Proces democratic în Turcia (dezbatere) 
Preşedinta
Următorul punct este declaraţia Comisiei privind procesul democratic din Turcia.
Olli Rehn
membru al Comisiei. - Doamnă preşedintă, mă tem că vom vedea aceeaşi pasiune în discuţiile despre democraţia din Turcia ca în cazul reformei din domeniul vitivinicol în timpul celei de-a doua reprize a meciului Arsenal - Manchester United, care este un instantaneu din Europa în 2009.
Aceasta este mai gravă, pentru că este un aspect foarte grav şi într-adevăr o problemă fundamentală referitoare la evoluţia democraţiei în Turcia. În primul rând, sunt extrem de trist şi şocat de masacrul care a avut loc la Bilge în Turcia, noaptea trecută, în care au murit 44 de persoane. Transmit condoleanţele mele sincere familiilor şi prietenilor victimelor şi am încredere că ucigaşii vor fi aduşi în faţa justiţiei cât mai curând posibil. Nu există nicio justificare morală sau etică pentru acest atac oribil.
Permiteţi-mi să îmi exprim mâhnirea mea personală şi a Comisiei pentru moartea a nouă soldaţi turci şi a unui jandarm, ca rezultat al atacurilor teroriste de săptămâna trecută. Gândurile noastre sunt alături de familiile celor care şi-au pierdut viaţa.
Noi condamnăm terorismul şi sprijinim Turcia în lupta sa împotriva terorismului. PKK este pe lista UE a organizaţiilor teroriste. Între 14 şi 18 aprilie, peste 200 de funcţionari şi membri ai Partidului Societăţii Democratice au fost arestaţi într-o operaţiune a poliţiei pe teritoriul Turciei şi, în special, în regiunea sud-estică.
Înţelegem că acuzaţiile aduse acestora includ faptul că sunt membri ai unei organizaţii teroriste, deşi o incriminare oficială este încă pendinte. Ne aşteptăm să vedem finalizată acuzaţia ca parte a unui proces judiciar obiectiv şi transparent.
Comisia nu poate interveni în cauzele juridice în desfăşurare. Cu toate acestea, abordarea noastră este clară: în timp ce sprijinim lupta împotriva terorismului, am subliniat cu consecvenţă că aceasta trebuie condusă respectând drepturile omului şi libertăţile fundamentale, în special în ceea ce priveşte libertatea de exprimare şi de asociere.
Pluralismul politic este parte integrantă a oricărei democraţii. Marea Adunarea Naţională din Turcia este astăzi, în mare măsură, reprezentativă pentru diversitatea politică a ţării. Partidul Societăţii Democratice a contribuit la pluralismul din Turcia, şi legitimitatea sa politică a fost confirmată de rezultatele recentelor alegeri locale din luna martie.
În acelaşi timp, oamenii din sud-estul Turciei au nevoie de pace, au nevoie mai degrabă de stabilitate şi prosperitate decât de alte violenţe sau confruntări. Condamnarea utilizării forţei şi violenţei este o datorie a tuturor partidelor implicate. Toate trebuie să exercite moderaţie şi să militeze doar pentru mijloace paşnice. Şi aceasta face parte din orice democraţie.
Vom continua să urmărim îndeaproape evoluţia acestui caz. Este esenţial ca principiile democraţiei şi ale statului de drept, inclusiv drepturile inculpaţilor, să prevaleze.
De asemenea, Comisia continuă să urmărească îndeaproape încheierea cauzei împotriva DTP care în prezent pendinte la Curtea Constituţională. În acest context, normele actuale care reglementează închiderea partidelor politice din Turcia nu sunt în conformitate cu Convenţia Europeană a Drepturilor Omului şi cu practicile europene, aşa cum s-a afirmat recent într-un aviz al Comisiei de la Veneţia. Am cerut Turciei să ţină cont de un asemenea aviz şi ca acesta să fie reflectat în cadrul constituţional şi legislativ din Turcia sub forma revizuirilor în acest sens.
Pentru a concluziona, continuăm să încurajăm autorităţile turce să rezolve problemele regiunii din sud-estul ţării şi a oamenilor de acolo, pentru a spori oportunităţile economice, sociale şi culturale pentru toţi cetăţenii turci, indiferent de originile lor etnice, religioase sau lingvistice.
Conform criteriului politic de la Copenhaga, se aşteaptă ca Turcia să asigure diversitatea culturală şi să promoveze drepturile culturale ale tuturor cetăţenilor, aşa cum sunt stabilite în Parteneriatul pentru aderare. În acest context, înfiinţarea unui nou canal TRT cu emisiuni în limba kurdă este un pas înainte. Acest lucru arată o schimbare de mentalitate şi vreau să încurajez autorităţile turce să întreprindă şi alte măsuri în această direcţie.
Vom continua să monitorizăm situaţia din sud-est şi vom informa în viitorul nostru raport privind progresele înregistrate. Este o parte esenţială a procesului de democratizare a Turciei.
Frieda Brepoels
în numele Grupului PPE-DE. - (NL)Doamnă preşedintă, domnule comisar, în urma alegerilor locale din 29 martie, în care formaţiunea kurdă, Partidul Societăţii Democratice (DTP), a obţinut o victorie senzaţională - aproape dublându-şi numărul de primari de la 52 la 98 - este clar că problema kurdă nu mai poate fi redusă la un aspect socioeconomic, aşa cum au procedat până acum dl Erdoğan şi Partidul Justiţiei şi Dezvoltării (AKP) din care acesta face parte. Este clar nevoie de o soluţie politică, iar DTP trebuie să fie şi el acceptat ca partener cu drepturi depline la discuţii.
În această situaţie, s-ar crede că o abordare represivă ar fi demodată, totuşi autorităţile turce s-au angajat din nou într-un val de arestări pe scară largă. Peste 400 persoane din personalul de conducere al DTP au fost arestate pentru că au solicitat o soluţie la problema kurdă. De aceea, întrebarea mea adresată Comisiei este după cum urmează. Acesta este al cincilea sau al şaselea partid înfiinţat de kurzi - numit, în prezent, DTP. Acesta are 21 de membri în Parlament şi 98 de primari, şi, cu toate acestea, kurzii continuă să fie marginalizaţi.
Domnule comisar, n-a venit oare vremea ca Uniunea Europeană să iniţieze o mediere între guvernul turc şi DTP? Dacă nu, această situaţie va rămâne într-un impas total. Cu alte cuvinte, trebuie abordate cauzele referitoare la o serie de presupuse activităţi teroriste. Cred că victoria în alegerile de acum câteva săptămâni dovedeşte, de asemenea, că simţul naţional kurd este activ şi că reformele structurale care promovează o autonomie sporită în favoarea kurzilor trebuie şi ele efectuate rapid.
Aş mai dori să atrag atenţia asupra unei alte probleme urgente care are legătură cu această dezbatere, şi anume că peste 1 500 de minori au fost închişi în închisoare şi sunt judecaţi de aceeaşi instanţă ca adulţii, ceea ce este în totală contradicţie cu Convenţia internaţională cu privire la drepturile copilului. Ce intenţionează să facă Comisia în această problemă?
Vural Öger
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, domnule Rehn, în această a şasea legislatură Turcia a constituit o prioritate pe agenda UE. Înainte de începerea negocierilor de aderare, Turcia a făcut paşi uriaşi către reformă şi UE a recunoscut acest lucru, în consecinţă.
Astăzi dispoziţia s-a schimbat într-o oarecare măsură. Suntem din ce în ce mai îngrijoraţi de evoluţia procesului de democratizare din Turcia. Libertatea presei, protecţia minorităţilor, dar şi reforma justiţiei trebuie monitorizate constant. În ceea ce priveşte procesul Ergenekon, care are loc în Turcia, aş dori să spun că acesta nu trebuie să fie politizat. Este cert că au loc arestări şi razii. Trebuie evitate comentariile pripite. Raportarea prudentă are un rol important de jucat aici.
S-a înregistrat un progres important în problema kurdă. Soluţia problemei kurde este obiectivul central al procesului de democratizare şi protecţie a minorităţilor. Cu toate acestea, mă îngrijorează, de asemenea, poziţia actuală a unor şefi de guverne din UE. Semnalele ambigue din partea UE înseamnă şi faptul că, din când în când, procesul democratic din Turcia se mai poticneşte. În acest sens, aş dori să vă reamintesc că un angajament clar din parte UE faţă de acceptarea Turciei ca membru deplin ar da un avânt uriaş procesului de reformă. Altfel, vor exista mereu noi "sălaşuri” pentru fundamentalism şi naţionalism, iar problema kurdă se va înrăutăţi.
De fapt, obiectivul comun este acela de a transforma Turcia într-o democraţie mai modernă, stabilă şi prosperă, bazată pe un stat secular şi o societate pluralistă. Nu este numai în interesul Turciei, ci este un interes strategic important şi pentru Uniunea Europeană.
Alexander Graf Lambsdorff
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, aceasta este ultima sesiune plenară a acestei legislaturi. Colegul meu, dl Öger tocmai a spus că Turcia este o prioritate. În ultimii ani, ca raportor al grupului meu, am putut avea de-a face cu această problemă şi trebuie să spun că sunt foarte fericit că în această ultimă sesiune ajungem la miezul problemei, şi anume democraţia în Turcia.
În discuţie este chiar primul criteriu de la Copenhaga. Există diferite opinii cu privire la modul în care s-a dezvoltat Turcia. Cu toate acestea, cred că într-o privinţă există consens: ritmul reformei în Turcia pare să fi încetinit; impresia la finele acestei legislaturi este că acum Turcia are mai multe lucruri de făcut înainte de a fi pregătită pentru aderare decât la începutul atât a mandatului Comisiei, cât şi a legislaturii acestui Parlament.
Pentru Grupul Alianţei Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa, problemele libertăţii presei şi libertăţii de opinie sunt deosebit de importante în acest context. Ştiţi că nu se poate urmări You Tube în Turcia. Drepturile jurnaliştilor, editorilor, publiciştilor, editorialiştilor şi autorilor sunt restricţionate de anumite regulamente juridice. Comisia a indicat cu recunoştinţă în raportul său privind progresul înregistrat că aceasta este o problemă. În opinia multor observatori, aceste probleme s-au accentuat. Aş fi recunoscător dacă Comisia ar face comentarii în legătură cu acest aspect - dacă estimează că lucrurile s-au înrăutăţit ori s-au îmbunătăţit. Acest lucru ar fi cu adevărat surprinzător.
În plus, există subiecte importante, ca protecţia minorităţilor religioase şi garantarea drepturilor femeilor. Cu toate acestea, problema cheie în acest moment este cea a libertăţii presei, revocarea de către primul-ministru a acreditărilor de presă pentru jurnaliştii adverşi, arestările masive nejustificate ale jurnaliştilor şi publiciştilor adverşi în timpul investigaţiilor în reţeaua evident ucigaşă Ergenekon, preluarea grupului media ATV-Sabah de către Schalach-Holding care este deţinut sau controlat de ginerele primului-ministru, apelurile publice ale primului-ministru de boicotare a mass-mediei şi sentinţa împotriva grupului media Doğan şi amenda de 380 milioane euro în scopul scoaterii sale din afaceri, pentru că a prezentat scandalul donării farului, precum şi tratamentul preferenţial aplicat pentru AKP. Nu este doar o problemă de libertate a presei, aceasta sperie şi investitorii, care se îndoiesc de siguranţa juridică din Turcia.
Turcia este un vecin important, un partener NATO important şi respectat. Dorim să continuăm să sprijinim Turcia; aceasta este părerea grupului meu. Totuşi considerăm că mai sunt multe de făcut în acest domeniu, că guvernul turc trebuie să îşi demonstreze voinţa de a nu mai călca în picioare drepturi europene fundamentale, aşa cum face în acest moment. Am fi recunoscători dacă acest aspect ar putea fi documentat în mod elocvent în următoarea legislatură.
Mai mult, cred că ar trebui să purtăm această dezbatere nu la Strasbourg, ci la Bruxelles.
Joost Lagendijk
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, în ceea ce priveşte democratizarea Turciei, imaginea este amestecată, după părerea mea, cu progrese la unele aspecte şi stagnări şi deteriorări la altele.
Este un progres faptul că nu au fost tulburări în Piaţa Taksim de 1 Mai, doar lideri ai sindicatelor care au comemorat tragedia din 1977. Este un progres faptul că Turcia şi Armenia au convenit să îşi îmbunătăţească relaţiile reciproce. Îndemnul meu pentru guvernul turc ar fi să continue pe această cale şi să nu se lase oprit sau abătut de naţionaliştii din Ankara sau Baku. Este un progres faptul că au fost arestaţi oameni suspectaţi de pregătirea unei lovituri de stat sau de implicare în asasinate politice: afacerea Ergenekon.
Avertismentul meu pentru autorităţile turce ar fi acela de a continua să-şi menţină acţiunile în limita legii, întrucât orice încălcare va fi utilizată pentru a distrage atenţia de la chestiunile substanţiale şi va fi folosită de cei care nu doresc o soluţionare a acestei probleme, care nu doresc să se ajungă la miezul lucrurilor.
Apoi, mai sunt şi evoluţiile negative, totuşi. Este un lucru rău faptul că primul-ministru a instigat populaţia să nu mai cumpere anumite ziare. Este un lucru foarte rău faptul că mulţi dintre membri de conducere ai unui partid, care a fost ales în mod democratic în parlamentul turc, au fost arestaţi. Arestarea în masă a membrilor de marcă ai formaţiunii kurde, Partidul Societăţii Democratice (DTP) este la fel de inacceptabilă ca o interzicere formală a partidului, întrucât rezultatul este acelaşi. Posibilitatea de a găsi o soluţie politică la problema kurdă a fost redusă drastic. Aceasta este o veste foarte bună pentru extremiştii din ambele părţi, dar foarte proastă pentru majoritatea turcilor şi kurzilor, care de atât de multă vreme îşi doresc o soluţie paşnică la această problemă.
Situaţia existenţei unui progres, pe de-o parte, şi a unei stagnări, pe de altă parte, se va încheia, după părerea mea, în momentul în care guvernul va opta fără echivoc pentru reforme mai profunde, dacă opoziţia le sprijină atât cu vorba, cât şi cu fapta şi, de asemenea, doamnelor şi domnilor, dacă UE îşi respectă promisiunea că Turcia poate deveni membru deplin al Uniunii Europene cu condiţia să îndeplinească standardele noastre democratice.
Ajung astfel la ultima mea observaţie, doamnă preşedintă. În timp ce sunt foarte încântat de dorinţa puternică a partidului cu privire la democratizarea Turciei, nu simpatizez deloc cu deputaţii europeni care sunt critici la adresa Turciei, dar care nu sunt pregătiţi să-i permită să devină membru cu drepturi depline dacă aceste probleme sunt rezolvate. Chiar după ce mandatul meu se va fi încheiat, voi continua să pledez pentru reformele necesare Turciei pentru a deveni membru cu drepturi depline al Uniunii Europene.
Feleknas Uca
Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, un băiat în vârstă de 14 ani din Hakkari a fost bătut până a intrat în comă de către un ofiţer de poliţie din cadrul trupelor SWAT. Un alt băiat de 14 ani, care fugea din calea unui atac cu gaze al poliţiei, a sfârşit prin a se îneca într-un râu. La 4 aprilie, două persoane au murit în timpul unei demonstraţii lângă Urfa, ca urmare a unei operaţiuni a poliţiei. În prezent, în Diyarbakir, peste 185 de minori se află în închisoare. Sute de politicieni aleşi în mod democratic şi activişti ai DTP au fost arestaţi, inclusiv trei lideri de partid. Există peste 207 proceduri iniţiate împotriva parlamentarilor membri ai DTP.
Iată care este, în viziunea mea, procesul democratic actual din Turcia. Iar lista continuă. Această represiune a început la scurt timp după 29 martie, când Partidul Societăţii Democratice (DTP) a obţinut rezultate foarte bune la alegerile locale în sud-estul ţării, iar funcţiile ocupate de membrii acestuia la nivelul primăriilor aproape că s-au dublat, în timp ce partidul AKP, aflat la guvernare, a înregistrat pierderi amarnice în mult disputata regiune kurdă. În opinia mea, există o legătură între succesul înregistrat în alegeri de către partidul DTP şi valul de represiuni împotriva acestuia.
S-a auzit, ulterior, din partea anumitor cercuri guvernamentale, că extinderea succesului în alegeri al partidului DTP până la graniţa cu Armenia era privită ca un risc pentru securitate. Încercarea de a înţelege adevărata semnificaţie a acestui vot, care este un mesaj clar din partea kurzilor că trebuie găsită o soluţie în interiorul sistemului, este înlocuită de o tentativă de reprimare a acestui succes politic, la nevoie chiar prin brutalitatea poliţiei.
Din nefericire, cred că nici măcar mult lăudatul Partid Justiţie şi Dezvoltare (AKP) nu are nici voinţa, nici determinarea de a dezvolta şi de a impune o strategie cuprinzătoare în scopul soluţionării acestui conflict care durează de zeci de ani. După cum ştiţi cu toţii, de la ultimul raport cu privire la progresele înregistrate de Turcia, nu a existat nicio evoluţie semnificativă în domeniul libertăţii presei, al libertăţii de exprimare, al recunoaşterii realităţii kurde, al drepturilor pentru minorităţi religioase sau în educarea forţelor militare. Partidul aflat la conducere, AKP, trebuie să pună în aplicare în cele din urmă o reformă constituţională autentică şi să aducă un nou dinamism, care poate să regenereze ţara din punct de vedere constituţional şi democratic şi să determine acceptarea realităţii sociale pluraliste, multietnice şi multiculturale a acesteia. Altfel, nu poate exista o democratizare autentică în Turcia. Acest lucru ar trebui sa le fie clar tuturor celor prezenţi aici.
Bastiaan Belder
Dle preşedinte, Uniunea Europeană a făcut două greşeli majore în relaţia cu Turcia. În 1999, a forţat Turcia să devină o ţară candidată şi a continuat pe această cale greşită prin deschiderea negocierilor de aderare cu Ankara în 2005. Consiliul şi Comisia consideră că, procedând aşa, pot neglija moştenirea istorică a Republicii Turcia.
În prezent, această moştenire - sau, mai degrabă, povară - istorică se manifestă printr-un veritabil conflict cultural între tabăra laică kemalistă şi frontul conservator/religios din jurul Partidului Justiţie şi Dezvoltare (AKP), aflat la conducere, cu privire la direcţia în care ar trebui să se îndrepte Republica Turcia. O consecinţă negativă a acestui fapt este senzaţionalul proces Ergenekon în care sunt implicaţi mulţi kemalişti cunoscuţi. Când vine vorba de atitudini naţionaliste faţă de minorităţile religioase şi etnice ale ţării, există acum puţine argumente pe baza cărora kemaliştii se pot deosebi de primul ministru Erdoğan. Privarea constantă a acestor minorităţi de dreptul la vot - ceea ce face parte din istoria Republicii Turcia - este, evident, contrară condiţiilor politice impuse de EU pentru aderare.
Aş aduce în atenţia Consiliului şi a Comisiei un proverb olandez cunoscut, care spune: este mai bine să te opreşti la jumătate decât să perseverezi în greşeală. Instituţiile europene şi autorităţile turce ar trebui să înveţe în cele din urmă din această înţelepciune. Aceasta este singura modalitate de a pregăti terenul pentru relaţii mai bune şi mai realiste, în interesul ambelor părţi.
Roberto Fiore
- (IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, din ce am auzit, este clar că, din punct de vedere al democraţiei, Turcia este o ţară cu foarte mari probleme.
Am văzut şi am auzit că există 15 000 de minori în închisori, am auzit de sute de arestări din motive suspecte, suntem conştienţi de faptul că problema kurdă persistă şi, mai presus de toate, cea armeană, vechea problemă care este, şi în prezent, de foarte mare actualitate. În ultimii doi ani am asistat la uciderea unor preoţi şi a unor misionari, avem probleme numeroase. Dacă am compara această situaţie cu situaţia altei ţări, să spunem Belarus, care este considerată încă o ţară paria în Europa, o ţară care se pare că face parte, de fapt, dintr-o axă a răului, este greu de înţeles cum putem continua discuţiile despre aderarea Turciei la Europa.
Evident, există grupuri de lobby puternice care promovează şi doresc cu orice preţ ca Turcia să facă parte din Europa. Dincolo de toate, nu putem trece peste faptul că există o problemă unică în esenţa sa, Cipru: cu alte cuvinte, o ţară candidată la aderarea la Uniunea Europeană care ocupă teritoriul unei alte ţări şi continuă să îl ocupe extinzându-se asupra acestei insule şi exercitând o influenţă totalitară non-liberală asupra populaţiei de pe această insulă.
Cred că europenii îşi analizează conştiinţa şi îşi dau seama din ce în ce mai mult de inevitabilitatea unei decizii împotriva acceptării Turciei ca membră a Europei. Vă voi aduce aminte de câteva lucruri: Turcia are 90 de milioane de locuitori, o creştere demografică puternică şi, dincolo de asta, nu trebuie să uităm că popoarele vorbitoare de limbă turcă din Asia centrală cer cetăţenie turcă, iar statul turc pare hotărât să le-o acorde. Aceasta înseamnă că intrarea Turciei în Europa ar presupune şi intrarea în Europa a altor popoare, a altor state. Să nu uităm că, de-a lungul istoriei, Turcia a fost împotriva Europei şi acum joacă rolul unui apărător important al intereselor a două puteri care, cu siguranţă, nu sunt europene, şi anume Statele Unite ale Americii şi Israel.
În final, nu trebui să neglijăm factorul religios: intrarea a milioane de turci în Europa ar însemna apariţia a mii şi mii de moschei şi, în consecinţă, o diminuare sigură a identităţii creştine şi civile în Europa. Nu trebuie să uităm nici faptul că moscheile acceptă adeseori să fie complici în a permite difuzarea unor idei care sunt puternic orientate împotriva libertarianismului, a femeilor şi a opiniei publice europene.
Richard Seeber
(DE) Dle preşedinte, dle comisar, asemenea dlui comisar, şi eu aş dori să transmit condoleanţele mele familiilor victimelor acestui atac barbar. De asemenea, aş vrea să afirm de la început că susţin toate eforturile şi demersurile Turciei în direcţia democratizării. Scopul acestora este cu siguranţă acela de a aduce Turcia mai aproape de Uniunea Europeană - nu "în”, ci "mai aproape” de Uniunea Europeană.
Cred, de asemenea, că trebuie să aplicăm o politică de toleranţă zero în domeniul drepturilor omului şi al democratizării şi să pretindem standarde extrem de înalte. Exemplele oferite de colegii noştri sunt foarte relevante şi putem constata că Turcia mai are un drum foarte lung de parcurs până să ajungă la standardele Uniunii Europene. Acestea arată şi faptul că, până acum, Turcia a neglijat să abordeze şi să pună aceste reforme constituţionale fundamentale în aplicare.
În Turcia, sistemul este în continuare caracterizat prin absenţa unei repartizări clare a puterii între diferitele autorităţi ale statului, aceasta fiind sursa multora dintre problemele cu care se confruntă în prezent viaţa politică a ţării. Din nefericire, trebuie să spunem, de asemenea, că lista problemelor nerezolvate devine din ce în ce mai lungă.
De exemplu, voi scoate în relief drepturile parlamentare: există lacune deosebit de mari în domeniul controlului bugetar al parlamentului asupra cheltuielilor militare. Parlamentul nu are aproape niciun cuvânt de spus în această privinţă şi, mai mult, există fonduri speciale asupra cărora parlamentul nu are absolut niciun control.
În plus, imunitatea membrilor parlamentului este reglementată într-un mod extrem de ambiguu. În această privinţă, Turcia are o nevoie imensă de reformă. Din nefericire, Turcia nu a semnat anumite acorduri europene şi internaţionale - Convenţia împotriva torturii, de exemplu. Consider că doar de Turcia depinde să ofere un exemplu bun şi să ajungă la standardele europene şi internaţionale.
Aş mai putea menţiona şi alte puncte, dar mă voi opri aici şi voi solicita Comisiei să acorde o atenţie strictă progreselor înregistrate în aceste domenii.
Metin Kazak
(BG) Împărtăşesc preocuparea pentru procesul democratic din Turcia, date fiind arestările recente care au avut loc după alegerile locale. Lăsând acest lucru la o parte, nu consider că trebuie să-i sprijinim pe politicienii care au legături strânse cu organizaţii care recurg la metode violente pentru a-şi atinge scopurile. Violenţa nu a fost niciodată un mijloc acceptabil şi justificat de apărare a drepturilor şi libertăţilor.
Cred ca populaţia kurdă trebuie să se bucure de mai multe drepturi culturale şi educaţionale şi am o mare consideraţie pentru reformele care continuă, inclusiv pentru lansarea unui canal de televiziune în limba kurdă, care emite non-stop. Totuşi, stimaţi colegi, drepturile şi libertăţile nu sunt câştigate prin violenţă, ci prin mijloace politice paşnice, prin dialog şi respect reciproc.
Acesta este motivul pentru care sprijinul nostru sincer pentru reformele din Turcia va încuraja şi promovarea valorilor fundamentale ale Uniunii Europene, dintre care una foarte importantă este respectul pentru diferenţele şi diversitatea etnică şi religioasă. Sunt convins că perspectiva favorabilă a aderării la Uniunea Europeană va accelera procesul de respectare a drepturilor omului şi reformele din Turcia.
Vittorio Agnoletto
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, dle Preşedinte, în primul rând aş dori să-l salut pe dl Ahmet Türk, preşedintele partidului DTP, care participă la această dezbatere în calitate de membru de onoare. Dragă Ahmet, ştii că noi te sprijinim, că sprijinim lupta democratică pe care partidul tău o duce în Turcia pentru recunoaşterea drepturilor fundamentale ale poporului kurd.
Recunoaştem faptul că Partidul Societăţii Democratice este un instrument esenţial în dezvoltarea democraţiei în Turcia şi, din acest motiv, condamnăm ferm operaţiunile poliţieneşti pe care primul ministru Erdoğan le-a ordonat împotriva voastră şi care au dus la arestarea celor trei vicepreşedinţi ai partidului, împreună cu peste 300 de militanţi şi simpatizanţi. Victoria Partidului Societăţii Democratice în cadrul ultimelor alegeri administrative arată că partidul DTP se bucură de un puternic sprijin democratic din partea populaţiei. Parlamentul European a hotărât să-i ceară primului ministru Erdoğan să participe la discuţii directe cu Partidul Societăţii Democratice, dar răspunsul acestuia a constat în şi mai multă oprimare, mai multă forţă poliţienească, mai mult autoritarism şi mai multe privări de libertate.
Este ştiut că grupul parlamentar din care fac partea şi Stânga europeană au sprijinit până acum candidatura Turciei la aderarea la Uniunea Europeană, sprijinind în acelaşi timp şi procesul de reformă din această ţară. Cu toate acestea, consider că, în ultimii doi ani şi mai ales în ultimele luni, dl Erdoğan şi-a arătat cealaltă faţă, aceea a unui conducător care este în perfectă înţelegere cu cea mai rea parte a armatei turce, cea care doreşte pur şi simplu masacrarea kurzilor.
Procesul de reformă nu înaintează, practic, deloc, închisorile continuă să fie umplute de kurzi; dl Erdoğan însuşi anihilează orice perspectivă a Turciei de a deveni membră a UE. Responsabilitatea pentru ceea ce se întâmplă în relaţiile dintre Europa şi Turcia şi consternarea crescândă a opiniei publice europene cu privire la Turcia se răsfrânge doar asupra dumnealui.
Aş vrea să-i transmit dlui Erdoğan un mesaj politic foarte puternic: fie căutaţi o soluţie politică negociată a problemei kurde care, să ne fie foarte clar, este un proces care va implica negocieri directe cu DTP, fie vă vom cere să suspendaţi negocierile de aderare la Uniunea Europeană. Modalitatea prin care Turcia va deveni membră a Uniunii trebuie să includ Diyarkabir-ul şi Partidul Societăţii Democratice, altfel noi, cei care am susţinut cel mai mult procesul de aderare a ţării dumneavoastră, vom cere o pauză de gândire, care ar putea deveni permanentă.
Patrick Louis
(FR) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, Turcia pare să funcţioneze astăzi ca o democraţie, dar nu este de datoria Uniunii Europene să dea lecţii nenumărate privind buna conduită, din moment ce ea însăşi ignoră, cu seninătate şi fără scrupule, voinţa supremă a popoarelor din care este formată, atunci când acestea votează prin referendumuri.
În esenţă, Turcia este încă departe de a respecta valorile naţiunilor europene, după cum o demonstrează situaţia nenumăratelor minorităţi etnice şi religioase care formează ţara. Situaţia a milioane de kurzi nu pare să se amelioreze. Relaţiile cu armenii sau chiar cu vecinii greci se află sub presiune diplomatică sau militară constantă. Ciprul este încă sub ocupaţie militară turcă, situaţie care sfidează prevederile dreptului internaţional. Aceasta se întâmplă de 35 de ani. Situaţia minorităţilor religioase nu este, nici ea, mai bună. Drepturile comunităţilor, care nu au fost incluse în tratate, sunt călcate în picioare în mod regulat, sub ochii închişi ai Comisiei Europene, care continuă, asemenea Parlamentului, să sprijine aderarea acestei ţări la Uniunea Europeană.
Prin urmare, haideţi să fim consecvenţi. În timp ce cooperarea cu Turcia este esenţială, orice plan de aderare a Turciei trebuie realizat în conformitate cu democraţiile europene, mai precis prin referendumuri.
Marios Matsakis
Dle preşedinte, ne-am întemeiat majoritatea eforturilor şi ne-am fundamentat numeroase politici pe speranţa că, în faţa unei atitudini binevoitoare, Turcia îşi va transforma fascismul kemalist într-un comportament democratic aproape acceptabil. Ne-am înşelat teribil şi am devenit rapid dezamăgiţi şi frustraţi până la disperare. Procesul de reformă democratică din Turcia avansează cu viteza unei ţestoase cu trei picioare.
Dle comisar, noi şi marea majoritate a cetăţenilor europeni pe care îi reprezentăm nu mai avem răbdare. Ne-am săturat. Regimul aflat la conducerea Turciei s-a dovedit a nu avea puterea şi voinţa de a aduce ţara la nivelul unei civilizaţii de secol 21. Dle comisar, metoda recompensei a eşuat lamentabil şi trebuie să recunoaşteţi acest lucru. A sosit momentul să folosim metode mai dure.
Andrew Duff
Dle preşedinte, mă tem că Parlamentul se dovedeşte a fi din nou destul de nestatornic în ceea ce priveşte problema Turciei. I-aş fi recunoscător dlui comisar dacă ne-ar putea oferi evaluarea sa onestă cu privire la cazul Ergenekon. Este de acord cu faptul că acesta este un semn pozitiv în sensul eliminării elementelor negative şi un semnal că procesul judiciar începe, în sfârşit, să atace corupţia adânc înrădăcinată în anumite părţi ale statului turc?
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Dle preşedinte, aş dori să-i răspund dlui Lagendijk. Desigur, suntem şi noi conştienţi de rolul diplomatic pozitiv pe care Turcia îl poate juca în relaţiile cu Armenia şi cu Orientul Mijlociu. Totuşi, diplomaţia şi democraţia sunt două lucruri diferite. Suntem, mai ales, îngrijoraţi de acţiunea întreprinsă de primul ministru Erdoğan împotriva editurii conduse de Ahmed Doğan. Chiar şi Der Spiegel, care nu are nicio legătură nici cu Doğan, nici cu Springer, scrie despre vendeta personală a lui Erdoğan împotriva lui Doğan.
Am menţionat deja raportul Comisiei cu privire la progresele înregistrate. Încă o dată, aş dori să adresez Comisiei o întrebare specifică. Aceasta este în mai mare sau în mai mică măsură preocupată de libertatea de opinie şi de libertatea presei din Turcia decât era la momentul publicării respectivului raport? Dacă răspunsul este nu, de ce nu mai este preocupată? Dacă răspunsul este da, ce măsuri intenţionează să ia Comisia? Cât de important este subiectul libertăţii presei şi al libertăţii de opinie în contextul negocierile de aderare aflate în desfăşurare? După cum am spus, totul se rezumă în ultimă instanţă la primul criteriu de la Copenhaga, şi anume criteriul politic.
Olli Rehn
membru al Comisiei. - Dle preşedinte, aş vrea mai întâi să le mulţumesc distinşilor membri pentru această dezbatere foarte serioasă şi substanţială pe marginea procesului democratic din Turcia şi aş mai vrea să-i mulţumesc Parlamentului European în această seară pentru contribuţia sa la politica Uniunii Europene faţă de Turcia. A existat un sprijin critic, dar constructiv, în privinţa relaţiei noastre cu Turcia într-o perioadă foarte dificilă. Cred că abordarea Parlamentului - ca şi cea a Comisiei, sunt convins - poate fi descrisă ca fiind onestă şi fermă în legătură cu Turcia şi cu procesul de aderare a acesteia la Uniunea Europeană.
Într-adevăr, în opinia mea, trebuie să fim oneşti şi fermi; doar posedând aceste două atribute putem obţine rezultate. Vreau să spun că trebuie să fim oneşti prin menţinerea perspectivei UE ca factor esenţial al reformelor întreprinse în ţară, ţinându-ne promisiunea în ceea ce priveşte şansa acordată Turciei de a arăta că este capabilă să respecte criteriile de aderare la UE. În acelaşi timp, trebuie să ne arătăm fermitatea prin aplicarea unei condiţionalităţi riguroase, mai ales în ceea ce priveşte libertăţile fundamentale şi principiile democratice. Aceste două elemente cheie - onestitatea şi fermitatea - acţionează doar împreună şi nu pot fi despărţite. Cred că aceasta este, în mod evident, cea mai bună cale de a sprijini o transformare democratică în Turcia, ceea ce corespunde obiectivului nostru, pentru că face din Turcia un partener mai bun şi, pe viitor, un posibil stat membru al Uniunii Europene, în conformitate cu cadrul de negocieri adoptat în dimineaţa zilei de 4 octombrie 2005.
Actuala stare de fapt este o imagine destul de confuză, după cum a descris-o Joost Lagendijk, preşedintele Delegaţiei Parlamentului European pe lângă Comisia parlamentară mixtă Uniunea Europeană-Turcia. Uneori par a fi doi paşi înainte şi unul înapoi, dar mai bine aşa decât viceversa.
Întrucât dl Duff a ridicat problema, cred că ancheta Ergenekon este un exemplu potrivit. Din cercetările de până acum, se pare că a fost esenţial faptul că această reţea aflată la originea unor posibile atacuri politice sau de altă natură împotriva democraţiei din Turcia a fost dată în vileag şi că va continua să fie divulgată, în spiritul statului de drept şi al laicismului democratic.
Pe de altă parte, în ceea ce priveşte etapele incipiente ale anchetei Ergenekon, s-ar putea pune întrebarea dacă au fost într-adevăr aplicate toate principiile statului de drept sau dacă există alte scopuri politice în spatele acestor arestări. Juraţii deliberează încă. Urmărim această chestiune îndeaproape şi cu siguranţă o vom prezenta toamna aceasta, în cadrul raportului cu privire la progresele înregistrate.
În opinia mea, trei principii sunt deosebit de importante. În primul rând, principiile democratice: continuarea reformei constituţionale, acolo unde reforma normelor după care se ghidează partidele politice este esenţială prin prisma experienţelor anului trecut, ale acestui an şi ale anilor anteriori, când am văzut capcanele cadrului constituţional al Turciei în această privinţă, astfel cum a indicat Comisia de la Veneţia a Consiliului Europei.
În al doilea rând, libertatea de exprimare, la care s-a referit Graf Lambsdorff, reprezintă temelia democraţiei. Acest lucru a fost discutat relativ recent, în cadrul întâlnirii dintre Comisia parlamentară mixtă a PE şi Marea Adunare Naţională a Turciei. Sunt preocupat de libertatea mass-media şi de evoluţia acesteia în Turcia şi vom reveni cu siguranţă la acest aspect într-o secţiune specială din raportul cu privire la progresele înregistrate, care va fi publicat în toamnă.
Da, au existat progrese în ceea ce priveşte consecinţele reformei mult blamatului articol 301 în urmă cu un an sau doi. Pe de altă parte, progrese relative înregistrate în privinţa articolului 301 nu justifică atacurile la adresa libertăţii presei nicăieri altundeva, astfel cum s-a afirmat în câteva declaraţii în această seară.
În cele din urmă, statul de drept, care reprezintă baza funcţionării întregii societăţi şi a economiei şi care este valoarea fundamentală a Uniunii Europene: acest lucru este ilustrat în lupta împotriva terorismului, pe care noi o susţinem, atâta timp cât este dusă în acord cu statul de drept şi cu principiile justiţiei, conform tradiţiei europene autentice.
Aşadar, ritmul negocierilor cu Turcia va depinde în mod esenţial de progresul şi intensitatea reformelor care sporesc libertăţile fundamentale şi statul de drept în ţară, în toate sectoarele vieţii şi în toate părţile ţării. Acesta este fundamentul procesului de negociere. Avansarea negocierilor tehnice va depinde de prezenţa/absenţa unor progrese reale în domeniul reformelor, precum şi de intensitatea şi punerea în aplicare a acestor reforme de consolidare a libertăţilor fundamentale, a drepturilor omului şi a laicismului democratic. Acestea sunt consacrate în Tratatul privind Uniunea Europeană şi în valorile noastre europene comune. Acesta este etalonul critic al progreselor înregistrate de Turcia în drumul spre Uniunea Europeană.
Preşedintele
Dezbaterea este închisă.
