Estland (debatt) 
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalande om Estland.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Jag välkomnar denna diskussion om den nyligen inträffade konflikten mellan Ryssland och Estland. Låt mig direkt få konstatera att detta inte är en fråga om mänskliga rättigheter. Förflyttningen av soldatstatyn i brons i Tallinn och uppgrävningen av soldaternas gravar skedde med full respekt för Estlands internationella förpliktelser, i synnerhet inom ramen för Genèvekonventionen avseende krigsgravar. Jag är dock medveten om att denna fråga är känslig, som berör tolkningen av historien.
Samtidigt som man har oroat sig över detta i Ryssland gjorde vi klart för Ryssland vid förra toppmötet att denna oro bör bemötas med dialog snarare än med ”megafondiplomati”. Vi beklagar att de demonstrationer som ägde rum i Estland urartade i plundring och kravaller. Man har rätt att demonstrera, vilket uppenbarligen har sitt ursprung i yttrandefriheten. Men att det ledde till belägring utanför Estlands ambassad i Moskva var oacceptabelt. Vi har tydliggjort våra åsikter om detta, och åtgärder vidtogs omedelbart i Moskva för att påminna Ryssland om sina förpliktelser inom ramen för Wienkonventionerna.
Vi är oroade över de Internetrelaterade angreppen mot officiella estniska webbplatser. Dessa måste undersökas ordentligt, och förövarna måste ställas inför rätta. Vi påminner Ryssland om vårt gemensamma engagemang att samarbeta i kampen mot Internetrelaterad brottslighet både när det gäller det gemensamma utrymmet för frihet, säkerhet och rättvisa samt när det gäller att ansluta sig till Europarådets konvention om Internetrelaterad brottslighet. I dag antog kommissionen ett meddelande om Internetrelaterad brottslighet, och vi kommer säkerligen att arbeta med dess fullföljande.
Vi följer också noggrant situationen när det gäller handeln mellan Ryssland och Estland. Man har i Ryssland uppmanat till handelsbojkott av estniska varor och tjänster samt restriktioner på transporter. Vid ett tillfälle infördes restriktioner på lastbilar som körde över bron över Narvafloden, och oljetransporter genom Estland minskades. Våra senaste uppgifter är att expertsamtal ägde rum i dag om bron och att oljetransporterna genom Estland har återupptagits. Vi ska även i fortsättningen övervaka situationen.
Jag hoppas att denna fråga nu har nått sin kulmen och att känslorna kommer att lägga sig. Vi diskuterade detta vid toppmötet mellan EU och Ryssland i Samara, och det togs också upp vid presskonferensen. President Vladimir Putin erkände till och med att det kunde ha varit visst överreagerande från ryskt håll, och han beklagade att den estniska ambassadören var tvungen att lämna Moskva. Jag stöder helt och hållet ordförandeskapet när det uppmanar till ”saklig dialog om frågan” och att man ska bemöta problemen ”i en anda av förståelse och ömsesidig respekt”.
Toppmötet i Samara ägde rum vid en kritisk tidpunkt i förbindelserna mellan EU och Ryssland. Diskussionerna var öppna och uppriktiga, och mediernas rapporter har givetvis belyst de områden där man inte kommit överens. Jag anser att det var mycket viktigt att vi hade denna uppriktiga diskussion. Vi måste tala med varandra, eftersom Ryssland är och förblir en strategisk partner och en viktig granne. Samtidigt måste vi också tala öppet med dem.
Från EU-håll lade man stor vikt vid respekten för demokratin och de mänskliga rättigheterna, särskilt i samband med valupptakten, något som i synnerhet José Manuel Barroso känner till. Kvarhållandet av Garry Kasparov på Moskvas flygplats, vilket hindrade honom från att delta i en demonstration i Samara som skulle äga rum samtidigt som toppmötet, var särskilt beklagligt och bemöttes mycket tydligt.
Låt mig dock få understryka att det också finns ett antal positiva frågor som ska noteras från toppmötet. Jag skulle vilja säga att man fick en blandad bild av toppmötet.
För det första, och vad som är mycket viktigt, lämnades inte Ryssland i ovisshet om den vikt vi fäster vid EU:s solidaritet i våra förbindelser med Ryssland. För det andra bekräftade man på toppmötet att EU och Ryssland förstår vikten av den underliggande nödvändigheten att bygga ett starkt strategiskt partnerskap mellan EU och Ryssland i framtiden. För det tredje erkänner både EU och Ryssland att våra ekonomiska förbindelser, och i synnerhet handelsförbindelserna, är större och starkare än någonsin. Ryssland är faktiskt vår tredje handelspartner, och vi är deras främsta handelspartner. Vi arbetar tillsammans för Rysslands anslutning till Världshandelsorganisationen (WTO) i år, vilket också kommer att innebära undertecknandet av det sibiriska överflygningsavtalet, med största sannolikhet i november. För det fjärde har man på toppmötet också registrerat att samarbetet, trots svårigheter, fortskrider väl på många områden som omfattas av de fyra färdplaner för gemensamma samarbetsområden som man kom överens om 2005. Till exempel kommer överenskommelsen om förenkling av visum och återtagande att träda i kraft den 1 juni 2007.
Inom utbildningsområdet har vi det europeiska studiecentrumet i Moskva, där det finns hundratals studenter som studerar europeisk juridik. Europa får stor uppmärksamhet från studenterna. Vidare finns frågor såsom det tidiga larmsystemet för energi, vilket Ryssland i princip samtyckte till och som vi nu måste arbeta med, och slutligen en slags dialog om klimatinvestering och om investering i allmänhet.
Som jag har sagt tror jag därför inte att bilden är svartvit. Det finns en hel skala av olika färger, från varma till kalla skiftningar.
(Applåder)
Tunne Kelam
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag håller helt och hållet med om kommissionsledamotens uttalande att vi inte behöver titta på bilden i svartvitt, men tyvärr tvingades den svartvita situationen på oss och tvingades på en medlemsstat från dess stora granne.
Jag skulle dock vilja gratulera både kommissionen och ordförandeskapet för deras övertygande uppvisande av solidaritet i Samara. Jag anser att kommissionsordförandens tydliga uttalande till den ryska presidenten att Estland eller Polen betraktas som lika viktiga medlemmar i unionen som Portugal eller Tyskland bör ses som ett centralt budskap. Jag anser dock att det viktigaste i den aktuella situationen var att få våra motparter att förstå vad solidaritet betyder för unionen, som bygger på gemensamma värderingar.
Så som fastslås i förslaget till resolution om Estland betraktas angrepp som riktas mot en av de minsta medlemsstaterna som ett prejudicerande rättsfall för solidariteten i hela EU, och alla de stora politiska grupperna har kommit överens om texten i det gemensamma resolutionsförslaget om Estland.
Jag anser att det finns några frågor som man behöver bemöta gemensamt i framtiden. Det är otillåtet att brutalt ingripa i inrikespolitiken i alla stater, särskilt i en liten stat. Det finns en avgörande skillnad mellan två forna totalitära stater. Det nya demokratiska Tyskland gjorde det till en grundläggande princip i sin utrikespolitik att aldrig hota någon av sina grannar, och detta har i mycket hög grad bidragit till en positiv förändring i efterkrigstidens Europa. Jag anser att vi måste agera tillsammans och hjälpa Ryssland att inta en liknande hållning när det gäller dess förflutna imperialistiska handlingar och hjälpa landet att komma fram till liknande slutsatser.
Jan Marinus Wiersma
för PSE-gruppen. - (NL) Herr talman! Jag vill göra två inledande iakttagelser. Jag håller helt med kommissionsledamoten när han talar om ett strategiskt partnerskap och värdet av ett sådant, och uppger att vi måste fortsätta dialogen med Ryssland och se vad vi kan få ut av den på grundval av våra egna principer och värderingar.
För det andra är jag nederländare. Jag är inte född i Östeuropa. Jag växte upp i frihet och har alltid levt i frihet. Det är mycket viktigt för mig som företrädare för det som vi kan kalla en ”gammal” medlemsstat att kommentera det som har hänt med Estland och hur Ryssland har behandlat landet.
Det är även viktigt att notera att saker som hör samman med det förflutna alltid är känsliga, lika mycket för oss som för andra. Man måste gå försiktigt fram. Jag är själv historiker och vet hur farligt det är när alltför mycket historia är inblandad i politiken. Trots att jag alltid förespråkar att utöva en viss rad av självbehärskning har min grupp ändå uttryckt sin solidaritet med Estland, och det måste även vara grunden för den europeiska inställningen i den konflikt som har uppstått mellan Estland och Ryssland.
Det faktum att denna konflikt inte bara rör Ryssland, utan hela Europeiska unionen, slogs fast av kommissionens ordförande, José Manuel Barroso, i Samara. Europeiska unionen har inte försökt att bagatellisera konflikten. Rysslands reaktion var olämplig och oacceptabel. Europeiska regeringar och parlamentsledamöter har försökt ingripa i en EU-medlemsstats inhemska angelägenheter, och det är skandalöst.
Till detta kan tilläggas att de ryska myndigheterna inte har gjort någonting för att skydda den estniska ambassaden i Moskva, och på grund av detta slutade det med att konflikten, trots alla goda avsikter, blev en diplomatisk kris. Som jag ser på saken - och detta formuleras även väl i resolutionen - skulle det vara bra om de ryska myndigheterna, men kanske även vi, ersatte den fientliga retoriken med ett försök att bidra till en dialog, inte minst mellan samhällena i de aktuella länderna, det vill säga Estland och Lettland, och inte att driva saker till sin spets, eftersom denna dialog även behövs för att skapa förbindelser inom de länder som motsvarar de europeiska värderingarna.
Jag hoppas att budskapet om en dialog, budskapet om att tala om framtiden, inte bara om det förflutna, också kommer att föras fram i Moskva.
Toomas Savi
för ALDE-gruppen. - (ET) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag vill nämna två ämnen i förbindelserna på senare tid mellan Estland och Ryssland, först cyberkriget och sedan den desinformation som president Vladimir Putin har ägnat sig åt.
För det första har Ryssland, trots alla förklaringar om stöd som Estland har tagit emot, inte vidtagit några åtgärder för att få ett slut på de systematiska cyberangreppen på Estlands officiella informations- och kommunikationskanaler och på den estniska regeringens webbsidor. Propagandaattackerna på Internet och via mobilmeddelanden innehåller uppmaningar till våld och väpnat motstånd. Dessa meddelanden sprids även på tv och genom andra medier. Estland är särskilt sårbart för cyberangrepp, eftersom det har ett e-kabinett och en e-förvaltning och i år höll sitt första e-val.
De cyberangrepp som äger rum i Estland bör fungera som en varning till hela Europa. På 2000-talet hotar denna fara alla länder. Vi måste allvarligt diskutera hur vi ska skydda oss, och vi måste göra detta tillsammans. Det här är det första ”cyberkriget” i historien, och det har som tydligt syfte att förhindra att en suverän stat i Europeiska unionen fungerar.
För det andra sa Rysslands president, vid en officiell presskonferens i Samara, där hela världspressen var representerad, följande ord, och jag citerar: ”Det var inte bara det att demonstranterna var utspridda i Tallinn. En demonstrant dödades där. Det är vidare inte ens det faktum att en olycka inträffade som är den viktiga frågan”, sa Putin, ”Vi är oroade över någonting annat, nämligen att den aktuella personen inte fick någon hjälp när han var skadad”. Enligt Putin dog Dmitri Ganin i polisens närvaro.
Detta är avsiktlig desinformation. Tjugoårige Dmitri Ganin blev visserligen dödligt skadad under upploppen, men en brottsutredning inleddes i samband med hans död, och den visade att hans död inte hörde samman med polisens försök att upprätthålla ordningen i Tallinn. Runt midnatt den 27 april hittade polisen Dmitri, som hade blivit knivskuren, och ringde efter en ambulans åt honom kl. 00.26. Ambulansen startade en minut senare och kom fram till platsen kl. 00.32, det vill säga fem minuter senare. Dmitri kom fram till sjukhuset kl. 00.51. Han opererades, och avled på sjukhuset kl. 02.00. Jag betonar ännu en gång: ambulansen kom fram fem minuter efter att polisen hade kallat på den, och Dmitri dog alltså inte i polisens närvaro, utan på sjukhuset.
Konrad Szymański
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Spänningarna nyligen i förbindelserna med Ryssland över handelsdiskrimineringen av Polen och Rysslands inblandning i självständiga Estlands angelägenheter gav det som troligen är den bästa tänkbara demonstrationen av de faktiska mekanismer och makter som ligger bakom det europeiska utrikespolitiska samarbetet.
Det var vår moraliska plikt att visa solidaritet med Estland, men denna solidaritet ligger även i vårt politiska intresse. Händelserna på senare tid mellan unionen och Ryssland utgjorde en viktig investering i Europeiska unionens framtid, vilken är mycket viktigare än fler institutionella förändringar.
Europeiska unionen har visat vad den duger till, till följd av den framsynta inställning som har antagits av kommissionens och rådets ordförande. Jag är säker på att jag talar för många medborgare i Polen och Centraleuropa när jag säger till José Manuel Barroso och Angela Merkel: ett hjärtinnerligt tack!
Satu Hassi
för Verts/ALE-gruppen. - (FI) Herr talman, mina damer och herrar! Det är viktigt att skilja mellan den rysktalande befolkningen i Estland och rysk politik. Den rysktalande befolkningen i Estland har samma medborgerliga och mänskliga rättigheter som vi, men problemen och meningsskiljaktigheterna ger inte Ryssland rätt att lägga sig i Estlands angelägenheter, exempelvis genom att kräva att den estniska regeringen avgår. Ingen tror att myndigheterna i Moskva inte skulle ha kunnat förhindra störningen och våldet mot den estniska ambassadören och ambassadpersonalen där när aktivister från oppositionen, precis som kommissionsledamoten sa, hindrades från att resa till demonstrationen i Samara. Grälet om statyn har fört två olika tolkningar av historien i ljuset. Det är riktigt att Röda armén spelade en viktig roll i befriandet av Europa från nazismen, men det är även riktigt att samma armé efter kriget blev en ockupationsarmé i Estland och i många andra länder.
Händelserna har tydligt visat hur dåligt den rysktalande befolkningen har integrerats i det estniska samhället. Det är den estniska regeringens och det estniska samhällets jobb, och jag vet att det inte alltid är enkelt att hitta ett konstruktivt sätt att lösa dessa problem. Polisen har en skyldighet att hålla ordning, men anklagelser om att polisen har varit oproportionerligt sträng måste utredas opartiskt och öppet. Ryssland har svårt att förstå att Estland och de andra baltiska länderna faktiskt är suveräna stater. Vi måste visa solidaritet med Estland. Medlemsstaterna i Europeiska unionen måste hjälpa Estland att ta reda på vem eller vad som satte igång angreppen mot de estniska myndigheternas webbplatser.
(Applåder)
Eva-Britt Svensson
för GUE/NGL-gruppen. - GUE/NGL-gruppen beklagar naturligtvis de oproportionerliga reaktionerna i Ryssland och vi kräver självfallet att Ryssland fullföljer sina internationella åtaganden enligt Wienkonventionen.
Med detta sagt så måste också följande konstateras: ingen part är betjänt av en upptrappning av konflikten vilket kan bli resultatet av handlingar eller onyanserade resolutioner och uttalanden. Brobyggande och dialog mellan parter är bättre än resande av murar och barriärer. Det är också odiskutabelt att den diskriminering och begränsning av medborgerliga rättigheter som den rysktalande befolkningen i Estland utsätts för är den största grogrunden till konflikter. Ansvaret för den konflikt vi nu diskuterar vilar också på regeringen i Estland som inte respekterar den rysktalande befolkningens medborgerliga rättigheter. Den har ansvaret för att man inte före flytten av monumentet förde någon dialog med invånarna i Tallinn och att man ignorerade den betydelse monumentet har för oerhört många människor som en viktig påminnelse om alla de som förlorade sina liv i kampen mot nazismen och fascismen.
Man måste också beklaga den upptrappning av konflikten som var en reaktion på att de estniska myndigheterna inte tillät fredliga demonstrationer och den ytterligare upptrappning som var en konsekvens av den estniska polisens agerande mot demonstranterna. Den estniska åtgärden att flytta ett anti-nazistiskt minnesmärke och kvarlevorna av soldater som dog i kriget mot Hitlers trupper upplevs som en provokation av alla som tycker att kampen mot nazismen bör bli ihågkommen i framtiden. Ingen har rätt att skriva om historien och politiska uppfattningar får inte hindra en seriös analys och förståelse av hur konflikter uppstår. Endast så kan vi i framtiden lösa konflikter.
Christopher Beazley
(EN) Herr talman! Jag kan inte hålla med föregående talare om hennes tolkning av att flytta ett krigsmonument till en militärkyrkogård. Jag anser att detta helt och hållet är det korrekta tillvägagångssättet. Det är den estniska regeringens rättighet att fatta detta beslut, och detta användes som en förevändning, fru kommissionsledamot, inte som ni sa för en konflikt mellan Ryssland och Estland, utan för en konflikt mellan Ryssland och EU. Kommissionens ordförande José Manuel Barroso gjorde detta klart på ett ytterst vältaligt sätt i Samara, att vi uttrycker vår fullständiga solidaritet med Estland - samt med Polen, med Tjeckien och faktiskt med mitt eget land, vars ambassadör också har plågats av Nashi, en organisation som president Vladimir Putin gör föga för att ta avstånd från.
Man talar ständigt om för oss att vi måste trappa ned situationen som vi inte skapade. I ert svar, fru kommissionsledamot, undrar jag huruvida ni kan uppehålla er vid WTO-förhandlingarna som ni nämnde. Är det möjligt att vi kan fortsätta att förhandla om inträde med ett land som uppenbarligen verkar vara inblandat i avbrott i den elektroniska kommunikationen - som Toomas Savi just har förklarat - med banksystemet, med vår egen säkerhet? Ett mycket tydligt budskap måste säkerligen sändas till president Putin att vi naturligtvis vill fortsätta dessa förhandlingar, men att vi inte kan göra det förrän de Internetrelaterade angreppen upphör.
Andres Tarand
(ET) Låt mig uttrycka mitt varma och hjärtliga tack till företrädarna för kommissionen och alla medlemsstaterna i denna kammare för att ha uttryckt sina länders solidaritet med och stöd för Estland.
Jag ska inte uppehålla mig vid de händelser som ägde rum i Tallinn, vilka beskrivs i detalj i resolutionen, utan jag vill betona Rysslands sätt att feltolka hela händelseförloppet i propagandasyfte. Som min kollega Toomas Savi redan har noterat, när det gäller den enda unga man som förlorade livet spred påstådda ögonvittnen i Tallinn redan nästa morgon en version av händelsen enligt vilken han hade avlidit framför Dramatiska teatern av slag från polisernas batonger. Eftersom platsen angavs felaktigt och dödsfallet faktiskt orsakades av ett knivhugg släppte Moskvas version gradvis anklagelserna mot polisen, och president Vladimir Putin påstod inför Europeiska unionens ledare som hade samlats i Samara att en ambulans avsiktligt hade låtit bli att komma till offrets hjälp. Jag kontrollerade dessa fakta direkt på söndagskvällen, när jag talade med inrikesministern, som sa att ambulansen hade kommit till platsen inom fem minuter.
Denna lögn har alltså motbevisats två gånger i detta parlament, men jag var ännu en gång tvungen att betona fakta, eftersom falska filmer troligen kommer att cirkulera i den här byggnaden i morgon. Ett helt nytt problem är dock cyberkriget, som har fått stort utrymme i de globala medierna. (Anförandet avbröts.)
Georgs Andrejevs
(EN) Herr talman! Jag skulle vilja göra er uppmärksamma på den historiska bakgrunden till de nyligen inträffade kravallerna och våldsamma demonstrationerna i Estland. Europeiska unionen borde förstå att under de femtio åren av sovjetisk ockupation begick den kommunistiska regimen åtskilliga brott mot befolkningen i de baltiska staterna. Den flyttade hundratusentals invandrande arbetare till landområden i dessa ockuperade, tidigare suveräna stater, vilka var medlemmar i Nationernas förbund, och det uppstod ett verkligt hot om att ester och letter skulle kunna bli minoriteter i sina egna länder.
Till följd av enorma påtryckningar från världssamfundet, däribland EU-institutionerna, gick Estland och Lettland med på att integrera dessa hundratusentals icke-medborgare i sina samhällen. Integration är dock en ömsesidig process, och den senaste utvecklingen i Estland visar att det finns motsatta tendenser. Åsikterna från Sovjettiden har ersatts med Rysslands nya imperialistiska linje. Särskilt oroväckande är att den yngre generationen, på vilken de flesta förhoppningarna om integration och lojalitet vilar, stod i centrum för de nyligen inträffade våldsamma händelserna i Estland, och detta måste ge oss en tankeställare.
Inese Vaidere
(LV) Mina damer och herrar! Händelserna i Estland har starkt belyst olika frågor som är viktiga för Europa:
1) Ryssland har inte gett upp sina avsikter för Baltikum, utan försöker tillämpa principen om att ”söndra och härska”.
2) Vi måste påminna Ryssland om behovet av att erkänna ockupationen av Baltikum, eftersom en annan tolkning av historien oundvikligen leder till liknande konflikter i framtiden.
3) Precis som Finland 1939 vek det lilla landet Estland inte undan för attackerna från ”grannens björn”, utan det behöll sin värdighet, lyckades och vann stöd från Europas länder.
4) Ryssland förstår bara en stark och beslutsam hållning. Att göra eftergifter ses som ett tecken på svaghet, och jag vill därför tacka kommissionen och förbundskansler Angela Merkel från Tyskland, det land som innehar ordförandeskapet, för deras förståelse för händelserna och deras solidaritet när det talar med Ryssland med en enda europeisk röst, och jag vill även uttrycka min övertygelse att denna taktik kommer att göra oss alla framgångsrika i framtiden.
Tatjana Ždanoka
(EN) Herr talman! Jag har lyssnat med stor uppmärksamhet på kommissionsledamotens bidrag, men jag håller inte med om att frågan bara handlar om en konflikt mellan Ryssland och Estland. Dessutom undrar jag hur denna konflikt mellan folkgrupper, förbindelserna mellan minoriteter och majoriteter, där en av de mest centrala punkterna är ett annat synsätt på historien, nu kan bli en fråga om förbindelserna mellan Europeiska unionen och Ryssland.
Jag företräder den rysktalande minoriteten i Lettland, och jag har sagt vid många tillfällen att vi inte vill vara gisslan i geopolitiska spel. Tyvärr var de rysktalande i såväl Estland som Lettland så kallade fångar i det första kalla kriget genom att de förnekades sina medborgerliga rättigheter - genom att de förnekades sitt språk som ett officiellt språk i de länder där de var en betydande minoritet. Nu kan vi tyvärr bli gisslan i det nya kalla kriget, och vi ser att man i denna kammare vädjar till ett beteende som är mycket likt det kalla kriget.
Det kan inte finnas solidaritet när det förekommer överträdelse av de mänskliga rättigheterna. Ett antal internationella organisationer rapporterar nu om överträdelser av de mänskliga rättigheterna under de senaste händelserna i Estland.
Georgios Toussas
(EL) Konflikten mellan Estland och Ryssland är inte en bronsstaty - den har att göra med den förolämpande omskrivningen av historien. Den är en förolämpning mot minnet av den miljon okända soldater som gav sina liv för att krossa fascismen.
Debatten i Europaparlamentet under förra sammanträdesperioden i Bryssel och godkännandet av den resolution där solidaritet uttrycks med den estniska regeringen är en medveten politik för att stödja omskrivningen av historien och återupplivandet av fascismen i Baltikum och andra stater.
Vi har vid upprepade tillfällen med fakta som är kända för alla fördömt att en metodisk insats gjordes i Estland, Lettland och Litauen efter 1991 att återinsätta dem som hade samarbetat med SS och den tyska fascismen. Samtidigt började de rasera monument över Röda armén. I juli 2004 förstördes monumentet över den estniska antifascisten Lembit Pärn och ett monument restes över befälhavaren för Waffen-SS, Alfons Rebane.
I Lettland kallades koncentrationslägret i Salaspils, där 100 000 vuxna och 4 000 barn mördades, för ett ”reform- och arbetsläger” av regeringen. I Rumänien frikändes kollaboratören med Nazityskland, premiärminister Ion Antonescu, från anklagelser om krigsbrott.
Mörare och torterare från Waffen-SS får pensioner och betraktas som frihetskämpar i Baltikum. Rådet är tyst i förhållande till alla dessa anklagelser och frågor från medlemmarna i Greklands kommunistiska parti i Europaparlamentet.
Det förvånar oss inte. Fascismen är kapitalismens barn. Vi håller inte med Vladimir Putin. Vi undrar dock varför ni, när ni utraderar mer än 20 miljoner döda, är så förolämpande och kräver respekt för internationella konventioner.
Ni skriver inte om historien, men fakta förändras inte. Det är en historisk sanning att det var Röda armén, med kommunisterna, Sovjetunionen, i spetsen, som krossade fascismen i Öst- och Centraleuropa och hissade den röda flaggan med hammaren och skäran på den tyska riksdagen.
Det var och är fortfarande denna bestående mardröm som för alltid kommer att markera nederlaget för dem som drömde om global suveränitet ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Charles Tannock
(EN) Herr talman! Ryssland kommer tyvärr inte att vakna upp till den nya geopolitiska verklighet som innebär att det så kallade området nära utlandet, där man utövade total makt under större delen av förra århundradet, från Kaukasus till Ukraina, inte längre är verklighet. De baltiska staterna är nu också stolta, oberoende EU-medlemsstater, och det är rätt och riktigt att EU och Nato, som de har gått med i, visar sin fulla solidaritet när Ryssland försöker trakassera den minsta av dem - Estland - om något som helt och hållet är en suverän inrikesfråga för denna nya självständiga republik.
Många kan ifrågasätta vari den politiska klokheten ligger när man flyttar statyn av en så kallad sovjetisk befriare. Lyckligtvis kommer jag dock från ett land som aldrig har erfarit den brutala stalinistiska invasionen och annekteringen som dessa länder har. Man måste inse att de flesta ester inte ser sovjeterna som befriare, utan som tyranner, som tillintetgjorde den självständighet och frihet som de åtnjöt under mellankrigsperioden.
Omflyttningen av statyn och stupade ryska soldater utfördes enligt internationell rätt, och detta rättfärdigade inte på något sätt dumans resolutioner med uppmaning till den estniska regeringen att avgå, de följande våldsamma demonstrationerna, de Internetrelaterade angreppen på Estlands sofistikerade e-förvaltningssystem, den skandalösa användningen av Nashi, en extrem nationalistisk organisation för att belägra Estlands ambassad - i strid mot Wienkonventionerna, och detta till råga på en liknade strategi som hade antagits mot den brittiska ambassadören Anthony Brenton, som besökte Garry Kasparovs möte i fjol.
Om Ryssland vill ha goda förbindelser efter toppmötet med EU som helhet och om landet vill förhandla om ett nytt partnerskaps- och samarbetsavtal, måste landet inse att det måste respektera alla EU:s medlemsstater lika mycket.
Den förre förbundskanslern Gerhard Schröders trivsamma bilaterala dagar, som nu belönas ymnigt av president Vladimir Putin med ett behagligt arbete efter pensioneringen, är förbi en gång för alla. De nya EU-ledarna, såsom Nicolas Sarkozy och Angela Merkel, kommer att bli mycket tuffare gentemot Ryssland i framtiden.
(Applåder)
Katrin Saks
(ET) Mina damer och herrar! Tack för ert tydliga budskap att Ryssland inte får behandla Estland som sin provins eller delrepublik.
Bronssoldaten var bara ett svepskäl. Om det inte hade varit för den skulle man ha hittat något annat, kanske någon annanstans. Detta var ett försök att skapa en spricka, inte bara inom Estland, utan även inom Europeiska unionen, ett försök av Ryssland att skapa instabilitet som skulle motivera större störningar och bidra till att leda bort uppmärksamheten från dess egna avlägsnade monument.
Som före detta minister för befolkningen och etniska frågor bekräftar jag att detta inte var en etnisk konflikt, det vill säga en etnisk konflikt mellan ester och ryssar. Trots att vi i många avseenden har olika syn på historien och dess symboler bekräftar jag för er att de några tusen ungdomar som deltog i upploppet inte företräder den ryska minoriteten i Estland. De som kom ut på gatorna ropade ”Rossiya, Rossiya”.
Vi är stolta över våra ryssar som betraktar Estland som sitt hem, och vi kommer att försöka göra allt vi kan för att återställa freden. Vi kan inte förändra det förflutna, och det är osannolikt att vi skulle kunna förändra inställningen till den, men vi kan skapa en gemensam vision inför framtiden. En stor del av befolkningen har i dag antagit inställningen ”olika förflutet, gemensam framtid”.
Henrik Lax
Upploppen i samband med flytten av bronssoldaten i Tallinn blev en chock för alla dem som arbetat för att integrera den rysktalande befolkningen i det estniska samhället och stärka samhörigheten mellan befolkningsgrupperna i Estland. Estland behöver nu allt stöd och all solidaritet från EU och dess medlemsländer för att kunna vända detta bakslag till en harmonisering av förhållandet mellan landets språkgrupper och en stabilisering av hela samhället. Estland skall inte vara sårbart för otillbörliga påtryckningar och inblandning från Rysslands sida. Detta är viktigt för hela Europeiska unionen.
Estland har stolta traditioner och alla förutsättningar att lyckas. Redan år 1920 fick den ryskspråkiga minoriteten en stark ställning i Estlands första konstitution. Ett viktigt steg vore nu att införa en estnisk TV-kanal på ryska. Idag är alltför många rysktalande ester utlämnade åt ensidig information från Ryssland.
Wojciech Roszkowski
(PL) Herr talman! Låt oss inta en bredare syn på denna fråga. Toppmötet nyligen mellan EU och Ryssland i Samara ledde till en förändring i våra ömsesidiga förbindelser, när solidariteten inom unionen blev tydlig för de nya medlemsstaterna. Rådets och kommissionens ordförande ska ha tack för detta.
Det kan anses vara en besvikelse att inga framsteg gjordes i samtalen. Toppmötet i Samara bör dock ses i ett positivt ljus. Det beror på att utvecklingen av förbindelserna mellan unionen och Ryssland är beroende av Rysslands respekt för suveräniteten i enskilda medlemsstater i unionen och på att Ryssland överger den taktik som innefattar att utöva politiska påtryckningar genom ekonomiska instrument eller användningen av informationsteknik.
Tyvärr har de ryska myndigheterna misslyckats med att ta in detta. Cyberangreppen mot Estland har inte upphört, och embargot mot polskt kött finns fortfarande. Det spår som Alexander Litvinienkos mördare lämnade efter sig leder till Moskva. Det enda unionen kan göra är att behålla pressen.
Vi kan inte försöka förstå samtida Ryssland utan att diskutera dess inställning till det förflutna. Som en förutsättning för långvariga och konstruktiva förbindelser med Ryssland måste unionen utveckla en gemensam syn på detta förflutna. Med detta i åtanke skulle det vara till hjälp att skapa någon slags ”stadga om sanning och försoning”.
Anna Ibrisagic
Jag tror att det står fullständigt klart för alla vad som har hänt i Tallinn sedan april i år. Jag är dock osäker på om alla förstår vad det betyder. De tidigare diskussionerna i parlamentet i detta ärende tyder på att alla inte förstår varför vissa har reagerat så kraftfullt. Låt mig därför förklara.
Redan vid Putins utnämning till president antydde han att han skulle göra allt han kunde för att åter ge Ryssland dess forna militärstyrka och den makt som han anser tillstår landet. Om jag minns rätt var det bara en fransk tidning som direkt uppfattade signalerna från Ryssland. Övriga medier såg dem inte. Vi som talar ryska och har erfarenhet av att leva nära eller under Ryssland - vi förstod. Under åren har det dock blivit alltmer klart att utvecklingen i Ryssland går åt fel håll, både när det gäller mänskliga rättigheter, mediernas oberoende och politisk frihet. Otto von Habsburg, en av Europas mest respekterade politiska gestalter, beskrev det som vägen tillbaka till Stalintiden. Han är 95 år idag, han har perspektivet, han minns. Men andra verkar ha glömt. Även i Europaparlamentet finns det ledamöter som förefaller ha glömt de prövningar som de östeuropeiska staterna fick utstå under sin väg mot frihet, självständighet och oberoende. Man tycks ha glömt alla hot och bojkotter, inblandningen i andra länders interna angelägenheter och utpressningen med hjälp av uteblivna energileveranser. Vissa av dessa händelser skedde helt nyligen och utspelar sig just nu i denna stund i några av de länder som jag betecknar som det nya Europa.
Men en del från det gamla Europa verkar ha glömt sin historiska läxa - att vi enbart genom en gemensam utrikespolitik och solidaritet och med en röst kan försvara freden. Detta handlar inte om monumentet i Tallinn. Debatten handlar inte om Estland. Debatten handlar om Europa och Europas suveränitet och oberoende.
Roberts Zīle
(LV) Herr talman, fru Ferrero-Waldner! För det första vill jag tacka José Manuel Barroso för att han i Samara sa att ett problem som en medlemsstat har med Ryssland, även om det är den allra minsta staten, också är ett problem som Europeiska unionen har med Ryssland. Det var ett bra stöd för medlemsstaterna, de nya medlemsstaterna, och särskilt Estland, men till och med för de politiker som nu har tappat sina rosafärgade glasögon när det gäller förbindelserna med Ryssland är det viktigt att förstå att försök kommer att fortsätta att göras för att visa Ryssland att det verkliga gamla Europa fortfarande finns, och territorierna nära dess gräns, enligt Rysslands uppfattning tillfälligt, råkade under påverkan av olika händelser bli en del av Europeiska unionen. Samtidigt kommer det att förekomma nya tester av styrkan hos Europeiska unionens enighet, och tester av nya virtuella vapen, som i det moderna samhället kan göra enormt stor skada. Fråga är därför om Europeiska unionen kommer att vänta tills den stöter på fler problem med någon av Europeiska unionens medlemsstater som tidigare ingick i Sovjetblocket, eller om den kommer att kunna kräva detsamma av Ryssland som varje stat måste uppfylla för att bli en demokratisk och prospektiv medlem i ett partnerskap.
Ģirts Valdis Kristovskis
. - (LV) Fru Ferrero-Waldner, mina damer och herrar! Det är särskilt viktigt för Europa att inte bara visa solidaritet utan även bekräfta de verkliga orsakerna bakom de konflikter som ägde rum i Estland. Europa måste verkligen förstå att det i Estland uppstod en krock mellan västeuropeisk demokrati och de gamla sovjetiska totalitära ideologierna. När Europa erkänner detta måste man orubbligt avvisa de historiska tolkningarna av den totalitära Sovjeteran. Europa måste främja borttagandet av sovjetiska symboler som är en förolämpning mot invånarna i länder som förslavades av Sovjetunionen. Europa måste delta i förnyelsen av den historiska sanningen i de ockuperade baltiska staterna och på andra håll i Östeuropa. Det kan vara en förutsättning för försoning mellan företrädare för olika ideologier och för framtida integration i de territorier som tidigare ockuperades av Sovjetunionen. Detta är också ett problem för hela Europa. Jag vill särskilt betona att Europaparlamentet från och med nu bör delta aktivt i dessa mål som rör sanningen och de rättsstatliga principerna. Tack.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Denna diskussion har tydligt visat att nyckelordet är ”solidaritet”. Jag vill tacka ett antal ledamöter för den tacksamhet de har uttryckt.
Särskilt José Manuel Barroso kunde inte ha uttryckt sig tydligare i denna fråga. Många av er vet vad han sa. Hans uppfattning var att aggression mot en medlemsstat - i detta fall Estland - är liktydigt med aggression mot hela EU. Detta var ett mycket starkt uttalande, och det visade också att söndra och härska-politiken inte kan fungera om EU visar upp en enad front.
Detta var de viktigaste frågorna och de viktigaste lärdomarna i dessa överläggningar. Dessa frågor tog ganska lång tid under diskussionerna vid vårt möte. Vi framhöll gång på gång att vi arbetar som ett EU med 27 medlemsstater och att solidariteten kommer att vidmakthållas.
När det gäller anslutning till Världshandelsorganisationen (WTO) medgav båda sidor i Samara att våra ekonomiska förbindelser och våra handelsförbindelser är mer omfattande och intensiva än någonsin, och det var uppmuntrande att höra från rysk sida att de har för avsikt att påskynda processen att ansluta sig till WTO. Det är uppmuntrande eftersom det ligger i vårt intresse att binda Ryssland till ett regelbaserat system där landet sedan kan ställas till ansvar. Detta är mycket viktigt.
När det gäller cyberattacker är det nu rådets uppgift att arbeta med kommissionens meddelande där vi har lagt till en specifik punkt om cyberterrorism. Jag kan se att det över huvud taget råder stor enighet här i parlamentet om hur viktigt det är att arbeta med denna fråga om solidaritet.
(Applåder)
Talmannen
Jag har mottagit sju resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum torsdagen den 24 maj.
