Utilizarea limbilor minoritare în cadrul moştenirii culturale europene comune (dezbatere) 
Preşedinte
Următorul punct pe ordinea de zi este declaraţia Comisiei privind utilizarea limbilor minoritare în cadrul patrimoniului cultural european.
Leonard Orban
Membru al Comisiei. - Domnule Preşedinte, onoraţi membri ai Parlamentului, obiectivul general al politicii Uniunii Europene pentru multilingvism este acela de a pune în valoare toate limbile vorbite în Uniunea Europeană. Conform articolului 151 din tratat, acţiunea comunitară trebuie să îşi propună încurajarea cooperării între statele membre pentru a contribui la înflorirea culturilor statelor membre, respectând în acelaşi timp diversitatea lor la nivel naţional şi regional şi punând în prim-plan patrimoniul nostru cultural comun.
Pe baza acestor principii, Comisia Europeană, în strânsă cooperare cu statele membre pune în aplicare strategia de promovare a multilingvismului şi a diversităţii lingvistice, document adoptat în septembrie 2008, care se adresează tuturor limbilor vorbite în comunitate. Toate aceste limbi reprezintă o parte integrantă din patrimoniul nostru cultural comun, iar fiecare dintre limbile naţionale, regionale, minoritare şi ale migranţilor, vorbite în Europa, adaugă o faţetă moştenirii noastre culturale comune.
După cum cunoaşteţi, Comisia Europeană a invitat statele membre să ţină seama de predarea limbilor regionale şi minoritare în strategiile lor naţionale de promovare a multilingvismului în societate. Deciziile Uniunii Europene în acest domeniu nu înlocuiesc măsurile luate la nivelul statelor membre, ci le sprijină şi vin în completarea acestora. Principalele instrumente de finanţare aflate la dispoziţia Uniunii Europene sunt programul de învăţare de-a lungul vieţii, pe perioada 2007-2013, care este deschis tuturor limbilor vorbite în Comunitate, inclusiv celor regionale şi minoritate.
Nu există legislaţie comunitară care să reglementeze utilizarea limbilor în statele membre şi, de asemenea, nici tratatul nu prevede prerogative pentru adoptarea unor asemenea dispoziţii. Respectul pentru diversitatea lingvistică şi culturală este consacrat prin articolul 22 din Carta Drepturilor Fundamentale, care prevede ca Uniunea să respecte diversitatea culturală şi lingvistică.
După cum ştiţi dispoziţiile Cartei sunt adresate instituţiilor şi organismelor Uniunii, precum şi statelor membre, numai atunci când acestea pun în aplicare legislaţia comunitară. În consecinţă, statele membre rămân factori de decizie în ceea ce priveşte politica lor lingvistică internă, inclusiv în ceea ce priveşte limbile regionale şi minoritare. Protecţia persoanelor care aparţin minorităţilor naţionale reprezintă o parte integrantă din respectarea drepturilor omului, acesta fiind unul dintre principiile pe baza căruia este constituită Uniunea, astfel cum se arată în articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană.
În consecinţă, statele membre ar trebui să utilizeze toate instrumentele juridice care le sunt disponibile, pentru a garanta drepturile persoanelor aparţinând minorităţilor naţionale, în conformitate cu propria lor ordine constituţională şi cu obligaţiile şi angajamentele care le revin în temeiul dreptului internaţional. Acesta din urmă, dreptul internaţional, include, de exemplu, Carta Europeană pentru Limbi Regionale şi Minoritare a Consiliului Europei, care reprezintă un cadru global în acest sens, precum şi recomandările Organizaţiei pentru Securitate şi Cooperare în Europa, la care Parlamentul European a făcut apel în diferite ocazii.
Edit Bauer
Limbile popoarelor Europei ca întreg cultural formează patrimoniul cultural al Europei, după cum a spus şi dl comisar. Îi mulţumesc pentru că a atras atenţia asupra acestui fapt. Nu există diferenţe între limbi, indiferent dacă sunt vorbite de o minoritate sau de o majoritate. În acelaşi timp, dreptul oamenilor de a-şi utiliza propria limbă este parte integrantă a drepturilor lor fundamentale, astfel cum este menţionat şi în articolul 22 din Carta drepturilor fundamentale. Nu întâmplător comunităţile naţionale sunt extrem de sensibile la orice încălcare a drepturilor lor în acest domeniu.
Iau cuvântul în numele unei minorităţi care numără peste o jumătate de milion de persoane, împotriva politicii lingvistice a Slovaciei care conţine câteva articole prin care se încalcă şi se limitează drepturile acestei minorităţi. Permiteţi-mi să vă dau câteva exemple. Articolul 8 alineatul (4) al legii stipulează că doctorii trebuie să comunice în limba naţională cu pacienţii în locurile în care minoritarii reprezintă mai puţin de 20 % din populaţie. Acelaşi lucru se aplică şi lucrătorilor sociali şi clienţilor acestora, precum şi pompierilor şi personalului medical de pe salvări, dacă aceştia sunt în timpul orelor de lucru, cu alte cuvinte când sting un incendiu sau transportă un bolnav la spital. În conformitate cu articolul 6 alineatul (1), limba slovacă trebuie utilizată în textele publicitare, indiferent dacă sunt publice sau private. În conformitate cu articolul 8 alineatul (6), anunţurile publicitare trebuie să apară întâi în limba naţională iar caracterele trebuie să fie mai mari sau cel puţin la fel de mari ca cele din textul din limba a doua. Acest lucru transmite în mod evident mesajul că prima limba este mai importantă, în timp ce a doua este subordonată şi de mâna a doua.
Articolul 9 al legii impune sancţiuni disproporţionate persoanelor juridice care contravin utilizării adecvate a limbii, inclusiv întreprinderilor mici. În orice caz, de ce faptul de a vorbi în limba maternă este o infracţiune care se pedepseşte? Evident, o astfel de legislaţie nu poate fi implementată corespunzător.
Dle preşedinte, autorităţile slovace ar fi putut integra în legislaţia lor ca parte a sistemului juridic naţional acele angajamente din Carta Consiliului Europei care privesc limbile, angajamente pe care le-au acceptat şi asumat prin ratificare, în loc să adopte o lege diametral opusă. Această lege nu vizează nici bilingvismul, din moment ce nu presupune ca lucrătorii, nici chiar cei din sectorul public, să cunoască limba minoritară şi nici nu îi încurajează să o înveţe.
Dle preşedinte, doar un cuvânt pentru încheiere. Sunt bucuroasă că Parlamentul European a inclus această dezbatere pe ordinea de zi şi apreciez poziţia clară adoptată de Preşedintele Parlamentului, Jerzy Buzek, precum şi mesajul univoc al Comisiei, care afirmă că drepturile minorităţilor trebuie protejate, nu limitate.
Hannes Swoboda
în numele Grupului S&D. - (DE) Dle preşedinte, având în vedere toate divergenţele de opinie din această instituţie, e un semn bun că avem un preşedinte de origine maghiară de care putem fi siguri că nu va acţiona discriminatoriu, dar în această Europă este evident faptul că se încearcă să se respecte drepturile, indiferent de limbă şi origine.
Dnă Bauer, aţi criticat legea privind regimul lingvistic. Legea privind regimul lingvistic nu este optimă, dar acest lucru s-a stabilit deja. Cu toate acestea, nu încalcă drepturile fundamentale. Şi acest lucru trebuie spus. Acestea fiind datele problemei, trebuie luate măsuri pentru a elimina deficienţele existente - mai ales în interpretarea legii. Este esenţial ca după dezbaterea de azi să se transmită un semnal că încercăm să realizăm îmbunătăţiri nu pentru că dorim să instigăm un grup etnic împotriva altuia, ci pentru că dorim ameliorarea relaţiilor dintre slovacii şi ungurii din Slovacia şi, desigur, a relaţiilor dintre cele două ţări. Aceasta trebuie să fie preocuparea noastră. Mai ales acum, în apropierea alegerilor, nu pot decât să îndemn la moderaţie, raţiune şi dialog, care deschid drumul către un rezultat pozitiv.
Pentru că, pur şi simplu există şi probleme care au o bază istorică şi în privinţa cărora nu trebuie să ne facem niciun fel de iluzii. Atât mama mea, născută în Miskolc, cât şi eu, născut la doar câţiva kilometri de Bratislava simţim şi intuim acest lucru. Însă, esenţial este să nu amplificăm şi intensificăm conflicte care adesea nu există decât între puterile politice şi nu între oameni, care se înţeleg foarte bine.
La fel cum există o minoritate maghiară în Slovacia, există şi o minoritate slovacă în unele municipalităţi cu o majoritate maghiară din Slovacia. Prin urmare, trebuie să asamblăm aceste elemente. Hotărâtor este şi al doilea semnal transmis prin această dezbatere. Avem o serie de probleme comune. Şi Slovacia şi Ungaria au probleme comune, cum ar fi problema romilor. Nu ar fi mult mai înţelept să ne concentrăm pe rezolvarea în comun a problemelor existente prin dialog, în scopul de a le oferi tuturor minorităţilor din regiune o şansă mai bună? Până la urmă, cu toţii suntem membri ai unor minorităţi. Obiectivul trebuie să fie angajamentul de a garanta diversitatea linvistică - aşa cum a spus dl comisar - de a promova multilingvismul, pentru că limbile sunt un "activ”. Oamenii care vorbesc mai multe limbi au un avantaj şi în momentul în care toată lumea va înţelege şi va accepta acest lucru, vom putea spera la un viitor mai bun.
Carl Haglund
Dle preşedinte, mă bucur că această problemă a fost tratată cu seriozitate de către Comisie. Pentru multe grupuri de minorităţi din Europa viaţa este dificilă şi un mesaj ferm din partea UE ar putea ajuta la contracararea valului de intoleranţă care s-a abătut asupra părţii noastre de lume în ultimii ani. Cred că UE ar trebui să vorbească răspicat astfel încât fiecare european să înţeleagă că a avea şi vorbi şi alte limbi pe lângă limba majorităţii constituie valoare adăugată.
De ce? Ei bine, în primul rând pentru că fiecare limbă poartă cu ea un patrimoniu cultural enorm care îmbogăţeşte diversitatea europeană. Zonele în care se vorbesc limbi minoritare sunt şi zonele mai competitive şi mai dezvoltate din punct de vedere economic. Prin urmare, este benefic pentru oricine vrea să facă afaceri în astfel de zone să angajaze oameni care vorbesc limbile locale. Sunt două motive bune. Aş dori să îi mulţumesc Comisiei pentru această iniţiativă şi nu vă mai reţin pentru că timpul e limitat.
Tatjana Ždanoka
în numele Grupului Verts/ALE. - Dle preşedinte, doresc să îi mulţumesc dlui comisar pentru declaraţia sa şi sunt de acord că actuala legislaţie UE nu ne permite să legiferăm în domeniul drepturilor lingvistice.
Pe de altă parte, de la 1 decembrie, vom avea o clauză la articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană care stipulează că Uniunea este fondată pe valorile respectării drepturilor omului, inclusiv a drepturilor persoanelor care aparţin minorităţilor. Probabil că acest articol nu poate constitui un temei legal solid pentru a putea construi imediat propriul concept legat de drepturile minorităţilor în actualul acquis comunitar. Cu toate acestea, astăzi merităm o declaraţie axată mai mult pe poziţia politică a Comisiei în ceea ce priveşte drepturile minorităţilor şi, după părerea mea, mesajul trebuie să fie simplu. Un partid care acţionează împotriva drepturilor persoanelor aparţinând minorităţilor, inclusiv a drepturilor lingvistice, acţionează împotriva valorilor fundamentale ale Uniunii.
Nominalizăm şi acuzăm ţările din afara UE care nu respectă drepturile omului, deşi UE nu le poate impune niciun fel de obligaţii legale, dar de ce suntem atât de reticenţi în a numi exemple negative din interiorul UE, chiar dacă nu putem impune obligaţii?
Aţi menţionat documentele Consiliului Europei şi ale OSCE dar, la rândul ei, Comisia ar trebui să îşi asume obligaţia de a monitoriza daca statele membre îşi indeplinesc obligaţiile care decurg din aceste documente.
Nici chiar în Parlament nu îndeplinim această cerinţă a multilingvismului. Eu, de exemplu, nu pot vorbi în limba mea maternă, deşi 40 % din populaţia ţării mele, Letonia, are rusa ca limbă maternă.
Lajos Bokros
Slovaca este una dintre cele mai frumoase limbi din Europa, dar este rar auzită în Parlamentul European.
Ca adevărat prieten al Slovaciei, susţinător pe termen lung al dezvoltării sale şi modest, dar activ participant la reformele Slovaciei, aş fi încântat să îmi pot ajuta prietenii slovaci să depăşească acest dezavantaj şi, în acelaşi timp, să promoveze limba slovacă astfel încât aceasta să fie vorbită şi înţeleasă de un cerc mai larg de oameni. Sunt convins că vom reuşi să protejăm diversitatea culturală şi lingivistică slovacă.
Limba slovacă nu doreşte să se dezvolte în detrimentul altor limbi. Tocmai din acest motiv, este de neînţeles faptul că o lege care abordează problema utilizării limbilor minoritare le defineşte un spaţiu mult mai restrâns de utilizare decât slovaca. De fapt, această lege tratează chestiunea utilizării acestor limbi ca opţională, opţiunea de a le utiliza fiind prezentată într-un mod negativ şi nu ca un drept pozitiv, neconsiderându-o un drept care poate fi cerut şi aplicat în viaţa de zi cu zi.
În instituţiile din Slovacia în continuare nu există formulare tipărite în maghiară şi nici măcar traduceri oficiale în maghiară ale legilor şi normelor juridice ale Republicii Slovace.
Modificarea legislaţiei naţionale în materie de regim lingvistic a complicat situaţia şi mai mult. Reprezentanţii minorităţilor etnice nu au fost implicaţi în elaborarea acesteia. Una dintre deficienţele fundamentale ale noii măsuri juridice este că se aplică nu doar utilizării limbii oficiale, ci intervine în mod profund chiar în viaţa publică, comercială şi privată.
O altă problemă fundamentală este că legislaţia privind limba oficială include şi sancţiuni. Modificarea legislaţiei slovace privind limba naţională reprezintă o încălcare a drepturilor fundamentale ale omului şi a normelor Uniunii Europene. Menţinerea legii în forma sa actuală ar fi împotriva interesului naţional al Republicii Slovacia şi a grupului etnic majoritar deoarece legea va provoca suspiciuni şi va otrăvi atmosfera de relaţii bune dintre grupurile etnice care de peste o mie de ani au locuit împreună pe teritoriul Slovaciei.
Slovacia este o ţară democratică, matură, încrezătoare şi nu trebuie să recurgă la un război cultural sau la o lege pentru a se apăra împotriva limbilor indigene. Grupurile etnice indigene nu ameninţă naţiunea slovacă, limba slovacă sau cultura naţiunii slovace. Dimpotrivă, grupurile etnice care convieţuiesc în Slovacia vor proteja, susţine şi dezvolta cu entuziasm şi de bunăvoie limba şi cultura slovacă atâta timp cât va exista o voinţă vizibilă din partea naţiunii slovace de a proteja, susţine şi dezvolta limbile şi cultura minorităţilor etnice.
Jaroslav Paška
În ultimul timp prietenii noştri maghiari ne dau lecţii despre cum ar trebui să găsim o soluţie europeană la problema utilizării limbilor minoritare în Slovacia.
Aş dori să ţin o lecţie despre cum se pare că au uitat să se uite în primul rând la ei şi despre cum în Ungaria limitează posibilităţile minorităţilor de a utiliza limbile lor materne. Să luăm exemplul educării copiilor şi al şcolilor. Republica Slovacă permite educarea copiilor maghiari în limba lor maternă de la şcoala primară până la universitate. Predarea tuturor materiilor se face în maghiară de către profesori care vorbesc maghiară. Pe de altă parte, copiii slovaci din Ungaria pot doar visa la şcoli cu predare în slovacă. Guvernul maghiar le-a închis în 1961. De atunci, copiii minorităţilor etnice din Ungaria nu au avut unde să înveţe în mod corect propria limbă maternă pentru că guvernul maghiar nu le oferă posibilitatea de a primi educaţie în limbile lor materne, spre deosebire de alte guverne UE. În Ungaria, copiii slovaci trebuie să înveţe toate materiile în maghiară iar limba lor maternă este adăugată ca o pedeapsă, ca o muncă suplimentară, cu scopul de a-i descuraja. Slovaca le este predată de profesori care vorbesc maghiară şi nu sunt competenţi în limba slovacă. În acest fel, relaţia copiilor cu limba lor maternă şi cu rădăcinile lor culturale este suprimată şi subminată.
Recurgând la această abordare, chipurile europeană, a problemei minorităţilor, în ultimii 50 de ani administraţia maghiară a redus minoritatea slovacă la aproape o zecime din numărul iniţial. Este motivul pentru care un fost ombudsman maghiar pentru minorităţi etnice a recunoscut deschis că Ungaria continua să depună eforturi pentru asimilarea totală a minorităţilor etnice.
Îi respect foarte mult pe prietenii mei, deputaţii din Republica Ungaria. De peste o mie de ani, naţiunile noastre au contribuit la istoria Europei şi vreau doar să îi rog să înţeleagă că cifrele nu mint. Ca urmare a politicii administraţiei maghiare, minoritatea slovacă din Ungaria a fost decimată, în timp ce în Slovacia, datorită politicilor corecte ale administraţiei slovace, minoritatea maghiară a rămas la fel de numeroasă.
Zoltán Balczó
(HU) De la începutul dezbaterii acestui punct trebuie să clarificăm ce anume poate fi considerat de valoare pentru Uniunea Europeană. Este ceea ce este scris în documente, sau acel ceva devine valoare dacă statele îl respectă sau dacă Uniunea Europeană le obligă să îl respecte? Poate fi considerată o minoritate naţională ca ceva de valoare? Are vreo importanţă? Ei bine, în Republica Cehă decretele lui Beneš au rămas deocamdată în vigoare pentru ca Václav Klaus să semneze Tratatul de la Lisabona. Cu alte cuvinte, au păstrat stigmatul vinei colective pentru grupurile etnice ale germanilor sudeţi şi maghiarilor. Şi atunci, este o minoritate ceva de valoare? Este o limbă minoritară ceva de valoare? În Slovacia, populaţia maghiară indigenă este pedepsită dacă îşi foloseşte limba maternă. Această lege pur şi simplu nu poate fi pusă în aplicare corespunzător. Europei ar trebui să îi fie ruşine atâta timp cât această lege există. Aceasta nu ar trebui să fie o dispută între Slovacia şi Ungaria. Ar trebui să fie o problemă între Slovacia şi Uniunea Europeană care îşi protejează valorile. Este un sistem ipocrit care proclamă aceste valori fără să le respecte în practică.
Ce abordează acest punct de pe ordinea de zi? Cu siguranţă este reticent în a rezolva problema. În această şedinţă avem de-a face cu probleme individuale, cum ar fi Nicaragua, Vietnam, Laos şi încălcările drepturilor omului. În ceea ce priveşte această problemă, Uniunea Europeană nici măcar nu îşi asumă rolul de protejare a valorilor sale; pur si simplu le devalorizează.
Kinga Gál
(HU) Dle preşedinte, dle comisar, consider un succes faptul că în dezbaterea propusă de colega mea, Edit Bauer, şi de mine, Parlamentul European abordează în sfârşit problema utilizării limbilor materne de către minorităţile naţionale şi lingvistice, fapt care presupune şi abordarea legii discriminatorii a Slovaciei privind regimul lingvistic. De asemenea, sunt deosebit de încântată de poziţia univocă adoptată de Comisie cu această ocazie în ceea ce priveşte drepturile limbilor minoritare.
Doresc să îi mulţumesc dlui comisar Orban în special pentru că, printre documentele şi drepturile invocate a menţionat şi Carta europeană a limbilor minoritare sau regionale a Consiliului Europei. De asemenea, consider că este foarte important că dl Buzek a vizitat Bratislava şi a dat o declaraţie clară în această privinţă. Până la urmă, toţi cei din această instituţie care de ani de zile ne-am ocupat cu problema drepturilor omului considerăm că este scandalos ca, astfel cum stipulează Tratatul de la Lisabona, cetăţenii aparţinând unei minorităţii să nu aibă dreptul de a-şi folosi limba maternă în ţara în care s-au născut şi să nu se poată bucura de drepturile garantate de democraţie. Într-adevăr, legea transformă în posibilă faptă penală exercitarea dreptului fundamental de a utiliza limba maternă. Ceea ce implică faptul că minorităţile sunt considerate cetăţeni de mâna a doua în patria lor. Dle Paška, ca să puteţi face o comparaţie, vorbim de 530 000 de maghiari în Slovacia şi de 20-30 000 de slovaci în Ungaria.
Cu toate acestea, doresc doar să îi răspund dlui Swoboda că în acest caz o minoritate luptă pentru cele mai fireşti drepturi fundamentale împotriva majorităţii. Nu este vorba despre două ţări care se luptă între ele. Uniunea Europeană trebuie să intervină negreşit şi să ia poziţie împotriva legii slovace şi a oricărei alte asemenea legi care pune în pericol utilizarea limbilor minoritare şi protejarea identităţii minorităţilor, deoarece aceste legi contravin tuturor documentelor internaţionale, inclusiv principiilor fundamentale consolidate acum în Tratatul de la Lisabona şi în Carta drepturilor fundamentale.
Doresc pur şi simplu să le amintesc colegilor mei că, deja în 1995, când legea privind regimul lingvistic a fost adoptată pentru prima dată, Slovacia a făcut obiectul criticilor internaţionale. În urma acestor reacţii şi mai ales pentru că era una dintre condiţiile de iniţiere a procesului de aderare la UE, Slovacia a trebuit să elimine din legislaţie punctele legate de sancţiuni. Aşadar, în urmă cu 10 ani, Uniunea Europeană s-a opus aceleiaşi probleme împotriva căreia azi are reţineri să reacţioneze.
Boris Zala
(SK) Sunt mândru să spun că Slovacia a contribuit foarte mult la diversitatea lingvistică şi la protejarea patrimoniului cultural lingvistic.
Câteva fapte: minoritatea maghiară dispune de aproximativ 700 de şcoli cu predare în limba maghiară. Toate minorităţile au dreptul de a-şi folosi propria limbă, fie că este vorba de acţiuni din instanţă, de afaceri sau de nume de locuri, având în acelaşi timp emisiuni de radio şi televiziune în limbile lor materne. Statul oferă sprijin financiar pentru activităţile culturale ale minorităţilor şi acceptă utilizarea limbii materne în relaţii comerciale, contractuale şi de altă natură.
Deputaţii maghiari din Parlamenul European atacă legislaţia slovacă privind regimul lingvistic. Afirmaţiile lor nu sunt decât expresia naţionalismului maghiar rănit care se manifestă prin minciuni, invenţii şi scorneli. Trebuie să respingem un astfel de comportament, doamnelor şi domnilor. Dimpotrivă, legislaţia slovacă privind regimul lingvistic respectă întru totul normele internaţionale, astfel cum a fost confirmat şi de către cel mai competent observator - comisarul Vollebæk al Organizaţiei pentru Securitate şi Cooperare în Europa. Legislaţia noastră privind regimul lingvistic contribuie la eliminarea discriminării împotriva minorităţilor şi la siguranţa şi sănătatea cetăţenilor noştri prin crearea unui spaţiu propice integrării lor depline. În plus, Slovacia a semnat Carta limbilor minoritare şi asigură astfel diversitatea lingvistică a tuturor minorităţilor din Slovacia.
Sergej Kozlík
(SK) Republica Slovacia se conduce după un standard ridicat în relaţiile cu minorităţile etnice, având în acelaşi timp una dintre cele mai moderate legislaţii privind regimul lingvistic din Europa.
În ciuda acestor fapte, este supusă în permanenţă la presiuni din partea deputaţilor maghiari din Parlamentul European care nu ezită să recurgă la minciuni şi invenţii pentru a influenţa opinia publica europeană. Asistăm la aceste atacuri la aproape fiecare sesiune a Parlamentului European de la extinderea din 2004. Ungaria este o ţară care a eliminat aproape complet minorităţile de pe teritoriul său şi atentează grav la afacerile interne ale Republicii Slovacia. Acest lucru este total inacceptabil.
Consider că instituţiile europene nu ar trebui să intervină în această problemă ca elefantul într-un magazin de porţelanuri. Slovacia va rezolva problemele legate de utilizarea limbii naţionale prin mijloace culturale şi în conformitate cu tradiţiile europene. Regulamentul de aplicare a modificării aduse legislaţiei privind regimul lingvistic confirmă abordarea sensibilă a tuturor grupurilor etnice şi naţionalităţilor din Slovacia.
Valdemar Tomaševski
(PL) Dle preşedinte, sunt fericit că, în calitate de deputat din Lituania, pot vorbi aici în poloneză, limba mea maternă. Cred că acest privilegiu ar trebui să fie norma nu doar în Parlamentul European, ci în toate ţările UE, pentru că multiculturalitatea şi diversitatea lingvistică sunt foarte importante în ierarhia europeană a valorilor. Trebuie să depunem toate eforturile pentru a garanta că minorităţile naţionale, şi în special minorităţile indigene, nu suferă nicio discriminare sub aspectele cuprinse în declaraţia de azi a Comisiei. Prin urmare, Comisiei îi revine sarcina stringentă de a rezolva conflictele legate de utilizarea limbilor minorităţilor în toate ţările UE, fără excepţie. Soluţiile pozitive la aceste probleme găsite în Finlanda, Italia, Polonia, Danemarca, Republica Cehă şi în multe alte ţări facilitează în mod evident această sarcină. Nu avem nevoie decât de o acţiune eficientă şi, mai important, de o acţiune imediată a Comisiei în această privinţă.
Diane Dodds
Dle preşedinte, este foarte bine să auzim că se vorbeşte despre diversitate şi multilingvism, dar doresc să aduc scurt în discuţie o situaţie din regiunea mea din Regatul Unit.
Limba minoritară ulster scots face parte din bogăţia culturală a Irlandei de Nord şi este recunoscută de Regatul Unit în conformitate cu Carta europeană a limbilor regionale sau minoritare a Consiliului Europei.
Ca urmare a acordului de la St Andrews, guvernul Irlandei de Nord este responsabil de elaborarea unei strategii pentru limba şi cultura ulster scots. În pregătirea acestei strategii, ministrul culturii are în vedere Carta europeană şi alte instrumente internaţionale, inclusiv Convenţia Organizaţiei Naţiunilor Unite privind drepturile copilului. Tot el este cel care stabileşte strategia în contextul promovării unui viitor comun mai bun pentru Irlanda de Nord, construit pe egalitate, diversitate şi interdependenţă.
Din păcate, Sinn Fein a folosit cultura - şi în special limba - ca armă în campania lui împotriva statului, fapt care a condus la controverse şi dispute. Este un abuz şi o folosire improprie a limbii. Astfel că sperăm ca aspectul strategiei legat de viitorul comun mai bun va aborda şi problema moştenirii acestui război cultural.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Dle preşedinte, doresc să subliniez eforturile depuse de această instituţie pentru a sprijini limbile regionale şi minoritare în ceea ce priveşte comunicarea scrisă dintre cetăţeni şi Parlament. Cetăţenii se pot adresa Parlamentului şi pot primi răspuns în aceste limbi.
Cu totul altceva, dle preşedinte, este pretenţia unora de a utiliza în sesiunile plenare limbi minoritare sau regionale sau limbi care în unele zone ale statelor membre au statut de limbi semi-oficiale. Această pretenţie nu este viabilă într-un parlament care lucrează în întregime într-un un regim multilingv de 23 de limbi, fapt care consumă mai mult de o treime din bugetul nostru şi ocupă peste jumătate din personalul nostru.
Există asemenea limbi în Regatul Unit, în Luxemburg, Estonia, Cipru, Spania, Suedia şi Finlanda, şi lista poate continua. Dle preşedinte, acest lucru ar însemna să utilizăm 35 sau 40 de limbi în sesiunile plenare, fapt care din punct de vedere financiar şi logistic este imposibil. Prin urmare, dle preşedinte, poate că insistenţa asupra acestei chestiuni aduce avantaje electorale, dar este total lipsită de sens şi nerealistă. Nu ar face decât să genereze frustrări inutile din partea multor cetăţeni de bună credinţă.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Dle preşedinte, legea naţională slovacă privind regimul lingvistic violează cinci principii fundamentale cuprinse în Carta drepturilor fundamentale care intră în vigoare la 1 decembrie.
În primul rând, discriminează pe motive etnice, încadrând jumătatea de milion de cetăţeni maghiari în categoria cetăţenilor de mâna a doua şi limba lor maternă în categoria limbilor de mâna a doua. În al doilea rând, intervine brutal în vieţile private ale oamenilor, după cum a subliniat Edit Bauer. În al treilea rând, este antidemocratică pentru că inoculează frica în rândul cetăţenilor. În al patrulea rând, contravine celor două documente ale Consiliului Europei, pe care Slovacia le-a acceptat în acordul de aderare. În cele din urmă, dl comisar Orban a afirmat că UE sprijină bilingvismul şi multilingvismul, în timp ce calea aleasă de Slovacia conduce la monolingvism şi asimilare lingvistică.
Dacă UE tolerează violarea acestor cinci drepturi fundamentale şi nu ia nicio poziţie, nu va avea nici un drept moral de a critica China, Rusia şi alte ţări. Nu putem funcţiona cu norme duble.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Dle preşedinte, Carta europeană a limbilor regionale sau minoritare, adoptată de Consiliul Europei şi 47 de state europene, inclusiv toate statele membre ale Uniunii Europene, stabileşte că limbile regionale şi minoritare trebuie să fie protejate pentru că, în unele cazuri, sunt ameninţate de dispariţie.
Consider că această atitudine contribuie la menţinerea şi dezvoltarea tradiţiilor, a diversităţii şi bogăţiei culturale a continentului, pe care trebuie să le conservăm. De asemenea, protejează un drept fundamental al persoanelor care vorbesc acele limbi, după cum a arătat şi dl comisar.
Acesta a menţionat că statele membre trebuie să recurgă la orice instrument disponibil pentru a asigura faptul că aceste limbi sunt utilizate, dar cu toţii ştim că lucrurile stau altfel. Nici multilingvismul şi nici bilingvismul nu sunt garantate în toate statele membre unde există limbi oficiale şi problema este că nu simţim că limbile minoritare sunt parte din moştenirea Uniunii, parte din moştenirea noastră.
Cu toate acestea, aş dori să vă rog să meditaţi asupra conceptului de limbă minoritară, pentru că există limbi în statele membre care sunt limbi oficiale în Parlamentul European, dar au număr mic de vorbitori şi sunt mai puţin cunoscute decât unele limbi regionale, care nu sunt însă limbi oficiale. Prin urmare violăm drepturile lingvistice a 40 de milioane de europeni în condiţiile în care protejarea acestor drepturi e o chestiune de principii, după cum însuşi dl comisar a afirmat.
Există 700 000 de basci care vorbesc euskera, cea mai veche limbă din Europa a cărei origine nu se cunoaşte, şi dacă dorim să aducem Europa mai aproape de populaţia bască, printre altele trebuie să îi facem să simtă că a spune 'gabon' are aceeaşi însemnătate cu a spune 'buenas noches', 'good evening' sau 'bonsoir'.
Kay Swinburne
Dle preşedinte, ca deputat în Parlamentul European pentru Ţara Galilor, nutresc o imensă simpatie pentru multele limbi minoritare din Europa, mai ales pentru că limba mea maternă este galeza, una dintre cele mai vechi limbi europene încă utilizate.
Din punct de vedere numeric, situaţia vorbitorilor de maghiară din Slovacia este foarte asemănătoare cu cea a vorbitorilor de galeză din Ţara Galilor, care depăşesc jumătate de milion de indivizi. Acest număr reprezintă 20 % din populaţia Ţării Galilor, dar mai puţin de 2 % din populaţia Regatului Unit.
După sute de ani de îmbrânceli între vorbitorii de engleză şi cei de galeză din Ţara Galilor şi de dispute foarte asemănătoare cu cele de azi dintre slovaci şi maghiari, în Ţara Galilor s-a ajuns la o convieţuire fericită.
Renaşterea limbii galeze în ultimii 15 ani după descentralizare a fost meteorică. Atitudinea pozitivă faţă de această limbă a adus beneficii culturale enorme.
În Ţara Galilor, soluţia a fost abordarea pragmatică. Obiectivul nostru ar trebui să fie ca oamenii să poată vorbi în limba în care se simt mai bine, oricare ar fi aceasta, dar fără să determinăm sarcini sau costuri inutile. De exemplu, intenţionez să închei comentariile în galeză deşi nu aş vrea să impun contribuabililor costurile traducerii simultane din Parlament doar pentru doi deputaţi vorbitori de galeză. Diversitatea trebuie, însă, celebrată.
(Vorbitoarea a vorbit în galeză)
Anna Záborská
(SK) Doresc să rămân la tema dezbaterii noastre. Nu voi vorbi despre legea privind utilizarea limbii naţionale în Slovacia pentru că o consider o problemă exclusiv slovacă.
La 1 ianuarie 2010, se vor împlini 22 de ani de când un individ foarte înţelept şi care se bucură de respectul tuturor a subliniat faptul că respectul faţă de minorităţi şi cultura lor este temelia pe care se poate construi pacea. Trebuie să susţinem în mod consecvent dreptul minorităţilor de a-şi menţine şi dezvolta cultura. Minorităţile au dreptul de a-şi utiliza propriile limbi şi acest drept ar trebui să fie prevăzut prin lege. Eşecul în aceste chestiuni ar conduce la pierderea unei moşteniri culturale bogate. A rostit aceste cuvinte cu ocazia Zilei Mondiale a Păcii.
Bogăţia culturală a Europei constă în naţiunile care au supravieţuit până în ziua de azi. Este opusul Statelor Unite ale Americii, unde această bogăţie a fost dizolvată într-o masă indefinită. În Europa sunt utilizate o multitudine de limbi şi astfel dobândeşte sens şi Uniunea Europeană ca proiect al unei comunităţi de state naţionale.
Trebuie să vorbim despre norme privind utilizarea limbilor minoritare pentru că normele sunt necesare, dar nu putem priva Europa de această bogăţie. În orice stat problema utilizării limbilor minoritare apare dacă nu există o voinţă de a comunica sau dacă fondul problemei este cauzat de alte chestiuni. Minorităţile trebuie să se simtă bine în ţările în care trăiesc şi de aceea voi apăra mereu cu consecvenţă orice limbă minoritară, dar numai ca limbă a unei minorităţi. Cred că aceasta este şi părerea Comisiei.
Ramon Tremosa I Balcells
Dle preşedinte, doresc să-mi exprim profunda îngrijorare cu privire la atitudinea guvernului spaniol, care nu permite utilizarea catalanei în acest Parlament. Limba catalană a fost interzisă şi persecutată în timpul dictaturii lui Franco; acum, democraţia spaniolă îşi demonstrează calitatea îndoielnică nepermiţând utilizarea oficială a catalanei în acest Parlament.
Toate limbile sunt egale, la fel cum toţi oamenii sunt egali. Europa este un model excelent de bună practică care le oferă limbilor oficiale mai mici posibilitatea de a fi tratate cu aceeaşi unitate de măsură.
Zece milioane de oameni vorbesc catalana, dar este interzisă utilizarea ei în această instituţie. Recunoaşterea catalanei şi autorizarea utilizării ei în Parlament ar contribui decisiv la ameliorarea situaţiei acestei limbi în Spania şi ar consolida cererea noastră de a întrerupe tradiţia de secole a monolingvismului din Parlamentul spaniol.
Ca deputat catalan în Parlamentul European, care ştie că acum exprimă o cerere clară şi importantă în numele poporului catalan, solicit participarea Comisiei Europene pentru a oficializa limba catalană în această instituţie.
Metin Kazak
(BG) Dle Orban, peste 60 000 de cetăţeni bulgari se uită la ştirile în limba turcă, limba lor maternă, la televiziunea bulgară. Acest program de ştiri în turcă, care durează doar cinci minute, a fost difuzat de către cea mai mare organizaţie publică de media din Bulgaria începând cu anul 2001, când a fost ratificată Convenţia-cadru pentru protecţia minorităţilor naţionale. Este felul în care Bulgaria justifică acum respectarea principiului fundamental al Uniunii Europene privind protecţia drepturilor minorităţilor.
Cu toate acestea, doresc să vă atrag atenţia asupra unui sondaj efectuat la 5 noiembrie cu scopul de a opri difuzarea ştirilor în limba turcă. Este rezultatul instigării şi al presiunii naţionaliste. Stoparea acestui program va priva cea mai mare minoritate din Bulgaria de dreptul la informare în limba maternă. Acest lucru ar însemna intoleranţă şi discriminare, care ar tulbura buna convieţuire tradiţională dintre grupurile etnice din Bulgaria, care adesea a servit drept model în Balcani.
De aceea insist, dle comisar, să primesc un răspuns cu privire la modul în care Comisia monitorizează respectarea de către media a drepturilor minorităţilor de a comunica liber în limba lor maternă şi, astfel, de a participa pe deplin la viaţa socială şi politică a patriei lor.
Ádám Kósa
(HU) Vă mulţumesc că mi-aţi dat cuvântul. Doresc să vă atrag atenţia asupra unei măsuri iniţiate de Uniunea Europeană - în direcţia cea bună. Vorbim despre o minoritate - persoanele cu deficienţe de auz - a cărei limbă maternă este un limbaj al semnelor care a fost recunoscut în 10 state membre ale Uniunii Europene, inclusiv în ţara mea, Ungaria. Această lege stipulează nu doar faptul că limbajul semnelor este limba noastră maternă, ci şi că drepturile minorităţilor noastre culturale sunt protejate de ea. Doresc, de asemenea, să vă atrag atenţia asupra faptului că de fapt Slovacia este deschizătoare de drumuri în această privinţă, pentru că utilizarea limbajului semnelor slovac a fost recunoscută în 1995. Dar cum rămâne cu maghiarii? Este datoria mea să subliniez faptul că în Uniunea Europeană nu se pot aplica norme duble. Dacă o persoană cu deficienţe de auz slovacă poate folosi limbajul semnelor, lăsaţi cetăţenii slovaci să îşi folosească limba maternă.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Sunt foarte dezamăgită că, în ciuda problemelor sociale tot mai grave care afectează fiecare cetăţean din statele membre UE, indiferent de naţionalitate, problemele legate de duelul dintre deputaţii slovaci şi maghiari continuă să fie dezbătute în sesiunile plenare ale acestei instituţii, aşa cum se întâmplă şi acum, cu 10 minute înainte de miezul nopţii.
Nici legislaţia privind regimul lingvistic, nici vreuna din celelalte teme discutate aici de către deputaţii maghiari nu au niciun efect negativ asupra persoanelor aparţinând minorităţilor etnice. Dle preşedinte, în Slovacia drepturile minorităţilor etnice şi ale tuturor celorlalte minorităţi sunt pe deplin protejate la un standard foarte ridicat. Întindem mâna prieteniei prietenilor noştri din Ungaria, dorim să avem relaţii de vecinătate bune şi ne deranjează foarte mult faptul că se abuzează în mod repetat de instituţia Parlamentului European pentru manifestări de ură împotriva Republicii Slovacia.
Michael Gahler
(DE) Dle preşedinte, am citit noua lege slovacă în întregime. Dl Swoboda are dreptate - în viaţa de zi cu zi oamenii convieţuiesc paşnic, inclusiv în sudul Slovaciei. Şi din acest motiv, noua lege privind limba naţională este inutilă, din moment ce limba slovacă nu este ameninţată în Slovacia.
Din păcate, divide cetăţenii, deoarece adesea ceha este mai bine poziţionată decât maghiara. Şi atunci de ce nu oferă măcar un tratament egal pentru cehă şi maghiară? Această modificare a legii poate fi explicată doar prin compoziţia ciudată a actualei coaliţii de guvernământ din Slovacia, unde tovarăşul Fico încearcă să smulgă voturile naţionaliştilor SNS şi ale populistului HZDS invocând presupuse pericole maghiare. Mă bucur că pot să afirm că în timpul coaliţiei de guvernământ conduse de Mikuláš Dzurinda acest tip de comportament nu a fost posibil. În acea perioadă, trei partide membre în Grupul Partidului Popular European (Creştin Democrat), inclusiv partidul minorităţilor, au lucrat foarte bine împreună şi nu unul împotriva celuilalt - şi acesta ar trebui să fie scopul.
Kinga Göncz
(HU) Şi eu sunt de acord cu cei care au spus că în Slovacia oamenii au convieţuit foarte fericiţi până în momentul în care a izbucnit această situaţie tensionată care distruge echilibrul şi complică convieţuirea.
Permiteţi-mi să menţionez câteva aspecte despre Slovacia care nu au fost încă spuse în contextul legislaţiei privind regimul lingvistic. Nu vreau să repet ceea ce s-a spus deja. Pe de o parte, Slovacia se defineşte ca stat naţional, iar noi ştim - şi s-a discutat deja azi - că în Slovacia trăieşte o comunitate maghiară care reprezintă aproximativ 10 % din populaţia ţării, alături de alte minorităţi.
Legislaţia privind regimul lingvistic creează un dezechilibru. Problema nu este doar că protejează limba slovacă şi nu acele limbi minoritare care ar trebui să fie protejate, după cum demonstrează un mare număr de exemple pozitive din Europa. Problema este mai curând că nu este o lege coerentă, uniformă, care să protejeze minorităţile şi care, aşa cum am spus de multe ori, ar fi necesară pentru a nu distruge acest echilibru. Un aspect foarte important al dezbaterii de azi este că au fost aduse în discuţie multe exemple pozitive. Sper sincer că aceasta va fi direcţia în care va merge şi Slovacia de acum înainte.
László Tőkés
(HU) Békesség Istentől! Pace vouǎ! Boží pokoj s Vami! Peace to you from God! În Europa noastră plurilingvă doresc să vă urez pace în maghiară, română, slovacă şi engleză. Am putut face acest lucru în Parlamentul European, dar în conformitate cu legislaţia slovacă ar fi riscant să o fac fără să încalc legea privind limba naţională. Într-un stat membru UE, oamenii pot fi amendaţi pentru că vorbesc alte limbi decât limba naţională, inclusiv una dintre limbile oficiale ale Europei, maghiara. Este scandalos şi ruşinos.
Priviţi harta Slovaciei pe care o am în faţă. Datorită Acordului Schengen, graniţa care desparte Slovacia de Ungaria a fost înlăturată, la fel ca şi Cortina de fier. Cu toate acestea, guvernul slovac post-comunist şovinist ridică acum noi ziduri între oameni, bariere lingvistice.
Dorim să îi mulţumim Preşedintelui Jerzy Buzek pentru misiunea pe care a întreprins-o în Slovacia pentru a rezolva această problemă. În această problemă de interes public, Parlamentul European nu trebuie să adopte o poziţie convenabilă, neinformată, de neintervenţie, ci ar trebui să pună în aplicare propriile reglementări şi cerinţe pe care le promovează în domeniul drepturilor omului, ale minorităţilor şi drepturilor lingvistice.
Katarína Neveďalová
(SK) Iniţial am vrut să îi răspund dlui Bokros, dar nu mi-aţi dat cuvântul. Doream să spun că accept ca fiind adevărat faptul că parlamentul slovac nu traduce toate legile în limbile minorităţilor şi, apropo, vorbim de 11 limbi, nu de una singură, şi că în ceea ce priveşte dimensiunea minorităţii maghiare, cu cei jumătate de milion de membri, avem şi o minoritate de romi care numără tot o jumătate de milion de oameni, şi ei nu se plâng. Doresc să întreb dacă Parlamentul maghiar traduce întreaga legislaţie în limbile minoritare şi dacă există traduceri în limba slovacă? Însă apreciez foarte mult că aţi profitat de ocazie şi aţi vorbit slovacă.
Dle Tőkés, Slovacia construieşte poduri - şi mă deranjează foarte tare că mereu aduceţi în discuţie acest aspect - dar podurile trebuie construite şi din partea cealaltă, din Ungaria. Ca deputat aflat la primul mandat în Parlamentul European, mă deranjează foarte tare că trebuie să răspund în mod constant la întrebări legate de relaţiile slovaco-maghiare şi că nu pot aborda problemele care mă interesează cu adevărat.
Doresc să îi mulţumesc dlui comisar, pentru că sunt membră a Comisiei pentru cultură şi educaţie. Activitatea dvs. este cu adevărat excelentă şi este minunat că putem utiliza 23 de limbi, una dintre acestea fiind slovaca.
László Surján
(HU) Am citit în presa slovacă ceea ce dl Gallagher a spus deja. Prin urmare, dacă aş dori să subliniez faptul că acest conflict nu poate fi catalogat nici ca un conflict dintre două state, nici ca un conflict dintre două persoane, aş face o declaraţie în presa slovacă. Există probleme cu o anumită lege.
Mă bucur să susţin afirmaţia dlui Swoboda că ne îndreptăm într-o direcţie calmă, paşnică, încercând să găsim o soluţie. Aş fi preferat însă să nu spună că această lege nu violează drepturile fundamentale. De exemplu, când unei mame care ţine mâna copilului său de 4 ani într-un spital slovac i se interzice să liniştească în limba maghiară copilul căruia îi e frică de ceea ce va face doctorul, nu putem spune că nu i se încalcă drepturile. După cum nu putem spune că acest lucru nu este prezent în lege. Problema este exact prezentarea legii. Legea interzice de fapt aceste schimburi de replici în spitale unde limba maghiară este subreprezentată.
Prin urmare, cred că există probleme grave legate de această lege. Slovacia culege ce a semănat după preluarea puterii de către un partid extremist. Pe de altă parte, maghiarii nu au eliminat minorităţile, ci le-au ţinut separat.
Monika Smolková
(SK) Trebuie să protestez împotriva antevorbitorului meu. Sunt numai minciuni, invenţii şi neadevăruri. Vă rog să studiaţi legea privind regimul lingvistic pentru că nu arată deloc ca a dumneavoastră. În Slovacia avem o altă lege privind regimul lingvistic şi aici vorbim de două legi diferite.
Provin din Košíce, un oraş cosmopolit de 250 000 de locuitori, inclusiv un număr substanţial de maghiari, cehi, ruteni, ucraineni, romi şi, desigur, slovaci. Acum patru ani, alegătorii au decis că în regiunea Košíce coaliţia dintre noi - sociali democraţii - şi reprezentanţii minorităţii maghiare funcţiona cu succes. Ca reprezentant regional doresc să afirm că şi acum cooperarea noastră este exemplară. Ungurii şi slovacii trăiesc în pace în zona noastră şi nimănui nu-i trece prin cap să-i calomnieze sau să-i atace pe ceilalţi din motive de naţionalitate. În viaţa de zi cu zi a oamenilor din zonele mixte nu există dispute şi nu există o problemă legată de naţionalitate. O spun cu toată seriozitatea. Dacă politicieni importanţi din anumite partide nu ar fi provocat această dispută din interese proprii, problema minorităţii etnice maghiare nu ar fi fost ridicată în Parlamentul European, pentru că nu există.
Csaba Sógor
(HU) Francesco Capotorti. Când ONU lucra la elaborarea convenţiei care mai târziu a devenit cunoscută sub numele de "Convenţia privind prevenirea şi pedepsirea crimelor de genocid”, pe lângă genocidul fizic ca crimă gravă împotriva umanităţii, a fost discutat şi genocidul cultural şi lingvistic.
Genocidul lingvistic a fost definit - articolul 3 alineatul (1) - în 1948 ca interdicţia aplicată unui grup de a-şi folosi limba maternă în contactele zilnice sau la şocală, sau interdicţia de a se publica cărţi şi de a se distribui publicaţii în limba grupului.
În acest moment, Slovacia nu este, din nefericire, singura astfel de ţară în Uniunea Eruopeană, dar este exemplul cel mai tipic de genocid lingvistic, cu alte cuvinte de linguicid comis într-o ţară UE. Nu există niciun motiv de mulţumire în faptul că, în această privinţă, România, Grecia şi Franţa pot fi la rândul lor enumerate alături de Slovacia. Vă mulţumesc.
Leonard Orban
Membru al Comisiei. - Aş dori să încep prin a sublinia esenţa politicii de multilingvism pe care am dorit să o promovăm în această perioadă. Ne-am dorit ca, pe de o parte, să putem asigura respectul şi celebrarea fiecărei limbi care este vorbită în Uniunea Europeană, fie că vorbim de limbi naţionale, fie că vorbim de limbi regionale, fie că vorbim de limbi minoritare sau limbile vorbite de cetăţenii veniţi de pe alte continente, dar, pe de altă parte, să asigurăm că această celebrare a diversităţii atinge scopul comun pe care ni-l dorim cu toţii: prezervarea şi consolidarea unităţii Uniunii Europene, unităţii noastre. Este, dacă vreţi, aplicarea cea mai directă a principiului "unitate în diversitate”. Şi în comentariul meu nu pot să nu ţin cont de remarcile domnului Svoboda, că prin ceea ce facem, trebuie să căutăm acele elemente care să ne unească şi nu să ne dividă.
Trebuie să respectăm pe fiecare, dar să avem înţelepciunea ca să găsim modalităţile de a ne înţelege, de a dialoga, de a putea să interacţionăm unul cu altul. Este tocmai de aceea motivul pentru care multilingvismul a jucat şi joacă un rol extrem de important în ceea ce priveşte consolidarea dialogului intercultural. Avem nevoie de dialog şi fără limbi, acest dialog nu se poate face.
Am avut prilejul să vizitez toate statele membre. Am avut prilejul să mă deplasez în zone şi în regiuni în care, din păcate, mai există discuţii, mai există dispute şi, din păcate, uneori limbile sunt prizoniere ale unor interese politice care nu ţin de unitatea Uniunii. Şi am spus-o foarte clar: trebuie să găsim soluţiile prin care să putem dialoga, să putem să interacţionăm. Acesta este motivul pentru care, am spus, chiar în situaţii în care lucrurile par mai greu de acceptat, că a învăţa şi a vorbi limba comunităţilor cu care vieţuim, cu care trăim alături, ne oferă soluţii importante pentru înţelegere. Deci în situaţii de genul acesta, şi au fost nenumărate cazuri, cred că se poate face un pas înainte în aceea ce priveşte înţelegerea reciprocă.
Capacitatea de a vorbi, de exemplu, limba în zonele în care reprezentanţii minorităţilor naţionale sunt în majoritate - capacitatea de a vorbi limba a acestor minorităţi - precum şi posibilitatea minorităţilor naţionale de a vorbi limba ţării naţionale, reprezintă punţi de legătură şi punţi de înţelegere care ne pot ajuta.
Vreau să fac câteva comentarii cu privire la eforturile pe care le facem, astfel încât să oferim un sprijin tuturor limbilor vorbite în Uniunea Europeană. Finanţăm un număr important de proiecte legate nu numai de limbile oficiale, ci şi de nenumărate limbi regionale şi minoritare. Sunt exemple nenumărate, concrete, prin care Comisia Europeană a sprijinit pe de o parte reţele de organizaţii menite să promoveze limbile regionale şi minoritare şi, în general, limbile mai puţin vorbite în Uniune, dar inclusiv finanţăm proiecte legate de limbi specifice minoritare şi regionale. Sunt exemple concrete privind modul în care sprijinim aceste limbi şi, aşa cum am spus-o şi vreau să o repet, strategia privind multilingvismul adoptată în 2008 vizează toate limbile vorbite în Uniunea Europeană, nu avem bariere. Le considerăm pe fiecare dintre acestea ca o bogăţie a Uniunii Europene, ca o parte din, dacă vreţi, moştenirea culturală pe care o avem, existentă în Uniunea Europeană.
Câteva cuvinte aş dori să spun cu privire la modificările aduse legislaţiei privind utilizarea limbii slovace, desigur, în Slovacia. Ne bucurăm că în momentul de faţă există un dialog între prim-miniştrii ungar şi slovac cu privire la posibilităţile prin care se pot găsi soluţii comune de înţelegere comună. Din punct de vedere comunitar, vreau să insist asupra faptului că, având în vedere aria extrem de largă de aplicare a acestei legi, este în momentul de faţă imposibil să evaluăm toate posibilele implicaţii ale aplicării acestei legi. Tocmai din acest motiv, implementarea acestei legislaţii este esenţială, modul de implementare a acestei legislaţii este esenţial şi, în acest context, vreau să subliniez faptul că din partea Comisiei Europene va exista o analiză foarte apropiată şi vom analiza în detaliu modul în care legislaţia aceasta va fi pusă în aplicare.
Aş dori să închei prin a sublinia încă o dată faptul că, în limitele competenţelor relativ limitate pe care le avem, încercăm să sprijinim toate limbile utilizate în Uniunea Europeană, fie că vorbim de limbi oficiale, regionale sau minoritare, fie că vorbim, de exemplu, de limba galeză, unde avem exemple concrete privind modul în care sprijinim această limbă, fie că vorbim de limba catalană, unde, de exemplu, Comisia Europeană a încercat să vină în deschiderea şi în atenţia persoanelor care utilizează această limbă şi, de exemplu, avem site-uri şi informaţii extrem de detaliate în limba catalană cu privire la politicile comunitare, la fel în ceea ce priveşte limba bască şi nenumărate alte limbi. Vreau să arăt că prin aceste eforturi dovedim modul concret prin care dorim să sprijinim această politică pe care o consider o politică importantă a Uniunii Europene, o politică care, de fapt, stă la fundamentul creării Uniunii Europene.
Preşedinte
Dezbaterea este închisă.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Jim Higgins  
în scris. - Salut atitudinea pozitivă a Comisiei Europene şi recunosc progresul înregistrat în ceea ce priveşte recunoaşterea limbilor minoritare. Cu toate acestea, rămân încă multe de făcut dacă dorim să acordăm limbilor minoritare un statut egal cu cel al limbilor proeminente din UE. În prezent, irlandeza este intrepretată doar în engleză în timpul sesiunilor plenare şi s-a întâmplat să fiu nevoit să îmi întrerup discursul de un minut (când vorbeam irlandeză) pentru a schimba în engleză din cauza lipsei de mijloace tehnice de traducere. Deocamdată, doar Universitatea naţională irlandeză, Galway (NUIG) şi organizaţiile profesionale de avocatură din Irlanda oferă formare profesională traducătorilor irlandezi, ceea ce înseamnă un progres, dar solicit Comisiei să ofere finanţare suplimentarră pentru înfiinţarea altor cursuri recunoscute pentru traducătorii irlandezi - astfel încât să existe un număr adecvat de interpreţi irlandezi care să permită Parlamentului European să ofere un serviciu complet de traduceri în limba irlandeză, astfel cum se menţionează la articolul 146 din Regulamentul de procedură al Parlamentului. După cum aţi spus, "nu putem consolida dialogul nostru intercultural fără multilingvism” şi multilingvismul nu poate lua naştere fără mijloacele de instruire necesare.
Alajos Mészáros  
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, ca maghiar din Slovacia, declar că legea slovacă privind regimul lingvistic este rea. Nu este rea pentru că violează sistemul de valori european, ci pentru că intervine brutal în dreptul câtorva sute de mii de cetăţeni europeni liberi de a-şi folosi limba maternă şi limitează într-o manieră inacceptabilă exercitarea liberă a acestui drept. Teama de pedeapsă şi formulările vagi ale legii determină o situaţie în care cetăţenii nu îndrăznesc să-şi folosească limba maternă nici în locurile în care acest lucru este permis. Pe de altă parte, utilizarea a două limbi este obligatorie în situaţii în care este total nejustificată.
Guvernul slovac, care adoptă idealuri naţionaliste, a justificat legea privind regimul lingvistic spunând câ era necesar să creeze un echilibru între utilizarea limbii slovace şi a limbii maghiare în regiunile din sudul Slovaciei. După cum s-a mai spus, acest lucru implică faptul că slovacii care trăiesc într-o zonă locuită majoritar de maghiari au dreptul de a primi orice informaţie oficială în această limbă. Aceeaşi logică se aplică însă în sens invers doar dacă populaţia minorităţii reprezintă cel puţin 20 %. Un echilibru perfect! Este incredibil că astfel de lucruri se întâmplă în secolul 21.
Rareş-Lucian Niculescu  
Minorităţile adaugă valoare unei naţiuni atâta timp cât îşi pot păstra valorile culturale. De aceea, este deosebit de importantă păstrarea specificului cultural al minorităţilor. Din acest punct de vedere, cred ca România - statul membru pe care îl reprezint - are unul dintre cele mai moderne sisteme de legi care protejează minorităţile. În România, minorităţile se pot adresa în limba lor maternă în justiţie. Au şcoli în limbile lor materne. Toate cele 19 minorităţi din România sunt reprezentate în Parlament. În zonele unde minorităţile reprezintă 20 % din locuitori, administraţia locală este obligată să emită documente şi în limba minorităţilor. Toate deciziile sunt prezentate atât în română, cat şi în limba minorităţii din acea zonă. Consider că legislaţia română în materie poate fi prezentată ca un exemplu de bune practici şi ca un reper ori de câte ori vine vorba despre drepturile minorităţilor şi utilizarea limbilor acestora.
