Stāvoklis Tibetā (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Komisijas paziņojums par stāvokli Tibetā.
Laima Liucija Andrikien
Priekšsēdētāja kungs! Es redzu, ka ES Spānijas prezidentūra pamet sanāksmju telpu, tāpēc es gribu paust dziļu nožēlu, ka šajā diskusijā nepiedalīsies ne Spānijas prezidentūra, ne Augstā pārstāve un ka viņu vietas paliks tukšas.
Tā ir necieņas izrādīšana Eiropas Parlamentam, kas ir vienīgā Eiropas Savienības iestāde, ko ievēlējuši Eiropas iedzīvotāji, un tas rada ļoti sliktu precedentu, jo īpaši tāpēc, ka spēkā ir Lisabonas līgums.
Vai drīkstu jums lūgt, priekšsēdētāja kungs, pateikt tiem, kas nebūs klāt, ka plenārsesijas darba kārtību nosaka Parlaments, nevis ES Spānijas prezidentūra, un ka vismaz vienam no viņiem bija jābūt šodien šeit.
Priekšsēdētājs
Mani informēja, ka Spānijas prezidentūra jau iepriekš - pirms mēneša - esot paziņojusi, ka tā par lielu nožēlu nevarēšot palikt ilgāk par šo laiku.
Maroš Šefčovič
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Es gribu pateikties Parlamentam par šā jautājuma iekļaušanu šodienas debatēs, jo, manuprāt, tas ir pietiekami svarīgs, lai to pārrunātu, un es domāju, ka mums jāsāk ar fakta konstatēšanu, ka mūsu attiecības ar Ķīnu - ko mēs uzskatām par ļoti nozīmīgām un stratēģiskām - dažu pēdējo gadu laikā ir ārkārtīgi progresējušas. Šādas stipras stratēģiskās partnerattiecības pilnīgi noteikti dod mums tiesības risināt visus jautājumus, pat visjutīgākos.
Mēs esam izveidojuši iespaidīgu augsta līmeņa mijiedarbības sistēmu, kurā mēs regulāri risinām globālas problēmas, ar kurām saskaras mūsu pilsoņi, neatstājot novārtā jautājumus, kuros viedokļi var atšķirties - un Tibeta noteikti ir šāds gadījums.
Ir acīmredzams, ka domstarpības Ķīnas un Tibetas starpā joprojām pastāv. Mēs esam patiesi noraizējušies par cilvēktiesību situāciju Tibetā, par to, ka Tibeta vēl aizvien ir lielā mērā slēgta starptautiskajiem medijiem, diplomātiem un humanitārajām organizācijām, kā arī par to, ka sarunās starp Dalailamas pārstāvjiem un Ķīnas iestādēm nav panākts progress.
ES nostāja ir nepārprotama un neatstāj vietu nepareizai interpretācijai. Tāpēc ļaujiet man uzsvērt - ES respektē Ķīnas suverenitāti un teritoriālo integritāti. Mēs respektējam nedalāmas Ķīnas politiku.
Tomēr mēs esam vienmēr atbalstījuši samierināšanos bez vardarbības ar dialoga palīdzību starp Ķīnas iestādēm un Dalailamas pārstāvjiem. Tam ir jābūt konstruktīvam un būtiskam dialogam, kas risina visus galvenos jautājumus - par Tibetas unikālās kultūras, reliģijas un tradīciju saglabāšanu un par vajadzību panākt Tibetas jēgpilnu autonomiju, saskaņojot to ar Ķīnas konstitūciju.
Šim dialogam ir jārisina arī jautājums par tibetiešu piedalīšanos lēmumu pieņemšanā. Eiropas Savienībai Tibeta ir saistīta ar cilvēktiesību jautājumu. Mēs esam konsekventi to uzsvēruši ķīniešu pusei un uzmanīgi uzklausījuši tās viedokli, un mēs savstarpējas cieņas garā esam centušies saprast tās nostāju.
Taču cilvēktiesības ir universālas, un stāvoklis Tibetā rada starptautiskajai sabiedrībai pamatotas bažas, kuras mēs sarunās regulāri izsakām ķīniešu pusei.
Ķīnas un Tibetas dialogā Tibetas puse ir nesen iesniegusi koriģētu memorandu par īstu autonomiju Tibetas nākotnes labā. Mēs atzinīgi vērtējam to, ka Tibetas puse ir vēlreiz uzsvērusi savas stingrās saistības netiekties pēc atdalīšanās vai neatkarības.
Mēs priecājamies arī par to, ka Dalailama paliek uzticīgs vidusceļam un dialogam kā vienīgajam līdzeklim abpusēji pieņemama un ilgtspējīga risinājuma sasniegšanai.
ES atzinīgi vērtē to, ka abas puses turpina vest sarunas, lai gan mēs ar nožēlu konstatējam, ka nav sasniegti nekādi rezultāti un nav redzama nekāda virzība.
Ļaujiet man beigt savu runu, aicinot abu pušu pārstāvjus atvērtības garā turpināt un pastiprināt dialogu ar nodomu sasniegt ilgstošu risinājumu Tibetas jautājumā. No mūsu puses es varu garantēt visdedzīgāko atbalstu šādam procesam.
Laima Liucija Andrikienė
PPE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Ķīnas un Tibetas sarunu devītā kārta nedeva nekādus konkrētus rezultātus un neuzlaboja Tibetas iedzīvotāju stāvokli. Mēs paužam nožēlu par to, ka ES pirms sarunu beigām nav publicējusi nekādu paziņojumu, un ceram, ka Eiropas Savienība sniegs paziņojumu, kurā būs novērtēti sarunu rezultāti. Eiropas Parlaments vēlas zināt, kādā veidā ES Padome varētu palīdzēt rast abpusēji pieņemamu Tibetas jautājuma risinājumu un nodrošināt tibetiešiem cilvēktiesības un īstu autonomiju.
Vēl es gribu jums atgādināt, ka Eiropas Parlaments uzskata, ka ir svarīgi, lai Eiropas Komisija atbalstītu attīstības un pilsoniskās sabiedrības projektus Tibetas iedzīvotāju labā, gan pašā Tibetā, gan to Tibetas bēgļu labā, kas atrodas trimdā Indijā, Nepālā un Butānā, tādus projektus ekonomikas un sociālajā jomā kā veselības aprūpe un uzturs, iztikas līdzekļi un izglītība, nodarbinātības iespējas, dzimumu līdztiesība, vide un apmetņu atveseļošana. Pēdējais punkts - Tibetas bēgļu apmetņu atveseļošanas plāns, ko izstrādājusi Tibetas centrālā administrācija Dharamsalā, risina Tibetas trimdas sabiedrības vajadzības, un to Eiropas Komisija varētu ņemt vērā un atbalstīt.
Visbeidzot, prezidents B. Obama nesen tikās ar Dalailamu Baltajā namā. Mēs ceram, ka baronese K. Ashton arī ielūgs Dalailamu un tiksies ar viņu Briselē. Tas dotu iespēju sākt koordinēt valstu nostāju Tibetas jautājumā un noteikt vienotu un skaidru ES nostāju un politiku. ES īpašā Tibetas jautājuma koordinatora iecelšana, kas ir minēta ES budžetā, varētu noderēt, lai noteiktu kopēju ES nostāju un stratēģiju Tibetas jautājumā.
María Muñiz De Urquiza
Priekšsēdētāja kungs! Kopš Tibetas notikumiem jeb sacelšanās ir pagājuši divi gadi, un mēs ceram, ka pēc demonstrācijām, kas sarīkotas tās atcerei, nesekos uzbrukumi, apcietinājumi un nogalināšana kā pirms diviem gadiem.
Katrā ziņā šo debašu savlaicīgums ir apšaubāms, jo Parlaments dažu pēdējo mēnešu laikā ir vairākkārt paziņojis savu viedokli par Ķīnas jautājumu, galvenokārt tāpēc, ka Ķīna ir liela starptautisko notikumu dalībniece, kuras attiecības ar Eiropas Savienību nosaka ne tikai Tibetas jautājums. Lai gan cilvēktiesību jautājums ir ļoti svarīgs, Parlaments paziņo tikai savu atzinumu par Tibetu un nevis par cilvēktiesībām. Katrā ziņā šajās debatēs mūsu nostāja, sociālistu nostāja, ir ļoti skaidra, mūsu nostāja ir tieši tāda, kāda ir Eiropas Savienības nostāja. Citiem vārdiem sakot, mēs aizstāvam cilvēktiesības, un mēs aizstāvam dialogu, tikšanos un vienošanos. Šajā ziņā mēs pilnīgi atbalstām sarunu atjaunošanu starp Ķīnas iestādēm un Tibetas pārstāvjiem un priecājamies par tām, un mēs aicinām panākt abpusēji pieņemamu risinājumu, kas pamatojas uz mazākumtautību reliģijas un kultūras tiesību ievērošanu, saglabājot vienotas Ķīnas valsts teritoriālo integritāti.
Man ļoti žēl, ka Komisijas priekšsēdētāja vietnieks un ES Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos nav šeit, jo tieši viņa ir Ārlietu padomes priekšsēdētāja, un viņai ir jāapmeklē debates par ārpolitiku.
Turklāt nav taisnīgi teikt, ka Spānijas prezidentūra dara nepareizi, neesot klāt šajās debatēs, jo Spānijas prezidentūra nenogurstoši dara savu darbu. López Garrido kunga klātbūtne Parlamentā, apspriežot visus jautājumus, ir gandrīz pārcilvēciska.
Mēs esam iecēluši Augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos, un viņa vada ministrus ārlietu jautājumos, un viņai vajadzētu debatēt par šiem jautājumiem ar Parlamentu.
Niccolò Rinaldi
Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi! Ir skaidrs, ka Ķīna negrasās rīkot sarunas vai iesaistīties dialogā par Tibetu.
Ķīnas līdzdalība starptautiskajā tirdzniecībā, Olimpiskās spēles un nesenā Pekinas vadības maiņa nav novedušas, pie lielām politiskām pārmaiņām, bet Dāvida un Goliāta cīņa turpinās, jo īpaši Ķīnai mainot Tibetas demogrāfisko līdzsvaru - kas izsauc lielas bažas - un vajadzības gadījumā lietojot militāras represijas, kā tas notika pirms diviem gadiem.
Mēs uzskatām, ka zūd daļa no cilvēces mantojuma, proti, Tibetas kultūra un garīgums. Acīmredzot Ķīnas Komunistiskajai partijai ir maz zināšanu par garīgumu un kultūras identitāti. Tāpēc, ja mēs samierināsimies ar to, ko varētu definēt kā kultūras genocīdu Tibetā, mums turpmāk būs jābūt gataviem pieņemt daudz vairāk šādu epizožu.
Mēs nedrīkstam padoties. Mēs vispirms prasām no ķīniešiem pieņemt Tibetas kultūru tādu, kāda tā ir. Viņi pieņēma Honkongu kā valsti ar divām sistēmām, Tāpēc viņiem jāpieņem valsts ar trim sistēmām. Ķīnai ir pietiekami plati pleci, lai tā spētu to darīt.
Mēs prasām, lai Eiropas iestādes, sākot ar baronesi K. Ashton un beidzot ar Padomi, nepieviļ Eiropas pilsoņus, kas daudzos veidos ir parādījuši uzticību Tibetas lietai. Mēs arī atbalstām - tāpat kā Andrikienė kundze - koordinatora iecelšanu Tibetai.
Šī ir cīņa par brīvību, kas tāpēc attiecas uz mūsu kontinenta identitāti. Ja vajadzēs lemt, vai atjaunot ieroču embargo Ķīnai, manuprāt, šis jautājums būs jāņem vērā.
Heidi Hautala
(FI) Priekšsēdētāja kungs! Es arī stipri nosodu Spānijas prezidentūru par Parlamenta pamešanu. Viņi pat neieklausījās, ko teica Andrikienė kundze. Viņa lūdza Padomi būt drosmīgai un būt klāt debašu laikā, un izteikt savu viedokli par Tibetas jautājumu.
Priekšsēdētāja kungs! Jūs kļūdījāties - jūs teicāt, ka Spānija paziņojusi, ka var uzkavēties šeit līdz pulksten 18.50, bet tā nav taisnība. Patiesībā viņi teica, ka viņiem jādodas projām pulksten 17.00, bet acīmredzot viņi varēja atrasties šeit divas stundas ilgāk, kad apsprieda pilsoņu iniciatīvu.
Tas nedrīkst atkārtoties. Es pieļauju, ka Komisija, kuras priekšsēdētāja vietniece ir baronese K. Ashton, ir nopietni nolēmusi darīt to, ko apsolīja. Proti, mūsu attiecības ar Ķīnu ir tik svarīgas, ka mums ir jāspēj apspriest arī tādus grūtus jautājumus kā Tibetas jautājums.
Es uzskatu, ka tagad ir īstais laiks atjaunot Eiropas Savienības atbalstu Tibetai. Mums ir kaut kas jādara, jo deviņas sarunu kārtas starp Ķīnu un Tibetas trimdas valdību nav devušas nekādus rezultātus, un es pilnīgi piekrītu Rinaldi kungam šajā jautājumā, ka Ķīna neko nevēlas sasniegt šajās sarunās. Ķīna vēlas turpināt pārkāpt tibetiešu kultūras, reliģiskās un valodas tiesības. Mēs nevaram pieņemt šāda veida kultūras genocīdu.
Pirms mēneša es devos uz Dharamsalu un satiku Dalailamu. Es sarunājos ar viņu veselu stundu, tieši pirms viņš devās uz Amerikas Savienotajām Valstīm, lai satiktos ar prezidentu B. Obama. Es biju pārliecināta, ka man jāierosina Parlamentam apspriest stāvokli Tibetā.
Dalailama ir lēnprātīga, miermīlīga persona, un Ķīnas nepārtrauktie apvainojumi, ka viņš ir bīstams separātists un ka viņš izraisīja nemierus un sacelšanos, kam bijām par lieciniekiem Tibetā pirms diviem gadiem, ir pilnīgi nepareizi. Gluži otrādi, Dalailama ir teicis, ka aicina Ķīnu pētīt dokumentus viņa trimdas valdības arhīvos, lai viņi paši pārliecinātos, ka viņš nav kūdījis uz vardarbību. Tomēr šie apvainojumi tiek turpināti.
Es aicinu Eiropas Savienību nosodīt šādus apvainojumus un apspriest šo jautājumu ar Ķīnu. Ja Eiropas Savienībai nepietiek drosmes aizstāvēt Tibetu, tad maz būs to, kas to darīs. Mēs varam sekot prezidenta B. Obama paraugam, viņam bija drosme pieņemt Dalailamu. Man šķiet, ka tas būtu ļoti normāls žests, ja Eiropas Savienības Augstā pārstāve darītu to pašu, kā šeit tika ierosināts.
Mums ir jāturpina šā jautājuma apspriešana Eiropas Parlamentā. Šeit tika pieminēts arī tas, ka mums ir vajadzīgs īpašs pārstāvis Tibetai. Mums ir visādi īpašie pārstāvji. Kāpēc mums nevarētu būt īpašs pārstāvis Tibetai, kam pat ir paredzēti līdzekļi šā gada budžetā? Nav paciešams tas, ka Padome pamet šīs debates. Padome ir gļēva, tai nav drosmes risināt šo problēmu, šo jautājumu par cilvēktiesību aizstāvēšanu.
Charles Tannock
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Tibetas iedzīvotāju un viņu ievērojamās budistu kultūras liktenis ir pirmajā vietā to Parlamenta deputātu domās, kas tic cilvēktiesībām.
Kopš Ķīnas Tautas Republikas (ĶTR) komunistiskais karaspēks pirms 61 gada iebruka Tibetā, tibetiešiem ir bijis jāpiedzīvo viņu unikālā dzīves veida sistemātiska apspiešana. Han grupai piederošo ķīniešu masveida migrācija un augstkalnu dzelzceļa atvēršana Lasā ir vēl vairāk nostiprinājušas Pekinas varu Tibetā.
Tomēr Dalailama no trimdas Indijā turpina nevardarbīgu kampaņu, lai skaidrotu savas tautas stāvokli. Uiguru džihāda kaujinieki ir izmantojuši nesenos nemierus Tibetā, lai kūdītu cilvēkus uz vardarbību pret Ķīnas valdību.
Tibetai ir jāpiešķir pēc iespējas lielāka autonomija, un mēs zinām, ka tas ir iespējams saskaņā ar mantru "viena valsts, divas sociālās sistēmas”, kas tiek piemērota ne tikai Honkongai, bet arī Makao, tad kāpēc ne Tibetai?
Pekina, bez šaubām, noraidīs mūsu bažas šajā Parlamentā kā nelikumīgu iejaukšanos savās iekšējās lietās, bet jauna un iecietīgāka pieeja Tibetai no Ķīnas Tautas Republikas puses varētu uzlabot Ķīnas iekšējo drošību, kā arī tās tēlu ārvalstīs.
Es arī vēlos pievienoties tiem, kas pauž dziļu nožēlu par to, ka Padome vai pēc rotācijas principa ieceltā Spānijas prezidentūra, vai Augstā pārstāve ārlietās šodien nav šeit.
Oreste Rossi
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Mani pārsteidza komisāra M. Šefčovič tikko teiktie vārdi par to, ka mēs respektējam Ķīnas teritoriālo integritāti. Tas nozīmē, ka Komisija atzīst Ķīnas tiesības okupēt Tibetu, un tas ir ļoti nopietns jautājums.
Lai gan Tibetas iedzīvotāji vēl arvien ir apdraudēti, Dalailama savā 2008. gada memorandā un tam pievienotajās šāgada piezīmēs ir apliecinājis savas saistības netiekties pēc Tibetas atdalīšanās un neatkarības, bet pēc Tibetas tautas konstruktīvas autonomijas, ievērojot Ķīnas Tautas Republikas konstitūciju - tā būtu kompromisa politika, kura dotu labumu abām pusēm un kura palīdzētu saglabāt Tibetas kultūru, kas pamatojas uz līdzcietību un atturēšanos no vardarbības.
Tibetas tauta gaida atbildi no Ķīnas valdības, piemēram, sarunas ar Dalailamas pārstāvjiem un piekrišanu Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā cilvēktiesību komisāra prasībai nosūtīt delegāciju, lai noskaidrotu skarbo realitāti.
Eiropas Parlamentam ir jāieklausās arī Tibetas sabiedrībā. Stiprinot nacionālo sinerģiju, tas varētu izveidot Eiropas koordinācijas tīklu Tibetas iedzīvotāju vajadzībām, kuriem draud iznīcības briesmas, ja starptautiskā sabiedrība nerīkosies enerģiski.
Edward McMillan-Scott
Priekšsēdētājas kundze! Tibeta ir skaista, un tās iedzīvotāji ir dievbijīgi, viņi ir pacietīgi, un viņi ir apspiesti - iespējams, ka viņi ir ķīniešu visvairāk apspiestā tauta visā šajā reģionā. Man šķiet, ka debates šovakar ir parādījušas ārkārtīgu vienprātību Parlamentā, piemēram, par vajadzību iecelt īpašu ES koordinatoru Tibetas jautājumiem.
Notikumi liek mums Parlamentā pieņemt dažus lēmumus. Šonedēļ Google pameta Ķīnu. Mums ir nepārtrauktas problēmas ar cilvēktiesībām Ķīnā, un tagad ir pazudis kristiešu cilvēktiesību advokāts Gao Zhisheng.
Visi šie notikumi uzsver nepieciešamību pievērst uzmanību Ķīnai un jo īpaši Tibetai, un es vēlos norādīt, ka maijā, atveroties Pasaules izstādei Šanhajā, visiem cilvēkiem, kas veic darījumus ar Ķīnu, būs jāņem vērā ANO Globālais līgums par uzņēmumiem, no kuriem aptuveni 4000 jau ir pierakstījušies.
Nobeidzot es vēlos teikt - ja ES neiecels īpašu koordinatoru, tad Parlamentam ir jāieceļ referents par Tibetu.
Filip Kaczmarek
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Tibetas un tibetiešu jautājums diemžēl turpina radīt nopietnas problēmas. Stāvoklis nav tik slikts, kāds tas bija pirms diviem gadiem, kad Tibetas sacelšanās gadadienu pavadīja brutālas represijas, slepkavības un spīdzināšana. No otras puses, mēs nevaram teikt, ka situācija ir laba. Pirms dažām dienām apcietināja dažus skolēnus par to, ka viņi mēģināja svinēt sacelšanās gadadienu Gansu un Kanlo. Tibetiešiem ir aizliegts darīt jebko, lai glābtu savu kultūru, identitāti un reliģiju.
Ķīnas iestādes apgalvo, ka Dalailama ir privāta persona. Tas man atgādina Polijas komunistus, kas pirms 25 gadiem teica to pašu par Lech Wałęsa. Es ceru, ka tibetiešu cīņa beigsies ar tādu pašu veiksmi, kādu panāca poļi, un ka taisnīgums arī šoreiz uzvarēs. Šodien Dharamsalā sākas Tibetas darba grupas Ķīnas un Tibetas sarunām 21. sanāksme. Tā ir institūcija, kas darbojas Tibetas trimdas valdības aizgādībā, lai palīdzētu risināt dialogu.
Man šķiet, ka arī Eiropas Savienībai ir kaut kas jādara, lai nodrošinātu patiesu dialogu. Dažreiz mēs žēlojamies, ka nevaram neko daudz izdarīt, bet šajā gadījumā mēs varam veikt īpašus pasākumus, un tos jau šodien pieminēja. Un tāpēc ir svarīgi, lai Padome nebūtu klāt - mūsu aicinājums būs adresēts Padomei, kam jāieceļ īpaši koordinatori. Es arī atbalstu šo aicinājumu, jo šis pieprasījums ir bijis daudzkārt izteikts Eiropas Parlamenta rezolūcijās par Tibetu - prasība pēc īpaša koordinatora, kam būtu reāla ietekme uz dialogu, kas notiek starp tibetiešiem un ķīniešiem.
Vēl viens jautājums. Es nevaru saprast, kāpēc 2014. gadā Ķīnā notiks vēl vienas Olimpiskās spēles - šoreiz jaunatnes Olimpiskās spēles -, ja mēs nespējam piespiest Ķīnu noregulēt cilvēktiesību jautājumu. Tas ir patiešām bēdīgi.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Priekšsēdētājas kundze! Es esmu pārliecināts, ka mūsu priekšstats par to, kas notiek Tibetā, nav pārāk vienkāršots. Šajā teritorijā notiek modernizācijas process, un tomēr izteiktā kritika ir pamatota. Ir skaidrs, ka vienīgais ilgtspējīgais risinājums būtu autonomija, turklāt paplašināta, patiesa autonomija. Kā es norādīju, kad Eiropas Parlamenta delegācija apmeklēja Pekinu, izmantojot līdzību ar pieeju "viena valsts, divas sociālās sistēmas”, šo autonomiju varētu attīstīt saskaņā ar pieeju "viena valsts, divas reliģiskās sistēmas”.
Nepietiek ar kritiku. Ķīna ir atvērta dialogam, atvērta Eiropas Savienības oficiālajam pārstāvim, vai tas būtu Romano Prodi vai Benita Ferrero-Waldner, vai Margot Wallström, kas varētu kalpot par starpnieku starp Dalailamu un Pekinas vadību. Būtu labi, ja Komisija, Catherine Ashton kundze un Padome to pārdomātu. Lai gan mēs runājam par attiecībām ar Ķīnu, vai mani kolēģi zina, ka Eiropas Padome visā savas vēstures gaitā nekad nav savā darba kārtībā iekļāvusi jautājumu par Eiropas Savienības un Ķīnas attiecībām? Par tām nekad nav debatēts arī Ārlietu ministru padomē. Tāpēc, lai gūtu panākumus, nepietiek ar kritiku Tibetas jautājumā. Mums ir vajadzīga arī koncepcija un starpniecība.
Ryszard Czarnecki
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Es paužu dziļu nožēlu par to, ka šīs svarīgās un vajadzīgās debates notiek Ashton kundzes nozīmīgās, vai varbūt man jāsaka nenozīmīgās prombūtnes laikā. Viņai jo īpaši vajadzētu šodien būt šeit un ne tikai piedalīties teātra izrādēs, kā viņa to darīja vakar, kad viņa sešu komiteju locekļiem stāstīja par saviem plāniem attiecībā uz Eiropas Ārējās darbības dienestu. Galu galā, Tibeta nozīmē arī lielu izaicinājumu. Mēs varam piekrist vai nepiekrist Tibetas jautājuma risinājumam, bet Ashton kundzei patiešām būtu jābūt šeit.
Man šķiet, ka tas liecina par to, ka Eiropas Savienība vēlas mazgāt rokas nevainībā, jo to darīt ir vieglāk, un faktiski daudzas dalībvalstis, kuru pārstāvji ir Parlamenta deputāti, dod priekšroku darījumiem ar Pekinu, un viņiem nebūtu ērti izteikt viedokli par Ķīnu vai runāt par to. Šodien Ashton kundze ir kā Poncijs Pilāts, kas mazgāja rokas nevainībā. Tas ir mulsinoši.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Pēdējā laikā mēs bieži dzirdam par cilvēktiesību pārkāpumiem Tibetā, par spīdzināšanu, patvaļīgu apcietināšanu un brīvības atņemšanu bez tiesas procesa.
Kad ķīniešu valdīšanas Tibetā piecdesmitās gadadienas svinības tiek izmantotas, lai atbalstītu Himalaju reģiona atbrīvošanu, tad tas ir varens joks. Tas vēlreiz parāda, ka vēsturi raksta uzvarētāji un ka lietā tiek likta fantāzija, lai attaisnotu karadarbību. Starp citu, šo mākslu izmanto arī Irākā un Afganistānā, kā arī Amerikas Savienotajās Valstīs, kas ir radušas atbalstu dažās Eiropas Savienības dalībvalstīs.
Tomēr mums, manuprāt, jāturpina censties panākt labākus dzīves apstākļus tādām apspiestām mazākumtautībām kā tibetieši, uiguri un mongoļi. Nepietiek ar minoritāšu tiesību piedāvājumu tikai folkloras priekšnesumu veidā ārvalstu tūristiem.
Es uzskatu - tas, ka pēdējos gados Ķīna ir izdevusi aptuveni 15 miljardus eiro, lai attīstītu šo reģionu, un tas, ka, tuvojoties 2008. gada Olimpiskajām spēlēm, tā paziņoja, ka ir gatava vest sarunas, rāda, ka starptautiskais spiediens var dot rezultātus.
Cristian Dan Preda
(RO) Kaczmarek kungs iepriekš runāja par 2008. gada protestiem.
Kopš tā laika ir pagājuši divi gadi, un šodien mēs pat nezinām, cik cilvēku apcietināja, un cik cilvēku pēc tam atbrīvoja.
Mēs zinām, ko šie cilvēki darīja - viņi piedalījās nevardarbīgā demonstrācijā, vicinot Tibetas karogus vai izdalot brošūras.
Ir šokējoši, ka divus gadus pēc šiem protestiem mēs precīzi nezinām, cik no šiem cilvēkiem bija iesaistījušies šajās akcijās un cik no viņiem sodīja Komunistiskā partija. Patiešām, es esmu nobažījies par Ķīnas Komunistiskās partijas iejaukšanos neatkarīgās tiesu sistēmas darbībā, pieprasot, lai cilvēki tiktu apcietināti un nekavējoties notiesāti. Valsts drošību nedrīkst izmantot par ieganstu cilvēku pamattiesību likvidācijai.
Es vēlos izmantot šo izdevību, lai uzsvērtu vajadzību pieņemt vienotu Eiropas nostāju attiecībā uz cilvēktiesībām un mazākumtautību aizsardzību Ķīnā.
Ja mēs nespēsim pieņemt šo nostāju, mēs zinām, kas notiks. Mēs esam iepriekš redzējuši, kā Ķīnas komunistiskie vadītāji cenšas iebaidīt atsevišķas ES dalībvalstis.
Es vēlos beigt savu runu, atkārtojot viedokli, ko es izteicu janvāra plenārsēdes laikā, proti, ka dialogs par cilvēktiesībām ir instruments, kas ir izrādījies neefektīvs un nepiemērots. Es uzskatu, ka šis jautājums jārisina augstākā līmeņa sanāksmēs. Faktiski Catherine Ashton vakar Ārlietu komitejas sanāksmē atzina, ka pieeja, kas pamatojas uz cilvēktiesību dialogu, ir jāpārskata. Šajā jautājumā es piekrītu Augstajai pārstāvei.
Marek Henryk Migalski
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Es varu saprast, kādēļ valsts un privāti uzņēmumi dod priekšroku peļņai un nevis cilvēktiesībām un pilsoņu tiesībām. Es varu pat saprast, kādēļ atsevišķas valstis tā izturas, bet es nevaru saprast, kādēļ to dara Eiropas Savienība, jo to nodibināja, pamatojoties uz vērtībām, kuras mēs šodien saucam par Eiropas vērtībām.
Kāda ir Eiropas Savienības reakcija uz notikumiem, par kuriem mēs pašlaik runājam? Ashton kundzes prombūtne - mēs jau par to runājām -, Padomes pārstāvja aiziešana tieši tad, kad mēs sākām runāt par Tibetu, un visbeidzot komisāra ievadruna.
Šefčovič kungs, jūs teicāt, ka aicinājāt abas puses uz dialogu. Vai tas bija joks? Vai jūs patiešām esat nolēmis vērsties pie Tibetas pārstāvjiem un aicināt viņus uz šo dialogu? Man bija radies iespaids, ka viņi ir gatavi to darīt. Ja jums ir drosme, lūdzu, aiciniet galvenokārt Ķīnas iestādes, jo tieši tās padara šo dialogu neiespējamu.
Tunne Kelam
Priekšsēdētājas kundze! Tibeta un tās kultūras mantojums ir mūsu kopējā bagātība. Mūsu kopējās interesēs ir, lai Tibetas identitāte, reliģija un valoda tiktu saglabātas un attīstītas pēc iespējas labākos apstākļos.
Par nožēlu, tas tā nenotiek. Aizbildinoties ar rūpniecības attīstību, notiek kultūras genocīds, un pastāv briesmas, ka tibetieši var kļūt par minoritāti savā dzimtajā zemē. To var novērst, tikai piešķirot viņiem patiesas autonomijas statusu. ES var ietekmēt šo procesu, veicinot objektīva un konstruktīva dialoga uzsākšanu, kurā būtu ievērotas abu pušu intereses.
Es gribu uzsvērt, komisār, jūsu teikto, ka mēs visi esam likuma priekšā atbildīgi par Tibetu. Šāda dialoga rezultātā un, atverot Tibetu ārvalstu plašsaziņas līdzekļiem un ANO cilvēktiesību ekspertiem, Ķīnas valdība var daudz ko iegūt ne tikai vietējā mērogā, bet visvairāk starptautiskā mērogā. Ķīna var kļūt patiešām dižena, izrādot cieņu savām mazākumtautībām. Kā labas gribas žestu Ķīnai ir jāļauj Dalailamam, kura autoritāte ir atzīta visā pasaulē, apmeklēt dzimteni.
ES ir pilnā mērā jāizmanto Lisabonas līgums, parādot aktīvu solidaritāti - ar konkrētiem pasākumiem - nācijai, kuras eksistence ir apdraudēta un kuras dabīgās tiesības uz autonomiju un kultūras aizsardzību tiek nežēlīgi apspiestas Es atbalstu ideju, ka baronesei K. Ashton ir jātiekas ar Dalailamu un ka galu galā ES ir jānodrošina īpašs pārstāvis attiecībām ar Tibetu.
Peter Šťastný
(SK) 10. martā mēs atzīmējām Tibetas sacelšanās 51. gadadienu, kā arī otro protestu gadadienu, ko vardarbīgi apspieda Ķīnas bruņotie spēki.
Galvenā problēma ir Ķīnas nevēlēšanās iesaistīties dialogā ar Tibetas mazākumtautības likumīgajiem pārstāvjiem un tās centieni pakāpeniski asimilēt un iznīcināt Tibetas kultūru un reliģiju. Es no personīgās pieredzes zinu, kādu postu var nest bezdievīgs un materiālistisks komunistiskais režīms. Viena no vecākajām kultūrām un viena no vecākajām reliģijām, kas ir saglabājušās tūkstošiem gadu, ir lielās briesmās. Starptautiskā sabiedrība nedrīkst klusēt. Es pats esmu Tibetas draugu grupas loceklis Eiropas Parlamentā. Šādas grupas tagad darbojas daudzu valstu parlamentos, piemēram, ASV, Vācijā, Austrālijā, Indijā, Čehijā un citur.
Es ar lepnumu varu paziņot, ka no 9. marta Tibetas draugu grupa sāks darboties arī Slovākijas Republikas Nacionālajā padomē. Es uzskatu, ka mēs visi kopā varam palīdzēt atrisināt Tibetas problēmu, darbojoties kā starpnieki sarunās starp augsta līmeņa Ķīnas pārstāvjiem un Viņa Svētību četrpadsmito Dalailamu. Tas ir arī viens no potenciālajiem veidiem, kā veiksmīgi atrisināt Tibetas bēgļu problēmu, no kuriem vairākums dzīvo grūtos apstākļos kaimiņvalstīs. Es aicinu Komisiju neaizmirst savās programmās šo grūtībās nonākušo cilvēku grupu.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Šodienas debates vieš mūsu sirdīs optimismu, jo man šķiet, ka šeit valda liela vienprātība. Tomēr, no otras puses, šeit jau ir daudz debatēts, un mums labi padodas runāšana. Es nevēlos saniknoties, jo es esmu liekulis tāpat kā faktiski ikviens šajā sēžu zālē. Liekulis, kas ir atkarīgs no lētām Ķīnas precēm. Tomēr šajā brīdī mums vajadzētu saglabāt pietiekami daudz pašcieņas, lai runātu kategoriski un pretotos dažām lietām, un cienītu tos ideālus, kas mums ir dārgi.
Varbūt pirmais un svarīgākais solis būs kaut kas tāds, kas šeit jau pieminēts, kaut kas tāds, ko mēs jau esam pārrunājuši. Es ar to domāju īpaša koordinatora iecelšanu attiecībām ar Tibetu. Kādu, kas vadīs šo procesu, kādu, kas mūsu vārdā uzņemsies atbildību par izaicinājumiem, kas saistīti ar Tibetas problēmu, lai mēs nebūtu tie, kas novilcina laiku un nogaida, lai mēs stingri un apņēmīgi pateiktu, ka cilvēktiesības un pilsoniskās brīvības mums ir svarīgas. Darīsim to! Darīsim to nekavējoties!
Raül Romeva i Rueda
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Runāt šodien šeit par Tibetu ir taisnīga un atbildīga lieta. Es tāpēc nepiekrītu tiem, kas domā, ka šis jautājums mūs neskar.
Mēs esam ziņojuši par šo jautājumu jau daudzus gadus, un es esmu nobažījies, redzot, ka par spīti Tibetas delegācijas un jo īpaši Dalailamas milzīgajām pūlēm veicināt dialogu, tuvināties Ķīnas iestādēm, atrast taisnīgu un ilgtspējīgu šā konflikta risinājumu Ķīnas iestādes turpina pastāvīgi bloķēt dialogu.
Mēs Eiropas Savienībā nedrīkstam vairs paciest šos trikus, vēl mazāk tos veicināt. Es tāpēc uzskatu, ka ir svarīgi ne tikai vēlreiz atgādināt jums par šo debašu steidzamību un svarīgumu, bet arī vēlreiz atgādināt jums par to, ka Ķīna ir tā, kas pašlaik kavē risinājuma meklējumus.
Mums ir jāsaprot arī tas, ka vienīgais veids, kā Eiropas Savienība var būt konsekventa, sakot, ka tā aizstāv cilvēktiesības, ir atzīt, ka par to ir arī jāmaksā uzņēmējdarbības un ekonomikas jomā. Citādi cilvēktiesības nešķitīs ticamas.
László Tőkés
Priekšsēdētājas kundze! 10. martā mēs svinējām Tibetas tautas sacelšanās 51. gadadienu. Kopš tā laika ar konsekventu un neatlaidīgu nodošanos īstas autonomijas iegūšanai savai tautai Dalailama ir piedāvājis pasaulei modeli, kā cīnīties par demokrātiju bez vardarbīgiem līdzekļiem.
Mēs, eiropieši, turpinām mācīties no Viņa Svētības Dalailamas. Nesen viņš paziņoja par savu solidaritāti ar etnisko uiguru mazākumtautību, un viņš nostājās Aung San Suu Kyi un citu demokrātisko disidentu pusē. Šeit Eiropas Parlamentā mēs esam uzņēmušies saistības nodrošināt cilvēktiesību un mazākumtautību tiesību aizstāvību visā pasaulē.
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Es vērsīšos tieši pie komisāra, lai iegūtu skaidrību. Manā uztverē Tibeta ir okupēta valsts, un es uzskatu, ka daudzi citi Parlamenta deputāti no visām grupām arī tā domā. Pat jūs, komisār, nespējat padarīt starptautiskos tiesību aktus par spēkā neesošiem. Es uzskatu, ka tas ir jautājums, kas patiešām aizkustina ikviena Eiropas pilsoņa sirdi. Visi zina par tibetiešu bēdām un kultūras genocīdu, un visi jūt viņiem līdzi, un mēs pamatoti varam uzdot svarīgo jautājumu, kāda ir ES loma šajā jautājumā? Mēs metamies tiesāt mazas valstis, kas izdara kaut kādus pārkāpumus. Mēs reaģējam spēcīgi, un mēs ļoti ātri izsakām savu spriedumu par mazām valstīm. Tomēr, kad mums ir jāspriež par lielām valstīm, ekonomiski svarīgām valstīm kā Ķīna, mēs esam politiski ļoti uzmanīgi. Mēs apejamies ar tām gan politiski, gan diplomātiski kā ar jēlu olu. Mešanās virsū maziem pārkāpējiem un acu pievēršana, ja runa ir par Ķīnu, neliecina par drosmi un stingru mugurkaulu. Mēs nespējam izdarīt spiedienu uz Ķīnu pat ar tiem miljoniem, ko mēs izdodam attīstības palīdzībai Ķīnai. Es tāpēc gaidu, ka Augstā pārstāve...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Ivo Vajgl
(SL) Es esmu viens no tiem nedaudzajiem cilvēkiem, kam nesen bija izdevība apmeklēt Tibetu.
Tibetā ir vērojams neliels progress, bet tas ir nodarījis vairāk ļauna nekā laba, jo tas ir sagrāvis tradicionālās kultūras vērtības, izstūmis tradicionālo Tibetas arhitektūru un uzspiedis Tibetas garīgajai dzīvei moderno laiku zīmogu. Upes ir piesārņotas, un ir parādījušās automaģistrāles, kas bojā Tibetas ainavu.
Tomēr Tibetā ir vērojams progress. Mēs nevaram to noliegt, un es uzskatu, ka tam, ko mēs prasām un gaidām no Ķīnas, ir jāiet roku rokā ar prasību, ka arī Tibetai ir jāgūst labums no šī progresa un ka dzīve Tibetā nedrīkst noritēt kā muzejā.
Maroš Šefčovič
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze! Es uzskatu, ka debates šodien atkal ir skaidri parādījušas, ka mēs esam patiesi nobažījušies par stāvokli Tibetā. Es uzskatu, ka uzstāšanās ir parādījušas, ka 50 gadus pēc Tibetas sacelšanās 1959. gada 10. martā šīs bažas vēl arvien ir pamatotas un likumīgas. Turklāt mūsu diskusijās tika uzsvērta vajadzība abām pusēm steidzami atjaunot dialogu.
Es varu jūs informēt par to, ka Eiropas Savienība atzinīgi vērtē dialoga atsākšanu starp Dalailamas sūtņiem un Ķīnas valdību, kas notika 2002. gada septembrī. Kopš tā laika mēs esam stipri atbalstījuši šo dialogu un ceram, ka šis process dos pozitīvus rezultātus un nenokārtoti jautājumi tiks atrisināti miermīlīgā un Tibetai ilgtspējīgā veidā.
Savos politiskajos dialogos un kontaktos ar Ķīnu ES pārstāvji regulāri mudina Ķīnu izmantot šo procesu pragmatiski, lai risinātu visus nenokārtotos jautājumus attiecībā uz Tibetu. Lai gan Ķīna to uzskata par savu iekšēju problēmu, tā tomēr ņēma vērā ES viedokli un bažas un informēja ES par savu nostāju šajā jautājumā.
Man ir jāuzsver, ka ES savos politiskajos dialogos un dialogā par cilvēktiesībām ar Ķīnu ierosina arī jautājumu par cilvēktiesību stāvokli Tibetā. Turklāt ES konsekventi uzsver, ka tā piešķir lielu nozīmi vārda brīvībai un reliģiskās pārliecības brīvībai Tibetā.
Mēs cieši sekojām šā dialoga pēdējā laika norisei, un dialogs starp Ķīnas valdību un Dalailamas pārstāvjiem iet savu gaitu. Es varu jums pastāstīt, ka iepriekšējā mēnesī abas puses mūs informēja par pēdējo sarunu kārtu, un mēs mudinājām tās panākt ievērojamu progresu.
Nobeigumā ļaujiet man izteikt savu pārliecību, ka šodienas debates ir apliecinājušas arī mūsu saistības attiecībām ar Ķīnu par šo jautājumu un mūsu kopīgajam darbam, lai panāktu uzlabojumu cilvēktiesību un brīvību ievērošanā Tibetā.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Pirms diviem gadiem Lasā notika nevardarbīgi vairāku mūku protesti, uz ko Ķīnas iestādes atbildēja ar brutālu policijas un armijas iejaukšanos. Dučiem civiliedzīvotāju tika nogalināti, un vairāki simti tika ievainoti. Kopš tā laika tibetieši ir sarīkojuši vairāk nekā 200 miermīlīgu protestu, kuros ir iesaistījušās dažādas sociālās grupas, tostarp skolotāji, studenti un inteliģence.
Iepriekšējā pilnvaru laikā Eiropas Parlaments pieņēma astoņas rezolūcijas par Tibetu un daudzkārt debatēja par šo jautājumu. Tomēr šo pūļu rezultāti vēl arvien nav apmierinoši. Nesen Ķīnas iestādes aizturēja 30 skolēnu no skolas Machu, kas marta sākumā Lasas notikumu otrajā gadadienā, demonstrējot savu pārliecību, uzsāka miermīlīgu protestu. Mēs, protams, neesam pat dzirdējuši par daudziem līdzīgiem incidentiem.
Tāpēc es ierosinu iekļaut šo problēmu Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos pienākumos un skatīt to plašākā perspektīvā. Tam sekos īpaši pasākumi, kas dos, es ceru, redzamus rezultātus. Pateicos jums par uzmanību.
Danuta Jazłowiecka  
Plašsaziņas līdzekļi šodien ir pilni ar informāciju par Ķīnu. Ziņojumos, rakstos un grāmatās tiek nemitīgi stāstīts par Ķīnas attīstību un modernizāciju, kā arī par ekonomisko brīnumu, kas tur notiek. Šajā sakarībā plašsaziņas līdzekļi nesen rakstīja arī par Tibetu.
Amerikāņu žurnāls Newsweek apgalvoja nesenā ziņojumā, ka "Ķīna dara daudz laba tibetiešiem”, jo tā palīdz vienam no pasaules visnabadzīgākajiem reģioniem pārvarēt atpalicību. Ziņojumā ir stāstīts par ķīniešu ieguldījumiem transporta un telekomunikāciju infrastruktūrā, izglītībā, veselības aprūpē un piekļuvē ūdenim un elektrībai. Tādējādi šķiet, ka tiek īstenots prezidenta Hu Jintao plāns, kas apmaiņā pret tibetiešu uzlaboto dzīves līmeni cenšas piespiest viņus atteikties no vārda un reliģiskās pārliecības brīvības un tieksmes pēc autonomijas. Tomēr vai šāda stratēģija var būt sekmīga?
Nemieri Lasā, kas izcēlās pirms diviem gadiem sacelšanās pret ķīniešiem gadadienā, kā arī notikumi pirms divām nedēļām ir uzsvērti parādījuši, ka tibetieši jūtas vajāti paši savā zemē. Manas pašas valsts vēsture ir pārliecinājusi mani, ka ir vērts maksāt jebkuru cenu par brīvību un godu. Ekonomiskās intereses nevar būt par iemeslu, lai aizmirstu vajāšanu un ciešanas.
Šķiet, ka Eiropas Parlaments ir iestāde, kam vajadzētu īpaši enerģiski aicināt ievērot tibetiešu tiesības saglabāt savu identitāti. Mēs šeit pārstāvam Eiropas Savienības iedzīvotājus, un viņu vārdā mums ir jāapliecina tibetiešiem mūsu solidaritāte.
Csaba Sógor  
1959. gada 10. martā Tibetas tauta revolucionārā noskaņojumā aizstāvēja savu vadoni, bet viņu sākotnējo entuziasmu nežēlīgi apspieda Ķīnas komunistiskā režīma "miermīlīgā atbrīvošana”, kas prasīja vairākus tūkstošus civiliedzīvotāju upurus. Kopš tā laika Dalailama, kas bija spiests doties trimdā, veselu pusgadsimtu ir vadījis nevardarbīgus protestus. Kopš tā laika tibetiešiem nav bijis ļauts netraucēti svinēt šo dienu. Austrumeiropā, no kurienes es nāku, tas ir labi zināms stāsts. Lai gan šeit šķiet, ka esam tikuši vaļā no līdzīgiem notikumiem, ko praktizēja komunistiskās sistēmas, manuprāt, mēs nedrīkstam aizmirst mācības, ko esam guvuši no savas tautas vēstures, ir notikumi, kurus atzīmēt nedrīkst aizliegt. Tomēr tas, par ko mēs šeit runājam, ir daudz kas vairāk. Kā nacionālas mazākumtautības sabiedrības pārstāve es jūtu līdzi Tibetas tautas bēdīgajam liktenim un aicinu savus kolēģus ar savu balsojumu atbalstīt Tibetas miermīlīgos centienus ceļā uz autonomiju.
