Az európai ombudsman különjelentése az Európai Parlament számára a 3453/2005/GG számú vizsgálata tárgyában az Európai Bizottságnak készített ajánlástervezete alapján (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Petíciós Bizottság nevében Proinsias De Rossa jelentése a 3453/2005/GG számú panasz keretében az Európai Bizottságnak készített ajánlástervezetet követően az európai ombudsman Európai Parlament számára készített különjelentéséről.
Proinsias De Rossa
előadó. - Elnök úr, örülök, hogy itt lehetek ma este, habár jobban szerettem volna valamivel korábban sorra kerülni. De az a fontos, hogy ezt a jelentést megvitatja a Parlament.
Ez a jelentés egy hivatali visszásság miatt tett panaszról szól, amelyet a Bizottság ellen nyújtottak be. Az ügyet az európai ombudsman különjelentésén keresztül utalták az Európai Parlament hatáskörébe. Egy különjelentés Európai Parlamenthez történő utalása az utolsó érdemi lépés, amit az ombudsman megtehet annak érdekében, hogy kielégítő választ kapjon egy állampolgár számára. Ritka alkalom tehát, ha ilyen jelentés hozzánk kerül.
A Petíciós Bizottság nevében készült jelentésem helybenhagyja az ombudsman következtetését, miszerint az a tény, hogy a Bizottság - amint azt az ombudsman objektíven megállapította - éveken keresztül indokolatlanul nem foglalkozott a petíció benyújtójának panaszával, kimeríti a hivatali visszásság fogalmát.
Szeretném itt kiemelni, hogy ez a jelentés nem foglalkozik az európai jog tartalmával, csak azzal a móddal, ahogyan a Bizottság elmulasztotta a panasz kezelését, tehát szeretném jelezni, hogy nem fogadom el a GUE/NGL képviselőcsoport által ehhez a jelentéshez előterjesztett egyetlen módosítást sem, amely magához a jogszabályhoz kapcsolódó elemeket próbál bevezetni.
A Bizottsághoz 2001-ben benyújtott eredeti panaszban a panaszos, egy Németországban dolgozó orvos azt kérte, hogy a Bizottság indítson jogsértési eljárást Németország ellen, azt állítva, hogy az ország megsértette a 93/104/EK tanácsi irányelvet, közismert nevén a munkaidő irányelvet. Az eset arról szólt, hogy sértette az irányelvet az, ahogyan Németország az orvosok és kórházak tevékenységét illetően átültette ezt az irányelvet, különösen, ami ezeknek az orvosoknak az ügyeletben töltött idejét illeti. A panaszos véleménye szerint ez mind a személyzet, mind a betegek számára jelentős kockázatokkal járt.
Az ombudsman a panasszal kapcsolatban megállapította, hogy az a 15 hónap, amire a Bizottságnak szüksége volt ahhoz, hogy foglalkozni kezdjen az üggyel, hivatali visszásságnak minősül.
Időközben az irányelv helyes átültetését szolgáló új német jogszabály lépett életbe, és a Bizottság tájékoztatta a panaszost, hogy időre van szüksége ennek az új jogszabálynak a megvizsgálásához, hogy eldönthesse, összhangban van-e a közösségi joggal, és hogy hatékonyan kezelte-e a benyújtott panaszt.
Majd 2004-ben a Bizottság tájékoztatta a panaszost, hogy az eredeti irányelv módosítására irányuló új javaslatokat fogadott el, és a panaszt e javaslatok fényében fogja megvizsgálni. Egy évvel később, 2005-ben a panaszos ismét az ombudsmanhoz fordult, jelezve, hogy a Bizottság nem vette figyelembe az ombudsman korábbi megállapításait.
Mivel a javaslat 2004-ben készült, nincsen arra utaló bizonyíték, hogy a Bizottság bármilyen további lépést tett volna az orvos panaszának további kivizsgálása érdekében. A Bizottság ahelyett, hogy a két lehetséges döntés valamelyikét választotta volna - vagyis hivatalos jogsértési eljárást indított volna vagy lezárta volna az ügyet -, semmiféle további lépést nem tett a vizsgálat ügyében. Valójában az a tény, hogy az irányelv módosítását tervezték (ami mellesleg azóta sem történt meg, pedig már 2008-at írunk), teljesen lényegtelen a panasz szempontjából. A közösségi jogban nem szerepel az a lehetőség, hogy hatályos jogszabályokat és ítéleteket figyelmen kívül lehetne hagyni azon az alapon, hogy új szabályokon gondolkodnak, és azokat esetleg be is vezetik.
Jelentésem arra is megkéri a Bizottságot, hogy készítsen egy listát azokról a tagállamokról, amelyeknek a jogalkotása nincsen összhangban a munkaidő irányelv minden rendelkezésével, megjelölve az ezzel kapcsolatban a Bizottság által tett intézkedéseket. A jelentés arra sürgeti a Bizottságot, hogy előjogainak megfelelően azonnal cselekedjen valamennyi esetben és minden olyan tagállamban, ahol a végrehajtás átültetése vagy a meglévő irányelvek végrehajtása nem felel meg a jogalkotó ág és az Európai Bíróság által megállapított jognak. A jelentést a Tisztelt Ház figyelmébe ajánlom.
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Hölgyeim és uraim, köszönöm, hogy megengedik, hogy elmondjam a véleményemet a képviselő felszólalásáról, és kifejtsem a véleményemet általánosságban is a megbeszélés tárgyát képező esetről. A munkaidő irányelvvel kapcsolatos panasz az Európai Bíróságnak a rendelkezésre állási idővel kapcsolatos SIMAP- és Jaeger-ügyekben hozott ítéletéhez kapcsolódik, amint az már elhangzott. Olyan kérdés ez, amivel az irányelv kifejezetten nem foglalkozik. Emellett sok tagállam úgy véli, hogy az Európai Bíróság értelmezése alapvető problémákhoz vezetett, és messzemenő hatása volt a közegészségügyi ellátás és a sürgősségi szolgálatok finanszírozására és szervezetére.
A Bizottság megkísérelte kezelni az ítéletek által okozott problémákat, ezért 2004-ben kiterjedt konzultációkat folytatott. Arra a következtetésre jutott, hogy az a megfelelő megoldás, ha módosítást javasol, amely egyértelművé tenné az irányelv alkalmazását a rendelkezésre állási idő illetve szabadidő terén. Ezt a módosítást a Bizottság 2004-ben terjesztette elő. Tekintettel arra, hogy ezek az ügyek kivételesen fontosak a közegészségügyi szolgáltatások szempontjából, a Bizottság 2004-ben úgy döntött, hogy nem indít jogsértési eljárást azokban az esetekben, ahol a javasolt módosítás megváltoztatná a jogszabályokat. A Bizottság elismeri, hogy ebben az esetben az eljárás szokatlanul hosszú ideig tartott, de ismertettem ennek az okait.
Tekintettel arra, hogy a meglévő vívmányok mindaddig hatályban maradnak, ameddig a javasolt módosítás hatályba nem lép, a Bizottság nyitva hagyta a kérdést, hogy hogyan kezelje a szóban forgó panaszt, és az ehhez a témához kapcsolódó egyéb panaszokat is. Emellett indokolt esetekben jogsértési eljárást indított a munkaidő irányelvet érintő olyan panaszokkal kapcsolatban, amelyek nem estek a módosítás hatálya alá.
A Bizottság emellett minden tagállamban gondosan figyelemmel kíséri és elemzi a nemzeti szabályok ennek következtében végrehajtott módosításait, valamint a jogalkotók, a nemzeti bíróságok és a munkavállalók illetve munkáltatók képviselőinek reakcióit az Európai Bíróság döntéseire. Ez rendkívül fontos, mivel a jelentésben említett, szóban forgó panaszban megfogalmazott kérdések valójában nemcsak egy tagállamban időszerűek.
A Bizottság hamarosan - körülbelül két hónapon belül - benyújt a Parlamentnek egy részletes jelentést a munkaidő irányelv végrehajtásáról mind a 27 tagállamra vonatkozóan, amely összetett és naprakész információkat tartalmaz a vívmányoknak való megfelelésről, beleértve a SIMAP- és Jaeger-ügyekben hozott ítéletet is. A jelentés reakciókat is tartalmaz számos, a jelenlegi jelentésben szereplő javaslatra.
Ami pedig általában a jogsértési eljárások kezelésével kapcsolatos következtetéseket illeti, a Bizottság azon a véleményen van, hogy tekintettel a panasz speciális körülményeire, és munkaidő irányelv rendelkezésre állási időt érintő változására, nem helyénvaló általános következtetéseket levonni a Bizottság által rendes körülmények között lefolytatott jogsértési eljárások kezelésére vonatkozóan. A Bizottsághoz benyújtott panaszok esetén a döntéshozatalra általában megfelelő az egyéves időtartam, ez azonban kifejezetten általános elvként került megfogalmazásra, amely nem feltétlenül vonatkozik minden esetre.
Alejandro Cercas
a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság véleményének előadója. - (ES) Elnök úr, biztos úr, a magam nevében beszélek, ugyanakkor a Foglalkoztatási Bizottság 34 tagja nevében is, akik tavaly májusban az erre a vitára általunk megfogalmazott saját kezdeményezésű jelentés mellett szavaztak. Valamennyien egyetértünk a jelentéssel, és nagyra értékeljük, amit De Rossa úr - aki maximális támogatásunkat élvezi - tett.
Néhány röpke másodpercben szeretnénk kijelenteni, hogy nemcsak az orvosok által ügyeletben töltött idő háttere és a munkaidő irányelv miatt aggódunk, hanem azért is, mert számunkra nyugtalanító helyzettel állunk szemben: európai polgárok nem kapnak választ, amikor tájékoztatást kérnek a Bizottságtól.
Másodszor, aggódunk, mert úgy tűnik, hogy a Bizottság tisztában van azzal, hogy joghézag keletkezik, amikor irányelvek módosítására irányuló eljárásokat kezdeményez.
A rendelkezésemre álló idő ugyan nagyon rövid, de el kell mondanom a biztos úrnak, hogy függetlenül attól, hogy mit gondolunk mi, vagy mit gondol a Bizottság az esetjogról vagy a hatályos jogszabályokról, köteles végrehajtani a Szerződéseket és előrelépni, és nincs joga függőben tartani semmiféle szabályt vagy bármit, ami hatással lehet a közösségi vívmányokra.
Mairead McGuinness
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, szeretném megköszönni De Rossa úrnak a jelentését.
Nagyon figyelmesen hallgattam a Bizottság válaszát, és szeretném megismételni, hogy ez a jelentés arról szól, hogy a Bizottság hogyan kezelt egy panaszt. Bár a panasz tárgya nyilvánvalóan igen ellentmondásos és helyi jellegű volt, ugyanakkor mi itt ma este ebben a vitában arról beszélünk, hogy hogyan kezeli a Bizottság a panaszokat. Támogatjuk az ombudsman túlzott késedelemre vonatkozó következtetéseit, amelyet ma este ebben a Házban a Bizottság is elismert.
Hadd mondjam el a panaszokkal kapcsolatban, hogy az emberek azért lépnek kapcsolatba a Bizottsággal, mert problémájuk van, és valamiféle választ várnak - talán nem azonnali választ, de egész biztosan nem olyat, ami hónapokat és éveket vesz igénybe.
Figyelmükbe ajánlanék egy dolgot az Equitable Life-fal kapcsolatban, ahol enyhe szabályozást alkalmaztunk, és nem volt túlzottan egyértelmű, hogyan hajtják valójában végre a közösségi jogszabályokat - és láttuk, milyen szörnyű következményei lettek annak a bizonyos ügynek.
Végezetül van a Bizottság előtt egy folyamatban lévő panasz az ír tervezési törvény alkalmazásáról. A Bizottság kezdetben ugyan nagyon aktív és támogató volt, én azonban tartok ettől a mostani hallgatástól. Szeretnék abban az ügyben előrelépést látni.
Maria Matsouka
Elnök úr, ennek a jelentésnek ugyan nincsen jogalkotási tartalma, mégis különösen fontos az európai jog értelmezése és fejlődése szempontjából. Ezért gratulálok az ombudsman kezdeményezéséhez, hogy megfogalmazta ezt a különjelentést, gratulálok továbbá kollégámnak, De Rossa úrnak is, amiért kiállt amellett az álláspont mellett, hogy a Bizottság kizárólagos panaszkezelési jogköre nem engedi meg az önkényes értelmezéseket, különösen nem az állampolgárokkal szemben.
Szeretnénk, ha az európai polgárok bíznának az Unióban, ez a bizalom pedig a jogaikat megvédő jogszabályok bevezetésén, és mindenekelőtt azok helyes végrehajtásán alapul.
A Bizottságnak tiszteletben kellene tartania azt a szerepét, hogy ő a Szerződések őre, és nem szabadna hagynia, hogy a Tanács határozatait az európai jog felülvizsgálatakor akadályozzák, és ezáltal veszélyeztessék a meglévő jogszabályok végrehajtást. Emellett az EU-nak közvetlen hatállyal kellene bírnia, ahol ezt az eljárások megengedik.
A Bizottság köteles rámutatni, ha a tagállamok nem hajlandóak vagy nem tudják alkalmazni az európai jogszabályokat. Így egyrészről a polgárok megtanulják ellenőrizni, hogy nemzeti hatóságaik milyen mértékben tartják be európai kötelezettségeiket, ugyanakkor pedig a kormányoknak végre felelniük kell ezekért a kötelezettségvállalásokért.
Marian Harkin
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, szeretnék gratulálni az előadónak, De Rossa úrnak a kiváló jelentéséhez. A Petíciós Bizottság tagjaként mindig nagyon tudatában vagyok annak a ténynek, hogy sok uniós polgár számára mi vagyunk az EU arca. Amikor azt mondom, "mi”, akkor magára a Petíciós Bizottságra és a Bizottságra gondolok, amely szintén értékel petíciókat. A szóban forgó esetben a panaszt gyakorlatilag figyelmen kívül hagyták, és az ombudsman ítélete az volt, hogy ez hivatali visszásságnak minősül.
Örömmel látom, hogy az előadó és a Petíciós Bizottság egyetért az ombudsman álláspontjával. Az európai polgároknak joga van elvárni, hogy a Bizottság, mint a Szerződések őre, biztosítja az európai jogszabályok időben és hatékony módon történő végrehajtását. Joguk van elvárni, hogy a válasz időben érkezzen és hatékony legyen, és bár a Bizottság saját hatáskörében döntheti el, hogyan jár el egy adott esetben - azaz, hogy indít-e jogsértési eljárást vagy sem -, azt nem teheti meg, hogy semmiféle álláspontot nem foglal el ésszerű időn belül, ahogy az ebben az ügyben történt.
Ami az 1. módosítást illeti, ezzel az üggyel foglalkozni kell, de nem a mostani jelentéssel együtt.
Végezetül csak egy személyes megjegyzés a Petíciós Bizottság munkájáról: sok polgár számára az az egyetlen kapcsolat az EU intézményeivel, hogy beküldenek egy petíciót. Létfontosságú, hogy ez a rendszer hatékonyan és átláthatóan működjön. A Bizottság része a folyamatnak, akárcsak a Parlament. Biztosítanunk kell, hogy hatékony források álljanak rendelkezésre a bizottság számára, hogy az hatékony módon és időben végezhesse el a munkáját.
A petíció benyújtójának helyébe kell képzelnünk magunkat, és az ő szemszögéből kell néznünk a dolgot ahhoz, hogy teljes mértékben megértsük ezt az esetet. Egyénekként vagy kis csoportokként szállnak szembe a rendszerrel. Ha a rendszer nem válaszol hatékonyan, akkor számukra csak egy bürokratikus rémálom lesz, ez pedig elidegeníti a petíció benyújtóját és valószínűleg mindenki mást, akivel beszélnek a dologról. Ez olyasmi, amit a nagyközönség és az EU érdekében nem szabad megtennünk.
Marcin Libicki
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, ma az Unió a Nemzetek Európájáért képviselőcsoport nevében szólalok fel, de a Petíciós Bizottság elnökeként is. Örülök, hogy akik ebben a témában eddig felszólaltak, ennek a bizottságnak a tagjai, ahogyan a mai eljárásban elnöklő elnök is. Így ezek a kérdések számunkra nagyon ismerősek.
Hölgyeim és uraim, a Proinsias De Rossa - akinek gratulálok ehhez a kiváló dokumentumhoz - által készített mai jelentés oka az európai ombudsman jelentése, akivel mi, mint az Európai Parlament Petíciós Bizottsága állandó jelleggel együtt dolgozunk. Együttműködésünk az európai ombudsmannal rendkívül kielégítő. Valamennyien napi kapcsolatba kerülünk a munkájával, mivel a Petíciós Bizottság az a testület, amelyet a Parlament az ombudsmannal való kapcsolattartásért felelőssé tett.
Mindannyian, akik erről a témáról beszélünk, tudatában vagyunk annak, hogy az eljárások hosszadalmas volta rémálom az európai intézmények számára, így nyilvánvalóan rémálom Európa polgárai számára is. Ennek megfelelően fel kell kérnünk az Európai Bizottságot, hogy tegyen meg minden erőfeszítést annak érdekében, hogy valamennyi rá rótt kötelezettségnek gyorsabban tegyen eleget.
Szeretném kiemelni a Proinsias De Rossa-jelentés kritikus pontját, nevezetesen az első bekezdést, amely kijelenti, hogy "az Európai Parlament támogatja az európai ombudsman Bizottságnak szóló ajánlását.” A Parlament támogatja az ombudsman ajánlását, mint általában, mivel - mint általában - kéréseit és érveit megalapozottnak találjuk.
Elisabeth Schroedter
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, engedjék meg, hogy először is a biztos úrhoz szóljak. Biztos úr, Ön ma reggel megpróbálta elmondani nekünk, milyen nagyszerű programja van a Bizottságnak az európaiak számára; olyan program, amely jó munkahelyeket kínálna nekik és megmutatná az EU szociális arcát. Amikor azonban a tényleges cselekvésre kerül a sor, a Bizottság kihátrál.
A mostani eset egy német orvos panaszáról és a válaszképpen hozott intézkedésről szól. Egész egyszerűen arról volt szó, hogy legalább felül kellett volna vizsgálni az Európai Unióban meglévő, a munkaidőre irányadó minimumnormáknak való megfelelést. A Bizottság még erre sem volt képes. Az Önök reakciója igen távol állt attól, amit az ember a Szerződések őrétől elvárna. Éveken át semmit nem mondanak, majd még enyhítenek is a normákon. Ez az, amit a lakosság a jogai elárulásának érez. Ezzel a hallgatással és a munkaerő irányelv módosításaival súlyos kárt okoztak az európai uniós projektnek. Ezt egyértelművé kell tenni.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Elnök úr, a polgárok által benyújtott panaszok fontos információforrásként szolgálnak a közösségi jog megsértéséről. A tárgyalt eset, amely már hét éve húzódik, arról szól, hogy a német kormány nem hajtotta végre helyesen a munkaidő szervezés bizonyos aspektusait szabályozó irányelvet (a 93/104/EK irányelvet hatályon kívül helyező és az annak helyébe lépő 2003/88/EK irányelvet). Az ombudsman véleménye szerint hivatali visszásságnak minősül az a tény, hogy az Európai Bizottság nem adott tényleges választ.
Aggodalomra ad okot az az indokolatlanul hosszú, esetenként több éves időtartam, amelyre a Bizottságnak szüksége van ahhoz, hogy a tagállamok által elkövetett hanyagság esetében elkészítse a választ, akárcsak azoknak az eseteknek a magas száma, amikor a tagállamok elmulasztják betartani az Európai Bíróság ítéleteit. Az ilyen gyakorlatok aláássák a közösségi jog következetes alkalmazásába vetett hitet, hiteltelenítik az Európai Unió céljait, és megingatják a polgároknak az uniós intézményekbe vetett bizalmát. A polgárok panaszait olyan módon kell kivizsgálni, hogy az összhangban álljon a helyes igazgatás elveivel. A panaszokat hatékonyan, és a lehető legrövidebb időn belül ki kell vizsgálni.
Ewa Tomaszewska
(PL) Elnök úr, a munkaidő szervezését érintő panaszok a sürgős ügyek közé tartoznak. Gondoljunk csak bele, mi történhet, ha a munkaidőre vonatkozó szabályokat az orvosok esetében megszegik: ez oda vezethet, hogy egy sebésznek 23 órás ügyeletet követően el kell végeznie egy bonyolult műtétet. Számos olyan szakma létezik, ahol a helytelen munkaidő szervezés életeket veszélyeztethet. Különösen fontos tehát, hogy a panaszokkal ésszerű időn belül foglalkozzanak.
Mairead McGuinness
Elnök úr, két észrevételem van. Először is támogatom, amit Harkin asszony az erőforrásokkal kapcsolatban mondott. Elképzelhető, hogy a Bizottságban az erőforrásokkal van probléma. Ha ez így van, akkor tudnunk kellene róla.
Másodszor, igen eltökéltnek kell lennie egy polgárnak ahhoz, hogy kitartson egy olyan panasz mellett, amiről nem vesznek tudomást, és aggódom azért a sok emberért, akinek nincsen ideje, forrása és talán képessége sem ahhoz, hogy folyamatosan küzdjön a rendszer ellen. Vajon hányan buknak el a küzdelemben - vezetnek erről egyáltalán valamiféle nyilvántartást?
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Hölgyeim és uraim, szeretnék kiemelni néhány alapvető pontot, amelyekkel - véleményem szerint - még foglalkoznunk kell.
A jelen esetben egyetlen panaszról van szó. Ez a panasz nem tekinthető általános szabálynak, hiszen alapvető és egyik legfontosabb kötelességünk időben reagálni a polgárok kezdeményezéseire. Úgy gondolom, hogy ha közelebbről megnézzük a napirend terjedelmét, akkor nyilvánvalóvá válik, hogy a Bizottság ezekben az esetekben nagyon precízen jár el.
Ez az eset kivételes volt abban az értelemben, hogy annak következményei összességében több tagállamot is érinthettek volna. Ezért a Bizottság 2004-ben élt a mérlegelési jogával, és az ismert módon járt el. Most visszatekintve úgy vélem, hogy az idő nem azt igazolta, hogy ez lett volna a legjobb döntés, de olyan döntés volt, amelyet a Bizottság saját döntési jogkörében meghozhatott.
Azt szeretném mondani, hogy normális ütemben járunk el az olyan jogsértési esetekben, ahol a munkaidő irányelvhez kapcsolódó kérdésekben nem tartják be a jogszabályokat, mivel - mint azt már említettem - bármi is volt az oka a döntésnek, az idő bizonyította, hogy nem ez volt a legjobb döntés.
Proinsias De Rossa
előadó. - Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani mindenkinek, aki ma este itt maradt és részt vett ebben a vitában, szeretném továbbá megköszönni a biztos úrnak a vitára adott válaszát. Örömömre szolgál, hogy elismerte, hogy valóban kivételesen nagy késedelemről volt szó, és hogy talán nem volt helyénvaló, hogy ez a késedelem bekövetkezett.
Továbbra is van ugyanakkor véleménykülönbség a Petíciós Bizottság és az ombudsman között azzal kapcsolatban, hogy a Bizottság hogyan értelmezi azt a jogát, hogy nem foglalkozik egy panasszal, ha úgy gondolja, hogy nem kell vele foglalkoznia. Úgy véljük, hogy ez a mérlegelési jog nyolcévi késedelemre nem terjed ki, márpedig itt erről beszélünk.
Örömmel hallottam a biztos úr bejelentését, hogy két hónapon belül közzétesznek egy jelentést, amely áttekinti majd a valamennyi tagállam általi megfelelést, többek között a ma este tárgyalt panasz vonatkozásában is.
Úgy vélem, hogy ha a Bizottság korábban cselekedett volna, akkor hamarabb eljuthatott volna a munkaidő irányelv módosításához, és ezzel esetleg már korábban megelőzhető lett volna az a kockázat, amelyet ezekben az években a kórházi egészségügyi szolgáltatások területén a betegeknek, sőt, az orvosoknak és nővéreknek is el kellett szenvedniük, miközben a munkaidejük és ügyeleti idejük akár a heti 100 órát is elérte.
Úgy gondolom, hogy a témában folytatott vita rávilágít a jelenlegi jogsértési eljárások gyengeségére, és arra, hogyan lépnek működésbe politikai megfontolások és forrás-szempontok olyan kényes kérdésekben, amelyekkel nem annyira a politikai érzékenység, mint inkább a jog szerint kellene foglalkozni.
Végezetül el kell mondanom, hogy rendes körülmények között az ilyen panaszok az ombudsman és az ügynökség, a Bizottság vagy a Tanács között kerülnek elintézésre, aki ellen a panaszt benyújtották. Nagyon ritka eset, hogy ezzel az üggyel itt, ebben a Házban kelljen foglalkozni. Ritkán fordul elő, hogy felkérjék a Tisztelt Házat az ombudsman által a Bizottság ellen hozott döntés támogatására. Rendkívül sajnálatosnak tartom, hogy ezt kell tennünk, de sajnos ez a helyzet.
Szeretném tehát, ha a biztos úr majd valamikor jelezné, elfogadná és elismerné, hogy elfogadta azt, hogy a késedelem elfogadhatatlan volt; szeretném továbbá hallani, amint elkötelezi magát olyan eljárások életbe léptetése mellett, amelyek biztosítják, hogy többé egyetlen panasz sem húzódhat el ilyen hosszú ideig.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap délelőtt 11-kor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk).
Anneli Jäätteenmäki  
írásban. - (FI) Elnök úr, elborzadva olvastam De Rossa úr jelentését a Németország ellen az orvosok munkaidejével kapcsolatos rendelkezések miatt benyújtott panaszról.
Teljes mértékben tehetetlen ügyintézésre vall, ha az Európai Bizottság egy petíció benyújtó panaszával csak több évi teljesen indokolatlan késedelemmel tud foglalkozni. Az eset nyilvánvaló visszaélés azzal a mérlegelési jogkörrel, amelyet a Bizottság kötelezettségei értelmezése során gyakorolhat. Úgy tűnik, hogy a Bizottság a mérlegelési jogköre gyakorlása helyett teljesen önkényes módon járt el.
Itt az ideje, hogy a Bizottság előálljon és elmondja, hogy a jövőben hogyan képzeli el a panaszok azonnali és hatékony kezelését.
Köszönöm!
