Evropska mednarodna naložbena politika (kratka predstavitev) 
Predsednica
Naslednja točka je poročilo gospoda Arifa v imenu Odbora za mednarodno trgovino o prihodnosti evropske mednarodne naložbene politike -.
Kader Arif
Gospa predsednica, komisarka, gospe in gospodje, najprej se želim zahvaliti vsem, s katerimi sem sodeloval pri tem vprašanju.
Zaradi sodelovanja vseh političnih skupin pri pripravi osnutka poročila, pri čemer so pomagali vsi prispevki, za kar sem še posebno hvaležen poročevalcem v senci, imamo danes pred sabo dosledno besedilo z jasnim sporočilom.
Evropska naložbena politika je na prelomnici in to v času, ko moramo prevzeti nove pristojnosti, ki nam jih podeljuje Lizbonska pogodba, da bi bili kos dvojnemu izzivu. Prvič, izzivu, kako evropskim podjetjem zagotoviti orodja, ki jih potrebujejo za visoko kakovostne naložbe v tujino, ki so zaščitene s pravnim okvirom, kar zagotavlja dolgoročno podporo.
Drugič, Evropa mora okrepiti svoj položaj kot vodilna prejemnica neposrednih tujih naložb in si zagotoviti načine za nadzor teh naložb, da bi tako spodbudila trajnostni razvoj, ki ustvarja visoko kakovostno zaposlovanje.
Z glasovanjem za to poročilo, ki je prvi uraden izraz naše institucije vse od uveljavitve Lizbonske pogodbe, Parlament v celoti prevzema vlogo novega sozakonodajalca pri zakonodajnem urejanju trgovine in izraža svoje prednostne naloge v času, ko se bo bodo začela prva pogajanja o varstvu naložb. Ta izraz je ključnega pomena, saj povzema pomisleke državljanov, ki se vse bolj zanimajo za trgovinske zadeve in ki jih moramo podpirati.
V svetu, kjer danes prav tako potekajo spori na področju trgovine, mora biti zaščita tistih naših podjetij, ki izvažajo v tujino, prednostna naloga. Mednarodni sporazumi so bili sklenjeni za zaščito vlagateljev pred krutimi, neupravičenimi razlastitvami in skritimi zakoni, ki so namenjeni le temu, da bi jih izrinili z določenega trga. Ta mora biti še naprej glavni cilj.
Čeprav je Evropa eden izmed najbolj odprtih trgov na svetu, moramo ponovno vzpostaviti ravnovesje z našimi glavnimi partnerji, tako da bodo za evropska podjetja veljali enaki pogoji. Ravno to predlaga poročilo, ki izpostavlja potrebo, naj prihodnji sporazumi vključujejo standarde, povezane z nediskriminacijsko, pošteno in nepristransko obravnavo ter zaščito pred neposredno ali posredno razlastitvijo.
Vendar pa moramo te standarde opredeliti tako, da bodo preprečevali vse napačne razlage. Nekatera podjetja so v naložbenih pogodbah prve generacije res uporabljala nejasna besedila, da bi tako zavarovala svoje interese tudi na nezakonitih področjih, na primer z napadi na nove socialne in okoljske zakone, ki škodijo njihovim interesom. Pojavljala so se pred mednarodnimi arbitri ter so nepregledno in brez možnosti za pritožbo zahtevala znatne odškodnine ter pri tem trdila, da je te zakone mogoče enačiti s posredno razlastitvijo. Evropa, ki bo v prihodnje prejela še več naložb, predvsem iz držav v razvoju, se mora zaščititi pred takšnimi zlorabami.
Na tem temeljijo reforme, ki so jih izvedle Združene države Amerike in Kanada, dve državi, v katerih sta vladi utrpeli kar nekaj zastojev v mednarodnih arbitražnih postopkih in ki sta korenito posodobili svoj model naložbenih pogodb.
Poročilo s predlogom o novih opredelitvah varnostnih standardov vzpostavlja pošteno ravnovesje med varstvom pravic vlagateljev in pravico javnih organov do urejanja. To prav tako pomeni vključevanje posebnih klavzul v vse prihodnje sporazume, ki bodo javnim organom omogočale urejanje na področjih nacionalne varnosti, okolja, javnega zdravja, pravic delavcev in potrošnikov, industrijske politike in kulturne raznolikosti.
In zadnje, večjo zaščito vlagateljev mora dopolnjevati odgovornejše ravnanje, predvsem v državah v razvoju, kjer socialni in okoljski zakoni niso tako strogi. Poročilo ravno zaradi tega omenja, da morajo biti v vse sporazume o prosti trgovini, ki jih podpiše Unija, vključene socialne in okoljske klavzule. Poleg tega, da kršitelje poimenujemo in izpostavimo, moramo storiti še več ter v vse prihodnje sporazume vključiti sklop jasnih pravil o družbeni odgovornosti podjetij, ki jih morajo podjetja upoštevati in ki temeljijo na smernicah organizacije OECD.
Če resnično želimo pripraviti ogrodje nove evropske naložbene politike, potem pozivam, da to poročilo uporabimo kot zgled, ki naj spodbuja trajnostne naložbe, ki spoštujejo okolje ter spodbujajo kakovostne delovne pogoje v Evropi in tretjih državah. Ravno zaradi tega mora biti to poročilo s pristojnostmi, ki mu jih daje sredino glasovanje, referenca za vsa prihodnja pogajanja, ki jih bo vodila Komisija.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Gospa predsednica, glede na člena 206 in 207 Pogodbe o delovanju Evropske unije, je za neposredne tuje naložbe izključno pristojna EU. Komisija je že pripravila seznam držav, ki bodo partnerice s posebnimi ugodnostmi v pogajanjih o prvih naložbenih sporazumih: Kanada, Kitajska, Indija, države Mercosurja; Rusija in Singapur.
Komisijo, Parlament in poslance pozivamo, naj pripravijo celovito in vsebinsko naložbeno politiko, ki bo spodbujala visoko kakovostne naložbe, hkrati pa bo pozitivno prispevala h gospodarskemu napredku in trajnostnemu razvoju v svetu. Pozivamo, naj prihodnja politika Evropske unije zagovarja trajnostne naložbe, ki spoštujejo okolje in spodbujajo trajnostne delovne pogoje v podjetjih, v katere bodo izvedene naložbe. Komisijo pozivamo, naj zagotovi vzajemnost v pogajanjih o dostopu na trge s svojimi glavnimi trgovinskimi partnerji iz držav v razvoju in glavnih hitro rastočih gospodarstev.
Gospa predsednica, kot poročevalka za sporazume o zračnem prometu med Evropsko unijo in tretjimi državami, kot sta Kanada in Brazilija, sprašujem poročevalca in komisarko, kako bo zagotovljena povezava med postopnim dostopom do trga in letalskimi prevozniki ter med temi mednarodnimi naložbenimi sporazumi.
Jaroslav Paška
(SK) Gospa predsednica, v poročilu o prihodnosti evropske mednarodne naložbene politike je poročevalec opozoril na številna nerešena vprašanja pri morebitnih sporazumih EU. Prva naloga EU je zaščititi javni interes državljanov EU, ki jih zastopa na področjih, na katerih so ji države članice podelile pristojnost. Javni interes, ki ga varuje država, pa je večkrat v nasprotju z interesi agresivnih tujih vlagateljev, ki so pogosto bolje usposobljeni za mednarodne arbitraže kot pa države, ki ščitijo interese svojih državljanov. Konkretni dokazi za to so v poročilu navedeni primeri Argentine, ZDA in Kanade.
Zato resnično potrebujemo natančno opredeljena načela varstva, ki jih različni vlagatelji ne bi mogli nepravilno razlagati. To pomembno, a nerešeno vprašanje pa je še naprej mednarodna odgovornost EU, predvsem s finančnega vidika, saj ni jasno, kdo naj prevzame finančno breme, če EU izgubi pravni spor. Svet Evropske unije na to vprašanje še ni podal ustreznega odgovora.
Viviane Reding
podpredsednica Komisije. - Gospa predsednica, Komisija pozdravlja poročilo Parlamenta o prihodnji evropski mednarodni naložbeni politiki. Je pomemben korak, ki utira pot za izvajanje nove izključne pristojnosti EU na področju naložb.
Kot veste, so naložbe novo področje za skupno trgovinsko politiko. Izkoristiti moramo priložnost - glede tega se povsem strinjamo s Parlamentom - in skupaj pripraviti celovito in vsebinsko naložbeno politiko, ki spodbuja naložbe in pozitivno prispeva h gospodarski rasti in trajnostnemu razvoju.
Komisija se povsem strinja tudi z izjavo Parlamenta, da mora zaščita vlagateljev še naprej ostati glavna prednostna naloga evropske naložbene politike. Verjamemo, da mora nova politika vsem evropskim vlagateljem zagotavljati, da lahko poslujejo v odprtih, ustrezno in pošteno reguliranih poslovnih okoljih, ne samo na notranjem trgu, ampak tudi kadar poslujejo v tretjih državah.
Prav tako bom upoštevala priporočilo Parlamenta, da naj EU uporabi najboljše prakse držav članic iz njihovih dvostranskih naložbenih sporazumov. Glavni poudarek delovanja Unije na tem področju mora biti zagotavljanje boljših rezultatov, kot pa jih dosegajo posamezne države članice.
Medtem ko si prizadevamo za visoko stopnjo zaščite naših vlagateljev, ne smemo ogroziti drugih ciljev, kot je javna vloga pri urejanju ali skladnost z drugimi politikami EU. Pravica držav in EU, da izvedejo ukrepe, ki so potrebni za uresničevanje zakonitih ciljev javne politike, je veljavna ureditev skupne trgovinske politike. Enako bo veljalo za vse naše naložbene politike.
Režim reševanja sporov in povezana finančna odgovornost sta prav tako zelo pomembni vprašanji, ki ju moramo še dodatno obravnavati. Kot je bilo navedeno v sporočilu, nameravamo zagotoviti preglednost, doslednost sodb in zagotoviti čim večjo učinkovitost sistema. Prav tako moramo obravnavati številna vprašanja, ki se zastavljajo o statusu EU v mednarodnem pravu. Ko bomo analizirali možnosti in prihodnje ideje za celovit pristop k tem vprašanjem, bomo upoštevali stališča Parlamenta, navedena v poročilu.
Skrbno bomo preučili vsa priporočila, navedena v poročilu Parlamenta, hkrati pa postopoma razvijali in izvajali naložbeno politiko. Komisija je že predložila predloge za smernice glede naložbenih pogajanj za Kanado, Indijo in Singapur. Izkoristiti želimo priložnosti za vsa širša trgovinska pogajanja in sprožiti celovita pogajanja o naložbah s temi državami. Mnenje Parlamenta smo torej dobili pravočasno ter bo usmerjalo Komisijo in Svet pri opredeljevanju dokončnih pogajalskih smernic.
Prav tako vam zagotavljam, da bo Komisija sodelovala s Parlamentom in Svetom, saj je priprava celovite evropske naložbene politike zdaj skupna odgovornost vseh institucij, pri tem pa bo spoštovala delitev pristojnosti med vsemi vpletenimi institucijami.
Predsednica
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo v sredo, 6. aprila 2011.
Pisne izjave (člen 149)
Tokia Saïfi
v pisni obliki. - (FR) Razširitev področja pristojnosti EU, ki zaradi Lizbonske pogodbe zdaj vključuje tudi načine neposrednih tujih naložb, omogoča, da lahko končno pripravimo evropsko politiko na to temo. V tej fazi razvoja politike moramo prednostno poskrbeti za čim večjo gotovost za vlagatelje in naložbe. Zato prehod z nacionalne pristojnosti na evropsko pristojnost ne bi smel z ničemer prekiniti ustreznega izvajanja približno 1200 veljavnih sporazumov med državami članicami in tretjimi državami. EU mora zaradi pravne varnosti in predvidljivosti pripraviti učinkovit, pregleden mehanizem za reševanje sporov, ki bo dostopen vsem vlagateljem, tudi najmanjšim (na primer malim in srednje velikim podjetjem). Mehanizmi, ki so vključeni v večino nedavnih dvostranskih trgovinskih sporazumov, so dobra podlaga, vendar obravnavajo le spore med državo in EU. Pripraviti moramo predpise, primerne za reševanje morebitnih sporov med EU in podjetji. In nazadnje, EU mora izkoristiti to priložnost in doseči še več: v prihodnje sporazume mora poleg klavzul za lažje ustanavljanje vlagateljev v teh državah vključiti tudi osnovne določbe, povezane s socialnimi in okoljskimi standardi.
