Lovvalg for kontraktlige forpligtelser (Rom I) (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Cristian Dumitrescu for Retsudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I).
Franco Frattini
Hr. formand! Jeg glæder mig over det gode resultat af forhandlingerne. Vi støtter det kompromis, der nu foreligger. Hvis Europa-Parlamentet bekræfter sin tilslutning hertil, vil vi kunne afslutte to års diskussioner, som har vist, hvor vigtigt dette emne er for et europæisk område med retfærdighed og for det indre marked. Jeg vil navnlig komplimentere ordføreren, hr. Dumitrescu, som med sin effektive indsats i høj grad har bidraget til det gode resultat, og ligeledes skyggeordførerne for de forskellige politiske grupper.
2007 var efter min opfattelse et vigtigt år for Fællesskabets harmonisering af den internationale privatret med hensyn til civil- og handelsretlige forpligtelser. Forordningen om retternes kompetence, som både omfatter forpligtelser i og uden for kontraktforhold (Bruxelles I), vil fremover blive suppleret med forordningen om lovvalgsregler for forpligtelser uden for kontraktforhold (Rom II), som i maj 2007 gav anledning til det første forlig inden for området "retfærdighed og sikkerhed", samt med Rom I-forordningen.
Det kompromis, der er fundet vedrørende artikel 5, betegner et fremskridt for forbrugeren. Artiklen er også forenelig med Bruxelles I-forordningen, som indebærer, at en forbruger kun kan retsforfølges ved domstolene i det land, i hvilket den pågældende har sin bopæl. Jeg kan også bekræfte, at Kommissionen har forpligtet sig til i forbindelse med rapporten om gennemførelsen af Rom I-forordningen at tilstille medlovgiveren analyser af to vigtige spørgsmål, for hvilke det ved indgåelsen af kompromiset ikke lykkedes at fastsætte harmoniserede regler på fællesskabsplan. Det drejer sig om overdragelse af fordringer og om forsikringsaftaler. Viser det sig at være påkrævet, vil der på disse områder blive truffet passende foranstaltninger på et senere tidspunkt. Den almindelige rapport vil også omfatte artikel 5 om forbrugeraftaler, navnlig spørgsmålet om konsistens, når det gælder den internationale privatrets bestemmelser om forbrugeraftaler. Jeg vil dog gerne understrege, at rapporten ikke vil omhandle den materielle forbrugerret.
Hvad angår forsikringsaftaler, fandt både Kommissionen og Rådet, at der var behov for en erklæring, ved hvilket det præciseres, at indføjelse af særlige bestemmelser i Rom I-forordningen ikke må forsinke arbejdet med Solvency II-forslaget. Europa-Parlamentet kan om ønsket også tiltræde denne erklæring.
Kommissionen har, som det vil være Dem bekendt, for at understrege sin initiativret, når det gælder beføjelser i forhold til tredjelande, udarbejdet endnu en erklæring. Den vedrører betragtning 16 b. Jeg erindrer om, at vi agter at stille forslag om en horisontal mekanisme, som åbner mulighed for, at medlemsstaterne kan indgå bilaterale aftaler med tredjelande på områder, som henhører under fællesskabsretten. Kommissionen har ikke desto mindre accepteret betragtning 16 b for ikke at forhindre, at der opnås enighed under førstebehandlingen.
Endelig vil jeg gerne erindre om, at vi i lighed med Europa-Parlamentet finder det vigtigt, at der eksisterer alternative metoder til løsning af tvister om aftaler, som er indgået via internettet. Derfor har vi aktivt fremmet udviklingen af sådanne metoder, navnlig ved direktivet om konfliktmægling og ved etablering af et europæisk netværk, som støtter forbrugere, der ønsker at iværksætte udenretlige foranstaltninger i en anden medlemsstat.
Det er således mit håb, at Europa-Parlamentet i dag bekræfter den aftale, der er opnået ved forhandlinger med Rådet, hvilket åbner mulighed for, at Rådet på sit møde i næste uge, den 6.-7. december 2007, kan godkende Europa-Parlamentets ændringsforslag.
Cristian Dumitrescu
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer! I dag sættes endnu en tekst om international privatret under afstemning. Det drejer sig mere præcist om den fremtidige forordning om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser, altså med andre ord en tekst om et rent juridisk anliggende, hvilket er sjældent forekommende i fællesskabsretlig sammenhæng.
Til trods for forordningens tekniske karakter, har den i høj grad relevans for de europæiske borgere. Kontraktretlige bestemmelser udgør grundlaget for det økonomiske og sociale liv, og i det indre marked indgås aftaler i stigende grad mellem aktører, som har bopæl i forskellige medlemsstater. Dermed spiller dette instrument, hvorved der fastsættes ensartede lovvalgsregler, en afgørende rolle. De løsninger, der i sidste ende blev vedtaget med de ændringsforslag, vi har stillet og forelagt Dem til afstemning, er resultatet af et ambitiøst, venskabeligt og fornyende samarbejde med skyggeordførerne, hr. Gauzès, fru Wallis og fru Frassoni, det portugisiske formandskab og koordinatorerne for de politiske grupper i Retsudvalget, hr. Medina Ortega og hr. Lehne. Jeg står ligeledes i en dyb taknemmelighedsgæld til min forgænger på posten som ordfører, Maria Berger.
I begyndelsen forekom problemerne mig at være uoverstigelige, navnlig for et parlamentsmedlem fra en af de helt nye medlemsstater i EU. Der er grund til at erindre om, at Kommissionen i bestræbelserne for at finde en erstatning for Rom-konventionen om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser hævdede, en smule naivt måske, at den søgte at overføre et eksisterende instrument til EU-kompetence, mens man i virkeligheden foretog nogle radikale ændringer. Situationen førte til bred kritik af, at Kommissionen havde forsømt sin pligt til at foretage en konsekvensvurdering.
Inden jeg omtaler artikel 5, som var det væsentligste problem, vi skulle finde en løsning på, vil jeg kort skitsere de resultater, der er nået. Det centrale element i forordningen er ikke artikel 5, men derimod artikel 3, hvorved det grundlæggende princip om parternes frihed fastslås, og artikel 4, som indeholder lovvalgsregler i tilfælde, hvor parterne ikke har truffet aftale herom. Rådet fulgte på dette område Retsudvalgets tilgang. Der er grund til at påpege, at det var Europa-Parlamentet og Rådet, der førte an i den fælles beslutningsprocedure og fik udvidet den kommende forordnings anvendelsesområde til også at omfatte forsikringer og transportaftaler, ligesom man fik præciseret reglerne om tilsidesættelse af politivedtægter og præceptive bestemmelser.
Lad mig vende tilbage til den omstridte artikel 5. Der er grund til at præcisere, at Europa-Parlamentet vandt en klar sejr på dette punkt, hvilket vidner om det nære og venskabelige samarbejde mellem ordføreren og skyggeordførerne. Problemet bestod i, at Kommissionen brød med Rom-konventionen ved at foreslå, at det, bortset fra enkelte undtagelser, skal være loven i forbrugerens land, der finder anvendelse på aftaler, som indgås mellem en forbruger og en erhvervsdrivende. Artikel 5, som Kommissionen havde foreslået den affattet, frembød et problem, idet de erhvervsdrivende, navnlig hvis de drev elektronisk handel, måtte udarbejde kontraktvilkår, som var skræddersyet til den enkelte EU-medlemsstat. Det ville være uoverkommeligt for små og mellemstore virksomheder, som ikke har de samme ressourcer som de store, multinationale koncerner. Resultatet ville være en ganske betydelig hindring for små og mellemstore virksomheder, der måtte ønske at drive e-handel i det indre marked. Som ordfører er jeg fuldt bevidst om, at små og mellemstore virksomheder er drivkraften i europæisk økonomi og skaber beskæftigelse og innovation. De mindre medlemsstater frygtede endvidere at blive udelukket fra markedet for e-handel.
Det blev i sidste ende vedtaget at vende tilbage til en forenklet udgave af artikel 5 i Rom-konventionen. Den nye artikel 5 fastslår, at det som princip er lovgivningen i forbrugerens land, der finder anvendelse, samtidig med at parterne har mulighed for at træffe aftale om lovvalg. I praksis betyder det, at de erhvervsdrivende vil foreskrive, at deres lands love skal anvendes, i betragtning af at langt de fleste aftaler, der indgås mellem forbrugere og erhvervsdrivende, er standardaftaler, som forbrugeren kan vælge enten at acceptere eller ikke. Eftersom det ved artikel 5 fastslås, at lovvalget er omfattet af præceptive bestemmelser i forbrugerens hjemland, sikres der imidlertid en løsning, som er særdeles gunstig for forbrugerne. Derfor er den nye artikel 5, som vi foreslår, udtryk for en win-win-løsning, hvor forbrugeren er sikret maksimal beskyttelse, og hvor små og mellemstore virksomheder har fri adgang til at tilbyde deres varer og tjenesteydelser på internettet på grundlag af aftaler, som er omfattet af deres eget lands lov.
Endelig vil jeg gerne henlede opmærksomheden på en kort betragtning, ved hvilken det fastslås, at Fællesskabet på et senere tidspunkt kan vedtage standardkontraktvilkår for e-handelsaftaler, som indgås mellem forbrugere og erhvervsdrivende. Det sidste markante fremskridt er indføjelsen af forsikringsaftaler, som længe har været genstand for forhandlinger medlemsstaterne imellem - som kommissær Frattini også påpegede - og indføjelsen af transportaftaler.
Det sidste punkt, jeg afgjort må fremhæve, vedrører Det Forenede Kongerige. I første omgang havde Det Forenede Kongerige besluttet ikke at deltage i vedtagelsen af forordningen i betragtning af de forbehold, man havde udtrykt over for Rom-konventionen, men man synes nu at have besluttet at deltage set i lyset af den ordlyd, der er resultatet af forhandlingerne.
Vi anbefaler derfor denne tekst, som efter vores opfattelse betegner et særdeles positivt resultat for forbrugerne og for de erhvervsdrivende og klart vidner om, hvilket effektivt bidrag Europa-Parlamentet kan levere i forbindelse med den fælles beslutningsprocedure, selv når det gælder så følsomme spørgsmål.
Rådsformanden har forsikret, at der, hvis ændringsforslagene i første blok på afstemningslisten vedtages, vil blive truffet en afgørelse ved førstebehandlingen. Det ville være en usædvanlig og uventet succes for Europa-Parlamentet og for formandskabet. Som ordfører fra et nyt medlemsland, Rumænien, glæder det mig at have ydet et beskedent bidrag hertil. Jeg nærmer mig afslutningen på mit mandat som rumænsk medlem af Europa-Parlamentet, og jeg må sige, at jeg også er særdeles stolt.
Formanden
Jeg vil gerne benytte lejligheden, fru Dumitrescu, til at ønske Dem held og lykke med Deres videre virke, når De forlader det embede, som De har beklædt med stor værdighed i alle disse måneder.
Klaus-Heiner Lehne
Hr. formand, mine damer og herrer! PPE-DE-Gruppen er tilfreds med resultatet af denne proces. Det skyldes primært det faktum, at ordføreren ved hjælp af dygtige forhandlingsevner, stor tålmodighed og stædig vedholdenhed har formået at forhandle et kompromis på plads, som hele Udvalget om Retlige Anliggender i sidste instans kunne tilslutte sig. Jeg vil derfor rette en særlig tak til vores ordfører.
Fra starten stod det helt klart, at tålmodighed havde været den bedste politik. I stedet for at træffe lynsnare beslutninger under en enkelt behandling, var det bedre at optere for yderligere forhandlinger med Rådet og Kommissionen, fordi det netop var sådan en sag, der egnede sig til at blive behandlet på én forhandling med henblik på at løse alle komplicerede spørgsmål snarere end at arbejde til sent på aftenen to år ud i fremtiden på møder i Forligsudvalget, hvor man skulle have diskuteret de samme problemer, som vi undersøger i dag.
Sådan som jeg ser det, er artikel 5 central for denne forordning, og vi er lykkelige over, at vi har formået at ændre indholdet af artikel 5, så den afspejler den oprindelige hensigt med Romkonventionen, nemlig at afbalancere forbrugernes interesser med udbydernes interesser. Var Kommissionens forslag blevet godkendt, ved vi, at det kunne have haft ganske alvorlige virkninger for e-handel og for små og mellemstore virksomheder, hvilket ville have haft en negativ indvirkning på forsyningen af varer og tjenesteydelser til forbrugerne.
Vi kritiserer til stadighed det faktum, at Kommissionen trods den interinstitutionelle aftale fra december 2003 ikke har foretaget en konsekvensanalyse i dette tilfælde. Vi regner imidlertid helt sikkert med, at dette er den sidste undtagelse, og at den samme fejl ikke vil gentage sig i fremtidige lovgivningsforslag fra Kommissionen.
Afslutningsvis vil jeg blot bemærke, at hele debatten om forbrugeraftaler, bestemmelseslandsprincippet, oprindelseslandsprincippet og forholdet mellem udbydere eller leverandører og forbrugere kun har styrket Parlamentets gentagne budskab om, at vi i det lange løb skal have et frivilligt instrument for aftaleretten, der skal anvendes ved grænseoverskridende handel, og vi er glade for, at dette krav er stadfæstet i betragtningerne i nærværende beslutningsforslag.
Manuel Medina Ortega
Hr. formand! Efter min mening er dette et godt eksempel på EU-institutionernes tilfredsstillende funktion. Trods vores institutionelle kompleksitet arbejder både Parlamentet, Kommissionen og Rådet godt i denne sag, og forhåbentlig kan vi med en tilfredsstillende afstemning på dette plenarmøde nå frem til en beslutning under førstebehandlingen uden yderligere forsinkelser.
Jeg er hr. Frattini taknemmelig for at fremme resultatet og ordføreren taknemmelig for hans store arbejdsindsats for at nå frem til denne aftale.
Som det er blevet sagt mere end én gang, har fokus for vores diskussioner her været artikel 5, der handler om beskyttelsen af forbrugerrettigheder. I kontraktlige anliggender befinder forbrugeren sig ikke i en ligestillingssituation; han er normalt dårligt stillet. Lad mig som eksempel nævne en person, der skal underskrive en billejekontrakt i en lufthavn: Forbrugeren kan ikke læse indholdet af kontrakten, han kender ikke den lov, kontrakten er underlagt, og medmindre han har retsbeskyttelse, er han fuldstændig i hænderne på den person, der tilbyder ham kontrakten.
Dette forslag til en forordning har til formål uden at ofre principperne vedrørende valget af den lov, der skal finde anvendelse, at sikre et system til beskyttelse af forbrugeren, og det afspejles nu i den formel - som Rådet har foreslået - hvorefter lovvalget ikke må tilsidesætte den beskyttelse, som forbrugeren ydes i henhold til de umistelige lovmæssige kontraktbestemmelser, der, når der ikke er taget et valg, ville have fundet anvendelse under stk. 1.
Generelt set er hovedproblemet her i EU den manglende harmonisering af den materielle ret. Disse løsninger, der anvender konfliktlovgivningen, er kun underordnede løsninger, og forhåbentlig vil Kommissionen forfølge sit lovgivningsfremstød ved at foreslå tekster, der tilbyder forbrugeren en materiel beskyttelse, der er ensartet i hele EU, hvilket fjerner behovet for at ty til disse komplicerede lovvalgsbestemmelser.
Katalin Lévai
(HU) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Nærværende dokument har stor betydning ud fra en økonomisk, social og politisk synsvinkel, og dens vigtigste mål var at harmonisere indholdet af Bruxelles I-forordningen og det lovgivningsmæssige arbejde i forbindelse med Rom II-forordningen for dermed at skabe balance mellem de to. Der er dukket en god kompromisløsning op, sådan som vi også har hørt fra bemærkningerne fra vores kolleger, og det skyldes helt sikkert et eksemplarisk samarbejde mellem Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet. EU har sat sig for øje at skabe et område baseret på frihed, sikkerhed og retsstatsprincipper, og det kræver de kompromisløsninger, vi ser her, og det er ensbetydende med markante fremskridt for forbrugerne. En forbruger kan kun indbringes for retten i sit hjemland, så denne form for løsning for de aftaleretlige bestemmelser, der er så vigtig for erhvervslivet, peger fremad, uanset hvad der sker. Mange tak.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Hr. formand! Først vil jeg gerne takke ordføreren for hans bidrag til udarbejdelsen af en forordning, der er utrolig vigtig for EU's fremtid. Vi skal huske, at Romkonventionen er det eneste retlige instrument inden for international privatret på fællesskabsplan, der i øjeblikket foreligger i form af en international traktat.
Konventionen skal ændres for at tage højde for nuværende og fremtidige behov på EU's indre marked. Bl.a. derfor er den foreslåede forordning politisk højfølsom med hensyn til specielt beskyttelse af forbrugerne samt de små og mellemstore virksomheders muligheder for at tilbyde produkter og tjenesteydelser via internettet.
Nærværende betænkning er et kompromis mellem at give muligheder for forbrugerbeskyttelse og fremme de små og mellemstore virksomheders aktiviteter på EU's fælles marked. Det bringer også det vigtige emne om en standardisering af klausuler i kontrakter, der omfatter transaktioner udført via internettet, på bane. Jeg er enig i, at Kommissionen var nødt til at træffe passende foranstaltninger på dette område. Det har den gjort, og jeg glæder mig over det kompromis, man er nået frem til. Jeg vil gerne endnu en gang lykønske ordføreren, ligesom jeg støtter en vedtagelse af forordningen.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.
(Mødet udsat kl. 10.50 og genoptaget kl. 11.00)
