Бюджет за 2011 г. (разискване)
Председател
Следващата точка е разискването относно бюджета за 2011 г..
Бих желал да започнем обсъждането. Г-н Барозу, г-н Ватле, г-н Шастел, по време на заседанията по съгласуване Европейският парламент и Съветът не успяха да постигнат споразумение относно бюджета за 2011 г., за което ние съжаляваме. То можеше да бъде постигнато.
Европейският парламент осъзнава необходимостта от икономии. Ние бяхме готови да се съгласим с ограничаване на нарастването на бюджетните кредити за плащания в бюджет 2011 до 2,91% спрямо 2010 г. В замяна искахме да въведем метод за привеждане в действие на Договора от Лисабон, и по-конкретно искахме да определим кои процедури следва да се спазват по време на по-нататъшните преговори по бюджета. Това е важно, тъй като Договорът от Лисабон е в действие. Ние по никакъв начин не искахме да излизаме извън неговите рамки. Знаем, че повечето държави-членки искаха това споразумение.
Сега трябва да решим максимално бързо как да преодолеем проблема с липсата на бюджет. Той е отговорност и на трите европейски институции. Ние сме заявявали, че за Парламента бързата процедура е възможна, но само в случай че са гарантирани очакванията ни относно процедурите за следващите бюджетни преговори.
През последните няколко дни ние сме свидетели на значителен напредък в преговорите със Съвета. Сигурен съм, че е възможно да постигнем споразумение. Европейският парламент е готов да извърши огромна работа, за да го постигнем възможно най-бързо. Преговорите ни приключиха на 15 ноември малко преди полунощ с очакването от страна на Парламента, че искаме да намерим добри решения на два основни въпроса: механизмите за гъвкавост, за да гарантираме финансиране за политиките, произтичащи от Договора от Лисабон, и решения, свързани с участието на Парламента в процеса на договаряне на последователни многогодишни финансови рамки.
Ние имаме такива очаквания и по отношение на предложенията, свързани със собствените ни ресурси за Европейския съюз. Считаме, че Европейската комисия би могла да играе решаваща роля в този случай. Сигурен съм, че благодарение на взаимната готовност за провеждане на разговори ние ще постигнем споразумение. Аз бих желал да подчертая още веднъж, че по мое мнение ролята на Европейската комисия е от решаващо значение. Поради това ние очакваме с интерес речта на г-н Барозу, в която той ще представи както предложения нов бюджет, който ще бъде подложен на гласуване на 1 декември, така и отговор на основните очаквания на Парламента. Разбира се, това, което ще чуем от председателството - от г-н Ватле - също ще бъде от особена важност за нас наред с това, което има да ни каже и г-н Шастел.
Joseph Daul
Г-да председатели, госпожи и господа, разискването относно бюджета се провежда във време, когато нашите съграждани са обзети от съмнения, породени от отслабването на техните валути, а Европа с право се обединява в подкрепа на ирландската икономика.
Обратно на това, което може да се каже относно целите на Европейския парламент по време на преговорите, тук не става въпрос за борба за власт или институционални спорове, нито пък за игнориране на трудностите, с които се сблъскват държавите-членки, или кризата с публичния дълг, от която ние всички сме засегнати. Не, тук става въпрос да се гарантира, че Европа може да спази ангажиментите си. Ангажиментите в социалната сфера, като тук имам предвид образованието и продължаващото обучение; ангажиментите към потърпевшите от природни бедствия - тук имам предвид помощта за държавите, засегнати от бунтове за храна; и ангажиментите към програми, създаващи работни места и растеж като "Галилео" и "ITER".
Реалността показва, че ако разгледаме нещата по-скоро от счетоводна, отколкото от политическа гледна точка, ще видим, че няколко държави-членки, които продължават да блокират преговорите, нанасят вреда на интересите на 500 милиона европейци. Като обявяват Европейския парламент за главен виновник и внушават, че той иска да харчи във времена, когато държавите-членки затягат коланите, че иска да упражнява възложените му по силата на Договора от Лисабон правомощия в ущърб на икономиите и европейците, тези държави отклоняват вниманието от реалността на съществуващите проблеми.
Каква е реалността? Тя показва, че последните икономически прогнози не дават никаква надежда за връщане до 2020 г. към силен, устойчив и приобщаващ растеж, който Европейският съюз си поставя за цел.
Факт е също така, че настоящият проектобюджет не предвижда финансиране на новите правомощия, възложени на Съюза съгласно Договора от Лисабон, и не успява да изпълни исканията ни за пристъпване към средносрочния преглед на финансовия цикъл, както е заложено в споразумението за 2007-2013 г.
На последно място, факт е, че проектобюджетът не предвижда никакви, наистина никакви, финансови средства за стратегията за 2020 г.
Накратко казано, Съветът приема програми, без да предоставя финансово обезпечаване за тях. Нещо повече, когато председателят на Европейския парламент му напомня за тези негови задължения, той се обижда, но когато местен, регионален или национален орган одобрява проекти, без да ги финансира, този орган бива заклеймяван. Защо, бих ви попитал, нещо, което се счита за неприемливо на местно или национално равнище, е приемливо на европейско равнище?
Това ли е начинът да сближим нашите граждани с Европа? Не мисля, че е така. Аз ясно заявих пред Комисията и преди всичко пред Съвета: не разчитайте на моята група, не разчитайте на Парламента да гласува програми, които нямат гарантирано финансиране. Моята група настоява да се върнем към здравия разум и да постигнем балансирано споразумение. То трябва да е комплексно споразумение, което да е свързано едновременно с бюджета за 2011 г., с коригиращия бюджет за 2010 г. и съответните писма за изменение, с процедурата за гъвкавост и, накрая, с гаранциите относно финансирането на бъдещите политики, което ние наричаме "политически раздел".
Аз бих подчертал, че нашите предложения относно този раздел не предполагат промени в настоящите договори, нито дават никаква прогноза за размера, произхода или разпределението на бъдещите средства на Европейския съюз. Също така бих подчертал, че възобновяването на разискването относно собствените ресурси не е ново предложение на Парламента, а решение, прието от Съвета през май 2006 г. след постигнатото през декември 2005 г. споразумение по време на председателството на Обединеното кралство.
Моята група напълно подкрепя целта, насочена не само към фиксиране, но и намаляване на бюджетните вноски на държавите-членки. Действително изключително сериозният характер на дълговата криза следва да доведе до щателен преглед на европейските публични финанси. Не става въпрос само за разпределяне на задачите между националните бюджети и европейските бюджети, но и за намиране на всички възможни форми на взаимопомощ, за да реализираме икономии.
Уважаеми председатели, госпожи и господа, групата на Европейската народна партия (Християндемократи) подкрепя двете искания на Съвета от 15 октомври: за приноса на бюджета на ЕС за общата финансова дисциплина и за гарантирането на финансиране за европейските цели. Това е всичко, към което се стремим при преговорите относно бюджета за 2011 г., и ние сме убедени, че може да се постигне споразумение, ако председателството на Съвета води ефективни преговори с колегите си в Брюксел.
(Ръкопляскания)
Martin Schulz
Г-н председател, аз мисля, че кризата, в която се намираме сега, беше предизвикана от събитията в Довил. Считам, че президентът на Франция и канцлерът на Германия са сключили сделка с Дейвид Камерън в Довил, която предполага неговата подкрепа за преразглеждане на Пакта за стабилност и растеж в замяна на удовлетворяване исканията на Обединеното кралство относно бюджета. Може и да греша, но съмненията остават. Това е сделка, сключена за сметка на трети страни, с други думи, за сметка на правата на Европейския парламент. Ето защо не е никак странно, че третата страна, в настоящия случай - Парламентът, не е подготвен да продължи да се занимава с това.
Между другото, не е чудно също така, че съдбата на Европа е оставена в ръцете на евроскептично настроени правителства. При тези обстоятелства подобни правителства ще изпробват колко далече могат да стигнат. Британското правителство понастоящем проверява дали останалата част от Европа ще приеме прерогативите му, или няма да ги приеме. Поради това настоящият бюджет или разискването по него е също така разискване относно посоката, в която следва да се развива Европейският съюз. Не става въпрос за пари. Ние се договорихме за парите. Аз считам, че това е важно послание за гласоподавателите и гражданите на Европа. Ние постигнахме съгласие за парите и като Парламент сме изпълнили исканията на Обединеното кралство по отношение на тях: увеличение от 2,91% на разходите, не на бюджетните кредити за задължения, а на разходите.
Ако не става въпрос за пари, за какво тогава? Става въпрос за правата на Европейския парламент. Става въпрос за правата, които са залегнали в договора. Всичко, за което призовава Парламентът, представлява част от договора. Въпросът за собствените ресурси е засегнат в член 311 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Средносрочното финансово планиране е процедура, залегнала в договора, която следва да се постанови с регламент. Гъвкавостта в бюджета предполага взаимен интерес на правителствата, Комисията и Парламента, както и способността им в рамките на бюджетните правила да реагират гъвкаво на краткосрочните изисквания. Не става въпрос за допълнителни разходи, а за това доколко ефективно се управлява Европа, поне в случая с гъвкавостта, и за най-важните права на Парламента.
Аз съм твърде изненадан. Правителствените ръководители на Европейския съюз са парламентаристи. Всички те са мъже и жени, които са възпитани на основата на парламентарната традиция. Както вече каза г-н Daul, кой национален парламент ще допусне волята на изпълнителната власт да се намесва в упражняването на основното му право за съставяне на бюджет? Правителствата на 27-те държави-членки на Европейския съюз, са изпълнителни органи. Ние обаче не трябва да позволяваме демокрацията в Европа да се обърне с главата надолу. Парламентът гласува бюджета и той контролира изпълнителната власт. Желанието на британското правителство в случая е 27-те правителства да контролират Парламента, което противоречи на парламентарната демокрация. Ето защо това решение може да създаде прецедент. Парламентът не трябва да позволява да му се отнемат правата.
Какво се случва после? След като парите на европейските данъкоплатци се прехвърлят в Брюксел от хазната на държавите-членки, те вече не принадлежат на държавите-членки. Те са пари на Европейския съюз. Следователно те трябва да се контролират от Парламента в рамките на Съюза. След което бюджетът следва да се приеме от Парламента, защото европейският бюджет не се приема от 27-те национални парламенти или от 27-те национални правителства, а от свободно избрания Парламент, с други думи, от настоящия Парламент.
Средносрочното финансово планиране, клаузата за гъвкавост и собствените ресурси са трите елемента, които ние следва да обсъдим със Съвета, а не парите. Ние говорихме за всичко това през последните няколко часа. Аз бих искал да заявя съвсем недвусмислено още веднъж, че г-н Lamassoure и председателите на групите положиха неимоверни усилия, за да ни дадат възможност да следваме, по мое мнение, относително последователна линия. Сега обаче не трябва да се отказваме от нея. Трябва да дадем ясно да се разбере от Съвета, че тези три елемента засягат нашите права, а не допълнителни разходи. Парламент, който позволява правата му да бъдат ограничавани от което и да е правителство, следва да престане да функционира.
Поради тези причини моята група единодушно реши, че ние или ще подкрепим тези искания, които не са нищо повече от опит да се засилят правата на Парламента, или няма да имаме бюджет. Ако нямаме бюджет, няма да има и проект "ITER", нито термоядрен реактор. Няма да има проект "Галилео", нито Европейска служба за външна дейност.
Правителствените ръководители избират. Те могат или да признаят правата на Парламента и проектите му, или да го унижат, като в този случай няма да имаме бюджет. Това е линията, която беше приета единодушно от моята група.
(Ръкопляскания)
(Ораторът се съгласява да отговори на въпрос, зададен чрез вдигане на синя карта, съгласно член 149, параграф 8)
Krisztina Morvai
(EN) Г-н председател, питам се дали Парламентът ще се съгласи, че от конституционна гледна точка има друго тълкуване на цялостната идея за разделение на правомощията и контрола и баланса? На международната арена и на европейската политическа сцена ние не можем просто да пренесем националния модел на разделение на правомощията и контрола и баланса.
Начинът, по който си представям това - интересно дали колегите ще се съгласят с мен - е, че в системата на разделение на правомощията и контрола и баланса Съветът всъщност представлява националните държави и каквото остава след Договора от Лисабон от суверенитета и независимостта на националните държави. Той действа от името на нациите, чиито правителства са избрани.
При европейските демокрации правителствата се избират чрез демократична избирателна система. От името на техните нации и народи те упражняват взаимен контрол и уравновесяват правомощията на Парламента. Няма ли да се съгласи Парламентът, че има друго тълкуване на контрола и баланса?
Martin Schulz
Г-н председател, има много начини на тълкуване, г-жо Morvai. Поне това е напълно очевидно. Възможно е Вашето тълкуване на Договора за функционирането на Европейския съюз да е различно от моето. Тук обаче не става дума за тълкуване, а за прилагане на договора, като то включва ясна бюджетна процедура. Между другото, Вие сте, доколкото знам, член на унгарската партия "Jobbik" (Движението за по-добра Унгария), а ако не, то на някоя друга партия. Моля, обяснете на гласоподавателите във Вашата страна, че ако ние приемем бюджета на Европейския съюз, тогава ще бъде действително възможно да извършим плащанията по кохезионните фондове в рамките на ЕС в дългосрочен план. Ако нямаме бюджет, няма да можем да предоставим и финансиране.
Guy Verhofstadt
Г-н председател, през декември 2005 г. имаше един министър-председател, който присъстваше на заседание в Парламента. Аз считам, че това, което ние всички научихме, е, че действително се нуждаем от сериозно реформиран бюджет в бъдеще. Нека всички ние заедно - Комисията, Съветът, държавите-членки и Европейският парламент - да намерим начина, по който през следващите няколко години можем да изградим консенсус относно променена и реформирана Европа, в която бюджетът е рационална част от бъдещето, а не злополучен пример на политически пазарлък.
Този министър-председател беше Тони Блеър - човекът, който сключи последната сделка за финансовите перспективи. Ето ни сега пет години по-късно. Казаното от г-н Блеър е основната цел, към която се стреми Парламентът: ангажиментът, поет от институциите на ЕС и всички заинтересовани страни, за преосмисляне на финансирането на Съюза и поставянето му на рационална основа, а не на основата на състезание по политически пазарлък, каквото наблюдаваме днес.
Що се отнася до числата, нека бъдем пределно ясни. За никого не е тайна, че Парламентът може да е готов да приеме изчисленията на Съвета, разбира се, в рамките на една по-широкообхватна сделка. Но ние следва да постигнем съгласие и по втория елемент, колеги, който е гъвкавостта. Нека бъдем съвсем ясни по този въпрос. Гъвкавостта не представлява отстъпление от страна на Съвета; тя е необходима, задължителна, в противен случай ние няма да можем да финансираме редица важни проекти. Нещо повече, гъвкавостта е достижение на правото (acquis). Тя формира част от междуинституционалното споразумение, с което вече разполагаме. Всъщност Съветът не удържа на думата си поради своя отказ да приеме гъвкавостта в настоящия бюджет. Накрая, и това е най-важното, ние трябва да постигнем консенсус по отношение на бъдещото финансиране на Европейския съюз.
По тази причина въпросът за собствените ресурси следва да се преразгледа; няма съмнение във връзка с това. Нека бъда ясен: собствените ресурси не са свързани с промени в договорите. Те не са въпрос и на нови компетентности. Те са свързани с прилагането на съществуващите договори и с финансирането на съществуващите компетентности, тъй като се предполага, че Европейският съюз винаги ще разполага със собствени приходи. Г-жа Меркел, г-н Саркози и г-н Камерън не знаят това, но Европейският съюз беше създаден на базата на собствени приходи. Това беше основата на финансирането му, заложена от основоположниците.
Ние всички обаче знаем, че с времето и с приноса на "желязната лейди" Съюзът загуби връзката със собствените си ресурси, което в замяна ни донесе абсурдни обсъждания относно това кой се възползва повече и кой - по-малко от Съюза. Без да се търсят интересите на Европейския съюз, а единствено като се насочва вниманието към нетната позиция на плащанията на всяка отделна държава-членка - такъв е бюджетът днес в Европейския съюз.
Това се нарича недалновидност по бюджетните проблеми на Съюза. Този начин на действие убива Съюза - той унищожава духа на единство и руши солидарността на Съюза. Повтарям, ние можем единствено да изискваме истински собствени ресурси, които от своя страна могат да доведат до това, за което настояват редица държави, а именно да имат по-малки национални вноски. Ако не променим системата, правителствата, а не гражданите ще бъдат отговорни. Ако напротив, ние вървим в посока собствени ресурси, не правителствата, а гражданите ще бъдат отговорни. Накратко, можем да кажем, че собствените ресурси за Европа, колеги, означават повече европейска демокрация; това е основата на съвременната европейска демокрация.
Поради това аз имам една молба към Вас, г-н Барозу. Тя е много проста. Независимо от формата - среща, конференция, междуправителствена конференция със или без националните парламенти - не слушайте гласовете от миналото. Гледайте към бъдещето, използвайте правото си на инициатива и внесете официално предложение колкото е възможно по-скоро. Проевропейското мнозинство в Парламента застава изцяло зад Вас и зад тази инициатива.
Daniel Cohn-Bendit
Г-н председател, уважаеми председатели, аз считам, че ако се вслушаме внимателно в думите на ораторите, ще установим, че е настъпила повратна точка в историята на Европейския съюз. Проблемът с бюджета днес, както казаха всички по един или друг начин, е свързан с идеята за развитието на европейската идея. Не става въпрос само за бюджета. Още повече че има нещо сбъркано в идеята за Европейския съюз и то винаги става очевидно по време на обществените дебати.
Ние сме свидетели на ренационализация - напълно абсурдната ренационализация - на европейските дейности. Защо? Защото, и ние всички казваме това, вие искате Европейският съюз успешно да реши проблемите, които вие вече не можете да решите на национално равнище, но в същото време искате да дадете средствата за тази задача не на Европейския парламент, а на Европейския съюз.
Ето защо ние казваме, че не защитаваме правата на Парламента, а само правата на Европейския съюз и на потребността от него. Поради това, въпреки че днес се договаряме по три въпроса, всъщност ние заедно трябва да се договорим тук по един въпрос: дали да приемем бюджета, или да го отхвърлим. Нещо повече, дори това да ни отнеме два, три или четири месеца - а това ще е проблем за всички ни - ние ще одобрим европейския бюджет само ако се договорим по повдигнатите въпроси.
В такъв случай нека не се страхуваме, ако това отнеме много време и ако ние не гласуваме, както може да се случи, бюджета през декември или дори през януари или февруари. Ако започнем разискването, но спрем по средата, ние ще претърпим загуби през следващите четири години.
Поради тези причини аз призовавам да бъдем отговорни по отношение на собствените ресурси, както ни обясни и г-н Verhofstadt. Това в крайна сметка е твърде просто и поради това идеята на г-н Lamassoure за споразумение е интересна, тъй като разискванията трябва да се провеждат на европейската обществена сцена с националните парламенти, с правителствените представители и с членовете на Комисията. Собствените ресурси представляват възможност за намаляване, ще го кажа три пъти, за намаляване - този път го казвам заради всички консерватори - за намаляване на националните вноски и в същото време за заздравяване на европейския бюджет. Все пак това никак не е сложно!
Ето защо, ако ние можем да изпратим това послание към всички в европейското пространство, народите на Европа ще се съгласят с нас. Повтарям: трябва да намалим националните вноски и да заздравим европейския бюджет. Да, ще има европейски данъци, наистина ще има, но строгите мерки, които вие въвеждате понастоящем на национално равнище, ще бъдат ужасяващи за всички, тъй като знаем отдавна, че режимът на строги ограничения убива икономическата инерция и в крайна сметка не води доникъде. Поради това аз ви умолявам: нека не осакатяваме Европа, защото правителствата вече осакатяват собствените си икономики.
Последната ми бележка засяга Ирландия. Тази страна символизира краха на неолиберализма; тя символизира неуспеха на дерегулирането. Години наред с г-н Griffith вие ни подлудявахте с вашето "да намалим регулирането, да намалим регулирането, да намалим корпоративния данък". Е, разбрахте ли сега? Това е икономическа катастрофа, а какво прави ирландското правителство в момента? То се вайка: "Майко мила, Европа, помогни ни!"
(Председателят отнема думата на оратора)
Lajos Bokros
Г-н председател, аз бих желал да уверя г-н Cohn-Bendit, че ние разбираме какво ни коства липсата на бюджет. Обратно на това, което могат да си мислят много хора, групата на Европейските консерватори и реформисти ще бъде доволна, ако се постигне договореност между двата клона на бюджетния орган. Ние считаме, че е срамно да нямаме бюджет след всички тежки разговори по съгласуването, защото 500-те милиона данъкоплатци в Европа не разбират защо двата изтъкнати клона на бюджетния орган не могат да постигнат споразумение още през първата година от прилагането на Договора от Лисабон.
Мисля, че отговорността е и на двете страни. Парламентът не трябва да заставя правителствата да поемат политически ангажименти, които те, за жалост, не могат или по някаква причина не желаят да поемат в настоящия момент, съвпадащ с разгара на кризата. Нито е необходимо Парламентът да налага спазването на тези ангажименти за по-дълъг период от време.
От друга страна, аз мога също да споделя, че Съветът има своя равен дял от отговорността, тъй като преди една седмица, когато ние преговаряхме по съгласуването, нито един посланик не си направи труда да излезе с изявление, в което да обясни гледището на своето правителство. Ето защо това беше един вид диалог между две страни, които дори не заявиха собствените си предложения.
Комисията подготвя нов проект на основата на растеж от 2,91%. Във връзка с това аз бих желал да призная и изразя моето одобрение за огромната работа, свършена от члена на Комисията Левандовски в това отношение. Ние можем да постигнем компромис, ако се съгласим да използваме гъвкавостта, която не е много добър термин, между другото, тъй като би трябвало да използваме "резерв" като част от междуинституционалното споразумение за оставащите три години от финансирането на проекта "ITER" и няколко други ключови проекти.
В същото време Парламентът може да реши да не налага политическа декларация на Съвета, което е неприемливо за няколко ключови правителства в настоящия момент. Това е начинът, по който можем да постигнем компромис. Аз мисля, че г-н Ватле работи усилено по този въпрос. Бих могъл единствено да Ви насърча да следвате тази цел, г-н Ватле, защото ще бъде още по-срамно, ако не можем да се споразумеем преди края на настоящата година.
Mairead McGuinness
(EN) (Въпрос, зададен чрез вдигане на синя карта, към г-н Cohn-Bendit, съгласно член 149, параграф 8). Г-н председател, всъщност аз считам, че не ме забелязахте. Аз имам забележка и въпрос към г-н Cohn-Bendit, за да не си помислите, че ние, ирландците, не Ви слушаме.
Ще признаете ли, че коментарът Ви по повод корпоративния данък по-скоро ще навреди, отколкото да помогне в настоящото положение? Освен Вашите злословия по адрес на ирландците, които търсят помощ, няма ли да се съгласите, че помагайки на Ирландия, Европейския съюз помага и на себе си? Казвам това като ирландска майка, защото мисля, че Вие използвахте този израз. Нека се държим съвсем зряло в Парламента и когато говорим за другите нации, да го правим с уважение.
Daniel Cohn-Bendit
(EN) (Отговаря на въпроса, зададен чрез синя карта, съгласно член 149, параграф 8)
Г-н председател, Европа е политически орган. Ние имаме национални държави със собствени политики и обсъждаме тези политики. Аз ще продължа да твърдя, че една от причините за катастрофата в Ирландия бяха погрешните икономически политики. Зелените също участваха в грешките. Знам това. Мога ясно да го кажа. Аз не съм сляп и ще продължа да повтарям, че това причината беше грешната политика. Ако следвате такава политика и тя води към катастрофа, честно е да признаете, че политиката е била грешна. Ако е била правилна, вие нямаше да стигнете до тази катастрофа.
Другият виновник са европейските банки. Те играха хазарт, но ако обикновен човек загуби пари в казино, той просто ги губи. Сега банките казват, че си искат парите обратно и ние сме в сложно положение, тъй като искаме да помогнем на ирландския народ, но трябва да кажем, че именно системата, която критикуваме, носи вината за положението, в което се намираме сега Ирландия.
Lothar Bisky
Г-н председател, госпожи и господа, поддръжниците на Договора от Лисабон акцентираха върху факта, че той премахва дефицита на демокрация в Европейския съюз. В действителност първата година показа, че Европейският парламент трябваше да се бори със Съвета и Комисията, за да може просто да участва в съвместното вземане на решения и демократичния контрол.
Участието на Парламента в съвместното вземане на решения по всички бюджетни въпроси е минимален демократичен стандарт. Повтарям: минимален стандарт. Парламентът беше избран, за да осъществи европейския идеал и да действа като противовес на националния егоцентризъм. Наш дълг е да не компрометираме участието на Европейския парламент в преговорите относно финансовата рамка на бюджетите за 2013-2020 г.
Новите задачи не могат да бъдат финансирани с преструктуриране на бюджета или ако могат, то е в много малка степен. Имайки предвид свитите бюджети на държавите-членки, напълно непонятно е, че Съветът отказва да обсъжда въпроса за собствените ресурси с Парламента.
Европейският бюджет трябва да бъде конкретен израз на солидарността на държавите-членки. В противен случай ние ще се отдалечим от основната идея за европейска интеграция и ще загубим уважението на гражданите на Европа. Държавите с основен нетен принос изглежда са забравили това. Докато предприятията им извличат печалби от европейския вътрешен пазар, Германия и другите държави проявяват тотално скъперничество, когато става въпрос за преодоляване на общите предизвикателства, пред които е изправена Европа. Солидарността е придобила нов смисъл и една държава-членка ще помага на останалите само когато това е в нейна полза.
Германските банки са толкова дълбоко затънали вследствие на кризата в ирландския финансов сектор, че спасителният път е също толкова важен за спасителите, колкото и за тези, които трябва да бъдат спасени. През последните години моята група гласуваше против бюджета на Европейския съюз. Ние считаме, че приоритетите му са погрешни и се отделя твърде малко внимание на преодоляването на спада в екологичния и социалния просперитет. Това задълбочава социалното деление в рамките на Европейския съюз и на отделните държави-членки.
Напълно неприемливо е такива големи проекти като "ITER" да бъдат финансирани за сметка на такива, които предоставят пряко финансиране за студенти, безработни, за селските райони и местните общини. В резюме, крайно време е, и аз приемам, че това е донякъде прекалено опростен начин на разглеждане, ние да се замислим по-дълбоко за хората в Европа от европейска, а не от егоцентрична национална гледна точка.
(Ораторът се съгласява да отговори на въпрос, зададен чрез вдигане на синя карта, съгласно член 149, параграф 8)
Paul Rübig
(DE) Г-н председател, аз имам въпрос към г-н Bisky. Дружествата печелят, когато произвеждат продукти или предоставят услуги, които се купуват от гражданите. Нима предлагате алтернатива, при която предприятията следва да са на загуба и да произвеждат продукти, от които никой не се нуждае?
Lothar Bisky
(DE) Г-н председател, разбирам Вашите икономически въпроси, г-н Rübig, и те са много проницателни от икономическа гледна точка, моите уважения за това. Аз считам обаче, че тук става въпрос за връзката между бюджета и Европейския парламент и неговите права. Това е друга тема. Тя е свързана с продуктите, но в съвсем различен смисъл.
Marta Andreasen
Г-н председател, нека бъдем честни. Преговорите относно бюджета за следващата година се провалиха поради амбицията на Парламента да получи повече правомощия във връзка с финансирането на Европейския съюз, въпреки че те не са предвидени в Договора от Лисабон. Това искане, което намира отражение в предложението за европейски данък, е и винаги е било неприемливо за нас.
Имаше заплахи да се блокира финансирането за държавите-членки, които отказват да се съгласят с исканията на Парламента. Повярвайте ми, това би било най-добрата новина, която бихме могли да съобщим на британските и всички европейски данъкоплатци - онези, които в крайна сметка финансират националните вноски и европейския данък. Одиторите отказаха да оправдаят 92% от разходите на Европейския съюз за 2009 г., като по тяхна оценка най-малко 6 млрд. британски лири не е трябвало да бъдат изплащани - сума, подобна на тази от миналата година, която все още не е възстановена. Блокирането на средства за тези, които използват средствата на Европейския съюз неправилно, ще даде на Европейския съюз достатъчно средства за осъществяване на благородни каузи, които той твърди, че иска да подкрепи. В същото време това ще даде на европейския административен апарат и определена степен на доверие. Но аз се страхувам, че това никога няма да се случи.
Angelika Werthmann
(DE) Г-н председател, госпожи и господа, три равнопоставени партньора седят около масата на преговорите за бюджета за 2011 г.: Съветът, Европейската комисия и Парламентът. Европейският парламент даде съгласието си за увеличение на бюджета с 2,9%, предложено от Съвета, но само в съчетание с политически пакет. В контекста на Договора от Лисабон това е напълно оправдано искане. Що се отнася до размера на увеличението, считам, че е важно да изясним, че ние продължаваме да работим с бюджет на Европейския съюз, чийто размер се отнася за времето, когато имаше 15 държави-членки, и следователно е бил предназначен за съюз с такъв размер. Сега обаче в Европейския съюз има 27 държави-членки с редица нови задачи, които трябва да бъдат взети под внимание.
Предвид икономическата криза изглежда нелогично да увеличаваме бюджета на Европейския съюз. Въпреки това ние трябва да вземем под внимание факта, че почти 95% от парите се връщат на гражданите на Европа под формата на преки помощи например чрез Европейския фонд за приспособяване към глобализацията. В крайна сметка трябва да стане ясно на всички, че настоящото бюджетно положение в някои от държавите-членки е доброволно наложено от самите тях. Факт е, че без бюджет за 2011 г. трите финансови надзорни органа не могат да бъдат финансирани. Предвид настоящата драма в Ирландия би било добре, ако тези органи бяха започнали да функционират вчера.
Мелхиор Ватле
Г-н председател, в началото бих искал да кажа, че за никого не е приятна липсата на съгласуване на 15 ноември. Наистина, ние бихме предпочели разискването ни днес да е съвсем различно, процедурата по съгласуване да е приключила, което можеше да доведе до споразумение и до възможността бюджетът да бъде гласуван и в Европейския парламент.
Всъщност всички бяхме разочаровани, че процедурата по съгласуване не беше успешна. В същото време обаче съм наблюдавал в рамките на Комисията, която изигра ролята на посредник и която наистина игра тази роля по време на цялата процедура, и по-специално в рамките на Парламента, желание и напомняне за това силно желание да постигнем успех и да търсим успех, а не да се провалим. Наблюдавах същото и в Съвета.
Ето защо е вярно, че белгийското председателство веднага след провалилите се преговори - ние трябва ясно да ги определим като провал - се опита на 15 ноември да възобнови незабавно контактите и да продължи напред в опита си да гарантира, че първата бюджетна процедура, основана на Договора от Лисабон, е успех, а не провал. Въпреки това аз ще ви напомня, че всеки от нас винаги може да намери причини, за да не успее, и това е начинът, по който процесът по съгласуване се провали. Парламентът винаги може да намери предложения, направени от Съвета, с които не е съгласен, и Съветът винаги може да намери някакви предложения, отправени от Парламента, които смята за незадоволителни.
Винаги ще се намери начин, за да не се постигне успех. Въпреки това аз чух и двете институции да изразяват желание за успех. Сега е важно всички ние да поемем отговорността си и успешно да сключим настоящото споразумение, а не да оставаме в задънената улица.
Още веднъж, какво послание ще изпратим, ако не можем да приключим процедурата по съгласуване със споразумение? По какъв начин външният свят ще възприеме проекта за Европейския съюз в настоящите особено нестабилни и трудни икономически условия, ако той не е в състояние в този труден момент да покаже сплотеност и да направи необходимите компромиси с институциите, за да се приеме бюджетът с цел успешното сключване на споразумение между различните институции?
Нека не допускаме грешка: освен начина, по който ни възприемат, освен първоначалния неуспех, свързан с бюджетната процедура на основата на Договора от Лисабон, ще има и съвсем реални последици - и те ще засегнат по-специално хората в Европа. Някои от последиците вече бяха споменати, тъй като временните суми от една дванадесета означават бюджет при "нулев растеж", да не споменаваме инфлацията. Имаме и Европейска служба за външна дейност, която може да се окаже в затруднено положение; финансови надзорни органи, които биха могли да бъдат поставени в трудно положение; политики на сближаване - ще ви напомня, че в предложения бюджет е предвидено увеличение от 14% на бюджетните кредити за плащания - и следователно фондове на политиката на сближаване, които няма да могат да бъдат отпуснати; още проблеми, свързани със стратегията за 2020 г.; както и политическите приоритети на Парламента, които са му скъпи и са включени в проектобюджета за 2011 г., най-вече във функция 1a, като например мобилността, младите хора и образованието - политики, които вероятно също няма да се реализират.
Затова освен негативен образ липсата на споразумение би могла да има и много осезаеми, много истински, много конкретни последици, които със сигурност няма да помогнат за подобряване на имиджа на Европейския съюз в очите на самите граждани. От това следва, че ако искаме да пречупим тази тенденция, ако искаме да запазим доверието, ако искаме да поемем тази част от отговорността, ние трябва да се възползваме от последните няколко седмици, за да постигнем споразумение и да излезем от спиралата на конфликта.
Нека бъдем ясни: за да направим това, ние трябва да имаме предвид три неща. Първо, пред нас е бюджетът за 2011 г. с неговите числа - бюджет, по който, както казаха председателите на няколко групи тук, би могло да бъде постигнато споразумение относно увеличението с 2,91% на бюджетните кредити за плащания. Бихме могли да постигнем споразумение относно числата като такива, относно бюджета за 2011 г., относно всичко, което е на дневен ред днес. Бих искал да повторя, че ни е известно, че това води до редица отстъпки за Европейския парламент. Ние знаем, че когато става въпрос за бюджета за 2011 г., Парламентът направи редица отстъпки по отношение на първоначалните си искания.
Втората тема, която почти всички от вас споменаха, е многогодишната финансова рамка за финансиране на проекта "ITER", който се отнася до въпроса за гъвкавостта. Нека кажа още веднъж, белгийското председателство в търсене на подкрепа за принципа на споразумението незабавно постави предложенията, свързани с гъвкавостта, обратно за разглеждане. Това е контекстът, в който ние работим в момента. Ще ви напомня обаче, че ние ще трябва да сме единодушни, ако искаме да придвижим въпроса, засягащ гъвкавостта, и че това трябва да се разбира в редица области, и по-специално, че трябва да се запази неутралитетът на бюджета през периода, в който многогодишната финансова рамка е в сила.
Трябва да се възползваме и от всички възможности за преразпределение и прехвърляне, преди да се насочим към идеята за гъвкавост. И все пак ние можем да постигнем напредък. Ако всеки положи необходимите усилия, считам, че можем да постигнем напредък в осъществяването на идеята за гъвкавост, на задачата и на целта за финансиране на "ITER" през 2012-2013 г., наред с въпроса за бюджета за 2011 г. в най-строгия смисъл.
Остава третата тема, която вие също засегнахте: политическите декларации. По този въпрос трябва да кажа, че Съветът не може да добави нищо към това, което каза в понеделник по време на процедурата по съгласуване, въпреки че ми е известно, че Парламентът не беше в състояние да изрази съгласие в този момент. Знам, че ангажиментите, които бяха споменати, изглеждат твърде малки за Парламента, но за пореден път ще имаме възможност да поставим тези въпроси и да ги разискваме помежду си. Ние ще трябва да проведем разискванията, защото в членове 311, 312 и 324 от договора са упоменати редица консултации, които трябва да се провеждат между институциите, и ще гарантираме, че те се провеждат, защото са предвидени в договора.
Декларацията се отнася до членове 312 и 324, съгласно които в бъдеще ние трябва да провеждаме тези разисквания между нашите различни институции. За пореден път обаче ние ще чуем цял куп причини за нежеланието да бъде сключено споразумение.
Независимо от това, аз забелязах желание за успех сред членовете на Съвета и в Парламента. Наистина ли искаме да действаме като паникьори, заявявайки един на друг, че предпочитаме да нямаме бюджет, да не изпълняваме политиките, които са предвидени в бюджета за 2011 г., и да не превръщаме в успех първия бюджет, изготвен въз основа на Договора от Лисабон, или в действителност искаме да предприемем положителен курс на действие, с помощта на който ще получим последователно редица споразумения, позволяващи на Европейския съюз да върви напред, както и да дадем възможност за изпълнение чрез бюджета за 2011 г. на редица политики, които сме решили да насърчаваме? Надявам се, че, имайки предвид именно тази цел, ние ще се възползваме от следващите няколко седмици, за да гарантираме, че първата процедура по Договора от Лисабон е успех, а не провал.
Жозе Мануел Барозу
Г-н председател, госпожи и господа, възползвайки се изцяло от своето право на инициатива, членовете на Комисията решиха на среща, проведена тук, в Страсбург, Комисията да представи нов проектобюджет в следващите няколко дни, най-късно на 1 декември. Надяваме се, че Парламентът и Съветът ще го одобрят в рамките на двете седмици след това.
В проекта ще залегнат всички пунктове, по които сме постигнали споразумение преди процедурата на съгласуване, която приключи миналата седмица. Всъщност ние бяхме много близо до съгласие и аз бих искал да благодаря на всички, които работиха в този дух, един истински европейски дух на компромис. Жалко, че накрая не беше възможно да се постигне споразумение. Все пак държа да подчертая ролята на члена на Комисията Левандовски, който вложи цялата своя енергия и своя професионален опит, ролята на много хора в този Парламент, но също така и много конструктивната роля на белгийското председателство, на което благодаря за всичко, което то направи и което продължава да прави, за да се постигне споразумение. Считам, че проектът, който ще представим, заслужава вашата подкрепа и подкрепата на Съвета и че той ще ни позволи да приемем бюджета преди края на годината, така че Съюзът да разполага с бюджет на 1 януари 2011 г. Освен това считам, че би било много трудно да обясним на гражданите на Европа, че в кризата, която преживяваме сега в Европа, ние не сме способни да постигнем съгласие относно бюджета, който наистина е символ на способността на Европа да отговори на предизвикателствата, предизвикателства като тези, с които сега се сблъсква Ирландия или европейската икономика.
Нашето предложение ще вземе изцяло предвид предложението, направено от Парламента, да се увеличат ангажиментите по функциите "Конкурентоспособност за растеж и заетост" и "Външни отношения" чрез използването на инструмента за осигуряване на гъвкавост. Предложението ще определи едно ниво на плащания, равняващо се на увеличение от 2,91%. Убеден съм, че предложението ще ни позволи да постигнем баланс, който ще можем да поддържаме.
От само себе си се разбира, че споразумението трябва да се основава на яснота по въпросите на "бъдещото финансиране". Ние трябва да покажем, че всички участници в процеса разбират ясно задълженията, произтичащи от Договора, и че тясното сътрудничество между институциите на най-високо политическо равнище е естествена последица от нашия общ ангажимент да приемем най-добрата финансова рамка за бъдещето. Комисията ще предприеме всички инициативи, които се изискват, за един постоянен и плодотворен диалог на всички равнища, включително на равнище на председатели на институциите, за да изработи общ план, който ще позволи да бъдат приети необходимите решения. Позволете ми да ви припомня важното изказване на председателя на Парламента Buzek пред Европейския съвет на 27 октомври, в което той изтъкна засилената роля на Европейския парламент съгласно с Договора от Лисабон, включително по бюджетните въпроси; аз също имах възможността да отбележа ролята на Парламента в подкрепа на изказването на вашия председател пред 27-те държавни или правителствени ръководители.
Бих искал съвсем ясно да изразя позицията на Комисията по някои основни въпроси.
На първо място, както стана видно при неотдавнашния преглед на бюджета, ние ще се възползваме от нашето право на инициатива, за да представим официални предложения за собствените ресурси преди края на юни. Естествено, съгласно договора тези предложения ще бъдат консултирани с Европейския парламент, което е в съответствие с очакванията, заложени в междуинституционалното споразумение, сключено през 2006 г.
Второ, ние ще пледираме в полза на необходимостта да се придържаме изцяло към измененията, залегнали в Договора от Лисабон, когато представяме предложенията си както за бъдещите бюджети, така и за многогодишната финансова рамка като цяло. Бюджетът трябва да отразява актуализираните приоритети на Съюза, произтичащи от договора.
Трябва да изясня и това, че, както показа прегледът на бюджета, гъвкавостта на нашите бюджети означава, че средствата, с които разполагаме, трябва да бъдат концентрирани за политическите цели на Съюза. Ето защо е важно гъвкавостта да бъде ясно поддържана, така че да позволи приемането с квалифицирано мнозинство на ревизираната стойност от по-малко от 0,03% от брутния национален доход.
За тази цел искрено се надявам да получим съвсем скоро добри новини от Съвета, така че в условията на политическо единство да осигурим успеха на процедурата на одобрение на бюджета за 2011 г.
Неотдавнашният преглед на бюджета на Съюза, както беше представен от Комисията, показа ясно какво значение отдаваме на оптимизирането на добавената стойност на разходите на ЕС. Ние не трябва да пропиляваме възможността, която имаме, да гарантираме, че бюджетът на ЕС наистина ще има положително въздействие чрез насърчаване на нашите амбиции и изпълняване на целите на Договора. Комисията ще изработи методология, с която да покаже добавената стойност на бюджета, а също така сме готови да се заемем и с уточняването на разходите по проекти извън Европейския съюз. Следва да заявим съвсем ясно, че предимствата на членството в ЕС не може да се свеждат само до числа и стойности. Когато насочваме вниманието си върху разходите в бюджета, ние трябва също така да съсредоточим повече и върху хората, които наистина имат полза от политиката на Съюза, а не само към сумите в годишния бюджет.
Госпожи и господа, това са ясни ангажименти, които поемам днес пред вас, от името на Комисията. Ще ги потвърдя и в писмена форма пред председателите на Парламента и на Съвета. Ако това ще помогне за постигането на споразумение, готови сме да ги оповестим повторно и под формата на декларации, които да бъдат приложени към споразумението между Съвета и Парламента.
Г-н председател, госпожи и господа, знам, че много хора от всички политически групи по време на настоящото разискване съзнават, че следващата многогодишна финансова рамка ще бъде изпитание от решаващо значение за Европа и аз споделям мнението им. Това ще бъде изпитание за нашата способност да донесем истинска промяна за милионите европейци, да използваме този мощен инструмент за насърчаване на нашата амбиция за постигане на една Европа, насочена към растеж и устойчиви работни места в бъдеще, Европа, която е силна на международната сцена, и Европа, основана на ценностите, които подкрепяме.
Това ще бъде и изпитание за нашата способност да изработим един разумен бюджет, фокусиран върху области, в които средствата ще бъдат най-уместно изразходвани и ще водят до видими резултати, а не бюджет без ясни ориентири, защото политическият компромис е бил предпочетен пред качеството и ефективността на нашите разходи.
И все пак, както това стана видно през последните няколко седмици, това ще бъде най-вече изпитание за нашата система на управление, за нашата способност не само да представяме солидни аргументи, но също така и да признаем, че силата на нашия Съюз и на Договора от Лисабон се състои в това да намираме най-добрите решения, за да постигаме общите си цели. Предложенията, които Комисията ще представи през юни следващата година, ще изискват да положим големи усилия, за да постигнем необходимия консенсус. Комисията приема всякакви идеи за това как да изградим разискването относно нашите предложения върху здравите основи на Договора от Лисабон.
Госпожи и господа, въпросите, които сега се поставят за обсъждане тук, са от огромна важност. Те заслужават нашето пълно внимание. Убеден съм, че всички партии ще са решени да постигнат споразумение. Ние имаме общите рамки на едно решение, основано върху наличните възможности при сегашните условия, които са - държа да подчертая - много, много деликатни и изискват от всички нас - Парламент, Съвет и Комисия - да бъдем по-отговорни от всякога.
Ние не бива да забравяме, че обсъждаме бюджета, а не второстепенен въпрос. Обсъждаме един от основните инструменти, които Съюзът има на свое разположение. Този инструмент съвсем не е някакъв лукс, без който можем да минем в трудни за нас периоди, той е от основно значение, ако искаме да възстановим растежа в Европа, да създадем заетост и да генерираме просперитет.
Европейският бюджет е различен от националните бюджети. Бих подчертал това, защото хората понякога правят прибързани сравнения. Първо, европейският бюджет няма дефицит: той винаги е балансиран. Той се различава от бюджетите на държавите-членки, тъй като е предимно бюджет за инвестиции, които допринасят за растежа и ние знаем колко се нуждаем от инвестиции точно сега.
Ето защо инструментът е твърде важен, за да бъде подлаган на опасност. Европа се нуждае Европейският съюз да има бюджет. Бюджетът не е за Брюксел, а за гражданите на Европа. Бюджетът е за безработните, които сега си търсят нова работа. Бюджетът е за регионите на Европа. Бюджетът е за новаторството в Европа. Затова трябва ясно да кажем: бюджетът не е за бюрокрацията и за бюрократите. Бюджетът е за хората в Европа.
Трябва да предотвратим разрива, който може да бъде причинен от по-нататъшни разногласия, и да избегнем неопределеностите, свързани с временните суми от една дванадесета. Това не са просто неопределености, те са реални загуби за реални граждани. Ако се прилагат само временните суми от една дванадесета, нашите граждани не биха приели как някои въпроси, дори те да са много важни, могат да объркат един бюджет, който влияе пряко върху препитанието и перспективите на гражданите на целия Съюз.
Ето защо аз съм уверен, че с допълнителна доза ангажираност - призовавам и за европейски дух, особено хората, които миналия път не го показаха - ще бъде възможно да имаме бюджет за 2011 г. и да положим основите на едно действително сериозно обсъждане на перспективите за финансирането на Европейския съюз в бъдеще.
Martin Schulz
(DE) Г-н председател, Председателският съвет заседава в 17,00 ч. по Ваша покана. Не бих говорил пак в този момент, ако г-н Ватле не беше направил тези бележки. Поради факта, че Председателският съвет ще обсъжда и ще решава следващите действия на Парламента в 17,00 ч. ще Ви бъда благодарен, ако можем да чуем изказването на г-н Ватле. Трябва да изтъкна, че казаното представлява крачка назад. То е по-малко от това, което досега бяхме чували от Съвета. Ако това е линията на Съвета, тогава трябва да Ви кажа, г-н Ватле, и това не е обвинение, насочено към белгийското председателство, че ни предстоят трудни времена, времена на сблъсъци. Искам да Ви благодаря, г-н Барозу. Вашите бележки показаха, че двете институции на Общността, Парламентът и Комисията, работят редом и в една посока.
Председател
Колеги, ако продължим спокойно нашето обсъждане, в края на обсъждането преди 17,00 ч. ще можем да дадем думата, съгласно нашия ред, на действащия председател на Съвета Ватле и той ще може да обясни всичко. Нека да проявим търпение. Това е много важно обсъждане.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Г-н председател, г-н Ватле, г-н Барозу, г-н Левандовски, госпожи и господа, моята политическа група иска нормален бюджет за 2011 г. Моите колеги г-жа Skrzydlewska и г-жа Trüpel са положили изключителен труд, за да представят жизнеспособен план, който се ползва с одобрението на всички политически групи и е в съзвучие с потребността от строги ограничения, изисквани от държавите-членки.
Членовете на Европейския парламент не падат от Марс. Ние сме германци, британци, шведи, унгарци и испанци и знаем, изпитали сме на гърба си въздействието на изключително сериозната икономическа и финансова криза в собствените си страни. И все пак ние мислим, че един солиден и добре финансиран европейски бюджет е ценен и много важен инструмент за възстановяването на икономиката на ЕС.
Блокирането, съкращаването или намаляването на европейския бюджет е парадоксално противостоящо на интересите на 27-те държави-членки и на 500 милиона европейци. Ако не проявяваме гъвкавост през следващите три години, ние няма да провеждаме политиките след Договора от Лисабон. Без политическо споразумение между Парламента и Съвета за собствените ресурси или сътрудничество за следващата многогодишна финансова рамка няма да имаме политическа или финансова стабилност. Това не е просто въпрос на права, а въпрос на общ интерес. Групата на Прогресивния алианс на социалистите и демократите в Европейския парламент и групата на Зелените/Европейски свободен алианс изтъкват, че са дошли в Парламента като политически опоненти, но никой не знае на кого са опозиция. Това обаче не е от полза за никого, нито е от полза и за държавите, подпомагани от Кохезионния фонд.
Макар че сега интересът към бюджета за 2011 г. от страна на политически лидери е голям, искам да ви напомня, че имам 14-годишен политически опит в бюджетното съгласуване. Нищо от постигнатото по отношение на бюджетни въпроси през всички тези години не е било постигано чрез конфронтация. Винаги сме постигали всичко чрез сътрудничество. Позирането, било то тази зала или в сградата "Юстус Липсиус", където също се състоят обсъждания, няма какъвто и да било практически смисъл.
Gianni Pittella
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, считам, че Парламентът е призован да потвърди своя подход, подход на отговорност, перспективност и единство.
Що се отнася до отговорността, ние искаме да дадем на Европа един достоен бюджет. Европейските граждани, младежта, предприятията, земеделските стопани, общините и регионите, работниците и безработните се нуждаят от умерено, устойчиво и реалистично увеличение на бюджета.
Ако още нямаме такъв бюджет, вината не е на един разточителен Парламент, който забравя, че живеем във времена на криза. По-скоро вината е на някои себични, псевдоморални национални правителства, които толкова бързат да се домогнат до демагогските си трибуни, колкото и не желаят, както в случая с Великобритания, да се откажат от своите претенции за близо 30 години поддържани несправедливи привилегии. Ако три правителства са себични и лоши, другите 24 не могат да се подчиняват на тяхната воля и трябва да реагират, г-н председател, г-н Ватле. Те трябва да покажат на какво са способни!
Ние вземаме присърце бъдещето на нашите граждани, когато става въпрос за нашата представа за бъдещето. Договорът от Лисабон и стратегията "ЕС 2020" ни възлагат нови задачи, нови задължения, нови амбиции да изградим по-добро бъдеще. Как ще изпълним тези задачи? Как ще реализираме на практика нашите споделени амбиции? Колко пари ще изхарчим, за да попаднем в друга бъркотия, като Лисабонската стратегия, която никога не беше изпълнена, но причината определено не беше липса на опити от страна на Европейския парламент?
И последно, когато говорим за единство, ние имаме предвид единство между членовете на Парламента и единство с Комисията. Речта на председателя на Комисията Барозу днес беше хубава. Ние не се нуждаем от отпускане, а трябва да напрегнем силите си с разум, но и с решимост. Ние сме единни по този въпрос и това е ценен актив, една изключителна сила, която представлява 500 милиона граждани.
Anne E. Jensen
(DA) Г-н председател, бих искала да заявя и на г-н Ватле, и на г-н Барозу, че категорично приемам, че трябва да бъде постигнато споразумение. Разбира се, че трябва да го постигнем. Това е и мнението на Парламента, а и причината за нашата голяма готовност да приемем компромисното решение, представено от Съвета, защото и Съветът също не е постигнал споразумение, колко голям трябва да бъде бюджетът. Ние приехме увеличението от 2,91% за бюджетните кредити за плащания. В замяна искаме да сме сигурни, че през следващите години ще можем да имаме добре направен бюджет. Това е въпрос на гъвкавост. Също така е въпрос и на участие в диалог относно бюджета за следващите години.
Въпросът за гъвкавостта е много важен. С помощта на гъвкавостта ние успяхме да удовлетворим нови искания. Не бихме могли да задвижим енергийни проекти като част от плана за възстановяване - например чрез свързването на електроснабдителните мрежи на балтийските със северните страни или свързването на газопреносната мрежа в България с тази на Западна Европа, така че Русия вече не може да спре нашето отопление - ако не бяхме взели парите за това от бюджета за селското стопанство. Нуждаем се от този вид възможност да прехвърляме ресурси в рамките на бюджета на ЕС. Ето защо ни трябва гъвкавост.
Затова е важно да има конструктивен диалог между Съвета, Комисията и Парламента, включително с националните парламенти, относно бюджета на ЕС след 2013 г. Европейският парламент не трябва да бъде поставян в положение, в което ние да можем да казваме само "да" или "не" относно средносрочните финансови перспективи. Съществува риск да кажем "не"; съществува риск да се тръгне по същия път, както със споразумението за СУИФТ.
Трябва да има ново реформиране на собствените ресурси на ЕС. Не е въпросът в това, да създаваме данъчна тежест на равнище на ЕС; въпросът е да създадем прозрачна и разбираема система без специални правила и без отстъпки, така че да имаме система, която гражданите да могат да разбират. Сега трябва да разискваме тези въпроси и затова се радвам, че Комисията обеща да поеме инициативата и да представи предложение до следващото лято.
Helga Trüpel
(DE) Г-н председател, госпожи и господа, аз също бих искала да подчертая още веднъж, че за Парламента, за този самоуверен Европейски парламент важният въпрос е да съблюдава Договора от Лисабон. Не става дума да се надхвърлят условията на договора, а, както съвсем правилно каза вече г-н Барозу, става дума да се спазва духът на Договора от Лисабон по отношение на допълнителните правомощия на Парламента, който гарантира, че Съветът няма да върне стрелките на часовника назад и ще се присъедини към споразумението относно това как да работим заедно и как да постигнем споразумение между Парламента и Съвета. Това беше залегнало в междуинституционалното споразумение от 2006 г. Всичко, което искаме, е то да бъде препотвърдено. Много Ви благодаря, г-н Барозу, Вие още веднъж уместно изтъкнахте този въпрос.
Сега г-н Ватле се опита да убеди Парламента да не осъществява такъв бърз напредък към истинско проевропейско бъдеще, а вместо това да застане на едно място. Ако направим това, ние вече ще сме признали поражението си. Както каза г-н Schulz, всъщност става въпрос за политически диспут. Какво ще правим с увеличените правомощия на Европейския парламент и с държавите-членки, които поемат по пътя на все по-голям евроскептицизъм? Ако искаме Европейският съюз и неговите граждани да имат добро бъдеще, включително на световно равнище, Парламентът и Съветът трябва да постигнат проевропейски консенсус. Ето защо не трябва да се предаваме толкова рано. Вместо това трябва да се борим за европейската добавена стойност, защото това е в интерес както на националните правителства, така и на нашите граждани.
Jan Zahradil
(CS) Г-н председател, както каза г-н Schulz, това не е разискване само за бюджета, то е и разискване за бъдещата форма на Европейския съюз, и това е факт. Във връзка с това ясно може да се чуе, че зад разискването за бюджета, наред с другите неща, се крие разискване за това, как най-добре да прокараме собствените финансови ресурси на Европейския съюз, а оттам и по-голяма автономия, и как всъщност да тласнем Европейския съюз по-нататък по пътя към федерализма.
По мое мнение, това, разбира се, е съвсем неприемливо, то не може и не бива да става. Нещо повече, трябва да кажа, че е досадно да се чува тук упорито недружелюбният тон на Съвета и че различните ултиматуми и заплахи звучат детински. Ако Европейският парламент поеме по този път и ако продължи тонът на противопоставяне, който чухме от редица членове на Парламента, ще се случи само едно: Европейският парламент ще бъде губещият, веднъж от медиите и втори път от обществеността.
Miguel Portas
(PT) Г-н председател, госпожи и господа, утре милиони португалски работници ще се вдигнат на стачка.Те ще се вдигнат на стачка със съвсем просто послание: не работещите, пенсионерите, младежите или безработните са хората, които следва да плащат за криза, за която не са отговорни. Сегашната безизходица с европейския бюджет не може да бъде разбрана, без да се анализира нейният контекст, който е социалната трагедия и политиката на строги ограничения, наложена на нашите страни. Политиката на строги ограничения е не само несправедлива: тя е колосална икономическа грешка, която обещава да повлече отново Европейския съюз в рецесия, която обещава бъдеще с безработица и която отгоре на всичко обещава да подчертае разделението между държавите с излишък и държавите с дефицит.
Във връзка с това трябва да бъдем съвсем ясни относно разискването за бюджета. Ние не считаме, че може да има валута без значителен бюджет зад нея, и - нека бъдем реалисти - бюджетът за 2011 г., който обсъждаме, не е просто скромен: това е посредствен бюджет; това не е бюджет, който отговаря на кризата, но е част от кризата. Именно затова е важно той да не бъде повтарян през 2012, 2013 или след 2014 г.
Въпросът, който разискваме, е въпросът за бъдещето: искаме ли Европа, контролирана от правителства, или Европа, която продължава да бъде троянски кон на интересите на финансовата система? Всъщност европейската левица е заинтересована да обсъжда собствените ресурси. Ние не искаме нови данъци за европейската общественост, но ние определено искаме да обсъдим въпроса как да накараме финансовия капитал да плати това, което не е плащал: да плати каквото дължи. Това е посланието, което обществеността - работниците и безработните - искат да чуят от Пaрламента и от Европейския съюз. Или искаме европейски проект с толкова слаби амбиции да лети, че едва се отлепя от земята, или ще покажем ясно, че няма да се задоволим със сценария, представян ни от Обединеното кралство и група правителства, който гласи "направи повече с по-малко пари, защото това е Европа, която ти предлагаме".
Timo Soini
(FI) Г-н председател, ние наистина сме в прекрасно положение сега. Европейският съюз е в криза; всички негови институции са в криза. Това положение си търсехме и това е истината. Сега има възможност за растеж.
Централизираната власт и централизираната парична политика не проработиха в Съветския съюз, те няма да проработят и на запад. Няма единна валута; има само пари на данъкоплатците в различни части на Европа. Във време, когато едновременно се орязват национални бюджети и във Финландия не можаха да се намерят дори 1 милион евро за болница за ревматични заболявания, поне моите гласоподаватели - а те са 130 000 души - не искат от мен да бъда представител на ЕС във Финландия, те искат да бъда представител на финландските данъкоплатци в ЕС и аз възнамерявам да бъда точно такъв.
Нищо не се получава с централизирана политика. Първо затъна Гърция, сега затъва Ирландия, след нея идват Португалия и Испания. Упражнението скоро ще приключи.
Lucas Hartong
(NL) Г-н председател, с какво задоволство ме изпълва досега позицията на правителствата на Обединеното кралство и на Нидерландия! С превъзходни аргументи те съумяха да предотвратят увеличението на бюджета на ЕС за 2011 г. и отказаха да приемат въвеждането на собствени ресурси, от което следват европейски данъци. Браво, казвам аз. Същевременно съм длъжен да призная колко съжалявам, че Европейският парламент не желае да се поучи изобщо от урока, който му дават държавите-членки. В евро-кликата, които, както винаги, са далеч от действителността, помислиха, че ей сега ще грабнат малко повече пари за своите хобита. Сега те напълно са загубили представа какво става в главите на собствените им граждани. Продължават да искат още и още, докато Парламентът и Комисията би трябвало само да изчаква или дори да съкращават разходите си. Нищо от това не се случва. Нидерландия и другите държави-членки имат изключително добри основания да отхвърлят увеличението на бюджета на ЕС и въвеждането на европейски данъци. Нашите съображения са демократични и намираме за напълно неподходящо това, че някои хора в Парламента, като групата на Европейската народна партия (Християндемократи), изглежда, смятат, че Нидерландия следва да бъде наказана за това. Като държава основателка на ЕС Нидерландия почти винаги е била най-големият нетен вносител в бюджета на ЕС. Говорим за парите на нидерландските данъкоплатци. Ще призовава ли сега г-н Daul за санкции срещу други държави-членки? Това ли е краят на ЕС? На човек може почти да му се прииска да е така, имайки предвид как интересите на нашите граждани бяха разпродадени на безценица. Това е наистина тъжно, г-н председател, но тогава именно ние ще бъдем обвинени в популизъм. Ако популизмът означава, че ние слушаме внимателно какво казват хората, че ги представляваме и им предлагаме наистина работещи аргументи как да се измъкнем от икономическата криза, която също ни навлече ЕС, тогава аз с гордост бих се наричал популист. Очевидно ние ще продължаваме да се противопоставяме на увеличението на бюджета за 2011 г. и на европейските данъци. Между другото, г-н Schulz, преди да започнете, нека кажа, че не съм русокос.
László Surján
(HU) Г-н председател, госпожи и господа, нима това е разискване за пари и за власт? Не, не е. Двигателят на европейското развитие се задави. Приходната част на бюджета от години чака да бъде реформирана. Договорът от Лисабон постановява, че доходът трябва да бъде предоставян от наши собствени ресурси. Така че защо не? Защо не можем да помислим по този въпрос? В продължение на години експертите казват, че европейският бюджет не е гъвкав, че това обезсилва Европейския съюз. Тогава защо не правим гъвкав бюджет?
Не можем да отговорим на предизвикателствата на един бързо променящ се, макар и затруднен свят - затруднен от един седемгодишен бюджет - но същевременно не следва да пренебрегваме основните европейски принципи, които постановяват, че различията в мненията трябва да бъдат преодолявани в открито разискване и чрез компромис. Неприемливо е, че тук има държави, които не желаят да се ангажират дори в разискване. Това означава край на европейския дух. Ние продължаваме да бъдем открити за обсъждания и отговорността пада върху тези, които отказват да се ангажират.
Твърди се, че политическите въпроси не са свързани с бюджетните. Точно обратното! Историята на целия Европейски съюз се състои именно в това. Моля, проучете сами! Тук ние представляваме хората и не можем да ги гледаме в очите, докато им представяме с величествено лицемерие отново и отново: програмата за 2020г., Лисабонската програма, а нямаме средствата да ги прилагаме. Това повече не може да продължава така! Не Съветът спори с Парламента. Хората, които са неспособни да вникнат в духа на времето, спорят с хората, които желаят да имаме функциониращ Европейски съюз.
Göran Färm
(EN) Г-н председател, позволете ми първо да благодаря на белгийското председателство, защото то наистина се старае, но трябва да направи малко повече. Европейският парламент показа много добра воля с приемането на числата за 2011 г., защото ние разбираме икономическото положение в държавите-членки.
По отношение на ангажиментите, това е дори намаляване на бюджета в реално изражение. Ние също така предложихме решения за редица практически въпроси, като институциите, подобни на "ITER", като органите за финансов надзор и Службата за външна дейност; бяхме конструктивни. Но ние не приемаме, че икономическата криза ще остане тук завинаги и че кризата следва да определя ограниченията за бъдещето на Европа. Не приемаме, че праволинейните строги ограничения са изхода. Не приемаме, че кризата изисква по-малко Европа или един антиевропейски дневен ред. По-конкретно, ние от години посочваме недостига на гъвкавост в европейския бюджет и Комисията е съгласна с нас. Следователно как се оказва изведнъж, че решението на бюджетните проблеми е да се ограничи гъвкавостта?
Как така бъдещето на Европа е да се орязва финансирането на общоприети приоритетни програми, без да се финансират нови - "ITER" не е единственият приоритет - или дори най-важните от тях. Без разумна гъвкавост рискуваме да натрупаме цяла камара от проблеми за 2012 и 2013 г. Нека се опитаме да избегнем това.
Какъв е проблемът да бъде включен Европейският парламент в конструктивен диалог за бъдещата финансова рамка и за следващия дългосрочен бюджет? Не мога да разбера. Нека отново направим опит да постигнем споразумение, но ние трябва да намерим решение за гъвкавостта, което да е не по-малко амбициозно от това, което вече имаме в междуинституционалното споразумение. Трябва да установим една отворена и конструктивна процедура за следващата финансова рамка. Това е нашето ограничение. Моля Съвета да направи нов опит.
Carl Haglund
(SV) Г-н председател, лесно е да се съглася с думите на много мои колеги. За мен и за мнозина други това наистина беше въпрос на искрено безпокойство за бъдещето, безпокойство за това, как ще живеем през следващите години, през следващото десетилетие. Важно е да помним, че ние съвместно съумяхме да постигнем съгласие относно една доста - или дори много - амбициозна стратегия за Европа до 2020 г. - стратегия, която може да осигури напредъка на Европа. И все пак е наивно да считаме, че такава стратегия ще се финансира или ще се изпълнява сама. Със сигурност е вярно също така, че стратегията и нейното успешно прилагане не зависят единствено от парите. За съжаление обаче, те също влизат в действие до известна степен.
Нито Съветът, нито Комисията досега не са успели да представят планове за следващите години, които да ни направят особено впечатление, и това е една от причините, поради които се стигна до неотдавнашното противопоставяне. Бих желал да кажа на Съвета, че той много би искал да фигурира на семейната снимка, след като одобри Договора от Лисабон и успя да постигне споразумение по стратегията за 2020 г. Всички изтъкнати личности с удоволствие застават тук и казват на всеослушание колко много обичат Европа, но когато се стигне до реално действие и до действително изпълнение на решенията, Съветът изведнъж има проблеми. Това са проблеми, които сега се отразяват във факта, че ние изведнъж попадаме в бюджетна криза, и това са проблеми, които Съветът, както вече беше отбелязано тук, е длъжен да разгледа и да реши, защото е факт, че не става въпрос само за бюджета на следващата година; става въпрос за бъдещето. Това е политическото послание, което изпращаме на Съвета днес.
Vicky Ford
(EN) Г-н председател, през почивните дни миналата седмица делегация на Комисията и МВФ отиде в Дъблин, за да даде икономически консултации. Отново се налага още една европейска държава да обмисля нов национален бюджет и за нашите приятели от отсрещния бряг на Ирландско море това е изключително трудно време.
Има, разбира се, дълбока ирония в това европейски висши чиновници да изказват мнение за национален бюджет, когато бюджет на самия ЕС още не е приет. В продължение на много месеци моята група предупреждава, че при положение че държавите-членки понасят такъв натиск върху бюджетите си, е от жизненоважно значение ЕС да покаже сдържаност в своите собствени разходи, гарантирайки, че всяко пени от парите на данъкоплатците се харчи разумно. Последното гласуване в Европейския парламент не показа такава сдържаност, но сега имаме добър знак, че е постигнато споразумение относно числата между Парламента и Съвета, макар да мисля, че бихме могли още да ги намалим. И все пак е потискащо, че независимо от споразумението за числата, още няма споразумение за бюджета.
Нашите пазари все още далеч не са стабилни; пазарите са неспокойни, когато съществува несигурност, и аз бих призовал настоятелно членовете на Парламента да оставят настрана политическите амбиции и да се заемат със съгласуването на бюджета.
Bastiaan Belder
(NL) Г-н председател, Европейският парламент забавя приемането на бюджета за 2011 г. Настояването от негова страна да има думата при финансирането на Европейския съюз в дългосрочен план включва европейски данък, макар да не го е заявявал така обстоятелствено. По този начин Европейският парламент оставя възможност да бъде подозиран, че не иска да играе конструктивна роля в годишната бюджетна процедура в съответствие с член 234 от договора. Това не е добро предзнаменование за финансовата перспектива за периода 2014-2020 г., в която Парламентът толкова много иска да се включи. С увеличението на бюджета с 2,91% Европейският парламент вече свърши повече, отколкото е добре за Европа и за нейните граждани и дружества, както и за бюджетите на държавите-членки. Ние носим отговорността за разумното планиране на бюджета за 2011 г. Това би могло да сложи край на онези бюджетни ограничения, които все още биха могли да се окажат поучителни.
Philip Claeys
(NL) Г-н председател, няма да е лошо ако Европейският парламент поне веднъж даде добър пример и следва принципа, че Европейският съюз следва да се простира според чергата си. Във време, когато на всеки се налага да пести пари и когато нашите граждани трябва да затягат коланите, искането за съществено увеличаване на бюджета на ЕС означава да изпратим съвършено погрешно послание. ЕС току-що се сдоби с нови правомощия и за тази цел иска повече пари. Добре тогава, има какви ли не възможности да се направят сериозни икономии. Според Европейската сметна палата финансовото отражение на нередностите в селскостопанската политика възлиза на 2-5% от разходите за селско стопанство. Финансовата граница на грешка за регионалните фондове е над 5% и така надхвърля двете най-важни разходни позиции в бюджета. Ето защо ние се нуждаем от по-добър контрол върху изразходването на средствата и по-строги санкции за неправилното и противозаконното им използване, както и за измамите с тях. Вместо през цялото време само настоятелно да призовава за увеличаване на приходите, Парламентът следва от време на време да обсъжда и въпроса за пестеливото разходване на средствата. Прякото данъчно облагане за ЕС, каквото Комисията иска, е неприемливо по няколко причини. Това е още една стъпка към европейска свръхдържава, то ще води винаги до все повече разходи, а също така неизбежно ще води - както всъщност и членът на Комисията Левандовски призна - до увеличаване на общата данъчна тежест за нетните вносители, нещо, което е съвсем неприемливо в момента.
Alain Lamassoure
(FR) Г-н председател, г-н Ватле, г-н Барозу, искам да благодаря на Европейската комисия и на белгийското председателство за техния открит, съвместен и наистина европейски подход.
Нека в тези времена на криза не забравяме да запазим бъдещето. Миналата година правителствата се надпреварваха кой да харчи най-много. Всички бяха настъпили педала на газта. Тази година е обратното. Сега всички натискат спирачките. Добре. Парламентът приема цифрата, наложена на Съвета от най-пестеливата или по-скоро най-скъперническата държава-членка, с уговорката, че сме съгласни в името на това да защитим бъдещето.
Европейският съюз вече не разполага с необходимите ресурси за финансиране на своя бюджет. Вместо да бъде основният инструмент за солидарност между европейците, бюджетът на Общността се превърна в бойно поле на противоречащи си национални интереси. Договорът от Лисабон е в сила вече от година. Той предоставя на Съюза дългоочакваните нови правомощия. Въпреки това за бюджета за 2010 г. не бяха разпределени допълнителни ресурси, същото става и с бюджета за 2011 г. Същото се отнася и за програмата за действие "Европа 2020".
Във време, когато всички държави-членки са обвързани с политики, насочени към значително намаляване на публичните разходи, те имат огромен интерес от установяването и преминаването към потенциални икономии, които могат да бъдат направени чрез обединяването на някои разходи, било то между няколко държави-членки или между всичките 27 държави-членки. Европа, европейската визия и европейското определяне на стандарти могат да ни помогнат да харчим по-малко. Ето защо Европейският парламент предлага споразумение между трите институции относно намирането на начин в бъдеще да работят заедно по всички предложения.
Лично аз мога да добавя, че, ако ангажираме националните парламенти, ще спестим време, тъй като те са независими по отношение на данъчното облагане и бюджетните въпроси.
Ivars Godmanis
(EN) Г-н председател, искам да подчертая три неща. Първо, ако времената са тежки за всички, трябва да работим заедно. Мисля, че най-неуспешният момент в съгласуването беше когато Съветът отказа да започне обсъждания, а вторият неуспешен момент беше когато Съветът отказа да започне обсъждане въз основа на документи, предложени от Комисията по отношение на политическата част от обсъжданията. Но обсъжданията са заложени в договора, при това поне на две места. Първо, по отношение на многогодишната финансова рамка, в член 312 е напълно ясно, че ако не проведем обсъждания, преди да съгласуваме новата МФР, тя няма да бъде успешна.
Що се отнася до собствените ресурси - което може би е много разумно за Съвета - няма голяма заплаха. Не започваме с нови данъци, а започваме с преговори, както е според член 311. Считам, че се нуждаем от бюджет, сто процента. Няма друго решение. Ако обаче наистина искаме да работим заедно и да започнем преговори (не знаем какви ще са резултатите от тях), изискваме от Съвета да вземе участие в тази обща задача. Мисля, че в такъв случай ще постигнем успех. С други думи, надявам се, че няма да действате сами съгласно член 315. Може да постъпите и така, но считам, че ще бъде по-добре, ако работим заедно, а не поотделно.
Hynek Fajmon
(CS) Г-н председател, искам да кажа, че съм разочарован от преговорите между Съвета, Комисията и Парламента относно бюджета на ЕС за 2011 г. Понастоящем цяла Европа е засегната от икономическата и финансова криза. Европейските правителства са засегнати от спада в приходите и от необходимостта да се погасяват големи дългове. Европейският парламент не може да се преструва, че има имунитет към всичко това. Не е редно в такова трудно положение Парламентът да иска увеличение на бюджета с 6%. Също така не е редно да предлага съгласие за бюджета в замяна на обещанието на Парламента да бъдат дадени собствените му ресурси. Според мен преговарящите от страна на Европейския парламент не трябва да изострят положението в разговорите, а точно обратното - трябва да се стремят да постигнат споразумение.
Гражданите, домакинствата, дружествата, общините и държавите в ЕС се нуждаят от стабилност, а това може да се осигури само чрез надлежно одобрени бюджети, не с временни бюджети. Ето защо призовавам Парламента, Съвета и Комисията да постигнат съгласие по бюджета за 2011 г. възможно най-скоро.
Diane Dodds
(EN) Г-н председател, приветствам днешното разискване по бюджета. Държавите-членки преживяват трудни времена и Парламентът не може да пренебрегне това. От разговорите с избирателите ми е ясно, че те считат, че огласяването на необходимостта от увеличаване на бюджета е в разрез с икономическата реалност и, нещо повече, всичко това подкопава доверието в европейските институции.
Провалянето на споразумението за бюджета не се дължи на неотстъпчивост, а до голяма степен на федералисткия дневен ред и на преследването на Светия граал - концепцията за собствените ресурси. Според мен не може да става и дума за европейски данък.
В отговор на днешната декларация на председателя Барозу, че той ще излезе с предложения за такъв данък до юни следващата година, призовавам министър-председателя Камерън ясно да заяви, че всяка стъпка в тази посока ще предизвика референдум в Обединеното кралство.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
(PL) Г-н председател, като докладчик за бюджета на Европейския съюз за 2011 г. искам да подчертая конструктивната роля на белгийското председателство. Също така искам да изразя благодарността си за участието на Европейската комисия. Усилията ни обаче не свършват дотук. Напротив, те следва да бъдат засилени. Лично аз мисля, че провалът на преговорите по бюджета за 2011 г. е поражение за всички нас. Все пак искам да споделя виждането си относно причината за провала в понеделник.
Станахме свидетели на една жалка ситуация, в която някои държави-членки удължиха преговорите до полунощ с цел да ги провалят. Не успяхме да приключим преговорите навреме, защото някои държави-членки просто нямаха желание да преговарят. Лично за мен това е едно дразнещо и много изненадващо положение, когато около масата за преговори седят дипломати и заместник-министри на финансите и не искат да говорят нито за финанси, нито за бъдещото и сегашното финансиране на Европейския съюз. За мен това е напълно неразбираемо и неприемливо, защото какво можем да очакваме, ако политиците и дипломатите не искат да разговарят?
Другото, което искам да кажа, е, че напрежението около обсъждането на бюджета за 2011 г. започна, защото Европейският парламент иска да привлече вниманието на държавите-членки към един бъдещ проблем, който се вижда отсега: Европейският съюз продължава да поема нови роли и да започва дейност в нови области и има все по-големи амбиции, но в същото време държавите-членки, които подкрепят тези амбиции, не искат да финансират амбициите, плановете, дейностите и новите области. Трябва да разговаряме за това растящо несъответствие. По време на криза е още по-важно да се говори за финанси, да се говори за начина, по който ще бъде финансиран Европейският съюз. Освен това Европейският парламент е още по-необходим и не е сега времето темата за бюджета да се превръща в табу.
Janusz Wojciechowski
(PL) Г-н председател, наистина, в Европейския съюз е налице сериозна криза във връзка с бюджета и, както каза предишният оратор, много страни са отговорни за това. Може би Парламентът в известна степен допусна грешка във връзка с това, което очакваше от преговорите - искахме да се справим с твърде много неща едновременно. Това е проблем за бенефициерите, но всъщност говори и за сериозна политическа криза, която според мен произтича от факта, че духът на евроентусиазма се е загубил някъде. Той се почувства, когато в Европейския парламент обсъждахме Договора от Лисабон, и тези, които не бяха много запалени по Европа, бяха настоятелно призовани да бъдат по-ентусиазирани. Но когато преговорите по договора приключиха и интеграцията беше подобрена, започна обсъждането на парите и на бюджета и се оказа, че вместо евроентусиазъм има евроегоизъм и желание да се плаща колкото е възможно по-малко за увеличената европейска интеграция. Бих искал да видя повече евроентусиазъм по отношение на бюджета.
Reimer Böge
(DE) Г-н председател, госпожи и господа, загрижен съм, но не само за бюджета, междуинституционалното споразумение или за евентуалното разделяне на бюджета на 12 части. Загрижен съм като цяло за политическото положение, пред което е изправен Европейският съюз, което се изясни днес в контекста на бюджета. Обезпокоен съм от тенденцията за междуправителствено сътрудничество и от факта, че увеличените правомощия на Парламента очевидно ще бъдат намалени и че не се спазва дори споразумението от 2006 г. Обезпокоен съм от обстоятелството, че Договорът от Лисабон не се привежда в действие. (Ръкопляскания) Г-н Барозу, приветствам изявленията Ви. Може би обаче щеше да е по-полезно, ако бяхте дошъл 10 дни по-рано, за да стане по-ясно, че Комисията е на страната на Парламента.
Що се отнася до трите основни теми на преговорите, първата, която искам да обсъдим, е инструментът за гъвкавост. Очевидно в тази област има известен напредък. Неотдавна чух, че е имало пречки по време на паралелните преговори в Брюксел. Какво става там? Възможно ли е и прекалено ли е да искаме постигане на съгласие за такова ниво на гъвкавост, каквото имахме преди Договора от Лисабон, което беше правилното решение и което беше достигнато след многогодишни преговори, като се започне от "Програма 2000"? Прекалено ли е, що се отнася до собствените ни ресурси, искането да се ангажираме с продължаване на това, което ние - Съветът, Комисията и Парламентът - заявихме през 2006 г. в изявлението ни относно междуинституционалното споразумение? Прекалено ли е искането тези, които отхвърлят идеята за обсъждане на въпроса за собствените ресурси, да се опитат да прочетат договора? Договорът гласи, че това разискване трябва да се проведе.
Накрая, г-н председател, прекалено ли е искането да сключим обвързващи политически споразумения по всички въпроси, свързани с процедурите на одобрение, така че да можем да предотвратим възникването на кризи и да не се окажем в същото положение и по други въпроси, включително при външнотърговските споразумения и следващата многогодишна финансова рамка? Ако представите нещата по начина, по който ги представихте днес, отговорът на залата определено ще бъде "не".
Marian-Jean Marinescu
(RO) Г-н председател, очевидно държавите-членки преживяват труден период от гледна точка на бюджета. От друга страна, очевидно е, че европейският бюджет има голям принос за развитието на всяка държава-членка, включително и на нетните платци.
Изненадан съм, че провалът на преговорите се дължи не на несъгласие с цифрите, а на отказа да се проведе на практика обсъждане на общото бъдеще на държавите-членки, с други думи, на бъдещето на Европа. Парламентът не иска да излиза извън сферата на компетентностите си. Той иска да се спазва договора и да защитава бъдещите интереси на гражданите, които го избират.
Кои точки Съветът отказа да обсъди?
Участието на Европейския парламент в изготвянето на МФР е разпоредба на договора. През 2006 г. тази задача беше изпълнена и не считам, че бюджетът за 2007-2013 г. беше лош за Съюза. Тъкмо обратното.
Гъвкавост - до момента механизмът беше използван ефикасно и всички държави-членки се възползваха от него.
Собствени ресурси - именно бюджетното положение, в което се намират държавите-членки, следва да ги стимулира да намерят стабилни методи за финансиране на европейския бюджет и така изпълнението на европейските политики няма да бъде застрашено.
Новите отговорности по силата на договора и стратегията за 2020 г. изискват финансиране. Не е приемливо за същата институция, Съветът, да определя цели до 2020 г., а в същото време да не одобрява финансовите ресурси, необходими за постигането им. Считам, че сме задължени да постигнем споразумение. Отговорни сме пред нашите граждани. Не бива да позволяваме да отслабва доверието в европейските институции.
Giovanni La Via
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, тази седмица трябваше да сме одобрили общия бюджет на Европейския съюз за 2011 г. Вместо това се оказваме в положение, при което има сериозен риск Европа да започне новата година с временен бюджет и в силно затруднение от прилагането на системата за дванадесетте части.
Всеизвестно е, че Парламентът, Комисията и повечето държави-членки са готови да стигнат до споразумение, което беше блокирано от едно малцинство държави-членки, които отказаха да започнат конструктивно обсъждане с Парламента относно прилагането на Договора от Лисабон.
Считам, че позицията на Парламента по време на преговорите беше отговорна и умерена. Парламентът настояваше и все още настоява да бъде приложен Договорът от Лисабон.
От своя страна, Съветът се оказа неспособен да постигне споразумение и показа, че в него има дълбоко разделение относно изключително важни въпроси, на които малцинство държави-членки наложиха вето, като отхвърлиха идеята да започнат разискване с Парламента относно правилата и процедурите, които следва да са ръководни при прилагането на Договора от Лисабон.
Сега обаче ние сме задължени да гледаме напред към бъдещето и да изградим бъдещата Европа заедно - като с това имам предвид Съвета, Парламента и Комисията - без егоизъм или увъртане. Като прие наложените от Съвета ограничения за растеж от 2,91%, цифри, с които всички сме запознати, Парламентът цели да изпрати ясен сигнал, че е чувствителен към периода, който преживяваме.
Всички сме съгласни, както днес потвърди и Комисията, че следва да се стремим към по-голяма гъвкавост, за да посрещнем нуждите на Европа. Съгласен съм с това, което каза днес председателят Барозу, когато се позова на предложенията, които Комисията ще направи за използването на собствените си ресурси и за приспособяването на бюджета на ЕС към Договора от Лисабон, и се надявам на по-голямо сътрудничество от страна на Съвета при изграждането на Европа на бъдещето.
José Manuel Fernandes
(PT) Г-н председател, в хода на преговорите със Съвета относно бюджета за 2011 г. Парламентът направи всичко, за да може да бъде постигнато споразумение. Единствено искане беше да се изпълнят гаранциите на Съвета, например стратегията "Европа 2020" и необходимостта от финансирането й, както и да се спазва Договора от Лисабон.
В действителност, по силата на договора Европейският парламент трябва да бъде включен - като гласува, дава становища или като консултира - в новото междуинституционално споразумение, в следващата многогодишна финансова рамка и в създаването на нови собствени ресурси. Тези изисквания са логични, разумни, в интерес на обществото и в интерес на предотвратяването на междуинституционалните рискове и конфликти. Това са изисквания, които Съветът следва да споделя и да подкрепя.
Що се отнася до междуинституционалното споразумение, очевидно е, че спазването на ангажиментите, поети от европейските институции, по-специално от Съвета, се обуславя от наличието на гъвкавост по отношение на текущата многогодишна финансова рамка.
Стратегията "Европа 2020", програмата за Международния термоядрен експериментален реактор, Европейската служба за външна дейност и структурите за финансов надзор са няколко примера за неща, които се нуждаят от финансиране. Необходимо е Съветът да вземе предвид Договора от Лисабон както от гледна точка на областите, които отскоро са от компетентността на Европейския съюз и които са отразени в бюджета, така и от гледна точка на увеличените правомощия на Европейския парламент, не на последно място по отношение на бюджета. Тези промени фактически засилват демократичната легитимност на институциите на Съюза.
Използването на метода на Общността, а не на междуправителствения подход прави управлението ни по-демократично. Надявам се, че известно национално самолюбие не пречи на европейския проект за мир, солидарност и напредък, нито пък го излага на риск.
Mairead McGuinness
(EN) Г-н председател, това беше едно много важно разискване - особено политическите му аспекти, но мисля, че е важно да говорим и за някои от практическите аспекти. Аз съм докладчик за бюджета за 2011 г. в областта на селското стопанство и ще има реални последици, ако не постигнем споразумение относно бюджета за паричните потоци на държавите-членки, които са направили авансови плащания на техните земеделски стопани през последните седмици. Земеделските стопани са изправени пред финансови трудности и недостиг на приходи. Така че са налице съвсем реални и практически проблеми и този е един от тях.
Нека обаче да говорим за бъдещето. В този момент разискваме бъдещето на общата селскостопанска политика и искаме тази политика да даде повече на Европа по отношение на проблемите, свързани с околната среда, продоволствената сигурност и териториалното измерение и развитие и въпреки това досега в разискването обсъждахме само как можем да свием бюджета на селското стопанство. Много съм обезпокоена, че в настоящото разискване на бюджета за 2011 г. представяме едно крайно отрицателно виждане за бюджета за селско стопанство и за Европейския съюз след 2013 г. Двата бюджета са много тясно свързани и мисля, че трябва да сме наясно с това.
Edit Herczog
(HU) Г-н председател, през последните десет години казвахме на европейските граждани, че е необходим Договор за Европейския съюз и държавите наистина го ратифицираха. През последните десет години казвахме на гражданите, че научноизследователската и развойна дейност може да бъде осъществявана и финансирана по-добре на ниво ЕС. Казвахме им, че европейската космическа политика може да бъде осъществявана по-добре на равнище на ЕС и им казвахме, че изследванията в областта на енергетиката и борбата срещу изменението на климата може да се извършват по-добре на равнище на ЕС, отколкото на равнище на отделните държави-членки. Когато вярвахме в това и заставахме зад него, мислехме, че казваме истината. Като ще вършим нещо, да е както трябва. Ако днес все още вярваме в това, което казвахме през последните десет години, следва за създадем необходимите бюджетни ресурси и основното средство да постигнем това е гъвкавостта, а създаването на собствени ресурси на Парламента, собствени ресурси на Европейския съюз, е помощно средство. Ceterum censeo, нуждаем се от Европейския съюз.
Niki Tzavela
(EN) Г-н председател, неотдавнашното Ви съвместно изявление след срещата на високо равнище ЕС-САЩ беше първото от дълго време насам, в което Комисията показа сериозност, оптимизъм, дееспособност и солидарност, а също така и последователност. Парадоксално е, че не може да се намери общ език за бюджета. Ако наистина искаме Европа да бъде международна сила, каквато действително сме, не можем да си позволим лукса да нямаме бюджет. Ето това исках да кажа и продължавайте в същия дух.
Giovanni Collino
(IT) Г- председател, госпожи и господа, провалът на тристранния диалог е важна политическа възможност за размисъл върху най-новата история на Европа.
Проблемът е не само политически, но и културен и засяга много държави-членки. Настоящата икономическа и финансова криза е структурно, а не преходно явление. Тя всъщност е промяна, която се отразява на икономиката, заетостта и обществото на епохата, в която живеем. Ако няма политически и културен растеж с обща визия за Европа, няма да можем да предприемем действия за преодоляване на проблемите, свързани с началото на третото хилядолетие, като социалното осигуряване, научните изследвания, енергийната политика и политиката за околната среда и сигурността, които могат да бъдат решени само с общите политически усилия на всички държави-членки, съставляващи Съюза.
Посланието ми към моите колеги е следното: тристранния диалог се провали, но Парламентът свърши отлична работа, която напълно отговаря на задължението ни да представляваме гражданите. В днешно време Парламентът има по-голямо значение благодарение на Договора от Лисабон и Съветът не може повече да има доминираща роля над суверенитета на народа, представляван от Парламента...
(Председателят отнема думата на оратора)
Franz Obermayr
(DE) Г-н председател, госпожи и господа, ясно е, че традиционните представители на Европейския парламент настояват за по-голяма гъвкавост в бюджета, но забелязах, че никой не спомена интересите на нетните платци или пък интересите на гражданите.
В крайна сметка нетните платци са тези, които финансират ЕС, които бяха отговорни за рестартирането на двигателя на икономиката след кризата, които спасиха страните с бюджетен дефицит и самото евро и които слагат тежък товар върху своите граждани. Според мен точно затова е напълно разбираемо и правомерно, че тези държави и гражданите им искат да се придържат към бюджетните кредити, да се гарантира, че нетният баланс не може просто така да се промени със задна дата и да се предотврати отклоняването на средства по различни канали. Разбира се, тук не говоря за помощта, предоставяна след бедствия. Изключвам тези случаи.
В същото време критичният подход към европейското данъчно облагане няма нищо общо с очевидната липса на солидарност. Това се дължи на факта, че държавите-членки до голяма степен са против нея. Поради тази причина е ясно, че в името на субсидиарността трябва да запазим ратифицирането от страна на националните парламенти.
Monika Hohlmeier
(DE) Г-н председател, първо, искам да стане ясно след казаното досега в пленарната зала, че по време на преговорите за бюджета не сме поискали нито един цент повече от това, което ни е предложил Съветът. Това означава, че действаме в пълно съответствие с желанията на Съвета. Що се отнася до инструмента за гъвкавост, нуждаем се от него, защото Съветът редовно ни поставя в затруднено положение с решенията си за големи проекти, за които не е предвидил финансиране. В такъв случай трябва да се опитаме заедно с държавите-членки да намерим решение за тези проекти, за да можем да им окажем финансова подкрепа и да направим разумни планове. Не сме искали повече и от това, което е заложено в Договора от Лисабон. Точно обратното, призоваваме за спазване на договора. Нищо друго, нищо повече и нищо по-малко.
Що се отнася до собствените ресурси, едва ли е прекалено, когато Парламентът казва, че би искал поне да обсъди въпроса, каква форма би приел той и дали са налице собствени ресурси. Не могат да отказват да разговаряме по този въпрос, а след това да обвиняват Парламента.
Януш Левандовски
Г-н председател, след като изслушах мненията на уважаемите членове на ЕП, ще направя кратко допълнение към това, което каза председателят Барозу.
Стратегията на Комисията при тези специфични обстоятелства е много проста и се основава на разбирането, че за да се изправи пред други предизвикателства Европа се нуждае от обединяване, а не от разделяне. Мисля, че белгийското председателство се ръководи от същото разбиране.
Ролята ни е ясно определена в договорите - както в случай на съгласие, така и в случай на несъгласие, което не беше много вероятно, но се случи за пръв път от 26 години. Виждаме разочарованието на милиони бенефициери из целия Европейски съюз. Ето защо трябва да реагираме. Разбираме, че следва да действаме бързо и днес направихме първата стъпка, за да се споразумеем за насоките, след това, вероятно на 1 декември, да представим цифрите, които вече не са спорни, да защитим гъвкавостта, която ни е необходима, да излезем с предложение за договореностите за сътрудничество, което произтича от Договора от Лисабон, и да отстояваме - което също е важно - правото на инициатива на Комисията да представи визията за следващата година.
Наша обща отговорност е да изпълним това, което е обещано, което се очаква от бенефициерите, което беше заложено в приходната част на бюджета, като напълно зачитаме фискалния суверенитет на държавите-членки. Става въпрос за един скромен бюджет, който нараства с половината от темповете, с които нарастват бюджетите на държавите-членки, независимо от това, че след разширяването те вече са с 12 повече. Това беше ясно доказателство за дисциплинираност и взискателност. Затова нека си свършим работата и да работим за един по-добър сценарий. Призовавам да проявите чувството си за отговорност Както и председателят Барозу, аз съм много окуражен от днешното разискване в Парламента.
Мелхиор Ватле
Г-н председател, вярно е, че подобно разискване следва да ни помогне да постигнем споразумение, а не да усложнява повече положението. Надявам се, че ще мога да заявя, че точно такъв е бил духът на разискването, което проведохме днес следобед.
Да, напредък ще има и трябва да се опитаме да намерим решение по въпроса за гъвкавостта и за финансирането на програмата "ITER". Да, плановете за бюджета за 2012 и 2013 г. следва да бъдат предмет на споразумение и ние наистина се стремим да покажем, че сме в състояние да постигнем споразумение относно този бъдещ бюджет за 2012-2013 г., особено по важния въпрос за гъвкавостта.
Второ, да, ще проведем разисквания в рамките на членове 312 и 324, за да видим как конкретно и на практика можем да ги изпълним и осъществим и да гарантираме, че въпросните членове и новите процедури ще станат реалност. Ще трябва да намерим общ език.
Днес чух, че Комисията ще използва правото си на законодателна инициатива, било то по въпроса за собствените ресурси или за многогодишната финансова рамка. Въз основа на това ще трябва да се съберем, да обсъдим и да се уверим, че се придържаме към членове 312 и 324 от договора, които съдържат разпоредби, постановяващи, че трябва да се изпълнят всички елементи, за да се постигне споразумение, да се проведат срещите, да се осъществи координацията, което ще помогне новите процедури, предвидени в договора, да се превърнат в реалност.
По отношение на частта за гъвкавостта през 2012-2013 г., следва да изпълним членове 312 и 324 от договора, дори ако отново -трябва да подчертая това - трябва да гарантираме, че бюджетът за 2011 г. ще бъде приет. Доверието в Европейския съюз е застрашено. Застрашена е и ефикасността на политиките, които могат да бъдат изпълнени, само ако бюджетът за 2011 г. бъде приет. Говорим единствено за политиките на сближаване. Това, което наистина е застрашено, е нашето доверие и прилагането на нашите политики.
Трето, нека не отстъпваме пред онези, които не искат бюджет, така че ЕС да разполага дори с по-малко ресурси за изпълнението на политиките си. За да им покажем обаче, че не са прави, без съмнение трябва да се придържаме към един по-отстъпчив подход и през последните няколко седмици да направим всичко възможно този подход да ни доведе до успех, макар да трябва да направим отстъпки. В крайна сметка това е разумен подход, който ще ни води напред, а не назад, както ще стане, ако не приемем бюджета за 2011 г. през следващите няколко седмици.
Председател
Г-н действащ председател на Съвета, предстои заседание на Председателският съвет, така че тук в залата са необходими няколко истински отговори на зададените въпроси, защото тази среща ще бъде много важна. Трябва да видим напредък от страна на Съвета. Вероятно сте провели много обсъждания с членовете на Съвета, както и с държавите-членки. Как можете да ни обясните това? Възможно ли е да постигнем напредък в нашата посока? Имаме определени очаквания. Вие ги знаете много добре, защото, в интерес на истината, това беше темата на последните ни въпроси - три бележки в самия край на 15 ноември, няколко минути преди полунощ. За нас е много важно да получим отговор от Вас.
Мелхиор Ватле
Г-н Schulz, действително чух въпроса Ви. Считам, че всички го чуха.
Мисля, че можем или да изберем подхода да се сочим с пръст - вие сте виновни, ние сме виновни - или да се опитаме да изберем друг подход, при който двете страни се опитват да постигнат напредък по отношение на този отстъпчив подход. Можем да останем и на сегашните си позиции, които, за съжаление, на 15 ноември не доведоха до споразумение.
Кой е виновен? Още в началото можех да ви кажа. Парламентът със сигурност ще каже, че Съветът е виновен, Съветът вероятно ще каже, че Парламентът е виновен, после и двете страни ще благодарят на Комисията за положените усилия да ги помири. Трябва да се опитаме да сложим край на подобен подход и през оставащите няколко седмици и дни да направим всичко възможно, за да започнем да мислим по друг начин.
Относно въпроса на председателя дали може да бъде постигнат напредък, да, напредък може да бъде постигнат, защото знаем, че ако действаме по същия начин, по който действахме на 15 ноември, само ще повторим разногласията, които станаха тогава, особено по отношение на важния въпрос за гъвкавостта. Защо е важен този въпрос? Важен е, защото според мен той засяга едно от основните опасения на Парламента, а именно да има няколко перспективи, най-малко за 2012-2013 г., когато настоящата многогодишна финансова рамка приключва.
Това е причината, поради която веднага след 15 ноември белгийското председателство възобнови отношенията, за да се опита да постигне напредък по този, а също и по други въпроси. Да, има възможност за постигане на споразумение, но и двете страни ще трябва да променят мисленето си и да възприемат един отстъпчив подход, за да може да бъдат постигнати някакви резултати. В противен случай, за съжаление, ще станем свидетели на още един провал и по-рано аз засегнах темата за пагубните последици, които биха възникнали вследствие на това, особено върху изпълнението на нашите политики. Мисля, че гражданите на Европа заслужават нещо по-добро.
Председател
Г-н действащ председател на Съвета, благодаря Ви за активното участие в преговорите, а също и за обсъждането. Надяваме се, че възможно най-скоро ще има положителен резултат.
Също така благодаря на председателя на Комисията Барозу и на члена на Комисията Левандовски за участието им в нашето обсъждане.
Трябва да отбележа някои важни неща и ще премина на родния си език.
Председател
Разискването приключи.
Искам да ви съобщя, че крайните срокове за внасяне на становища относно тази точка от дневния ред са, както следва: предложения за резолюции - сряда, 24 ноември, до 10,00 ч.; изменения - сряда, 24 ноември до 15,00 ч.
Гласуването ще се проведе в четвъртък, 25 ноември 2010 г.
Писмени изявления (член 149)
Cătălin Sorin Ivan
В момента се намираме в задънена улица, която всъщност се простира извън бюджетната процедура за 2011 г. Това е много деликатен момент, който ще определи бъдещето на Съюза и ще стане прецедент за бъдещи бюджетни процедури и ролята на Европейския парламент.
Недоволството на Парламента не е смешно. Всичко, което искаме на практика е да бъде зачитана ролята, определена на Парламента от договора. По време на преговорите Парламентът направи много отстъпки, но от нас все още се иска да направим и много други. Надявам се, че все пак ще преодолеем този период и на заседанието през декември ще сме в състояние да гласуваме новия бюджет.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
От 1988 г. насам в Европа не е имало такова основно несъгласие между Парламента и институционалните му партньори по отношение на европейския бюджет. Това е исторически момент: ще разбере ли най-после Съветът, по-специално Обединеното кралство, Нидерландия и Дания, че целта на Европа е обединяването на ресурси, за да се справим по-добре заедно. Някои държави-членки възприемат непоследователен подход: съкращават националните си бюджети заради ограничения и призовават ЕС да реши проблемите им, като му възлагат амбициозни задачи. После, точно когато тези амбиции са на път да се реализират, те се бунтуват срещу ненаситните бюджетни изисквания. Програмите "Галилео", "ITER", стратегията "Европа 2020", Европейската служба за външна дейност - всички те изискват средства! Ще трябва ли всяка година да се борим, за да получим символична вноска от непреклонните държави-членки, които впоследствие ще обвинят Европа, че е неефективна и ненужна? Ето защо подкрепям разискване на въпроса за собствените ресурси, спазване на Договора от Лисабон и една амбициозна и реалистична Европа.
Georgios Stavrakakis
в писмена форма. - (EL) Непреклонната позиция на една част от държавите-членки по същество е израз на ясния им отказ да положат основите за бързо и целенасочено решаване на основните нужди на европейските граждани - сега или в близко бъдеще. Следва да се отнасяме отговорно към въпросите, които засягат европейските граждани. Не бива да забравяме, че освен новите отговорности на ЕС след Лисабон, държавите-членки постоянно предлагат и приемат нови политики и стратегии, като например стратегията "Европа 2020", която ЕС е призван да изпълнява; от друга страна, те казват, че не са склонни да предоставят средствата, необходими за изпълнението им и по този начин ги обричат на провал още преди да са започнали. Аз също ще подчертая, че Европейският парламент не иска увеличаване на разходите или повече правомощия от тези, предвидени в Договора от Лисабон. Парламентът ясно заяви, че ЕС трябва да разполага с достатъчно средства, за да може безпроблемно да осъществява политиките, допълващи усилията на държавите-членки за увеличаване на заетостта, инвестициите и общия икономически растеж. Позицията на Парламента е, че бюджетът на ЕС не е част от кризата; той е - чрез инвестиции в критични сектори - отговор на нея.
Róża Gräfin von Thun und Hohenstein
Силно съм обезпокоена от неяснотата около бюджета на ЕС за 2011 г., тъй като, от една страна, не можем да изоставим амбициозните си планове за изграждане на силен Европейски съюз, а, от друга, през втората половина на 2011 г. Полша ще поеме председателството на Съвета на Европейския съюз. Ако дотогава ЕС не приеме бюджет и все още ще се определя такъв всеки месец, нашето председателство трудно ще изпълнява задълженията си. Трябва да се запитаме какво е по-важно: лесно краткосрочно решение, което означава да отстъпим пред няколко държави и председателството, или по-амбициозен план, който може да е по-труден, но който в дългосрочен план ще направи ЕС по-силен и от който наистина ще спечелят всички? Според мен по-важно е заедно да изградим един силен Европейски съюз. Такъв Европейски съюз се нуждае от собствени ресурси и силен бюджет, основан на принципа на солидарност, за да се финансира това, което е необходимо. Няколко държави-членки на ЕС, на първо място и преди всичко Обединеното кралство, дори не желаят да обсъждат този въпрос. Не можем да си позволим да се поддадем на националния егоизъм.
