Consecinţele recentei crize în domeniul gazelor - A doua revizuire strategică a politicii energetice - Provocarea eficacităţii energetice şi tehnologiile informaţiei şi comunicării (dezbatere)
Preşedintele
- Următorul punct este dezbaterea comună privind:
declaraţia Comisiei privind consecinţele recentei crize a gazelor;
raportul al doamnei Laperrouze, în numele Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie, referitor la a doua revizuire strategică a politicii energetice;
întrebarea orală adresată Comisiei (B6-0003/2009) de către dl Remek, în numele Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie, privind provocarea eficienţei energetice prin prisma tehnologiilor informaţiei şi ale comunicării (O 0115/2008).
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Doamnă preşedintă, as dori să încep prin a felicita Comisia pentru industrie, cercetare şi energie şi pe doamna raportoare Laperrouze. Ei au muncit mult la elaborarea acestui raport privind siguranţa aprovizionării pentru şedinţa plenară din februarie 2009. Când domnia sa a început lucrul, nimeni nu s-ar fi aşteptat la o alimentare la debit maxim cu gaze din Rusia via Ucraina, iar acest lucru cu siguranţă impune acordarea unei atenţii sporite asupra chestiunii privind siguranţa aprovizionării.
În ceea ce priveşte criza gazelor, care este actuala stare a lucrurilor? Toate volumele stabilite ajung la destinaţie, iar asta înseamnă că majoritatea consumatorilor beneficiază de o aprovizionare cu gaze la debit maxim. Mai există însă o conductă nealimentată în Polonia; este o situaţie la care lucrăm. Este o situaţie excepţională prin faptul că această conductă era alimentată de RosUkrEnergo, care acum a ieşit din înţelegere, însă depunem eforturi şi pentru restabilirea completă a aprovizionării cu gaze în toate regiunile Uniunii Europene care au fost afectate de criză.
Întrucât acordul de aprovizionare este pe 10 ani, ne putem aştepta ca acest acord să ofere o bază solidă pentru evitarea unei astfel de situaţii pe viitor. Totuşi, aş dori să subliniez că toate dispozitivele de monitorizare ale UE sunt încă în funcţiune în vederea urmăririi debitelor de gaze şi ne aşteptăm să nu mai fie nevoie de ele pe viitor. Le-am scris colegilor mei din Rusia şi Ucraina, întrebându-i cum ar trebui să procedăm în privinţa monitorizării pe viitor, deoarece, după părerea mea, dacă avem încredere în acord şi dacă acesta este unul stabil, atunci nu mai este nevoie de monitorizare în acest moment; însă dispozitivele de monitorizare încă există.
Consider că nu ar trebui să rămânem pasivi în această chestiune a tranzitului. Trebuie să continuăm colaborarea cu ambele părţi - cu partea furnizoare, Rusia, şi cu Ucraina, în calitate de ţară de tranzit - şi trebuie să ne asigurăm că există o separare între aprovizionarea cu gaze către Ucraina şi fluxurile de tranzit către Uniunea Europeană şi că aceste fluxuri de tranzit sunt avantajoase din punct de vedere financiar şi pentru Ucraina, aducând ţării profitul şi beneficiile economice de care are atâta nevoie. Vom continua să lucrăm asupra acestei chestiuni, dar, în principiu, putem considera criza gazelor ca fiind încheiată.
Care sunt lecţiile pe care trebuie să le învăţăm? Am menţionat acest lucru data trecută, însă din această experienţă am aflat că UE este mai solidă decât ne-am aşteptat. Este adevărat că, în această situaţie dificilă, ţările UE au avut un reprezentant unic, Preşedinţia, şi au contat pe sprijinul Comisiei. Am asistat la numeroase dovezi de solidaritate când unele ţări membre au ajutat alte ţări membre. De asemenea, am realizat fără putinţă de tăgadă că piaţa internă a funcţionat acolo unde putea să funcţioneze. Am fost, de asemenea, încântat de răspunsul ferm şi coordonat venit din partea industriei europene a gazelor, care, în primul rând, a demonstrat adoptarea unei poziţii comune în privinţa Gazprom, dar, în al doilea rând, a permis şi crearea unei propuneri comune care ar putea fi utilă în cazul în care nu va exista un acord permanent între Rusia şi Ucraina.
Care sunt slăbiciunile pe care le-am descoperit? Prima a fost lipsa infrastructurii. Acest lucru a fost evident, fiind parţial şi motivul pentru care piaţa nu a putut funcţiona. Preţul gazelor şi piaţa mărfurilor cu livrare imediată nu au crescut în mod deosebit, însă acest lucru se datorează faptului că, în anumite regiuni ale Uniunii Europene unde era cea mai mare nevoie de aprovizionarea cu gaze nu exista nicio altă posibilitate de livrare a gazului.
Au existat unele cazuri în care s-ar fi putut da dovadă de mai multă solidaritate. Am observat şi unele cazuri în care nu a existat suficientă transparenţă; fără îndoială că avem nevoie de un mecanism mai puternic de coordonare pentru combaterea crizei.
Revizuirea strategică a politicii energetice care a fost propusă de Comisie în luna noiembrie lua în considerare cinci domenii pe care dna Laperrouze şi Comisia pentru industrie, cercetare şi energie le prezintă mai detaliat şi le coordonează. Acestea sunt: eficienţa energetică, utilizarea resurselor locale (şi aş dori să menţionez că, pentru 2008, 43% din puterea instalată provine din energia eoliană, este cea mai mare putere instalată, iar vântul reprezintă o sursă locală de energie), relaţiile externe, însemnând colaborarea cu colegii noştri, mecanismele crizei şi infrastructura.
Cred că un aspect important în privinţa căruia Comisia va depune multe eforturi suplimentare îl reprezintă apelul efectuat în acest raport privind consolidarea activităţilor din diferite domenii, deoarece am desfăşurat cu adevărat o mulţime de activităţi legate de implementarea pachetului de măsuri referitoare la energie şi schimbările climatice, activităţi legate de tehnologie, relaţiile externe, piaţa internă. Dar este foarte important să vedem cum putem consolida aceste domenii şi ce măsuri suplimentare trebuie să luăm, dacă este necesar.
Voi încheia cu o anumită propunere elaborată de Comisie, care este în mare măsură legată de această chestiune, dar şi de criza economică generală cu care ne confruntăm. Este vorba de partea legată de energie din cadrul pachetului de redresare.
Propunem ca fondurile să fie alocate în trei direcţii. 3,5 miliarde de euro pentru infrastructură - aceşti bani nu sunt pentru sprijinirea fiecărui proiect în parte, ci pentru sporirea diversificării fluxului de gaze dinspre sud, vest şi est şi obţinerea unor mijloace diverse de aprovizionare cu gaze, mijloace care să fie echilibrate şi durabile.
În ceea ce priveşte electricitatea, dacă privim punctele cele mai slabe, acestea ar fi izolarea ţărilor baltice şi a Peninsulei Iberice.
Există două domenii care uneori sunt privite ca un lux, dar, după părerea mea, acestea sunt extrem de importante: instalaţiile eoliene offshore - este deosebit de important să beneficiem de susţinerea publică pentru proiectele în desfăşurare - şi captarea şi stocarea carbonului. Acestea sunt absolut necesare în atingerea pe plan mondial a obiectivelor noastre privind schimbările climatice, însă ele vor oferi şi un stimulent extrem de necesar industriei europene de a crea tehnologia care ar putea fi utilizată în viitor.
Aşa că avem de-a face cu o combinaţie între securitatea aprovizionării, obiectivele tehnologice şi obiectivele privind redresarea economiei europene. Consider că aceasta este propunerea adecvată. Volumul fondurilor nu este uriaş, însă cred că acestea se îndreaptă în direcţia potrivită, iar publicul trebuie să se implice în consolidarea securităţii aprovizionării în Uniunea Europeană.
Anne Laperrouze
Doamnă preşedintă, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, dezbaterile noastre privind această a doua revizuire strategică a politicii energetice au fost desigur marcate de această nouă criză a gazelor dintre Rusia şi Ucraina. Această criză a scos în evidenţă deficienţele, fragilitatea interconexiunilor şi dificultatea Uniunii Europene de a reacţiona şi de a vorbi într-un singur glas.
A dovedit, pentru a treia oară, necesitatea unei politici energetice comune. Cu toate acestea, trebuie să admit - iar domnul comisar tocmai a remarcat acest lucru - că se fac progrese şi există o mai mare cooperare şi solidaritate între statele membre, lăsând loc de speranţă în privinţa găsirii unei soluţii care să ne permită gestionarea acestei crize.
Aş dori să mulţumesc membrilor care au avut o contribuţie importantă la dezvoltarea acestui raport, pe care l-am elaborat repede, având în vedere că am fost informaţi despre comunicare în luna noiembrie. Nu voi explica în detaliu tot ceea ce ne-am propus în această rezoluţie, dar aş dori în schimb să precizez care sunt mesajele pe care Comisia pentru industrie, cercetare şi energie a dorit să le transmită prin aceasta.
Contextul este următorul: constrângerile legate de climă se vor înăspri, securitatea aprovizionării Uniunii Europene este ameninţată de crize din ce în ce mai grave şi mai frecvente, iar competitivitatea sa poate fi afectată. Toate acestea implică nevoia unui nou mod de gândire în privinţa consumului şi utilizării energiei în cadrul Uniunii Europene, a unui nou mod de gândire în privinţa resurselor noastre energetice şi necesitatea exploatării acestei surse considerabile de locuri de muncă de care dispune sectorul energetic, locuri de muncă vitale în contextul crizei economice prin care trecem.
Care sunt propunerile noastre? Pe termen scurt: promovarea viziunii 3x20 pentru 2020 referitoare la pachetul privind energia şi schimbările climatice pentru a o transforma într-o politică energetică europeană. Aceasta este o acţiune comună la mai multe niveluri - mondial, european, naţional şi local - ceea ce înseamnă că priorităţile pe care le-am indicat sunt, desigur, economisirea de energie şi dezvoltarea energiilor regenerabile, deoarece Uniunea Europeană dispune de un potenţial important în acest domeniu. În special, obiectivul de reducere a consumului energetic cu 20% va trebui să devină obligatoriu.
În al doilea rând, va trebui sporită securitatea aprovizionării Uniunii Europene prin investiţii în reţele şi, în special, în interconexiuni. Solidaritatea statelor membre înseamnă că reţelele trebuie să asigure aprovizionarea regiunilor izolate, care depind într-o mare măsură de un singur furnizor. Acest lucru înseamnă şi faptul că directiva privind securitatea aprovizionării cu gaz va trebui să fie revizuită pentru a o transforma într-un instrument de gestionare a crizelor europene. Sporirea securităţii aprovizionării înseamnă şi consolidarea şi structurarea dialogului cu ţările de tranzit şi ţările producătoare. Aceste relaţii de interdependenţă energetică trebuie dezvoltate, în special cele cu Rusia şi zona mediteraneană.
În al treilea rând, existenţa unei pieţe interne reprezintă un factor crucial în ceea ce priveşte securitatea aprovizionării. Dar cum poate un stat membru să fie aprovizionat prin intermediul unui alt stat membru dacă interconexiunile sunt slabe sau inexistente?
În al patrulea rând, trebuie să identificăm cele mai bune practici la nivel internaţional. În această privinţă, haideţi să consolidăm schimbul de informaţii cu Japonia şi Statele Unite - în special cu statul California - însă nu trebuie să ne amăgim: relaţiile noastre cu aceste ţări consumatoare de energie se bazează atât pe cooperare, cât şi pe concurenţă, în special în ceea ce priveşte tehnologiile energetice.
Apoi, mai există şi perspectiva unui viitor îndepărtat, care este deosebit de important. Sarcina constă în prevederea viitorului sub aspectul aprovizionării cu energie a Uniunii Europene. Ar trebui ca până în 2010-2020, să zicem, să putem face preconizări pe baza unei situaţii date în ceea ce priveşte aprovizionarea Uniunii Europene până în 2050. În acest scop, trebuie să stabilim obiective ambiţioase privind lupta împotriva schimbărilor climatice. Comisia noastră propune o reducere de 60-80%, însă pe viitor poate de cel puţin 80%, a emisiilor de CO2, reducerea consumului energetic cu 35% şi atingerea unei ponderi de 60% a energiilor regenerabile până în anul 2050.
Parlamentul nostru solicită ca acest proiect să prevadă creşterea ponderii diferitelor surse de energie în vederea planificării de investiţii în mijloacele de producţie, interconexiuni şi cercetare şi dezvoltare.
În cadrul mixului energetic pentru 2050, Comisia pentru industrie, cercetare şi energie a confirmat ponderea energiei nucleare alături de alte surse de energie, precum energiile regenerabile, precum şi dorinţa de creare a unor mijloace de stocare a energiei şi de utilizare a energiei solare, care este o sursă infinită.
Vladimír Remek
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, aveţi deja textul întrebării adresate Comisiei privind soluţia la problemele legate de eficienţa energetică prin intermediul utilizării tehnologiei informaţiei şi a comunicării (TIC), aşa că vă rog să-mi permiteţi să fac două remarci. Aş dori să mulţumesc tuturor raportorilor virtuali şi altor membri pentru eforturile depuse, care au dat naştere unui întreg şir de idei ce au fost incluse în versiunea finală a rezoluţiei care cuprinde întrebarea adresată Comisiei. În cele din urmă, s-a găsit o soluţie de compromis pentru aproape 90 de amendamente propuse, iar documentul a fost adoptat în unanimitate de Comisia pentru industrie, cercetare şi energie.
Ne aflăm abia la începutul eforturilor noastre de sporire a eficienţei energetice graţie TIC. Poate că în toamna anului trecut ni se părea că pregătim de fapt o revizuire şi o strategie pentru viitor. Evenimentele din ultimele săptămâni ne-au adus în faţa unei serii noi de realităţi. Atât criza financiară, cât şi întreruperea aprovizionării cu gaze către unele state membre UE, după cum s-a menţionat deja, au dus la nevoia de a lua toate măsurile disponibile pentru rezolvarea cât mai rapidă a problemelor energetice. Acelaşi lucru este valabil şi în ceea ce priveşte nevoia unei creşteri pronunţate a eficienţei energetice (utilizarea eficientă a energiei) aplicând într-o măsură cât mai mare tehnologia informaţiei şi comunicării. Este mai mult decât evident faptul că, fără o aplicare inteligentă şi, ţin să subliniez, chibzuită şi la o scară cât mai largă a acestor tehnologii, nu vom reuşi nici să reducem consumul de energie, nici să limităm efectele nefavorabile ale schimbărilor climatice.
Cu ajutorul centrelor specializate, al institutelor de cercetare, al reprezentanţilor unor sectoare industriale importante şi al autorităţilor de stat ale statelor membre ale Uniunii, am încercat să analizăm situaţia cu privire la utilizarea TIC pentru o mai bună evaluare energetică. Nu trebuie să permitem niciunei încercări de reducere a cererii de energie să contravină ambiţiilor UE de a-şi menţine competitivitatea şi dezvoltarea economică durabilă. Cu siguranţă, nu putem alege calea extremă a "economisirii cu orice preţ”.
Este adevărat că reducerea cererii de energie reprezintă unul dintre cele mai eficiente mijloace de limitare a emisiilor de gaze cu efect de seră. Dar suntem implicaţi şi în dezvoltarea unor concepte precum grilele inteligente, clădirile inteligente şi măsurarea mai eficientă a consumului energetic. Este vorba de aplicarea tehnologiei informaţiei şi comunicării în transporturi şi construcţii, limitând deplasarea mărfurilor, sisteme mai eficiente de iluminat şi soluţii precum nanotehnologia etc. Pe scurt, cu greu poate fi găsit un sector în care eficienţa energetică să nu poată fi îmbunătăţită cu ajutorul progreselor din domeniul TIC. În elaborarea documentului, am confirmat pur şi simplu faptul că toate încercările noastre de rezolvare a cererii de energie din UE sunt strâns legate între ele şi interdependente. Ca urmare, sprijinul pe care noi, Parlamentul European, l-am acordat proiectului Galileo se va reflecta în creşterea eficienţei transporturilor, a deplasării mărfurilor şi cetăţenilor şi aşa mai departe.
Îmi face plăcere să menţionez faptul că avem deja mai multe exemple în UE privind aplicarea cu succes a tehnologiilor informaţiei şi comunicării în scopul utilizării mai eficiente a energiei. Este bine că se vorbeşte despre necesitatea publicării acestor exemple ca factor pozitiv de motivare a publicului larg. În principiu, ştim ce trebuie făcut. Trebuie doar să transformăm cuvintele în fapte. În caz contrar, cetăţenii statelor membre îşi vor pierde încrederea. Din păcate, mulţi dintre ei ne privesc mai degrabă ca pe un club de dezbateri birocratic decât ca pe o instituţie care îi poate ajuta să surmonteze obstacolele şi să-şi îmbunătăţească viaţa.
Aceste cuvinte se aplică în întregime şi politicii energetice generale, care a fost tratată în raportul său de către colega noastră, dna Laperrouze. Eu am fost raportorul virtual pentru documentul privind a doua revizuire strategică a acestei politici şi ţin să-i mulţumesc dnei Laperrouze pentru excelenta sa contribuţie la obţinerea în cele din urmă a unei soluţii de compromis pentru raportul său. Rezultatul este mai realist şi mai convingător decât textul original. După cum era de aşteptat, apropierea alegerilor pentru PE a dus la apariţia unei anumite doze de populism direcţionate către alegători. Au fost exprimate ambiţii mari, iar oamenilor le place să le audă. Cu toate acestea, realizarea acestor ambiţii depăşeşte cu mult posibilităţile reale. Da, cu toţii ne-am dori să acoperim cererea de energie exclusiv din sursele regenerabile. Asta ar fi idealul. Personal, însă, îndemn la realism. Acelaşi lucru se aplică şi tentativei de a forţa introducerea în document a unei reduceri uimitoare de 80% a emisiilor până în 2050, în locul unei reduceri mai realiste de 50-80%.
Adversarii energiei nucleare încearcă din nou să excludă această sursă nepoluantă, care este de o importanţă vitală pentru Europa, din mixul energetic general. Trebuie să fie foarte clar pentru orice persoană care nu doreşte doar să adopte opinia generală şi să exploateze teama de energie nucleară că pur şi simplu nu ne putem descurca fără ea. Va trebui să investim într-o nouă generaţie de centrale nucleare, în mijloace sigure de stocare şi reutilizare a combustibilului şi în fuziunea nucleară. Consider că este rezonabil ca raportul să sprijine, în esenţă, includerea energiei nucleare în mixul energetic. În final, consider că este important să încercăm o mai bună integrare a grilelor energetice, de exemplu cu statele baltice. Aceste state au fost lăsate de izbelişte, primind doar promisiuni. De asemenea, apreciez faptul că avem din nou o idee a unei mai bune coordonări a reţelelor de transmisie, utilizând eventual, dacă vom dori acest lucru, un fel de sistem central de control.
Viviane Reding
membră a Comisiei. - Doamnă preşedintă, daţi-mi voie mai întâi să mulţumesc Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie pentru munca depusă în legătură cu această chestiune care este de maximă importanţă, întrucât este adevărat că prin intermediul tehnologiilor informaţiei şi comunicării putem contribui semnificativ la rezolvarea problemelor climatice şi la obţinerea unei reduceri de 20% atât în ceea ce priveşte consumul energetic, cât şi emisiile de carbon.
Aceasta este o provocare majoră, ştim asta, însă nu este insurmontabilă şi putem reuşi doar dacă vom şti să utilizăm TIC. De aceea, Comisia nu îşi propune să acţioneze în maniera următoare.
În primul rând, lucrăm de ceva timp la o comunicare privind o strategie cuprinzătoare care vizează abordarea problemelor noastre energetice şi climatice prin intermediul TIC. Această strategie va fi însoţită de o recomandare în care vom stabili sarcinile, obiectivele şi termenele acţiunilor în sectorul TIC, acţiuni desfăşurate de entităţile interesate şi de statele membre. Aceste acţiuni au ca scop accelerarea adoptării TIC ca mijloc prin care putem acoperi nevoile energetice ale locuinţelor şi întreprinderilor noastre şi ale societăţii noastre în general.
Întrebarea este: la ce nivel? În primul rând, desigur, chiar la nivelul produselor TIC. Amprenta de carbon a acestora este extrem de importantă şi ştiu că această industrie depune eforturi în acest sens. Sperăm ca această muncă să fie realizată prin investiţiile în cercetare.
Al doilea nivel îl reprezintă TIC în calitate de mijloc general, care poate fi utilizat în toate sectoarele de activitate economică. Avem nevoie de stimulente pentru a schimba comportamentul - cum spunea doamna raportoare: "să gândim diferit” - însă acest lucru se va întâmpla doar în cadrul guvernelor, administraţiilor, întreprinderilor şi în rândul cetăţenilor, dacă aceştia vor înţelege care este potenţialul de economisire. Aceasta înseamnă că trebuie să măsurăm ce avem în prezent şi care sunt lucrurile pe care le facem mai bine. Dacă nu vom măsura aceste lucruri, nu vom avea rezultate; de aceea, avem nevoie de o bază la care să ne raportăm pentru a evalua progresele.
Provocarea măsurării şi cuantificării vor constitui nucleul propunerii noastre.
Un alt aspect central al propunerii noastre este modul în care vom trece de la rezultatele cercetărilor la inovaţie şi la realizări practice. Am început, bineînţeles, cu cercetarea. Programele de finanţare din domeniul cercetării şi dezvoltării tehnologice ale Comisiei au ca scop exploatarea acestui potenţial şi în cadrul sistemelor şi infrastructurilor pentru servicii.
Se aşteaptă ca rezultatele cele mai semnificative să fie obţinute în domenii precum distribuţia electricităţii, construcţiile, logistica transporturilor şi iluminatul. Doamna raportoare are dreptate: este nevoie de o participare trans-sectorială la aceste proiecte. Acesta este şi motivul pentru care am conceput proiecte de cercetare trans-sectorială şi am colaborat strâns cu reprezentanţii domeniului pentru a reduce timpul care se scurge între etapele de cercetare şi dezvoltare şi inovaţie. Şi tot din acest motiv, în programele noastre de inovare am susţinut demonstrarea şi validarea soluţiilor şi tehnologiilor noi în împrejurări reale pentru a spori la maximum implementarea acestora.
Reducerea amprentei produselor TIC reprezintă, de asemenea, o componentă a acestei cercetări. În ceea ce priveşte finanţarea, până acum am investit peste 400 de milioane de euro în această iniţiativă. În cadrul planului de redresare propus de Comisie, parteneriatele public/privat pentru cercetare şi dezvoltare sunt prioritare, una dintre cele trei iniţiative pe care le propunem fiind clădirile eficiente din punct de vedere energetic, un domeniu în care TIC vor juca, bineînţeles, un rol predominant.
Unul dintre proiectele-pilot care sunt puse în practică în prezent îl reprezintă sistemul de transport inteligent. Am efectuat deja numeroase investiţii în sistemele inteligente de la bordul automobilelor, iar acum trecem la etapa următoare, şi anume la relaţia dintre automobil şi drum şi indicatoarele rutiere. Sunt de acord cu doamna raportoare în privinţa faptului că va fi foarte important să avem propriul nostru program de sateliţi pentru a deveni mai eficienţi în acest domeniu.
Giorgos Dimitrakopoulos
Doamnă preşedintă, ţin să o felicit pe dna Laperrouze şi să-i mulţumesc pentru cooperarea de care ne-am bucurat în toată această perioadă. În numele Comisiei pentru afaceri externe, vă voi comunica pe scurt câteva dintre principalele propuneri pe care le-am prezentat dnei Laperrouze.
În primul rând, ar trebui să existe o politică externă europeană comună în domeniul energiei, care să pună accentul pe securitatea surselor energetice şi a rutelor de transport al energiei. Într-un moment în care bătălia se dă pe sursele energetice, înţelegem cu toţii importanţa acestei propuneri.
În al doilea rând, trebuie să consolidăm relaţiile cu alte ţări, în special cu ţările producătoare de energie, dar şi cu ţările care se află în calea rutelor de transport al energiei, cu alte cuvinte, ţările de tranzit.
În al treilea rând, avem nevoie de o nouă serie de clauze obligatorii de interdependenţă energetică. Aceste clauze sunt extrem de importante, în special în cadrul negocierilor pe care le desfăşurăm cu alte ţări şi mai ales, de exemplu, iar aceasta este o problemă de actualitate, în negocierile pe care le purtăm cu Rusia privind un nou acord de înlocuire a acordului din 1997.
Am făcut referire la lupta pentru sursele energetice, o chestiune importantă care a dus la apariţia unor opinii diferite privind sursele energetice şi rutele de transport al energiei către noi. În prezent, există numeroase proiecte importante. Aş dori să menţionez gazoductul South Stream, gazoductul TGI (Turcia-Grecia-Italia), gazoductul Nabucco şi trebuie să menţionez, desigur, şi regiunea caspică, întrucât constituie subiectul multora dintre dezbaterile noastre. Am aici o hartă a Mării Caspice şi cred că, atunci când ne uităm la Marea Caspică, trebuie să luăm în considerare toate laturile, inclusiv Azerbaidjanul şi Turkmenistan; vom dezbate această chestiune în Parlamentul European mâine sau poimâine, dar aş dori să vă reamintesc importanţa Turkmenistanului şi, în ultimul rând, a Iranului, bineînţeles.
Romana Jordan Cizelj
Energia reprezintă una dintre necesităţile de bază ale vieţii. Însă, de la o anumită vreme, omenirea nu s-a mai mulţumit cu condiţiile elementare de trai; am încercat, de asemenea, să atingem nivelul de dezvoltare socială care să ne facă viaţa mai uşoară. Din acest motiv, energia urmează tendinţele economice ale oricărei societăţi.
Cu toate acestea, abia cu puţin timp în urmă am început să privim prosperitatea individului dintr-o perspectivă mai holistică şi nu o mai măsurăm exclusiv din punctul de vedere al puterii sale de cumpărare. De aceea, în ceea ce priveşte energia, trebuie să obţinem un echilibru între securitatea şi fiabilitatea aprovizionării, protecţia mediului şi măsurile de combatere a schimbărilor climatice şi competitivitate. Grupul nostru politic promovează toate aceste trei obiective ca fiind temelia politicii europene comune în domeniul energiei şi, în această privinţă, salutăm raportul Laperrouze.
Schimbările climatice şi problemele cu care ne-am confruntat în ianuarie privind transportul gazelor ruseşti către Europa vădesc importanţa diversităţii când vine vorba de politica energetică comună. Uniunea Europeană trebuie să introducă proiecte care să ne consolideze cât mai repede infrastructura energetică pentru a facilita importul de gaze de-a lungul unor rute de aprovizionare diferite. În această privinţă, trebuie să ne asigurăm că suntem capabili să importăm gaze atât din diverse ţări de tranzit, cât şi din diverse ţări exportatoare de energie. În acest sens, implementarea proiectului Nabucco este deosebit de importantă.
În plus, trebuie să ne îmbogăţim mixul energetic. În esenţă, acesta trebuie să includă o pondere mai mare a surselor energetice care nu provoacă emisii de gaze cu efect de seră, prin urmare, atât surse regenerabile de energie, cât şi energie nucleară. Nu putem nici să renunţăm pe deplin la cărbune, însă trebuie să utilizăm cele mai bune tehnologii, precum cele care permit captarea şi stocarea carbonului.
Aş dori să subliniez faptul că utilizarea eficientă a energiei este sarcina noastră prioritară, însă numeroase studii au arătat că trebuie să ne investim puterile financiare, intelectuale şi creatoare în generarea şi transmisia capacităţilor. În ciuda tuturor măsurilor pe care le-am menţionat, va mai trece ceva timp până vom putea reduce la zero dependenţa de importuri. Pentru a minimiza problemele implicate în importarea energiei, trebuie să formulăm o politică externă comună eficientă în domeniul energiei. Din acest motiv, aş dori adoptarea Tratatului de la Lisabona, astfel încât să poată fi înlăturat orice obstacol instituţional care împiedică formularea politicilor externe.
Aici fac aluzie la Irlanda şi ne aşteptăm ca poporul irlandez să rezolve această problemă. Însă aşteptările noastre privind o politică externă comună în domeniul energiei vor fi mai realiste dacă vom lua măsuri concrete în domeniile pe care le-am definit deja ca făcând parte din politica energetică comună. Eu sunt de părere că ar trebui să adoptăm al treilea pachet privind liberalizarea gazelor şi electricităţii în cursul acestui trimestru parlamentar, alături de reguli de piaţă uniforme pentru întreaga Uniune.
În concluzie, daţi-mi voie să-mi expun părerea în ceea ce priveşte amendamentele propuse. Consider calitatea raportului Laperrouze ca fiind suficientă pentru a elimina necesitatea unor amendamente substanţiale. Obiectivele pe termen lung, pe care le vom îndeplini prin intermediul pachetului 20-20-20 şi care au fost susţinute atât de Consiliul European, cât şi de Parlamentul European, trebuie să rămână neschimbate. Grupul nostru politic nu va susţine niciun amendament prin care se va căuta reducerea diversificării surselor energetice. Însă vom susţine acele amendamente prin care se caută creşterea numărului de rute de aprovizionare şi sporirea securităţii energetice în cadrul Uniunii.
În cele din urmă, aş dori să felicit raportoarea pentru excelentul său raport şi să-i mulţumesc pentru cooperare.
Mechtild Rothe
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, daţi-mi voie să-i adresez mulţumirile mele doamnei raportoare Anne Laperrouze pentru cooperarea de care a dat dovadă pe parcursul dezbaterilor noastre. Permiteţi-mi să transmit mulţumiri şi personalului secretariatelor pentru contribuţia lor nepreţuită.
Pe fondul ultimei crize a gazelor, a doua revizuire strategică a politicii energetice este cât se poate de oportună. Securitatea aprovizionării şi solidaritatea între statele membre trebuie să constituie nucleul politicii energetice europene. Cred cu tărie că, dacă apelul conţinut în acest raport privind sporirea diversificării coridoarelor de transport al gazelor ar primi un răspuns, aceasta ar aduce o îmbunătăţire semnificativă. În plus, până la sfârşitul acestui an, Comisia trebuie, de asemenea, să prezinte o propunere de revizuire a Directivei privind gazele din 2004 pentru a include o cerinţă de elaborare a unor planuri naţionale şi europene de urgenţă obligatorii şi eficiente.
Însă, în calitate de membri ai Grupului Socialist din Parlamentul European, acordăm o importanţă fundamentală datoriei statelor membre de a monitoriza, chiar şi în perioadele normale, consumatorii cei mai vulnerabili ai societăţii, şi anume cei care sunt victimele sărăciei energetice. Există încă o lipsă a strategiilor naţionale pentru rezolvarea acestei probleme. De aceea, grupul din care fac parte a propus un amendament suplimentar prin care solicită statelor membre să depună eforturi reale în vederea soluţionării acestei probleme.
Raportul subliniază importanţa deosebită a economisirii energiei şi a eficienţei energetice. Modalităţile cele mai eficiente şi ieftine de sporire a securităţii aprovizionării sunt în mod clar creşterea eficienţei energetice şi economisirea de energie. În acelaşi timp, trebuie să avem obiective ambiţioase şi realiste privind aprovizionarea cu energie a Europei pe viitor. Sunt bucuros să afirm că ne îndreptăm în această direcţie, de exemplu prin solicitarea atingerii obiectivului de 60% a ponderii energiilor regenerabile în cadrul mixului nostru energetic până în 2050. Raportul evidenţiază, de asemenea, semnificaţia specială a iniţiativelor locale destinate căutării unei politici energetice şi climatice de succes. Pactul Primarilor joacă un rol cheie în această privinţă, însă este important să sprijinim şi alte abordări similare, precum ideea unui Pact al Insulelor. Totuşi, concluzia este că obiectivele noastre vor fi dificil de atins fără investiţii în infrastructura reţelelor energetice şi fără continuarea liberalizării pieţei interne. Avem nevoie de o piaţă energetică unică funcţională, cu o concurenţă corectă şi cu garantarea accesului gratuit la reţea şi a drepturilor de distribuţie egale pentru toţi producătorii. În această privinţă, următoarele săptămâni vor fi cruciale. Ceea ce ne trebuie este crearea şi dezvoltarea unei reţele inteligente de electricitate care să includă centrale electrice combinate, bazate pe TIC şi o producţie energetică descentralizată. Aceasta este singura modalitate prin care resursele energetice pot fi canalizate eficient către zonele în care este cu adevărat nevoie de ele. Avem nevoie de o "supergrilă' europeană care să exploateze şi să lege sursele cu un potenţial enorm din Marea Nordului, regiunea baltică şi cea mediteraneană.
Aspectul în privinţa căruia raportul nu poate fi însă susţinut este cel referitor la solicitarea Comisiei de a elabora un plan privind investiţiile nucleare. Din acest motiv, grupul meu a propus un amendament care subliniază în mod clar interesul nostru comun în privinţa securităţii nucleare, accentuând faptul că decizia suverană privind efectuarea de investiţii în energia nucleară aparţine statelor membre. Părerea mea este că nu avem nevoie de energia nucleară.
Graham Watson
în numele grupului ALDE. - Domnule Preşedinte, revizuirea energiei de anul trecut a reprezentat o modernizare oportună şi o felicit pe Anne Laperrouze pentru raportul său riguros cu privire la aceasta.
Problemele semnalate sunt extrem de complexe, dar le putem rezuma astfel: Europa are nevoie de o politică a energiei care să ne ofere resurse energetice durabile, la preţuri accesibile şi sigure. Durabile prin ruperea dependenţei noastre ombilicale de combustibilii fosili care ne sufocă planeta, accesibile prin garantarea unor costuri stabile şi realiste pentru consumatori şi sigure prin eliberarea cetăţenilor europeni de dependenţa faţă de furnizorii monopolişti şi nesiguri.
Astăzi, vineri, un grup de comisari se vor întâlni cu prim-ministrul Putin şi echipa sa de miniştri. Energia este pe ordinea de zi şi partea noastră trebuie să clarifice faptul că nu putem tolera un conflict între Rusia şi Georgia, care să evolueze într-o criză europeană a gazelor în mijlocul iernii. Trebuie să fie cerute asigurări, însă o comunicare este, de asemenea, necesară. S-a întâmplat înainte şi nu trebuie să se mai repete.
E timpul ca rezervele energetice ale Europei să fie reevaluate fundamental. Această perspectivă este împărtăşită de membrii tuturor grupurilor din această Cameră, care ar trebui să se unească pentru a-şi atinge scopul. Acesta este motivul pentru care în această săptămână, un mic grup al nostru, printre care şi dl Hammerstein, care va vorbi mai târziu, va lansa un pamflet al partidelor politice, Realizarea trecerii la energia verde pe timp de criză.
Sunt recunoscător tuturor membrilor care au contribuit cu idei şi sunt surprins de gradul de consens care există. Există o dorinţă în această Cameră de a se lucra rapid, împreună, în căutarea unei soluţii trainice a crizei energetice din Europa şi noi trebuie să exploatăm acest lucru.
Dintre toate planurile posibile pentru începerea unei noi ere energetice, următorul plan iese în evidenţă: se numeşte super reţeaua sau DESERTEC. Preşedinţia franceză l-a menţionat ca pe un posibil proiect de funcţionare pentru noua noastră Uniune Europeană pentru zona mediteraneană. Câţiva membri, printre care doamna Harms, au vizitat recent sudul Spaniei pentru a vedea tehnologia în acţiune: energia termică solară din Africa de Nord şi terenul însorit din sudul Europei unde se colectează energia solară, generând echivalentul a unui milion şi jumătate de barili de petrol pe kilometru pătrat pe an. Transportată prin cabluri directe de curent de înaltă tensiune, eficiente din punct de vedere energetic, această energie ar putea fi alimentată în super reţeaua europeană, preluând energia regenerabilă de pe întreg teritoriul UE - energia mareelor din regiunile de coastă, energia eoliană şi energia valurilor din zonele cu mult vânt din nord-vestul Europei şi energia biomasei şi energie geotermală, de oriunde ar apărea acestea.
La început, trebuie făcute unele cheltuieli. Centrul aerospaţial german estimează cheltuieli de construcţie de 45 de miliarde de EUR, dar, de asemenea, spune că consumatorii ar economisi acea sumă de mai multe ori prin facturi de energie reduse în următorii 35 de ani şi investiţia ar crea mii de locuri de muncă.
Acesta este un proiect îndrăzneţ pentru un viitor energetic durabil, accesibil şi sigur. Acesta este viitorul energiei pentru care Europa trebuie să lupte.
Antonio Mussa
Domnule Preşedinte, doamnelor şi domnilor, aş dori să mulţumesc sincer doamnei Laperrouze pentru activitatea sa, cu care sunt de acord într-o mare măsură. Sunt totuşi confuz cu privire la anumite aspecte, probabil din cauza încrederii exagerate în evaluările Comisiei.
În primul rând, cred că tendinţa anticipată în cererea de gaze este restrictivă. Dacă este aşa, mă tem că impactul va fi negativ asupra surselor de finanţare pentru proiecte. În ceea ce priveşte infrastructura, există proiecte relevante în stadii diferite de dezvoltare. În locul restabilirii ordinii lor prioritare într-un mod abstract, ignorând zona mediteraneană, ar fi recomandabil să fie reevaluate în funcţie de momentele de dezvoltare, structura financiară, rezervele disponibile şi legătura dintre sprijinul public şi angajamentul privat.
Doamna Laperrouze recomandă apoi diversificarea surselor şi a rutelor de aprovizionare. Un exemplu este Coridorul sudic. În această privinţă, cred că este necesară o abordare programată, împărţită în faze. Desigur, în cazul zonei Mării Caspice, numai gazul din Azerbaidjan va fi disponibil în prima fază. Accesul la alte ţări va avea loc în a doua fază, piaţa devenind astfel mai complicată în termeni politici, de reglementare şi de infrastructură. Propunerea Comisiei referitoare la Cooperarea pentru dezvoltarea zonei Mării Caspice poate rezolva aceste probleme, în cazul în care va trebui să se ocupe, printre altele, cu facilitarea dezvoltării infrastructurii lipsă.
Penultimul aspect priveşte caracterul fundamental incontestabil al mecanismelor de solidaritate pentru politicile energetice ale Uniunii, precum şi în raport cu Tratatul de la Lisabona. Pe de altă parte, se recomandă, în scopul fezabilităţii acestor măsuri, să se evite, pe lângă distorsiunile posibile, procedurile excesiv de greoaie.
În cele din urmă, aş dori să mă refer la relaţiile externe. Pe lângă rolul Cartei Energiei, un obiectiv important este extinderea Comitetului pentru energie, în special pentru a include ţările de tranzit, precum şi domeniul energiei regenerabile.
Rebecca Harms
în numele Grupului Verts/ALE. - (DE) Domnule Preşedinte, doamnelor şi domnilor, în pofida unei bune atmosfere de lucru la a doua revizuire strategică a politicii energetice, regret că nu am reuşit să obţin corecţiile la propunerea Comisiei pe care le-am considerat necesare.
În opinia mea, titlul "Revizuirea strategică a politicii energetice” are puternice conotaţii referitoare la construirea viitorului. Dacă aruncăm totuşi o privire la această revizuire, trebuie să concluzionăm că are rădăcini foarte puternice în trecut. În centrul acestui plan strategic de energie - şi mi-e teamă că raportul Laperrouze nu clarifică nici acest lucru - este vechiul mix energetic al cărbunelui şi energiei nucleare şi chiar se pune încă o dată un accent deosebit pe sectorul energiei nucleare.
Mă întreb, domnule comisar Piebalgs, ce s-a întâmplat cu propunerile pe care ni le-aţi prezentat la începutul acestui mandat legislativ, când ne-aţi spus că marile riscuri asociate cu energia nucleară trebuie să fie rezolvate, că problema deşeurilor nucleare, finanţarea dezafectării şi toate aceste probleme trebuie să fie soluţionate înaintea oricăror acţiuni pozitive ale Comisiei în sensul dezvoltării energiei nucleare. Niciuna din aceste probleme nu au fost rezolvate şi totuşi Comisia lansează acum această ofensivă pro-nucleară. Faptul că unul dintre cele mai mari falimente din istoria industriei nucleare din Europa de Vest are loc chiar acum, în Finlanda, că suma în litigiu între compania finlandeză de electricitate şi Areva a ajuns acum la 2,4 miliarde de EUR, pentru că au apărut atât de multe cheltuieli suplimentare la Olkiluoto, nu par să vă îngrijoreze câtuşi de puţin. Mă întreb care este semnificaţia acestei noi operaţiuni de investiţii într-un sector care, în ciuda primirii unor investiţiilor publice zeci de ani, care depăşesc volumul de participare în toate celelalte sectoare, produce din nou acest tip de încurcătură. Mi-ar plăcea foarte mult să ştiu dacă credeţi cu adevărat în toate acestea sau dacă altcineva se află în spatele acestor manevre.
În opinia mea, acest amestec de cărbune şi energie nucleară este exact strategia care a condus politica energetică a Uniunii Europene pe un drum greşit. Am spus suficient de multe despre energia nucleară, dar utilizarea cu risipă a combustibililor fosili - un alt aspect la care revizuirea nu face deloc referire - a contribuit, de asemenea, la dezastrul climatic prezent, iar ajustările esenţiale ale acestei strategii depăşite nu sunt realizate în această revizuire.
În deliberările asupra raportului doamnei Laperrouze, grupul meu a stabilit priorităţi clare. Se subînţelege că energia nucleară nu a fost una dintre acestea, dar am încercat să aducem schimbări reale şi în alte domenii. Ne-am dorit ca obiectivul de reducere cu 20% a consumului de energie primară să devină obligatoriu în cele din urmă. Acest lucru nu s-a întâmplat. Aşteptăm o propunere realistă de dezvoltare a "super reţelei”, cu alte cuvinte o reţea care trebuie să aibă posibilitatea de a include capacităţi foarte mari de generare a energiei din surse regenerabile din Marea Nordului, în alte zone de coastă sau în regiunile deşertice din sud. Nu am găsit niciun indiciu real al acestor lucruri nici în raport, nici în propunerea Comisiei.
De asemenea, credem că a fost o mare greşeală să lăsăm întregul domeniu al transportului în afara acestui proces de planificare strategică a energiei, pentru că noi - ca şi voi - dorim să scăpăm de dependenţa de petrol. Aţi decis că problemele legate de transport trebuie discutate separat, dar în opinia noastră această problemă ar trebui să fie unul dintre principalele puncte focale ale planificării strategice a energiei.
Diversificarea aprovizionării cu gaze este foarte bună şi trebuie să facem acest lucru în mod cert, dar în acelaşi timp trebuie depus orice efort ca să ne asigurăm o dată pentru totdeauna că gazul este folosit în mod eficient, altfel diversificarea nu ne va duce nicăieri la sfârşitul zilei.
Am fost îngrozit săptămâna trecută să aflu că Planul de redresare al Comisiei Europene reexaminează toate aceste distorsiuni strategice şi adoptă aceeaşi abordare retrogradă ca şi această Revizuire strategică a energiei. Trebuie să anunţ în numele grupului meu că nu vom sprijini nici raportul Laperrouze, nici Revizuirea strategică a politicii energetice şi că ne vom strădui, de asemenea, în contextul Planului de redresare, să pledăm pentru durabilitate şi simţul practic.
Esko Seppänen
în numele Grupului GUE/NGL. - (FI) Domnule Preşedinte, stimaţi comisari, solidaritatea este un cuvânt minunat. Aparţine în general vocabularului stângii. Solidaritatea nu ar trebui să fie invocată doar în numele politicii anti-Gazprom şi anti-Rusia, ci şi pentru a preveni sărăcirea energetică generală. Energia este necesară, de asemenea, sub formă de energie electrică şi termică pentru cei săraci.
Cea mai mare problemă legată de Strategia energetică europeană este că nu a fost construită din nimic, ci este înrădăcinată în geografia, istoria şi economia energetică proprii fiecărei ţări. În cazul în care va exista o strategie comună şi structurile sale vor fi armonizate, se înţelege că vor exista învinşi şi învingători. Există ţări care sunt obligate, în numele solidarităţii, să îşi abandoneze structurile lor experimentate şi testate. Aceasta nu poate însemna solidaritate.
Armonizarea reţelelor de energie electrică înseamnă, de asemenea, armonizarea preţului energiei electrice. În practică, aceasta nu se va face prin referire la cele mai mici preţuri, ci la preţurile medii. În acest caz vor exista păgubiţi: acele ţări cu energie electrică ieftină. În acelaşi mod, banii folosiţi în bugetul UE pentru finanţarea gazoductelor vor trebui să fie găsiţi de către ţările care nu îi folosesc.
Doamna Laperrouze are dreptate atunci când spune că investiţiile în reţele trebuie realizate de statele membre sau companiile incluse în ele, nu de către UE. UE nu poate fi un operator de petrol, gaze sau energie electrică şi nu ar trebui să fie utilizate sume mari din fondurile bugetului UE pentru sprijinirea investiţiilor în reţele.
În plus, grupul nostru ar dori să reamintească tuturor, aşa cum a făcut-o şi dna Harms, problemele cunoscute ca fiind legate de utilizarea energiei nucleare. În timp ce, pe de o parte, emisiile de dioxid de carbon se reduc, pe de altă parte, volumul de plutoniu creşte.
Bastiaan Belder
în numele Grupului IND/DEM. - (NL) Raportul Laperrouze a abordat aspecte importante referitoare la aprovizionarea cu energie cu care se confruntă în prezent Uniunea Europeană. Recentul conflict al gazelor între Rusia şi Ucraina nu a lăsat Uniunea Europeană neafectată. Raportul detaliază un număr de orientări ale politicii pentru piaţa energetică europeană care ar putea limita vulnerabilitatea Uniunii Europene în cazul unui alt conflict. Eu sunt în favoarea diversificării sporite a surselor de energie şi a ţărilor partenere din care UE importă energie, cu alte cuvinte, diversificarea aprovizionării cu energie. Conflictul gazelor dintre Rusia şi Ucraina a subliniat urgenţa acestei probleme, încă o dată, şi sper sincer că proiectul Nabucco - pentru a da un exemplu - se va realiza în viitorul apropiat.
În termeni specifici, această aspiraţie înseamnă că Uniunea Europeană şi statele membre trebuie să se concentreze într-o mai mare măsură pe integrarea regională. În prezent, reţelele din câteva state membre sunt încă prea izolate şi, în consecinţă, sunt prea dependente de importurile din ţările terţe. Crearea de noi conexiuni între reţelele de energie ale statelor membre va permite, de asemenea, funcţionarea mai eficientă a pieţei interne.
Pentru a îmbunătăţi în continuare modul de funcţionare al pieţei interne, trebuie, de asemenea, să se separe complet dreptul de proprietate al companiilor de producţie de cel al companiilor de reţele. Aceasta este cea mai bună modalitate de a contracara deschiderea pieţelor asimetrice.
În acelaşi timp, mai multe state membre au luat în considerare repornirea centralelor nucleare închise în temeiul acordurilor cu Uniunea Europeană. Acest lucru nu pare să fie cea mai bună cale de urmat. Mai degrabă, investind într-un număr mai mare de conexiuni transfrontaliere ar reduce mai eficient dependenţa de una sau mai multe ţări terţe, pe termen lung.
Alte orientări importante ale politicii incluse în raport, cu care sunt de acord pe deplin, sunt creşterea eficienţei energetice şi creşterea cotei de energie durabilă. Cu toate acestea, statele membre au opinii divergente cu privire la rolul jucat de energia nucleară în reducerea emisiilor de CO2. Acesta este mai degrabă o chestiune pe care trebuie să o hotărască statele membre, nu UE. Ar fi fost binevenită mai multă claritate cu privire la acest aspect în raport. Trebuie să sperăm că acest lucru va fi rectificat, prin intermediul amendamentelor.
Desislav Chukolov
(BG) Doamnelor şi domnilor, până în prezent am observat cât de prezumtiv şi abstract se decide ceea ce este mai bine pentru Europa în această Cameră, dar alegătorii bulgari sunt cei care m-au trimis aici şi, prin urmare, eu sunt mai interesat de ce este cel mai bine pentru patria mea Bulgaria.
Pentru noi, patrioţii din "Ataka”, independenţa energetică pentru Bulgaria este prioritatea numărul unu. În timpul "discuţiilor”, pe care noi le numim "dictatele UE”, am fost obligaţi să închidem reactoarele 1, 2, 3 şi 4 de la centrala nucleară de la Kozloduy.
Vreau să vă reamintesc - şi dacă nu ştiţi, atunci puteţi să reţineţi acest lucru - că aceste unităţi au trecut în totalitate de controale şi au fost declarate absolut sigure. La începutul anului 2007, colegul meu Dimitar Stoyanov a adresat o întrebare Comisiei Europene prin care a dorit să afle dacă a existat o astfel de cerinţă de închidere a tuturor acestor unităţi pentru ca Bulgaria să fie acceptată în UE. După cum s-a dovedit, nu a existat o astfel de cerinţă din partea Comisia Europeană. Cu toate acestea, domnul Günter Verheugen a minţit Parlamentul bulgar şi a spus că există o astfel de cerinţă.
Cu câteva zile în urmă, Bulgaria se confrunta cu o criză energetică extrem de gravă. În conformitate cu articolul 36 din Tratatul nostru de aderare, avem dreptul să pornim reactivarea acestei centrale nucleare. Acesta este dreptul nostru şi astfel colegii mei din Parlamentul bulgar au introdus un proiect de lege pentru reactivarea unităţilor de la 1 la 4 ale centralei nucleare de la Kozloduy, care sunt în prezent închise.
Alături de colegii mei din Parlamentul European, Dimitar Stoyanov şi Slavi Binev, am prezentat declaraţia scrisă 0005/2009 prin care se solicită reactivarea acestor reactoare, cu scopul de a câştiga independenţa energetică a Bulgariei.
În concluzie, vreau să vă spun că Europa va fi puternică atunci când fiecare stat membru separat va fi puternic şi va avea propria independenţă energetică. Aceasta este singura modalitate, dacă dorim să lucrăm pentru alegătorii şi cetăţenii noştri.
Gunnar Hökmark
Domnule Preşedinte, când discutăm Revizuirea strategică a politicilor energetice, cred că este important să subliniem unele dintre riscurile la care ne expunem - nu numai riscul unei aprovizionări nesigure cu energie, cu toate problemele pe care le ridică, dar şi faptul că suntem expuşi la presiuni politice din partea regimurile care utilizează aprovizionarea cu energie ca pârghie de influenţare a altor guverne. Ca urmare, există, de asemenea, un risc de fragmentare a Uniunii Europene, prin care statele membre se împart în funcţie de interesele lor diferite, subminând astfel politica externă şi de securitate comună.
Cred că este un lucru bun să observăm că politicile de care avem nevoie pentru abordarea schimbărilor climatice sunt foarte asemănătoare cu politicile de care avem nevoie pentru a ne consolida securitatea energetică. Reducerea utilizării combustibililor fosili înseamnă dependenţa mai mică de furnizori nesiguri. Creşterea aprovizionării cu alte surse de energie înseamnă o scădere a cererii de combustibili fosili, preţuri mai mici pentru cetăţenii europeni şi - nu în ultimul rând - un flux de numerar redus pentru regimurile petroliere ale lumii.
Acest lucru are implicaţii uriaşe asupra securităţii, pe care trebuie să le luăm în considerare atunci când discutăm despre strategia energetică viitoare a Uniunii Europene. Cred că unele dintre aspecte se vor clarifica uşor când vom avea această perspectivă. Avem o mai mare nevoie de piaţa internă în cadrul Uniunii Europene, deoarece în realitate aceasta este singura garanţie pentru solidaritatea între statele membre. Acest lucru înseamnă că trebuie să facem mai multe conexiuni transfrontaliere şi să avem o reţea mai bună, unind statele membre şi unificând astfel piaţa.
Trebuie să dezvoltăm mai mulţi biocombustibili. Nu sunt de acord cu cei care spun că există un risc; este posibil pentru noi - în Europa, precum şi în alte părţi ale lumii - să se mărească suprafaţa pe care o folosim. Chiar şi contribuţiile mici ale biocombustibililor pot duce la o dependenţă mai mică faţă de combustibilii fosili şi o modificare a preţurilor.
De asemenea, trebuie să subliniez problema energiei nucleare. Uneori, simt că este precum elefantul într-o cameră, pentru că este unul dintre cei mai mari potenţiali factori care contribuie la capacitatea Uniunii Europene de a reduce emisiile de dioxid de carbon, astăzi şi în viitor. Aş dori să concluzionez pe această notă. Dacă vom încerca să unim toate aceste elemente, vom avea oportunitatea să obţinem nu numai o mai puternică politică energetică, ci şi o mai puternică politică de securitate.
Silvia-Adriana Ţicău
Politica energetică este şi va continua să fie o prioritate a Uniunii. Criza gazelor din această iarnă, într-o perioadă cu temperaturi foarte scăzute, a arătat, din nou, dependenţa statelor membre şi a Uniunii Europene de furnizorii tradiţionali de gaz. Uniţi în diversitate este deviza Uniunii Europene. Sper ca această criză a gazelor să ne determine să fim uniţi şi în construcţia unei politici energetice comune.
Dezvoltarea proiectului Nabucco şi construcţia unui terminal GPL la Constanţa, important port la Marea Neagră, precum şi interconectarea infrastructurilor naţionale pentru energie electrică, pot contribui atât la creşterea siguranţei aprovizionării cu energie, cât şi la dezvoltarea capacităţii Uniunii de a fi solidari cu statele membre aflate în situaţie de criză energetică.
Solicit Comisiei şi statelor membre să investească în modernizarea reţelei energetice europene şi în creşterea eficienţei energetice şi în producţia de energie din surse regenerabile. Solicit Comisiei şi statelor membre să asigure finanţarea măsurilor de reducere a poluării generate de instalaţiile bazate pe cărbune. Criza economică obligă statele membre să-şi definească mai atent priorităţile şi direcţiile strategice de dezvoltare.
În domeniul eficienţei energetice, Uniunea poate avea rezultate rapide şi la un cost acceptabil în lupta împotriva schimbărilor climatice. Creşterea performanţei energetice a clădirilor existente şi promovarea clădirilor pasive, precum şi utilizarea comunicaţiilor şi tehnologiei informaţiei pentru reducerea consumului de energie şi creşterea eficienţei energetice prin implementarea, pe scară largă, a contoarelor inteligente şi a sistemelor automate sunt direcţii strategice de dezvoltare în care Europa trebuie să investească.
Solicit Comisiei şi statelor membre să asigure finanţarea măsurilor de reducere a poluării generate de instalaţiile bazate pe cărbune. Criza economică obligă statele membre să-şi definească mai atent priorităţile şi direcţiile strategice de dezvoltare. Până în 2020, Uniunea trebuie să-şi crească eficienţa energetică cu 35% şi să reducă consumul de energie primară cu 20%. Solicit Comisiei şi statelor membre să promoveze şi să finanţeze proiectele de cercetare destinate îmbunătăţirii eficienţei energetice.
Domnule comisar, solicit Comisiei Europene, Băncii Europene de Investiţii şi statelor membre înfiinţarea unui fond european pentru eficienţă energetică şi energii regenerabile care să asigure mobilizarea de capital public şi privat pentru implementarea proiectelor din domeniul eficienţei energetice implementate de data aceasta pe teritoriul Uniunii Europene. Nu în ultimul rând, doresc să menţionez domeniul transporturilor, care constituie principalul sector în care se utilizează petrolul. Adoptarea unor obiective foarte ambiţioase pe termen mediu şi chiar lung, până în 2020, în materie de eficienţă energetică a vehiculelor, cred că este necesar, astăzi, la nivel european. De asemenea, încurajez statele membre să dezvolte, în mod inteligent, politicile de transport pentru mărfuri şi pentru circulaţia persoanelor, în special în zonele urbane. Nu în ultimul rând, transportul inteligent este una dintre direcţiile strategice pentru dezvoltarea transportului.
Lena Ek
(SV) Domnule Preşedinte, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, ştim cu toţii că piaţa europeană a energiei are probleme. În prezent importăm aproape 50% şi, în 10 ani, dacă nu facem nimic, vom ajunge la 70%. Energia pe care o producem este generată, de multe ori, într-un mod care dăunează mediului şi creează efectul de seră, care ne va afecta sănătatea, va afecta economia şi stabilitatea, nu numai în parte noastră a lumii, dar şi în multe alte părţi ale lumii.
Energia pe care o avem în Europa trebuie să fie distribuită prin intermediul unei reţele de distribuţie care este veche şi nu a fost renovată sau întreţinută bine. Avem, de asemenea, vecini apropiaţi şi conflicte în ceea ce priveşte aspecte legate de energie care sunt extrem de îngrijorătoare. Am discutat despre relaţiile noastre cu Rusia în această Cameră de mai multe ori în ultimii ani şi este total inacceptabil să facem din criza energetică o tradiţie de Anul Nou şi să punem oamenii în situaţia în care bătrânii mor de frig, spitalele trebuie să fie închise şi sectoarele industriale oprite. Acest lucru este total inacceptabil.
Un alt lucru total inacceptabil este ceea ce încearcă Rusia şi Gazprom să facă cu Nord Stream, şi anume să calce în picioare legislaţia suedeză de mediu şi legislaţia europeană referitoare la siguranţa din Marea Baltică, în ciuda faptului că această mare interioară are deja zone incredibil de mari de străfunduri moarte. Acest lucru este total inacceptabil.
Vom avea nevoie de toate sursele energetice, toate tehnologiile noi, toate inovaţiile, toate cercetările şi toate resursele informatice pentru a face faţă tuturor acestor probleme diferite. Regulamentele propuse de către Comisie, incluzând pachetul de finanţare, sunt foarte bune, dar cetăţenii noştri aşteaptă totuşi ca guvernele să îndrăznească să ia o decizie cu privire la solidaritatea energetică şi la spargerea monopolurilor statelor mari. Aceste monopolurilor se referă nu numai la producerea de energie, ci şi la distribuţia acesteia, iar cetăţenii şi întreprinderile, atât întreprinderile mici, cât şi cele mari, sunt prin urmare blocate într-o situaţie de neacceptat.
Cred că raportoarea, doamna Laperrouze, a realizat un raport extrem de bun. De asemenea, cred că propunerea Comisiei în aceste domenii este foarte bună şi sper că vom putea lua o decizie cu privire la această problemă cât mai repede posibil. Vă mulţumesc.
Eugenijus Maldeikis
(LT) Lecţia principală a crizei gazelor este marea vulnerabilitate a sistemului energetic din Europa, precum şi riscul foarte semnificativ asupra aprovizionării. Acest risc rămâne, deoarece contractul dintre Ucraina şi Rusia este un contract vechi şi situaţia, fără îndoială, va fi repetată. Probleme energetice bilaterale rămân nerezolvate, nu doar între Rusia şi Ucraina, dar şi între Ucraina şi Uniunea Europeană, precum şi între Uniunea Europeană şi Rusia, cu atât mai mult cu cât nu există niciun sistem energetic de operare comun între UE-Ucraina-Rusia. Până acum nu au fost luate nici măsuri de protecţie, nici garanţii şi va mai dura până vor fi luate. Aş dori să subliniez faptul că dependenţa de aprovizionarea cu gaz şi de utilizarea gazelor este în creştere dramatică şi va creşte cu atât mai mult cu cât centralele electrice din Lituania, Slovacia şi Bulgaria au fost închise. Acest lucru arată că riscul rămâne şi este probabil în creştere.
Avem o strategie energetică foarte clară pe termen lung pentru întreaga Uniune Europeană. Am avut dezbateri foarte aprinse pe tema aceasta. Este vorba de măsuri pe termen lung. În opinia mea, cel mai slab punct este politica noastră energetică pe termen scurt şi pe termen mediu. Nu a trecut testul realităţii şi acest lucru a fost demonstrat de criza gazelor. Aş dori să invit Comisia să investigheze un astfel de scenariu, care, din păcate, nu a fost investigat din alte diverse motive juridice şi politice. Care ar fi costurile, beneficiile şi consecinţele operaţiunilor de prelungire temporară a operării centralelor nucleare din Bulgaria, Slovacia şi Lituania, prin care se consolidează fundamental securitatea energetică a acestor ţări şi a întregii Europe, în această situaţie? În plus, confruntaţi cu condiţiile unei crize economice pe termen lung şi nedefinite, acest lucru ar permite ca resursele să fie folosite mai eficient şi ar reduce efectele crizei asupra populaţiei noastre şi sectorului de afaceri.
Claude Turmes
(DE) Domnule Preşedinte, pe tema strategiei de securitate energetică şi a raportului doamnei Laperrouze, cred că un lucru comun al propunerii Comisiei şi al raportului doamnei Laperrouze este că nu stabilesc nicio prioritate. Sunt ca un ghiveci cu de toate, pentru care grupuri de presiune de peste tot au făcut lobby în Comisie sau în Parlament. Atâta timp cât nu stabilim priorităţi, nu vom aloca niciodată banii cu înţelepciune.
De fapt, prioritatea este clară pentru toţi. Trebuie să începem cu eficienţa clădirilor, vehiculelor, frigiderele şi aşa mai departe. Nimic nu este mai ieftin şi nimic care să poată crea mai multe locuri de muncă. În al doilea rând, există energia regenerabilă. Când spunem că 60% din mixul de energie ar trebui să provină din surse regenerabile până în 2050, aceasta înseamnă că cel puţin 90% din energia noastră electrică va fi generată din surse regenerabile. Aceasta cifră de 90% din producţia de energie electrică din surse regenerabile va fi atinsă cu mult înainte de 2050, deoarece am adoptat deja o directivă care stabileşte un obiectiv de 35% pentru anul 2020. Dacă putem atinge un procent de 35% de electricitate verde până în 2020, plecând de la cele 15% de azi, vom putea ajunge la 60% sau mai mult în 2030.
În al treilea rând, există gazul pentru a trece de obstacole. Cum ar trebui să se întâmple acest lucru? Noi investim miliarde în gazoducte acum şi apoi consumul de gaze din Europa trebuie să se reducă. Aceasta aţi scris în documentul dumneavoastră, domnule Piebalgs, şi poate fi de asemenea citit printre rânduri în raportul doamnei Laperrouze.
Deci avem eficienţă, energii regenerabile şi gaze, şi apoi doriţi să investiţi 1,3 miliarde de euro în captarea şi stocarea cărbunelui (CSC). Unde mai este loc în toate acestea pentru loialitatea oarbă faţă de energia nucleară?
Trebuie să spun, domnule Comisar, că nici măcar nu puteţi să vă calculaţi exact sumele. Dacă vom urmări eficienţa şi energiile regenerabile şi vom urma o politică chiar şi pe jumătate decentă în privinţa gazelor şi dacă va trebui cu adevărat să investim mai mult în CCS, nu vom avea nevoie de energia nucleară şi nu trebuie să ne asumăm acest risc. Vă rog să examinaţi realitatea!
În ceea ce priveşte Planul de redresare economică, trebuie să vă spun că eu sunt foarte supărat pe Comisie. Niciun bănuţ pentru eficienţa energetică! Niciun bănuţ pentru înfrăţirea oraşelor! La 10 februarie, domnule Comisar, reprezentanţi ai 300 de autorităţi locale din Europa se vor întâlni la Bruxelles, la invitaţia dumneavoastră. Ce le vom spune: că cabinetul domnului Barroso a tăiat 500 de milioane de EUR din bugetul de înfrăţire a oraşelor săptămâna trecută de luni până miercuri? Mi se pare atât de contradictoriu şi atât de incorect. Adevărul este că avem nevoie ca oraşele să fie partenere într-o nouă politică energetică. Niciun bănuţ pentru energia solară şi niciun bănuţ pentru biomasă! Cu alte cuvinte, noi concepem un Plan de redresare economică în care dăm trei miliarde şi jumătate oligarhiei giganţilor energetici şi niciun singur euro partenerilor de care avem nevoie să se angajeze în trecerea către energia verde.
Miloslav Ransdorf
(CS) Vă mulţumesc, voi fi scurt. Aş dori să examinez două aspecte care cred că nu au fost încă discutate, şi anume faptul că avem nevoie de un sistem energetic integrat în Europa, care va interconecta diferitele tipuri de energie si care va interconecta reţelele diferite, în aşa fel încât vom putea recupera orice pierderi. Recenta criză a gazelor ne arată că aceasta este o sarcină extrem de importantă. Cel de-al doilea lucru este că trebuie să conectăm reţelele de energie la reţele similare din alte domenii, cum ar fi transportul şi reţelele de comunicaţii, pentru a ajunge la un anumit grad de simetrie între ele. Deocamdată lucrurile nu stau aşa şi cred că o privire mai atentă va demonstra că există legături aici. Aş dori să spun că poziţia reţelelor în structurile viitoare din Europa este foarte importantă şi faptul că aceste reţele sunt mult mai importante pentru o Europă unită decât birocraţia în creştere din Bruxelles şi statele membre. Cred că Uniunea Europeană va deveni în viitor un fel de colier ale cărui elemente vor fi înşirate pe aceste reţele.
Sergej Kozlík
(SK) Actuala criză financiară este proiectată într-o criză economică. Mai mult decât atât, având în vedere lipsa creditului disponibil, există o ameninţare a crizei energetice şi alimentare. Pentru a menţine cel puţin nivelul actual al producţiei energetice, va fi nevoie până în anul 2030 de investiţii în întreaga lume de aproximativ 26 de miliarde de USD în reconstrucţia şi dezvoltarea de noi câmpuri petroliere şi de gaze, precum şi în producţia şi distribuţia tuturor tipurilor de energie.
În acelaşi timp, va fi necesară integrarea fluxurilor de petrol, gaze şi electricitate, astfel încât să se creeze un sistem eficient şi foarte diversificat. Acest sistem trebuie să ajute la depăşirea consecinţelor disputelor politice locale şi, de asemenea, a consecinţelor oricăror dezastre naturale şi să se asigure o aprovizionare cu energie funcţională în întreaga Europă. Slovacia a avut ocazia în ultimele săptămâni să experimenteze complexitatea unei astfel de situaţii, atunci când, în urma conflictului dintre Ucraina şi Rusia, niciun singur metru cub de gaze naturale nu a ajuns în Slovacia timp de mai multe zile. Experienţa Slovaciei şi, de asemenea, a altor ţări europene a arătat că este nevoie de un sprijin puternic pentru prioritatea Uniunii Europene de interconectare şi de integrare a pieţelor energetice separate din Europa.
Cu toate acestea, trebuie să menţionez că dezafectarea forţată şi prematură a celor două reactoare ale centralei nucleare de la Jaslovské Bohunice s-a dovedit a fi o greşeală imprudentă în situaţia actuală. Reactoarele îndeplinesc toate criteriile pentru operarea în siguranţă. Dezafectarea lor a fost cerută de către Comisia Europeană în Tratatul de aderare, ca preţ al aderării Slovaciei la Uniunea Europeană. Această decizie, fără îndoială, a slăbit autonomia energetică nu numai a Slovaciei, dar şi a Uniunii Europene.
Nikolaos Vakalis
(EL) Domnule Preşedinte, doamnelor şi domnilor, lupta împotriva schimbărilor climatice şi necesitatea securităţii energetice şi a consolidării competitivităţii economiei noastre ne duc pe drumul către cea de-a treia revoluţie industrială, către o eră în care ne vom dezobişnui de combustibilii minerali.
Este o adevărată revoluţie, care va aduce schimbări structurale imense modelului de producţie şi de consum şi, în cele din urmă, modului nostru de viaţă. Am încredere că Uniunea Europeană va rămâne liderul global în această revoluţie. Pentru ca aceasta să se poată întâmpla, trebuie să depunem toate eforturile posibile pentru a limita intensitatea energetică a economiei în toate sectoarele. Unul din instrumentele de îmbunătăţire a eficienţei energetice este de a face uz de potenţialul tehnologiilor informaţiei şi comunicaţiilor (TIC). Sunt necesare stimulente considerabile pentru a folosi aceste tehnologii, astfel încât să crească eficienţa energetică a Uniunii Europene cu 20% până în 2020, în cadrul unei ţinte de 20-20-20.
Propunerea de rezoluţie pe care suntem invitaţi să o adoptăm peste câteva zile şi care se referă la consolidarea eficienţei energetice prin intermediul TIC pune un accent deosebit pe cercetarea şi dezvoltarea de tehnologii de pionierat, cum ar fi nano-tehnologiile şi tehnologia fotonică, ce au un mare potenţial de îmbunătăţire a eficienţei energetice, precum şi pe conceperea unor politicilor de consolidare a adoptării acestor tehnologii.
În mod similar, se oferă, de asemenea, stimulente considerabile pentru inovaţia verde şi antreprenoriat, printr-o serie de măsuri şi acţiuni. Aş dori să mă refer în special la achiziţiile publice verzi, care vor permite agenţilor din sectorul public să joace un rol important în economisirea energiei prin utilizarea noilor aplicaţii tehnologice ale TIC.
În cele din urmă, propunerea de rezoluţie prevede stimulente pentru sistemele inteligente şi de gestionare integrată a energiei în oraşele noastre, precum şi sisteme inteligente de gestionare a traficului cu un comportament rutier şi sisteme de transport mai raţionale.
Reiese clar din ceea ce am spus că, deşi nu este legislativă, această rezoluţie pe care trebuie să o votăm peste câteva zile este foarte importantă, deoarece face din TIC unul dintre principalii indicatori ai dezvoltării durabile în Uniunea Europeană. Prin urmare, fac apel la dumneavoastră să votaţi în favoarea ei peste câteva zile.
Hannes Swoboda
(DE) Domnule Preşedinte, sper că am clarificat care sunt priorităţile aici: eficienţa energetică, economisirea energiei şi energia regenerabilă. Cu toate acestea, nu putem trece peste faptul că va trebui să ne facem griji legate de aprovizionarea cu gaze mulţi ani în continuare. Deci, ce lecţii putem învăţa din disputa dintre Ucraina şi Rusia şi din criza ce a rezultat din această dispută? În opinia mea - şi îmi pare rău că trebuie să spun asta, domnule comisar - mi se pare că nu vom fi, sau cel puţin nu cu mult, mai bine pregătiţi când se va întâmpla data viitoare. Nu se poate spune că am depăşit această criză şi am văzut foarte puţine semne ale pregătirii unei strategii sau ale faptului că au fost trase concluzii din aceasta dispută dintre Ucraina şi Rusia.
Unii deputaţi din acest Parlament cred că ar trebui să încheiem acorduri bilaterale cu Ucraina, dar ar trebui subliniat faptul că Ucraina poartă cel puţin o parte din vină pentru situaţia creată recent şi chiar aş prefera să nu depind de certurile dintre domnul Yushchenko şi doamna Tymoshenko sau domnul Yanukovych sau altcineva. Ucraina ar prefera, după cum este de aşteptat, să cumpere gazul din Rusia şi apoi să ni-l vândă nouă, bineînţeles cu o taxă suplimentară, cum face Turcia în legătură cu Nabucco, dar voi reveni la acest lucru mai târziu. Dacă vrem ca gazul nostru să fie la fel de nesigur, dar mai scump, ar trebui să încheiem un acord bilateral, dar, dacă dorim să găsim o soluţie reală, trebuie să încheiem un acord trilateral care să cuprindă Rusia ca furnizor, Ucraina ca ţară de tranzit şi noi înşine şi să ajungem la un acord în acest sens, în special cu privire la tranzit şi infrastructură. Nu am auzit nimic din partea Comisiei cu privire la acest lucru sau care sunt sugestiile ei alternative.
În ceea ce priveşte investiţiile în infrastructură, dacă ne uităm spre est, există trei conducte principale în discuţie: Nord Stream, South Stream şi Nabucco. Nord Stream este o conductă de aprovizionare din nord; aceasta rezolvă problema de tranzit, dar nu va reduce dependenţa noastră de Rusia. South Stream poate, de asemenea, rezolva o problemă de tranzit, dar din nou nu va reduce dependenţa noastră de Rusia. În plus, dacă analizăm costurile implicate, South Stream este ceva mai scump decât Nabucco, cel puţin conform unor studii, ceea ce sugerează că trebuie să investim masiv în Nabucco. Când mă gândesc - şi am mai menţionat acest lucru şi în câteva ocazii anterioare, domnule comisar - cât de rapid au construit Statele Unite conducta de petrol PTCP şi cât de mult durează la noi gazoductul Nabucco, eu chiar cred că este scandalos cât de puţine a realizat Europa: acesta este un semn al slăbiciunii noastre.
Trebuie să acţionăm rapid, nu numai cu privire la Turkmenistan sau Azerbaidjan - despre care vom discuta după aceea - dar şi în legătură cu Irak. Faptul că gazul acolo este eliberat pur şi simplu în atmosferă ca emisii, fără a se lua în considerare modul în care acesta ar putea fi transportat spre conducta Nabucco, este într-adevăr o mare greşeală. Vă rog, domnule comisar, să negociaţi rapid şi clar cu Turcia, pentru a ne asigura că avem şi acordul lor în această privinţă. Va trebui, desigur, de asemenea, să convingem Cipru să oprească blocarea capitolului referitor la energie: insistenţa lor asupra faptului că noi nici măcar nu putem negocia la acest capitol arată o lipsă de solidaritate, deoarece provoacă, bineînţeles, dificultăţi cu Turcia. Aţi aprobat, domnule comisar; observ că suntem de acord aici.
Revenind în final asupra energiei nucleare, există unele opinii foarte diferite cu privire la acest subiect în această Cameră. Din păcate, nici eu nu pot vota în favoarea raportului Laperrouze, de exemplu, pentru că este prea părtinitor în această privinţă.
Ceea ce mă deranjează în întreaga dezbatere este că acum avem o nouă situaţie în Franţa, şi anume o reducere a deşeurilor atomice, dar, dacă vă veţi uita mai atent, veţi descoperi că aceste deşeuri atomice sunt mai radioactive. Nu aceasta este soluţia de rezolvare a problemei, în special cu privire la deşeuri. Va trebui să ne concentrăm mai mult pentru a rezolva problema deşeurilor şi a evacuării lor.
Konrad Szymański
(PL) Domnule Preşedinte, criza energetică a scos la iveală o slăbiciune a Uniunii Europeană. Încă avem probleme cu interpretarea corectă a provocărilor politice care rezultă din această situaţie. O ilustrare evidentă a acestei greşeli este propunerea doamnei Angela Merkel, care după a treia criză energetică, ne propune astăzi legături mai puternice cu resursele energetice ale Rusiei prin construirea gazoductelor din nord şi sud. De fapt, situaţia contrară este adevărată. Această criză ne demonstrează că trebuie să mizăm totul pe construirea unei infrastructuri independente, care ne va duce la surse independente de materii prime pentru energie în Azerbaidjan şi Turkmenistan. Criza arată că trebuie să scoatem gazoductul din nord de pe lista de priorităţi a Comisiei Europene, pentru a evita monopolul rus în Europa. Rezolvarea problemei energetice va fi un moment critic în întregul proces de integrare. UE are şansa să-şi demonstreze eficienţa şi să obţină puteri noi. Poate, de asemenea, să-şi demonstreze pasivitatea şi marginalizarea riscurilor.
David Hammerstein
(ES) Domnule Preşedinte, aş vrea să vorbesc despre necesitatea de a combina revoluţia tehnologică informatică a societăţii informaţionale cu revoluţia energetică, lucru care a făcut obiectul unei excelente rezoluţii a Camerei.
Avem nevoie de reţele electrice inteligente; în prezent, acestea sunt risipitoare şi anacronice. Avem nevoie de consum care să fie gestionat în conformitate cu producţia.
Trebuie să avem reţele inteligente şi case inteligente. Acest consum inteligent poate să fie oferit numai de Internet şi numai prin fuziunea tuturor reţelelor electrice cu informaţiile provenind de la case, fabrici, clădiri şi aşa mai departe.
În acest fel, am putea fi mult mai autonomi, mult mai independenţi, şi Europa ar putea avea un rol principal în această problemă la nivel global, astfel încât să nu mai existe zeci de centrale electrice inutile, aşa cum se întâmplă în prezent. Majoritatea ţărilor produc de trei ori mai multă energie decât este consumată, pentru că producţia este orientată spre consumul de vârf. Acest lucru nu s-ar întâmpla cu reţelele inteligente. Reţelele inteligente ne-ar permite să adaptăm consumul la producţia durabilă şi la nivelurile de producţie existente.
În acest fel, vom putea, de asemenea, să colaborăm cu ţările vecine din regiunea mediteraneană. Este nevoie de o reţea extinsă, curată şi inteligentă pentru a conecta vecinii noştri din sud, care au potenţialul de generare a energiei solare folosind tehnologia de vârf şi uzine mari. Acest lucru ar fi o ocazie excelentă pentru cooperare în domeniul transparenţei tehnologice. Am putea contribui la un viitor curat pentru noi toţi.
Jerzy Buzek
Domnule Preşedinte, aş dori să mulţumesc raportoarei pentru munca sa.
Permiteţi-mi să fac câteva remarci asupra Revizuirii strategice a politicii energetice şi asupra problemei recentei crizei energetice, care sunt strâns legate.
Prima remarcă: în raportul nostru, care invită statele membre să vorbească pe o singură voce europeană privind aspectele legate de energie, am declarat în mod explicit că toţi europenii au văzut săptămânile trecute care este realitatea, şi anume faptul că întreaga Uniune Europeană suferă din cauza aprovizionării cu energie defectuoase a statelor membre. Este foarte important. Aceasta este baza solidarităţii europene şi o bază pentru dezvoltarea măsurilor de răspuns în caz de urgenţă.
Cea de-a doua remarcă este faptul că raportul menţionează că tehnologia CSC prezintă potenţialul de a îndeplini sarcinile noastre de protecţie a mediului în timpul exploatării unei surse de energie - cărbunele - care este disponibilă pe scară largă în Europa. Prin dezvoltarea CSC, Europa poate deveni un lider mondial în tehnologiile avansate, care vor contribui la competitivitatea noastră globală şi la consolidarea economiilor noastre. Acelaşi lucru este adevărat pentru tehnologia de gazeificare a cărbunelui, care este foarte importantă ca sursă suplimentară a aprovizionării cu gaze - aceasta înseamnă diversificarea aprovizionării cu gaze.
A treia remarcă este că acest document strategic subliniază în mod specific nevoia de investiţii în infrastructura aprovizionării cu energie. Proiectele de infrastructură care primesc sprijin la nivelul UE ar trebui, în primul rând, să contribuie la diversificarea surselor reale şi a rutelor de aprovizionare către statele membre şi UE în general.
Investiţia în Ucraina pare să fie de o importanţă deosebită pentru noi. Împreună cu partenerii noştri din Ucraina, am putea, în viitor, să ne asumăm în comun răspunderea pentru livrările de gaze la frontiera dintre Rusia şi Ucraina. Motivul pentru un astfel de pas din partea noastră este foarte simplu. În ceea ce priveşte relaţiile energetice, Ucraina se identifică cu standardele internaţionale. A ratificat Tratatul privind Carta Energiei şi, prin urmare, are reguli transparente.
A patra remarcă este faptul că documentul nostru strategic completează eforturile noastre faţă de punerea în aplicare a celui de-al treilea pachet al energiei. Ce înseamnă aceasta? Înseamnă o piaţă internă a energiei funcţională în Uniunea Europeană; înseamnă solidaritate şi sprijin pe mai multe planuri. Trebuie să finalizăm procedura legislativă în următoarele trei luni. Este foarte important pentru noi.
Reino Paasilinna
(FI) Domnule Preşedinte, domnilor comisari, doamnelor şi domnilor, avem istoria în spatele nostru. La urma urmelor, reţelele noastre de energie au fost construite pentru a satisface nevoile Războiului Rece şi pentru acele circumstanţe politice. Acum s-au îmbunătăţit şi au fost cârpite pe ici pe colo, dar acest lucru ne-a cauzat o problemă asupra căreia vom reveni mai târziu.
Cum nevoia de energie a crescut dramatic, în timp ce economia s-a dezvoltat pe o scară mare, s-au schimbat şi preţurile, aprovizionarea şi problemele de mediu. Ele au devenit cea mai mare provocare a noastră. Cum problemele sunt la nivel global, evident sunt necesare soluţii globale. Prin urmare, este important că implicăm Statele Unite şi ţările în curs de dezvoltare în procesul energetic comun. Vom arăta calea de urmat, dar Statele Unite trebuie să urmeze exemplul Europei şi trebuie să lucreze alături de noi.
Cum soluţiile energetice sunt globale, avem nevoie de diplomaţia europeană din domeniul energiei şi am apreciat activitatea comisarului pentru energie în această privinţă şi în legătură cu această recentă criză a energiei. Avem nevoie de diplomaţie în problemele energiei pentru simplul motiv că acestea sunt probleme mari care au declanşat războaie şi vor fi din nou în viitor. Este, deci, o problemă foarte gravă.
Este, de asemenea, cât se poate de clar că avem nevoie de un mix energetic format din diferite surse şi stabilit pe linii cât mai mari posibil, pentru că aceasta va stabiliza situaţia în sector şi, drept rezultat, diversitatea fiecărei naţiuni şi a Europei vor fi restabilite.
Desigur, economisirea energiei este o soluţie importantă a acestei probleme: este metoda cea mai ieftină şi mai eficientă. Pentru aceasta, avem nevoie de ceva, pe care eu îl consider în prezent cel mai important lucru ce trebuie efectuat: realizarea energiei inteligente. Dacă nu intensificăm utilizarea tehnologiei inteligente, nu ne vom atinge obiectivele. Din fericire, tehnologia inteligentă a evoluat în acelaşi timp. Persoanele şi companiile nu sunt conştiente de energia pe care o consumă fără tehnologia inteligentă. În consecinţă, tehnologiile informaţiei şi comunicaţiilor (TIC) sunt soluţia care ne va ajuta să ne atingem obiectivele şi să păstrăm ordinea. Sunt o aluzie la extravaganţa noastră. Ele sunt, prin urmare, un bun profesor, dar şi un angajat bun, pentru că inteligenţa nu este necesară doar pentru reţea, ci şi pentru echipamente, case şi maşini. Oriunde se întreprinde o activitate umană, inteligenţa este necesară pentru a controla consumul de energie. În acest sens, aş sublinia în special importanţa sectorului întreprinderilor mici şi mijlocii şi elementele de noutate care provin de la acestea, care sunt cu adevărat inventive. Există apoi dimensiunea socială: sărăcia energetică şi, în acelaşi timp, ocuparea forţei de muncă sunt legate de ceea ce tocmai am spus.
Ni se pare ciudat faptul că Ucraina este o ţară de tranzit. Evident, aşa cum a menţionat domnul Swoboda, conducta trebuie să fie sub managementul alternativ, de exemplu, sub managementul tripartit care să includă şi UE, şi astfel problema ar dispărea.
Fiona Hall
Doamnă preşedintă, în toate discuţiile purtate pe marginea crizei energetice există un aspect pe care colega mea, Anne Laperrouze, îl menţionează, însă căruia i se acordă în general prea puţină atenţie. Se vorbeşte despre eficienţa energetică în contextul schimbărilor climatice şi al scăderii rezervelor de combustibili, însă şi eficienţa energetică are o importanţă strategică însemnată. Controlarea cererii reduce presiunile asupra segmentului furnizorilor şi este esenţială pentru atingerea independenţei energetice în Europa. Vreau să subliniez două lucruri în contextul întrebării orale privind folosirea tehnologiilor informaţiei şi comunicării.
În primul rând, mă îngrijorează faptul că procesul de implementare a contoarelor inteligente nu se desfăşoară cu gradul de angajament cerut de directiva privind eficienţa energetică la utilizatorii finali şi directiva privind serviciile energetice şi de raportul Morgan. În unele ţări, sunt disponibile ecrane digitale care arată consumatorilor câtă energie folosesc - ceea ce este într-adevăr util - însă un contor inteligent adevărat poate face mult mai mult decât atât. Permite comunicarea bidirecţională, analiza detaliată a nevoilor consumatorului, contorizarea şi plata corespunzătoare a curentului electric furnizat de micro-sursele de energie regenerabilă. Avem nevoie de contoare inteligente acum. Sunt fundamentale pentru transformarea clădirilor din consumatori energetici în producători de energie.
În al doilea rând, în ceea ce priveşte iluminatul, am încredere că vom iniţia scoaterea de pe piaţă a celor mai ineficiente surse de iluminat, acelaşi lucru fiind valabil şi pentru sursele de iluminat pentru birouri şi iluminat stradal. Cu toate acestea, ar trebui să privim deja mai departe către următoarele etape tehnologice, cum sunt folosirea sistemelor de iluminat inteligente cu senzori, care detectează mişcarea şi prezenţa luminii naturale, astfel încât iluminatul să fie redus sau chiar oprit atunci când nu este necesar. Iluminatul eficient din punct de vedere energetic înseamnă mult mai mult decât surse fluorescente compacte şi este timpul ca sectorul public - inclusiv instituţiile europene - să devină pionierul utilizării TIC pentru eficientizarea consumului energetic.
Roberts Zīle
(LV) Doamnă preşedintă, domnilor membri ai Comisiei, doresc în primul rând să mulţumesc doamnei Laperrouze pentru raportul său extrem de cuprinzător. Crizele oferă întotdeauna ocazia luării unor decizii importante care ne pot schimba în mod radical valorile şi politica. Am motive să cred că recenta criză a gazului a deschis ochii politicienilor faţă de vulnerabilitatea multor zone ale Europei în ceea ce priveşte necesarul energetic. Nu numai planul de redresare şi a doua revizuire strategică a politicii energetice elaborate de Comisie, ci şi acest raport ne dau nouă tuturor speranţa că va exista o politică energetică europeană consolidată şi că vor fi cel puţin eliminate insulele energetice izolate ale Europei, care includ şi zona statelor baltice. Un alt aspect ţine de dezvoltarea terminalelor de gaz natural lichefiat. Acestea ar putea deveni o alternativă reală la furnizorii de gaz rusesc în multe locaţii, însă numai cu condiţia ca guvernele locale să poată face faţă presiunii şi să nu le considere o capacitate în plus pentru exportul de gaz rusesc, ci doar ca terminale de import. Mulţumesc.
Paul Rübig
(DE) Doamnă preşedintă, domnule Piebalgs, doamnă Reding, doamnelor şi domnilor, avem nevoie de investiţii acum. Suntem pe punctul de a intra într-o criză energetică şi într-o criză financiară. Trebuie să facem un efort să investim cât mai repede şi cât mai eficient şi, prin urmare, nu putem spune altceva decât "da” construirii nu numai de conducte magistrale, ci şi de vase pentru transportul GNL. Trebuie construite cât mai repede posibil, deoarece astfel s-ar crea locuri de muncă şi s-ar contribui la realizarea ocupării totale a forţei de muncă în Europa.
Magistralele nu trebuie să concureze unele cu altele; construirea fiecăreia este mai degrabă un câştig de ambele părţi, ca şi construirea terminalelor GNL. Aceasta este o chestiune importantă pentru viitor.
Mai presus de toate, trebuie să investim în eficientizarea energetică, nu prin finanţări publice, ci mai degrabă prin înlesniri fiscale. Dacă am putea aloca fiecărui cetăţean câte 10 000 de euro pe an care să compenseze taxele, am putea demara imediat investiţiile în eficientizarea energetică şi în energia regenerabilă; în ceea ce priveşte cea de-a doua problemă, amortizarea progresivă, cu alte cuvinte includerea imediată a costurilor în bilanţ, ar fi un instrument deosebit de valoros. Ar fi o reuşită imensă pentru noi toţi dacă am putea impune o limită de trei ani pentru amortizare. Am putea controla mai bine rata angajărilor şi energia. În acest domeniu, lansarea iniţiativei depinde de comisarul Kovács.
Unul dintre punctele care ne pune la încercare în mod deosebit în acest program este, firesc, industria nucleară: este crucială asigurarea siguranţei şi securităţii centralelor electrice nucleare, şi aceasta în modul cel mai bun posibil. Aici nu putem spune că ştacheta a fost ridicată prea sus: pur şi simplu, trebuie să facem oamenii să aibă încredere în Uniunea Europeană, să aibă încredere că vor fi luate măsurile corespunzătoare, că se va vor efectua în continuare cercetări pentru sporirea siguranţei şi că vor exista prevederi cu caracter obligatoriu din punct de vedere juridic pentru îndepărtarea imediată din grilă a centralelor nucleare periculoase ca urmare a hotărârii unei instanţe sau a unei entităţi de reglementare. Europenii au dreptul la siguranţă în acest domeniu, astfel încât să putem păşi într-un viitor în care generarea energiei nu ne pune în pericol şi putem dormi fără griji. Comisia poate contribui în mod semnificativ la aceasta.
În cele din urmă, totuşi, va depinde şi de Consiliu, în cadrul grupului responsabil cu siguranţa nucleară, să se ridice la înălţimea responsabilităţilor sale şi să nu aleagă o cale care nu va fi apreciată de cetăţeni, blocând propunerile Parlamentului European şi ale Comisiei.
Teresa Riera Madurell
(ES) Doamnă preşedintă, domnilor membri ai Comisiei, situaţia recentă ce priveşte Rusia şi Ucraina şi aprovizionarea cu gaz a arătat în mod clar că acum, mai mult decât oricând, trebuie să diversificăm aprovizionarea şi să îmbunătăţim conexiunile dintre statele membre şi ţările producătoare.
Propunerile Comisiei se îndreaptă în această direcţie, însă, în sensul unei mai mari eficienţe, aceste propuneri ar trebui să includă, de asemenea, şi m-am bucurat să-l aud pe comisar menţionând acest lucru astăzi, potenţialul din sudul continentului nostru şi în special din ţara mea, Spania.
Spania este statul membru cu cea mai mare diversitate a aprovizionării, atât în ceea ce priveşte numărul de ţări - gazul nostru este importat din 10 ţări diferite - cât şi gama de forme în care se furnizează. Din acest motiv, ţara mea este o excelentă platformă de aprovizionare pentru Uniunea Europeană. Aprovizionarea se face atât prin magistrala de gaz din Algeria, cât şi prin gazul natural lichefiat în cantităţi similare cu cea a magistralei Nabucco, însă cu costuri mai scăzute şi cu un timp de livrare mai mic. Această platformă nu poate fi utilizată însă în prezent de Uniunea Europeană datorită lipsei unei legături cu Franţa. Medgas, domnule Piebalgs, trebuie să fie o prioritate pentru Uniunea Europeană, aşa cum trebuie să fie problemele specifice ale teritoriilor noastre insulare.
Dacă Peninsula Iberică suferă în mod clar de o izolare energetică, insulele precum Insulele Baleare, de unde sunt eu, suferă de o dublă izolare. Este foarte nedrept pentru locuitorii acestor insule, pentru că noi, ca europeni, avem drepturi egale.
Vă rog sincer, domnule Piebalgs, să luaţi în considerare situaţia specială a teritoriilor insulare atunci când luaţi decizii şi când stabiliţi priorităţi.
În sfârşit, vreau să mulţumesc raportoarei pentru munca depusă.
Olle Schmidt
(SV) Doamnă preşedintă, domnilor membri ai Comisiei, UE a fost nevoită să înveţe ce înseamnă să fii mult prea dependent de un singur furnizor de energie. Cetăţenii mai multor state membre au fost afectaţi de capriciile Rusiei într-un mod cu totul inacceptabil. Ştim că Rusia este nemiloasă în relaţiile cu vecinii săi, însă faptul că slovacii şi bulgarii înfriguraţi au fost luaţi ostatici în gâlceava dintre Rusia şi Ucraina a fost, sper, un semnal de alarmă pentru noi toţi, inclusiv pentru noi, cei din acest Parlament.
Ucraina are nevoie de sprijinul UE, iar construirea magistralei Nabucco cu gaz din Azerbaidjan, între alte surse, trebuie să demareze. UE trebuie să dovedească acum că are capacitatea să acţioneze, aşa cum a îndemnat dl Swoboda.
Se ştie că Rusia face presiuni pentru Nord Stream, magistrala de gaz din Marea Baltică. Aceste propuneri trebuie respinse. Marea Baltică este una dintre cele mai sensibile mări interioare. Din respect pentru mediu şi pentru economie, această magistrală nu ar trebui să treacă prin Marea Baltică, însă există şi considerente ce ţin de politica de siguranţă. În locul acesteia trebuie explorată cu seriozitate o alternativă pe uscat. Şi Parlamentul European şi-a exprimat, cu altă ocazie, dubiile în această privinţă.
Mă bucur să observ faptul că raportoarea consideră că nevoile de energie nucleară sunt o parte importantă a viitorului mix energetic al Europei. Pentru a respecta cerinţele de reducere a emisiilor prevăzute în pachetul energetic, avem nevoie de o energie nucleară europeană modernă. Este bine că putem discuta această problemă în Parlamentul European în următoarele câteva zile.
Dariusz Maciej Grabowski
(PL) Doamnă preşedintă, domnilor membri ai Comisiei, este timpul să vorbim deschis. Mai întâi, Uniunea Europeană nu are o strategie în domeniul energiei. Acest fapt încurajează Rusia, de exemplu, care îşi foloseşte resursele energetice ca armă politică, să facă încercări de presiuni şi şantaj, ceea ce înrăutăţeşte situaţia UE.
În al doilea rând, UE a cedat manipulărilor colective reprezentate de ameninţările încălzirii globale a climei datorită emisiilor de CO2. Din ce în ce mai mulţi experţi şi studii confirmă că nu este adevărat. În ceea ce îi priveşte pe cei care promovează această teorie şi ne intimidează cu încălzirea globală, merită cercetat în interesul cui acţionează aceştia.
În al treilea rând, UE necesită o strategie în domeniul energiei bazată pe principiul verigii cel mai slabe, cu alte cuvinte, ajutoare financiare şi investiţii în acele ţări care sunt cel mai dependente de un singur furnizor, precum statele baltice şi Polonia.
În al patrulea rând, UE trebuie să-şi "ceară scuze” şi să repună în drepturi antracitul şi cărbunele brun, deoarece are rezerve bogate din acestea şi sunt ieftine. În al cincilea rând, UE are nevoie de o politică fiscală şi de creditare pentru sprijinirea tehnologiilor şi a economisirii în emisiile de energie.
Herbert Reul
(DE) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, mai întâi vreau să mulţumesc frumos dnei Laperrouze şi dlui Piebalgs pentru toate documentele pe care le-au prezentat.
Nu sunt de acord cu toate detaliile, însă propunerile se îndreaptă în direcţia strategică corectă: este corect şi necesar să ne concentrăm încă o dată pe faptul că siguranţa furnizării este una dintre problemele principale. Poate că am acordat prea multă atenţie altor probleme de politică energetică în cursul anului trecut şi sunt bucuros că siguranţa furnizării a revenit acum în prim plan.
În al doilea rând, sunt bucuros că poziţia propusă este atât de nuanţată. După cum s-a mai spus, poate că nu suntem de acord cu toate punctele, însă raportul este în general corect, contrar celor tocmai sugerate de dl Turmes. Domnule Turmes, nu aveţi dreptate când spuneţi că există un răspuns simplu pentru această problemă imensă, complicată.
Politicienii încearcă întotdeauna să dea un răspuns rapid, simplu, care să satisfacă pe toată lumea, însă nu este posibil. Este, din păcate, al naibii de greu, şi de aceea răspunsul este atât de divers. Nu putem promite oamenilor şi nu putem acţiona ca şi cum am avea o soluţie şi totul ar merge minunat de bine; în afară de orice altceva, oamenii ar fi teribil de dezamăgiţi într-o zi, când şi-ar da seama că nu merge deloc aşa.
Această nuanţare înseamnă că nu există o sursă unică de energie, ci că vom continua să lucrăm pentru un timp îndelungat cu mai multe surse. Este imoral să nesocotim pur şi simplu o sursă de energie: după părerea mea, este un act iresponsabil să respingem energia nucleară. Aceasta este o parte din soluţie: nu reprezintă întreaga soluţie, bineînţeles, însă trebuie să recunoaştem că este o contribuţie. Aş vrea să trag un semnal de alarmă să nu se pună o miză prea mare pe gaz: tocmai am auzit o mulţime de lucruri despre dependenţa pe care o implică.
De asemenea, cred că trebuie să înţelegem că nu putem renunţa la cărbune atât de uşor - o sursă de energie de care dispunem în ţară şi în multe alte locuri din Europa - spunând "cărbunele produce CO2, deci nu există ca opţiune”. Ar fi un act iresponsabil. În plus, avem nevoie de o soluţie nuanţată pentru problema diverselor rute şi căi. După cum tocmai a spus dl Rübig, nu există un răspuns unic pentru magistrală: ar fi o greşeală să optăm pentru doar unul; trebuie să fim deschişi la o varietate de rute şi de opţiuni. Nimeni nu poate spune cu certitudine ce se poate întâmpla în 10, 20 sau 30 de ani.
În această privinţă, drumul pe care trebuie să-l urmăm este acela al acceptării soluţiilor inteligente. Prin inteligente se înţelege variate şi deschidere la lucruri noi şi acţiunea. Răspunsul se află în tehnologie. Răspunsul este investirea în cercetare şi deschiderea la soluţii pe care în prezent le ignorăm, şi nu respingerea aleatoare a unei opţiuni sau a alteia. De asemenea, înseamnă să fim de acord cu investiţiile.
Ar fi o greşeală fatală - una care se face prin anumite decizii de politică energetică - să punem la dispoziţia celor care vor investi efectiv banii, adică firmelor, prea puţin spaţiu de manevră şi prea puţin sprijin. Chiar crede cineva că noi, statele membre, Statul sau Comunitatea vom putea rezolva problema investiţiilor? Nu, sectorul privat va trebui să facă asta.
Atanas Paparizov
(BG) Doamnă preşedintă, domnilor membri ai Comisiei, mai întâi as vrea să evidenţiez dezbaterea constructivă din cadrul Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie asupra raportului dnei Laperrouze şi să atrag atenţia asupra rolului domniei sale în elaborarea unui raport obiectiv şi exhaustiv.
Vreau să mă concentrez mai ales asupra propunerilor incluse în raport, propuneri făcute cu scopul reflectării problemelor cu care se confruntă ţările care sunt cel mai profund afectate de aprovizionarea externă cu energie, şi îndeosebi cu gaz.
Mai întâi, s-a observat importanţa participării active a Parlamentului European în alocarea proiectelor pentru noi conexiuni energetice, mai ales între reţelele de furnizare a gazului şi a energiei ale statelor membre. Cu toate acestea, regret că trebuie să subliniez că s-au pus deoparte doar 20 de milioane de euro pentru proiectul Comisiei pentru Bulgaria şi pentru conexiunile acesteia cu Grecia, în pofida faptului că Bulgaria a fost una dintre cele mai profund afectate ţări. Câmpul de gaze naturale din Chiren, de exemplu, care va rezolva problemele crizei cu resurse minime, nu a fost menţionat deloc.
În al doilea rând, au fost incluse toate posibilităţile construirii coridorului sudic pentru transportul gazelor, cu alte cuvinte, pe lângă proiectul Nabucco, sunt menţionate South Stream şi TGI. Se mai vorbeşte şi despre planul pe termen lung de aprovizionare cu gaz de către alte ţări din regiune, precum Uzbekistan şi Iran.
În al treilea rând, este subliniată importanţa construirii terminalelor de gaz lichefiat în Uniunea Europeană şi faptul că acestea ar trebui să fie accesibile tuturor statelor membre, pe baza principiului solidarităţii. Încă o dată, acest lucru este deosebit de important pentru utilizarea în comun a acestor terminale de către Bulgaria şi Grecia.
În al patrulea rând, rog Comisia să studieze extinderea comunităţii energetice în Europa de sud-est şi în alte ţări învecinate cu scopul de a forma o piaţă unică pentru întreaga regiune. În calitate de raportor pentru normele şi condiţiile de acces la reţelele de furnizare a gazului, doresc să subliniez încă o dată însemnătatea celui de-al treilea pachet energetic pentru formarea unei pieţe energetice europene unice şi să îndemn la implementarea cât mai rapidă a acestuia.
În încheiere, vreau să semnalez că raportul descrie în mod obiectiv şi rolul energiei nucleare. Consider că actuala directivă-cadru privind siguranţa nucleară va deveni o bază bună pentru analizarea stării tuturor reactoarelor din Uniunea Europeană şi nu doar a celor nou-construite şi va reprezenta o bază obiectivă pentru evaluarea siguranţei acestora.
Este clar că deciziile luate pe bază politică, aşa cum au fost cele luate în legătură cu Kozlodui, nu pot fi decizii pe termen lung în contextul actualei dezvoltări a diversităţii energetice din Uniunea Europeană. Sper că statele membre se vor găsi în poziţia de a relua discuţia asupra reactoarelor închise, pe baza unor criterii obiective.
Andrzej Wielowieyski
- (FR) Doamnă preşedintă, raportul dnei Laperrouze privind politica în domeniul energiei tratează un subiect de importanţă majoră pentru toate ţările Uniunii.
Am un mare respect pentru munca pe care a depus-o, însă situaţia rămâne foarte gravă. Experienţa chinuitoare şi dezastruoasă a ţărilor noastre din sud din ianuarie, cât şi prognozele care ne ameninţă cu o insuficienţă energetică semnificativă în următoarele două decenii, toate arată către necesitatea transformării politicii energetice într-o componentă-cheie a politicii noastre externe.
Cu toate acestea, viitorul este sumbru, domnilor comisari, deoarece ne lipsesc unanimitatea, solidaritatea şi resursele. La capitolul solidaritate, poate că nu este o afirmaţie aplicabilă Comisiei, ci mai degrabă anumitor mari ţări europene. Nu vorbim cu o singură voce.
Sunt întrutotul de acord cu dl Swoboda că Nabucco este o mare ruşine pentru Uniunea Europeană. De exemplu, magistrala rusească South Stream, susţinută de Stat şi de anumite ţări europene este pe punctul de a elimina Nabucco, care este de două ori mai ieftin şi care acţionează în conformitate cu regulile pieţei. Resursele sale din Azerbaidjan sunt în pericol de a fi capturate de rivalul său, ceea ce o fac o investiţie precară şi dubioasă. În acest mod, Uniunea va pierde probabil unica şansă la diversitate şi la o mai mare siguranţă...
(Preşedintele a întrerupt vorbitorul)
Péter Olajos
(HU) Doamnă preşedintă, a doua revizuire strategică a politicii energetice nu putea fi efectuată într-un moment mai oportun. Siguranţa aprovizionării părţii estice a Uniunii Europene a fost cu siguranţă pusă la încercare de evenimentele de la începutul anului. După o criză de trei săptămâni, de la data de 20 ianuarie, gazul natural a început din nou să curgă spre Europa, însă întrebarea este: pentru cât timp? Pentru a putea garanta cu adevărat siguranţa aprovizionării, trebuie să învăţăm din lecţia disputei asupra gazului. Prin aceasta se înţelege mai întâi diversificarea tipurilor de energie folosită, a surselor şi a rutelor de livrare. După calculele efectuate, Europa consumă 500 de miliarde m³ de gaz pe an, iar această cerere poate creşte chiar şi cu 30% în următorii 20 de ani, potrivit anumitor studii.
Au apărut deja idei privind potenţiale alternative. Magistrala Nord Stream, care transportă gaz rusesc spre Europa, este deja în curs de construire, iar magistrala Blue Stream în Turcia este finalizată; s-a ajuns la un acord cu părţile interesate în ceea ce priveşte construirea magistralei South Stream, Ucraina s-a angajat să creeze White Stream, şi apoi este mult-discutatul Nabucco, deşi sursele sale de finanţare sunt incerte. În orice caz, dependenţa de Rusia va rămâne. Deşi Nabucco ar transporta gaz asiatic, până acum - spre deosebire de Gazprom - Europa nici nu a făcut o ofertă încă Azerbaidjanului. Ce se poate face acum? Mulţi spun că putem avea încredere pentru moment în faptul că negocierile comisarilor europeni cu delegaţia rusă de la summit-ul de la Moscova vor genera rezultate substanţiale, vor duce la progrese semnificative în ceea ce priveşte magistralele de gaz şi că în viitor preţurile nu vor fi dictate doar de monopolul rusesc asupra gazului.
Este posibil, însă în ceea ce mă priveşte, cred, în plus faţă de toate acestea - şi într-adevăr, înainte de toate - că viitorul stă în folosirea unei cantităţi mai mici şi mai puţin poluante de energie. Tocmai de aceea susţin că este necesară o nouă ordine ecologică europeană, cu alte cuvinte, una care să aibă ca scop creşterea durabilă şi în acelaşi timp stimularea şi utilizarea inovaţiilor în industria mediului. Ca urmare a actualei crize financiare globale, din ce în ce mai mulţi oameni îşi dau seama că este necesară o nouă logică a organizării economice. Din ce în ce mai multe persoane recunosc faptul că, pentru a ieşi din criza globală, este necesară o forţă motrice proaspătă, cu un motor care să funcţioneze după noi principii de organizare. Din ce în ce mai mulţi recunosc nevoia unei schimbări paradigmatice. Noua ordine ecologică, cu alte cuvinte o nouă logică a organizării economice bazată pe inovaţii în tehnologia mediului şi susţinută de pieţele de capital internaţionale, va deveni piatra unghiulară a unui număr din ce în ce mai mare de programe de redresare şi stimulare economică, inclusiv între statele membre ale Uniunii Europene. Avem nevoie de acest stimul deoarece anul trecut numărul şomerilor în Europa a crescut cu 1,7 milioane. Dacă noua ordine ecologică europeană va primi undă verde, va avea un efect fundamental asupra politicii energetice viitoare a Europei. Vă mulţumesc foarte mult.
Libor Rouček
(CS) Doamnelor şi domnilor, în prezent Uniunea Europeană importă 50% din energia pe care o consumă, iar acest procent este într-o constantă creştere. Dependenţa Uniunii de importurile din surse energetice convenţionale şi de numărul limitat de furnizori reprezintă o ameninţare serioasă pentru siguranţa, stabilitatea şi prosperitatea noastră. Această revizuire strategică a politicii energetice a Uniunii Europene a venit, deci, la momentul potrivit, după părerea mea. Sunt de părere că obiectivul "de trei ori 20” pentru 2020 este corect din punct de vedere economic, ecologic şi din punctul de vedere al siguranţei. Cu toate acestea, atingerea acestui obiectiv necesită o abordare comună în toată Uniunea Europeană, consecventă atât în cadrul Uniunii, cât şi către exterior. Crearea unei politici energetice comune necesită finalizarea ratificării Tratatului de la Lisabona şi propunerea unei astfel de politici energetice comune. Pe piaţa internă este necesară impunerea unui cadru juridic clar şi stabil şi, mai presus de toate, este necesară finalizarea integrării sistemelor noastre energetice pe tot teritoriul Uniunii Europene.
Clauza solidarităţii reciproce va rămâne un concept lipsit de conţinut dacă nu se vor conecta aceste sisteme energetice. De asemenea, este necesară susţinerea utilizării surselor de energie interne, de la conservare prin sporirea proporţiei de surse regenerabile până la o utilizare mai răspândită a energiei nucleare. Nu este nevoie să subliniem faptul că investiţiile financiare în industria energetică internă vor genera şi un beneficiu sub forma unei reluări a creşterii economice. În ceea ce priveşte relaţiile externe în domeniul energetic, şi acest aspect necesită o diversificare mult mai pregnantă decât în trecut, este necesar un dialog mai intens cu ţările producătoare, cu ţările de tranzit şi cu celelalte ţări consumatoare. Trebuie intensificată cooperarea cu ţările Orientului Mijlociu, cu cele din regiunea mediteraneană şi din nordul Africii. Aceasta trebuie să se desfăşoare în cadrul Procesului de la Barcelona: Uniunea pentru Mediterana. Dialogul ar trebui să includă candidatul Turcia şi este de asemenea esenţial, după părerea mea, să căutăm o abordare mai eficientă pentru ţările precum Iranul. În concluzie, doresc să o felicit pe doamna raportoare Laperrouze pentru ceea ce eu consider a fi un raport echilibrat, de primă mână.
DanutBudreikait
(LT) Deşi am început să vorbim despre nevoia unei politici energetice comune încă din 2006, fiecare stat UE este responsabil pentru asigurarea siguranţei aprovizionării cu energie. Cu toate acestea, solidaritatea între statele membre este crucială chiar pentru supravieţuirea UE. UE trebuie să adopte imediat o legislaţie eficientă pentru a contribui la depăşirea crizei energetice sau pentru evitarea totală a acesteia. Comisia propune un plan de acţiune pentru securitate şi solidaritate energetică al UE, cele mai importante aspecte ale acestuia fiind crearea infrastructurii şi diversificarea surselor de energie. Sunt bucuroasă că printre proiectele de infrastructură care vor deveni priorităţi pentru UE în ceea ce priveşte securitatea energetică se află şi un plan de interconectare pentru ţările din jurul Mării Baltice, ceea ce ar elimina insulele de nesiguranţă energetică existente în UE.
Doresc să solicit Comisiei orice tip de sprijin în construirea conexiunii energetice dintre Lituania şi Suedia şi a punţii energetice dintre Lituania şi Polonia. Aici, din păcate, mai avem nevoie şi de voinţă politică. Pentru moment, revenind la principiul fundamental al Uniunii Europene - solidaritatea - şi la aplicarea acestuia în domeniul energiei, apar multe dubii legate de viitorul acestui principiu. Dezbatem cel de-al treilea pachet energetic, care implică formarea unei pieţi interne a UE a energiei electrice şi a gazului, cu o Agenţie pentru cooperarea autorităţilor de reglementare din domeniul energiei. În acelaşi timp, Germania şi Rusia constituie o Agenţie ruso-germană a energiei. Cum poate fi acest lucru consecvent cu solidaritatea statelor membre ale UE, politica energetică comună şi securitatea energetică?
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Doamnă preşedintă, domnilor membri ai Comisiei, vreau să atrag atenţia în această dezbatere asupra trei chestiuni.
Mai întâi, Rusia foloseşte din ce în ce mai clar aprovizionarea sa cu resurse energetice, şi în mod special gazul, pentru a exercita o puternică influenţă politică. Nu numai că ultimul conflict al gazului dintre Rusia şi Ucraina a cauzat pierderi economice uriaşe în multe ţări UE, ci a şi împins Ucraina din nou spre o dependenţă economică clară de Rusia, cu un soi de permisiune din partea UE. Este dificil de imaginat funcţionarea economiei ucrainene la un preţ al gazului de peste 400 USD pe 1000 m3 de gaz.
În al doilea rând, trebuie negociat un nou parteneriat între UE şi Rusia, parteneriat care va conţine detalii referitoare la chestiunea energiei, dar va conţine şi stipularea clară a faptului că Rusia nu va folosi rezervele sale energetice pentru a exercita influenţă politică şi că furnizorii ruşi vor fi responsabili pentru daunele care ar apărea ca urmare a unei întreruperi a furnizării.
În al treilea rând şi în încheiere, Uniunea Europeană, folosindu-şi propriile mijloace financiare, şi Banca Europeană de Investiţii ar trebui să sprijine în primul şi în primul rând investiţiile în gaz, care ar diversifica aprovizionarea cu gaze naturale către UE şi care ar crea posibilitatea importării de gaz şi din alte ţări decât Rusia, aşa cum este magistrala Nabucco.
Avril Doyle
Doamnă preşedintă, nu vom ajunge niciodată la securitatea energiei sau la reducerea cu 80% a emisiilor de dioxid de carbon până în 2050 dacă vom continua să ignorăm efectiv atât problema securităţii energiei, cât şi importanţa fundamentală a interconexiunii pan-europene de curent continuu de înaltă tensiune (HVDC). Aceasta include o linie de curent continuu de înaltă tensiune către Africa de Nord: reţele electrice inteligente în Europa şi în Africa de Nord.
Am avut ocazia săptămâna trecută să observ la faţa locului interesantele operaţiuni de captare a energiei solare şi termale din Granada şi din Sevilia şi am citit în weekend opiniile profesorului de la Harvard Michael McElroy asupra eliberării Statelor Unite de factura anuală de 750 miliarde USD pentru importurile de petrol, asupra câştigării luptei pentru securitatea energiei în SUA şi în acelaşi timp pentru salvarea planetei, drept care mă întreb: ce mai dezbatem? Ştim răspunsurile.
Grila energetică inteligentă va permite curentului electric generat de soare, de apă şi de vânt să echilibreze graficul siguranţei. Dacă vântul nu bate pe coasta vestică a Irlandei, soarele va străluci în Spania sau vântul va bate pe coasta de vest a Africii de Nord şi va străluci şi soarele acolo.
Pe scurt, soarele reprezintă în Spania ceea ce reprezintă vântul pentru coasta Irlandei. Autorităţile noastre de reglementare naţionale vor respira uşurate pentru că ocupaţia lor va consta în a menţine luminile aprinse şi casele şi birourile încălzite la orele de vârf.
Nu mai putem permite ca cetăţenii noştri să fie ostatici ai politicii energetice sau ai preţurilor volatile ale petrolului. Energia eoliană este comparabilă cu cea generată de cărbune, petrol sau de gaz, iar combustibilul este gratuit. Da, provocarea noastră este construirea unei noi economii energetice - o economie energetică bazată pe curentul electric regenerabil.
În concluzie: expresia glumeaţă "scump ca pământul” pe care noi - vorbitorii de limbă engleză, în orice caz - o folosim figurat cu exuberanţă trebuie folosită acum în sensul literal. Dacă nu schimbăm rapid dependenţa noastră aproape totală de combustibilii fosili, asta se va întâmpla, după cum arată din ce în ce mai imperios oamenii noştri de ştiinţă colegi: încălzirea globală ne va costa Pământul.
Evgeni Kirilov
(BG) Doamnă preşedintă, în calitate de raportor alternativ pentru Comisia pentru afaceri externe, vreau să o felicit pe dna Laperrouze pentru acest raport, care oferă o perspectivă largă asupra problemelor UE în domeniul energiei, inclusiv necesitatea unei politici energetice comune.
Raportul indică foarte clar şi măsurile care trebuie luate pentru a putea face faţă provocărilor siguranţei energetice. De asemenea, mă bucur că energia nucleară a găsit locul pe care îl merită într-un astfel de raport şi este prezentată ca o sursă de energie necesară.
După criza gazului, este clar şi bine evidenţiat faptul că trebuie să diversificăm sursele de energie. Pe de altă parte, pe viitor, trebuie să lucrăm în continuare pentru descoperirea mai multor coridoare alternative, coridoare energetice, şi nu doar un coridor pe cheltuiala celuilalt. Am avea cu toţii de câştigat din concurenţă atunci.
Vreau să atrag atenţia către două probleme. Anul trecut în octombrie am observat aici, în această adunare, că proiectul Nabucco era încă "fum fără foc”. Atunci am îndemnat Comisia Europeană să treacă la acţiune fermă. Acum se poate spune că în această direcţie Comisia a trecut la acţiune. Este evidentă importanţa acesteia mai ales acum, după criza gazului.
Totuşi, trebuie lămurit faptul că, în ciuda acţiunilor întreprinse şi a măsurilor luate în direcţia unei mai mari siguranţe energetice, este necesar mai mult efort, inclusiv o activitate politică serioasă, astfel încât să putem vedea lumina de la capătul tunelului.
A doua problemă este capacitatea de stocare a energiei. Ţin să vă spun că Bulgaria ar fi fost pierdută fără o capacitate de stocare a rezervelor pentru cel puţin 20 de zile la unitatea pentru stocarea gazului din Chiren, care anul trecut a fost extinsă cu o treime, ca şi cum guvernul ar fi ştiut ce avea să se întâmple.
Deci, pentru a doua oară astăzi, subliniez faptul că nu înţeleg de ce Comisia a ignorat complet proiectul propus de Bulgaria pentru continuarea extinderii acestei unităţi de stocare. Aceasta a fost singura noastră salvare şi cred că trebuie să sprijinim proiecte asemănătoare în toate celelalte ţări.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Doamnă preşedintă, criza gazului şi criza financiară ne obligă să trecem la acţiune rapid şi pragmatic, mai presus de interesele individuale şi de ideile nejustificate economic, precum magistrala Nord Stream.
A doua revizuire strategică a politicii energetice nu oferă valoarea adăugată dorită. O serie de chestiuni menţionate în revizuire se confruntă cu dificultăţi semnificative de realizare. Cetăţenii şi economia UE au nevoie de decizii rapide şi specifice şi de acţiuni care să asigure costuri ale energiei relativ scăzute şi stabile în următorii 15 ani: decizii care vor conduce la cele mai importante economii posibile în industrie, transporturi şi locuinţe; decizii care vor reduce în mare măsură dependenţa economiei UE de importul de hidrocarburi şi care vor asigura furnizarea corectă a acestora; decizii care vor conduce cât mai repede posibil la dezvoltarea unui program, a unui plan de măsuri specifice bazate pe cercetări şi modul de finanţare şi de implementare a acestora. Ca urmare a acestor măsuri economice, emisiile de CO2 vor fi reduse, iar procesul birocratic al tranzacţionării certificatelor de emisii - atât de benefic pentru cei care le tranzacţionează, însă nu şi pentru economie - nu va mai fi necesar.
Mairead McGuinness
Doamnă preşedintă, sunt mişcată de cuvântul "inteligent”, care apare foarte des în această dezbatere, deoarece soluţiile pe care le încercăm şi le folosim în casa noastră pentru a reduce consumul de energie sigur nu funcţionează şi nu sunt nici foarte inteligente. Să spui copiilor să închidă lumina nu este o soluţie Mi-aş dori să fie aşa, pentru că astfel aş avea controlul. Avem într-adevăr nevoie de lucrurile despre care s-a vorbit: senzori şi alte aplicaţii tehnologice avansate care vor face viaţa tuturor mai uşoară în ceea ce priveşte atingerea obiectivelor noastre de eficientizare energetică.
Dezbaterea din seara aceasta este una de anvergură: este despre planul de acţiune în cazul schimbărilor climatice, despre siguranţa furnizării de energie, despre solidaritatea dintre statele membre şi despre creşterea economică - şi aceasta chiar este o problemă pentru noi în acest moment - şi despre cum putem folosi mai bine resursele noastre energetice.
Ţara din care vin, Irlanda, depinde de petrol pentru aproape 60% din nevoile energetice şi tot petrolul este din import. Deci, avem evident o problemă aparte. Trebuie să reducem această dependenţă, trebuie să ne dezvoltăm resursele interne şi, aşa cum am mai menţionat mai devreme, să sporim eficienţa. În mod clar, chestiunea interconectării statelor membre este esenţială mai ales pentru ţările de la periferie.
Dependenţa Irlandei este extrem de mare: 91% din necesarul nostru provine din import. Este un procent de-a dreptul copleşitor şi deşi nu am trecut prin problemele legate de gaz despre care au vorbit alţi colegi sau prin frigul şi teroarea prin care au trecut alte state membre, am tras învăţături din acestea, observând cât de important este să facem ceva în legătură cu mixul energetic şi cu nesiguranţa noastră energetică.
Aşadar, toate aspectele care fac parte din acest raport şi întrebarea orală sunt foarte importante pentru noi.
Trebuie studiată mai ales problema utilizării terenului. Experienţa forestieră suedeză este interesantă din perspectiva Irlandei, unde sectorul forestier nu s-a dezvoltat.
Însă chestiunea-cheie este echilibrul dintre producţia de alimente şi producţia de combustibili.
Emanuel Jardim Fernandes
(PT) Doamnă preşedintă, domnilor comisari, doamnelor şi domnilor, dezvoltarea unei politici comunitare coerente şi cuprinzătoare în domeniul energiei este un pas logic şi o intervenţie necesară. Propunerea Comisiei şi raportul dnei Laperrouze se înscriu în această direcţie.
Uniunea Europeană va adăuga valoare iniţiativelor dezvoltate de statele membre. Petrolul este în cantitate limitată, iar producţia Uniunii Europene şi a Norvegiei în 2007 de-abia au contribuit la satisfacerea a 30% din cererea internă. Dependenţa Uniunii Europene de importul de petrol scade indirect dependenţa noastră de ţările instabile din punct de vedere politic sau de cele care, în calitate de posibili parteneri în domeniul energiei, ar putea genera tensiuni geo-strategice majore, după cum am văzut de curând cu Rusia.
Din aceste motive, este important din punct de vedere strategic să redirecţionăm cererea de surse de energie alternative spre petrol, însă este, de asemenea, important din punct de vedere geografic să privim cu mai mare atenţie pieţele sud-americană şi africană, care sunt în prezent în expansiune şi la care ar putea contribui în mare măsură dezvoltarea parteneriatelor UE-Brazilia şi UE-Africa. S-ar putea realiza acest lucru utilizându-se regiunea iberică - Spania şi Portugalia, ţara de unde vin - ca platformă fundamentală în ceea ce priveşte logistica şi distribuţia în zona Europei.
Cât despre nevoia esenţială de a spori eficienţa energetică, este important să se garanteze sinergiile adecvate între sectoarele care pot contribui şi mai mult la eficienţa energetică. Doar prin adoptarea unei abordări globale şi coordonate între politica naţională şi cea a comunitară, mai ales în zonele coeziunii, agriculturii şi transporturilor, vom putea schiţa o strategie care să exprime o perspectivă pe termen lung.
Legătura dintre coeziunea energetică şi teritorială este indiscutabilă, deoarece afectează posibilele soluţii pe termen lung pentru toate regiunile Uniunii Europene, inclusiv pentru cele mai izolate şi mai îndepărtate regiuni.
Iliana Malinova Iotova
(BG) Dnă Laperrouze, vreau să vă felicit pentru raportul dumneavoastră, care este de actualitate şi totodată oportun.
Încă nu putem estima cu exactitate cât au pierdut ţările europene şi cetăţenii din cauza crizei gazului. Doar pierderile directe ale economiei bulgare, care a fost cea mai grav afectată de disputa dintre Ucraina şi Rusia, se ridică la peste 230 de milioane de euro, fără vreo despăgubire.
Urgenţele care au urmat au ridicat multe semne de întrebare. Din păcate, marea problemă a dependenţei energetice apare oricând are loc câte o criză politică sau rivalităţi politice între Rusia şi Ucraina. Multe persoane îşi amintesc situaţia de acum trei ani, când cele două ţări din nou s-au disputat pe tema preţurilor. Atunci am avut promisiunea unei politici energetice europene comune, însă acum, după trei ani, se pare că nimic nu s-a schimbat.
Acum ne întrebăm: suntem oare pregătiţi pentru o piaţă unică a energiei sau vor prevala interesele individuale în acordurile bilaterale? Am făcut destule pentru a face legătura dintre reţelele europene de furnizare a gazului între statele membre sau înclinăm din ce în ce mai puţin să punem deoparte rezerve pentru situaţii de criză? Cum lucrăm la Nord Stream, la South Stream şi la Nabucco?
Sunt încântată să aud că energia nucleară este tratată la acelaşi nivel ca şi alte surse de energie. Fără a face compromisuri în defavoarea siguranţei, este timpul să repunem în discuţie atitudinea noastră faţă de centralele nucleare din Europa şi fără decizii motivate politic.
Avem nevoie de energia nucleară, care ar putea acţiona ca o barieră puternică împotriva altor crize care pot apărea. Nu este o coincidenţă că, la apogeul crizei, Parlamentul Bulgariei a solicitat partenerilor săi europeni să readucă în discuţie reactivarea reactoarelor închise de la Kozlodui, reactoare care au fost declarate sigure de către autorităţile competente. Mizez pe înţelegerea dumneavoastră.
Deciziile sunt dificile, însă să nu ne lăsăm influenţaţi de prejudecăţi şi să hotărâm în pripă. Aş vrea să mă adresez în continuare dumneavoastră, domnule comisar. Acum câteva zile, când Comisia Europeană a alocat resurse din Planul de dezvoltare european, ţara care a fost cel mai afectată a primit cel mai puţin. În seara aceasta nu am auzit să menţionaţi faptul că Bulgaria ar avea nevoie de atenţie specială pentru că se află pe lista ţărilor 100% dependente.
Care sunt criteriile şi mecanismele alocării acestor resurse? Cred că mi-ar fi greu să le explic cetăţenilor bulgari şi europeni. Evident, trebuie să facem eforturi mai mari pentru cel de-al treilea pachet energetic şi să grăbim implementarea acestuia. Ca membru al Comisiei pentru afaceri interne şi protecţia consumatorului, am lucrat foarte mult la protejarea stocurilor energetice pentru consumatori, însă vă rog să înţelegeţi că este mai importantă asigurarea în primul rând a energiei.
Călin Cătălin Chiriţă
Doresc să accentuez necesitatea unei politici energetice externe a Uniunii Europene, pentru ca cele 27 de state membre să vorbească pe o singură voce în negocierile cu marii producători. Numai în acest fel, Uniunea Europeană poate obţine preţuri convenabile la importul de gaz şi petrol, concomitent cu garantarea siguranţei energetice. Diversificarea surselor de aprovizionare cu energie trebuie să fie un obiectiv major al Uniunii Europene. Atrag însă atenţia că proiectul gazoductului rusesc South Stream nu contribuie deloc la această diversificare, întrucât sursa de aprovizionare rămâne aceeaşi, Rusia. Mai mult, costurile uriaşe pe care le implică realizarea acestui gazoduct ar duce la creşterea preţului gazului, preţ pe care consumatorii europeni ar fi obligaţi să-l plătească.
De aceea, consider că Uniunea Europeană trebuie să acţioneze urgent pentru includerea în viitoarele acorduri cu Rusia şi cu Ucraina a unor clauze cuprinzătoare de interdependenţă energetică, clauze care să stabilească obligaţii foarte clare şi mecanisme eficiente de soluţionare rapidă a oricăror probleme. Parteneriatul strategic Uniunea Europeană - Rusia şi noul parteneriat estic ar trebui să vizeze realizări...
Colm Burke
Doamnă preşedintă, politica energetică şi politica externă sunt legate inextricabil acum mai mult decât oricând. Observăm necesitatea unei politici energetice comune pentru UE în lumina recentelor evenimente legate de furnizarea gazului în Europa Centrală şi de Est, însă, deşi este una dintre inovaţiile-cheie ale Tratatului de la Lisabona, regret că trebuie să menţionez faptul că acest aspect nu a fost evidenţiat suficient în dezbaterile pe marginea ratificării tratatului.
În Irlanda avem oricând la dispoziţie o rezervă de gaz pentru 12 zile. Şaizeci la sută din curentul nostru electric este generat din gaz importat, în timp ce media UE este de cca. 40%. La data de 28 ianuarie, Comisia a publicat o propunere de accelerare a lucrărilor pentru soluţionarea deficitului din infrastructura energetică a UE, contribuindu-se la redresare economică ce face parte dintr-un pachet de 5 miliarde de euro.
Includerea de către Comisie a interconectării liniilor electrice dintre Irlanda şi Regatul Unit, ca zonă prioritară pentru finanţare în cadrul pachetului pentru revenire economică europeană, este un pas binevenit în această privinţă. Aceasta scoate în evidenţă faptul că atunci când 27 de state membre lucrează împreună, putem determina schimbarea necesară pentru a asigura siguranţa furnizării energiei.
(Preşedintele a întrerupt vorbitorul.)
Ioan Mircea Paşcu
Doamnă preşedintă, cele două documente importante pe care le discutăm astăzi - planul de acţiune al Comisiei şi raportul asupra acestuia - sunt separate în timp de întreruperea recentă a gazului din cauza obişnuitei dispute de iarnă dintre Rusia şi Ucraina. Prin urmare, raportul este mai aproape de realitate, încercând să sporească solidaritatea internă şi să grăbească implementarea planului, profitând de lecţiile ultimei crize.
Personal, în afară de sprijinul pentru diversificarea rutelor de transport pentru importul de gaz, consider apelul la grăbirea formării unei pieţi interne a energiei în legislatura curentă şi necesitatea de a revizui întreaga problemă a stocării gazului ca fiind contribuţii importante ale raportoarei. Cu toate acestea, recomandarea de a deschide complet proiectul Nabucco către Rusia este îndoielnică, deoarece toată lumea ştie că Nabucco a fost conceput ca o alternativă la gazul rusesc şi că Rusia deja face tot ce îi stă în putere să îi pună capăt.
Zita Pleštinská
(SK) Doamnelor şi domnilor, recenta criză a gazelor a indicat importanţa unei politici energetice comune pentru UE. În plus, Slovacia a aflat ce înseamnă dependenţa absolută de gazul rusesc. Sute de firme au fost nevoite să întrerupă producţia şi să plătească doar 60% din salarii angajaţilor.
Cred că solidaritatea are un rol primordial în relaţiile dintre statele membre UE. Dacă nu am fi primit un transfer de gaz de urgenţă de la Germania prin Cehia, ar fi fost puse în pericol şi locuinţele. Sunt convinsă că necesitatea asigurării unei furnizări constante de energie este o prioritate fundamentală universală. Satisfacerea necesităţii cu precădere din surse energetice neregenerabile începe să cântărească mai greu pentru acceptabilitatea din punctul de vedere al mediului.
Trebuie să construim centrale nucleare sigure şi, în acelaşi timp, folosind fondurile structurale, să încurajăm comunităţile rurale să se concentreze strategic pe legătura dintre energie, apă şi biotehnologie, întărind astfel diversificarea bazei energetice.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Doamnă preşedintă, ultima, însă bineînţeles, nu cea din urmă criză a aprovizionării cu gaz înseamnă revenirea la problema siguranţei furnizării acestei resurse foarte importante.
În Europa nu ne găsim într-o situaţie rea din punctul de vedere al amplasării. Suntem aproape înconjuraţi de surse de gaz: Nordul Africii, Orientul Apropiat, Asia Centrală şi Rusia. Problema este că Europa nu are o piaţă unică a gazului. Europa nu are un preţ mai mult sau mai puţin unificat. Vreau să subliniez faptul că în Statele Unite există o piaţă unică, iar preţul a 1000 m3 de gaz pe această piaţă este sub 200 USD. În Europa plătim în jur de 400 USD. Acesta este rezultatul faptului că nu avem o infrastructură care să ne permită transferul gazului dintr-o ţară în alta.
În încheiere, avem problema magistralei Nabucco. Este timpul să acordăm acestei chestiuni prioritatea cuvenită şi să ne angajăm mijloacele financiare pentru a-l materializa în sfârşit.
Jacek Saryusz-Wolski
Doamnă preşedintă, am trei întrebări pentru comisarul Piebalgs.
Mai întâi, Nabucco poate deveni un ostatic în negocierile de aderare ale Turciei, după cum am aflat de la prim-ministrul Erdoğan. Luăm în considerare, în cadrul coridorului de sud, şi proiectul White Stream (Marea Caspică-Georgia-Marea Neagră-Ucraina-România)?
În al doilea rând, în directiva gazului revizuită, vă gândiţi la o rezervă obligatorie de gaz stocat pentru 90 de zile pentru toate statele membre?
În al treilea rând, aţi prezentat un impresionant pachet de 3,5 miliarde de euro pentru infrastructura energetică. Se întrevede vreun obstacol în calea acestuia în Consiliu? Pentru că trebuie totuşi să fie aprobat în Consiliu, am auzit că există patru state membre care au obiecţii. Cum poate Parlamentul European, care va trebui să-l accepte, să ajute la supunerea acestuia la vot cât mai curând posibil?
Flaviu Călin Rus
Criza gazelor cu care ne-am confruntat s-a manifestat între Ucraina şi Rusia dar, din păcate, a afectat unele dintre statele Uniunii Europene. Această criză a demonstrat încă o dată că Uniunea Europeană este dependentă într-o mare măsură de un singur pol de livrare a gazelor. Prin urmare, consider că dezvoltarea parteneriatelor cu Rusia este benefică pentru întreaga Uniune Europeană dar, în acelaşi timp, cred că Uniunea Europeană trebuie să demareze imediat proiecte prin care să se găsească soluţii alternative, tocmai pentru a preveni consecinţele unor crize care ar putea să apară într-un viitor mai apropiat sau mai îndepărtat.
În aceeaşi ordine de idei, cred că trebuie luate în considerare cele două proiecte, Nabucco şi South Stream, precum şi alte soluţii, şi aici mă refer la zăcămintele care sunt la nivelul Mării Nordului şi cele care se presupun a fi pe platoul continental al Mării Negre. Având în vedere că, în timp, zăcămintele de orice fel se vor epuiza, consider că trebuie să investim în proiecte ştiinţifice în măsură să descopere surse alternative de energie, asigurând astfel şi dezvoltarea generaţiilor viitoare.
Nicolae Vlad Popa
Recenta criză a gazului readuce cu şi mai are acuitate în atenţie importanţa dezvoltării rutelor şi surselor alternative de energie, prin dezvoltarea infrastructurii de transport şi a interconexiunilor. În acest context, devine necesară accelerarea proiectului Nabucco, ce are capacitatea de a contribui la atingerea obiectivelor Uniunii Europene de diversificare a rutelor, dar mai ales a surselor de aprovizionare din statele terţe. Este necesară promovarea tranzitului cu ţările vecine prin finalizarea proiectelor de interconectare a României cu Ungaria şi Bulgaria.
În acelaşi timp, consider că proiectul South Stream nu poate fi considerat de interes european, tocmai datorită faptului că acesta nu foloseşte o sursă alternativă, aşa cum se cere în analiza strategică din raport. Dar avem şi sursele noastre energetice. O microhidrocentrală nu este rentabilă, nu are randament, dar sute de mii de hidrocentrale din Alpi până în Carpaţi, din Balcani până în Tatra sau Pirinei înseamnă independenţă energetică.
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Doamnă preşedintă, a fost o dezbatere într-adevăr fascinantă şi a reflectat diversitatea punctelor de vedere asupra energiei şi importanţa pe care o merită această chestiune. Însă cred că dezbaterea arată cu certitudine că raportoarea a prezentat un raport echilibrat. Este adevărat că fiecare dintre noi vede detaliile în mod diferit. Nu există soluţii simple, nu există remedii miraculoase.
Încă o dată, vreau să o felicit pe raportoare pentru interesul pe care l-a manifestat în reflectarea în raport a tuturor opiniilor, sprijinind în acelaşi timp în mod clar cea de-a doua revizuire strategică a politicii energetice elaborate de Comisie.
Mulţi dintre domniile voastre aţi vorbit despre super grila energetică. Super grila este instrumentul care a fost perceput ca soluţie magică. Este adevărat că are foarte mult potenţial, însă, odată cu grila, avem o provocare. Cineva trebuie să o plătească, şi după cum ştiţi, suntem în căutarea unui echilibru între accesibilitate, siguranţa aprovizionării şi durabilitate. Aşadar, dacă dorim cu adevărat să mergem în direcţia acestei super grile, planul de redresare este primul mic pas în direcţia potrivită.
Planul de redresare ne poate plasa într-un cerc vicios în care spunem: "Avem nevoie de una, avem nevoie de alta, însă ar trebui să se facă prin industrie”. Da, încurajăm industria prin diverse tipuri de stimulente, însă, dacă fondurile publice şi europene nu vor urma, în conformitate cu priorităţile noastre politice, atunci planul nu va avea succes.
Există şi alte chestiuni pe care le-aş sublinia, ca ecou la cele spuse de către dl Paparizov. În ceea ce priveşte cel de-al treilea pachet pentru piaţa internă, aş enumera doar efectele pentru Europa. Mai întâi este Agenţia pentru cooperarea autorităţilor de reglementare europene. Aceasta va rezolva o mulţime de probleme. În al doilea rând, un organ european pentru operatorii de sisteme de transport. Acestea două sunt crucial legate de siguranţa aprovizionării, fără a afecta suveranitatea naţională asupra energiei.
Prin urmare, dacă acest pachet este adoptat acum, va căpăta o mare amploare. Dacă este amânat, vom pierde impulsul pentru siguranţa aprovizionării. În consecinţă, după părerea mea, realizarea planului de redresare şi a celui de-al treilea pachet energetic este necesară.
Ultimele întrebări sunt de obicei cele pe care le ţin minte cel mai bine, aşa că voi răspunde pe scurt la acestea, pentru că sunt legate foarte clar de problemele pe care le-am discutat. Ce discută Consiliul? Cred că sunt practic două probleme.
Una este dacă ar trebui să alocăm energiei bani din fonduri publice. Un număr mic de ţări încă mai cred că finanţarea ar trebui să vină de la industrie, însă acest lucru aduce în discuţie dilema că este dificil ca industria să treacă la realizarea de proiecte foarte costisitoare ale căror beneficii sunt nesigure.
A doua problemă este "partea care i se cuvine ţării mele”. Aş putea să precizez faptul că ţara mea nu este vizată în mod specific de acest plan de redresare, aşa că este bine că au existat o mulţime de întrebări pe marginea subiectului. Am explicat că orice interconexiune cu întregul zonei baltice ajută şi ţara mea. Acest aspect este, aşadar, analizat foarte mult din perspectivă naţională: "partea care mi se cuvine”.
Cred că aici facem primii paşi spre folosirea fondurilor publice europene în sprijinul acestui tip de dezvoltare. Aceasta ar putea fi cea mai mare dificultate, însă cred că Consiliul va lucra din greu să aprobe propunerea noastră, deoarece cred că este echilibrată, dacă nu chiar ideală pentru fiecare stat membru.
Despre Nabucco, opţiunea noastră preferată este cu siguranţă cea de tranzitare a Turciei. Lucrăm acum, am iniţiat o conferinţă interguvernamentală cu scopul de a o încheia în martie cu un acord interguvernamental şi cu un acord de sprijinire a proiectului. Acesta ar trebui să ne ofere suficientă claritate juridică şi reglementativă pentru a investi în magistrala Nabucco. Dacă eşuează, vom căuta alternative. Există alternative, însă Turcia este ruta prioritară şi cred că este benefic şi pentru Turcia.
Cât despre stocarea gazului, am luat în considerare această variantă, însă nu ar trebui să fie necesar un stoc de 90 de zile pentru toate ţările, deoarece depinde foarte mult de importuri. Dacă o ţară produce gaz, nu are nevoie de aceeaşi rezervă de gaz stocat, deci ar trebui să existe o proporţie mai bine definită care să ne ofere suficientă siguranţă a aprovizionării şi care să fie destul de reală în caz de criză. Deci încă ne mai gândim la care ar putea fi propunerea pentru rezerva de gaz stocat.
Încă o dată, ţin să vă mulţumesc pentru această dezbatere. A fost o dezbatere foarte dură, însă cred că au fost discutate toate elementele şi trebuie doar să continuăm să lucrăm viguros pentru implementarea celor asupra cărora am căzut de acord şi asupra propunerilor care au fost aprobate în această şedinţă. Încă o dată, ţin să mulţumesc Parlamentului pentru puternicul sprijin acordat dezvoltării unei politici europene în domeniul energiei.
Viviane Reding
membră a Comisiei. - Domnule preşedinte, dezbaterea desfăşurată a fost fascinantă. Cred că o mare parte a responsabilităţii, dacă nu cumva cea mai mare parte, revine colegilor noştri care se ocupă de sectorul energiei.
Cu toate acestea, toate dezideratele aduse în discuţie aici - securitate energetică, o mai mare eficienţă, reţele inteligente, reţele descentralizate, super-reţeaua, micro-reţeaua, centralele electrice virtuale - necesită tehnologii ale informaţiei şi comunicării pentru a putea funcţiona. Este deci esenţial să încercăm să obţinem aceste mijloace inteligente pentru a pune în practică politica propusă de comisia parlamentară referitoare la eficienţa energetică. Suntem pe drumul cel bun din punct de vedere economic şi tehnologic şi este vorba aici, subliniez, de o oportunitate unică de afaceri. Dacă vom folosi tehnologiile informaţiei şi comunicării pentru a dezvolta eficienţa energetică în direcţia potrivită, vom crea numeroase sectoare industriale, creştere economică şi numeroase locuri de muncă. Acesta este şi motivul obiectivului de a dezvolta clădirile inteligente şi sisteme inteligente de iluminat şi transport. Numai dacă vom aplica în practică soluţiile găsite de cercetători vom deveni mai puţin dependenţi, pentru că vom fi mai eficienţi, şi vom construi în acelaşi timp noi capacităţi industriale.
Vă voi prezenta un singur exemplu pentru a ilustra această idee. După cum ştiţi, vom adopta diodele electroluminiscente economice - renumitele leduri - cu ajutorul cărora se poate deja economisi 30% din consumul de energie pentru iluminat; acest procent va ajunge la 50% până în 2025. Datorită cercetătorilor europeni, am făcut deja un pas înainte. În 2007, datorită Programului-cadru european pentru cercetare, am putut prezenta ledurile organice (OLED), a căror eficienţă depăşeşte cu 50% eficienţa ledurilor obişnuite. Cercetarea europeană a produs rezultate şi este acum rândul factorilor naţionali şi regionali de decizie să pună aceste rezultate în practică.
Am auzit unele critici care spun că planul de redresare economică europeană nu se referă la eficienţă. Dacă citim cu atenţie planul, putem vedea că un miliard de euro este alocat pentru eficienţa energetică a clădirilor. Toţi membrii acestui Parlament au fost de acord că acesta este drumul care trebuie urmat. Cinci miliarde de euro sunt alocate maşinilor ecologice, pentru ca acestea să nu mai fie dependente de petrol, ca în prezent, iar un miliard de euro a fost alocat sistemelor inteligente de producţie, care permit economisirea de timp şi energie în sectoarele industriale.
Suntem pe drumul cel bun şi, cu ajutorul Parlamentului şi prin impulsionarea statelor membre, cred că vom reuşi nu numai să obţinem aceste mijloace, ci şi să le aplicăm în practică. Eficienţa energetică nu va mai fi numai subiect de discuţii, ci va fi aplicată în practică.
Anne Laperrouze
Domnule Preşedinte, doamnă Reding, domnule Pielbags, doamnelor şi domnilor, vă mulţumesc pentru contribuţiile dumneavoastră extrem de valoroase; acestea arată cât de vast este domeniul energiei şi că aceasta este într-adevăr o necesitate esenţială.
În cursul dezbaterii şi în cadrul raportului, care reflectă discuţiile purtate în interiorul diverselor grupuri politice, am observat că există un larg consens asupra nevoii de a consolida reţelele şi interconexiunile, de a utiliza tehnologiile informaţiei şi ale comunicării pentru a crea reţele inteligente, după cum dna Reding a explicat adineauri, de a consolida relaţiile cu ţările producătoare şi cu ţările de tranzit - acesta a fost în special obiectivul Comisiei pentru afaceri externe şi al raportorului Dimitrakopoulos - precum şi de a ajunge la un acord cu privire la eficienţa energetică, la economia de energie şi la dezvoltarea energiilor regenerabile.
În concluzie, consensul la care am ajuns se referă la sporirea eficienţei energetice, la dezvoltarea energiilor regenerabile, la diversificarea surselor şi a liniilor de aprovizionare, la consolidarea dialogului cu ţările producătoare, la obţinerea unei poziţii comune a celor 27 de state membre şi, în primul rând, la necesitatea unei schimbări a stilului nostru de viaţă. Toate aceste aspecte joacă un rol esenţial în garantarea securităţii energetice pe care ne-o dorim cu toţii.
Diferenţele de opinie sunt legate de componenţa mixului energetic. Care sunt sursele de energie? Aş dori să le răspund colegilor mei din Grupul Verzilor/Alianţa Liberă Europeană şi apoi celorlalţi membri ai Parlamentului care s-au exprimat împotriva energiei nucleare. Precizez că trebuie să procedăm cu atenţie.
S-a exagerat mult în cele spuse până acum. Cred că am stabilit nişte obiective foarte ambiţioase pentru 2050. S-a menţionat o reducere de 80% a emisiilor de CO2 şi o pondere de 60% deţinută de energiile regenerabile. Este evident că o proporţie semnificativă a fost alocată tuturor surselor de energie regenerabilă. În ceea ce priveşte energia nucleară, se admite în acest raport că ea face parte din mixul energetic.
În acest sens, aş dori să închei reamintindu-vă obiectivele stabilite: o concentraţie a CO2 de 450 ppm, care a fost fixată pentru a garanta o limită de creştere de 2°C. Aş dori să vă reamintesc şi că, în contextul acestor eforturi anunţate, vorbim de o pondere de 9% a energiei nucleare, de o eficienţă energetică de 54%, de o pondere de 35% a energiilor regenerabile şi de o ţintă de 14% pentru captarea şi stocarea geologică a carbonului.
Toate aceste obiective au fost fixate pentru 2030. Astfel, energia nucleară şi cărbunele fac parte din mixul energetic. Nu sunt o susţinătoare a utilizării de cărbune sau a energiei nucleare, dar trebuie să avem la dispoziţie o gamă cât mai variată de surse de energie. Nu aş vrea să mă aflu în situaţia de a alege între cărbune şi energie nucleară pentru 2050.
Preşedintele
Vă mulţumesc, doamnă Laperrouze. Vă asigur că, în orice caz, energia dumneavoastră rămâne valoroasă pentru Parlament.
Dezbaterea comună a fost închisă.
Votul asupra raportului doamnei Laperrouze va avea loc mâine.
În conformitate cu articolul 108 alineatul (5) din Regulamentul de procedură, am primit o propunere de rezoluţie în încheierea dezbaterii cu privire la întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată de domnul Remek. Votarea va avea loc miercuri.
Declaraţii scrise (articolul 142 din Regulamentul de procedură)
Alin Lucian Emanuel Antochi  
în scris. - Solidaritatea între ţările membre ale Uniunii Europene în domeniul energetic trebuie să devină un obiectiv primordial atât la nivel european, cât şi regional şi bilateral, iar strategiile adoptate de fiecare stat membru la scară naţională să nu afecteze interesele energetice ale altor state membre şi să corespundă interesului general al Uniunii Europene în materie de securitate energetică.
În acest context, perfecţionarea cadrului legislativ comunitar vizând interdependenţa energetică în interiorul UE, cât şi elaborarea unei noi generaţii de acte normative menite să reglementeze atât relaţiile Uniunii Europene cu furnizori de energie din afara UE, cât şi cu statele de tranzit trebuie să servească drept instrument eficient în procesul elaborării politicii de securitate europeană. Noile legi vor trebui să prevadă mecanisme de constrângere juridică, menite să consolideze cooperarea în domeniul energetic şi să dezvolte o concurenţă viabilă pe pieţele energetice europene.
Este necesar de a încuraja eforturile în vederea majorării investiţiilor UE în ce priveşte diversificarea structurilor transfrontaliere, stimulării producerii energiilor alternative, netradiţionale, la nivel local şi ameliorării capacităţii de infrastructură menite să faciliteze conexiunea la noi surse energetice. Uniunea Europeană trebuie să ia foarte serios în calcul şi necesitatea stimulării sectorului privat din domeniul energetic din statele membre, care se simte deja afectat de consecinţele crizei economice mondiale.
Adam Bielan  
S-ar putea spune că criza energetică din ianuarie începe să devină o tradiţie anuală. Cu cât este mai grea iarna, cu atât mai sigur este că Federaţia Rusă va opri aprovizionarea cu gaz a ţărilor europene. Este cu atât mai surprinzător că, în faţa unui alt conflict pe tema gazului, ale cărui victime au fost cetăţenii Uniunii Europene, cancelarul Angela Merkel susţine încă propunerea de construire a conductei de gaz Nord Stream cu fonduri comunitare.
Ceea ce ar trebui să facă Comisia Europeană este să pregătească acum un plan de diversificare a surselor de energie. Ar trebui investit în construirea de noi reţele de transport, care ar evita exportatorii nefiabili de surse de energie, precum Federaţia Rusă. Într-unul dintre amendamentele pe care le-am propus la raportul Laperrouze, am subliniat importanţa sprijinirii conductei de gaz Nabucco, aceasta fiind singura întreprindere existentă capabilă să asigure diversificarea surselor de energie şi a rutelor de tranzit, fără a implica Rusia. O altă prioritate ar trebui să fie crearea de conducte de interconectare pentru gaze care să permită stabilirea de legături între sisteme şi transportul rapid de rezerve de gaz în eventualitatea unei crize.
Cu toate acestea, acordurile noastre comerciale ar trebui să fie bazate pe "clauza de securitate energetică”, care ar trebui să reprezinte un principiu deontologic în acest sector.
Pentru Europa şi celelalte ţări din lume, care desfăşoară activităţi comerciale în mod civilizat, este important ca Federaţia Rusă să ratifice Tratatul privind Carta energiei. Cred că numai o poziţie comună şi fermă a unei Europe unite poate convinge Kremlinul să ia o astfel de decizie.
Šarūnas Birutis  
Energia este cea mai mare provocare a timpurilor noastre. Criza gazului cu care UE s-a confruntat în ianuarie nu este prima din istoria Uniunii. În Europa există ţări care sunt dependente în proporţie de 100% de gazul rusesc: printre acestea se numără şi Lituania, care în decembrie 2009 îşi va închide centrala nucleară. UE trebuie să ia măsuri suplimentare pentru ca această criză să nu se repete. Trebuie să creăm veriga energetică lipsă, să consolidăm dispoziţiile directivei privind siguranţa aprovizionării cu gaze şi să instituim un mecanism de coordonare la nivelul UE, destinat să acţioneze în situaţii similare de criză. Este esenţial să existe rezerve suficiente de energie în ţările care sunt cel mai dependente de aprovizionarea cu energie.
Criza dintre Rusia şi Ucraina nu este doar o criză a încrederii reciproce, ci şi o criză geopolitică. Ambele ţări trebuie să îşi asume responsabilitatea pentru faptul că statele membre nu au fost aprovizionate cu gaze. De cealaltă parte, Europa trebuie să îşi diversifice sursele de energie şi să amelioreze siguranţa aprovizionării. Europa trebuie să acţioneze decisiv, întrucât soluţia la această criză energetică legate de aprovizionarea cu gaz rusesc este una temporară.
Cristian Silviu Buşoi  
Îi mulţumesc doamnei Laperrouze pentru acest raport şi susţin majoritatea concluziilor acestuia. UE trebuie să fie ambiţioasă în combaterea schimbărilor climatice, iar rolul energiei nucleare şi energiilor regenerabile nu poate fi neglijat.
Procesul de creare a unei pieţe comune a energiei electrice şi gazului natural trebuie să fie accelerat. Pentru aceasta este nevoie de interconectări; salut aşadar propunerea Comisiei Europene de alocare a 1,5 miliarde euro pentru proiecte de interconectare. În plus, criteriile stabilite la Barcelona privind interconectările trebuie îndeplinite de toate statele membre.
Este nevoie şi de îmbunătăţirea eficienţei energetice, mai ales în noile state membre. În România, de exemplu, există un potenţial uriaş de economisire şi mi-aş dori ca acesta să fie valorificat.
Criza Rusia-Ucraina a arătat încă o dată nevoia unei abordări comune a UE. Susţin concluzia raportului, inclusiv în ceea ce priveşte încheierea unui acord UE-Rusia-Ucraina.
Nu sunt, însă, de acord cu menţionarea proiectului South Stream ca proiect vital pentru siguranţa energetică a UE în aceeaşi măsură cu Nabucco. South Stream este un proiect concurent pentru Nabucco şi nu răspunde în totalitate necesităţii de diversificare a surselor de aprovizionare cu energie în vederea garantării siguranţei energetice a UE. De aceea sugerez ca pe viitor să fim mai atenţi la locul acordat acestui proiect în diferite documente ale PE.
Dragoş Florin David  
Stimaţi colegi, discutăm astăzi în Parlamentul European unul dintre cele mai importante rapoarte aflate în dezbatere în această sesiune plenară. Regăsim în cadrul raportului elemente esenţiale ale politicii energetice pe care dorim să le implementăm la nivelul întregii uniuni, planurile naţionale de acţiune în caz de urgenţă, clauza de securitate energetică, diversificarea surselor de aprovizionare şi menţinerea energiei nucleare în mixul energetic.
Toate acestea arată flexibilitatea şi adaptarea rapidă la situaţiile curente a politicilor şi acţiunilor noastre. Consider că reglementarea acordurilor comerciale, de asociere, de parteneriat şi de cooperare cu ţările producătoare şi de tranzit, care să stabilească un cod de conduită şi consecinţele nerespectării lui este prioritatea uniunii după criza gazelor de la începutul anului.
De asemenea, diversificarea surselor de aprovizionare în domeniul energetic, prin realizarea de interconexiuni între ţările membre, realizarea de noi trasee de aprovizionare precum Nabucco şi construcţia de terminale LNG, trebuie să devină proiecte curente finanţate de Comisie. În final, o felicit pe doamna Laperrouze pentru raport şi sper ca el să fie susţinut de marea majoritate a colegilor noştri. Vă mulţumesc.
Alexandra Dobolyi  
În primele săptămâni ale anului 2009, statele membre au fost tratate drept ostatice de către Ucraina, ai cărei lideri au început o dispută legată de aprovizionarea cu energie şi de preţul livrărilor de gaz din Rusia. Kievul şi-a bazat acţiunea pe speranţa că, ţinând seama de sentimentul antirusesc tradiţional al Europei de Est şi Vest, va fi capabilă să câştige sprijinul majorităţii statelor membre ale UE. Bineînţeles, o astfel de strategie este echivalentă din punct de vedere politic unui glonţ tras în propriul picior.
UE trebuie să se retragă într-un final din acest cerc vicios. Din acest cerc face parte fobia conform căreia trebuie să îi suportăm pe ruşi dacă nu vrem să închidă robinetul de gaz. Această ipoteză eronată nu poate conduce decât la consecinţe eronate! Şi nu este vorba numai de energie aici!
Dacă obiectivul pe termen lung al Uniunii Europene este un parteneriat cu o Rusie democratică, care oferă o piaţă uriaşă în curs de dezvoltare şi capabilă să se dezvolte, atunci trebuie de asemenea anticipat că centrele de greutate politice şi economice ar putea fi transferate în mod legitim în Rusia.
UE trebuie să transmită în mod activ şi credibil mesajul că interesul ei este ca Rusia să devină o ţară modernă. Comportamentul UE, care constă în mesaje încurajatoare, dar acţiuni reticente, de constrângere şi de condamnare, nu are şanse de reuşită.
Lipsa unei politici externe şi a energiei comune, care lasă diversificare surselor de energie pe plan secundar şi acordă prioritate anumitor litigii istorice şi avantaje comerciale, provoacă vulnerabilitatea Uniunii.
O Uniune Europeană unită ar determina Moscova să reflecteze, lucru care nu s-a întâmplat până acum. Însă, în faţa unor ţări cu politici schimbătoare, o ţară uriaşă ca Rusia îşi poate impune cu uşurinţă voinţa.
Nu este vorba numai de energie aici!
András Gyürk  
Revizuirea strategică a politicii energetice oferă un bun rezumat al tuturor măsurilor indispensabile pe care Uniunea Europeană trebuie să le adopte pentru a-şi reduce dependenţa de sursele externe de energie. Întreruperile aprovizionării cu gaz din ultimele săptămâni au arătat că anumite elemente ale acestei propuneri sosesc exact la timp.
Nu putem fi decât de acord cu nevoia de a revizui reglementările comunitare în materie de rezerve de gaz. Pe lângă obligativitatea unor stocuri minime, este important, considerăm noi, să consolidăm mecanismele de solidaritate cu reglementări comunitare, în conformitate cu Tratatul de la Lisabona.
Este de lăudat faptul că revizuirea în materie de politică energetică desfăşurată de Comisie menţionează infrastructurile a căror creare ar fi în interesul comun al tuturor statelor membre. Salutăm faptul că interconectările conductelor de gaz din Europa Centrală şi de Sud-Est sunt considerate în propunere un obiectiv important, alături de coridorul sud-european al gazelor. Semnificaţia iniţiativei legate iniţial de MOL rezidă în aceea că statele implicate vor reuşi cu mai mare uşurinţă să se asiste reciproc, într-un timp scurt, în eventualitatea unor întreruperi în aprovizionare. De asemenea, interconectarea reţelelor va stimula concurenţa în regiune.
Credem că decizia Comisiei Europene de a redirecţiona o parte a fondurilor UE neutilizate către infrastructurile de energie este binevenită. Mai puţin binevenit este faptul că statele membre cele mai vulnerabile vor primi mai puţine fonduri pentru infrastructura lor decât şi-ar dori. Cu toate acestea, angajamentele emfatice pot fi onorate doar prin contribuţii financiare mai spectaculoase şi prin solidaritate din partea Comunităţii.
Janusz Lewandowski  
"Dă-i doamne polonezului mintea de pe urmă!” Acest vechi proverb, nu foarte amabil cu compatrioţii mei, se poate aplica întregii Uniuni Europene. Experienţa neplăcută a conflictului ruso-ucrainean pe tema gazelor din ianuarie 2009 a fost necesară pentru ca problema securităţii energetice să devină una de primă importanţă pentru întreaga Uniune Europeană.
Nu ne putem ascunde în spatele faptului că Tratatul de la Lisabona, care include dispoziţii referitoare la solidaritatea în materie de energie, nu a fost ratificat. Este nevoie doar de voinţă politică, secondată de o analiză la rece a crizei recente, pentru a elabora scenarii viitoare şi pentru a scuti Uniunea Europeană de probleme similare cu cele cauzate de blocarea aprovizionării cu gaze via Ucraina. Atât comunicarea Comisiei, cât şi raportul Laperrouze atrag atenţia asupra unor soluţii pentru situaţii de urgenţă, cum ar fi mărirea rezervelor şi crearea unei reţele de transport care să asigure disponibilitatea din punct de vedere tehnic. Acestea sunt aspecte cu care suntem toţi de acord. Va fi însă mai dificil să ne punem de acord asupra unei strategii pe termen lung, care ar trebui să includă o poziţie realistă cu privire la Rusia, această ţară fiind, în prezent, principalul furnizor de petrol brut şi de gaze în Europa.
După cum realitatea ne-a arătat, dependenţa reciprocă nu garantează continuitatea aprovizionării şi relaţii bazate pe premise economice raţionale. Interferenţa motivelor de ordin politic este prea vizibilă şi elimină orice naivitate. Cel mai dificil lucru în relaţiile cu vecinii noştri din est va fi eliminarea tendinţei de a încheia acorduri bilaterale; aceasta va fi adevărata măsură a succesului sau a eşecului politicii comunitare în materie de securitate şi de solidaritate energetică!
Sirpa Pietikäinen  
Domnule Preşedinte, doamnelor şi domnilor,
Aş dori să mulţumesc autorilor raportului pentru eforturile lor diversificate şi pentru că au adus în centrul dezbaterii o problemă importantă. Ca şi raportoarea, cred că este foarte important ca Uniunea să îşi asume în cadrul strategiei în materie de energie obiective comune, pe termen lung. Măsurile de economisire a energiei sunt cheia esenţială pentru o reducere radicală a consumului de energie.
Nu există soluţii naţionale pentru probleme care se manifestă la nivel european. Pentru a garanta securitatea energetică a Europei, Uniunea trebuie să investească în crearea unei reţele principale comune şi a unei pieţe comune a energiei, precum şi într-o mai bună coordonare.
Raportul insistă prea mult asupra energiei nucleare ca unul dintre domeniile majore de investiţii viitoare în Europa. Ţinând seama de riscurile şi de dezavantajele energiei nucleare, aceasta este o politică îngustă şi dăunătoare. Raportul nu este suficient de ambiţios în ceea ce priveşte sursele de energie regenerabilă. O Europă competitivă care se bazează pe utilizarea sustenabilă trebuie să îşi propună o pondere a energiilor regenerabile de 80% până în 2050. Numeroase studii, printre care cele ale Centrului Aerospaţial German şi ale Heinrich Böll Stiftung ERENE, arată că introducerea efectivă a unor noi forme de energie curată ar fi posibilă din punct de vedere tehnic şi economic. Ceea ce lipseşte este doar voinţa politică.
Marian Zlotea  
în scris. - Raportul doamnei Laperrouze se referă la o problemă deosebit de importantă pentru toţi cetăţenii Europei, mai ales în contextul crizei de gaz cu care ne-am confruntat de curând. Trebuie să ne aducem cu toţii contribuţia pentru a reuşi să implementăm cu succes scopurile ambiţioase pe care şi le propune această a doua revizuire strategică a politicii energetice, şi anume: durabilitatea, competitivitatea şi securitatea furnizării de energie.
Doresc să subliniez importanţa îmbunătăţirii securităţii resurselor de energie. Este necesar să luăm măsuri pentru a diversifica sursele de energie şi căile pe care aceasta este livrată. Trebuie să susţinem investiţiile în infrastructură, precum şi în noile tehnologii cu consum redus de energie, pentru a implementa cu succes obiectivele "20-20-20”.
Acum, mai mult ca niciodată, statele membre trebuie să îşi arate solidaritatea şi să coopereze pentru siguranţa rezervelor de energie. Această nouă strategie trebuie, totodată, să pună bazele unei creşteri economice a UE.
Aş dori să reamintesc importanţa geopolitică a României şi a regiunii Mării Negre pentru securitatea energetică şi pentru diversificarea resurselor de aprovizionare cu energie.
