Socialinių viešųjų paslaugų subsidiarumo ir universalumo principas ES (diskusijos) 
Pirmininkė
Posėdis atnaujintas.
Kitas klausimas - žodinis klausimas Komisijai (Β7-0218/2010) dėl socialinių viešųjų paslaugų subsidiarumo ir universalumo principo ES, kurį pateikJan Olbrycht ir Lambert van Nistelrooij PPE frakcijos vardu, Heide Rühle Verts/ALE frakcijos vardu, Oldřich Vlasák ECR frakcijos vardu, Peter Simon, Françoise Castex, Evelyne Gebhardt ir Proinsias De Rossa S&D frakcijos vardu ir Ramona Nicole Mănescu bei Olle Schmidt ALDE frakcijos vardu.
Jan Olbrycht
Norėčiau pabrėžti, kad šiame posėdyje pateiktas žodinis klausimas iškilo dėl Europos Komisijos sprendimo dėl visuomenės grupių, kurios gali naudotis socialiniu būstu Nyderlanduose, nustatymo. Šis sprendimas sukėldaug Europos Parlamento narių diskusijų ir susidomėjimo, nes jo padariniai reikšmingi. Reikia suvokti, kad skirtingose Europos Sąjungos valstybėse narėse socialinis būstas, laikomas viešąja paslauga, apibrėžiamas skirtingai. Skirtingos apibrėžtys susijusios ir su tuo, kad socialinio būsto srityje taikomi skirtingi kriterijai ir kad atsakomybės mastas taip pat skiriasi. Atsakomybtenka valdžios institucijoms, tačiau paslaugą teikia tiek viešojo, tiek privačiojo sektoriaus teikėjai.
Poreikis kalbėti apie socialinį būstą, viena vertus, kyla dėl reglamentų, susijusių su viešąja pagalba, tačiau tai taip pat susiję su apibrėžtimi, taikoma nustatant sąlygines struktūrinių fondų išlaidas. Todėl, papildant klausimą, būtų įdomu sužinoti, ar, Komisijos nuomone, turėtų būti taikoma viena apibrėžtis visoje Europos Sąjungoje. Ar turėtų būti taikomi tie patys principai viešosios pagalbos socialiniam būstui srityje? Ar Komisija ketina kiekvienu atveju nustatyti leistinas nacionalines pajamas kaip Nyderlandų atveju? Ar tokie veiksmai visiškai atitinka Europos Sąjungoje taikomą subsidiarumo principą?
Heide Rühle
Ponia pirmininke, norėčiau paminėti pačios Komisijos pernai gruodžio 19 d. paskelbtą pranešimą spaudai, susijusį su sprendimu dėl valstybės pagalbos Nyderlandų socialinio būsto sistemai.
Pacituosiu pranešimo ištrauką: "Komisijos sprendimu patvirtinama jos ilgalaikpolitikos kryptis, pagal kurią nacionalinės valdžios institucijos turi didelę veiksmų laisvę nustatydamos kriterijus ir sąlygas socialinio būsto ir kitų visuotinės ekonominės svarbos paslaugų srityse (VESP)." Tai citata.
Mano klausimas toks: kaip šis Komisijos pareiškimas dera su tuo, kad šiuo sprendimu Komisija nustatfiksuotas pajamų ribas socialinio būsto srityje Nyderlanduose? Ar tai tikrai priklauso Komisijos kompetencijai ir kaip tai susiję su subsidiarumu ir proporcingumu?
Be to, taip pat norėčiau paklausti Komisijos, kaip sprendimas oficialiai pripažinti, kad reikia socialinės įvairovės kartu pasisakant prieš socialinę segregaciją gali būti suderinamas su tuo, kad tuo pačiu metu nustatoma konkreti ne didesnkaip 10 proc. dalis, kurių pajamos viršija 30 000 EUR ribą, nors Komisija taip pat tvirtina, kad jeigu bet kuriuo metu daugiau kaip 10 proc., kurių pajamos viršija šią 30 000 EUR socialiniam būstui gauti nustatytą ribą, šis perviršis turės būti kompensuotas kitose Nyderlandų vietovėse? Tai, mano nuomone, labai konkrečiai fiksuota ir griežta sąlyga socialinės įvairovės atžvilgiu.
Kaip šis sprendimas dera su subsidiarumu ir - kaip patys nurodėte savo pranešime spaudai - su "didele veiksmų laisve" nustatant "kriterijus ir sąlygas socialinio būsto ir kitų visuotinės ekonominės svarbos paslaugų srityse (VESP)"?
Françoise Castex
Ponia pirmininke, aš taip pat norėčiau kreiptis į Komisiją dėl šio Nyderlandų pranešimo apie pagalbą socialiniam būstui, dėl kurio Europos Komisija išsaknuomonę, kad ši pagalba turi atitikti konkurencijos taisykles. Todėl ji rekomendavo iš esmės pertvarkyti socialinio būsto sritį ir jo visuotinės svarbos uždavinius ir, mano nuomone, suformulavo siaurą visuotinės svarbos socialinių paslaugų apibrėžtį.
Komisija, iš tikrųjų, pripažįsta, kad ši viešoji paslauga yra socialinio pobūdžio, tačiau pabrėžia, kad ji turėtų būti apibrėžiama ją, cituoju, "tiesiogiai susiejant su nepalankioje padėtyje esančiomis socialinėmis grupėmis" ir kad dėl to Nyderlanduose socialinio būsto pasiūla viršija nepalankioje padėtyje esančių socialinių grupių poreikius. Todėl Nyderlandų vyriausybės pateiktame pasiūlyme dėl socialinio būsto sistemos pertvarkos socialinio būsto dalis, kuri gali būti skiriama - tačiau visuomet laikantis socialinių kriterijų arba pirmumo tvarkos - kitoms socialinėms grupėms, apribojama iki 10 proc.
Šis apribojimas prilygsta trukdymui įgyvendinti kitą viešosios paslaugos uždavinį, kuris vykdomas teikiant socialinio būsto paslaugą, t. y. socialinės ir miesto įvairovės tikslą, kurį socialinio būsto atžvilgiu iškėlNyderlandų įstatymų leidėjas. Todėl, Komisijos nary, Komisijos nariai, man kyla klausimas, kokiu Sutartyje nustatytu teisiniu pagrindu remdamasi Komisija gali abejoti socialinių paslaugų visuotinumu ir versti valstybę narę pakartotinai nustatyti uždavinius, kuriuos ji išsikelia vienai iš šių socialinių paslaugų?
László Andor
Komisijos narys. - Ponia pirmininke, gerbiamų Parlamento narių pateiktas klausimas susideda iš trijų dalių. Pirma - ar, Komisijos nuomone, ES turėtų būti taikoma viena socialinio būsto apibrėžtis. Antras - tai klausimas dėl subsidiarumo ir universalumo principų. Trečias - tai klausimas dėl pajamų, kurios suteikia teisę į socialinį būstą, riba. Prieš atsakydamas į šiuos klausimus norėčiau pabrėžti, kad, Komisijos nuomone, socialinio būsto klausimas labai svarbus. Socialinis būstas - tai labai svarbi socialinės ir ekonominės įtraukties politikos Europos Sąjungoje priemonė.
Atsakydamas į pirmąjį ir antrąjį klausimus norėčiau pateikti labai aiškius atsakymus. Komisija nenustato vienos socialinio būsto apibrėžties ES lygmeniu ir visapusiškai paiso subsidiarumo principo. Gerbiami Parlamento nariai pagrįstai remiasi Komisijos 2005 m. sprendimu dėl valstybės pagalbos visuotinės ekonominės svarbos paslaugoms. Šiuo sprendimu užtikrinamas teisinis tikrumas paslaugų teikimo srityje ir sumažinama administracinnašta valdžios institucijoms, kuriuos jas finansuoja.
Remiantis šiuo sprendimu pagalbai socialiniam būstui, kuri atitinka sprendime nustatytas sąlygas, taikomos palankesnės sąlygos, nes jos atžvilgiu netaikomas reikalavimas apie ją pranešti, nepaisant to, kokia šios pagalbos suma. Remiantis šiuo sprendimu šis reikalavimas netaikomas, kai suinteresuotoji valstybnaršį socialinį būstą laiko visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Socialinio būsto paslaugų teikimo mastą turi nustatyti kiekviena valstybnarė, laikydamasi savo tradicijų, kultūrinių ir valstybės kišimosi ypatumų.
Taip pat norėčiau paminėti 2006 ir 2007 m. Komisijos komunikatus, kuriuose aiškiai pabrėžiama valstybių narių atsakomybir didelveiksmų laisvvisuotinės svarbos socialinių paslaugų srityje. Be to, ši pozicija neseniai buvo pabrėžta Protokole dėl bendrus interesus tenkinančių paslaugų. Vis dėlto, kaip tai rodo terminas "socialinis būstas", šiuo atveju kalbame ne apie būstą apskritai, bet apie būstą, suteikiamą remiantis socialiniais kriterijais.
Todėl 2005 m. sprendimo konstatuojamosiose dalyse kalbama apie nepalankioje padėtyje esančius piliečius arba socialiai labiau pažeidžiamas socialines grupes, kurios dėl mokumo suvaržymų negali gauti būsto rinkos sąlygomis. Todėl valstybės narės turi nustatyti socialinio būsto tikslinę grupę, siekiant sudaryti sąlygas socialinį būstą skirti skaidriai ir neleisti, kad asmenys, kuriems to labiausiai reikia, jo negautų.
Valstybės narės turi didelę veiksmų laisvę nustatant tikslinės grupės dydį ir taikant socialinio būsto sistemas. Komisijos vaidmuo tėra tikrinti, ar apibrėžtis nėra akivaizdžiai klaidinga.
Ši pozicija patvirtinta Komisijos 2009 m. priimtame sprendime dėl socialinio būsto Nyderlanduose. Ji taip pat visiškai dera su Pagrindinių teisių chartijos 34 straipsniu, kuriame kalbama apie socialinę paramą ir paramą aprūpinant būstu visiems neturintiems pakankamai lėšų.
Aiškia socialinio būsto apibrėžtimi taip pat užtikrinama, kad valstybės pagalba nebūtų nukreipta komercinei veiklai, nepriskirtinai visuotinės ekonominės svarbos paslaugoms, finansuoti.
Antrasis klausimas susijęs su visuotine teise į būstą. Tačiau, kaip jau minėjau anksčiau, būstas kalbant apskritai nėra tas pats, kas socialinis būstas. Aiškūs, skaidrūs atitikties socialinio būsto skyrimo reikalavimams ir socialinio būsto skyrimo kriterijai naudingi socialinio būsto gavėjams ir užtikrina tinkamą viešųjų lėšų naudojimą.
Atsakydamas į trečiąjį klausimą, kuriuo gerbiami Parlamento nariai klausia, kodėl galimybgauti socialinį būstą apribojama namų ūkiams, kurių pajamos nesiekia 33 000 EUR, norėčiau dar kartą pateikti aiškų atsakymą. ES lygmeniu nenustatyta pajamų riba dėl teisės į socialinį būstą suteikimo.
Tai vienos valstybės narės - Nyderlandų - nustatyta suma. Tai vienas iš Nyderlandų valdžios institucijų įvestų pakeitimų, siekiant nacionalinę socialinio būsto sistemą suderinti su Europos valstybės pagalbos taisyklėmis. Nyderlandų valdžios institucijos tokią ribą nustato siekdamos nustatyti socialinio būsto Nyderlanduose tikslinę grupę. Komisija nenustatklaidų šioje socialinio būsto apibrėžtyje ir todėl pritarNyderlandų valstybės pagalbos schemai. Norėčiau pridurti, kad Nyderlandų valdžios institucijų nustatyta tikslingruplabai plati ir apima 43 proc. Nyderlandų gyventojų.
Lambert van Nistelrooij
Krizės laikotarpiu ir vykstant svarstymams, kaip išlaikyti tvarią visuomenę ir mūsų konkurencingumą, diskutuojame dėl visiškos smulkmenos, kuri, mano nuomone, vis dėlto daugeliui žmonių kelia didžiausią susirūpinimą.
Aptariamas klausimas - kam reikėtų suteikti socialinį būstą? Ypač dabar, kai bankai elgiasi kur kas atsargiau nei tada, kai diskusijos prasidėjo, - t. y. Nyderlanduose 2005 m., kai padėtis gerokai skyrėsi, - aišku, kad kai kurie žmonės išties susiduria su sunkumais. Šiuo metu nustatyta riba - 33 000 EUR. Šiuos pasiūlymus dar reikia pateikti Nyderlandų parlamento žemesniųjų rūmų nariams pritarti ir jie mums iškart pasakys, kad ši riba iš tikrųjų turėtų atitikti Nyderlandų sveikatos draudimo fondo atžvilgiu nustatytą ribą, kuri apytiksliai siekia 40 000 EUR.
Nyderlanduose vis dar vyksta aktyvios diskusijos, todėl šiuo metu nėra visuotinio sutarimo. Manau, kad nesudaromos pakankamos galimybės lankstumui, atitinkamai pritaikytiems sprendimams priimti. Valstybės narės turi galėti prisitaikyti atsižvelgdamos į aplinkybes. Ši 10 proc. riba yra labai maža. Kai baigiau universitetą, mano pajamos taip pat viršijo ribą, bet gan daug metų galėjau gyventi savo nuomojamame būste, kol galiausiai nusprendžiau pirkti ir išsikelti gyventi kur nors kitur.
Kalbame apie lankstumą; nėra pakankamai veiksmų laisvės. Atsižvelgdamas į tai darau išvadą, kad nepakankamai paisoma subsidiarumo - galimybės šalims pačioms tvarkytis kur kas platesniu mastu. Pasibaigus šiandieninėms diskusijoms turime svarstyti, ar sugrįžti prie klausimo pateikiant rezoliuciją. Apskritai manau, kad Komisija šiuo klausimu gerai dirba, tačiau manau, kad valstybių narių veiksmų laisvpernelyg suvaržyta žmonių, kurių aprūpinimas būstu priklauso nuo jos, nenaudai.
Evelyne Gebhardt
Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, stebėdama šias diskusijas atkreipiu dėmesį, kad labai neaišku, kaip šiose srityse reikėtų taikyti teisės aktus. Pone L. Andorai, jūs ką tik pasakėte, kad jokiame Europos teisės akte nenustatyta fiksuota 33 000 EUR riba. Tačiau Nyderlandų teisėkūros institucijos nustatšią ribą savo nuožiūra galbūt todėl, kad to nepadariusi Komisija kada nors pareikalautų nustatyti aiškius kriterijus.
Dėl šio neaiškumo valstybėse narėse kyla daug sunkumų priimant sprendimus savarankiškai, visų pirma rengiant šiuos sprendimus taip, kad jie tenkintų šių žmonių poreikius, ir pirmiausia aprūpinimo socialiniu būstu poreikius, nes tai žmonės, kurie neturi pakankamai pinigų, kad galėtų nevaržomi kraustytis iš vienos vietos į kitą.
Todėl labai svarbu, kad sukurtume teisinę sistemą ir teisinį tikrumą, kuris taip pat užtikrintų kuo daugiau aiškumo. Žinoma, tikrai reikia apsaugoti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas. Jos valstybėse narėse teikiamos vietiniu lygmeniu ir yra visuotinės ir turime užtikrinti, kad jos būtų teikiamos visiems.
Todėl turime apsvarstyti galimybę - ir žinau, kad šis klausimas šiuo metu svarstomas Užimtumo ir socialinių reikalų komitete - reikalauti Komisijos sukurti teisinę sistemą, siekiant apsaugoti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, visų pirma socialinėje srityje, ir manau, kad tokia sistema, jeigu ji būtų sukurta, būtų geras dalykas.
Isabelle Durant
Ponia pirmininke, Komisijos nary, čia kalbame apie teisinį pagrindą, kuris, akivaizdu, labai svarbus. Vis dėlto nekalbėdama apie šį teisinį pagrindą norėčiau pabrėžti, kad būsto, ir visų pirma socialinio būsto, rinka akivaizdžiai nepanaši į jokią kitą rinką arba komercinę veiklą. Be to, socialinis būstas - tai kur kas daugiau nei žemas pajamas gaunantiems žmonėms arba tiems, kuriems jo reikia, skirtas būstas.
Esama socialinės įvairovės problemų, apie kurias kalbėjome, tačiau esama ir šių būstų ir juose gyvenančių žmonių integracijos jų kaimynystės, jų miesto - kartais miesto centre, kartais priemiesčiuose - atžvilgiu. Atliktas didelis darbas su nuomininkais, darbas, siekiant jiems padėti integruotis ir sukurti solidarumu grindžiamus santykius, tarp jų - skirtingų kartų, kurios gyvena šioje kaimynystėje ir šiuose būstuose, santykius ir todėl šiuo požiūriu tikrai manau, kad tai skirtingas klausimas.
Be to, per šią kadenciją dirbsime visuotinės svarbos socialinių paslaugų klausimu. Mano nuomone, tai, kad atvykome čia ir atkreipiame dėmesį į problemas, susijusias su pagalba arba ribotu socialinio būsto prieinamumu, yra blogas ženklas. Dėl pajamų ribos, kurią paminėjo kiti Parlamento nariai, išskyrus mane, ir kuri siekia 33 000 EUR, manau, kad tai sukelia problemą, nes šeimos įvairovlabai didelė: nepilnos šeimos, šeimos, kuriose yra senyvo amžiaus žmonių, šeimos, kurias sudaro nariai iš ankstesnių ir dabartinių santykių, skyrium gyvenančios šeimos. Kaip galime apskaičiuoti jų pajamas? Atsižvelgdama į tai, kaip ir kiti, raginu laikytis lankstesnio požiūrio ir labiau laikytis subsidiarumo principo, jeigu norime įvykdyti tikrus socialinius projektus šiose kaimyninėse vietovėse.
Patrick Le Hyaric
Ponia pirmininke, Komisijos nary, ką tik pasakėte, kad Komisijai socialinio būsto klausimas labai svarbus. Iš tiesų kalbame apie pagrindinę teisę, kuri mūsų valstybėse narėse netaikoma. Be to, tai dar vienas neigiamas dabartinio mūsų Europos integracijos modelio aspektas.
Dėl kitų jūsų, Komisijos nary, atsakymo aspektų tai jūs dar kartą pacitavote įprastinę Komisijos "maldaknygę", tačiau praktika rodo, kad Komisija, jūsų Komisija, ir Europos Teisingumo Teismas sprendimus priima remdamiesi Europos sutartimis, laikydamiesi lemtingo laisvos ir neiškreiptos konkurencijos principo, ir todėl suteikia neteisėtą galimybę statyti būstus ir neteisėtą galimybę apsirūpinti pačiu būstu. Dar blogiau yra tai, kad 2005 m. Europos Komisija socialinį būstą apibrėžkaip būstą, skirtą tik, cituoju, "nepalankioje padėtyje esantiems piliečiams arba socialiai labiau pažeidžiamoms socialinėms grupėms". Taip Komisija skatina neturtingiems skirtų varguomenės kvartalų kūrimą socialinės įvairovės nenaudai.
Kaip daugelis Parlamento narių pritariu minčiai dėl naujos pagrindų direktyvos, kuri būtų aiški ir pažangi, tačiau bijau, kad reikėtų keisti būtent patį Sutartyse įtvirtintą konkurencijos principą.
Kita vertus, bijau, kad Pirmininko J. M. Barroso pareikštas ir šiandien ECOFIN tarybos patvirtintas pareiškimas, kuriuo iš principo rekomenduojama kontroliuoti biudžetą, lems biurams, aprūpinantiems nebrangiu būstu, skirto finansavimo mažinimą, visų pirma socialiniam būstui. Esu tvirtai įsitikinęs, kad Europa turi viską pradėti iš pradžių.
Frank Engel
(FR) Ponia pirmininke, tam tikra prasme norėčiau pakartoti I. Durant nuomonę, kuri pagrįstai tvirtino, kad socialinis būstas nepriklauso komerciniam sektoriui ar kokiam nors kitam sektoriui, kuriame vyksta įprastinkonkurencija. Komisijos nary, manau, kad šiuo klausimu mūsų nuomonės sutampa.
Šiuo atžvilgiu keliamas klausimas dėl valstybės pagalbos. Stebiuosi, kodėl tokia sritis kaip socialinis būstas teoriniu požiūriu turėtų nepriklausyti būtent valstybės pagalbos sričiai. Iš tikrųjų kalbame apie valstybės pagalbą labiau socialinio būsto naudotojams negu įmonėms. Pagaliau pagalba skiriama todėl, kad manoma, jog ji reikalinga; konkurencijos klausimai nėra tiek svarbūs.
Atkreipiu dėmesį, - žinoma, galiu tikrai kalbėti tik remdamasis savo nacionaline patirtimi, - kad socialinis būstas susijęs su tokiomis skirtingomis sąlygomis, kad išties turėtume džiaugtis, kad Europos Komisija, Europos institucijos ir Briuselis neprivalo, kaip visada ir buvo manyta, mums pateikti tikslios pagalbos apibrėžties, nurodyti mums, kurie piliečiai gali naudotis pagalba ir kokiomis aplinkybėmis.
Norėčiau pabrėžti, kad šiuo atveju kalbame apie konkrečias vietines sąlygas ir kiekvieno mūsų šeiminių aplinkybių pasikeitimus. Kaip galima kam nors, kas turėjo šeimą, tačiau kurio šeiminpadėtis pasikeitė, kam nors, kieno pajamos su laiku kinta, kaip minėjo Lambert van Nistelrooij, suteikti teisę į socialinį būstą remiantis tam tikrais kriterijais tik tam, kad tada ji būtų atimta? Manau, kad tai neprotinga, ir šiomis aplinkybėmis nemanau, kad Komisija turėtų dar kartą viršyti savo įgaliojimus, kad mums pasiūlytų, o galiausiai ir primestų taisykles, kurios neabejotinai būtų nelanksčios ir galbūt taip pat nehumaniškos.
Proinsias De Rossa
Ponia pirmininke, dalyvauju šioje diskusijoje kaip Užimtumo komiteto pranešėjas dėl visuotinai svarbių socialinių paslaugų ateities. Šiuo žodiniu klausimu siekiama išsiaiškinti Komisijos turimus pasiūlymus, kad būtų išspręsta sudėtinga problema dėl socialinio būsto suteikimo piliečiams.
Gaila, kad Komisijos narys nepateikjokių tokių pasiūlymų, o labiau siekpagrįsti galiojančią sistemą. Komisija nuolat atsisako sutikti, kad būtina užtikrinti teisinį aiškumą ir lakstumą valstybėms narėms ne tik dėl esamų viešųjų paslaugų teikimo, - ir visų pirma socialinių paslaugų, - bet ir tenkinti naujus socialinius poreikius. Privalome ne tik parūpinti apsaugos priemones piliečiams, kai to prireikia, bet ir sukurti tvirtą socialinę sistemą, kuri tarnautų visiems piliečiams. Sveikatos apsauga, aprūpinimas būstu ir švietimas yra paslaugos, kurios, akivaizdu, turėtų būti teikiamos visuotinai, o ne paisant rinkos įnorių. Savaime aišku, kad rinka negali užtikrinti universalumo pagal lygiateisiškumo ir vienodos kokybės principus.
Visos šios paslaugos yra paslaugos, kuriomis siekiama aukštesnių tikslų negu pasipelnyti ir kuriomis sukuriama socialinvertė, kurių negalima vertinti pagal pelno ir nuostolio pusiausvyrą. Taip pat pasitelkiant jas kaip tik reikia sukurti tvirtą pagrindą šiuolaikinei ekonomikai. Negalima leisti, kad ilgiau išliktų dabartinis teisinis neaiškumas dėl to, ką vyriausybės gali daryti nacionaliniu ir vietiniu lygmenimis paslaugų, laikomų esminėmis visuomenės gerovei, teikimo srityje.
Sophie Auconie
(FR) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau, kad kai kas būtų įrašyta į protokolą: Bendrija neturi kompetencijos aprūpinimo būstu politikos srityje apskritai ir konkrečiai - socialinio būsto srityje.
Vis dėlto šiame žodiniame klausime minimame sprendime Komisija pateikia socialinio būsto apibrėžtį. Kaip ne kartą buvo pasakyta, Komisijos nary, šiandien, krizės laikotarpiu, socialinio būsto ir teisės į būstą problema yra didelė. Įneškime šiek tiek žmoniškumo į mūsų techninio, teisinio ir net technokratinio pobūdžio diskusijas.
Neatsižvelgiant į būstą per se, socialinis būstas - tai tikros tų, kurie juo naudojasi, integracijos, tikros jų socialinės įtraukties pagrindas. Apibrėžtį, pateiktą Komisijai atliekant valstybės pagalbos peržiūrą, visiškai galima ginčyti. Komisijos nary, puikus Prancūzijos filosofas, gimęs mano regione Luaros slėnyje, R. Descartes yra pasakęs: "Bendrasis interesas yra apskritimas, kurio centras žinomas, tačiau nežinomi pakraščiai."
Todėl turiu jums du klausimus. Pirmasis paprastas: koks šios apibrėžties teisinis statusas? Ar jis taikytinas visose valstybėse narėse?
Antrasis klausimas daug bendresnio pobūdžio. Kokios yra Komisijos kompetencijos ribos viešųjų paslaugų organizavimo srityje? Galiausiai todėl šis klausimas yra svarbus. Keliamas klausimas dėl viešųjų paslaugų universalumo ir prieinamumo.
Peter Simon
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, visoje Europoje mūsų miestai ir bendruomenės susiduria su sunkumais dėl probleminių rajonų. Visoje Europoje bandome išspręsti šią problemą suteikdami šioms nepalankiose sąlygose esančioms vietovėms ir jose gyvenantiems žmonėms tokias normalias gyvenimo sąlygas, kokios yra kituose mūsų miesteliuose ir miestuose.
Vis dėlto, jeigu socialinio būsto srityje dabar nustatysime, kaip tai šiuo atveju daro Komisija, kriterijus, jeigu nustatysime kriterijus, kurie - kaip jau yra sakiusios kai kurios valstybės narės - aiškiai neleis sumaišyti gyventojų šiose vietovėse, niekais paversime visas kompetentingų šalių dešimtmečius dėtas pastangas. Tai taip pat niekais pavers rizikingus sumanymus, kuriuos Europos Sąjunga rėmper savo Bendrijos iniciatyvas Urban ir Urban II.
Jeigu dabar taip sugriežtiname kriterijus, pagal kuriuos gali būti teikiama parama socialiniam būstui, kad iš tikrųjų tik vargingiausiai gyvenantys žmonės, tik nepalankiausioje padėtyje esantys žmonės gautų paramą ir jiems galėtų būti teikiama pagalba pagal aprūpinimo socialiniu būstu sistemą, mes šiam gyventojų segmentui iš tikrųjų sudarysime kliūtis susimaišyti nepalankioje padėtyje esančiuose rajonuose, nors šio susimaišymo mums iš tikrųjų būtinai reikia. Dėl to būtent šios visuomenės grupės bus dar labiau atskirtos ir dėl to problemų mūsų miestuose tik padaugės. Atsižvelgiant į tai mūsų šiandienos uždavinys turėtų būti plati subsidiarumo principo apibrėžtis ir platus jos aiškinimas ir būčiau dėkingas Komisijai, jeigu ji galėtų trumpai išdėstyti savo nuomonę šiuo klausimu.
Joachim Zeller
(DE) Ponia pirmininke, dabar nagrinėjame daugiau bendro pobūdžio klausimą, konkrečiai - klausimą dėl subsidiarumo principo ir viešųjų paslaugų universalumo visoje Europos Sąjungoje. Vis dėlto šiose diskusijose pasinaudojant Nyderlandų pavyzdžiu socialiniam būstui skiriamas pagrindinis dėmesys. Tai nėra pavienis atvejis - visų pirma nuomininkų asociacijos ir nuomininkų atstovai daugelį metų manė, kad Europos dėmesiu konkurencingumui mažų mažiausiai ribojama socialinio būsto sritis, galbūt juo net siekiama, kad gauti socialinį būstą būtų visiškai neįmanoma.
Galiausiai po maisto ir drabužių būsto poreikis yra svarbiausias žmogaus poreikis ir todėl būstas yra vienas iš socialinių viešųjų visuomenės gerovės elementų, o užkirsti kelią benamystei yra socialinis uždavinys.
Tai parodo faktas, kad valstybėse, kuriose rūpinamasi savo piliečių gerove arba skiriama parama socialiniam būstui arba, jeigu tokia parama neskiriama, aprūpinimas būstu individualiai subsidijuojamas atsižvelgiant į žmogaus pajamas. Žinoma, dabar Europos Sąjungoje susiduriame su specifiniu atveju daugeliui Rytų, Vidurio ir Pietryčių Europos šalių įstojus į Europos Sąjungą. Atsižvelgiant į skirtingą aprūpinimo būstu struktūrą buvusiose Vakarų ir Rytų Europos dalyse, ypač po paskutiniųjų Europos Sąjungos plėtros etapų, reikia palyginti valstybių narių būsto subsidijų ir aprūpinimo būstu struktūras.
Dėl iškart po politinių pokyčių įvykusio būsto privatizavimo daugelyje Rytų, Vidurio ir Pietryčių Europos valstybių narių metodo ir visų pirma dėl šiose šalyse jaučiamo būsto trūkumo Europos Parlamentas suteikgalimybę šioms šalims pasinaudoti struktūriniais fondais būsto srityje.
Nepaisant to, aprūpinimo būstu politika toliau išlieka priklausoma nuo nacionalinių, regioninių ir visų pirma vietos aplinkybių kiekvienu atveju; kitaip tariant, tai įprastinpolitikos sritis, kurioje taikomas subsidiarumo principas, kurioje nebūtinas reguliavimas tarptautiniu lygmeniu ir kurioje tokio reguliavimo nėra. Viešųjų paslaugų sektoriuje būsto, kaip socialinio viešojo visuomenės gerovės elemento, atžvilgiu rinkos dėsniai gali būti taikomi labai ribotai.
Evelyn Regner
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, viešąsias paslaugas ir socialines paslaugas supa dideli ekonominio ir politinio pobūdžio poslinkiai, juolab įvertinus nacionalines išlaidų taupymo priemones. Europos Sąjungoje susiduriame su vis labiau besiskiriančiomis pajamomis. Ypač tada, kai padėtis nėra aiški, kai išgyvename ekonomikos krizę ir baiminamasi dėl ateities, socialinės stabilizavimo priemonės yra svarbesnės nei kada nors anksčiau.
Mieste, iš kurio atvykau, Vienoje, socialinio būsto koncepcija iš esmės reiškia parūpinti prieinamą būstą plataus masto visuomenės sektoriams ir neapsiriboti tik - kaip nustatyta Komisijos - nepalankioje padėtyje esančiais piliečiais arba socialiai labiau pažeidžiamomis socialinėmis grupėmis. To padarinys - "getų" steigimas. Todėl šiuo klausimu neketinu keisti savo nuomonės - socialinių paslaugų, įskaitant socialinį būstą, nustatymas tuo vietos lygmeniu ir socialinių paslaugų neįtraukimas į konkurencijos taisyklių ir valstybės pagalbos teisės taikymo sritį turėtų būti savivaldos principas arba teisė.
Tačiau bet kuriuo atveju Europos Sąjungoje mums reikalingas ES lygmens teisinis aiškumas ir teisinpriemonė, kuri atitinkamai apimtų ir apibrėžtų socialines paslaugas.
Seán Kelly
Ponia pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti Komisijos nariui paaiškinus kai kuriuos aspektus, dėl kurių buvo iškelti klausimai. Reikia pasakyti, kad neabejotinai būtina visus žmones aprūpinti būstu, ypač šiuolaikinės gerovės valstybėje. Neabejotina, kad gyvybiškai svarbu turėti stogą virš galvos; tai teisir visi sutaria, kad tuo turi būti apsirūpinama savarankiškai arba tuo turi aprūpinti valstybės įstaigos ir t. t.
Vis dėlto reikia padiskutuoti dėl konkrečios šalies įsitraukimo masto aprūpinimo būstu srityje. Mano paties šalyje nekilnojamojo turto burbulą sukūrskatinimas - kuris buvo pernelyg pavojingas ir netinkamai apgalvotas - statytojams statyti būstus ir statybos leidimų išdavimas, kartais net salpose, kurios vėliau buvo užlietos, ir žemės perplanavimas, kuri neturėjo būti perplanuota. Tada, žinoma, prisidėjo bankai, išduodami dideles paskolas statytojams, kurių jie negalėjo grąžinti, ir asmenims namams įsigyti, už kuriuos jie negalėjo grąžinti paskolos.
Todėl išgyvename dabartinę krizę. Taigi kyla daug klausimų, kaip visoje nekilnojamojo turto plėtros srityje turėtų dalyvauti valstybė.
Vis dėlto manau, kad aprūpinimo socialiniu būstu srityje pirmiausia remtis pajamomis yra tiesiog per griežta ir beprasmiška dėl priežasčių, kurias nuroddaugelis žmonių. Manau, kad platesne prasme Komisija tikrai turi dalyvauti sprendžiant šį klausimą, galbūt parengdama aprūpinimo socialiniu būstu gaires, tačiau laikytis per griežtos pozicijos tokiais klausimais kaip pajamos ir kt. yra beprasmiška; tai nebus veiksminga ir nereikia bandyti to daryti.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Aprūpinimas socialiniu būstu iš tiesų priskirtinas visuotinės svarbos socialinėms paslaugoms. Deja, bet jaunimo nedarbo lygis Europos Sąjungoje šiuo metu pasiek20 proc.
Pagal Europos reglamentą 4 proc. Europos regioninės plėtros fondo lėšų valstybės narės gali panaudoti socialiniams būstams statyti ir energijos vartojimo efektyvumui pastatuose didinti. Deja, bet dėl ekonomikos krizės Europos šeimų ekonominpadėtis blogėja ir susirūpinimą kelia nedarbo lygis, kuris yra itin aukštas tarp jaunų žmonių. Būtent todėl, Komisijos nary, norėčiau paprašyti, kad paremtumėte mus siekiant šią normą būsimu programavimo laikotarpiu padidinti iki 15 proc. socialinio būsto statybos ir energijos vartojimo efektyvumui pastatuose didinti.
Didžiojoje dalyje valstybių narių sveikatos apsaugos, švietimo, socialinių paslaugų ir rūpinimosi jaunais bei senyvo amžiaus žmonėmis sistemas valdo valstybė. Šios viešosios paslaugos, jeigu jos prieinamos visiems piliečiams, atlieka labai svarbų vaidmenį užtikrinant visų piliečių apsaugą ir įtrauktį į visuomenę. Siekdami, kad tai būtų taikoma visoje Europos Sąjungoje, raginame Europos Komisiją parengti viešųjų paslaugų pagrindų direktyvą, kurioje būtų nustatyti minimalūs šios srities reikalavimai ir užtikrinamas vienodas ir universalus šių paslaugų prieinamumas visiems Europos piliečiams ir gera šių paslaugų kokybir skaidrumas.
António Fernando Correia de Campos
(PT) Ponia pirmininke, Komisijos nary, socialinis būstas yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga, kuri svarbi rinkoje, teikianti naudą visai visuomenei. Remiantis Lisabonos sutarties priedu, 26 protokolu, tokio pobūdžio paslaugas teikti ir organizuoti privalo nacionalinės, regioninės ir vietos valdžios institucijos. Todėl sunku suvokti šį apribojimą tikslinei rinkai priskiriant tik tas šeimas, kurių pajamos nesiekia 33 000 EUR. Tai skurdo lygio matavimas, atliekamas pasitelkiant vien tik finansinius rodiklius ir neatsižvelgiant į 27 valstybių narių įvairovę; šio matavimo pagrindą galima apibendrinti kaip paprasčiausią mokumą.
Socialiniu būstu sprendžiami kultūriniai ir socialiniai klausimai, darbo vietos artumo klausimai, naujo moters vaidmens rinkoje apibrėžimo iš esmės klausimas ir darbuotojų judumo Europos erdvėje klausimas. Kovai, į kurią įsitraukEuropos Sąjunga, siekdama išbristi iš dabartinės krizės, reikalingas ekonomikos augimas, dėl kurio vyksta imigracija ir susiformuoja etninės, ekonominės ir kultūrinės mažumos, ir dėl to reikia jas integruoti netgi prisiimant su tuo sietiną "getų" susiformavimo riziką ir su šiuo reiškiniu turime kovoti išlaikydami teisingą pusiausvyrą. Ar Komisija nesikiša į valstybių narių kompetencijos sritį?
Zigmantas Balčytis
Ponia pirmininke, Lisabonos sutartyje pripažįstama socialinių paslaugų teikimo ir jų prieinamumo visiems svarba ir vietos bei regioninių valdžios institucijų vaidmuo teikiant šias paslaugas. Socialinio būsto klausimai itin svarbūs nedideles pajamas gaunantiems žmonėms, o dėl krizės iš tikrųjų darbą prarado daug žmonių, kuriems reikia socialinio būsto.
Šiuo metu valstybės narės, priimdamos sprendimus dėl aprūpinimui socialiniu būstu taikomų kriterijų, taiko skirtingus standartus. Manau, kad siekiant įgyvendinti teisę naudotis visuotinėmis paslaugomis būtų protinga apibrėžti bendrus principus ir nustatyti rekomenduotiną viršutiniąją pajamų ribą ES lygmeniu. Vis dėlto turime suteikti valstybėms narėms didelę veiksmų laisvę ją sumažinti, atsižvelgiant į ekonominius ir socialinius skirtumus.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Norėčiau padėkoti Komisijos nariui už šiuo klausimu jo pateiktus paaiškinimus. Aš taip pat nemanau, kad turėtų būti viena socialinio būsto apibrėžtis. Tokią apibrėžtį būtų sunku taikyti tokiais atvejais, kai labai skiriasi gyvenimo lygis. Šiose diskusijose svarbus subsidiarumo klausimas. Jums leidus kalbėsiu šiek tiek plačiau, nei apima konkrečiai šis klausimas.
Manau, kad vis dėlto turėtų būti nustatyti tam tikri aiškesni standartai, tačiau kitu požiūriu, pvz., tais atvejais, kai reikia taikyti naujus reglamentus dėl būsto skyrimo socialiai atskirtoms bendruomenėms atitikties reikalavimų. Tai reglamentas, kurį šis Parlamentas priėmvasario mėn. ir apie kurį taip pat kalbėjo S. A. Ţicău. Aš taip pat norėčiau pasinaudoti šia galimybe pasakyti, kad pritarčiau, kad pagal šį reglamentą būtų padidintos skiriamos lėšos.
Frédéric Daerden
(FR) Ponia pirmininke, Komisijos nary, norėjau, kad šios diskusijos būtų surengtos. paprasčiausiai todėl, kad, kaip ir kiti jų dalyviai, esu susirūpinęs.
Keliuose Europos regionuose, įskaitant ir mano paties regioną, atliekamas vertinimas, kurio tikslas - pertvarkyti savo vykdomą socialinio būsto skyrimo politiką, siekiant išvengti "getų" susikūrimo ir reiškinio, kaip nepalankioje padėtyje esančios visuomenės grupės telkiasi tuose pačiuose pastatuose ir tuose pačiuose rajonuose. Jūsų sprendimas prieštarauja šiai socialinės pusiausvyros atkūrimo politikai ir reikalingai socialinei įvairovei.
Komisijos nary, neteisinga, kad Komisija neleidžia valstybėms narėms vykdyti socialinės įvairovės politikos. Žinoma, su būstu susijusių visuotinės svarbos socialinių paslaugų prieinamumą, viena vertus, galima riboti jas teikiant tik tam tikroms žmonių grupėms, tačiau, kita vertus, turėtų būti palikta tam tikra veiksmų laisvė, kad jos būtų prieinamos skirtingas pajamas gaunantiems asmenims, kad būtų padidinta socialinįvairovmūsų rajonuose.
Bet kuriuo atveju šių dviejų aspektų pusiausvyrą turėtų nustatyti valstybės narės ir regionai arba tai turėtų būti padaryta jiems dalyvaujant, o ne Komisija.
Ilda Figueiredo
(PT) Ponia pirmininke, visi žinome, kad teisį būstą yra pagrindinteisė. Todėl Europos Sąjungos valstybės narės turi pareigą užtikrinti, kad socialiniu būstu bus aprūpintas kiekvienas, kuriam to reikia. Gilios krizės laikotarpiu, kai daugėja labai įsiskolinusių žmonių ir šeimų, kuriems sunku grąžinti paskolas, už kurias jie pirko savo namus arba kurie brangiai moka už nuomą, dar svarbiau teikti visapusišką paramą žmonėms ir šeimoms, kurie neišgali pasirūpinti tinkamu, atitinkamai įrengtu ir aprūpintu būstu.
Todėl labai svarbu, kad valstybės narės galėtų pasinaudoti Europos Sąjungos ir nacionalinėmis lėšomis socialiniam būstui statyti ir užtikrinti pagrindines teises, kurios turi būti suteiktos visiems piliečiams, taip panaikindamos socialinę nelygybę ir skatindamos socialinę įtrauktį. Europos Komisija šioje srityje turi imtis neatidėliotinų priemonių, nekeldama pavojaus subsidiarumo principui, tačiau skatindama socialinių viešųjų paslaugų universalumą.
Anna Záborská
(SK) Europos centralizaciją kartais lydi fanfaros, kaip tai matėme priimant Lisabonos sutartį. Vis dėlto kitais atvejais ji vyksta nepastebimai. Kuriant įvairius ES paramos fondus, kurie dažnai iškreipia rinką, iškilo būtinybnustatyti privalomą pranešimą apie valstybės pagalbos teikimą.
Tuomet tapo aišku, kad šiai pareigai socialinio būsto atveju reikia nustatyti išimtis. Staiga mums pateikiama apibrėžtis Europos lygmeniu. Jeigu pareigas nustatysime šiuo lygmeniu ir tada nurodysime jas vykdyti žemesniu lygmeniu veikiantiems subjektams, tai nebus subsidiarumas.
Atsakomybuž aprūpinimą socialiniu būstu visiškai priklauso nacionalinėms, regioninėms ir vietos valdžios institucijoms. Neabejokime valstybių visuomenių ir vietos bendruomenių galimybėmis išsispręsti savo problemas. Jos šias problemas žino geriausiai. Jos taip pat žino jų išsprendimo galimybes.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Aišku, kad susidūrėme su problema, kuri įvairiose valstybėse narėse skiriasi.
Naujosiose šalyse, tarp jų ir Lenkijoje, yra labai daug regionų, kuriuose yra labai daug žmonių, neturinčių būsto dėl itin nedidelių pajamų. Šiais žmonėmis daugiausia rūpinasi vietos valdžios institucijos. Tokiems žmonėms skubią pagalbą privalo suteikti vietos ir regioninės valdžios institucijos. Be papildomo vietos valdžios institucijoms skirto finansavimo ir be viešosios paramos neįmanoma padėti sudėtingiausioje padėtyje esantiems žmonėms. Kartu reikėtų apsvarstyti, kaip ateityje sukuriant bendrą politiką ir bendrą apibrėžtį pabandyti gauti papildomų lėšų, kurias galėtų panaudoti regioninės valdžios institucijos. Jos panaudotų pinigus ir sukurtų socialinio būsto vietų, kurių daugelyje Europos šalių yra išties labai mažai.
László Andor
Komisijos narys. - Ponia pirmininke, visiškai sutinku, kad nagrinėdami šį klausimą turime žvelgti plačiau - šiuo atveju atsižvelgti į finansų ir ekonomikos krizę. Per pastaruosius dvejus metus matėme, kad tai buvo išbandymas konkurencijos politikai nesvarbu, apie kurį sektorių kalbėtume - finansų, automobilių pramonės ar šiuo atveju būsto sektorių, ir tai taip pat buvo išbandymas mūsų socialinei politikai neatsižvelgiant į tai, ar ji buvo susijusi su vaikais, senyvo amžiaus žmonėmis, ar benamiais.
Šiuose keliuose klausimuose, kuriuos gavau, šie du klausimai - konkurencija ir socialinpolitika - persidengia. Todėl padėtis yra dar sudėtingesnė, nei būtų, jeigu nebūtų krizės.
Krizparoddidelius rinkos veikimo trūkumus ne tik finansų bet ir būsto sektoriuje ir tapo labai aišku, kad vien tik rinkos veiksniais šios problemos negali būti išspręstos ne tik dėl labai neturtingų, bet ir dėl didesnių visuomenės grupių. Todėl griežtai nepritariu bet kokiam principui, kuriuo socialinio būsto sąvoka būtų apribota kaip apimanti tik vargingiausias visuomenės grupes, visų pirma dėl Europos šalių įvairovės ir subsidiarumo principo. Aš, žinoma, primygtinai reikalauju apibrėžtis šia prasme palikti nustatyti valstybėms narėms, kaip tai jau minėjau savo įžanginėje kalboje.
Sugrįžtant prie Nyderlandų atvejo, kuriam šioje diskusijoje skiriamas pagrindinis dėmesys, norėčiau pakartoti, kad Komisija jokiai kitai šaliai neprimeta kriterijų, kurie buvo nustatyti Nyderlandų atveju. Visapusiškai laikantis subsidiarumo principo valstybės narės turi priimti sprendimus dėl realių sąlygų, taikytinų socialiniam būstui.
Šią poziciją patvirtina sprendimas dėl Nyderlandų valstybės pagalbos schemos ir norėčiau priminti, kad į Nyderlandų valdžios institucijų nustatytas ribas - kurios taikytinos ir Nyderlanduose - patenka 43 proc. Nyderlandų gyventojų, tai, žinoma, yra kur kas daugiau nei tik vargingiausios visuomenės grupės. Be to, Nyderlandų sprendimas patvirtino, kad socialinįvairovir socialinsanglauda yra pagrįsti viešosios politikos tikslai, kurių siekiant valstybės pagalba gali būti pagrįsta ne tik tiems, kurie gyvena labai vargingai arba kuriems kyla skurdo pavojus.
Manau, kad ši nepalanki socialinpadėtis per ilgiau nei pastarųjų kelerių metų laikotarpį daug labiau sutrikdvisuomenės pusiausvyrą ir todėl turime susirūpinti šiuo klausimu. Taip pat reikėtų pridurti, kad Komisija tikrina tik būsto bendrovėms teikiamą pagalbą. Visai tiesiogiai piliečiams teikiamai paramai valstybės pagalbos taisyklės netaikytinos.
Diskusijoje taip pat kalbėta apie platesnio masto klausimus, t. y. visuotinės svarbos socialines paslaugas. Todėl turiu kalbėti ir šiuo klausimu ir pabrėžti, kad, be aprūpinimo būstu paslaugų, kitos visuotinės svarbos socialinės paslaugos ir visų pirma kitos socialinės paslaugos atlieka prevencinį ir socialinės sanglaudos vaidmenį, yra prieinamos visiems nepaisant turto ar pajamų. Komisija tai aiškiai nurodsavo 2007 m. komunikate, kai pabrėžsocialinių paslaugų organizavimo tikslus ir principus.
Komisija deda pastangas skatinti socialinių paslaugų kokybę. Pvz., remiame visuotinės svarbos socialinių paslaugų kokybės sistemos kūrimą Socialinės apsaugos komitete.
Štai dar keli paskutiniai pamąstymai mano atsakymo pabaigoje. Atsižvelgdamas į tai, kad kai kurie klausimai buvo susiję su ilgalaikiu laikotarpiu, aprėpiančiu kitą finansinę perspektyvą, pritarčiau, kad būsto sritis būtų paliesta įvairiais aspektais; iš tikrųjų atnaujinimas energijos vartojimo efektyvumo atžvilgiu - kuris, mūsų manymu, priskirtinas ekologiškų darbo vietų grupei - tikrai bus ta sritis, kurioje dirbsime nebandydami, žinoma, formuoti bendros Europos būsto politikos.
Taip pat bus sprendžiami kiti klausimai, pvz., tokių nepalankiausioje padėtyje esančių visuomenės grupių kaip romai aprūpinimas būstu, kur darbai jau pradėti, ir manau, kad šiuo konkrečiu atveju nuolat bus teikiama parama iš struktūrinių fondų siekiant spręsti aprūpinimo būstu problemas, su kuriomis susiduria itin pažeidžiamos socialiai atskirtos grupės įvairiose valstybėse narėse. Tai taip pat pabrėžia, kaip svarbu laikytis įvairiapusio požiūrio, nes skiriasi šalių socialiniai poreikiai ir kai kurių sprendimų ir sprendinių, kurie taikomi dideles pajamas gaunančiose šalyse, pavyzdžiu tikrai nereikia sekti - ir juo labiau to primesti - kitose valstybėse narėse.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
