Krīze piensaimniecības nozarē (debates)
Priekšsēdētāja
Nākamais punkts ir debates par jautājumu (B7-0208/2009), uz kuru jāatbild mutiski un kuru Komisijai iesniedza P. De Castro Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas vārdā, par krīzi piensaimniecības nozarē.
Paolo De Castro
Priekšsēdētājas kundze, komisāre, dāmas un kungi! Piensaimniecības nozare pašlaik piedzīvo vienu no dziļākajām un nopietnākajām krīzēm dažu pēdējo desmitgažu laikā: piena cenu pazemināšanās un vispārējā krīze piena produktu tirgū ir kļuvušas par rūpju iemeslu visā Eiropā. Šī ir cikliska krīze, ko radījusi grūtā ekonomiskā situācija, kura novedusi pie piena patēriņa krituma un izraisījusi stagnāciju tirgos, jo arvien straujāk krītas cenas, ko maksā ražotājiem.
Cenas, ko maksā piena ražotājiem, ir strauji kritušās visur, un vidējā cena Eiropas Savienībā ir 24 centi par litru. Daudzi komersanti ir pat vēl nopietnākā situācijā, jo viņi saņem mazāk par 20-21 centu, bet viņu ražošanas izmaksas ir vismaz 40 centu par litru.
Citos tirgos, piemēram, graudaugu izstrādājumu, olīveļļas, augļu un dārzeņu tirgū, arī parādās satraucoši simptomi. Šajā jomā mums vispirms jāturpina izmantot visus pasākumus, kas ir mūsu rīcībā, lai stabilizētu tirgu un stimulētu patēriņa pieaugumu, bet vienlaikus mums jādomā par nākotni, izstrādājot vidēja termiņa un ilgtermiņa politiku, un jādara viss iespējamais, lai rastu pieņemamus un noturīgus risinājumus, kas mazinātu cenu svārstību risku.
Šajā saistībā Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja atzinīgi vērtē un pieņem Komisijas priekšlikumu pagarināt intervences periodu sviestam un vājpiena pulverim, un to uzskatāmi apliecina vienprātīgais balsojums 2. septembrī. Mēs tomēr uzskatām, ka ar šiem priekšlikumiem nepietiek, lai mazinātu krīzes nopietnās sekas šajā nozarē. Tāpēc attiecībā uz Eiropas Komisijas priekšlikumu Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja ir pieņēmusi mana priekšlikuma grozījumu, kurā paredzēts no jauna ieviest atbalstu siera privātai uzglabāšanai, ko atcēla 2008. gada novembrī saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas "veselības pārbaudi”.
Tas bija vienbalsīgs lēmums, priekšsēdētājas kundze, komisāre, kas būtībā parāda Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas, ko man ir tas gods vadīt, vienprātīgos uzskatus un izsaka mūsu vēlēšanos dot Padomei un Komisijai spēcīgu signālu ārkārtīgi svarīgās Eiropas lauksaimniecības nozares sarežģītajā situācijā.
Šis pasākums pirmo reizi uzskatāmi demonstrē pozitīvo vadības stilu, ko mēs kā Eiropas Parlaments gribam nodrošināt, ņemot vērā gaidāmo koplēmumu lauksaimniecības jomā, bet tas var arī nodrošināt tūlītēju palīdzību piena ražotājiem, kas cīnās ar pieaugošām grūtībām tirgū un nepārprotamu un dramatisku tirdzniecības apjoma kritumu.
Tomēr šie sākotnējie pasākumi, par ko mēs šodien balsosim, ir nepietiekami, lai atbalstītu ražotājus krīzes laikā, un tāpēc Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja, izmantojot jautājumu, uz kuru jāatbild mutiski, un rezolūciju, par ko mēs gatavojamies balsot, aicina Eiropas Komisiju ieviest jaunus un efektīvus pasākumus krīzes apkarošanai un nozares atbalstam.
Mēs vēlamies mudināt un vienlaikus atbalstīt Eiropas Komisiju, kad tā izlemj, kas jādara, lai izbeigtu krīzi Eiropas piensaimniecības nozarē uz visiem laikiem. Mēs ceram, ka šajā saistībā Komisija sniegs izsmeļošu atbildi uz mūsu jautājumiem un uztvers mūsu priekšlikumus nopietni, lai iestāžu sadarbība dotu tādus rezultātus, kādus Eiropas lauksaimniecība ir pelnījusi, un izrādīs solidaritāti, piedāvājot praktisku atbalstu Eiropas lauksaimniekiem krīzes laikā, jo viņiem ir vajadzīga palīdzība jau šodien.
Mariann Fischer Boel
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze! Lūdzu, ļaujiet man runāt nedaudz ilgāk par paredzētajām trim minūtēm, jo, manuprāt, ar trim minūtēm nepietiks, lai iztirzātu šo svarīgo un nopietno jautājumu.
Vispirms es vēlos teikt, ka priecājos par Lauksaimniecības komitejas uzdotajiem jautājumiem, jo tie sniedz man lielisku iespēju izskaidrot pasākumus, kas jau veikti.
Es pateicos arī Parlamentam par darbu, ko tas veic šajā jomā. Mēs visi vēlamies rast risinājumus. Jūs to vēlaties, un arī es to vēlos.
Ne visi piekrīt manis ieteiktajiem risinājumiem, bet esmu ļoti pārliecināta, ka šie risinājumi ir iedarbīgi, ka tie iedarbosies un ka tie ir risinājumi, kurus mēs varam aizstāvēt politiski.
Paolo De Castro Komitejas vārdā lūdza pastāstīt, ko mēs darām. Galvenā ziņa ir laba: cenas uzlabojas. Piemēram, viena mēneša laikā sviesta cenas palielinājās par 4 % Francijā, par 8 % Vācijā un vēl vairāk AK.
Vājpiena pulvera cena arī palielinājās par 4 % Francijā un Vācijā un par 2-3 % vidēji visā Eiropā.
Vidējās piena cenas ir pieaugušas, un Albert Deß tikko man šorīt teica, ka tūlītējo darījumu tirgus cenas pašlaik dažos reģionos ir 30 centu.
Mēs redzam, ka siera intervences iepirkumi ir gandrīz beigušies, jo tirgus cena ir augstāka par intervences cenu, un tas ir vēl viens pozitīvs signāls.
Mēs vēl neesam sasnieguši to, ko vēlamies, bet dodamies pareizajā virzienā. Šobrīd vairāk nekā jebkad esmu pārliecināta, ka politika, ko izvēlējāmies jau pašā sākumā, ir pareiza.
Jūs zināt galvenos pasākumus, ko esam veikuši. Mēs esam izmantojuši visus pieejamos tirgus līdzekļus un esam paredzējuši izlietot aptuveni EUR 600 miljonu 12 mēnešos.
Mēs esam norādījuši uz iespēju dalībvalstīm sākt vienotā saimniecības maksājuma tiešo maksājumu lauksaimniekiem no 16. oktobra, nevis no 1. decembra un nolēmām saskaņā ar 2003. gada reformu atdalīt piena ražošanas piemaksas - EUR 5 miljardus katru gadu - un novirzīt tās tieši vienotā saimniecības maksājuma shēmai.
Mums ir ekonomikas atveseļošanas plāns un lēmumi par "veselības pārbaudi”, kas nodrošina vēl EUR 4,2 miljardus jauno uzdevumu risināšanai, tostarp piensaimniecības nozares pārstrukturēšanai. Tas viss ir papildus tam, ko varam darīt saskaņā ar lauku attīstības politiku.
Saistībā ar Paolo De Castro runu vēlos tikai precizēt, ka intervenci sieram faktiski atcēla 1994. gadā. Manuprāt, tiek jaukta intervence ar siera privātu uzglabāšanu, jo privāto uzglabāšanu atcēla ar lēmumiem par "veselības pārbaudi”.
Kā jau teicu, mūsu pašreizējā pieeja šķiet veiksmīga. Esmu tāpēc vairāk nekā jebkad apņēmusies turpmāk neveikt pasākumus, kas ilgtermiņā varētu kaitēt piensaimniecības nozarei un atstāt mūsu lauksaimniekus bez jebkādām prognozēšanas iespējām.
Citiem vārdiem sakot, nav iespējams pilnīgi mainīt taktiku attiecībā uz lēmumu par "veselības pārbaudi” un Eiropadome un valdību vadītāji skaidri lūdza mani to nedarīt.
Tādējādi kvotu sistēmas saglabāšana pēc 2013. gada netiek apspriesta. Kvotu iesaldēšana netiek apspriesta, tāpat kā iespēja atkal izmantot dažus dārgus, bet iepriekš neefektīvus tirgus instrumentus. To neapspriež.
Tas, protams, nenozīmē, ka attiecībā uz politiku mēs esam visu izdarījuši. Manuprāt, ir pienācis laiks turpmākai rīcībai. Mums jārīkojas saistībā ar jūlija ziņojumu par piena produktu tirgu - jāveic pasākumi, kas minēti ziņojumā, un pēc tam jālemj par citiem pasākumiem ilgtermiņā.
Ja varu sākt ar ziņojumu, tad vispirms aplūkošu valsts atbalstu. Ziņojumā bija norādīts, ka saskaņā ar pagaidu krīzes sistēmu dalībvalstis varētu piedāvāt īslaicīgu atbalstu lauksaimniekiem līdz EUR 15 000. Komisija faktiski ir jau sākusi šā plāna īstenošanu un gatavojas nākamajās nedēļās mainīt noteikumus.
Otrkārt, ir jāuzlabo procedūra reaģēšanai uz cenām piensaimniecības nozarē. Pašreiz piens faktiski nav ietverts regulas par lauksaimniecības tirgu kopīgo organizāciju 186. pantā, kas ļauj Komisijai saskaņā ar tās pilnvarām tirgus traucējumu laikā nekavējoties veikt pagaidu pasākumus. Tāpēc es ierosinu ietvert piensaimniecības nozari 186. pantā, un tas mums dos iespēju turpmāk steidzami rīkoties, ja sastapsimies ar nopietnām problēmām piensaimniecības nozarē.
Piemēram, mūsu nesenais intervences pagarinājums bija jāapstiprina Padomei, un balsojums šajā saistībā bija arī Parlamentā, bet mēs būtu varējuši rīkoties nekavējoties, ja piensaimniecības nozare būtu iekļauta 186. pantā.
Vispārīgāk runājot, mēs varētu nekavējoties sākt pasākumus, kas dod tūlītēju rezultātu un veicina pieprasījumu, un/vai varētu ierobežot piena tirdzniecību, un to visu ieviest uz laiku ar nosacījumu, ka mums būtu nepieciešamais finansējums.
Trešais pasākums, kas izriet no ziņojuma, attiecas uz dalībvalstu kvotu uzpirkšanas plāniem. Viens no pārstrukturēšanas veidiem ir tāds, ka dalībvalstis var faktiski nopirkt kvotas no lauksaimniekiem un ieguldīt šīs kvotas valsts rezervē.
Kā jūs zināt, valsts rezerve ir savā ziņā daļa no dalībvalsts kopējās kvotas. Tādējādi, ja atsevišķi ražotāji pārsniedz kvotas, bet dalībvalsts kopumā, ieskaitot valsts rezervi, nepārsniedz savu kvotu, tad nekāds papildu nodoklis faktiski nav jāmaksā.
Es vēlos ierosināt, lai uzpirktās kvotas, kas glabājas valsts rezervē, netiktu uzskatītas par daļu no valsts kvotas, kad tiks lemts par to, vai mums ir jādod līdzekļi vai jāprasa, lai lauksaimnieki maksā papildu nodokli.
Ja papildu nodokli tomēr iekasētu, tad to daļu, kas atbilst uzpirktajai kvotai, varētu izlietot pārstrukturēšanai. Tas izklausās mazliet sarežģīti, bet faktiski ir ļoti efektīvs līdzeklis.
Visi šie pasākumi ir mūsu pašreiz veiktās darbības, kurām ir gandrīz tūlītēja ietekme uz tirgu, bet mums jāveic arī pasākumi, kas paredzēti vidējam termiņam un ilgtermiņam. Es vēlos pateikties Francijai un Vācijai par idejām un ieguldījumu šajās dažādajās iespējās.
Pirmais ilgtermiņa jautājums attiecas uz līgumattiecību ieviešanu starp piena ražotājiem un piena rūpniecību, lai labāk līdzsvarotu piedāvājumu un pieprasījumu piena produktu tirgū.
Es uzskatu, ka šī ir daudz, daudz labāka pieeja par kvotu sistēmu, un tā jau sekmīgi darbojas dažās Eiropas Savienības daļās.
Piena ražotājiem un pienotavām ir precīzi nolīgumi, kas novērš daudz neskaidrību. No otras puses, dažas dalībvalstis vienkārši neizmanto šo izdevību, bet to var mainīt, meklējot šīm līgumattiecībām tiesisku regulējumu, vienlaikus nepārprotami garantējot godīgu konkurenci.
Otrais ilgtermiņa jautājums attiecas uz pilnvaru līdzsvaru, un jūs zināt, ka esam par to bieži diskutējuši. Mums jāspēj noteikt, kur visā apritē no sākotnējā ražotāja līdz lielveikalu tīkliem pazūd pievienotā vērtība.
Mēs pievērsīsim vērību arī turpmākajiem tirgiem un, visbeidzot, manuprāt, daudz ko var darīt attiecībā uz ražošanas izmaksām un jauninājumiem.
Lai pienācīgi īstenotu šīs idejas vidējā termiņā un ilgtermiņā, es vēlos izveidot dalībvalstu un Komisijas ekspertu darba grupu, lai viņi varētu iedziļināties šo jautājumu būtībā.
Manā uztverē piena produktu tirgus problēma nav tikai Komisijas un dalībvalstu jautājums. Arī Parlamentam ir būtiska nozīme, un es ar nepacietību gaidu šodienas diskusijas par šo svarīgo jautājumu.
Pateicos par jūsu pacietību.
Albert Deß
PPE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, komisāre, dāmas un kungi! Ir, protams, ļoti grūti divās minūtēs apkopot šo problēmu, bet es centīšos norādīt svarīgākos punktus.
Piensaimniecības nozare piedzīvo grūtības. Daudzi piena ražotāji uzskata, ka viņu eksistence ir apdraudēta. Galvenais iemesls tam ir milzīgs piena produktu tirdzniecības kritums. Komisijai patiešām šajā jautājumā bija jārīkojas ātrāk.
Es būtu gribējis redzēt vairāk tirdzniecības veicināšanas pasākumu, nevis tik lielu intervences apjomu, piemēram, piena tauku atkal izmantošanu saldējuma ražošanā. Pagājušajā gadā, kad uz neilgu laiku sviesta cena sasniedza vairāk nekā EUR 4, liela daļa saldējuma ražošanas rūpnīcu pārtrauca pārstrādāt piena taukus. Es zinu Vācijas rādītājus, kas liecina, ka pārtikas produktu rūpniecība vairs nepārstrādā aptuveni 100 000 tonnu piena tauku, bet tas atbilst miljons tonnām piena. Mums ir jāmēģina atkal stimulēt tirdzniecību, lai atbrīvotu tirgu no šāda daudzuma.
Es vēlos pateikties grupām, kas palīdzēja izstrādāt mūsu kopīgo rezolūcijas priekšlikumu. Diemžēl Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupa nepiedalījās diskusijās.
Komisāre, mēs aicinām palielināt de minimis subsīdijas kā īstermiņa pasākumu, pieņemot papildu priekšlikumu, ko iesniegs apspriešanai ar 40 parakstiem, jo tas dos iespēju jo īpaši palīdzēt mazajiem piena produktu ražotājiem. Būtu arī prātīgi ieviest priekšlaicīgas pensionēšanās regulu. Es pazīstu daudz lauksaimnieku, kam ir 58 gadi un kas vēlētos drīz beigt strādāt. Tāpēc būtu vajadzīga atbilstoša regula.
Komisāre, es vēlos no visas sirds pateikties par jūsu darbu. Es gribu lūgt jums ieviest atbilstošas regulas, lai uzlabotu mūsu piena produktu ražotāju stāvokli. Varbūt jums vēl būs izdevība tuvākajā nākotnē uzlabot stāvokli.
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Luis Manuel Capoulas Santos
Komisāre! Komisija un Padome ir ilgi vilcinājušās reaģēt uz nopietno krīzi, kas ietekmē nozari. Mēs visi esam vienisprātis par to. Šausmīgā situācija, ar ko saskaras nozare, prasa ātru, izlēmīgu rīcību, vai arī mēs riskējam pieredzēt tūkstošiem lauksaimnieku izputēšanu visā Eiropā..
Mana politiskā grupa ir pielikusi lielas pūles, lai ļautu mums panākt kompromisu, kas ietverts rezolūcijā, kuru mēs šodien šeit apspriežam. Es ceru, ka priekšlikumi izpelnīsies jūsu uzmanību, komisāre, jo, tikai rīkojoties, lai samazinātu piedāvājumu un vienlaikus veicinātu pieprasījumu, būs iespējams atjaunot līdzsvaru tirgū un palielināt cenas līdz līmenim, kas dod peļņu ražotājiem.
Man žēl, ka kompromiss neietvēra palielināto kvotu pagaidu apturēšanu vai pagaidu piemaksas ieviešanu par ražošanas apjoma samazināšanu. Tomēr pasākumi, ko mēs ierosinām, ir lietderīgs ieguldījums krīzes ātrākā pārvarēšanā. Jums, komisāre, tie tikai pienācīgi jāīsteno.
George Lyon
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Kā mēs dzirdējām no visiem runātājiem, piena ražošanas nozarē ir krīze. Nav šaubu, ka mums jārīkojas, lai mazinātu ražotāju ciešanas, tomēr vēlos ļoti skaidri norādīt, ka šī ir īslaicīga krīze, kas prasa no Komisijas īslaicīgus tirgus pasākumus, kā tas ir izklāstīts rezolūcijā.
Mums ir arī jāapzinās, ka Eiropas patērētāji pārāk ilgi ir maksājuši par slikti funkcionējošu lauksaimniecības politiku, kas ir pievīlusi gan lauksaimniekus, gan patērētājus. Tāpēc mēs nedrīkstam šo krīzi izmantot kā aizbildinājumu turpmāko reformu un KLP liberalizācijas pārtraukšanai. Tieši tāpēc mēs esam iesnieguši grozījumus, un tāpēc es atzinīgi vērtēju jūsu atkārtotos apliecinājumus šajā jautājumā.
Mēs vēlamies arī, lai Komisija galveno vērību pievērstu tirgus sakārtošanai, kas nepārprotami cieš neveiksmi. Patērētāji ir zaudētāji, jo viņi negūst nekādu labumu no piena cenu krituma. Lauksaimnieki ir zaudētāji, jo viņi nesaņem pienācīgu daļu no piena mazumtirdzniecības cenas. Mēs atzinīgi vērtējam Komisijas pētījumus par pārtikas apriti, bet, komisāre, mēs vēlamies, lai jūs ietu tālāk.
Vai jūs apņematies veikt pasākumus, kas izskaudīs iespēju lielveikaliem ļaunprātīgi izmantot savu monopolstāvokli? Vai jūs apņematies atbalstīt konkurētspējīgu tirgu, kas ļautu ražotājiem iegūt taisnīgu daļu "pīrāga”, un vai jūs apņematies atbalstīt labi funkcionējošu piena tirgu, kas nodrošinātu godīgu darījumu lauksaimniekiem un godīgas cenas patērētājiem?
Gaidīšu jūsu atbildi, komisāre.
José Bové
Priekšsēdētājas kundze, komisāre, dāmas un kungi! Jau mēnešiem ilgi lopkopji ir brīdinājuši Komisiju un Padomi par krīzes nopietnību. Lauku apvidos ir likvidētas desmitiem tūkstošu darbavietu. Eiropas Savienība rēķinājās ar pieprasījuma pieaugumu pasaulē. Tās eksperti kļūdījās. Finanšu un ekonomiskajai krīzei, ko mēs pašlaik piedzīvojam, ir tieša ietekme uz lauksaimniecību un patēriņu.
Lauksaimniecības komisāres Boel kundzes lēmums saglabāt palielinātas kvotas un Padomes vēlme atcelt tās līdz 2015. gadam ir provokācija pret piena ražotājiem. Laiki ir mainījušies. Eiropas politika ir jāpielāgo jaunajai globālajai videi. Piena cenas, kas uzspiestas ražotājiem, nesedz ražošanas izmaksas. Par katru litru piena daži mazie piena ražotāji zaudē līdz 30 centiem. Gada beigās daudzi no tiem nebūs nopelnījuši nevienu eiro vai pat būs zaudējuši naudu. Daži no tiem, kā stāsta reģionu amatpersonas, šodien pat izdara pašnāvību.
Ņemot vērā šo vēl nepieredzēto krīzi, Eiropas Savienībai ir steidzīgi jāveic svarīgi pasākumi. Mēs aicinām valstu vai valdību vadītājus, kas pulcējas šovakar, lai gatavotos G20 augstākā līmeņa sanāksmei, iekļaut jautājumu par piensaimniecības nozares krīzi savas sanāksmes darba kārtībā, lai saistībā ar lopkopju situāciju tiktu veikti atbilstoši pasākumi.
Eiropas Savienībai ir jāsekmē piena ražotāju sarunu vešanas iespējas, lai viņi vairs nebūtu pakļauti lauksaimniecības un pārtikas nozares diktātam. Tai ir arī jāievieš nodrošinājums, kas garantē izdevīgu cenu, lai tā nekad nebūtu mazāka par ražošanas izmaksām. Eiropas Savienībai ir jāpārtrauc īstenot eksporta kompensācijas programmu. Tā ir tikko uzņēmusies saistības par milzīgu summu - EUR 480 miljoniem -, ko pieņēma ar dažādu Parlamenta grupu, gan kreiso, gan labējo, atbalstu, lai lēti pārdotu pārpalikumus pasaules tirgos. Tas iznīcina simtiem tūkstošu lauksaimniecības darbavietu dienvidos un ciniski piespiež lauksaimniekus pamest savu zemi vai emigrēt.
Vispirms Eiropas Savienībai nekavējoties krasi par 5 % jāsamazina Eiropas piena kvotas apgriezti proporcionāli apjomam, ko dod mazie ražotāji, lai steidzami atjaunotu līdzsvaru starp piedāvājumu un pieprasījumu. Neiejaukšanās politika nav pieņemama. Tai ir briesmīgas sekas attiecībā uz nodarbinātību un zemes izmantošanu.
Bez mazajiem lauksaimniekiem nebūs pašas Eiropas.
James Nicholson
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Esmu stingri pārliecināts, ka Komisija sāka rīkoties daudz par vēlu, lai atrisinātu šo problēmu. Tā pārāk ilgi nedarīja neko, un daudzi lauksaimnieki no tā smagi cieta. Mēs varam vai nu nolemt palīdzēt šai nozarei, vai arī nolemt, ka mēs, galu galā, ļausim mūsu lauksaimniekiem pārtraukt nodarboties ar lauksaimniecību: tad mēs varēsim importēt lauksaimniecības produktus no ārzemēm kopā ar visām problēmām, ko tas mums nesīs.
Es atzinīgi vērtēju jūsu piezīmes par nākotni, komisāre, bet mani neapmierina jūsu piezīmes attiecībā uz īstermiņu. Es uzskatu, ka īstermiņā mums ir jādara vairāk, lai palīdzētu šai nozarei izdzīvot pašreizējā krīzē. Šie īstermiņa pasākumi prasa nekavējošu rīcību.
Protams, es atceros tos laikus, kad mums bija piena upes un sviesta kalni, bet es nevēlos pie tiem atgriezties. Nedomāju, ka kāds šīs nozares pārstāvis vēlētos atgriezties tajā situācijā: ne lauksaimnieki, ne pārstrādātāji, ne Komisija, nedz arī mēs Parlamentā. Mēs nevēlamies pie tiem atgriezties, bet es uzskatu, ka viena no galvenajām problēmām pašlaik ir tā, ka lauksaimniekiem ir krasi samazinājušies ienākumi, ko tie saņem par pienu, bet patērētāji maksā gandrīz to pašu cenu, ko tie maksāja iepriekš.
Ja mēs neierobežosim lielveikalu varu šajā jomā, mēs neradīsim risinājumu. Tie ir jāuzrauga. Mums ir vajadzīgs ombuds - kāds, kas var pateikt lielveikaliem, ka tie pārsniedz savas pilnvaras, ka tie apzog cilvēkus, apzog lauksaimniekus un šajā procesā izstumj tos no uzņēmējdarbības.
Ilda Figueiredo
Priekšsēdētājas kundze! Es vēlreiz varu tikai nožēlot Padomes pieņemto nostāju un to, ko šeit tikko teica komisāre, kas neatlaidīgi cenšas izvairīties no iedziļināšanās jautājumā un neatzīt vajadzību pārskatīt lēmumus, kuri pieņemti par piena kvotu atcelšanu. Tā vietā viņa vēlas turpināt liberalizēt nozari pretēji lauksaimnieku interesēm.
Tāpēc mēs neatlaidīgi atbalstām vajadzību saglabāt kvotu sistēmu, lai gan ar pielāgojumiem, kas atbilst katras valsts vajadzībām, tostarp atsakoties no ikgadējā 1 % pieauguma līdz 2015. gadam. Vai viņa neuzskata, ka laikā, kad piensaimniecības nozarē ir tik nopietna krīze, daudz svarīgāks par nozares regulējuma atcelšanu un starptautiskās tirdzniecības liberalizāciju ir atbalsts dalībvalstu lauksaimniecības un piensaimniecības nozarei, lai veicinātu lauku apvidu attīstību un iedzīvotāju nodarbinātību? Vai viņa neuzskata, ka ir būtiski Kopienas līmenī izveidot piensaimniecības nozares ārkārtas atbalsta fondu, palīdzot krīzes vissmagāk skartajiem ražotājiem un valstīm, un noteikt jaunus atbalsta veidus piena un gaļas ražošanai? Es uzskatu, ka tas ir nepieciešams.
Giancarlo Scotta'
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es vēlos izteikt savas šaubas par priekšlikumu pagarināt 2009.-2010. gada intervences periodu sviestam un vājpiena pulverim, jo šis priekšlikums draud pārvērst īstermiņa pasākumus, kas paredzēti pašreizējai tirgus krīzei, strukturēšanas pasākumos, kas faktiski atjaunos piensaimniecības nozarē stāvokli, kāds bija pirms kvotu ieviešanas.
Lai padarītu tirgus pasākumus līdzsvarotākus, kad labumu gūst ne vien tās dalībvalstis, kas nodarbojas ar sviesta un vājpiena pulvera ražošanu, es aicinu atkal ieviest Kopienas atbalstu ilgi nogatavināmo sieru privātai uzglabāšanai.
Visbeidzot es vēlos pievērst jūsu uzmanību piena produktu izcelsmes norādēm uz piena produktu etiķetēm un produktu izsekojamībai: šī ir prasība, ko izvirza arvien lielāks skaits tieši Eiropas patērētāju un kas var palīdzēt mums atrisināt krīzi piensaimniecības nozarē. Es ceru, ka mani kolēģi no citām grupām arī atbalstīs šo priekšlikumu.
Diane Dodds
Priekšsēdētājas kundze! Es vēlos pateikties komisārei par viņas šodien teiktajiem vārdiem. Manā valstī, Ziemeļīrijā, piensaimniecības nozarei ir ļoti liela nozīme. Kad piensaimniecības nozare cīnās par izdzīvošanu, visa lauku ekonomika cīnās par izdzīvošanu. Pašlaik piena ražotāji saņem mazliet vairāk par 20 centiem par litru piena, lai gan izmaksas strauji pieaug. Ziemeļīrijā viņiem ir bijis jācīnās ne tikai ar zemām piena cenām un augstām izmaksām, bet mums ir bijušas trīs lietainas vasaras pēc kārtas, un tas ir postoši ietekmējis piena rūpniecību Ziemeļīrijā.
Vakar vakarā bija sāpīgi redzēt Beļģijas lauksaimniekus tik dusmīgus un bezpalīdzīgus, lejot pienu uz saviem laukiem, protestējot pret zemajām piena cenām un grūtībām, ar kurām tiem jāsastopas. Komisija ir veikusi atzinīgi vērtējamus pasākumus, lai ieviestu tirgū bāzes likmi, bet mēs nevaram uzturēt cenas nerentabli zemā līmenī.
Es aicinu Komisiju veikt īstermiņa pasākumus, lai palīdzētu: pasākumus, kas pazeminātu ražošanas izmaksas; pasākumus, kas risinātu piegādes ķēdes problēmas saistībā ar iepirkuma cenu pazemināšanos un augstajām lielveikalu cenām; pasākumus, kas ilgtermiņā radītu ilgtspējīgu nozari un nodrošinātu to jauno lauksaimnieku nākotni, kuriem ir lielas grūtības zemo cenu un augsto banku komisijas maksu dēļ.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētājas kundze! Kad lauku sievietes sāk protestēt, mēs zinām, ka esam nopietnās grūtībās. Nedēļas nogalē es tikos ar Īrijas sieviešu grupu, kuras nosaukums ir "Lauku sievietes cīņā par taisnīgu cenu”, un, manuprāt, mums jāņem vērā vārdi "taisnīga cena”, jo ražotāji nesaņem atbilstošu vai taisnīgu cenu - , un par to mēs arī šeit debatējam.
Būtu nepieklājīgi nenovērtēt atzinīgi komisāres komentārus par to, ka tirgus pamazām stabilizējas, lai gan ļoti zemā līmenī, un es atzīstu, ka Komisija ir veikusi pasākumus un izdevusi naudu, lai stabilizētu tirgu. Tikai ar to nepietiek, tas nenotika pietiekami ātri, un mums ir smaga krīze.
Es gribu teikt, ka īpaši atzinīgi vērtējami jūsu komentāri attiecībā uz nākotni. Es raizējos par to, ka Parlamentā nav vienprātības piena kvotu jautājumā, jo pēc tam, kad mums būs koplēmums, - ja Lisabonas līgums stāsies spēkā - mums būs jādomā saskaņotāk kā grupai un jādod lauksaimniekiem skaidri signāli, nevis nevienprātīgi ziņojumi. Tāpēc ļaujiet man atkārtot, ka jūsu komentāri par saiknes izveidošanu starp ražotājiem un pārstrādātājiem, par ražošanas līmeņiem ir jāizpēta un par to turpmāk jādebatē.
Tomēr mums ir jautājums jums, komisāre: kāda veida tirgus atbalsta pasākumi var nodrošināt mūsu ražotajiem taisnīgu un atbilstošu cenu, ja nebūs kvotu? Un, lūdzu, pievērsieties arī tirgus jautājuma risināšanai, jo tas nestrādā. Visi saka, ka viņi negūst peļņu no piena, tostarp lielveikali - par ko es ļoti šaubos - , bet mums ir jāiegūst vairāk skaidrības, un mums ir vajadzīga taisnīga attieksme pret lauksaimniekiem.
Stéphane Le Foll
(FR) Priekšsēdētājas kundze! Es runāšu īsi.
Manuprāt, šīs debates var iedalīt divās daļās. Ir neatliekamais jautājums, kā izkļūt no šīs krīzes. Visi pasākumi, sākot ar atbalstu lauksaimniekiem un beidzot ar intervences pasākumiem, ir nepieciešami - faktiski absolūti nepieciešami. Mums tie jāatbalsta un pat jāpieprasa, lai tos paplašina. Tieši to mēs kopā ar dažiem kolēģiem ierosinām Parlamentam.
Otrkārt, ir vēl struktūras jautājums attiecībā uz piena produktu tirgus pārvaldību, un šajā jautājumā mani uzskati atšķiras no jūsējiem, komisāre. Jūs ierosināt virzību uz līgumattiecībām. Es jau iepriekš varu jums teikt, ka līgumattiecību ieviešana starp ražošanas uzņēmumiem un lauksaimniekiem ilgtermiņā beigsies ar šo uzņēmumu savstarpēju konkurenci visas Eiropas mērogā.
Lai noregulētu tirgu, mums ir vajadzīgs valsts noteikts regulējums. Nav cita risinājuma. Pēc šīs krīzes mums jādebatē tieši par to. Manuprāt, šajās debatēs mums ir jārespektē visi viedokļi un izvēles. Baidos, ka mēs rīkojāmies pārsteidzīgi "veselības pārbaužu” laikā, lemjot par tādu jautājumu kā kvotas, kas līdz šim, kā es vēlos atgādināt visiem iepriekšējiem runātājiem, ir ļāvušas mums saglabāt piena ražošanu Eiropā, nodrošināt, ka piena rūpniecība ir labi attīstīta, un vienlaikus uzturēt tādas cenas, ko patērētāji var viegli atļauties.
Liam Aylward
Priekšsēdētājas kundze! Pēdējos 12 mēnešos piena ražotāji Īrijā un visā Eiropas Savienībā ir pārdevuši pienu lētāk par ražošanas izmaksām. Piena ražotāju iztikas līdzekļi ir nopietni apdraudēti.
Lai gan Komisijas lēmums pagarināt intervences periodu sviestam un vājpiena pulverim līdz 2010. gadam ir vērtējams atzinīgi, īstermiņa pasākumi ilgtermiņā nemazinās spiedienu uz piena ražotājiem. Tagad ir jāveic pasākumi, kas atrisinās ne tikai pašreizējās, bet arī ilgtermiņa grūtības un turpmāk nodrošinās ilgtspējīgu un sekmīgu nozares attīstību. Piena ražotājiem nekavējoties ir vajadzīgs finansiāls atbalsts. Ir steidzami jāizveido ES piena fonds EUR 600 miljonu apmērā, kā to pieprasīja Parlaments 2009. gada budžeta procedūrā. Piena ražotājiem pienākas taisnīgas cenas, un ir vajadzīga piemērota cenu atbalsta sistēma, lai garantētu piena ražotājiem samērīgu minimālo cenu par litru piena un samērīgus ienākumus, lai viņi spētu izdzīvot. Nedrīkst piespiest Īrijas un Eiropas piena ražotājus pārtraukt uzņēmējdarbību, un es mudinu Komisiju un Padomi nekavējoties veikt efektīvus pasākumus.
Komisāre, es vēlos teikt jums, ka jūs esat bijusi ļoti veiksmīga komisāre, un es izsaku jums cieņu par milzīgo darbu, ko esat veikusi. Jūs nesen paziņojāt, ka atkāpjaties no amata, un es mudinu jūs atrisināt šo problēmu vai dot pēc iespējas lielāku ieguldījumu šīs problēmas atrisināšanā, pirms aizejat.
Oriol Junqueras Vies
(ES) Bon dia! Es uzrunāju Parlamentu, lai gan man nav iespēju to darīt savā, katalāņu, valodā, kurā runā vairāk nekā 10 miljonu Eiropas pilsoņu.
Šodien savas grupas vārdā es vēlos teikt, ka mēs solidarizējamies ar visu lauksaimniecības nozari, jo īpaši ar streikojošajiem piena ražotājiem un viņu pasākumiem visā Eiropā. Pašreizējā situācija nav pieņemama un prasa politisku risinājumu. Ir skaidrs, ka pasākumi, ko Komisija ir pieņēmusi līdz šim, nav spējuši mazināt krīzi vai sniegt dzīvotspējīgu alternatīvu kvotu aizvietošanas shēmai, kas plānota 2015. gadā. Tā rezultātā, piemēram, Spānijā - precīzāk, Galisijā, - 14 000 piena ražotājiem bija jātiek galā ar pilnīgu pārstrukturēšanu, lai turpinātu dzīvot un strādāt laukos, bet šodien viņiem vēl arvien draud iznīkšana.
Visu šo iemeslu dēļ Komisijai tādā pašā veidā, kādā tā ir iejaukusies citās nozarēs, ir jāiejaucas arī piena ražošanas nozarē, regulējot ražošanu, pārdalot kvotas, piedāvājot īslaicīgas kompensācijas, veicinot produktu izsekojamību un palīdzot savest ciešāk kopā ražotājus un patērētājus, labojot tirgus kropļojumus, ko izraisījis vairumtirdzniecības oligopols.
Kāpēc Komisija nav iejaukusies, lai novērstu lielāko vairumtirgotāju izveidotā oligopola negatīvās sekas?
Kāpēc mēs negarantējam izdzīvošanu laukos mūsu piena ražotājiem - un vispār lauksaimniekiem -, kuri izraisa ārkārtīgi pozitīvu ķēdes reakciju, kas ietekmē tautsaimniecību, sabiedrību un vidi?
Hynek Fajmon
- (CS) - Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Krīze piena ražošanas nozarē rāda, ka visa Eiropas regulēšanas sistēma, kas pamatojas uz kvotām, ir nepareiza un neefektīva. Mums nav vajadzīga lielāka regulēšana un manipulēšana ar kvotām, bet gan pilnīga piena kvotu atcelšana. Iespējai ražot pienu jābūt galvenokārt tiem ražotajiem, kam ir zemas cenas un kas gūst peļņu. Pēc iespējas ātrāka piena kvotu atcelšana ir veids, kā pārvarēt piena krīzi. Es atbalstu komisāres centienus atcelt kvotas līdz 2015. gadam, bet man nebūs žēl, redzot tās pazūdam pat ātrāk.
Patrick Le Hyaric
(FR) Priekšsēdētājas kundze, komisāre, dāmas un kungi! Klausoties jūsu paziņojumu, manas bažas ir vēl vairāk palielinājušās. Šis paziņojums nav pietiekama reakcija uz lielajām ciešanām, ko pārdzīvo piena ražotāji un vispār lauksaimnieki.
Šī krīze ir struktūras krīze, un, kā jūs jau teicāt, to neizraisīja tikai pašreizējie apstākļi, bet gan secīga regulējumu atcelšana. Tādēļ mēs aicinām sasaukt Eiropadomes ārkārtas sanāksmi, lai glābtu mazos lauksaimniekus.
Padomei, pirmkārt, ir jānolemj izveidot īpašu fondu, lai sniegtu atbalstu piena produktu ražošanai mazajās saimniecībās. Otrkārt, nekavējoties jānosaka Eiropas iekšējā minimālā cena, kas iepirkumu centriem būs obligāti jāievēro, nepaaugstinot cenas patērētājiem. Un, treškārt, jāatceļ valsts ražošanas kvotas un jāaptur neatbilstošs imports no valstīm, kas nepieder pie Kopienas.
John Bufton
Priekšsēdētājas kundze! Man ir lielas bažas par piena rūpniecību Apvienotajā Karalistē. Es uzskatu, ka vislielākās problēmas izraisa mazumtirdzniecības nozare, kas gūst milzīgu peļņu uz piena ražotāju rēķina. Kad mēs redzam, cik lielveikali prasa no patērētājiem par pienu, un tad palūkojamies, ko piena ražotājs faktiski saņem, tad starpība ir neticama.
Darbu izdara un lielākās piena ražošanas izmaksas sedz piena ražotājs, bet tajā pašā laikā lielveikali gūst milzīgu peļņu. Peļņa, ko saņem piena ražotājs, ir ļoti netaisnīga. Mums ir jāizdara spiediens uz lielveikaliem, lai tie ražošanas nozarei maksā taisnīgu cenu, un es uzskatu, ka piena cenai lielveikalos nebūs jāmainās. Patērētājam par pienu nebūs jāmaksā vairāk. Lielveikaliem ir jāsamazina peļņa. Ir skandalozi redzēt, ka lielveikali katru gadu gūst milzīgu peļņu, bet tajā pašā laikā mūsu piensaimniecības nozare cīnās par izdzīvošanu. Ja tuvākajā nākotnē netiks veikti nekādi pasākumi šajā jautājumā, tad es patiešām uzskatu, ka mūsu piena ražotāji Velsā un citur Apvienotajā Karalistē pārtrauks uzņēmējdarbību.
Man ir īsa piebilde attiecībā uz to, ko komisāre šorīt teica par papildu nodokli. Mani uztrauc šie komentāri. Manuprāt, tas smagi skars mūsu prasmīgākos ražotājus - tos, kas ir pieņēmuši izaicinājumu, atsaukušies uz tirgus konjunktūru un daudz naudas ieguldījuši savās saimniecībās, paļaujoties uz Komisijas norādījumu, ka kvotas tiks atceltas. Papildu nodokļu uzlikšana ir pretrunā strukturālajām pārmaiņām, ko ES un AK valdība sakās atbalstām.
Dimitar Stoyanov
(BG) Priekšsēdētājas kundze! Komisija ir atkal ārkārtīgi optimistiskā noskaņojumā, nesot labas ziņas, bet es to nesaprotu un neredzu neko labu tajā apstāklī, ka tūkstošiem tonnu piena tiek izliets, protestējot pret pašreizējo politiku.
De Castro kungam un citiem iepriekšējiem runātājiem faktiski ir pilnīga taisnība, sakot, ka "veselības pārbaudes” laikā Komisija un Padome nav darījušas visu iespējamo, lai novērstu krīzi. Starp citu, kur ir Padomes pārstāvji, kam jāizsaka savs viedoklis šajā jautājumā, jo Padomei ir izšķirošā balss attiecībā uz jebkuram reformām?
Mani Austrumeiropas kolēģi Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā un es esam daudzkārt brīdinājuši, ka mums ir daudz vairāk jāpalielina kvotas vai arī tās pilnīgi jāatceļ, jo mūsu valstis, kas vēl nebija pieradušas pie Eiropas Savienības sistēmām, bija pirmās, kas izjuta krīzes ietekmi. Diemžēl mūsu balss bija kā saucēja balss tuksnesī, un vaina par to jāuzņemas Parlamentam.
Es dziļi nožēloju, ka mēs, reformu piekritēji, kas patiešām vēlas reformēt lauksaimniecības politiku, esam kļuvuši par bojāejas pareģiem. Es ceru, ka tā būs jums mācība nākotnei.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Šajā laikā jau pašā krīzes sākumā daudz cilvēku pieprasīja iesaldēt piena kvotu palielinājumu. Šāds pasākums ne tikai neatrisinātu problēmu, bet tā būtu kļūda, vismaz šādu apsvērumu dēļ.
Pirmkārt, nav nekādas principiālas saistības starp piena kvotu palielinājumu un tirgus cenu krišanos. Kvotas ir palielinājušās, bet ražošana - samazinājusies. Es nevaru saskatīt nekādu saistību. Pats tirgus piedāvā krītošo cenu izskaidrojumu. Es uzskatu, ka laika gaitā fiksētas kvotas izraisīs cenu celšanos. Tomēr ieguvēji atkal būs nevis ražotāji, bet pārstrādātāji un mazumtirgotāji. Ja mēs vēlamies ierobežot ražošanu, mums varbūt vajadzētu mudināt ražotājus brīvprātīgi pārtraukt audzēt mājlopus, paredzot stimulējumu un nevis pasākumus, kas var kropļot tirgu. Pieņemot, ka kvotas tiek iesaldētas, kas notiks, kad, piemēram, globālajā tirgū pieprasījums atkal pieaugs? Ko varētu darīt Eiropas ražotāji? Jo piena ražošanā nav krāna, ko mēs varam atgriezt un aizgriezt...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Kā jau teicu, ko varētu Eiropas ražotāji darīt, pieņemot, ka pieprasījums globālajā tirgū atkal pieaugs? Jo piena ražošanā nav krāna, ko mēs varam atgriezt un aizgriezt pēc savas gribas. Ja mēs tagad samazināsim ražošanu, lauksaimnieki noteikti pārtrauks audzēt govis, bet atjaunot mājlopu ganāmpulku būs ļoti grūti. Mums jāsaprot, ka tas, ko daži cilvēki tagad uzskata par labu pasākumu, patiesība ir liela kļūda.
Ulrike Rodust
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisāre, Padome! Es vēlos sākt ar pateicību savam kolēģim Capoulas Santos, kas padarīja šo rezolūciju iespējamu.
Šodien mēs runājam par piena ražotājiem un par to, vai pametīsim viņus nelaimē vai arī izturēsimies pret viņiem godīgi. Es nedomāju, ka mums viņi jāpamet nelaimē, mums pret viņiem jāizturas godīgi. Jā, īstermiņa pasākumi krīzes pārvarēšanai ir steidzami vajadzīgi. Jā, intervence uz īsu laiku ir pilnīgi pieņemama, ja piena cena ir sasniegusi viszemāko robežu, un papildu subsīdijas, aizdevumi un fondi krīzes apkarošanai ir pamatoti. Tomēr pilnīgi nepieņemami ir, pirmkārt, atkal sākt diskusijas par piena kvotām un, otrkārt, atkal ieviest no nodokļiem apmaksājamas eksporta kompensācijas produktiem, ko piegādā jaunattīstības valstīm. Mēs atteicāmies no šī vienvirziena ceļa 2003. gadā, un es aicinu jūs saglabāt šo pieeju mūsu piena ražotāju labā.
Britta Reimers
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisāre, dāmas un kungi! Pasaules ekonomiskā krīze ir likusi globālajam tirgum zaudēt līdzsvaru. Kā piena ražotāji mēs ciešam no tā, ka cenas ir nokritušas nepieredzēti zemu. Mēs atkārtoti dzirdam, ka pieņemtās regulas par piena kvotām ir jāgroza. Tā kā es pati esmu piena ražotāja, es brīdinu jūs to nedarīt.
Ar Komisijas intervences pasākumiem ir izdevies novērst piena cenu turpmāku pazemināšanos, un šķiet, ka tirgus svārstības mazinās. Tomēr es neuzskatu, ka šī intervence faktiski ir labs līdzeklis, lai to sasniegtu, jo tā beigsies ar produktu uzkrāšanos, kas vēlāk varētu apgrūtināt tirgus atveseļošanos. Tāpēc es aicinu Komisiju paskaidrot, kā tā risinās šo problēmu.
Richard Ashworth
Priekšsēdētājas kundze! Es gribētu izteikt komplimentu komisārei par nozares nākotnes redzējumu un teikt, ka es visnotaļ atbalstu viņas nodomu atcelt piena kvotas. Manuprāt, tas ir pareizais lēmums. Es atzinīgi vērtēju arī viņas priekšlikumus pārvarēt šo krīzi saprātīgā un piemērotā veidā, lai atbalstītu ražotājus un palīdzētu viņiem izdzīvot šajā grūtajā laikā.
Tomēr es vēlos runāt par diviem jautājumiem. Pirmkārt, papildu nodokļa ieviešana šajā laika periodā būtu nevietā. Tā ir pārsteidzīga īstermiņa reakcija. Tā dos nepareizus signālus un visvairāk sodīs veiksmīgus ražotājus, kas plāno ilgtermiņā palikt šajā nozarē.
Otrkārt, mums jāatzīst, ka ir maz saistības vai nav nekādas tiešas saistības starp mazumtirdzniecības cenu un izejmateriālu iepirkuma cenu. To es saucu par slikti funkcionējošu cenu ķēdes mehānismu.
Vislielākā ietekme vienmēr būs globālajam tirgum, un mums ir jāatzīst, ka globālais tirgus būs vienmēr svārstīgs. Es tāpēc mudinu Komisiju ierosināt plānus, kas ilgtermiņā nodrošinās kādu stabilitātes mehānismu ne tikai ražotāju, bet arī patērētāju labā.
Esther Herranz García
(ES) Priekšsēdētājas kundze, komisāre! Jūs beidzāt savu runu, sakot, ka piena ražošanas nozarē ir krīze, savukārt savas runas sākumā jūs teicāt, ka visi iespējamie pasākumi jau ir veikti un ka situācija tiek risināta.
Jums jāzina, ka tikai gudra sieviete atzīst, ka viņai nav taisnība. Tā ir spāņu paruna, ko var tikpat labi attiecināt uz šo situāciju. Jau mēnešiem piena ražošanas nozare pārdzīvo vienu no smagākajām krīzēm tās vēsturē. Tomēr Eiropas Komisija un dažas valdības, acīmredzot tostarp arī mana, Spānijas valdība, nevēloties pieļaut, lai uz tām izdara spiedienu, atsakās mainīt lēmumus, kas skar kopējās lauksaimniecības politikas "veselības pārbaudi”.
Šos lēmumus pieņēma, nedomājot par nedrošo stāvokli nozarē, kuras tirgus situācija stipri atšķīrās no situācijas, kas izveidojusies kopš vienošanās par šo kompromisu. Tas liek domāt, ka dalībvalstis negribēja redzēt vai arī nevarēja redzēt vētru, kas tuvojās. Reforma ir strauji zaudējusi nozīmi lielo tirgus pārmaiņu dēļ, un tas parāda, ka nozare ir pilnīgi atkarīga no cenu svārstībām.
Tas, ka lielākās ražotājas, piemēram, Francija un Vācija, - valstis, kas absolūtos skaitļos ieguva vislielāko ražošanas kvotu palielinājumu šajā nolīgumā, - tagad pieprasa "veselības pārbaudes” pārskatīšanu, izraisa daudz jautājumu.
Manā skatījumā dalībvalstīm nebija taisnība un tām vajadzēja uzmanīgāk ieklausīties balsīs, ieskaitot manā, kas aicināja atlikt galīgo lēmumu par nozares nākotni līdz 2011. gadam.
Žēl, ka neviens neuzklausīja mūs. Varbūt jums tas būtu jādara tagad.
Iratxe García Pérez
(ES) Priekšsēdētājas kundze, komisāre! Šodienas debates ir svarīgas, lai mēs varētu izteikt savas bažas par krīzi piena ražošanas nozarē. Mums ir jāatrisina šī situācija, kas apdraud daudzu piena ražotāju nākotni Eiropas Savienībā.
Šī ir visas Eiropas krīze, kas jārisina no Eiropas perspektīvas, enerģiski un izmantojot visus pieejamos Kopienas līdzekļus, bet šķiet, ka Komisija pašlaik nespēj to darīt.
Komisāre, jums nevajadzētu uzticēt visu atbildību dalībvalstīm, lai tās palīdz tiem, kam tās var palīdzēt. Mums ir jārod kopīgi risinājumi.
Tādējādi Parlamentam ir liela atbildība, pieprasot pasākumus, kas veicina pieprasījumu, ne tikai tos pasākumus, kas norādīti rezolūcijas priekšlikumā, bet arī tos, ko nodrošina tirgu kopīgā organizācija.
Vēl viens svarīgs jautājums ir milzīgā atšķirība starp cenām, ko maksā ražotājam, un galīgo cenu, ko maksā patērētāji, - tas ietekmē ne tikai piena ražošanas nozari, bet visus lauksaimniecības un lopkopības produktus.
Ir daudz vīriešu un sieviešu, kam pašreizējos nedrošajos apstākļos ir vajadzīga skaidrība un noteikts signāls no mūsu puses, ka darbs šajā nozarē būs garantēts.
Marc Tarabella
(FR) Priekšsēdētājas kundze, komisāre! Vakar Valonijā fermeri, vīlušies visnopietnākās krīzes dēļ, kāda jebkad piedzīvota šajā nozarē, izlēja zemē vairāk nekā trīs miljonus litru piena. Viņi saņem tikai 19 centu par litru. Krīzi izraisīja pārmērīgi lielais piena piedāvājums, kas liek cenām strauji kristies. Regulējuma atcelšana izraisa svārstības, un tirgus apstākļi tagad ir pilnīgi pretēji tiem, kādi bija pirms neilga laika.
Komisāre! Beidziet spītīgi slēpties aiz pagājušā gada lēmumiem un ņemiet vērā to, kas pašlaik notiek pie mums!
Padome arī ir vainīga, pirmkārt, tāpēc, ka tās nav šeit, lai ieklausītos debatēs, kā arī tāpēc, ka tā nepieņem lēmumus, jo to vairāk ietekmē tikai un vienīgi valsts intereses, nevis Eiropas mēroga skats uz lauksaimniecību.
Tirgus nedarbojas. Ir pārprodukcija. Būtu ļoti vienkārši iesaldēt 1 % kvotu pieauguma vai arī nekavējoties samazināt kvotas par 3-5 %, jo mums ir steidzami jānāk klajā ar dažiem īstermiņa risinājumiem. Šāda pasākuma pieņemšana nozīmētu nošaut divus zaķus ar vienu šāvienu: mēs atkal piedāvātu ražotājiem labu cenu, un, samazinot ražošanas apjomu, samazinātu Eiropas izdevumus simtiem miljonu eiro apmērā par dažādām intervencēm, tostarp par eksporta kompensācijām.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Veiktie pasākumi - es šodien runāju ar Polijas lauksaimniekiem un Polijas produktu ražotājiem - liecina par uzlabošanos piensaimniecības nozarē, lai gan vēl ne visai ievērojamu, bet nav nekādu pārmaiņu ļoti grūtajā situācijā, ar ko saskaras Polijas un Eiropas lauksaimnieki. Viņi vēl arvien saņem ļoti maz naudas par saviem produktiem - zem izdzīvošanas sliekšņa. Tas attiecas arī uz tiem lauksaimniekiem, kas ieguldījuši daudz naudas, tostarp ES finansējumu un aizņēmumus. Šī situācija rada viņiem arvien lielākās grūtībās, un viņi nespēj izpildīt savas saistības.
Ņemot vērā šīs problēmas, es vēlos runāt par nākotni. Šodien mums jāreaģē uz to, kas notiek pašreiz, bet mums ir jādomā arī par to, kas mūs gaida turpmāk, un jāplāno mūsu kopējā politika, rēķinoties arī ar lauksaimniekiem. Šādos apstākļos es vēlos atkārtot: kopējai politikai attiecībā uz piena ražotājiem jāietver saprātīgi ieguldījumu plāni šajā nozarē tā, lai mēs izvairītos izdot naudu, kas beigās palielinātās ražošanas dēļ novedīs mūs grūtībās, kādas piedzīvojam šodien. Es ticu arī tam, ka visi politiskie spēki panāks vienošanos attiecībā uz turpmākajām kvotām.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Tie, kas runāja pirms manis, ir pareizi norādījuši, ka mēs nedrīkstam atgriezties pie kvotu sistēmas un eksporta kompensācijām, bet politika, ko īstenoja Komisija, ir bijusi pilnīgi neveiksmīga. Krīze nav mazinājusies. Tāpēc Le Foll kungs un es ierosinām uz laiku iesaldēt kvotas, bet tikai uz laiku.
Jaunās dalībvalstis vēl arvien ir īpaši nelabvēlīgā stāvoklī subsīdiju pakāpeniskas ieviešanas dēļ, jo mēs šogad saņemam tikai 60 % subsīdiju no Briseles finansējuma. Kā pretsvaru tam Ungārijas valdība ierosināja palielināt subsīdijas, kuru pamatā ir kvotas, bet Komisija nesniedza pozitīvu atbildi nedz uz šo priekšlikumu, nedz arī uz Francijas priekšlikumu, proti, Francijas ministrijas priekšlikumu. Nobeigumā es aicinu savus kolēģus atbalstīt Le Foll kunga un viņa kolēģu ierosinātos grozījumus. Mēs atbalstām arī Elisabeth Jeggle priekšlikumu izveidot EUR 600 miljonu lielu piena fondu un papildināt piena programmu skolām.
Christel Schaldemose
(DA) Priekšsēdētājas kundze! Pateicos jums, komisāre, par labu sākumu un labu ievadu debatēm! Es atzīstu, ka Eiropas piensaimnieki ir saskārušies ar smagu krīzi, bet es vienkārši nesaprotu, kāpēc mani kolēģi uzskata, ka jūs Komisijā neesat darījuši visu iespējamo. Es vēlos noteikti aicināt jūs, Fischer Boel kundze, atkārtot, ko esat paveikuši. Šķiet, ka Komisijas iniciatīvu saraksts ir garš, faktiski tas pat ir pārāk garš. Gandrīz šķiet, ka mēs iznīcinām visu, ko esam sasnieguši attiecībā uz "veselības pārbaudi”. Es vēlos arī norādīt, ka pūles, kas līdz šim veltītas piensaimniekiem, nav atspoguļotas salīdzinājumā ar pasākumiem attiecībā uz automobiļu rūpnīcu strādniekiem, kas zaudējuši darbu, vai ar kuģu būves rūpnīcu strādniekiem, kas zaudējuši darbu pašreizējās ekonomiskās krīzes dēļ.
Tādējādi es varu vienīgi lūgt pievērst mazliet vairāk uzmanības tam, kā mēs risinām šīs krīzes problēmas, un pārliecināties, ka mēs neiznīcinām stabilo progresu, ko par spīti visam esam panākuši "veselības pārbaužu” rezultātā. Manuprāt, ideja iesaldēt piena kvotas ir pilnīgi bezcerīga. Mēs nedrīkstam arī atgriezties pie veciem modeļiem, piešķirot eksporta kompensācijas, - tas vienkārši sagraus tirgu citviet pasaulē. Mums jābūt uzmanīgiem. Komisāre, es tomēr gribu lūgt jūs atkārtot garo pasākumu sarakstu, ko esat veikuši, lai mani kolēģi redz, ka mums nav vajadzības pārmērīgi raizēties un veikt neskaitāmus papildu pasākumus, iznīcinot stabilo progresu, ko esam panākuši.
Georgios Papastamkos
(EL) Priekšsēdētājas kundze, komisāre! Pasākumi, bez šaubām, ir neatbilstoši. Mēs ierosinām citādu, mērķtiecīgāku intervenci, jo īpaši Eiropas Savienības kalnainajās un nelabvēlīgajās teritorijās, lai visas dalībvalstis gūtu vienādu labumu; piemēram, cilmes vietu nosaukumu pastiprinātu aizsardzību ne tikai Eiropas Savienībā, bet arī starptautiskajos tirgos, skaidru marķēšanu un obligātu norādi par piena produktu izcelsmi, piena produktu privātas uzglabāšanas atjaunošanu - un kāpēc gan ne - un apmierinoša atbalsta nodrošināšanu, eksporta kompensāciju saņēmēju saraksta papildināšanu, pilnīgu pārredzamību produktu apritē un starpības samazināšanu starp ražotāju un patērētāju cenām.
Mēs neesam lauksaimnieku interešu paudēji. Mēs esam šeit, lai izteiktu Eiropas lauku radošo spēku bažas, saucienu pēc palīdzības, lai izdzīvotu, un šis Eiropas lauku ļaužu sauciens pēc palīdzības mums ir pastāvīga pavēle rīkoties.
Michel Dantin
(FR) Priekšsēdētājas kundze, komisāre! Es būtu gribējis uzrunāt arī Padomes prezidentvalsti. Dāmas un kungi! Komisāre, kā jūs iepriekš Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā atzināt, cena, ko maksā piena ražotājiem, vairs nesedz pašreizējās ražošanas izmaksas. Tas nozīmē, ka mūsu ražotāji ir pakļauti dekapitalizācijas procesam.
Jūs tikko uzskaitījāt pasākumus, ko esat veikuši pēdējos deviņos mēnešos. Šie pasākumi ir bijuši, mēs to apliecinām. Tomēr tie nav devuši gaidītos rezultātus, tāpēc ka, mūsuprāt, tie nav bijuši pietiekami plaši un ir pārāk liela neskaidrība par to, cik efektīvs ir to mērķis.
Šorīt jūs pieminējāt tirgus atveseļošanos, bet ražotāji, protams, redzēs tās rezultātus pēc maksājumiem nākamā gada sākumā. Lauksaimniecības produktu tirgus nav tāds kā metālu vai enerģētikas tirgus. Tam ir vajadzīgs regulējums, jo gadalaiku maiņa un daba arī ietekmē tirgus apstākļus.
Jūsu skaidrojums par "veselības pārbaudi”, kas veikta Francijas prezidentvalsts laikā, mūs pārsteidz, tāpēc ka veiktie piensaimniecības nozares starpposma novērtējumi ļauj izmantot jebkādus līdzekļus, tostarp iespēju pieņemt jaunus lēmumus par pasākumiem tirgu regulēšanai.
Francijas delegācija, pie kuras es piederu, ir pārliecināta, ka pēc 2013. gada būs jāatjauno kvotu sistēma. Saspīlējums, kas valdīja pārtikas produktu tirgū pirms pašreizējās ekonomiskās krīzes, uzskatāmi parādīja, ka līdzsvars starp ražošanu un patēriņu visā pasaulē ir nestabils.
Pēc tam, kad mēs daļēji atcēlām intervences līdzekļus, mums nav ne tiesību, ne likumīgu iespēju šodien atteikties no ražošanas līdzekļiem, kas mums īstermiņa būs vajadzīgi.
Komisāre, mums ir jāatjauno lauksaimnieku pašcieņa - tie ir cilvēki, kas nebaidās no smaga darba.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Mēs nedrīkstam ļaut piensaimniecības nozarei sabrukt. Tā ir ļoti svarīga lauku dzīves sastāvdaļa un ir būtiska mūsu nodrošinājumam ar labas kvalitātes pārtiku.
Standartizētu termiņdarījumu tirgos un piena un piena produktu tirgus izredzēs vidējā termiņā un ilgtermiņā Eiropas Savienībā parādās pozitīvas iezīmes. Mēs nedrīkstam pieļaut, ka situācija pasliktinās. Mums ir vajadzīgi pasākumi, kas novērš cikliskus procesus, un kopīgas iniciatīvas.
Cenu kritums skaidri parāda atbalsta pasākumu nepietiekamību. Piena produktu tirgus izkropļojumi nozīmē, ka neviena piegādes ķēde nevar darboties efektīvi vai taisnīgi.
Ražotāji ir pakļauti cenu pazeminājumam, kas liek tirgum zaudēt līdzsvaru, bet nedod labumu patērētājiem, tādējādi kavējot nozares atveseļošanos. Tas jālabo. Mums jānodrošina godīga konkurence un jāpastiprina tirdzniecības izsekojamība.
Riikka Manner
(FI) Komisāre! Jūs norādījāt, ka vairs netiek apspriesta atgriešanās pie kvotu sistēmas. Vai mēs neesam redzējuši, kas notika piena rūpniecībā, kad Komisija pavasarī nolēma pakāpeniski atcelt kvotas? Tas bija ļoti slikts un īsredzīgs lēmums. Pilnīga kvotu atcelšana dos liktenīgu triecienu daudzām mazajām saimniecībām. Vai šādu politiku Komisija vēlas īstenot? Piena rūpniecībā faktiski mums ir vajadzīga ierobežojoša sistēma. Ja kvotas netiek apspriestas, es lūdzu jūs, komisāre, nodrošināt, lai Komisija ierosina citus risinājumus krīzes pārvarēšanai. Šī ir visas Eiropas krīze, un mums ir jāīsteno tāda lauksaimniecības politika, kas garantē lauksaimniekiem vismaz pienācīgu dzīves līmeni, lai kādā valstī un reģionā viņi dzīvotu.
Yannick Jadot
(FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāre! Es esmu ievēlēta pārstāve no reģiona Francijas rietumos, kurā ir liela piensaimnieku koncentrācija, un man šķiet, ka jūs nesaprotat traģisko sociālo situāciju, ko viņi šodien piedzīvo.
Komisāre, kad jūs runājat par "ražotājiem”, man šķiet, ka jūs ar to saprotat "izgatavotājus” un "izplatītājus”. Piena ražotājiem nav vajadzīga jūsu līdzjūtība, komisāre. Viņiem nav vajadzīgas savu laiku pārdzīvojušas liberālas teorijas, kas mūs ir iegrūdušas vēl nepieredzētā pasaules krīzē. Piena ražotājiem ir vajadzīga godīga lauksaimniecības politika. Viņiem ir vajadzīgas stingras kvotas. Tieši tāpēc mēs aicinām Padomi atcelt jūsu politiku un tās vietā veidot patiesu politiku, kas atbalsta piena ražotājus un izbeidz viņu masveida iznīcināšanas politiku.
Janusz Wojciechowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, komisāre! Mūsu debates notiek dramatisku notikumu ēnā, kad lauksaimnieki protestējot lej zemē pienu. Mēs visi esam dziļi satriekti par to, kas noticis.
Es gribu runāt par problēmu, ko mans kolēģis Nicholson kungs nepieminēja, proti, par veidu, kādā lieli tirdzniecības tīkli un lielveikali ļaunprātīgi izmanto patērētājus un jo īpaši savus piegādātājus. Es vēlos jums atgādināt, ka Eiropas Parlaments 2008. gada sasaukumā pieņēma rakstisku rezolūciju - es biju viens no tās līdzautoriem - par vajadzību izbeigt šo ļaunprātīgo izmantošanu un par to, ka Komisijai jāveic rūpīga šīs lietas izmeklēšana. Cik man zināms, pasākumi tika veikti, bet šis process šķiet ļoti gauss. Es vēlos jautāt, vai Komisiju interesē šī lieta, un kādas vispār ir nākotnes izredzes attiecībā uz šādiem pasākumiem?
Kaut kas patiešām nav kārtībā ar Eiropas Savienības ekonomisko politiku, jo lauksaimnieki saņem mazāk par 10 % no savu produktu vērtības. Tam ir jāmainās. Es vēlos lūgt komisāri rīkoties šajā jautājumā.
Jaromír Kohlíček
(CS) Komisāre! Jūsu skatījumā gatavu produktu, piemēra, vājpiena un sviesta, cenas pieaugums par 3 %-8 % ir progress. Manuprāt, tas mūsu lauksaimniekiem ir apvainojums. Galvenā problēma ir cena, par kādu pienu pērk no lauksaimniekiem. Čehijas Republikā, piemēram, iepirkuma cena ir līdz 25 % zemāka par ražošanas izmaksām, bet cena gatavajam produktam, ko pārdod veikalos, varētu viegli segt lauksaimnieku izmaksas. Tāpēc galvenā problēma ir tā, ka kaut kur ir vājais ķēdes posms. Šī problēma ir jāatrisina. Čehijas Republikā tagad ir mazāk liellopu nekā pēc Napoleona kariem. Tas tagad pat apdraud lauku apvidu uzturēšanu. Bové kungam ir pilnīga taisnība, un Fajmon kungs pamatīgi...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Krisztina Morvai
(HU) Priekšsēdētāja kungs! Acīmredzot ir vajadzīgi ārkārtas pasākumi, jo situācija ir katastrofāla. Vai tomēr nav iespējams, ka problēma ir pašos pamatos? Protams, ir problēmas, piemēram, ar tādu modeli vai sistēmu, kurā liels daudzums sojas tiek importēts no Latīņamerikas, tādējādi palielinot pārprodukciju Eiropā un vienlaikus iznīcinot vidi Latīņamerikā. Pēc tam krīzes laikā mēs lauzām galvu par to, vai mums vajadzētu eksportēt lauksaimniecības produkciju par dempinga cenām uz jaunattīstības valstīm, tādējādi sagraujot tajās tirgu un pasliktinot sīksaimnieku un ražotāju stāvokli. Vai mums nebūtu vajadzīgs jauns modelis, piemēram, pārtikas apgādes suverenitāte, nevis brīvās tirdzniecības modeļa uzspiešana lauksaimniecībai, kā diktē PTO? Mans otrais jautājums ir šāds. Mēs lūdzam īpašu padomu vai priekšlikumu par to... (Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Astrid Lulling
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Mēs glābām bankas, jo mums tas bija jādara. Tagad mēs esam saskārušies ar situāciju, kad mums tuvākajā laikā ir jāpasargā tūkstošiem zemnieku no bankrota, jo cenas vairs nesedz ražošanas izmaksas.
Tomēr mums ir jānodrošina, lai nezaudējam ražošanas potenciālu, jo mums ir jāapgādā iedzīvotāji ar augstas kvalitātes pārtikas produktiem. Es piederu pie paaudzes, kas piedzīvoja pārtikas normēšanu. Es atceros, ka man 1944. gada ziemā bija jābrauc 8 kilometri ar divriteni, lai dabūtu divas olas. Cerams, ka tik tālu nenonāks, bet piegādes drošība - ne tikai enerģētikas nozarē - arī ir svarīga.
Ja mēs nebūsim gatavi veikt pasākumus, kas pieprasīti mūsu rezolūcijā, cena, ko maksāsim kā sociālās, ekonomiskās un vides politikas sekas ES, būs daudzkārt....
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Priekšsēdētāja kungs, komisāre, dāmas un kungi! Kā Eiropas Komisija konstatēja savā 22. jūlija paziņojumā, situācija piensaimniecības nozarē pēdējos 12 mēnešos ir krasi pasliktinājusies.
Tomēr, ņemot vērā krīzes milzīgo ietekmi uz produktu cenām un jo īpaši uz ražotāju nopelnītajiem ienākumiem, pasākumi, ko līdz šim ierosinājusi Eiropas Komisija un par ko debatējusi Ministru padome, nav bijuši pietiekami, lai apturētu pieprasījuma samazināšanos un tās sekas.
Pašreizējā krīze mums dod ne tikai uzdevumu mainīt un palielināt pieprasījumu, bet arī iespēju veicināt patēriņu un sekmēt piena produktu ražošanu. Mums ir jānodrošina arī tas, lai sākotnējā produkta nenoliedzami labā kvalitāte tiktu saglabāta, līdz šis produkts sasniedz galapatērētāju.
Šajā saistībā dažādi pasākumi, piemēram, marķēšanas uzlabošana, piena patēriņa palielināšana konkrētās iedzīvotāju grupās vai piena izmantošana teļu barošanai, var palīdzēt uzlabot ne tikai pašreizējo situāciju, bet arī visu nozares struktūru.
Mariann Fischer Boel
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es vēlos pateikties Parlamenta deputātiem par šīm aizrautīgajām debatēm. Es faktiski klausījos tās ļoti uzmanīgi. Tomēr, protams, es pievērsu uzmanību arī tam, ka dzirdēju dažādus Parlamenta deputātu viedokļus.
Runājot par kvotu sistēmu, jāsaka, ka tā šķiet galvenais grēkāzis visā šajā situācijā, kurā atrodamies. Es nenovērtēju pārāk zemu to - un šajā jautājumā esmu bijusi ļoti precīza jau diskusijas sākumā -, ka piensaimniecības nozarē ne tikai Eiropā, bet visā pasaulē ir vēl nepieredzēta krīze. Tas visiem jāsaprot. Tāpēc es, protams, saprotu neapmierinātību, ko redzu lauksaimniekos dažādās Eiropas daļās, ne visā Eiropā, bet dažādās Eiropas daļās.
Kvotu sistēmu nolēma atcelt 2003. gadā, tādējādi tas nav lēmums, kurš pieņemts negaidot un nevienam nezinot, kas notiek. Toreiz, kad notika "veselības pārbaude”, mēs apspriedām kvotu palielinājumu, lai ļautu piena ražotājiem pielāgoties.
Tomēr, manuprāt, tiem, kas grib rādīt ar pirkstu uz kvotu sistēmu un uzskata to par visu piensaimnieku problēmu cēloni, nav taisnība, jo mēs redzam, ka pat ar visu kvotu sistēmu mēs neesam spējuši uzturēt augstas cenas un ka piensaimniecības nozarē tomēr ir notikušas strukturālas pārmaiņas. Ja atskatāties uz 1984. gadu, kad ieviesa kvotu sistēmu, jūs redzat, ka vecajā ES-10 bija 1,6 miljoni piensaimnieku. Šodien ES-10 ir 300 000 piensaimnieku, mazāk nekā viena piektā daļa no piensaimnieku skaita 1984. gadā, kad bija spēkā kvotu sistēma. Tādējādi strukturālas pārmaiņas notiek jebkurā gadījumā.
Es nedomāju, ka lēmuma par "veselības pārbaudi” pārskatīšana vai atteikšanās no tā ir pareiza politika, un šajā jautājumā mani atbalsta visi valdību vadītāji, kas jūnija sanāksmē skaidri norādīja savos lēmumos, ka man jāievēro "veselības pārbaudes” lēmumi. Es nekad diskusiju laikā par "veselības pārbaudi” neesmu ieminējusies, ka šos lēmumus varētu pārskatīt, jo tas, protams, apdraudētu paredzamības iespējas lauksaimniekiem Eiropas Savienībā.
José Bové, man šķiet, jūs teicāt, ka es neesot rīkojusies pietiekami rūpīgi, proti, ka es ievēroju neiejaukšanās politiku. Neuzskatu par taisnīgu apgalvojumu, ka mēs neko neesam darījuši. Es neatkārtošu visus dažādos pasākumus, ko veicām. Manuprāt, ja dalībvalstis vēlas pievērst īpašu uzmanību piensaimniecības nozarei, tām ir iespēja to darīt un, izmantojot "veselības pārbaudi”, pārdalīt tiešos maksājumus tā, lai dotu priekšroku pļavu apgabaliem. Tā ir iespēja, un es zinu vismaz vienu lielu dalībvalsti, kas ir to izmantojusi, un arī kalnu apvidiem ir daudz dažādu iespēju.
Eiropā piena ražošanā šodien netiek izmantoti 45 % kvotu, tāpēc, kas notiktu, ja mēs gribētu samazināt kvotu par 5 %? Mēs faktiski radītu zaudējumus jaunajiem lauksaimniekiem, kas ieguldījuši naudu savā nākotnē.
Tāpēc es iesaku tām dalībvalstīm, kas patiešām vēlas palīdzēt savai piensaimniecības nozarei, izmantot kvotas, kas nopirktas no tiem, kuri vēlas pamest piensaimniecības nozari. Tas ir daudz labāks veids, kā nodrošināt to cilvēku iztiku, kas ir ieguldījuši šajā nozarē, vienlaikus sniedzot palīdzīgu roku tiem, kas vēlas pamest nozari. Tā, manuprāt, ir pareizā politika.
Vai tagad drīkstu izlabot pārpratumu par papildu nodokli? Mēs neieviešam jaunu papildu nodokļa sistēmu. Mēs tikai dodam dalībvalstīm iespēju samazināt kilogramu vai tonnu skaitu zemāk par augstāko robežu, ja tās pērk kvotas no lauksaimniekiem, bet tie nav jauni nodokļi, lai sodītu lauksaimniekus.
Daži vārdi par veicināšanu. Mēs jau esam rezervējuši EUR 14 miljonus līdz gada beigām paredzētajiem veicināšanas pasākumiem. Mēs esam vienojušies paplašināt skolu piena shēmu; zema cukura satura jogurtu - tas ir, jogurtu, kas satur ne vairāk par 7 % cukura - tagad iekļaus skolu piena shēmā. Par marķēšanu - esmu dzirdējusi no vairākiem Parlamenta deputātiem, ka ir izteikta interese par marķēšanas sistēmu. Apspriedīsim to saistībā ar labas kvalitātes papīru, jo šis jautājums ir jau pašlaik iesniegts. Tādējādi, manuprāt, pastāv daudz iespēju.
Visbeidzot par pārtikas apriti. Es pilnīgi piekrītu jums, ka šajā apritē nav pārredzamības un ka mēs nevaram redzēt, kur pazūd pievienotā vērtība. Tāpēc es ar nepacietību gaidu šā ziņojuma iesniegšanu līdz gada beigām, lai mēs varētu uzzināt, kāda ir situācija.
Man jāsaka, ka, analizējot lielveikalu situāciju visā Eiropā, ir redzamas lielas atšķirības. Vācijā saskaņā ar tradīciju ir vairāki zemo cenu lielveikali. Šie lielveikali izmanto piena produktus un piena dzeršanu kā produit d'appel, lai pievilinātu patērētājus, un tie piedāvā ļoti zemas cenas, bet tie to dara uz lauksaimnieku rēķina, maksājot tiem zemu cenu. Tādējādi, manuprāt, būtu ļoti interesanti un lietderīgi uzzināt, kas patiesībā notiek šajā apritē, tāpēc izskatīsim šo jautājumu un izpētīsim tirgu Komisijā, kā arī dalībvalstu iestādēs, kas atbild par konkurenci.
Šodien mums šeit bija ļoti interesanta diskusija. Es ceru, ka jūs pievērsāt uzmanību īstermiņa un ilgtermiņa pasākumiem, kas izstrādāti kopā ar Franciju un Vāciju. Esmu pārliecināta, ka mums būs vēl ļoti interesantas diskusijas par piensaimniecības nozares nākotni Eiropā, jo mēs visi vēlamies, lai piensaimniecības nozarei būtu nākotne.
Paolo De Castro
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es vēlos pateikties Komisijai par lēmumu ierasties šodien Parlamentā, lai iesniegtu jaunus priekšlikumus saistībā ar krīzi piensaimniecības nozarē. Parlamenta sasaukumam, kas ir tikko sācis darbu, ir svarīgi, lai risinātos iestāžu dialogs starp Komisiju un Parlamentu, pozitīvs dialogs, kas faktiski ir aizsācis koplēmuma procesu.
Mēs ļoti rūpīgi novērtēsim jūsu jaunos priekšlikumus, komisāre, un mans uzdevums būs pieprasīt, lai Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja nekavējoties sniedz atzinumu par jaunajām idejām.
Noslēgumā tomēr vēlos norādīt, ka gadījumā, ja grozījumu, kas ir vienbalsīgi pieņemts Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā, pieņems arī šajā Parlamenta plenārsēdē, tad radīsies politisku problēma, ja pēc Lisabonas līguma ratifikācijas Padome šo grozījumu noraidīs. Tāpēc es aicinu jūs un Padomi nopietni apsvērt savu lēmumu.
Priekšsēdētājs
Lai slēgtu debates, esmu saskaņā ar Reglamenta 115. panta 5. punktu saņēmis septiņus priekšlikumus.
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks šodien plkst. 12.00.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Luís Paulo Alves  
Es esmu no attālāka reģiona, Azoru salām, kur piena ražošana ir ekonomikas, sabiedrības un vides balsts. Pēdējās nedēļās mēs tikāmies ar ražotājiem, viņu organizācijām un pārstrādes nozares pārstāvjiem. Viņi visi ir vienisprātis. Ir ārkārtīgi svarīgi, lai Komisija efektīvāk un ātrāk reaģētu pasaules mērogā un risinātu pašreizējo situāciju.
Naudas plūsma nozarē izsīkst. Ir būtiski, lai ES pievērstu īpašu uzmanību visattālākajiem reģioniem un tos iekļautu pasākumos, kas paredzēti pašreizējās krīzes mazināšanai.
Viņi visi uzskata, ka mums ir jāatsakās no kvotu palielināšanas. Tirgū, kas zaudējis līdzsvaru pārprodukcijas dēļ, jebkura valsts, kas palielina ražošanu, kaitē visām pārējām valstīm. Viņi uzskata, ka mums arī turpmāk ir jāsaglabā kvotas kā mehānisms, kas regulē piedāvājumu un nodrošina viņu darbības stabilitāti.
Pašreizējos pilnīgas liberalizācijas apstākļos ir steidzami jāpēta tās sociālā, vides un saimnieciskā ietekme šajos reģionos. Ir jāplāno īpaši pasākumi, lai novērstu šīs nozares sabrukumu, kura piešķir skaistumu mūsu laukiem, augstu kvalitāti videi un lauku apvidiem un nodrošina ekonomisku progresu un konverģenci, ko esam sasnieguši.
Béla Glattfelder  
rakstiski. - (HU) Piena produktu tirgus pašreizējo krīzi galvenokārt izraisīja pieaugošās piena kvotas. Eiropas Komisija un dalībvalstu valdības arī ir atbildīgas par pašreizējo smago situāciju piensaimniecības nozarē, jo 2008. gadā tās atbalstīja kvotu palielināšanu, kas radīja piena pārprodukciju un cenu kritumu.
Šā lēmuma pamatā bija Eiropas Komisijas kļūdīgās tirgus prognozes. Tomēr Eiropas Komisija neatteicās no sava nodoma pat tad, kad kļuva skaidrs, ka ražošanas palielinājums neatbilst tirgus tendencēm.
Tāpēc Eiropas Savienībai ir nekavējoties jāatsakās no pasākumiem, kas noved pie piena produktu ražošanas pieauguma. Turklāt mēs neatbalstām arī kvotu neatgriezenisku atcelšanu pēc 2015. gada. Svarīgākā mācība, ko esam guvuši no pašreizējās krīzes, ir tā, ka piena produktu tirgus ir jāregulē. Ja to nedarīs, cenas kļūs neparedzamas. Eiropas piena ražotāji nedrīkst ciest zaudējumus, ko izraisa lielas cenu svārstības.
Es priecājos, ka krīzes mazināšanai Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja balsoja par manu iniciatīvu palielināt eksporta subsīdiju apmēru no EUR 450 miljoniem līdz EUR 600 miljoniem. Bez eksporta subsīdijām dažu produktu pārpalikums paliktu ES iekšējā tirgū, un tas novestu pie turpmāka cenu krituma.
Jim Higgins  
rakstiski. - Piena kvotas ir jāsamazina par 5-10 procentiem, lai atjaunotu cenas līdz ilgtspējīgam līmenim. Bet kvotas vien neglābs piensaimniecības nozari. Lai gan Komisija rīkojas pareizi, pieņemot ilgtermiņa skatījumu, tā nedrīkst aizmirst realitāti - un skarbā realitāte ir tāda, ka lauksaimniecības nozare, jo īpaši piensaimniecības nozare, ir patiešām apdraudēta. Zemākās piena cenas kopš 1983. gada kopā ar augstām izmaksām, sliktiem laika apstākļiem un kredīta trūkumu ir 2009. gadā izraisījušas vēl nepieredzētu naudas plūsmas un ienākumu krīzi piensaimnieku ģimenēs. Lai gan visas pazīmes rāda, ka tirgus ir sasniedzis savu zemāko robežu, ārkārtīgi vajadzīgā cenu celšanās vēl šķiet aiz kalniem, un ES ir jārīkojas. Es piekrītu Īrijas Lauksaimnieku asociācijas (IFA) priekšsēdētājam Padraig Walshe un Īrijas IFA Piensaimnieku asociācijas priekšsēdētājam Richard Kennedy, ka visātrākais veids, kā ES Komisija var pasteidzināt cenu atveseļošanos, ir daudz enerģiskāk izmantot tirgus atbalsta līdzekļus, piemēram:
eksporta kompensācijas;
atbalstu pārstrādei;
paplašinātu pilnas cenas intervence;
ilgāku sviesta privātas uzglabāšanas shēmu;
rūpīgu apiešanos ar krājumiem.
Anneli Jäätteenmäki  
rakstiski. - (FI) Priekšsēdētāja kungs! Pagājušajā gadā situācija piensaimniecības nozarē krasi pasliktinājās. Ražotāju cenas pienam kritās, un pašlaik daudzi piena ražotāji ir spiesti pārdot piena produktus par cenu, kas neatspoguļo ražošanas izmaksas. Piena ražotāju izdzīvošanas izredzes tagad ir nopietni apdraudētas. Līdz šim ar pasākumiem, ko īstenojusi Komisija, nav bijis iespējams atrisināt krīzi piensaimniecības nozarē. Tagad ir pienācis laiks atrotīt piedurknes un rast jaunus risinājumus. Komisijai ir steidzami jāstabilizē piena produktu tirgus Eiropā. Vienlaikus tai kopā ar nozares dalībniekiem un dalībvalstīm ir rūpīgi arī jāizvērtē piena rūpniecības nākotnes izredzes. Pateicos.
Véronique Mathieu  
Lai uzlabotu ārkārtīgi grūtos ekonomiskos apstākļus, kādos pašlaik atrodas piensaimniecības nozare, Eiropas Savienībai ir steidzami un enerģiski jārīkojas. Tāpat kā vairākums dalībvalstu es uzskatu, ka risinājumi, kurus ierosinājusi Komisija, nav pietiekami. Protams, es atzinīgi vērtēju elastību, ko tie pieļauj, jo šī elastība dos iespēju pacelt valsts atbalsta augšējo robežu no EUR 7 500 līdz EUR 15 000 ražotājiem, kas vēl cīnās. Tomēr mums ir svarīgi pieņemt efektīvākus intervences līdzekļus. Lai cīnītos pret pieaugošajām cenu svārstībām, ir vairāk jāregulē mūsu tirgi. Kopējā 16 dalībvalstu paziņojumā par Eiropas piena produktu tirgus stāvokli ir piedāvāti Komisijai daži vērtīgi ierosinājumi, kā uzlabot piena tirgu regulējumu. Es arī uzskatu, ka tas ir vajadzīgs, jo septiņas dalībvalstis pieprasa apsvērt kvotu palielinājuma pagaidu apturēšanu. Es vēlos atkārtoti izteikt atbalstu piena fonda ieviešanai, lai palīdzētu ražotāju organizācijām un kooperatīviem, kā arī izteikt atbalstu ieguldījumiem lauksaimniecībā un piensaimniecību modernizācijā un dažādošanā, pasākumiem, kas saistīti ar saimniecību ģeogrāfisko atrašanās vietu, un piena produktu tirdzniecības pasākumiem.
Ivari Padar  
rakstiski. - (ET) Vērojot pašreizējo situāciju piena produktu tirgū, kļūst skaidrs, ka mūsu nozare joprojām lielā mērā nav gatava reaģēt uz pasaules ekonomiskās krīzes sekām. Tāpēc mūsu kopējās lauksaimniecības politikas attīstībai arī turpmāk jābūt vērstai uz to, lai uzlabotu konkurētspēju un ilgtermiņā - samazinātu tirgus pārvaldību. Kopējās lauksaimniecības politikas "revidēšana” ir pareizs pasākums, un šādas pieejas saglabāšana diskusijās par kopējo lauksaimniecības politiku pēc 2013. gada ir vienīgais veids, kā nostiprināt šo nozari.
Daciana Octavia Sârbu  
Pašreiz mēs piedzīvojam dziļāko krīzi piensaimniecības nozarē, un to izraisīja globālā krīze, kas būtībā ir sekas neatbilstībai starp pieprasījumu un piedāvājumu. Piena un piena produktu cenu kritums galvenokārt ietekmē saimniecības ar zemiem ienākumiem. Šā iemesla dēļ es neuzskatu, ka kvotu sistēmu vajadzētu iesaldēt visās dalībvalstīs, bet katrai dalībvalstij vajadzētu izlemt, cik lielas kvotas noteikt. Problēma ir tajā apstāklī, ka, salīdzinot ar 1983.-1984. gadu, tikai viena piektā daļa ražotāju ir palikusi tirgū, un pašlaik mēs riskējam ar to, ka vēl vairāk saimniecību beigs pastāvēt. Tāpēc mums jāpieņem steidzami pasākumi, lai to novērstu. Lai izbeigtu krīzi nozarē, mums jāpieņem šādi pasākumi: jāpaplašina pasākumi, kas paredzēti sviesta, piena pulvera un sieru uzglabāšanai, jāpaātrina piena produktu fonda izveide, lai nodrošinātu mazo ražotāju un jauno lauksaimnieku vajadzības, un jāpanāk vienošanās ar lielveikaliem par taisnīgām cenām gan lauksaimniecības produktu ražotājiem, gan mazumtirgotājiem.
