Direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil, kohaldamine (arutelu) 
Juhataja
Järgmine küsimus on komisjoni avaldus direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil, kohaldamisest.
Franco Frattini
komisjoni asepresident. - Lugupeetud juhataja, me jälgisime väga tähelepanelikult situatsiooni arengut Itaalias. Me oleme mures kasvava tänavakuritegevuse pärast ning soovime avaldada eelkõige kaastunnet nende inimeste perekondadele, kes on langenud kuritegevuse ohvriks.
Me tervitame kahepoolseid koostöömeetmeid, millest teatasid eelmisel nädalal Itaalia ja Rumeenia peaminister. Me tagame, et rumeenlaste õigusi austatakse, nagu kõikide kodanike õigusi tuleb austada.
Täielikult avatud tööturule ülemineku meetmete alusel peavad Rumeenia rahvad taotlema tööluba teatavates liikmesriikides. Me kindlustame, et liikmesriigid peavad kinni mittediskrimineerimise põhimõtetest oma riiklikes õigusaktides ja halduspraktikas.
Vaba liikumise direktiiv, direktiiv 2004/38/EÜ lubab Euroopa kodanike väljasaatmist, kui isik kujutab endast tõelist, vahetut ja piisavalt tõsist ohtu, mis kahjustab mõnd ühiskonna põhihuvi. See on otsus, mis tuleb teha iga üksikjuhtumi asjaolusid arvestades ning täielikus kooskõlas aine ja menetluse tagatisega. Viivitamatu väljasaatmise puhul tuleb pakilisust nõuetele vastavalt põhjendada. Direktiivi alusel võib vastuvõttev liikmesriik Euroopa kodaniku välja saata, kui ta enam ei vasta tema elamisõiguse tingimustele. Mittetöötavaid liidu kodanikke võib välja saata, kui nad koormavad põhjendamatult vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi, teiste sõnadega, kui neil ei ole legaalseid rahalisi vahendeid, et tagada nõuetekohased igapäevased elutingimused. Sel juhul peab väljasaatmine põhinema objektiivsetel alustel ja kehtestada ei või uuesti sisenemise keeldu.
Euroopa kodanike väljasaatmine on ekstreemne meede. See on piiratud asutamislepingu ühe põhiõigusega. Meetmeid tuleb võtta nii, et oleks tagatud tasakaal vaba liikumise õiguse ning iga liikmesriigi kohustuse vahel, tegutseda oma ausate kodanike huvides, kui legaalsed tingimused jäämiseks ei ole täidetud.
Itaalia võimud tegid komisjonile ametlikult teatavaks dekreedi teksti 7. novembril 2007. Itaalia Parlament peab dekreedi vastu võtma 60 päeva jooksul. Nagu te teate, võib Itaalia Parlament teksti muuta. Komisjoni seisukoht Itaalia õigusakti direktiivi 2004/38/EÜ ülevõtmise kohta suhtes sõltub muidugi seaduse lõplikust versioonist, millega Itaalia Parlament välja tuleb. Dekreet jõustus otsekohe, aga direktiiv on oma sõnastuselt piisavalt täpne, et olla otseselt kohaldatav riiklike kohtute poolt. See tähendab, et kui liidu kodanik arvab, et tema suhtes võetud üksik väljasaatmismeede ei ole kooskõlas direktiivis sätestatud tagatistega, võib ta kaevata selle riiklikusse kohtusse. Kui on kahtlus Euroopa seaduse kohaldamise suhtes, siis nagu te väga hästi teate, on riiklikud kohtud kohustatud esitama asja Euroopa Kohtusse. Me jätkame olukorra jälgimist kuni Itaalia Parlamendi dekreedi uurimiseni.
Me oleme mures ka mõnede rassistlike ja ksenofoobsete meeleavalduste pärast, mis kaasnesid dekreedi tutvustamisega Itaalias. Romid on suurim Euroopa vähemusrahvus. Romide kogukonnad kogu Euroopas on keerulises olukorras. Neid on kaua taga kiusatud. See olukord viib inimeste kannatusteni ja sotsiaalsete pingeteni. Nende kaasamine nõuab kõigilt asjaosalistelt pingutusi, kaasa arvatud romidelt endilt. Erikaitset tuleb pakkuda üksikisikutele, eriti lastele ja naistele.
Ükskõik mis rahvusest kurjategijad kasutavad väga sageli oma huvides ära eriti haavatavaid inimesi nagu lapsed. Romi lapsed on silmitsi kahekordse diskrimineerimisega. Esiteks on nad stereotüüpide ja eelarvamuse ohvrid. Kuid samuti võivad nad tunda oma põhiõiguste rikkumist, isegi oma kogukonna sees. Liiga sageli näeme hooletusse jäetud romi lapsi tänavatel või vaesuses elamas, mis on tänapäevase Euroopa favelas'tes sageli sallitud tingimused. Lapsi võidakse tõmmata kuritegevusse või sundida kerjama. Romi koolilapsed kalduvad lahkuma koolist vara, ilma tulevikuks kvalifikatsiooni omandamata või oskusteta, millega hoolitseda endi või oma perekondade eest.
Kui me kaaludes, kuidas kaitsta põhiõigusi, vaatame ainult gruppi, siis me riskime sellega, et jätame kaitseta üksikisiku selle grupi sees ning me kaotame võimaluse murda välja patustamise ja hirmu ringist.
Me oleme valmis aitama Itaaliat ja Rumeeniat, et võimalikult hästi kasutada ära kõik võimalused, mis on olemas Euroopa õiguse ja Euroopa fondide alusel. Samuti tuleks rõhutada, et romide kogukonnad elavad ka paljudes teistes liikmesriikides, näiteks Prantsusmaal, Iirimaal, Hispaanias, Slovakkias, Tšehhi Vabariigis ja Ungaris. Ka neis liikmesriikides tuleb tulevikus parandada romi kogukondade sotsiaalset kaasatust, eriti sotsiaalfondide kaudu, millest võib üsna palju abi olla.
Romi kogukondade vajadustele suunatud Euroopa fondid on juba kättesaadavad sellistes valdkondades, nagu sotsiaalne kaasatus, võitlus diskrimineerimisega, piirkondlik arendamine ja haridus. Eelmisel programmitöö perioodil tehti struktuurifondidest romidega seotud projektidele kättesaadavaks üle 275 miljoni euro. Lisaks sellele tehti Bulgaaria ja Rumeenia jaoks aastatel 2004-2006 kättesaadavaks 60 miljonit eurot liitumiseelsete programmide raames. Romidega seotud projektide rahastamine jätkub struktuurifondide programmitöö perioodil 2007-2013. Euroopa rassilise võrdõiguslikkuse direktiivis (2000/43/EÜ), mis hõlmab romisid, sätestatakse kaitse diskrimineerimise vastu töölevõtmisel, hariduses, sotsiaalkindlustuses, tervishoius, kaupade ning teenuste ja eluaseme puhul. Me tegeleme aktiivselt sellega, et seda õigusakti kohaldataks kogu ELis.
Lõpetuseks, kuni komisjon pole valmis taluma oma kodanike ükskõik mis vormis diskrimineerimist või sallimatust nende vastu, me samavõrra toetame liikmesriike, kes seaduspäraselt kaitsevad oma kodanikke kuritegevuse eest, ükskõik kas nad on selle riigi kodanikud või liidu kodanikud üldiselt. Lõppude lõpuks käivad vabadus, õiglus ja turvalisus käsikäes.
Antonio Tajani
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, tahaksin õnnitleda härra Frattinit mitmekülgse raporti puhul ja nende ettepanekute, ideede, sisu ja väärtuste, mida ta oma kõnes kaitses, puhul. Kindlasti on Euroopa taasühendamine toonud kaasa kodanike kasvava liikumise liidu piires, mis mõnedel juhtudel on muutunud tõeliseks rändeks kui nähtuseks. See on nii Itaalia puhul, kus praegu on umbes pool miljonit Rumeenia kodanikku.
Direktiiviga 2004/38/EÜ proovis EL tagada nii nende ühenduse kodanike õigusi, kes emigreeruvad ühest riigist teise, kui liikmesriikide õigust välja saata ELi kodanikke, kes ei allu teatud reeglitele, ma viitan võimele ennast aidata ja ohtudele avalikule korrale ja turvalisusele. Kahjuks on seda ELi direktiivi Itaalias kohaldatud liiga vähe ja liiga hilja. Ja mis on selle tulemus? Paljude selliste kodanike väljasaatmise ebaõnnestumine, kes juhul, kui nad oleks välja saadetud, poleks võib-olla sooritanud kuritegusid Itaalias.
Kahjuks on sooritatud kuritegusid, mis on vapustanud avalikku arvamust, ja neid on sooritanud inimesed, kellel on Euroopa pass. Reageering sellele oli vastuvõetamatu ksenofoobne vägivald. Itaalias sooritatud mõrvad ja vägivald tuleb kindlalt hukka mõista ja näidata üles solidaarsust ohvrite peredega. Ka vägivaldne ja ksenofoobne reaktsioon tuleb hukka mõista, kuigi kahjuks, kui seadusi ei täideta, kui seadused ei kehti, riskivad kodanikud ise õigusemõistmisega ja see on ausalt öeldes vastuvõetamatu.
Liikmesriikidel ja ka kohalikel omavalitsustel on väga selged kohustused. Roomas ei võetud kahjuks midagi ette vastuseks teatud sotsiaalsetele situatsioonidele, nagu romidega asustatud slummid, hoolimata arvukatest raportitest. Selliste olukordade puhul tuleks tegutseda kiiresti. Mõnikord ei tee hilinenud meetmed midagi lahvatanud probleemi lahendamiseks. Me ei poolda massilist väljasaatmist. Iga kodanik, kes sooritab kuriteo, on isiklikult vastutav. Siin ei ole küsimus rahvuses või mingisse erilisse etnilisse rühma kuulumises. Edasine koostöö Rumeenia ja Itaalia vahel oleks muidugi kasulik. Pole juhuslik, et PPE tekstile kirjutasime alla mina ja mu kolleeg härra Marinescu.
See on küsimus, mis spetsiaalselt puudutab romisid. See ei puuduta Rumeenia kodanikke ja sellepärast palume me asutada eriagentuuri, mis tegeleks romi kogukondade sotsiaalse integratsiooniga, Euroopa Liidu agentuuri, et näidata, et Euroopa annab oma panuse selle probleemi lahendamisse, mis vastasel korral võib õhutada isegi suuremat sotsiaalset paanikat.
Martin Schulz
fraktsiooni PSE nimel. - (DE) Austatud juhataja, daamid ja härrad! Me oleme väga raskes olukorras. Olukord on raske seepärast, et Roomas aset leidnud sündmused on toonud päevavalgele vaid osa sellest, mida me siiani ei ole märganud või märgata tahtnud. Seal toimunud mõrv on sügavat hukkamõistu vääriv koletu tegu. Selle mõrva läbi vallandunud reaktsioonid on murettekitavad. Inimkonna ajaloos ei ole uus asjaolu, et üksi kuriteo toime pannud kurjategijat hukka mõistes mõistetakse hukka kogu inimhulk, kes temaga koos nö kollektiivselt vastutavad, aga see on alati ühtviisi hukkamõistu vääriv. Ja seepärast tuleb meil kõigepealt diferentseerida. Me peame väga hoolikalt vaatama. Kõik vastab tõele: romide integratsioon meie ühiskonda ei toimi pikemat aega. Selle põhjuseks on osaliselt ka asjaolu, et tehakse väga vähe selleks, et romisid meie ühiskonda integreerida. Romid on väga raske iseloomuga rahvas väga sõltumatu kultuuriga ja nende meie ühiskonda integreerimine nõuab väga suurt pingutust, kuid see võib õnnestuda. See õnnestub aga eelkõige siis, kui me austame neid ja nende kultuuri.
Vaja on ka selgelt välja öelda, et: õigusriik peab end maksma panema kõigi õigusriigile omaste vahenditega. Ja õigusriik peab säilitama avaliku julgeoleku ja korra kõigi tema käsutuses olevate vahenditega. Kuidas see toimib kõige paremini? Kõige paremini toimib see ilma üldistamata hinnates eraldi iga üksikut juhtumit, ja see on täpselt see, mis Euroopas peab aset leidma. Me peame iga üksiku liikumisvabadust puudutava juhtumi puhul eraldi hindama õigust, mille on liidu kodanik omandanud ja mille alusel teda koheldakse, kui ta ühest riigist teise liigub.
Me garanteerime Euroopa Liidus liikumisvabaduse. Euroopa riikide kõik kodanikud - vähemalt need, kes asuvad Schengeni alal - naudivad seda integreeritud liikumisvabadust. See aga ei tähenda, et nad võivad teha, mida tahavad, kui nad ühest riigist teise lähevad. Nad peavad seal nii õigust ja seadusi austama, aga vastupidi peab ka Schengeni alale kuuluv riik austama liidu kodaniku õigusi oma territooriumil. Sellisel juhul ei saa üheselt öelda, et see grupp on süüdi ja peab riigist lahkuma, kuna tal puudub tööluba, või kuna ta ei sobi meie kultuurikeskkonda, või kuna nad kõik on töötud, või kuna nad kerjavad. Selle asemel tuleks igal üksikjuhul hinnata uurida, millised õigused on ühel kodanikul, samuti tuleks ka igal üksikjuhul eraldi hinnata uurida, milliseid õigusi ta rikkus. Ja just see on ülesanne, mis tuleb lahendada Itaalia ning Rumeenia valitsustel ja ka komisjonil.
Siinkohal pean ma ütlema, komisjoni volinik Frattini, et te ei tule selle ülesandega toime. Ma olin väga üllatunud, kui lugesin teie seisukohti Messaggero-s. Ma olin senini arvamusel, et olete väga mõõdukas komisjoni volinik. Te olite minu fraktsiooni lugupidamise ära teeninud, kuna olete senini väga tundlikult töötanud ühes väga tundlikus poliitikavaldkonnas. Teie poolt Messaggeros tööloa suhtes tehtud mõtteavaldused pidades silmas inimeste sissetulekustruktuuri - et võib siseneda ühte laagrisse ja küsida kelleltki, millest sa elad, ja kui ta ei suuda seda koheselt selgitada, millest ta elab, siis võib ta maalt välja saata - see oleks üks omavoliriik! Sellises riigis me aga ei ela. Komisjoni volinik Frattini, komisjoni põhiõiguste volinikuna, peate Te kaitsma Euroopa Liidu põhimõtteid ja mitte soovima saada vajadusel määratud Itaalia tulevase valitsuse ministriks.
(Aplaus keskel ja vasakul)
Graham Watson
fraktsiooni ALDE nimel. - Lugupeetud juhataja, enamik meist tunnistab migratsiooni kasulikkust. Liikmesriikides, mis avasid oma piirid teiste liikmesriikide migrantidele, ei ole töötus kasvanud, pigem on tõusnud tootlikkus, majanduskasv ja uute töökohtade loomine.
See on väga vana lugu. Sisserändajad teevad tööd, mida kohalikud elanikud teha ei taha, nad töötavad kõvasti, neile makstakse vähe palka ja nad toovad uusi ideid. Aga on oluline tunnistada, et mõned inimesed, kes piire ületavad, ei taha tööd teha - või siis ei taha legaalselt töötada. Euroopa Liidu seadus tunnistab seda, nagu te osutasite, volinik. Andes õiguse elama asuda teises liikmesriigis, lubab seadus vastuvõtval liikmesriigil piirata elamisluba kolme kuuga, kui tal puuduvad elatusvahendid ja lõpetada selle õiguse, kui on oht avalikule korrale.
Üks meie liidu suurtest edusammudest oli õigus vabalt liikuda, mida nüüd kasutavad miljonid inimesed oma õpingutes, tööelus, pensionipõlves. Sellel on ka väljakutsed ja nagu juudid, kellel pole kodumaad, olid minevikus sageli ebasoovitavad, on tänapäeval romid, umbes üheksa miljonit inimest, diskrimineeritud paljudes vastuvõtvates riikides. Samastada romid Rumeenia riigiga, isegi kui paljud neist on Rumeenia kodanikud, on mõlema olemuse valestimõistmine. Sama hästi võiks neid samastada Rooma linnaga.
Euroopa Liidu rahastamine on tehtud kättesaadavaks romide integreerimise jaoks. Me töötame koos Georg Sorose ja tema romide kaasamise tegevuskavaga. Aga on vajalik, et kõik liikmesriigid ühineksid sellega ja üldise ühenduse raamstrateegiaga romide kaasamiseks, kui soovitakse, et see toimiks.
On kahju, et Itaalia ei kasuta ühtegi neist fondidest. Hispaania on kasutanud umbes 52 miljonit eurot ja Poola umbes 8 miljonit eurot. Mitte ainult Itaalia valitsusel ei jää puudu ettenägelikkusest, ka komisjonil jääb sellest puudu. Ma arvan, et härra Barrosol ei olnud õigus, kui ta eile intervjuus ajalehele La Repubblica ütles, et on mõeldamatu, et Euroopa Liidu ametiasutused peavad hoolitsema integratsiooni eest kohapeal. See ei peaks olema mõeldamatu.
Härra Frattini, ma jagan härra Schulzi arvamust. Te ei peaks selles asjas mängima partei poliitikat. See täiskogu nõuab, et te keskenduksite oma praegustele kohustustele, mitte oma võimalikule tulevasele karjäärile. Itaallased teavad sama hästi kui teised sisserändajate kogukondade haavatavust. 1893. aastal Aigues-Mortes'is Prantsusmaal lintšiti kesnofoobsetes rünnakutes itaalia soolatöölised Peccais, et kaitsta kohalikke töökohti. Aga Euroopa Liidu üks suur saavutus on, et sellised pogrommid on osa minevikust.
Sellele vaatamata juhivad liiga sageli demokraatiaid kriisis juhtkonnad. Võib olla on see kõige ilmsem Itaalias. Aga kui Itaalias on probleemid, siis on oodata probleeme ka teistes riikides. Kui õigus alaliselt elada välismaal on ELi õigus, siis ei saa lubada liikmesriikidel ümber sõnastada erandlikke sätteid, nagu seda tegi Itaalia valitsus oma dekreedis. Ei saa midagi teha takistamaks riigil anda võimu prefektidele, et nad saaksid sellega tegeleda, nii kaua kuni on õigus esitada kaebus. Kaebus rahukohtule, kes pole õigusekspert, ei ole piisav, samuti nagu ainult itaalia või inglise keele kasutamine juriidilistes dokumentides. Aga ma usun, et Itaalia parlament parandab need sätted ja tagab, et riiklikud õigusaktid oleks kooskõlas ELi sätetega.
Meie jaoks on see esimene tõeline juhtum, kui Euroopa Parlament vaatab üle justiitssüsteemi ja siseministeeriumi õigusaktid koos rahvuslike parlamentidega. Me peame vaatama mitte ainult seda, mis ei toimi, vaid seda, mis toimib, ning me vajame selles ülesandes teie aktiivset panust, komisjoni volinik.
(Aplaus keskel ja vasakul)
Roberta Angelilli
fraktsiooni UEN nimel. - (IT) Lugupeetud juhataja, daamid ja härrad, ka mina tahaksin tänada komisjoni volinikku härra Frattinit üksikasjaliku raporti eest täna õhtupoolikul. Minu arvates on direktiiv 2004/38/EÜ kehtiv pidepunkt, mis tagab ELi kodanike õiguse liikuda täieliku kinnitamise, väldib igasuguse diskrimineerimise ja sätestab täieliku integreerimise põhimõtte.
See direktiiv seisneb sisuliselt selles, et kaitsta selle inimese õigusi, kes elab alaliselt liikmesriigis ning samuti selle liikmesriigi kodanike õigusi, kooskõlas vastastikkuse põhimõttega. See pakub maksimaalset kaitset inimestele, kes töötavad, õpivad ja soovivad integreeruda, kuid karistab karmilt neid, kes rikuvad seadusi. Viimase punkti üle peab parlament tõeliselt arutlema.
Ei ole ainult õigused, on ka kohustused ja seadused, millest tuleb kinni pidada. Me ei saa jätkata selle fakti ignoreerimist, et on protsent - kahtlemata absoluutne vähemus, kuid see protsent on olemas - inimesi, kes reisivad teise liikmesriiki ja kellel pole kavatsustki oma sealviibimisest vastuvõtvale liikmesriigile teada anda, lihtsalt seetõttu, et nad ei taha olla ametlikult äratuntavad, kuna neil pole kavatsust seadustest kinni pidada või seaduslikult töötada.
Me peame põhjalikult käsitlema küsimust, kes liigub ja kes siseneb liikmesriiki, kavatsus on suunatud ühiskonna ülejäänud äärealadele. Kahtlemata saab vahendeid paremaks muuta, aga mõned neist on juba liikmesriikidele kättesaadavad direktiivi 2004/38/EÜ alusel. Seetõttu tulebki esmalt nõuda direktiivi kohest, täielikku, põhjalikku ja tegelikku kohaldamist igas liikmesriigis.
Võib olla oleks kasulik direktiivi täpsustada, ja mitte kehtestada ainult külalistele kohustust deklareerida oma viibimine vastuvõtva liikmesriigi territooriumil teatud aja jooksul, vaid ka liikmesriikidele kohustus kehtestada sanktsioonid igaühe suhtes, kes ei järgi reegleid. Näiteks Itaalias määrab direktiivi kohaldav dekreet kindlad tähtajad ja tingimused, aga ta ei näe ette mingeid sanktsioone, nii et tegelikult on seadus täiesti kasutu.
Kõigepealt peame tegema kindlaks, et immigrandid eskorditakse tagasi nende oma riiki, endastmõistetavalt siis, kui selleks on tõelised põhjused. Siiski pean ma tähelepanu juhtima sellele, et igaüks, kes sooritab kuriteo, kes rikub inimõigusi, kuna ka see on tähtis, kes ekspluateerib lapsi, kes ekspluateerib naisi või kes kujutab ohtu avalikule korrale, tuleb eemaldada ja tagasi saata täiesti selgesõnaliselt tema päritoluriigi mõjuvõimu alla. Me vajame ka seadusi inimestele, kes ei tööta, inimestele, kes elavad peost suhu ja kes seetõttu võivad kujutada liigset koormat vastuvõtva liikmesriigi kogukonnale.
Tahaksin lõpetada romi laste mainimisega ja teeksin seda Itaalia näite põhjal. Itaalias on umbes 50 000 last, või pigem vähemalt 50 000 ärakasutatud last. Nad on romi päritolu, neid sunnitakse kerjama, nad ei ole vaktsineeritud, nad ei käi koolis ja nad elavad täiesti taunitavates sanitaartingimustes. Tahaksin kõigile meelde tuletada, et umbes nädal enne seda, kui Roomas tapeti proua Reggiani, suri kahekuune romi laps külma kätte samasuguses slummis, nagu see, kus proua Reggiani mõrtsukas elas. See juhtus Roomas, ühes Euroopa tähtsaimas pealinnas.
Seetõttu lõpetan ma küsides, kas see on tõepoolest integratsioon? Kas see on inimõiguste austamine? Meil on kohustus küsida tõsiseid küsimusi ilma silmakirjalikkuseta ja meil on kohustus öelda, et kõik on võrdsed seaduse ees.
Monica Frassoni
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (IT) Härra juhataja, komisjoni volinik, daamid ja härrad, 2. novembril ütles härra Frattini, et "see, mida teha tuleb, on lihtne: minge näiteks rändurite laagrisse Roomas ja küsige neilt: "Kas te võite mulle öelda, kus te elate?” Kui nad ütlevad, et ei tea, võtke ja saatke nad tagasi koju Rumeeniasse.” Nii toimib Euroopa direktiiv, selge ja lihtne, ning me peame rändurite laagrid koheselt maha lammutama. Ütlesite ka, et UK, Prantsusmaa ja Saksamaa saadavad harilikult välja kodanikud, kes ei tööta, et Itaalia ei tee seda ja seetõttu pole suudetud direktiivi 2004/38/EÜ korralikult täita.
Ma kõnelen teiega, kui Euroopa poliitilise fraktsiooni asepresidendiga ja pöördun teie kui Euroopa Komisjoni voliniku poole, seetõttu peame täiesti kõrvale jätma fakti, et Itaalias kandideeriksime me arvatavasti erinevates koalitsioonides, aga siin me tegutseme ja peaksime tegutsema kui eurooplased. Ma arvan, et avaldused, mida te tegite ajalehele Il Messaggero on vastuvõetamatud ja liiatigi on need täiesti vastuolus sellega, mida te meile siin eile õhtul ütlesite. Kumb kahest Frattinist on tõeline? Kas see, kes ütles, et me peame maha lammutama romide laagrid või see, kes ütles, nagu ka direktiiv üsna õigesti ütleb, et kodanikke võib välja saata täpsete reeglite alusel ja veel täpsematel tagatistel? Ma hindaksin väga vastust sellele küsimusele.
Seoses teiste Euroopa liikmesriikide küsimusega oleksin tänulik, kui te võiksite mulle olukorda selgitada. Me oleme teinud mõningaid päringuid ja avastanud, et mitte ükski nimetatud riikidest - UK, Prantsusmaa ega Saksamaa - ei ole kunagi Euroopa kodanikke majanduslikel põhjustel välja saatnud, mis igal juhul on direktiiviga keelatud, ja et ühtegi kodanikku pole peetud elukohariikide majandusele liigseks koormaks. Seetõttu tahaksin teada, kas te teadsite sellest, kuna see tundub olevat olulise tähtsusega informatsioon.
Ma toetan täielikult fakti, et see direktiiv pakub täpset raamistikku. Siiski arvan ma, et seda võiks veel täpsemalt ja paremini teha, ja ma olen isegi arvamusel, et juhtum või juhtumid, mida me täna siin arutame, on sümboolsed viisil, kuidas direktiivi tuleks rakendada ja kuidas liikmesriigid tajuvad ja näevad laienemist ja liikumisvabadust, mis on meie jaoks absoluutselt prioriteetne. Lubage mul öelda, härra juhataja, härra Tajani ja proua Angelilli, et riigil, kus maffia äri ulatub umbes 90 miljardi euroni ja kus leiavad aset sellised sündmused, nagu viimastel päevadel, on meile väga vähe õpetada immigratsiooni teemal.
Roberto Musacchio
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (IT) Lugupeetud juhataja, daamid ja härrad, meie arutelu siin ei ole Itaaliast ja Rumeeniast, see on Euroopast ja selle kodanike eludest: tapeti naine ja meie mõtted ja kaastunne peavad minema tema perekonnale; romisid ja Rumeenia kodanikke on häbiväärselt rünnatud; meie identiteet, meie väärtused, meie seadused ja meie ajalugu, mis sisaldab selliseid tragöödiaid nagu romide tagakiusamine, on kõik täna küsimuse all ja ärgem unustagem ning veendugem, et siin ei ole kohta mitte mingisugusele rassismile.
Need tragöödiad on meile õpetanud nende seaduste tähtsust, mis kinnitavad õigusi: pole turvalisust ilma seadusteta. Seetõttu on meie seadused väga tähtsad, meie lepingud, isegi meie majanduseeskirjad, mis kinnitavad liikumise ja elukoha väärtust ja õigust, mis on Euroopa kodanike seaduslikud õigused ja mitte järeleandmised, mida võib küll reguleerida, aga mitte eitada. Euroopa õigusaktid on selged: igaühel on õigus liikuvusele ja alalisele elukohale, need on kõrvaldatavad vaid erandjuhtudel, kui kõne all on riiklik julgeolek. Väljasaatmine on rangelt individuaalne ega ole kunagi kollektiivne, ja sellega kaasneb garanteeritud õigus kaitsele. Need on proportsionaalsed meetmed, mis alati lubavad liikuvuse õiguse jätkumist, õiguse, millest kunagi ei saa keelduda majanduslikel põhjustel, sest vaesus ei või olla häbimärk või põhjus kodanike diskrimineerimiseks.
Seda ütleb direktiivi artikkel 27, see on seadus. Teema on seda olulisem, et see puudutab õigusi. See seadus puudutab kõiki, mitte ainult Euroopa Komisjoni liikmeid ja liikmesmaid, kes peavad meie kõikide huvides ümber hindama oma Euroopa Liidu liikmelisuse ja liidu direktiivid. Kahjuks pean ütlema, härra Frattini, et mitmetes teie sõnavõttudes siin parlamendis on väga raske leida seaduse ja seaduste järgimise vaimu, tõtt öelda, pole ma seda märganud üheski teie sõnavõttudest.
Euroopas sureb tänapäeval liiga palju inimesi. Itaalias suri naine Rumeenia mehe vägivaldses rünnakus. See on minu jaoks äärmiselt kurvastav. Igaüks, kes on mõrvas süüdi, peab selle eest tasuma, aga sellel pole midagi pistmist romide või Rumeenia kodanikega, kes on näinud oma inimeste vastu suunatud ebaõiglasi rünnakuid. Süü on individuaalne, mitte kunagi kollektiivne. Väga palju migrante sureb püüdes Euroopasse pääseda. Need inimesed on masendunud ja kutsuvad meid tegutsema. Nende kannatuste pärast peame tegema Euroopast seaduse ja õiguste maa, pühade seaduste, eriti kui jutt on vastuvõtust. Need seadused moodustavad turvalisuse aluse.
Me tahame, et parlament kinnitaks selle uuesti pühalikult hääletamisega, et enam ei saaks olla Euroopa õigusaktide valestimõistmist.
Juhataja
Vastavalt meie kodukorrale tahaksin paluda liikmetel, kes kõnelevad, mitte tsiteerida teisi liikmeid, sel lihtsal põhjusel, et kodukorra järgi võivad nad hiljem sõna paluda. Et meie arutelu kulgeks sujuvalt palun ma igaühel pöörduda parlamendi poole üldiselt, tsiteerides fakte; see ei käi komisjoni voliniku kohta, kellel on täielik õigus selgitada oma põhjusi arutelu lõpus.
Jens-Peter Bonde
fraktsiooni IND/DEM nimel. - Austatud juhataja, mu sõbrad uues NIP parteis Rumeenias olid raevus, kui nad said teada tuhandete rumeenlaste väljasaatmisest Itaaliast. Ma mõistan neid täielikult.
Ma helistasin volinik Frattinile, kes kinnitas mulle, et ühtegi rumeenlast ei saadeta välja ilma kohtuotsuseta. On siiski erand: kui inimestel, kellel pärast kolme kuud sealelamist pole elamiseks raha, võidakse nad välja saata ilma kohtuotsuseta. Ma nõustun selle protseduuriga, kui seda tehakse heas usus. Vaba liikumisega ei kaasne õigust saada rahalist toetust riigilt, mida sa külastad. Sa pead olema võimeline end ära elatama või sul peab olema töö.
Ka kurjategijaid võib välja saata, kui nii on otsustanud kohus, aga politsei ei ole otsustaja, kes on kurjategija, Selliste otsuste jaoks peavad meil olema sõltumatud kohtud. Ma loodan, et mu sõbrad Itaalia valitsuses nõustuvad selle Euroopa Liidu aluspõhimõttega.
Luca Romagnoli
fraktsiooni ITS nimel. - (IT) Austatud juhataja, komisjoni volinik, daamid ja härrad, tahaksin alustada härra Frattini tänamisega selle eest, et ta on jälle siin, tema pühendumise eest ning selle eest, et ta on teinud end meile kättesaadavaks. Te olete oma maa vara. Kahjuks ei saa ma sama öelda sama teiste Itaalia esindajate kohta ning see ei meeldi mulle.
Me oleme arutanud - ja arutame siiani - Schengeni lepingut. Hoolimata kogu sotsiaalsest rahulolematusest, mida kodanike vaba liikumine ELis kahtlemata põhjustab Itaalias, otsustas härra Amato, et on hea mõte keskenduda muudele küsimustele. Midagi on vaja teha, et takistada seda, et sotsiaalne rahulolematus ei tõuseks samale tasemele, mille tunnistajaks olime meie maal. Siiski näib, et mitte midagi ei ole tehtud selleks, et hinnata tõusvat kuritegevust Itaalias igal tasandil, mis ulatub antisotsiaalsest käitumisest organiseeritud kuritegevuseni, rääkimata illegaalsete immigrantide pidevast sissevoost meie riiki, ja eelkõige faktist, et mõned inimesed, kes tulevad Itaaliasse õppima, töötama või turistiviisadega, ei pöördu tagasi oma riiki, kui need kaotavad kehtivuse. Seda viimast punkti ei ole meedia laialt kajastanud.
Lisaks sellele ei näi praegused Itaalia ametiasutused ja siseminister olevat teadlikud kuritegudest, mida Itaalias suures ulatuses sooritavad välismaalased, kellest mõned on Euroopa kodanikud, rändurid või inimesed, kes end nii nimetavad. Seda rõhutas mõned kuud tagasi Itaalia prefekt härra Serra raportis Itaalia parlamendile.
Itaalia valitsus on muutumas kimbatuses riigist üha rohkem väsinud riigiks ja nad pole üksinda. Valitsus, kes on võimetu mõistma sotsiaalset rahulolematust ning selle ennetamist, ei suuda seda probleemi lahendada. Seda arvestades ei suudeta, ja kuidas saakski, tunnistada, et praegune migratsioonipoliitika on läbi kukkunud, kuna pole piisavalt arvestatud Euroopa Liidu direktiividega, antud juhul direktiiviga 2004/38/EÜ.
Itaalia valitsus kaebab sellel teemal, et tal on raskusi täpse sisenemiskuupäeva määramisega. On selge, et Schengeni lepingu alusel väljuvad need raskused kõigist piiridest. On ka endastmõistetav, et minu partei ja mina tahame Schengeni lepingu kehtetuks tunnistada. Härra Amato ignoreerib siiani isegi viimaste kuude korduvaid poliitilisi huligaansusi Itaalias, mille pärast partei mitmeid kordi kannatama on pidanud, mille on korda saatnud anarhilise ja toorekombelise kommunismi järgijad, kes on institutsiooniliste vasakpoolsete esindajate kaitse all.
Kahjuks ei ela härra Amato ega president Prodi, nagu väga paljud linnapead, vähemalt mitte Rooma omad, töölisklassi piirkondades, neil ei ole kokkupuudet rändurite laagritega - seaduslike või mitte - nad ei kasuta avalikku transporti ega koge türanniseerimist, vägivalda ja tõeväänamist, mida isegi ELi külalised pidevalt näevad. Need vastutustundetud poliitikud räägivad solidaarsusest, mille nimel peab kogu elanikkond taluma nende mõtlematuid otsuseid.
Euroopa Liit, selle asemel, et kurta, et Itaalia pole palunud rahastamist, peaks võtma teadmiseks selle, mida ütles president Barroso, teiste sõnadega, et kui liikmesriik lubab oma territooriumil arendada slumme, siis mida ta ootab, et komisjon peaks tegema? Härra Amato valib selleteemalistelt kohtumistelt puudumise. Seni tahaksid itaallased teha ainukest õiget asja: alustada hääletamist ja öelda, et valitsus võib põrgusse minna.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Euroopa Liit on väärtushinnangute ühendus, kus valitseb inimõiguste ja põhivabaduste austamine ja tema põhimõtted sisaldavad kodanike turvalisust ning võitlust kuritegevusega, samuti laste kaitsmist ja võitlust vägivallale õhutamise vastu.
Ma mõistan vägivalla ja õiguserikkumised kindlalt hukka ja mul on sügavalt kahju selle pärast, mis juhtus Itaalias. Aga ma usun, et seaduse nimel ahistamine ja ülekohus on vastuvõetamatud, põhjustavad hirmu ja alandamist ning võivad õhutada vihavaenu inimühiskondades.
Ma avastasin tendentsi seda olukorda õigustamatult hoogustada, mida toidavad ka mõnede poliitikute väljaöeldud poliitilised ja ksenofoobilised avaldused.
Mulle teeb muret fakt, et vastavalt senini avaldatud informatsioonile, on ainult Rumeenia kodanikke Itaaliast välja saadetud. Kõigil liikmesriikidel on õigus ja kohustus koostada õigusakte, et tagada ja kindlustada avalik kord ja turvalisus.
Kõigil Euroopa kodanikel, ükskõik millisest rahvusest nad on, on kohustus täita seadust ja selle sätteid, ükskõik kus Euroopa Liidu territooriumil nad on.
Samal ajal peame hukka mõistma sallimatuse, ksenofoobia ja eriti õigustamatu pahameele ja häbimärgistamise laiendamise mõnelt üksikisikult, kes on seadusega pahuksis, kogu etnilisele rühmale, või veelgi tõsisemalt, kogu rahvusele.
Ma usun, et Itaalia riigi, nagu teistegi Euroopa Liidu liikmesriikide, kohus on kaitsta tema territooriumil elavate selliste kodanike õigusi ja vabadusi, kes integreeruvad ühiskonda ja täidavad seadusi.
On vaja ühtset Euroopa tasandi lähenemisviisi immigratsioonipoliitikatele ja vähemusrahvuste integratsioonile. Vähemusrahvuste, eriti romi vähemuse, teema on Euroopa Liidu teema, millele tuleb läheneda järjekindlal ja ühtsel viisil, mitte ainult kriisihetkedel.
Kõik asjakohased organid peavad tegema koostööd, eelkõige Euroopa Komisjon ja Euroopa Põhiõiguste Amet, niisamuti ka liikmesriikide asjakohased institutsioonid.
Ma kutsun Euroopa Komisjoni üles üle vaatama Euroopa Sotsiaalfondi prioriteete ja mehhanisme eesmärgiga laiendada selliste ühistegevuste rahastamist, mis toetaksid romi rahvusvähemuse sotsiaalset kaasamist.
Samal ajal palun Euroopa Komisjonil kiiresti uurida Itaalia võimude välja antud dekreetseaduse vastavust Euroopa õigusaktidele ja anda garantii, et sellist tüüpi sätete rakendamine ei vii ausate inimeste süüdistamiseni, hoolimata nende rahvusest.
Gianni Pittella
(IT) Lugupeetud juhataja, daamid ja härrad, ma usun, et on õige, kui meie parlament saadab proua Reggiani perekonnale kaastundeavalduse. Tahaksin korrigeerida ka hiljutisi härra Frattini väljaütlemisi, kus ta ajas segamini komisjoni liikme ja opositsiooni liikme rollid, pakkumata härra Tajanile seda rõõmu, et enda prestiižset rolli rahvusliku poliitika ergastamiseks kasutada.
Mul on valus seda öelda, sest me oleme sageli toetanud härra Frattini ettepanekuid ja algatusi. Härra Frattini teab lihtsalt liiga hästi, nagu mõned mu kaasliikmed osutasid, et ei ole Euroopa teksti, milles sätestataks kodanike automaatne väljasaatmine muust liikmesriigist majanduslikel põhjustel.
Itaalia valitsuse viimased meetmed on kooskõlas Euroopa direktiiviga, austades selle vaimu ja tugevdades teatud aspekte, mida peetakse tähtsaks Itaalia olukorra valguses. Kõik Itaalia institutsioonid - ma ütlen seda härra Tajanile, proua Angelillile ja teistele opositsiooni liikmetele - Rooma linnast kohalike omavalitsusteni, kõige väiksema kohaliku volikoguni välja, on sellega seotud. On ebaväärikas loopida pori tsivilisatsiooni ja integratsiooni tasemele, mille meie riik on aastate jooksul saavutanud.
Ma loodan, et Euroopa Parlament kinnitab veel kord oma keeldumist kollektiivse vastutuse põhimõttest, mida kasutatakse vihavaenu ja vägivalla õhutamiseks Euroopa südames.
Selle asemel peame kinnitama vajadust võidelda igasuguste rassismi ja ksenofoobia ilmingute vastu, ja igasuguse rahvuslikul või etnilisel tagapõhjal toimuva diskrimineerimise vastu. Meil on selle jaoks olemas tegevuskava: põhiõiguste harta. On oluline, et me annaksime oma parima, nagu palusid Itaalia ja Rumeenia peaminister, et tagada ebasoodsas olukorras olevate inimeste parem sotsiaalne integratsioon ja koostöö liikmesriikide vahel, nii meie oma migratsioonivoogude haldamise kaudu kui sotsiaalse arengu ja Struktuurifondidest finantseeritud heaoluprogrammide kaudu.
See on lihtne, mida me peame tegema tulevikus: mitte keegi meist ei tohi unustada, et immigratsioon on vahend, see on osa meie tulevikust, aga seda on vaja hallata. Seetõttu teen ettepaneku, et liikmesriigid tegutseksid nüüd selle nimel, et luua tihedam Euroopa tasandil koostöö migratsiooniliikumiste reguleerimiseks.
Adina-Ioana Vălean
Lugupeetud juhataja, tahaksin tänada komisjoni volinikku selle eest, et ta nii tähtsa teemaga parlamendi poole pöördus.
Itaalia naise mõrvamisele Rumeenia kodaniku poolt on Itaalias järgnenud palju emotsioone. Sama palju emotsioone on olnud Rumeenias pärast Itaalia jõukude Rumeenia kodanike vastaseid surveavaldusi.
Kui me jätame kõrvale emotsioonid, jõuame tagasi põhiväärtuste ja -printsiipide juurde: kõigi kodanike vaba liikumine, õigusriik ja selle kooskõla Euroopa õigusega.
Kui see peaks olema vajalik, siis lubage mul meelde tuletada, et Euroopa kodanike liikumisvabadus on asutamislepingutes sätestatud põhiõigus. Kahjuks näitavad hiljutised sündmused, et me peame tegema rohkem jõupingutusi nende õiguste kindlustamiseks ja selle tagamiseks, et neid täidetaks kohaselt kogu Euroopas.
Tänapäeva Euroopas ei saa me aktsepteerida, et vastutustundetud võimud osutavad erilistele rahvustele või etnilistele rühmadele. Samuti ei saa me aktsepteerida väidet, et tööliste vaba liikumine võib olla tee kasvava kuritegevuse jaoks, sest kuriteol ei ole ei rahvust ega etnilist kuuluvust. Selline hoiak põhjustab vaid ohtlikke arenguid ja rohkem ksenofoobiat.
Mina usun otse vastupidiselt, et me peaksime julgustama inimeste liikumist ning pakkuma töötajatele samasuguseid võimalusi kogu Euroopas, et tugevdada tugevat Euroopa identiteeti. Selline oli Euroopa Liidu loomisel tema rajajate tõeline soov.
Korrates, et Euroopa Liit peab tagama kõigile oma kodanikele elamise vabaduse, turvalisuse ja õigluse alal, usun ma, et me peaksime rohkem tähelepanu pöörama integratsioonile ja liikumise vabadusele.
Vastus kuriteole ei ole piiride sulgemine. Vastus kuriteole ei ole ksenofoobia, diskrimineerimise ja rahvuste või etniliste rühmade häbimärgistamise õhutamine. Tänapäevases Euroopas on vastus rohkem politsei- ning õigusalast koostööd, rohkem integratsioonipoliitikaid, rohkem ressursse neile, kes on seatud teenima ja kaitsma kõiki meie kodanikke hoolimata nende rahvusest.
Ma tahaksin näha Euroopat, kus kõik kodanikud saavad vabalt elada, töötada ja ringi liikuda. Euroopa Komisjon, kui asutamislepingute järelevalvaja, peab nüüd tagama, et neid põhiõigusi rakendataks ja jõustataks korrektselt. Ma kutsun komisjoni üles seisma kindlalt nende põhimõtete eest.
Elly de Groen-Kouwenhoven
Austatud juhataja, romide olukord Euroopas halveneb. Selle tõestuseks olid arengud Itaalias. Me nägime, et vastuväideteta ksenofoobne ja rassistlik hüsteeria võib jagu saada tervest mõistusest. Ühe inimese kuritegu toitis enneolematut lintšimist meedias. See pani meid liikuma Euroopa kodanike põhiõiguste piiramiseni, mis põhineb üldisel rassistlikul ja ksenofoobsel hüsteerial.
Me ei saa lasta sellel juhtuda. Kriminaalasjadega peavad tegelema juristid, mitte poliitikud või tsiviilisikud. Ükskõik kui kohutav ja taunitav on Roomas aset leidnud kuritegu, ei tohi see viia meid selleni, et nõuame terve rahvuse kollektiivset vastutust. Sündmused Itaalias paljastasid campo nomadi reaalsuse, milles elavad väga paljud romid. Tõsiasi, et sellised situatsioonid põhjustavad pingeid ja ebastabiilsust, ei ole küsitav. Sellepärast peamegi me tegutsema. Mu esimene abiline on romi. Integratsioon saab kiiresti jätkuda.
2005. aastal võtsime vastu resolutsiooni, mis nõudis ELi ja rahvusvahelist kooskõlastatud tegevust, et kiirendada romide kaasamist. Seetõttu teen ma ettepaneku, et Euroopa Parlamendi liikmetena näitaksime, et me hoolime, ning sunniksime otsustajaid meiega ühinema. Ma teen ettepaneku, et Euroopa Parlament looks püsiva Euroopa Parlamendi raportööri koha romide küsimuses, kes jälgiks romide olukorda Euroopas ning esitaks igal aastal komisjonile ja liikmesriikide valitsustele ettepanekuid. Lisaks sellele peaksime kutsuma komisjoni üles asutama ELi romide kaasamise fondi ja romide allüksust komisjonis. See tagaks romide kaasamise ELi poliitika nõuetekohase haldamise.
Umberto Guidoni
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, pärast seda, kui Rumeenia kodanik mõrvas jõhkralt Giovanna Reggiani, kelle perekonnale avaldame siirast kaastunnet, osutasid paljud Itaalia poliitilised grupid Euroopale. Juhtunu ei ole siiski laienemise, Schengeni või teiste Euroopa Liidus vabalt liikumist käsitlevate Euroopa direktiivide tagajärg.
Need on ammused probleemid, mis vajavad sügavamat lähenemist ja mida ei saa lahendada määrusega, mis on kiiruga Euroopa Parlamendist läbi käinud, et rahuldada avalikku arvamust. Just sellel põhjusel peame olema tähelepanelikumad ja kogu asja uuesti läbi vaatama seaduslikkuse seisukohast, ilma emotsioonide või kiireloomuliste nõudmiste piiranguteta. Õigusriik nõuab, et kriminaalvastutus peab olema individuaalne, mitte kollektiivne. Sellest põhimõttest kõrvalekaldumine loob ohtliku pretsedendi, mis võib viia teatud migrantrahvuste kuritegelikeks tunnistamiseni.
Selle võimalikud mõjud võivad olla murettekitavad. Itaalias nägime esile kerkivat nõiajahti rumeenlaste ja romide vastu paljude karistusekspeditsioonidega: isegi lapsed koolides said põlguse ja väärkohtlemise osaks. Turvalisuse teema on kahtlemata õiguspärane, aga me ei või langeda avalike vaidluste ja ärakasutamise lõksu, mis on sihilikult korraldatud, et toita vihavaenu ja ksenofoobiat üksnes erakondlikel põhjustel. Kui Itaalia poliitikas taastataks objektiivsus, saaks avalikkus teada, et Itaalia pole ülerahvastatud seadust rikkuvate migrantidega. Immigratsioon on kahtlemata probleem, mis nõuab koordineerimist Euroopa tasandil, aga me ei saa Euroopat kasutada lihtsalt migrantide liikumise piiramiseks.
Härra Frattini tegevus tuleks hukka mõista. Ta on kasutanud riigisiseses poleemikas osalemise võimalust selleks, et väljendada Euroopa Liidu direktiividele vastukäivaid arvamusi. Selle asemel oleks võinud komisjoni volinik teha mõistlikke ettepanekuid integratsioonipoliitika osas, näiteks kasutades Integratsioonifondi suurenenud võimalusi ja viidates vajadusele vabastada riiklik immigratsioonipoliitika stabiilsuspakti seatud piirangutest, nagu julgeolekupoliitikas juba tehtud.
Ka on oluline, et me nõuame õigusvahendite ja politseijõudude koordineerimist ja tugevdamist, et vältida organiseeritud kuritegevust ja salakaubavedu, vastikuid kuritegusid, mis nüüdseks on jõudnud riikidevahelisele tasandile. Arutelu direktiivi 2004/38/EÜ kohaldamisest on sobiv raamistik debatile Rumeenia kodanike kaasamiseks kehtivasse seadusandlusesse; see on võimalus tõestada, et Rumeenia kodanike vaba liikumine on Euroopa kodakondsuse võõrandamatu õigus.
Direktiiv on selge: inimesi ei või ennetavalt eemaldada, vaid tuleb rakendada isiklikku vastutusust, ja seda informatsiooni tuleb kasutada lähtepunktina, nii et valitsuse dekreedid oleks kooskõlas meie riigi ühinenud Euroopat pooldava traditsiooniga.
Alfredo Antoniozzi
(IT) Lugupeetud juhataja, daamid ja härrad, tahaksin tänada teid julguse ja järjekindluse eest, mis ei talu silmakirjalikkust, mis kahjuks sageli valitseb meie institutsioonides ja mida me teatud määral kuulsime ka täna siin. Härra Guidoni, dekreet, mida te ründate, on meie oma valitsuse dekreet, nii et me vajame selles osas selgitamist.
Kurvastavad sündmused Itaalias ja eriti Roomas on vaid viimased sündmuste reas, mida pole kas tähele pandud või mida on ignoreeritud. Euroopa on rajatud vabaduse põhimõttele ning põhiõiguste ja -vabaduste austamisele. Itaalia inimesed on alati näidanud, et nad toetavad võõrandamatuid väärtusi nagu mittediskrimineerimine, inimeste võrdsus ja demokraatia.
Siiski usun ma, et on õige lisada, kasutades informatsiooni ametlikust Caritase raportist, mis on koostatud koostöös Itaalia siseministriga ja mis loob väga tõsise pildi, et see on toimunud alates 1. jaanuarist 2007, järgnedes Rumeenia kodanike migratsioonile Itaaliasse ELis enneolematul hulgal.
Mulle ei meeldi seda öelda, aga on vaja vaadata vaid mõningaid arve, et näha olukorra absurdsust. Ainuüksi 2006 aastal arreteeriti Itaalias 17 900 rumeenlast. See ei ole kogu rahva süü, see on üksikisikute süü. Siiski peame me selle üle järele mõtlema ja automaatselt tõuseb küsimus: miks Itaalia valitsus ei ratifitseerinud direktiivi 2004/38/EÜ kohaldavat dekreeti varem? Veelgi enam, miks ei kohalda dekreet direktiivi neid sätteid, mis on seotud elamisega pärast kolmekuulist perioodi? Miks ei suutnud siseministeerium kohaldamiseks ette näha asjakohaseid meetmeid seoses tingimuste ja nõuetega, mis tuleb täita, ning nende ELi kodanike kontrolli, järelevalve ja võimaliku kodumaale tagasi saatmisega, kes on süüdi direktiiviga sätestatud kohustuslike tingimuste täitmatajätmises?
Selline lodevus põhjustas kõikesalliva kultuuri, mis on täiesti mõistetamatu. Selle tagajärjel saabusid valimatult puudustkannatavad inimesed, kelle iga päev on täidetud meeleheitega, mis elab ja juhib inimesi vältimatult seaduserikkumise lühima teeni. Näiteks talus Rooma linnapea ligemale saja romide laagri ja slummi rajamist, kus enamik elementaarsetest inimõigustest oli ohus ning täielikult puudusid hügieen ja inimväärikus, enne kui otsustas need lammutada. Selle mõtlematu sammu eest maksame me siiani. Me pooldame solidaarsust ja vastuvõttu, aga see peab olema seadusega kooskõlas ning juhinduma seaduse ja riikliku poliitika kindlusest.
Adrian Severin
Lugupeetud juhataja, ma püüan täna unustada, et olen rumeenlane. Püüan selle unustada, kuigi inimesi on välja saadetud, rünnatud ja tapetud Euroopa Liidu sees, lihtsalt selle pärast, et nad on süüdi selles, et on rumeenlased kas etniliselt või kodakondsuse järgi.
Püüan täna mõelda nagu itaallane ja nagu eurooplane. Kui ma oleksin itaallane, mõtleksin ma, et mul on õigus tunda end turvaliselt oma esivanemate maal. Mind solvaksid haletsusväärsete inimeste haletsusväärsed laagrid mu maa imeilusate linnade ümber. Mulle oleks vastik näha mu kaasmaalaste rahulikku elu ähvardavate kriminaalide arvu suurenemist. Aga, otsides turvalisust, aduksin ma, et see on ühendatud iga päev rohkem kui miljoni immigrandi loova tööga, kes toodavad Itaalia kaupu, pakuvad teenuseid piirkondades, kust Itaalia töölised on lahkunud, ostavad Itaalia kaupa ja maksavad makse Itaalia võimudele. Vastupidi, ma tunneksin, et mu turvalisus nõrgeneks, kui need mitte-itaallastest alalised elanikud lahkuksid mu maalt, kui nende inimõigusi rikutaks ja kui neist saaksid ksenofoobia tegude ohvrid.
Kui üksikisiku põhiõigusi rikuks mu maa võimud, kes püüavad peita oma nõrkusi võimendades seadust rassistlike kontseptsioonide, ksenofoobsete vabanduste ja diskrimineerivate meetmete taha, minu enda õigused - ja kõigi õigused - on ohus.
See pole esimene kord, kui turvalisus seatakse demokraatlike ja inimlike väärtsute vastu, kui mõned usuvad, et vähem inim- ja kodanikuõigusi tähendab rohkem turvalisust, kui turvatundeta inimesed otsivad varjupaika oma rahvusriigis, arvates ekslikult, et etniline sarnasus pakub paremat kaitset. See on vale. Tavalisel kuriteol on üks või mitu ohvrit. Rassism on samuti kuritegu, aga see on ebatavaline kuritegu, ja kõik, sealhulgas kurjategija, on rassismi ja ksenofoobia ohvrid. Rassism ja rassistlik seadus on seetõttu turvatunde puudumise allikad.
Euroopa demokraadina ei saa ma kuidagi aktsepteerida, et mitmekesisus tähendab vähem turvatunnet või et mõned kurjategijad tuleks sotsiaalselt integreerida, aga teised välja arvata. Mõnedel on õigus kaitsele, teistel mitte. Mõnedele on antud õigekstunnistamine, teistele mitte, sõltuvalt nende rahvusest või etnilisest päritolust. Eurooplasena ei luba ma, et üks liikmesriik - ütleme, et Rumeenia - saaks romide getoks või Euroopa Liidu Siberiks, kuhu saadetakse sundasumisele soovimatud Euroopa kodanikud. Ma mõistan, et paremäärmuslane on ksenofoobne, aga ma ei mõista, kui demokraadid kasutavad abinõuna ksenofoobset või rassistlikku kõnet. Ma ei suuda mõista demokraatide nõrkusi ja demagoogilist rassistlikku kõnet, ja ma mõistan neid hukka rohkem kui paremäärmuslasi ksenofoobia pärast.
Kõigil neil põhjustel peaksime nüüd lärmi lööma ja mobiliseeruma. Ma loodan, et Euroopa Parlamendi vastuvõetav ettepanek resolutsiooniks sel teemal toob meid kokku Euroopa väärtuste ja Euroopa tuleviku kaitsmisel.
(Aplaus)
Alfonso Andria
(IT) Lugupeetud juhataja, komisjoni volinik, daamid ja härrad, iga liikmesriigi valitsusel on õigus ja kohustus panna piir kuritegevusele, et tagada oma kodanike ja kõigi selles riigis elavate ja töötavate inimeste turvalisus. Arutelu, millega me täna tegeleme, peab vältima emotsionaalsuse ja kaasa aitava poliitilise reaktsiooni kahekordset kiusatust.
Seaduseelnõu ettevalmistamine nimega "turvalisuspakett” on olnud Itaalias juba mõnda aega ettevalmistamisel. Dramaatilised sündmused möödunud oktoobris kallutasid valitsuse muutma selle dekreediks, mis otsekohe hakkas mõju avaldama. Selles polnud midagi äkilist või kiirustavat ja igal juhul võetakse muudatused päevakorda parlamendi ees, nagu me teame. Vaadakem küsimuse põhiolemust ja me mõistame, et dekreedi sisu on täiesti õiglane: eesmärgiks on neid, kes rikuvad seadust ja korda oma teguviisiga, hõlmates avalikku korda ja kahjustades kõiki neid, kes tulevad Itaaliasse töötamisega oma elu paremaks muutma. See dekreet ei sea eesmärgiks kõiki, aga see pooldab neid inimesi, kes tulevad Itaaliasse, et integreeruda täielikus vastavuses meie seadusega ja kes igal juhul on valdavas enamuses.
Selliste inimeste olemasolu Itaalias, nagu ka kõikides teistes maades, kes ei pea reeglitest kinni, teeb integreerumise teiste jaoks raskemaks. Ma pean silmas, et tekib tagasilükkamise mentaliteet, mis teeb integratsiooniprotsessi raskemaks. Järelikult Itaalia valitsuse kiire vastus, mis oli ka kiire vältimaks kaasaaitavaid poliitilisi seisukohti ja ohtlikke signaale, nagu karistusretki või valvesalku, mis saatnuksid avalikkusele eksitava või isegi vastaka sõnumi.
Evgeni Kirilov
Austatud juhataja, direktiivi kohaselt ja vastavalt mittediskrimineerimise põhimõttele tuleb kõiki liidu kodanikke ja nende perekonnaliikmeid, kes elavad alaliselt liikmesriikides, võrdselt kohelda. Kõrvuti vaba liikumise õigusega on neil õigus asuda tööle oma elukohariigis - vastavalt direktiivi artikli 23 seonduvatele õigustele.
Selles tähenduses on töötajate liikumisvabadus põhiõigus, vastavalt ühendatud Euroopa ideele, kelle kodanikud võivad kõikjal vabalt tööle asuda. Kahjuks ei ole see nii enamiku uute liikmesriikide kodanike puhul, sealhulgas Bulgaaria ja Rumeenia, kellele kohaldatakse piiranguid.
Pärast avalikku arutelu selle üle, kas Bulgaaria peaks või ei peaks seda valdkonda puudutavaid seadusi ELi seadustele kohandama ja tegema seda ka tagasiulatuvalt, otsustati viimast siiski mitte teha ja järgida ühenduse ühiseid eesmärke, nii et Euroopa Liit saaks pädevalt reageerida tänapäevastele globaalsetele väljakutsetele.
Tervitades neid liikmesriike, kes siiani on samal seisukohal, kutsun ma teisi liikmesriike üles ühinema sellega ning võtma arvesse fakti, et üleminekuperioodid takistavad ühtse Euroopa tööturu arengut ning selle konkurentsivõimet.
Analüüsid osutavad, et vanadel liikmesriikidel, kes on oma turud avanud, on olnud saabunud töötajatest palju rohkem kasu kui probleeme. Teisest küljest on uutel liikmesriikidel juba tõsine puudus kvalifitseeritud töötajatest. Täna avaldatud hiljutine Eurostati uuring näitab, et pärast ühinemist ei ole toimunud bulgaarlaste ja rumeenlaste laiaulatuslikku migratsiooni. Uuring näitab ka, et 80% välismaal olevatest bulgaarlastest töötab, mis on kahtlemata selline tööhõivemäär, millest hulk ELi riike võib vaid unistada.
Hoolimata siiani saavutatud edust jääb liikumisvabadus siiski kaugele maha teistest Euroopa vabadustest. Ka mõte ELi kodakondsusest on moonutatud esimese-, teise- ja kolmanda klassi kodanike loomisega, mida me oma tänasel arutelul näeme.
Meie kõigi huvides peab tõeline üleminek ELi ühisturu kodanikest ELi kodanikeks, kellel on täielikud õigused ja kohustused, tõhusalt toimuma nii pea kui võimalik.
Viktória Mohácsi
(HU) Tänan väga. Komisjoni volinik, härra juhataja, daamid ja härrad, teatavasti elab Itaalia territooriumil ametlikel andmetel 560 tuhat Rumeenia kodanikku, aga mõnedel andmetel ületab see arv ühe miljoni. Suur osa neist elab kolooniates Rooma, Torino, Milano ja Napoli äärealadel. Mõrvale Roomas ei ole mingit õigustust: kui keegi on sooritanud kuriteo, peab ta teo eest kohtu ees vastust andma.
Liberaalina ei aktsepteeri ega saa ma siiski aktsepteerida seda, et ükskõik mis rahvusest kurjategijat, kes kuulub mingisse etnilisse gruppi, koheldakse kogu antud grupile hinnangu andmise alusena, tehes ruumi äärmusrühmituste vägivallaaktidele, mille sihtmärgid ja ohvrid on süütud inimesed, nagu näitasid mõrvale järgnenud kahetsusväärsed sündmused.
Tahaksin teile meelde tuletada, et kõnelesin laienemisvoliniku härra Rehniga palju kordi sellest, et ühinemisjärgne kehvades sotsiaalsetes oludes ja äärmises vaesuses nende kahe riigi äärealadel, kes ühinesid 1. jaanuaril 2007, elavate inimeste migratsioon võib põhjustada tõsise probleemi ELi liikmesriikides, just integratsiooni puudumise tõttu. Hoiatusele ei järgnenud tõsiseid meetmeid läbirääkimiskõneluste ajal. Ma isegi ei julge hinnata nende romide arvu Euroopas, kes põgenevad uutest liikmesriikidest Lääne- ja Põhja-Euroopa liikmesriikidesse lootuses paremale elule, väljendades oma rahulolematust integratsioonipoliitikaga riigis, kust nad lahkusid.
Perioodil enne nende kahe riigi ühinemist tõstatasin ma sarnaselt, kui tähtis on olla valmis sellega seotud migratsiooniprobleemideks, ja paljud mu kaasliikmed lükkasid selle tagasi, nähes selles piirangut liikumisvabadusele. Meie vastus sellele võiks olla: kas me teeme valitsuse dekreedi erakordsel istungil, mis annab õigusliku aluse väljasaatmiseks? Valitsuse dekreedi põhiseadusele vastavuse ning selle seotusega rahvusvahelise ja ELi seadusega seoses on esile kerkinud tõsised probleemid. Ma mõtlen ka vaba liikumise direktiivi ja rassilise võrdõiguslikkuse direktiivi rikkumisest.
Kas tõesti tuleb niimoodi tõsistele probleemidele vastu astuda? ELi 27 riiki ei saa sattuda olukorda, kus me muudame ühe riigi probleemid teise riigi probleemideks selle sees.
Lubage mul ette lugeda mõned andmed Euroopa Komisjoni ja Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti raportist. 2002-2003 oli üle poole Slovakkia erikoolide õpilastest romid. Saksamaal läks kooli vaid pool romi lastest ja 80% neist läksid eriasutustesse. Ungaris, Slovakkias, Poolas, Bulgaarias ja Sloveenias on romi lapsed ülekaalus erikoolides. 2003. aastal ei registreerinud 80% romidest Slovakkias oma töökohta, 80% neist Rumeenias ja Bulgaarias on sissetulek allapoole siseriiklikku vaesuskünnist ja ma võiksin loetleda ... (juhataja katkestas kõneleja) Ma võiksin loetleda rohkem selliseid juhtumeid. Tänan.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Lugupeetud juhataja, ma usun, et me nõustume meelsasti sellega, et tõhus lähenemisviis kuriteole väärib meie toetust, ja loomulikult pole mõrvale kunagi õigustust, aga ma usun, et me nõustume ka sellega, et õigus alaliselt elada Schengeni piirkonnas on suur väärtus ja konkreetne näide Euroopa kodakondsusest. Igaüks, kes tahab seda õigust piirata, peab suutma esitada väga head põhjendused. Eriti peame me hoiduma kollektiivsetest korraldustest selles osas, sest rääkides kollektiivsetest korraldustest, leitakse end varsti rääkimas ühest grupist, ja seekord juhtume me rääkima romidest. Ma arvan, et see on väga kahetsusväärne.
Ma olen rahul volinik Frattini märkustega romide kohta ja selle kohta, et Euroopa Liit võiks teha rohkem selle grupi heaks, aga ma olen siiski õnnetu tema varasema märkuse üle romide kohta seoses sündmustega Itaalias. Täna on siin palju räägitud migratsiooni tagajärgedest, mis on aset leidnud pärast Euroopa Liidu laienemist ja ka sellest, mis toimus varem laienenud liidus ja loomulikult on selliseid tagajärgi, millega tuleb võidelda. Ma usun, et me peame ka vaatama asjade hulka ja viisi, kuidas Euroopa Liit saaks teha rohkem inimeste heaks, kes tulevad ELi otsides lihtsalt paremaid elutingimusi, tööd ning paremaid tingimusi oma perekondadele ja lastele.
Pooldan väga Euroopa fondide paremat kasutamist selleks, et teha rohkem romide heaks, eriti uutes liikmesriikides, aga tahaksin korrata, et parlament on juba kutsunud üles tunnustama romisid Euroopa vähemusrahvusena, see tähendab väga erilise grupina, mida ei saa võrrelda teiste vähemusrahvustega. Romide muutmine Euroopa vähemusrahvaks teeks liidule otsekohe kättesaadavaks palju rohkem võimalusi teha midagi probleemidega.
Kordaksin meie pöördumist anda pigem ühele komisjoniliikmele vastutus romide poliitika eest, erinevalt praegusest olukorrast, kus erinevad volinikud tegelevad selle valdkonnaga, ühel koordineerimisel. Pädevus peab jääma ühtedesse kätesse.
Lõpetuseks, nii kaua, kui asi puudutab diskrimineerimist ja sotsiaalset väljaarvamist, on need olnud parlamendi prioriteedid, kaasa arvatud läbirääkimistel uute liikmesriikidega. Ma osutan uutele liikmesriikidele, aga me teame, et probleeme on ka vanadel.
Kõnealusel ajal sõlmiti uute liikmesriikide valitsustega igasugused lepingud, aga neid pole täidetud rahuldavalt või üldse mitte. Ma arvan, et Euroopa Liit, Euroopa Komisjon peab osalema ühinemise ajal tehtud lepingute uuesti läbivaatamisel, eriti nende, mis puudutavad romide olukorra parandamist. Sellega seotud küsimused on diskrimineerimine ja sotsiaalne väljaarvamine.
Sellepärast kutsub meie fraktsioon üles arutama seda veel kord nende uute liikmesriikidega. Kindlasti peame me seda ise tegema, aga see on ka üleskutse nõukogule ja eriti komisjonile, mitte üksnes volinik Frattinile, vaid ka tema kolleegidele.
Franco Frattini
komisjoni asepresident. - (IT) Austatud juhataja, daamid ja härrad, on selge, et isegi praegusel juhul pean ma kasutama parlamendi, mille vastu ma tunnen äärmist lugupidamist, poole pöördumisel tavapärast otsekohesust ja ausust, kuigi see ei välista vastamist avaldustele ja asjaoludele, mida ma ei jaga.
Ma ei alustanud tegutsemist ja kõnelemist selles küsimuses vaid mõned päevad tagasi. Paljud teist tuletasid meelde ühte või kahte rida mu intervjuust - ühest paljudest - mille ma andsin 2. novembril. Ma hakkasin selle küsimuse vastu tõsist huvi tundma juba kuid tagasi. Seda Itaalia linnapeade palvel, kes nagu me teame kuuluvad erinevatesse poliitilistesse parteidesse, enamus neist vasakpoolsetesse.
Mitu kuud tagasi toimunud tähtsal kohtumisel, Itaalia linnapeade konverentsil 19. mail - arvestades, kui tihti mind tsiteeritakse pean ma arvet - tõstatasid Itaalia linnapead küsimuse turvalisusest nende linnades Itaalia siseministrile, süüdistades seda Euroopa puhul. Kohtumise lõpul ütles härra Amato, et oli ohtlik viga arvata, et turvalisus on üksnes rikaste, kellel on midagi kaitsta, probleem, ja et see on fenomen, mis juhul, kui sellega ei tegeleta, teeb naabritest vaenlased. Selle tulemusena esitati samal päeval Euroopa Komisjonile apellatsioon.
23. juunil avaldati romide vastuvõtmise plaan ANCI - mis on nagu Itaalia parlamendiliikmed teavad, Itaalia omavalitsuste liit, mida juhib Firenze linnapea - peaassambleel. Plaan oli järg mõned päevad varem aset leidnud kohtumisele omavalitsuste esindajate ja minu vahel. Sellel Baris toimunud koosolekul avaldati romi inimeste vastuvõtmise plaan ja päevakorda tõusis palve, et Euroopa Liit rahastaks - mida Itaalia senini pole taotlenud - plaani kulud. Itaalia linnapead nõustusid, et integratsioonisüsteem peab põhinema vastastikkusel väärtustel, väites, et me peame immigrante tervitama ja integreerima, tingimusel, et nemad aktsepteerivad meie riigi seadusi.
See oli seisukoht, mille ma võtsin paljudeks kuudeks, isegi kuni suve alguseni, kuni Bologna ja Firenze linnapeade algatatud juhtum viis rahvusliku kampaaniani inimeste vastu, kes puhastavad autode tuuleklaase. Firenze linnapea - keda teatavasti ei saa kuidagi kahtlustada rassistlikus poolehoius - pani isegi ette muuta kriminaalideks kodutud, kes pühivad autode tuuleklaase.
Ma kohtusin linnapeadega uuesti 25. oktoobril, mõned nädalad tagasi, memo Itaalia agentuurilt pärast üht järjekordset koosolekut, ütles et "linnapead ei ole nõus, nad tahavad uusi seadusi otsekohe ja nad väidavad, et inimesed ei mõista divisjone, mida moodustatakse häälteenamusega. Need avaldused sisaldasid üleskutset Itaalia linnapeadelt ja Itaalia siseministrilt mulle, kuna sellel ajal ei arvanud keegi, et Euroopal oleks selliseid vahendeid, nagu hiljem vastu võetud dekreet-seadusega, et püüda lahendada olukordi, kus selgelt rikuti direktiivi 2004/38/EÜ.
Sellepärast hakkasin ma teema vastu huvi tundma ja kõigile neile, kes võtsid sõna minu kritiseerimiseks, ütlen ma järgmist: Ma ei usu, et te leiaksite aja, mil ma poleks positiivselt ja ausalt toetanud härra Amatot, kes on vastutav selle teema eest Itaalias, ja teinud temaga koostööd. Ma esitan teile väljakutse tõestada vastupidist, nagu oleksin ma keeldunud koostööst, kui härra Amato seda palus ja et ma ei vastanud palvetele, mis Itaalia valitsus seaduspäraselt tegi Euroopale, nagu juhtus mõned päevad tagasi.
Mõned nädalad pärast neid sündmusi esitas Rooma linnapea avalikkusele esimesed arvud - ma mäletan seda hästi, sest mulle, kui Euroopa Komisjoni liikmele, esitati protest Bukarestist - väites, et rumeenlased on vastutavad 75 % Itaalias sooritatud kuritegude eest, kui tegelikult on 75% kuritegudest välismaalaste sooritatud ja seega on see protsent palju väiksem. Paljud teist mäletavad, et Bukarestis inimesed protestisid tänavatel nende avalduste vastu. Sellele vaatamata jätkasin ma kõnelusi Rooma linnapeaga, pakkudes talle vahendeid Euroopa sotsiaalfondist. Ta saatis mulle kirja, mida võib tsiteerida, paludes Euroopalt abi ja toetust integratsioonimeetmete näol. Ma pidasin seda oma kohustuseks ja tegin seda.
Lõpetuseks, ma ei arva, et keegi parlamendis kahtleks faktis, arvestamata seda, mida mõned teist otsustasid siin täna tõstatada, mis on ühe üksiku intervjuu üks aspekt, ma usun, et ükski teist ei saa mitte märgata seda, mis ma olen aastate jooksul saavutanud. Ma olen töötanud ja siiani töötan sellega, et tagada Schengeni piirkonna laienemine enne jõule, et hõlmata üheksa uut liikmesriiki.
Mis see on, kui see ei tee liikumisvabadust efektiivsemaks? Kui see juhtub, siis osalt tänu minu jõupingutustele. Ma olen sellega töötanud viimased kaks ja pool aastat ning pole kunagi kartnud öelda, et vaba liikumise õigus on üks Euroopa Liidu sammastest. Ma ei suuda uskuda, et keegi võiks mind süüdistada selles, et ma ei taha, et seda õigust tunnistataks.
Lõppsõna Rumeenia teemal. Ma kuulasin Rumeenia parlamendiliikmeid. Nemad teavad paremini kui keegi teine, mida ma isiklikult olen teinud aitamaks Rumeenial ELiga ühineda, ettekannetega, nõuannetega, külaskäikudega, mida ma tegin. Ma ei arva, et keegi parlamendis võiks kahelda hetkekski, et ma ei tunne Rumeenia ja Rumeenia rahva vastu - mitte Rumeenia kurjategijate, kellesse ma suhtun samuti kui Itaalia kurjategijatesse - suurimat austust ja sügavaimat sõprust, või ma poleks teinud kõike seda, mida olen teinud kahel viimasel aastal. Ma ei arva, et ühe lause ekstrapoleerimine intervjuust võiks muuta neid fakte.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletamine toimub neljapäeval kell 12 keskpäeval.
Kirjalikud deklaratsioonid (artikkel 142)
Alessandro Battilocchio  
kirjalikult. - (IT) Rahvusvahelist avalikku arvamust on vapustanud hiljutised traagilised sündmused Roomas. Ma arvan, et see on kahetsusväärne, et mõned poliitilised rühmitused püüavad seda olukorda saamatult ära kasutada poliitiliste lõppude huvides, mõnikord uuesti meelde tuues ohtlikke ja kahjulikke tagasipöördumisi minevikku. Euroopa õigusaktid sätestavad teatud kriteeriumid, mida peavad arvesse võtma kõik 27 liikmesriiki, arvestades, et mõnel riigil on geograafilistel ja logilistel põhjustel kergem seda teha. On vaja süsteemi, mis asetaks õigused kõigest muust kõrgemale, aga mis ei eiraks üksikisiku kohustusi; nende kahe aspekti süntees, mis määrab poliitika tõhususe selles sektoris. Tuleb vastu võtta ka lähtealus, mis ühest küljest kohustab liikmesriike integreerima seadusekuulekaid Euroopa kodanikke, ja teisest lubab neil välja heita neid, kes rikuvad reegleid. See on väljakutse, milles Euroopal on peaosa.
Silvia-Adriana Ţicău  
kirjalikult. - (RO) Kuritegevusel pole rahvust. Ma kahetsen ja mõistan hukka iga kuriteo, ükskõik kus see toimub, ning õigusemõistmine peab oma kohust täitma. Kuid siiski ei saa häbimärgistada tervet rahvast või etnilist rühma kuriteo pärast, mille on sooritanud üks selle liikmetest.
Kuritegevusega võitlemine ei tohiks kahjustada inimeste vaba liikumist, Euroopa ülesehituse aluspõhimõtet.
Euroopa kodanikel on õigus elada ja reisida vabalt, ilma kartuseta saada taga kiusatud või langeda vägivallaaktide subjektiks liikmesriikides.
Ma palun Euroopa Komisjonil uurida Itaalias hiljuti heaks kiidetud dekreeti, mis lubab välja saata ilma väljasaadetavale isikule seaduslikke garantiisid tagamata, eriti kui nad on Euroopa Liidu kodanikud. See dekreet on lubanud väärtarvitamist, mida mõned Rumeenia kodanikud on juba kannatanud. Ma nõuan Itaalia riigilt tegutsemist, et peatada väärtarvitamised.
Ma usun, et see olukord tuleks kiiresti lahendada, et mitte lubada Euroopa Liidu kodanikke diskrimineerida vaatamata sellele, kas nad on rumeenlased, itaallased, sakslased, hispaanlased või prantslased. Ma ei taha, et see dekreet saab ohtlikuks pretsedendiks, mis teeks küsitavaks liidu aluspõhimõtete austamise. See võib mõjutada Euroopa Liidu sisest usaldusväärsust, aga ka usaldusväärsust maailma mastaabis.
