Situationen i Jemen (debatt)
Talmannen
Vi återupptar nu sammanträdet.
Nästa punkt är utrikesrepresentantens uttalande om situationen i Jemen.
Catherine Ashton
Fru talman! Vi känner till anledningen till att Jemen står på dagordningen i dag. Vi följde Detroitbombarens spår från Förenta staterna till Europa, till Afrika och Jemen. Därmed påmindes vi återigen om att vår egen säkerhet riskeras om vi inte hjälper länder som Jemen, som brottas med flera olika problem samtidigt.
Terrorism är den fråga man omedelbart fokuserar på, men är bara ett av en rad problem som är kopplade till varandra. I norr råder instabilitet som förstärks genom den beväpnade konflikten med houthi-rebellerna. Det råder en konflikt om mark- och vattenrättigheter med den södra regionen, som har känt sig marginaliserad sedan landets enande 1991, och kontakterna med denna region präglas sedan länge av spänningar. Hittills har regeringen lyckats bibehålla den allmänna stabiliteten, men i takt med att oljeintäkterna minskar blir det allt svårare att behålla kontrollen över delar av det nationella territoriet.
Dessutom tillkommer problem med sjöröveri i Adenbukten, smuggling, migration och människohandel från Afrikas horn och en ökning av jihadterrorismen. Befolkningen i Jemen ökar kraftigt och den yngre delen av befolkningen blir alltmer missnöjd. Ett inrikespolitiskt samförstånd mellan alla parter om vägen framåt är och förblir omöjligt att uppnå.
Mitt i allt detta är en sak tydlig: ingen av oss har råd att tillåta ett så gott som laglöst område som sträcker sig från Afrikas horn till Afghanistan. Vi skulle själva få betala priset.
Under de senaste 18 månaderna har Europeiska unionen lyft fram Jemen som en prioriterad fråga i strategin mot terrorismen och den omfattande strategin för samhällsuppbyggnad och utveckling. I oktober antog rådet detaljerade slutsatser om Jemen. Vi försöker nu få alla våra viktiga aktörer att samlas kring strategin. Det brittiska initiativet att anordna ett möte på hög nivå med och om Jemen nästa vecka kunde därför inte ha kommit lägligare.
Säkerhetsfrågan kommer att stå i centrum under mötet. En omfattande lösning utarbetas nu för att stimulera regeringens insatser: utbildning och utrustning för upprätthållande av lag och ordning, en bättre rättslig ram och ett bättre straffrättsligt system, åtgärder mot radikalisering och konfliktförebyggande åtgärder. Detta tillkommer utöver de 11 miljoner euro till polisutbildning och ungdomsrätt som anslagits inom ramen för kommissionens utvecklingsprogram under de senaste två åren.
al-Qaidas etablering i Jemen är ett symtom på djupare problem. Kopplingen mellan ekonomiska, politiska och sociala problem samt säkerhetsproblem är avgörande. Därför behöver vi en heltäckande strategi. Dessutom måste Jemen öka sin kapacitet för att tillgodose befolkningens behov. EU kommer att föreslå att dess planerade utvecklingsfonder för perioden 2011-2013 ökas med en tredjedel. Det humanitära biståndet från Echo kommer att fortsätta under 2010. Vi tar kontinuerligt upp problemen med att nå ut till de många tvångsförflyttade med regeringen.
Inget bistånd, oavsett hur stort det är, kan emellertid ersätta engagemang och åtgärder från regeringens sida. President Ali Abdullah Salehs engagemang för att inleda en nationell dialog mellan alla berörda parter innebär en möjlighet att skapa ett nytt nationellt samförstånd, om alla aktörer deltar och deras intressen beaktas. Världssamfundet bör outtröttligt stödja denna dialog. Det är den enda hållbara vägen framåt.
Sist, men definitivt inte minst, måste viktiga regionala aktörer engageras i den gemensamma insatsen för att arbeta med Jemen och viktigast av alla är Saudiarabien. Mötet i London utgör en ovärderlig möjlighet att få med saudierna, Förenta staterna och andra i en viktig internationell dialog om och med Jemen. Jag ser fram emot våra debatter.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Fru Ashton! Efter talibanernas fruktansvärda agerande i Afghanistan i går, och vi får inte glömma bort att vi har 100 000 trupper som kämpar för frihet där, och den misslyckade terroristattacken i Detroit i julas anser jag att det är berättigat att fråga sig om terrorismen är starkare nu än vad den var vid den barbariska attacken mot friheten som ledde till att tvillingtornen i New York kollapsade.
Vi har precis haft en debatt om Iran, vi ser vad som sker i Afghanistan, Pakistan, Mellanöstern, Somalia och till och med i hjärtat av vår egen kontinent i och med attackerna i Madrid och London. Den fråga vi måste ställa oss - för vi måste alla dra slutsatser av dessa händelser - är hur väl vi lyckas på detta område.
Det är sant att det tillkommit något nytt, nämligen det faktum att vi nu har arméer utan några uppenbara fiender och fiender som saknar arméer. Trots detta agerade president Barack Obama mycket snabbt efter den misslyckade attacken i Detroit och general David Petraeus genomförde sitt tredje besök till Jemen på mycket kort tid. Vi kan se att Förenta staterna har mobiliserat ett omfattande ekonomiskt stödpaket och utarbetat en politik som ger resultat.
Fru Ashton, ni har precis talat om de konkreta åtgärder som Europeiska unionen överväger att genomföra och ni har nämnt belopp utöver de 11 miljoner euro som tidigare anslagits. Förenta staterna ökade sitt stöd från 67 miljoner US-dollar under 2009 till 167 miljoner US-dollar under 2010.
Därför undrar jag om ni anser att olika uppfattningar i fråga om utrikespolitik, säkerhet, försvar, utvecklingssamarbete och bistånd och handel - och jag skulle även vilja lägga till kultur eller civilisation - smälter samman när vi står inför hotet om terrorism och att vi måste inse att när vi ställs inför faror och hot som drabbar oss alla i lika hög grad så borde vi alla också delta lika mycket i svarsåtgärden?
Ni har talat om samarbete med Förenta staterna. Kan ni berätta under vilka villkor detta samarbete, som är så viktigt och nödvändigt, sker?
David-Maria Sassoli
Fru talman, fru utrikesrepresentant, mina damer och herrar! Vår grupp är djupt oroad över situationen i Jemen eftersom det finns ett globalt hot där: det misslyckade försöket att spränga ett amerikanskt flygplan, hoten som riktas mot utländska ambassader och intensifieringen i attackerna från al-Qaida, den allra senaste i Afghanistan, måste tas på största allvar.
Dessvärre är inte Jemens inrikespolitiska situation till någon hjälp och vi bör beakta att Jemen är ett av de fattigaste länderna i världen, med allvarlig vattenbrist, hög arbetslöshet och en ekonomi som är kraftigt beroende av intäkterna från olja och gas, som beräknas ha förbrukats inom de kommande 10 åren.
Därför anser jag att åtgärder från Europeiska unionen är nödvändiga. Åtgärder i form av nära samarbete med kommissionen, när det gäller aspekter som rör humanitärt bistånd och utveckling, och med utrikesrepresentanten när det gäller gemensam säkerhet, samarbete med polisstyrkor och gränskontroller.
Jag måste också nämna vår oro över de hårdare tagen mot företrädare för den politiska oppositionen i landet, journalister och människorättskämpar, som de humanitära organisationer som är verksamma i Jemen under lång tid påtalat. Därför anser jag att vi bör prioritera insatserna för att humanitära organisationer ska få tillträde till Jemens territorium och kunna arbeta i full säkerhet.
Jag hoppas även på en insats av EU för att se till att Jemen fullgör de åtaganden man gjorde vid den internationella givarkonferensen 2006, nämligen att intensifiera processen med politiska och ekonomiska reformer för att öka demokratin och människornas levnadsstandard.
Sedan attacken den 11 september har vi insett att arbetet med att göra riskområden säkra är beroende av hur mycket vi är beredda att sätta på spel för att skapa bättre levnadsförhållanden. Demokratin tar sin början här, i förmågan att minska klyftorna mellan de rika länderna och de fattigaste länderna.
Holger Krahmer
Fru talman! Det förefaller mig en aning symtomatiskt för EU i allmänhet, och för parlamentet i synnerhet, att vi genomför så reflexartade debatter om situationen i vissa länder som på intet sätt är ny. Dessvärre leder ofta händelser över en natt till en våg av politiska krav från oss här i parlamentet, krav som jag ibland finner något tvetydiga. Om en misslyckad bombattack på ett flygplan endast leder till en allmän debatt om Jemen anser jag att det ger ett dåligt intryck av oss. Vi bör vara tydliga med att det vore lämpligt att överväga en strategi för hur vi ska hantera denna situation.
Jag anser också att situationen i Jemen kräver en noggrann analys, framför allt med hänsyn till att det är en svag stat där regeringen inte har någon kontroll över stora delar av landet. Vi bör själva analysera vilka risker detta innebär för Europa. Riskerna förefaller vara att terrorister utbildas här och riskerna förefaller även vara kopplade till Jemens kust där det uppenbarligen förekommer sjöröveri. Vi - och kanske även fru Ashton - måste överväga vad vi kan göra för att bekämpa dessa risker. Som jag ser det kan den viktigaste frågan mycket väl vara hur vi kan stödja regeringen i Jemen så att den återfår kontrollen över landet och därigenom begränsar dessa risker. Alla andra frågor om den långsiktiga uppbyggnaden av landet måste naturligtvis också diskuteras, men jag anser inte att det är någon mening med att vi vid denna tidpunkt lägger fram en lista med krav på alla politiska områden - från mediefrihet till kvinnors rättigheter - här i parlamentet, eller att vi kommer att tas på allvar om vi gör det. Vi kommer inte att uppnå vårt mål i Jemen genom att göra det, så i stället bör vi koncentrera oss på vilket konkret stöd vi kan tillhandahålla i den nuvarande situationen för att lösa det brådskande problemet.
Franziska Katharina Brantner
Jag kommer att fortsätta på samma tema som föregående talare. Jemen är sannerligen inte någon ny kris. Läget i landet har försämrats under decennier och den förvärrade politiska situationen beskrevs tydligt i kommissionens halvtidsöversyn.
Jag anser att vi verkligen måste inrikta oss på det politiska sammanhanget. Ni nämnde den långvariga konflikten i norr mellan regeringen och houthi-rebellerna samt oron i syd - och nu sprider sig den norra konflikten i regionen och påverkar Saudiarabien och Iran.
Frågan är alltså: vad exakt kan vi göra? Jag har just hört att man vill att stabilitetsinstrumentet ska användas för att anslå mer pengar till ett ESFP-uppdrag för att utbilda fler personer, men jag anser inte att detta räcker som strategi - åtminstone är det inte en åtgärd mot krisen, såvida vi inte accepterar att det är en permanent kris det rör sig om.
Jag anser att vi bör verka för ett ökat engagemang av Gulfstaternas samarbetsråd i Jemen, inte bara i Saudiarabien. Denna organisation måste sammanföra alla de olika partierna i Jemen, regeringen, oppositionen, separatister från syd, houti-rebellerna och regionala aktörer i någon form av fredsliknande process, och jag anser att den bör stödjas och finansieras av t.ex. stabilitetsinstrumentet. Det är detta jag anser att stabilitetsinstrumentet ska vara till för.
Jag tror inte att ytterligare ett ESFP-uppdrag och ytterligare en omgång utbildning inom ramen för stabilitetsinstrumentet kommer att vara till hjälp för oss om det saknas en politisk process som leder någonvart. Jag uppmanar er verkligen att använda stabilitetsinstrumentet mer som ett politiskt instrument för tidig varning för att föra en politisk process framåt och stödja och finansiera detta. Jag anser att det skulle vara värdefullt.
Jag vill tillägga ytterligare en fråga: jämställdhet har nämnts och ni tog upp denna fråga. Jag anser att vi bör göra stora investeringar i detta. Befolkningsökningen är ett av de största orosmomenten i dessa länder och som vi alla vet kommer vi inte att lösa denna fråga förrän vi har familjeplanering, och det innefattar kvinnors rättigheter.
Jag vet att ni inte kommer att driva frågan om ökade rättigheter för kvinnor, men jag anser att jämställdhet och framför allt familjeplanering är nödvändigt när vi nu överväger vad vi ska göra för att hjälpa Jemen.
Adam Bielan
Fru talman! Nyligen riktades världens blickar mot Jemen efter det att al-Qaidaanhängare där tog på sig ansvaret för det som turligt nog var ett misslyckat försök att spränga ett amerikanskt flygplan i luften i julas. Vi har emellertid länge känt till att det försämrade säkerhetsläget i landet innebär att terroristgrupper kan finna en fristad där som de kan utnyttja för att planera och organisera ytterligare aktioner. Terrorismen spreds i regionen långt innan den 11 september, en dag som vi alla minns. Vi behöver bara erinra oss al-Qaidas attack mot det amerikanska krigsfartyget USS Cole den 12 oktober 2000.
Jemen är ett ytterst viktigt land, framför allt på grund av sitt geografiska läge. Vi måste komma ihåg att 3,5 miljoner fat råolja, som utgör omkring 4 procent av världsproduktionen, varje dag transporteras genom det 26,5 km långa Bab-al-Mandabsundet mellan Jemen och Djibouti. Och samtidigt är det ett land med en mycket komplicerad inrikespolitisk situation. al-Qaida blomstrar och det pågår ett allvarligt shiitiskt uppror i Saadaprovinsen i norr och ett utbrott av våld från separatiströrelser i syd. Om vi lägger till de negativa effekterna av den globala livsmedelskrisen för två år sedan, den senaste tidens ekonomiska kris, landets minskade lager av råolja, som utgör tre fjärdedelar av dess inkomster, och slutligen en allt allvarligare vattenbrist, får vi bilden av ett land som tvingats ned på knä, den perfekta måltavlan för al-Qaida, som med tanke på sina problem i Afghanistan letar efter en ny bas.
Förutom de militära åtgärder som i en eller annan form förefaller vara oundvikliga, med tanke på de lokala myndigheternas passivitet och hjälplöshet, måste därför världssamfundet, framför allt Europeiska unionen - och här vädjar jag till Catherine Ashton - vara mycket aktiv i processen med att återuppbygga de statliga institutionerna.
Sabine Lösing
Fru talman! Redan nu mobiliserar medierna den breda massan inför en tredje front i kriget mot terrorn. Vid denna tidpunkt är emellertid de strategiska alternativen för USA och EU:s medlemsstater i regionen Jemen och Afrikas horn inte helt öppna. Faktum är att det är den regerande eliten som omger president Ali Abdullah Saleh och som på ett brutalt sätt diskriminerar och kuvar den shiitiska befolkningen i landets norra del och för krig mot separatiströrelsen i syd, i det område där den forna folkdemokratiska republiken Jemen låg, som orsakar stort lidande hos befolkningen. Det finns ingen bevislig koppling att tala om mellan den shiitiska befolkningen och al-Qaida och denna tanke gynnar därmed bara den korrupta och de facto enväldiga regeringen och fungerar som en rökridå för att regeringen ska kunna ta emot massivt militärt stöd.
Man bör undvika att hjälpa denna regering att bygga upp säkerhetsstyrkor - om man gör det gjuter man bara mer olja på elden. Eventuellt stöd som tillhandahålls måste gynna alla regioner, oberoende av deras religiösa, etniska eller politiska inriktning. En försoningsprocess som inbegriper FN och alla lokala aktörer, däribland grannländerna - såsom Iran - måste inledas och främjas. Vi bör inte ge ensidigt stöd till regeringen mot rebellerna. Insats Atalanta bör inte fortsätta eller utökas, och absolut inte till Jemens fastland, eftersom detta endast skulle gynna de geostrategiska intressena hos industriländer i väst.
Vi bör även ägna alla våra insatser åt att motverka EU:s deltagande i USA:s totalt felaktiga upptrappningsstrategi i Jemen.
Fiorello Provera
Fru talman, mina damer och herrar! Snarare än att vara en ny front för terrorism, som någon kallade det för, är Jemen ett land som präglas av vacklande stabilitet.
Centralregeringens brist på kontroll över territoriet och gränsernas genomtränglighet gör det möjligt för olaglig människohandel, okontrollerad invandring, sjöröveri och terroristverksamhet att växa. De nya utmaningar som al-Qaidas närvaro i Jemen utgör bör emellertid inte enbart hanteras genom militära påtryckningar, utan även genom hjälp till de lokala myndigheterna så att de får bättre kontroll över territoriet. Jag upprepar: de lokala myndigheterna och inte bara regeringen.
Jemens stabilitet bör emellertid skapas genom nationellt och regionalt egenansvar, utan att landet påtvingas externa eller förhandsplanerade lösningar. Sådana överensstämmer ofta dåligt med situationen på plats och är dömda att misslyckas. Genom detta skulle ett ökat engagemang från Gulfstaternas samarbetsråd, vars ekonomiska bidrag till lokala projekt är nödvändigt, underlättas. Europeiska unionen bör samarbeta med sina samarbetspartner - Jemen, G8 och Gulfstaterna - med ekonomiska bidrag och utvecklingsbidrag som stöds av regeringen i Jemen.
Avslutningsvis vill jag säga att det är mycket bra med långsiktig politik, men den bör kompletteras med omedelbart starkt stöd för säkerhet och kontroll över territoriet. Annars riskerar vi att Jemen misslyckas och att terrorismen i området ökar kraftigt.
Andreas Mölzer
(DE) Fru talman! Det är ett välkänt faktum att Jemen för närvarande är en grogrund för islamska extremister och att landet är drabbat av fattigdom, bristande säkerhet och hög vapentäthet. Vidare skakas landet av konflikter och lider av akut vattenbrist. Det är ett land där regeringen inte ens tycks ha fullständig kontroll över kapitalet.
Jemen har hamnat i rampljuset i och med kampen mot terrorismen och är därför ännu ett land där radikala islamisters närvaro är en olycklig konsekvens av tidigare misslyckad politik från USA:s sida. Detta, liksom CIA:s överflygningar, de hemliga fängelserna och de katastrofala konsekvenserna av de amerikanska kampanjer som hittills bedrivits i Mellanöstern bör verkligen beaktas i debatten.
Enligt min mening vore det mycket naivt att likställa terrorismen med fattigdom, på samma sätt som det vore oansvarigt att låta oss styras av amerikansk politik och godtroget tro att endast ökat militärt bistånd till Jemen kan lösa problemen där. Den maktfullkomlige presidenten är mycket nöjd med att inkassera miljoner i militärt bistånd från väst, men han har tidigare gång på gång tagit sin tillflykt till islamister för att en gång för alla tysta regimmotståndarna.
Vi får naturligtvis inte passivt titta på när detta land förvandlas från tillflyktsort för jihadanhängarna, vilket det har varit fram till nu, till deras bas för verksamhet och utbildning. Det finns även ett tydligt behov av att diskutera hur utvecklingsstödet kan förbättras, om så bara för att minska antalet personer som rekryteras av jihadanhängarna.
Slutligen får EU inte låta sig tvingas att anta rollen som USA:s kassör. I stället måste unionen anta rollen som opartisk mellanhand för att möjliggöra dialog och bana väg för en långsiktig politisk lösning.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Fru talman! Jag har en kort kommentar och två frågor jag vill ställa till fru Ashton. Det förefaller som om EU står inför ett dilemma. Å ena sidan måste vi stödja kraftfulla åtgärder mot terrorister som utgör en direkt fara för EU-medborgarnas säkerhet. Den senaste tiden har olika islamistiska extremistgrupper i Jemen varit mer aktiva än någonsin tidigare och al-Qaida betraktar Jemen som ett av dess viktigaste områden när det gäller att planera attacker mot mål i väst och utbilda milis och potentiella självmordsbombare.
Den misslyckade operationen mot Northwest Airlines-planet är det senaste exemplet på den typ av hot som vi står inför. Å andra sidan bör man känna till att myndigheterna i Jemen mer än en gång har anklagats för tortyr, omänsklig behandling och utomrättsliga avrättningar av olika människorättsorganisationer. Godtyckliga gripanden av medborgare och husrannsakningar är vanligt förekommande och behovet av att bekämpa terrorismen har nämnts som den huvudsakliga ursäkten till detta olagliga agerande.
Fru Ashton! Med hänsyn till rådets slutsatser om Jemen undrar jag vilket slags stöd EU erbjuder Jemen när det gäller att bekämpa terrorismen? EU menar att det inte finns någon militär lösning på krisen i området. Samtidigt har Washington undertecknat ett avtal med myndigheterna i Jemen om ett tätare militärt samarbete. Därför skulle jag uppskatta att få höra er åsikt och EU:s ståndpunkt när det gäller amerikanernas beslut att engagera sig mer aktivt i Jemen för att bekämpa terrorister, framför allt genom att underteckna avtal om militär underrättelsetjänst och utbildning.
Richard Howitt
(EN) Fru talman! Jag välkomnar dagens debatt inför nästa veckas möte med rådet för utrikesfrågor och den konferens i London som Gordon Brown sammankallat till.
Anledningen till att vi uppmärksammar Jemen må vara försöket att spränga ett flygplan i luften, men i dag vädjar jag även om att internationell uppmärksamhet riktas mot ansträngningarna för att befria den brittiske ingenjören Anthony S. och de fem andra européer som tagits som gisslan. Dessa fem personer arbetade på ett lokalt sjukhus i Jemen och har varit kidnappade sedan juni förra året.
Inom ramen för vårt framtida arbete bör vi emellertid inte bara beakta Jemens inre behov, utan även de yttre behoven. Vi måste bekämpa undernäringen, som är högre än i vissa afrikanska länder söder om Sahara, t.ex. Niger, och kränkningarna av de mänskliga rättigheterna som Laima Liucija Andrikienjust nämnt, i ett land som ligger på plats 11 på listan över de länder i världen som utför flest avrättningar, även av barn. Världssamfundet får inte bara vänta på att terroristerna ska börja agera innan vi tar itu med kapacitet, styre och utveckling i ömtåliga länder i vår värld.
Jag välkomnar utrikesrepresentantens tillkännagivande om bistånd i dag och ber henne att se till att man vid nästa veckas möten behandlar faktiska åtaganden från alla deltagare i form av biståndspengar till Jemen, vid en tidpunkt då FN:s samlade vädjan om hjälp till landet har resulterat i mindre än 1 procent av de medel som krävs. Jag håller med Franziska Katharina Brantner om att man vid mötena ska eftersträva eldupphör och eventuellt en fredskonferens om de senaste striderna med houthi-rebellerna i norr och se till att de humanitära organisationerna ges tillträde till regionen. Dessutom bör man se till att landets oljeintäkter investeras i ekonomisk och social utveckling för landets folk och att EU samarbetar för att hitta varaktiga lösningar för fångarna från Jemen, den största kvarvarande gruppen i Guantanamobukten.
Jag hoppas att utrikesrepresentanten kommer att utforska möjligheterna till ett gemensamt ESFP-projekt mellan EU och Gulfstaternas samarbetsråd om utbildning av säkerhetssektorn i Jemen, eftersom våra insatser på detta område är ytterst viktiga i så många länder.
Avslutningsvis må Bin Laden komma från Al-Rubat i Jemen, men det är bristen på internationellt engagemang som har gjort det möjligt för så många av landets unga att radikaliseras i hans namn. Internationellt engagemang måste nu bli verklighet.
Charles Goerens
(FR) Fru talman, mina damer och herrar! Ett försök till attack är tillräckligt allvarligt för att vi ska inse hur viktigt det är att försvara våra medmänniskors säkerhet. För att skydda våra samhällen måste vi dessutom ständigt försöka hitta en balans mellan säkerhet och frihet.
Rätten till skydd, framför allt mot en terroristattack, fastställs i artikel 188 r i Lissabonfördraget, närmare bestämt i punkt 4 till denna artikel, där Europeiska unionen och dess medlemsstater ges rätten att agera aktivt. I samma punkt tydliggörs att Europeiska rådet regelbundet måste utvärdera de hot som EU utsätts för. Jag vill be Catherine Ashton klargöra om, och i så fall i vilken utsträckning, Europeiska unionen och dess medlemsstater har agerat i enlighet med denna artikel.
Anser hon att samarbetet inom EU gör det möjligt för henne att hävda att den amerikanska underrättelsetjänstens misstag, som avslöjades i samband med den misslyckade attacken på flight 253 från Amsterdam till Detroit, inte skulle ha kunnat ske i EU?
En fråga är absolut central för denna debatt: kände de europeiska underrättelsetjänsterna, alla de europeiska underrättelsetjänsterna, till namnet på dem misstänkte terroristen? Om inte, vilka slutsatser drar hon av detta? Anser hon att den nuvarande nivån på samarbetet och informationsutbytet mellan underrättelsetjänsterna är tillräckligt hög för att utesluta att denna typ av misstag görs i EU?
Anser utrikesrepresentanten att medlemsstaternas underrättelsetjänster har tillräcklig kapacitet för att samarbeta i den anda av solidaritet som föreskrivs i artikel 188 r?
Medborgarna är i sin fulla rätt att kräva en felfri övervakning av terroristhotet. De skulle ha svårt att förstå varför EU fortsätter att skicka fler och fler personuppgifter av typen SWIFT till Förenta staterna samtidigt som det har visat sig att det förekommer åtskilliga brister i fråga om förebyggande och underrättelser.
Geoffrey Van Orden
(EN) Fru talman! Dessvärre utvecklade Jemen för länge sedan de egenskaper som krävs för att bli en grogrund för terrorism och detta har inte uppmärksammats tillräckligt under åren. Konflikterna, laglösheten och korruptionen är djupt rotade.
Det är förresten värt att erinra om att orsaken till att brittiska trupper gick in i Jemen i början av 1800-talet var att få ett slut på sjöröveriet i Adenbukten och att de var mycket framgångsrika i mer än ett århundrade. De senaste åren har Jemen naturligtvis både utvecklats till en grogrund för terrorister där terroristhandlingar har utförts och exporterat terrorismen till andra länder. Terroristgrupper är skickliga när det gäller att utnyttja de möjligheter som svaga länder erbjuder. Vi behöver hjälp med att bekämpa detta.
För närvarande tillhandahåller Storbritannien oproportionerligt stort stöd. Jag hoppas att man vid Londonkonferensen kommer att uppmana andra länder, EU och regionala stater att göra mer.
Vi kan naturligtvis inte hysa förhoppningar om att lyckas utrota terrorismen överallt där den utvecklas och detta innebär att vi måste förbättra säkerheten i våra egna länder och ha effektivare kontroller vid våra egna gränser. Jag tvivlar på att EU är tillräckligt motiverat för att göra detta, så vart och ett av våra länder måste se om sitt eget hus.
Charalampos Angourakis
(EL) Fru talman! Folket i Jemen är offer för imperialistiska konflikter och ingripanden. Jag anser att imperialistmakterna underblåser etniska, rasrelaterade och religiösa maktkamper i landet. I flera år har de tillgripit militära styrkor. De undergräver en fredlig lösning av meningsskiljaktigheter för att få kontroll över energitillgångar och kanaler för energiöverföring i området.
Utvecklingen i landet har alltid varit resultatet av de imperialistiska val som gjorts inom ramen för Natos politik och den politik som går ut på att stödja den djupt reaktionära och gräsrotsfientliga regimen i landet. I och med den enorma ökningen av finansiellt och militärt bistånd från Förenta staterna, med förevändningen att al-Qaida ska bekämpas, samt klassificeringen av Jemen som ett land som gömmer terrorister, bombningen av områden i landet som saudiska styrkor med hjälp av USA genomfört och närvaron av utländska trupper är det möjligt att det öppna militära imperialistiska ingripandet kommer att trappas upp. Detta står klart efter den hysteri som försöket till terroristattack på Delta-planet gav upphov till. Jag tror att människorna kommer att svara på detta genom att intensifiera kampen mot de repressiva åtgärderna och de imperialistiska ingripandena mot dem.
Andrew Henry William Brons
(EN) Fru talman! Som den uppdiktade Lady Bracknell kunde ha sagt är det beklagligt att göra ett misstag i den muslimska världen, men vårdslöst att göra två.
Att göra tre eller fler misstag är ett tecken på dumhet, galenskap eller avsiktlig vilja att skada. Jemen kallas nu för det nya Afghanistan. Amerikanska trupper används redan som rådgivare där. Hur länge dröjer det innan de och deras allierade, däribland Storbritannien, börjar använda marktrupper mot al-Qaida?
Vad borde väst i själva verket göra för att förhindra hotet? Först av allt borde man få ett slut på krigen i de muslimska länder där västerländska trupper dödas, civila dödas och unga muslimer radikaliseras hemma och utomlands. Man borde ta hem trupperna så att de får arbeta med säkerheten i hemlandet för att skydda våra befolkningar och infrastrukturer.
Man bör tillämpa en helt och hållet neutral politik gentemot Mellanöstern, överge USA:s partipolitik, stoppa invandringen från muslimska länder och övertyga radikala muslimer i väst om att de skulle bli mycket lyckligare om de levde med människor som delar deras religion.
Angelika Niebler
(DE) Fru talman, fru Ashton, mina damer och herrar! De senaste månaderna har förhållandena för folket och den övergripande politiska och ekonomiska situationen dramatiskt förvärrats i Jemen. Vi européer måste därför göra allt vi kan för att äntligen stabilisera landet.
Fru Ashton! Jag vill be er att agera för att förhindra att Jemen blir ett nytt Afghanistan. Vi måste göra allt som står i vår makt för att bekämpa den internationella terrorismen. Vi kommer emellertid endast kunna uppnå detta om vi även stöder en fredsprocess i Jemen. Vi måste skapa fred i regionen och stödja regeringens fredsfrämjande insatser där. Regeringen i Jemen bör även återigen påminnas om att den måste se till att det inte förekommer någon diskriminering i Jemen - först då kan det skipas fred. För att skipa fred krävs demokratiska strukturer så att minoriteternas rättigheter respekteras. Det är den väg vi följer i Europa och den kanske skiljer sig från andra vägar. Jag vill be er att i er nya roll göra allt för att följa denna europeiska väg med oss.
Utan politisk stabilitet har Jemen ingen chans. Med politisk stabilitet kan den lokala ekonomin återhämta sig och därefter kan ekonomin byggas upp och framtidsutsikter skapas för människorna. Jag ber er att arbeta hårt för detta. Jag ber er också att använda ert inflytande för att se till att stödtrupperna där kan tillhandahålla humanitärt bistånd. Det finns över 130 000 flyktingar från Somalia i Jemen. Situationen på plats är fasansfull. Jag sätter allt mitt hopp till er och förväntar mig att ni kommer att använda ert inflytande här. Jag ber er även att försvara de sex EU-medborgare - en britt och fem tyskar - som hålls som gisslan i Jemen. Kanske kan ni även bidra till att de friges. Tack så mycket.
Zigmantas Balčytis
(LT) Jag instämmer med kommissionen och med de parlamentskolleger som beskriver situationen i Jemen som spänd. Landet är utarmat efter oändliga frihetskrig och separatiststrider och det råder extrem fattigdom. Denna typ av ekonomiska och politiska instabilitet har redan skapat oro i grannländerna på den arabiska halvön och hotar inte bara den regionala utan även den globala säkerheten. Nyheterna om den senaste tidens intensifiering av terroristgruppernas verksamhet är oroande. Låt oss även tänka på det misslyckade försöket att spränga ett flygplan på väg till USA i luften, samt hoten mot ambassader i Jemen. USA har redan tillkännagett att man kommer att ägna särskild uppmärksamhet åt situationen i landet. Därför anser jag att det är Europaparlamentets, kommissionens och andra institutioners skyldighet att vid genomförandet av den gemensamma utrikespolitiken särskilt följa ikraftträdandet av Lissabonfördraget, och vidta gemensamma och samordnade åtgärder tillsammans med världssamfundet.
Ivo Vajgl
(SL) Jag kommer att tala slovenska, så jag vill be er att lyssna till tolkningen. Jemen är ett land som plågas av religiösa konflikter och konflikter mellan stammar och av misstag som gjorts vid utövandet av tidigare kolonistaters och USA:s politik. Som några av våra parlamentskolleger har sagt har vi för det första att göra med Främre Orienten och Mellanöstern, en instabil region som genomsyras av olösta problem, och för det andra naturligtvis källan till alla konflikter, konflikten mellan israeler och palestinier.
Jemen är representativt för alla dessa problem och vi får inte lura oss själva att tro att vi har med ett lokalt problem att göra. Jemen brottas med ett inbördeskrig, al-Qaidas fästen, en svag stat, en bristfällig underrättelsetjänst, bristande säkerhet och beväpnade militära styrkor. Vad kan vi förvänta oss av Londonkonferensen?
Enligt min uppfattning, fru utrikesrepresentant, kommer det svåraste av allt vara att formulera en holistisk strategi, men det är just det vi måste göra. Detta kommer i sig att lösa Jemens problem. Vi behöver en ekonomisk strategi och en utvecklingsstrategi och vi måste erbjuda Jemen den typ av stöd som kan hjälpa landet att bygga upp dess statliga och administrativa kapacitet.
Jag anser emellertid att den andra rapporten, som jag vill att ni ska presentera för oss, handlar om att vi inte får lura oss själva att tro - det får ingen göra - att detta bara är ytterligare en fråga eller ytterligare ett problem som kan lösas med militära medel. Jag befarar att det finns många tecken, framför allt i de globala medierna, på att vi förbereder oss för en ny frontlinje, en ny beväpnad konflikt. Det vore det värsta som skulle kunna hända i Jemen och skulle förmodligen infektera förhållandena i hela regionen ännu mer. Vi har dragit tillräckligt många lärdomar av de militära äventyr vi har bevittnat, från Främre Orienten och Mellanöstern till Afghanistan och andra platser.
Struan Stevenson
(EN) Fru talman! Tidigare diskuterade vi den försämrade människorättsliga situationen och den brutala fascistregimen i Iran. I den debatten fick vi veta att mullorna har exporterat terrorismen till Palestina och Libanon, och att de nu exporterar sin avskyvärda terror till Jemen.
I slutet av oktober rapporterade regeringstjänstemän i Jemen att de hade hejdat ett fartyg lastat med vapen från Iran. De grep fem iranska instruktörer. Vapnen och instruktörerna var avsedda för houthi-rebellerna.
Iran har tidigare varit en mästare på att utkämpa krig genom ombud. Man gjorde det i både Palestina och Libanon. Nu vill man underblåsa en regional konflikt genom ombud med det sunnidominerade Saudiarabien. Jag vill säga fru Ashton att hon, om hon agerar med fasthet mot Iran, kommer att kunna avlägsna en stor del av den maligna cancer som hotar Mellanöstern.
Cristiana Muscardini
(IT) Fru talman, fru utrikesrepresentant, mina damer och herrar! Den allvarliga politiska, ekonomiska och sociala krisen i Jemen är kopplad till al-Qaidas operativa närvaro på territoriet och den jihad-inspirerade vision som motiverar denna.
Jemen är ett av de fattigaste länderna i världen och har mycket svårt att hantera interna konflikter på grund av det religiösa ursprunget till konflikten mellan den shiitiska minoriteten och sunniminoriteten. I förslaget till resolution betonas att bistånd, samarbete och stöd för genomförandet av sociala biståndsprogram är nödvändigt. Vi bör emellertid framhäva de risker som även väst löper om säkerhetsproblemen inte hanteras på ett tydligt och bestämt sätt.
Det som driver terrorister att skaffa sig militär utbildning och lära sig att utföra martyrhandlingar är en produkt av jihadanhängarnas ideologi som blir allt mer utbredd och förankrad på den afrikanska kontinenten, vilket delvis beror på den likgiltighet och ytlighet med vilken världssamfundet har hanterat, eller snarare underlåtit att hantera, al-Qaida och dess celler i Somalia, Sudan och även i Jemen.
Vi måste beakta förhållandet mellan orsak och verkan när det gäller terroristnärvaron i Jemen och antalet aktioner för att destabilisera Somalia, en bricka i spelet som kontrolleras av al-Qaidas styrkor i Jemen. Dessa är i sin tur inte lika beroende av wahhabiterna i Saudiarabien som av de iranska ayatollorna som de får vapen och pengar från. Stödet till Jemen kan inte skiljas från säkerhetsfrågan.
Arnaud Danjean
(FR) Fru talman, fru Ashton! Ni har rätt i att den viktigaste säkerhetsprioriteringen i Jemen är att få slut på de interna konflikterna i landet. Vi får inte förväxla orsakerna med konsekvenserna, och utan att bagatellisera terroristrisken måste jag säga att den största anledningen till instabiliteten i Jemen inte är terrorismen. Terrorismen utvecklas till följd av den instabilitet som de interna konflikterna orsakat. Ur denna synvinkel bör Europeiska unionens prioritering vara att uppmuntra och stödja de insatser som för närvarande görs för att inleda en nationell dialog i Jemen med president Ali Abdullah Saleh.
På regional nivå finns det - vilket vi just har påmints om - kopplingar till den somaliska krisen och krisen på Afrikas horn. Det förekommer mycket stora migrationsflöden, men även vapenhandel och förflyttningar av jihadanhängare mellan Jemen och Somalia. När det gäller detta vill jag veta var Europeiska unionen står i fråga om stärkandet av kapaciteten för övervakning till sjöss, vilket även berör Jemen.
Filip Kaczmarek
(PL) Fru talman! Jemen är det fattigaste landet i arabvärlden. Jag besökte nyligen Jemen och såg detta med egna ögon. Det råder ingen tvekan om att fattigdom är källan till, eller åtminstone en faktor som intensifierar en del av de många problem som landet drabbats av.
I vår globala värld blir Jemens problem dessvärre även våra problem. De interna konflikter som nämns i förslaget till resolution och i denna debatt bör lösas med politiska medel och de olika sidorna i konflikterna måste respektera de mänskliga rättigheterna och internationell humanitär rätt. Europeiska unionen bör genomföra insatser för att förhindra att den aktuella krisen trappas upp. Det utvecklingsbistånd som vi ger kan, om det är effektivt och spenderas på ett förnuftigt sätt, bidra till politisk, ekonomisk och social stabilisering.
Katastrofen är emellertid inte långt borta. Vattenbristen och de minskade lagren av råolja har nämnts, men det finns även ett annat stort problem, nämligen det faktum att 90 procent av invånarna i Jemen missbrukar kat, en hallucinogen drog som tränger undan andra grödor. Tidigare exporterade Jemen t.ex. kaffe, men nu går det inte längre att göra det eftersom denna drog odlas i stället.
Jemens regering och världssamfundet bör inte bara vidta tillfälliga åtgärder eftersom landet drabbats av strukturella problem, och även om vi kan stoppa al-Qaida i Jemen så kommer problemen att återkomma om vi inte tar itu med orsakerna till dem.
Marietta Giannakou
(EL) Fru talman! Som vi redan har hört och som vi alla inser är situationen i Jemen drastisk ur social och ekonomisk synvinkel och även när det gäller den sociala sammanhållningen. Landet har inget vatten, oljeresurserna håller på att ta slut och invånarna odlar narkotika.
Det var precis så situationen såg ut i Afghanistan för 26 år sedan när vi i denna kammare - eller Europaparlamentets gamla kammare - under debatten beslutade om åtgärder för Afghanistans framtid med anledning av betänkandet om narkotika. Om inga utvecklingsinsatser görs nu och om FN inte tillåts ha en ständig närvaro på alla nivåer kommer Jemen med säkerhet hamna i samma situation som Afghanistan befinner sig i dag, med olösta problem.
Det är svårt att bekämpa terrorism och det sätt som väst använder sig av är sannerligen inte lämpligt. Det enda sättet att hjälpa detta land att undvika att bli en bas för al-Qaida är att enas med alla arabländer, inte bara Saudiarabien. Naturligtvis måste vi även genomföra insatser för att hjälpa denna nation att röra sig bort från en stambaserad filosofi och inrikeskonflikter och sträva efter demokratiska rättigheter.
Cristian Dan Preda
(RO) Det enda som uppnåddes genom den misslyckade bomben den 25 december på planet mellan Amsterdam och Detroit var att ett viktigt faktum avslöjades. Världssamfundet insåg hur allvarlig situationen i Jemen är eftersom det som bekant pågår inte en utan tre konflikter i detta land. Förutom striden med separatiströrelsen i syd har även konflikten i Saadaprovinsen i norr hettats upp igen genom den offensiv som regeringsstyrkor inledde för omkring sex månader sedan mot de shiitiska al-Huthi-rebellerna. Dessutom har luftanfall genomförts mot al-Qaidas baser.
Den humanitära situationen, som också togs upp av FN:s generalsekreterare den 5 januari, är djupt oroande och riskerar att försämras ytterligare om dessa konflikter inte upphör. Om vi ser framåt mot den internationella konferens som anordnas nästa vecka i London anser jag att EU måste efterlysa en samordnad svarsåtgärd för att säkra landets stabilitet. Detta skulle i sin tur kunna bidra till den internationella säkerheten.
Ett enat, stabilt och demokratiskt Jemen uppnås enligt min mening genom att man upprättar en konsekvent plan för att stimulera både militärt och ekonomiskt stöd och bekämpa terrorismen. Denna plan måste understödjas av särskilda åtgärder för att stödja landets ekonomiska utveckling. Tack.
Alf Svensson
Jemen är inte enbart en fristad för al-Qaida. Det har framgått i debatten här. Landet kan mycket väl utvecklas till ett slagfält mellan två av regionens stormakter, Saudiarabien och Iran. Jemens regering har upprepade gånger anklagat Iran för att stöda den shiitiska rebellrörelsen. Det tillbakavisas av Iran, men anklagelserna återfinns faktiskt också i saudiska medier.
Det som lyfts fram som bevis för detta är dels uppgiften från den jemenitiska regeringen att den i oktober 2009 ska ha stoppat en iransk vapenleverans till rebellrörelsen, dels att Irans statliga medier de senaste månaderna bevakat den shiamuslimska rebellrörelsens kamp mer intensivt och välvilligt än tidigare. 82 saudiska soldater har dött i striderna med rebellerna i Jemen sedan Saudiarabien inledde sin offensiv den 4 november 2009.
Jemen är, som påpekats här, det fattigaste landet i arabvärlden, men det har också hamnat mellan de regionala stormakterna Irans och Saudiarabiens sköldar. Jag undrar om inte Catherine Ashton kan bekräfta det och också göra en analys av situationen?
Janusz Władysław Zemke
(PL) Fru talman! Jag instämmer i Catherine Ashtons analys av situationen. Fru Ashton! Ni har rätt i att vi behöver både humanitära och kanske även militära åtgärder om vi vill förändra situationen i Jemen. För ett brett urval av åtgärder krävs samordning eftersom det inte bara är Europeiska unionen som ansvarar för att förbättra situationen i Jemen. Många olika organ har ansvar för den frågan. När det gäller detta vill jag ställa följande fråga: anser ni inte att FN:s och EU:s arbete i humanitära frågor borde samordnas på ett bättre sätt? På området militära frågor och spaning krävs även ett bättre samarbete med Nato och underrättelsetjänster - jag tänker särskilt på underrättelsetjänsterna i vissa länder. Dessa åtgärder måste samordnas eftersom de då blir avsevärt effektivare.
Paul Rübig
(DE) Fru talman, fru Ashton! Min fråga rör de samarbetsformer som vi, Europeiska unionen, enligt er uppfattning bör utveckla i Jemen, t.ex. när det gäller små och medelstora företag eller kanske i fråga om tillhandahållande av energi och vattenförsörjning, där kommunikation och upprättande av förbindelser skulle kunna spela en särskild roll i framtiden. Vilka program anser ni bör prioriteras?
Marek Siwiec
(PL) Fru talman! Det var nära att Europaparlamentets talman fick uttrycka sitt deltagande med familjerna till nästan 300 offer som befann sig ombord på ett flygplan mellan Amsterdam och Detroit. Han skulle ha gjort det i går. Det var ingen tillfällighet att detta hände. Denna dramatiska händelse var nödvändig för att världen skulle upptäcka problemet Jemen - en ny källa till terrorism.
Vi står hjälplösa när vi möts av en situation som liknar den vi drabbades av i Afghanistan. Vi står hjälplösa när vi möts av det som sker i dag i Jemen. EU och denna byggnad är fylld av vilseledda människorättsförsvarare som tyckte synd om fångarna i Guantanamo. Dessa fångar släpptes fria och organiserar nu nya attacker. Återigen kommer människor att dö och vi kommer att säga att vi är maktlösa.
Jag stöder till fullo det som Janusz Władysław Zemke sade - utan militärt samarbete, utan samarbete om underrättelsefrågor och utan samarbete mellan institutioner som har till uppgift att bekämpa terrorism riskeras våra medborgares liv och hälsa.
Catherine Ashton
Fru talman! Återigen en viktig och omfattande debatt om ett område i världen som vi under några år har uppmärksammat. Jag talade om att kommissionen under perioden 2007-2010 anslog 100 miljoner euro i stöd och att ett liknande belopp kommer att anslås i framtiden, men icke desto mindre är detta ett område där vi återigen har reflekterat över vikten av hållbara och samordnade insatser, som många ledamöter har påpekat.
José Ignacio Salafrancas kommentarer i början fångades upp och återspeglas i flera inlägg om hur vi kan se till att vår samordning av säkerhetsfrågorna blir effektiv genom att med politiska och ekonomiska medel ta itu med de problem som denna nation står inför. Marietta Giannakou tog upp frågan om minskade vatten- och oljeresurser. Jag tror att Jemen är det första landet där vattnet förväntas ta slut omkring 2015, vilket vi måste se som en verklig och viktig utmaning.
För att kunna ta itu med detta måste vi tillämpa en integrerad strategi. Flera ledamöter ställde frågan om vilken strategi vi bör följa. Jag kommer att ange huvuddragen i några av de viktigaste aspekterna av detta. Först av allt säkerhet och bekämpning av terrorism. När vi nu närmar oss Londonmötet måste vi samarbeta effektivt i fråga om detta, vilket flera ledamöter har påpekat. Vi måste få ihop stödpaketet och inrikta oss på det arbete som vi redan utför, t.ex. insats Atalanta vid kusten och betydelsen av denna.
Frågan om att förbättra övervakningen till sjöss behandlas för närvarande. Jag och den spanske försvarsministern diskuterade den nyligen för att undersöka vad som kan göras för att på ett bättre och mer effektivt sätt samordna arbetet med säkerheten till sjöss, med tanke på kustens längd och det utrymme som måste täckas.
Jag anser också att vi har beskrivit den omfattande strategin för hur olika aspekter kopplas samman och Jemens grannländer engageras. Fru Brantner, ni tog särskilt upp Gulfstaternas samarbetsråd. Jag instämmer: en mycket stor del av insatserna på detta område handlar om att samarbeta med grannländerna i regionen och återigen hoppas jag att mötet i London kommer att föra samman de viktigaste länderna från området så att de kan hjälpa oss.
Mötet i London är naturligtvis en möjlighet för oss att samla våra idéer och att göra det tillsammans med Förenta staterna och andra. Vi engagerar oss tillsammans med Förenta staterna. Det stämmer inte att deras strategi är begränsad till bekämpning av terrorismen. De stöder och godkänner helt och hållet det som vi beskriver som vår strategi för att ta itu med de grundläggande orsakerna till problemet, återigen de olika åtgärder som vi måste vidta för att stödja detta land.
Som svar på den specifika frågan om säkerhet vill jag informera om att EU:s informella möte för inrikesfrågor äger rum i Spanien i helgen. Jag har förstått att den amerikanska motparten kommer att vara där för att diskutera de frågor som parlamentsledamöterna har tagit upp.
Jag instämmer i kommentaren om att detta inte är en julgran eller en önskelista. Vi måste vara mycket selektiva när det gäller det som vi tror kan göra skillnad. Att hjälpa Jemen att inrätta den typ av dialog som landet behöver internt för att stödja befolkningen och försöka att lösa några av de konflikter som uppstår i landet kommer enligt min mening vara lika viktigt som allt annat vi gör.
När det gäller frågan om att hitta rätt typ av stöd anser jag att även stabilitetsinstrumenten kan användas på lämpligt sätt för att tillhandahålla stöd. De ersätter emellertid inte och skulle aldrig kunna ersätta insatserna att hjälpa regeringen att inleda en intern dialog, eftersom det bara är regeringen som kan göra det. Jemens samarbetspartner måste engagera sig i landet för att kunna ta itu med de problem som har störst betydelse för detta.
För mig har detta varit en mycket bra debatt. Jag är väldigt tacksam, för debatten hjälper mig att fastställa dagordningen med de frågor som jag tar med mig till rådet för utrikesfrågor och därefter till London där vi tillsammans med regeringen kommer att diskutera alla de aspekter där vi kan tillhandahålla kontinuerligt stöd för att hjälpa landet att utvecklas ekonomiskt, bekämpa terrorismen och hantera frågor som rör stöd från grannländerna.
Jag anser att en sista fråga som bör tas upp är erkännandet av gisslans svåra situation, en fråga som har behandlats flera gånger. Sex personer har tagits som gisslan: en britt och fem tyskar, däribland några mycket små barn. Jag vet att den tyske utrikesministern Guido Westerwelle nyligen besökte Jemen. Han och jag talade om det denna vecka, och våra tankar går ständigt till dem som tagits som gisslan och som lider. Vi kommer att ta med oss alla dessa frågor till mötet i London och jag vill återigen säga hur tacksam jag är mot parlamentsledamöterna för att de tagit upp dessa viktiga frågor.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum under den första sammanträdesperioden i februari.
João Ferreira  
Vi har under lång tid sett hur kraftfulla geostrategiska intressen sammanfaller i det vidsträckta området som omfattar Mellanöstern och Främre Orienten samt Centralasien och Nordafrika, däribland Röda havet och Adenbukten, där Jemen har en strategisk position (bredvid Somalia). Dessa intressen försvaras i allt högre grad med militära medel och ökad aggressivitet. Den nuvarande situationen i Jemen och det fruktansvärda lidande som dess folk drabbats av bör analyseras mot bakgrund av detta. USA:s och EU:s ökade militära inblandning i regionen måste uppmärksammas och skarpt kritiseras. Ett brutalt och vedervärdigt tecken på denna inblandning, som vi kraftigt fördömer, var de amerikanska kryssningsrobotarnas anfall mot vad som påstods vara en bas för al-Qaidaterrorister. Detta anfall rapporteras emellertid ha orsakat dussintals civila dödsfall. Den verkliga lösningen på de komplexa problem och faror som hotar folket i regionen är demilitarisering, respekt för nationella lagar och folkets suveränitet och ett samarbete som syftar till att lösa de djupgående sociala problem som landet står inför.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz  
Fru talman! När det gäller problemet med säkerhet och ekonomisk samt politisk stabilisering i Jemen, ett problem som har visat sig relativt ofta den senaste tiden, vill jag som ledamot i Europaparlamentets delegation för förbindelserna med Arabiska halvön uttrycka min oro. Jemen, som är det fattigaste landet i arabvärlden, har blivit föremål för terroristgruppernas särskilda intresse. Dessa grupper utnyttjar landets svaghet och har förvandlat det till en bas för terroristattacker som sträcker sig långt utöver dess gränser. Enligt observatörer riskerar Jemen att falla sönder som ett resultat av shiiternas uppror i norr, separatiströrelsen i syd och al-Qaidas terroristverksamhet.
Därför vädjar jag om att de bilaterala förbindelserna med Jemen stärks och att planer för de mest effektiva sätten att förbättra säkerheten och den politiska situationen utarbetas, framför allt i samband med det särskilda möte i denna fråga som anordnas av Gordon Brown den 28 januari i London.
