Padėtis Gazoje (diskusija) 
Pirmininkas
Kitas mūsų nagrinėjamas klausimas - vyriausiojo įgaliotinio bendrai užsienio ir saugumo politikai bei Komisijos pareiškimai apie padėtį Gazoje.
Javier Solana
ES vyriausiasis įgaliotinis bendrai užsienio ir saugumo politikai (BUSP) - (ES) Dėkoju, Gerbiamasis Pirmininke, už suteiktą žodį šiuose svarbiuose debatuose, kuriuos tuojau ketiname pradėti.
Gerbiamasis Pirmininke, pradedame debatus apie tragiškus įvykius, išsirutuliojusius paskutiniosiomis savaitėmis ir dienomis: Gazos problemą, klausimą dėl sienų tarp Gazos ir Egipto bei sienos kirtimo punktų tarp Gazos ir Izraelio.
Šiomis dienomis regime tragiškas pasekmes - labai pablogėjusią humanitarinę situaciją ir žymiai sumažėjusį saugumą.
Tikiuosi, kad šiandienos debatų tema bus tai, kaip galėtume prisidėti prie šių problemų sprendimo.
Daugelis mūsų debatų apie praeities problemas vyko šiuose rūmuose, ir manau, jog šiandien mes nuspręsime, ar mes, priklausydami Europos Sąjungai, galime prisidėti sprendžiant šį svarbų klausimą (nes tai taip pat turės įtakos Anapolio konferencijai ir taikos procesui).
Norėčiau dar kartą pabrėžti, jog mes, Europos Sąjunga, visuomet nuosekliai pasisakėme už tai, kad sienų perėjimas būtų atviras, kad žmonių ir krovinių judėjimas būtų laisvas bei jam būtų garantuojamas saugumas - kalbama ne tik apie humanitarinės pagalbos krovinius, bet ir tokius, kurie reikalingi regiono, t. y. Vakarų Kranto ir Gazos ekonominiam vystymuisi.
Jei nebus šių trijų pagrindinių elementų - politinės plėtros, ekonominės plėtros ir vietos situacijos pokyčių, mums bus labai sunku pajudėti į priekį. Visose šiose trijose srityse turi būti padaryta pažanga, ir visose trijose srityse ji turi vykti vienu metu.
Ką galime padaryti mes, europiečiai?
Nuo pat šios naujos padėties pradžios palaikėme nuolatinį ryšį su svarbiausiais jos veikėjais.
Kaip žinote, sekmadienį įvyko svarbus Arabų lygos susitikimas, kurio metu buvo keliami visi šie klausimai bei mėginta rasti tinkamą jų sprendimo formulę, pernelyg nesiskiriančią nuo ministro Fayado Europos Tarybai prieš kelias savaites pasiūlytos formulės, kurią jis dar kartą išdėstsekmadienį Arabų lygos aukščiausiajame susitikime, arba Arabų lygos ministrų susitikime: turi būti ieškoma būdo atgauti sienų kontrolę tokiu mastu, kad Palestinos savivalda galėtų būti už jas atsakinga.
Jei taip įvyks, tuomet, mano nuomone, Europos Sąjunga vėl turėtų kelti Rafah klausimą lygiai taip, kaip tai darėme 2005-aisiais.
Kaip žinote, šiuo metu mes ten fiziškai nedalyvaujame; galime dislokuoti pajėgas per tokį laiką, kiek jo reikės joms sušaukti, tačiau šiuo metu jų ten nėra; mes nebuvome prie sienų tada, kai Gaza perėjo į "Hamas" kontrolę, nes mums nebuvo duotas leidimas ten būti.
Manau, kad būsimoji mūsų veikla turėtų būti vykdoma nenukrypstant nuo Europos Taryboje pirmadienį vykusių debatų ataskaitos ir Tarybos rezoliucijų, nes pirmadienį pasirašytas rezoliucijas laikau labai tinkamomis ir nurodančiomis aiškią kryptį, priimtiną visoms šalims - Egiptui, Palestinai ir Izraeliui.
Taigi laikau, jog einame teisingu keliu. Turime parengti planą, užtikrinantį, kad mūsų kelias, kurio kryptį brėžiame laikydamiesi Tarybos rezoliucijų, greitai taps realybe.
Baisu matyti žmonių kančias - tokias kaip žmonių kančios Izraelio pietuose, apšaudomuose raketomis, paleistomis iš Šiaurės Gazos ir nukreiptomis į gyventojus, ir šis veiksnys iš esmės daro stabilumą neįmanomą.
Ketindami sudaryti vieningą sprendimų planą, apimantį visus šiuos klausimus, įskaitant ir Al-Haram ash-Sharifo išlaisvinimą (o šis punktas turi būti įtrauktas, jei mūsų tikslas yra stabilizuoti situaciją), veikiausiai turime dirbti kartu, ir labai to norėčiau mums siekiant išspręsti šią padėtį.
Kaip minėjau, palaikau nuolatinį ryšį su svarbiausiais veikėjais. Vykstu į Egiptą pasibaigus šiandien prasidėjusiam ir dar tebesitęsiančiam Palestinos ir Egipto darbiniam susitikimui. Rytoj arba poryt būsiu ten ir taip pat galėsiu dalyvauti bei apibrėžti indėlį, kuriuo galime prisidėti mes, Europos Sąjunga.
Tiesą sakant, manau, kad geriausias sprendimas - sugrąžinti įvairiapusiškesnę padėtį, kuriai esant Palestinos savivalda kontroliavo sienas bei krovinių ir žmonių judėjimas buvo laisvas, tai taikant ne tik humanitarinei pagalbai, bet ir ekonominiam vystymuisi ir prekybai, kurie būtini norint pasiekti neabejotinos pažangos.
Ponios ir ponai, aš manau, kad akis į akį susidūrėme su labai sunkia padėtimi, nes, kaip minėjau iš pradžių, Artimuosiuose Rytuose visi dalykai yra neatskiriamai susiję tarpusavyje.
Jei negalėsime pažengti į priekį spręsdami Gazos klausimą, taikos proceso taip pat laukia sunkumai. Mus slegia didžiulatsakomybė, tad suvokime, prieš ką atsidūrėme, suvokime ir tai, jog mes, Komisijos narir aš, esame pasirengę daryti visa, kas įmanoma, kad šį mums likusį poros savaičių laikotarpį panaudotume prisidėdami prie sprendimo, kuris būtų priimtas Europos Sąjungos vardu, paieškų.
Gerbiamasis Pirmininke, daugiau neturiu ko pridurti, išskyrus tai, jog labai noriu padėti pasiekti šį rezultatą bei jo siekdamas sulaukti šių rūmų narių paramos.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijos narė. - Gerbiamasis Pirmininke, manau, jog mums dalyvaujant Anapolyje dar buvo šiek tiek vilties. Visuomet kalbėdavau su atsargiu optimizmu, žinodama, kaip sunku pasiekti abipusių ministro pirmininko Olmerto ir prezidento Abbaso derybų, o Paryžiuje tuomet įvyko, mano nuomone, itin sėkminga įpareigojanti konferencija, kurios metu regėjome tiek daug paramos, jog manėme jau kilus naują tikrą impulsą. Tačiau tuo pat metu visada žinojome, kas šis naujas impulsas bet kada gali nuslopti. Manau, kad padėtis Gazoje bei sausio mėnesį mūsų akyse vykęs didžiulis smurtas yra viena iš itin sunkių situacijų, ardančių visą procesą, sunkinamą ir daugelio kitų dalykų, įskaitant raketų ir minosvaidžių atakas, nukreiptas prieš civilius Izraelio gyventojus. Žinoma, mes suprantame Izraelio valstybės įsipareigojimą ginti savo piliečius. Izraelio karinio atsako rezultatas - daug Gazos palestiniečių mirčių ir sužalojimų. Mes visuomet tvirtinome, kad civilių gyventojų judėjimo apribojimų priemonės nebus visiškai įgyvendinamos bei pasisakėme už prieigos ir judėjimo laisvę. Jos padardaug žalos civiliams Gazos gyventojams. Todėl nieko stebėtino, jog nueita per toli, kai žmonės prasilaužpro įvairias užtvaras ir sienų įtvirtinimus tarp Egipto ir Gazos.
Taigi kyla klausimas - ir šiuo aspektu aš visiškai palaikau Javierą Solaną: ką realiai galime padaryti, kad situacija vėl pasikeistų? Ilgą laiką ten buvo mūsų ES pasienio pagalbos misija (ES PPM) Rafah, deja, pastaraisiais mėnesiais ji negalėjo nieko nuveikti, tad mes, europiečiai, turime galimybę vėl imtis veiklos ir mėginti pasiekti kokį nors sprendimą. Manau, jog gerai yra tai, kad Javieras Solana vyksta į Egiptą teirautis, ką galėtume padaryti, ir veikiausiai suvesti visas skirtingas šalis, o tai yra itin sudėtinga. Tačiau taip pat manau, jog pravartu pastebėti, kad Salemas Fayedas jau kurį laiką yra pasirengęs suteikti įgaliojimus Palestinos savivaldai, kad būtų užtikrinta sienų kontrolė, nes tai lygiai taip pat svarbu. Galiausiai tai jų pačių atsakomybė. Kad tai būtų įvykdyta, Europos Sąjunga, mano nuomone, taip pat gali būti lengvinančiuoju veiksniu. Galėtume būti ne tarpininkais, bet padėjėjais. Neseniai Paryžiuje įvyko tolesnis susitikimas, kurio metu susitiko Norvegijos užsienio reikalų ministras Bernardas Kouchneris ir Tony Blairas. Aš buvau viena iš pirmininkaujančių šiai konferencijai. Mes svarstėme, ką reikėtų padaryti siekiant šios situacijos pokyčių, nesidalinant vien neigiama patirtimi. Mes visi nutarėme imtis vadinamųjų "greitos pradžios" projektų - tiek atkuriant saugumo infrastruktūrą, tiek mokyklas (jas ypač), nes būtent šiose srityse kiekvienas akivaizdžiai gali matyti, jausti ir gal net užuosti, jog vilties yra, jog mes norime ją įkvėpti, bei kad prieigos ir judėjimo laisvvis dėlto yra viena iš būtinų sąlygų, be kurių neįmanomas ekonominis vystymasis. Todėl mes tai visiškai remiame ir mėginame laikytis šios strategijos.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
PPE-DE frakcijos vardu. - (ES) Gerbiamasis Pirmininke, jei vienu žodžiu reikėtų nusakyti tai, ką pastarosiomis dienomis matėme prie Gazos Ruožo pietinės sienos, pavartočiau žodį "neviltis".
Prieš dvejus metus Palestinoje įvyko rinkimai. Keletas šio Parlamento narių - p. De Keyser, p. McMillan-Scottas ir kiti - dalyvavo šio rinkimų proceso metu, o šiandien, po dvejų metų, Palestina yra padalinta, vyrauja vargas, nusiminimas ir neviltis, ir tai rodo, kad demokratijos konsolidavimas nereiškia vien tik užtikrinti teisę balsuoti, tačiau privalo egzistuoti atstovaujančios institucijos, teisėtas jėgų pasiskirstymas ir pagarba žmogaus teisėms, pradedant teise į gyvenimą.
Tarptautinbendruomenmaldavo "Hamas" nutraukti smurtą. Jie to nepadarir todėl nebuvo išbraukti iš Europos Sąjungos teroristinių organizacijų sąrašo.
Akivaizdu, kad kitos pusės elgesys taip pat nebuvo tinkamas: Sprendžiant Palestinos klausimą, Izraelis pritarjos padalijimui, vykdgyvenviečių kūrimo politiką, taip pat represijas be jokios atrankos ir žiaurią blokadą, kuria nepasiekta nieko, išskyrus paramą "Hamas" organizacijai.
Ką galime padaryti mes? Manau, jog p. Solana viską puikiai apibūdino: paremti vyriausiojo įgaliotinio pastangas, taip pat Ketverto ir nuosaikiųjų arabų šalių Neapolio konferencijoje išdėstytą požiūrį, o svarbiausia - paremti politiką, apie kurią kalbėdami turėtume, mano nuomone, išreikšti dėkingumą Komisijai ir Komisijos narei Ferrero-Waldner, - būtent tokią politiką, kurios laikantis Europos Sąjungos veiksmai vykdomi pirmiausia atsižvelgiant į žmones - kenčiančius, patiriančius skausmą ir nepriteklių, mirštančius, ir, mano manymu, Artimuosiuose Rytuose tai, deja, jau ilgą laiką vyksta visai nereikalingai.
Véronique De Keyser
PSE frakcijos vardu. - (FR) Gerbiamasis Pirmininke, visos sienos galų gale griūna: Jerichono sienos, Varšuvos geto sienos, Berlyno siena, Atlanto siena, abejingumo siena. Rafah siena kartu su savo simboline reikšme yra šio aklo reikalavimo, kad žmogus turi būti laisvas, dalis.
Ką veikGazos Ruožo žmonės, atgavę savo laisvę? Ar jie bėgo į Egiptą? Ar ginklavosi "kalašnikovais"? Ne, nes ginklai, deja, visuomet pataiko į taikinį - tiek jei yra siena, tiek jei jos nėra. Jie bandapsirūpinti būtiniausiomis prekėmis. Jie ėjo apsipirkti, pirko vaistus, pieną kūdikiams, nes viso to Gazoje nėra. Mopedai, ožkos ir galvijai buvo perkeliami į Rafah keliamaisiais kranais, miniai palydint pritarimo šūksniais. Tai buvo siurrealistinis reginys. Po to visi išsiskirstį namus. Šie vaizdai pasako viską: kas anksčiau buvo neįmanoma, staiga tapo pasiekiama, o paskui žmonės sugrįžo prie savo kasdienių reikalų.
Dabar ant mūsų pečių gula istorinatsakomybė. Nebekyla klausimas, kas ketina atverti šio kalėjimo po atviru dangumi vartus, tačiau - kas ketina vėl juos uždaryti, kad Gazos žmonės vėl lėtai dustų? Nuo Anapolio konferencijos pradžios Europos Sąjunga atsidūružribyje. Dėl tam tikro veiksmų plano taikos proceso kontrolbuvo perduota Jungtinėms Valstijoms. Išsaugoti jungtinį pirmininkavimą donorų konferencijai Paryžiuje buvo tikras pasiekimas. Tiesiog puiku! Tačiau Europa turėjo Gazos prieigos įgaliojimą nuo 2005-ųjų. Ar mes esame pajėgūs vėl pradėti dialogą su egiptiečiais, Palestinos savivalda, "Hamas" ir Izraeliu ir valdyti palestiniečių susisiekimą su išorės pasauliu, ar ketiname likti tik represijų stebėtojais - represijų, kurios neišvengiamai prasidės? Tokia yra problemos esmė. Nekalbant apie ES PPM užduotį, tai apima palestiniečių vienybės ir taikos proceso ateitį, pagarbą tarptautinei teisei ir Europos Sąjungos reputaciją. Savo frakcijos vardu noriu aiškiai pareikšti p. Solanai: dėl Dievo meilės, judėkite pirmyn!
Chris Davies
ALDE frakcijos vardu. - Gerbiamasis Pirmininke, būdamas Parlamento delegacijos ryšiams su Palestinos įstatymų leidybos Taryba narys, aš mėginau suprasti, kodėl mums pareikalavus nutraukti gyvenviečių statybas Izraelis mus ignoruoja, o mes nieko nedarome? Kodėl mums pareikalavus pašalinti kontrolės postus Izraelis mus ignoruoja, o mes nieko nedarome? Kodėl mums pareikalavus nutraukti kolektyvines žmonių bausmes Gazoje Izraelis mus ignoruoja, o mes nieko nedarome?
Todėl išties dėkoju ES specialiajam įgaliotiniui Artimiesiems Rytams Marcui Otte, vakar atvykusiam į delegacijos susirinkimą ir pareiškusiam, kad mūsų politika, t. y. Europos politika, yra sekti Amerikos diktuojamą poziciją.
Prieš keletą savaičių Izraelio ministras pirmininkas pasakapie prezidentą Bushą: "Jis nedaro nieko, nesusitaręs su manimi. Jis nepalaiko nieko, kam aš prieštarauju. Jis nepasakys nieko, kas, jo nuomone, padarytų Izraelio gyvenimą sunkesnį."
Taigi Amerikos politika yra Izraelio politika, o mes, europiečiai, sekame šiuo vadovu. Todėl nenuostabu, kad mums smerkiant Izraelio veiksmus palestiniečiams tai atrodo tuščios kalbos. Ir nenuostabu, jog jos neturi pasisekimo. Laikydamiesi šio Europos požiūrio, prieš dvejus metus finansiškai parėmėme rinkimus Palestinoje, tačiau po to nebekreipėme dėmesio į jų rezultatą, taip pakenkdami mūsų palaikomai demokratijai Artimuosiuose Rytuose.
Laikydamiesi šio požiūrio, reikalavome sudaryti Palestinos vienybės vyriausybę, o kai vienybės vyriausybbuvo suformuota, atsisakėme kalbėti su ministru pirmininku ir puse kabineto, ir vyriausybžlugo.
Šis požiūris reiškė, kad atsisakome kalbėti su "Hamas" atstovais Gazoje, nepaisydami to, kad šiame regione jie yra tikroji galia. Kokias pamokas išmokome iš savo istorijos? Ar tai ne metas, kai Europa karpo raiščius, kuriais uždengia mums akis ir susaisto mus su šia vienašale Amerikos ir Izraelio politika? Ar tai ne metas, kai turime kalbėti nepriklausomai ir veikti turėdami viziją?
Daniel Cohn-Bendit
Verts/ALE frakcijos vardu. - (FR) Gerbiamasis Pirmininke, p. Solana, Komisijos nare, paimti visus žmones įkaitais buvo klaida. Tai kitos eros pamoka, kuri nebėra veiksminga, bet blogiausia jos pusta, kad situacija tapo blogesntiek politiniu, tiek žmogiškuoju aspektais. Todėl turime sau užduoti kelis klausimus. Politika izoliuoti "Hamas" ir taip izoliuoti Gazą buvo nesėkminga. "Hamas" dabar dar populiaresnnei anksčiau. Tai labai keista: p. Solana ir Komisijos narteigė, kad palestiniečiai turi atgauti sienų kontrolę, bet kaip Palestinos savivalda galėtų atgauti valdžią Gazoje? Vakarų Krantas - tai ne sienos. Tai viena problema. Kita problema yra Gazos sienos. Be to, Egiptas ir Izraelis yra pasirašę sutartį, pagal kurią egiptiečiams Sinajuje neleidžiama turėti ginklų. Tai sutartis, pasirašyta prieš 20 metų, įsigaliojusi kartu su taikos sutartimi. Net jei egiptiečiai norėtų sustabdyti teroristus Sinajuje, dėl pastarosios priežasties jie to negali padaryti. Taigi padėtis yra beprotiška, ir neabejotina, kad esant šiai beprotiškai padėčiai turime prisiimti atsakomybę. Pirma, yra atsakomybuž Gazos žmones, kad jie galėtų išgyventi, ir dėl to mes turime derėtis su Gazos administracinės valdžios atstovais. Negalime tik pasakyti: "Norime duoti jiems valgyti ir gerti, norime duoti jiems vaistų, bet nenorime kalbėtis su tais, kas gali jiems perduoti šiuos vaistus".
Antra, reikia pasakyti, kad palestiniečiai tikės taika tuomet, kai taika ką nors jiems duos. Šiuo metu Vakarų Krante padėtis sienų ar judėjimo laisvės atžvilgiu nkiek nepagerėjo. Taika yra konkretus, o ne abstraktus dalykas. Dabartinsituacija tokia, kad neketinama sustabdyti raketų, ir jei Izraelis ketina būti saugus, turime jam pasakyti: "Blokada palestiniečiams daro gyvenimą neįmanomą, o tai kelia grėsmę Izraelio saugumui". Tokia yra tiesa. Mes taip pat turime pasakyti prezidentui Bushui: "Bet kokiu atveju keletą artimiausių mėnesių jūs ten nebūsite. Tad būkite ramus ir palikite politiką kitiems, kurie geriau supranta šią situaciją." Ar Izraelio politika seks Amerikos politika, ar atvirkščiai, jos yra nesėkmingos, ir mes negalime jų paremti. Todėl Europos Sąjungai nepakanka pasakyti: "Judėkite pirmyn!", turi būti pasakyta: "Judėkite pirmyn teisinga kryptimi, kalbėkitės su tais, kas atsakingas, ir kalbėkitės su Izraelio lyderiais". Turi būti pasakyta, kad mūsų solidarumas su Izraeliu nereiškia, kad mes toliau palaikysime jo visiškai pražūtingą politiką.
Francis Wurtz
GUE/NGL frakcijos vardu. - (FR) Gerbiamasis Pirmininke, p. Solana, Komisijos nare, Gazos herojai dar kartą įrodė, kad jokios įtvirtintos sienos negali įkalinti laisvos žmonijos dvasios ir jokia smurto forma negali įveikti gyvenimo. Aš cituoju žodžius iš Nurito Peledo, Izraelio taikos kampanijos šalininko ir Sacharovo premijos laureato, kalbos, pasakytos prie Gazos vartų praėjusį šeštadienį, jam ten dalyvaujant kartu su kitais palestiniečių ir izraeliečių demonstrantais.
Žiūrint į šiuos žmones, neįmanoma, kad jūsų neapimtų motušės Kuraž jausmas matant, kaip iki nepakenčiamo lygio engiami ir pažeminti žmonės prasiveržia pro Izraelio blokadą ir galiausiai įkvepia šviežio oro bei naudojasi proga surasti vaikams pieno, šeimai maisto ir truputį džiaugsmo pakelti savo nuotaikai.
Kas vyksta dabar? Mes visi įžvelgiame dvejopą grėsmę, sklindančią iš Izraelio lyderių. Pirma, ketinimą panaudoti jėgą uždarant šią mažą laisvą erdvę arba pasirūpinant, kad ji vėl būtų uždaryta. Antra, bendresnio pobūdžio grėsmę atsikratyti atsakomybės dėl Gazos valdžios užėmimo ir perduoti ją Egiptui.
Jei vasario 28 d. Tarybos pareiškimo teisingi žodžiai turės realios reikšmės, Europos Sąjungai reikės spustelėti Izraelio valdžią labiau nei skelbiant įprastines nenuoširdžias daugiažodystes tiesiogiai ar Ketverte, kad būtų priimtas principas dėl nuolatinio tranzito vietų atidarymo, už kuriuos būtų atsakinga Palestinos savivalda, remiama Europos Sąjungos ir Arabų lygos. Jei iš Palestinos savivaldos ir toliau bus atimama bet kokia galimybpasiūlyti savo žmonėms bent nedidelę ateities viltį ir dėti pastangas siekiant būtino nacionalinio palestiniečių sutaikinimo, teks susidurti su blogiausia galima įvykių eiga. Gaila, bet šiuo metu mes sparčiai link to artėjame.
Mes visi žinome, kad įvykiams Gazoje ir Vakarų Krante, įskaitant Rytų Jeruzalę, yra reikalingas tarptautinės bendruomenės impulsas. Šio impulso nesuteiks išsisėmęs ir diskredituotas Amerikos prezidentas. Ateina Europos eilveikti.
Charles Tannock
Gerbiamasis Pirmininke, Gaza išlieka žmonijos tragedija, ir niekas iš mūsų šiuose rūmuose negali smerkti ilgai kentėjusių Palestinos piliečių už tai, kad jie prasiveržpro Rafah perėjimo punkto angą sienoje, norėdami įsigyti prekių Egipte.
Vis dėlto ES uždrausta teroristinorganizacija "Hamas" ir toliau brutaliai kontroliuoja teritoriją bei Gazos piliečius. Mano požiūriu, ši organizacija ir toliau tęsnusikalstamą karą nesirinkdama taikinių, paleisdama "Qassam" raketas į Izraelio civilius gyventojus, įskaitant neseniai vykusią platesnio masto ataką prieš Aškeloną. Tai reiškia, kad negalima smerkti Izraelio dėl ekonominės blokados taikymo, priimant tik pagrindinę humanitarinę pagalbą.
Atleiskite, p. Daviesai; atleiskite, p. Cohn-Benditai: jei "Hamas" nustos leisti raketas, Izraelis nutrauks blokadą - tai labai paprasta.
Ioan Mircea Paşcu
Gerbiamasis Pirmininke, faktinis Gazos atskyrimas nuo Vakarų Kranto, viena vertus, dar labiau komplikuoja jau ir taip sudėtingą situaciją. Bet, kita vertus, tai ją ir supaprastina.
Leiskite man paaiškinti pastarąjį teiginį. Pirma, tai palengvino dialogą tarp Izraelio ir Palestinos savivaldos iš Vakarų Kranto. Antra, ji sulaikislamistų radikalų karingumą, leisdama tinkamai jį paveikti, nes, viena vertus, turime radikalius "Hamas" lyderius ir likusius gyventojus, o šiuo atžvilgiu niekam ne paslaptis, ką mes turime palaikyti.
Iš čia seka trečias teiginys, kad vietoje dviejų narių lygtyje (vienas labai aiškus - Izraelis, o kitas, palestiniečiai, yra kiek neryškus), dabar mes turime lygtį su trimis aiškiai apibrėžtais nariais, įskaitant Gazą, su daugybos ženklu tarp narių, o tai reiškia, kad jei vienas iš jų yra lygus nuliui, tai bendras rezultatas irgi bus nulis.
David Hammerstein
(ES) Gerbiamasis Pirmininke, norėčiau užduoti tik kelis labai konkrečius klausimus: kaip mes galime grįžti prie ES PPM Rafah perėjimo punktui, jei ankstesnsituacija buvo nesaugi? Juk tai neginkluotas europiečių korpusas! Jei bus iššautas pavienis šūvis, jei susiformuos šiek tiek nesaugi situacija, ar visi policijos pareigūnai grįš į savo viešbutį Aškelone?
Kaip mes galime derėtis dėl susitarimo su palestiniečiais, Egiptu ir Izraeliu, kad pakeistume situaciją? Jei to daryti negalime, tai, kaip minėjo ir p. Ferrero-Waldner, grįžti prie ankstesnės situacijos nebus prasminga. Mes turime užsitikrinti situaciją, kuri būtų atspari nesaugumui.
Be to, kaip mes galime siekti taikos, nespręsdami situacijos Gazoje? Neapolio procese buvo vengiama kalbėti apie situaciją Gazoje, bet, mano nuomone, tokio požiūrio ilgiau laikytis negalima. Negali egzistuoti jokia Palestinos savivalda, susitaikanti su nesaugumu Gazoje, kol ten nėra taikos.
Pabaigoje norėčiau paklausti, kokie bus vidutinės trukmės sprendimai tiekti vandenį ir energiją į Gazą. Ar nebūtų galima pasiūlyti sprendimų pasienio zonai tarp Gazos ir Egipto, panašiai kaip buvo pateiktas pasiūlymas įrengti gėlinimo ir energijos gaminimo įrangą?
Luisa Morgantini
(IT) Gerbiamasis Pirmininke, ponios ir ponai, Šifos ligoninėje Gazoje vakar mirvaikas, o 80 žmonių mirGazos ligoninėje, nes negalėjo būti nuvežti į Izraelį gydytis. Šiandien Izraelio teisingumo teismas priėmvyriausybei, t. y. Barakui palankų sprendimą dėl blokados ir kuro tiekimo sumažinimo. Tokia yra dabartinsituacija.
P. Solana klausė: ką galime padaryti mes, europiečiai? Komisijos narteigė, kad mes turėtume atlikti pakeitimus į gerąją pusę. Pakeitimus į gerąją pusę gali atlikti tiesa. Šie pakeitimai - tai drąsa ne tik sakyti: žinau, kad jums tenka didžiulužduotis, kad jūs visą laiką dirbate, kad jūs kenčiate su mumis dėl palestiniečių ir izraeliečių kančių, bet drąsa taip pat yra užuojautos sukeltas poreikis ką nors nuveikti! Mes turime aiškiai pasakyti Izraelio vyriausybei, kad, jei ji nori padėti Salamui Fayyadui ir Mahmoudui Abbasui, ji turėtų ne tik sustabdyti Gazos blokadą, bet ir liautis žudyti jaunuolius, kaip tai darvakar Betliejuje, ir turėtų liautis sulaikyti palestiniečius gete Vakarų Krante.
Tai vyksta ne tik Gazoje. Gaza tapo dominuojančiu paveikslu, bet okupacija tęsiasi kiekvieną dieną. Taika yra svarbi kiekvienam, ji svarbi tiek palestiniečiams, tiek izraeliečiams. Mes turime blokuoti...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Reinhard Rack
(DE) Gerbiamasis Pirmininke, gerai, kad mes galime surengti šiuos debatus taip greitai po šiurpių įvykių Gazos Ruože. Taip pat gerai, kad Parlamentas turi galimybę bendrais bruožais išdėstyti savo poziciją p. Solanai ir p. Ferrero-Waldner. Taip pat svarbu, kad mes pasinaudotume šia galimybe išsamiau informuoti vieni kitus. P. Cohn-Benditas teigė, kad nepakako tiekti maistą, bet taip pat turėjome užmegzti pokalbius. Dabar turime tokius naujus mechanizmus kaip "Pegasus" programą, galinčią sėkmingiau skatinti dialogą ir bendradarbiavimą. Galbūt Komisijos nargali mums suteikti daugiau informacijos apie šiuos dalykus.
Frieda Brepoels
(NL) Gerbiamasis Pirmininke, p. Solana, Komisijos nare, iš visos širdies sutinku su kolegomis Parlamento nariais, kurie teigė, kad jau užtenka vien reikšti susirūpinimą dramatiškais įvykiais ir humanitarine situacija Gazoje, ir kad nepakanka paprasčiausiai skirti pinigus.
Priešingai, manau, kad į situaciją Gazoje ir blokadą reikia žiūrėti viso konflikto tarp Izraelio ir Palestinos kontekste. Palestiniečiai aiškiai sudėjo visas savo viltis į ES, kad ji pagaliau pasiūlys ką nors rezultatyvaus. Anksčiau buvo daug žadama, bet tikrovėje matome, kad ES, toliau įgyvendindama Anapolio konferencijos derybas bei veikdama Jungtinėse Tautose, nepasiekia aktyvaus tarpininko lygio. Manau, kad tai nepriimtina ir kad ES daugiau nebegali sau leisti stovėti šalia JAV, bet turi užimti savarankišką poziciją.
Bairbre de Brún
(GA) Gerbiamasis Pirmininke, aš atidžiai klausiausi Komisijos narės Ferrero-Waldner pasisakymo, bet nemanau, kad yra visiškai tinkama kalbėti apie palengvinimą arba paskatinimą, kai Izraelio vyriausybvykdo tokią politiką, kokią matėme prie sienos tarp Gazos ir Egipto.
Europos institucijos turi veikti; jos turi nesutikti su Izraelio vyriausybe ir garsiai bei aiškiai pareikšti, kad jos prieštarauja nežmoniškai blokadai, užgniaužiančiai gyvenimą Gazos Ruože.
Ši politika yra absoliučiai žiauri ir priešiška visų gyventojų, gyvenančių Izraelio okupacijos sąlygomis, atžvilgiu. XXI a. pateisinti tokių veiksmų negalima. Izraelis elgiasi absurdiškai, tvirtindamas, kad jie tik ginasi, tuo tarpu paprasti palestiniečiai tiesiog siekia užsitikrinti gyvenimą be jiems primestų kančių.
Mes turime veikti, užuot leidę dienas, savaites ir mėnesius nieko neveikdami, tik kalbėdami.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Gerbiamasis Pirmininke, įvykiai Gazoje yra tragiški, ir visi mano kolegos Parlamento nariai patvirtino, kad jie yra sukrėsti. Dėl šių įvykių turi apgailestauti ir Europos Sąjunga. Mes ne tik kenčiame nuo politinio silpnumo, tačiau aš taip pat nežinau, kaip mes galime įvykdyti savo įsipareigojimus suteikti efektyvią finansinę paramą ir humanitarinę pagalbą, kurią esame įsipareigoję teikti. TIM yra keičiama į PEGASE, ir mes investuojame į žmogiškuosius išteklius, mechanizmus bei Bendrijos išteklius.
Kyla klausimas, kaip šiuo metu mums sekasi tai daryti.
Gal turite naujienų, Komisijos nare? Ar humanitarinpagalba pasiekia Gazą? Ar vyksta bendradarbiavimas su Izraeliu, net jei vien šiuo klausimu? Ar gali Palestinos savivalda kokiu nors būdu prisidėti gerinant tiekimo kelią ir palengvinant humanitarinės pagalbos gavimą? Būtų logiška įgyvendinti PEGASE rytoj. Jūsų tarnybos skyrinvesticijas detalėms, planavimui ir žmogiškiesiems ištekliams. Kaip jums, Komisijos nare, pavyksta gyventi su šia vizija ir šiais ištekliais?
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Gerbiamasis Pirmininke, situacija Gazoje reikalauja nedelsiant nutraukti Izraelio blokadą. Reikia suteikti pagalbą Gazos žmonėms, kad jie patenkintų savo būtiniausius poreikius. Arabų lyga, Europos Sąjunga ir netgi Izraelis turėtų palengvinti "Fatah" ir "Hamas" bendravimą, kad būtų pasiekta palestiniečių vienybė, kaip buvo nacionalinės vienybės vyriausybės valdymo metu. Kad tai įvyktų, Izraelis turi paleisti iš kalėjimų visus išrinktus palestiniečių atstovus, kurie yra "Hamas" nariai. Turi būti sukurtos teisingos sąlygos surengti visuotinius rinkimus. Tiek Europos Sąjunga, tiek Jungtinės Valstijos turi aiškiai įsipareigoti, kad visiškai priims rinkimų rezultatus, kad ir kokie jie būtų.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijos narė. - (DE) Leiskite man trumpai pakartoti savo poziciją dėl šios tikrai keblios problemos, kurią mes pirmadienį dar kartą išsamiai svarstėme Bendrųjų reikalų ir išorės santykių taryboje. Turiu jums pranešti, nors tai ir taip suprantama, kad mes neapsiribojame vien kalbomis: Europos Sąjunga atliko savo vaidmenį priimant bendrą strategiją kartu su Jungtinėmis Valstijomis, palestiniečiais ir izraeliečiais bei, žinoma, taip pat su Jungtinėmis Tautomis ir Rusija Ketverto veikloje.
Nors tik užsiminiau apie Anapolį, anksčiau nurodžiau vieną šios strategijos aspektą, būtent dvišalių derybų procesą tarp prezidento Abbaso ir ministro pirmininko Olmerto. Kitas aspektas, labiau susijęs su mano darbu Komisijoje, yra pastangos sukurti naują vystymosi etapą, kuris atneš pažangą žmonėms, ir aš puikiai suprantu, kokia sunki ši užduotis. Aš visada buvau tiksliai informuota apie sunkumus, bet mes, savaime suprantama, labai stengėmės, kad padėtume, ir ši mūsų pozicija nesikeičia. Dėl šios priežasties mūsų politikos esmyra palaikyti p. Abbaso pastangas pasiekti taikos derybose, kad naudojantis šia taika būtų paskatintas susitaikymo su "Hamas" procesas. Tokia buvo pagrindinstrategijos idėja.
Taip pat vis dar ketiname remti tolimesnius susitikimus. Pastarosiomis dienomis įvyko susitikimas tarp p. Olmerto ir p. Abbaso. Mes žinome, kad šiame susitikime nebuvo pasiekta daug konkrečių rezultatų, bet tai suprantama, kadangi visus dabar vykstančius susitikimus nustelbia labai sudėtinga situacija. Vis dėlto mes turime ir toliau taikyti šį metodą. Vis dar turime priemonių laiku atverti keletą durų rengiantis kitam susitikimui Maskvoje, jei padėsime abiem šalims.
Tai yra viena monetos pusė. Kita pusyra humanitarinir ekonominperspektyva. Šioje vietoje štai ką turėčiau pasakyti tiems, kurie galbūt neperskaitmano pareiškimo: sausio 21 d. pateikiau labai aiškiai mūsų poziciją išreiškiantį pareiškimą apie situaciją Gazos Ruože, nes taip pat supratau, kad įvykiai tiesiog peržengribas. Kartu su kitais pareiškimais iš užsienio reikalų ministrų ir tarptautinių organizacijų tai padėjo pagerinti situaciją. Žinoma, blokada nebuvo visiškai nutraukta, bet situacija žymiai pagerėjo. O dėl humanitarinės pagalbos - tai taip pat atsako į jūsų klausimą, p. Kratsa-Tsagaropoulou - daug siuntų dabar iš tikrųjų pasiekia Gazos Ruožą.
Mes suprantame, kad to vis dėlto nepakanka. Ir pati žinau, p. Cohn-Benditai, kad mes susiduriame su nepaprastai bauginančia užduotimi. Jūs esate visiškai teisus, sakydamas, kad tai nepaprastai sudėtinga situacija; Vyriausiasis įgaliotinis puikiai tai žino, ir jis galbūt apie tai taip pat pareikš savo nuomonę. Vis dėlto šiuo metu mes ir toliau laikysimės bendros strategijos, kurią kartu nustatėme ir ketiname kartu įgyvendinti, ir mums nelieka jokio kito pasirinkimo, kaip tik reikalauti atidaryti sieną, ką, kaip žinote, pats Salamas Fayyadas laiko labai svarbiu žingsniu.
Leiskite man trumpai apibūdinti mūsų sukurtą mechanizmą, kuris iš tikrųjų pradės veikti po dviejų dienų, vasario pirmąją. Tai nuolatinis mechanizmas, ir tuo jis skiriasi nuo ankstesnio TIM, Laikinojo tarptautinio mechanizmo, kurį turėjome nuolat pratęsti. Dėl suprantamų priežasčių naujasis mechanizmas taip pat buvo sukurtas bendradarbiaujant su Palestinos savivalda. Rengdami šį projektą, mes labai glaudžiai dirbome su p. Fayyadu, kad šio projekto rezultatas atitiktų jo reikalavimus Palestinos ekonomikos ir, žinoma, jos infrastruktūros vystymo ir pažangos planui.
Čia turi būti dedamos bendros Europos pastangos. Tuo noriu pasakyti, kad mechanizmą - finansinį mechanizmą - galime naudoti ne tik mes patys, bet ir valstybės narės. Idėjos esmiš tikrųjų yra ta, kad kai kurios tarptautinės organizacijos ir ne Europos valstybės taip pat iš esmės turėtų galimybę pasinaudoti šiuo mechanizmu. Šis mechanizmas, kaip ir TIM, siūlo visapusišką priežiūrą ir kontroliavimą, nes mes, savaime suprantama, norime atitikti visus skaidrumo reikalavimus, ir jis yra skirtas arba suteikti tiesioginę biudžetinę pagalbą, nukreipti pagalbą per Jungtinių Tautų pagalbos ir darbo organizaciją ir kitas organizacijas, arba finansuoti mūsų projektus. Tačiau aš suprantu, kad šis klausimas šiuo metu ne toks svarbus, kaip pagrindinis politinis klausimas, būtent - ką mes galime padaryti, kad išspręstume dabartinę situaciją. Žinoma, puikiai suvokiu šią problemą, bet esant dabartinei konjunktūrai galiu jums pateikti tik šį vienintelį atsakymą.
Javier Solana
Vyriausiasis įgaliotinis bendrai užsienio ir saugumo politikai. ?- Gerbiamasis Pirmininke, aš labai atidžiai klausiausi visų pasisakymų. Galėčiau pakartoti tą patį ir pasakyti tai su tomis pačiomis emocijomis ir su tuo pačiu jausmu, nes mūsų jausmai yra bendri.
Tačiau jūs sakote, kad mes turime veikti, o ne kalbėti. Ar manote, kad veikimas šiandien pakeis mūsų politiką 180 laipsnių? Tiesą sakant, aš iš tikrųjų nežinau, ar tai yra protingas požiūris.
Kas įvyko pastarosiomis keliomis dienomis, išskyrus humanitarinę dramą? Mes galime kalbėti daug valandų ir iš tikrųjų išreikšti mūsų jausmus, nes mes ir jūs jaučiame tą patį - bent jau aš jaučiu - ir esu įsitikinęs, kad Komisijos narjaučia tą patį.
Prieš savaitę, praėjus vos kelioms valandoms po to, kai prasiveržįtampa, buvo surengtas Arabų lygos susitikimas. Jie priėmsprendimą, kurį pirmadienį palaikBendrųjų reikalų ir išorės santykių taryba, ir kurį mes ketiname bandyti įgyvendinti per artimiausias valandas po susitikimo, vykstančio šį rytą tarp Palestinos savivaldos ir Egipto - jis vyksta, kol mes dabar kalbame ir jis tęsis per naktį ir turbūt rytoj ar poryt - kai jie bus pasiekę derybų tašką, kuriame mes galėsime iš tikrųjų veiksmingai prisidėti.
Bet manau, kad praėjus mėnesiui po Paryžiaus konferencijos, pusantro mėnesio po Anapolio konferencijos, kai įsitraukusios visos Arabų šalys, kai kitos šalys pirmą kartą atlieka konstruktyvų vaidmenį, - manau, kad turime prisitaikyti veikti ta kryptimi. Dabar nebūtų rimta iš mūsų pusės imtis vaidmens vieniems Mes turime atlikti vaidmenį kartu su visais partneriais, kurie ten yra. Mes palaikome - ir Tarybos išvados yra labai aiškios šiuo klausimu - sekmadienį priimtą Arabų lygos sprendimą, kiek jame aptariamos sienos, ir tai buvo įrodyta pirmadienį. Mes sekame diskusijas trečiadienį ir ketvirtadienį.
Manau, kad tai yra veikimas, bet nežinau, ką galiu nuveikti. Kitas dalykas, jei jūs raginate mane
EN- "judėti į priekį teisinga kryptimi". Tai reiškia, kad šiuo metu einame neteisinga kryptimi.
(Nutraukia p. Cohn-Benditas: "...nežinoma kryptimi...")
Gerbiamasis Pirmininke, manau, kad jei p. Cohn-Benditas,
EN Vyriausiasis įgaliotinis bendrai užsienio ir saugumo politikai.- gerai žinomas Parlamento Narys, sako, kad Europos Sąjungos strategija šiandien yra "inconnue", je ne comprends rien. Jūs galite sakyti, ką tik norite. Jūs galite sakyti, kad šiandien Europos Sąjungos strategija po Anapolio konferencijos, po pirmininkavimo Paryžiaus konferencijai, suteikto palaikymo Arabų lygai yra "inconnue", jūs galite sakyti ką nors kita, bet nemanau, kad galima pritarti, jog ji yra "inconnue". Jums gali tai nepatikti -
(Prieštaravimas)
Jūs galite nesutikti, bet labai sunku teigti, kad ji nėra žinoma. Aš taip pat jaučiu tokius jausmus, kuriuos jūs labai iškalbingai išreiškėte. Dar galėčiau pasakyti, kad ateinančiomis dienomis bei valandomis jums ir mums tenka atsakinga pareiga, ir ją mes turime įvykdyti. Mes galime išspręsti situaciją? Aš nežinau. Jūs nežinote. Bet jūs galite būti tikri, kad mes bandysime, ir bandysime palaikyti p. Fayyadą, nes mes su juo kalbėjomės visą šį laikotarpį. Jis yra geranoriškas žmogus, todėl mes negalime jo apleisti. Aš neketinu jo apleisti.
Todėl mes turime ir toliau dirbti šia kryptimi. Pasitaikys nusivylimų. Tai nuliūdins. Ar ketiname išspręsti visas problemas? Aš nežinau. Bet mes ketiname bandyti su visa mūsų energija ir mūsų geriausiais norais.
Aš jaučiu tuos pačius jausmus, kuriuos jūs išreiškėte. Nesakyčiau, kad mano jausmai yra gilesni, bet jie yra bent jau tokio paties gilumo kaip jūsų, visų mūsų čia esančių draugų, nes mes visi esame toje pačioje pusėje, mes esame jau ilgą laiką kartu įsitraukę į šį mūšį. Todėl mūsų jausmai nesiskiria, ir mes turime tęsti tai, ką darėme.
Manau, kad mes turime judėti ta kryptimi. Aš pažadu jums, kad eisiu ten. Aš bandysiu susitikti su egiptiečiais, Saudo Arabijos gyventojais ir visais - amerikiečiais, rusais, visais - kad suprasčiau, ar galime pasiūlyti ką nors, kas pakeistų situaciją. Tai turi būti kažkas skirtingo visiems. Priešingu atveju, mano nuomone, mes negalėsime pasiekti jokių rezultatų.
Jūs galite sakyti, kad nepamatėte rezultatų po kelių metų. Nuo 1967 m. mes nepasiekėme rezultatų dirbdami bendrai kaip tarptautinbendruomenė. Tai tiesa. Už tai mums tenka atsakomybė. Bet aš nemanau, kad mes galime išspręsti problemą rytoj, dabar priimdami sprendimą, kuris skiriasi nuo sprendimo, kurį priėmėme Taryboje pirmadienį.
Dabar turime Europos Vadovų Tarybos pirmadienį parengtą struktūrą, ir mes turime pabandyti ją įgyvendinti. Būčiau laimingas, jei galėčiau sugrįžti, pakalbėti su jumis ir visiškai atvirai išdėstyti, kaip mes čia ir darome, mūsų veiksmų pasekmes.
Bet prašau nemanyti, kad mes nejaučiame to paties. Mes jaučiame. Mes išgyvename tenykštę situaciją, ir negalime nieko daugiau pridurti. O kalbant apie veikimą, tai būkite tikri, kad mes ketiname nuveikti tiek, kiek galime.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks per vasario dalinę sesiją.
Rašytiniai pareiškimai (142 straipsnis) <BRK>
Alessandro Battilocchio
raštu. - (IT) Dėkoju, gerbiamasis Pirmininke. Šiuose rūmuose per ilgus debatus jau daug kartų buvo aptarinėjama izraeliečių ir palestiniečių problema. Tačiau turėtume pripažinti, kad, kalbant objektyviai, vaidmuo, kurį Europos Sąjungai ligi šiol pavyko atlikti sprendžiant šią situaciją, apskritai buvo menkas: tiek daug deklaracijų, pareiškimų apie ketinimus, judėjimų ir dokumentų, bet iš tikrųjų labai mažai veiksmų nuoseklumo. aš neseniai lankiausi Palestinoje ir ten mačiau sielvarto, nusivylimo ir rezignacijos prislėgtus žmones, kurie pavargo nuo keletą metų neištesimų pažadų. Situacija vis blogėja ir kyla rimtas pavojus, kad Palestinos teritorijos pateks į "Hamas" ekstremistų rankas. Oras, kuriuo ten kvėpuojama, yra sunkus, ir atrodo, kad griebtis smurto yra beveik neišvengiama. Būtent dabar laikas iš tikrųjų senka: arba Europa suras jėgų ir gebėjimų pakeisti šią situaciją, arba mes visi būsime atsakingi už tai, kad nepakankamai stengėmės išvengti blogiausio.
Tunne Kelam  
raštu - Kaip minėjo mano kolega Michaelis Gahleris, dabartinrezoliucija palaiko šešių didžiųjų valstybių poziciją tęsti spaudimą Iranui.
Mano požiūriu, praktinproblema yra ta, kaip šią rezoliuciją supras Irano režimas. Tokioje situacijoje, kai svarbūs tarptautinės politikos veikėjai nenori ar nesugeba sutarti dėl rimtų sankcijų Iranui taikymo, vargu ar yra nors kokia galimybė, kad ši rezoliucija turės reikšmės.
Tačiau vis dar yra vienas iki šiol neišbandytas būdas padaryti įtaką.
Šis būdas yra suteikti galimybę iraniečių opozicijos judėjimui, nutraukiant Europos Sąjungos vyriausybių vykdomą jo politinį malšinimą. Europos pirmosios instancijos teismas 2006 m. gruodžio mėn. ir Jungtinės Karalystės teismai praėjusį lapkričio mėn. nutarė, kad nėra visiškai jokio pagrindo tokiu būdu izoliuoti Irano opoziciją. Išlaisvindama Irano opozicijos rankas taikiems veiksmams, ES ne tik įgis efektyvų svertą daryti įtaką mulų režimui, bet ir pasirinks trečią, labiau realistinį kelią tarp, viena vertus, gera linkinčios diplomatijos, ir, kita vertus, JAV tipo karinės intervencijos.
Jei mūsų nuoširdūs ketinimai skirti sukelti teigiamus pasikeitimus Irane, pasinaudokime šiuo trečiuoju keliu.
