Timpul afectat întrebărilor (întrebări adresate Comisiei) 
Președintele
Urmează timpul afectat întrebărilor (B7-0552/2010).
Următoarele întrebări sunt adresate Comisiei.
Partea întâi

Subiect: Criteriile de la Basel III și băncile europene
La 12 septembrie 2010, Comitetul de la Basel a anunțat stabilirea unor criterii noi privind consolidarea stabilității sistemului financiar. Aceste criterii prevăd în special o creștere a ratei acțiunilor ordinare în raport cu activelor ponderate. Poate Comisia să răspundă la următoarele întrebări: Consideră Comisia că necesitatea stabilirii criteriilor de la Basel III decurge din recenta criză financiară sau vine să completeze problemele structurale pe care Basel II nu le-a putut remedia? Care vor fi consecințele criteriilor de la Basel III asupra furnizării de lichidități pe piață de către băncile europene?
Consideră Comisia că Basel III va avea ca efect accelerarea fuziunilor dintre bănci? Estimează Comisia că noile criterii dezavantajează într-o măsură și mai mare poziția pe care o dețin băncile mici în comparație cu marile grupuri bancare? Va trebui ca aceste criterii să constituie obiectul unei consultări mai ample în cadrul G20, în perspectiva instaurării unor baze concurențiale mai echitabile pentru sectorul financiar pe piața mondială?
Michel Barnier
Domnule președinte, bună seara tuturor. Domnule președinte, tocmai am sosit de la Luxembourg, unde a avut loc o reuniune a Consiliului miniștrilor de finanțe și ai economiei, care au ajuns la un acord unanim referitor la proiectul de directivă privind fondurile speculative și capitalul privat.
Menționez acum acest lucru în fața Parlamentului deoarece acest proiect, care va continua să fie un proiect până în momentul în care va fi dezbătut aici de domniile voastre, datorează mult Parlamentului European, lucrului raportorului, domnul Gauzès, și numeroaselor modificări prevăzute și incluse în votul final al Consiliului de Miniștri, îndeosebi celor referitoare la pachetul de supraveghere financiară care datorează, de asemenea, foarte mult contribuției Parlamentului European.
Firește, acum vom lucra împreună cu Parlamentul pentru a finaliza acest acord cu privire la reglementarea fondurilor speculative și a capitalului privat. Este prima dată când acest sector va fi supus reglementării europene, și aș dori să vă mulțumesc anticipat pentru rolul pe care l-ați avut în acest proiect de directivă.
Doamna Kratsa-Tsagaropoulou m-a întrebat despre discuțiile care sunt în curs la Basel și care au legătură cu problema reglementării pe care tocmai am menționat-o. Reforma bancară este o chestiune foarte importantă și doresc să salut din nou angajamentul Parlamentului, dovedit prin munca excelentă a colegului nostru, domnul Karas; am vorbit chiar aici despre acest aspect, în urmă cu două săptămâni. Veți fi chemați să vă spuneți părerea cu privire la Directiva 4 privind cerințele de capital care va fi prezentată în primăvara anului 2011 pentru a pune în aplicare acordul Basel III în Europa.
Doamnelor și domnilor, este puțin spus că am întâlnit și că traversăm încă o criză financiară fără precedent care nu s-a terminat încă. Potrivit Fondului Monetar Internațional, pierderile bancare atribuite crizei se ridicau la 2 300 de miliarde de euro la finele anului 2010, din care jumătate au provenit din băncile europene. Această criză, care a început în sectorul financiar, a prăbușit economia europeană într-o recesiune gravă. Produsul intern brut european s-a micșorat cu 5,7 %, respectiv cu 700 de miliarde de euro numai anul acesta.
Trebuie să restabilim încrederea și stabilitatea în sistemul bancar și să garantăm faptul că creditul continuă să alimenteze economia reală, întreprinderile, ocuparea forței de muncă și creșterea. Uniunea Europeană și statele membre au adoptat un ansamblu de măsuri de urgență fără precedent, care au fost, la vremea respectivă, nu cu mult timp în urmă, finanțate de către contribuabili. Astfel, Comisia a aprobat ajutor de stat în valoare de 4 100 de miliarde, echivalentul a 35 % din produsul intern brut european. În combinație cu politicile fiscale destinate ieșirii Europei din recesiune, aceste măsuri de sprijin au alimentat deficitul și datoriile publice.
Doamnelor și domnilor deputați, cetățenii și contribuabilii au fost cei care au plătit o dată - vor plăti a doua oară? Personal nu cred acest lucru și sper că nu se va întâmpla, căci nu ar fi corect. Politica noastră este prevenirea, deoarece prevenirea este întotdeauna mai ieftină decât tratamentul. Trebuie să prevenim producerea crizei și a efectelor sale dezastruoase pentru a doua oară și vom introduce reglementările Basel III în Europa întocmai pentru a aduce această necesitate de prevestire și de prevenire în politicile noastre prevăzătoare.
În același spirit, dorim să oferim Europei un cadru de prevenire pentru rezolvarea crizelor bancare, care, din nou, se va baza pe opiniile Parlamentului. Mă gândesc, în special, la munca întreprinsă de doamna Elisa Ferreira.
G20, în decizia din 2 aprilie 2009, a făcut Comitetul de la Basel pentru supraveghere bancară responsabilă pentru îmbunătățirea în profunzime a reglementărilor Basel II, acolo unde era necesar, cu scopul de a întări rezistența băncilor și de a îmbunătăți stabilitatea financiară. Liderii UE și-au exprimat sprijinul față de acest obiectiv la 19 și 20 martie 2009. Reglementările Basel III au fost dezvoltate în cadrul Comitetului de la Basel de către specialiști ai autorităților de reglementare și de supraveghere ale celor 27 de piețe bancare internaționale mari, cu participarea foarte activă a Comisiei în numele tuturor statelor membre ale Uniunii Europene.
Analiza realizată de Comisia noastră și de Comitetul de la Basel arată faptul că noile reglementări vor întări stabilitatea financiară, vor limita prociclicitatea și vor duce la avantaje economice și sociale importante pentru o gamă largă de acționari datorită reducerii așteptate a frecvenței crizelor bancare și a riscurilor pe care le implică. Această reformă va aduce beneficii mai ales debitorilor, companiilor și indivizilor, dar și creditorilor, guvernelor, întreprinderilor mici și mijlocii și cetățenilor noștri în general.
Desigur, aceste beneficii se vor manifesta treptat datorită introducerii progresive a noilor reglementări și a clauzelor tranzitorii anunțate de către Grupul guvernatorilor și al șefilor autorităților de supraveghere la data de 12 septembrie 2010.
Același lucru este valabil și pentru cerințele de lichidități. Reglementările cu privire la lichidități sunt supuse unei perioade de observație până în anul 2015. Doamna Kratsa-Tsagaropoulou m-a întrebat dacă noile reglementări vor accelera fuziunile dintre bănci; nu acesta este obiectivul reformei, dar în cazul în care unele bănci nu vor reuși să se conformeze noilor reglementări la timp și vor trebui, prin urmare, să fuzioneze cu concurenții sau chiar cu partenerii lor, acest lucru va duce la o mai mare protecție a depunătorilor și a creditorilor, precum și la creșterea stabilității financiare.
Înțeleg, de asemenea, preocuparea dumneavoastră cu privire la faptul că noile reglementări vor afecta în mod disproporționat băncile mai mici. Studiul cantitativ realizat de către Comitetul european al inspectorilor bancari cu privire la impactul Basel III asupra sectorului bancar a arătat faptul că băncile mici, doamnă Kratsa-Tsagaropoulou, vor fi, în realitate, afectate mai puțin de noile reglementări decât primele 50 de grupuri bancare ale Uniunii Europene. Acest lucru se datorează în principal nivelul mai ridicat de valorificare inițială a băncilor mici și modelului lor economic mai simplu.
În cele din urmă, Comisia acordă importanță considerabilă stabilirii unor condiții de concurență echitabile la nivel internațional. În acest stadiu nu consider că este de dorit ca G20 să redeschidă o altă dezbatere de anvergură cu privire la ansamblul reglementărilor definite în contextul Basel III, deoarece acestea au fost rezultatul unor discuții lungi și echilibrate. Pe de altă parte, guvernanța politică a celor din G20 și Comitetul pentru Stabilitate Financiară reprezintă un instrument pentru Europa, permițându-i acesteia să se asigure că toți vor aplica în mod eficient, corect și la timp acordul Basel. Iată răspunsul meu la această întrebare foarte importantă.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Domnule președinte, sunt de acord cu faptul că domnul comisar Barnier a dat un răspuns foarte complet. A făcut referire la toate întrebările, lucru rar întâlnit în răspunsurile domnului comisar. Aș dori, dacă îmi permiteți, domnule comisar, să vă adresez o întrebare suplimentară cu privire la lichiditatea băncilor potrivit Basel III. Credeți că lichiditatea nu va fi afectată în mod direct deoarece piețele sunt afectate deja de lipsa de lichidități a băncilor și deoarece măsurile vor fi aplicate treptat? De ce crede Comisia că lichiditatea nu va fi afectată în condițiile în care piața are mare nevoie de ea?
Paul Rübig
(DE) Domnule comisar Barnier, mă interesează foarte mult să știu ce efect are Basel II pe piața americană, unde numeroase, sute de bănci mici au dat faliment acum. Ce impact a avut asupra băncilor mari? Ce se întâmplă cu Basel III în Statele Unite? Va fi pus în aplicare aici în același timp ca în Europa sau Statele Unite îl vor pune în aplicare înaintea noastră? Care este programul pentru punerea în aplicare a Basel II și Basel III în ceea ce privește Statele Unite?
Janusz Władysław Zemke
(PL) Domnule comisar, doresc să vă mulțumesc pentru această informație, care este foarte importantă deoarece prezintă situația financiară din Europa și situația financiară a băncilor, iar Comisia Europeană se ocupă de aceste lucruri în fiecare zi. Din fericire, observăm o îmbunătățire indiscutabilă în această privință. Întrebarea mea este foarte scurtă: ați spus că, în primăvara anului 2011, Comisia Europeană va anunța propuneri noi. Doriți să împărtășiți puțin mai mult despre caracteristicile esențiale ale acestor propuneri?
Michel Barnier
Domnule președinte, doamna Kratsa-Tsagaropoulou m-a întrebat despre lichiditate. Doresc să reamintesc faptul că criza financiară a arătat că băncile care dispuneau de lichidități în exces s-au abținut de la acordarea de împrumuturi pe piața interbancară deoarece au acumulat cu foarte multă prudență lichidități pentru propriile necesități potențiale. Mai mult, această chestiune s-a agravat din cauza lipsei de înțelegere a sănătății financiare a altor instituții. După părerea mea, noile cerințe cu privire la lichidități vor ajuta la rezolvarea chestiunii referitoare la lichiditatea insuficientă de pe piețe, atât prin îmbunătățirea managementului riscului lichidității băncilor, cât și prin întărirea rezervelor de numerar.
Acordurile tranzitorii proiectate de Comitetul de la Basel anticipează că noua rată de acoperire a lichidităților va deveni obligatorie abia în 2015, doamnă Kratsa-Tsagaropoulou, fapt care ar trebui să ofere băncilor suficient timp pentru a se conforma și pentru a reduce, cred, efectele nedorite pe piețe pe durata perioadei de tranziție.
Domnule Rübig, ați menționat Basel II. Doresc să reamintesc tuturor faptul că în Statele Unite, caz despre care ați vorbit, Basel II nu este încă pus în aplicare, ca, de altfel, nici Basel 2,5. În timpul primei mele vizite în Statele Unite, la 9 și 10 mai 2010, am încheiat, de asemenea, un acord, sau mai degrabă am ajuns la un acord, cu domnul ministru al Statelor Unite - cu care mă voi întâlni săptămâna viitoare - cu privire la punerea în aplicare a acordului Basel 2,5 în Statele Unite la jumătatea anului 2011.
Domnule Rubig, întrebarea dumneavoastră este foarte importantă deoarece ne oferă ocazia de a afirma că avem un angajament internațional. Americanii au avut un rol important în elaborarea reglementărilor acordului Basel. Sunt implicați îndeaproape în proces și, prin urmare, ar fi de neexplicat ... permite-ți să spun acest lucru într-un mod pozitiv. Ar fi complet normal ca deciziile luate în comun să fie puse în aplicare în comun, în paralel. Sunt foarte atent la acest paralelism cu Statele Unite; pe care, de altfel, îl voi verifica peste câteva zile, în timpul celei de-a doua vizite.
În mod general, cu privire la impactul acordului Basel III asupra băncilor mari și a celor mai puțin mari, vom recurge, cu foarte mare grijă, fără a improviza, la studii de impact macro și microeconomice, și voi folosi toate marjele de flexibilitate necesare elaborării celor mai bune măsuri și decizii calibrate cât mai bine posibil.
Domnul Zemke m-a întrebat despre calendar. Domnule Zemke, în primăvara anului 2011, vom face următoarele lucruri: vom redacta texte legislative, un proiect de directivă numit Directiva privind cerințele de capital 4 (CRD 4); după ce vom efectua toate studiile de impact, o evaluare a măsurilor acordului Basel, studiul de impact macro și microeconomic și evaluări ale celorlalte măsuri cărora le acord atenție - am vorbit despre acestea mai devreme - care implică supraveghere internă și externă, această directivă va pune în aplicare în mod adecvat un sistem de prevenire a riscurilor în bănci, urmat de o evaluare transatlantică.
Am nevoie de câteva luni pentru a face o treabă serioasă: să ascult Parlamentul, să ascult părțile interesante ale serviciilor financiare, să iau măsurile potrivite și să fac propuneri bune. Toate acestea vor avea loc în primăvara anului 2011, cu CRD 4 și cu aceste texte legislative.
Subiect: Summitul Africa-UE/Siguranța alimentară
La 16 octombrie a avut loc Ziua Mondială a Alimentației. Recent, FAO a atras atenția asupra faptului că situația este în continuare inacceptabilă, în ciuda unei ușoare îmbunătățiri la nivelul numărului de persoane care suferă de foamete cronică în lume (925 de milioane anul acesta față de 1 023 de milioane în 2009). Lipsa siguranței alimentare periclitează primul obiectiv al ODM, în special în Africa Subsahariană. Înainte de următorul summit UE-Africa (Tripoli, 29-30 noiembrie), numeroase părți implicate cer parteneriatului strategic să acorde o mai mare importanță siguranței alimentare și să includă aspecte legate de accesul la alimente, de infrastructuri, de proprietatea funciară și de adaptarea la schimbările climatice. Consideră Comisia necesară introducerea unui nou parteneriat specific privind siguranța alimentară în cadrul Strategiei comune UE-Africa? Intenționează aceasta să consolideze și să coordoneze aspectele orizontale incluse în parteneriatele existente, necesare pentru garantarea siguranței alimentare în Africa?
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Domnule președinte, întrebarea abordează aspecte foarte importante. Garantarea faptului că toți cetățenii au acces la hrană nutritivă este obiectivul principal al cooperării pentru dezvoltare. Reducerea procentului de oameni flămânzi la jumătate este, prin urmare, primul din cele opt Obiective de dezvoltare ale mileniului pe care comunitatea globală a promis să le atingă până în 2015.
Siguranța alimentară va continua să fie o prioritate primordială pentru Uniunea Europeană în relațiile sale cu Africa, unde multe țări sunt în urmă cu ODM 1, unde peste 70 % din populație trăiește în zone rurale și unde 90 % din producția agricolă este realizată de mici proprietari de pământ la ferme de familie.
Siguranța alimentară era deja o prioritate a primului plan de acțiune UE-Africa, în cadrul parteneriatelor privind ODM-urile, și vom propune menținerea acesteia ca domeniu prioritar în cadrul următorului plan de acțiune care este elaborat în prezent.
Vom garanta, de asemenea, faptul că, aspectelor transsectoriale care au legături directe cu securitatea alimentară, cum ar fi cercetarea, comerțul și integrarea regională, li se acordă importanța cuvenită în acest plan de acțiune care va urma.
Accentul pus de Uniunea Europeană pe siguranța alimentară merge mână în mână cu importanța pe care chiar liderii africani au acordat-o agriculturii și securității alimentare.
Vastul program pentru dezvoltarea agricolă a Africii este cadrul comun de acțiune în această zonă și vom continua să sprijinim această inițiativă.
Acestea fiind spuse, cred că deținem suficiente mecanisme în acest stadiu pentru a ne păsa de consumul de alimente nutritive și nu este necesară introducerea unui parteneriat concret pentru siguranță alimentară în cadrul strategiei comune Africa-UE.
Așa cum am spus, această dimensiune este deja acoperită de către parteneriatul cu privire la ODM-uri, printre altele.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Domnule președinte, mulțumesc mult, domnule comisar, pentru răspunsul dvs. care va fi foarte util pentru summitul Uniunea Europeană-Africa.
Aș dori să vă întreb dacă ne puteți da informații suplimentare cu privire la tipurile de dezbateri care au avut loc la întâlnirea la nivel înalt organizată la New York cu privire la Obiectivele de dezvoltare ale mileniului referitor la securitatea alimentară, și dacă Comitetul pentru securitate alimentară mondială al Organizației pentru alimentație și agricultură a primit imboldul necesar pentru a coordona efortul global pentru combaterea foametei.
Georgios Papanikolaou
(EL) Domnule președinte, domnule comisar, Comisia a pus bazele mecanismului Reflex pentru țările vulnerabile în urmă cu un an, în luna august 2009, alocând 500 de milioane de euro în scopul combaterii impactului crizei economice globale asupra țărilor africane mai fragile pe durata perioadei 2009-2010.
A fost acest program evaluat de Comisie pentru a stabili dacă banii au fost folosiți corespunzător în cele din urmă? Doresc să-i reamintesc Camerei că acest program este destinat agricultorilor, micilor proprietari de pământ cărora li se dă îngrășământ și sămânță pentru însămânțat cu scopul măririi randamentului fermei pe termen lung și al dobândirii securității alimentare pe termen mediu.
Marc Tarabella
(FR) Dar mai presus de cifrele citate de onorabilul nostru coleg, domnul Guerrero Salom, în Africa subsahariană, din 829 de milioane de locuitori, în jur de 240 de milioane, adică 30 % din populație, suferă de foame. Cu toate acestea, știind faptul că în a doua jumătate a secolului XX producția agricolă și alimentară a crescut de 2,6 ori, constatăm că a progresat mai mult în 50 de ani decât cei 10 000 de ani anteriori.
În raport cu acest fapt, cred că este iresponsabil să se cultive bumbac ca produs principal, de exemplu, în Burkina Faso, în timp ce 49 % din populație suferă de foame. Domnule comisar, nu ar trebui ca politicile de dezvoltare să repună producția agricolă alimentară în centrul priorităților politicilor de dezvoltare?
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Pe scurt, cu privire la întrebarea referitoare la summitul ODM, cred că principalul rezultat al acestui summit este acordul transparent dintre țările dezvoltate și cele în curs de dezvoltare de a reuși să realizeze ODM-urile până în 2015, și îndeosebi ODM 1, de a reduce sărăcia mondială la jumătate și, de asemenea, de a consolida aspectele referitoare la securitatea alimentară. Este foarte clar faptul că trebuie să luăm numeroase măsuri acum pentru a realiza ODM-urile.
Cu privire la întrebarea domnului Papanikolaou, avem de fapt două facilități. Reflex se adresează în special țărilor aflate în criză. Am eliberat, de asemenea, o facilitate pentru alimente în valoare de 1 miliard de euro pentru a sprijini agricultorii, micii proprietari agricoli, iar acest lucru a avut desigur multe rezultate ca răspuns la criza alimentelor. În multe țări, situația aprovizionării cu alimente s-a îmbunătățit. Problema este că securitatea alimentară este o măsură singulară, deci oferim ajutor pe timp de criză.
Ajungem astfel la întrebarea pe care mi-a adresat-o domnul Tarabella. Securitatea alimentară este cu siguranță unul dintre domeniile pe care le voi propune în cadrul cărții verzi ca element asupra căruia ar trebui să se axeze Uniunea Europeană, mai ales din moment ce am avut o experiență foarte pozitivă cu facilitatea pentru alimente. Știm ceea ce ar trebui făcut și ar trebui să încercăm să dobândim creștere productivă bazată, de asemenea, pe structurile agricole predominante încă în Africa.
Partea a doua
Subiect: Controlul privind aplicarea drepturilor călătorilor care folosesc avionul sau trenul
În temeiul Regulamentului (CE) nr. 261/2004și al Regulamentului (CE) 1371/2007, au fost acordate drepturi elementare comune tuturor pasagerilor aerieni și feroviari din Uniunea Europeană. Controlul privind aplicarea acestor reglementări a fost delegat de către fiecare stat membru unui organism independent.
Cum poate să se asigure Comisia, ținând seama mai ales de gestionarea uneori haotică a situației pasagerilor aerieni în urma erupției vulcanului islandez, că organismele de control aplică în mod uniform reglementările și că dispun de mijloace suficiente pentru a reacționa rapid?
Siim Kallas
vicepreședinte al Comisiei. - Așa cum a subliniat onorabilul deputat, Regulamentul (CE) Nr. 1371/2007 cu privire la drepturile călătorilor din transportul feroviar, Regulamentul (CE) Nr. 261/2004 cu privire la drepturile pasagerilor transportului aerian - și permiteți-mi să adaug Regulamentul (CE) Nr.1107/2006 cu privire la drepturile persoanelor cu handicap și ale persoanelor cu mobilitate redusă care călătoresc cu avionul - recunoaște anumite drepturi minime, comune pentru cetățeni, când călătoresc cu trenul sau cu avionul.
Punerea în aplicare corectă a acestor regulamente trebuie asigurată de organele naționale de aplicare desemnate în statele membre. Aceste organe, în special, trebuie să ia toate măsurile rezonabile pentru a garanta faptul că drepturilor pasagerilor sunt respectate în întregime. Sarcina Comisiei este să se asigure că legislația UE este aplicată corect și pusă în aplicare de statele membre prin monitorizarea constantă a activității lor.
Organele naționale de aplicare nu au nicio obligație legală de a raporta doar în virtutea condițiilor regulamentelor. Aceștia răspund cererii Comisiei în conformitate cu principiul general al cooperării loiale dintre statele membre și instituțiile UE prevăzut în tratat.
Cât despre criza norului vulcanic, Comisia a reacționat repede și a făcut tot posibilul pentru a se asigura că, în conformitate cu concluziile Consiliului Extraordinar desfășurat la 4 mai 2010, normele cu privire la călătorii din transportul aerian sunt aplicate într-un mod unitar și armonios pretutindeni în UE. Pentru a atinge acest obiectiv, Comisia a pregătit și a convenit asupra unor orientări neoficiale interpretative cu autoritățile naționale și a menținut contacte strânse cu acestea și cu toate părțile interesate.
Marc Tarabella
(FR) Domnule comisar, înțelegeți cu ușurință că adoptarea regulamentelor cu privire la drepturile călătorilor din transportul aerian, feroviar și, recent, maritim, a suscitat pe bună dreptate în rândul cetățenilor europeni speranțe legitime pentru găsirea, în cele din urmă, a unor soluții financiare rapide la întârzieri, anulări și alte obstacole grave. Acești cetățeni sunt și mai dezamăgiți când află că mii de plângeri rămân fără răspunsuri, de exemplu cele de la începutul erupției vulcanice din Islanda, pe care ați menționat-o.
Într-adevăr, statele membre nu furnizează servicii de reglementare operaționale și eficiente care ar obliga companiile să pună în aplicare aceste regulamente și să le sancționeze financiar pentru nerespectarea acestora. De exemplu, în Belgia, acest serviciu de reglementare economică nu a aplicat nicio sancțiune niciunei companii aeriene de la 1 februarie 2006, ceea ce demonstrează că această situație nu rezolvă problemele consumatorilor.
Ádám Kósa
(HU) Am o întrebare scurtă. Care este părerea dumneavoastră cu privire la diversele sectoare de transport, la diferențele referitoare la felul în care acestea gestionează drepturile pasagerilor? Întrebarea mea este dacă domnul comisar sau Comisia are vreun plan cu privire la gestionarea uniformă a drepturilor pasagerilor și la un control uniform al aplicării acestora în diversele sectoare de transport?
Justas Vincas Paleckis
Incidentul cu vulcanul a arătat că unele țări din Uniunea Europeană, în special cele noi, nu au nicio alternativă. Nu au nicio legătură feroviară cu vestul Europei, inclusiv țara dumneavoastră, domnule comisar, și țara mea.
A accelerat această situație lucrul la proiectul liniei ferate Baltica?
Siim Kallas
vicepreședinte al Comisiei. - În primul rând, în ceea ce privește criza vulcanică și drepturile pasagerilor, avem rezumate destul de exhaustive care arată faptul că companiile aeriene s-au comportat, de regulă, responsabil și că pasagerii s-au comportat rațional și rezonabil, astfel încât majoritatea acestor probleme au fost rezolvate. Desigur, există întotdeauna plângeri și probleme, dar nimeni nu vorbește despre sancțiuni pentru liniile aeriene: este vorba despre despăgubirea lor necesară.
Din câte știu, ne ocupăm de acele plângeri care nu au fost tratate prea bine. Ținem legătura cu organele naționale responsabile cu punerea în aplicare, însă aceste organe continuă să țină frâiele, iar imaginea de ansamblu nu este deloc rea.
Ca răspuns la următoarea întrebare, da, facem presiuni pentru armonizarea normelor referitoare la drepturile pasagerilor în toate modurile de transport. La 30 noiembrie vom organiza o consultare aici pentru a discuta cu Consiliul aspectul foarte controversat al drepturilor călătorilor din autobuze. Avem deja legislație cu privire la drepturile pasagerilor căilor ferate, însă aceasta este mai puțin ambițioasă. Cât despre liniile aeriene, facem, într-adevăr, presiuni pentru o filozofie armonizată.
Cu privire la Rail Baltica, voi face tot posibilul pentru a dezvolta acest proiect și sper că putem coopera cu dumneavoastră și cu toate țările noastre pentru ca acest proiect să aibă succes.
Subiect: Directiva 2002/15/CE
Ca urmare a votului din Parlament din data de 16 iunie 2010 în favoarea respingerii propunerii Comisiei privind organizarea timpul de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier, care este starea actuală cu privire la această propunere?
Siim Kallas
vicepreședinte al Comisiei. - Actualul climat este că, în urma respingerii de către Parlament, Comisia a decis la 30 iunie 2010 să retragă propunerea.
Deoarece directiva acoperă în prezent și șoferii liber profesioniști, este datoria statelor membre să demonstreze felul în care își vor respecta obligațiile juridice și să pună în aplicare normele pentru șoferii liber profesioniști.
Comisia a solicitat statelor membre informații cu privire la transpunerea și aplicarea directivei privind șoferii liber profesioniști. Comisia va decide cu privire la orice acțiune necesară din momentul de îndată ce răspunsurile vor fi disponibile și analizate.
Marian Harkin
Vă mulțumesc pentru răspunsul dumneavoastră. Mă întrebam doar dacă aveți propuneri sau orientări pe care intenționați să le prezentați statelor membre pentru a sugera felul în care vor monitoriza timpul de lucru al șoferilor liber profesioniști, în special timpul pe care-l petrec spălând sau întreținând autovehiculele sau completând formulare cu privire la activitatea depusă, care, după părerea mea, va fi extrem de dificil de monitorizat.
Veți analiza și impactul socioeconomic asupra șoferilor proprietari luând în considerare faptul că timpul alocat șofatului va fi acum redus semnificativ?
Siim Kallas
vicepreședinte al Comisiei. - Nu avem deocamdată nicio idee cu privire la felul în care să întocmim asemenea orientări; acesta este, cu siguranță, un aspect foarte important și îl vom discuta cu statele membre. Din punct de vedere juridic, dispozițiile acestei directive sunt valabile acum și trebuie urmate, însă deocamdată ne gândim la orientări și analizăm răspunsurile, și apoi vom vedea ce putem face.
Subiect: Siguranța rutieră 2011-2020: măsuri specifice privind autobuzele școlare și conducătorii acestora
În fiecare an, aproape 35 000 de persoane își pierd viața și 1 700 000 sunt rănite în accidente rutiere în Uniunea Europeană. Aceste statistici includ o cifră care suscită o și mai mare îngrijorare: mai mult de 1 100 dintre victimele accidentelor care au loc în Uniunea Europeană sunt copii (2008). În cadrul "programului european de acțiune privind siguranța rutieră 2011-2020” prezentat de Comisie, și, știut fiind faptul că, în fiecare zi, milioane de copii merg și se întorc de la școala folosind autobuzele școlare, ar putea Comisia să răspundă la următoarele întrebări:
Ce inițiative și acțiuni concrete intenționează să întreprindă, în cooperare cu statele membre, pentru a asigura o prevenire mai eficientă a accidentelor rutiere ale căror victime sunt copiii? Intenționează Comisia să adopte norme de siguranță mai stricte și să instaureze controale de calitate mai severe pentru vehiculele utilizate ca autobuze de transport școlar și pentru conducătorii profesioniști pentru acest tip de autobuz (instalare de echipamente de înaltă tehnologie, controlarea mai frecventă a aptitudinilor și experienței profesionale ale șoferilor, precum a integrității acestora, prin intermediul unor teste psihologice, de exemplu)?
Subiect: Obiectivele în materie de siguranță rutieră în UE
Este Comisia preocupată de faptul că în Uniunea Europeană numărul persoanelor care își pierd viața în fiecare an în accidente rutiere este în continuare inacceptabil de ridicat: 35 000 de victime ale traficului rutier în 2009 în UE? Este Comisia preocupată de faptul că Planul european de acțiune pentru siguranța rutieră al cărui obiectiv era să reducă de la 50 000 la 25 000 numărul persoanelor decedate în perioada 2001-2010 a eșuat? Ar putea Comisia să explice modul în care se va asigura că programul revizuit al UE în materie de siguranță rutieră pentru perioada 2011-2020 își va îndeplini efectiv obiectivele?
Siim Kallas
vicepreședinte al Comisiei. - Comisia este de acord cu faptul că numărul anual de decese în accidente rutiere la nivel UE rămâne încă inacceptabil de ridicat.
În 2009, în jur de 35 000 de oameni au murit pe drumurile UE, număr corespunzător mărimii unui oraș mic.
Totuși, Comisia nu este de acord cu opinia onorabilului deputat, potrivit căreia al treilea program european de acțiune pentru siguranța rutieră 2001-2009 a eșuat. De asemenea, ținta inițială nu a fost atinsă. Acest fapt a condus la mobilizarea puternică a tuturor părților implicate. Pe durata acestei perioade, 78 000 de vieți au fost salvate în Uniunea Europeană și în total au fost salvate 2 milioane de victime.
Dincolo de cifre, beneficiul în ceea ce privește durerea și tragediile personale și familiale evitate este imposibil de calculat. În cadrul "orientărilor politice pentru siguranța rutieră 2011-2020” adoptate recent, Comisia a propus continuarea obiectivului înjumătățirii numărului de decese în accidente rutiere în cadrul Uniunii Europene, pornind de la rezultatele obținute în 2010.
Pentru a îndeplini acest obiectiv, politicile de siguranță rutieră naționale și europene vor trebui să fie mai eficiente. Acest lucru implică un angajament politic solid din partea tuturor statelor membre, în special din partea celor cu un trecut nesatisfăcător în ceea ce privește siguranța, care ar trebui să se reflecte în dezvoltarea unor strategii de siguranță rutieră națională complete care se inspiră din practici care s-au dovedit de succes în altă parte. Va presupune, de asemenea, eforturi deosebite pentru reducerea accidentelor rutiere în domeniile în care progresul a fost mai lent, cum ar fi siguranța motocicliștilor sau siguranța drumurilor rurale.
Progresele tehnologice, în special, așa-numitele sisteme de transport inteligente, vor juca, de asemenea, un rol important.
Cât despre problema concretă a prevenirii accidentelor rutiere care implică copii, în special în autobuzele școlare, trebuie observat faptul că în ultima decadă s-au realizat progrese semnificative, cu o scădere de 70 % a numărului de catastrofe care implică copii cu vârsta mai mică de 15 ani.
Comisia este pe deplin conștientă, cu toate acestea, de necesitatea asigurării unui nivel ridicat de protecție a copiilor care sunt o categorie de utilizatori deosebit de vulnerabilă.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Vă mulțumesc, domnule comisar, pentru răspunsul dumneavoastră. Vă voi adresa totuși, domnule comisar, întrebarea mea, deoarece milioane de elevi vin și pleacă zilnic de la școală cu vehicule folosite ca autobuze școlare. Vorbim literal despre floarea tinereții europene. Ca atare, cred că ar trebui într-adevăr să adoptăm standarde de siguranță tehnică mai stricte pentru aceste autovehicule, inspecții mai stricte și mai frecvente pentru garantarea faptului că aceste standarde sunt aplicate și, desigur, controale mai stricte cu privire la abilitățile profesionale ale șoferilor acestor autobuze.
Cred, domnule comisar, că Comisia ar trebui să ia în considerare o inițiativă în această privință. Sunt sigur că ar fi primită foarte bine de opinia publică europeană deoarece, așa cum am menționat mai devreme, este vorba despre un grup foarte vulnerabil care impresionează inimile și mințile tuturor cetățenilor europeni.
Jim Higgins
(GA) Nu sunt deloc de acord cu domnul comisar care afirmă că lucrurile sunt satisfăcătoare. Așa cum a recunoscut, 35 000 de oameni au murit în 2009. Acesta este rezultatul strategiei pentru siguranță pe drumurile Uniunii Europene pentru perioada 2000-2010, cu 15 000 de persoane în plus față de ținta redusă stabilită de Comisie. Îl întreb pe domnul comisar dacă domnia sa sau Comisia au vreun plan sau vreo idee pentru îmbunătățirea situației? Eforturile actuale nu funcționează. Eșuăm.
Silvia-Adriana Țicău
(RO) Cifra de 35 de mii de morți în urma accidentelor rutiere înseamnă că populația unui oraș european de dimensiuni mici dispare anual datorită acestora, lucru pe care-l consider extrem de grav. 57% dintre victimele accidentelor rutiere sunt pietoni, bicicliști și motocicliști. Cred că educația, în special, lipsește din pregătirea școlară (pentru că aici o întrebare se referea și la școlari), și de aceea vă întreb ce măsuri ia Comisia în domeniul educației participanților vulnerabili la trafic?
Marian Harkin
Am o întrebare foarte concretă pentru domnul comisar în ceea ce privește autobuzele școlare. Va avea Comisia în vedere propunerea potrivit căreia trebuie să se afle câte un singur copil pe scaun și toți copiii cu vârsta mai mică de 15 ani trebuie să poarte centuri de siguranță în autobuzele școlare?
Siim Kallas
vicepreședinte al Comisiei. - În primul rând, problema autobuzelor. Avem norme stricte care reglementează standardele tehnice cu privire la autobuze, și în special autobuzele școlare. Nu am auzit de vreo preocupare specială cu privire la probleme referitoare la autobuze școlare ca atare. Vom monitoriza, desigur, situația, și propunem - și ajung acum la ultima întrebare - respectarea cu strictețe a normelor care impun ca toți copiii să fie așezați corect și să se folosească centurile de siguranță. Totuși, nu am primit niciun semnal cu privire la această problemă de siguranță rutieră care să sugereze că autobuzele școlare sunt o chestiune gestionată greșit.
30 000 de oameni au murit, și desigur, toți regretăm acest lucru. Fiecare accident este o tragedie, dar nu sunt de acord, în mod categoric, cu faptul că acest plan de acțiune privind siguranța rutieră a fost un eșec. S-a înregistrat o diminuare cu 40 % a numărului de victime în Europa. În țara mea natală, scăderea a fost de patru ori mai mare în ultimii 15 ani. Am urmat aceeași direcție. Pentru cei dintre dumneavoastră interesați de planurile noastre, chiar înainte de vacanța de vară, am adoptat orientări politice care reprezintă următorul plan de acțiune pentru siguranța rutieră și avem același obiectiv - reducerea numărului de victime la jumătate.
Sunt descrise multe măsuri care pot contribui la realizarea acestui obiectiv, inclusiv pregătirea celor mai vulnerabile persoane din trafic. Cei mai vulnerabili sunt întotdeauna persoanele în vârstă, pietonii, cicliștii chiar și motocicliștii care necesită, în mod evident, atenție specială deoarece motocicliștii reprezintă singura categorie în care numărul victimelor a crescut - numărul victimelor din toate celelalte categorii a scăzut.
Subiect: Excesul transporturilor în Marea Baltică
În luna august, ONG-ul internațional World Wide Fund for Nature a anunțat că intensificarea activității comerciale în Marea Baltică în cursul următorilor 20 de ani va avea consecințe extrem de negative asupra mării. Transportul maritim, activitatea industrială în largul mării și turismul vor crește de mai bine de două ori. În sectorul turismului, așa cum s-a estimat, numărul pasagerilor de la bordul navelor va crește de la 5 la 20 de milioane. În 2030, numărul navelor va crește de la 4 000 la 9 000. Probabilitatea accidentelor de mediu crește proporțional. În prezent se înregistrează o creștere anuală de peste 150 de nave. Deversările de hidrocarburi în Marea Baltică, spre deosebire de alte mări, poluează rapid plajele. Apa de mare se reîmprospătează doar odată la 30 de ani.
Cum percepe Comisia amenințarea pe care o reprezintă excesul de transport maritim în Marea Baltică și ce măsuri propune spre adoptare statelor membre cu deschidere la această mare, pentru a soluționa problema în cauză? Este de acord Comisia cu propunerile venite din partea ONG-ului, de limitare a transporturilor comerciale în Marea Baltică?
Siim Kallas
vicepreședinte al Comisiei. - Este posibil ca cifrele din documentele mele să difere puțin, dar, cu siguranță, pot răspunde cu plăcere întrebării domnului Paleckis.
Transportul maritim din Marea Baltică a crescut semnificativ în ultimii ani ca urmare a creșterii economice rapide. În același timp, Uniunea Europeană deține în prezent unul dintre cele mai avansate cadre de reglementare din lume cu privire la siguranța maritimă. Al treilea pachet pentru siguranță maritimă adoptat de Parlament și Consiliu în 2009 reprezintă o îmbunătățire semnificativă a monitorizării traficului vaselor în UE și a sistemului de informații. Cuprinde toate mările care înconjoară Europa și include inspecții stricte pe vasele care vizitează porturile UE, cunoscute și sub denumirea de control al statului portului. Cuprinde măsuri concrete pentru Marea Baltică, precum cerințe pentru navigarea în siguranță pe timp de iarnă și standarde consolidate privind gheața pentru nave.
Comisia lucrează îndeaproape cu toate statele baltice ale UE pentru a asigura aplicarea fără probleme a acestor măsuri noi. Agenția Europeană pentru Siguranța Maritimă (AESM) oferă și suport tehnic. În cazul în care s-ar produce un accident, AESM are nave de răspuns în caz de poluare pregătite să intervină și echipament amplasat permanent în Marea Baltică. Acestea completează măsurile de răspuns în caz de poluare puse deja în aplicare de către statele baltice.
Comisia menține, de asemenea, un dialog continuu cu Federația Rusă pentru a asigura faptul că standardele de siguranță sunt aplicate coerent în Marea Baltică. În acest cadru, Comisia este pe punctul de a lansa un proiect pilot cu administrația rusă pentru monitorizarea traficului maritim în Marea Baltică. O strategie UE adoptată recent în regiune Mării Baltice abordează și problema siguranței și a securității.
Doresc, desigur, să răspund acestei interesante propuneri de reducere a transportului maritim în Marea Baltică, dar orice restricție asupra transportului maritim trebuie, înainte de a fi introdusă, analizată atent și trebuie fie conformă cu Convenția ONU cu privire la dreptul mării și cu alte convenții stabilite la nivel internațional. Organizația Maritimă Internațională recunoaște deja Marea Baltică ca o zonă maritimă deosebit de sensibilă, iar acest statut aduce cu sine cerințe speciale privind traficul maritim în vederea reducerii riscului accidentelor și a protejării mediului marin.
Doresc, de asemenea, să subliniez faptul că transportul maritim este o modalitate de transport relativ propice mediului înconjurător. Restricțiile suplimentare asupra transportului comercial în Marea Baltică ar putea promova alte modalități de transport mai puțin favorabile mediului înconjurător, având drept consecință creșterea emisiilor.
Justas Vincas Paleckis
Am fost mulțumit de faptul că domnul comisar a menționat cooperarea cu Rusia. Cu privire la standardele pentru îmbunătățirea ecologică a navelor, care sunt, după părerea dvs., țările fruntașe în acest domeniu și care nu se numără printre cele mai bune?
Siim Kallas
vicepreședinte al Comisiei. - Este foarte greu să fac comparații și nu am nicio dovadă care să-mi permită să afirm că o țară este mai bună decât alta. În general, toate țările Mării Baltice sunt foarte atente la aspectele ecologice, precum și la aspectele referitoare la transportul maritim. Știți că țările nordice au inițiat - și au fost actorii principali din spatele - unei hotărâri speciale privind reducerea sulfului din emisiile vaselor, așadar chiar nu am nicio dovadă pentru a evidenția o țară în raport cu alta.
Președintele
Domnule comisar, sunteți un comisar model prin răspunsurile precise, utile și concise pe care le dați. Acest lucru este foarte oportun în cadrul timpului afectat întrebărilor.

Subiect: PAC după 2013: distribuirea ajutoarelor directe
Parlamentul European consideră că plata în funcție de suprafață nu este adecvată pentru a asigura distribuirea echitabilă a ajutoarelor directe în cadrul PAC după 2013 și a cerut Comisiei să propună criterii obiective suplimentare și să evalueze impactul potențial al acestor ajutoare, ținând cont de complexitatea sectorului agricol și de diferențele dintre statele membre (raportul Lyon privind viitorul PAC după 2013).
Ar putea Comisia să precizeze ce măsuri a luat în această privință? Care sunt criteriile de alocare a ajutoarelor directe pe care Comisia le ia în considerație?
Subiect: Măsuri din cadrul PAC post 2013 pentru prevenirea eroziunii solului
Din ce în ce mai multe dezastre din Europa centrală, de Est și de Sud sunt datorate instabilității hidrogeologice.
În rezoluția din 5 mai 2010 privind agricultura Uniunii și schimbările climatice (2009/2157 (INI)), Parlamentul European subliniază importanța,,în cadrul următoarei reforme PAC...”, "a protecției solurilor (protecția materiei organice) împotriva eroziunii hidraulice și atmosferice”.
Ce măsuri intenționează să includă Comisia în noua politică agricolă comună pentru a încuraja măsurile de prevenire a eroziunii solului?
Subiect: Noul cadru al politicii agricole comune a UE pentru perioada 2014-2020
Fără o majorare semnificativă a subvențiilor destinate Bulgariei, agricultura țării s-ar putea prăbuși. Acest lucru este deosebit de important în perioadă de criză. În prezent, Bulgaria și România, două țări care au aderat la Uniunea Europeană cel mai recent, în 2007, primesc subvenții care reprezintă numai 40% din subvențiile agricole acordate vechilor state membre, cum ar fi Germania, Franța și altele. Subvențiile ar trebui să se alinieze la cele ale altor state membre, conform acordurilor de aderare ale celor două țări, abia în 2016. Preconizează Comisia să majoreze mai rapid subvențiile acordate Bulgariei în noul cadru al politicii agricole comune a Uniunii pentru perioada 2014-2020, în curs de negociere, și dacă da, vor fi modificate criteriile?
Subiect: Luarea în considerație a biodiversității în cadrul reformei PAC
În raportul votat la 21 septembrie (http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2010-0325&language=RO"), Parlamentul a denunțat în mod deschis eșecul strategiei europene elaborate pentru a stopa pierderea biodiversității până în 2010. Deoarece există zone cultivate din ce în ce mai intensiv, sunt utilizate tot mai mult pesticide și îngrășăminte, se extind dimensiunile exploatațiilor agricole și ale plantațiilor cu monoculturi, biodiversitatea agricolă este afectată în mod deosebit, fiind într-o stare îngrijorătoare.
Trebuie să acționăm rapid. După cum se reamintește în raport, abordarea adoptată trebuie să fie transversală: protejarea și restaurarea capitalului nostru natural nu ține doar de politicile în materie de mediu. Aceste aspecte trebuie integrate în fiecare dintre politicile Uniunii: maniera noastră de a concepe agricultura viitorului este, prin urmare, decisivă.
Utilizarea sustenabilă a biodiversității agricole necesită un angajament ferm în favoarea unui viitor sustenabil din punct de vedere ecologic. Trebuie valorificată reforma PAC pentru a inversa tendința și pentru a garanta în sfârșit protejarea și restaurarea biodiversității. Biocondiționalitatea constituie un element esențial al acestei schimbări.
Având în vedere eșecul eforturilor asumate pentru a stopa pierderea biodiversității până în 2010, poate Comisia să indice care sunt criteriile în materie de protejare a biodiversității care vor fi integrate în cadrul PAC post-2013? Se poate preconiza valorificarea acestei noi politici pentru a restaura biodiversitatea agricolă?
Subiect: Distribuția echitabilă a plăților PAC
În raportul domnului George Lyon referitor la viitorul politicii agricole comune după 2013, adoptat la 8 iulie 2010, Parlamentul European "solicită o distribuție echitabilă a plăților din cadrul PAC și insistă asupra faptului că aceasta ar trebui să fie echitabilă atât pentru agricultorii din noile state membre, cât și pentru cei din vechile state membre”.
Ce măsuri ia Comisia și ce soluții preconizează aceasta să prezinte pentru punerea în aplicare a unei distribuții echitabile a plăților PAC pentru noile și vechile state membre?
Dacian Cioloș
Voi răspunde așadar celor cinci întrebări care sunt regrupate și acoperă aceeași tematică.
Suma totală a plăților directe în statele membre ale Uniunii Europene reflectă producția lor agricolă și nivelul mediu al ajutoarelor pe durata unei perioade istorice. Deoarece referințele istorice ale acestor state au fost folosite pentru determinarea plăților directe, acest ajutor direct este diferențiat în rândul statelor membre, precum și în rândul regiunilor și al diverselor categorii de agricultori.
UE-12, adică ultimele 12 state care au aderat la UE, este în procesul de "phasing in”, cu alte cuvinte, de punere în aplicare progresivă a plăților directe.
În UE-10, plățile directe vor atinge nivelul de 100 % al Uniunii Europene în 2013. Cât despre ultimele două state care au aderat, Bulgaria și România, care sunt tratate la fel, vor iniția punerea în aplicare progresivă a plăților directe în 2016, după ce au început cu un nivel de 25 % al acestor nivele ale plăților în 2007.
Cu toate acestea, toate statele membre ale UE-12, cu alte cuvinte toate statele membre noi, au, de asemenea, posibilitatea de a completa plățile directe UE cu subvenții naționale în limitele care sunt definite clar de regulament și de tratatele de aderare.
După cum a îndemnat Consiliul cu ocazia bilanțului sănătății politicii agricole comune (PAC) în 2008 și cu ocazia reformei politicii agricole comune în 2003, Comisia s-a angajat să examineze posibilitățile de dezvoltare a sistemului plăților directe, mai ales cu privire la chestiunea nivelurilor diferite ale plăților între statele membre.
Pentru perioada post 2013, Comisia va studia și va evalua diversele opțiuni pentru reforma sistemului plăților directe. Adaptarea necesară a sistemului plăților directe și în special repartizarea acestora în scopul asigurării unui tratament egal între statele membre precum și în rândul diverselor categorii de agricultori se află în centrul dezbaterii cu privire la viitorul politicii agricole comune. Cu toate acestea, mai sunt întrebări cu privire la modalitățile și criteriile care vor fi folosite pentru stabilirea trecerii către un sprijin mai echitabil. O întrebare importantă cu privire la repartiția în viitor a sprijinului direct în rândul statelor membre se referă la felul în care vom trece de la situația actuală la o repartizare viitoare mai echitabilă, evitând totodată perturbările majore care ar putea avea consecințe economice importante în anumite regiuni sau pentru anumite sisteme de producție.
PAC post-2013 va trebui, de asemenea, să răspundă numeroaselor provocări care țin de mediul înconjurător, printre care se numără problema degradării solurilor europene, care este în zilele noastre o problemă foarte gravă și care este exacerbată de problema schimbărilor climatice.
Biodiversitatea este, de asemenea, o prioritate esențială pentru gestionarea durabilă a resurselor naturale în cadrul strategiei Europa 2020. Chiar dacă obiectivul de oprire a pierderii biodiversității până în 2010 nu a fost realizat, s-au făcut, în mod evident, progrese și politica agricolă comună a avut o contribuție semnificativă la acestea.
În prezent, politica agricolă comună sprijină gestionarea durabilă a solurilor prin plăți directe cu condiția respectării cerințelor de mediu, mai ales a bunelor practici agro-ecologice cu privire la eroziunea solurilor, la materiile organice din soluri și la structura acestora, precum și prin măsuri concrete de dezvoltare rurală, mai ales plăți pentru măsurile agro-ecologice care transcend condițiile de bază stabilite în bunele condiții agricole și de mediu.
În plus, pentru a asigura o mai bună gestionare a solurilor europene și pentru a favoriza menținerea materiei organice pe care o conțin acestea, Comisia a prezentat în 2006 un proiect de directivă-cadru pentru protejarea solurilor. Unul dintre obiective este identificarea cauzelor eroziunii și prevenirea ei. Acest proiect ține cont și de instrumentele pe care politica agricolă comună le oferă în acest scop.
Cu privire la biodiversitate, politica agricolă comună se referă în prezent la respectarea dispozițiilor privind mediul, inclusiv a directivei privind păsările și a directivei privind habitatele, a căror încălcare implică sancțiuni. Aceste sancțiuni reduc sprijinul direct; sunt luate în considerare și măsuri concrete de dezvoltare rurală, mai ales plățile pentru Natura 2000, precum și plățile agro-ecologice.
Cu privire la PAC post-2013, Comisia este pe deplin conștientă de amploarea provocărilor ecologice întâlnite și studiază, în prezent, posibilități diferite care vizează o mai bună integrare a aspectelor care țin de mediul înconjurător prin intermediul tuturor instrumentelor politicii agricole comune în primul și al doilea pilon. Analiza de impact în vederea pregătirii propunerilor legislative pentru PAC post 2013 este în curs și un comunicat care conturează în linii mari viitorul politicii agricole comune este programat pentru noiembrie 2010. Voi prezenta acest comunicat la data de 17 noiembrie Comisiei pentru agricultură și dezvoltare rurală.
Georgios Papastamkos
(EL) Domnule comisar, sunt sigur că recunoașteți diferențele fundamentale dintre regiunile individuale și statele membre ale Uniunii cu privire la sectorul agricol. M-aș referi, printre altele, la dimensiunea, structura și tipologia posesiunilor precum și la contribuția agriculturii la ocuparea forței de muncă și la economie în zone dezavantajate și în zone vulnerabile din punctul de vedere al mediului înconjurător. Din acest motiv, după părerea mea, nu ar trebui să definim ajutorul zonal în mod uniform, adică la nivelul Uniunii Europene. Domnule comisar, puteți confirma faptul că se vor stabili criterii obiective pentru alocarea ajutorului direct?
Giovanni La Via
(IT) Domnule președinte, îi sunt recunoscător domnului comisar pentru răspunsul cu privire la eroziunea solului, însă doresc să-i adresez o întrebare suplimentară.
Având în vedere faptul că o cauză importantă în regiunile mediteraneene este existența pământului sterp cauzat de incendiile din păduri și de incendiile specifice țărilor mediteraneene, domnul comisar nu este de părere că a venit timpul să schimbăm modul de calcul al primelor agro-ecologice, prin introducerea unor prime speciale suplimentare pentru fermele care se angajează să mențină și să dezvolte practici agricole propice mediului înconjurător, care are drept obiectiv prevenirea incendiilor la ferme și pe terenurile rurale?
Nadezhda Neynsky
(BG) Așa cum ați menționat, Bulgaria și România, ultimele care au aderat la Uniunea Europeană în 2007, primesc în prezent doar 40 % din suma destinată subvențiilor agricole acordată vechilor state membre precum Germania, Franța și altele.
Ați menționat faptul că alinierea subvențiilor nu va avea loc până în 2016, fapt care, în contextul acestei crize, pune cele două țări admise recent într-o poziție extrem de nedreaptă. Acest lucru pune chiar în pericol agricultura și o mare parte a populației care este implicată în munca agricolă. Nu credeți că acest factor, mai precis criza economică și financiară, ar trebui luat în considerare în cazul concret al acestor două state membre?
Dacian Cioloș
Primei întrebări, domnule Papastamkos, îi voi răspunde efectiv că există diferențe între statele membre, între regiuni și între diversele categorii de agricultori. Din acest motiv, și am menționat acest lucru în repetate ocazii, cred că un sistem de tip forfetar - cu alte cuvinte, aceeași sumă pe hectar pentru toate aceste categorii - nu este soluția adecvată.
Prin urmare, plecând de la actualul sistem de referințe istorice, am calculat subvenții pe baza unui nivel de producție din urmă cu 10, 15 sau 20 de ani. Acesta este un sistem la care dorim să renunțăm și pe care dorim să-l înlocuim cu criterii obiective. Totuși, trebuie să fim atenți pentru ca această reechilibrare să fie făcută într-un mod tranzitoriu, ușor, astfel încât cei care vor fi dezavantajați de aceste sisteme să poată integra economic această tranziție. Prin urmare, intenția mea este de a propune criterii obiective care vor fi combinate cumva cu situația de plecare pentru a asigura o tranziție suportabilă.
Domnule La Via, aspectele pe care le-ați menționat pot fi, într-adevăr, luate în considerare în contextul celui de-al doilea pilon al programului de dezvoltare rurală a măsurilor agro-ecologice. Intenționăm să menținem acest tip de măsuri agro-ecologice care iau în considerare specificitatea anumitor regiuni, iar zona despre care vorbiți este una afectată de eroziune unde unele tufișuri pot provoca incendii.
Statele membre vor avea posibilitatea prin intermediul regulamentului pe care îl vom propune post 2013 să ia în considerare aceste aspecte specifice în cadrul măsurilor de mediu și să prevadă un sistem de sprijin specific în această direcție. În acest sens considerăm că flexibilitatea este utilă în vederea realizării unui anumit obiectiv, cu alte cuvinte o bună gestionare a resurselor naturale, în așa fel încât statele membre să poată utiliza instrumentele specifice în cadrul celui de-al doilea pilon. Cred că această chestiune va putea fi integrată în această flexibilitate pe care o putem oferi statelor membre.
În ceea ce privește România și Bulgaria, în timpul negocierilor de aderare a acestor state membre, un sistem de tip " phasing-in” - cu alte cuvinte, creșterea progresivă a ajutoarelor directe - a fost stipulat în tratat. În 2008, pe durata bilanțului de sănătate al politicilor agricole comune, am spus că pe durata reformei post 2013 vom lua în considerare acest aspect al echilibrului nivelului plăților, poate într-un mod mai rapid. Prin urmare, cred că trebuie să luăm în considerare acest aspect; trebuie să găsim soluția adecvată din punct de vedere bugetar pentru a putea accelera acest proces în caz de nevoie.
Subiect: Politica agricolă comună și ecocondiționalitatea
Ecocondiționalitatea este un element important al politicii agricole comune care face legătura dintre majoritatea plăților din cadrul PAC și respectarea anumitor norme în domeniul mediului, sănătății și bunăstării animalelor. Raportul special nr. 8/2008 al Curții de Conturi conține următoarea constatare: "Statele membre nu și-au asumat responsabilitatea de a institui sisteme de control și de sancțiuni eficace. În consecință, sistemul de control nu oferă suficiente garanții cu privire la respectarea normelor de către fermieri”. În raport se mai specifică faptul că "datele furnizate de statele membre cu privire la controalele și încălcările normelor nu sunt fiabile, iar monitorizarea performanțelor realizată de Comisie s-a dovedit nesatisfăcătoare”.
Poate Comisia să comunice Parlamentului ce măsuri a luat pentru a încuraja statele membre să pună în aplicare ecocondiționalitatea și să asigure respectarea acesteia într-un mod mai eficient? Se pot observa progrese semnificative în această privință?
Dacian Cioloș
Comisia este pe deplin conștientă de faptul că aplicarea condiționalității de către statele membre ar putea fi îmbunătățită, după cum s-a subliniat în raportul Curții de Conturi în 2008.
Cu toate acestea, doresc, de asemenea, să subliniez faptul că analiza efectuată de Curtea de Conturi în raportul său se bazează pe o perioadă de doi ani, la scurt timp după introducerea bunelor condiții agricole și de mediu.
În acest scop, Comisia a pus în aplicare, chiar din primul an de aplicare a condiționalității, în 2005, o serie întreagă de inițiative care vizau, pe de o parte, să ajute statele membre, și pe de altă parte, să asigure faptul că acestea își respectă obligațiile legale. Comisia oferă sprijin prin intermediul numeroaselor schimburi cu privire la aceste subiecte și discuții în cadrul diverselor forumuri care abordează aceste aspecte specifice.
Discuțiile cu privire la reglementare au avut loc în cadrul comitetului de gestionare competent, discuțiile cu caracter tehnic foarte pronunțat au fost purtate în cadrul unui grup de specialiști care se ocupă în mod concret de condiționalitate, și discuțiile referitoare la tehnicile de control au avut loc în cadrul unor seminare specializate.
În plus, Comisia publică periodic, începând din 2004, documente de orientare pentru statele membre care le ajută să-și adapteze sistemul la nivel național. Comisia monitorizează obligațiile juridice ale statelor membre în baza informațiilor transmise de acestea prin intermediul auditului realizat în statele membre însele. În cazul în care sunt identificate puncte slabe în cursul auditului, sunt aplicate corecții financiare pe socoteala acestor state membre dacă s-a identificat un risc pentru fondul agricol. S-a procedat în acest mod în trecut și un anumit număr de proceduri sunt în curs de desfășurare chiar în momentul de față.
Comisia este convinsă de faptul că toate aceste inițiative au permis o îmbunătățire semnificativă a funcționării sistemului condiționalității, în special, în urma constatărilor făcute de Curtea de Conturi în raportul său din 2007. Eforturile din acest domeniu vor fi, cu siguranță, continuate, căci Comisia acordă o atenție deosebită bunei funcționări a acestui sistem, care este un element esențial al politicii agricole comune.
Karin Kadenbach
(DE) Domnule președinte, îi sunt foarte recunoscătoare domnului comisar pentru acest răspuns foarte complet. Am acum o altă întrebare scurtă cu privire la condiționalitate și la biodiversitate, pe care le-ați menționat deja astăzi. Agricultura sănătoasă poate ajuta la conservarea biodiversității și poate opri dispariția speciilor. Cu toate acestea, domnul comisar pentru mediu nu ar trebui să fie singurul care să aducă în atenție această chestiune. Domnule comisar, întrebarea mea pentru dumneavoastră, concret, este, ce veți face pentru a spori conștientizarea de către părțile implicate - spunând acest lucru mă refer la decidenții politici, la consumatori, dar, mai presus de toate, la agricultorii implicați - a valorii biodiversității și a sistemelor sale de servicii ale ecosistemelor asociate?
Mairead McGuinness
Dacă există probleme cu sistemul actual de condiționalitate, cum vom aborda posibilitatea mai multor probleme dacă intensificăm cerințele cu privire la partea de mediu a pilonului unu, aspect inclus în documentul divulgat cu privire la reforma PAC? Doresc doar să aud părerile dumneavoastră în această privință.
Dacian Cioloș
Ceea ce constat în prezent este faptul că tocmai contribuabilii, consumatorii și organizațiile neguvernamentale sunt foarte sensibili la acest aspect și le cer multe lucruri agricultorilor.
Cu toate acestea, cred că trebuie să punem la dispoziția agricultorilor mijloacele necesare pentru a comunica eforturile pe care le fac, inclusiv când își comercializează produsele. În sistemul de calitate aplicabil produselor agroalimentare pe care îl vom reforma, le vom oferi agricultorilor posibilitatea de a comunica mai bine prin intermediul produselor lor, toate eforturile pe care trebuie să le depună și toate aspectele pe care trebuie să le ia în considerare, inclusiv aspectele referitoare la biodiversitate. Acest fapt se referă, în special, la luarea în considerare a diverselor sisteme de producție agricolă, căci, alături de această diversitate a sistemelor de producție agricolă, luăm în considerare și aspectele referitoare la mediu și la biodiversitate. Susținerea, în cazul politicii agricole comune, a diversității sistemelor de producție, susținerea, de asemenea, a contactului direct între agricultori, producători și consumatori, va fi un instrument în plus pentru ca agricultorii să poată comunica mai bine, prin intermediul produselor pe care le comercializează, toate condițiile pe care trebuie să le respecte.
Alte mijloace sunt deja utilizate. Legăturile dintre producția agricolă și turismul rural reprezintă un alt mijloc pentru ca agricultorii să comunice tot ceea ce fac pentru întreținerea spațiului și a peisajelor în activitatea de producție pe care o realizează. Cred că toate aceste instrumente care sunt prezente în cadrul politicii agricole comune și care ar putea fi consolidate în viitor vor putea să fie folosite de agricultori pentru a comunica mai bine eforturile pe care le depun.
Voi aborda acum cealaltă întrebare. După părerea mea, normele și reglementările cu privire la mediu sau activitățile realizate de agricultor pentru a lua în considerare problema bunei gestionări a resurselor naturale nu sunt separate de aspectul economic și de cel social.
În cadrul propunerilor pe care le vom face, și vom vorbi despre acestea după 17 noiembrie, ideea nu este de a deplasa centrul atenției de la aspectul economic și social exclusiv spre aspectul care ține de mediul înconjurător, ci de a integra mai bine aspectul ecologic în modul de a gândi al agricultorului, pentru ca, în viitor, să putem vorbi într-adevăr despre o agricultură competitivă. Agricultorul trebuie să fie competitiv din punct de vedere economic și din punctul de vedere al mediului, cu alte cuvinte, din punctul de vedere al modului în care gestionează resursele naturale, solul și apa cu care lucrează, ținând totodată cont de aspectele sociale referitoare la crearea sau la menținerea locurilor de muncă în mediul rural.
Cu siguranță, capacitatea agricultorului de a fi competitiv din punct de vedere economic, ținând cont de aspectele sociale, nu este compromisă de concentrarea atenției asupra mediului înconjurător sau de buna gestionare a resurselor naturale în cadrul PAC.
Atunci când vom avea la dispoziție documentele, voi putea să vă demonstrez acest fapt cu exemplele concrete cuprinse în propunerile pe care le vom formula.
Subiect: Fondul de garantare pentru agricultorii și pescarii greci
Ministerul grec al dezvoltării agricole și alimentației a anunțat crearea și lansarea, începând din septembrie 2010, a fondului agricol de garantare pentru IMM-uri (TEMPME), după modelul celui destinat finanțării IMM-urilor industriale și comerciale. Ministerul a anunțat că acest fond este destinat acoperirii subvențiilor la dobândă și garanțiilor bancare în valoare totală de 100 milioane de euro pentru agricultură și 50 milioane pentru pescuit. Având în vedere că această măsură le va permite agricultorilor și pescarilor să reducă costurile de investiții și participarea acestora la capital, într-o perioadă de austeritate economică, ar putea Comisia să răspundă la următoarele întrebări: A informat guvernul grec Comisia cu privire la inițiativa menționată mai sus? a) În caz afirmativ, va oferi Comisia cofinanțare pentru această acțiune? Care va fi valoarea contribuției sale financiare? Ce condiții trebuie îndeplinite de eventualii beneficiari pentru a accesa acest program? b) În caz negativ, consideră Comisia că o asemenea acțiune va putea fi încorporată în CNSR? Intenționează Comisia să sugereze această opțiune guvernului grec?
Dacian Cioloș
Programul de dezvoltare rurală al Greciei pentru perioada 2007-2013 cofinanțat de fondul european agricol pentru dezvoltare rurală nu conține un fond de garanție pentru întreprinderile mici și foarte mici în versiunea care este în vigoare în prezent.
Autoritățile elene nu au înaintat nicio cerere de modificare a programului care să vizeze includerea unui fond de garanție de acest gen direcției generale pentru agricultură a Comisiei.
Este important să subliniem faptul că, în conformitate cu principiul subsidiarității, statele membre sunt cele care propun conținutul măsurilor programului de dezvoltare rurală în conformitate cu Regulamentul pentru dezvoltare rurală.
Potrivit articolului 19 din Regulamentul (CE) Nr. 1698/2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR), programele de dezvoltare rurală pot fi revizuite la cererea statelor membre după aprobarea comisiei de monitorizare națională și în urma examinării și aprobării de către Comisie.
Cu privire la sectorul pescuitului în Grecia, autoritățile naționale au informat Comisia referitor la intenția lor de a pune în aplicare un instrument nou cu scopul de a ajuta întreprinderile mici din sectorul pescuitului. Potrivit autorităților elene, acest instrument va fi gestionat în cadrul unui regim financiar care este deja stabilit.
Autoritățile elene au informat, de asemenea, Comisia cu privire la intenția lor de a cofinanța acest instrument prin intermediul programului operațional pentru sectorul pescuitului în Grecia pentru perioada 2007-2013.
Dat fiind faptul că punerea în aplicare a instrumentelor financiare este prevăzută în programul operațional pentru pescuit, comisia susține crearea unor asemenea instrumente financiare, cu scopul de a stabili măsuri cheie ale programului operațional, cu condiția ca acestea să respecte dispozițiile juridice în acest domeniu, în special articolele 34 și 37 din Regulamentul (CE) Nr. 498/2007.
Suma care va contribui la acest instrument în baza Fondului european pentru pescuit s-ar putea ridica la 35 de milioane de euro. Criteriile de selecție cu privire la beneficiarul acestui fond vor fi decise de către comisia de monitorizare a programului operațional menționat mai sus.
Autoritățile elene sunt pe cale să finalizeze planul de acțiune care va include și condițiile de funcționare a instrumentului financiar. Comisia se așteaptă ca acest instrument financiar care va beneficia de cofinanțare din Fondul european pentru pescuit să fie operațional înainte de sfârșitul anului 2010.
Nikolaos Chountis
(EL) Domnule comisar, răspunsul dumneavoastră a fost destul de complet și vă mulțumesc. Am o întrebare suplimentară: a făcut guvernul elen concret această propunere - ați expus anumite aspecte ale întrebării - și va depinde ceea ce ați spus - mă refer aici la aplicarea planului începând din 2010 - de înaintarea la timp a solicitărilor sale de către guvernul elen, astfel încât aspectele pe care le-ați menționat să fie cofinanțate?
Dacian Cioloș
Pentru a clarifica lucrurile, întrebarea a avut două aspecte: un aspect referitor la sectorul agricol, la întreprinderile mici și foarte mici din sectorul agricol și un altul care vizează sectorul pescuitului.
Ceea ce afirm ca răspuns este faptul că autoritățile elene nu au înaintat nicio cerere cu privire la un asemenea instrument pentru întreprinderile mici și foarte mici din sectorul agricol, dar au înaintat o cerere pentru sectorul pescuitului. Cu privire la sectorul pescuitului, ca urmare a cererii înaintate de guvernul elen, acest instrument va putea fi gata până la finele anului 2010. Cât despre sectorul agricol, din moment ce guvernul elen nu a înaintat încă nicio cerere, nu vă pot oferi mai multe informații. V-am explicat faptul că această decizie aparține guvernului. Ca urmare a adoptării unei eventuale decizii de modificare a programului de dezvoltare rurală de către comitetul de monitorizare elen, guvernul va putea să facă această propunere.
Totuși, deocamdată, în ceea ce privește sectorul agricol nu am primit nicio propunere în acest sens.
Subiect: Acvacultura în UE
Un sector european al acvaculturii durabil și competitiv poate oferi o modalitate de a satisface cererea ridicată și aflată în continuă creștere de produse din fructe de mare în UE, reducând astfel epuizarea rezervelor de specii sălbatice și nivelul importurilor din țări terțe, deseori aceste produse ajungând pe piețele Uniunii după ce au fost transportate mii de kilometri cu avionul.
Acvacultura reprezintă în momentul de față 20% din producția totală de pește din UE, la o valoare care a fost mai mult sau mai puțin constantă din 2000. Cu toate acestea, s-a înregistrat o scădere în producția de moluște/crustacee.
Luând în considerare trasabilitatea, calitatea și emisiile de CO2 asociate cu importul unor cantități mari de moluște din țări terțe îndepărtate, poate Comisia să precizeze cum intenționează să promoveze acvacultura în UE, în special în ceea ce privește sectorul moluștelor/crustaceelor?
Maria Damanaki
membră a Comisiei. - Acvacultura Uniunii Europene este în prim planul dezvoltării durabile. Atât Comisia, cât și eu trebuie să admitem faptul că sectorul acvaculturii merită mai multă recunoaștere a bunurilor și a valorilor sale. Prin urmare, Comisia a adoptat o comunicare intitulată "Construirea unui viitor durabil pentru acvacultură”, care identifică trei obiective strategice care trebuie urmărite de autoritățile publice: promovarea competitivității în cadrul sectorului acvaculturii, menținerea sustenabilității sale și îmbunătățirea guvernanței sale.
În această comunicare, Comisia identifică mai multe măsuri care trebuie luate de autoritățile publice la toate nivelurile - UE, național și regional - pentru a aborda provocările cu care se confruntă sectorul.
Pentru a sprijini dezvoltarea durabilă a culturii acvatice europene, inclusiv producția de crustacee, UE a pus în aplicare o legislație completă privind sănătatea animalelor și siguranța alimentară. Suntem foarte activi la nivel internațional în stabilirea standardelor privind sănătatea animalelor și siguranța alimentară pentru produsele de acvacultură, inclusiv crustaceele, care sunt esențiale pentru comerțul internațional.
Comisia a înființat, de asemenea, un laborator de referință UE pentru bolile moluștelor, care primește sprijin financiar anual, pentru a garanta coordonarea laboratoarelor naționale din statele membre și pentru a oferi sprijin științific Comisiei.
Comisia, împreună cu statele membre, monitorizează, de asemenea, îndeaproape rata de mortalitate anormală observată în rândul stridiilor în ultimii ani și a luat măsuri pentru a controla virusul care pare să fie asociat cu această rată a mortalității.
Cât despre strategia generală a acvaculturii UE, Comisia dorește, de asemenea, să amintească dezbaterea care a avut loc în Parlament în iunie 2010, bazată pe raportul pregătit de Guido Milana. Comisia apreciază sprijinul oferit de Parlament pentru acvacultura durabilă și faptul că i-a acordat o mai mare atenție.
Comisia este de părere că activitățile de acvacultură durabile ar trebui să fie sprijinite în mod adecvat de politica comună în domeniul pescuitului și că acest aspect ar trebui inclus în reforma politicii comune în domeniul pescuitului.
Comisia este convinsă de faptul că este necesar să ajute sectorul să se organizeze mai eficient. Dorim să consolidăm în special organizațiile producătoare și ramurile sale astfel încât să corelăm mai bine estimările producției cu cerințele pieței și să garantăm o valoare mai ridicată a produselor lor prin marketing și etichetare.
Seán Kelly
Vă mulțumesc, domnule comisar, pentru răspunsul dumneavoastră complet. În legătură cu acest aspect, doresc să spun doar că o anchetă recentă din Irlanda a arătat faptul că o mare parte a peștelui importat era etichetat greșit, în așa fel încât oamenii care credeau că mănâncă cod, de exemplu, mâncau de fapt o altă specie de pește. Doresc doar să întreb dacă Comisia este la curent cu acest aspect. Ce se poate face, dacă poate fi făcut ceva, cu privire la acest aspect pe termen scurt, cu excepția dezvoltării propriei noastre acvaculturi care este extrem de importantă? V-aș ruga să ne dați un răspuns.
Pat the Cope Gallagher
Domnule președinte, sunt bucuros să observ din răspunsul doamnei comisar Damanaki faptul că acvacultura va juca un rol important în noua politică comună în domeniul pescuitului.
Aș dori doar să aduc în atenția doamnei comisar faptul că există oportunități imense pentru crearea de locuri de muncă în dezvoltarea acvaculturii, în special în zonele cu o rată a șomajului foarte ridicată. Cred că Comisia poate juca un rol important. Poate prelua conducerea prin comunicarea opiniilor doamnei comisar statelor membre, sugerându-le acestora că, cu toate că nu putem face compromisuri cu privire la calitatea alimentelor, trebuie, desigur, să garantăm că un organ din fiecare țară se va ocupa de acvacultură pentru ca această problemă să nu fie plimbată prin diverse departamente și agenții.
Maria Damanaki
membră a Comisiei. - Sunt de acord cu domnul Gallagher cu privire la faptul că există oportunități imense deschise pentru noi în sectorul acvaculturii. Putem, într-adevăr, să creăm numeroase locuri de muncă. Din acest motiv intenționăm să avem un capitol separat consacrat acvaculturii în cadrul reformei PCP. Aș dori, de asemenea, să menționez faptul că vom pune la dispoziție o linie de finanțare specială. Acesta este cel mai important lucru.
Doresc, de asemenea, să-l informez pe domnul Kelly cu privire la faptul că suntem conștienți de existența acestor probleme și sunt de acord cu dumnealui în ceea ce privește faptul că avem multe de făcut referitor la trasabilitatea produselor noastre. Din acest motiv avem un capitol consacrat etichetării în reforma PCP. Comisia încearcă să asigure șanse egale peste tot în lume pentru pescăriile noastre și pentru pescăriile care produc produsele pe care suntem obligați să le importăm.
Subiect: Utilizarea resurselor Fondului european pentru pescuit
Deoarece Comisia trebuie să prezinte un raport la sfârșitul fiecărui an privind punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1198/2006 al Consiliului privind Fondul European pentru Pescuit, și ținând cont de recenta criză financiară cu care se confruntă o serie de state membre care depind în mare măsură de sectorul pescuitului, poate Comisia să răspundă la următoarele întrebări:
Cum evaluează aceasta punerea în aplicare a regulamentului până în prezent? Care dintre statele membre pot servi ca exemple de cele mai bune practici?
Au folosit statele membre îndeajuns Fondul european pentru pescuit? În ce măsură și-a atins fondul obiectivele de la înființarea sa în 2007 și ce ajustări sunt necesare?
Cum evaluează aceasta performanța până în prezent a planului strategic național al Greciei pentru dezvoltarea pescuitului?
Care este rata de execuție a proiectelor și care este rata de absorbție a creditelor în cauză?
Maria Damanaki
membră a Comisiei. - Doresc să-i mulțumesc domnului Tsoukalas pentru întrebarea adresată deoarece acesta este într-adevăr un aspect foarte important pentru noi și trebuie să spun clar și deschis că aplicarea Fondului european pentru pescuit nu a atins încă viteza de croazieră. Nu suntem mulțumiți de această situație.
Plățile interimare certificate trimise de statele membre Comisiei se ridică la 5 % din totalul alocat de la FEP. Cu toate acestea, datele primite recent de la statele membre în baza raportului anual arată faptul că, până la finele anului 2009, 18,2 % din totalul alocat de FEP au fost repartizate unor proiecte specifice. Acest lucru este încurajator.
Ceea ce este important este că aceste cifre includ prime nu numai în baza Axei 1 ci și în baza celorlalte Axe. Numai Axa 4 "Dezvoltarea durabilă a zonelor de pescuit” rămâne, din nefericire, în urmă din cauza procesului îndelung de implementare necesar stabilirii parteneriatelor.
Această situație a fost cauzată, în primul rând, de întârzierea adoptării Regulamentului privind fondul european pentru pescuit; în al doilea rând, de întârzierea adoptării programelor operaționale, unele dintre acestea fiind adoptate în a doua jumătate a anului 2008; în al treilea rând, de problemele cu privire la înființarea sistemelor de gestionare și de control, a căror aprobare era condiția prestabilită pentru trimiterea plăților către Comisie; și, în al patrulea rând, de efectele crizei economice și financiare asupra sectorului pescuitului.
La acest nivel al punerii în aplicare, este prea devreme să afirmăm că FEP și-a atins obiectivele. Vom avea la dispoziție mai multe informații odată cu evaluarea interimară programată la finele anului 2011.
Este dificil, de asemenea, să subliniem cele mai bune practici în această privință deoarece statele membre au sume FEP foarte diferite și aceste sume au fost alocate Axei într-un mod divers care afectează rata de absorbție. De exemplu, Axa 1, " Măsuri de adaptare a flotei comunitare de pescuit”, este foarte ușor de absorbit. Celelalte nu absorb fondurile la fel de ușor.
La reuniunea directorilor generali organizată de către Președinția belgiană în septembrie anul trecut ca soluție la problemele absorbției, mai ales la problema accesării capitalului, Comisia a recomandat tehnici de inginerie financiară precum folosirea mediatorilor sau simplificarea procedurilor și a formularelor de aplicare.
Următorul comitet FEP va susține prezentări privind utilizarea acestor posibilități. Punerea în aplicare a programului operațional elen pentru 2007-2013 este amânată. Îmi pare rău să spun acest lucru, dar este într-adevăr amânată.
Până la 15 septembrie 2010, plățile actuale au atins doar 5 000 600 de euro, sumă care se ridică la 2 % din totalul alocat de la FEP. Două procente reprezintă o sumă foarte mică. Această situație nesatisfăcătoare a apărut în principal ca urmare a problemelor referitoare la înființarea sistemului de gestionare și de control și la amânarea lansării măsurilor cheie în baza programului operațional.
Criza financiară este, de asemenea, responsabilă pentru unele amânări, în special pentru măsurile din cadrul Axei 2.
Comisia pregătește în prezent raportul anual privind punerea în aplicare a FEP în 2009 care va oferi mai multe date și informații contextuale în ceea ce privește întrebarea adresată de stimatul deputat.
Ioannis A. Tsoukalas
(EL) Vă mulțumesc, doamnă comisar, pentru răspunsul complet. Doresc să profit de această ocazie, deoarece v-ați referit la situația economică dezastruoasă și la posibilul eșec cu privire la accelerarea Fondului european pentru pescuit, pentru a vă întreba dacă interzicerea completă a echipamentul pentru pescuit, cum ar fi bărcile de pescuit cu năvodul intră sub incidența dispoziției privind despăgubirea pentru pescarii care își pierd locul de muncă, sau dacă, în conformitate cu regulamentul, perioada de doi ani de abatere de la regulile Fondului european pentru pescuit poate fi extinsă cu scopul de a proteja condițiile sociale viabile.
Seán Kelly
Ați fost întrebată care sunt statele membre care pot fi considerate drept exemple de bune practici, și mă întreb, de asemenea, care sunt statele membre care pot fi considerate drept exemple de rele practici. Puteți să enumerați, și poate chiar să explicați motivele diferenței dintre țările cu cele mai bune și cu cele mai rele practici?
Maria Damanaki
membră a Comisiei. - Domnule președinte, pentru a-i răspunde mai întâi domnului Kelly, aș dori să spun că, în general, țărilor care au un sistem mai bun de control al conformității și care au la dispoziție toate instrumentele le este mai ușor să absoarbă fonduri. Aceasta este o regulă generală. În general, trebuie să recunosc faptul că țările mediteraneene - țările din sud - au probleme mai mari.
Grecia are o problemă deosebită. Trebuie să fim foarte siguri de faptul că putem ajuta pe toată lumea pentru a avea un nivel de absorbție mai bun. Intenționăm să facem eforturi pentru a simplifica regulile privind absorbția. Din acest motiv vom avea o linie de finanțare în cadrul reformei PCP care va putea fi absorbită mult mai ușor de statele membre.
Cu privire la întrebarea domnului Tsoukalas în ceea ce privește Regulamentul privind Marea Mediterană, am hotărât că acest Regulament privind Marea Mediterană trebuie să fie pusă în aplicare. A trebuit să punem în aplicare această directivă de la 1 iunie și nu mai este cale de întoarcere. Dacă ar trebui să modificăm această directivă, am avea nevoie de doi sau de trei ani fără niciun fel de sistem de control și de conformitate, așadar vom pune în aplicare această directivă.
Am colaborat deja cu autoritățile elene. Le-am explicat că trebuie să pună în aplicare acest regulament fără întârziere. Aceasta înseamnă, desigur, că, toate dispozițiile cu privire la tipurile de echipamente speciale care afectează semnificativ mediul înconjurător trebuie respectate. Înseamnă, de asemenea, că vom epuiza posibilitățile noastre de finanțare pentru a le acorda finanțare cu scopul de a-i despăgubi. Aș dori să fac o afirmație referitoare la bărcile cu năvod, la traulere și la toate tipurile de dispozitive; ele trebuie să ne ofere un exemplu bun de conformitate. Vom face tot posibilul pentru a epuiza marjele noastre de finanțare pentru ca ei să aibă echipamente mai bune și să îmbunătățească selectivitatea echipamentelor pe care le folosesc.
Președintele
Întrebările care nu au primit răspuns din lipsă de timp vor primi răspunsuri în scris (a se vedea anexa).
Timpul afectat întrebărilor s-a încheiat.
(Ședința a fost suspendată la ora 20.30 și reluată la ora 21.00)
