EU:s stresstest av kärnkraftverk och kärnsäkerhet i EU:s grannländer (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om EU:s stresstext av kärnkraftverk och kärnsäkerhet i EU:s grannländer.
Günther Oettinger
ledamot av kommissionen. - (DE) Fru talman, ärade ledamöter! Efter en rad möten med olika parlamentsutskott kan jag i dag informera er om framstegen i vår ambitiösa plan för att införa ett EU-omfattande stresstest av kärnkraftverk i EU och andra länder.
Vi föreslog för rådet att säkerheten vid alla kärnkraftsanläggningar i EU ska utvärderas på grundval av en omfattande risk- och säkerhetsbedömning, och rådet fattade ett beslut i frågan i slutet av mars. Europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering och kommissionen fick i uppdrag att fastställa kriterier, metod och tidsplan för genomförandet av dessa stresstester. Det var ingen enkel process och vi fick ta emot alla typer av kommentarer på vårt arbete.
Nu kan jag meddela att vi har fastställt testkriterierna, metoden och tidsplanen som enligt min bedömning kommer att motsvara EU-medborgarnas förväntningar på detta stresstest.
(Häcklande från Claude Turmes)
Att bara säga ”skräp” är inget argument, Claude Turmes. ”Skräp” är inget ord vi vill se i protokollet, men om du är nöjd med det accepterar jag det.
I vilket fall som helst har det varit ett hårt arbete för oss. För det första var det många av kärnkraftstillsynsmyndigheterna som inte var beredda att godkänna ett europeiskt inspektionsförfarande. Det beror på att energimixen är en fråga för medlemsstaterna och att övervakning, tillstånd och tillsyn av kärnkraftsanläggningar också faller inom medlemsstaternas behörighetsområde. Jag anser att genomförandet av ett europeiskt stresstest som grundar sig på gemensamma kriterier är ett oerhört viktigt och historiskt steg för alla EU-medborgares säkerhet. Jag kan försäkra er om att vi inte kommer att tillåta en urvattnad version av stresstestet.
När resultatet av stresstestet presenteras för allmänheten med alla resultat, utvärderingar, förslag och slutsatser kommer EU:s medborgare att veta mer om kärnkraftsanläggningarna i alla medlemsstater än de gjort tidigare trots alla försök under de senaste årtiondena. Jag minns mycket väl hur människor som bodde i områden nära landsgränserna ville ha information om säkerheten vid närliggande kärnkraftverk, men den information som fanns tillgänglig var ofta mycket otillfredsställande. Om sex till nio månader kommer vi att ha betydligt mer information, fakta och uppgifter till vårt förfogande än vad vi har offentliggjort under de senaste tjugo åren.
Stresstestet består av tre steg.
(Häcklande från Rebecca Harms)
Eftersom det är så tidigt på morgonen kan vi väl försöka att vara seriösa, Rebecca Harms. Jag kommer att förbli saklig, tro mig. När vi diskuterar den här frågan känns det som att jag kritiseras av båda sidor. I egenskap av den erfarna personen i mitten vet jag att jag är på rätt ställe.
Jag sade i mitten, Rebecca Harms. Jag sade inget om medelmåttighet. Var snäll och lyssna ordentligt, för jag tror att mitt ställningstagande kommer att motsvara era förväntningar när det kommer till saklighet.
Steg 1: I en marknadsekonomi, är det utan tvekan de som äger och driver industrianläggningar som i första hand måste försäkra sig själva om att deras anläggningar är säkra genom att genomföra regelbundna säkerhetsinspektioner och redovisa resultaten. Det första steget innebär att alla operatörer av kärnkraftsanläggningar från och med den 1 juni ska lämna in en rapport till de nationella myndigheterna som grundar sig på EU:s inspektionskriterier, vår inspektionskatalog, som är offentlig och öppen för insyn. Rapporterna ska lämnas in snabbt, men de måste också vara noggranna, och noggrannhet är viktigare än snabbhet. De ska omfatta operatörernas utvärdering av sin egen kärnkraftsanläggning och de slutsatser som operatörerna dragit på grundval av inspektionskriterierna och konsekvenserna av Fukushima.
Steg 2: Detta steg omfattar ännu en granskning som innebär att de nationella tillsynsmyndigheterna granskar de rapporter som utarbetats av operatörerna. Dessutom görs här en utvärdering av tillsynsmyndigheternas egna inspektioner och slutsatser.
Steg 3 är nytt och består av sakkunnigbedömningar. I detta steg avser vi att skapa oss en egen bild av situationen, göra vår egen bedömning och dra egna slutsatser på EU-nivå. Vi kommer inte att sitta i vårt elfenbenstorn och vi tänker inte naivt acceptera resultaten från de nationella myndigheterna. Vi använder blandade europeiska team och vi har själva möjlighet att besöka kärnkraftsanläggningarna. De europeiska teamen utförs av kärnkraftsexperter från olika medlemsstater och kommissionstjänstemän.
Vart och ett av stegen, framför allt när det gäller sakkunnigbedömningarna, kan endast genomföras om det finns en överenskommelse mellan kommissionen och europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering. Med andra ord är kommissionens godkännande en förutsättning för att processen ska kunna genomföras. Därför kan jag försäkra er om att ett seriös, objektivt och omsorgsfullt tillvägagångssätt är mycket viktigt för mig.
Allt sker öppet. Endast då det av säkerhetsskäl krävs sekretess kommer man att tillåta en lägre grad av insyn. Jag anser att testkriterierna motsvarar de huvudsakliga förväntningarna och tillgodoser den europeiska allmänhetens legitima intressen. De omfattar alla naturliga fenomen såsom högvatten, extrem värme och kyla, jordbävningar med mera. Och de inbegriper alla naturrelaterade risker.
Även om upprinnelsen till Fukushima-olyckan var en naturlig händelse är jag mer övertygad än någonsin som om att detta inte var den enda orsaken till katastrofen. Jag anser att mänskliga misstag spelade en betydande, om inte avgörande roll i Japan före jordbävningen och tsunamin när det gäller förbättringar av säkerheten och modernisering av anläggningen, och efter katastrofen när det kommer till att minimera skadorna.
Därför är den mänskliga faktorn en viktig del i stresstestet. Till en början fick jag inte tillräckligt stöd i den här frågan från tillsynsmyndigheterna på kärnkraftsområdet. Jag är tacksam över att parlamentet liksom utskottet för industrifrågor, forskning och energi och utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet stått bakom mig. Därför tillgodosåg jag deras förväntningar i förhandlingarna. Vi har sett till att den mänskliga faktorn är brett representerad i testkriterierna.
Här vill jag göra en mycket speciell åtskillnad. Vi har sett till att den mänskliga faktorn och mänskliga misstag till fullo finns representerade i testkriterierna. Det kan till exempel röra sig om ett misstag, bristande kvalifikationer, dålig förvaltning av kärnkraftanläggningen eller ett pilotmisstag som leder till att ett flygplan störtar. Mänskliga faktorer och mänskliga misstag speglas således fullt ut av stresstestet.
(Häcklande från Claude Turmes)
Claude Turmes, du verkar tro att du kan styra arbetet i parlamentet med ditt häcklande. Kan du låta mig avsluta vad jag har att säga? Du får tillräckligt med talartid senare.
(Applåder och häcklande)
Jag vill förklara för den ärade ledamoten att denna fråga är så viktig att jag bör få minst sju-åtta minuters talartid. Hur som helst är det parlamentet arbetsordning. Om du, Claude Turmes, vill ha mer talartid kan parlamentet själv besluta om det. Det är du som är parlamentsledamot, inte jag.
Frågan om mänskliga misstag omfattas alltså till fullo av stresstestet, men ett område som däremot inte finns med är brott. Med det menar jag avsiktliga attacker på kärnkraftverk som på olika sätt utförs av till exempel terrorister, däribland it-angrepp eller flygplansangrepp. Dessa ingår inte i stresstestet. Det finns två orsaker till det, och den första är helt formell. Tillsynsmyndigheterna på kärnkraftområdet i många medlemsländer är inte tekniskt ansvariga för det här området och hänvisade kommissionen till säkerhetstjänsten, polisen, flygvapnet, militären och de nationella myndigheterna. Därför vill vi nu uppmana medlemsstaterna att skicka företrädare från de relevanta myndigheterna så att vi före sommaruppehållet kan disktera hur vi även ska kunna införliva konsekvenser av brott.
Den andra orsaken är att medlemsstaterna tog upp frågan om sekretess och presenterade starka argument för detta, vilket betyder att diskussionerna inte kan vara öppna för insyn. Vi vill lägga fram en interimsrapport i november. Jag vill gärna inleda ytterligare formella diskussioner med parlamentet innan sakkunnigbedömningarna inleds. Det är en sak vi måste ha klart för oss. Noggrannhet är viktigare än snabbhet. Jag ställer mig inte bakom den korta tidsfrist som en del medlemsstater ansåg vara lämplig för den särskilda rapporten.
Jag anser inte att vi kan göra rättvisa åt testkriterierna, som är så viktiga för oss, inom loppet av fyra till sex veckor. Därför kan vi behöva mer tid, fram till våren 2012. När det gäller andra frågor vill jag poängtera att jag inte har något att göra med drift, planer, byggnation eller nedläggning av kärnkraftverk. Enligt min tolkning av lagen är det medlemsstaternas ansvar. Däremot känner jag att jag är ansvarig för säkerheten vid kärnkraftverk som är i drift och i fråga om dem man tänker uppföra. Därför är jag tacksam över att vår inbjudan godtogs på arbetsnivå och att Ukraina, Ryssland, Schweiz, Armenien, Kroatien och Turkiet gått med på att ta nästa steg mot ett gemensamt europeiskt stresstest, vilket gör det möjligt att genomföra en säkerhetsutredning utanför EU:s gränser.
Jag ser fram emot att få redovisa resultaten för er så snart som möjligt. Jag vill också passa på att nämna att jag under de närmaste månaderna kommer att vara delaktig i att utforma stränga och objektiva rättsliga bestämmelser om kärnkraftavfall. Jag var ganska förvånad över att man i utskottet inte med en bred majoritet uteslöt möjligheten att exportera avfall till tredjeländer.
(Häcklande)
Jag vill tydliggöra för den ärande ledamoten att jag är här i egenskap av kommissionsledamot. Min partitillhörighet är en privat angelägenhet. Se till att skilja mellan Günther Oettinger, tidigare kristdemokrat, och kommissionsledamot Günther Oettinger. I egenskap av kommissionsledamot kan jag därför säga att jag blev förvånad över att man med en klar majoritet införde begränsningar av exportförbud. Kanske är det fortfarande möjligt att ändra detta under arbetet med att uppnå ett parlamentsbeslut i slutet av juni.
(Applåder)
Herbert Reul
Fru talman, herr Oettinger! Först vill jag tacka dig så mycket, Günther Oettinger. Till skillnad från dem vars fina ord bara skapar osäkerhet har du sett till att något faktiskt händer. Det är det som gör skillnad i politiken.
Om jag ska gå rakt på sak börjar det verkligen att gå mig på nerverna att vissa parlamentsledamöter hela tiden kräver mer och mer utan att själva vara beredda att bidra på något sätt. Rebecca Harms, vi har misslyckats i parlamentet. Vi lyckades inte ens anta en resolution om säkerhet eftersom du ville ha 150 procent och inte var nöjd med det som faktiskt var möjligt mot bakgrund av de olika ansvarsområden som omfattades. Vi har inte gjort vårt jobb, och det har inte du heller.
Kommissionsledamoten har dock gjort sitt jobb. För ett halvår sedan trodde vi inte att det skulle vara möjligt att genomföra den här typen av stresstest. Vi hade aldrig kunnat tro att det skulle vara tänkbart att inleda diskussioner med stater utanför Europa om säkerhetsfrågor. Det är lätt att gå omkring och beklaga sig över hur hemskt allt är och fokusera enbart på frågan om att lägga ned kärnkraften, det vill säga allt eller inget. Däremot är det svårare och betydligt mer gynnsamt för EU:s medborgare att i stället försöka göra framsteg på området. Det Günther Oettinger har lyckats med under de senaste månaderna är ett exempel på allt detta. Jag försöker inte säga att allt är exakt som vi ville ha det. Först när det är över kommer vi att kunna säga om det var det här vi ville. Rebecca Harms och Simon Turmes, det är helt enkelt inte acceptabelt att ni hela tiden klagar och häcklar, och sedan, när ni väl uppmanas att göra något röstar ni emot bättre säkerhetsnivåer på kärnkraftsanläggningar. Resolutionen låg här på bordet och ni röstade emot den. Ni undergrävde parlamentets och kommissionens möjligheter att förbättra säkerheten vid europeiska kärnkraftverk. Detta är ett faktum.
Jag har fått nog av det här ständiga hyckleriet. Det är oärligt och det hindrar oss från att göra framsteg. Givetvis är situationen komplicerad, men alla känner till de rättsliga förutsättningarna. Det är naivt att tro att vi kan göra vad vi vill. Vi har ett mycket speciellt rättsligt mönster att följa. Inom det ramverket har vi uppnått mycket intressanta och viktiga saker. Ni kanske tror att det ständiga häcklandet är roligt, men det leder oss ingenstans.
(Applåder)
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen)
Claude Turmes
(DE) Fru talman, herr Reul! I mitt anförande senare kommer jag att förklara varför vi inte är nöjda, men jag har fått intryck av att du inte fullt ut har förstått vad den tyska förbundskanslern och ditt parti i Tyskland har beslutat.
Herbert Reul
(DE) Fru talman! Återigen var det alltså inte fråga om att röra sig framåt en millimeter eller tre meter i frågan utan om partipolitiska dispyter. Vi kan göra det här. Vi gjorde större framsteg med den här resolutionen i parlamentet över alla partigränser än vad vi har gjort nu. Jag tycker att det är ytterst beklagligt att vi återigen bråkar om frågan om ja eller nej. Ni vet att jag personligen har en mycket bestämd uppfattning i den här frågan, men jag har varit beredd att kompromissa och hitta en gemensam grund i parlamentet för att förbättra säkerheten vid europeiska kärnkraftverk, där de finns i dag och där de troligen kommer att bli kvar. Det är vår uppgift att uppnå resultat för EU:s medborgare och inte bara komma med utläggningar.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen)
Gerald Häfner
(DE) Fru talman, herr Reul! Jag tar uppmaningen till saklighet och ärlighet i relationerna med varandra på största allvar. Därför undrar jag varför du, Herbert Reul, låter så aggressiv och varför du anklagar medlemmar av De gröna/Europeiska fria alliansen för hyckleri. Du har använt dig av det löjliga argumentet att det för ett år sedan inte hade varit möjligt att driva igenom ett stresstest av det här slaget. Men du förklarade aldrig för parlamentet att den enda orsaken till att det inte var möjligt var att du, Herbert Reul, och de som är på din sida förhindrade det.
Vi hade det här problemet före Fukushima. Om vi alla vill ha säkerhet måste vi visa att vi är beredda att kämpa för det kontinuerligt och inte bara när det har inträffat en härdsmälta i tre reaktorer.
Herbert Reul
(DE) Fru talman! Först vill jag säga att orsaken till att jag reagerade så kraftigt är att jag fortfarande är upprörd över att vi inte lyckades anta en gemensam resolution om säkerhet, eftersom det var viktigare för vissa att anta en absolutistisk ståndpunkt i frågan snarare än att försöka hitta en gemensam grund.
För det andra förklarade jag återigen under debatten att jag har lärt mig en läxa av det här. Nu inser jag att vi måste göra mer för att införa tuffare säkerhetsstandarder för europeiska kärnkraftsanläggningar. Vi måste utöva större påtryckningar och ta fler initiativ.
Därför ställde jag mig bakom den gemensamma resolutionen, och därför vill jag stödja Günther Oettinger i stället för att hela tiden gå till angrepp mot honom.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen)
Vytautas Landsbergis
(EN) Fru talman! Jag vill säga till Herbert Reul att det fanns en tid då energi från opålitliga kärnkraftsanläggningar ansågs vara smutsig och inget som ansvarsfulla EU-medlemsstater skulle köpa. De kärnkraftsanläggningar som man nu planerar att bygga vid EU:s östra gränser tillhör just denna kategori eftersom deras teknik inte har använts tidigare på så avlägsna platser. Löftena om att de kommer att vara säkra är inget annat än tomma löften.
Vad skulle du, Herbert Reul, tycka om Tyskland vägrade att bygga kärnkraftverk på sina egna landområden utan i stället accepterade att de byggdes vid våra gränser där de sedan kunde köpa denna ”smutsiga” energi? Vad är det för slags solidaritet och moral?
Herbert Reul
(DE) Fru talman, herr Landsbergis! Jag är ledsen, men jag kan inte besvara den frågan, eftersom jag inte kan uttala mig för den tyska regeringen. Men jag håller med dig om att vi inte bara mycket omsorgsfullt måste hantera frågan om säkerheten vid europeiska kärnkraftverk, utan att vi också måste ta ansvar för att påverka själva konstruktionen och situationen vid andra kärnkraftsanläggningar i den mån vi kan.
Günther Oettinger har sagt att han på alla sätt försöker förespråka stresstesterna och möjliga förändringar i direktiven i andra delar av världen och att han är fast besluten att försöka se till att säkerhetsstandarderna förbättras. I det här avseendet håller jag med Günther Oettinger.
Teresa Riera Madurell
Fru talman, herr Reul! Herbert Reul, du är ordförande för utskottet. Mina damer och herrar! Låt oss lugna ned oss lite.
Günther Oettinger, vid det möte vi hade dagen före ditt möte med europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering förklarade min grupp sin ståndpunkt för dig i denna fråga. Nu måste jag säga att vi inte är helt nöjda. Varför?
Därför att vi anser att stresstesterna borde ha varit obligatoriska. Det gläder oss visserligen att stresstesterna kommer att utföras på de 143 kärnkraftsanläggningarna i Europa, och vi stöder kommissionens försök att övertala tredjeländer om att genomföra en ny översyn av sina anläggningar. Men vi är inte nöjda eftersom vi anser att stresstesterna, som ska utföras av operatörerna själva, även bör bedömas av andra experter för att garantera en större objektivitet. Systemet med en sakkunnigbedömning, som omfattar sju experter, är ett steg på vägen. Min grupps förslag gick dock ut på att skapa en oberoende kontrollmekanism som skulle vara verksam redan från början och inte först i det senare skedet av resultatanalysen.
Vidare anser vi att stresstesterna också bör genomföras på andra anläggningar såsom forskningsreaktorer, och när det gäller andra slags hot, t.ex. effekterna av ett terroristattentat eller de strukturella svagheterna hos en anläggning. Vi är medvetna om de konkurrensfrågor som har uppstått men anser att vi kunde ha uppnått en bättre överenskommelse.
Att genomföra en riskanalys nu är en lämplig men enskild åtgärd. För att kunna garantera en maximal säkerhet föreslår min grupp att man på EU-nivå skapar en oberoende organisation som ansvarar för säkerhet och kontroll.
Avslutningsvis vill jag säga till dig, Günther Oettinger, att vi nu hoppas på konsekvens, och att reaktorer som inte klarar testerna och inte kan åtgärda sina brister stängs ned. Vi hoppas också på öppenhet och insyn, så att alla medborgare får fullständig information om testförfarandet och resultaten.
Lena Ek
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Det här är inte en intern tysk fråga, utan en fråga för hela Europa. Det är nödvändigt att europeiska kärnkraftsanläggningar både är säkra och att de också betraktas som säkra. Misstagen med de första bankstresstesterna får därför inte upprepas; vi behöver inte fler dåliga pr-aktiviteter.
Det är kommissionens ansvar att se till att stresstesterna genomförs på ett grundligt, öppet och fullständigt sätt och att de verkligen leder till något. Om en anläggning inte klarar testet och om de brister som tas upp inte kan åtgärdas ska anläggningen stängas ned. De föreslagna stresstesterna är dock otillräckliga. ALDE-gruppen efterlyste att hela säkerhetskulturen liksom den mänskliga faktorn skulle ingå i testerna, men så blev det tyvärr inte. Jag hoppas innerligt att kommissionen hittar ett annat sätt att testa säkerhetskulturen på.
Jag förväntar mig bland annat att kommissionen som en del av översynen av kärnkraftssäkerhetsdirektivet ska lägga fram förslag på hur man kan komma till rätta med dessa problem. Detta gäller bland annat de frågor som Günther Oettinger har tagit upp, det vill säga säkerheten i fråga om nedmontering och avfall. Stresstesterna saknar också tydliga bestämmelser om behovet av oberoende och insyn i testförfarandet. Det kommer att göras en sakkunnigbedömning av representanter från andra medlemsstater än den där den aktuella kärnkraftsanläggningen ligger, men dessa kommer inte nödvändigtvis att vara helt oberoende. Det är ett problem.
Allt detta är ett problem för testernas trovärdighet, men stresstesterna är bara början. Vi behöver en strategi som sträcker sig bortom detta och som omfattar gemensamma EU-standarder som garanterar en hög kärnkraftssäkerhet och tydlig information.
Säkerheten vid kärnkraftsanläggningarna är en europeisk angelägenhet. Vi bör införa strängare säkerhetsstandarder än rekommendationerna från Internationella atomenergiorganet och den övriga världen. Om man tittar på informationen och insynen när det gäller Fukushima-olyckan, kan man konstatera att det finns ett stort behov av en europeisk plattform och EU-lagstiftning på området. Europeiska medborgare förväntar sig och förtjänar att ha den högsta möjliga säkerheten vid sina kärnkraftsanläggningar.
Tiden är knapp och det vilar ett stort ansvar på kommissionens axlar. Samtidigt ligger det nu också ett större ansvar hos medlemsstaterna, som efter händelserna i Japan börjar tveka och backa från sina ursprungliga löften. Vi uppmanar kommissionen att ta sitt ansvar och vi ber rådet, som inte är här, att uppfylla EU-medborgarnas förväntningar när det gäller kärnkraftssäkerheten i Europa.
Giles Chichester
för ECR-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag skulle vilja delge er några utdrag ur interimsrapporten från chefsinspektören vid kärntekniska anläggningar i Storbritannien. Han säger att vi alla måste utgå från principen om ständiga förbättringar. Andemeningen är att vi, oavsett hur hög standard kärntekniken och kärnkraftsdriften håller, ändå hela tiden måste fortsätta att arbeta för att förbättra.
Den brittiska kärnkraftsregleringen är icke-normativ. Det innebär att kärnkraftsindustrin måste visa för tillsynsmyndigheten att den är fullt medveten om vilka faror som är förknippade med verksamheten och att man vet hur de ska kontrolleras. Med andra ord räknar vi med att branschen själv bär det största ansvaret för att tillgodose säkerheten snarare än att tillsynsmyndigheten ska tala om vad som ska göras.
Chefsinspektörens första slutsats är att man mot bakgrund av de direkta orsakerna till Fukushima-olyckan inte ser något skäl till att skära ned verksamheten vid kärnkraftsanläggningar eller andra kärntekniska anläggningar i Storbritannien. Slutsats två innebär att den brittiska kärnkraftsindustrin har agerat ansvarsfullt och korrekt i fråga om Fukushima-olyckan och att man hittills visat prov på ledarskap inom säkerhet och en tillfredsställande säkerhetskultur. Enligt slutsats fyra har man på grundval av de kända omständigheterna kring olyckan vid Fukushima inte kunnat avslöja några omfattande eller djupgående brister i principerna för säkerhetsbedömning när det gäller kärntekniska anläggningar i Storbritannien.
Sammanfattningsvis vill jag påminna om de extraordinära omständigheter som jordbävningen och tsunamin innebar för anläggningen i Fukushima, och som startade hela den här processen.
Rebecca Harms
Fru talman, herr Oettinger! Hittills har debatten varit som jag förväntat mig, men inte som jag vill. Omedelbart efter olyckan i Fukushima gick ni åt rätt håll och satte upp mål som omfattade en djupgående utredning av alla risker vid europeiska kärnkraftverk med utgångspunkt i vad vi har lärt oss under tiden efter Fukushima. Nu vet vi ännu mer om Fukushima, bland annat att katastrofen hela tiden tonades ned och att härdsmältan i reaktorerna inträffade betydligt tidigare än japanerna medgav. Dessutom är vi nu medvetna om problemen i övervakningssystemet.
I dag har du emellertid begått ett stort misstag. I egenskap av kommissionsledamot som tar på sig ett ansvar som du egentligen inte har borde du ha sagt: fru Harms, ärade parlamentsledamöter! Jag har tagit på mig en stor uppgift men bara gjort små framsteg. Du borde ha hänvisat till att det finns större problem, att stresstesterna är helt frivilliga, att de enbart genomförs på pappret och att ansvaret för dem i stor utsträckning ligger hos operatörerna själva, såsom det alltid har varit. Om du hade medgett det skulle jag ha kunnat ta dig på större allvar. I det fallet hade vi kunnat ha fler nyttiga diskussioner om vad som uppnåtts och inte.
Det du har presenterat för oss, Günther Oettinger, är i grund och botten en strategi som kommer att göra det möjligt för oss att tona ned de risker som är förknippade med EU:s kärnkraftsprogram i dess nuvarande form. Tids nog kommer kanske de gamla reaktorerna att ha en slags Oettinger-kvalitetsmärkning som intygar att man återigen har genomfört tester av allt det som så ofta har testats tidigare.
Du har verkligen lite att komma med när det gäller säkerhet och vi har inte kommit särskilt mycket längre än så. På grund av Euratomfördraget har parlamentet nästan inget inflytande över kärnkraftssäkerheten och vi har inte gjort några framsteg på det området.
Det blir intressant att se hur debatten om robusta gemensamma säkerhetsstandarder utvecklas. Det är utifrån det vi kommer att bedöma dina prestationer igen. Det ligger dock i framtiden, och vad vi har uppnått hittills är oerhört lite.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel149.8 i arbetsordningen)
Giles Chichester
(EN) Fru talman! Jag vill tacka den ärade ledamoten för att hon godtar min fråga.
Jag har två frågor. Kan du först och främst acceptera att detta inte är en tysk debatt och att det finns flera parter i diskussionen? Detta har ju framstått som en ganska intern tysk diskussion, och det finns olika syn på detta.
För det andrar undrar jag om du medger att omständigheterna i Fukushima var tämligen extraordinära och exempellösa både när det gäller jordbävningens styrka - den starkaste någonsin i Japan - och höjden på tsunamin, som så vitt jag har förstått uppmätte en maxhöjd på 46 meter, och en genomsnittlig höjd på 14 meter - extrema förhållanden som vi kanske inte direkt förväntar oss i Europa?
Rebecca Harms
(DE) Fru talman! Ursäkta, Giles Chichester, jag talade tyska, men jag sade absolut ingenting om Tyskland i mitt anförande. Om jag skulle säga något om Tyskland skulle det vara följande: jag anser att det är riktigt att den tyska regeringen, under ledning av t.ex. den klimatpolitiske experten Klaus Töpfer, har sagt att de risker som kärnkraftverken medför är alltför stora, att riskerna i händelse av en olycka skulle vara ohanterliga och att det är därför som Tyskland avvecklar kärnkraften. Jag anser att det är viktigt att i detta sammanhang nämna detta ur ett tyskt perspektiv. Jag sade emellertid ingenting om det i mitt föregående anförande.
För det andra vill jag när det gäller Japan säga att Tepco och andra kärnkraftsoperatörer före Fukushima hävdade att deras kärnkraftverk var tekniskt utrustade för att stå emot alla slags jordbävningar som sannolikt skulle kunna inträffa. Det fanns prognoser och varningar om att det skulle bli en förfärlig tsunami av detta slag. Jag förstår inte varför inte Internationella atomenergiorganet ingrep tidigare.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Angelika Niebler
(DE) Fru talman! Jag vill fråga dig, Rebecca Harms, varför du inte har tackat Günther Oettinger. Varför sade du inte tack? Jag anser att de beskyllningar som du har riktat mot honom här är upprörande. Günther Oettinger var den ende som på bästa sätt utnyttjade möjligheten att samla alla inblandade omedelbart efter Fukushima och som krävde att vi skulle genomföra stresstester på EU-nivå, oberoende av ansvarsskyldighet. Nu har vi ett resultat som är mycket mer långtgående än resultaten av de tester som genomförts under de senaste femton eller tjugo åren, med europeisk medverkan och inbördes granskningar av team som har satts samman på EU-nivå. Jag anser att det är illojalt av er att fortsätta att följa er egen gröna politik utan att ta något ansvar.
Rebecca Harms
(DE) Fru talman! Jag minns mycket väl ett offentligt uttalande av Günther Oettinger där han sade att han visste att man skulle bli tvungen att koppla bort vissa kärnkraftverk i EU från nätet som en följd av stresstesterna. Jag frågade då vilka kärnkraftverk han syftade på. Jag väntar på att han ska fullfölja det han sade. Jag minns att Günther Oettinger vid förra plenarsammanträdet sade att han inte tänkte underteckna det dokument om stresstester som just då lagts fram. Ändå undertecknade han det, trots att det gjordes mycket få ändringar som rörde innehållets kvalitet.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Ashley Fox
(EN) Fru talman! Vill du inte, Rebecca Harms, erkänna att din ståndpunkt och din grupps ståndpunkt är att ni inte är intresserade av stresstesterna - ni är inte alls intresserade av några objektiva bevis. Ert mål är att lägga ned kärnkraftsindustrin och ni har ett bestämt mål. Vill du inte medge att detta faktiskt är sant?
Rebecca Harms
(DE) Fru talman! Eftersom vi för närvarande inte har några kärnkraftverk där följderna skulle kunna begränsas till reaktorn i händelse av en härdsmälta anser jag att vi bör avveckla kärnkraften. Det erkänner jag gärna öppet. Det är ingen hemlighet.
Min andra punkt är att vi redan från början har varit helt och hållet för och fortfarande är för grundliga tekniska inspektioner av befintliga anläggningar med fokus på kända säkerhetsproblem. Vi beklagar djupt att detta inte kommer att ske. Vi i gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen här i parlamentet har arbetat för att man ska införa höga obligatoriska säkerhetsnormer. Angelika Niebler vet varför vi misslyckades och varför vi just nu inte har några höga obligatoriska säkerhetsnormer i EU i dag.
(Talmannen avbröt talaren.)
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Niki Tzavela
(EN) Fru talman! Sedan Tjernobyl har jag av starka personliga skäl varit en mycket övertygad motståndare till kärnkraftverk. De första offren efter Fukushima var arbetarna och brandmännen. Därför har jag som en lydig engagerad medborgare mot kärnkraftverk lämnat in en skriftlig förklaring för att uttrycka vår solidaritet med de hjältemodiga insatserna vid Fukushima - från arbetarnas och brandmännens sida - och jag blev verkligen mycket förvånad när jag insåg att vi hittills inte har en enda underskrift från din grupp. Hur engagerade är ni? Vid första steget för att hedra ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Rebecca Harms
(DE) Fru talman! Jag är glad över att vi talar om detta igen, men jag har ett mycket stort problem. Jag anser att det som har gjorts i samband med det kärnkraftshelvete som har utvecklats i Japan är storartat. Jag har ofta besökt Tjernobyl, bland annat undantagszonen. Jag anser att det som arbetarna i denna farliga zon gör än i dag är storartat. De människor som har blivit hjältar kämpar för pensioner, hälso- och sjukvård och annat decennier efter att de blev hjältar. Det är lätt att tala om hjältemod, men att verkligen ta itu med konsekvenserna är en annan och mycket tristare historia.
Jo Leinen
(EN) Fru talman! Jag vill som en ordningsfråga påpeka att vi just nu har en debatt med kommissionsledamoten och inte en inbördes debatt mellan de politiska grupperna. Jag tror att vi enligt arbetsordningen har ett blått kort och inte sex eller sju.
Talmannen
Det finns ytterligare tre ledamöter som önskar ställa en fråga, men med ert samtycke avbryter jag förfarandet med blått kort. För min del håller jag med om att vi ska fortsätta med debatten, men jag skulle vilja undvika diskussioner. Låt oss därför fortsätta med debatten.
Sabine Wils
Fru talman, herr Oettinger! Jag är upprörd. Stresstesterna för kärnkraftverk i EU ger operatörerna en ursäkt att fortsätta att driva sina reaktorer och ska dölja den faktiska fara som de så kallade kvarstående riskerna utgör, särskilt om anläggningarna inte behöver läggas ned när resultaten av stresstesterna är negativa.
Misslyckandet med att inkludera risken för terrorism i stresstesterna innebär att kärnkraftsföretagens vinster inte kommer drabbas av kostsamma moderniseringsåtgärder.
Radioaktiv strålning stannar inte vid nationella gränser. För att skydda människorna i EU och i våra grannländer bör EU utarbeta en Europaomfattande avvecklingsstrategi, uppmana grannländerna att avveckla kärnkraften som en del av grannskapspolitiken och på detta sätt förhindra att nya kärnkraftverk byggs. Förutsättningen för detta är att Euratomfördraget, som används för att främja kärnkraftsindustrins expansion, upphävs. Tidigare har Rumänien, Bulgarien och Ukraina beviljats lån på över 500 miljoner euro enbart för att bygga nya kärnkraftverk.
Rolandas Paksas
för EFD-gruppen. - (LT) Fru talman! Om vi i dag skulle väga kärnkraftsindustrins fördelar mot dess faror är det svårt att säga vilken sida som skulle uppväga den andra. Erfarenheten har visat att kärnkraftverk är ganska sårbara - både Tjernobyl för 25 år sedan och Fukushima för några månader sedan är exempel på detta.
Mycket nära Litauen, vid EU:s yttre gräns, finns det planer på att bygga oproportionerligt kraftfulla kärnkraftverk - de håller faktiskt redan på att byggas - och i samband med detta har frågor om säkerhet och miljökonsekvenser lett till många meningsskiljaktigheter. En olycka i dessa kärnkraftverk skulle innebära enorma risker för både Litauen och hela EU.
Vi måste se till att de högsta säkerhetsnormerna tillämpas, inte bara i Europa utan också utanför våra gränser. Vi måste göra vårt yttersta för att se till att det införs ett krav på obligatoriska säkerhetskontroller för kärnkraftverk i hela världen.
Inom kärnsäkerhetsområdet läggs särskilt fokus på Europeiska kommissionen. Kommissionen måste övervaka och kontrollera om detta synsätt avspeglas i grannländerna, särskilt i de länder där man tänker bygga kärnkraftverk intill EU:s yttre gränser, och om bestämmelserna i internationella konventioner genomförs på ett riktigt sätt eller bara är ord på ett papper. Vi måste se till att inte bara EU:s medlemsstater utan också grannländerna, särskilt Ryssland och Vitryssland, uppfyller de strängaste säkerhets- och miljökraven.
Hans-Peter Martin
(DE) Fru talman, herr Oettinger! I Österrike, där du tycker om att tillbringa semestern, lyckas vi mycket bra när det gäller kärnkraftverk. Den radioaktiva intensiteten i dagens debatt har naturligtvis en fördel. Den påminner dig, Günther Oettinger, om att du kan genomgå en Damaskusomvändelse och ändra dig från att vara bundsförvant till det tyska kraftbolaget EnBW till att bli den som har ansvar för att övervaka kärnkraftverken. Om du lyckas riktigt bra kan du kanske till och med utarbeta avvecklingsstrategin. Du måste emellertid vara medveten om att det kommer att innebära en kamp när det gäller ansvarigheten.
Det ”mer” som du lovade oss är inte tillräckligt, och det är naturligtvis mycket viktigt att du sätter press på ett gemensamt grannland till oss, Tjeckien, som så vitt jag förstår helst inte vill delta i något slag av mer kritiskt granskande test, framför allt inte när det gäller brottslighet. Du bör också utöva påtryckningar på de högljudda kärnkraftslobbyisterna från Storbritannien, vilket för oss fram till huvudämnet.
Låt dig inte påverkas av lobbyisterna i kommissionen. Ta en titt på vem som verkligen har makten i viktiga organisationer som den europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering samt den västeuropeiska sammanslutningen av tillsynsmyndigheter på kärnsäkerhetens område (Wenra). Håll ett öga på Dominique Ristori, en tjänsteman vid kommissionen som är osynligt men oupplösligt sammankopplad med kärnkraftslobbyn, samt andra tjänstemän på kommissionen. Det kommer att vara värt mödan om det gör att du kan uppnå det mål som du säger att du vill uppnå.
Viktigast av allt är att du inte längre får uppträda på samma sida som den tyska industrin och alla kraftbolag vars namn börjar på E - EDF, E.ON och EnBW - i denna diskussion. Du måste hålla dig på behörigt avstånd från dem. Österrike, som också är ditt semesterland, kommer att ge dig den hjälp du behöver.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Fru talman, herr kommissionsledamot! Vi måste se upp med hur debatterna utvecklas. När kommissionsledamoten ständigt blir avbruten kommer det sedan en störtskur av frågor från andra parlamentsledamöter, och det är mycket svårt att hålla kvar debatten vid det ämne som avhandlas och vid de punkter som kommissionsledamoten har tagit upp och inte låta den styras av andra ledamöters önskemål.
Det första jag vill säga är att vissa ledamöter här i parlamentet behöver visa lite ödmjukhet och lite sunt förnuft, för de får det att framstå som att de är de enda som någonsin har tänkt på kärnsäkerhet och de enda som bekymrar sig för sina barns och mänsklighetens framtid.
De 58 reaktorerna i Frankrike eller de i Storbritannien eller i många andra länder innebär inte att fransmännen eller andra kanske skulle vara dummare eller mindre intelligenta, eller att de inte oroar sig för sina barns framtid eller att de aldrig har tänkt på kärnsäkerhet.
Mina damer och herrar! Kärnsäkerhet är något som man ständigt arbetar med vid alla kärnkraftverk i samband med alla kärnreaktorer. Det finns många högkvalificerade fackmän, inte människor som sitter här och pratar strunt, utan människor som har arbetat med dessa frågor dag ut och dag in sedan början.
Behövs det en gemensam utvärdering av stresstesterna? Jag delar helt och fullt den uppfattningen, och jag måste säga att vissa av dem som nu talar om dessa frågor vägrade att stödja parlamentets gemensamma resolution om detta, vilken stöddes av de flesta av grupperna i parlamentet.
På grundval av detta måste man göra en distinktion - vi talar om stresstester och inte om att avveckla kärnkraften. Det är nationella debatter och de måste genomföras i respektive land.
På tal om stresstester, och eftersom vissa människor inte vill tala om detta utan endast talar om eller diskuterar det i den ena eller andra debatten med en underton av att avveckla kärnkraften, måste jag därför säga att kommissionsledamot Günther Oettinger har gjort ett utomordentligt arbete på mycket kort tid. Han har redan beslutat om och i praktiken genomfört ett antal åtgärder och tester som kommer att visa oss vidden av den situation som vi nu befinner oss i.
Därför lyckönskar jag dig, Günther Oettinger. Vi kan bara visa vår uppskattning för ditt agerande.
Jo Leinen
(DE) Fru talman, herr Oettinger. Stresstesterna är nödvändiga och de skulle också ha gjorts för länge sedan. Det är förvånande att de inte har genomförts tidigare. Du bör ta åt dig äran för att alla kärnkraftverk i EU äntligen kommer att inspekteras.
Vi måste emellertid erkänna att vi är ute på mycket hal is när det gäller dessa stresstester. Du har mycket riktigt sagt att flera länder inte var villiga att delta i ett europeiskt inspektionsförfarande. Det finns naturligtvis en risk att inspektionen kommer att skilja sig från land till land. En del kommer inte att vilja inkludera flygplansolyckor och andra kommer bara att öppna en del av sina anläggningar för stresstester. Du måste se till att testerna verkligen är övergripande.
Det är också tydligt att det inte har gjorts någon omfattande utvärdering. Området som gäller den mänskliga faktorn är ofullständigt. Risken nu och i framtiden är inte att ett flygplan av en händelse kommer att störta över ett kärnkraftverk utan att det kommer att genomföras riktade angrepp utifrån mot anläggningarna. Det är precis det som inte testas. Jag bor vid gränsen till Frankrike och Luxemburg och det finns fyra kärnreaktorer i Cattenom. Vi har fått veta att brandkåren och polisen har ansvar för dem. Jag misstänker att al-Qaida och andra terrorister nästan kommer att skratta ihjäl sig när de får reda på att brandkåren och polisen ansvarar för att förhindra terroristhot. Detta måste verkligen ingå i stresstesterna.
Vad kommer slutligen konsekvenserna att bli om man hittar fel och svaga punkter? Det finns en risk för att vi inte kommer att kunna göra någonting på EU-nivå och att allt kommer att rinna ut i sanden. Kommer vissa av anläggningarna verkligen att stängas eller moderniseras?
Det är hög tid att Euratomfördraget ses över. Denna situation där vi inte har något inflytande över kärnkraftverkens säkerhet kan inte fortgå.
Fiona Hall
(EN) Fru talman! Vissa medlemsstater har tjuvstartat med stresstesterna. Som vi har hört offentliggjorde Storbritanniens kärnkraftsinspektör, dr Mike Weightman, sin interimsrapport redan innan stresstesterna var beslutade. Kommer kommissionen att kräva att alla medlemsstater genomför stresstesterna ordentligt och inte gör sin egen lättviktsversion?
Jag är särskilt orolig för att regeringen i Storbritannien kommer att fortsätta med att godkänna en helt ny generation kärnkraftverk innan stresstestförfarandet har avslutats i juni nästa år. Günther Oettinger, håller du med om att detta skulle vara oklokt med tanke på kärnsäkerheten i EU? Kommer du att se till att information som inte kan lämnas ut offentligt av säkerhetsskäl åtminstone delas i ett säkert forum, t.ex. mellan nationella säkerhetstjänster?
Ivo Strejček
(CS) Fru talman, herr kommissionsledamot! Uppbrottet från kärnkraften som vi har sett i t.ex. Tyskland är ett politiskt svagt beslut som troligen kommer att få ödesdigra ekonomiska följder, inte bara för Tyskland självt, utan minst sagt också för Centraleuropa. Jag kritiserar inte alls det tyska beslutet, eftersom alla medlemsstater i EU har rätt att fastställa sin egen energiagenda med alla de ekonomiska, sociala och politiska följder det innebär.
På samma sätt hävdar jag att mitt hemland Tjeckien också har rätt att själv avgöra hur vi ska producera el. En tredjedel av den tjeckiska energimixen består av el från tillförlitliga kärnkraftverk. Jag tror att vi kommer att fortsätta att stärka våra kärnkraftstillgångar och att vi kommer att utveckla ytterligare kärnkraftsenheter i enlighet med alla viktiga parametrar och krav för säkerhet och kontroll.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Hans-Peter Martin
(NL) Fru talman! Jag har en fråga till Ivo Strejček. Vad säger du om att Tjeckien så vitt vi vet helst inte vill delta i grundliga stresstester och att ni inte vill engagera er i frågan om kriminella angrepp? Vad är din egen inställning till kärnkraftsindustrin och vad har du för personligt förhållande till lobbygrupperna?
Ivo Strejček
(CS) Fru talman! I detta sammanhang vill jag först poängtera för min kollega att jag inte har några kontakter med denna lobbygrupp. För det andra känner jag inte till något uttalande av den tjeckiska regeringen om att tjeckiska kärnkraftverk inte är under kontroll, vilket Günther Oettinger har redogjort för.
Yannick Jadot
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! Vi angriper dig inte personligen i denna fråga, Günther Oettinger, men du måste förstå att vi är oerhört besvikna över att kommissionen har gett efter så lätt för påtryckningarna från vissa medlemsstater, särskilt Frankrike.
Vi vill verkligen fasa ut kärnkraften för vi anser att det är det enda sättet att bli av med kärnkraftsrisken. Vi vet emellertid också att vi i ett land som Frankrike kommer att behöva 20-25 år för att fasa ut kärnkraften, och i de senaste undersökningarna med statistik om allvarliga kärnkraftsolyckor förutsägs det att det kommer att inträffa en olycka någonstans i världen inom de närmaste 15 åren.
Vi vill ha grundliga tester och vi kan inte godta att man i Frankrike har lyckats få igenom att det riskabla alternativet får fortsätta. Testerna tar inte hänsyn till flygplansolyckor, varken över bränslebassänger eller över reaktorer. De tar inte heller hänsyn till terroristattentat. Vi vägrar att gå med på att de tester som tillämpas på EU-nivå har blivit en kommunikationsövning för en krisenhet inom kärnkraftsindustrin som Nicolas Sarkozy kommer att visa upp vid nästa G8-möte för att sälja ännu fler europeiska tryckvattenreaktorer (PWR). Det är det vi inte kan godta, Günther Oettinger.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Peter Liese
(DE) Fru talman! Yannick Jadot, kan du bekräfta att den gemensamma resolution om stresstester som vi utarbetade först undertecknades av ordförandena i din grupp, Rebecca Harms och Daniel Cohn-Bendit, som sedan motsatte sig den i kammaren, trots att inga betydande ändringar hade gjorts? Anser du också att detta knappast har bidragit till att hjälpa Günther Oettinger som har förbundit sig att införa strängare stresstester?
Yannick Jadot
(FR) Jo, visst undertecknades resolutionen gemensamt, Peter Liese, och jag vill också svara Pilar del Castillo Vera som sade att den franska allmänheten är för kärnkraft. Det är inte sant. Alla undersökningar visar att 77 procent av det franska folket vill avveckla kärnkraften, men i Frankrike är det omöjligt att föra den debatten.
Miloslav Ransdorf
(CS) Fru talman! Bara tre korta kommentarer som rör kommissionsledamotens uttalande. För det första är jag för den stresstestmetod som lagts fram av den västeuropeiska sammanslutningen av tillsynsmyndigheter på kärnsäkerhetens område. Dessa tester bygger på ett probabilistiskt tillvägagångssätt som kommissionen har lämnat till förmån för ett mer absolutistiskt tillvägagångssätt.
För det andra vill jag påpeka att stresstester bör införas inom alla områden där man producerar energi, om hela detta sätt att se på den allmänna säkerheten ska vara trovärdigt. Inom energiproduktionen har flest olycksoffer rapporterats från platser där dammar har brustit. År 1976 dog t.ex. 26 000 personer när en damm brast i Kina.
För det tredje vill jag säga att kommissionsledamoten verkar ha gett sig ut på en grön pilgrimsfärd, men den polske satirikern, Jerzy Lec, konstaterar att även om man gör en pilgrimsfärd kommer man fortfarande att lukta illa och fortfarande ha svettiga fötter.
Niki Tzavela
(EN) Fru talman! Jag vill säga till kommissionsledamoten att jag tror på hans uppriktiga strävan att bekämpa kärnkraftsolyckor och jag litar på hans lyhördhet och saklighet när det gäller att förse Europa med ett säkerhetsnät mot kärnkraftsolyckor.
Jag anser att stresstester inte bara bör genomföras inom EU och i grannländerna utan också på global nivå. Detta är en global fråga. Därför välkomnar jag uttalandet av FN:s generalsekreterare, Ban Ki-moon, som sade att han kommer att sammankalla ett högnivåmöte i Wien den 24 juni. Jag hoppas att kommissionsledamoten kommer att delta.
FN:s generalsekreterare har lagt fram fem punkter om kärnsäkerhet, och av vad jag har sett överensstämmer de med de föreskrifter som kommissionsledamoten har lagt fram och informerat oss om hur vi ska gå vidare med. I Wien hålls ett internationellt möte inom ramen för FN. Den 22 september kommer man därefter att vid FN-högkvarteret i New York hålla ett möte på mycket hög nivå om kärnsäkerhet.
Enligt min uppfattning är det på detta sätt vi kan klara av denna fråga. Europa är inte den enda plats eller världsdel som står inför kärnkraftsolyckor, så låt oss ta itu med frågan på ett världsövergripande sätt.
Andreas Mölzer
(DE) Fru talman, herr Oettinger! När det gäller stresstesterna för banker tilläts, som vi vet, så stora marginaler att nästan alla de institutioner som undersöktes kunde klara testerna relativt bra. Varje gång en risk misstänktes genomfördes en mindre grundlig undersökning bara för att vara på den säkra sidan. Vi måste utgå från att saker och ting kanske inte är så annorlunda när det gäller kärnkraftverken. Stresstesterna för kärnkraftverk har hittills bara visat sig vara en placebobehandling för oroliga EU-medborgare. Bortsett från att testerna - som inte får några konsekvenser på den lägsta nivån - är rent nonsens är det osäkert om man ens med strängare testkriterier skulle uppnå det önskade målet. Frågan gäller alltid de standarder som testerna kommer att bygga på, eftersom ingen av Tysklands sjutton reaktorer, enligt vad som påstås, skulle godkännas i dag, helt enkelt för att de standarder som tillämpades när de byggdes inte motsvarar de krav som gäller i dag. Kritikerna är tveksamma till om ens de splitter nya kärnkraftverken, som de tryckvattenreaktorer som byggs i Frankrike och Finland, skulle uppnå de senaste säkerhetskraven. När man upptäcker att vissa kärnkraftverk inte ens kan stå emot stormar är allt man kan göra att uppmana alla att arbeta för att vi ska avveckla kärnkraften så snart som möjligt.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
. - (LT) Fru talman! Först det första vill jag tacka för möjligheten att diskutera denna viktiga fråga i dag, särskilt med tanke på EU:s grannländer.
Radioaktiv kontamination är gränsöverskridande till sin karaktär. Detta fick vi i högsta grad uppleva efter Tjernobyl och Fukushima. De högsta kärnsäkerhetsstandarderna bör därför vara rättsligt bindande och världsomspännande, anläggningarna bör vara lika säkra överallt och Internationella atomenergiorganet (IAEA) bör stärkas.
De standarder som tillämpas i EU är bland de högsta i världen. För att uppnå ännu högre säkerhet kommer vi att genomföra stresstester i kärnkraftverk som är i drift, i anläggningar som planeras och i sådana som har lagts ned. Om vi vill vara trygga bör emellertid identiska kriterier tillämpas för anläggningar som redan finns eller planeras i EU:s grannländer (Ryssland, Vitryssland, Turkiet, Armenien, Schweiz och Ukraina). Eftersom vi konsekvent strävar efter detta måste vi uppträda enat.
För närvarande är ett kärnkraftverk med en reaktor av Tjernobyltyp fortfarande i drift mindre än 100 km från EU:s yttre gräns, nära Sankt Petersburg. Ryssland planerar att bygga två nya kärnkraftverk ännu närmare EU:s gränser i Vitryssland och Kaliningrad. Från Litauens gräns kommer man att kunna se skorstenarna på ett av dessa kärnkraftverk lika tydligt som vi kan se tornet på katedralen i Strasbourg från parlamentet. Båda projekten har likartade problem. Arbetet har påbörjats redan innan miljökonsekvensbedömningen är färdig och hittills har man inte redovisat kriterierna för val av byggplats för något av kärnkraftverken, möjliga alternativa platser har inte undersökts och allmänna evakueringsplaner har inte utarbetats. Det finns planer på att båda kärnkraftverken ska ha försöksreaktorer vars säkerhet är omöjlig att utvärdera eftersom de ännu inte har varit i drift någonstans.
Vitryssland är generellt sett inte redo att utveckla kärnkraft, och den ryska regeringen låter inte bara bli att besvara grannländernas frågor utan struntar också i folkets önskemål om samråd. För andra gången utnyttjar man byråkratin för att stoppa registreringen av ett förslag om folkomröstning om kärnkraftsbygget. En av de åtgärder som skulle kunna uppmuntra EU:s grannar att uppfylla de högsta säkerhetsnormerna skulle vara om hela EU vägrade att köpa el som producerats utan att dessa normer respekteras. Vi får inte använda EU-medborgarnas pengar för att stödja farlig kärnkraft.
Catherine Trautmann
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! I motsats till den franska regeringen hoppas jag uppriktigt på att vi kommer att ha en stor offentlig debatt. Vi behöver omfattande stresstester. Efter Fukushima har vi sett att vi måste föreställa oss det otänkbara. Den metod som används för tillfället tar inte hänsyn till risker som terroristattentat eller flygplansolyckor och uppnår därför inte detta krav. Vi behöver en öppen debatt, för valet om vi ska fortsätta eller sluta med kärnkraften måste bygga på ett brett stöd från allmänheten som utan att bli förbigångna får information genom experternas diskussioner. Vi behöver en oberoende debatt med alla parter närvarande så att vi kan undvika potentiella intressekonflikter och främja kompromisser.
Slutligen kommer jag från Alsace och vet därför i vilken utsträckning kärnkraftverket i Fessenheim oroar våra tyska och schweiziska grannar. Varför kan man inte åtminstone uppmuntra ett utbyte av sakkunskap mellan våra säkerhetsorgan istället för att införa fullständig nationell kontroll över dessa frågor? Det skulle främja säkerheten liksom öppenheten och medborgarskapet på EU-nivå.
Marielle De Sarnez
(FR) Fru talman! Vi står faktiskt inför två frågor. Den första handlar om kärnkraftsandelen i EU. När det gäller denna fråga anser jag att vi under det kommande året måste ha en öppen offentlig debatt inom EU och inom de berörda medlemsstaterna. Den andra frågan handlar om de tester som fått oss alla att samlats här denna förmiddag.
Jag vill nämna för dig, Günther Oettinger, de fyra principer som jag anser att vi bör hålla fast vid för att få till stånd en effektiv kontrollmekanism. Den första principen är att en kontrollmekanism måste vara obligatorisk.
Den andra principen är att denna kontrollmekanism bör anförtros en oberoende och opartisk myndighet. Jag har inte mycket förtroende för självreglering.
Den tredje principen är att denna mekanism bör vara tvingande. Om testerna någonsin skulle ge negativa resultat för vissa installationer bör testerna vara tvingande för medlemsstaterna, som då inte skulle ha något annat val än att stänga de installationer som inte fungerar.
Den fjärde punkten är att mekanismen måste vara öppen, det vill säga resultaten måste läggas fram för allmänheten. På så sätt kan vi kanske få till stånd det som Lena Ek har kallat en europeisk säkerhetskultur.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Fru talman! Kärnsäkerhetsfrågor - både i medlemsstaterna och i grannländerna - bör vara föremål för särskild uppmärksamhet från EU:s sida. Efter olyckan i kärnkraftverket Fukushima i Japan tillkännagav kommissionen stresstester för liknande anläggningar i EU. Det var mycket goda nyheter och ett mycket bra beslut. Vi väntar på att det ska genomföras. Med tanke på säkerhetsbehoven för alla människor i Europa bör särskild uppmärksamhet fästas vid att på ett lämpligt sätt använda alla tillgängliga medel för att höja säkerhetsnormerna och undanröja möjliga hot från kärnkraften. Det är inte bara de kärnkraftverk som ligger i medlemsstaterna som utgör en potentiell fara utan också de som ligger i EU:s grannländer. Det är också nödvändigt att på ett lämpligt sätt motivera och stödja medlemsstaterna så att de genomför grundliga stresstester av EU:s kärnkraftverk.
Jag vill också understryka det stora behovet av ytterligare investeringar, både i forskning om kärnkraft och i annan viktig forskning som syftar till att förebygga och bekämpa olyckor och deras negativa effekter i framtiden.
Claude Turmes
(DE) Fru talman, herr Oettinger! Med kärnkraftverket Cattenom som exempel, vilket utgör ett hot mot hundratusentals människor i Luxemburg och också i de tyska delstaterna Saarland och Rheinland-Pfalz, vill jag förklara varför dessa urvattnade stresstester inte kommer att fungera.
Cattenom ligger under inflygningsvägen till Luxemburgs flygplats, och det är just konsekvenserna av att ett flygplan störtar över Cattenom som inte undersöks. Efter att det första dokumentet lagts fram av europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering lade du själv fram ett ändringsförslag om att inkludera flygplansolyckor bland de utlösande händelserna på sidan fyra i dokumentet. Detta ändringsförslag som var bra stoppades av Frankrike och Storbritannien.
Det bekymrar oss att du har kämpat för detta och förlorat och att du ännu inte har kunnat medge att du har förlorat. Det är oärligt och därför är vi kritiska mot dig. Vi måste göra det tydligare att Frankrike och Storbritannien för närvarande inte samarbetar om saker och ting som både vi och du vill. Vi måste undersöka denna fråga på ett uppriktigt sätt.
Peter Liese från tyska CDU/CSU, du stödde oss inte i samband med den omtalade resolutionen om att avveckla kärnkraften. Förbundskansler Angela Merkel är nästan modigare än du, åtminstone vid det här tillfället.
Marisa Matias
(PT) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag inriktar mig direkt på det förslag som du har lagt fram för parlamentet i dag, och jag ska helt uppriktigt säga att jag anser att vissa av oss har rätt att vara besvikna på förslaget, för det förslag som läggs fram är inte bara svagt utan det har också enorma brister.
Jag anser att detta är en EU-fråga, inte en fråga om vilka medlemsstater som har kärnkraftsindustrier och vilka som inte har det. Det är en fråga för hela Europa och Europa är i akut behov av goda nyheter. Jag måste uppriktigt säga dig att en av dessa goda nyheter är att garantera allmänheten att vi tar hand om deras säkerhet.
Om dessa tester genomförs inom ramen för de villkor som du lägger fram, Günther Oettinger, där den första etappen genomförs av intressenterna själva, den andra etappen genomförs av regeringarna som försvarar dessa intressenter och den tredje etappen genomförs av partner som verkligen är intressenter, då frågar jag mig om resultatet när allt kommer omkring inte blir att man säger att alla kärnkraftverk är vid god hälsa och kan tillstyrkas.
Vi vet att så inte är fallet och därför är min stora förhoppning att testerna kommer att få allvarliga konsekvenser och att vi kommer att kunna säga till allmänheten att vi sörjer för deras säkerhet och inte bara låtsas att vi gör det.
Peter Liese
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Günther Oettinger. Han har kämpat och han har uträttat en hel del. Resultaten är inte perfekta, men de anklagelser som riktas mot Günther Oettinger i dag gäller framför allt oss. Vi måste vara självkritiska och medge att vi inte lyckades anta resolutionen. Delar av min grupp hade inte heller möjlighet att rösta för, vilket är beklagligt. Anklagelserna gäller emellertid också gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet som först skrev under resolutionen men slutligen lät bli att stödja den i parlamentet. Detta gjorde det svårare för Günther Oettinger i hans strävan att få medlemsstaterna att införa strängare stresstester.
Detta är första steget, men vi måste gå längre. Vi måste ändra direktivet. Günther Oettinger, vi kommer att stödja dig så att du ser till att det blir rättsligt bindande i framtiden. Vi måste utvidga det så att det omfattar våra grannländer. Jag stöder till fullo vad RadvilMorkūnaitė-Mikulėniensade.
Tyskland har nämnts flera gånger och vi måste naturligtvis leva med kritiken. Jag vill emellertid framhålla att tretton medlemsländer redan fungerar utan kärnkraft, bl.a. länder med framgångsrika ekonomier som Österrike och Danmark, så vi måste kunna acceptera denna möjlighet i Tyskland. Jag vill också säga att förbundskansler Angela Merkel i ett regeringsuttalande i dag i det tyska parlamentet än en gång lyfte fram att vi åtminstone måste göra gemensamma framsteg inom de områden vi är överens om i EU. Till exempel nämnde hon särskilt energieffektivitet.
Jag vill stödja dig, Günther Oettinger, och uppmuntra dig att om två veckor lägga fram ett ambitiöst förslag om energieffektivitet. Jag är mycket nöjd med de delar som vi redan känner till och som är en blandning av incitament och förpliktelser för de berörda. Jag tycker inte om att medlemsstaterna ska sätta upp egna mål. Kommissionen måste komma med ett mål, antingen obligatoriskt eller i form av riktlinjer. Inför ett mål och vi kommer då att ha ett mycket bra förslag.
Kathleen Van Brempt
(NL) Fru talman! Oavsett om man är för kärnkraft eller, som jag, en ivrig anhängare av ett kärnkraftsfritt EU bör vi alla ändå vara för säkerhet. I detta avseende missar mina kolleger från Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) som ivrar för återhållsamhet poängen lite grann. Om det är något vi har lärt oss av Fukushima så är det mer än något annat att vi är oförberedda på katastrofer, att vi är oförberedda på allt möjligt som skulle kunna hända i morgon och som om det gjorde det skulle få de svårast tänkbara konsekvenser. Därför, Günther Oettinger, är jag inte intresserad av hur många komplimanger eller invändningar du kommer att få här nu.
Det jag är intresserad av är resultat. Vi är bekymrade, oerhört bekymrade, för det värsta som skulle kunna hända är att vi inom kort genomför stresstester och får det slag av resultat som är en perfekt förevändning för många av operatörerna av mycket gamla kärnkraftverk, bland annat i det område där jag bor, att låta dem vara i drift ännu längre istället för att stänga dem.
Jag har två frågor: hur ska du se till att garantera att dessa stresstester verkligen är oberoende? För det andra, hur ska du se till att resultaten verkligen kommer att leda till att de äldsta kärnkraftverken stängs?
Corinne Lepage
(FR) Fru talman! Herr kommissionsledamot, vi kan bara tacka dig för och gratulera till att du har tagit detta initiativ. Tyvärr håller jag med dem som är särskilt besvikna på resultatet, som är en seger för kärnkraftsoperatörerna, för säkerhetsmyndigheterna, som har tystat ner det som har gjorts under 30 år, och för medlemsstaterna som inte vill ompröva de val de har gjort, inte bara när det gäller att behålla kärnkraften utan också de val som rör riskbedömningen.
Vi måste ta itu med det bakomliggande problemet och på nytt undersöka Euratom, som du har sagt, Günther Oettinger. Det vill säga, vi måste på nytt granska frågan om hur fria medlemsstaterna är att stoppa allt, vilket Frankrike tydligt har gjort.
Vi måste på nytt undersöka de oacceptabla frågor som rör ansvarighet - för om de allmänna rättsreglerna i fråga om ansvarighet tillämpades skulle vi inte ha dessa problem. Vi måste också på nytt undersöka tillämpningen av de allmänna rättsreglerna i fråga om EU-medborgarnas rätt till information, som under nuvarande förhållanden uppenbarligen inte tryggas i det system som har införts.
Satu Hassi
(FI) Fru talman, mina damer och herrar! Många kolleger har redan nämnt nackdelarna med stresstesterna, nämligen att alltför mycket är beroende av att de är frivilliga samt, inte minst, hanteringen av frågan om hur reaktorerna skulle stå emot terroristattentat. Min kollega RadvilMorkūnaitė-Mikulėniennämnde en anledning till att svagheterna med stresstesterna är mycket beklagliga. Nära Sankt Petersburg och 200 km från Helsingfors och Tallinn finns fyra reaktorer av Tjernobyltyp som är ett hot mot säkerheten för hundratusentals EU-medborgare.
Günther Oettinger, du diskuterar något annat. Günther Oettinger, vill du lyssna. Herr Kommissar Oettinger, ich bitte Ihnen ... Svara på detta Günther Oettinger: Tror du, mot bakgrund av att det finns flera reaktorer av Tjernobyltyp nära EU:s gränser, att det faktiskt kommer att förbättra vår säkerhet om Ryssland går med på att genomföra stresstester av sina kärnkraftverk på grundval av de kriterier som jag nu yrkar på?
Romana Jordan Cizelj
(SL) Fru talman! Günther Oettinger, jag måste säga att du har uträttat en hel del. På mycket kort tid har du lyckats utarbeta en mycket detaljerad specifikation av stresstesterna och lyckats ingå ett avtal mellan kommissionen och de 27 tillsynsorganen i medlemsstaterna.
Säkerhetsgränserna, som i detta fall överskrider gränserna för alla hypotetiska olyckor, kommer att omprövas av medlemsstaterna. Det är ett viktigt mervärde och ett ytterligare krav. En del ledamöter har varit kritiska till att den mänskliga faktorn inte har bedömts eller att man inte har tagit tillräckligt stor hänsyn till den. Jag måste säga att jag har personligen noga läst specifikationen av stresstesterna och är nöjd med att testerna inte bara omfattar tekniken utan också den mänskliga faktorn och organisatoriska aspekter.
På detta sätt har vi tagit ett stort steg framåt mot att göra säkerhetsnormerna i EU enhetliga, och jag anser att vi bör undersöka andra sätt att gå ännu längre. Var och hur kan vi vidta ytterligare åtgärder för att stärka EU:s befogenheter på detta område? I detta avseende förväntar jag mig att kommissionen ska komma med ett förslag.
I syfte att skapa större förtroende kommer internationella inspektioner av testerna att genomföras och i detta sammanhang har jag en fråga. Jag undrar om gruppen på sju personer kommer att sättas samman så att den består av företrädare för kommissionen och tillsynsorganen eller om det också kommer att ingå oberoende experter? Om så är fallet skulle jag vilja veta hur de kommer att väljas ut.
Jag har två frågor till. För det första, måste de tyska kärnkraftverk som har stängt genomföra dessa tester? För det andra, vad kommer nedläggningen av tyska kärnkraftverk få för konsekvenser för EU:s inre energimarknad?
När det gäller direktivet om kärnavfall vill jag säga att vi kommer att ha fler möjligheter än vad du nämnde i ditt anförande att diskutera det nästa gång, och jag hoppas att kommissionen kommer att ta hänsyn till parlamentets förslag, för i utskottet för industrifrågor, forskning och energi har vi röstat för flera förslag som är kraftfullare än vad kommissionen från början föreslog.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Fru talman! Hot mot EU:s kärnkraftverk är - om hoten är verkliga - en fråga om liv och död för tusentals människor. Också små länder måste vara förberedda på de allvarligaste händelser, bl.a. terroristattentat och flygplansolyckor. Vad skulle invånarna i stora EU-länder tycka om ett icke-demokratiskt land byggde ett otillräckligt testat kärnkraftverk nära Bryssel, Berlin, Paris eller London utan att rådfråga allmänheten där eller utan att dela tillförlitlig information med sina grannländer?
Litauen står för närvarande inför en sådan situation. Nära Vilnius - utan att vi har någon som helst insyn - är Vitryssland på väg att bygga ett kärnkraftverk. Det är mycket viktigt att EU, med stöd av internationella organisationer, utvidgar förfarandet med stresstester av kärnkraftverk runt om i världen, och särskilt till sina yttre gränser.
Frédérique Ries
(FR) Fru talman! För min del vill jag lyckönska dig, kommissionsledamot Günther Oettinger, till din beslutsamhet - som har varit orubblig ända från början - i fråga om det svåra ämnet kärnsäkerhet, med hänsyn till att befogenheterna på detta område till stor del tillkommer medlemsstaterna.
Som redan anförts är vårt första krav naturligtvis en översyn av Euratomfördraget, som praktiskt taget inte har förändrats sedan det först utarbetades. Visserligen kommer granskningen av de 143 kärnreaktorerna i EU när allt kommer omkring bara att hänföra sig till Fukushima-scenariot och du har tydligt fastställt gränserna för detta, Günther Oettinger. Det är redan en första seger. I alla händelser är det en påtaglig förändring bort från den hemlighetskultur som har kännetecknat sektorn i över 40 år nu.
Kärnkraftsindustrin måste mer än andra förstå att öppenhet är mycket viktigt när det gäller alla dessa frågor som rör säkerhet - du upprepade utan tvekan ordet mer än tio gånger, Günther Oettinger - liksom att både operatörer och de statliga tillsynsmyndigheterna är oberoende genom att oberoende experter tillsätts, och i detta avseende är vi fortfarande inte nöjda.
Paul Rübig
(DE) Fru talman! Folket i Österrike röstade med klar majoritet mot kärnkraften och detta är en tydlig signal till våra politiker. Jag vill nämna att herr Palacio redan har gjort en stor insats för att ge EU större manöverutrymme på detta område. Andris Piebalgs kärnkraftssäkerhetsdirektiv har också varit framgångsrikt. Jag hoppas att vi snart kommer att ha ett nytt tvingande kärnkraftssäkerhetsdirektiv där kontrollförfaranden och normer fastställs.
Vi bör utvärdera vilka av Internationella atomenergiorganets (IAEA) normer som är användbara för oss och vilka som kan införlivas i EU:s lagstiftning på ett rättsligt bindande sätt. Naturligtvis är det inte tillräckligt med stresstester vid ett enstaka tillfälle. I framtiden måste vi ha en rad stresstester så att farliga kärnkraftverk omedelbart kan stängas. För att uppnå detta behöver vi en tillsynsmyndighet i EU som delar befogenheterna med de nationella tillsynsmyndigheterna och som har rätt att koppla bort alla kärnkraftverk som inte lyckas uppfylla kraven från nätet.
Jag kan bara stödja det som redan har sagts i dag. Euratomfördraget måste ses över. Vi måste uppmana stats- och regeringscheferna att se till att detta blir en gemensam europeisk fråga i rådet. Det får inte bli så som det i allmänhet har varit tidigare i rådet att kärnkraftsgruppen motsätter sig allt som kommer från EU.
Viktigast av allt är att det behövs forskning inom Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) om avveckling av kärnkraftverk. Vi behöver också forskning om slutförvaring av bränsle och vi bör inrikta oss på skydd, säkerhet, utbildning och inspektioner. Vi måste införa den modell med samordningspunkter som vi just nu har framför oss i EU:s lagstiftning. Günther Oettinger, du kan lita på parlamentets stöd i detta avseende.
Edit Herczog
(HU) Fru talman, herr kommissionsledamot! Regeringarna kan i dag inte ta itu med någon viktigare fråga än att utarbeta metoder för att hantera händelser som är mycket osannolika, till exempel att kylvattensystemet eller strömförsörjningen havererar, och jag håller med Paul Rübig om att tester inte bör vara en engångsföreteelse utan något som genomförs regelbundet under en längre tid. Jag håller också med om att vi bör utvidga stresstestet till våra grannländer, de länder som ligger öster om våra gränser. Därför ber jag kommissionen att överväga om det är möjligt och i så fall hur man ska kunna genomföra ett stresstest inom ramen för det östliga partnerskapet.
Slutligen, Günther Oettinger, måste det införas skydd mot cyberattacker och terroristattentat inom alla EU:s sektorspolitiska områden där gränsöverskridande utsläpp av farligt material kan förekomma. Den sittande ungerska regeringen har underkänts i det stresstest som du tänker dig, Günther Oettinger, för den har gång på gång under de senaste sju åren hindrat uppförandet av Natos radaranläggning som skulle ha varit ett bättre skydd för kärnkraftverket i Paks mot flygplansattacker än det skydd vi har i dag.
Ivo Belet
(NL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Det är viktigt att vi sätter ribban högt med dessa stresstester, och vi måste se till att testerna verkligen utförs efter samma kriterier i hela Europa. Som vi vet ligger många kärnkraftverk när allt kommer omkring nära statsgränserna och även i mycket tättbebyggda områden. Det är mycket positivt att vi får en oberoende och objektiv europeisk granskning av alla kärnkraftverk, eftersom detta kommer att stärka den europeiska energipolitiken. Jag ger dig därför högsta betyg, herr kommissionsledamot.
Alla europeiska medborgare har rätt att få veta om kärnkraftverken faktiskt är säkra. Om terroristhandlingar och cyberattacker inte ska omfattas av stresstesterna, så får det väl vara så. Du har förklarat varför det ligger till så och vi kan vi förstå det. Men det borde uppenbarligen inte befria Europeiska kommissionen från skyldigheten att fortsätta tjata på medlemsstaterna om detta och att bevara påtryckningarna på de nationella säkerhetstjänsterna, så att de faktiskt undersöker om kärnkraftverken kommer att förberedas även för dessa risker.
Trovärdigheten för testerna är förstås helt beroende av hur resultaten genomförs. Vi måste beakta sannolikheten av att några av de 143 kärnkraftverken i Europa inte klarar testerna, att de sämsta dukar under och att flera kärnkraftverk kanske måste stängas. Då får vi naturligtvis en unik möjlighet att gå över till förnybara energikällor. Som Jo Leinen sade för en liten stund sedan är det uppenbart att en lösning då kommer att visa sig i första hand på europeisk nivå. Det är också uppenbart att vi borde välja gemensamma europeiska investeringar - samordnade investeringar - och gemensam europeisk finansiering genom projektobligationer. Vi litar på att du tar ledningen nu i detta nya steg mot utvecklingen av den europeiska energipolitiken. Tack och lycka till.
Judith A. Merkies
(NL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Du har fått både komplimanger och kritik i dag. Även jag kommer att ge dig en klapp på axeln, men jag kommer också att slå dig på fingrarna. Jag är nöjd med de europeiska stresstesterna som kommer att tillämpas på exakt samma sätt i hela EU. Vi behöver dem i allra högsta grad.
Det enda som oroar mig är den falska trygghetskänslan. Vi borde inte bestyrka kärnkraftverkens säkerhet. Vi måste i stället utreda exakt vilka risker som finns och inte ge människor en falsk trygghetskänsla. Vi behöver en oberoende tillsyn över hela EU och vi måste ha en oberoende tillsynsmyndighet. För närvarande har vi ingen sådan tillsynsmyndighet. Vi har nu skapat ytterligare ett lager, men kan du tala om för oss om vi till sist kommer att få en ny oberoende tillsynsmyndighet, vars bedömning kommer att kompletteras med en andra vetenskaplig ståndpunkt?
Jag instämmer med ledamöterna Ivo Belet och Jo Leinen om att den här frågan inte längre bör omfattas av Euratomfördraget. Våra medborgare har rätt till högsta möjliga säkerhet, och det är dags att vi tar bort den här frågan från Euratomfördraget. Kommer du att inleda en sådan debatt?
Det finns då en fråga som inte har fått tillräcklig uppmärksamhet. Vad kommer du att göra med rekommendationerna från Internationella atomenergiorganet som svar på Fukushima-katastrofen? Kommer du kanske att anpassa stresstestet? Kan du säga vad som kommer att hända om stresstestet eventuellt får ett negativt resultat?
Jag är verkligen mycket besviken över det som har hänt med vår resolution, och jag beklagar verkligen att vi har tillåtit oss själva att låta känslorna skena iväg med oss. Säkerheten borde väl alltid komma i första hand?
Françoise Grossetête
(FR) Fru talman! Den här debatten fick en dålig start med de schyssta - kärnkraftsmotståndarna - på den ena sedan och skurkarna - de som fortfarande stöder kärnkraft - på den andra sidan. Jag skulle ändå vilja påpeka igen att kärnkraft ingår i den energimix som vi här i parlamentet har önskat och hoppats på.
Sedan skulle jag vilja klaga lite över den här debatten med dess vädjan till kollektiv rädsla. Det är beklagligt när det handlar om ett ämne som är så viktigt som detta. Det är sant att kärnkraftverk kan utgöra risker i vissa fall, men jag blir ganska upprörd, eftersom det finns en viss misstro här i parlamentet mot personal som dagligen arbetar på kärnkraftverken och som dag för dag garanterar kärnkraftssäkerheten.
Jag skulle därför vilja be er att vara ansvarsfulla. Vi vet att det finns en önskan i EU om att dag för dag garantera säkerheten för våra kärnkraftverk. Jag skulle också vilja tillägga att vi vet mycket väl att det - åtminstone i Frankrike - är förbjudet att flyga över kärnkraftverk, och att alla kärnkraftverk i Frankrike ligger högst 25 kilometer från en flygbas. Flygbaserna ansvarar för att övervaka luftrummet över kärnkraftverken.
Ja, vi håller alltså med dig, herr kommissionsledamot. Vi samtycker till dessa tester. Gratulerar, du har fått dem. Testerna är nödvändiga, eftersom vi måste se till att våra befolkningar återfår förtroendet för kärnkraftverken. Testerna är nödvändiga. De måste utföras fullständigt oberoende, så att detta förtroende kan återvinnas. Vi kan dock även se att det krävs förtrolighet i vissa fall. När det handlar om att bekämpa terrorism kan vi inte föreställa oss att en medlemsstat i förväg avslöjar sina strategiska planer för att bekämpa terrorismen.
Låt oss ta ett visst ansvar. Låt oss lita på vår kommissionsledamot. Jag är övertygad om att vi kommer att få tester som är stränga och som är i stånd att inge oss förtroende.
Derek Vaughan
(EN) Fru talman! Precis som andra ledamöter anser jag att säkerheten måste komma i första hand. Men jag anser också att kärnkraften bör ingå i vår framtida energimix. Det är en energikälla med låga koldioxidutsläpp och det kan ge en trygg försörjning. Exempelvis innebär det att välmående europeiska länder inte behöver importera energi från inte lika välmående länder, med alla de problem det kan ge upphov till.
Det stöds också av samfund som Anglesey i North Wales som redan har ett kärnkraftverk.
Men precis som alla andra ledamöter stöder jag också stresstester - liksom Storbritannien gör - och jag anser att alla medlemsstater bör åta sig att utföra dessa stresstester. De bör också göras snabbt. De bör omfatta alla tänkbara händelser och de bör omfatta både kärnkraftverken och andra enheter inom bränslecykeln.
Detta är en mycket viktig fråga för oss alla. Jag anser att Europa behöver kärnkraft, men det behöver säker kärnkraft.
Zbigniew Ziobro
(PL) Fru talman! Efter Fukushima-katastrofen har samhället blivit allt mer oroat över säkerheten för kärnkraftverken i Europa. Det är förståeligt. Den information vi får från Japan är tidvis fasansfull och skräckinjagande, och den visar att landet har drabbats av allvarliga föroreningar. Ingen av oss vill att detta ska hända i Europa, precis som att ingen av oss vill ha ett nytt Tjernobyl. Tvärtom är det än viktigare att vi gör allt vi kan för att garantera kärnenergisäkerheten i Europa för att dämpa den fruktan som finns i samhället. Därför är stresstesterna så viktiga. Men det är också viktigt att de utförs mycket noga för att garantera objektiviteten och för att skapa trovärdighet och vissheten om att deras utförande kommer att kunna föregripa nödsituationer och kriser som kan hända i Europa precis som det har gjort i Japan. Vi måste göra allt för att göra Europa säkert och återställa förtroendet för denna energikälla. Men vi måste också komma ihåg andra energikällor, såsom okonventionell skiffergas.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Fru talman! Under många år har kärnkraft ansetts vara framtidens energikälla - grön, effektiv och ren. Genom tragedierna i Tjernobyl och nyligen i Fukushima har vi sett medaljens baksida. Men vårt mål i dag kan inte vara - som vänstern önskar - att utföra stresstester, så att man genom snedvridna tolkningar av resultaten får en ursäkt för att ge upp kärnenergin i Europa. I dag måste det vara vårt mål att förbättra säkerheten på kärnkraftverken, lugna den allmänna opinionen och förändra den negativa bilden för kärnkraften i Europa. Detta borde vara vår prioritet i dag. Därför förstår jag inte de ledamöter från vänstern som talar om ytterligare beskattning på kärnenergi och om att i slutändan överge denna energikälla. I en tid då det råder brist på alternativa energikällor kommer den vägen att leda till kraftigt ökade elpriser. I dag måste EU se över lagen om kärnenergi när det gäller medlemsstaternas ansvar, skapa gemensamma bestämmelser och optimera unionens säkerhetsstandarder. Stresstesterna måste besvara våra frågor om säkerheten och ta hänsyn till alla möjliga former av faror - från terroristattentat till strömavbrott.
Lena Kolarska-Bobińska
(EN) Fru talman! Jag skulle vilja säga till kommissionsledamoten att EU i dag ändrar sin inrikespolitik om kärnsäkerhet, men att vi samtidigt börjar arbeta på den externa energipolitiken. Någon gång i framtiden bör dessa politiska områden slås samman.
Stresstester på kärnkraftverk bör inte bara hjälpa kommissionen att se över säkerhetsdirektivet, utan även ingå i kommissionens rapport om den externa dimensionen av EU:s energipolitik som snart kommer att offentliggöras. Stresstester och energisäkerhet bör utgöra en viktig del av vår energidialog med tredjeländer. Vi måste se till att de nya kärnkraftverken i Kaliningrad och Vitryssland omfattas av samma standarder och tester som liknande enheter i EU, i synnerhet nu när Ryssland vill investera i kärnkraftverk.
Zigmantas Balčytis
(LT) Fru talman! Att trygga kärnsäkerheten är en fråga som är relevant för alla länder, antingen de har kärnkraftverk eller inte. Vi kan förstås vara förargade över det som har hänt tidigare, men i dag är det viktigt att vi går vidare. Herr kommissionsledamot, det är verkligen berömvärt att du reagerade snabbt efter Fukushima-olyckan och tog initiativ till att testa kärnkraftverk, och det är också bra att medlemsstaterna har samtyckt till att utföra dessa tester. Men det finns inget system överhuvudtaget för uppförande av nya kärnkraftverk nära EU:s gränser som man redan har nämnt flera gånger när man diskuterar uppförandet av kärnkraftverken i Kaliningrad och Vitryssland. Jag anser därför att vi måste ta initiativ till och godkänna lämplig lagstiftning som en brådskande fråga som kan garantera systematiska och bindande förfaranden som bygger på tydliga principer om uppförande och drift av kärnkraftverk. Då skulle vi få objektiv information om eventuella hot, så att vi skulle kunna undvika dem.
Michèle Rivasi
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag skulle vilja påpeka för er att Institutet för kärnkraftsskydd och kärnkraftssäkerhet vid sitt internationella möte i Kiev 25 år efter Tjernobylolyckan konstaterade att en allvarlig olycka skulle inträffa i Europa inom tjugo år, och att det därför är viktigt att genomföra stresstester och att öka reaktorskyddet och reaktorsäkerheten.
Vi står dock inför åldrande kärnkraftverk och underleverantörsavtal. Åttio procent av dem som arbetar i atomindustrin är underleverantörer. Vidare känner vi till geostrategin för terroristrisker. När vi tittar på dessa stresstester i förhållande till Frankrike blir de ”avkopplingstester”.
Herr kommissionsledamot, jag gratulerar dig till att du har infört dessa stresstester. Men du borde ingripa för att visa att du inte samtycker till den ståndpunkt som vissa medlemsstater, såsom Storbritannien och Frankrike, har intagit. Detta skulle tydligt visa att detta inte kan vara en nationell fråga, utan att det måste vara en europeisk fråga i syfte att garantera säkerheten för de europeiska medborgarna.
Jaroslav Paška
(SK) Fru talman! Jag skulle vilja börja med att visa min uppskattning för Europeiska kommissionens snabba agerande genom att inleda en tydlig översyn av alla 143 kärnkraftverk i EU för att dämpa européernas oro för att ett stort antal kärnkraftverk i hela Europa kan utgöra en risk för dem.
Vi måste förstå att dessa stresstester bara är början på ett omfattande samråd i den här frågan. Det är först när testerna har utvärderats som vi kommer att kunna se vilket skick den europeiska kärnkraftssektorn verkligen befinner sig i. Jag är övertygad om att uppgifterna från stresstesterna kommer att förbereda oss på en ny samtalsrunda i den här frågan, där vi kommer att diskutera en ny säkerhetspolitik för EU på det här området. I stället för att tvivla på kommissionens insatser i granskningen av säkerhetsriskerna för våra kärnkraftverk borde vi i dag snarare försöka samla in så mycket objektiv information vi kan om deras faktiska tillstånd. Det kommer att hjälpa oss i vårt framtida beslutsfattande om kärnkraftsäkerheten i Europa.
Günther Oettinger
ledamot av kommissionen. - (DE) Fru talman, ärade ledamöter! Jag kommer gärna att diskutera era huvudsakliga kommentarer och förslag som rör de stresstester som kommer att utföras under de kommande månaderna. Om ni är oroade över att urvattnade stresstester kommer att fungera som en kvalitetsstämpel utan nödvändig objektivitet, vill jag dock först och främst försäkra er att jag - tillsammans med mina avdelningar - kommer att göra allt som står i min makt under de kommande månaderna för att se till att detta antagande är ogrundat.
(Applåder)
Detta är för närvarande en oro som jag förstår till fullo, men vissa ledamöter har också fördomar. Jag skulle vilja be er om att inte döma några av kärnkraftverken och inte heller döma mig och mitt arbete förrän stresstesterna har avslutats. Det är detta jag har att erbjuda alla, även Rebecca Harms och Claude Turmes, och jag är beredd att anta ett kritiskt och öppet synsätt inför de kommande stegen i processen.
Om vi för det andra förutsätter att resultatet från stresstesterna inte är placebo och att kvalitetsstämpeln inte kommer att delas ut slumpmässigt, utan att testerna i stället blir konstruktiva, kritiska och objektiva, då tror jag att stresstesterna kommer att ge många fördelar och att alternativet - att inte utföra några stresstester - vore en sämre lösning.
(Applåder)
Vi har haft hårda förhandlingar. Det första utkastet uppfyllde inte mina krav. Men den version som skrevs under uppfyller till stora delar förväntningarna hos medborgarna som med rätta är angelägna om att vi har höga säkerhetsnivåer i Europa. Claude Turmes, jag skulle än en gång vilja förklara att om jag inte hade skrivit under den reviderade och enligt min mening positiva versionen av testkriterierna, skulle vi inte ha någonting nu. En fågel i handen är bättre än tio i skogen, som ordspråket säger.
För det andra kan ni räkna med att jag är grundlig och objektiv, men jag har lagt märke till några saker. Det ena var anförandet av en ledamot från Storbritannien för gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa vars parti ingår i koalitionsregeringen i Storbritannien. Det här partiet motsatte sig kärnkraft före valen och gav sitt stöd åt det efteråt, och detta är den person som kritiserar min grundlighet i stresstesterna. Jag kan bara säga att detta anförande hade varit lämpligare på partikonferensen i London, än det var här i Strasbourg.
Jag tänker också på ett annat anförande. Den spanska regeringen gav mig inget märkbart stöd i frågan om grundliga stresstester. Av denna anledning är ett tal av en ledamot som tillhör ett regeringsparti i Spanien inte särskilt användbart.
Detta gäller även den grupp som jag tillhör, nämligen gruppen Europeiska folkpartiet (kristdemokrater). Några av anförandena som framförts av grupperna visar tyvärr att företrädarna för grupperna hittills inte har lyckats uppnå sina mål inom sina egna partier i sina egna hemländer. Uttryckt med idrottstermer så är jag intresserad av vad som kommer fram i den här frågan i det franska socialistpartiets valmanifest. Jag är mycket intresserad av vem som blir kandidat och hur manifestet kommer att se ut. Parlamentet här i Strasbourg kan dock inte kontrollera frågor som faller inom nationalstaternas ansvarsområde.
För att nå fram till pudelns kärna så förblir energimixen en fråga för nationella regeringar och parlament. Detta kan vi välkomna eller beklaga. Som demokrat måste jag acceptera det. Oberoende arbetsgrupper övervakar nu för första gången nationella tillsynsmyndigheter på kärnkraftens område, och det faktum att tillsynsmyndigheterna övervakas är enligt min mening ett historiskt steg mot de europeiska medborgarnas gemensamma säkerhet.
Claude Turmes, flyghaverier omfattas av stresstesterna. Testkriterierna omfattar specifikt följderna av ett flyghaveri i ett kärnkraftverk, och detta utgör därför en del av undersökningens tredje steg. Det ser jag fram emot att få visa dig. Claude Turmes, om alla ledamöter i parlamentet var lika högljudda som du skulle det råda kaos i kammaren. Det finns bara en person som kan slippa undan detta. Jag diskuterar gärna detta efteråt. Flyghaverier ingår i utredningen, eftersom följderna av en krasch för kärnkraftverkets säkerhet specifikt ingår i kriterierna.
Nästa sak jag vill ta upp är att jag har anklagats för att dölja att testerna är frivilliga. Det är dock precis tvärtom. Ända sedan det första mötet i kommittén har jag alltid understrukit att stresstesterna är frivilliga. Vi har dock övertalat alla medlemsstater att delta. Alla 14 medlemsstater har frivilligt valt att delta, något som är en stor framgång för Europaparlamentet.
Vad händer i slutändan? Jag skulle vilja klargöra mycket tydligt att jag förlitar mig på kraften av resultatet. Om ett bestämt kärnkraftverk uppvisar allvarliga problem, kommer medborgarna i Europa och i den aktuella medlemsstaten att kräva att nödvändiga åtgärder vidtas. Det är min uppfattning, och därför är det så viktigt med insyn, grundlighet och objektivitet. Jag är fast besluten att verka för detta under de kommande månaderna. Förslaget om att se över Euratomfördraget är strålande. Euratomfördraget är dock primärrätt, vilket innebär att det därför inte är någon angelägenhet för kommissionen utan för medlemsstaterna. Det krävs enhällighet för att ändra Euratomfördraget. Till alla som har bra förslag i den här frågan vill jag bara fråga om ni verkligen tror att det vore sannolikt att uppnå enhällighet kring en förlängning av Euroatomfördraget med tanke på den mångfald av åsikter, sinnesstämningar, anhängare och motståndare som råder kring kärnkraft. Jag tror inte att det är särskilt troligt. Jag anser därför att vi måste vara realistiska och göra det bästa vi kan av det fördrag vi har.
Nästa fråga handlar om testernas oberoende. Sakkunnigbedömningen under det tredje steget, som är testets huvuddel, består av en grupp med sju externa medlemmar. Det står specifikt att gruppen kan omfatta experter från tredjeländer. Det omfattar även kommissionen. Ni kan vara helt säkra på att jag kommer att se till att kommissionens tjänstemän inte har några förutfattade meningar eller fördomar och att de utför sitt arbete grundligt och objektivt. Att anta något annat vore orättvist mot våra tjänstemän. Därför kommer jag att ta mina tjänstemän i försvar under den här processen.
Sedan har vi frågan om Vitryssland och Ryssland. Vår bestämmanderätt - er här i parlamentet och vår i kommissionen - är tyvärr mycket begränsad i Minsk. Det måste vi helt enkelt acceptera. Kanske kan vi ta fram några idéer kring hur vi kan få tillbaka den här regeringen på rätt spår. Men för tillfället måste vi helt enkelt acceptera att den sittande regeringen i Minsk inte har några ledande principer, ingen insyn, ingen demokrati och inget säkerhetsbegrepp. Av den anledningen kan vi endast uppmana regeringen att förändra detta. Mer kan vi inte göra.
Vi har ett mycket bättre partnerskap med Ryssland. Frågan om säkerhetstester för kärnkraftverk kommer att spela en central roll i våra diskussioner med våra partner i Ryssland under de kommande veckorna. Någon ställde en fråga om Kaliningrad. Mitt budskap till ledamöterna från de baltiska staterna och från Polen är att vi endast kan tillämpa våra strängaste tekniska specifikationer på de kärnkraftverk som planeras och byggs i Kaliningrad, om vi tillåter att el från detta kraftverk säljs på den europeiska marknaden.
Men om vi inte accepterar elen och det inte är möjligt att utbyta el, eftersom vi planerar våra egna kärnkraftverk i de baltiska staterna, då kommer vi att få mindre kontroll över den teknik som används i Kaliningrad än om vi hade haft en öppen elmarknad. Jag för gärna mer djupgående diskussioner kring den här frågan.
Slutligen måste ni tro mig när jag säger att jag inte kommer att tillåta urvattnade stresstester. Men ni måste å andra sidan också acceptera att stresstesterna inte omfattar en automatisk mekanism för att stänga ett kraftverk bara för att ni inte har lyckats med era program i era medlemsstater.
(Applåder)
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Liam Aylward
Efter det som hände i Japan nyligen, är det helt avgörande att man utför stresstester på europeiska kärnkraftverk för att bedöma hälsostandarder och risker, för att undvika eventuella katastrofer och för att minska oron hos allmänheten. Det irländska folket är mycket oroat över att man inte kommer att utföra något stresstest på Sellafield som ligger bara några få hundra kilometer från Irlands kust. Dessa kärnkraftverk längs den brittiska kusten utgör en stor risk för Irland. Sellafield är det mest kända kraftverket och för inte så länge sedan, 2005, inträffade ett stort läckage där. Svaret från de brittiska myndigheterna var att Sellafield utgör ett undantag, eftersom man inte längre genererar någon el där. Det är ingen tröst för människorna på Irland som kommer att drabbas hårt om det händer en olycka. Sellafield-verket ligger mycket nära Irland och många olyckor har ägt rum där fram till i dag. Jag ber därför kommissionen att utöva påtryckningar på de brittiska myndigheterna, så att de stresstestar detta kärnkraftverk som fortsätter att utgöra en risk för det irländska folket.
Sandra Kalniete
skriftlig. - (LV) Efter kärnkraftsolyckan i Fukushima har EU:s medlemsstater gemensamt kommit överens om att EU måste utföra stresstester på kärnkraftverken och man har även uppmanat resten av världen att göra samma sak. Vi vet fortfarande inte om sådana tester kommer att utföras på reaktorer i europeiska länder som inte ingår i EU:s medlemsstater. Säkerheten för reaktorer i dessa länder påverkar direkt säkerheten för de europeiska medborgarna. Våra medborgare är med rätta oroade över om unionen kommer att kunna garantera säkerheten för nya kärnkraftverk som byggs eller som man planerar att bygga i EU-medlemsstaternas omedelbara närhet, såsom verken i Grodno (Vitryssland) och i ryska Kaliningradområdet. Varken Ryssland eller Vitryssland har utfört miljökonsekvensbeskrivningar för dessa kärnkraftverk i enlighet med allmänt erkända internationella standarder såsom krävs enligt Esbokonventionen som alla EU-medlemsstater har skrivit under. Jag anser att uppförandet av dessa kärnkraftverk invid EU:s gränser kan utgöra ett hot inte bara mot EU:s medlemsstater, utan även mot hela den europeiska kontinenten. Detta borde vara en viktig fråga för hela EU. Europeiska kommissionen måste ta hänsyn till den här frågan och aktivt arbeta för att garantera säkerheten. Vi måste se till att Ryssland och Vitryssland följer internationella standarder och samarbetar med internationella experter under alla faser av planeringen, uppförandet och driften av kärnkraftverken.
Eija-Riitta Korhola
skriftlig. - (FI) Vi diskuterar här stresstester på kärnkraftverk på grund av Fukushima. Jag minns sammanträdesperioden i april, då vissa ledamöter verkade förlora all känsla för proportioner direkt efter olyckan. Vissa associerade de tusentals offren efter tsunamin med skadorna på kärnkraftverket. Folk i parlamentet undrade om det inte räckte med dessa tusentals offer. De frågade hur många kärnkraftsolyckor det skulle behövas innan det fanns nog med bevisning. Jag kunde inte tro mina öron.
Ändå finns det inga faktiska offer som har omkommit av strålningen från Fukushima. Trots att Japan har drabbats av en av de största jordbävningar som någonsin har registrerats, vilken följdes av en av de största tsunamis som någonsin har inträffat, trots att de inte var förberedda på den, trots att de inte ens hade utfört de föreslagna förbättringarna, trots att ingenting hade gjorts för att se till att man hade elförsörjning i händelse av olyckor och trots att japanerna gjorde andra misstag redan från början inträffade bara ett fåtal personskador.
Det råder förstås ingen tvekan om att olyckan i Fukushima var en katastrof. Den borde inte ha inträffat. Det kommer troligtvis att finnas dödsoffer, men det är ingenting jämfört med dödsoffren på grund av exempelvis kolkraft. I Europa omkommer nu omkring 300 000 personer varje år av små luftburna partiklar till följd av energiförbrukning. Därför är det paradoxalt att Fukushima-olyckan kommer att få tiotusentals indirekta offer. De kommer att dö i förtid på grund av att Europa slutar använda kärnkraft och ersätter det med fossil energi. Luftkvaliteten kommer att försämras, något som kommer att öka förekomsten av hjärtkärlsjukdomar och utgöra ett hot för personer som lider av astma. Den verkliga mördaren bakom Fukushima-katastrofen är därför kol, som man nu går över till i exempelvis Tyskland.
Petru Constantin Luhan
När Europeiska kommissionen utför stresstesterna måste man även ta med grannländerna. Kommissionen måste tillämpa de testkriterier som har erkänts på EU-nivå på dessa länder samt ta hänsyn till den gränsöverskridande karaktären hos de eventuella följder som kärnenergin kan få. Rumänien håller redan på att utföra stresstesterna. När vi utvärderar dem är vi intresserade av att undersöka den särskilda karaktären för den kärnteknik som används i Rumänien jämfört med de kärntekniker som används i EU. Därför anser jag att man bör ha följande punkter i åtanke när man utför och utvärderar stresstesterna:
de tester som tillämpas bör ta hänsyn till den kärnteknik som används på kraftverket, vilket kan omfatta de särskilda egenskaper som det har, utan att man testar ”schabloner”,
stresstesterna bör utvärderas utifrån tekniska skäl och inte politiska skäl eller skäl som ger utrymme för spekulationer,
den oberoende arbetsgruppen för sakkunnigbedömningen bör också omfatta den nationella tillsynsmyndigheten tillsammans med företrädare från grannländerna, så att man kan utbyta erfarenheter om krisplaner.
Algirdas Saudargas
skriftlig. - (LT) Det finns ingen som diskuterar att följderna av en kärnkraftsolycka kommer att vara långvariga både för miljön och för människorna och de är gränsöverskridande. Det har redan gått tre månader sedan olyckan i Japan och vi vet fortfarande inte hur alla frågor ska lösas. Europeiska kommissionen reagerade på ett snabbt och tillfredsställande sätt på den här katastrofen genom att föreslå stresstester på alla kärnkraftverk och sträva efter strängare säkerhetsstandarder för kärnkraftverk. Under tiden skulle regelbundna granskningar kunna stärka kärnkraftssäkerheten och invånarnas förtroende för kärnenergi. Nu ser vi dock att stresstesterna kommer att bli svåra att genomföra till och med inom EU, även om alla förstår vikten och behovet av sådana tester. Vidare kan vi inte bara fokusera på kärnsäkerheten i EU. Om de nuvarande kärnkraftsprojekten i Kaliningrad och Astravo vid EU:s gränser genomförs utan att de uppfyller de högsta internationella säkerhetsstandarderna, kommer de att utgöra ett hot inte bara mot grannländerna i Baltikum utan även mot hela Europa som ligger relativt nära. Europeiska kommissionen har vid ett flertal tillfällen bekräftat att vissa grannländer - Ukraina, Ryssland, Sverige och Turkiet - är beredda att gå med i det europeiska stresstestprogrammet. Men det är fortfarande oklart vilka specifika åtgärder kommissionen har för avsikt att vidta för att nå ett samarbete och vilket utfall situationen kommer att få när det gäller Vitryssland.
Michèle Striffler
Tysklands beslut nyligen om att avveckla kärnkraften i etapper fram till 2022 markerar ett nytt skede i det grundläggande nytänkande som just nu äger rum i Europa när det gäller energioberoende och möjliga alternativ till kärnkraft.
Men kärnkraft förblir en viktig del av energiförsörjningen i många europeiska länder. Säkerheten för kärnkraftverk och kärntekniska anläggningar måste ha hög prioritet hos medlemsstaterna. Vidare bör kärnkraftssäkerhetstester inte enbart äga rum på europeiska kraftverk, utan också genomföras i alla länder som producerar kärnkraft.
Följderna av en kärnkraftskatastrof sträcker sig ofta över nationsgränserna. Med detta i åtanke är jag glad över att man träffade ett avtal i Paris för två dagar sedan om att det är viktigt att alla länder som använder kärntekniska anläggningar genomför säkerhetsanalyser, så att man kan bedöma deras förmåga att motstå olyckor som hittills har ansetts vara ”osannolika”.
Slutligen gratulerar jag kommissionsledamot Günther Oettinger till att han har nått enighet kring kriterierna och de praktiska detaljerna för genomförandet av stresstester på kärntekniska anläggningar, något som kommer att göra det möjligt för oss att garantera de högsta säkerhetsnivåerna i världen.
