Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Puerta
Arvoisa puhemies, en ollut eilen äänestyksissä ja liitteen mukaan äänestin hyvin erikoisella tavalla: erikseen ja aina eri tavalla kuin ryhmäni. Se ei ollut aikomukseni. Liitteestä on siis poistettava se, että äänestin, ja etenkin se, että äänestin tällä tavalla. Halusin vain sanoa tämän. Liitteessä lukee vain: herra Puerta GUE-ryhmästä äänesti joka kerta ryhmänsä kannan vastaisesti.

Puhemies
Hyvä on, herra Puerta. Korjaamme asian luonnollisesti sellaiseksi kuin haluatte.
Onko muuta huomautettavaa? Ei ole.
Pöytäkirja hyväksyttiin.

Tiedonanto koskien vastuuvapauden myöntämistä vuodelle 1996
Theato
Arvoisa puhemies, parlamentin työjärjestyksen liitteessä V olevan 6 artiklan mukaisesti talousarvion valvontavaliokunnan täytyy antaa parlamentille varainhoitovuoden 1996 vastuuvapautta koskeva selvitys 17. joulukuuta toimitettua äänestystä seuraavan parlamentin istuntojakson aikana. Kokoonnuimme eilen ja keskustelimme jatkossa toteutettavista toimista. Sovimme tällöin yksimielisesti seuraavasta tekstistä, joka on minulla tässä - valiokunnalta saamani tehtävän mukaisesti - esitettäväksi teille. Teen sen englanniksi, koska sovimme käyttävämme tätä kieltä väärinkäsitysten ja käännösvirheiden välttämiseksi. Teksti kuuluu seuraavasti:
Talousarvion valvontavaliokunta ottaa huomioon 17. joulukuuta 1998 toimitetun äänestyksen, jossa parlamentti hylkäsi ehdotuksen antaa varainhoitovuotta 1996 koskeva vastuuvapaus. Toiseksi valiokunta toteaa, että työjärjestyksen liitteen V mukaisesti vastuuvapautusmenettely ei ole vielä päättynyt. Kolmanneksi se käsittelee kysymystä varainhoitovuoden 1996 tilien päättämisestä. Neljänneksi se esittää parlamentille kertomuksen 31. maaliskuuta 1999 mennessä.

Puhemies
Kiitän teitä näistä tiedoista, rouva Theato.

Agenda 2000
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Mulderin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0444/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta (KOM(98)0158 - C4-0298/98-98/0112(CNS)), -Garot'n laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0494/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä (KOM(98)0158 - C4-0294/98-98/0109(CNS)), -Goepelin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0446/98) I. ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä (KOM(98)0158 - C4-0295/98-98/0110 (CNS)) ja II. ehdotuksesta neuvoston asetukseksi maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun asetuksen (ETY) N: o 3950/92 muuttamisesta (KOM(98)0158 - C4-0296/98-98/0111 (CNS)), -Fantuzzin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0496/98) I. ehdotuksesta neuvoston asetukseksi vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N: o 1766/92 muuttamisesta ja tavallisen vehnän, rukiin, ohran, maissin ja durumvehnän vakiolaaduista annetun asetuksen (ETY) N: o 2731/75 kumoamisesta (KOM(98)0158 - C4-0292/98-98/0107(CNS)) ja II. ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille (KOM(98)0158 - C4-0293/98-98/0108(CNS)), -Graefe zu Baringdorfin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0480/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia suoran tuen järjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä (KOM(98)0158 - C4-0299/98-98/0113 (CNS)).
Mulder
 Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa toivottamalla herra Funken tervetulleeksi tänne. Mielestäni on hyvä perinne, että ministerineuvoston puheenjohtaja tulee paikalle tärkeiden maatalouskeskustelujen ajaksi.
Mitä tulee Agenda 2000: n maatalousosuuden rahoitukseen, mielestäni on hyvä, että viimeksi kuluneiden vuosien suuntausta jatketaan. Jos maatalouspolitiikka muuttuu, rahoitusta täytyy luonnollisesti myös sopeuttaa. Maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta suhtautuu yleisesti ottaen myönteisesti komission ehdotuksiin. EMOTR: n täytyy pysyä unionin maatalouspolitiikan tärkeimpänä rahoituslähteenä. Aivan kuten MacSharryn uudistusten kohdalla muutama vuosi sitten, uskomme, että on hyvä mukauttaa sen sisältöä. MacSharryn uudistusten myötä tuli ensimmäisen kerran sellainen määrärahakohta, jolla oli sellaisenaan vähän tekemistä markkina- ja hintapolitiikan kanssa, ja myös tällä kerralla lisätään erilaisia uusia kappaleita.
Se on ensisijaisesti maaseudun kehittämistä käsittelevä kappale, ja maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta pitää sitä johdonmukaisena. Maatalouspolitiikka ei ole enää pelkästään hinta- ja markkinapolitiikkaa vaan kaiken kattavaa politiikkaa, joka sisältää myös maaseudun kehittämisen. Toiseksi, komissio ehdottaa myös eläinlääkintäalan toimenpiteiden ja kasvinsuojelun sisällyttämistä siihen. Se vaikuttaa meistä johdonmukaiselta. Kolmanneksi tulee sitten tiedotuspolitiikka. Komissio ehdottaa myös sen liittämistä. Maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta pitää myös sitä hyvänä asiana. Mielestämme maatalouspolitiikka on Euroopassa yleisesti huonossa maineessa. On tarpeen tuoda selkeämmin esille sen myönteisiä puolia, joita varmasti löytyy. Maataloustuotteiden laatupolitiikasta ei kuitenkaan puhuta, joten maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta lisää sen Euroopan komission ehdotuksiin. Jos Euroopassa tarvitaan jotain BSE-kriisin jälkeen ja elintarvikkeiden laadun ympärillä käydyn kohun jälkeen, niin se on maataloustuotteiden laatupolitiikan kehittäminen Euroopassa. Sen täytyy olla erottamaton osa unionin maatalouspolitiikkaa.
Maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta on lisäksi sitä mieltä, että maanviljelijöiden täytyy myös tulevaisuudessa voida saada mahdollisimman hyvin hintansa markkinoilta. Kukaan ei halua täyttää kaikenlaisia lomakkeita. Mieluummin halutaan saada parempi hinta. Se on mahdollista paitsi laatupolitiikan avulla myös kehittämällä muita markkinoita. Tarkoitan tässä maataloustuotteiden käyttöä muuhun kuin elintarvikkeiden valmistukseen. Ympäristön kannalta on erittäin hyödyllistä, jos ryhdymme lainsäädännön avulla määräämään, että tiettyjä maataloustuotteita käytetään tietyillä sektoreilla. Se kehittää uusia markkinoita, ja sen myötä hinnat saattaisivat olla houkuttelevia.
Lopuksi, unionin laajentumiseen liittyen meillä ei ole mitään sitä vastaan, että myös liittymistä edeltävä tuki tiettyyn määrään saakka otetaan mukaan asetukseen. Mitä tulee parlamentin valtaan, me hyväksymme sen, että koko markkina- ja hintapolitiikka jää pakollisten menojen piiriin. Kaikkien muiden menojen - ottaen huomioon, että parlamentilla täytyy olla niissä sananvalta - täytyy kuulua ei-pakollisiin menoihin, koska parlamentilla on niiden osalta täysi yhteispäätösvalta.
Mitä sitten ei sisällytetä takuurahastoon maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mukaan? Tällaisia ovat kaikki rakennetoimenpiteet, jotka kuuluvat tavoitteeseen 1 ja yhteisön aloitteisiin. Rahastojen hallinto jää luonnollisesti komission vastuulle. Jos jäsenvaltiot suorittavat maksuja maksuelinten kautta, jäsenvaltioiden täytyy myös valvoa niitä. Haluamme parantaa kovasti tätä valvontaa, mikä ei ole yllättävää tämän viikon tapahtumat huomioon ottaen. Valvonnan täytyy olla tarkempaa. Entä millaisena me näemme tämän valvonnan? Komission ehdotuksen mukaan varainhoidosta raportoidaan kolme kuukautta varainhoitovuoden päättymisen jälkeen ja kahden vuoden kuluttua päättymisestä laaditaan kertomus, jotta voidaan selvittää, onko politiikka ollut hyvää. Tästä asiasta maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta on esittänyt muutamia tarkistuksia parannukseksi. Me haluamme heti tiedon siitä, onko jotain hylätty vai hyväksytty, emmekä kahden vuoden kuluttua. Me haluamme olla heti ajan hermolla, jos tällä alalla on tapahtumassa kehitystä. Odotamme komissiolta, että saamme siitä kertomuksen kolmen kuukauden välein. Emme tarvitse mitään laajaa kertomusta. Saamme jo riittämiin papereita, mutta meidän on saatava ne mahdollisimman nopeasti.
Lopuksi vielä huomautus tiettyjen maatalousmenojen yhteisrahoituksesta, joka on kiistanalainen kohta ehdotuksessamme. Maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta on ottanut sellaisen kannan, että se kannattaa varovasti yhteisrahoitusta, mutta tätä asiaa koskevasta artiklasta äänestettäessä äänet menivät tasan. Valiokunnan jäsenistä 18 kannatti tiettyjen menojen yhteisrahoitusta, 18 vastusti, ja yksi äänesti tyhjää. Tämä jää siten asiaksi, josta täysistunnon täytyy päättää lopullisessa viisaudessaan.

Garot
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä naudanliha-alaa koskeva mietintö, josta olen vastuussa, on laadittu ottaen huomioon kolme pääasiaa: ensinnäkin hullun lehmän taudista seuranneet kuluttajien uudet odotukset, jotka liittyvät tuotteiden terveellisyyteen ja makuun; toiseksi tarpeen korjata markkinoiden rakenteellista epätasapainoa tuotannon lisääntyessä vuosittain 2 %, kun kulutus laskee 1 %; lopuksi parlamentin hyväksymän Cunhan aiheellisen mietinnön, jossa suositellaan maataloustoiminnan taloudellisen ulottuvuuden sovittamista sen yhteiskunnalliseen, ympäristölliseen ja alueelliseen tehtävään.
Hyvät kollegani, kaikki ovat voineet todeta, että komissio on suositellut ehdotuksissaan pikemminkin sellaista uudistusta, jossa nämä kolme huolenaihetta eivät ole keskeisiä. Komissio pyrkii nimittäin ensinnäkin kasvattamaan Euroopan unionin osuuksia maailmanmarkkinoilla ja lähentämään hintojamme ja KIE-maiden hintoja. Toisin kuin aikaisemmissa uudistuksissa, komission ajatusmalli ajaa sääntelemään sitä erityisesti tuotantoa hintojen kautta, mistä johtuu 30 %: n alennus ja interventiohinnan poistaminen lähitulevaisuudessa, joita komissio ehdottaa. Näin ollen olen omalta osaltani arvellut, että on syytä todeta realistisesti, että naudanlihan tuotantomme on etenkin sidoksissa Euroopan markkinoihimme ja että ulkoiset markkina-alueet ovat entistä enemmän yhteen alaan keskittyviä varamarkkinoita.
Tämä mahdollisuus on perusteltu varsinkin siksi, että Aasian ja Venäjän kriisit toivat esiin komission liiallisen luottamuksen kansainvälisiin markkinoihin. Komission kaupallisen strategian soveltuvuutta ei ole näin ollen osoitettu kiistattomasti tällä naudanliha-alalla, jolla Argentiinan tuotannon arvo on 50 % ja Uuden-Seelannin tuotannon arvo kolmasosa tuotantohinnoistamme. Tässä yhteydessä pakollinen eteneminen kohti maailmanmarkkinahintojen lähentämistä saattaisi olla hyvin haitallista suurelle osalle kasvattajiamme, mitä ei tietenkään voida hyväksyä.
Tästä syystä niissä ehdotuksissa, joita esitin keskustelussa käsiteltäviksi, yhdistyy hintojen järkevä alentaminen, määrien vapaaehtoinen hallinnointi, elintarvikepolitiikan välttämätön edistäminen ja tarve ylläpitää tuottajien kannalta kunnollisten tulojen politiikkaa. Mitä hintojen alentamiseen tulee, ehdotan, että niitä alennetaan 15 %, jotta kulutusta saadaan elvytettyä ja jotta voidaan ylläpitää oikeaa kilpailusuhdetta vaaleiden lihojen kanssa, joille on hyötyä viljatuotteiden hinnan alentamisesta. Tuotannon rajoittamisen osalta ehdotan komission suosittelemien toimenpiteiden täydentämistä lisäämällä laajentamistukia, ottamalla käyttöön teurasvasikoista maksettava tuki, kannustamalla ruhojen painon rajoittamiseen ja perustamalla urospuolisten nautaeläinten tuottajakohtaiset kiintiöt.
Elintarvikepolitiikassa on ponnisteltava tietysti kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi sen ohella, että lihatuotteiden pakkaamista ja ulkoasua uudistetaan. Tältä osin on selvää, että asettamalla terveellisyyteen ja makuun liittyvä laatu tämän yhteisen markkinajärjestelyn keskipisteeseen voimme palauttaa tälle tuotteelle sille kuuluvan paikan kuluttajien mielissä. Lopuksi, mitä tulee kasvattajien tuloihin, 15 %: n hintojen alentaminen ja tuotannon välttämätön vähentäminen tulevat vielä pahentamaan heidän tilannettaan. Korvauksiin liittyvä kysymys nousee siis esiin. Olen ehdottanut, että tätä kysymystä käsiteltäisiin niissä talousarvioon liittyvissä rajoissa, jotka tälle YMJ: lle on myönnetty Agenda 2000: ssa.
Tätä mietintöä, josta maataloutta käsittelevä valiokunta äänesti joulukuussa, ei sitä paitsi hyväksytty luultavasti siksi, että siinä ylitettiin sen omat tavoitteet. Joistakin kohdista äänestettiin enemmistöpäätöksellä: hintojen alentamisesta 15 %, julkisen intervention ylläpitämisestä, lypsylehmäkarjan ja laajentamistukien nostamisesta, teurasvasikkapalkkion välttämättömyydestä ja kausiporrastuspalkkion ylläpitämisestä.
Otin siis nämä asiat mietintööni ehdottaakseni niitä poliittisen ryhmäni, PSE: n, kanssa parlamentin keskustelunaiheeksi. Toiseksi uusista tarkistuksista saadaan vastaukset Italian, Saksan ja Hollannin esittämiin kysymyksiin, jotka koskevat nuorten urospuolisten nautaeläinten käsittelyä. Tältä osin ehdotettu pääasiallinen toimenpide on varata 1 800 miljoonan ecun summa ylimääräisiin maksuihin, joilla maksetaan teurastuspalkkio urospuolisista nautaeläimistä, emolehmistä, lypsylehmistä, hiehoista ja teurasvasikoista. Tämän palkkion myöntäminen perustuisi luonnollisesti yhteisön normeihin maakohtaisesta teurastusylärajasta, joka perustuu historiallisille syille, ja normeihin eläinkohtaisesta palkkiosta jokaisen mainitun luokan osalta, jotta vältettäisiin jäsenvaltioiden väliset kilpailun vääristymät.
Tällä kompromissitoimenpiteellä pitäisi suosia urospuolisia nautaeläimiä tuottavien maiden odottamaa tasapainottavaa toimenpidettä kyseenalaistamatta kuitenkaan noudatettua menettelytapaa naudanlihan YMJ: n tarpeelliseksi mukauttamiseksi. Tästä syystä, arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että edellytykset ovat täyttyneet, jotta parlamentti voisi hyväksyä tämän mietinnön piakkoin.

Goepel
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, maidon markkinajärjestelyä koskevat komission ehdotukset kattavat pääasiassa kolme aluetta, jotka ovat hintatuki, maidontuottajien tulontasaus ja lisämaksujärjestelmä. Komission hintatukea koskevat ehdotukset merkitsisivät maidon hinnan alentamista 17 %, voin interventiohinnan alentamista 15 % ja maitojauheen interventiohinnan alentamista samoin 15 %. Näitä toimia perustellaan sillä, että näin halutaan edistää maidon ja maitotuotteiden kulutusta yhteisössä ja parantaa näiden tuotteiden kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla.
Kun otetaan huomioon ehdotetut kompensaatiomäärät, pitäisi hinnanalennusten olla kuitenkin kaiken kaikkiaan selvästi pienempiä kuin komission tavoitteena on. Pienemmillä hinnanalennuksilla voidaan päästä helpommin näitä tuloja koskevaan täydelliseen tulontasaukseen, kun kompensaatiomäärät pidetään samalla ennallaan. Tämä tarkoittaa ehdotuksemme mukaan sitä, että maidon tavoitehintaa alennetaan 17 %: n sijasta 12 % ja voin ja maitojauheen interventiohintaa kumpaakin 15 %: n sijasta 10 %.
Mitä taas tulee tulontasaukseen, komissio ehdottaa neljää osatekijää, jotka ovat lypsylehmäpalkkio (15 artikla), lisätuki (16 artikla), lypsylehmäpalkkion lisämäärät (12 artikla) ja yleisten määrien rajoissa maksettava lisätuki (13 artikla). Nämä ehdotukset ovat äärimmäisen monimutkaisia ja niiden toteuttamisessa ja valvonnassa ajaudutaan vakaviin ongelmiin. Huomatkaa, että kannatan periaatteessa lypsylehmäpalkkiota sekä naudanliha-alan asetuksen perusteella maksettavaa lisämäärää, mutta ne eivät saa perustua jonkin eurooppalaisittain määritellyn kuvitteellisen lehmän 5 800 kg: n vuosituotokseen, vaan lypsylehmäpalkkion pohjana on käytettävä viitemääriin perustuvaa rahallista korvausta, samalla kun täydellinen korvaus on taattava kansallisilla tai alueellisilla eläinkohtaisilla palkkioilla. Toisena mahdollisuutena asian järjestämiseksi tulisi kyseeseen myös naudanliha-alan markkinajärjestelyyn sisältyvän yleisen teurastuspalkkion maksaminen lypsylehmistä, jotta hinnanalennus tulisi kompensoiduksi. Näin meillä olisi käytännössä tasausta varten kaksi eri palkkiomuotoa.
Sitten lisämaksujärjestelmään: kannatamme komission ehdotusta, että kiintiöitä olisi jatkettava vuoteen 2006 asti, ja raskain mielin myös kokonaisviitemääriin ehdotettua 2 %: n korotusta. Korotuksen jakautuessa siten, että 1 % myönnetään nuorille viljelijöille ja 1 % vuoristoalueiden tuottajille, on viimeksi mainittujen osalta otettava lisäksi huomioon vuoristoalueiden epäsuotuisat alueet, mutta kuitenkin vain niille osoitettavan kokonaismäärän rajoissa.
Puhuessamme maidon markkinajärjestelyn uudistamisesta emme voi välttää lisämaksusta aiheutuvaa ongelmaa. Ehdotan, että sitä olisi alennettava niin paljon, että sen vaikutus olisi suurempi kuin se, joka saavutetaan joka tapauksessa maidon tavoitehinnan alennuksella, ja että se olisi määriteltävä joustavasti, eräänlaisena suhdannetekijänä, jotta aktiivituottajalla olisi mahdollisuus mukautua suhdanteisiin tilakiintiötään vuokraamalla tai luovuttamalla. Tämä vaikuttaisi varmasti kiintiövuokrauksen markkinahintoihin niin, että se ei suosisi niin kutsuttuja harrastajatuottajia, ja eurooppalaisilla maidontuottajilla tai maidonjalostajilla olisi kiintiöjärjestelmästä huolimatta mahdollisuus myydä maailmanmarkkinoille entistä enemmän meijerituotteita ilman vientitukea.
Pinta-alaan sitomisesta vain tämän verran: yksi syy vieraan hallussa olevien kiintiöiden osuuden kasvuun on se, että sekä yhteisön säädökset että kansalliset säännökset sallivat sen, että tietyn kiintiön voi omistaa myös joku muu kuin sen tuottaja itse. Tämä johtuu myös periaatteesta, jonka mukaan viitemäärät on sidottu pinta-alaan. Olen sitä mieltä, että päättäminen pinta-alasidonnaisuudesta luopumisesta tai sen säilyttämisestä, mikä tarkoittaa, että maitokiintiö voidaan siirtää vain siirtämällä samalla vastaava osuus pinta-alasta, olisi jätettävä jäsenvaltioiden itsensä tehtäväksi, toisin sanoen että järjestelyn olisi oltava vapaaehtoinen. Niin ollen 7 artiklan 2 kohdassa olisi oltava maininta, että pinta-alaan sitomisesta voidaan luopua ja että jäsenvaltiolle annetaan mahdollisuus määritellä itse alueellisesti rajat viitemäärille, jotka voidaan siirtää pinta-aloihin sitomatta.
DPA: n uutissivuilla mainittiin kaksi päivää sitten, että neuvoston puheenjohtajamaa ja komissio ovat molemmat vakuuttuneita siitä, että kaikkien jäsenvaltioiden täytyisi osoittaa asiassa kompromissivalmiutta. Kansalliset edut tuotaisiin avoimesti ja selkeästi esiin. Juuri niin halusin täällä esittelijänä tehdä - avoimesti mutta selkeästi. Tahtoisin asettua periaatteessa komission kanssa samalle kannalle siinä, että Euroopan maatalouden kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla on vahvistettava. En kuitenkaan voi, arvoisa komissaari Fischler ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja Funke, järkevästi toimimalla yhtäältä kiihdyttää kilpailua ja toisaalta olla sulkemassa kokonaisia itäisen Saksan alueita tämän kilpailun ulkopuolelle raskaalla kädellä toteutettavalla tukien asteittaisella vähentämisellä. Voitte nähdä, että maatalouden työpaikkoja on erityisesti sekatuotantotiloilla, jotka tuottavat naudanlihaa, sianlihaa, mutta ennen kaikkea maitoa. Antakaa näille perheille samat mahdollisuudet kuin kaikille muillekin Euroopan unionissa.
Kiitän lopuksi siitä, että olen saanut lähes kymmenen vuotta Saksojen yhdistymisen jälkeen olla tämän parlamentin jäsenenä osaltani muovaamassa tätä tärkeää markkinajärjestelyä. Kiitän myös ja ennen muuta kaikkia niitä, jotka ovat esittäneet muutoksia tähän työhöni ja tukeneet minua tämän monimutkaisen, mutta kiinnostavan työn tekemisessä.

Fantuzzi
Arvoisa puhemies, maataloutta käsittelevään valiokuntaan on tullut joitakin mietintööni kohdistuvia tarkistuksia, joihin en ole täysin tyytyväinen, kuten esimerkiksi siihen, jonka mukaan viljan interventiohintoja ei laskettaisi lainkaan, mutta tukia kuitenkin lisättäisiin. Mielestäni ei ole kovin järkevää antaa lisää sisäistä tukea, josta aiheutuu muutaman sadan miljoonan euron lisälasku, alalle, jonka osuus yhteisön myyntikelpoisesta maataloustuotannosta on 11 % mutta joka yksin nielaisee 40 % YMP: n talousarviosta eli 17 miljardia euroa 40: stä. Toivon, että joulutauon aikana kaikki ovat voineet tulla siihen tulokseen, että Brysselissä 28. tammikuuta pidettävässä äänestyksessä näistä tarkistuksista luovuttaisiin.
Olen sen sijaan vakuuttunut siitä, että interventiohintojen laskeminen 20 %: lla - minä tulen ehdottamaan 15 %: a - ei ole osoitus PO VI: n virkamiesten järjettömästä pessimismistä. Tällä hetkellä interventiohinnan ja maailmanmarkkinahinnan välinen ero on suurempi; niinpä Agenda 2000: ssa ehdotettavan vähennyksen olisi välttämättä oltava vieläkin merkittävämpi, kuten tilintarkastustuomioistuimen presidentti palautti mieliimme täällä viime viikkojen aikana. Itse asiassa ylituotannon kurimus, josta näytimme jo päässeen eroon vuoden 1992 jälkeen, palaa taas häiritsemään yhteisön kuvioita; tarvittiin vain 2 % suurempi sato, 5 %: n suuruinen kesantoaste, ja nyt viljaa on 20 miljoonaa tonnia liikaa. Pelkään, että jos jatkamme tällä tiellä, meidän on valitettavasti tarkistettava ja nostettava vuotta 2006 koskevia ennusteita.
Jos siis halutaan olla vakavia ja vastuullisia, on toteutettava kiireesti todellinen ja perusteellinen uudistus. On turha teeskennellä sokeaa: uskon, että sellaiset näennäiset uudistukset, joista te, arvoisa komissaari Fischler, puhuitte, joista ei ole harmia kenellekään, johtavat meidät jälleen kerran ylituotantoon. Katson siksi, että ongelmaa ei kannata lykätä, koska se merkitsisi sitä, että siihen pitäisi puuttua täällä nopeasti kiireellisenä asiana nykyistä paljon vaikeammissa oloissa. Vilja-alan osalta voimme estää tämän vaaran, jos valitsemme sen osalta komission esittämän suunnan. Tämä on ainakin minun mielipiteeni: toki olisi tehtävä joitakin korjauksia, ainakin kolme: ensimmäinen niistä olisi öljysiemenkasvien jättäminen kertapalkkion ulkopuolelle. Meillä on yhteisössä proteiinivajaus, joka BSE-kriisin jälkeen on tullut entistäkin akuutimmaksi. On järjetöntä viitata Blair House - sopimuksen rajoituksiin ja sanoa, että tämän peruspalkkion laskemisen myötä meidän ei pitäisi enää sietää niitä. Se on hieman sama kuin riemuita silloin, kun satutamme itse itseämme, jotta emme tuntisi kipua, jota muut aiheuttavat meille. Tarttukaamme härkää sarvista, herra komissaari, ilman kuvitteellisia ja vaarallisia oikopolkuja, eli neuvotelkaamme uudestaan Blair House - sopimus!
Toinen korjaus on 10 %: n suuruinen kesantoaste. Ehdotus nollata kesantoaste vuonna 2000 ei kestä, se ei ole realistinen. Jo nyt tarvitsisimme positiivista kesantoastetta, erityisesti jo julki tuotujen markkinaongelmien vuoksi ja siksi, että voitaisiin taata koko kesannointijärjestelmän käytännön toteuttamiskelpoisuus.
Kolmas korjaus koskee nykyistä hieman voimakkaampaa yhteenkuuluvuuden ja solidaarisuuden henkeä peltokasvien yhteismarkkinajärjestelyssä. Sama komissio, joka myöntää johdannossa, että vuoden 1992 YMP: n uudistus ei ole parantanut heikoimmassa asemassa olevien alueiden ja tuottajien asemaa peltokasvien osalta, jotka aiheuttavat eniten kustannuksia ja joille menee suurin osa suorasta tulotuesta, ei voi pitää tiukasti kiinni vuoden 1992 ajattelutavasta. Tasapainon palauttamista koskevan signaalin antamiseksi ehdotan, että käytetään painotetuilla keskiarvoilla laskettuja tuotannon tuottavuuslukuja, joiden suuruus olisi yksi kolmasosa ja kaksi kolmasosaa yhteisön keskimääräisestä tuottavuudesta tai kyseisen alueen pitkän ajan keskimääräisestä tuottavuudesta.
Toivon, että nämä korjaukset hyväksytään. Ne tekisivät tuista oikeutetumpia sosiaalisessa mielessä, mikäli olemme kiinnostuneet niiden tulevaisuudesta. Katson kuitenkin, että nämä seikat tulisi ottaa esiin muissa Agenda 2000: ta koskevissa mietinnöissä, esimerkiksi horisontaalista asetusta koskevassa mietinnössä. Katson, että tämä on tärkeä tilaisuus saada kuluttajat ja kansalaiset hyväksymään YMP. Ympäristökriteerit, tukikatto ja tukien mukauttaminen eivät ole intellektuellien päähänpinttymiä vaan välttämättömyyksiä, joilla voidaan taata edes jonkinlainen tulevaisuus tälle kaikkien yhteisöpolitiikkojen äidille. Muutoin se ei ole enää puolusteltavissa. Jos 40 miljardia euroa ohjataan 7, 5 miljoonalle tuensaajalle samalla, kun meillä on kaksinkertainen määrä työttömiä, puhtaasti taloudellinen perustelu ei minusta enää riitä pitkällä aikavälillä, ellei siihen liitetä ympäristöön, yhteiskuntaan ja alueisiin liittyviä näkökohtia, jotka yhteiskunta vaati meitä ottamaan huomioon.
Olen huolissani tämän parlamentissa käytävän keskustelun tuloksesta. Pelkään, että tällä pyrkimyksellämme puolustaa tuottajia vesitämme viime kädessä täysin komission esittämät varovaiset uudistukset, teemme tyhjäksi kaikki innovaatiot. Ei voida väittää, että Venäjän tai Itä-Aasian kriisin on saatava meidät luopumaan viljan, maidon ja lihan hintojen laskemisesta tai tarkistamaan sitä. En ole koskaan uskonut " Euroopan linnoitukseen" . Eurooppalaiset ovat aina tehneet virheen linnoittautuessaan omaan nurkkaansa: juuri kriisihetkinä Euroopan pitäisi heittäytyä koko voimallaan maailmanmarkkinoille ja olla vähän uskaliaampi. Se ei ole kritiikitöntä luottamusta maailmanmarkkinoihin, se on luottamusta itseemme, muutoin meidän ei kannata ottaa käyttöön euroa puhuaksemme maailmalle ja lisätäksemme vaikutusvaltaamme. Tämä linnoittautuminen merkitsee erittäin kielteisen signaalin antamista KIE-maille ja muulle Euroopalle.
On todella paradoksaalista, että Agenda 2000, jonka tarkoituksena on lähentää Euroopan kahta osaa, vie niitä nyt kauemmas toisistaan. Valitettavasti maatalousneuvosto ei ole viime kuukausina antanut meille kovin mainioita esimerkkejä kaukokatseisuudesta, arvoisa ministeri Funke. Maatalousneuvosto ansaitsisi itse tänään epäluottamuslauseen. Se on pyöritellyt viikkojen ajan turhaan YMP: n uudistusta käsitellen aina samoja aiheita: maatalousmallia, kahta pilaria. Se ei ole saanut juuri mitään aikaiseksi ja se on antanut valtavan paljon tilaa Ecofin-neuvostolle, joka yhteisrahoitusta ja menojen jäädyttämistä koskevilla esityksillään ensin hankaloitti uudistusta ja sen jälkeen asetti sen tulevaisuuden suureen vaaraan. Välttäkäämme myös täällä demagogisia taisteluja: se, että sanomme " ei" yhteisön solidaarisuuden nimissä annettavalle yhteisrahoitukselle, on riidan siemenien kylvämistä. Aivan toinen asia on keskustella aiheesta vakavasti, se merkitsee kaikkien siihen liittyvien vaikutusten arvioimista. Ajattelutavalla, joka perustuu nettosummiin ja joidenkin etelän köyhille maille tarkoitettujen määrärahojen poistamista haluavien vastahakoiseen asenteeseen, Eurooppa ei mielestäni pääse pitkälle, mutta myös YMP: n solidaarisuuden pyhän periaatteen korottaminen nykyisen kaltaisena jalustalle on loukkaus tervettä järkeä kohtaan. Kaikenlaista voi sanoa, mutta ei sentään sitä, että YMP on paras esimerkki yhteisön solidaarisuudesta. Tämän havaitsee vain tarkastelemalla Välimeren alueen tuotannolle myönnettyä tukea.
Lopuksi totean, että odotamme teiltä, herra ministeri, selitystä tätä " nollalinjan" uudistusta koskevalle uudelle innolle. Jos haluamme pitää menot kurissa, puuttua liiallisen ja väärin painotetun tuen ja vääristävien vaikutusten muodostamiin rakenteellisiin pullonkauloihin, tähän on mielestäni olemassa keino, ja se on tehdä radikaalimpia uudistuksia, ei säilyttää kaikkea ennallaan. Olisi katkera pala todeta maaliskuun jälkeen, että " nollalinjan" uudistuksen iskulauseen taakse kätkeytyy ties kuinka monennen kerran kaikkien uudistusten lykkääminen. Maanviljelijät tarvitsevat kaikkea muuta kuin sitä, että asian käsittely lykätään lokakuuhun.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, ensiksikin muodollinen selvennys: puhun täällä maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan esittelijänä, aivan kuten kaikki muutkin tähänastiset puhujat. En siis edusta omia näkemyksiäni enkä myöskään ryhmäni näkemyksiä, vaan valiokunnan kantoja. Tilanne meillä maatalousvaliokunnassa on ollut sikäli erikoinen, että monista asioista ei ole tehty minkäänlaisia päätöksiä, siis niihin ei ole ollut ylipäänsä minkäänlaista kantaa, parhaimmillaankin vain se, että komission näkemys on torjuttu. Nyt minulla oli kuitenkin esittelijänä onnea, sillä arvoisa herra Fischler, voin onnitella teitä: valiokunta on hyväksynyt täysin komission ehdotuksen, joka koskee maatalouden suoria tukia ja näiden suorien tukien mukauttamista. Olen nyt siis siinä tilanteessa, että voin selostaa ja perustella täällä teidän ehdotustanne. Tahtoisin silti koettaa, pystyisinkö kenties tekemään sen paremmin kuin te omassa esityksessänne.
Tämän ehdotuksen edellytyksenähän ovat palkkiot, jotka otettiin käyttöön niin kutsutussa MacSharry-uudistuksessa - tähän mennessähän on puhuttu vasta vähän Fischler-uudistuksesta, joka meidän on vielä otettava käyttöön - vuonna 1992, jolloin hintoja alennettiin ja sanottiin, että hinnanalennuksesta maksettaisiin korvauksia palkkioiden muodossa. Nämä hinnantasausmaksut eivät olleet laadullisesti sidottuja, mikä olikin loogisesti oikein, sillä niitä oli määrä maksaa juuri sen suuruisina kuin hinnat olivat alentuneet. Tuolloin käytiin keskustelua siitä, että kaikki ei mennyt aivan niin kuin suunniteltiin, vaan maataloudelta otettiin kaiken kaikkiaan hieman pois.
Näiden kehitysvaiheiden vaikutukset olivat tietenkin mullistavia. Lainaan tähän Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tutkimusta, jossa sanottiin seuraavasti: on tultu siihen tilanteeseen, että 4 % tiloista saa 40 % maksetuista palkkiovaroista. Lisäksi on päädytty siihen, että 80 % palkkioista ohjautuu 20 %: lle tiloista ja että - näin tilintarkastustuomioistuimen mukaan - esimerkiksi jokin huipputila on voinut nostaa Brysselistä palkkioina 6, 61 miljoonaa D-markkaa vuodessa. Se on tarkoittanut, että jotkin tilat ovat päässeet sellaiseen asemaan, että ne ovat pystyneet maksamaan maanvuokransa ja työnsä palkkioista, ja silti niille on jäänyt vielä rahaa jäljelle. Niille tiloille, jotka ovat jääneet tässä suhteessa vähemmälle, tämä on tietenkin äärimmäisen vaikea tilanne. Ensin mainitut ovat nimittäin tietenkin pystyneet selviytymään hinnanalennuksista aivan toisella tavalla kuin jälkimmäiset. Tämän johdosta komissio on todennut - ja tätä me valiokunnassa pidämme oikeana - että tässä kohden linjaa on tiukennettava.
Meidän on otettava voimakkaammin huomioon työpanos ja ympäristö ja käytettävä niitä palkkioiden kriteereinä. Tästä on päästy valiokunnassa yksimielisyyteen. Toisin kuin tilintarkastustuomioistuin, joka on ilmoittanut, että 100 000 ecun kohdalle olisi asetettava ehdoton yläraja - siis katkaisukohta - te olette nyt asettuneet aivan oikein, kuten valiokuntakin, kannattamaan tuen asteittaista vähentämistä. 100 0-200 000 ecun summista vähennys olisi 20 %, yli 200 000 ecun summista 25 %. Tämä olisi Brysselissä asetettava taso. Sen jälkeen sanotte, että jäsenvaltioille annettaisiin vapaat kädet vähentää halutessaan tuista vielä enintään 20 % sellaisilta tiloilta, joilla käytetään keskimääräistä vähemmän työvoimaa tai, käänteisesti ilmaistuna, jotka ovat muita tiloja huomattavasti pitemmälle rationalisoituja. Näin vähennysten määrä voisi olla jopa 45 %.
Tämä ehdotus on lähtökohdiltaan järkevä, koska siinä palkkion määrässä otetaan huomioon myös työn osuus, tosin ei korvauksena tosiasiallisesta työsuorituksesta vaan vakiomuodossa. Joka tapauksessa tällä alennettaisiin niiden tilojen palkkioita, joiden rationalisointiaste on korkea, ja vastaavasti paljon työvoimaa työllistävät tilat pääsisivät osallisiksi korkeammista maksuista. Tämän kaiken ongelmana on vain se, että uudistuksen kohteena olevien tilojen osuus on vain 1 % kaikista tiloista, jos sitäkään, joten maatalousyritysten suureen enemmistöön tällä tukien alennuksella ei ole minkäänlaista vaikutusta, sillä palkkioiden alentaminen niiden yläpäästä ei tietenkään hyödytä välttämättä millään tavalla alimpien palkkioiden saajia.
Arvoisa komissaari, sallinette minun vielä kertoa siitä, mitä olemme saaneet aikaan maatalousvaliokunnassa mutta mistä ei kuitenkaan ole äänestetty ja mistä teidän komissionne huhutaan ainakin epävirallisesti todenneen, että se olisi ehdotuksena parempi kuin se, jonka itse olette tehneet. Minulla ei ole kuitenkaan lupaa selostaa ehdotuksen sisältöä, sillä maatalousvaliokunta on päättänyt toisin. Haluaisin kuitenkin antaa siitä tässä joitakin viitteitä: voidaan nimittäin sanoa, että hallinnolliset menot muodostuisivat hyvin suuriksi, jos tiloille olisi pystyttävä osoittamaan, että niillä tehdään liian vähän työtä. Voisi käydä niin, että tämän vuoksi ajauduttaisiin oikeudellisiin ristiriitoihin ja että tästä aiheutuisi hankaluuksia. Sen vuoksi olemme ehdottaneet, että tiloille tarjottaisiin vaihtoehtoinen mahdollisuus, nimittäin siinä muodossa, että alentaisimme tukia heti 45 %, ja että sen jälkeen paljon työvoimaa käyttävät tilat voisivat vapaaehtoisesti esittää laskelman työvoimakuluistaan, joista sitten otettaisiin huomioon 50 %. Laskelmista on käynyt ilmi, että tähänastisten kaavailujemme perusteella 97 % tiloista ei tulisi lainkaan uudistuksen piiriin. Loisimme siis järjestelyn sellaisia tiloja varten, joilla on paljon työntekijöitä ja joiden tuotanto on ekologista. Nämä asiathan ovat useimmiten yhteydessä toisiinsa. Tällaisille tiloille antaisimme enemmän kuin sellaisille, jotka ovat rationalisoineet tuotantoaan. Tämä vaikuttaa minusta hyvin järkevältä. Muut tilathan ovat jo muutenkin kilpailukykyisiä, koska ne kerran ovat niin pitkälle rationalisoituja. Parhaat kiitokset, arvoisa puhemies! Muut asiat otan esille sitten, kun puhun puolueryhmäni sekä omasta puolestani.

Goepel
Arvoisa puhemies, meidän täytyy noudattaa tasapuolisuutta. Pyydän sitä teiltä! Olisin itsekin puhunut hyvin mielelläni vielä kaksi minuuttia maidon markkinapolitiikasta. Pyydän teitä huomauttamaan, että annettuja puheaikoja on noudatettava.
Suosionosoituksia

Puhemies
Herra Goepel, on hyvin vaikea keskeyttää puhujaa, erityisesti esittelijää, ja jos te olisitte ylittänyt aikanne, tiedätte hyvin, etten olisi keskeyttänyt teitäkään.
Esittelijät tekevät tärkeää työtä. Istunnon puhemiehenä en voi keskeyttää yhtäkkiä esittelijän puhetta.
Tiedätte aivan hyvin, etten tee niin. Voin olla väärässä, mutta en tee niin!

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, Agenda 2000 -asiakirjan viljauudistus sisältää pakkokesannoinnin, laajamittaisen purkamisen. Samalla asiakirjassa ei kuitenkaan riittävästi huomioida viljelmän muita käyttötapoja. Vaihtoehtoisena maankäyttönä olisi järkevää panostaa energiakasvien viljelyn lisäämiseen.
Maaseudulla luonnollista, kansantaloudellisestikin tärkeää työtä löytyy bioenergian tuotannosta. Bioenergian etuja ovat uusiutuvuus, puhtaus, paikallisuus ja työllistävyys. Toistaiseksi kannustimena ovat pikemminkin olleet välilliset alue-, kansan-ja ympäristötaloudelliset kuin välittömät liiketaloudelliset hyödyt. Kehittyneen teknologian käyttöönotto on tuonut uusia mahdollisuuksia bioenergian hyväksikäytölle, ja se luo jatkossa mahdollisuuden eurooppalaisen energiantuotannon omavaraisuuden kasvattamiselle. Lisääntyvä panostus bioenergian tuotekehitykseen tuo mukanaan myös tarvittavaa taloudellista etua suhteessa muihin energialähteisiin.
Osana Kioton ilmastosopimuksen täytäntöönpanoa komissio on ilmoittanut tavoitteekseen uusiutuvien energialähteiden käytön kaksinkertaistamisen unionin alueella vuoteen 2010 mennessä. Non food -tuotannon huomioiminen myös Agenda 2000 - asiakirjassa todistaisi komission olevan tosissaan. Bioenergian tuotteistaminen edulliseksi energialähteeksi tarvitsee muiden tulevaisuuden vaihtoehtojen ohella tukea saadakseen sille tarkoitetun aseman eurooppalaisessa energiapolitiikassa. Lopuksi esitän kiitokseni esittelijälle raskaasta ja aikaa vaatineesta työstä.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, Euroopan komission " Agenda 2000" -tiedonanto sisältää ehdotuksia, jotka parantavat ja lujittavat taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta rakennerahastojen, yhteisen maatalouspolitiikan ja maaseudun kehittämisen uudistuksen avulla.
Maatalouden uudistusehdotuksissa annetaan ehdoton etusija sille, että unioni on sitoutunut säilyttämään maaseutuyhteisöjen elinkelpoisuuden ja suojelemaan Euroopan maaseutuympäristöä. Sitä varten maataloussektorin on oltava hyvin voimakas ja maailmanlaajuisesti kilpailukykyinen kestävän kehityksen puitteissa.
Tässä yhteydessä komissio esittää meille ehdotuksensa yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvista suoran tuen järjestelmistä, jotka koskevat kaikkia suoraa tukea myöntäviä yhteisiä markkinajärjestelyjä.
Talousarvion valvontavaliokunta pyytää kyseisen asetusehdotuksen osalta maataloutta käsittelevää valiokuntaa sisällyttämään mietintöönsä kolme tarkistusta, joilla on yhteinen tavoite: parempi tiedottaminen parlamentille.
Komission ehdotuksen ohjenuorana on itse asiassa toissijaisuusperiaate. Tätä lähestymistapaa kyseenalaistamatta on välttämätöntä, että niitä toimia, joilla varmistetaan tukikelpoisten viljelijöiden maksut, täydennettäisiin yhteisön tietynasteisella koordinaatiolla.
Ympäristö- tai työvoimanormeja rikkoville viljelijöille asetettua seuraamusjärjestelmää on sovellettava yhtäläisin perustein kaikissa jäsenvaltioissa ja seuraamusten on oltava samanlaiset koko yhteisön alueella.
Lopuksi kiinnitän huomiota siihen, että komissio haluaa siirtää tämän asetusehdotuksen soveltamisen hallintokomiteoille, joissa neuvosto ja komissio ovat mukana, mutta joihin parlamentti ei kuulu. Haluan tämän asian osalta muistuttaa, että parlamentti hyväksyi viime syyskuussa päätöslauselman, jossa pyysimme, että parlamentilla olisi todellista valtaa täytäntöönpanosääntöjen yhteydessä. Sen vuoksi talousarvion valvontavaliokunta vaatii, että komissio tiedottaisi parlamentille niistä toimista, joita jäsenvaltiot toteuttavat tätä asetusta soveltaessaan, ja että Euroopan parlamentilla olisi oikeus puuttua täytäntöönpanosääntöjä koskeviin komission ehdotuksiin tiettyyn määräaikaan mennessä ennen lopullisten päätösten tekemistä.

Funke
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, saanen aivan ensimmäiseksi kiittää sydämellisesti ystävällisestä tervetulotoivotuksestanne sekä siitä, että saan olla ensimmäistä kertaa ikään kuin virallisella käynnillä ja myös puhumassa täällä Euroopan parlamentissa maatalous- ja kalatalousneuvostojen puheenjohtajana. Haluaisin selvitellä teille puheenjohtajamaa Saksan painopistealueita maatalouden ja kalatalouden aloilla ja toivon, että parlamentti osallistuu myönteisesti työhömme ja myös tukee meitä aktiivisesti kaiken kaikkiaan varsin suurissa hankkeissa. Tehän tiedätte, että joudumme toimimaan tämän vuoksi kovassa kiireessä, mikä johtuu myös siitä, että edessä on myös parlamentin uudelleenvalinta. Hyvät naiset ja herrat, pidän tätä yhteistyötä erittäin tärkeänä!
Keskustelette tänään Agenda 2000: n maataloutta koskevasta osasta. Olen seurannut tarkkaavaisesti Euroopan parlamentin valiokunnissa ja täysistunnossa tähän mennessä käytyjä neuvotteluja - ja siltä osin olen myös kiitollinen siitä, että sain olla tänään kuulemassa kunkin mietinnön esittelijää - ja olen tullut sen perusteella siihen tulokseen - mikä ei varmasti tule teille yllätyksenä - että ydinkysymyksistä on kaikesta huolimatta vielä paljon erimielisyyttä. Päättelen siitä, että puheenjohtajamaa Saksalta vaaditaan vielä melkoisesti työtä ennen asian vaatimaan kompromissiin pääsyä.
Agenda 2000 on yhdessä rahoitusta koskevan kysymyksen kanssa varmasti ylipäänsä koko Saksan puheenjohtajakauden keskeisin poliittinen kysymys. Maan liittohallitus on asettanut tavoitteekseen saada aikaan Agenda 2000: ta koskevan päätöksen kokonaisuudessaan vielä tämän kevään aikana. Se on todella kunnianhimoinen tehtävä, ja se onnistuu vain, jos parlamentti, komissio ja puheenjohtajamaa tekevät keskenään rakentavaa ja luotettavaa yhteistyötä ja myös todella haluavat päästä onnistuneeseen poliittiseen lopputulokseen.
Maataloussektoria ja maaseudun kehittämistä koskevat komission ehdotukset ovat osa kokonaispakettia, ja pidän hyvänä sitä, että asia nähdään siten myös Euroopan parlamentissa. Pyydänkin teitä sen vuoksi hyvin hartaasti saattamaan parlamentissa käytävät neuvottelut hyvissä ajoin päätökseen, jotta pystymme myös siinä suhteessa pysymään vaaditussa aikataulussa. Uskon, että on yhteisten etujemme mukaista saada Agenda onnistumaan ja pystyä tekemään Euroopan kansalaisille selväksi se, että Euroopan unionin toimielimet eivät kykene vain toimimaan, vaan että ne kykenevät toimimaan myös menestyksellisesti ja että ne pystyvät niin ikään työskentelemään tulevaisuuteen suuntautuen.
Saksa on ottanut hoitaakseen neuvoston puheenjohtajuuden 1. tammikuuta jo 11: nnen kerran Euroopan talousyhteisön perustamisen jälkeen. Saksan hallitus on erittäin tietoinen tähän liittyvästä suuresta vastuustaan, onhan sentään kyse historiallisesti niin merkittävistä hankkeista, kuten tien tasoittamisesta itälaajentumiselle ja vuoden lopulla alkavien WTO-neuvottelujen valmistelemisesta. Sen vuoksi pidämmekin Agenda 2000: sta käytävien neuvottelujen loppuun saattamista mitä tärkeimpänä. Me saamme jatkaa - ja siitä olen hyvin kiitollinen - siltä hyvältä pohjalta, jonka puheenjohtajamaat Itävalta, mutta myös Britannia ja Luxemburg, ovat valmistelleet. Silti, ja tämän haluan lisätä, joudutaan vielä työskentelemään hyvin keskittyneesti, jotta pystytään voittamaan vielä osittain varsin vakavatkin mielipide-erot ja pääsemän kestävään kompromissiin.
Huolimatta rahoitusta koskevasta epävarmuudesta - siitäkin tullaan vielä käymään tiiviitä keskusteluja - minä maatalousministerineuvoston puheenjohtajana aion johtaa Agendan maatalousosiota koskevia neuvotteluja komission ehdotusten pohjalta. Näin oli alun alkaenkin suunniteltu. Tällä välin on perustettu niin kutsuttu korkean tason ryhmä, joka on aloittanut tällä viikolla neuvottelut ensimmäisinä aiheinaan naudanliha ja maito. Tämän ryhmän on tarkoitus valmistella maatalousministerien neuvostossa käytäviä neuvotteluja ja osoittaa mahdollisia kompromissiratkaisuja eli niin ollen valmistella erittäin laaja-alaisesti päätösesityksiä.
Saksan liittohallituksen ja EU: n komission tämän viikon maanantaina Bonnissa pitämässä tapaamisessa pääsimme komissaari Fischlerin kanssa sopimukseen siitä, että komissio on, mikäli sille esitetään vakuuttavia vaihtoehtoja, valmis tarkistamaan tekemäänsä ehdotusta tai esittämään tarvittaessa myös uusia. Olen tästä erittäin kiitollinen komissaarille ja hänen henkilökunnalleen ja olen siitä hyvin tyytyväinen. Neuvottelujen tämänhetkisessä vaiheessa on nimittäin varmasti vielä liian aikaista alkaa arvailla kompromissien tulosta. En pitäisi sitä mielekkäänä. On kuitenkin huomautettava - asetun tässä nimenomaisesti samalle kannalle kuin esittelijä Goepel edellä - että meidän kaikkien on oltava valmiita myös kompromissiratkaisuihin, siitä huolimatta, että itse kullakin on myös kansallisella tasolla etuja, sillä muutoin emme pääse viime kädessä lainkaan tuloksiin.
Haluaisin kuitenkin tuoda selvästi esiin sen, että pidän välttämättömänä, että vaalimme eurooppalaisen maatalouden etuja, annamme eurooppalaiselle maatalousmallille konkreettisen sisällön ja vahvistamme maaseutua sen kestävän kehityksen vaatimalla tavalla. Eurooppalaisen maatalouden on oltava tulevaisuudessa kilpailukykyinen, jotta se kykenisi selviytymään myös kansainvälisessä kilpailussa.
Tässä mielessä eurooppalaisia markkinajärjestelyjä olisi mukautettava ja ne olisi suunnattava voimallisemmin markkinaedellytyksiä vastaavasti. Kuitenkin, ja tämän haluan asiaan lisätä, tällöin on ja tulee jatkossakin olemaan meidän tehtävämme pitää yllä ja pyrkiä parantamaan entisestään myös ympäristönsuojelulle ja kuluttajansuojalle asettamiamme korkeita vaatimuksia sekä pyrkiä myös takaamaan se, että nämä normit otetaan kilpailun tasapuolisuutta silmällä pitäen huomioon kansainvälisissä kauppasopimuksissa.
Maatalousministerineuvoston puheenjohtajana haluaisin pyrkiä vaikuttamaan yhdessä komission kanssa siihen, että ympäristönsuojelu saisi maatalouspolitiikassa vielä entistä suuremman painoarvon, että jäsenvaltiot ja alueet pääsisivät vaikuttamaan voimakkaammin maataloutta ja maaseudun kehittämistä koskevan politiikan muotoutumiseen ja että eläinsuojelusta ja ennakoivasta kuluttajansuojasta tulisi myös yhteisen maatalouspolitiikan erottamattomia osia. Näissä asioissa on saatu, ja siitä olen erityisen kiitollinen, tärkeitä virikkeitä Euroopan parlamentilta, jonka panoksesta olen hyvin iloinen ja jonka voimallisempia vaikutusmahdollisuuksia myös maatalouspolitiikan alalla erityisesti kannatan.
Korostan vielä kerran sitä kolmisointua, mikäli näin voi sanoa, joka on välttämätön ministerineuvoston, komission ja parlamentin välillä Euroopan politiikassa, samalla kun voisin yhtä hyvin ilmaista tämän kolmisoinnun myös toisessa järjestyksessä: ministerineuvosto, komissio ja parlamentti, parlamentti, ministerineuvosto ja komissio, aivan kuten haluatte, sillä järjestyksellä ei pitäisi olla tässä mitään väliä.
Vaikka Agenda 2000 muodostaa Saksan puheenjohtajakauden tärkeimmän painopisteen, sen rinnalla on maatalouden ja kalatalouden aloilla meneillään myös muita tärkeitä hankkeita, jotka olisi mahdollisuuksien mukaan saatava niin ikään saatetuksi päätökseen. Kuten aina, ensimmäisellä puolivuotiskaudella ovat edessä maatalouden hintaneuvottelut, joiden merkitys - kuten kaikki tiedämme - on kuitenkin vähentynyt. Olisin kiitollinen, jos parlamentti saisi vielä tämän vaalikauden aikana päätökseen neuvottelut vielä ratkaisua vailla olevista komission ehdotuksista.
Vastataksemme kuluttajien odotuksiin on yhteisön säännöstöä tarkoitus kehittää edelleen komission vihreän kirjan pohjalta. Koko elintarviketuotannon ketjua varten on saatava luoduksi tehokas ja johdonmukainen säännöstö. Parannuksia haluamme saada aikaan myös luonnonmukaisen maanviljelyn alueella, sekä tuotannon että markkinoinnin puolella. Myös eläinsuojelu ja eläintautien torjunta ovat meille erittäin merkittäviä alueita. Saanen mainita tässä joitakin eläinsuojelun alalla tärkeimpinä pitämiämme aiheita. Niitä ovat päätösten tekeminen häkkikanaloissa kasvatettavien kanojen lajinmukaisesta käsittelystä, eläinkuljetusaluksia koskevien vaatimusten täsmentäminen, teurastuksessa noudatettavien vähimmäisvaatimusten aikaansaaminen sekä maatalouden hyötyeläinten pitoa koskevan Euroopan neuvoston suosituksen siirtäminen yhteisön lainsäädäntöön.
Eläintautien torjunta nousee yhä merkittävämpään asemaan, mikä johtuu elävillä eläimillä käytävän kaupan lisääntymisestä sekä niistä taloudellisista vahingoista, joita näistä taudeista seuraa. Tätä silmällä pitäen pyritään muuttamaan sikaruttoa, suu-ja sorkkatautia sekä zoonoosia koskevia direktiivejä. Tämä tällä erää maataloudesta.
Käsittelen vielä lyhyesti kalataloussektoria, sillä myös tällä alalla meitä odottaa laaja työkenttä. Agenda 2000: sta käytävillä neuvotteluilla on nimittäin vaikutusta myös kalataloussektoriin. Siten täytyy esimerkiksi ratkaista keskeinen kysymys, joka koskee kalataloudelle myönnettävien tukien tulevaisuuden rahoitusta. Tämän kanssa samanaikaisesti on käytävä neuvotteluja kalatalousalan rakennepolitiikkaa koskevasta asetuksesta, jotta varmistetaan ratkaisun saaminen asiaa koskevaan ehdotukseen viimeistään kesäkuussa 1999. Tavoitteenani on tuoda tämän ehdotuksen poliittiset ydinkohdat ratkaistaviksi jo maaliskuun kalatalousneuvostossa.
Tämän lisäksi yhteistä kalatalouspolitiikkaa on kehitettävä edelleen pitäen tavoitteena kalakantojen pysyvää ja tasapainoista hyödyntämistä. Edelleen työn painopisteisiin kuuluvat neuvottelut kalastussopimusten jatkamisesta tai uusimisesta kolmansien valtioiden kanssa sekä näiden sopimusten tarkistaminen, joka toteutetaan neuvoston aloitteesta. Lisäksi kalatalousneuvoston tehtävänä tulee olemaan kalataloustuotteita koskevan yhteisen markkinajärjestelyn uudelleen muokkaaminen.
Tässä oli siis yhteenveto Saksan puheenjohtajakaudella toteutettavista maatalous- ja kalatalouspoliittisista toimista ja painopisteeksi asetetuista aihealueista. Puheenvuoroani varten varatun kymmenminuuttisen aikana pystyin luonnollisesti vain sivuamaan lyhyesti joitakin niistä. Sikäli kuin tulin samalla ylittäneeksi hieman puheaikaani, suotakoon se minulle näin ensimmäisen parlamentissa pitämäni puheenvuoron ja esityksen kohdalla anteeksi. Haluan vakuuttaa teille, että aion pyrkiä maatalous- ja kalatalousneuvoston puheenjohtajana jatkossakin tiiviiseen mielipiteiden vaihtoon Euroopan parlamentin kanssa myös niin kutsutun kolmen toimielimen välisen vuoropuhelun muodossa. Pidän sitä välttämättömänä ja myös oman vakaan käsitykseni mukaisena.
Suosionosoituksia

Puhemies
Tämä oli tosiaankin ensimmäinen puheenvuoronne parlamentissa, ja saanen toivottaa teidät parlamentin puolesta hyvin lämpimästi tervetulleeksi.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, haluaisin ilmoittaa jo ennakolta, että aion käyttää puheenvuorooni hieman enemmän kuin 10 minuuttia voidakseni ottaa kantaa kaikkiin täällä tänään käsiteltävänä oleviin mietintöihin. Koetan kuitenkin mahdollisuuksien mukaan säästää vastaavan ajan keskustelun lopusta.
Aivan aluksi haluaisin kuitenkin kiittää sydämellisesti kaikkia esittelijöitä siitä työstä, jota he ovat tämän tänään käytävän keskustelun edellä tehneet. Eri alojen markkinajärjestelyjä käsiteltiin herra Fantuzzin, herra Garot'n ja herra Goepelin laatimissa mietinnöissä, koko alan kattavaa asetusta herra Graefe zu Baringdorfin ja MOTR-asetusta herra Mulderin mietinnössä.
Mietintö viinimarkkinoiden uudistamisesta on helmikuun asialistalla ja mietintöjä maaseudun kehittämisestä ja jäsenyyttä edeltävistä tuista käsiteltiin jo marraskuussa. Minun ei niin ollen tarvitse puuttua näihin mietintöihin enää tänään, mutta haluaisin kuitenkin kiittää tässä samassa yhteydessä myös herra Goerlachia ja herra Sonneveldia.
Te kaikki, arvoisat mietintöjen esittelijät, olette osaltanne myötävaikuttaneet siihen, että olemme tähän asti onnistuneet pysymään Agenda 2000: ta koskevien ehdotusten käsittelyyn varatussa aikataulussa. Tällä välin olemme siirtyneet neuvostossa käytävissä neuvotteluissa päätöksentekovaiheeseen. Tekniset kysymykset on selvitetty ja vastikään perustettu korkean tason ryhmä on aloittanut tällä viikolla työnsä. Heti, kun poliittinen yksimielisyys on saatu aikaan, komissio aikoo joka tapauksessa luoda kaikki edellytykset sille, että säädösteksteistä pystytään päättämään lopullisesti vielä ennen Euroopan parlamentin uudelleenvalintaa.
Se, että yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen on välttämätöntä, on käynyt ajan mittaan selväksi myös useimmille maatalouden harjoittajille ja maatalousalan järjestöille. Vaara uudelleen uhkaavasta ylituotannosta huolimatta kysynnän kasvusta kansainvälisillä maatalousmarkkinoilla, edessä oleva WTO-neuvottelukierros ja tuotantoedellytysten lisääntyminen, jota itälaajeneminen tulee vielä olennaisesti kasvattamaan, ovat määrääviä tekijöitä markkinapolitiikan tulevaisuuden suuntauksista käytävässä keskustelussa. Sen ohella on käynnissä tärkeä sisäinen keskustelu maataloudelle asetettavista yhteiskunnallisista vaatimuksista. Maatalouspolitiikan ympäristövaikutukset ovat yksi osa tätä keskustelua, samoin kuin kysymys maatalouspolitiikalle asetettavista sosiaalisista kriteereistä, toive elämänlaadun lisääntymisestä, toteutettiinpa se sitten korottamalla elintarvikkeidemme turvallisuus- ja laatuvaatimuksia tai maaseudun ja sen yhteiskunnallemme tuottamien toimintojen kestävällä kehittämisellä.
Kuten tiedätte, olemme koonneet nämä lähtökohdat yhteisen käsitteen " eurooppalainen maatalousmalli" alle. Jotta tästä mallista ei kuitenkaan tulisi nopeasti käytöstä poistuva malli, tarvitsemme vahvempaa suuntautumista kuluttajiin ja markkinoihin, mutta myös maaseutua koskevan politiikan vahvistamista. Asetun sen vuoksi vastustamaan pyrkimyksiä saada aikaan niin sanottu " kevennetty" uudistus tai yrityksiä rajata tärkeitä alueita kokonaan uudistuksen ulkopuolelle. Pidän huonona sitä ajatusta, että murentaisimme ja vaarantaisimme maatalouden harjoittajien ja jalostussektorin tulevaisuuden mahdollisuuksia puolittaisilla ja niin ollen vaille vaikutusta jäävillä toimenpiteillä, niin että joutuisimme jo hyvinkin pian uuden uudistusta koskevan keskustelun eteen. Kysymys kuuluu nyt, millaisia lopullisten uudistusten pitäisi olla, jotta pystymme saamaan Euroopan maatalouden hyvään kuntoon edessä olevia haasteita varten. Euroopan parlamentti on ollut aktiivisesti mukana etsimässä vastausta tähän kysymykseen, ja se on esittänyt lukuisia asiaa koskevia tarkistuksia.
Haluankin sen vuoksi käsitellä seuraavassa keskeisimpiä tarkistuksia ja ilmoittaa kantani niihin. Saanen aloittaa asian käsittelyn rahoituksesta. Siirtyminen hintatuesta suoriin tulotukiin ei johda välittömästi säästöihin maatalousbudjetissa. Maatalouspolitiikan vaatimat menot tulevat aluksi jopa hieman kasvamaan. Ratkaisevia ovat kuitenkin ne myönteiset kansantaloudelliset vaikutukset, jotka uudistuksella saavutetaan. Riippumattomat tutkimuslaitokset ovat arvioineet talousarvioon koituvien lisämenojen suuruudeksi 3-4 miljardia euroa, mutta sen sijaan kuluttajille koituvien säästöjen määräksi 10-17 miljardia euroa. Se merkitsee kuluttajahintaindeksin alenemista 0, 3-0, 45 % ja myötävaikuttaa niin ollen merkittävästi Euroopan vakauteen.
Uutta MOTR-asetusta koskevan ehdotuksemme tärkeimpänä tavoitteena on se, että rahoitus maaseudun kehittämiseen tähtääviin toimiin muilla kuin tavoitteen 1 alueilla saadaan tulevaisuudessa rahaston tukiosastosta. Näin haluamme vaikuttaa osaltamme toimintojen monipuolisuuteen, ja tällä tavoin yhteistä maatalouspolitiikkaa pystyttäisiin myös puolustamaan paremmin kansainvälisesti. Tukiosastosta on lisäksi tarkoitus rahoittaa myös monia rakenteellisia liitännäistoimenpiteitä kalataloussektorilla, eläinlääkintä- ja kasvinsuojelualan erityistoimia sekä toimia, jotka tähtäävät yhteisestä maatalouspolitiikasta tiedottamiseen, ja kaiken kaikkiaan on tarkoitus koota yhteen ja yksinkertaistaa tällä hetkellä voimassa olevia säännöksiä. Olen iloinen siitä, että te, herra Mulder, kannatatte mietinnössänne ehdottamaamme rahoituksen laajentamista EMOTR-tuella.
Voinen nyt siirtyä käsittelemään lähemmin yksittäisiä tarkistuksia. Asetuksen oikeudellisena perustana on perustamissopimuksen 43 artikla. Useat tarkistukset tähtäävät siihen, että tämän vaatimuksen pohjana käytettäisiin myös 209 artiklaa. Arvoisa puhemies, tekemämme ehdotus koskee kuitenkin vain erityisiä EMOTR-rahoitussäännöksiä; sen vuoksi on tarpeetonta ottaa tämän asetuksen perustaksi myös 209 artikla.
Monet tarkistuksista koskevat kysymystä sellaisten toimien yhteisrahoituksesta, jotka rahoitetaan tällä hetkellä yksinomaan yhteisön talousarviosta. Tässä on kyse periaatekysymyksestä, jota koskevat säännökset on annettava muualla kuin maataloutta koskevissa asetuksissa. Sama koskee kysymystä siitä, ovatko jotkin maatalousmenot luonteeltaan pakollisia vai eivät. Näitä kysymyksiä on käsiteltävä toimielinten välisen sopimuksen yhteydessä.
Tarkistus, jonka tarkoituksena oli varainhoitovuoden muuttaminen, merkitsisi itse asiassa meidänkin näkökulmastamme asian huomattavaa yksinkertaistamista. Siitä seuraisi kuitenkin myös se, että se varainhoitovuosi, jonka aikana vaihdos toteutettaisiin, venyisi 12, 5 kuukautta pitkäksi, mikä aiheuttaisi talousarvioon noin 800 miljoonan euron suuruiset kertakustannukset. Komissio voisi niin ollen hyväksyä tämän tarkistuksen vain siinä tapauksessa, että olisi selvitetty, millä tavoin näin syntyvät menot rahoitettaisiin.
Mitä tulee maataloustuotteiden laatua koskeviin tarkistuksiin, pidän itsekin täysin itsestään selvänä sitä, että laadun edistämiseen tähtäävät toimet käyvät jatkuvasti yhä tärkeämmiksi. Ne pystytään kuitenkin rahoittamaan jo nyt tukiosastosta ja aiotaan myös rahoittaa osaksi siitä.
Sama koskee myös uusiutuvien raaka-aineiden käytön edistämistä. Jos nyt ryhtyisimme luettelemaan erikseen jokaisen toimenpiteen, joka näyttää meistä tavalla tai toisella tärkeältä, joutuisimme käymään läpi pitkän luettelon, missä ei sitten oikeastaan olisi enää mitään mieltä.
Toivomukseen siitä, että tukiosastosta hoidettavalla rahoituksella ei saisi häiritä aiemmin muualta kuin tukiosastosta rahoitettujen toimenpiteiden hallintoa ja toteutusta, haluaisin huomauttaa, että vuoden 1992 uudistukseen sisältyneitä liitännäistoimenpiteitä on rahoitettu tukiosastosta ilman erityisiä ongelmia. Vaikka tukiosastoa koskevat rahoitussäännökset maksajavirastoineen ja tilien hyväksymisineen ja tarkastuksineen ovat erilaiset, väitän silti, että järjestely on kaiken kaikkiaan hyödyllinen ja että se on yhdistettävissä oikein hyvin rakennerahoitukseen. Sitä paitsi maaseudun kehittämiseen tähtääviä ohjelmia varten on tarkoitus perustaa erityinen ennakkomaksujärjestely.
Eräässä toisessa tarkistuksessa otetaan esille kysymys siitä, että tukiosastosta vuoden loppuun mennessä käyttämättä jääneet varat siirrettäisiin erityiseen varantoon tulevia vuosia varten. Tämä on mielenkiintoinen ajatus, mutta yhteisön talousarviota koskevat varainhoitoasetuksen säännökset eivät sitä salli. Näin menetellen toimittaisiin vastoin talousarvion vuosiperiaatetta.
Lopuksi haluaisin tehdä Mulderin mietinnön osalta vielä selväksi sen, että asetun kannattamaan vaatimusta siitä, että tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevista päätöksistä olisi tiedotettava säännöllisesti. Samaten hyväksyn tietyt tukiosastosta tapahtuvaa rahoitusta koskevat arviointi- ja valvontatoimet.
Siirryn sitten käsittelemään herra Garotin laatimaa naudanliha-alan mietintöä. Olen kiitollinen siitä, että te täällä Euroopan parlamentissa pidätte alan markkinaorganisaation uudistusta yksimielisesti välttämättömänä. On yleisesti tunnettua, että ilman hinnankorjausta naudanliha jäisi sisämarkkinoilla auttamattomasti häviölle. Niin ikään on yleisesti tunnettua, että yhteisöstä vietävän tukeen oikeutetun naudanlihan viennin määrää tullaan WTO: n säännösten mukaisesti rajoittamaan vuoden 2000 puolivälistä alkaen vain 820 000 tonniin vuodessa. Jos tarkoituksena on mahdollistaa eurooppalaiselle naudanlihatuotannolle tuotantotason säilyttäminen edes likimain nykyisellä tasollaan, silloin 30 %: n interventiohintojen alennus tulee laskelmiemme mukaan välttämättömäksi. Olen tutkinut perusteellisesti sen vaihtoehtoisen ehdotuksen, jossa lähdetään siitä, että markkinatasapaino palautettaisiin yksinomaan tuotantoa alentamalla. En voi asettua kannattamaan tuota ehdotusta, koska sillä ei pystytä turvamaan eurooppalaisen naudanlihatuotannon tulevaisuutta. Tämän seurauksena en voi myöskään hyväksyä lainkaan sellaisia tarkistuksia, joissa tähdätään, vastoin komission ehdotusta, vähäisempiin hintojen leikkauksiin. Meidän on pidettävä avoimena mahdollisuus markkinoilla nähtävissä olevien myönteisten kehityssuuntien hyödyntämiseen. Ellemme tee niin, kilpailu tekee sen varmasti. Mitä tulee suorien tukien tasoon, varsinaisen naudanlihapalkkion ohella on otettava huomioon myös muut yhteiseen maatalouspolitiikkaan suunnitteilla olevat muutokset, unohtamatta ennen kaikkea odotettavissa olevia markkinavaikutuksia. Tämän vuoksi en voi myöskään hyväksyä tarkistuksia, jotka koskevat naudanlihapalkkioiden korottamista.
Toinen kysymys on, miten löydämme oikeudenmukaisen ratkaisun suorien tukien muotoa koskevaan kysymykseen. Nythän meillä on EU: ssa perustyypiltään kahdenlaista nautakarjan kasvatusta. Toinen perustyypeistä perustuu keskeisesti viljan tai säilörehumaissin varaan ja toinen tyyppi pääasiassa nurmiruokintaan. En näe minkäänlaisia ratkaisun mahdollisuuksia, ellemme ota näitä molempia tyyppejä asianmukaisella tavalla huomioon. Tähän on vielä lisättävä, että maatalousministerien neuvosto sitoutui jo marraskuussa 1996 tutkimaan soveltuvia ratkaisuja niiden alueiden erityistilanteeseen, jotka ovat riippuvaisia tehokasvatuksesta. Toisaalta asetun kuitenkin kannattamaan sitä, että yhteistä maatalouspolitiikkaa on suunnattava ympäristöystävällisempään suuntaan. Ympäristöystävällisyys on yksi eurooppalaisen maatalousmallin tulevan menestyksen avaintekijöistä. Kun otetaan huomioon nämä eurooppalaisen nautakarjan kasvatuksen perussäännöt ja sen tuotantojärjestelmien monipuolisuus ja monitahoisuus, komission käsityksen mukaan yksi ratkaisu voisi olla siinä, että toissijaisuusperiaatteelle varataan tilaa kansallisten budjettivarojen avulla. Näyttäisi kuitenkin siltä, että tämä ehdotus on herättänyt täällä parlamentissa, joskaan ei vain täällä, voimakasta vastustusta, ja aionkin sen vuoksi tutkia edelleen, millä tavoin tämä asiaintila voitaisiin ottaa asianmukaisesti huomioon. Vaikka en mainituista syistä voikaan hyväksyä tarkistuksia tänään, saanen vakuuttaa teille, että komissio aikoo osoittaa avoimesti, milloin korvauksen muodosta käytävissä keskusteluissa edistytään, erityisesti, jos tämä näyttäisi viittaavan myös asian yksinkertaistumiseen.
Monissa muissa tarkistuksissa tähdätään siihen, että tuotannon laajentamistukien kriteereitä olisi vielä entisestään kiristettävä. Vaikka en voikaan keskustelujen tässä vaiheessa hyväksyä virallisesti asianomaisia tarkistuspyyntöjä, haluaisin silti viitata tässäkin siihen, että tätä kysymystä on tutkittava edelleen ja että suhtaudun parannuksiin myönteisesti.
Tulen nyt maitosektorin uudistukseen. Tiedän, että tässä asiassa yhteisymmärrykseen pääseminen tulee olemaan erityisen vaikeaa, sillä näkemykset siitä eroavat yhä edelleen hyvin paljon toisistaan. Saanen aloittaa maitokiintiöitä koskevasta asetuksesta.
Olen iloinen siitä, että parlamentti tukee ehdotusta järjestelyn jatkamiseksi vielä kuudella vuodella. Mitä tulee vuoden 2006 jälkeiseen tilanteeseen, olen samaa mieltä siitä, että asia on otettava pohdittavaksi jo ennakolta. Tarkistus 45 näyttää minusta tässä yhteydessä täysin hyväksyttävältä. Te ehdotatte kuitenkin osaksi myös pitemmälle menevää kiintiöiden kasvattamista. Yhden asian on kuitenkin oltava teille selvää: jokainen 1 %: n suuruinen kiintiöiden korotus merkitsee ehdottomasti 8 %: n hinnan alennusta ja noin 1 miljardin euron lisäämistä lisätalousarvioon. Toisaalta en kuitenkaan pidä mahdollisena kiintiöjärjestelyn jatkamista, ilman että hyväksymme samalla tietynsuuruisen kiintiöiden kasvattamisen. Poliittiselta kannalta se tarkoittaa: mikäli kiintiöjärjestelyä halutaan jatkaa, on hyväksyttävä myös markkinauudistus.
Lisäkiintiöiden jakamisessa olemme nojautuneet aivan samoihin ensisijaisina pidettyihin tavoitteisiin, joita myös parlamentti on monissa eri yhteyksissä asettunut tukemaan. Siksi en voi kannattaa niitä tarkistuksia, jotka horjuttavat sitä herkkää tasapainoa, jonka me haluaisimme lisäkiintiöillä saada aikaan. Ehdotus pakotteiden käyttämisestä markkinoiden hallinnan välineenä, mikäli viitemäärät ylitetään, voi kyllä kuulostaa houkuttelevalta, mutta käytännössä näkisin sen aiheuttavan meille suunnattomia vaikeuksia.
Ongelmat, joita on ilmennyt varsinkin Saksassa niin sanottujen harrastajatuottajien takia, on saatava hallintaan, ja vielä ilman, että joutuisimme poikkeamaan jyrkästi kiintiöjärjestelyn perusperiaatteista. Emme saa myöskään jättää huomiotta monien tarkistusehdotusten mahdollisia oikeudellisia seuraamuksia tai niistä mahdollisesti aiheutuvia vahingonkorvausvaatimuksia. Tästä syystä tämänsuuntaisia tarkistusehdotuksia ei voi tukea.
Mitä tulee kiintiöiden siirtämiseen, ehdotuksessamme on kyse siitä, että jäsenvaltioiden käytössä olevia oikeudellisia mahdollisuuksia laajennettaisiin ja parannettaisiin rajaamatta sitä liikkumavaraa, joka niillä on tällä alueella käytettävissään. Sanamuodolla onkin sen vuoksi pyritty säilyttämään sopusuhtainen tasapaino yhtäältä toissijaisuusvaatimuksen ja toisaalta kiintiöjärjestelyn perusperiaatteiden säilyttämisen välillä. Käsitykseni mukaan useimmat tarkistukset pikemminkin horjuttaisivat tätä tasapainoa. Sanamuotoa ollaan kuitenkin parhaillaan joiltakin kohdin muokkaamassa, niin että tarkistuksen 12 tavoite voidaan joka tapauksessa saavuttaa.
Saanen korostaa vielä kerran, että maitomarkkinoilla parhaillaan meneillään oleva kehitys ja meidän kiintiöpolitiikkamme ovat vain vahvistaneet käsitystäni siitä, että uudistusta tällä sektorilla on vietävä eteenpäin. Alaa edustavien eri tahojen kanssa käymieni keskustelujen perusteella olen tehnyt sen johtopäätöksen, että tekemämme ehdotukset antavat hyvin harkitun ja järkevän vastauksen niihin haasteisiin, joita maitosektorilla on edessään. Siksi en voi tukea niitä tarkistuksia, joissa uudistuksen lähtökohdaksi suositetaan enemmässä tai vähemmässä määrin maidonhinnan alennuksia.
Hinnanalennusten tasaamiseksi maksettavia suoria tukia koskevat keskustelut ovat keskittyneet kolmeen ongelma-alueeseen. Ensinnäkin hinnantasausmaksujen tasoon: tässäkin pätee se, että teidän ei pidä tarkastella näitä korvauksia irrallisina. Agenda 2000 -paketti sisältää nimittäin useampia ehdotuksia, jotka hyödyttävät maidontuottajia joko sitä kautta, että ne johtavat kustannusten alenemiseen, tai siten, että ne lisäävät tuotosta. Sitä paitsi on epätodennäköistä, että institutionaalisten hintojen alentaminen maitosektorilla tulisi täysimääräisesti näkyviin tuottajahinnoissa. Sen vuoksi en voi tukea niitä tarkistuksia, joissa kannatetaan hinnantasausmaksujen nostamista.
Toinen kohta koskee hinnantasausmaksujen menetelmää: niiden sitomisella maitokiintiöihin olemme pyrkineet siihen, että pystyisimme muovaamaan järjestelystä sekä yksinkertaisen että oikeudenmukaisen. Mietinnössä käsitellyt erilaiset vaihtoehdot eivät kuitenkaan valitettavasti ole näiden kriteerien mukaisia. Siksi en katsokaan voivani käsitellä niitä tässä lähemmin.
Kolmas kohta liittyy kansallisten budjettivarojen järjestelmään. Meidän ehdotuksessamme on yritetty antaa jäsenvaltioille liikkumavaraa tukien mukauttamiseksi siten, että niissä voitaisiin ottaa huomioon tuottajien erilaiset tilanteet. Tällöin jäsenvaltiot kuitenkin velvoitetaan ilmoittamaan kansallisista säännöksistään komissiolle ennen niiden voimaan saattamista. Tämän on tarkoitus toimia takeena kilpailun vääristymiä vastaan. Sen vuoksi en myöskään tunne samaa pelkoa, jota asian on täällä ilmoitettu herättävän. Siitä huolimatta on varmasti väistämätöntä - kun selviää, millaiseksi naudanlihatuotannon malli lopullisesti muotoutuu - että joudumme sovittamaan maitosektorilla toteutettavat hinnantasausmaksut tätä mallia vastaaviksi.
Vielä loppusanat perusasetukseen: mielestäni ei ole järkevää, että perusasetukseen otettaisiin määräyksiä, jotka eivät liity suoranaisesti maito- ja maitotuotealan yhteiseen markkinajärjestelyyn. Ehdotan sen vuoksi, että eläinsuojelua, rakennepoliittisia näkökohtia sekä ympäristö- ja laatunäkökohtia koskevat määräykset sijoitettaisiin kukin omaan asianmukaiseen kohtaansa.
Näin haluaisin siirtyä käsittelemään viljanviljelyä: tähänastinen kehitys on osoittanut, että vaikka vuoden 1992 uudistus oli suuri askel oikeaan suuntaan, siinä ei kuitenkaan edetty vielä riittävän pitkälle. Tämänhetkiset säännökset merkitsisivät ylituotannon lisääntymistä tai pitkälti yli 17, 5 %: n meneviä pakkokesannointeja. Uudistuksen kannalta, joka on tämän vuoksi kiireellisen välttämätön, pidän hyvinä kaikkia tarkistuksia, jotka parantavat komission ehdotusta, mutta en niitä, jotka vesittävät sitä.
Ensinnäkin useatkin tarkistukset tähtäävät ehdotettujen hinnanalennusten lieventämiseen tai jopa niistä kokonaan luopumiseen. Pelkäänpä, että alle 20 %: n hinnanalennus ei palvelisi meidän päämääriämme. Rajoitettu hinnanalennus johtaa vientitukien entistä suurempaan käyttöön ja silloin meidän viljan, sianlihan ja siipikarjan vientimme olisi rajattu WTO: n enimmäismääriin, vaikka maailmankauppa samalla laajenee.
Mitä tulee pakkokesannointiin, en sulje pois sitä vaihtoehtoa, että epäsuotuisien markkinaolojen takia tietyn suuruisia aloja joudutaan ajoittain sulkemaan vuodeksi pois tuotannosta. Tämän pitäisi kuitenkin olla poikkeus, sillä markkinoita olisi kevennettävä ensi sijassa viennillä eikä pakkokesannoinnilla. Mikäli joudutaan turvautumaan kesannointiin, silloin komissio aikoo ehdottaa neuvostolle ja parlamentille 0 %: n suuruisesta perusprosentista poikkeamista. Kaikki tätä koskevat tarkistukset ovat niin ollen tarpeettomia.
Toinen kompastuskivi ovat pinta-alaan perustuvat suorat tuet. Ehdotetuilla muutoksilla ainoastaan jatkettaisiin ylisuurten korvausten maksamista, jota erityisesti Euroopan tilintarkastustuomioistuin on ankarasti arvostellut. Emme saisi unohtaa, että markkinahinnat kylläkin heilahtelevat tulevaisuudessa enemmän, mutta keskimäärin ne tulevat olemaan takuuhintoja korkeampia. Joissakin tarkistuksissa on esitetty vapaaehtoisesta kesannoinnista maksettavia lisätukia uusiutuvien raaka-aineiden tuotannon edistämiseksi.
Voin asettua täysin tukemaan pyrkimyksiä uusien markkinoiden avaamiseksi maataloustuotteille teollisuuden piirissä. Epäilen silti, ovatko erilaistetut kesannointikorvaukset oikea ratkaisu tähän ongelmaan. Minun on myös huomautettava, että kaikki uusille viljelmille maksettavat tuet eivät kuulu niin sanottujen rauhanehtojen piiriin, ja muut WTO: n jäsenet voivat helposti asettua vastustamaan niitä. Tämänkaltaisia tarkistuksia meidän ei pitäisikään sen vuoksi hyväksyä.
Toisin on niiden lukuisien tarkistusten laita, jotka tähtäävät öljykasveja ja maissia koskevien olemassa olevien säännösten ennallaan säilyttämiseen. Siinä ei ole kyse uusien viljelmien tukemisesta vaan olemassa olevien säännösten jatkamisesta tai edelleen kehittämisestä. Maissin kohdalla haluaisin silti korostaa kahta asiaa. Ensinnäkin olisi osoitettava, että maissin erityiskohtelu on edelleen taloudellisesti perusteltua, kun komissio joka tapauksessa ehdottaa, että kastelua vaativien ja ilman kastelua kasvatettavien viljelmien välillä olisi tehtävä ero. Kaiken lisäksi maissia koskeva erityiskohtelu merkitsee tukijärjestelmän suunnatonta monimutkaistamista ja entistäkin pitemmälle menevää säilörehumaissin suosimista.
Öljykasvien osalta pätee se, että säilytettäessä niitä koskeva erityispalkkio jäävät edelleen voimaan Blair House -sopimukseen sisältyvät rajoitukset, jotka kuitenkin mittavien sanktioiden vuoksi painavat jo nykyäänkin monissa tapauksissa tosiasiallisesti maksettujen palkkioiden määrän alle sen tason, joka on asetettu tulevaisuuden tavoitteeksi. Kaikkien näiden syiden vuoksi en voi hyväksyä tarkistuksia, jotka järkyttäisivät ehdotuksen perusrakenteita.
Voin puuttua tässä vain tarkistusten keskeisiin näkökohtiin. Minun on kuitenkin vielä sanottava teille, että komissio ei voi hyväksyä sellaisia tarkistuksia, joiden tarkoituksena on muuttaa radikaalilla tavalla tukien jakautumista tai mitoittaa yhteisön välineistöä, kuten interventiojärjestelmässä käytettävää satomäärien laskemistapaa, tiettyjen jäsenvaltioiden kansallisten määrittelyjen mukaiseksi muiden jäsenvaltioiden kustannuksella.
Vielä jokunen sana viljan laatua koskevasta aiheesta. Meidän tuotantomme on sopeuduttava markkinoiden tarpeisiin ja erityisesti tuontimaiden vaatimuksiin, toisin sanoen meidän on tuotettava korkealaatuista viljaa. Tätä näkökohtaa käsitellään osaksi tarkistuksessa 4. En tosin voi hyväksyä siinä käytettyä sanamuotoa, mutta olen yhtä lailla huolestunut asiasta kuin parlamenttikin. Komissio aikookin sen vuoksi miettiä välineitä ja keinoja, joiden avulla Agenda 2000: n toteutuksen yhteydessä voitaisiin saavuttaa myös parannuksia laadussa.
Näin olen tullut viimeiseen mietintöön, joka koskee suoran tuen järjestelmien yhteisiä sääntöjä. Markkinajärjestelyjen uudistaminen vaikuttaa siten, että tulevaisuudessa suurin osa maatalousmenoista maksetaan suorien tukien muodossa. Siksi onkin helposti ajateltavissa, että nämä suorat tuet tulisi suunnata yhteisen maatalouspolitiikan yleisten päämäärien mukaisesti. Tämä koskee yhtä lailla sosiaalisia kriteereitä kuin ympäristönäkökohtien huomioon ottamista. Suorille tuille ehdotetun ylärajan tarkoituksena on palvella sosiaalista tasapainoisuutta. Mikäli jäsenvaltiot haluavat mennä sitä pitemmälle, ne voivat ottaa käyttöön työpanokseen perustuvan mukauttamisen. Tämän säännön soveltaminen pakollisesti koko yhteisössä johtaisi kuitenkin vakaviin ongelmiin, erityisesti jos otetaan huomioon valvonnan ongelmat sekä työn mittaamisessa sovellettavat yksikkömääritelmät, jotka vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen.
Torjun tuille asetetun ylärajan laajentamisen tai tukien mukauttamisen niin, että ne ylittäisivät markkinajärjestelyjen suorat tuet, koska esimerkiksi maaseudun kehittämiseen suunnatut tuet noudattavat konkreettisia päämääriä, esimerkiksi ne voidaan katsoa korvaukseksi ympäristötoimenpiteistä eikä pelkästään tulojen turvaajiksi. Suorien tukien saamisen edellytyksenä olevien ympäristöehtojen määritteleminen koko yhteisön laajuisesti on realistisesti ajateltuna hyvin vaikea toteuttaa, kun otetaan huomioon ekologisten ja maatalouden rakenteellisten olosuhteiden moninaisuus yhteisön piirissä. Jäsenvaltioiden on kuitenkin voitava asettaa ympäristövaatimusten noudattaminen edellytykseksi suorien tukien maksamiselle.
Tukien ylärajan ansiosta säästyvien varojen osalta on ehdotettu, että nämä varat jätettäisiin jäsenvaltioiden käyttöön. On kuitenkin selvää, että tästä koituisi vastaavasti talousarvioon liittyviä seuraamuksia. Olisi harkittava, eikö maatalouden ympäristötoimenpiteiden lisäksi olisi vielä muita vaihtoehtoja käyttää kilpailua vääristämättömällä tavalla ne varat, jotka säästyvät tukien mukauttamisen ja ehdollisen täytäntöönpanon, cross compliance, kautta. Voitaisiin esimerkiksi pohtia varojen käyttämistä muiden liitännäistoimenpiteiden alueella tai myös korvausten maksamisen tai metsänhoidollisten toimien alueella. Varojen käyttämiseen puhtaasti tulotukiin tai puhtaasti rakenteellisiin toimenpiteisiin on suhtauduttava torjuvasti.
Yhteenvetona saanen vielä kerran korostaa sitä, että komission tarkoituksena ei ole ajaa Agendaa läpi väkisin, tavallaan itsetarkoituksena. Euroopan parlamentin, komission ja neuvoston välisten keskustelujen ydin on pikemminkin siinä, että komission kannalta Agendan maataloutta koskevan osan on määrä toimia kantana vuoden lopulla uudelleen jatkettavissa WTO-neuvotteluissa, joiden tuloksena maatalousmarkkinoita tullaan entisestään vapauttamaan. Koska kaikki ovat tästä yhtä mieltä, komission mielestä ei ole perusteltavissa, että maatalouden harjoittajien harteille sälytettäisiin lyhyen ajan sisällä useampia uudistuksia peräjälkeen. Vaikka tämä voisi toki olla mukavampaa ja keräisi kenties myös monissa kokouksissa enemmän suosionosoituksia, Euroopan maatalous tarvitsee - aivan kuten muutkin talouden alat - vakaana pysyvät reunaehdot. Agenda tarjoaa meille sellaiset ja sallii sen lisäksi eurooppalaisen maatalouden päästä osalliseksi maatalousmarkkinoiden kasvusta. Kevennetty versio uudistuksesta ei pystyisi näihin molempiin. Jo senkään vuoksi se ei ole mielekäs ratkaisu.
Tähän kaikkeen liittyy pakostakin se - ja tämän varauksen haluan tehdä - että emme yritä, varsinkaan demografisista syistä - puolet Euroopan maatalousyrittäjistä on yli 55-vuotiaita - estää väistämätöntä rakennemuutosta, vaan hyväksymme sen ja toteutamme sen järkevällä tavalla. Olen sen vuoksi äärimmäisen kiitollinen siitä laajasta tuesta, jota maaseudun kehittämistä koskevat ehdotuksemme ovat saaneet osakseen Euroopan parlamentissa. Saanen vakuuttaa teille, että suhtaudun avoimesti kaikkiin konkreettisiin vaihtoehtoihin, jotka tähtäävät samoihin päämääriin kuin ehdotuksemme, aivan kuten naudanliha-alan ja tukien asteittaisen vähentämisen kohdalla jo huomautin.
Suosionosoituksia

Mulder
 Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komissaarilta, onko mahdollista, että komissio toimittaa parlamentille luettelon, jossa se ilmaisee mielipiteensä kaikista tarkistuksista, joita on esitetty Agenda 2000: ta koskeviin ehdotuksiin. Pyydän tätä siksi, että äänestämme vasta 28. tammikuuta.

Fischler
Arvoisa puhemies, uskoakseni olisi hyödyllistä, jos meillä olisi käytössämme sellainen luettelo. Toimitamme teidän käyttöönne tällaisen luettelon 28. päivänä toimitettavaa äänestystä varten.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, kysymys arvoisalle komissaari Fischlerille: olemme käsitelleet juuri äsken tarkistuksia, joista ei ole vielä äänestetty. Kiiruhditte hivenen tapahtumien edelle. Tilanne on hieman vaikea, kuten tekin edellä kuvasitte. Tämä voi kuitenkin johtaa siihen, että joudumme tiedustelemaan äänestyksen jälkeen vielä uudelleen, hyväksyttekö esitetyt tarkistukset. Jos te ette hyväksy niitä, on mahdollista, että palautamme ne valiokuntaan, kuten jo teimmekin toiseen pilariin kuuluvien rakennetoimien käsittelyn yhteydessä. Aiotteko olla silloin paikalla antaaksenne meille tarvittaessa asiasta tietoa, jotta pystymme päättämään, ryhdymmekö tähän menettelyyn?

Fischler
Kyllä, herra parlamentin jäsen, sikäli kuin Luoja suo, aion olla paikalla!
Naurua

Rehder
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, jatkona siihen, mitä herra komissaari juuri sanoi, toivotan teille yhtä lailla pitkää poliittista elämää huolimatta siitä välienselvittelystä, joka toivottavasti yltää huomenna vielä kerran huippuunsa!
Hyvät kollegat, yhdestä asiasta olemme yksimielisiä - haluaisin aloittaa myönteisestä asiasta - tässä parlamentaarisessa kolmen osapuolen välisessä vuoropuhelussa: YMP-uudistus on peruuttamaton ja välttämätön eikä sitä ole otettu käsiteltäväksi pelkästään edessä olevan itälaajentumisen vuoksi. Se on väittämä, josta on aiheutunut aina väärinkäsityksiä eri jäsenvaltioissa, myös omassa kotimaassani.
Tähänastisen maatalouspolitiikan ongelmiin, jotka ovat johtuneet ylituotannosta ja ekologisen suuntautumisen puutteesta - arvoisa komissaari, tämän me sosiaalidemokraatit nimenomaisesti myönnämme - on tähän mennessä pystytty tosiaan puuttumaan onnistuneesti ja tässä on myös saavutettu näkyvää menestystä. Siitä huolimatta, ja tästä me olemmekin yhtä mieltä, nykyisen maatalouspolitiikan uudistaminen on, kun otetaan huomioon sen monet - ja tämä on puolestaan meidän mielipiteemme - vuosia jatkuneet ja sitkeästi vaivanneet puutteet, aivan ensisijainen kansalaisvelvollisuus. Yhteinen maatalouspolitiikka on kyllä sinänsä toimivaa, mutta ennen kaikkea sen sosiaaliset näkökohdat ovat viime aikoina korostuneet entisestään, niin että pian on vaarana, että yhteinen maatalouspolitiikka ja siitä aiheutuvat kustannukset saavat osakseen entistä vähemmän hyväksyntää Euroopassa suuren yleisön ja siihen kuuluvien veronmaksajien keskuudessa.
Tätä yhä lisääntyvää julkisen hyväksynnän puutetta ei kuitenkaan voida kirjata akateemisen keskustelun ja niin ollen tuloksettoman keskustelun nimikkeen alle. Tämän epäkohdan vallitessa yhä useammat maaseudun työpaikat joutuvat uhatuiksi, jollei lopultakin toteuteta, siitä kärsimään joutuneiden etujen nimissä, kaunistelematonta ja - tarvittaessa - myös säälimätöntä analyysia vallitsevista puutteista. Tässähän me olemmekin jo päässeet hyvän matkaa eteenpäin.
Arvoisa komissaari, muutamat teidän puoleltanne esitetyt ehdotukset ovat kyllä oikeansuuntaisia, mutta ne eivät ole meidän mielestämme näiltä osin riittävän johdonmukaisia ja jäävät pohjimmiltaan vertauskuvallisiksi. Niistä ikään kuin puuttuisi hieman rohkeutta astua eteenpäin ja terästää samalla myös hieman otettaan, jotta juuri Euroopan vähäosaisille saataisiin paremmat oltavat. Monissa yksityiskohdissa on mielestämme parantamisen varaa - ja sama käy ilmi myös Euroopan sosiaalidemokraattista puoluetta edustavien mietintöjen esittelijöiden täällä käymästä keskustelusta - ja teidän puoleltanne on tehty sellaisia, esimerkiksi maitotalousalaa koskevia ehdotuksia, jotka heikentäisivät entisestään ennen kaikkea epäsuotuisten alueiden vähäosaisten asemaa ja - tämä minun on vielä asiaan lisättävä - synnyttäisivät monia uusia byrokratian kukkasia.
Teilaaminen eli luiden ruhjominen neljälle taholle kiskomalla oli keskiajalla yksi ankarimmista rangaistuksista. Älkää nyt vain panko lypsylehmäpalkkion osalta uudelleen täytäntöön tätä neljään osaan hajottamista. Olemme oikeastaan jo paljon sitä pitemmällä, ja sivumennen sanottuna: menkääpä joskus ja koputtakaa jonkun aivan tavallisen eurooppalaisen ovelle ja yrittäkää selittää tämä asia hänelle - siitä ei ota selkoa kirveelläkään, jos asian haluaa ilmaista käyttämättä vielä kovempia sanoja!
Yksityiskohtien arvostelu täällä parlamentissa ei saa kuitenkaan johtaa siihen, että torjutaan täydellisesti tämä uudistus, joka on käynyt välttämättömäksi vasta itälaajentumisen myötä. Tämä on asia, jota me emme hyväksy. Me sosiaalidemokraatit vetoamme mitä painokkaimmin myös kaikkiin tämän parlamentin jäseniin, jotta he osallistuisivat aktiivisesti tämän analyysin tekoon, asettuisivat osaltaan tukemaan sosiaali- ja ympäristöpoliittisesti vastuullisia vaihtoehtoja eivätkä jäisi riippuvaisiksi painostusryhmistä, jotka vastustavat kaikkia uudistuksia. Tästä olemme nimittäin saaneet huonoja kokemuksia useista eri maista. Myös tämän tahtoisin sanoa täällä täysin selvästi: se, joka toimii näin ja joka käyttää tällaisia perusteluja, myös tiedotusvälineissä, vie toiveet paremmasta tulevaisuudesta juuri niiltä, jotka kuuluvat tämän maatalouspolitiikan kannalta huonompiosaisten ja monesti vielä siinä häviölle jäävien joukkoon.
Meidän sosiaalidemokraattien mielestä on täysin kestämätöntä, että vain kolmannes maataloudelle vuosittain varatuista talousarviovaroista ohjautuu aktiivisesti toimiville maatalousalan yrityksille. Suorastaan irvokkaaksi tämän asiantilan tekee se, että 80 % näistä tukirahoista maksetaan 20 %: lle maatalousyrittäjistä, ja näistäkin vielä kaikkein hyvinvoivimmille. Tätä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen presidenttikin luonnehti äskettäin jälleen kerran täysin aiheellisesti - ja pohjimmiltaan hyvin diplomaattisesti - skandaaliksi.
Sosiaalidemokraatit kieltäytyvät niin ikään tukemasta vastaisuudessa sellaista politiikkaa, joka varaa maaseudun miljoonatuloja nauttivalle tilanhoitajalle, joka on tehnyt sijainniltaan suotuisasta tilastaan mittavien rationalisointien tuloksena lähes yhden miehen yrityksen ja kerää myös parhaat tuotot sen ansiosta, että sillä on paras mahdollinen pääsy maailmanmarkkinoille ja jatkuvasti samat oikeudet tuen saamiseen kuin epäsuotuisilla alueilla toimivilla maatalousyrittäjillä, jotka pystyvät monesti selviytymään vain äärimmäisin ponnistuksin. Yhden asian haluan tulevan aivan selväksi: emme tunne vähääkään kateutta tämän maatalousteollisen global playerin taloudellisesta menestyksestä. Sen sijaan politiikassa, jonka on määrä olla sosiaalisesti suuntautunutta, me otamme huomioon sen selvyytenä pitämämme ajatuksen, että pieni ja huonompiosainen ei monillakaan Euroopan aloilla voi ylipäätään omaksua itselleen tätä global player -roolia.
Eurooppalaisesta tukipolitiikasta, arvoisa neuvoston puheenjohtaja - ja tätä pidän yhtenä viimeaikaisten keskustelujen olennaisimmista iskulauseista, myös uuden puheenjohtajakauden aikana - Euroopan maaseutualueita koskevasta tukipolitiikasta on viimeinkin tehtävä sen ratkaisevilta osilta sosiaalipolitiikkaa. Tämä meidän on tehtävä myös eturyhmille täysin selväksi. Tässä meidän on päästävä ilman muuta myös koko Euroopan alueen ja sen maaseutualueet kattavaan yhdennettyyn politiikkaan. Meidän ei kuulu turvata vain jo olemassa olevien työpaikkojen säilyminen, vaan meidän on luotava maaseudulle myös uusia työpaikkoja ja huolehdittava paremman infrastruktuuripolitiikan avulla siitä - tämä kaikki kuuluu samaan asiaan - että päivittäinen kulkeminen myös muille kuin maatalouden alalla oleville työpaikoille tehdään mahdolliseksi, niin että maaseutu säilyy elävänä. Kun muunnamme nämä, myös komission Agenda 2000: ta koskevissa ehdotuksissa nähtävissä olevat, entistä paremmat lähtökohdat aktiiviseksi politiikaksi, silloin minun ei tarvitse kantaa enää lainkaan huolta asian julkisesta hyväksynnästä.
Euroopan sosiaalidemokraattien sydäntä lähinnä olevia aiheita on se, että teemme maataloudelle jaettavien tukirahojen määrän riippuvaiseksi siitä, kuinka paljon sosiaaliturvavelvoitteiden piiriin kuuluvia pysyviä työpaikkoja kullakin tilalla pystytään säilyttämään tai luomaan, ja luonnollisesti tämä koskee niin työntekijöitä kuin perheenjäseniäkin.
Työttömyyden vähentäminen on yksi neuvoston puheenjohtajakauden suurista aiheista, joka koskee luonnollisesti myös maaseutua ja maataloutta, ja tätä vaikeaa työllisyyden alalla vallitsevaa kriisiä vastaan me haluamme yhdessä työskennellä.
Euroopan parlamentin sosiaalidemokraatit nimittävät tätä politiikkaa maaseudulla toteutettavaksi politiikaksi. Se on integroitua politiikkaa. Olemme käyneet asiasta laajaa keskustelua myös omassa puolueryhmässämme. Olemme joutuneet tekemään kompromisseja ja olemme iloisia siitä, että olemme voineet päästä tällaisiin kompromisseihin myös neuvoston ja komission kanssa käymissämme suorissa neuvotteluissa. Saanen kuitenkin paljastaa teille salaisuuden, joka ei ole mikään salaisuus vaan tämän parlamentin demokraattisten jäsenten salaisuus: haluamme, että nämä neuvottelut eivät johda vastaisuudessa vain siihen, että saamme olla mukana vaikuttamassa asioihin, vaan haluamme Euroopan kansalaisten valitsemina edustajina olla mukana päättämässä myös tästä Euroopan talouden viimeisestä osasta, sillä sitä varten meidät on tänne valittu, ja pyydämmekin teidän tukeanne myös tässä asiassa!

Gillis
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä herra Garot'ta hänen naudanlihaa käsittelevästä mietinnöstään. Esittelijänä hän yritti lievittää naudanliha-alaa koskevien ehdotusten ankaruutta.
Naudanlihajärjestelmä on kaikista järjestelmistä monimutkaisin pääosin siksi, että siinä on pisin toimitusaika. Naudanlihatuottajat kärsivät yhä jälkivaikutuksista Yhdistyneen kuningaskunnan BSE-kriisin takia, sillä se on johtanut koko naudanlihateollisuuden jatkuvaan vapaaseen pudotukseen ja vaikuttanut hyvin haitallisesti kulutukseen. Esimerkiksi sianlihan ja siipikarjanlihan 23 miljoonan tonnin kulutus on kolme kertaa naudanlihan 7, 1 miljoonan tonnin vuosikulutusta suurempi. Tämä johtuu ainoastaan osittain hinnoista. Kun EU: hun tuodun naudanlihan määrä lisätään sisäisen tuotannon määrään, yhteismäärä on lähes miljoona tonnia sisämarkkinoiden kulutusta suurempi. Blairin hallituksen sopimus vientimäärien ja maksettavien vientitukien rajoituksista, Venäjän talouden romahtaminen ja Venäjän ongelmia hyväkseen käyttävien kolmansien maiden markkinoiden aiheuttama strateginen hintojen alennuspaine aiheuttavat suuren ongelman. Toisaalta länsimaat, lähinnä Yhdysvallat ja Cairns-ryhmä, aiheuttavat lisäpaineita, kun valmistaudumme seuraavaan WTO-neuvottelukierrokseen, ja toisaalta idästä tulee paineita laajentumisen aiheuttamien kulujen pienentämiseen.
On erittäin tärkeää, että naudanlihatuottajiin suhtaudutaan mahdollisimman harkitsevaisesti. 10: n ja 22 kuukauden härkäpalkkiot ja kausiporrastuspalkkio on säilytettävä. Joskin ehdotettu teurastuspalkkio on kiistakysymys, se ei sovellu korvaavaksi järjestelmäksi. Sen toiminta saattaa olla hyvin yksinkertaista, mutta se ei liity suoraan maa-alaan eikä sovellu komission hyvin toivottaviin tavoitteisiin ympäristöystävällisten nurmiruokintaan perustuvien tuotantojärjestelmien edistämisestä - jotka herra komissaari juuri äsken mainitsi.
On myöskin elintärkeää, että markkinat vakiinnutetaan jatkuvan interventiomahdollisuuden turvin aina, kun se on tarpeen, ja kunnes markkinat ovat vakiintuneet ja tuontia ja tuotantoa voidaan vähentää.
Lopuksi haluan sanoa komissiolle, että ymmärrän, mihin se pyrkii, mutta kunnes naudanlihamarkkinoilla on aikaa toipua viimeaikaisesta kriisistä, on ehdottomasti tarpeen lievittää hyvin ankaria ehdotuksia, jotta naudanlihatuottajat pystyvät jatkamaan toimintaansa. Komissiolla on velvollisuus selvittää, miksi elintarvikkeiden kuluttajahinnat nousevat tasaisesti samalla kun tuottajahinnat laskevat rajusti. Joku keinottelee välissä. Se on lopetettava, jotta kuluttajat hyötyisivät tuottajahintojen laskusta. Tiedän, että herra komissaari on tietoinen tästä.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi huomauttaa, että kaikista tämän keskustelun aikana pidetyistä kiinnostavista puheenvuoroista huolimatta koko Agenda 2000: sta käyty keskustelu on jotenkin epätodellinen. Komissaari Fischler sanoi juuri, että politiikan muutoksiin sisältyy se, että politiikasta tulee kalliimpaa. Kuulen kaikkialla, että rahaa on vähemmän saatavilla. Onko kovin järkevää puhua maatalouspolitiikan muuttamisesta, ilman että tiedämme tarkalleen, millaiset rahoitusnäkymät ovat? On aika antaa parlamentille tietoja. Millaiset ovat maatalouden rahoitusnäkymät? Haluaisin saada tietää, kuinka komissaari Fischler aikoo suhtautua niihin ehdotuksissaan.
ELDR-ryhmän kantana on yleisesti ottaen se, että Itä-Euroopan maiden liittymisen yhteydessä politiikan muuttaminen on tarpeen. Me kannatamme tärkeimpien tuotteiden hintojen alentamista. Ennen kaikkea siksi, että kansainvälinen tilanne on muuttunut huomattavasti kahdessa vuodessa, komission yleisenä linjana on kuitenkin suunniteltua pienempi hintojen lasku ja samalla myös hintojen laskun täysimääräinen korvaaminen.
Me kannatamme tärkeimpien tuotteiden yhdenvertaista kohtelua, mikä tarkoittaa konkreettisesti viljatärkkelyksen ja perunatärkkelyksen hintojen yhdenvertaista kohtelua. Mielestämme kiintiöjärjestelmä, eli maitokiintiöt ja ennen kaikkea muuttuva kesannointi, täytyy säilyttää.
Lopuksi vielä hieman yhteisrahoituksesta. Sanon tämän erityisesti paikalla olevalle saksalaiselle ministerille. ELDR-ryhmä kannattaa tulotukien yhteisrahoitusta, mutta ei ainoastaan tiettyjen maiden nettomaksajan aseman parantamiseksi vaan ennen kaikkea siksi, että se on väistämätön asia Itä-Euroopan maiden liittymisen yhteydessä. Jos meidän täytyy myös silloin maksaa tulotukia, maatalouspolitiikka menee vararikkoon, ja sitä emme halua. Yhteisrahoitus sopii sillä edellytyksellä, että se voi vaihdella alueittain ja että jäsenvaltiot ovat velvoitettuja maksamaan, ja jos jäsenvaltiot eivät maksa, niitä sakotetaan Brysselin taholta. Politiikka täytyy kuitenkin määritellä edelleen Brysselissä, koko Euroopan unionissa täytyy olla samat kilpailun edellytykset, ja kansalliset toimenpiteet eivät saa vääristää politiikkaa. Arvoisa puhemies, tämä on yleisesti ottaen ELDR-ryhmän kanta, ja minun jälkeeni esiintyy vielä monta puhujaa tästä ryhmästä.

Rosado Fernandes (UPE).
Arvoisa komissaari, kuultuani, millaisia supistuksia ehdotatte, olen alkanut epäillä, voidaanko paljon keskustelua herättänyttä eurooppalaista maatalousmallia ylipäänsä enää säilyttää. Senkään takia, että ei ole olemassa vain yhtä maatalousmallia, vaan kaksi: on olemassa vihreä malli ja on olemassa eurooppalaisen maatalouden köyhä malli.
Toisaalta myös paljon puhuttu monialaisuus tulee varmastikin olemaan tosiasia. Monet viljelijät joutuvat hakeutumaan työhön muille aloille ansaitakseen elantonsa. On kiintoisaa todeta, että kaikkien viiden mietinnön laatijat ovat lähtöisin Euroopan rikkailta alueilta, mutta he ovat ehdottomasti osoittaneet huomattavaa puolueettomuutta; tahdon onnitella siitä heitä kaikkia.
Minä olen puolestani lähtöisin köyhältä alueelta, ja siinä ominaisuudessa myös puhun. Tahtoisin myös onnitella kollega Readeria siitä, että hän on pitänyt tässä istunnossa vasemmistolaisen puheen, jollaista en totta puhuen ole tottunut enää kuulemaan sosiaalidemokraateilta, sillä valiokunnassa puhutaan yleisesti ottaen vain markkinoista ja siellä pidetään hyvin kapitalistisia puheita. Tässä mielessä on siis tapahtunut jonkinasteinen muutos, ja toivon sen olevan oikeansuuntainen.
Yhteisrahoituksen osalta joudun toteamaan, että köyhille maille yhteisrahoitus merkitsee tietenkin ongelmaa. Köyhillä mailla on vaikeuksia täyttää yhteenkuuluvuuden vaatimukset ja pysytellä koheesion piirissä, jos pakollisia menoja ei tosiasiallisesti makseta kokonaisuudessaan Euroopan talousarviosta.
Mitä tulee maitoon, on tietenkin tärkeää jakaa kiintiöt tasapuolisemmin ja huolehtia epäsuotuisimmista alueista sekä nuorista viljelijöistä; se jos mikä, on varmastikin osa eurooppalaista maatalousmallia. Viljan osalta olemme ilman muuta yhtä mieltä; ainoa asia, josta emme ole yhtä mieltä, on se summa, jolla viljan hintaa olisi alennettava. Sen sijaan olemme yhtä mieltä esimerkiksi siitä, että muille kuin ravintotarkoitukseen käytettäville maataloustuotteille on annettava tukea, jotta meillä olisi viljelijöitä vielä tulevaisuudessakin. Samaten olemme yhtä mieltä siitä, että kesannointivelvoite on säilytettävä, ja kannatan kollega Mulderin näkemystä, jonka mukaan kesannointialan olisi oltava 0 % - 17 %. Mitä tulee naudanlihaan, kollega Garot on asiantuntija sillä alalla. Olemme käytännöllisesti katsoen yhtä mieltä hänen ehdotuksistaan, ja luonnollisestikin pidämme mukauttamista erittäin tärkeänä. Herra Graefe zu Baringdorfin mietinnössä on mielestäni oleellista kiinnittää huomiota juuri mukauttamiseen. Nostan tässä yhteydessä esiin vain yhden tärkeän kysymyksen: kuka oikeastaan määrittelee mukauttamisen, kuka päättää, miten monta työpanosyksikköä kullakin tilalla on?

Jové Peres
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tyydyn esittämään vain joitakin yleisiä huomioita Agenda 2000: sta. Haluan kiittää Euroopan parlamentin eri esittelijöitä heidän tekemästään työstä ja sanoa heille, että ryhmäni on aina viimeiseen asti valmis yhteistyöhön. Poliittinen ryhmäni arvostaa sitä paitsi suuresti joitakin näistä mietinnöistä.
Arvoisa komissaari, tässä keskustelussa on tarpeen ottaa huomioon kaksi keskeistä asiaa: ensiksikin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan äänestysten tulos ja toiseksi Cunhan mietinnöstä käytävä keskustelu.
Vaikka onkin totta, ettei maataloutta käsittelevä valiokunta ole saanut aikaan selkeitä mietintöjä yhteisten markkinajärjestelyjen uudistuksista, on otettava huomioon, että laaja enemmistö on torjunut komission ehdotukset. Tämän tilanteen taustalla olevat syyt näkyvät selvästi Cunhan mietinnössä ja parlamentin vähäisissä toimivaltuuksissa maatalousasioissa. Jos parlamentilla olisi laajemmat toimivaltuudet maatalousasioissa - mikä olisi toivottavaa - komissio ei minun ymmärtääkseni olisi voinut tehdä nykyisen kaltaisia ehdotuksia Cunhan mietinnön hyväksymisen jälkeen.
Komission ehdotuksissa on pelkästään syvennetty vuonna 1992 toteutettua YMP: n uudistusta. Arvoisa komissaari, tiedämme valitettavasti nyt tuon uudistuksen merkittävät vaikutukset: maatilojen hälyttävä katoaminen, maatalouden työpaikkojen häviäminen ja tiloille niiden koon perusteella myönnetyn tuen aiheuttama epätasapainon lisääntyminen sekä mantereen ja Välimeren alueen tuotannon välinen epätasapaino. Niinpä nämä ehdotukset kärjistäisivät maaseutualueiden yhteiskunnallisia ongelmia. Komission ehdotukset suorien tukien rajaamisesta ja mukauttamisesta, joka on keskeinen asia, ovat varovaisia ja riittämättömiä, ja koska ne eivät korjaa viljelijöiden välistä epätasapainoa, niiden perusteella ei voida jarruttaa maatilojen katoamista.
Arvoisa komissaari, kaikella kunnioituksella totean, ettei mukauttamisehdotuksenne todellakaan voida sanoa takaavan sosiaalista tasapainoa.
On välttämätöntä tunnustaa, että komission pitäisi tiedostaa Agenda 2000 -ehdotusten esittämiseen liittyvät vaikeudet, kun se on laatinut maaseudun kehittämistä koskevan ehdotuspaketin ja pyrkinyt välittämään siinä sen ajatuksen, että ehdotuksilla kompensoitaisiin yhteisten markkinajärjestelyjen uudistusten kielteiset vaikutukset. Totuus on se, että maaseudun kehittämistä koskevat ehdotukset - kuten parlamentti on teille sanonut, arvoisa komissaari - ovat riittämättömiä; toisinaan niistä on enemmän haittaa kuin hyötyä, ja vaikka ryhmäni puoltaa maatalouden ympäristötukia, niiden vaikutusta ja edistyksellisyyttä heikentävät osittain sellaiset rahoitusjärjestelmät ja -ehdotukset, joiden taka-ajatuksena on tavallaan tietynlainen yhteisön politiikan uudelleen kansallistaminen.
Arvoisa komissaari, haluan asiasisällön jälkeen viitata lyhyesti niihin olosuhteisiin, jotka ovat johtaneet Agenda 2000: een. Vaikka kyse olikin selvästi Euroopan unionin itälaajentumisen valmistelusta, sen voi havaita ainoastaan siinä, että markkinoiden säätelymekanismeja on erittäin voimakkaasti vähennetty. Siitä ei kuitenkaan näy mitään merkkejä, miten YMP: tä sovelletaan uusiin jäsenvaltioihin tai miten se rahoitetaan vuoden 2006 jälkeen. Sopii kysyä, arvoisa komissaari, mitä vuoden 2006 jälkeen tapahtuu? Syvennetäänkö markkinoiden säätelyn purkumekanismeja? Kansallistetaanko yhteinen maatalouspolitiikka uudelleen lopullisesti? Kysymyksiä, kysymyksiä, kysymyksiä.
Agenda 2000: een sisältyvillä ehdotuksilla on ryhmämme mielestä itse asiassa vähemmän tekemistä Euroopan unionin laajentumisen kanssa kuin Maailman kauppajärjestössä käytävien neuvottelujen kehittymisen kanssa.
Täten haluaisimmekin nyt, arvoisa komissaari, ettei jäsenvaltioiden maatalouslainsäädännön viimeaikaista kehitystä sivuutettaisi ja ettei yhteisön maatalouden suojelun purkamiseksi ehdotetuilla mekanismeilla pyrittäisi tämän enempään.
Lopuksi lyhyt huomio Agenda 2000: n rahoitukseen liittyen. Ehdotus oli alun perin puutteellinen, koska komissio pelasi siinä euron käyvällä arvolla ottamatta huomioon inflaatiota. Myöskään kriisin vaikutuksia ei ole tutkittu tarpeeksi, ja maaseudun kehittämisen kannalta tarpeellista rahoitusmarginaalia varmastikin pienennetään maatalouden suuntaviivoissa. Näin komission poliittisen näkemyksen puute on johtanut suorien tukien yhteisrahoitusta koskevaan ehdotukseen omia varoja koskevassa mietinnössä. Tämä ylittää komission valtuudet, rikkoo perustamissopimuksen 2 artiklaa ja rahoituksen yhteisvastuullisuuden periaatetta ja voi johtaa YMP: n uudelleen kansallistamiseen.
Arvoisa komissaari, olette itse myöntänyt, että yhteisrahoitusta koskevaa keskustelua ei olisi pitänyt käydä maataloutta koskevien asetusten puitteissa vaan muissa yhteyksissä. Tämä on kuitenkin vääristänyt voimakkaasti maataloutta käsittelevässä valiokunnassa käymäämme keskustelua, arvoisa komissaari. Mielestäni komission antamat viestit ovat olleet varsin selviä.
Haluan lopuksi jälleen kerran kiittää eri esittelijöitä heidän vaikeasta työstään ja sanoa, että poliittinen ryhmäni arvosti kuitenkin suuresti joitakin heidän töistään.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, puolueryhmämme pitää uudistuksen lähtökohtaa askeleena oikeaan suuntaan. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että monilla alueilla on menetelty vain puolinaisesti. Tarkoituksena on valtiollisten tukien lopettaminen, ei pelkästään niiden uudistaminen. Hintojen alentaminen tukijärjestelyn piirissä on väärin, sen sijaan meidän täytyy antaa tavoiteaikaraja, johon mennessä näistä tuista on päästävä eroon. Niin ikään on väärin pitää kiinni viennin tukemiseen tarkoitetusta välineistöstä, ja sen sijaan meidän on ilmoitettava, milloin aiomme luopua siitä.
Pidän hinnanalennuspolitiikkaa ja myös sitä politiikkaa, jota noudatetaan ennen kaikkea naudanliha-alalla, askeleena tuista luopumisen suuntaan. Meidän on tarkoitus keskustella siitä vuonna 2006, sikäli kuin olemme vielä silloin tekemisissä toistemme kanssa, mutta jokin aikaraja asialle olisi annettava. Sama pätee maitotalousalaa koskeviin kysymyksiin. On ilmoitettava, mitä vuonna 2006 tapahtuu. Onko silloin odotettavissa kiintiöiden lakkauttaminen? Tilojen täytyy voida varautua tähän. Myös kysymys kiintiökaupasta, kiintiöiden arvosta, liittyy tähän. Tämä koskee aivan erityisesti Saksaa. Tähän asiaan olisi saatava selvyys. Tämä on tietysti, arvoisa herra Funke, vaatimus myös puheenjohtajamaalle. Tilojen on saatava asiasta varmuus.
Toinen kohta, jota me kritisoimme, arvoisa herra Fischler, on teille ennestään tuttu. Me emme halua maailmanmarkkinoille suuntautumista, joka toteutuu vanhan ajattelutavan mukaisesti. Emme halua closed shop -järjestelmää. Haluamme kaupankäyntiä ja toimeliaisuutta, mutta mieluiten niin, että tässäkin kilpaillaan silloin myös laadulla. Se, joka haluaa tuottaa maailmanmarkkinoille, tehköön niin, jolloin hänen on huolehdittava siitä, että hän sovittaa kaupankäyntinsä muiden kauppakumppaniensa mukaiseksi. Tästä valtion on pysyteltävä erossa. Tätä ei saa tukea valtion varoista.
Edelleen arvostelemme sitä, että te keskitytte vieläkin liian vähän sisämarkkinoihin. Itälaajentumisen jälkeen, joka tuo mukaan Keski- ja Itä-Euroopan valtiot, olemme Kiinan jälkeen maailman suurin sisämarkkina-alue. Tämä pitäisi ottaa myös tuotannon päämääräksi ja tässä pitäisi niin ikään käydä kilpailua laadusta. Haluamme markkinoita ja haluamme luoda edellytykset sille, että tuottajat, maatalouden harjoittajat, voivat suuntautua markkinoille.
Tässä kohden minun on kiitettävä teitä siitä - ja tätä puolueryhmämme tukee painokkaasti - että ollaan kehittämässä omaa rakenteellista linjaa ja että tähän suunnataan uudelleen varoja EMOTR: n tukiosastosta, joskin hieman liiaksi epäröiden. Tällä alueella olisi tapahduttava enemmän! Tosin kylläkin tätä laadullista uudelleensuuntausta vastustetaan valtavasti. Ehkä teidänkin rohkeutenne on siinä pettänyt. Me kuitenkin voimme vedota teidän rohkeuteenne yhä uudelleen. Vuonna 2006 toteutettavassa seuraavassa uudistuksessa ovat tällä hetkellä vielä liitännäistoimenpiteinä pidetyt toimet toivottavasti nousseet maatalouspolitiikan keskipisteeseen.
Sallinette minun esittää vielä yhden huomautuksen, joka koskee täällä parlamentissa noudatettua menettelyä. Saksan vaaleihin asti te itse jouduitte tekemisiin Saksan hallituksen aiheuttaman pattitilanteen kanssa. Nyt me olemme joutuneet tekemisiin PPE-puolueryhmän aiheuttaman pattitilanteen kanssa. Olimme sopineet tästä asiasta yksimielisesti kaikkien puolueryhmien kaikkien maatalousalan koordinaattoreiden kanssa. Me halusimme päästä kompromissiin. Halusimme löytää linjan ja halusimme tällä kertaa sanoa sanamme tähän uudistukseen siten, että tätä menettelyä noudattamalla lykkäsimme äänestystä, pyrimme vaikuttamaan asiaan ja halusimme monilla alueilla myös antaa teille taustatukea neuvostoon nähden. Tämä on johtanut pelkästään kaaokseen. Toivon, että löydämme täysistunnossa toimitettavassa äänestyksessä järkevien voimien ajaman linjan, niin että saamme asian taakse enemmistön ja pääsemme sittenkin vielä käyttämään vaikutusvaltaamme.
Teille, arvoisa herra Funke, neuvoston puheenjohtajana ja Saksan maatalousministerinä tahtoisin sanoa: jos olisi ollut Borchertin vuoro jäädä tähän tehtävään, PPE-puolueryhmä olisi asettunut asian taakse, niin että sillä olisi ollut takanaan Brysselin tuki ja vaatimukset, jolloin Borchert olisi voinut väittää, että Brysselistä on asetettu vaatimuksia. Nyt on lähdetty etenemään vastakkaiseen suuntaan, jotta voitaisiin sanoa, että uusi maatalousministeri myy maatalouden ja alentaa hintoja. Myös tätä te joudutte miettimään. Tässähän on pelissä nimenomaan oppositio, ja nykyisen opposition on vielä opittava etenemään rakentavaan suuntaan.
Toivon, että neuvostossa käytävissä neuvotteluissa löydetään linja, jonka pohjalta työnteko ja ympäristö saadaan nostetuksi maatalouspolitiikan keskipisteeseen ja että me vuonna 2006 toivottavasti pystymme panemaan tämän maatalouspolitiikan lopullisesti uuteen uskoon.

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, parlamentti hyväksyi viime vuonna herra Cunhan mietinnön YMP: n uudistuksesta Agenda 2000: n puitteissa. ARE-ryhmä kannatti mietintöä laajalti ehdotuksessaan liittovaltiomuotoisesta solidaarisesta Euroopan unionista ja kannatti täysin ehdotetun Euroopan maatalousmallin poliittista sisältöä.
Tämänpäiväisessä keskustelussa meidän on mukauduttava Cunhan mietinnön ja niiden toimenpiteiden henkeen, jotka parlamentti hyväksyi erityisesti YMP: n tulevan rahoituksen osalta. KIE-maille aiheutuvat laajentumisesta johtuvat kulut edellyttävät kunnianhimoisempaa uudistusta ja talousarvion oikeudenmukaista tarkistamista. Keskimääräinen tilakohtainen maataloustulo on laskenut unionissa toista peräkkäistä vuotta. Vuosi on kulunut, eikä komissio ole vieläkään vastannut Euroopan parlamentin poliittisiin pyyntöihin.
Muistutan, että vaikka vuoden 1992 uudistus johti markkinoiden väliaikaiseen kohentumiseen, se ei poistanut YMP: n pääasiallisia toimintahäiriöitä. YMP: tä on uudistettava syvällisesti, jotta Euroopan unioni saa käyttökelpoisen järjestelmän tuleviksi kymmeneksi vuodeksi joutuessaan kohtaamaan laajentumiseen ja WTO: n neuvottelujen uudelleen aloittamiseen liittyvät haasteet. Tästä kehityksestä on päätettävä yhteisesti, ja parlamentin on valvottava sitä. Maataloustuotteiden interventiohintojen yksipuolisen alentamisen ehdottaminen ei muodosta itsessään politiikkaa. Se, että maanviljelijöille ehdotetaan osittaisena korvauksena ohjelmoiduista hinnanalennuksista sellaisten suorien kansallisten tukien maksamista, jotka voidaan nopeasti kyseenalaistaa, tarkoittaa maanviljelyn, työllisyyden ja ympäristön heikentämistä ja valtiontukien lisäämistä entisestään. Jos jostakin on päästy yksimielisyyteen, hyvät kollegat, niin siitä, että YMP: tä on tarpeen uudistaa. Ja tältä osin voidaan pohtia, haluaako komissio todellista uudistusta. Muutoksia kyllä, mutta mitä silmällä pitäen? Komissio, joka julistaa kannattavansa YMP: n periaatteita, suuntaa uudistuksensa tosiasiallisesti kohti yhteisön etuuskohtelun hylkäämistä antamalla etusijan politiikan etukäteiselle sopeuttamiselle kolmansien maiden maahantuonnin avaamiselle uudelleen, ja tämä tapahtuu yhteisön käytäntöön kohdistuvan syvällisen uudistuksen kustannuksella, mikä johtaa muun muassa siihen, että maatilojen määrä vähenee entisestään.
Mitä uusia näkökulmia voimme tässä yhteydessä omaksua näiden viiden mietinnön osalta, joista yhtäkään ei ole hyväksytty kokonaan maataloutta käsittelevässä valiokunnassa kansallisten vetäytymisten vuoksi ja huolimatta niiden esittelijäkollegoideni ponnistuksista, joita on onniteltava heidän työstään ja sitkeydestään? Olen sitä mieltä, että herra Mulderin mietintö parantaa komission tekstiä erityisesti maatalouden ympäristötoimien ja teknisten hallintatoimien osalta. Mutta jäljelle jää edelleen yhteisrahoituksen ongelma.
Herra Graefe zu Baringdorfin mietinnön osalta - koska Euroopan komission ehdotus hyväksyttiin ilman tarkistuksia - ehdotan, että tuemme mietinnössä tarkoitetussa hengessä niitä tarkistuksia, joiden avulla voidaan parantaa määräyksiä, jotka koskevat tukien ylärajoja erityisesti työllisyyteen ja ympäristöön liittyvien toimenpiteiden pohjalta.
Herra Garot'n mietinnön osalta, jota kannatin täysin, sanoisin, että tämän kompromissin, jota ollaan valmistelemassa ja jossa ehdotetaan teuraspalkkiota, jonka yläraja asetetaan eläinkategorian mukaan, pitäisi saada taakseen komission enemmistö, ja olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että teurasnautojen kasvattajien alhaisia tuloja pitäisi tasapainottaa suhteessa muihin viljelijäluokkiin, joita tuetaan paljon enemmän.
Mitä tulee maitoon, jonka YMJ: tä ei ainoana uudistettu vuonna 1992, herkkä tasapainotila saavutettiin kiintiöiden avulla. Tasapainotilaa on varjeltava vastustamalla inflaatiota ja tuotannon lisäämistä tavoittelevia suuntauksia. Kannatan esittelijän tavoin tasapainoista kehitystä kaikilla alueilla ja tulojen samanarvoisuutta. Ylimääräiset kiintiöt, jotka eivät horjuta markkinoita, on myönnettävä ensisijaisesti nuorille maanviljelijöille ja vuoristoalueiden kaltaisille epäsuotuisille alueille parantamalla tukea, jota annetaan tuotteiden jalostamiseksi laadukkaiksi maitotuotteiksi.
Lopuksi on kannatettava herra Fantuzzin kantaa laadullisella tasolla valikoivammasta interventiosta ja tuonnin vähimmäisnormien soveltamisesta. Emme voi tukea ainuttakaan viljalajeja ja öljykasveja koskevaa asetusta, kun Euroopan unionissa eläinten ravinnosta puuttuu edelleen proteiinia. WTO: n tulevien neuvottelujen kannalta olisi huono enne, jos Euroopan komissio kieltäytyisi ehdottamasta erityistä öljykasveja koskevaa asetusta. Mitä peltojen käytöstä poistamiseen tulee, perustuen on pysyttävä alhaisena ja sen avulla on edelleen voitava hallita tuotantoa. Samassa hengessä on tarkistettava vapaaehtoista käytöstä poistamista ympäristöllisistä syistä tai muissa kuin elintarviketarkoituksissa.
Loppujen lopuksi pyydän jälleen kerran ARE-ryhmän puolesta komissiota panemaan tämän YMP: n tarpeellisen ja kiireellisen uudistuksen täytäntöön suuntaamalla tuet uudelleen määrätietoisesti maatalouden, ympäristön ja tuotteiden laadun eduksi viljelijöiden, kuluttajien ja Euroopan veronmaksajien kannalta suotuisasti. Monista syistä, jotka tiedättekin, YMP ei ole nykyisessä muodossaan kestävä eikä monivuotinen. Komission on suunnattava YMP: n uudistus yhteisön etuuskohtelun mukaiseksi perustamalla kahdenväliset sopimuksensa sellaisille oikeudenmukaisille kauppasäännöille, joilla tuetaan maaseudun työllisyyttä ja pidetään yllä tiettyä maatilojen määrää, samalla kun ne ovat sopusoinnussa alueen käsitteen kanssa parlamenttimme hyväksymän maaseudun kehityksen käsitteen suuntaisesti. Etääntymällä perinteisestä hintatukien politiikasta YMP ei suuntaudu kohti kestävää ja ihmisläheistä maataloutta. Tulevassa YMP: ssä on kunnioitettava eurooppalaisten oikeutta valvoa maatalouttaan ja ravintoaan. Tällä hinnalla Euroopan unioni otetaan huomioon maailmanlaajuistumisessa. Sanon lopuksi vielä kerran: tukia ei tarvitse lisätä eikä vähentää, vaan parantaa!

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella esittelijöitä uutterasta ja ahkerasta mietintöjen laatimistyöstä. Valitettavasti valiokunta ei palkinnut heitä niin kuin sen olisi pitänyt, kun he toimittivat mietintönsä valiokunnalle. Olemme nyt ryhtymässä yhteisen maatalouspolitiikan lisäuudistuksiin Agenda 2000 -ohjelman puitteissa. Ei ole epäilystäkään siitä, että kun saamme työmme päätökseen, se tulee maksamaan enemmän ja sitä tulee olemaan vaikeampi puolustaa. Meidän on pyrittävä löytämään tasapaino toisaalta tuottajan ja toisaalta kuluttajan välillä, koska veronmaksajia kiinnostaa yhä vähemmän tukea maatalousyhteisöä.
Koko Euroopan unionin maataloudella on edessään taloudellisesti vaikeat ajat. Maanviljelijöiden tulot pienenevät vuosi vuodelta suurista maataloustuista huolimatta. Me hyväksymme tuon tuen. Meidän on varmistettava, että tämä elinkeino säilyy, koska perheviljelmät ovat Euroopan unionin selkäranka. Meidän on varmistettava, että nuoria maanviljelijöitä tulee tälle alalle, että heidän asemansa alalla on hyvä ja että he haluavat olla osa tätä alaa.
Maito on tärkeä osa maatalousalaa. Monet maanviljelijät ympäri Eurooppaa elättävät sillä itsensä, ja meidän on varmistettava, että saamme politiikan, joka on tasapainoinen ja kunnollinen. Maitokiintiöt pitäisi periaatteessa säilyttää, mutta ne pitäisi muuttaa emolehmä- ja lammaskiintiöitä vastaaviksi. Kotiseudullani maanviljelijät, jotka eivät jaksa nousta aamulla ylös sängystä lehmiä lypsämään, voivat antaa kiintiönsä vuokralle ja saada enemmän tuottoa kuin maanviljelijä, joka jaksaa nousta ja jonka on maksettava vuokraa kiintiöstä toiselle maanviljelijälle. Järjestelmässä täytyy olla jotain vikaa, jos tällainen tilanne on mahdollinen. Järjestelmä on uudistettava ja tehtävä muiden kiintiöjärjestelmien mukaiseksi.
Mitä naudanlihaan tulee, kotiseudullani tämä ala on todella huonossa jamassa, ja jotain on tehtävä sen parantamiseksi. En usko, että yksityinen varastointi on tarpeeksi, ja meidän on harkittava koko interventioperiaatteen säilyttämistä. Vastustan hieho- ja härkäpalkkioiden maksamista, ja komission pitäisikin tutkia asiaa. En usko, että siitä on mitään apua, koska lisävaroja ei ole saatavissa.
En voi olla samaa mieltä herra komissaarin kanssa, kun hän puhuu kansallisista budjettivaroista. Tämä muuttaisi koko yhteisen maatalouspolitiikan perinpohjaisesti. Kansalliset budjettivarat aiheuttavat eriarvoisuutta kansallisvaltioiden kesken. Se aiheuttaa sen, että yhden alueen maanviljelijöillä on etuja toisten alueiden maanviljelijöihin nähden. Meidän ei pitäisi lähteä sille tielle. Pyytäisin herra komissaaria ottamaan huomioon yhden toisenkin seikan. Jos aiomme sitoa tuottajien kädet elintarviketuotannon osalta, meidän ei pitäisi tuoda EU: n ulkopuolelta elintarvikkeita, joita ei ole tuotettu samojen korkeiden standardien mukaisesti. Älkää enää sitoko maanviljelijöiden käsiä. Sallikaa heille oikeudenmukainen ja tasa-arvoinen kilpailu muun maailman kanssa. Varmistakaa, että Euroopan unioniin tuodut elintarvikkeet ovat yhtä laadukkaita kuin itse tuottamamme elintarvikkeet.

Martinez
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, ilmeisesti olemme saaneet aikaan tällä keskustelulla, joka koskee Agenda 2000: n maatalousosiota ja sen 8: aa asetusta, kauniin lainsäädännöllisen rakennelman monine houkuttelevine uudistuksineen. Puhutaan salaperäisesti kansallisesta rahoituskehyksestä, kestävästä tai maailmanlaajuisesta kehityksestä, yhteisrahoituksesta, monikäyttöisyydestä, ympäristön etujen huomioon ottamisesta, toissijaisuudesta, korkeasta laadusta, haasteista, jotka on otettava vastaan. Todellisuudessa kaikki on tiivistettävissä yhteen sanaan: jatkuvuuteen.
Kyse on uudesta YMP: n uudistuksesta, vuoden 1992 uudistuksen uudesta painoksesta. Mikään ei ole muuttunut: hintojen lasku - 15 %, 20 %, 30 % - maan käytöstä poistamisen malthusilaisuus, sääntely ja ankaruus. Tilanne on jopa pahempi kuin vuonna 1992, koska korvaukset eivät edes ole täysimääräisiä.
On totta, että olette ainakin onnistunut taktisen uutuuden osalta: olette onnistunut jakamaan maataloutta käsittelevän valiokunnan, koska viisi mietintöä on hylätty. Brittiläinen ja saksalainen Pohjois-Eurooppa, ääriliberaali Eurooppa, kirjanpitäjien Eurooppa, harjoitti painostusta, mikä johti alistumiseen, joka puolestaan johti riistämiseen ja lopuksi harhakuvitelmiin. Painostus, alistuminen, riistäminen, harhakuvitelmat: tällainen on se traaginen neliö, johon Euroopan maanviljelijät suljetaan.
Ensinnäkin painostuksesta. Se on kolmitahoista: talousarvioon liittyväa painostusta harjoittavat ne saksalaiset taholta, jotka haluavat vähentää maksuosuuttaan - ymmärrän heitä, koska ranskalaisetkin voisivat olla samalla kannalla; painostusta harjoittavat niiden koheesiomaiden edustajat, espanjalaiset, portugalilaiset ja irlantilaiset, jotka haluavat puolestaan ylläpitää rakennerahastojaan; painostus, joka johtuu avautumisesta itään, mikä vaatisi lisää rakenteellisia varoja. Painostus, joka johtuu nimenomaan avautumisesta itään, koska tämä avautuminen sanelee sellaisen maataloushintojen alentumisen, että kun kymmenen Itä-Euroopan valtiota on liittynyt unioniin, EMOTR: n menoja ja takuuhintoja ei lisätä. Painostus, joka johtuu vihdoin WTO: n vuoden 2000 neuvotteluista, koska ne ovat epävirallinen seuraus Agenda 2000: sta. Maa-alaa koskevia tukia ja vientitukea on vähennettävä, mikä tarkoittaa jälleen kerran alistumista Yhdysvaltojen tahtoon.
Se tarkoittaa jopa kaksinkertaista alistumista: alistumista myös Saksan tahtoon. Yhteisrahoituksella pyritään Saksan painostuksesta vähentämään eurooppalaisia maatalouslainoja ja lisäämään tietenkin rakennerahastojen rahoitusta niiden Itä-Euroopan maiden osalta, jotka edustavat Saksan kannalta strategista etua.
Alistuminen Yhdysvaltojen tahtoon, niin kuin vuonna 1992 tapahtui, on Euroopan komission tapauksessa lähes perinnöllistä. Komissio alkaa mukautua Yhdysvaltojen tahtoon jo ennen neuvottelujen aloittamista eikä vaadi Yhdysvaltoja käymään tasapuolista kauppaa, jossa otettaisiin huomioon eläinten hyvinvointi, ympäristönsuojelu, maanviljelijöiden sosiaaliturva ja ravinnon laatu. Ei, se mukautuu Yhdysvaltojen tahtoon, vaikka Yhdysvallat ei epäröi poikkeuksellisesti myöntää 6: ta miljardia dollaria tukea maanviljelijöille samalla kun se ehdottaa meille tukien kieltämistä.
Näin ollen alistumme sen sijaan, että hyökkäisimme. Täydellinen esimerkki tästä on vertauskuvallinen banaanijupakka. Joko sovellamme osastoa 301 tai meidät pakotetaan soveltamaan sitä, sitä paitsi vailla samaa lainsäädännöllistä aseistusta. Sallinette minun käyttää tätä ilmaisua: antaudumme aukeassa maastossa, ja jopa raivatussa maastossa, jos uskallan sanoa!
Tämä on johtanut - kolmas kohta - maanviljelijöiden riistämiseen. Esimerkiksi EMOTR: n tukiosaston budjettikohdista on pumpattu, kaapattu 500 miljoonaa ecua liittymistä valmistelevan rahaston rahoittamiseksi, toisin sanoen lännen maanviljelijät uhrataan idän maanviljelijöiden liittymisen rahoittamiseksi. Viimeksi tulleita tuetaan ensin. On totta, että tämä on hyvin kristillistä: 25. tunnin työntekijä saa enemmän kuin edeltävien tuntien työntekijä.
Lisäksi EMOTR: n tukiosaston varoilla tuetaan sitä paitsi rakenneuudistusta ja kalastuslaivastoa, jota on tuettu tähän mennessä kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen KOR: n rakennerahastoista: tämä tarkoittaa sitä, että kalastuspolitiikan uhrien auttamiseksi pahennetaan maatalouspolitiikan uhrien tilannetta. Ja tämä siis on traaginen kuvitelma uudistuksesta.
Meille sanotaan, arvoisa komissaari, että uudistuksen tavoitteena on se Euroopan maatalousmalli, jonka Arlindo Cunha on täällä kehittänyt. Olemme kaikki samaa mieltä perheviljelmistä, elintarvikkeiden turvallisuudesta, ympäristönsuojelusta ja kestävästä kehityksestä.
Todellisuudessa olette kuitenkin saavuttanut aivan päinvastaisia asioita: maataloushintojen alentamista ei korvata täysimääräisesti, jolloin maataloustuloa typistetään ja maanviljelijän on löydettävä muita korvaavia tuloja palauttaakseen elintasonsa, ja mistä hän ne löytää? Ne löytyvät kilpajuoksussa kohti tehotuotantoa.
Tämä tarkoittaa kouriintuntuvasti sitä, että tehotuotanto tulee lisääntymään nuorten, perheviljelmien, maaseudun asutuksen ja eurooppalaisen mallin tulevaisuuden kustannuksella. Tehotuotannon kustannukset tulevat alentumaan kasvua edistävien lisäaineiden käytön myötä, halpojen ainesosien, esimerkiksi yhdyskuntalietteen käytön myötä, antibioottien käytön myötä, mikä johtaa laadun, turvallisuuden ja ympäristönsuojelun tason romahtamiseen. Ja lopuksi autioituminen, aavikoituminen ja turvattomuus lisääntyvät, ja laatu ja elintarvikkeiden tuotannon riippumattomuus vähenevät.
Myönnän, että on totta, että onnistuitte tässä taidonnäytteessä, palaamisessa 1960-luvulle, jolloin meillä ei ollut painoarvoa maailmanmarkkinoilla. Niinpä ette pääse tässä maatalouden Euro-Disneylandissa esittämään Mikkiä, sitä osaa esittää herra Kantor. Ette pääse esittämään Roope-sedän osaa, sitä osaa esittää Saksa. Ette saa ohjaajan paikkaa, Walt Disney on amerikkalainen. Teille jää Pluton, amerikkalaisten etuja vahtivan koiran osa. Myönnän kuitenkin, että Pluto on vähintään yhtä sympaattinen hahmo kuin Sissi, joten Itävalta selviytyy ehjin nahoin. On toki sääli, että unohdatte ja hylkäätte suuret maatalousoopperat pikkuoperettien hyväksi.

Colino Salamanca
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään maatalouden eri alojen uudistusehdotuksista tietämättä niiden mahdollista rahoitusvaikutusta ja varsinkaan sitä, ovatko ne uusien rahoitusnäkymien mukaisia. Tämä estää meitä käsittelemästä todenmukaisesti sitä keskeistä peruskysymystä, miten nämä ehdotukset rahoitetaan.
On totta, että komissio on tukeutunut toiveikkaisiin olettamuksiin, joiden mukaan kaikki sujuu ongelmitta. Kuten tilintarkastustuomioistuin on todennut, totuus voi kuitenkin olla toisenlainen, ja se kiinnittää huomiota erityisesti siihen, pystymmekö me hallinnoimaan sellaista maatalouspolitiikkaa, jonka perusteella unioniin vuoden 2003 jälkeen liittyvät uudet jäsenvaltiot eivät saa suoria tukia. Voidaanko tätä suuntaviivaa noudattaa ajan myötä ja häiriöittä?
Toinen yleinen näkökohta on se, että vaikka komissio haluaakin lujittaa Euroopan maatalouden kilpailukykyä, se tekee niin lähinnä hintavälineen avulla, takuuhintoja alentamalla. Tätä suuntaviivaa ei kuitenkaan täydennetä, koska komissio ei ota käyttöön eurooppalaista tuotantoa edistäviä ohjelmia, jotka takaisivat korkean laadun.
Haluaisin tämän todettuani sanoa, että komission noudattamat suuntaviivat - kun otetaan huomioon kansainväliset kasvuennusteet, Euroopan maatalouden entistä suurempi kilpailukyky, laajentuminen uusiin jäsenvaltioihin ja tulevat WTO-neuvottelut - vaikuttavat oikeanlaisilta. Komission pitäisi kuitenkin käyttää tätä tilaisuutta korjatakseen ehdotuksissaan joitakin menneisyydestä periytyviä poikkeuksia. Esimerkiksi vilja-alalla pakollisen kesantovelvoitteen vahvistaminen 0 %: iin tuntuu liian toiveikkaalta. On esitetty ennusteita, joiden mukaan tarvitsemme mahdollisesti vielä vientitukia, ja otamme varmaankin pakollisuuden uudelleen käyttöön. Pitäisi pystyä korjaamaan myös joidenkin jäsenvaltioiden aluejakosuunnitelmien viiteajanjaksot ja samoin se, että maissiin sovelletaan eri satoa kuin muihin viljoihin. Mielestämme ei myöskään ole tarpeen yhdenmukaistaa öljykasvien ja muiden viljojen saamaa pinta-alatukea.
Maitotuotteiden osalta ymmärrän tosin hintoja koskevan suuntaviivan, mutta niin sanotun " virtuaalilehmän" perusteella maksettavat tuet eivät ole perusteltuja. Hinnat laskevat yhtä lailla kaikkien karjankasvattajien osalta, eikä ole mielekästä, että tukien määritelmä suosii juuri kaikkein kilpailukykyisimpiä karjankasvattajia ja rankaisee vuorostaan niitä, jotka pyrkivät tekemään tiloistaan kilpailukykyisiä.
Liha-alalla tilanne on samantapainen. Uudistuksessa ei voida rangaista niitä jäsenvaltioita, joilla on vähemmän palkkioyksikköjä, ovatpa kyseessä sitten emolehmät tai urospuoliset nautaeläimet, ja näiden lisäksi ovat vielä lampaista maksettavan palkkion saamista koskevat ikärajat.
Meistä tuntuu lisäksi siltä, että se ratkaisumalli, että tukien jakaminen annetaan osittain jäsenvaltioiden tehtäväksi kansallisten ohjeiden mukaisesti, tuo tullessaan enemmän ongelmia kuin ratkaisuja ja että, kuten tilintarkastustuomioistuin on todennut, tarve noudattaa yhteisön vähimmäiskehystä jää ehdotuksissa yhä epämääräiseksi toimeksi. Ehdotettu hajauttaminen voisi johtaa vaikeuksiin päätettäessä tarkasti niistä kuluista, joita voidaan tukea yhteisön varoin.
Lopuksi toteaisin horisontaalisesta asetuksesta, että vaikka suhtaudunkin myönteisesti pyrkimykseen korjata joitakin YMP: n puutteita, on kuitenkin pahoiteltava sitä, että se voi olla turhaa. On välttämätöntä, että ympäristöä koskevien pakollisten velvoitteiden määrittely kuuluu edelleenkin yhteisön viranomaisille samoin kuin tukien saamista koskevista yleisistä rajoista päättäminen, jossa voidaan ja täytyy ottaa huomioon työvoimavaltaiset työpaikat.
Tuemme komissiota siitä huolimatta, että ehdotus on varovainen, ei niinkään niiden säästöjen takia, joita ehdotuksella voidaan saada aikaan, vaan siksi, että tukien myöntäminen umpimähkäisesti on mielestämme tuomittavaa. Kuten komission omat tiedot osoittavat, on muistettava, että ainoastaan 0, 2 % viljelijöistä saa tukea yli 100 000 ecua. Mielestämme komission ehdotus edellyttää vain vähäisiä ponnisteluja, eikä sen pitäisi saada osakseen niin paljon arvostelua oikeistolta.

Funk
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Funke - meillä on molemmilla lähes sama sukunimi! Fantuzzin mietintö, josta haluaisin sanoa muutaman sanan, on nimittäin saanut osakseen suurta huomiota - ovathan puolueryhmät esittäneet siihen peräti 93 tarkistusta, joista kaikki ovat tietenkin enemmän tai vähemmän aiheellisia. Kollega Fantuzzi on tehnyt hyvää työtä, se minun on hänelle sanottava - hänellä on myös aina kaulassaan tämän parlamentin tyylikkäimmät solmiot, sillä ne on valmistettu Italiassa. Hän kuitenkin puhui täällä 20 %: n hinnanalennuksen puolesta, ja siitä olen eri mieltä, mitä perustelen seuraavasti: 20 % on aivan liian paljon, jotta maanviljelijät pystyisivät suoriutumaan siitä. 10 %: n hinnanalennuksesta pystyisimme vielä suurella työllä ja tuskalla juuri ja juuri selviytymään, etenkin kun tasausta maksetaan vain 50 %.
Omalla alueellani Baden-Württembergissä ei ole sellaisia maatiloja, joista herra Rehder aina väittää, että ne saisivat miljoonatukia. Hänen pitäisi joskus näyttää niitä minullekin. Omalla alueellani niitä ei joka tapauksessa ole vaan päinvastoin, siellä maatalousyrittäjien tilanne on vaikea, ja olisi suoranainen loukkaus, jos heille jatkuvasti muistutettaisiin, että he kuuluvat muka rikkaiden viljelijöiden joukkoon.
Jos me haluamme olla kilpailukykyisiä maailmanmarkkinoilla, arvoisa kollega Funke, silloin meidän on myös tiedettävä, selviytyvätkö maatalousyrittäjämme siitä. Minun on kuitenkin kysyttävä, mihin nähden meidän on määrä saada tätä kilpailukykyä luoduksi. Sellaisiin maihin nähdenkö, joissa palkkataso on vain 10 % meidän palkkatasostamme? Joissa vahingoitetaan ympäristöä? Sellaisiin kilpailuedellytyksiin en voi suostua. Sen vuoksi meidän on torjuttava myös 20 %: n suuruiset hinnanalennukset.
Pelkät hinnanalennukset eivät ole sopiva väline, jotta maataloutta voitaisiin auttaa pitkällä aikavälillä, vaan tarvitsemme siihen älykkäämpiä ratkaisuja, jos haluamme säilyttää omat maatalousyrittäjämme. Tarvitsemme siis käytännössä myös tukea öljy-ja valkuaiskasveille, siitä olen herra Fantuzzin kanssa täysin samaa mieltä, tarvitsemme tukea energia- ja teollisuuskasveille. Niistä meillä on puutetta markkinoilla ja me tarvitsemme parempia tukia, jotta teollisuus ja jatkojalostusta harjoittavat yritykset, joita olemme nyt perustaneet, saavat myös tulevaisuuden kannalta kelvollisia tuotteita. Mainitut kasvit ovat myös ekologista monipuolisuutta rikastava tekijä, jos annamme niille tukea; tästä olisi samalla se hyöty, että emme viljelisi yksipuolisesti pelkästään viljaa, jota emme muutoinkaan pysty saamaan kaupaksi.
Maataloustuotannosta ei saa tehdä jatkuvilla hinnanalennuksilla " helppoheikkiä" - sellainen lannistaa maatalousyrittäjät. Yhdessä sämpylässä on sentään vehnää 1, 5 (Saksan) pennin edestä, mutta sämpylä maksaa 70 penniä. Todennäköisesti se maksaa uudistuksen jälkeen 80 penniä, vaikka komissaari laskisi vehnän hintaa 20 %. Tätä en pystyisi selittämään kenellekään, arvoisa herra Fischler. Pystyttekö te? Voisitteko ystävällisesti antaa minulle valmiit ohjeet tähän, niin että voin sitten mennä ihmisten luo ja sanoa, että näin asia on.
Kaksi kolmannesta EU-maiden hallituksista on sosiaalidemokraattijohtoisia, eivätkä ne pysty omaksumaan herra Rehderin esittämiä ehdotuksia. Miksi, arvoisa herra Funke, nämä kaksi kolmannesta eivät sano, että herra Rehder on oikeassa, toteutetaan siis hänen ehdottamaansa maatalouspolitiikkaa? Minulle voisi olla hyötyä hänen väitteestään, että 20 % tiloista saa 80 % kaikista tuista, mutta en yhtään tiedä, onko hän varmasti selvillä siitä, mistä hän oikein puhuu. Tähän asiaan haluaisin saada vastaisuudessa hieman lisätarkennusta, sillä se on iskulause, joka kiertää ja jota maatalouden piirissä ei suostuta hyväksymään....
Välihuomautuksia
...kenties monilla muillakaan alueilla: myös Andalusiassa - kollega Colino, olen jo nähnyt sellaisia tiloja. Se ei saa meitä kiihtymään, jos se esitetään meille konkreettisesti, mutta se olisikin esitettävä konkreettisesti eikä iskulauseena, sillä muutoin täytyy myös Niedersachsenissa tutkia, onko siellä kaikki hyvin - tämä on täysin selvää.
Iskulauseita, arvoisa herra Funke, me emme hyväksy - siinä olen kanssanne samaa mieltä - vaan meidän olisi nimitettävä asioita niiden oikeilla nimillä. Auttakaa meitä, jotta pääsemme ulos tästä kurjuudesta, silloin tulen jälkeenpäin kiittämään teitä vielä oikein kädestä pitäen, sillä jos joku on nimeltään Funke, se ei ainakaan ole hänelle pahitteeksi, vai mitä?

Puhemies
Herra Rehder katsoi, että tämä oli suunnattu hänelle. Toivon, että haluatte esittää vain yhden kysymyksen, sillä emmehän käy täällä keskustelua vain meidän kesken.

Rehder
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa, että tämä ei ole vain mahdollisesti väheksytyn herra Rehderin omaa keksintöä. Olkaa hyvä ja kääntykää toki Euroopan tilintarkastustuomioistuimen puoleen, se voi esittää teille asiaa koskevat luvut. Kysehän on siitä, että niitä asioita, jotka eivät sovi omiin piirustuksiin, ei voi vain työntää syrjään. Se olisi lääke, joka pahentaisi entisestään pienviljelijän tilannetta. Herra Friedmann esittää tämän asian teille kaikessa rauhassa, vaikka ette täällä nyt uskoisikaan väheksytyn herra Rehderin sanaa.

Anttila
Arvoisa puhemies, arvoisa ministerineuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, Luxemburgin huippukokous kirjasi ylös vaatimuksen siitä, että maataloustuotannon on voitava jatkua kaikilla unionin alueilla, myös siellä, missä on erityisiä ongelmia. Tämän poliittisen tahdonilmaisun toteuttamisvastuu on unionin ministerineuvostolla, jolle parlamentti antaa lausuntonsa. Unionin alueella maataloustuotannon harjoittamisen edellytykset ovat hyvin erilaiset. Etelässä on liian paljon lämpöä ja liian vähän kosteutta, kun taas pohjoisessa on päinvastoin: liian vähän lämpöä, mikä alentaa suoraan kasvinviljelyn satotasoa ja nostaa niin rakentamis- kuin lämmityskulujakin. Unionin niin eteläisten kuin pohjoistenkin alueiden pysyvät luonnonolosuhdehaitat on ehdottomasti otettava ratkaisuja tehtäessä huomioon.
Maissi ei kasva kaikissa jäsenmaissa. Siksi maissisäilörehua vastaavaa tukea on maksettava nurmisäilörehustakin niiden maiden maidon- ja naudanlihantuottajille, jotka eivät luonnonolosuhteista johtuen voi viljellä maissia. Muutoin maissituki vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla. Kollega Cunhan mietinnössä parlamentti on jo kertaalleen nurmisäilörehutuen hyväksynyt. Kasvinviljelykin tarvitsee pohjoisilla alueilla korotetut tuet olosuhdehaitasta johtuen. Viljakin pitää kuivata.
Sodan kovat kokemukset ovat opettaneet Euroopan kansoille oman ruuantuotannon elintärkeän merkityksen. Suomessa, unionin pohjoisimmassa jäsenmaassa, ruuantuotanto on mahdollista Golf-virran ansiosta. Agenda 2000: n tuottajahintojen pudotukset ovat liian suuret EU: n vaikeimpien alueiden tuottajille, sillä markkinoilta saatavilta hinnoilla ei kyettäisi enää kattamaan edes tuotantokustannuksia. Tämä johtaisi näennäisviljelyyn.
Globaalitalouden kriisit niin Aasiassa, Venäjällä kuin Etelä-Amerikassakin ovat pudottaneet elintarvikkeiden maailmanmarkkinahinnat alas. USA: kin joutui myöntämään tuottajilleen kahdeksan miljardin USA: n dollarin tuen, jotta viljelijät eivät joutuisi konkurssiin. Siksi Agenda 2000: n tuottajahintojen pudotusesitykset on puolitettava ja tuottajahintojen pudotukset on korvattava täysimääräisesti viljelijöille, jotta emme aja eurooppalaisia tuottajia liian suureen ahdinkoon. Globaalitalouden muutokset on otettava vakavasti, emmekä saa omilla toimillamme vaikeuttaa viljelijöiden selviytymistä suurista haasteista. Kysymys ministerineuvoston puheenjohtajalle: Miten aiotte huolehtia siitä, että Agenda 2000: n suuret tuottajahintojen pudotukset eivät johda Euroopassa konkurssiaaltoon?
Lopuksi haluaisin muistuttaa siitä, että ruoka on paljon muutakin kuin vain hintatuote. Se on eurooppalaista kulttuuria parhaimmillaan ja ruuan korkealla laadulla on aina oma hintansa.

Hyland
Arvoisa puhemies, yhteisestä maatalouspolitiikasta oli tarkoitus tulla Euroopan maatalouden keskipitkän ja pitkän aikavälin suunnittelun keskeinen asia. Rajoituksistaan huolimatta se on osoittautunut kestäväksi. Siitä huolimatta meidän on varauduttava myös odottamattomiin olosuhteisiin.
Maanviljelijöiden viime aikoina kokemat vaikeudet ovat vakavia. Ne eivät johtuneet vuoden 1992 uudistuksesta, vaan odottamattomista olosuhteista, kuten BSE: stä, Venäjän talouden romahtamisesta ja, joissakin tapauksissa, elintarvikemarkkinoiden uudelleen kansallistamisesta. Me emme mielestäni ole reagoineet noihin lyhyen aikavälin vaikeuksiin. Monet maanviljelijät eivät ehkä pysty jatkamaan toimintaansa niin kauan, että he pääsisivät nauttimaan sen ehdotetun uudistuksen pitkän aikavälin toimista, joka on Agenda 2000 -ohjelman ja tämän keskustelun aihe.
Kehotan komissiota tutkimaan tosissaan ja pikaisesti näitä välittömiä ongelmia. Olivatpa kulut miten suuria tahansa, ei ole Euroopan unionin etujen mukaista, että perheviljelijät, jotka ovat Euroopan maatalousmallin keskeinen tekijä, ovat jäämässä nopeasti väliinputoajan asemaan. Meidän on helpotettava heidän ahdinkoaan. Viljelijät eivät mielestäni pyydä apua turhaan. Ehkäpä heidän vaikeutensa palvelevat joidenkin sellaisten ihmisten salaisia tarkoitusperiä, jotka eivät uskalla avoimesti sanoa, että perheviljelmillä ei ole tulevaisuutta uuden vuosituhannen Euroopassa.
Ehdotan tänään, että maatalousbudjettiin tehdään jonkinlainen varaus tällaisten hätätilanteiden varalle. Kun työllisyyttä parannetaan maatalouden ulkopuolella, olen huolestunut perheviljelmien jatkuvuudesta. Uskon, että nuoret eivät ryhdy maanviljelijöiksi. Jos emme ota tätä huomioon, kätkemme päämme pensaaseen. Matkan varrella tämä parlamentti joutuu vielä käsittelemään vakavaa henkilöstöresurssiongelmaa, jotta maatalousala säilyisi.

Querbes
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, jokainen pohtii niitä poikkeuksellisia oloja, jotka vaikuttavat sulkevan keskustelumme umpikujaan.
Tosiaan, vaikka maataloutta käsittelevä valiokuntamme on hylännyt selvästi toimeenpanevan valiokunnan ehdotukset, se ei ole pystynyt kehittämään järkeviä vaihtoehtoisia ehdotuksia esitettyjen mietintöjen laadusta huolimatta. Tähän on ainakin kolme syytä.
Ensimmäinen on valiokunnan ennusteiden epätarkkuus ja epävakaisuus. Nyt on käynyt selvästi ilmi, että rahoituskriisin seuraukset, uudistuksen todellisten kustannusten aliarvioiminen ja Yhdysvaltain vaatimusten alustava hyväksyminen neuvoteltaessa uudelleen WTO: n sopimuksia ovat mullistaneet näitä ennusteita. Toinen syy tähän umpikujaan ovat ne rahoitukselliset rajoitukset, joita vakaussopimuksessa asetettiin euron käyttöönotolle. Kolmas ja perustavin syy on se, että tämä uudistus on päätetty perustaa pääomien kannattavuustarpeille, jotka johtavat maataloushintojen laskuun, eikä tuottajien, kuluttajien ja yhteiskunnan tarpeille.
Toimeenpanevaa valiokuntaa voidaan moittia ensinnäkin siitä, että se on eristäytynyt kolmitahoiseen yhtenäiseen ajatusmalliin hintojen laskusta, markkinoiden hallinnan välineiden purkamisesta ja Euroopan rahoituksellisen intervention vähentämisestä. Sitä voidaan moittia myös sen halusta tuputtaa ajatuksiaan kaikille niiden epäsuosiosta huolimatta. Niinpä Wienin huippukokouksen jälkeen puheenjohtaja Santer kuvaili valtioiden ja hallitusten päämiesten kannanottoja " puhtaan taktisiksi" ja vakuutti - lainaan hänen sanojaan - että " lopullinen sopimus rakentuu komission ehdotusten ympärille" . Tällainen ajattelutapa merkitsee sitä, että kieltäydytään näkemästä syvenevää kuilua sen välillä, että unionin maanviljelijät ja kansalaiset haluavat lisää työpaikkoja ja tuloja ja parempaa elämänlaatua, ja komission ääriliberalististen käsitysten välillä.
Jos niillä kansoilla, jotka joutuvat kärsimään aktiivisen maatalousväestön vähenemisestä, tuottajien, tuotannon ja alueiden välisestä kasvavasta epätasapainosta ja elintarviketurvallisuuden epävarmuudesta, olisi mahdollisuus - kuten meillä on huomenna - arvostella tätä politiikkaa, he tekisivät niin.
Näissä oloissa parlamentin ja neuvoston on kehitettävä vaihtoehtoinen politiikka. Meillä on siihen keinot. Olemme ensinnäkin parlamentissa ilmaisseet kannattavamme sellaista toisenlaista käsitystä YMP: stä, joka perustuisi työllisyyteen, alueen tasapainoiseen kaavoittamiseen, yhteisön etuuskohteluun ja yhteisrahoituksen vastustamiseen.
Olen myös sitä mieltä, että maataloutta käsittelevän valiokunnan äänestyksistä eri mietintöihin esitetyistä tarkistuksista on käynyt ilmi, että enemmistö haluaa torjua mukautumisen maailmanmarkkinahintoihin, puolustaa maataloustuloa, korvata kaikki maatalouden sosiaaliset toimet työllisyyden, kaavoituksen ja ympäristön osalta, asettaa valtion tuille ylärajan ja sovittaa tukia tekemällä jakaumasta oikeudenmukaisemman sekä ylläpitää tuottajajärjestöjä ja markkinoiden hallinnan välineitä parantamalla niitä.
Tätä rakentavaa vaihtoehtoista pyrkimystä voidaan tavoitella uudelleen valmisteltaessa parlamentin 28. tammikuuta pidettävää äänestystä tai palauttamalla mietinnöt valiokuntiin, mikä olisi komissiolle voimakas signaali siitä, että siltä vaaditaan toisenlaisia ehdotuksia.
Mitä neuvostoon tulee, puheenjohtajavaltio vakuutti jälleen eilen ja vielä tänäänkin, että neuvoston aikomukset ovat hyviä. Neuvoston aikomuksena on kehittää kilpailukykyisempää ja ekologisempaa maataloutta, puolustaa maanviljelijöiden etuja ja edistää tehokkaampaa työllisyyspolitiikkaa. Mutta koska neuvosto rajoittaa kaikkia näitä ehdotuksia tiukalla talousarviolla ja maatalousmenojen leikkaamisella, pääseekö se Euroopan rakentamisen nykyisistä ristiriidoista? Eikö tällöin ole vaarana, että pahennetaan taloudellista ja sosiaalista taantumaa, joka uhkaa kansoja, kun ratkaisuna on aivan selvästi unionin varallisuuden lisääminen uusilla varoilla, jotka saadaan talouden voitoista? Näin on toimittava, varsinkin kun maatalous- ja elintarviketuotannossa joudutaan kohtaamaan seuraavan vuosituhannen inhimilliset ja maailmanlaajuiset haasteet.
Parlamentti oli asettanut mietinnössään etusijalle tarpeen vastata ihmiskunnalle annettuihin haasteisiin, jotka koskevat elintarvikkeita, energiaa, ympäristöä, vesivaroja ja kestävää kehitystä. Parlamentin on tehtävä 28. tammikuuta sellaisia päätöksiä, jotka ovat uskollisia näille tavoitteille.

Hudghton
Arvoisa puhemies, Agenda 2000 -uudistuspaketti on valtava haaste Euroopan päättäjille, enkä vähättele sitä millään tavalla. Tarve päästä nopeasti sopimukseen paketista on tasapainotettava sen kanssa, miten tärkeää on varmistaa, että hyväksytään oikeudenmukainen ja järkevä määrä ehdotuksia.
Yhteistä maatalouspolitiikkaa on selvästikin tarkasteltava ja soviteltava, jotta voidaan tasapainoisesti toisaalta tukea elintarviketeollisuutta asianmukaisesti ja toisaalta varmistaa, että julkisten varojen käytölle saadaan vastinetta. On tietenkin luotava asianmukaiset ja avoimet järjestelmät, joilla voidaan varmistaa, että varainhoidon valvonta täyttää korkeat standardit, joita meillä on oikeus odottaa.
Olosuhteiden moninaisuus Euroopan unionin maataloussektorilla aiheuttaa selvästi tarpeen harkita tarkasti uutta yhteistä maatalouspolitiikkaa, joka on suunniteltava kunnolla tarkoituksensa mukaiseksi. Kotikontuani Euroopassa eli Koillis-Skotlantia kutsutaan joskus Skotlannin ruokakomeroksi, sillä siellähän on muutamia parhaimpia esimerkkejä Euroopan korkealaatuisesta maatalous- ja jopa kalataloustuotannosta. Aberdeen Angus -nautoja, viljatuotteita, öljysiemeniä, lampaita, siipikarjaa, marjoja ja perunaa, muutamia esimerkkejä mainitakseni, tuotetaan kaikkia alalla, joka on elintärkeä Skotlannin taloudelle, jonka tuotto on 2 miljardia puntaa ja josta kymmenes kaikista Skotlannin työpaikoista on riippuvaisia, suoraan tai epäsuorasti.
Maanviljelijämme ovat tietoisia siitä, että yhteisen maatalouspolitiikan uudistus on tarpeellinen, ja he hyväksyvät sen, mutta lopullisen mietintömme ehdotusten luonteen pitäisi heijastaa Skotlannin maatalouden tarpeita, esimerkiksi maatilan koon määrityksen osalta. Skotlanti on tällä hetkellä poliittisesti epäedullisessa asemassa, kun kansallisia etujamme edustetaan Lontoosta. Toivon, että kun uudistuspaketti on valmis, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmaisee tällä kertaa selvästi ja asianmukaisesti Skotlannin maatalousalan tilanteen, ja että komissaari ottaa asiaankuuluvasti huomioon kaikki Skotlannista mahdollisesti saapuvat edustajat.
Maanviljelijöillämme sekä kuluttajillamme ja veronmaksajillamme on oikeus odottaa, että minkä tahansa uuden paketin uudistukset tuovat mukanaan aitoja parannuksia ja että erityiset muutokset, joista on sovittu, voidaan jaksottaa huolellisesti, jotta maanviljelijöillä on aikaa sopeutua lisämuutoksiin asianmukaisella tavalla. Tuntemani maanviljelijät ovat kovia tekemään työtä, monet heistä työskentelevät pienissä perheyrityksissä ja tiedostavat ja hyväksyvät täysin vastuunsa kuluttajalle, ympäristölle ja maaseudun taloudelle.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, työskennelkäämme sellaisen yhteisen maatalouspolitiikan hyväksi, joka kannustaa eikä lannista maanviljelijöitä heidän toimeentulopyrkimyksissään.

Des Places
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kun laadin syyskuussa 1997 maataloutta käsittelevän valiokunnan Agenda 2000 -tiedonantoa koskevat lausunnot ja samanaikaisesti ne lausunnot, jotka koskivat rakennerahastojen uudistusta tavoitteen 2 puitteissa, korostin YMP: n rahoituksellisia ongelmia samoin kuin dramaattisia vaikutuksia, joita niillä komission ensimmäisillä ehdotuksilla oli, jotka koskivat eurooppalaista maataloustuloa. Niin komissio kuin sitä paitsi monet maatalouden ammattijärjestötkin, jotka eivät aikoinaan ymmärtäneet todellista tilannetta, ovat enemmän tai vähemmän salailleet näitä ongelmia.
Tällä hetkellä vaikeudet kasaantuvat alkaen vihreän ecun osittaisesta häviämisestä ja päättyen maanviljelijöiden tulojen ja määrän vähentymiseen - joka on sitä paitsi aluesuunnittelun tavoitteiden vastaista, ja niin edelleen. Niinpä tämän rahoituksellisen yhtälön ratkaisemiseksi ei puhuta enää kuin maataloustuotteiden hintojen alentamisesta tietysti kuitenkin niin, että luvataan täysimääräisiä tai osittaisia korvauksia sellaisten tukien välityksellä, jotka kyseenalaistetaan väistämättä WTO: n tulevissa neuvotteluissa. Koska tämä ei riitä ratkaisemaan talousarvion tasapainoon, laajentumisen tarpeisiin ja vielä moniin muihin asioihin liittyviä ongelmia, jotkut suosittelevat YMP: n yhteisrahoitusta eli unionin talousarvion keinotekoista lisäämistä, mikä olisi täysin ristiriidassa Edinburghin kompromissin ja perustamissopimusten sääntöjen kanssa.
Kuten kollegamme Fantuzzi aikaisemmin sanoi, tämä kaikki ansaitsisi epäluottamuslauseen, kun hyvä, selkeä ja tarkka rahoitussuunnitelma, jossa otettaisiin huomioon se, miten menot ovat kehittyneet käypänä rahana ja pysyvänä rahana, olisi selventänyt keskustelujamme ja välttänyt sen, että kaikki esittelijöiden ehdotukset katosivat savuna ilmaan. Haluan muistuttaa, että YMP on ainoa todellinen yhteinen politiikka, ja totean nyt jotakuinkin hämmästyneenä, että liittovaltiomuotoisen Euroopan puolustajat ovat valmiita uhraamaan sen muiden etujen takia.
Ei ole epäilystäkään siitä, että nykyistä YMP: tä pitäisi uudistaa, arvoisa komissaari, mikä todistaa sitä paitsi, että ensimmäinen käsittely ei ollut hyvä tai että se oli ainakin huonosti mukautettu maatalouden kehitykseen ja yhteiskunnan tarpeisiin. Meidän piti hoitaa BSE: n ongelma, ja piakkoin saamme hoidettavaksemme geneettisesti muunnettujen organismien ongelman, joka on ymmärrettävästi johtanut siihen, että kuluttajat haluavat turvallisia elintarvikkeita.
Jos olisi ryhdyttävä uudistuksiin, se tapahtuisi tietenkin tämänsuuntaisesti, mutta komission ehdotukset - teidän ehdotuksenne, arvoisa komissaari - hintojen alentamisesta pakottavat maanviljelijät korvaamaan tulojensa säännöllisen vähentymisen pyrkimällä suurempaan ja suurempaan tuottavuuteen, mikä edellyttää samanaikaisesti heidän käyttämiensä rakenteiden laajentamista, heidän käyttämiensä ainesosien hinnan alentamista sekä heidän tuotantonsa tehostamista ympäristönäkökulmien kustannuksella. Näin ollen tämä tarkoittaa joillekin sellaisten lannoitteiden käyttöä, joihin sisältyy yhteiskuntalietteitä kaikkine niihin liittyvine vaaratekijöineen. Toisille kyse on kasvua edistävien aineiden käyttämisestä ja pyrkimisestä mahdollisimman halpaan eläinten ruokintaan.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kun nämä YMP: n uudistusehdotukset yhdistetään muihin ehdotuksiin, jotka koskevat eläinten hyvinvointia ja maatalouden elintarvikkeiden tuottajien vastuuta, toteamme, että Euroopan maanviljelijät ovat joutuneet sellaisen tiukan säästöohjelman uhreiksi, joka voi vain kiihdyttää maaseutumme autioitumista. Onko tämä tosiaan teidän tavoitteenne? Onko tämä tosiaan meidän tavoitteemme? En usko. Valitettavasti teemme kaikkemme, jotta asia olisi niin.

Moretti
Arvoisa puhemies, kuten tiedossa on, YMP perustuu kolmeen periaatteeseen: yhteiset markkinat, yhteisön etuuskohtelu ja rahoituksellinen solidaarisuus. Tänään nämä periaatteet kyseenalaistetaan valitettavasti yhä suuremmassa määrin. Erityisesti suuret monikansalliset elintarvikeyritykset ovat hyökänneet rahoituksellisen etuuskohtelun periaatetta vastaan, jota ne pitävät toimintansa tiellä olevana esteenä, jolla pyritään lähinnä tuhoamaan Euroopan pienet ja keskisuuret maatalousyritykset.
Mitä tulee rahoitukselliseen solidaarisuuteen, jäsenvaltiot näyttävät asettavan etusijalle mukavuusnäkökohdat arvioidessaan kustannuksia ja hyötyä, jota YMP: n toteuttaminen kullekin niistä merkitsee. Olemme tietoisia siitä, että yhteisön talousarviossa pyydetään etsimään varoja työllisyyttä ja infrastruktuuria koskevien toimien rahoittamiseksi, mutta meistä tällaiset temput, jos niillä päätetään uhrata maatalous, merkitsevät Euroopalle askelta taaksepäin alalla, jolla on strateginen merkitys maailmanlaajuisessa kilpailussa.
Pyydän siis, että minulle selvitetään, mitä takeita voidaan antaa Padanian ja Euroopan maanviljelijöiden tulevaisuudelle heidän tulojensa ja teknisten ja inhimillisten resurssiensa turvaamiseksi.

Happart
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti esittelijöidemme tekemään työhön. Nähtäväksi jää, mitä te sille teette, arvoisa komissaari, nyt kun komissiota kohdellaan erityisen kaltoin. Luulen, että paras todistus tahdostamme, kyvystämme toimia inhimillisen yhteiskunnan parhaaksi Euroopassa ja koko maailmassa olisi se, että tekisimme poliittisen päätöksen tulevaisuudestamme ja että tekisimme yhteiskunnallisia päätöksiä. Mutta tähän on oltava keinoja. Sen sijaan, että eristäydymme budjettikehykseen, jossa harjoitetaan politiikkaa väkisinkin epätyydyttävällä tavalla, on hankittava tarpeellinen rahoitus.
Yhteinen maatalouspolitiikka oli alusta alkaen liikkeellepaneva voima ensinnäkin yhteismarkkinoiden rakentamisessa, sitten Euroopan yhteisön rakentamisessa ja nyt Euroopan unionin rakentamisessa odoteltaessa eurooppalaisen valtion tuloa. Meiltä puuttuu politiikka. Euroopan päättäjät ovat liian usein Yhdysvaltojen käskyläisiä. Yhdysvallat on pakottanut meidät hyväksymään käsityksensä, toimintatapansa ja tuotantomenetelmänsä välittämättä etenkään maanviljelijöistämme - maataloudessa on menetetty 40 miljoonaa työpaikkaa vuodesta 1960 - ja eurooppalaisen maataloutemme kulttuurisesta ulottuvuudesta.
Pakotettuaan meidät hyväksymään epäsosiaaliset sääntönsä GATTin välityksellä Yhdysvallat haluaa pakottaa meidät hyväksymään hormoninsa ja piakkoin hallitsemattomat geenimanipulaationsa. Nämä käytännöt, jotka merkitsevät muutamia lisädollareita geeniteknologian tuottajille mutta harvemmin sen enempää maanviljelijöiden tulojen kannalta, nakertavat kuluttajien luottamusta niihin elintarvikkeisiin, joita tarjoamme heidän käyttöönsä. Se, että keskustellaan laadusta, on kaukana siitä, että ryhdyttäisiin toimenpiteisiin tämän laadun aikaansaamiseksi.
Budjettifobia yhdistettynä niin kutsutun hullun lehmän kriisin huonoon hallintaan nakersi pahasti luottamustani komissioon, sen kykyyn ennustaa politiikan tulevaisuutta - ei ainoastaan Euroopan maanviljelijöiden tulevaisuutta - ja siihen, miten se lähestyy kokonaisvaltaisesti sitä, mitä kutsutaan yleisesti maaseuduksi, sen tehtävää ja tulevaisuutta, unohtamatta Rooman sopimuksessa määrättyä yhteisön etuuskohtelua.
Arvoisa komissaari, teitä pyydetään ja meitä pyydetään Agenda 2000: n välityksellä järjestelemään uudelleen Euroopan maatalous, kun 60 % maanviljelijöistä on yli 50-vuotiaita ja kun heille tehdään se, mikä on mahdollisuuksien rajoissa, kuten juuri sanoitte, vailla halua ryhtyä sellaisiin toimenpiteisiin, joilla maanviljelijän, tuon maaseudun ja ympäristön hallinnasta vastuussa olevan henkilön ammatista tehtäisiin nuorten silmissä houkutteleva. Ei siis ole tarkkaa tietoa, ei edes 20 vuoden päähän ulottuvaa uskottavaa luonnosta siitä, mitä pitäisi tehdä uransa loppuvaiheessa oleville maanviljelijöille tai nuorille, jotka voisivat aloittaa uransa.
Arvoisa komissaari, ehdotan teille, jos teille annetaan siihen aikaa, kokeen tekemistä hallintoyksikössänne: katsokaa, mitkä ovat tarpeelliset ehdot sille, että virkamiehet suostuisivat lähtemään hallinnon parista elvyttääkseen jonkin maatilan toimintaa tai perustaakseen uuden maatilan jossakin päin Eurooppaa, etelässä tai pohjoisessa. Olen varma siitä, että tarjoamalla saatujen vastausten mukaisia oloja näkisimme nuorten ehdokkaiden tulvan maatalouteen.
Meitä pyydetään Agenda 2000: n välityksellä myös varautumaan itälaajentumiseen. Haluan sanoa teille suoraan, että kannatan itälaajentumista. Mutta siitä hetkestä lähtien kun julistetaan, että budjettivaroja ei lisätä, että maatalouden ja rakennerahastojen määrärahat pidetään ennallaan, se tarkoittaa sitä, että itälaajentuminen maksatetaan Etelä-Euroopalla. Se tarkoittaa sitä, että etelän köyhät joutuvat maksamaan idän köyhien puolesta. Sitä on mahdotonta hyväksyä, arvoisa komissaari.
Haluaisin lopettaa sanomalla ja muistuttamalla, että yhteinen vastustajamme, tarkoitan tietenkin poliittista vastustajaamme, on neuvosto. Teidän on muistettava tämä, arvoisa komissaari, ottaessanne kantaa parlamentin äänestämiin päätöslauselmiin.

Böge
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, meidän mielestämme Agenda on paketti. Sanon tarkoituksellisesti heti alussa, että viime kädessä merkitystä on vain tuloksilla eikä vain sillä, että on pystytty noudattamaan aikataulua. Minulle itselleni komission maatalouden alaa koskevat ehdotukset ovat liian pitkälle meneviä. Olen sitä mieltä, että maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa toimitetut äänestykset ovat osoittaneet selvästi, että komission ehdotukset siinä muodossa kuin ne tänään ovat eivät saa täällä parlamentissa enemmistöä taakseen.
Katsotaan vaikkapa Yhdysvaltain tilannetta, niin joudumme toteamaan, että Yhdysvaltain uusi maatalouslaki (farm bill) on jo nyt, kaksi vuotta voimaantulonsa jälkeen, osittain uudelleen käsiteltävänä. Älkäämme vain tehkö sitä strategista virhettä, että haluamme jo tänään ikään kuin neuvotella pois päiväjärjestyksestä myös osia siitä neuvottelukokonaisuudesta, jota tarvitsemme tulevaa WTO-neuvottelukierrosta varten. Sanon hyvin selvästi, arvoisa komissaari Fischler, että se joka neuvottelee tällä tavalla, ei ole vielä milloinkaan tehnyt karjakauppoja.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voisimme kenties ilmoittaa yhdessä Saksan ja Euroopan suurelle yleisölle näin: meille ei aiheuta ylipäänsä minkäänlaisia ongelmia - jotka liittyvät molemminpuolisiin välttämättömiin mukautuksiin - saada jäseneksi liittyvien maiden maataloutta täysin integroiduksi vuoteen 2004 mennessä, jos samanaikaisesti toteutuvat myös sisämarkkinoiden perusvapaudet - ihmisten, pääoman, palvelujen ja tavaroiden vapaa liikkuvuus - niin että myös täällä parlamentissa saadaan lopultakin aikaan reilu keskustelu muista maatalouspolitiikkaan verrattavissa olevista vaikeuksista ja kompastuskivistä.
Haluaisin sanoa rahoituksesta sen, että Agendan yhteydessä on tietenkin käsiteltävänä kysymys maksuosuuksien oikeudenmukaisuudesta ja harkitusta, tulo- ja menopuoleltaan tasapainotetusta talousarviosta. Myös kysymys yhteisrahoituksesta kuuluu tähän neuvottelupakettiin. Parlamenttihan ilmaisee tähän lopullisen kantansa helmikuussa. Minun on tietenkin myös tunnustettava, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että yhteisrahoituskysymys on herättänyt Saksan maatalousyrittäjien keskuudessa niin vastakohtaista ja ristiriitaista keskustelua, koska he ovat katsoneet, että heille voisi koitua siitä liitännäistoimenpiteiden toteuttamisen ja joissakin osavaltioissa vitkaan etenevän yhteisrahoituksen kannalta huomattavia ongelmia, jos tätä lähtökohtaa noudatettaisiin. Te tiedätte, että myöskään Niedersachsen ei ole juurikaan komeillut Saksassa parhaimpien listalla liitännäistoimenpiteiden toteuttamisessa.
Nythän jokaisella on omat asiantuntijansa. Arvoisa komissaari Fischler, haluaisin sanoa hyvin selvästi, että komission äskettäin avukseen ottamat asiantuntijat, ne, jotka olette erikseen nimenneet todistamaan komission ehdotusten puolesta, ovat laatineet sellaisia asiantuntijalausuntoja, jotka perustuvat teoriamalliensa osalta hyvin arveluttavalle pohjalle. Sillä jos sanotaan, että hinnanalennuksesta hyötyvät kuluttajat, että työmarkkinaosapuolet ottavat tämän hinnanalennuksen huomioon ja tällä on siten ratkaiseva vaikutus hintoihin, silloin sianlihan hintojen olisi pitänyt olla viime kuukausina tuntuvasti alhaisempia.
Kun kerran kiistelemme ja keskustelemme neuvoston tällä puheenjohtajakaudella työllisyyspolitiikasta, silloin emme saisi myöskään unohtaa, että samat asiantuntijat lähtevät lausunnoissaan siitä, että maatalouden piirissä työskentelevien lukumäärä tulee laskemaan huomattavasti, mikäli nämä ehdotukset menevät sellaisenaan läpi. Myös tämän vuoksi niitä onkin perusteellisesti muutettava.

Kofoed
Arvoisa puhemies, parlamenttihan on hyvin yksimielinen maatalousuudistuksen tarpeellisuudesta. Kysymys kuuluukin, pääsemmekö yksimielisyyteen oikealla tavalla tasapainossa olevasta uudistuksesta, jotta maataloussektori ei kantaisi suurinta taakkaa, vaan että laajentumisen ja WTO-neuvottelujen aikaansaamien uudistusten aiheuttama taakka jaettaisiin tasaisesti.
Haluaisin esittää huomioita parista asiasta. Ensimmäinen huomioni liittyy herra Fantuzzin laatimaan vilja-alaa koskevaan mietintöön. Olen sitä mieltä, että komission ehdottama viljan hinnan alennus on liian kova toimenpide, koska korvausten määrä on liian pieni. Korostaisin sekä neuvoston puheenjohtajalle että komissaarille sitä, että vilja on tärkein tekijä maataloustuotannon ohjauksessa. Jos viljan hinta on liian alhainen, näkyy se sellaisten eläinkunnan tuotteiden kuin naudanlihan, sianlihan, munien ja siipikarjan ylituotantona, koska maanviljelijöiden on saatava korvauksia ostajien halutessa hyötyä viljan alhaisesta hinnasta. Tarkoitan siis sitä, että viljan hinta on asetettu liian alhaiseksi ja että komissio ei ole tarpeeksi kiinnostunut siitä, että maa jätetään kesannolle. Maan jättäminen kesannolle on paras väline viljantuotannon säätelemiseksi. Sen Yhdysvallat on osoittanut jo monen vuoden ajan. Jos viljaa tuotetaan liikaa, jätetään osa viljeltävästä pinta-alasta kesannolle. Se tulee viljan varastointia halvemmaksi.
Arvoisa komissaari, lopuksi haluan huomauttaa siitä laskelmasta, joka osoittaa, että talousarviossa voidaan säästää 3-4 miljardia euroa ja että kuluttajat säästävät 10-15 miljardia. Se tarkoittaa sitä, että maataloudelta siirtyy 15 miljardia euroa kuluttajille ja että maataloudelle koituu tappiota uudistuksessa, koska korvausta ei saada markkinoiden kautta, eikä ratkaisuna voi pitää sitäkään, että markkinat varustetaan vihreillä tuotteilla. Olemme mielestäni vielä kaukana siitä, että pääsisimme yksimielisyyteen maatalousuudistuksesta, mutta toivon, että se onnistuu. Olen samaa meiltä siitä, että sen on tapahduttava ennen maaliskuuta. Teemme parhaamme.

Poisson
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa ministeri, vuodesta 1999 tulee ratkaiseva Euroopan maatalouden tulevaisuuden kannalta. Viime joulukuussa pidetyssä Wienin Eurooppa-neuvostossa oli asiasta vielä lukuisia erimielisyyksiä, kun jotkin jäsenvaltiot halusivat pienentää osuuttaan unionin talousarviossa, mikä kyseenalaistaisi vakavasti jäsenvaltioiden välisen rahoituksellisen solidaarisuuden ja Euroopan yhtenäisyyden.
Haluan muistuttaa siitä - ja korostan sitä - että maatalous on ainoa sektori, jolla on yhteinen politiikka, jolle Euroopan rakentaminen on perustunut 40 vuoden ajan. Agenda 2000: ssa komissio ehdotti meille tukihintojen alentamista, tuottajille suunnattujen suorien tukien lisäämistä, jäsenvaltioiden yhteisrahoitusta ja niin edelleen, mutta vaikeni valitettavasti siitä, miten muut kuin elintarvikkeiksi tarkoitetut maataloustuotteet pitäisi hinnoitella, ja pahoittelen sitä syvästi.
Olen edelleen syvästi vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin on noudatettava muiden kuin elintarvikkeiksi tarkoitettujen maataloustuotteiden kehittämisstrategiaa ja että komission on sisällytettävä näitä tuotteita koskeva erityisosa YMP: n uudistukseen. Muut kuin elintarvikkeiksi tarkoitetut maataloustuotteet voivat nimittäin tyydyttää monia maatalouden ja maaseudun kehittämisen tarpeita: elintarviketuotannon ja monipuolistamisen hallintaa, työllisyyttä sekä maaseudulle ominaisten piirteiden ylläpitämistä teollisuudessa tuottamalla uusia kierrätettäviä aineita tai biosfäärin suojelemista yleisen edun nimissä. Nämä tuotteet vaikuttavat hyvin myönteisesti erityisen maatalousmallin määrittelyyn.
Tästä syystä jätin UPE-ryhmän puolesta kolme tämänsuuntaista tarkistusta Graefe zu Baringdorfin mietinnöstä.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät jäsenet, komission ehdotukset YMP: n uudistamiseksi ovat pelkästään yritys jatkaa vuoden 1992 uudistusta, jonka tiedetään yleisesti vaikuttaneen siten, että tietyt viljelijät, alueet ja tuotantosuunnat ovat joutuneet kärsimään syrjinnästä ja jonka seurauksista esimerkiksi minun maassani (viljelmien ja työllisyyden vähenemisenä, maaltapakona ja maaseudun autioitumisena sekä perhetilojen köyhtymisenä) on viime vuosina tullut ilmeisiä.
Sen tähden on välttämätöntä tarkistaa noita ehdotuksia muuttamalla perusteellisesti niihin sisältyviä suuntaviivoja. Suurviljelijöille ja suurtiloille maksettavia tukia on rajoitettava jyrkästi ja perhetilojen sekä pienten ja keskisuurten tilojen tukea on lisättävä tuntuvasti todellisen mukauttamisen avulla. Toisaalta on myös varattava riittävästi varoja sellaisen politiikan rahoittamiseksi, joka todella on yhteistä ja jossa ollaan valmiita ottamaan mukaan uusia jäsenmaita ja samalla torjumaan hintojen alentaminen ja Yhdysvaltojen vaatimukset Maailman kauppajärjestön (WTO) seuraavan neuvottelukierroksen yhteydessä. Lopuksi on syytä vielä kerran tuoda esiin tässä ja nyt, että äskettäin esitetty ehdotus yhteisrahoituksesta eli YMP: n maksujen, siis vain maksujen uudelleen kansallistamisesta, ei ole hyväksyttävissä sen enempää solidaarisuuden kuin perustamissopimustenkaan valossa. Asetusehdotusten äskettäinen torjuminen Euroopan parlamentin maatalousvaliokunnassa on tärkeä signaali, jota komission ja ehkä ennen kaikkea neuvoston on ehdottomasti kunnioitettava.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, YMP-uudistuksen yhtenä tarkoituksena on tukihintojen alentaminen, jotta hinnat saadaan lähemmäksi maailman markkinatasoa, jotta näin täytettäisiin kansainvälisen sopimuksen ehdot. Maatalousyrittäjille maksettavat hinnantasausmaksut eivät kuitenkaan kata tästä koituvia tulonmenetyksiä ja vaarantavat siten maatalousyrittäjäkunnan säilymisen. Komission ehdotukset ovat maailmanmarkkinoiden mukaisesti suuntautuneita. Euroopan maatalouskulttuuri on kuitenkin monitahoista ja rakenteeltaan pienimuotoisempaa kuin esimerkiksi Yhdysvaltojen; niiden suora vertailu on tuskin mahdollista.
Jopa yhdysvaltalaiset asiantuntijat ovat varoittaneet, että jos maailmanlaajuiset maatalousmarkkinat vapautetaan täydellisesti, niitä uhkaa sama kohtalo kuin Yhdysvaltojen maatalousyrittäjiä, nimittäin 16 %: n suuruinen tulojen menetys, ja he ovatkin puhuneet markkinoita vakauttavien toimien puolesta. Tuotantomääriä ohjaavien tekijöiden on säilyttävä edelleenkin markkinajärjestelyjen kiinteänä osana. Me tarvitsemme maatalousyrittäjiä, jotka pitävät yllä ekologista tasapainoa ja hoitavat ympäristöä.
Ympäristövaatimuksiin sidotut korvaukset ovat hyvä ja tärkeä asia, mutta jotta ne olisivat oikeudenmukaisia, ne täytyy toteuttaa yhtenäisten eurooppalaisten ympäristöstandardien pohjalta. Nyt käsiteltävänä oleva uudistuspaketti johtaisi tilakuolemien jatkumiseen. Sitä ei voida hyväksyä nykyisessä muodossaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Raschhofer!
Keskustelu keskeytetään ja sitä jatketaan tänään iltapäivällä klo 15.00.

Äänestykset
Monfils
Arvoisa puhemies, perustamissopimuksen teksti on hyvin selkeä. Olemme ilmaisseet aikovamme hylätä neuvoston yhteisen kannan. Neuvoston on nyt kutsuttava sovittelukomitea koolle nähdäkseen, missä määrin on mahdollista päästä yksimielisyyteen tarkistuksista. Jos niin ei tapahdu, jos neuvosto kieltäytyy, on todennäköistä, että kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta tekee keskustelujen jälkeen yhteisen kannan hylkäysesityksen. Mutta toivomme edelleen saavamme yhteyden neuvostoon, jotta voisimme valmistella yhdessä tarkistuksia, joiden avulla neuvosto ja parlamentti pääsisivät yhteisymmärrykseen ratkaisusta, jossa toisaalta kunnioitetaan parlamentin etuoikeuksia ja jossa toisaalta taataan vuonna 2005 ja sen jälkeenkin valittujen kaupunkien kulttuurinen laatu.

Puhemies
 Kiitän esittelijää, herra Monfilsia, selvennyksistä. Jäämme odottamaan neuvoston vastausta ja määrittelemme kantamme sen mukaisesti.

Ullmann
Arvoisa puhemies, toimititte äänestyksen hengästyttävällä vauhdilla, mitä pidän erittäin hyvänä asiana. En kuitenkaan ehtinyt pyytää itselleni puheenvuoroa. Haluaisin kiinnittää parlamentin huomiota siihen, että 5 artiklaan tehdyn tarkistuksen 18 saksankielisessä käännöksessä on epäjohdonmukaisuus, johon on tehtävä toimituksellinen muutos. Yhdessä kohdassa sanotaan, että " die Mitgliedstaaten sorgen dafür" (jäsenvaltiot huolehtivat siitä), toisessa taas " stellen sicher" (varmistavat). Näiden välillä on kuitenkin oikeudellisesti suuri ero. Tarkoitus on sanoa: " stellen sicher" .

Puhemies
Herra Ullmann, meillä ei ole mitään vaikeuksia tutkia tätä asiaa. Kielelliset korjaukset voidaan tehdä. Joka tapauksessa kollegat hyväksyivät mietintönne suurella ääntenenemmistöllä, ja tästä syystä onnittelin teitä.

Sainjon
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kaksi täsmennystä tähän mietintöön. Ensinnäkin on otettava huomioon päätöslauselman 2 kohdassa, että Portugali - mikä ilahduttaa minua - ratifioi ILO: n yleissopimuksen 138. Viittaus Portugaliin on siis poistettava 2 kohdasta. Toinen täsmennys: puollan herra Kittelmannin tarkistusta 9, joka korvaa 19 kohdan.

Puhemies
 Kiitos selvennyksistä, herra Sainjon. Ensimmäisestä kohdasta ei tietenkään keskustella; se on käytännön tapahtumien aiheuttama tekninen korjaus. Näin ollen minun ei tarvitse pyytää parlamentin hyväksyntää. Mitä tulee toiseen asiaan, panen sen merkille.

Barros Moura
Arvoisa puhemies, panen tyytyväisenä merkille kollega Sainjonin ilmoituksen, jonka mukaan Portugaliin kohdistuva viittaus - joka oli virheellinen - on poistettava tämän päätöslauselman kohdasta 2. Mutta millä tavalla - ja tämä on se kysymys, jonka haluan esittää puhemiehistölle - tuo poistaminen toteutetaan teknisesti? Tekeekö esittelijä korjauksen itse vai toimitetaanko kohdan 2 kahden ensimmäisen lauseen poistamisesta erillinen äänestys?

Puhemies
 Herra Barros Moura, sanoin tarkalleen, että äänestystä ei tarvita, kyseessä on todellisten tapahtumien aiheuttama tekninen korjaus, ja näin ollen esittelijän huomautuksen mukaisesti viittaus Portugaliin poistetaan ilman jatkotoimenpiteitä.
Tarkistuksesta 9

Mann, Erika (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin mielelläni kuulla herra Sainjonilta, miten hän on ajatellut meneteltävän kohdan 21 osalta, kun hän on asettunut tukemaan PPE-puolueryhmän tarkistusta 9.

Sainjon
Kuten täsmensin, hyvä kollega Mann, hyväksyn tosiaan herra Kittelmannin tarkistuksen 9, joka korvaa 19 kohdan, kunhan päätöslauselmaa ei muilta osin - 20, 21 ja 22 kohdan osalta - muuteta.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, voin vahvistaa, että Kittelmannin tarkistukselle antamamme kannatus tarkoittaa kannatusta tarkistuksille 20, 21 ja 22. Saanen lisätä, että menettelysääntöjen vapaaehtoisuus on meille kuitenkin ratkaiseva kohta. Tämänkin pitäisi vielä sisältyä meidän tekstiimme; vasta sitten voimme hyväksyä sen täysin.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, haluaisin vetää takaisin ELDR-ryhmän 19 kohtaan liittyvän tarkistuksen PPE-ryhmän tarkistuksen 9 hyväksi, koska jälkimmäiseen lisätään sanan " työmahdollisuudet" jälkeen kaksi sanaa, " pojille ja tytöille" . Olen neuvotellut tästä PPE-ryhmän kanssa. Pyydän nyt teiltä lupaa tähän. Me vedämme takaisin tarkistuksen 4 tarkistuksen 9 hyväksi, ja tarkistukseen 9 lisätään sanat " tytöille ja pojille" .
Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.

Andersson, Hulthén ja Sandberg-Fries
Mielestämme on ollut hyvin perusteltua harkita tarkoin kannanottoa valiokunnan ehdotukseen, jonka tarkoituksena on hylätä neuvoston yhteinen näkökanta. Pidämme kulttuuripääkaupunki-tapahtumaa tärkeänä yhteisön hankkeena. Kulttuuripääkaupunki-tapahtuman tulevaisuuden kannalta on tärkeää, että kaupunkien valinta ja jako tulevina vuosina tapahtuu oikeudenmukaisesti ja toimivalla tavalla.
Olemme sitä mieltä, että neuvostolta saatu kompromissiehdotus automaattisesti kiertävästä järjestelmästä, johon kuuluu yksinkertaistettu lautakuntamenettely, sisältää merkittäviä heikkouksia. Ehdotus merkitsee toisaalta sitä, että painopiste kohdistetaan kansakuntiin eikä siihen, mistä hankkeessa on kyse, nimittäin kaupunkeihin, ja toisaalta neuvoston toimintatapa Euroopan parlamenttia kohtaan ei ole tyydyttävä. Tässä mielessä valiokunnan esittämä aikaisempien päätösten mukainen arvostelu on oikeutettua. Haluamme kuitenkin toisaalta korostaa sitä, että jäsenvaltioiden välillä olisi päästävä sellaiseen ratkaisuun, jonka kaikki jäsenvaltiot voivat hyväksyä. Täten vältetään tulevaisuudessa tapahtuvat konfliktit siitä, kuinka kaupungit valitaan ja millainen jako tulee olemaan.
Lisäksi neuvoston ehdotuksella on se etu, että se merkitsee ennustettavuutta, joka voi helpottaa valittujen kaupunkien tekemää suunnittelua ja seurantaa. Kannanottoamme tähän kysymykseen ohjaa arviomme siitä, kuinka mahdollinen asiaa koskeva sovittelu voi toisaalta edistää kulttuuripääkaupunki-tapahtumaan osallistuvien hakijoiden parempaa käsittelyä, toisaalta, onko sovittelemalla mahdollista luoda kysymykseen hyväksyttävä ratkaisu, joka estää tulevat konfliktit.

Palm, Theorin ja Wibe
Olemme päättäneet olla tukematta tätä mietintöä. Kulttuuripääkaupunki-tapahtuma on yhteisön menestyksekkäimpiä hankkeita. Jos halutaan, että jäsenvaltiot antavat hankkeelle jatkossakin yhtä paljon painoa, on tärkeää karsia kaikki epäsovun siemenet, joita kaupunkien valintaan liittyy. On tärkeää, että jako tapahtuu oikeudenmukaisesti.
Neuvoston kompromissiehdotus, automaattisesti kiertävä järjestelmä, jossa vuorojärjestys noudattaa puheenjohtajuuskausien järjestystä ja jossa lisäksi yksi kaupunki vuodessa valitaan kolmansista maista, ei ehkä ole paras ratkaisu, mutta se on ehdotus, jota kaikki jäsenvaltiot, monen mutkan jälkeen, ovat asettuneet tukemaan.
Kulttuuripääkaupunki-tapahtumaan kohdistunut kielteinen arvostelu on pääasiassa koskenut pitkällisen suunnittelun tarvetta sekä pitkäkestoisten tulosten puutetta. Automaattisesti kiertävä järjestelmän soveltaminen antaa maille ja kaupungeille hyvät mahdollisuudet valmistella itse hanketta sekä jatkohankkeita, joihin kulttuurikaupunki-tapahtuma voi johtaa.
Pollackin suositus (A4-0483/98)
Hautala
Arvoisa puhemies, haluan korostaa rouva Pollackin mietinnön merkitystä. Se on osa pyrkimystä parantaa ilman laatua kaikkialla Euroopan unionissa. Pidän erittäin tärkeänä sitä, että parlamentti edelleenkin vaatii sitovia raja-arvoja esimerkiksi hiukkaspäästöille. Kysymys on siinä mielessä vakava ja kaikkien kansalaisten terveyttä koskeva, että uusin tutkimustieto todistaa miten vaarallisia hiukkaspäästöt ovat. Toivon, että ministerineuvosto myös ottaa parlamentin kannan vakavasti.
Ullmannin mietintö (A4-0507/98)
Rovsing
Parlamentti painotti tähän asiaan liittyvän EU: n lainsäädännön tärkeyttä 17. kesäkuuta 1998 tekemässään päätöksessä, jossa tuotiin esiin se, että olisi välttämätöntä luoda Euroopan tason oikeudelliset puitteet, jotta varmistettaisiin molemminpuolinen luottamus digitaalisiin allekirjoituksiin ja jotta edistettäisiin useiden sellaisten varmennepalvelujen kehitystä, joita voidaan käyttää eri alueilla, etenkin sähköisessä kaupankäynnissä ja sähköisessä julkisten viranomaisten ja kansalaisten välisessä viestinnässä. Komission ehdotus direktiiviksi sähköisten allekirjoitusten yhteisestä kehyksestä on myönteinen aloite ja merkittävä askel oikeaan suuntaan. Toivon kuitenkin, että ne valiokunnan tekemät monet aiheelliset tarkistukset, joiden avulla direktiivin tekstiä pyritään tarkentamaan, otetaan huomioon seuraavassa käsittelyssä.
Elchleppin mietintö (A4-0437/98)
Lindholm
On ilahduttavaa, että neuvottelut hakijamaiden kanssa edistyvät ja sopimuksia tehdään yhä useampien alojen kanssa. Kilpailupolitiikkaan liittyvä kysymys asettaa maille suuria, mutta toivottavasti ei liian suuria, vaatimuksia.
Hakijamaiden edellytetään noin kymmenessä vuodessa pystyvän siirtymään diktatuurista ja neuvostoliittolaisesta suunnitelmataloudesta demokratiaan ja markkinatalouteen. Tämän lisäksi on sopeuduttava EU: hun ja EU: n ohjeistoihin. Lähes mahdottomalta tuntuvasta tehtävästä huolimatta useat maat, etenkin Baltian maat, ovat lyhyellä aikavälillä onnistuneet yli odotusten.
Maihin kohdistuu kuitenkin valtava poliittinen ja taloudellinen paine. Onnistuminen edellyttää sen vuoksi unionilta suurta joustavuutta ja sopeutumiskykyä sekä huomattavaa taloudellista tukea.
Baltian maiden osalta me vihreät olemme alun alkaen vaatineet, että liittymisneuvotteluja käytäisiin samaan aikaan kaikissa kolmessa maassa. Tämä sen vuoksi, ettei alueen harmoninen poliittinen ja taloudellinen kehitys vaarantuisi. Valitamme syvästi, että komissio on valinnut toisenlaisen strategian, joka vaikeuttaa päämäärän saavuttamista.
Seppäsen mietintö (A4-0443/98)
Posselt
Arvoisa puhemies, kannatan tietenkin Latvian kanssa solmittavaa sopimusta ja Latvian mahdollisimman pian toteutuvaa Euroopan unionin piiriin ottamista ja sen jäseneksi liittymistä. Minun on kuitenkin sanottava, että Seppäsen mietinnölle antamastani hyväksynnästä huolimatta minulle tuottivat suuria vaikeuksia hänen esittämänsä perustelut, sillä näissä perusteluissa toistuu alkuperäisenä sama ajatus, jota venäläiset kansallismieliset tässä kysymyksessä edustavat. Hän luonnehtii Latvian Nato-jäsenyyttä vaaralliseksi ja viittaa venäläisvähemmistöön liittyvään ongelmakenttään. Hän jättää kuitenkin mainitsematta, että tämä vähemmistöjä koskeva ongelmakenttä on seurausta Latviassa vuosikymmeniä jatkuneesta kansojen oikeuksien vastaisesta miehityksestä, johon liittyi järjestelmällinen asuttamispolitiikka, toisin sanoen että tässä on tavallaan tapahtunut maan asuttaminen kansojen oikeuksia rikkomalla ja miehitysvallan alaisuudessa. Nyt tätä ongelmaa, joka täytyy tietenkin silmämääräisesti ratkaista - sitähän me emme epäile - yritetään käyttää välineenä, jolla Latvian itsenäisyys mahdollisesti voidaan asettaa kyseenalaiseksi.
Sen vuoksi uskon, että Latvian Nato-jäsenyys ei kärjistäisi tätä ongelmaa vaan lieventäisi sitä. Nimittäin kun Latvia tietää, että sen vapaus ja riippumattomuus eivät ole enää uhattuina, se voi käsitellä vapautuneemmin myös vähemmistöongelmiaan.
Porton mietintö (A4-0445/98)
Kreissl-Dörfler
Nyt käsiteltävänä oleva sopimus on odottanut jo yli kaksi vuotta kirjoituspöydillämme. Nimittäin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta päätti aivan aiheellisesti huhtikuussa 1997 olla ainakaan ensi vaiheessa antamatta sille hyväksyntäänsä.
Korea on kyllä ollut vuodesta 1996 lähtien OECD: n jäsen, mutta sen edellyttämiä ehtoja maa ei kuitenkaan ole työlainsäädäntönsä osalta täyttänyt. Keskeiset työntekijäjärjestöt eivät ole vieläkään sallittuja, hire and fire on yleisenä käytäntönä eikä työpaikoilla vallitseva tilanne ole hyväksyttävä.-Diktatorisen hallinnon pahat seurannaisilmiöt, kuten National Security Law ja siitä johtuvat poliittisten vankien suuret joukot, ovat vastoin meidän käsityksiämme oikeusvaltiosta. Demokraattisia perusoikeuksia poljetaan yhä. Koska sopimuksen 1 artikla muodostuu demokratia- ja ihmisoikeuslausekkeesta, täytyisi sopimus lakkauttaa heti sen tultua voimaan.-Kuolemanrangaistus on edelleen voimassa ja niin edelleen ja niin edelleen.Hallituksen vaihtumiseen liitettiin monenlaisia odotuksia. Myös Aasian talouskriisi on muuttanut kokonaiskuvaa. Mitään tai juuri mitään ei silti ole tehty niiden hyväksi, joita maassa on riistetty ikiajoista asti. Silti teollisuus, liikemiehet ja tietyt voimat komissiossa haluavat nyt antaa merkin siitä, että tie on vapaa kahdenväliselle kaupalle. He viittaavat kauppataseen epätasapainoon, suuriin markkinamahdollisuuksiin, talouselämän vapauttamiseen ja koko siihen toimenpidepakettiin, jonka IMF on asettanut talousapunsa ehdoksi. Ihmisoikeudet ja työntekijöiden oikeudet sen sijaan ovat kadonneet asiaa kannattavien puheista.
Kaiken kokemuksen mukaan ei kuitenkaan voida luottaa vain yksinkertaiseen trickle down -efektiin, taloudellisen hyödyn tihkumisvaikutukseen, kun on kyse ihmisoikeuksista. On ollut jo liian monia diktatuureja, joiden taloudelliset tuotokset ovat olleet erinomaisia, samalla kun ihmiset ovat kärsineet puutetta ja heitä on kadonnut.
Me parlamenttina antaisimme pois käsistämme tärkeän painostuskeinon, jos antaisimme nyt asialle suostumuksemme. Sen jälkeen meillä ei nimittäin ole enää minkäänlaisia mahdollisuuksia puuttua siihen. Demokratia- ja ihmisoikeuslausekkeen osalta parlamentilla ei ole mitään sananvaltaa.
Eilisiltana käyty keskustelu vain vahvisti meidän vihreiden näkemystä siitä, että kieltäytyisimme antamasta suostumustamme tälle sopimukselle. Sir Leon Brittan vakuutti meille, että hän aikoo tehdä kaiken, mikä diplomaattisesti on hänen vallassaan, voidakseen panostaa olosuhteiden parantamiseen Koreassa. Ikävä kyllä, me tiedämme, että euro on siinä paljon lähempänä hänen sydäntään kuin ihmisten sosiaalinen hyvinvointi. Lisäksi se, että hän kieltäytyi toimittamasta Euroopan parlamentille enää vuosittaista kertomustaan Korean tilanteesta, ei merkitse mitään muuta kuin sitä, että emme tule koskaan saamaan käsiimme komission kannanottoa asiaan. Hänen tarjouksensa antaa parlamentille suullisesti asiaa koskevia tietoja kuulostaa kyllä lupaavalta, mutta sillä hän vain pyrkii välttämään jokaisen vakavasti otettavan tilaisuuden joutua vastaamaan tähän velvoitteeseen.
Hyvät suhteet Koreaan ja maan asukkaiden hyvinvointi ovat meille hyvin läheisinä pitämiämme asioita. Juuri sen vuoksi aika ei ole vielä kypsä nyt käsiteltävänä olevalle sopimukselle.
Brokin mietintö (A4-0488/98)
Posselt
Arvoisa puhemies, olen pidättynyt Brokin mietintöä koskevasta äänestyksestä, en sen vuoksi, että en olisi yhtä mieltä useimmista hänen ehdotuksistaan, niistä olen tietysti samaa mieltä! Kannatan juuri tällä viikolla kiivaammin kuin koskaan komissiomme kehittämistä parlamentaarisempaan suuntaan. Meidän on huolehdittava siitä, että parlamentti ei jää enää komission Babylonian vankeuteen, vaan että sen sijaan vahva parlamentti valvoo komissiota - jonka on tietenkin oltava myös vahva, mutta parlamentin tukemana. Mehän näemme tämänviikkoisen tuhoisan tilanteen, joka on seurausta siitä, että näin ei ole tähän mennessä ollut asianlaita. Kannatan tämänhetkisessä kriisissä ankarimpia toimenpiteitä, mahdollisesti aina epäluottamuslauseäänestykseen asti. Haluaisin silti vielä sanoa, että on jotakin, josta en ole samaa mieltä: se on ehdotus lähteä käymään vaalikampanjaa komission puheenjohtajaehdokkaasta. Olisin kenties hyväksynyt asian sosiaalidemokraattien esittämässä lievennetyssä sanamuodossa, mutta en tässä nyt hyväksytyssä muodossa, sillä olen sitä mieltä, että tällainen vaalikampanja ei vastaa EU: n kaltaisen yhteisön monikansallista luonnetta. Tällaisista ongelmista voisi silloin helposti syntyä myös kansallisia tai kansallisuuksia koskevia ongelmia. Olen sitä mieltä, että komission ja yhtä hyvin sen puheenjohtajan täytyy tulla valituksi parlamenttilähtöisesti, mutta nähdäkseni tämän ei pitäisi tapahtua tällaisella koko EU: n laajuisella puheenjohtajuusvaalikampanjalla.

Andersson, Hulthén, Lööw ja Sandberg-Fries
Mietintö on monilta osin perusteltu niiden Amsterdamin sopimukseen tehtyjen muutosten osalta, jotka koskevat puheenjohtajan virkaan asettamista. Emme voi täysin tukea I luvun 2 kohtaa, I luvun 3 kohtaa ja I luvun 4 kohtaa, sillä pidämme niissä esitettyjä vaatimuksia liian pitkälle menevinä ja liian yksityiskohtaisina.
Tuemme sen sijaan PSE-ryhmän mainittuihin kohtiin tekemiä tarkistuksia, jotka mielestämme antavat jäsenvaltioiden hallituksille välttämättömän laajan liikkumavaran niiden omille poliittisille harkinnoille, koska niissä ilmoitetaan ainoastaan, että olisi kiinnostavaa, jos poliittiset liikkeet esittäisivät tulevaisuudessa oman ehdokkaansa komission puheenjohtajaksi.
Myös tarkistuksessa 2 sanotaan ainoastaan, että jäsenvaltioiden hallitusten pitäisi ottaa huomioon Euroopan parlamentin vaalien tulos, kun ne nimittävät henkilön komission puheenjohtajaksi. Tarkistuksessa sanotaan lisäksi, että Euroopan parlamentin on mahdollisimman pian äänestettävä jäsenvaltioiden ehdokkaasta.
Emme voi myöskään hyväksyä II luvun 1 kohdan sisältöä, koska pidämme sitä liian yksityiskohtaisena niiden komission jäsenten lukumäärän osalta, jotka valitaan istuvan parlamentin jäsenistä. Tuemme sen sijaan PSE-ryhmän tähän kohtaan tekemää tarkistusta, jonka mukaan on kehitettävä edelleen tähän asti onnistuneesti toiminutta tapaa, jonka mukaan jotkut komission jäsenistä valitaan Euroopan parlamentista.
Lisäksi emme voi täysin yhtyä IV luvun 3 kohdan sanamuotoon, koska olemme sitä mieltä, että ajankohta, jolloin nimettävä henkilö tekee ilmoituksen aikeistaan, on liian tarkasti muotoiltu. Tuemme sen sijaan PSE-ryhmän tähän kohtaan tekemää tarkistusta, jonka mukaan komission puheenjohtajan virkaan nimettävä henkilö tekee mahdollisimman laajan ilmoituksen aikeistaan heinäkuun 1999 täysistunnossa, jonka jälkeen käydään keskustelu.

Barros Moura
On ollut ehdottomasti tarpeen käydä tämä keskustelu, koska Amsterdamin sopimuksessa vahvistetaan Euroopan parlamentin valtaa puheenjohtajan nimitysmenettelyssä (äänestystuloksesta tuli sitova) samoin kuin virkaansa asetetun puheenjohtajan valtaa komissaarien valinnassa (josta hänen on päästävä sopimukseen kansallisten hallitusten kanssa), komission ohjelman määrittelemisessä sekä tehtäväänsä nimitetyn komission poliittisessa koordinoimisessa ja johtamisessa. Juuri tämä onkin pääasiallisena tavoitteena Jacques Delorsin esittämässä ja muun muassa Mário Soaresin ja Felipe Gonzálezin kannattamassa ehdotuksessa, jonka mukaan Euroopan vaalikampanjassa ei pitäisi keskittyä ainoastaan tiettyyn poliittiseen ohjelmaan, vaan myös komission puheenjohtajan valintaan, jolloin Euroopan puolueryhmät voisivat myös esittää valitsijoille oman ehdokkaansa tuohon tehtävään.
Tämän menettelyn myönteisenä seurauksena olisi ensinnäkin vaalikampanjan henkilöityminen ja siten myös toimielinten näkyvyyden lisääntyminen, ja toiseksi se johtaisi siihen, että Euroopan kansalaiset sisäistäisivät Euroopan unionin ja sen tavoitteet ja politiikat nykyistä paremmin ja kokisivat ne myös tunnetasolla omakseen. Euroopan unioni saisi siten varmasti lisää arvovaltaa ja demokraattista vastuuta sekä lähentyisi kansalaisia.
Kollega Brokin mietinnössä otetaan nämä tavoitteet huomioon, joskin siinä esitetyt vaatimukset, joiden mukaan olisi harjoitettava reaalipolitiikkaa - ja siis pidettävä ennallaan pääministerien neuvotteluvaltuudet ja oikeus valita Euroopan parlamentille ehdotettava henkilö - vähentävät ehdotuksen selkeyttä ja painottavat kompromisseja, joissa pyritään tyydyttämään kaikkia ja samalla ei ketään...
Ehdotus, jonka mukaan Eurooppa-neuvoston on otettava huomioon vaalien tulokset nimetessään ehdokkaansa komission puheenjohtajaksi, on kuitenkin sisällytetty mietintöön, ja olen iloinen voituani vaikuttaa asiaan esittämällä sitä koskevan tarkistuksen. Siksi on mahdotonta myöntyä Saksan hallituksen pyrkimyksiin käynnistää komission puheenjohtajan valintamenettely jo Kölnissä pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa 3. kesäkuuta eli ennen Euroopan parlamentin vaaleja!
Nyt ehdotettu menettely ei millään tavoin estäisi sitä, että myös muut tärkeät ja Euroopalle myötämieliset poliittiset voimat saisivat sinänsä välttämätöntäkin vaikutusvaltaa komissiossa keskeisiä tehtäviä hoitavien komissaarien välityksellä. Ja ennen kaikkea se ei olisi ristiriidassa sen seikan kanssa, että EU ja sen toimielimet tulevat edelleenkin olemaan luonteeltaan erikoisella tavalla samalla kertaa sekä hallitusten välinen että ylikansallinen elin. Lisäksi tuo menetelmä on ainoa tapa varmistaa, että komission jäsenten ehdottaminen ja nimittäminen tapahtuu hallituksista muodostuvan neuvoston ja kansalaisten suorilla vaaleilla valitseman parlamentin välisen (ja Amsterdamin sopimukseen perustuvan) todellisen sopimuksen mukaisesti. Parlamentti saisi varmasti itsekin suuremman oikeutuksen (koska äänestysvilkkaus kasvaisi) sekä lisää vastuuta.
Komission puheenjohtaja saisi lisää arvovaltaa sekä komisaarien että hallitusten keskuudessa. Se onkin välttämätöntä, koska vain siten voidaan taata, että komissio on itsenäinen toimielin, jonka tehtävänä on perustamissopimusten mukaisesti poliittisten virikkeiden antaminen Euroopan unionille ja yhteisön edun määritteleminen. Komissio ei siis voi olla neuvoston poliittinen sihteeristö, koska silloin suurten jäsenvaltioiden olisi helpompaa saada siinä määräysvalta. On selvää, että uusi järjestelmä johtaisi siihen varsin myönteiseen seuraukseen, että sekä koko komissio että sen yksittäiset jäsenet joutuisivat olemaan nykyistä enemmän poliittisesti vastuussa parlamentille.
Kokemukset Santerin komission nimittämisestä ja sen tavasta hoitaa tehtäviään sekä epäluottamuslause-esitykseen johtaneista olosuhteista osoittavat, että reaalipolitiikka ei ole tässä tapauksessa johtanut tyydyttäviin tuloksiin: ei EU: n ja sen arvovallan kannalta, ei jäsenvaltioiden ja niiden kansalaisten kannalta eikä Euroopan parlamentin ja sen korvaamattoman tehtävän kannalta Euroopan demokratian rakentamisen palveluksessa!

Bébéar
Toimiessani Euroopan parlamentin jäsenenä alusta asti olen kohdannut monia Euroopan kansalaisia, jotka ovat valittaneet sitä, että yhteisön elimissä ja erityisesti Euroopan komissiossa ei käydä demokraattista vuoropuhelua. Useimmiten esitetty moite koskee sitä, että Euroopan komissiolla ei ole suoraa demokraattista perustaa, vaan komissio on tavallaan syntynyt enemmän tai vähemmän salaisista neuvotteluista, ja sitä että komissiossa yhdistyy sellaisia voimasuhteita, joita suurin osa äänestäjistämme ei ymmärrä.
Kun yhtenäisvaluuttaprosessi on näyttämässä kykynsä, kun laajentuminen jatkuu omalla painollaan ja kun Euroopan parlamentti uudistuu kuuden kuukauden kuluttua, Euroopan demokratian kannalta olisi hyödyllistä sitoutua avoimesti laajempaan komission uudistusprosessiin. Jotta noin 370 miljoonaa eurooppalaista tehtäisiin tyytyväisiksi, on aika pohtia vakavasti sitä, että Euroopan komission puheenjohtajaehdokkaat esiteltäisiin heti ensi kesäkuun vaalien yhteydessä, jotta heillä olisi mahdollisuus esittää todellista poliittista ohjelmaansa ja jotta hyväksyttyä henkilöä voitaisiin tukea Euroopan parlamentin jäsenistä valituilla komissaareilla.
Amsterdamin sopimuksen 214 artiklassa annetaan Euroopan parlamentille uusia etuoikeuksia ja komission toimikauden kesto rinnastetaan Euroopan parlamentin toimikauden kestoon. Tällä hetkellä on siis helppoa yhdistää tämä tarjottu mahdollisuus kesäkuun 1999 määräaikaan. Etu olisi kaksinkertainen: annettaisiin puhtia vaalikampanjaan esittämällä uusi teema - seuraavien viiden vuoden eurooppalainen politiikka - ja kehitettäisiin riippumattomampi Euroopan komissio, jossa noudatettaisiin paremmin yhteisön oikeutta poliittista tasapainoa kunnioittaen.
Brokin mietinnön ansiosta kouriintuntuva ja lähempänä kansalaisia oleva Eurooppa ei ole koskaan ollut näin todennäköinen ja toteuttamiskelpoinen. Kannatan siis mietinnön järjestelyjä ja esitän näin alkuvuodesta toivomuksen, että mahdollisimman moni meistä lähtisi tälle tielle, jota suuri osa eurooppalaisista pitää toiveenaan.

Berthu
Suuret federalistiset toimenpiteet Euroopan komission muuttamisesta lopullisesti Euroopan hallitukseksi ovat jälleen täydessä vauhdissa.
Euroopan parlamentin puhemies suhtautui myönteisesti jo viime lokakuussa " Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksissa komissiolle annettuun uuteen rooliin " , joka edellytti hänen mukaansa sitä, että " komissio harjoittaa poliittista, lainsäädännöllistä ja talousarvioon liittyvää valtaa " . Tällä hetkellä parlamenttimme institutionaalisten asioiden valiokunta ottaa ohjat käsiinsä Brokin mietinnön välityksellä pyrkimällä tekemään Amsterdamin sopimuksen uusista määräyksistä " liikkeellepanevan voiman toimielinten välisten voimasuhteiden perustavanlaatuisissa muutoksissa " .
Nämä Amsterdamin sopimuksen uudet määräykset ovat tahallisesti melko hämäriä vanhan kunnon federalistisen tavan mukaan. Niitä ei ainakaan ole koskaan selitetty selkeästi kansalaisille - kuten Ranskassa tällä hetkellä käytävä keskustelukin todistaa. Institutionaalisten asioiden valiokunta nojautuu etenkin 158 artiklan 2 kohtaan (komission puheenjohtajan ja jäsenten nimitys) ja 163 artiklaan (komission sisäiset suuntaviivat) tehtyihin muutoksiin voidakseen tehdä perustamissopimuksesta äärimmäisen tulkinnan federalistisessa mielessä: komissio muutetaan asteittain jonkinlaiseksi hallitukseksi, jonka Euroopan parlamentti nimittää Euroopan parlamentin vaalien tulosta vastaavan poliittisen ohjelman perusteella.
Asia on vaatinut oikeudellisen perustan sormeilemista. Erityisesti perustamissopimuksen 163 artiklassa mainittujen " poliittisten suuntaviivojen " tavoitteena on tämän artiklan mukaisesti muodostaa komission sisäinen kurinpitoväline eikä " virkaan asettamisen ohjelma" . Tällaisesta ohjelmasta ei toisaalta ole kyse 158 artiklassa, jossa käsitellään komission nimittämistä.
Laajemmin ottaen komission liukuminen kohti sellaista hallituksen asemaa, jota Brokin mietinnössä suositellaan, vaikuttaa meistä siltä, että tällaisessa kehityksessä ei otettaisi huomioon unionin luonnetta, ja että se ylittäisi Amsterdamin sopimuksen sanamuodon. Vaikka sopimuksessa onkin tulkinnanvaraisuuksia, siinä jätetään neuvostolle aloitteentekijän rooli komission jäsenten valitsemisessa sekä valta nimittää lopullisesti uusi kollegio. Nämä määräykset olisi sitä paitsi korvattava sopimuksen yleisen linjan mukaisiksi, sillä sopimuksen mukaan keskeisin rooli kuuluu jäsenvaltioille, sekä D artiklan mukaisesti, jossa valtuutetaan Eurooppa-neuvosto viemään unionia eteenpäin ja antamaan sille poliittiset suuntaviivat, että 145 artiklan mukaisesti, jossa ministerineuvostolle annetaan valta tehdä päätökset, jotka koskevat talouspolitiikan koordinaatiota ja komissiolle annettavaa toimeenpanovaltaa.
Niinpä huolimatta federalistien innosta - se oli odotettavissa - käyttää Amsterdamin sopimuksen määräyksiä omiin tarkoituksiinsa mielestämme on selvää, että sopimuksen yleispiirteet ja unionin luonne valtioiden liittona vaativat, että neuvosto säilyttää johtavan asemansa. Toivoisimme pikemminkin, että neuvostoa voitaisiin vahvistaa entisestään saattamalla komissio vastuunalaiseksi myös neuvostolle.
Lopuksi komission itsenäisyyden ajatus, johon mietintö keskittyy, on mielestämme epäselvä. Vaikka onkin totta, että painostusryhmiin nähden sen itsenäisyyttä on todellakin vahvistettava (olemme esittäneet tämän suuntaisia tarkistuksia), emme kuitenkaan katso, että komission itsenäisyyttä mitenkään voisi puolustaa neuvostossa kokoontuviin demokraattisiin hallituksiin nähden.
Kuten korostin eilen yleiskeskustelussa, komission itsenäisyysteoria on herättänyt ylemmyydentuntoa, joka on laajalti ottaen aiheuttanut tällä hetkellä havaittavissa olevan hölläkätisen käytöksen. Petokset johtuvat näin ollen luonnollisesti Euroopan toimielinten huonosta järjestelystä. Meidän ei pidä lisätä komission itsenäisyyttä vaan vähentää sitä ja etenkin tämän elimen liiallisia etuoikeuksia: yksinoikeutta aloitteiden tekemiseen, itsesääntelyä, harkinnanvaraista valtaa ja niin edelleen.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
Olemme jättäneet äänestämättä Brokin mietintöä, jossa käsitellään Euroopan parlamentin vaikutusvaltaa ja vastuuta komission hyväksynnässä. Kannatamme sitä, että komission jäseniä valvotaan ennen kuin he astuvat virkaansa, mutta emme ole sitä mieltä, että hakija voi asettua ehdolle komission virkaan vain, jos hän on nykyisen tai jonkin aikaisemman Euroopan parlamentin jäsen. Tässä työssä tarvittavaa parlamentaarista kokemusta voi saada monella muullakin tapaa. Emme myöskään kannata innokkaasti sitä, että Euroopan parlamentin vaalien kampanjan aikana jokaisen Euroopan parlamentin ryhmän pitäisi esittää oma ehdokas komission puheenjohtajaksi. Komission on säilytettävä riippumattomuutensa. Parlamentin on säilytettävä oma riippumattomuutensa valvontaelimenä.

Blokland
Vaikka Brokin mietintöä olikin alun perin tarkoitus käsitellä toisessa täysistunnossa, se on nyt otettu esityslistalle hyvin ajankohtaisella hetkellä herra d'Andrean lähdön vuoksi. Tätä viikkoa hallitsee nyt keskustelu Euroopan komission vastuusta Euroopan parlamentille.
Olen äänestänyt mietintöä vastaan, koska esittelijän ehdotuksissa mennään aivan liian pitkälle. Muun muassa ei ole hyvä, jos Euroopan komission puheenjohtajan valinta eurovaalien yhteydessä johtaa ikään kuin " Euroopan ministerin" nimittämiseen. Euroopan komissiohan on toimeenpaneva elin eikä siksi kanna periaatteessa poliittista vastuuta.
Amsterdamin sopimuksen myötä Euroopan parlamentti sai lisää toimivaltaa nimitettäessä Euroopan komission puheenjohtajaa. Johdonmukaista seurausta tästä on se, että tämän myös täytyy johtaa suurempaan vaikutusvaltaan siinä tapauksessa, että Euroopan komissio toimii väärin. Mielestäni Euroopan parlamentti voi kuitenkin näyttää valtansa käyttämällä toimivaltaansa budjettiasioissa. Tämä ei vaikuta neuvoston tehtäviin, sillä neuvosto nimittää aina komission jäsenet ja vastaavasti ottaa ensisijaisen vastuun toimenpiteisiin ryhtymisestä. Minusta vaikuttaa oudolta, että tätä neuvoston tehtävää ei ole mainittu koko mietinnössä.
Euroopan komission puheenjohtajaa ei tarvitse valita poliittisen ohjelman perusteella, sillä Euroopan komissio, kuten sanottu, on neuvoston ja parlamentin toimeenpaneva elin.

Delcroix
Vaikka äänestys vastuuvapauden myöntämisestä vuoden 1996 talousarvion osalta kuuluukin menneisyyteen ja vaikka äänestys komissiolle annettavasta epäluottamuslauseesta onkin osa parlamentin istuntokauden nykyhetkeä, on varmaa, että tällä hetkellä tarkastelemamme päätöslauselmaesitys kuuluu tulevaisuuteen. Se kuvaa sen tärkeyttä, sillä se koskee parlamentin ja Euroopan komission välisten suhteiden tulevaisuuden ohella toimielintemme demokratisoitumisen tulevaisuutta. Tältä osin tämä julistus on kyllä suunnattu kaikille Euroopan toimielimille, mutta se puolustaa mielestäni paikkaansa ennen kaikkea parlamenttimme sisäisen pohdinnan asiakirjana, koska siinä hahmotellaan parlamentillemme mahdollisimman demokraattinen suunta vuodeksi 1999.
Kun julkinen mielipide perehtyi Amsterdamin sopimukseen, se arvioi, että hallitusten välisen konferenssin lopputulokset olivat tuottaneet pettymyksen. On totta, että perustamissopimus on monimutkainen ja että ne pettyivät, jotka odottivat sen johtavan toimielimiin liittyviin edistysaskeliin, joiden avulla Euroopan rakentamista voitaisiin laajentaa esteittä. Perustamissopimuksessa oli kuitenkin joitakin uudistuksia, joita meidän olisi käytettävä hyväksemme, jotta emme pettäisi toimeksiantoamme yleisillä ja yhtäläisillä vaaleilla valittuina edustajina.
Asiaan liittyy kolme Amsterdamin sopimuksen sisältämää uudistusta. Ensinnäkin parlamentti antaa puoltavan lausuntonsa komission puheenjohtajan valinnasta hallitusten tuella: parlamentti toimii tällöin muodostavana elimenä (formateur ) erityisesti Belgiassa käytetyn ilmauksen mukaan. Toiseksi komission jäsenet ja valittu puheenjohtaja alistetaan kollegiaalisesti parlamentin hyväksymistä koskevaan äänestykseen. Ja kolmanneksi komissio täyttää tehtävänsä puheenjohtajansa määrittelemiä poliittisia suuntaviivoja noudattaen.
Näin nähdään hahmottuvan sellaisen Euroopan unionin ääriviivat, jossa toimeenpanevan elimen - komission - asettaa kaksi lainsäädännöllistä toimielintä, joista toinen edustaa kansalaisia - parlamentti - ja toinen jäsenvaltioita - neuvosto. Kyse on kolmikantaisesta rakenteesta, jonka tasapaino voi ensi näkemältä vaikuttaa hauraalta, jopa epävakaalta. Se on totta, mutta tiedämme, että demokratia on hauras luonteeltaan ja että kaikkein pisimmälle kehitetyt rakennelmat, joiden tehtävänä on kunnioittaa kaikkien oikeuksia ja velvollisuuksia, ovat kaikkein hauraimpia. Se ei haittaa niiden toimintaa, mutta ne edellyttävät eri kumppaneilta useita kuulemistilaisuuksia ja kompromissien tekoa.
Amsterdamin sopimuksen käyttöönotossa on ilmeistä, ettei sen enempää neuvosto kuin parlamenttikaan pysty harjoittamaan toimeenpanovaltaansa ottamatta huomioon toistensa kantoja. Nämä elimet on tuomittu todellisuudessa kuulemaan toisiaan ja neuvottelemaan komission kokoonpanosta, poliittisista suuntaviivoista ja toimintatavoista. Parlamentti voi siis tällä hetkellä esittää selvästi suurempaa osaa komission jäsenten kollegion valitsemisessa.
Toinen pohdintojen sarja liittyy niiden mietteiden tarjoamiin mahdollisuuksiin, jotka mainitsin äskettäin Euroopan parlamentin vaalien yhteydessä ja sen yhteydessä, miten nämä mahdollisuudet voivat elähdyttää vaaleja sellaisessa prosessissa, joka voi johtaa Euroopan laajempaan yhdentymiseen. Lyhyesti sanottuna Jacques Delorsin esittämän ehdotuksen suuret linjat ja perustelut vaikuttavat minusta asianmukaisilta. On olemassa silmiinpistävä ristiriita Euroopan arkkitehtuurin ja julkisen mielipiteen huolenaiheiden välillä; julkinen mielipide näkee Euroopan politiikkojen tunkeutuvan jokapäiväiseen elämäänsä mutta ei kuitenkaan tunnista tällaisessa Euroopassa niitä demokraattisia käytäntöjä, joihin se on tottunut eri jäsenvaltioissa. Uuden vireyden antaminen eurooppalaiselle keskustelulle merkitsee sitä, että komission tulevan puheenjohtajan valinnasta tehdään yksi seuraavan Euroopan parlamentin vaalien kampanjan teemoista, sen välttämistä, että puheenjohtaja keskittyy ainoastaan kansallisiin ongelmiin, ja lopulta todellisen eurooppalaisen poliittisen ja samaan aikaan hyvin henkilökohtaisen elämän alulle panemista.
Kolmannella pohdintojen sarjalla pyritään löytämään parempi poliittinen yhteys parlamentin ja komission välille ja vähentämään tässä yhteydessä unionin demokratiavajetta. Julkinen mielipide toteaa hämmästyneenä, että Euroopan parlamenttia, joka muodostaa todellisen ajatusten ja kykyjen taimitarhan, josta jäsenvaltiot ammentavat asettaessaan hallituksensa, kuullaan niin vähän valittaessa komissaareja ja, heidän joukostaan, komission puheenjohtajaa. Tämä on maittemme demokraattisten tottumusten vastaista, ja parlamenttimme uskottavuus vahvistuu sinä päivänä kun, kuten julistuksessamme vaaditaan, " merkittävä osa komission jäsenistä pitäisi valita Euroopan parlamentin jäsenistä..." Mielestäni tämä merkitsee myös sitä, että miesten ja naisten välistä tasa-arvoa on kunnioitettava niin täällä kuin muuallakin.

Deprez
 Yhtäältä monet meistä ovat jo kauan olleet täysin vakuuttuneita siitä, että huolimatta perustamissopimusten uudistusten myötä saavutetusta edistyksestä parlamentistamme tulee täysivaltainen parlamentti vasta sitten, kun se voi muiden mukana asettaa sille täysimääräisesti vastuussa olevan Euroopan komission.
Toisaalta on ehdottoman välttämätöntä, että Euroopan toimielimiä uudistetaan Keski- ja Itä-Euroopan maihin suuntautuvaa laajentumista silmällä pitäen.
Tässä tulevassa 20: n tai 25 jäsenen unioniksi laajentuneessa Euroopassa sellainen Euroopan komissio, jossa olisi vähintään yksi komissaari jäsenvaltiota kohden, olisi täysin tehoton. Komission rakenteen ja kokoonpanon välttämättömän uudistamisen pitäisi siis antaa sille erilainen oikeutus kuin se, jonka se saa tällä hetkellä siitä, että sen jäsenet nimitetään kansallisesti.
Kaikissa demokraattisissa valtioissa hallituksen perustana ovat edustajakokousten voimasuhteet, jotka vastaavat enemmän tai vähemmän tarkasti niitä eroja, jotka jakavat edustajakokoukset valinneet yhteiskunnat.
Entistä tiiviimmässä Euroopan unionissa todellinen demokraattinen oikeutus perustuu siis ilmiselvästi yleisillä ja yhtäläisillä vaaleilla valittuun parlamenttiin. Euroopan komission on tosiaan saatava uusi oikeutuksensa Euroopan parlamentilta.
Tältä kannalta mietinnön sisältämien ehdotusten täytäntöönpanosta tulee uusi edistysaskel tiellä kohti parlamentin täysivaltaisuutta ja Euroopan mantereen demokraattista yhdentymistä.
Haluan aivan erityisesti toistaa jälleen kerran, että komission on välttämättä oltava riippumaton jäsenvaltioista, mistä seuraa johdonmukaisesti, että parlamentti pystyy lisäämään tämän toimielimen valvontaa, toimielimen, jonka on pysyttävä edelleen samanaikaisesti yhteisön edun turvaajana ja perustamissopimusten noudattamisen valvojana. Komissiosta on myös tultava uudelleen Euroopan rakentamisen täytäntöönpaneva voima.

Fayot
Tämän mietinnön tarkoituksena oli muun muassa tukea Jacques Delorsin " Meidän Eurooppamme" -yhdistyksen ehdotusta, jonka tavoitteena on tehdä komission tulevasta puheenjohtajasta Euroopan parlamentin vaalien teema.
Kannatan tätä ehdotusta ja siitä syystä olen allekirjoittanut sen.
Ehdotuksemme, jonka mukaan Euroopan parlamentin vaaleille pitäisi antaa henkilökohtainen sävy, tehdä näin niistä poliittisemmat siten, että äänestäjät joutuvat osallistumaan komission tulevan puheenjohtajan valitsemiseen, on siinä määrin laimentunut Brokin mietinnössä, että se vaikuttaa naurettavalta. Tämä johtuu ryhmien välisestä kompromissista.
Miksi näin on?
No siksi, että valtioiden ja hallitusten päämiehet eivät yksinkertaisesti halua sitä. Olivatpa he sosialisteja tai konservatiiveja, he haluavat jatkaa vehkeilyjään ilman demokraattisia keskusteluja, he pitävät Vatikaanissa pidettäviä kardinaalien kokouksia parempina kuin demokraattista keskustelua. He haluavat sanalla sanoen määrätä komission puheenjohtajan valitsemisesta vailla ulkopuolisia häiriöitä, olipa kyse sitten äänestäjistä tai poliittisista puolueista.
Näin ollen saatamme joutua todistamaan seuraavaa järjestystä valittaessa komission tulevaa puheenjohtajaa:
puheenjohtajavaltio Saksa aikoo käynnistää 3. ja 4. kesäkuuta 1999 Kölnin huippukokouksessa komission uudistamisprosessin nimittämällä komission puheenjohtajan; -13. kesäkuuta 1999 pidetään Euroopan parlamentin vaalit.Äänestäjien tarvitsee vain seurata vierestä valtioiden ja hallitusten päämiesten luottamuksellisten neuvottelujen tuloksia.
Lienette samaa mieltä siitä, että maailmankirjat ovat sekaisin.

Lindholm
Tulkitsemalla tiettyjä vielä ratifioimattoman Amsterdamin sopimuksen artikloita mahdollisimman pitkälle, esittelijä ja parlamentti haluavat pyrkiä siihen, että komissio muuttuisi tietynlaiseksi hallitukseksi. Tämä vahvistetaan myös perusteluosassa.
Olen sitä mieltä, että tämä on täysin ristiriidassa sopimuksen niiden artikloiden kanssa, joissa sanotaan, että EU: n pitää edustaa valtioiden välisellä tasolla tapahtuvaa itsenäisten kansakuntien välistä yhteistyötä. Tällä tavalla EU: ta yritetään ilman keskusteluja ja jäsenvaltioissa tehtyjä päätöksiä muuttaa federalistiseen suuntaan, mitä en voi hyväksyä.

Lindqvist (ELDR), Seppänen, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm ja Schörling (V), Lis Jensen (I-EDN)
Brokin mietintö, jossa käsitellään komission puheenjohtajan hyväksymistä ja komission " riippumattomuutta" , kuvastaa selkeästi institutionaalisessa valiokunnassa vallitsevaa ideologiaa ja sen uskoa federalistisen valtion luomiseen. Haluamme painottaa, että komissiota ei saa koskaan pitää riippumattomana, vaan se tekee töitä parlamentin ja erityisesti neuvoston kanssa.
Perusteluosan johtopäätöksissä tuodaan esiin " hallitusten välisen menettelytavan korvaaminen yhteisöllisellä menettelyllä" ja halutaan vahvistaa se, että " yhdentymiskehitys etenee kohti sellaisen, federalistisella pohjalla yhdistyvän Euroopan päämäärää" . Tarkoituksena on yrittää tasoittaa tietä sille, että komissiosta tulisi jonkinlainen hallitus, jonka Euroopan parlamentti, eivätkä sen jäsenvaltiot, valitsee suoraan.
Mietinnössä tehdään mielestämme liian pitkälle meneviä tulkintoja siitä, mitä Amsterdamin sopimuksessa todellisuudessa sanotaan. Valiokunta on myös saanut aivan liikaa vaikutteita entisen komission puheenjohtajan Jacques Delorsin aloitteesta, jonka mukaan EU: n vaaleissa pitäisi olla kyse komission tulevasta puheenjohtajasta eikä Euroopan parlamentin kokoonpanosta.
Mietintö on myös ristiriitainen. Toisaalta siinä puolustetaan komission riippumattomuutta ja toisaalta siinä halutaan, että parlamentti voisi neuvotella siitä, ketkä kuuluvat komissioon, jolloin " merkittävä osa komission jäsenistä pitäisi valita istuvan Euroopan parlamentin jäsenistä" . Koska vastustamme sitä, että EU: sta kehittyy federalistinen suurvalta, ja koska sen sijaan kannatamme valtioiden välistä yhteistyötä, olemme päättäneet äänestää mietintöä vastaan.

Palm
 Mietinnössä käydään käsiksi useisiin unionin institutionaalisiin ongelmiin, lähinnä demokraattisesta näkökulmasta.
Parlamentille annetaan mietinnössä mahdollisuus panna yksittäiset komission jäsenet vastuuseen ja erottaa heidät, ja juuri viime viikon perusteella olemme voineet nähdä, miten tärkeää on, että parlamentti voi käyttää tätä keinoa. Mahdollisuutta kuvataan mietinnön III luvun 1 kohdassa. Valitettavasti samassa kohdassa sanotaan, että on tärkeää puolustaa sitä, että komissiolla on " yksinoikeus lakialoitteiden tekemiseen" , mitä vastustan suuresti. Tämä on suuri demokraattinen puute nykyisessä yhteistyössä. Mielestäni lakialoitteiden tekemisen ei pidä olla komission yksinoikeus.
Pidän mahdollisuutta yksittäisen komission jäsenen erottamiseen niin tärkeänä, että äänestän III luvun 1 kohdan puolesta, mutta haluan tässä yhteydessä myös ilmoittaa, että en asetu tukemaan sitä, että komissiolla on yksinoikeus tehdä lakialoitteita.
Hyvistä yrityksistä huolimatta mietinnössä on joitakin puutteita. Useat niistä korjaantuvat PSE-ryhmän tekemien tarkistusten avulla, joiden puolesta äänestän.

Theorin ja Wibe
Mietintö noudattaa suurilta osin Amsterdamin sopimukseen tehtyjä muutoksia, jotka liittyvät komission puheenjohtajan nimittämiseen. Emme kuitenkaan ole samaa mieltä sen kaikista osista. Jäsenvaltioiden hallituksilla on oltava tarpeeksi suuri liikkumatila omien poliittisten harkintojensa tekemiseksi, mikä käy ilmi PSE-ryhmän tekemästä tarkistuksesta. Olemme lisäksi sitä mieltä, että mietinnössä mennään aivan liian pitkälle, koska siinä vaaditaan, että suurin osa komission jäsenistä pitäisi valita istuvan Euroopan parlamentin jäsenistä.
Emme ole samaa mieltä siitä, että komissiolla pitäisi olla yksinoikeus lakialoitteiden tekemiseen. Se antaa todellisuudessa todellisen vallan komissiolle, jota ei voida asettaa vastuuseen, koska se ei ole kansan valitsema. Valtioiden välisessä yhteistyössä pidämme merkityksellisenä esimerkiksi sitä, että kansallisilla parlamenteilla olisi nykyistä suurempi vaikutusvalta.

Valverde López
Brokin mietintö on yksi niistä monista ehdotuksista EU: n toimielinten perusajatuksen vääristämiseksi, jotka ovat viime vuosina saaneet osakseen tukea. On kuitenkin tuomittava voimakkaasti nämä ehdotukset, jotka heikentävät tätä koko perustuslaillisuuden historiassa kumouksellista toimielinjärjestelmää ja lopulta tuhoavat sen.
EU: n toimielimiä voidaan parantaa ja kehittää syventämällä perustamissopimuksissa ehdotetun mallin perusajatusta. Kaikki pyrkimykset kehittää unionin toimielimiä niin, että ne muistuttaisivat kansallisvaltioiden jo aikansa eläneitä perustuslaillisia järjestelmiä, ovat epäonnistuneita. Yhteisön järjestelmä on kansallisvaltion yläpuolella, koska siinä säädellään erilaisia suhteita ja todellisuuksia. Komissio, parlamentti ja neuvosto ovat toimielimiä, jotka voidaan käsittää ainoastaan niiden toimielinten välisen toiminnan ja sisäisen tasapainon kannalta. Jos jäsenvaltioiden hallitukset nimittävät Euroopan komission puheenjohtajan ja jäsenet, perustamissopimuksissa annetaan viisaasti parlamentille vastapainoksi oikeus antaa epäluottamuslause. Jos parlamentti ja poliittiset ryhmät ehdottaisivat komissaareja ja puheenjohtajaa, välttämätön tasapaino horjuisi ja komissaarien kollegio politisoituisi, vaikka sen on perustamissopimusten vaatimuksesta oltava paitsi hallituksista myös kaikista poliittisista ryhmistä riippumaton. Toisaalta jos jokainen poliittinen ryhmä esittäisi omaa ehdokastaan komission puheenjohtajaksi, ehdokas olisi de facto poliittisesti riippuvainen tietystä poliittisesta suuntauksesta ja näin välttämätön riippumattomuus katoaisi. Se heijastuisi myös parlamenttiin, jonne muodostuisi komissiota kannattavia ryhmiä tai oppositioryhmiä. Tämä vääristäisi vapaata politiikan harjoittamista parlamentissa, missä kaikki jäsenet ovat puoluekannaltaan oppositiossa, eikä heillä ole syytä kannattaa ketään puheenjohtajaa tai komissaaria. Parlamenttiin syntyy koko ajan enemmistöjä käsiteltävien aiheiden perusteella, ja tämä on paljon vapaampaa ja demokraattisempaa.
Brokin mietinnössä sorrutaan syviin ristiriitoihin. Siinä muka puolustetaan komission kollegiaalista vastuullisuutta ja samalla oikeutta vaatia komission jäseniä eroamaan virastaan. Todellisen kollegiaalisen vastuullisuuden kanssa ristiriidassa on niin ikään puheenjohtajan johtamismahdollisuuksien kasvattaminen . Se unohdetaan, että yhteisön toimielimet nojautuvat pohjimmiltaan siihen periaatteeseen, että kaikki valta kuuluu toimielimille eikä kenellekään niiden puheenjohtajista. Kyse on institutionaalisesta eikä henkilökohtaisesta vastuullisuudesta. Siksi neuvoston puheenjohtajuus vaihtuu, sen kesto on rajattu kuuteen kuukauteen ja se on vain pelkkä koordinointitehtävä. Myöskään parlamentin puhemiehellä ei ole merkittävää valtaa, eikä komission puheenjohtajan ylivalta olisi lainkaan hyvä asia komissaarien kollegion monimuotoisen ykseyden säilyttämisen kannalta. Toimielinten puheenjohtajille kuuluu henkilöinä kaikki auctoritas mutta ei potestas . Se on hyvä asia.
Komission riippumattomuus saadaan aikaan lujittamalla poliittisen riippumattomuuden periaatetta ja vaatimalla sitä voimakkaasti sekä torjumalla hallitusten painostus virkamiesten politisoitumisen yleistyessä ja hallitusten asettaessa kansallisia ja puoluekohtaisia kiintiöitä. Myös parlamentin on tiedostettava, että jos sillä on valtuudet valvoa komissiota, sen on sovitettava henkilöstörakenteensa ja työskentelytapansa tehtävänsä mukaisesti sen sijaan, että se hajottaisi voimavarojaan kommentoimalla lehtiuutisia kuukauden verran myöhässä.
Sainjonin mietintö (A4-0423/98)
Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin ja Wibe
Maailmanlaajuistuminen merkitsee sekä uusia mahdollisuuksia että uusia uhkia. Menettelytapasäännöt ovat olennaisessa asemassa, jotta voimme taata, että monikansalliset yritykset ylläpitävät ihmisoikeuksia. Työhön liittyviä perusperiaatteita ja muita kansainvälisiä vähimmäisnormeja koskevan ILO: n julistuksen perusteella on laadittava vähimmäismenettelysäännöt, jotka eurooppalaisten monikansallisten yritysten on vapaaehtoisesti ratifioitava. On olennaista, että komissio laatiessaan ja toteuttaessaan näitä ehdotuksia työskentelee läheisesti yhdessä yritysten edustajien, ammattijärjestöjen ja kansalaisjärjestöjen kanssa.
Haluamme erityisesti painottaa sitä, että komissio ja EU: n jäsenvaltiot puoltavat WTO: n päätöksentekoelimissä sitä, että sosiaalisten vähimmäisnormien noudattamista hakijamaissa käytettäisiin WTO: n jäsenyyttä koskevien hakemusten arviointiperusteena. Jotta monenvälisen kauppajärjestelmän kehitys olisi myönteistä ja jotta sen avulla saataisiin aikaan uudistuksia maailmalaajuisessa kaupassa, on vastuunkannon, oikeuden ja solidaarisuuden oltava työn johtotähtiä. Maailmankaupasta saaduilla voitoilla on luotava hyvinvointia kaikkialle maailmaan ja hyvinvoinnin on jakauduttava oikeudenmukaisesti, jos haluamme poistaa rikkaiden ja köyhien väliset entistä suuremmat erot.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet sen mietinnön puolesta, jossa käsitellään ihmisoikeuksien kunnioittamista kansainvälisessä kaupassa. Lähtökohtana on, että EU: n on huolehdittava siitä, että jäsenmaat ratifioivat ja toteuttavat ILO: n yleissopimukset. Lisäksi EU: n on huolehdittava siitä, että kolmansien maiden kanssa solmittaviin yleissopimuksiin liitetään sosiaalinen lauseke, joka perustuu ILO: n periaatteisiin. Olemme äänestäneet sen puolesta, että ILO: n yleissopimuksiin perustuvat monikansallisten yritysten menettelytapasäännöt olisivat mahdollisimman sitovia. Kokemus on osoittanut, että vapaaehtoisia menettelytapasääntöjä ei noudateta. On tehokkaampaa päättää eurooppalaisista puitesäännöistä, joiden rikkominen voi johtaa sanktioihin.

Deprez
Vaatimuksen sosiaalisen ulottuvuuden huomioon ottamisesta kansainvälisessä kaupassa ovat joskus aikaisemmin esittäneet ne, jotka halusivat todellisuudessa vahvistaa teollistuneen maailman protektionismia suhteessa kehitysmaihin.
Niinpä on pidettävä sitäkin oikeutetumpana vaatimusta siitä, että noudatetaan joitakin sellaisia periaatteita ja yksinkertaisia sääntöjä, jotka on kirjoitettu ILO: n kansainvälisiin yleissopimuksiin, joissa rajoitetaan lasten työntekoa, kielletään pakkotyö sekä tunnustetaan järjestäytymisoikeus ja kollektiivinen neuvotteluoikeus.
Euroopan parlamentti on moneen otteeseen ottanut kantaa tämänsuuntaisesti ja esittänyt toivomuksen näiden vähimmäisnormien mukaan ottamisesta sosiaalilausekkeeseen yhden- ja monenkeskisessä kauppajärjestelmässä. Parlamentti on samoin ilmaissut olevansa valmis tukemaan WTO: n monenkeskisissä puitteissa periaatetta syventävän vuoropuhelun käymisestä tästä kysymyksestä.
Lisäksi olisi vielä oltava uskottava suhteessa kumppaneihimme monilla keskustelu- ja neuvottelufoorumeilla, joihin Euroopan unioni ja jäsenvaltiot osallistuvat! Miten pystymme siihen niin kauan kuin jotkin unionin jäsenvaltioihin kuuluvat maat eivät ole ratifioineet kaikkia ILO: n yleissopimuksia, jotka liittyvät juuri näihin perusoikeuksiin?
Olen laajalti samaa mieltä esittelijämme huolenaiheista ja toiveista, mutta haluan korostaa erityisesti sitä, että meidän on ensin huolehdittava siitä, että omat asiamme ovat kunnossa ennen kuin työnnämme nenämme toisten asioihin. Tästä syystä korostan aivan erityisesti sitä, että niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät ole vielä ratifioineet näitä yleissopimuksia, on tehtävä niin mahdollisimman pian. Kehotan näin ollen näistä maista kotoisin olevia kollegoita tekemään kaikkensa saadakseen hallituksensa vakuuttuneiksi asiasta.

Lindholm
Päätöslauselmassa ja komission tekstissä puhutaan sen puolesta, että kansainväliseen kauppaan liittyvä sosiaalinen ehto on otettava käyttöön ja että ILO: n julistusta, joka koskee työelämään liittyviä perusperiaatteita ja oikeuksia, on tuettava voimakkaammin, erityisesti siksi, että saisimme poistettua esimerkiksi lapsityövoiman käytön niin unionissa kuin sen ulkopuolellakin. Sen vuoksi tuen mietintöä, vaikka minulla onkin joitakin kysymyksiä esimerkiksi rahoituksesta.

Palm
Tänä vuonna on lasten vuosi. YK: n lastenoikeuksien julistus, joka on kaikkien EU: n jäsenvaltioiden ratifioima, täyttää tänä vuonna 10 vuotta. On kiusallista nähdä, ettei julistuksen yksinkertaisimpiakaan pykäliä täytetä unionissa. Minusta yksi niihin kuuluva on pykälä lapsen oikeudesta lapsuuteen, leikkiin ja oppimiseen - ei työntekoon.
Mietinnön tavoitteena on, että jäsenvaltiot korjaavat suuret puutteet, joita on havaittu lasten yhteiskunnallisen ja työmarkkinoilla olevan suojan osalta. Osa tarkistuksista heikentää kuitenkin voimakkaasti mietinnön tavoitteita. Tarkistus 10 on ainoa, joka mielestäni vie mietintöä eteenpäin ja jonka puolesta äänestän.

Souchet
Vaikka herra Sainjonin mietinnössä yhtäläistetäänkin liikaa, erityisesti mitä tulee lasten työntekoon Isossa-Britanniassa, sellaisten tietojen pohjalta, joita ei ole tarkistettu tarpeeksi hyvin (ei voida tietenkään verrata sitä, että pienet kouluikäiset lapset tai opiskelijat jakavat aamulehteä ja sitä, että jotkut lapset työskentelevät 12 tuntia päivässä mattokutomoissa), Kansakuntien Eurooppa -ryhmä äänesti kuitenkin mietinnön puolesta, sillä niin ilmeistä kaikille on nykyään, että on tarpeen tehdä loppu sosiaalisesta polkumyynnistä, joka vääristää maailman kauppajärjestelmää sellaisena kuin se nykyään toimii Marrakechin sopimuksessa määritetyssä kehyksessä.
Meitä ei kuitenkaan ollut vuonna 1994 kovin monta sanomassa, että Uruguayn kierroksen neuvottelut kuuluivat 1960-luvun maailmaan, jossa kauppaa käytiin pääasiassa muutamien samalla tai verrattavissa olevalla tasolla sijaitsevien maiden kesken, kun taas kylmän sodan päättyminen ja kuljetusten ja tietoliikenneyhteyksien maailmanlaajuistuminen asettivat siitä lähtien suoraan vastakkain sellaisia maita, jotka sijaitsivat täysin erilaisilla yhteiskunnallisilla tasoilla. Tietyssä ympäristössä hyödylliset säännöt voivat kuitenkin paljastua vääristäviksi toisessa ympäristössä. Joudumme tekemään tällaisen johtopäätöksen vain muutama vuosi Marrakechin sopimuksen täytäntöönpanon jälkeen.
Samalla kun Sainjonin mietinnössä esitetään luettelo niistä keinoista, joilla Euroopan unioni voi vielä taistella tätä sosiaalista polkumyyntiä vastaan, siinä on todettava, ettei niitä ole monta, eikä esittelijä pysty ehdottamaan kuin vaihtoehtoisia ja kannustavia järjestelmiä. Voimme vain olla samaa mieltä niistä esittelijän suosituksista, jotka liittyvät vankien valmistamien tuotteiden markkinoille saattamiseen tehtäviin hyvin ankariin rajoituksiin. Voimme vain olla samaa mieltä halusta taistella lasten pakkotyötä vastaan. Komissiolle tehty ehdotus, että se puoltaisi WTO: n päätöksentekoelimissä sitä, että sosiaalisten vähimmäisnormien noudattamista hakijamaassa käytettäisiin WTO: n jäsenyyttä koskevien hakemusten arviointiperusteena, on myös myönteinen. Komissiota on vaadittava esittämään tämä pyyntö määrätietoisesti. On nimittäin selvää, että päätöksiä ei tälläkään alalla tehdä Euroopan vaan maailmanlaajuisella tasolla. Eurooppalaiset yksipuoliset määräykset saattaisivat jopa kääntyä omia yrityksiämme vastaan, jos niitä ei sovellettaisi myös muiden maiden kilpaileviin yrityksiin.
Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on siis tehtävä maailmanlaajuisesti selväksi, että on tarpeen ottaa käyttöön sellaisia pakollisia järjestelmiä, joiden avulla saadaan tehtyä loppu sellaisista työoloista, joita on mahdoton hyväksyä, ja kilpailun vääristymiin liittyvistä ilmiöistä, jotka koskevat sosiaalista polkumyyntiä ja jotka vaikuttavat suoraan yrityksiimme ja työpaikkoihimme.

Van Dam
Maailmankaupan lisääntyvä vapauttaminen on osoittanut, että myöskään tämä inhimillisen toiminnan kenttä ei ole vapaa arvoista. Meidän on tarpeen käsitellä kaupan normeja. Jos emme tee sitä, tietyt ihmisryhmät ovat vaarassa joutua riiston kohteeksi. Työnormien kansainvälinen tunnustaminen on hyödyllinen keino välttää tätä riistoa.
Olemme iloisia siitä, että komissio toteaa, että maailmankaupan vapauttamisen ja työnormien tunnustamisen välinen yhteys ei ole ilman muuta myönteinen asia. Euroopan unionina meidän täytyy yhtyä mahdollisimman paljon kansainvälisiin aloitteisiin tässä asiassa. Jotta se voitaisiin tehdä uskottavasti, unionin jäsenvaltioiden täytyy ennen kaikkea mennä itseensä. Me tuemme esittelijän vetoomusta sen puolesta, että Euroopan unionin eri jäsenvaltiot tunnustaisivat työnormit ja noudattaisivat niitä.
Kaikenlaisten itsenäisten unionin aloitteiden kehittelemisessä mennään ryhmämme mielestä kuitenkin liian pitkälle, esimerkiksi jos on kyse nuorten koulutusmahdollisuuksien edistämisestä muissa maissa. Meistä on parempi sisällyttää työnormit muihin politiikan osa-alueisiin, kuten esimerkiksi kehitysyhteistyöhön. Siksi emme ole myöskään tukeneet esittelijän muotoilemaa 19 kohtaa. Olemme kuitenkin samaa mieltä tarkistuksesta 4.
Me kannatamme vapaaehtoisia eurooppalaisia käytännesääntöjä. Näen tässä yhteydessä meidän näkemyksemme niistä parhaiten ilmaistuna herra Howittin tarkistuksessa 10. Myöhemmin tällä viikolla keskustelemme tästä asiasta vielä perusteellisemmin. Katsoimme muutamilla muilla tarkistuksilla olevan niin vähän merkitystä, että emme tukeneet myöskään niitä.
Ryhmämme on esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että viimeisen neljän vuoden tulos on heikko, kun ajatellaan kansainvälisten normien tunnustamista. Tämän päätöslauselman hyväksyminen on hyvä askel kohti eettisesti vastuullista kauppaa. Näin ollen olemme kannattaneet sydämestämme esittelijän mietintöä, koska siinä pyritään tukemaan jo olemassa olevia kansainvälisiä aloitteita.
Danesinin mietintö (A4-0372/98)
Bernardini ja Darras
Vuodesta 1996 lähtien, kun se on ottanut kantaa yhteisen liikennepolitiikan toimintaohjelmaan vuosiksi 1995-2000, parlamentti on pohtinut mahdollisuutta turvautua yksityiseen pääomaan Euroopan laajuisten liikenneverkkojen rahoittamiseksi.
Koska tämän rahoituksen saamisessa on ollut viivästyksiä, koko työllisyyden elvyttämishanke on joutunut vastatuuleen yhteisön tasolla. Tiedämme kaikki, että yksi syy tähän viivästymiseen on se, että jäsenvaltiot ovat viime vuosina sijoittaneet infrastruktuuriin yleisesti ottaen vähemmän joutuessaan vähentämään julkisia vajeitaan.
Julkinen sektori ei voi yksinään ottaa vastuuta tästä rahoituksesta, mistä johtuu vetoomus yksityiseen sektoriin. Komission tiedonannossa, joka on kollegamme mietinnön aiheena, avataan tietä tälle yhteistyölle laskemalla perusta julkisen sektorin järjestöjen ja yksityisen sektorin sijoittajien tai yritysten välisille kumppanuussuhteille.
Näiden suhteiden ääriviivat on kuitenkin hahmoteltava, kuten kaikenlaisen hyvän yhteistyön osalta. Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön tavoitteena on oltava julkisten viranomaisten päättämän hankkeen hahmottelu, ohjelmointi, rahoitus ja täytäntöönpano. Ja mitä hankkeen toteuttamiseen tulee, riskit on huomioitava jokaisen sietokyvyn perusteella. Toisen osapuolen luopumisen varalta on nimittäin oltava takuu.
Lopuksi, kuten esittelijämme ehdottaa, jotta julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyö onnistuisi hyvin, julkisia hankinta- ja urakkasopimuksia koskevia direktiivejä on muutettava, mutta näissä direktiiveissä ei pidä antaa kohtuutonta etua liberalismille, ja jotta tätä oletettua riskiä saataisiin tasapainotettua, olisi toivottavaa, että yleishyödyllisten palveluiden käsite otettaisiin huomioon.
Vaikka suurilla ensisijaisilla hankkeilla tuetaankin tätä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön käsitettä, emme epäile, ettei niillä pienemmillä infrastruktuurihankkeilla, " joilla voi olla suuri arvo paikallisesti tai alueellisesti" , olisi suurta merkitystä (päätöslauselman 17 kohta).

Palm, Theorin ja Wibe
Esittelijä on sitä mieltä, että yksityisen sektorin investointien käyttö on edellytys sille, että yhteisön kuljetuspolitiikka ja etenkin Euroopan laajuiset liikenneverkot (TEN) voidaan toteuttaa.
Haluamme tällä äänestysselityksellä painottaa, että mielestämme on erittäin tärkeää, että perusinfrastruktuuri jää julkiseen omistukseen, kun luodaan julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä infrastruktuurihankkeiden yhteydessä. Niin kauan kuin julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyö on luonteeltaan väliaikaisen projektiyhtiön kaltaista ja se tapahtuu julkisten hankintojen puitteissa, yksityisen pääoman tuonti on vain hyväksi, mutta yhteistyö ei saa missään tapauksessa johtaa jaettuun omistajuuteen.
Jarzembowskin mietintö (A4-0375/98)
Bernardini
Yli 90 % Euroopan unionin kaupasta kolmansien maiden kanssa ja noin 30 % unionin sisäisestä liikenteestä tapahtuu satamien kautta. Lisäksi satamien kautta kulkee vuosittain yli 200 miljoonaa matkustajaa. Tämä osoittaa, että Eurooppaan on luotava tehokas satamien ja meriliikenteen infrastruktuuri alan tarjoamien tärkeiden palvelujen varmistamiseksi. Älkäämme myöskään unohtako, että satamilla on usein ratkaiseva asema alueiden taloudessa, etenkin unionin syrjäisimmillä meriliikennealueilla.
Euroopan komission vihreän kirjan ansioksi on luettava, että siinä aloitetaan laaja keskustelu kaikkien asianosaisten kanssa (satamaviranomaiset, meriliikenne, huolitsijat, jäsenvaltiot...) mahdollisuuksista parantaa Euroopan satamien infrastruktuuria ja taloudellista tehokkuutta. Olen tyytyväinen siihen, että parlamentti voi ottaa osaa pohdintaan, ja haluaisin esittää kaksi huomautusta eräästä Etelä-Ranskan suuresta satamakaupungista kotoisin olevana edustajana.
Komission asiakirjassa ei oteta huomioon yleishyödyllisten palvelujen käsitettä perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Monet satamatoiminnot, -palvelut ja -toiminnat liittyvät kuitenkin tähän käsitteeseen. Tämä unohdus on siis korjattava.
Lopuksi vihreän kirjan päätavoitteena on tarkastella eri jäsenvaltioissa voimassa olevia asetuksia yksityiskohtaisesti, jotta Euroopan satamat voitaisiin paremmin mukauttaa kansainvälisiin puitteisiin. Kyse on ensisijaisesti taloudellisista ja kilpailuun liittyvistä ehdoista. Olemme samaa mieltä komission suosittelemasta menettelytavasta eli siitä, että laaditaan selvitys Euroopan suurten satamien rahoituksesta ennen direktiiviehdotusten esittämistä. Ei pidä lähteä vain siitä periaatteesta, että valtiontuet kielletään tältä alalta, vaan on pyrittävä tasoittamaan Etelä- ja Pohjois-Euroopan satamien välisiä kehityseroja. Ei pidä unohtaa satamapaikkojen suurta merkitystä työllisyyden kannalta paikallisella tasolla.

Girão Pereira
On jo kauan ollut selvästi havaittavissa, että on välttämätöntä määritellä satamia ja meriliikenteen infrastruktuureja koskeva eurooppalainen politiikka ja ryhtyä toteuttamaan sitä.
Nähdäksemme satamat ovat oleellinen osa Euroopan laajuista ja Euroopan maiden välistä liikenneverkkoa, sillä ne eivät ainoastaan paranna Euroopan kilpailukykyä maailmantaloudessa, vaan edistävät myös yhteisön sisäistä liikennettä ja koko Euroopan kokonaisvaltaista kehitystä. Erityisesti laajentuneessa Euroopassa lyhyen matkan merikuljetukset ovat vaihtoehto tieliikenteelle, joka aiheuttaa yhä enemmän ruuhkia Euroopan maanteillä.
Esimerkiksi Ranskan kuorma-autonkuljettajien lakko, joka pysäytti suuren osan taloudesta eräillä alueilla, on selkeä osoitus siitä, että Eurooppa tarvitsee vaihtoehtoisia, erityisesti meri- ja rautatieliikenteeseen perustuvia liikennemuotoja. On myös otettava huomioon, että meriliikenteellä on kiistattomia etuja ympäristön kannalta.
Entistäkin tärkeämmäksi asian tekee se, että tehokas satamien järjestelmä voi vaikuttaa paikalliseen ja alueelliseen kehitykseen erityisesti syrjäisillä alueilla sekä saarialueilla, sillä satamat eivät ainoastaan lähennä reuna-alueita keskukseen, vaan niillä on myös varsin merkittävä asema taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämisessä.
Sen tähden iloitsemme komission aloitteesta ja olemme vakuuttuneita siitä, että voimme tämän jälkeen odottaa muitakin edistysaskeleita, jotka merkitsevät lopullista sysäystä satamapolitiikalle.

Kestelijn-Sierens
Herra Jarzembowskin mietintö on tasapainoinen. Jos pidän lähtökohtana Flanderin satamien tilannetta ja ryhmäni pitää lähtökohtana siihen liittyviä prioriteetteja, minulla on ilo todeta, että esittelijä painottaa oikeita asioita.
Meidän näkökohtamme satamapolitiikasta ja meriliikenteen infrastruktuurista ovat seuraavat:
Pääsyä satamiin tulee helpottaa ja yhteyksiä sisämaahan parantaa. Satamien yhteyksien parantaminen muun muassa järjestämällä paremmat rautatieyhteydet sisämaahan vähentää maantieverkon kuormitusta ja johtaa kestävämpään liikkuvuuteen. Haluan viitata tässä yhteydessä Antwerpenin ja Ruhrin alueen yhdistävän Ijzeren Rijn -rautatieyhteyden uudenaikaistamisen tärkeyteen. Myös yhteyksiä Zeebruggen satamasta sisämaahan tulee parantaa.-Infrastruktuurin rahoituksen tulee olla selkeämpää, ja samalla täytyy olla selvää, että valtioiden ei tarvitse rahoittaa satamia tukevaa infrastruktuuria.-On oleellista, että kaikkien satamien toimintaedellytykset ovat samat. Siksi kaikki kilpailua vääristävät rakenteet on purettava. Ei ole enää hyväksyttävissä, että Flanderin alue toimii Zeebruggen sataman osakkeenomistajana ikään kuin samaan aikaan tuomarin ja asianosaisen roolissa.-Haluaisin edelleen painottaa jokaisen sataman paikallisuuden tärkeyttä. Jokaisen sataman tulee myös säilyttää itsenäisyytensä.-Sataman menestyminen riippuu viime kädessä sen sijaintimaassa toteutettavasta talous- ja veropolitiikasta. Meidän tulee huolehtia siitä, että taloudelliset ja ennen kaikkea verotukselliset toimenpiteet eivät toimi hidasteena ja että vältetään sitä, että korkea palkkaa koskeva ja muu verotus eivät vaikeuta kilpailua muiden satamien kanssa.Tuen herra Jarzembowskin mietintöä ja toivon, että seuraamme tätä esimerkkiä myös Flanderissa ja hyväksymme pikaisesti merisatamia koskevan kansallisen asetuksen.

Lindholm
Merenkulku ja siten satamien merkitys ovat tärkeitä niin henkilöiden kuin tavarakuljetustenkin kannalta. Vesireiteillä pitäisi olla suurempi merkitys kuljetusreitteinä, jotta voisimme saavuttaa tavoitteena olevan " kestävän liikennepolitiikan" . Siitä olemme varmaan kaikki samaa mieltä.
Samaan aikaan eri jäsenvaltioiden edellytykset eroavat suuresti esimerkiksi rantaviivan, ilmaston, väestötiheyden, kalastusperiaatteen ja niin edelleen osalta.
Satamien kuuluminen EU: n toimivaltaan ei kai ole täysin kiistatonta. Ei myöskään se, että niiden pitäisi olla osa Euroopan laajuisia liikenneverkkoja.
Suuri osa satamatoiminnoista ja satamapalveluista on kuitenkin yleisen kiinnostuksen kohteena olevia toimia, ja niitä ei sen vuoksi voi vertailla. Tämä koskee erityisesti kilpailua ja julkista rahoitusta.
Tästä kysymyksestä olisi ylipäänsä keskusteltava paljon laajemmin erityisesti jäsenvaltioissa ja asianosaisten toimijoiden kanssa.

Souchet
Merisatamien taloudellinen merkitys Euroopan unionin maissa johtuu siitä, että yli 90 % jäsenvaltioiden kaupasta kolmansien maiden kanssa ja lähes 30 % unionin sisäisestä kaupasta tapahtuu satamien kautta.
Satamat on perinteisesti hallitusten näkökulmasta nähty ennen kaikkea kasvun painopistealueina, kansallisen ja alueellisen kehityksen keskuksina ja aluesuunnittelun välineinä. Nykyisin Euroopan satamista, erityisesti suurista satamista, on tullut valtamerikuljetusten, lyhyen matkan merikuljetusten (rannikkoliikenteen) ja maakuljetusmuotojen liittymäkohtia sekä uudelleenlastaus-, palvelu-, jakelu- ja logistiikkakeskuksia.
Tämän kehityssuunnan kannalta ensisijaisena ongelmana on meriliikenteen ja satamien infrastruktuurin rahoittaminen ja niiden käytöstä perittävät maksut. On kuitenkin korostettava, että satamien omistus-, organisaatio- ja hallintorakenteet eroavat toisistaan. Tämä rakenteellinen monimuotoisuus aiheuttaa monia ongelmia, kun halutaan analysoida tukien eroavuuksia, jotta voitaisiin korostaa kilpailuun liittyvän oikeudenmukaisuuden tasoa.
Ryhmämme kannattaa kaikkia liikenne- ja matkailuvaliokunnan päätöslauselman kohtia. Ryhmämme haluaa kuitenkin muistuttaa, että on olemassa toinenkin satamaluokka. Jotkin satamat tai satamatoiminnot, -palvelut ja -toiminnat ovat nimittäin yleistä etua palvelevia ja niitä on siis tuettava erityisin tuin, toisin kuin esittelijä ehdottaa. On esimerkiksi olemassa joitakin keskikokoisia tai pieniä satamia, joiden avulla manner voidaan liittää enemmän tai vähemmän kaukaisiin saariin. Näiden satamien tehtävänä on kiistatta palvella yleistä etua, koska niiden avulla voidaan tyydyttää saarten asukkaiden tarpeita.
Jos päätöslauselmaesityksestä äänestettäisiin tällaisenaan, tämä satamaluokka jäisi täysin unohduksiin, millä olisi valitettavia taloudellisia ja yhteiskunnallisia seurauksia. Tästä syystä ryhmämme on tukenut tässä äänestyksessä tarkistuksia 1 ja 3, joiden avulla alueelliset ja kansalliset yhteisöt voivat tukea tätä satamaluokkaa. Kilpailuun liittyvän oikeudenmukaisuuden nimissä ei pitäisi tuomita sitä julkisen palvelun roolia, joka joillakin satamilla tai satamien infrastruktuureilla on.

Theonas
 Tuomitsemme kaikki yritykset puuttua satamien omistusjärjestelmiin. Tällaisen politiikan tavoite on pienentää sitä yhteiskunnallista roolia, joka satamilla ja merenkulun infrastruktuurilla on, ja suunnata ne yksityiseen hyödyntämiseen ja luoda uusia voittoja yhteisön monopoliyrityksille. Komission tavoite on helpottaa välitöntä tai välillistä satamalaitosten täyttä tai osittaista yksityistämistä ja vapauttaa satamapalveluiden markkinat, ja se kohtelee satamia lähinnä kaupallisina yrityksinä, nimittää niitä kaupallisiksi yksiköiksi ja pyrkii edistämään hyvin ahdasta tulkintaa yleisestä edusta voidakseen kiertää satamien luovuttamattoman ja epäkaupallisen luonteen.
Käsiteltävänä olevassa vihreässä kirjassa kerrotaan konkreettisista lakiesityksistä, joita ovat direktiivi satamamaksuista, satamapalveluiden markkinoiden vapauttamista koskevat säädökset, yksityisen sektorin helpompi osallistuminen satamien toimintaan, yhtenäisten hinnoitteluperusteiden ynnä muiden omaksuminen, joilla muka vahvistetaan satamien kilpailukykyä, vaikka todellisuudessa pyritään toteuttamaan kustannusleikkauksia ja kasvatetaan yksityisen pääoman voittoja, millä on kokonaisuuden kannalta kielteisiä seurauksia. Tekosyynä käytetään sitä, että ennakoidaan, että kansainvälinen kauppa yhä kasvaa, Euroopan vienti lisääntyy ja kilpailu muiden suurten Euroopan ulkopuolisten satamien kanssa kiihtyy.
Paljon puhuttujen julkisen ja yksityisen sektorin yhteisyritysten puitteissa komissio yrittää myös tällä alalla siirtää varustamoille voitollisten toimintojen parhaan osan. Julkisen sektorin taakaksi jätetään infrastruktuurin rahoitus, ja yksityinen pääoma päästetään jopa osallistumaan sijoitusten suunnitteluun ja kehittelyyn, ja sille luovutetaan oikeus niiden hyödyntämiseen pitkiksi ajoiksi. Komission satamien rahoitustapaa koskevat painotukset tähtäävät valtion tai julkisoikeudellisten yritysten aseman heikentämiseen järjestelmällisellä ja ankaralla valtion tukien yhteisökehyksen soveltamisella.
Komissio jättää ottamatta huomioon, että luonteeltaan puhtaasti kaupallisen transit-liikenteen lisäksi satamilla ja satamaviranomaisilla on muitakin äärimmäisen tärkeitä tehtäviä, jotka liittyvät turvallisuusvaatimusten noudattamisen valvontaan, tutkimusten tarkastusten tekemiseen, valvonta- ja hallintotehtäviin, esimerkiksi sovellettaessa periaatetta valtion harjoittamasta satamien valvonnasta, ja yhteiskunnallisiin palveluihin rannikko- ja saaristoseuduille.
Mietinnössä ilmoitetaan hinnoittelujärjestelmää koskevista toimista, jotka johtavat välittömästi äkkijyrkkään hintojen nousuun sen periaatteen nimissä, että käyttäjä maksaa. Kustannuksia ei tietenkään sälytetä varustamopääomalle, joka painostaa tähän suuntaan, vaan ne siirretään matkustajien maksamiin loppuhintoihin ja tavaroiden kuluttajahintoihin. Siitä ollaan täysin vaiti, että sellaisille maille kuin Kreikka, jolla on laajoja saaristoalueita, meriliikenne on paikallisen kehityksen, kanssakäynnin ja matkailullisen hyödyntämisen perusväline, ja näin ollen kaikki kuljetuskustannusten nousut vaikuttavat kielteisesti näiden alueiden kehitysmahdollisuuksiin. Komission suunnitelmat satamamaksuista johtavat siihen, että pienet satamat, joilla on suppea tehtäväkenttä, menettävät merkittävän osan tuloistaan, mikä vaarantaa niiden elinkelpoisuuden ja toiminnan.
Näkyvissä on myös suuria vaaroja työntekijöiden oikeuksille, kun esityslistalla on merkittäviä työpaikkojen leikkauksia. Komissio vaatii joustojen ulottamista myös satamiin, suhtautuu varauksellisesti työntekijärekistereiden olemassaoloon ja valmistelee maaperää sille, että yksityiset yritykset, jotka komissio haluaa päästää markkinoille, voisivat käyttää muuta rekisterin ulkopuolista työvoimaa, mikä avaisi ovet pimeälle työvoimalle sekä matalapalkkaisten satamatyöläisten käyttämiselle ja sallisi alan työntekijöiden pitkäaikaisen alistamisen.
Lopuksi haluamme korostaa siltä osin, että satamat liitetään Euroopan laajuisiin liikenneverkkoihin, että tämä liittäminen ei tähtää yhteiskunnan varojen käyttämiseen satamien kehittämiseen vaan siihen, että suurpääoman annetaan työntää lonkeronsa myös tälle alalle. Meidän mielestämme kaikissa yhteisön tuissa pitää ottaa huomioon kunkin alueen kehitystarpeet ja ominaispiirteet eikä määritellä niitä monikansallisen suurpääoman toiveista lähtien.
Nämä ehdotukset, joita jotkin hallitukset yrittävät jo toteuttaa muuttamalla kansallista lainsäädäntöä, ovat jo nostaneet vastarintaan oman maani sekä myös muiden maiden työntekijät. Jo nyt Pireuksen ja Thessalonikin satamalaitoksia - vaikka ne ovatkin tuottavia yksiköitä - ollaan yksityistämässä, koska ennakoidaan Kreikan euroalueeseen liittymistä, ja niistä ollaan tekemässä osakeyhtiöitä. Joka tapauksessa me tuemme työntekijöiden taistelua näiden ehdotusten hyväksymistä vastaan, ehdotusten, jotka eivät lupaa työntekijöille mitään hyvää.
Langenhagenin mietintö (A4-0413/98)
Rovsing
Komission ehdotus maailmanlaajuista navigointisatelliittijärjestelmää (GNSS) koskevasta eurooppalaisesta strategiasta ansaitsee parlamentin täyden tuen. Tämä on hyvin tärkeä alue, johon EU: lla on jo nykyään merkittäviä strategisia, poliittisia, taloudellisia, teollisia sekä työllisyyteen, turvallisuuteen ja puolustukseen liittyviä etuja. GNSS-järjestelmällä on kysyntää maailmanmarkkinoilla, ja sen arvon arvioidaan olevan 50 miljardia euroa vuonna 2005, ja sen myötä on selvää, että eurooppalaista strategiaa on pidettävä erittäin tärkeänä.
Komission ehdottama toimintasuunnitelma on konkreettinen askel kohti siviilikäyttöisen multimodaalisen järjestelmän täydellistä käyttöönottoa Euroopan laajuisessa liikenneverkossa ja televiestintäverkossa. Oletan, että ESA (Euroopan avaruusjärjestö) toimii tässä asiassa EU: n teknisenä toimijana. Olen tyytyväisenä pannut merkille valiokunnan mietinnössään ehdottamat useat suositukset ja ehdotukset ja kannatan niiden pääpiirteitä.

Souchet
Satelliittiala on kokenut todellisen vallankumouksen näiden viimeisten 30 vuoden aikana. Puhelinverkot ja televisioasemat ovat tämän avaruusteknologian tärkeimpiä käyttäjiä, mutta satelliittipalveluja tarjotaan myös liikenteen, maatalouden, kalastuksen, luonnonvarojen suojelun ja muiden alojen tarpeisiin...
Esimerkiksi kuljetuksissa satelliittinavigointi voi edistää liikenneinfrastruktuurin käytön tehostamista, sen turvallisuuden parantamista ja ympäristövaikutusten pienentämistä.
Kalastusalalla satelliittinavigoinnin avulla voidaan kiistatta laajentaa valvontaa yhteisen kalastuspolitiikan puitteissa, mutta lisäksi sillä voidaan erityisesti parantaa alusten miehistöjen turvallisuutta.
Maataloudessa voidaan satelliittijärjestelmien ansiosta valvoa monivuotisten kasvien viljelmiä (puiden viljeleminen ja viininviljely), analysoida maaperän vesivaroja, valvoa kastelua...
Seuraavien vuosien aikana kehitetään uusia sovelluksia: maailmanlaajuisia tietoliikenneverkkoja perustetaan ja uusia tutkimusasemia suunnitellaan avaruuteen. On siis tehtävä kaikki mahdollinen, jotta Euroopan valtiot saisivat johtavan aseman näillä kovan kilpailun kohteena olevilla, Yhdysvaltojen tällä hetkellä hallitsemilla satelliittimarkkinoilla.
Kehitettyään lentokone- ja avaruusteollisuuden toimintoja, jotka perustuvat näitä aloja edustavien eurooppalaisten yritysten yhteistyöhön, jossa otetaan huomioon toimivaltuudet ja ylitetään laajalti Euroopan yhteisön rajat, Euroopan maiden on nyt tarpeen noudattaa samaa menetelmää satelliittialalla. Onnistuminen sellaisissa saavutuksissa kuin Ariane ja Airbus, jotka eivät sisältyneet Euroopan toimielinten suoraan toimivaltaan, osoittaa, että korkean teknologian Euroopan rakentamisessa voidaan aivan hyvin selvitä ilman raskasta hallinnollista teknokraattista rakennetta. Ariane- ja Airbus-hankkeista, joihin käytettiin hyvin vähän yhteisön varoja ja joissa komission rooli oli erittäin pieni, on otettava esimerkkiä kehitettäessä tätä eurooppalaista satelliittiteollisuutta tulevina vuosina.
Istunto keskeytettiin klo 13.10 ja sitä jatkettiin klo 15.00.

Agenda 2000 (jatkoa)
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelun jatkaminen viidestä maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan Agenda 2000: ta koskevasta mietinnöstä.

Maes
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää teille pyynnön työjärjestyspuheenvuoron muodossa. Me kaikki olemme kuumeisesti valmistautumassa tärkeisiin äänestyksiin. Komissio on antanut lupauksen siitä, että luettelo 157 UCLAF-tutkimuksesta annettaisiin meille. Niistä 27 liittyy komission itsensä toimintaan. Mielestäni meidän kannaltamme on erittäin tärkeää, että voisimme luettelon perusteella lopultakin laatia hyvän arvion komission toiminnasta ja siitä, millä tavalla se huolehtii varainhoidosta. Haluaisin pyytää teitä parlamentin puhemiehenä ryhtymään tarvittaviin toimiin hankkiaksenne meille kyseiset asiakirjat, ennen kuin tärkeät äänestykset komissiota koskevista asioista alkavat.

Puhemies
 Rouva Maes, tällaista luetteloa ei ole nyt käytettävissä, mutta teidän pyyntönne välitetään eteenpäin ja teille ilmoitetaan välittömästi, jos jotain tietoa saadaan.

Hardstaff
Arvoisa puhemies, kun käytin puheenvuoron Görlachin maaseudun kehitystä käsitelleestä mietinnöstä viime vuoden lopulla, sanoin, että tämän parlamentin pitäisi olla rehellinen siinä, onko se vakavissaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen osalta. Useat tarkistukset mietintöihin, joista tänään keskustelemme, osoittavat valitettavasti, että jotkin tämän parlamentin poliittiset ryhmät ovat Euroopan unionin vaalien lähestyessä kiinnostuneempia lyhyen aikavälin poliittisesta hyödystä kuin siitä, että saavuttaisimme realististen uudistusten kautta maatalouspolitiikan, joka olisi tarkoituksenmukainen Euroopan 20-25 valtiolle 2000-luvulla, joka toimisi maailmantaloudessa ja joka noudattaisi Maailman kauppajärjestön sääntöjä.
On epärealistista, että jotkin poliittiset ryhmät jättävät jokaisen mietinnön osalta käsiteltäväksi suuren joukon tarkistuksia, joissa vaaditaan vuosi vuodelta lisää tukia, kun komissio ehdottaa progressiivisia leikkauksia, jotta maatalouden kulut pienenisivät ja EU: n laajentuminen olisi mahdollista. Tämän viikon ja viime kuun tapahtumat ovat varmasti saaneet hakijavaltiot ihmettelemään, minkälaisen järjestön jäsenyyttä he oikein ovat hakemassa. Joko rakennamme tosissamme aitoa Eurooppaa, toivotamme tervetulleeksi kaikki ne maat, jotka historian onnettomat tapahtumat erottivat Länsi-Euroopasta 40 vuoden ajaksi, varmistamme, ettei niin tapahdu enää koskaan, ja ryhdymme tarpeellisiksi tietämiimme toimiin, tai parlamentin enemmistö äänestää sellaisten tarkistusten puolesta, joissa vaaditaan lisää liian kalliita tukia, ja luopuu tästä tilaisuudesta historialliseen muutokseen.
Meidän on toki suojeltava maanviljelijöitämme lyhyellä aikavälillä liian nopeilta muutoksilta, jotta he selviytyvät siirtymäkaudesta. Meidän pitäisi toki kannustaa uusiutuvien, muuhun kuin elintarvikkeeksi tarkoitettujen viljelykasvien kehittämiseen, joskaan ei tupakan, erityisesti vapaaehtoisesti kesannolle jätetyllä maalla. Meidän pitäisi toki kannustaa laajempaan karjankasvatukseen oikaisemalla palkkioiden maksutapaa. Pitäisi toki antaa taloudellista tukea vaikeimmissa olosuhteissa asuville maanviljelijöille ja auttaa ikääntyviä maanviljelijöitä jäämään eläkkeelle. Tuet pitäisi suunnata sinne, missä ne ovat eniten tarpeen, ja yksittäisille maksuille pitäisi asettaa yläraja, jollei suurempien maksujen voida todistaa hyödyttävän laajempaa maatalousyhteisöä tai ympäristöä.
Nämä uudistukset ovat tarpeen Agenda 2000 -ohjelman laajemman sisällön lisäksi. Eurooppa tarvitsee kilpailukykyistä, mutta kestävää ja ympäristöystävällistä maataloutta, joka tuottaa kansalaistemme terveelliseen ruokavalioon tarvittavia korkealaatuisia elintarvikkeita ilman liikatuotantoa, ilman maaseudun saastuttamista ja ilman eläinten aiheetonta kärsimystä. Meidän on tuettava erityisillä ympäristötuilla niitä, jotka suojelevat puolestamme maalaisympäristöä ja kaunista maaseutua. Maaseudulle on luotava uusia työpaikkoja, jotka eivät liity suoranaisesti maatalouteen, jotta emme kärsisi maaseudun työttömyydestä, väestön vähenemisestä ja kylien surkastumisesta kaupunkien asumalähiöiksi kaikkine asiaan liittyvine liikenne- ja ympäristöongelmineen.
Kehotan ryhmiä ajattelemaan lyhyen aikavälin vaalietua pidemmälle äänestysluetteloita laatiessaan ja äänestämään niin, että se tukee ja parantaa komission uudistusesityksiä, sen sijaan, että se vähentäisi ehdotusten merkitystä.

Olsson
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, maatalouspolitiikasta voidaan luonnollisesti puhua monella eri tavalla; siitä voidaan puhua periaatteellisesti ja kauaskantoisesti ja voidaan pohtia sitä, mitä voimme saada aikaan tällä hetkellä.
Periaatteessa toivoisin, että YMP: n uudistus menisi paljon pidemmälle kuin komissio esittää. Olemme perineet maatalouspolitiikan 1950-luvulta. Se ei oikeastaan sovellu paremmin toimiviin maailmanmarkkinoihin, mitä haluaisimme ja mihin myös WTO-neuvotteluissa pyritään, toisin sanoen maailmanmarkkinoihin, joilla kysyntä on suurempi, eikä koti- tai ulkomaanmarkkinoihinkaan, joilla arvostetaan enemmän laatua ja ympäristöystävällisyyttä.
On kuitenkin tapahtunut paljon sen jälkeen, kun komissio laati Agenda 2000 -ohjelman. Olemme muun muassa joutuneet vastakkain taloudellisen kriisin kanssa, erityisesti Kaakkois-Aasiassa ja Venäjällä, ja vientimarkkinat eivät enää vedä. Toinen kiinnostava ja huomionarvoinen asia on se, että USA on ottanut uudelleen käyttöön omalle maataloussektorilleen suunnatun huomattavan tuen.
Kysymys kuuluukin, kuinka meidän on toimittava nykyisessä tilanteessa. Vuosilta 1996-1997 saatu kokemus osoittaa, että markkinat nostivat hintatasoa. Nykyinen tilanne on se, että markkinat laskevat hintatasoa. Mielestäni vallitsevassa tilanteessa on järjetöntä alentaa hintoja enemmän kuin välittömillä maksulla voidaan korvata.
Haluaisin esittää komissaarille jälleenkansallistamiseen liittyvän kysymyksen. Voiko komissaari luvata, että kansalliset osamaksut ja kansalliset budjettivarat organisoidaan niin, että niiden maiden viljelijät, joiden hallitukset suhtautuvat maatalouteen kielteisesti, eivät joudu vinoutuneen kilpailun kohteeksi?

Ephremidis
Arvoisa puhemies, komission uudet ehdotukset muodostavat yhden kokonaisuuden, johon sisältyvät toimenpiteet tekevät yhä tukahduttavamman ja painostavamman siitä Prokrusteen vuoteesta - uuden asian vanhaan kaavaan väkivalloin sijoittamisesta - jolla viljelijöiden tuloja on kaikki viime ajat julmasti vähennetty leikkaamalla hintoja, pienentämällä tukia tai poistamalla ne, jotta säästettäisiin varoja ja jotta määrärahoja voitaisiin käyttää rahoittamaan kampanjaa, jolla monopolipääoma käyttää kolonialistisesti hyväkseen Keski-Euroopan maita. Toisaalta samat toimenpiteet tähtäävät siihen, että sietämättömän omavaltaisilla kiintiöillä sekä korkeilla ja ankarilla rangaistussakoilla viljelijöiltä ja heidän lapsiltaan viedään heidän rikkomaton oikeutensa viljellä omaa maataan ja kehittää tuotantoaan, jotta monopolipääoma voisi levittäytyä myös maatalouteen ja joko tehdä viljelijöistä työttömiä tai antaa viljelijöiden jäädä työskentelemään maaseudulle, mutta uudenlaisina torppareina. Lopuksi, arvoisa puhemies, näillä toimenpiteillä tähdätään siihen, että turvataan taloudelliset ja kaupalliset ehdot, joilla monopolipääoma voi WTO-neuvotteluissa tehdä viljelijöiden kustannuksella myönnytyksiä ja saada amerikkalaiselta pääomalta vastineeksi hyötyä itselleen.
Arvoisa puhemies, puhuessaan yli puoli tuntia asiasta vastaava komissaari halusi antaa kauniin kuvan, mutta viljelijöiden suuttumus ja liikehdintä kumoaa kaiken tämän. Älkää luulko, ettei näin käy, ettei tule uutta versiota talonpoikaissodasta. Laaja maanviljelijäliike yhdessä työväenliikkeen kanssa lakaisee tieltään tämän sietämättömän politiikan.
Puhemies keskeytti puhujan.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, YMP: n uudistus on epäilemättä yhteisön taipaleen tärkeä etappi, koska sillä on avattava ovet maatalouden kolmannelle vuosituhannelle. Kyse on niin Euroopan taloudesta kuin sen yhtenäisyydestäkin samoin kuin maaseutumme elämästä. YMP: n on tietenkin kehityttävä, mutta tunnustakaamme sen hyveet. Sen avulla on voitu kehittää uudenaikaista maanviljelyä ja maataloustuotteiden vientiä, ja sen ansiosta markkinoillemme on saatu turvallisia ja laadukkaita tuotteita. YMP takaa maanviljelijöiden tulotason, ja se on ainoa politiikka, joka on integroitu täysin Euroopan tasolla.
Mitä komissio ehdottaa meille tämän uudistuksen yhteydessä? Maailmanmarkkinahintoihin mukautettujen hintojen yleistä laskemista, kriteerien mukaista suorien tukien korvausjärjestelmää, jäsenvaltioiden osallistumista joustavuuden jakamiseen ja sitä, että meistä tulisi eläinten hyvinvoinnin puolestapuhujia, edelleen maailmanlaajuisilla markkinoilla.
Mitään ei voida hyväksyä sellaisenaan. Siitä ovat todisteena niin neuvostossa kuin parlamentissakin käytävät vaikeat neuvottelut. Olen erityisen huolestunut naudanlihan YMJ: stä ja yleensä kaikista laajaperäisistä tuotantojärjestelmistä. Niiden merkitys on nimittäin suuri maaperän hallinnan ja ympäristönsuojelun kannalta, mitä ei pidä piilotella, mutta haluan puolustaa ennen kaikkea maanviljelijöiden ja kuluttajien etua tämän uudistuksen avulla.
Näin ollen tuemme esittelijän, herra Garot'n, kantaa hänen pyytäessään hintojen maltillista alentamista yhdessä tuotannon rajoittamistoimien lujittamisen kanssa, niin makuun kuin terveellisyyteen liittyvään laatuun pyrkimistä ja julkisen intervention ylläpitämistä. Tämän uudistuksen hallitsemisen vaikeus kasvaa sitä paitsi maitoalan uudistuksen ja yleisten toimenpiteiden myötä. Kokonaisuudessaan YMP: n uudistuksen on johdettava siihen, että Euroopan maataloutta valmistellaan KIE-maiden ja niiden maataloustuotteiden lähentymiseen ja että valmistaudumme myös WTO: n tuleviin neuvotteluihin, ei niin, että löisimme jo nyt hintamme lukkoon mukauttamalla ne suoraan maailmanmarkkinahintoihin vaan niin, että tuomme esiin eurooppalaisen mallimme, jossa kunnioitetaan ihmisten elämää ja maan sietokykyä.

Lambraki
Arvoisa puhemies, olemme nyt loppusuoralla Agenda 2000 -ohjelman yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevan osan hyväksymisessä, ja mielestäni kyseessä on tärkein osa, kun otetaan huomioon maataloussektorin monitasoinen merkitys ja sen monitahoinen toiminnallinen ulottuvuus sekä maatalouden suuntaviivojen korkea osuus yhteisön budjettivaroista.
Asetusehdotukset naudanlihan, viljan ja maitotuotteiden markkinoiden rahoituksesta ja välittömät tukijärjestelmät muodostavat tärkeän paketin, joka koskee yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksen sääntöjä ja menettelyjä, samalla kun siinä paneudutaan kolmeen yhteiseen markkinajärjestelyyn, jotka vievät suurimman osan maatalouden suuntaviivoista. Se tosiseikka, että nämä kolme YMJ: tä koskevat Euroopan pohjoisosien tärkeimpiä maatalousaloja, osoittaa tietenkin, että tilanne on epätasa-arvoinen ja että niitä suositaan verrattuna etelän tuotteiden markkinoihin, ja nykyisessä uudistuksessa - kuten myös edeltävissä - voidaan tai yritetään tasoittaa tätä epätasa-arvoa. Mitä tulee taloudellisiin säädöksiin, vaikka komission ehdotukset eivät olekaan kaukana nykyisestä kehyksestä, ne jättävät merkittävän aukon.
Uusien toimien lisääminen EMOTR: n antamiin takuisiin ja erityisesti maaseudun kehittämistoimenpiteisiin sekä jäsenehdokasmaille annettavaan liittymistä edeltävään apuun herättää vakavia kysymyksiä mahdollisuuksista rahoittaa näitä politiikkoja tulevaisuudessa yhtä aikaa YMJ: hin menevien kulujen kanssa, kun otetaan huomioon käytössä olevat voimavarat.
Toisen hyvin suuren ongelman synnyttää ehdotus ottaa käyttöön jäsenvaltioiden antamien välittömien tulotukien yhteisrahoitusjärjestelmä. Arvoisa komissaari, jos annetaan periksi painostukselle, jota sellaiset jäsenvaltiot harjoittavat, jotka pitävät itseään pelkkinä yhteisön talousarvion maksajina, ja yhteisrahoitus hyväksytään, on selvää, että tästä muodostuu ensimmäinen askel YMP: n kansallistamisessa, ja se kiihdyttää epätasa-arvon laajenemista ja mitätöi unionin taloudellisen ja sosiaalisen koheesion edistymisen.
Yritys kansallistaa YMP on samalla yritys kyseenalaistaa taloudellisen solidaarisuuden periaate, johon tähän asti Euroopan unionin ainoa yhteinen politiikka on tukeutunut.
Mitä tulee naudanlihan, viljan ja maitotuotteiden YMJ: hin, koska on näköjään hyvin vaikeaa muotoilla yhteisiä politiikkoja, jotka kaikkia tyydyttävällä tavalla sovittaisivat yhteen niin monia erilaisia etunäkökohtia, komission ehdotukset muodostavat hyvän pohjan ja ovat oikean suuntaisia. Tämä on ensimmäinen kerta, kun sanon komissiolle näin. Mielestäni jää kuitenkin vielä paljon parantamisen varaa, ja minulla on esitettävänä kaksi huomiota, joista toinen on yleinen ja toinen erityisasia.
Yleinen huomio koskee laajempaa tukea pientuottajille samoin kuin vuoristoalueiden ja epäsuotuisten alueiden tuottajille. Erityinen huomio koskee Kreikan maitomarkkinoilla vallitsevaa olosuhteita, joihin on syynä etäisyys muista markkinoista ja laaja saaristoalue. Nämä olosuhteet yhdessä tuoreen maidon todellisen tarpeen kanssa ovat aiheuttaneet suuren poikkeaman suhteessa nykyiseen viitemäärään.
Olen sitä mieltä, että komission pitää realistisesti tarkastella uudestaan vaatimusta Kreikan viitemäärän kasvattamisesta 150 000 tonnilla. Ongelma ei ole uusi, sen aiheutti vuoden 1992 jako, ja vaikka komissio väittää yrittävänsä poistaa tuottajamaiden ja alueiden välisen epätasapainon tai tasoittaa sitä, valitettavasti maidon kohdalla se pitää yllä tätä Kreikalle epämieluisaa tilannetta.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, esittelijöiden ponnistuksista huolimatta ei maataloutta käsittelevässä valiokunnassa ollut mahdollista päästä kompromissiin yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta, mikä on kovin valitettavaa eikä myöskään vaikuta millään tavoin myönteisesti parlamentin tehtävään ja imagoon.
Tahdon korostaa yhteisen maatalouspolitiikan osalta neljää ensisijaista tavoitetta, jotka ovat lisäksi sopusoinnussa viime kesäkuussa hyväksytyn mietinnön kanssa.
Ensimmäinen tavoite: hintoja on alennettava varovaisesti. Parlamentin ehdotukset naudanlihan hinnan alentamisesta 15 %: lla ja maitotuotteiden hinnan alentamisesta 10 %: lla ovat mielestämme hyväksyttävämpiä kuin komission ehdottamat 30 %: n ja 15 %: n leikkaukset. Parlamentin hyväksymää 0 %: n leikkausta viljan hinnan osalta pidämme epärealistisena.
Toinen tavoite: on tärkeää ponnistella lujasti YMP: n sisäisen tasapainon korjaamiseksi vahvistamalla sen toista pilaria, erityisesti rakennepolitiikkaa, maatalouden ympäristötoimia ja metsänhoitotoimenpiteitä, epäsuotuisia alueita koskevia erityistukia ja laadukkaille tuotteille maksettavia tukia sekä muutenkin edistämällä maaseudun taloudellisen rakenteen monipuolistamista ja maaseudun kehittämistä. Ellei näin toimita, ei mitään eurooppalaista maatalouspolitiikkaa voi ylipäänsä olla, eikä YMP voi silloin myöskään antaa tasapuolista vastausta eurooppalaisen maatalouden tarpeille, jotka ovat hyvin erilaisia eri alueilla, kuten hyvin tiedetään.
Kolmas tavoite: on tärkeää olla tekemättä minkäänlaista ehdotonta ratkaisua kriteereistä, joita tullaan soveltamaan päätettäessä erilaisista kiintiöistä, oikeuksista palkkioihin sekä viitealoista. Erityistapauksiin, esimerkiksi kotimaahani Portugaliin, joka kärsii vakavasta rakenteellisesta jälkeenjääneisyydestä ja on hyvin riippuvainen ulkomailta tuotavista elintarvikkeista, on näitä kriteerejä joka tapauksessa sovellettava valikoivasti.
Neljäs tavoite: on ehdottoman välttämätöntä löytää ratkaisu sille, että öljysiemen- ja valkuaisainekasvien tuotanto on Euroopassa täysin riittämätöntä. Sen vuoksi viljalle ja toisaalta muille öljysiemen- ja valkuaisainekasveille on edelleen maksettava erisuuruista tukea, ja maissin viljelyalaan sovellettavat erityisperusteet on säilytettävä ennallaan.
Lopuksi tahtoisin todeta, että keskustelua vaihtoehdosta, jonka mukaan 20 % YMP: n rahoituksesta kansallistettaisiin uudelleen, ei pidä käydä tämän uudistuksen yhteydessä. Ei siksi, että se olisi sinänsä kielletty aihe tai jonkinlainen tabu, sitä se ei ole, vaan siksi, että tuo keskustelu on käytävä toisessa yhteydessä, nimittäin käsiteltäessä rahoitusta ja omia varoja.
Aivan lopuksi haluaisin lausua muutaman sanan neuvoston puheenjohtajalle. Haluaisin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ilmaista teille erityisen kunnioitukseni ja samalla muistuttaa teitä siitä, mitä kolleganne, ulkoasiainministeri, totesi täällä eilen; hän nimittäin sanoi, että yksi tärkeimmistä syistä, joiden vuoksi yhteistä maatalouspolitiikkaa on uudistettava, on tarve supistaa Euroopan unionin menoja. Kuitenkin Saksa on puheenjohtajakaudellaan tähän asti aina puolustanut maataloutta. Näyttää siis siltä, että Saksan uusi hallitus on vaihtanut strategiaa. Tahtoisimme kovin mielellämme saada selvennyksen tähän asiaan.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, parlamentti ei ansaitse kiitosta, koska se ei ole päässyt kompromissiin tietyissä asioissa. Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että meidän täytyy olla realisteja. Maatalouspolitiikka ei saa viedä enää suurempaa osaa unionin varoista. Siksi minusta on erityisen kiinnostavaa, että komissaari Santer sanoi tänä aamuna ensimmäisessä puheenvuorossaan, että hänen mielestään on harmillista, että tämä parlamentti ei hyväksynyt tulotukien osittaista uudelleen kansallistamista tai kansallisia budjetteja. Se on kiinnostava vaihtoehto. Se voisi olla väline petosten vastaisessa taistelussa, ja tämän järjestelmän avulla on helpompi ottaa käyttöön jäsenvaltiokohtaiset ympäristövaatimukset.
Olen siten myös sitä mieltä, että keskustelua pitäisi käydä paljon laajemmin, koska minulla on sellainen käsitys, että tämän parlamentin budjettivaliokunnassa enemmistö on sillä kannalla.
Olen myös herra Olssonin kanssa samaa mieltä siitä, että meidän pitäisi mennä vielä pitemmälle, kun on kysymys uudistuksista ja innovoinnista maatalouspolitiikassa. 80 % kansalaisista asuu kaupungeissa. Minä en asu kaupungissa vaan maalla, mutta olen kuitenkin täysin tietoinen tilanteesta. Siellä esitetään vaatimuksia eläinten hyvinvointia koskevien tavoitteiden ja ympäristötavoitteiden sekä laatupolitiikan osalta. Siksi on erityisen tärkeää, että tätä painotetaan.
Olen lisäksi sitä mieltä, että jos kannustamme johonkin, sen täytyisi tapahtua maatalouspolitiikan puitteissa, niin että kannustetaan käyttämään muuksi kuin ravinnoksi tarkoitettuja tuotteita, kuten raaka-aineita, rakentamiseen ja energiantuotantoon.
Haluaisin lopuksi myös viitata tietotekniikan tarjoamiin suuriin mahdollisuuksiin uusiksi sysäyksiksi maatalouden alalla. Olemme pitäneet maataloutta liian usein ruuan tuottamisena tavalla, johon olemme jo ajat sitten tottuneet. Tällä hetkellä innovaatiot ovat tärkeintä, mitä voimme ottaa käyttöön.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, kun puhutaan YMP: n rahoituksesta Agenda 2000 -ohjelman puitteissa, pitää muistaa, että Wienissä kokoontui lykkäämisten neuvosto. Ei saatu päätettyä tuloista eikä laajenemisen kustannusten jakamisesta. Tärkeät päätökset jätettiin Brysseliin marraskuuhun, eikä neuvosto ottanut kantaa siihen, kuinka paljon Euroopan kansalainen joutuu maksamaan laajenemisen kustannuksista.
Tällä välin puheenjohtajavaltio Saksasta oli tärkeintä ilmoittaa meille, että se haluaa merkittävästi pienentää omaa maksuosuuttaan yhteisön talousarvioon. Tässä yhteydessä on hyödyllistä muistaa, että Edinburghissa yhteisön talousarvion tulot asetettiin 1, 27 %: iin BKT: stä sillä edellytyksellä, että kasvu on kaudella 2002-2006 noin 2, 5 %, ja keskimääräinen inflaatio pysyy 2, 2 %: ssa. Tämä tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että maatalouskulut pienenevät tasaisesti, jos jokin yllä mainituista ehdoista ei täyty, tai jos maatalouskulut eivät ole enää pakollisia, kuten Agenda 2000 -ohjelmassa sanotaan. Lisäksi pitää muistaa, että kahdessa edellisessä yhteisön talousarviossa tulojen yläraja ei ylittänyt 1, 15 %: a, samalla kun myös rakennerahastojen rajaksi on asetettu 0, 4 % BKT: stä.
Maataloudessa tämä yhteisrahoitus tarkoittaa käytännössä osittaista kansallistamista, komission kertomuksen kolmannen ratkaisun mukaan yhteisrahoituksen osuus on 24-25 %. Me olemme jo hyväksyneet joitakin epäsuoria yhteisrahoituksen suuntaisia toimenpiteitä, joita ovat hedelmien ja vihannesten YMJ: n uudistus vuonna 1996, äskettäinen öljyä koskevan toimenpiteen lykkääminen ja mahdollisuus ostaa pois käyttämättömät yksityiset tupakkakiintiöt. Yhteisrahoituksen osuuden pitää olla suhteessa jäsenvaltioiden talouden terveyden indikaattoreihin, ja tässä tapauksessa on pidettävä erityistä huolta niistä Euroopan unionin maataloustuotteista, joista on puutetta.
Me tuemme niitä oikeudenmukaisia ennakkoehtoja, joita ainakin esittelijä haluaa asettaa tulevalle yhteisrahoitukselle, mutta emme ole samaa mieltä päätöksentekomenettelyn valinnasta perustamissopimuksen 43 artiklan pohjalta. Kannatamme 209 artiklaa, koska kyseessä on valtiontaloutta koskeva muutos, joka vaatii neuvoston yksimielisyyden, ja me vastustamme osittaista kansallistamista ja yleistetyn rakennemekanismin käyttöönottoa.
Mitä tulee YMP: n uudistukseen, vaadimme, että Välimeren tuotteita kohdellaan tasa-arvoisesti ja että suorien tukien maataloustulolle ja erityisesti pientuottajille ja epäsuotuisten alueiden tuottajille aiheuttamat uhat korvataan kokonaan.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin jo mainitun pohjoisen ja etelän välillä selvästi vallitsevan yleisen epätasapainon osalta muistuttaa, että koheesiorahasto ei ollut muuta kuin korvaus yhteismarkkinapolitiikasta, joka hyödytti lähinnä pohjoisen teollisuusmaita.

Alavanos
Arvoisa puhemies, mielestäni yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa ei juurikaan lähdetä liikkeelle maatalouden kehittämisen sisäisestä dynamiikasta ja uusista haasteista, vaan syynä on voimakkaiden jäsenvaltioiden painostus, joka liittyy Euroopan unionin talousarvion pienentämiseen ja varsinkin valtioiden kansallisten osuuksien pienentämiseen. Tätä vasten näyttääkin siltä, että maatalouspolitiikan harjoittamisen ehtoja ollaan täyttä vauhtia vaikeuttamassa, politiikan, joka ei voi jättää maataloustuotantoa ja maaseutua vapaiden markkinoiden armoille vaan jonka on otettava huomioon väestölliset ja ympäristölliset tekijät ja vaara laajojen tuotantoalueiden autioitumisesta. Haluan ilmoittaa vastustavani jyrkästi kaikkia yrityksiä tavallaan rahoituksen avulla kansallistaa uudelleen yhteistä maatalouspolitiikkaa, mikä olisi erityisen raskasta maille, joiden taloudet ovat heikkoja, ja ilmoitan lisäksi vastustavani kahta suurta epätasapainoa: ensiksi pohjoisen ja etelän tuotteiden välillä ja toiseksi suurten ja pienten tuottajien välillä.

Campos
Arvoisa puhemies, kuuntelen aina hyvin mieluusti komissaari Fischleriä, sillä hän on jo useita kertoja tullut parlamenttiin ilmaisemaan huolensa yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen tärkeydestä ja kertomaan, että hän haluaa tehdä uudistuksen tulevaisuutta varten. En käsitä, miten on mahdollista, että komissio vakuuttaa tekevänsä uudistuksen tulevaisuutta varten, kun tuo uudistus kuitenkin merkitsee sitä, että komissio käyttää puolet yhteisön talousarviosta alaan, jolla Euroopan rikkain väestönosa, 1 % koko väestöstä, saa 40 % yhteisön koko talousarviosta...
Se on loukkaavaa, hyvä komissaari Fischler! On loukkaavaa, että jotkut jäsenet ja komissio puhuvat viljelijöiden puolesta. Puhutte täällä etuoikeutetusta vähemmistöstä, jolla on yhteisen maatalouspolitiikan järjestelmän ansiosta mahdollisuus vaatia itselleen varoja, joita meidän olisi hallittava hyvin huolellisesti, mitä emme kuitenkaan tee, koska annamme niitä sellaisille ihmisille, jotka eivät niitä tarvitse. Ja nykytilanteessa on mahdotonta nähdä, miten puheenne ympäristön suojelemisesta, työllisyyden suojelemisesta sekä turvallisuuden ja laadun suojelemisesta sopivat yhteen sellaisen järjestelmän kanssa, jossa tukea maksetaan tuotannon perusteella. Ei tuotannossa ole nykyään minkäänlaisia ongelmia, hyvä komissaari Fischler. Tekninen kehitys ja bioteknologia takaavat tuotannon jatkuvan kasvun. Ongelmana ovat ihmiset. Tämän politiikka on jo johtanut siihen, että maaseudun asukkaiden lukumäärä on vähentynyt 700 %: lla vuoteen 1950 verrattuna. Jos tällainen politiikka jatkuu, maaseudulle tulee jäämään vain 2, 5 % väestöstä. Herra komissaarin pitäisi ehdottaa kaikkien tuotannon perusteella maksettavien tukien lakkauttamista. Meidän olisi tuettava tuotannon sijasta tiloja, meidän olisi tuettava pienviljelijöitä, perheyrityksiä, työllisyyttä, laatua. Sellaista tukea maataloudessa tarvitaan eikä tätä käsittämätöntä nykyjärjestelmää, jossa tuhlaamme puolet yhteisön talousarviosta, kenties kaikkein köyhimmiltä kerätyistä varoista, jakamalla ne niille, jotka eivät tukea tarvitse. Teen teille oikeutta, hyvä komissaari Fischler: te ette ole kuitenkaan samanlainen " lobbaaja" kuin maataloutta käsittelevän valiokunnan jäsenet, sillä valiokunnan laatimat kolme mietintöä ovat vielä huonompia kuin komission ehdotus; niissä nimittäin vaaditaan enemmän, mutta nuo vaatimukset eivät liity mukauttamiseen, oikeudenmukaisen ylärajan määrittämiseen ja maatalousväestön turvaamiseen, vaan niiden tarkoituksena on taata tuotannon yhä suuremmat ylijäämät, jotta me sen jälkeen maksaisimme ylijäämien varastoinnin ja jotta me myöhemmin taas maksaisimme tuotannon lopettamisesta, sen jälkeen taas tuottamisesta, varastoinnista ja tuotteiden viemisestä ulkomaille! Tällainen ei yksinkertaisesti ole mahdollista, komissaari Fischler! Lopettakaa sellainen politiikka!

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät jäsenet, keskustelun tässä vaiheessa olemme jo ehtineet ruotia jokaista Agenda 2000: een sisältyvää lakialoitetta. Näin ollen sallinette, hyvät jäsenet, ja myös te, arvoisa komissaari, että esitän vain joitakin huomioita niistä seikoista, joita kollegani eivät ole käsitelleet, vaikka voisinkin yhtyä moniin sekä herra Goepelin että herrojen Funkin, Cunhan ja Colinon täällä lausumiin sanoihin.
Esittäisin kolme tärkeää huomiota ja kolme vähemmän tärkeää sivuhuomiota. Eräs tärkeä huomio koskee maaseudun kehittämistä koskevaa uutta ehdotusta, joka sisältyy teidän Agenda 2000: eenne. Vaikka emme tänään käsittelekään kyseistä aihetta, olette sanonut meille, että väestöstä yli 50 % on yli 55-vuotiaita. Näin ollen keskeinen maatalouspoliittinen tavoitteenne, arvoisa komissaari, on varmaankin väestön pysyminen maaseudulla, ja teillä on kaksi siihen liittyvää suurta ongelmaa: nuoret ja naisten pysyminen maaseudulla. On nimittäin totta, pidämmepä siitä tai emme, ettei tätä ongelmaa voida ratkaista ilman naisia. Miehet lähtevät naisten mukana, maaseutu autioituu ja meille jäävät jäljelle vain kaikki maatalouspolitiikat.
Toinen tärkeä huomio koskee yhteisrahoitusta. Älkää murentako toissijaisuusperiaatetta. Mielestäni se, että suoria tukia - tukia, joita jäsenvaltioiden on pakko noudattaa - rahoitetaan yhteisesti, voi johtaa vakavaan syrjintään.
Sanoisin teille myös, että meidän on yhä edellytettävä kolmansista maista tulevilta tuotteilta tiettyjä asioita ja valvottava edellytysten toteutumista. Näiden tuotteiden on täytettävä samat edellytykset kuin omien tuotteidemme.
Vähemmän tärkeä huomio on se, etten voi unohtaa tiettyjä vanhoja ongelmia. Muistuttaisin teitä asiasta, joka koskee vanhoja tuotantomääriä, urospuolisten nautaeläinten kiintiön lisäämistä. Se on jo yli 70 000 ja sitä on sovellettava jälleen kerran. Kiitämme teitä myös maitokiintiön lisäämisestä, vaikka korostammekin yhä, ettei se ole riittävä.
Arvoisa komissaari, olemme määritelleet eurooppalaisen maatalousmallin: tukekaa sitä, taistelkaa sen puolesta ja taistelkaa yhdessä kaikkien unionin toimielinten kanssa niiden viljelijöiden puolesta, joita te niin voimakkaasti puolustatte.

Iversen
Arvoisa puhemies, yhteinen maatalouspolitiikka, joka luotiin 1950-luvulla, kun jäsenmaita oli vain kuusi, on nyt muutosten edessä. Kaikki - lähes kaikki - tunnustavat, että tämä politiikka ei ole valmis laajentumiseen, jonka jälkeen unioni koostuu yli kahdestakymmenestä maasta. Meidän on siis välttämättä tehtävä joitakin muutoksia, halusimme tai emme. Haluaisimme osallistua muutoksiin. Olemme todellakin sitä mieltä, että komission tekemä Agenda 2000 -ehdotus on hieno ja rohkea aloite. Tunnemme sen keskeiset ajatukset: yleiset tukijärjestelyt on poistettava ja eurooppalaisten maanviljelijöiden on kilpailtava maailmanmarkkinoilla. Meidän on hyväksyttävä tämä WTO-neuvottelujen seuraus, ja uskon itse asiassa myös siihen, että on maatalouden etujen mukaista, että tämä liberalisointi tapahtuu, ja sen avulla voidaan myös lähentää hintoja maailmanmarkkinoilla vallitsevaan hintatasoon. Uskon myös, että se hieman pitemmällä aikavälillä tekee välttämättömäksi koko maitokiintiöjärjestelmän poistamisen. Sitä monet valittavat. Minä en kuitenkaan valita. Mielestäni sen toteuttaminen olisi hyvä ajatus pitkällä aikavälillä. Olen kaiken kaikkiaan sitä mieltä, että on otettava huomioon se, että prosessi, joka aloitetaan Agenda 2000 -ohjelmalla, merkitsee maataloussektorin entistä suurempaa liberalisointia. Me Tanskan sosiaalidemokraatit olemme hyvin tyytyväisiä komission ehdotukseen ja olemme sitä meiltä, että se on välttämätön muutos niin WTO: n sopimusten kuin myös laajentumishankkeen ja koko vallitsevan rahoitustilanteenkin osalta.
Olemme tehneet tarkistuksia moniin parlamentissa esitettyihin ehdotuksiin. Olemme tehneet myös muita tarkistuksia. Olemme sitä mieltä, että komission ehdotus on monilta osin paljon realistisempi kuin se, josta parlamentti on päässyt yksimielisyyteen, ja toivon, että parlamentti ymmärtää, että on todellakin välttämätöntä, että ryhdymme toteuttamaan komission ehdottamaa linjaa. Tilannehan on sellainen, että useat parlamentin esittämistä tarkistuksista, joita vastaan olemme äänestäneet mutta joita edelleen käsitellään, merkitsevät lisäyksen tekemistä talousarvioon sen sijaan, että tehtäisiin vähennys, josta komission ehdotuksessa puhutaan. Joudumme siis etsimään toteuttamiskelpoisen ratkaisun ja meidän on myös pysyttävä aikataulussa. Sen vuoksi on ehdottoman ratkaisevaa, että saamme ilmaista kantamme, kun äänestämme tästä asiasta Brysselissä myöhemmin tammikuussa, ja ehdottoman ratkaisevaa on myös se, että nämä asiat valmistuvat ajoissa, ja sen vuoksi toivotan onnea ja menestystä sekä neuvoston puheenjohtajalle että komission maatalouskomissaarille, ja toivon, että asiat ovat kohdallaan maaliskuussa.

Filippi
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä niiden kollegoiden kanssa, jotka ovat huolissaan siitä, että Agenda 2000: n ympärillä käyty monipuolinen keskustelu johtaa heikkoon tulokseen YMP: n uudistuksen osalta. Vaikeuksia on ollut: niitä nousi esille maataloutta käsittelevässä valiokunnassa käydyssä keskustelussa, jossa emme kyenneet saamaan aikaan kaikki näkemykset kokoavaa yhteistä kantaa suurten alojen uudistuksesta, ja niitä nousi esille jälleen tänä aamuna maatalousneuvoston puheenjohtajan puheenvuorossa, kun hän sanoi, että meidän on pyrittävä kompromissiin ministerineuvoston sisällä, ja me kaikki tiedämme, kuinka vaikeaa tähän kompromissiin pyrkiminen on tähän asti ollut.
Tekisimme kuitenkin väärin, jos käyttäisimme tulkintaa, joka on osin noussut esiin tämän keskustelun kuluessa ja jonka mukaan meillä on toisaalta komissio, innovaatioiden ja uudistusten luoja, ja toisaalta parlamentti, joka ei kykene seuraamaan komission viitoittamalla tiellä. Totuus on valitettavasti toisenlainen, ja olemme sanoneet sen alusta lähtien: komissio on tehnyt mielenkiintoisia ja tärkeitä ehdotuksia, mutta voimavaroja tämän ehdotuksen tukemiseksi ei ole osoitettu riittävästi - ei niin määrällisesti kuin laadullisestikaan. Toisaalta on Ecofin-neuvosto - eilen aamulla Saksan ulkoministeri toisti sen, minkä Englannin ulkoministeri sanoi toimikautensa alussa, eli että meidän on puututtava maatalouteen kustannusten leikkaamiseksi - ja toisaalta on maanviljelijät, jotka ovat huolissaan siitä, että hintojen laskeminen heikentäisi heidän talouttaan.
Meidän on löydettävä ulospääsy tästä tilanteesta ja suunnattava katseemme eteenpäin. Tämän puheenvuoron lopuksi esitänkin vetoomuksen, että korkean tason työryhmä, josta komissaari tänä aamuna ilmoitti ja joka aloittaa työnsä näinä päivinä, yrittäisi ponnistella tosissaan, jotta asiasta saataisiin tehtyä maataloustuottajien etujen mukainen päätös ja jotta saataisiin aikaan synteesi, joka olisi jollakin tavalla yhdenmukainen uudistuksen erittäin kunnianhimoisten tavoitteiden kanssa.

Wilson
Arvoisa puhemies, puhun yleisesti enkä viittaa mihinkään tiettyyn mietintöön. Mitä tahansa politiikkoja sovimme noudattavamme Euroopan maataloudessa vuodesta 2000 lähtien, niiden on oltava helposti ymmärrettäviä, helposti hallittavia ja helposti valvottavia. Yhteistä politiikkaa on edelleen käytettävä uudistuksissamme sosiaalisena välineenä. GATT-neuvotteluiden aikana väitimme, että politiikkamme auttoivat köyhää maaseutua eivätkä tukeneet tuotantoa. Jos olemme ennen väittäneet näin, emme voi nyt väittää, että on väärin rangaista tehokkuudesta.
Meidän on asetettava suurille viljatiloille annettavalle tuelle katto. Meidän on käytettävä tuen mukauttamista, mutta meidän on käytettävä sitä oikeudenmukaisesti ja järkevästi. Meidän on varmistettava, että paikallinen talous ei kärsi kohtuuttomasti. Meidän on kehitettävä hyödylliset ja tehokkaat täydentävät kansalliset politiikat, mutta meidän on varmistettava, että politiikat säilyvät yhteisinä meille kaikille ja että jatkamme yhteisrahoitusta. Meidän on vastustettava siirtymistä takaisin kansalliseen rahoitukseen ja kansallisen politiikan tekoon.
Jos hyväksymme osittaisen kansallisen rahoituksen, vaaditun varainkäytön on oltava pakollista. Pinta-aluetukia koskevalla ehdotuksella on etunsa. Tämä on osa sosiaalista vastuutamme, mutta meidän on säilytettävä epätasaisessa tai muuten vaikeassa pinnanmuodostuksessa työskentelevien maanviljelijöiden tuet ja meidän on varmistettava, että tuki menee sitä tarvitseville - ei suurtilallisille, rikkaille tai vaikutusvaltaisille. Uudelleen jakamisella on varmistettava oikeudenmukaisuus. Joskin meidän pitäisi suhtautua myönteisesti kaikkiin laajamittaista maataloutta lisääviin ehdotuksiin, meidän on varmistettava, että voimme valvoa järjestelmää yksinkertaisesti ja tehokkaasti. Emme saa rakentaa valtavaa byrokratiaa pientilallisten maksettavaksi. Meidän on myös varmistettava, että terveys- ja turvallisuuskulut, kuluttajansuojakulut ja teurastamoiden valvontakulut eivät nouse liian korkeiksi. Tällä hetkellä kotimaassani Walesissa tuntuu olevan enemmän tarkastajia kuin lampaita.
Meidän on myös varmistettava, että soveltuvat alueelliset politiikat ja maatalouspolitiikat tukevat toisiaan eivätkä kilpaile keskenään. Kaikkialla Euroopassa maaseutu köyhtyy ja kadottaa elinvoimaansa, kun taas kaupunkialueet rikastuvat. Maaseudulle tarvitaan paitsi taloudellista tukea myös taloja lomailijoita ja verrattain varakkaita eläkeläisiä varten. Agenda 2000 -ohjelman on YMP: n kautta muodostettava olennainen osa maaseudun taloudessa tarvittavaa tukea.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, yhteisen maatalouspolitiikan edelleen kehittäminen on meidän kaikkien yhteinen asia. Siitä huolimatta tahtoisin sanoa aivan selkeästi, että henkilökohtaisesti en voi hyväksyä interventiohintojen alentamista siinä laajuudessa kuin komissio on ehdottanut. Sallinette minun ottaa kantaa kahteen Graefe zu Baringdorfin mietinnön kohtaan.
Ensinnäkin käsitteeseen hyvät maatalouden käytänteet, jolla tarkoitetaan, että ne tilat, joilla tuotantoa harjoitetaan hyviä maatalouden käytänteitä koskevien sääntöjen mukaisesti, saisivat tulevaisuudessa täysimääräistä tukea. Tämä pätee tietenkin vain siltä osin kuin nämä tilat täyttävät myös muut tässä asetuksessa annetut ehdot. Kaikista niistä maatalousyrittäjien ympäristötoimenpiteiden osana tuottamista palveluista, jotka ylittävät nämä hyvät ammatilliset käytännöt, on tarkoitus maksaa erillinen korvaus esimerkiksi asetuksen 20/78 mukaisesti.
Tarkoituksena on, että jäsenvaltiot voivat objektiivisten kriteerien pohjalta panna toimeen seuraamuksia, mikäli ympäristövaatimuksia ei noudateta, ja myös näiden kriteerien on puolestaan oltava hyviä maatalouden käytänteitä koskevien sääntöjen mukaisia. Tällainen tapa harjoittaa maataloutta on tunnustettava koko Euroopan laajuudelta ja hyväksyttävä sen perustaksi. Mielestäni jäsenvaltioiden täytyisi kehitellä käytäntöjä koskevia sääntöjä, joita ne sitten voivat edistää tarvittavalla tavalla.
Toinen kohta, johon haluaisin puuttua, liittyy maaseudulla vallitsevaan työllisyystilanteeseen. Olemme kaikki selvillä siitä, että maatalouden piirissä toimiville perheillemme täytyy tulevaisuudessa antaa yhä uusia mahdollisuuksia tulojen turvaamiseen. Politiikalla on luotava tälle perusedellytykset, jotta meidän hyvin koulutetut, uudistumiskykyiset maatalousyrittäjämme, jollaisina näen tulevaisuuden maatalouden harjoittajat, pystyvät säilyttämään maaseudun vetovoimaisena. Ekososiaalinen maatalouspolitiikka on mukautettava maatalouden ja maaseudun monipuolisia toimintoja vastaavaksi. Luxemburgissa pidetyssä neuvoston kokouksessa tehtiin päätös eurooppalaisesta maatalousmallista. Tätä on pidettävä keskeisenä kriteerinä seuraavissa WTO-neuvotteluissa, sillä eurooppalainen maatalous eroaa tietenkin olennaisesti muiden WTO-kumppaniemme maataloudesta.

Myller
Arvoisa puhemies, arvoisat neuvoston ja komission edustajat, tulevan yhteisen maatalouspolitiikan keskeisempiä asioita on oltava pyrkimys aktiiviseen maaseutupolitiikkaan ja maatalous- ja maaseutupolitiikan välisen työnjaon selkeyttämiseen. Maaseutu on nähtävä kokonaisuutena. Maaseudun ammattien kirjon on oltava moninainen ja maaseutua on kehitettävä myös luonnonarvoja ja virkistysarvoja kunnioittaen. Pääsy virkistysalueille on turvattava. On päästävä metsiin, niityille, merten ja järvien rannoille. Oikeus luonnossa liikkumiseen ei missään tapauksessa saa olla sidottu omistusoikeuteen, jokamiehenoikeudet on turvattava.
Maatalouspolitiikka vaatii uudistamista. Luonnonmukaisemman maatalouden on oltava normi, ei poikkeus. On todettava, että maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan näkemykset ovat tässä asiassa kohtuullisen lähellä toisiaan.
Maatalouden suoran tuen maksaminen on sidottava ympäristönormien noudattamiseen. Päätökset, joita on tehty sekä Amsterdamin sopimuksen puitteissa että sittemmin Cardiffin huippukokouksessa ympäristön sisällyttämisestä läpäisyperiaatteella kaikkeen EU-politiikkaan, on otettava vakavasti myös maatalouspolitiikassa. Tähän periaatteeseen ei sovi se, että ympäristönormien sitominen tuen maksamiseen jätetään jäsenvaltioiden päätettäväksi. Tällä periaatteella ei päästä tavoitteeseen ympäristön kannalta kestävämmästä maatalouspolitiikasta ja maataloudesta, jonka tuotteiden terveellisyyteen ja turvallisuuteen voidaan luottaa.
Jotta ympäristönäkökulmat voidaan ottaa täysimääräisesti huomioon tulee jäsenvaltioiden yhdessä komission kanssa kehittää ympäristön kannalta kestävän maatalouden käytäntösäännöt. Tukea tulee maksaa vain niille viljelijöille, jotka noudattavat sovittuja sääntöjä. Erityistä maatalouden ympäristötukea tulee maksaa vain hankkeisiin, joilla joko suojellaan luonnonympäristöä tai parannetaan nykyistä maatalousympäristön tilaa. Erityistä huomiota on kiinnitettävä vesien suojeluun. Hyvien maatalouden käytäntösääntöjen käyttämistä on tehostettava mahdollisuudella periä varoja takaisin.
On todella tärkeää, että otetaan huomioon Euroopan unionin moninaisuus, maataloutta on harjoitettava etelästä pohjoiseen. Esimerkiksi Suomessa luomulihatuotanto ei onnistu siten, että eläimet pidetään ulkona ympäri vuoden. Siellähän saattaa olla tähän aikaan vuodesta metri lunta ja kolmekymmentäastetta pakkasta.

Sturdy
Arvoisa puhemies, myös minä haluan toivottaa neuvoston puheenjohtajan tervetulleeksi. En halua toistaa aiemmin tänään sanottuja asioita, mutta haluaisin tuoda esille neuvoston puheenjohtajalle yhden monista seikoista, jotka hän mainitsi: WTO: n. Olen väittänyt pitkään maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa, että on tärkeää, että Agenda 2000 ja WTO ovat hyvin yhteensopivia. Amerikkalaiset eivät ole enkeleitä WTO-neuvotteluissa, ja meidän on oltava hyvin varovaisia, jotta emme jää noissa neuvotteluissa alakynteen. Olen aivan varma, että puheenjohtaja on täysin tietoinen tilanteesta ja varmistaa, että olemme hyvissä asemissa WTO-neuvotteluita varten.
Olin ilahtunut kuullessani herra komissaarin sanovan, että yli 50 % maanviljelijöistä on yli 55-vuotiaita. Itse kuulun juuri ja juuri alle 55-vuotiaisiin - en tosin ole varma, pitääkö tuo paikkansa myös maatalousvaliokunnan jäsenten osalta. Se on hyvin kiperä kysymys: meidän täytyy valmistautua nuorempaa sukupolvea varten, sillä jos lyömme nämä nuoret lakoon, myös vilja lakoaa ja sen myötä koko elinkeino lakastuu.
Haluaisin ilmaista mielipiteeni muutamasta jo mainitusta seikasta. Olen samaa mieltä herra Wilsonin kanssa siitä, että meillä on oltava selkeitä päätöksiä, yhtenäisiä politiikkoja ja jatkuvuutta, koska maatalous tarvitsee jatkuvuutta. Yhdistyneen kuningaskunnan maataloudessa on kolme pääasiallista huolenaihetta. Tulomme olevat laskeneet tänä vuonna 40 %, ja silti puhumme kansallisista budjettivaroista ja yhteisen maatalouspolitiikan uudelleen kansallistamisesta, joka pelottaa Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia, sillä se antaa hallitukselle mahdollisuuden valvoa maatalouteen käytettyjen varojen määrää.
Yksi kollegoistani mainitsi mukauttamisen. Yksi mukauttamisen aiheuttamista oikeutetuista huolenaiheista on se, että se ei ole kaikille oikeudenmukaista. Mukauttaminen on hieno asia, kunhan se koskee omaa maatilaa. Vastustamme sitä täysin.
Toistan lopuksi, että älkää salliko yhteisrahoituksen tarkoittaa yhteisen maatalouspolitiikan uudelleen kansallistamista.

Haug
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, me kaikki tiedämme, että Agenda 2000: sta käytävien neuvottelujen onnistuminen on tiiviisti yhteydessä onnistumiseen Agendan kaikissa eri osissa, toisin sanoen sellaisen kompromissin aikaansaamiseen, jonka kaikki voivat hyväksyä. Yhteisessä maatalouspolitiikassa toteutettavat uudistukset ovat keskeinen pylväs kokonaisrakenteessa, jolla kuitenkin pystytään kannattelemaan Agendan muodostamaa rakennusta ainoastaan yhdessä muiden uudistuspylväiden kanssa. Se merkitsee, että onnistuneen rahoitusuudistuksen suuntaviivat on asetettava jo siinä vaiheessa, kun tehdään sopimuksia yhteisestä maatalouspolitiikasta.
Helposti voi kuitenkin käydä niin, että järkeviä tapoja rahoituksen järjestelemiseksi ei pystytä löytämään ilman vastaavien muutosten toteuttamista maatalousalalla; alalla, joka vaatii lähes 50 % Euroopan unionin talousarviovaroista, ja sallinette minun sanoa, että minua talousalan ihmisenä se tietenkin säväyttää aivan erityisesti.
Puheenjohtaja Santer viittasi aivan oikein siihen, että talousarvion tulevasta rahoituksesta käytävät neuvottelut ovat yksi Agenda 2000: ta koskevien neuvottelujen avainkysymyksistä. Samanaikaisesti rahoitusuudistuksen kanssa on kuitenkin myös tuettava välttämättömiä maatalouspoliittisia uudistuksia. En ole samaa mieltä niistä arvioista, joita komissaari Fischler tänä aamuna esitti. Muutamissa tarkistuksissa ehdotettua maatalouspoliittisten toimenpiteiden yhteisrahoitusta ei nimittäin suinkaan kuulu säännellä maatalousuudistuksen ulkopuolella. Se on meidän näkökulmastamme pikemminkin yksi maataloussektorilla toteutettavaksi ehdotetun uudistuksen onnistumiseen vaikuttavista tekijöistä. Lisäksi se noudattaa suoraan sitä logiikkaa, johon komission ehdottama uudelleen suuntautuminenkin perustuu, siis pyrkimystä pois hintatakuiden käytöstä ja siirtymistä suoriin tulotukiin. Jos pitää paikkansa, että me pystymme tällä uudelleen suuntautumisella tukemaan tehokkaammin maaseutua, silloin komission ei pitäisi ryhtyä jarruttamaan kesken kaiken, vaan sen pitäisi sekä ajatella asia johdonmukaisesti loppuun saakka että ottaa asia hoidettavakseen. Tähän kuuluu silloin sekin, että me luotamme unionin ja jäsenvaltioiden rakennepoliittisissa toimenpiteissä hyväksi havaittuun yhteisvastuullisuuden mekanismiin myös maatalouspolitiikan osalta.
Muutoinkaan, arvoisa komissaari Fischler, en teidän sijassanne jättäisi käyttämättä sitä dynaamisuutta lisäävää vaikutusta, joka yhteisrahoituksesta koituisi. Se todennäköisesti lisää valmiuksia asiallisesti perusteltuun tiiviiseen keskusteluun yhteisen maatalouspolitiikan laajuudesta ja rakenteesta. Tietoisuus uudistusten välttämättömyydestä, sellaisina kuin komissio on niitä ehdottanut, kasvaa jäsenmaissa tuntuvasti, kun maatalousministerit joutuvat vastaisuudessa taistelemaan itselleen osan rahoituksesta maidensa talousministereiltä. Ehdotettu yhteisrahoitus ei itse asiassa olekaan mikään nettomaksajuusongelmien poistamiseen tarkoitettu toimenpide, vaan se on keskeisesti edistävä tekijä, jolla pyritään palauttamaan tasapaino yhtäältä markkina- ja tulopolitiikan ja toisaalta maaseudun rakennepolitiikan välillä. Se ei ole myöskään mikään asioiden kansalliselle tasolle palauttamisen muoto, mitä täällä juuri äsken mainittiin pelättävän. Toivon rouva Johanna Boogerd-Quaakin tavoin, että budjettivaliokunnan enemmistö asettuu yhteisrahoituksen taakse. Nimittäin liki 50 % talousarviosta täytyy saada käytettyä tehokkaasti ja myönteisiä tuloksia tuottavasti, jotta kansalaisille pystytään ylipäätään perustelemaan uskottavasti heidän verovarojensa käyttöä.

Otila
Arvoisa puhemies, yhteisellä maaseutupolitiikalla hallinnoidaan ja ohjataan Sisiliasta Utsjoelle keskenään täysin erilaiset luonnonolosuhteet omaavien maiden maataloutta. Tehtävä on todella vaikea ja pelko siitä, että reuna-alueiden erityisolosuhteet jäävät lopullisissa ratkaisuissa huomioon ottamatta, onkin varsin aiheellinen.
Yksi monista Agenda 2000: n maatalousuudistukseen liittyvistä ongelmista on kaavailut viljapolitiikan kääntämisestä päälaelleen. Komission esittämä viljan hallinnollisen interventiohinnan lasku on ongelmallinen. Samalla komissio esittää, että hallinnollisten hintojen alentaminen korvattaisiin vain puolittain. Viljantuotannon kannattavuus EU: n reuna-alueisiin lukeutuvassa Suomessa on jo nyt huono, joten hinnanalennus heikentäisi tuotantoedellytyksiä entisestään. Alueelliset erityisolosuhteet, suhteellisen alhainen satotaso ja korkea kustannustaso pitää uudistuksessa huomioida.
Eurooppalainen maaseutu tarvitsee tulevaisuudessakin toimivan maatalouden säilyttääkseen elinvoimaisuutensa ja monimuotoisuutensa. Maatalouden kehittyminen vaikuttaa edelleen koko mantereen hyvinvointiin. Maatalouden näivettyminen johtaisi samalla elintarviketeollisuuden, maataloustarviketeollisuuden ja näihin liittyvän kaupan hiipumiseen sekä kuluttajien valintamahdollisuuksien supistumiseen.
Maatalous joutuu muuttumaan vapautuvan maailmankaupan mukana, mutta meidän on pystyttävä vaikuttamaan muutoksen suuntaan ja vauhtiin. Suuntana ei saa olla maatalouden alasajo. Perhevaltaisen maatalouden mallin säilyminen on kiinni Euroopan unionin poliittisesta tahdosta. Jos me jaksamme uskoa eurooppalaisen maataloustuotannon tulevaisuuteen ja tehdä riittävän yksituumaisesti tarvittavat ratkaisut, säilyy Euroopassa ensi vuosituhannellakin elävä, monimuotoinen maa- ja elintarviketalous.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Agenda 2000 -pakettiin sisältyvät YMP: n uudistusta koskeva ehdotus, joka on tarkoitus toteuttaa rakennerahastovarojen ja tänään keskustelun aiheena olevien asetusehdotusten myötä, on yritys, jota on kannustettava sen varovaisuudesta huolimatta. Tosiasia on kuitenkin, että tähän varovaiseen yritykseen vaikuttavat myös kansalliset tasapainopolitiikat ja todellisen innovatiivisen signaalin puuttuminen. Synteesissä tai kompromississa, kuten puheenjohtaja Funke tänä aamuna tarkoituksellisesti ja moneen otteeseen muistutti, on kuitenkin otettava huomioon vanha kulttuuri, joka on kaukana kuluttajien ja tuottajien todellisista eduista.
Korkean tason työryhmät, käynnissä olevat sovittelutoimet, epäviralliset kontaktit, talousarvion koskemattomuutta koskeva vaatimukset sekä toisaalta halu palata kansallistamiseen kuvastavat selvästi talouden ja politiikan välistä etäisyyttä. Maataloustyöntekijöiden tulot ovat pienentyneet. Hintojen lasku on ajanut eurooppalaisia tuottajia kilpailuun, joka on usein tapahtunut laadun ja sosiaalisten takeiden kustannuksella sen lisäksi, että se on myös johtanut hygieniaa ja terveyttä koskevien sääntöjen taantumiseen.
Emme voi koskaan unohtaa BSE: tä ja sitä, miten se vaikutti kansalaisten luottamukseen. Vielä kauhistuttavampaa on kuitenkin se, että sentyyppistä tuotantokulttuuria, joka loi edellytykset BSE: lle, ei ole vielä kukistettu. Tuottaminen tuottamisen vuoksi, palkkioiden keplottelemiseksi, tieteellisen tutkimuksen väärinkäyttö, säännöt, jotka hankaloittavat transgeenisten tuotteiden valvontaa ja lupamenettelyjä kuluttajatasolla, antibioottien käyttö sekä kasvien ja eläinten kasvun edistämistekniikat ovat edelleen tätä päivää. Ne ovat erikoistuneet ja kehittyneet niin pitkälle, että niitä on vaikeaa havaita, ja ilmiön laajeneminen on jatkunut vielä BSE-kriisin jälkeenkin. Millaisen vastauksen annamme näihin kysymyksiin ja näihin ulkoisiin kustannuksiin?

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, parlamentin espanjalaisjäsenenä minun on ilmaistava pettymykseni komission maitoalan yhteisestä markkinajärjestelystä antamaan ehdotukseen, sillä komissio on mielestäni jättänyt käyttämättä loistavan tilaisuuden ehdottaa todellista uudistusta, joka palauttaisi jälleen tasapainon tälle alalle Euroopan unionissa.
Arvoisa komissaari, tiedätte hyvin, että maassani pyydetään kiintiöiden lisäämistä miljoonalla tonnilla, kun te esitätte meille luonnoksessanne noin 220 000: ta, paljon vähemmän kuin me tarvitsemme. Selvästikään ei voida perustella sitä, että Espanjan kaltaisella maalla, jolla on 12 %: n osuus unionin maitotiloista, 11 %: n osuus sen väestöstä ja 6 %: n osuus maidon kulutuksesta, on vain 4, 67 %: n osuus yhteisön koko maitokiintiöstä. Sitä vastoin toisten jäsenvaltioiden kiintiöitä lisätään huomattavasti, vaikka ne eivät sitä tarvitse eivätkä ne ole koskaan sitä pyytäneet.
En voi hyväksyä myöskään sitä, että uusia kiintiöitä myönnettäessä on unohdettu muita huonommassa asemassa olevat alueet, jotka pitäisi sisällyttää vuoristoalueiden yhteyteen. Mielestäni ei myöskään voida hyväksyä sitä, että " virtuaalilehmään" liittyvään järjestelmään perustuvalla palkkioiden laskutavalla rangaistaan selvästi niitä maita, joiden kiintiö on riittämätön ja joiden tuotantomäärät ovat yhteisön keskitason alapuolella.
Lopuksi sanoisin, arvoisa komissaari, ettei mielestäni voida hyväksyä myöskään sitä, että monilla maitotiloilla olevat epäoikeudenmukaiset ja riittämättömät rasvan viitemäärät säilytetään. Sitä ei voida perustella, että espanjalainen karjankasvattaja saa tuottaa vain sellaista maitoa, jonka keskimääräinen rasvapitoisuus on 3, 63 % ja että tanskalainen karjankasvattaja saa sitä vastoin tuottaa sellaista maitoa, jonka rasvapitoisuus on 4, 31 %.
Kuten te tiedätte, tästä on vakavia seurauksia paitsi tulotasoon myös tilojen laatuun ja elinkelpoisuuteen. Arvoisa komissaari, ehkäpä tilapäinen ratkaisu voisi olla se, että kaikki tuotettu maito, jonka rasvan viitemäärän keskiarvo on alle 4 %, vapautettaisiin lisämaksusta.

Berger
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, uskon, että mihin tahansa tulokseen Agenda 2000: n maatalouspakettia koskevissa äänestyksissä päädymmekin, ja mitä tahansa ministerineuvosto sitten loppujen lopuksi asiasta päättääkin, on selvää, että me vaadimme ja meidän kaiketi täytyykin vaatia eurooppalaisilta maatalouden harjoittajilta suuria uudelleenjärjestelyjä. Olen kuitenkin saanut sen vaikutelman, että teemme sekä kansallisella että eurooppalaisella tasolla yhä vielä liian vähän helpottaaksemme näitä maataloudenharjoittajien uudelleenjärjestelyjä ja tukeaksemme heitä niissä.
Valitettavasti on niin, että usein myös juuri perinteiset maatalousalan järjestöt itse ovat olleet niitä, jotka ovat, torjuessaan summittaisesti jokaisen uudistuksen, unohtaneet kiinnittää jäsenistönsä huomiota jo hyvissä ajoin uusiin mahdollisuuksiin. Näitä uusia mahdollisuuksia sisältyy komission maatalousuudistuspakettiin sen kaikesta kovuudesta huolimatta.
Enemmistölle Euroopan maataloudenharjoittajista - ja näitä ovat pienehköt tilat - uudistuspaketti on kyllä oikeansuuntainen, joskin se myös toteutuu monesti ekologisten ja sosiaalisten tukikriteerien kannalta katsottuna liian ponnettomasti ja liian vähän sitovasti. Kuitenkin juuri pienehköt tilat ovat olleet tähän mennessä huomattavasti valmiimpia hyväksymään uudelleenjärjestelyt ja tarttumaan niihin aktiivisesti. Me kuitenkin jätämme heidät tässä monesti yksin.
Vertailun vuoksi haluaisin nostaa esiin ne tärkeät ja oikeat toimenpiteet, joita komissio ja jäsenvaltiot ovat käynnistäneet valmistellakseen liikeyrityksiä ja pankkeja euron käyttöönottoon. Liikeyritykset ja pankithan eivät ole kaikkein neuvottomimpia organisaatioita. Siitä huolimatta olemme auttaneet niitä. Me parlamentin jäsenetkin olemme sentään saaneet juuri komissiolta lahjaksi yhdellä eurolla varustetun avaimenperän.
Paljon tärkeämpää olisi aloittaa kampanja, jolla tuemme maataloudenharjoittajia, ei vain käytäntöön liittyvissä uudelleenvarustautumis- ja uudelleenjärjestelykysymyksissä, vaan osoittamalla heille myös jotakin sen tapaista kuin moraalista tukea. Saatan monesti ymmärtää hyvin sen, jos maataloudenharjoittajat tuntevat tulleensa rajatuiksi eurooppalaisen politiikan ulkopuolelle ja olevansa pysyvästi anelijan osaan jääneitä ulkopuolisia.
Meidän on pyrittävä parantamaan vielä voimallisemmin sitä arvoa ja myös niitä mielikuvia, joita liittyy maatilojen välittömästi maataloustuotantoon liittymättömiin suoritteisiin palveluina ja työnä, sekä parantamaan hintatakuista suoriin tukiin siirtymisen hyväksyttävyyttä.

Virgin
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, Agenda 2000 on komission tekemä pitkälle menevä ehdotus maatalouspolitiikan muuttamiseksi. Siinä ehdotetaan hintojen alentamista maailmanmarkkinoilla vallitsevaan hintatasoon nähden maidon, naudanlihan ja viljan osalta. Hinnan alennusta kompensoi osittain korvausten lisääminen pinta-alatukien ja eläinkohtaisten tukien muodossa. Mielestäni on tärkeää noudattaa komission periaatetta, jonka mukaan tämä kompensaatio on tehtävä oikeudenmukaisesti esimerkiksi maidon tuotantoon nähden. Joissakin tapauksissa parlamentti ehdottaa pienempiä hinnanalennuksia ja siten myös pienempiä kiinteitä korvauksia. Minun on todettava, että mielestäni komission ehdotus on parempi ja harkitumpi ja ansaitsee sen vuoksi tukemme.
Talousarvioon kohdistuu kylläkin suurempi paine, kun kiinteitä korvauksia lisätään, mutta eurooppalaisia kuluttajia ja veronmaksajia kompensoidaan vielä enemmän tärkeiden elintarvikkeiden alhaisempien hintojen kautta. Talousarvioon kohdistuva kuormitus vähenee todennäköisesti ajan myötä. Useimpien ennusteiden mukaan kyseisten tuotteiden maailmanmarkkinoiden hintataso nousee ja kiinteistä korvauksista voidaan silloin vähitellen luopua.
Joidenkin parlamentin tekemien ehdotusten vaarana on, että mennään puolitiehen ja vaikeutetaan Euroopan talouden toimimista maailmamarkkinoilla ja sitä, että sen kilpailukyky saadaan nostettua tasolle, joka on aivan välttämätön, jotta voisimme selvitä pitkällä aikavälillä.
Myös komission ehdotuksissa on muutamia kauneusvirheitä. Niiden maiden, jotka eivät voi viljellä säiliörehumaissia, olisi saatava oikeudenmukaista korvausta. Keskustelussa on mainittu, että 20 % maanviljelijöistä saa 80 % tuista, mutta useimmat maanviljelijät kuuluvat kuitenkin tähän 20 %: iin; siihen kuuluu perheviljelijät. Ne harvat, jotka ovat rikkaita ja jotka sattuvat omistamaan suuria pinta-aloja, muodostavat tässä tapauksessa erittäin pienen ryhmän.

Thomas
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa pahoittelemalla sitä, että maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta ei päässyt mihinkään lopputulokseen näistä mietinnöistä valiokunnan kokouksessa. Minusta on valitettavaa, että kukaan ei ole vielä maininnut sitä. Kuitenkin monien maataloutta käsittelevän valiokunnan kollegojeni mielipiteet tuntuvat valitettavasti edustavan kansallisia etuja eivätkä komission esille tuomaa maailmanlaajuista näkemystä. Maailmanlaajuisen näkemyksen on vallittava, jos aiomme edistyä tällä tärkeällä alalla.
Komission ennustamat tukien pienentämiset eivät ole vain toivottavia vaan myös elintärkeitä laajentumisen ja WTO-sitoutumustemme kannalta, puhumattakaan niistä ihmisistä, jotka ovat oikeutetusti kritisoineet tämän alan tukitasoa. Minulla on kuitenkin epäilykseni siitä, onnistutaanko ehdotuksilla laskemaan maataloustuotteiden kuluttajahintoja, mutta toivon todella, että komission ennustukset pitävät paikkansa.
Maaseudun ympäristöä suojelevien ja laajamittaisempiin maanviljelymenetelmiin kannustavien toimien käyttöönotto on myönteistä, mutta haluaisin kiinnittää huomiota sen joustavuuden määrään, jota jäsenvaltioille on ehdotettu ja jonka puitteissa ne voisivat päättää omista prioriteeteistaan eli kansallisista budjettivaroista naudanliha- ja maitoaloilla, palkkioiden liittämisestä ympäristötekijöihin ja työvoimakriteereistä. Vaikkakin joustavuus on suositeltavaa, meidän on varottava luomasta tilannetta, jossa kilpailu ei ole mahdollista ja joka jakaa Euroopan maanviljelijät.
Lopuksi sanoisin, että tarvitsemme uudistuksen. Useimmat tämän parlamentin jäsenet hyväksyvät sen. Toivon, että kollegani voivat olla realistisia äänestäessään 28. tammikuuta ja varmistaa, että ainakin komission ehdotukset hyväksytään.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, komissio teki oikein suositellessaan, että Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston roolia laajennetaan, ja se ryhtyy myös muihin toimiin, joiden tavoitteena on maaseudun kehittäminen. Lisäksi osana rahoitusjärjestelmän uudistamista myös maataloustuotteiden laatua pitää parantaa. Näin tuetaan sekä tuottajaa kansainvälisessä kilpailussa että kuluttajaa, koska hän saa parempia tuotteita. Lisäksi mielestäni ohjausrahastosta pitää rahoittaa kaikkia maaseutua kehittäviä toimenpiteitä, mukaan luettuina rakenteelliset toimenpiteet, ympäristö- ja metsitystoimenpiteet samoin kuin hyvitykset epäsuotuisille alueille.
Yhteinen maatalouspolitiikka on unionin eurooppalaisen integraation peruskiviä, ja sillä tuetaan maatalousalan kehittämistä. Mahdollinen yhteisrahoitus johtaa käytännössä yhteisen maatalouspolitiikan kansallistamiseen, vaikkakin vain osaksi, ja se vahingoittaa erityisesti maita, joiden taloudet jäävät alle yhteisön keskiarvon, kuten Kreikkaa ja muita eteläisiä maita, ja samalla se vaikuttaa kielteisesti yhteisön maatalouden kehittämiseen. Tästä syystä vastustan ehdottomasti kaikkia lakiehdotuksia ja tarkistuksia, jotka mitätöivät yhteisen maatalouspolitiikan perusluonteen ja joilla heitetään romukoppaan taloudellisen ja sosiaalisen koheesion ja solidaarisuuden periaatteet. Unioni ei voi asettaa Euroopan maatalouden rahoitusta Prokrusteen vuoteeseen - eli sijoittaa väkivalloin vanhaan kaavaan - tyydyttääkseen joidenkin jäsenvaltioiden vaatimuksia niiden maksuosuuksien vähentämisestä. Arvoisa puhemies, tämän takia olisi hyödyllistä tarkastella näiden maiden maksuosuuksien lisäksi myös hyötyä, jonka ne saavat Euroopan unionin miljoonien ostajien yhteismarkkinoista. Olen siis sitä mieltä, että koheesion ja solidaarisuuden periaatteet vaativat, että maatalouspolitiikka pysyy puhtaasti yhteisenä, ja että ymmärretään kansallistamisyritysten avaavan vaarallisella tavalla tien tämän politiikan asteittaiseen mitätöimiseen, joka johtaa Euroopan unionin yhteiskunnallisten siteiden syöpymiseen.
Lopuksi olen eri mieltä ehdotuksesta antaa tukirahastosta liittymistä edeltävää rahoitusta maataloutta koskeville toimenpiteille jäsenehdokasmaissa, ja kannatan sitä, että kirjataan erillinen liittymistä edeltävän avun menoluokka, joka ei sisälly maatalouden suuntaviivoihin.

Santini
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olemme odottaneet tätä uudistuksen uudistusta seitsemän vuotta. Nyt kun se on valmis, emme tosiaankaan voi sanoa sen ansaitsevan fanfaareja nykymuodossaan.
Sanokaamme vielä kerran, että komission ehdotukset syrjivät selvästi Alppien eteläpuoleisia maita, joita voimme kutsua vaikka Euroopan eteläiseksi reuna-alueeksi. Tulevaisuutta koskevissa ehdotuksissa ei kyetä pureutumaan syvällisesti todellisiin ongelmiin.
Toinen syy tyytymättömyyteen liittyy siihen työhön, jota me parlamentin jäsenet olemme tehneet, tai pikemminkin emme ole tehneet, sillä viidestä käsiteltävästä mietinnöstä vain yksi on saanut maataloutta sekä maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan hyväksynnän. En uskalla kuvitella, mitä tapahtuu ensi viikolla, kun alamme keskustella viinin YMJ: n uudistuksesta.
Meidän on sanottava, että kaiken kaikkiaan näillä ehdotuksilla on suuri merkitys sekä alueiden että ennen kaikkea ajan osalta. Puhutaan vuoteen 2006 liittyvästä tulevasta tavoitteesta, mutta todennäköisesti tämän uudistusyrityksen vaikutukset näkyvät vielä paljon myöhemmin. Puhutaan Euroopan avautumisesta itään päin, puhutaan ennen kaikkea tarkan huomion kiinnittämisestä siihen, mitä tapahtuu lännessä, eli WTO: n vaatimuksiin. Arvoisa komissaari, olisi ehkä syytä kiinnittää hieman enemmän huomiota ihmiseen, maanviljelijään, joka on kenties yhä melko valmistautumaton kaikkien näiden tapahtumien edessä. Maailmanlaajuistumisen haaste koskettaa häntä henkilökohtaisesti, mutta ehkä vielä ei ole kiinnitetty riittävästi huomiota Euroopan maatalousalaa vaivaavaan kehnoon kilpailukykyyn. Siirtymävaihe on rankka, kerrankin voisimme sanoa, että byrokratia on ottanut huomioon jopa Euroopan kansalaisten kasvu- ja sopeutumistahdin.
Haluan vielä ilmaista olevani eräässä mielessä tyytyväinen siihen erityishuomioon, jota tässä uudistuksessa kiinnitetään syrjäisiin alueisiin, esimerkiksi vuoristoalueisiin, hyväksymällä 1 %: a suurempi maitokiintiö, sekä huomioon, jota on kiinnitetty erityisesti nuoriin yrittäjiin. Kyse on todellakin lajin kuolemisesta sukupuuttoon, arvoisa komissaari, sillä joka vuosi maatalousyrittäjien määrä vähenee 3 %.

Mayer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, tässä suurten tapahtumien varjossa maatalousalasta on sanottu jo paljon, vaan ei vielä kaikkien suusta, lisään siihen. Sen vuoksi esitän vain aivan lyhyen huomautuksen Graefe zu Baringdorfin mietinnöstä, suorista tuista ja tukien asteittaisesta alentamisesta. Nähdäkseni on totta, että eurooppalainen maatalous tarvitsee pitempiaikaisia vakaita perusedellytyksiä, mutta myös sen kilpailukykyä on parannettava, jotta se pystyisi vielä elintarviketuotannon lisäksi huolehtimaan myös sille eurooppalaisen maatalousmallin mukaisesti kuuluvista, koko yhteiskunnan kannalta suurista lisätehtävistä, esimerkiksi kulttuurimaisemien säilyttämisestä tai ympäristönhoidosta kaiken kaikkiaan.
Komission ehdotukset ovat johdonmukaisia. Jos nykäisee yhdestä kohdasta, liikahtaa jokin toinenkin nurkka. Mutta ne ovat silti myös hyvin ankaria. Mielestäni yksittäisten tilojen tilannetta ei ole otettu niissä riittävästi huomioon. Hinnanalennuksista maksetut korvaukset, jotka ovat olleet käytössä vuoden 1992 uudistuksesta lähtien, ovat kuitenkin lähes aina olleet oikeastaan vain osittainen korvaus niistä menetyksistä, joita maatalousyrittäjille on hinnanalennuksista aiemmin syntynyt ja syntyy yhä edelleen. Ne ovat välttämättömiä, jotta laaja-alaista maataloustuotantoa yleensä pystyttäisiin pitämään yllä. Tällöin olisi edellytettävä hyvien maatalouden käytäntöjen noudattamista. Pinta-alaltaan ja karjamääriltään kookkaille tiloille maksetaan kuitenkin suuria summia, ja tämä on antanut monesti aihetta myös kritiikkiin.
Olen siksi sitä mieltä, että tukien asteittainen alentaminen on tarpeen. Hyvin suurilla tiloilla kustannusten asteittainen alentaminen on helpommin toteutettavissa kuin pienehköillä perhetiloilla. Jotta tilannetta voitaisiin pitää myös perhetilojen kannalta edes jossakin määrin oikeudenmukaisena, asteittainen alentaminen on tarpeen. Kyse onkin siitä, millä tavoin se olisi toteutettava.

Lulling
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa ministeri, näiden kahden minuutin aikana, jotka minulla on käytettävissäni tässä tärkeässä keskustelussa, joudun rajoittumaan siihen, että totean vain aivan selkeästi, että kun otetaan huomioon käsiteltävänä olevien uudistusehdotusten elintärkeä merkitys eurooppalaiselle maataloudelle, näillä ehdotuksilla saattaa olla ennalta arvaamattomia vaikutuksia maatalouteen ja myös koko Euroopan talouteen ja yhteiskuntaan kokonaisuutena. Ne eivät sen vuoksi olekaan hyväksyttävissä ilman sen suuntaisia muutoksia, joita puolueryhmäni on niihin suosittanut. Ehdotukset eivät muuten ole myöskään Luxemburgin vuoden 1997 huippukokouksen päätösten mukaisia.
Saanen joka tapauksessa muistuttaa teille, että sen jälkeen, kun maatalousministerit olivat käyneet periaatekeskustelun eurooppalaisesta maatalousmallista, EU: n maatalousneuvosto vaati 19. marraskuuta 1997 Luxemburgissa yksimielisesti, että maatalousuudistuksen yksityiskohtaiset säännöt olisi muovattava sellaisiksi, että niillä turvattaisiin eurooppalaisen maatalousmallin säilyminen. Luxemburgin huippukokouksessa joulukuussa 1997 tämä vaatimus sitten hyväksyttiin. Valtion-ja hallitusten päämiehet ilmaisivat siten sekä vastustavansa eurooppalaisen maatalouden yksipuolista purkamista että kannattavansa jo olemassa olevan eurooppalaisen maatalousmallin ja sen monipuolisiin toimintoihin liittyvien roolien edelleen kehittämistä Euroopan kaikilla alueilla, mikä edellyttää sitä, että tämän uudistuksen yksityiskohtaiset säännöt, joista tänään keskustelemme, on muovattava sellaisiksi, että niiden turvin voidaan päästä taloudellisesti järkeviin ja sosiaalisesti hyväksyttäviin ratkaisuihin ja maataloudenharjoittajat voivat päästä siten kohtuullisiin tuloihin.
Minkä vuoksi komissio on näitä luonnoksiaan esittäessään kantanut niin vähän huolta mainituista korkeimmalla poliittisella tasolla hyväksytyistä vaihtoehdoista? Sehän on oikeastaan uskomatonta! Omassa pienessä kotimaassani nämä ehdotukset nykyisessä muodossaan merkitsisivät jyrkkiä tulonmenetyksiä, joiden kokonaissumma olisi 650 miljoonaa frangia, jonka seurauksena maataloudesta tulisi vielä paljon riippuvaisempi julkisesta rahoituksesta kuin tähän mennessä on osattu ennakoida. Se ei käy päinsä!
Vielä pari sanaa Luxemburgin maataloudelle niin tärkeästä maidontuotannosta. Maitokiintiöt on säilytettävä, ainakin siitä olemme yksimielisiä. Meidän ehdotuksemme, sellaisena kuin esittelijä Goepel on ne täällä esitellyt, ovat kuitenkin ehdoton raja, mikäli haluamme estää maidontuotannon häviämisen kokonaan monilta Euroopan alueilta. Pelkäänpä, arvoisa komissaari Fischler, että elättelette ylisuuria odotuksia pyrkiessänne nyt uskottelemaan meille, että ehdottamienne maatalousyrittäjien tappioksi koituvien jyrkkien hinnanalennusten ansiosta kuluttajat pääsisivät nauttimaan kaikkiaan 10-17 miljardin euron suuruisista hinnanalennuksista. Hintojen taittuminen naudanliha- ja sianliha-aloillahan on osoittanut meille, että näin ei ole asianlaita, ettekä tekään sentään ole saaneet haltuunne kaikkea poliittista viisautta. Kuunnelkaa hieman meitä ja myös maatalousyrittäjiä, niin silloin varmasti löydämme asiaan tasapuolisen järjestelyn!

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät jäsenet, eräs vanha virhe jarruttaa karjankasvatusalan kehitystä sellaisilla Espanjan taloudellisesti heikommin kehittyneillä alueilla kuten Galiciassa, joka on Euroopan aluepolitiikan tavoitteen 1 alue ja joka on selvästi perinteinen karjankasvatusalue: kyseessä on riittämätön maitokiintiö, joka myönnettiin Espanjalle maan liittyessä silloiseen ETYyn. Espanja - ja erityisesti Galicia - on sen vuoksi jatkuvasti vaatinut itselleen suurempaa maitokiintiötä.
Pyydämme tarkistuksissamme, että tietyille epäoikeudenmukaisessa asemassa oleville alueille myönnettäviin lisäkiintiöihin kiinnitettäisiin erityistä huomiota ja näin korjattaisiin tämä Euroopan taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vakava este tietyillä muita huonommassa asemassa olevilla alueilla, jotka tarvitsevat Euroopan unionin yhteisesti rahoittamaa erityistä rakenneuudistusohjelmaa voidakseen kehittyä ja olla kilpailukykyisiä.
Koska alalla on näillä alueilla rakenteellisia puutteita, pyydämme, ettei palkkioita myönnettäisi yhteisön maidon keskituoton perusteella, kuten komissio pyytää, vaan todellisen kansallisen tai alueellisen keskituoton perusteella, joka eroaa suuresti yhteisön virtuaalituotosta. Kaiken kukkuraksi naudanliha, joka voisi osaksi lievittää ongelmaa, on jätetty pois unionin palkkioista, joissa ei oteta huomioon vasikoita. Vaadimme sen säätelyä ja ottamista mukaan palkkioiden piiriin sekä teurastuspalkkion myöntämiseen vaadittavan ikärajan laskemista kahdeksaan kuukauteen. Näin voitaisiin helpottaa sitä vakavaa ja epäoikeudenmukaista tilannetta, joka vallitsee Galician muuten niin lupaavalla karjankasvatusalalla. Vetoamme eurooppalaisiin kollegoihimme, että he tukisivat tarkistuksiamme solidaarisuuden ja oikeudenmukaisuuden hyväksi.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, tunnuslauseen " pisara kovertaa kovankin kiven" mukaisesti toivomme, että tämänpäiväisellä keskustelulla olisi jotakin vaikutusta. Euroopan maatalousyrittäjäperheet tarvitsevat luotettavan poliittisen kehyksen. Vuoden 1992 uudistuksella otettiin käyttöön maatalouden harjoittajille maksettavat hintojen alentamiseen perustuneet suorat tuet. Nyt, arvoisa komissaari, komissio esittää näiden suorien tukien maksamiselle vain hyvin epämääräisiä kriteerejä ja nämä saatetaan jopa jättää myös yksittäisten jäsenvaltioiden itsensä päätettäviksi.
Me tarvitsemme kuitenkin juuri myös tässä kaikkien Euroopan maataloudenharjoittajien tasavertaista kohtelua. Ei saa jäädä kansallisten päätösten varaan, kuinka korkeita tiloille maksettavat suorat tuet ovat ja mitä lisävaatimuksia niille asetetaan. Vain sillä tavoin pystytään viime kädessä välttämään markkinoiden ja kilpailun vääristyminen. Maataloudenharjoittajille on oltava luotettava mittapuu, johon he voivat perustaa laskelmansa, ja heillä on lisäksi oltava myös mahdollisuus taloudellisten ja onnistuneiden suunnitelmien laatimiseen.
Komissio katsoo välttämättömäksi sopeutumisen maailmanmarkkinoihin. Sen mukaan eurooppalaisen maatalouden tulisi toimia maailmanlaajuisen kilpailun alaisena, mutta samalla sen maksettavaksi sälytettäisiin lisäkulut, jotka johtuvat Euroopan korkeista ympäristö- ja sosiaalistandardeista. Mutta miten oikein pystytään olemaan kilpailukykyisiä, kun edellytykset ovat maailmanlaajuisesti niin erilaiset? Maataloudelle maksettavia suoria tukia täytyy minun mielestäni tarkastella myös ottamalla huomioon tavallista vaikeammat luonnonoloista johtuvat tuotantoedellytykset. Älkäämme unohtako tätä: maatalousyrittäjäperheet hoitavat ja pitävät yllä kulttuurimaisemaa.
Vaadin komissiota ottamaan edellä mainitut kriteerit päätöstensä pohjaksi kaikissa asiaa koskevissa jatkopohdinnoissa ja maataloudelle asettamissaan lisävaatimuksissa. Hyviä maatalouden käytäntöjä - kollega Schierhuber jo mainitsikin nämä ja kollega Mayer käsitteli niitä - on pidettävä tulevaisuudessa lähtökohtana. Meidän on löydettävä eurooppalaiselle maataloudelle kehys, jonka rajoissa Euroopan maatalousyrittäjät pystyvät vastaisuudessa selviytymään myös maailmanmarkkinoilla.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, on olemassa saksalainen sanonta, joka kuuluu: kaikki on tullut tänään jo sanotuksi, mutta ei vielä kaikkien suusta. Vain harvoin on EU: n puheenjohtajuuteen liitetty yhtä suuria odotuksia kuin Saksan puheenjohtajakauteen vuoden 1999 ensimmäisellä puolivuotiskaudella. Agenda 2000: n saattamista onnelliseen päätökseen voisi verrata lähes ympyrän neliöimiseen.
Ehdotusten saaman torjuvan suhtautumisen, arvoisa ministeri Funke, ehtinette mahdollisesti vielä viemään ajoissa mukananne neuvoston kokouspöytään. Uuden maatalouspolitiikan sisältöjen on oltava pian valmiina, siis helmikuun loppuun mennessä, ja kysymykseni kuuluu: muovaavatko maatalousministerit sitten ylipäänsä enää politiikkaa vai määräävätkö valtion- ja hallitusten päämiehet maaliskuun huipputapaamisessa sille rahoituskehyksen? Kysymysluettelojen aika on ohitettu jo ajat sitten. Tarvitaan konkreettisia vaihtoehtoja ja meidän maatalousyrittäjämme haluavat vihdoinkin tietää, mihin olemme matkalla.
Saksan ulkoministeri Fischer vaati eilen täällä täysistunnossa maatalousmenojen pienentämistä. Samalla hän kuitenkin lupasi tukensa Euroopan maatalousyrittäjille. Arvoisa ministeri Funke, te varmaankin pystytte selittämään hyvin tämän spagaatin meidän maatalousyrittäjillemme. Te puhutte hyvin selvää kieltä, mikä todella miellyttää minua suuresti; te ette ole tottunut tähän teknokraattien käyttämään kieleen ja pyydän, että ette sitä opettelisikaan. Sen sijaan sitä, että vähällä rahalla olisi saatava aikaan sama kuin vielä vähemmällä rahalla, pidän kyllä jo hyvin vaikeana tehtävänä.
Taloudellinen liikkumavara jää ratkaisumahdollisuuksia etsittäessä vähäiseksi, liikuteltavissa oleva massa ei ole erityisen suuri. Kenties tämä uudistus on myös viimeinen tilaisuus päästä osingoille yhteisestä potista. Itälaajentumisen jälkeen merkit viittaavat yhä voimallisempaan liberalisointiin, sen tietävät meidän maatalousyrittäjämme, mutta nyt Agendassa neuvoteltavana olevat ratkaisut muodostavat minun nähdäkseni asiassa vain välietapin. Maatalouspolitiikka joutuu vuonna 2005, siis ensimmäisten Keski- ja Itä-Euroopan maiden jäseneksi liittymisen jälkeen, taas kerran koetukselle.
Hinnanalennuksia koskevasta keskustelusta en todellakaan voi maatalousyrittäjänä olla samaa mieltä. En myöskään ole koko niinä 20 vuotena, jotka olen työskennellyt ammatikseni maatalouspolitiikan parissa, vielä koskaan nähnyt, että kuluttajahinnat olisivat muuttuneet edullisemmiksi maataloushintojen laskiessa. Herra Funk puhuikin jo tästä aamupäivällä. On olemassa saksalainen sanonta, joka on sisällöltään seuraava: vaikka vilja halpenee, käy leipä entistä kalliimmaksi. Voisin yhtä hyvin lisätä siihen: vaikka maito vain halpenee, jogurtti vain kallistuu; siitä voitte olla jokseenkin varmoja.
Suoria tukia koskevien yhteisten sääntöjen määrittelemisestä - joka kuului minun tehtäviini esittelijän avustajana - kysyisin siis mielelläni vielä seuraavaa: millaisiin maksuvelvoitteisiin, arvoisa komissaari, näiden alueiden täytyy sitten pitävästi sitoutua maataloudenharjoittajiinsa nähden, jos ne nyt teidän arvovaltaanne tukeutuen pystyvät asettamaan entistä kovempia ympäristövaatimuksia, niin kuin on ajateltu? Tiedän, mistä puhun, sillä olen itse kotoisin Nordrhein-Westfalenin osavaltiosta. Entistä ankarammista ympäristövaatimuksista sikäläiset maataloudenharjoittajat kenties vielä selviytyvät, mutta ilmaan jää leijumaan kysymys: kuka sen maksaa?
Toinen ja viimeinen kysymykseni koskee tiloille maksettavien suorien tukien porrastamista työntekijämäärän mukaan, kuten Graefe zu Baringdorf on aina ehdottanut. Sanokaa vain tämä: hyväksyttekö te tarkistuksen 27 vai ette? Sittenhän pääsemmekin jo asiasta yksimielisyyteen.

McCartin
Arvoisa puhemies, kun herra Andriessenista tuli komissaari vuosia sitten, olin jo parlamentin jäsen. Sanoin hänelle, että hänen suuri haasteensa oli tehdä Euroopan maataloudesta kilpailukykyinen. Sen jälkeen ei ole enää puhuttu Euroopan maatalouden tekemisestä kilpailukykyiseksi, mutta haluan kiittää komissaari Fischleriä siitä, että hän jatkaa aiheen parissa työskentelyä ja ainakin antaa toivoa siitä, että Euroopan maatalous voi ottaa paikkansa maailmassa ja oman osuutensa maailman markkinoista.
Vaikka maailman väestö kasvaa 80 miljoonalla ihmisellä vuosittain, kaiken ei tarvitse olla tuhoon tuomittua. Meidän pitäisi suunnitella ja laatia jonkinlainen toimintasuunnitelma, jonka avulla voimme toimittaa tavaraa näille markkinoille. Oli omituista lukea lehdestä tänä aamuna, että Argentiinaan tuodaan naudanlihaa tällä hetkellä. Se on maailmankolkka, jota pidimme suurena kilpailijana ja uhkana. Ilmasto-olosuhteiden vuoksi Australia toimittaa Argentiinalle naudanlihaa. Tämä antaa meille syytä uskoa, että asiat eivät aina pysy muuttumattomina. MacSharryn uudistuksen aikoihin ehdotimme tuotannon vähentämistä ja elintarvikkeiden tuonnin lisäämistä. Nyt ehdotamme suuremman osuuden valtaamista maailman markkinoilta. Suhtaudun siihen myönteisesti.
Olin hieman pettynyt, kun neuvoston puheenjohtaja puhui enemmän eläintensuojelusta, ympäristökysymyksistä ja kuluttajansuojasta kuin maanviljelijöiden toimeentulosta. Joskin hyväksyn hänen mielipiteensä noista kysymyksistä, emme voi käsitellä noita ideoita erillään tarpeesta turvata maanviljelijöille riittävä toimeentulo. Maanviljelijät saattavat valittaa yhteisestä maatalouspolitiikasta, mutta ilman sitä Euroopan tilanne olisi huonompi. Niinpä olisin hyvin huolestunut kaikista yrityksistä siirtää yhteisen maatalouspolitiikan kuluja tai päätöksentekoa takaisin jäsenvaltioille. Emme saa missään tapauksessa antaa tämän tapahtua. EU: ssa on hyvin monenlaisia valtioita ja ilmasto-oloja ja yhteinen maatalouspolitiikka on säästänyt meidät paineilta, jotka maaseudun väestön määrän huomattava väheneminen viime vuosina olisi aiheuttanut. Meillä on toimiva politiikka. Maanviljelijät kärsivät siitä tällä hetkellä, mutta paras toivomme on toteuttaa tarvittavat uudelleenjärjestelyt ja säilyttää kaikkien eurooppalaisten yhteinen maatalouspolitiikka, johon sisältyvät kaikki kolme tekijää - ja erityisesti taloudellinen solidaarisuus.

Ebner
Arvoisa puhemies, arvoisat komission ja neuvoston edustajat, hyvät kollegat, haluaisin puhua pääasiassa kahdesta aiheesta, ja ne ovat maito ja naudanliha. Mitä tulee maitoon ja kollega Goepelin mietintöön, jota haluan sinänsä ja sellaisenaan täysin tukea, pidän valitettavana sitä, että maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa ei ole suostuttu joihinkin tarkistuksiin. Ennen kaikkea mainittakoon tässä tärkeät ehdotukset vaihtoehdoista, jotka koskevat hintatukea sekä maidontuottajien tulontasausta, ja tällöin ennen kaikkea vähemmän suotuisilla vuoristoalueilla. Tämä olisi otettava voimakkaammin huomioon ja kilpailun vääristymiä olisi pyrittävä välttämään tai tasaamaan.
Ehdottomasti on ryhdyttävä toimiin myös maidon ja maitotuotteiden käyttöä edistävän mainonnan hyväksi, ja markkinointiin on varattava tämän asian vaatimat varat. Itse olen sillä kannalla, että maidontuotannon tilakohtainen viitemäärä olisi jaettava luvulla, joka vastaa alueen keskimääräistä maidontuotosta. Se olisi vuoristoalueiden kannalta oikeudenmukainen menettely.
Lopuksi olen sitä mieltä, että jäsenvaltioiden maksujen olisi määräydyttävä objektiivisten kriteerien mukaan ottamalla erityisesti huomioon niiden kulloisetkin tuotantorakenteet, ennen kaikkea vuoristoalueilla, niin että nämä eivät olisi niin suuresti riippuvaisia markkinoiden heilahteluista. Neljänneksi pidän vaatimusta julkisin varoin rahoitetuista kuljetusavustuksista yhä edelleen ehdottoman tarpeellisena ja välttämättömänä. Mitä taas tulee naudanliha-alan tilanteeseen, tässäkin pitäisi ottaa paremmin huomioon epäsuotuisat alueet esimerkiksi palkkiovaatimusten osalta.
Nuorten viljelijöiden pitäisi saada tähän tarkoitukseen vielä taloudellista lisätukea. Olen sitä mieltä, että asiassa tarvitaan toimenpiteitä, niin kuin komissaari Fischler tämänpäiväisessä puheenvuorossaan jo totesikin. Olisi toivottavaa, että komissio ja ennen kaikkea pätevä ja ansioitunut komissaari Fischler, joka on itsekin kotoisin vuoristoalueelta ja tuntee sen tilanteen mitä parhaiten, ja niin ikään neuvosto, ottaisivat esittämäni huomautukset asian vaatimalla tavalla huomioon.

Funke
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, voitte varmasti kuvitella, että minusta on ollut hyvin kiinnostavaa saada olla mukana seuraamassa tätä keskustelua, saada kuulla sen aikana esitettyjä erilaisia puheenvuoroja, käsitellä niitä, niin hyvin kuin se on ollut mahdollista aamu- ja iltapäivän aikana, ja varmasti myös ottaa niitä mukaan niihin keskusteluihin, joita me maatalousneuvostossa tulemme asiasta käymään. Viittasin jo aamupäivällä pitämässäni alustuspuheessa siihen, että pidän arvossa sitä, että saan kuulla teidän mielipiteenne ja keskustella kanssanne. Edelleen olen sitä mieltä, että sille, mitä te asiasta sanotte ja ajattelette, on pantava painoa neuvostossa käytävissä keskusteluissa. Niin ollen sydämelliset kiitokset siitä!
Haluaisin silti mielelläni puuttua joihinkin kohtiin, laajentamatta asiaa kuitenkaan liian pitkälle, varsinkin kun puheenvuoro oli kohdassa tai parissa myös suoraan minulle suunnattu. Saanen kenties aloittaa seuraavalla huomautuksella: kun vertaan eri puheenvuoroja toisiinsa, niiden arvioiminen näyttää minusta - lainatakseni rouva Keppelhoff-Wiechertia - kaiken kaikkiaan myös aivan kuin ympyrän neliöimiseltä, kuten niin usein, kun maaseudulla - missä päin tahansa - käydään keskustelua maataloudesta. Maataloudenharjoittajien pitäisi, niin kuin tällöin vaaditaan, pystyä tuottamaan laadultaan korkeatasoisia elintarvikkeita, heidän täytyisi harjoittaa tuotantoaan ympäristön huomioon ottavasti; samalla heidän täytyisi tuotannon ohessa pystyä vaalimaan kulttuurimaisemaa, käytännöllisesti katsottuna siinä sivussa, ja heidän pitäisi vielä tehdä kaikki tämä kustannuksia säästäen, mieluiten niin kutsutusti maailmanmarkkinahinnoilla.
On jo sinällään kuin ympyrän neliöimistä, kun asiasta keskustellaan tällä tavoin. Yhtä kaikki, tällä tavoin asiasta todennäköisesti joudutaankin keskustelemaan, sillä muulla tavoin se tuskin kävisi edes päinsä moniarvoisissa yhteiskunnissa. Kun sitten otetaan pohdittavaksi vaikkapa hinnanalennuksista maksettavat korvaukset, aivan kuten täälläkin tänään aamu-ja iltapäivällä nähdäkseni tehtiin, silloin sanotaan yhtäältä, että niiden on oltava mahdollisimman oikeudenmukaisia ja senhetkiset rakenteet huomioon ottavia. Tämän kaiken minä ymmärrän ja myös hyväksyn. Samalla kuitenkin myös vaaditaan - monesti yhdessä ja samassa puheenvuorossa, mutta viimeistään toisessa tai kolmannessa sitä seuraavassa puheenvuorossa - että tämä olisi samalla toteutettava mahdollisimman yksinkertaisesti ja epäbyrokraattisesti. Minusta tässäkin näyttäisi olevan taas tehtävänä ympyrän neliöiminen, mikäli arvioin asian oikein.
Tahtoisin viitata yhteen asiaan, aloittaakseni käytännössä siitä puheenvuorosta, joka esitettiin viimeisenä. Muistaakseni kyseessä oli nimenomaan herra McCartin, joka sanoi minulle, että puhun oikeastaan hyvinkin paljon eläinsuojelusta ja ympäristökysymyksistä mutta en maatalouden kilpailukyvystä. Herra parlamentin jäsen, olin tänään aamupäivällä erinomaisen hyvässä tilanteessa, koska minulta oli pyydetty, että en puhuisi vapaasti ilman papereita, koska puheeni teksti oli toimitettu tulkeille, joten puhuin sen vuoksi konseptieni mukaisesti. Tämä ei kuulu aina tapoihini, sen voin kernaasti myöntää! Sikäli voinen kuitenkin kaikessa ystävyydessä ja aivan vaatimattomasti huomauttaa, että täsmälleen sitä, mistä itse asiassa puhuinkin, olen myös vaatinut. Saanen lainata: Eurooppalaisen maatalouden on oltava tulevaisuudessa kilpailukykyinen, jotta se kykenisi selviytymään kansainvälisessä kilpailussa.
Myönnän kyllä, että tällainen virke voi luonnollisesti mennä myös ohi korvien. Koska se kuitenkin on niin keskeinen, halusin toistaa sen täällä vielä kerran saadakseni sanotuksi, että asia ei ole niin, että olisin unohtanut täysin tämän maatalouteen liittyvän näkökohdan. Olisikin ollut paha asia, jos näin olisi käynyt.
Saanen lisätä tähän seuraavaa. Minun nähdäkseni meidän täytyy - ja hyvin usein on vaadittu, että myös kentällä toimiville maataloudenharjoittajille olisi kerrottava totuus tässä asiassa - tehdä yhä uudelleen selväksi tämä: sellainen eurooppalainen maatalous, miten sen sitten haluammekin määritellä, jonka me pelkistämme yksinomaan eurooppalaisia markkinoita palvelevaksi raaka-aineiden toimittajaksi, tulee epäonnistumaan. Meillä on ostovoimaiset sisämarkkinat, 80 miljoonaa ihmistä jo pelkästään Saksassa. Kaiken kaikkiaan, kun lisäämme siihen vielä jäseneksi hakeneet maat, meillä on oleva koko Euroopan laajuisesti suuri kuluttajien joukko, joka pystyy saamaan liikkeelle suunnattoman ostovoiman.
Samalla kun viitataan tähän Euroopan sisämarkkinoiden ostovoimaan, ja etenkin siinä vaiheessa, kun mukaan tulee vielä lisää maita, minun täytyy toisaalta huomauttaa yhä uudelleen myös siitä, että meillä Euroopassa on jo saavutettu tietty kyllästymisaste ja ainakin tietyillä maataloustuotannon osa-alueilla on sen lisäksi myös ylituotantoa. Millä tavoin sitten halumme puolestaan kehittää eurooppalaisen maatalouden tulevaisuudenkuvaa, ellemme sitten puhumalla siitä, että meidän täytyy valloittaa myös Euroopan ulkopuolisia markkinoita? En halua nyt mennä tässä asiassa sen syvemmälle, mutta minun nähdäkseni tämä on asia, joka kuuluu ottaa ehdottomasti mukaan eurooppalaisen maatalouden tulevaisuuden näkymiin! Muuten asiasta ei tule yhtään mitään, ja haluan sen vuoksi ottaa asian hyvin selkeästi esille.
Toisaalta: jos eurooppalainen maatalous tuottaa tuotteitaan - yhtä hyvin peltokasvien viljelyn kuin eläinten kasvatuksenkin alalla, aivan samantekevää - tarkasti määrättyjen vaatimusten alaisena, koska yhteiskunta sitä siltä vaatii ja haluaa, mutta sen sijaan muualla toimivat, kanssamme maailmanlaajuisesti kilpailevat maataloustuottajat eivät niin tee, koska yhteiskunta reagoi määrättyihin tuotanto-olosuhteisiin kokonaan toisella tavalla, silloin täytyy pystyä myös turvaamaan yhtäältä korvausten saaminen ja toisaalta ulkoinen vähimmäissuoja. Tämä kuuluu silloin, jos niin halutaan, tasapuolisiin kaupan ehtoihin, joista asiassa on kysymys. Tämä on ratkaiseva kohta. Tämä liittyy myös aiheeseen WTO, herra Sturdy, tehän otitte sen puheenvuorossanne esille. Se täytyy tietenkin ottaa käsiteltäväksi myös niissä keskusteluissa, joita asiasta käydään. Olen joka tapauksessa samaa mieltä siitä, mitä sanoitte, herra Sturdy.
Esille otettiin myös se, tai minulle osoitettiin asiasta hyvin suora kysymys, jonka muistaakseni esitti rouva Anttila, siitä, miten oikein aion neuvoston puheenjohtajana, komission tekemät ehdotukset huomioon ottaen, estää sen, että hinnanalennukset eivät johda konkursseihin. Tähän minun täytyy sanoa jotakin ylipäänsä siitä, miten politiikka olisi ymmärrettävä. Uskominen siihen, sellainen käsitys, että politiikalla voitaisiin - mitä tahansa välineitä käyttäen tai mitä tahansa toimintatapoja noudattaen - millaisia tahansa perusedellytyksiä luomallakin, viime kädessä estää konkursseja, on sellainen näkemys politiikasta, jollaisesta haluaisin varoittaa!
Siihen politiikka ei milloinkaan kykene, olkoot olot sitten millaiset hyvänsä. Voimme enintään kysyä, ovatko kilpailun perusedellytykset tällaisten ehdotettujen ratkaisujen kannalta vielä tasapuoliset vai eivät, siitä täytyy keskustella, onko tämä maatalouden tulevaisuudenkuvan kannalta mielekästä. Se ei kuitenkaan vapauta ketään maataloudenharjoittajaa yritystaloudellisesta päätöksenteosta, se ei päästä minua tilanhoitajana ensinnäkään siitä vastuusta, millaisia päätöksiä minun tilallani on tehtävä, jotta tilan olemassaolo voitaisiin alalla vallitsevat perusedellytykset huomioon ottaen turvata pitkällä aikavälillä.
Emme saisi asettaa tässä politiikalle ylisuuria vaatimuksia. Minusta näyttää jopa siltä, että olemme aikaisemmin kenties liiankin usein antaneet sen vaikutelman, että politiikka muka pystyisi tähän. Meidän ei tulevaisuudessa ehkä enää pitäisi päästää syntymään tällaista vaikutelmaa. Olen nimenomaisesti samaa mieltä siitä, että tarvitaan luotettavia perusedellytyksiä, että tarvitsemme kilpailukykyä. Olen samaa mieltä myös siitä, että meidän on käytettävä rahaa säästäväisesti.
Ympyrän neliöimiseen kuuluu varmasti sekin, että me yhtäältä vaadimme aivan aiheellisesti olemassaolon turvaamista mahdollisimman monille maatalouden piirissä, mutta että joudumme toisaalta selittämään yhä uudelleen muille kuin maatalouden alalla toimiville, vaikkakin myös maataloudenharjoittajille itselleen, että kaiken kaikkiaan se summa, joka käytetään maatalouden rahoittamiseen - kun lasketaan yhteen Euroopan unionin budjettivarat, kansalliset budjettivarat ja osaltaan osavaltioidenkin budjettivarat liittovaltiomuotoon organisoiduissa kansallisvaltioissa - ei ole mitenkään vähäinen. Oli miten oli, tilojen osalta luopumisaste tulee pysymään aina vastaavansuuruisena ja maatalouden piirissä toimivienkaan keskuudessa emme ole saaneet aikaan tyytyväisyyttä.
Tämä on keskustelunaihe, johon kenties pitäisi joskus vielä paneutua syvällisemmin. Minusta se nimittäin näyttää erityisen tärkeältä. Ehkä on myös niin, että me kyllä käytämmekin hyvin paljon rahaa, mutta emme aina käytä sitä niin, että siitä olisi todella hyötyä niille, jotka tiloilla työskentelevät. Totean asian tässä kerrankin hyvin yksinkertaisin sanoin. Asiaa kannattaa aivan varmasti pohtia. Muutamat puheenvuorot tähtäsivätkin siihen. Ajan säästämiseksi en nyt puutu niihin lähemmin. Asia on kuitenkin huomionarvoinen. Joka tapauksessa vaatimus - joka sekin esitettiin useaan kertaan, olkoonkin että vain epäsuorasti, ellen sitten ymmärtänyt asiaa väärin - joka koski tuotannon laajaperäistämistä, parempaa ympäristönsuojelua, siis lähinnä luopumista puhtaasti taloudellisesta tarkastelutavasta pitämällä kuitenkin menot samalla alhaisina, tarkoittaa taas kerran ympyrän neliöimistä. Tämäkään ei ole mahdollista, ja on oltava selvillä siitä, että asia on näin. Voidaan siis vallan hyvin puhua siitä, olisiko tuotannon laajaperäisyyttä tai ympäristönsuojelua lisättävä. On kuitenkin oltava selvillä siitä, että se maksaa, joko sitä kautta, että joudumme maksamaan asetettujen vaatimusten mukaisia korvauksia hinnanalennuksesta paikan päällä tai sitten sopimuksin järjestetyn suojelun osana; tämä jääköön tässä avoimeksi. Yksi on enemmän toisen vaihtoehdon kannalla, toinen vastaavasti toisen, mutta joka tapauksessa niihin tarvitaan silloin julkisia varoja. Myös yhteys näiden asioiden välillä on nähtävä.
Uskoakseni olen käsitellyt tässä olennaisilta osiltaan ne ydinkohdat, jotka oli osoitettu minulle. Kenties palasin yhdessä jos toisessakin kohdassa melko pitkälle taaksepäin, mutta sen tarkoituksena oli osaltaan myös se, että koska olen uusi ihminen näissä piireissä, saisitte mahdollisesti hieman selvyyttä siitä, mitä itse niistä ajattelen.
Siitä näkemyksestä, että maatalouspolitiikan rahoitus olisi tosiaan tuotava kansalliselle tasolle, toisin sanoen, että Euroopasta saataisiin rahaa vain, jos jo sitä ennen olisi järjestetty tai olisi sitouduttu järjestämään myöhemmin käyttöön kansalliset varat, olen sanalla sanoen sitä mieltä, että se olisi yhteisen maatalouspolitiikan loppu. Sen vuoksi epäilen suuresti, pitäisikö tällaiselle tielle lähteä.
Suosionosoituksia

Cunha
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää neuvoston puheenjohtajaa selventämään hänen kollegansa, ulkoasiainministerin lausuntoa, sillä hänen kollegansa sanoi täällä eilen, että meidän on uudistettava yhteistä maatalouspolitiikkaa, jotta Euroopan unionin menoja voitaisiin vähentää. Herra ministeri ei kuitenkaan antanut lisätietoja asiasta, hän ei vastannut, vaikka tosiasiallisesti tiedustelin häneltä, onko puheenjohtajamaa Saksa muuttanut perinteistä kantaansa tähän asiaan. Tämä on poliittisesti hyvin oleellinen kysymys, ja sen tähden pyydän painokkaasti herra puheenjohtajaa vastaamaan siihen.

Funke
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvä parlamentin jäsen Cunha, saksalainen osapuoli ei ole ainoa, jota rahoitukselliset kysymykset, etenkin myös maatalouspolitiikan osalta, ovat tähän mennessä askarruttaneet, vaan voimme huomauttaa, yhtä hyvin niiden maatalousneuvostossa käytyjen neuvottelujen perusteella, joihin olen tähän mennessä osallistunut, kuin myös niiden keskustelujen perusteella, joita on sen jälkeen käyty eri jäsenvaltioita edustavien kollegojen kanssa, että asiasta keskustellaan ja siitä puhutaan yleisesti kaikkialla. Sanoinhan nimenomaan juuri äskeisessä vastauksessani, että minun nähdäkseni on ilman muuta tärkeää kysyä - minulle se on suorastaan osa maatalousuudistuksen välttämättömistä tavoitteista - onko kaikki se raha, jonka me kaiken kaikkiaan käytämme maatalouteen - puhuin tällöin sekä Euroopan unionin että kansallisvaltioiden talousarvioiden osastoista tai vastaavasti liittovaltiomuotoon järjestyneissä kansallisvaltioissa osavaltioiden talousarvioista - siis onko tämä raha aina käytetty siten, aina järjestelmän perusteista lähtien, että siitä on todella ollut hyötyä niille, jotka tiloilla työskentelevät.
Nähdäkseni kysymys ei ole niinkään kulloinkin tarkoitukseen varattavien varojen määrästä, vaan myös niiden jakamisesta. Haluaisin nimenomaan panna painoa sille, että tämä tulee sanotuksi. Pitemmän päälle selityksen etsiminen sille, että vaikka Euroopan unionin budjettivaroista 45 %, monien mukaan 50 % - ja tästä en halua käydä lainkaan kiistelemään - on varattu maatalouteen, mutta samalla me kuitenkin saamme kokea sen, että maataloudesta saatavat tulot eivät ainakaan eräillä maataloustuotannon osa-alueilla suinkaan nouse vaan vähenevät, herättää kyllä jo pakostakin kysymyksen siitä, mitä me oikeastaan täällä teemme! Emme voi vain hyväksyä asiaa ilman muuta ja ajatella, että mitä enemmän rahaa meillä on, sitä suurempi onni ja autuus siitä syntyy.
Uskon, että meidän kaikkien - ja maatalousyrittäjien joka tapauksessa - olisi syytä varautua käymään tätä keskustelua. Jos ulkoministeri on sitä mieltä - en tosin tiedä, mitä hän on asiasta sanonut - että on yleisesti tärkeää vähentää menoja - niin ymmärsin teidän puheestanne - sanomatta kuitenkaan, miten ja missä yhteydessä hän tarkoittaa sen tehtäväksi, silloin olisin taipuvainen sanomaan, aivan samalla tavoin kuin itsekin sopisin ensin ulkoministerin kanssa, ennen kuin ilmaisisin kantojani ulkoministeriä koskeviin kysymyksiin, että ulkoministerinkin olisi syytä sopia maatalousministerin kanssa, mikäli hän aikoo ottaa kantaa maatalouspoliittisiin kysymyksiin. En kuitenkaan tiedä, mitä hän on asiasta sanonut. Sen vuoksi en voi sitä myöskään kommentoida. Tahtoisin mielelläni puhua asiasta hänen kanssaan.
Lopuksi vielä muutama sana asiasta, jonka kenties pitäisi antaa meille niin ikään ajattelemisen aihetta. En voi puhua asiassa - siihen kokemukseni ei suinkaan riitä - Euroopan unionin muihin jäsenvaltioihin kuuluvien maiden puolesta. Voin kuitenkin puhua Saksan ja kaikkien sen osavaltioiden puolesta ja sanoa: on lähes samantekevää - sanon tarkoituksella lähes samantekevää - mitä välineitä käyttäen ja mitä painopisteitä asettamalla me olemme maatalouspolitiikkaa harjoittaneet - ja siltikin luopumisaste maataloudessa on ollut keskimäärin 3 % sodan jälkeisenä aikana, siis 50: n viime vuoden aikana. Tämä on huomionarvoista, 50 vuoden aikana! Se on tarkalleen se luopumisaste, joka täsmää maataloudessa tapahtuneen tuottavuuskehityksen kanssa. Tätä on jo tieteellisesti tutkittu ja asiasta on saatu verraten yksiselitteisiä vastauksia. En itse suhtaudu asiaan lainkaan niin yksiselitteisesti, mutta mielessäni on herännyt kysymys, eikö meidän pitäisi panna merkille se seikka, että maataloudessamme on oleva pakostakin käynnissä tuottavuusastetta vastaavan suuruinen rakennemuutos siihen liittyvine tilanhoidosta luopumisineen, niin kauan kuin pidämme taloudellisia näkökohtia maatalouspolitiikkamme perustana, minkä vielä lisäisin. Minusta olisi mahdotonta ajatella, että taloudelliset näkökohdat eivät enää olisi maatalouspolitiikkamme perustana. Elleivät ne olisi maatalouspolitiikkamme perustana, se johtaisi huomattavaan voimavarojen tuhlaukseen. Mutta siitäkin meidän pitäisi ehkä keskustella julkisuudessa hieman enemmän kuin olemme aikaisemmin tehneet.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, haluaisin ensinnäkin kiittää sydämellisesti kaikkia niitä, jotka ovat esittäneet puheenvuoronsa tämän keskustelun aikana. Uskon, että olemme käyneet tänään erittäin rakentavan, jopa suorastaan esimerkillisen keskustelun, ja toivon, että se saa osakseen huomiota myös julkisuudessa.
Niiden monien kysymysten vuoksi, jotka liittyvät tiettyihin tarkistuksiin, haluaisin muistuttaa siitä, mitä sanoin jo tänään aamupäivällä, nimittäin että olen valmis jakamaan teille luettelon, josta voi nähdä, mitkä tarkistuksista komissio on valmis hyväksymään. Sen lisäksi olen tietoinen siitä, että olen luvannut esittää päätöspuheenvuoroni lyhyesti, ja siitä haluan myös pitää kiinni.
Edellinen puhuja toi vielä kerran erittäin selvästi esille sen, mitkä ovat tärkeitä näkökohtia silloin, kun puhumme eurooppalaisen maatalouden kilpailukyvystä. Eurooppalaisen maatalouden on oltava kilpailukykyinen kahdessakin mielessä. Ensinnäkin: meidän tuotteidemme on oltava kilpailukykyisiä, ja sitä ne voivat olla vain, jos me omistamme vastaavasti niiden laatuun tähänastista suurempaa huomiota, jos me siirrämme myös käytäntöön ja toteutamme kuluttajiemme uudenlaisen laatutietoisuuden ja ennen kaikkea jos me otamme riittävästi huomioon eurooppalaisen maatalouden vahvuuden, joka tunnetusti liittyy maataloudessa tuotettujen raaka-aineiden jalostamiseen korkealaatuisiksi lopputuotteiksi.
Eurooppalaisen maatalouden kilpailukyky merkitsee kuitenkin myös sitä, että ne suoritteet ja palvelut, joita sen piirissä tuotetaan varsinaisten maataloustuotteiden tuotannon lisäksi, on otettava taloudellisesti arvioitaviksi ja kytkettävä meidän markkinatalousjärjestelmämme osaksi.
On ollut paljon puhetta siitä, missä määrin maatalouspolitiikan olisi oltava myös sosiaalipolitiikkaa. Meidän olisi oltava tässä realistisia. Maatalouspolitiikassa on oltava sosiaalinen ulottuvuutensa, mutta se ei saa silti olla puhdasta sosiaalipolitiikkaa. Se olisi todella nurinkurista. Tässä on varmasti kyse siitä, miten me onnistumme tulevaisuudessa saamaan aikaan järkevän jakauman, niin että tämänhetkisen laajalti tunnetuksi tulleen 80: 20 -jakauman kaltaista vinoumaa ei enää jatkossa pääsisi syntymään.
Mitä ympäristöpolitiikkaan tulee, haluaisin palauttaa vielä kerran mieliin sen periaatteen, jonka varaan me komissiossa olemme pohdintamme perustaneet. Kyse ei ole ympäristön merkityksestä yhteisen maatalouspolitiikan osana vaan kyse on siitä, että me haluamme panna tulevaisuudessa painoa sille, että myös oikeus niin kutsuttuihin hinnanalennuksista maksettaviin korvauksiin - kuten niitä on tähän asti kutsuttu - olisi kytkettävä jollakin tavalla ympäristönäkökohtiin. Pidämme tärkeänä sitä, että jokaisen maataloudenharjoittajan, joka haluaa päästä osalliseksi yhteisen talousarvion julkisista varoista, on vähintäänkin noudatettava hyviä maatalouden käytänteitä. Kulloisenkin tuotantojärjestelmän, kulloisenkin ilmastoalueen ja niin edelleen mukaisista määrittelyistä joudumme varmasti vielä käymään lisäkeskusteluja.
Pidämme tärkeänä kuitenkin myös sitä, että ylimääräisistä suoritteista ja palveluista maksetaan eri korvaus, mutta että niiden täytyy olla myös suoritteen aikaansaamisen kannalta vapaaehtoisia. Emme halua olla tuomassa Eurooppaan takaoven kautta jälleen yhdenlaista komentotaloutta.
Näin pääsen rahoitusta koskevaan kysymykseen. Komissio ei ole, toisin kuin useaan kertaan väitettiin, tehnyt ehdotustaan yhteisrahoitusta silmällä pitäen, vaan se on pelkästään osoittanut omia varoja koskevan kertomuksensa osana mahdollisuuksia saavuttaa parempi tasapaino yksittäisten jäsenvaltioiden maksuosuuksien välille. Meidän nähdäksemme tästä lähtien jää nyt ensisijaisesti jäsenvaltioiden itsensä tehtäväksi ensinnäkin ilmoittaa, minkä näistä rahoitusmalleista ne haluavat asettaa etusijalle, ja sen vuoksi uskonkin, että tässä tarvitaan aivan aluksi asian periaatteellista selvittämistä, ennen kuin tämä poliittiseen sopimukseen pääsy voi tulla kirjatuksi asiankuuluvalla tavalla kulloisiinkin säädösteksteihin.
Kuten tiedätte, edellä mainitun lisäksi meillä on tällä välin myös muita pohdiskeltavia asioita, vaikkapa niin kutsuttu vakauttamismalli, ja nämä ovat niin ikään kaikin puolin tutkimisen arvoisia. Olemme valmiit panemaan toimeen niihin tarvittavat tutkimukset. Vain yhden asian on oltava jatkossakin selvää: mitä tahansa mallia me sovellammekin, ilman niiden korvausten edellyttämää rahoitusta, joita tarvitaan hintapolitiikassa tapahtuvien muutosten varalta, asiassa ei ole mahdollista päästä sopimukseen jäsenvaltioiden kesken, tai kuten Wienissä sanottiin: " Ohne Geld ka' Musi" , siis jos ei ole rahaa, ei tule musiikkiakaan. Tässä on todella kyse siitä, että tarvittavat ja tarpeellisiksi tunnustetut varat järjestetään käyttöön, sillä vain siten voidaan saada aikaan järkevä uudistus.
Lopuksi haluaisin vielä muistuttaa eräästä seikasta: älkää unohtako yhtä asiaa! Kaikkialla siellä, missä on kyse sellaisten suoritteiden ja palvelujen korvaamisesta, jotka tullaan vastaisuudessa sijoittamaan maaseudun kehittämisen piiriin, on jo nyt käytössä yhteisrahoitus ja sitä suunnitellaan jatkossakin. Se tarkoittaa, että mitä enemmän vaadimme maaseudun kehittämistä, mitä enemmän etenemme siihen suuntaan, että ympäristötoimenpiteistä ja vastaavista suoritteista maksettavat korvaukset saavat niille kuuluvan merkityksen, sitä enemmän tulee automaattisesti olemaan myös yhteisrahoitusta, mutta sellaisessa muodossa, jossa koheesionäkökohdat eivät tule samalla tallatuksi jalkoihin.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Fischler.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan 28. tammikuuta klo 9.00.

Luonnonmukainen tuotanto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä:
Barthet-Mayer maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta B4-0719/98 neuvostolle luonnonmukaista tuotantoa (eläintuotanto) koskevista järjestelmistä; -Barthet-Mayer maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta B4-0720/98 komissiolle luonnonmukaista tuotantoa (eläintuotanto) koskevasta asetuksesta.
Barthet-Mayer
Arvoisa komissaari, arvoisa puhemies, maataloutta käsittelevän valiokunnan esittelijänä, jonka aiheena on asetuksen 2092/91 ulottaminen luonnonmukaiseen tuotantoon, muistutan teille, että olemme saavuttaneet parlamentissa hyvin laajan yhteisymmärryksen tämän tekstin osalta. Edustajien suureksi tyydytykseksi komissio hyväksyi myöhemmin huomattavan monta tarkistusta ja sisällytti ne saman tien tarkistettuun ehdotukseensa.
Vuonna 1998 neuvostossa käsiteltävänä olleen tekstin perättäiset versiot johtivat valitettavasti lopulta merkittävään poikkeamaan. Tästä syystä esitän tänään kaksiosaisen suullisen kysymykseni varoittaakseni sekä komissiota että neuvostoa maataloutta käsittelevän valiokunnan puolesta, ja kiitän maataloutta käsittelevän valiokunnan kollegoitani heidän luottamuksestaan ja tuestaan tämän menettelytavan puitteissa, joka yhdistää heidän huolenaiheensa.
Tämä poikkeama koskee kolmea kohtaa. Ensinnäkin sopeutumiselle myönnettyjen siirtymäaikojen merkittäviä pidennyksiä. Siipikarjan määrän vähentämiseen jossakin rakennuksessa ei mene 15: tä vuotta. Toiseksi sellaisten poikkeusjärjestelmien inflaatiota, jotka voisivat johtaa ehdotuksen vääristymiseen. Tämä pätee esimerkiksi arkaluonteiseen kohtaan, joka koskee elintarviketuotantoa; elintarviketuotannon pitäisi periaatteessa olla täysin luonnonmukaista tällaisen tuotannon kohdalla, ja komission ehdotus muodostaa sen osalta jo itsessään riittävän poikkeuksen, koska siinä suositellaan luonnonmukaista ravintoa 90 %: iin asti. Lopuksi voidaan todeta, että on otettu asteittain käyttöön sellaisia normeja ja raja-arvoja, jotka menevät paljon pitemmälle kuin komission ehdotuksessa olevat. On vaarana, että tästä asetuksesta tulee myös jonkinlainen sillisalaattiasetus, jossa annetaan lupa luomutuotannon tehostamiseen, mikä olisi tältä osin todella järjetöntä.
Kun tiedetään ne taloudelliset panokset, jotka liittyvät siihen, että kuluttajat ovat viime aikoina alkaneet tuntea Euroopan unionissa kiinnostusta tätä tuotannonalaa ja sen tulevia vientimahdollisuuksia kohtaan, velvollisuutenani on reagoida ja varoittaa lainsäätäjiä siitä sisäisestä uhkasta, joka voisi aiheutua sellaisesta hatarasta ja epäyhtenäisestä sääntelystä, joka sisältäisi kilpailun vääristymiseen liittyviä uhkia kansallisen tai alueellisen tulkinnan perusteella, sekä erilaisista epäsointuisista valvontamenetelmistä.
Tämä varoitus liittyy myös siihen, että viivytetään vieläkin täydellisen säännöstön soveltamista, jolloin uhkana on, että Euroopan unioni, tämän alan uranuurtaja, pakotetaan hyväksymään pelkät Codex Alimentariuksen yleisnormit kaikkine tästä aiheutuvine seurauksineen myös kolmansista maista peräisin olevan tuonnin laadun osalta; Codex Alimentariuksen tekstistä keskustellaan paraikaa.
Kuten muillakin maatalouteen liittyvillä aloilla, vahvojen yhteisten sääntöjen puuttuessa Euroopan unionin asema saattaisi heikentyä myöhemmin WTO: ssa, kun otetaan huomioon, että Yhdysvalloissa käydään edelleen keskustelua siitä, että luomuviljelyssä pitäisi käyttää geneettisesti muunnettuja organismeja, yhdyskuntalietettä, elintarvikkeiden säteilyttämistä, jopa luonnollisia hormoneja. Kaikki tämä on edelleen hyvin kaukana siitä, miten Euroopassa ajatellaan. Luomuviljelyn on ehdottomasti pysyttävä vaativimpana, tiukimpana ja valvotuimpana osoituksena laadusta sitä toivovien tuottajien ja kuluttajien hyödyksi. Menettelytapa on vapaaehtoinen, ja jokainen voi liittyä siihen tai etsiytyä toisenlaisen laatutuotannon pariin.
Näin ollen pyydän komissiota seisomaan tiukasti ehdotuksensa takana, jopa vetämään sen pois, jos neuvosto tekee siihen liian suuria muutoksia. Uskallan kuitenkin toivoa, ettei ole tarpeen mennä näin pitkälle. Ja pyydän myös suurin toivein neuvostoa tarkastelemaan kunnolla tätä ehdotusta, kun otetaan huomioon, että olemme tietenkin samaa mieltä sen viime joulukuussa esittämästä ehdotuksesta, jossa määrätään luonnonmukaisen tuotantotavan periaatteet. Toistamme kuitenkin lujasti pyyntömme neuvoston tekstin tarkistamisesta, ja toivomme, kuten herra Funke antoi meidän ymmärtää tänä aamuna, että puheenjohtajavaltio tulee kuulemaan parlamentin ja komission yhteistä ääntä.
Olkaa hyvä, arvoisa komissaari, olkaa hyvä, arvoisa puhemies, älkää antako luomuviljelystä muodostua halpahintaista.

Funke
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvä parlamentin jäsen, kuten tiedätte, olemme käsitelleet tätä aihetta maatalousneuvoston kokouksessa 14. 15. joulukuuta ja sopineet suuntaviivoista, mutta vaatineet myös, aivan teidän tarkoittamassanne mielessä, että asia saadaan kuluvan vuoden kevään aikana myös mahdollisimman nopeaan päätökseen, sillä neuvostossa todettiin täysin selvästi välttämätön tarve saattaa asia nopeasti päätökseen.
Varmastikaan emme voi vielä tällä hetkellä ennakoida, mikä säädösteksti, mikä asetusteksti lopulta esitetään hyväksyttäväksi. Tämä jää nähtäväksi, mutta neuvoston näkemys asiasta oli, että yhtäältä tarvitsemme sen selkeää rajaamista, mikä on luonnonmukaista, tai sen, mikä on perinteistä, kuten te olette kehottaneet tekemään. Tästä olen täysin samaa mieltä kanssanne. Toisaalta meidän on kuitenkin osoitettava myös tarvittavaa joustavuutta ja yksinkertaisesti punnittava täällä, milloin me nämä asiat sääntelemme. Joustavuutta myös sikäli, että niille, jotka haluavat omistautua luonnonmukaiseen eläinten kasvatukseen, jotka haluavat toteuttaa tuotantotavan vaihdoksen, että heille mahdollistetaan tämä siirtyminen tuotantotavasta toiseen. Sen vuoksi olemme muun muassa keskustelleet vastaavista sopeutumisajoista. Eräältä taholta vaadittiin 15: tä vuotta. Me olemme sopineet, mikäli muistan asian oikein, 12 vuodesta. Tiedän, että tästä 12 vuoden siirtymäajasta on käyty pitkällinen, tiivis keskustelu ja että ilman muuta - te kallistatte epäilevästi päätänne - voidaan asettua puolustamaan myös lyhyempiä siirtymäaikoja. Toisaalta tiedämme kuitenkin myös sen, että juuri käytännön elämän taholta esitettiin toive ryhtyä ajamaan sittenkin pitempiä siirtymäaikoja. Vastaan teille, että pyrimme toiveidenne mukaisesti saamaan asian nopeasti toteutetuksi ja että tutkimme vielä kerran mahdollisimman tarkoin tuotantotapojen täsmällisen rajauksen.

Fischler
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kuten herra Funke jo mainitsikin, neuvostossa käydyissä keskusteluissa on ilmennyt erilaisia ongelmia sen ehdotuksen osalta, jonka komissio esitti sen jälkeen, kun asiaa oli käsitelty täällä parlamentissa. Mikä on oikeastaan keskeinen ongelma? Keskeinen ongelma ehdotuksen käsittelyssä on ennen kaikkea siinä, että joitakin ehdotuksemme osatekijöitä ei voida ilman muuta toteuttaa sellaisenaan kaikkien jäsenvaltioiden alueella. Tämän vuoksi on herännyt keskustelu tilapäisistä poikkeuksista, jotta useimmissa jäsenvaltioissa tällä hetkellä voimassa olevat kansalliset säännökset saataisiin lähennetyksi asian vaatimalla tavalla tulevaan yhteisön lainsäädäntöön.
Jotkin tarkistuksista koskevat ennen kaikkea eläinten alkuperää, sillä eläimet tai myös eläinrehut voivat olla peräisin myös perinteisesti tuotetuista kasvi- ja eläinkannoista. Emme saa unohtaa, että on monia jäsenvaltioita, joissa ei ole tähän mennessä harjoitettu käytännössä juuri lainkaan luonnonmukaista maataloutta. Meidän täytyy antaa toki myös näille valtioille mahdollisuus siihen, että ne voivat aloittaa luonnonmukaisen tuotannon, jos ne sitä haluavat. Tämä on oikeastaan syy siihen, että tällaisia siirtymäajan määräyksiä on haluttu.
Edelleen haluaisin korostaa sitä, että säännösten yhdenmukaistaminen voi edetä vain asteittain, ennen kaikkea silloin, jos karjataloutta on kyseisessä maassa harjoitettu tähän asti enimmäkseen vain kansallisten tai alueellisten sääntöjen mukaisesti. Tämän ongelman ratkaisemiseksi on niin ikään ehdotettu tiettyjä tarkistuksia. Ne koskevat ennen kaikkea eläinten kytkemistä ja vaatimuksia siitä, kuinka suuri makuu- ja liikkuma-ala olisi varattava käyttöön kutakin eläintä kohti.
Älkää unohtako, että juuri pienillä tiloilla on eläinten kytkettynä pitäminen ollut satojen vuosien ajan täysin normaali karjanhoitotapa. Ja jos tilanpitäjän pikkutila sijaitsee keskellä kylää, ei ole aina aivan yksinkertaista saada käyttöön vaaditun suuruisia liikkuma-alueita. Teidän ei pidä myöskään unohtaa sitä, että nimenomaan sellaisilta pieniltä tiloilta, jotka on jo nykyään hyväksytty luomutiloiksi, täytyisi evätä tämä luomutuotantotavan edellyttämä hyväksyntä, jos niiltä puuttuu ulkotarhassa oleva eläinsuoja. Tässä meidän siis täytyy olla valmiit hakemaan kompromissia.
Lopuksi haluaisin huomauttaa, että poikkeussääntöjä on tarkoitus soveltaa vain siirtymäkauden aikana ja että kyseessä ei ole suinkaan mikään uusi asia. Samanlaisia määräyksiä on voimassa yhtä lailla esimerkiksi viljan ja peltokasvien siementen tuotannossa tai perinteisellä tavalla tuotettujen ainesten käytöstä eloperäisissä elintarvikkeissa. Asian jatkokäsittelyn osalta haluaisin vain tehdä teille selväksi sen, että komissio on ilman muuta valmis puolustamaan tätä näkemystä ja tarvittaessa myös perustelemaan, minkä vuoksi tietyt väliaikaiset poikkeukset ovat välttämättömiä.

Rehder
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, aivan lyhyesti sanottuna - Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän jäsenet ovat hyvin iloisia siitä, että te esititte asiaan nyt tämän selvennyksen. Olemme hyvin iloisia siitä, että terve järki on nyt voittanut tässä asiassa. On itsestään selvää, että myös kauniissa Tirolissa, lähes yhtä kauniissa Allgäussa ja myös kauniissa Niedersachsenissa sataa lunta, ja silloinhan lehmät on vietävä navettaan.
Kaikki tämä - tehän tiedätte, että minä puolustan tärkeissä asioissa komissiota ja myös neuvostoa - on omassa kotimaassani joutunut vaalitaistelussa propagandahakuisten ryöväreiden hampaisiin. On puhuttu sellaisesta, että köydet tullaan kieltämään navetoista. Kaikki tämä on johtanut siihen, että jälleen on alettu haukkua pahantahtoisia eurokraatteja. Olen iloinen siitä, että asia on saatu pois päiväjärjestyksestä ja että normaali terve ihmisjärki on onnistunut saamaan voiton Euroopassa. Sydämelliset kiitokset siitä, nyt voimme lopultakin siirtyä taas jatkamaan järkevän maataloustuotannon tukemista.

Ebner
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, luonnonmukaisen tuotannon harjoittajia on monesti pidetty sivullisina ja uskon, että jos tilanne jatkuu tällaisena, sellaisiksi he tulevat jäämäänkin. Olisi kuitenkin luotava perusedellytykset sille, että he eivät jää ulkopuolisiksi, jos ei nyt oteta huomioon alan ideologeja. Joustavuus, siten kuin te, arvoisa ministeri, siitä puhuitte, on oikein, välttämätöntä ja järkevää, mutta joustavuuden on vietävä oikeaan suuntaan eikä se saa olla protektionistinen toimi sellaisten teollisten suurtilojen suojaamiseksi, jotka haluavat pitää edelleenkin yllä sellaista tuotantoa, jolla päästään kyllä taloudellisesti verraten alhaisiin yksikkökustannuksiin mutta joka on viime kädessä vahingollista kansanterveydelle. Uskon, että tätä tekin tarkoititte joustavuudella. Itse näen asian joka tapauksessa siten.
Siirtymäkaudet ovat käsitykseni mukaan liian pitkiä. Epämielekkäät vaatimukset, jotka vaikeuttavat monin tavoin luonnonmukaista maataloustuotantoa, olisi saatava poistetuksi tai niitä ei pitäisi alun alkaenkaan saattaa voimaan. Olen kuitenkin sitä mieltä, että ehdottoman tärkeitä ja välttämättömiä ovat toimenpiteet markkinointia ja markkinoille saattamista varten. Markkinointi, jotta kuluttajien tottumuksia saataisiin muutettua, ja markkinoille saattamista edistävät aloitteet, jotta pienille tiloille - suureksi osaksihan on kyse pienimuotoisesta tuotannosta - saadaan luoduksi myyntimahdollisuuksia.
Neljä viikkoa sitten kauppakamarimme Etelä-Tirolin Bozenissa esitteli meille tutkimustaan, joka oli vertailututkimus 1 500: sta Alppien alueella toimivasta osuuskunnasta aina Ranskasta Sloveniaan asti ulottuvalla vyöhykkeellä, ja siitä voimme todeta, että ne tilat, jotka ovat järjestyneet näihin osuuskuntiin, olivat onnistuneet turvaamaan tulonsa huomattavasti muita tiloja paremmin. Kun tiedetään, että kyse on pääasiallisesti pienistä tiloista, olisi välttämätöntä, että tällä alueella saataisiin alulle myös voimallisempaa osuustoiminnan edistämistä. Mikäli ette ole vielä nähneet tätä tutkimusta, toimitan sen mielelläni teidän käyttöönne.
Me Itävallassa olemme todenneet, että lähes 20 % nykyisestä tuotannosta on peräisin luonnonmukaista tuotantoa harjoittavilta tuotantoalueilta. Tämä on nähdäkseni oikea tie. Siitä on etua meidän kuluttajillemme ja terveydelle, se palvelee tuotantoalojen laajaperäistämistä ja on uskoakseni myös mielekäs tulevaisuudennäkymä nuorille tuottajille, varsinkin kun maatalouden piirissä työskentelevistä keskimäärin puolet on yli 55-vuotiaita.

Mulder
Arvoisa puhemies, mitä tulee tämän iltapäivän aiheeseen, olemme kaikki samaa mieltä siitä, että kuluttajien orgaanisiin tuotteisiin kohdistuva kysyntä kasvaa yhä. Mitä tulee kasvituotteisiin, Euroopassa on käytössä järjestelmä, ja on olemassa määritelmä, jonka perusteella jokainen tietää, mistä on kysymys. Eläintuotteiden tapauksessa ei olla vielä niin pitkällä. Mielestäni on hyvin tärkeää, että teemme säännöstä mahdollisimman vähän poikkeuksia. Jos poikkeuksia kuitenkin tehdään, uskon, että kuluttajat menettäisivät kaiken luottamuksensa, ja silloin ei synny reiluja kilpailuasetelmia. Mielestäni herra Funken juuri tekemä tarjous - eli se, mitä hän juuri sanoi siitä, että keväällä täytyy vielä tarkastella yhtä ja toista - on erittäin myönteinen asia.
On varmasti niin, että kaikki maat eivät voi aloittaa samaan aikaan. Mutta kysymys ei olekaan siitä. Kysymys on ainoastaan siitä, voimmeko myydä asiakkaille sellaista, mikä vastaa heidän toiveitaan ja minkä tulee täyttää orgaanisen tuotannon tietyt normit. Sitten muut maat voivat myöhemmin liittyä mukaan. On kuitenkin tärkeää, että kuluttajilla on varmuus siitä, että on olemassa tietty odotuksia vastaava määritelmä ja että valmistajat tietävät, mitä varten ne voivat tuottaa. Siitä on oikeastaan kysymys. Jos näin ei tapahdu, kuluttaja jättää ostamatta tällaisia tuotteita ja tuottaja puolestaan tuottamatta tällaisia tuotteita. Vielä kerran, odotamme kiinnostuneina kevättä.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, luonnonmukaista tuotantoa koskevan asetuksen historia alkaa vuodesta 1992. Ensimmäisten neuvottelujen tuloksena saatiin asetus kasvituotannon alalta ja sitä seurasi parlamentin vahvistus ja myös komission sitoumus siitä, että vuotta myöhemmin olisi vuorossa eläintuotantoala. Nyt elämme vuotta 1999 ja se, mitä neuvoston puheenjohtaja edellä totesi, on totta, nimittäin että nyt on tärkeää, että asetus saadaan myös hyväksytyksi. Pyydän silti, arvoisa herra Funke, ettemme kiirehtisi asiassa laadun kustannuksella, kun olemme jo tehneet niin pitkään työtä sen hyväksi!
Miltä tilanne sitten tällä hetkellä näyttää? Lainsäädäntömenettely on niin laaja-alainen, että parlamentti on ottanut tähän kantaa. Komissio on hyväksynyt joitakin parlamentin esittämiä tarkistuksia. Tämän ehdotuksen parlamentin siihen ehdottamine muutoksineen neuvosto voi ainoastaan hylätä yksimielisesti, mikäli komissio pysyy ehdotuksessaan.
Aion puuttua tässä kahteen kohtaan, eläinten kytkettynä pitämiseen ja geenitekniikkaan. Kytkettynä pitämistä ei ylipäänsä edes mainita komission ehdotuksessa. Se tarkoittaa, että tämä näkökohta täytyisi lisätä siihen nyt jälkikäteen ja komission täytyisi osoittaa kompromissivalmiutta, jotta tämä ongelma-alue tulisi otetuksi huomioon, sillä nautojen ja lehmien osalta se joka tapauksessa puuttuu kokonaan. Vetoan sen puolesta, että tässä ei lähdettäisi vaatimaan liioiteltua eläinsuojelua, jolla ei ole perimmiltään mitään tekemistä lajin erityistarpeet huomioon ottavan eläinten hoidon kanssa. Myös kytkettynä pidettävien eläinten lajinmukainen hoito on mahdollista, joskin tästä jouduttaisiin silloin antamaan tarkkoja selvityksiä, mutta lasta ei pitäisi heittää pois pesuveden mukana.
Geneettisesti muunnettujen organismien käyttöä koskevassa kysymyksessä perusta on toisenlainen. Sen osalta komissio nimittäin hyväksyi ehdotuksen siitä, että emme haluaisi hyväksyä tässä asetuksessa, siis luonnonmukaisessa tuotannossa, minkäänlaisten geneettisesti muunnettujen organismien käyttöä. Sille on siis asetettu kielto! On siis asetettu kielto geneettisesti muunnettujen organismien käytölle, eikä sitä pidä muuksi muuttaa!
Kuitenkin nyt seuraa ongelma: mikä on mahdollisesti saastuneiden organismien kohtalo? Siitähän alkaa tilanteen ryöstäytyminen. Eläinten kytkettynä pitämisen osalta edustan pikemmin maltillista kantaa, mutta tässä kannatan tiukkaa suhtautumista, sillä jos annamme saastumisen tapahtua ja sitten sallimme tähän liittyvässä uuselintarvikeasetuksessa tietyn prosenttiosuuden, jonka ei tarvitse olla merkitty tunnistusmerkinnöillä, silloin tulemme takaoven kautta sallineeksi myös geneettisesti muunnettujen organismien käytön, ja jos jossakin tutkimuksessa sitten todetaan, että tällaisia organismeja on sittenkin mukana, menetämme markkinamme. Pyydän siksi, että asiassa meneteltäisiin hyvin varovasti. Sitä paitsi kysymys saastumisesta riippuu siitäkin, millä tavoin leviämistutkimuksissa huolehditaan siitä, että muita alueita ei saastuteta. Pyydän teitä osoittamaan asiassa todella tiukkaa asennetta, arvoisa komissaari! Asia on teidän käsissänne. Ellette te pyri pääsemään siinä kompromissiin neuvoston kanssa, neuvostokaan ei voi tehdä mitään. Mahdollisesti joudumme lykkäämään asiaa vielä kerran, mutta silloin ei kiire saa olla määräävänä tekijänä, vaan laadun täytyy olla etusijalla.

Souchet
Arvoisa puhemies, Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä on ollut mukana allekirjoittamassa luonnonmukaista tuotantoa koskevaa yhteistä päätöslauselmaa, koska komission ehdotus on aivan liian salliva. Siinä on aivan liikaa poikkeuksia, ja se on ristiriidassa joissakin jäsenvaltioissa, muun muassa Ranskassa, laadittujen kansallisten sopimusasiakirjojen tiukkojen vaatimusten kanssa. Vaikka viimeisessä tarkistetussa versiossa määrätäänkin, että jäsenvaltioissa voidaan edelleen soveltaa vaativampia kansallisia määräyksiä kuin Euroopan tasolla on säädetty, voimme vain pelätä, että ero tasoitetaan alimman vaatimustason mukaan.
Olemme ryhmässämme tietoisia niistä mahdollisuuksista, joita luonnonmukainen tuotanto voi luoda jäsenvaltioiden maataloudelle. Tiedostettuaan BSE-tautiin ja geneettisesti muunnettuihin organismeihin liittyvät vaarat kuluttajat odottavat elintarvikkeilta sellaista turvallisuuden tasoa, joka heille voidaan taata luonnonmukaisella tuotannolla.
Ennen kuin se allekirjoitti yhteisen päätöslauselman, Kansakuntien Eurooppa -ryhmä vaati kuitenkin joidenkin olennaisen tärkeinä pitämiensä kohtien sisällyttämistä päätöslauselmaan. Poikkeukset on rajattava ehdottomasti vain niihin tuotannonaloihin, joihin kohdistuu ulkoapäin äärimmäisiä ja poikkeuksellisia ilmasto-oloja. Siirtymävaiheen järjestelmiä on rajattava ajallisesti, jotta tuottajat voisivat mukauttaa tuotantomenetelmänsä omien sopimusasiakirjojensa sisältämiä normeja tiukempiin eurooppalaisiin normeihin.
Koska Codex Alimentarius -elimessä on päätettävä kesäkuun 1999 lopussa säännöistä, jotka liittyvät luonnonmukaisten tuotteiden tuotantoon, päällysmerkintöihin ja markkinoille asettamiseen, unionin on saatava selkeä oma kanta, joka sisältää tarkkoja normeja. Lopuksi, mitä päällysmerkintöihin tulee, ryhmämme vastustaa joidenkin toivoman yhtenäisen eurooppalaisen logon käyttöön ottamista luonnonmukaisille tuotteille. Koska kansallisten sopimusasiakirjojen vaatimustaso vaihtelee, yhtenäinen eurooppalainen logo olisi aiheuttanut kuluttajien keskuudessa sekaannusta ja olisi johtanut siihen, että eläinperäisten luonnonmukaisten tuotteiden terveellisyyteen olisi sovellettu alinta vaatimustasoa.
Yhdysvaltojen kansallisessa lainsäädännössä yritettiin sallia geneettisesti muunnettujen organismien lisääminen luonnonmukaiseen tuotantoon tarkoitettujen eläinten ravintoon. Yhdysvaltalaiset kuluttajat onnistuivat vaikuttamaan asiaan niin, että tämä ehdotus hylättiin, ja ryhmämme on asiaan tyytyväinen. Luonnonmukainen maatalous on sopimusasiakirjoihin ja tuotteiden alkuperän jäljittämiseen kohdistettujen pakotteiden ansiosta joidenkin tuottajien kannalta mielenkiintoinen tilaisuus. Se on yksi keinoista liittää maanviljely tiiviisti yhdyskuntaan ja asettaa maataloushinnat maailmanmarkkinahintoja korkeammalle tasolle. Tätä kaksinkertaista tilaisuutta ei pidä hylätä, arvoisa puhemies, sen puhtaasti rahanahneen lähestymistavan vuoksi, jota jotkin jäsenvaltiot noudattavat suhteessa luonnonmukaiseen tuotantoon.

Pinel
Arvoisa puhemies, tällä hetkellä on olemassa kahdenlaista maataloutta: sellaista, joka vastaa sellaisten amerikkalaisten hallitsemien monikansallisten yritysten vaatimuksiin, jotka levittävät myrkkyjä maaperään ja elintarvikkeisiin, sellaista, joka väittää patentoivansa ensimmäistä kertaa historiassa elämän ja muuttavansa geeniperimää, sellaista, joka väittää markkinoivansa siemeniä, joita ei voi jäljentää, sellaista, joka on jo 50 vuoden ajan lisännyt moninkertaisesti syöpien määrää ja joka on jakanut ihmisen spermatogeneesin kahtia tuholaismyrkyillä, rikkaruohomyrkyillä ja sienimyrkyillä; ja sitten on toisenlaista maataloutta, maalaista, perinteistä, jossa kunnioitetaan työllisyyttä, ympäristöä ja ihmisten terveyttä, mutta jonka edunvalvontaryhmät ovat järjestelmällisesti sysänneet syrjään, jopa sen nimeä " luonnonmukainen maatalous" myöten, ja se on suurelle yleisölle monitulkintainen ja hämärä käsite.
Kansallinen rintama haluaa omasta puolestaan puhua mieluummin perinteisestä ja luonnollisesta maataloudesta ja tukee sitä maataloutta, joka on muokannut kulttuuriamme vuosituhansien ajan. Maanviljelijät ovat kemiallisten menetelmien pääasiallisia uhreja. Sosialistit ovat tämän järjestelmän päärikostovereita, ne, jotka eivät myöntäisi esimerkiksi Ranskassa kuin 100 frangia tilaa kohti vuodessa, jotta tilat voisivat siirtyä luonnonmukaiseen maatalouteen. Tämä on naurettavaa Euroopan tärkeimmältä maatalouskansakunnalta, joka joutuu kohtaamaan täydessä laajentumisvaiheessa olevat markkinat. Kuluttajat haluavat muutakin kuin hullun lehmän taudin, hormoneja ja geneettisesti muunnettuja organismeja, aineita, jotka velvollisuutemme on kieltää. Saasteiden, kaupunkien asukastiheyden räjähdysmäisen kasvamisen ja maatalousmaailman tuhoutumisen haasteiden uhatessa luonnonmukainen maatalous näkyy vain katkoviivoin merkittynä Agenda 2000: ssa, ja sitä emme voi hyväksyä.
Mitä sitten pitäisi tehdä? On ensinnäkin vahvistettava siirtymäkeinoja.
Toiseksi on vastustettava kaikkea alimman tason vaatimuksiin mukautumista, kaikkia poikkeuksia, jotka vaarantavat maatalouden ja biologian aloja, olivatpa ne sitten mitä hyvänsä. Tähän liittyvät ranskalaiset normit ovat erinomaisia, älkäämme kyseenalaistako niitä. Ei halpahintaista luonnonmukaista maataloutta!
Kolmanneksi on pöyristyttävää, että vuonna 1999 työllisyyden ja ympäristön- ja kansanterveyden suojelun takaavia tuotteita verotetaan saman asteikon mukaan kuin käsiteltyjä, hormoneja sisältäviä, kemiallisista menetelmistä alkunsa saaneita, siirtogeenisiä, kuluttajia ja luonnonympäristöä dramaattisesti vahingoittavia tuotteita. Tarvitaan siis luonnonmukaista maataloutta tukevaa verotusta ja 0 %: n alv: tä.

Hardstaff
Arvoisa puhemies, Yhdistynyt kuningaskunta on tällä hetkellä useimpia EU-maita jäljessä luomutuotannossa. Nykyään vain noin 1 % maatilojemme tuotannosta on luomutuotantoa. Kuitenkin tällaisten tuotteiden kysyntä on kasvanut suunnattomasti viime vuosien aikana muistakin syistä kuin BSE-kriisin takia: valintamyymälämme eivät yksinkertaisesti pysty hankkimaan tarpeeksi luomutuotteita voidakseen tyydyttää asiakkaiden kasvavan kysynnän, vaikka myymälät yrittävät hankkia täydennystä muilta jäsenvaltioilta.
Kysyntä on olemassa ja kuluttajat ovat valmiita maksamaan korkeita hintoja terveellisempinä ja laadukkaampina pitämistään tuotteista. Kuitenkin maanviljelijöiden siirtymäkausi luomutuotantoon on usein hyvin vaikea, sillä lisäkuluja syntyy usean vuoden ajan ennen kuin viljelijä tunnustetaan täysin luomutuottajaksi, jolloin hän voi pyytää tuotteistaan korkeampia hintoja. Toisaalta kuluttajilla on tarve tietää, että he maksavat enemmän aidosta luomutuotteesta.
Haluan tässä asiassa yhtyä kollegoihini ja kehottaa sekä komissiota että neuvostoa ryhtymään pikaisiin luomuviljelyn kehittämistoimiin, kuten suositti myös maataloutta käsittelevä valiokunta, jonka puolesta rouva Barthet-Mayer niin kaunopuheisesti puhui tästä aiheesta.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, aion auttaa siinä, että saamme hieman aikaa säästetyksi. Uskoakseni voimme pitää kiinni siitä, että EU: n maatalousministerineuvosto on onnistunut oleellisilta kohdiltaan ottamaan asianmukaisesti huomioon EU: n uuden ekoasetuksen. Liittohallitus on mielestämme löytänyt hyväksyttäviä kompromisseja, erityisesti kansallisesta näkökulmasta, keskeisiin tavoitteisiin pääsemiseksi sellaisissa asioissa kuin eläintenhoito, eläinrehut ja eläinlääketiede. Arvostan tätä väliaskelta ensimmäisenä reaktiona. Näin on löydetty hyväksyttävissä oleva perusta kestävien perusedellytysten luomiselle luonnonmukaisen eläintuotannon piirissä tapahtuvalle jalostustoiminnalle. Ovathan jo useat puhujat pitäneet tätä jo aikaa sitten tarpeellisena. Nyt EU: n ekoasetuksen uudistaminen on mahdollista saada päätökseen Saksan puheenjohtajakaudella vielä vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla.
Minulla on vielä kysymys tarkastusmerkinnöistä. Voi kuitenkin olla, että en vain ole saanut asiasta riittävästi tietoa. Täytyykö meillä kaikilla olla nyt jälleen kansallisesti erilaiset tarkastusmerkinnät ja sen lisäksi vielä koko EU: n laajuisesti luettavissa oleva merkintä, niin kuin herra Mulder on jo kertaalleen mietinnössään vaatinut? Mielestäni olisi hyödyllistä, jos saisimme teiltä vielä kertaalleen vastauksen tässä asiassa. Saattaa kuitenkin olla, että asia mainitaan jo tekstissä. Aiotaanko siis ottaa käyttöön kansallisesti erilaiset vai koko EU: n laajuudelta yhtenäiset tarkastusmerkinnät?

Fischler
Arvoisa puhemies, vastaan vain aivan lyhyesti kahteen kysymykseen. Vastaukseni rouva Keppelhoff-Wiechertin kysymykseen: komissio työskentelee parhaillaan kehittääkseen koko Euroopan laajuisen logon, kuten päätöslauselmassa on vaadittu.
Toiseksi geneettisesti muunnetuista organismeista. Meille tämä ei ole ylipäänsä mikään ongelma ja suhtaudumme asiaa niin, että emme aio sallia GMO: iden käyttöä. Mutta kuten herra Graefe zu Baringdorf aivan oikein totesikin, saastumiseen liittyy ongelma. Haluamme kuitenkin olla myös tässä mahdollisimman rajoittavia emmekä sen vuoksi puhukaan pelkästään saastumisesta vaan vältettävissä olevasta saastumisesta. Asia vaatii kuitenkin vielä kehittelyä, joten siitä ei voi sanoa tässä vielä mitään.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Fischler.
Ilmoitan ottaneeni vastaan kahdeksan työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti laadittua päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B4-0004/98).
Hyvät jäsenet, toivotan tervetulleeksi herra Verheugenin. Toivottavasti yhteistyö sujuu hyvin tänä aikana, kun saamme nauttia hänen seurastaan.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

Kysymys nro 1 Patricia McKenna (H-1172/98): Aihe: Keskinäistä oikeusapua koskeva yleissopimus ja laillinen telekuuntelu
Aikooko neuvosto tehdä selkoa 3. 4. joulukuuta 1998 pidetyn oikeus- ja sisäasiain neuvoston kokouksen tuloksesta, erityisesti keskusteluista luonnoksesta keskinäistä oikeusapua koskevaksi yleissopimukseksi ja sen pöytäkirjasta, laillista telekuuntelua (ENFOPOL 98, 10951/98 ja 10951/1/98 REV 1, jolla muutetaan 17. tammikuuta 1995 annettua neuvoston päätöslauselmaa - ENFOPOL 87) koskevista keskusteluista tai päätelmistä ja K4-komiteassa ja sen työryhmissä parhaillaan käytävistä keskusteluista? Miten neuvosto voi perustella näihin aloitteisiin liittyvän salailun ja kuulemisen puuttumisen, kun asiakirjat tulevat joka tapauksessa julkisiksi ja ainoana tuloksena on joko Euroopan parlamentissa tai kansallisissa kansanedustuslaitoksissa käytävän demokraattisen keskustelun puuttuminen? Mikseivät jäsenvaltiot keskustele asiasta avoimesti etukäteen ennen sopimista " 20 maan ryhmässä" , sillä nämä ovat hyvin ratkaisevia ja kauaskantoisia toimenpiteitä, joilla voi olla suunnaton vaikutus yksityisyyden alueella? Mitä mahdollisuuksia kansalaisilla tarkalleen ottaen on nostaa kanne tuomioistuimessa, jos he haluavat joko kiistää nämä säännöt perustamissopimuksissa määrättyjen oikeuksien vastaisina tai kiistää näiden sääntöjen nojalla tehdyt päätökset?
ja
kysymys nro 2 Inger Schörling (H-1236/98): Aihe: Echelon
Euroopan parlamentissa keskusteltiin 14. syyskuuta mm. Echelon-valvontajärjestelmästä. Tuolloin komissio ilmoitti olevansa tietämätön kyseisen järjestelmän olemassaolosta. Tästä syystä haluaisin tietää, mitä etenkin salakuunteluun ja televiestinnän valvontaan liittyvää tuli esiin oikeus- ja sisäasiain neuvoston 3. 4. joulukuuta 1998 pitämässä kokouksessa ja mitä se merkitsee Enfopol 98: n 10951/98: n ja 10951/1/98 korj. 1: n kannalta, joilla tarkistetaan neuvoston 17. tammikuuta 1995 antamaa päätöslauselmaa .
Miksi neuvosto ei halua keskustella näistä kysymyksistä avoimesti Euroopan parlamentin kanssa? Koskevathan ne ihmisten oikeutta yksityiselämään ja sitä paitsi tehtävät sopimukset saattavat olla täysin ristiriidassa jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön kanssa.
Herra Verheugen, ehdotan, että vastaisitte yhdessä rouvien McKenna ja Schörling kysymyksiin. Teillä on puheenvuoro, ja tervetuloa jälleen kerran.

Verheugen
Arvoisa puhemies, vastaan kysymykseen seuraavasti: vastatessaan tätä aihetta koskeviin kysymyksiin näissä puitteissa neuvosto on jo monta kertaa korostanut - ja voin vain toistaa sen - että neuvosto ei ole milloinkaan käsitellyt tätä asiaa, johon parlamentin jäsen tässä uudessa kysymyksessä viittasi, koskevia kysymyksiä. Pyydän arvoisaa parlamentin jäsentä sen vuoksi ymmärtämään sen, että neuvosto ei pysty vastaamaan tähän.
Viittaan muuten siihen, että telekuuntelun avulla, josta on kyse ehdotuksessa keskinäistä oikeusapua koskevaksi yleissopimukseksi, pyritään tukemaan kansainvälistä yhteistyötä ja siten saamaan kansainvälinen rikollisuus kuriin. Tämänkaltaisella valvonnalla ei pyritä mihinkään muuhun kuin torjumaan järjestäytynyttä rikollisuutta.
Saanen vielä lisätä siihen, että parlamentin jäsenen esittämät kysymykset liittyvät telekuunteluun rikosten selvittämiseksi. Asiasta vastaavat neuvoston elimet käsittelevät tällä hetkellä luonnosta uusia teknologioita koskevaksi neuvoston päätöslauselmaksi, joka liittyy yhtäältä neuvoston 17. tammikuuta 1995 esittämään päätöslauselmaan laillisesta telekuuntelusta ja toisaalta telekuuntelua koskeviin neuvotteluihin Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäistä oikeusapua koskevan yleissopimuksen luonnosten puitteissa. Vuonna 1995 annetussa päätöslauselmassa esitetään yhteenveto asiasta vastaavien viranomaisten tarpeista, kun on kyse laillisen telekuuntelun teknisestä toteuttamisesta nykyaikaisissa televiestintäjärjestelmissä. Pitäisi kiinnittää huomio siihen, että tässä päätöslauselmassa ei käsitellä oikeudellista perustaa kuuntelun hyväksymiselle, vaan ainoastaan teknisiä vaatimuksia kuuntelun suorittavia viranomaisia varten, kun on kyse telekuuntelusta voimassa olevan luvan perusteella.
Vuonna 1995 annetussa päätöslauselmassa esitetään yhteenveto asiasta vastaavien viranomaisten tarpeista, kun on kyse laillisen telekuuntelun teknisestä toteuttamisesta nykyaikaisissa televiestintäjärjestelmissä. Pitäisi kiinnittää huomio siihen, että tässä päätöslauselmassa ei käsitellä kuuntelun hyväksymisen oikeudellista perustaa, vaan ainoastaan teknisiä vaatimuksia kuuntelun suorittavia viranomaisia varten, kun on kyse telekuuntelusta voimassa olevan luvan perusteella.
Vuonna 1995 annettua päätöslauselmaa sovelletaan periaatteessa olemassa oleviin ja tuleviin televiestintäjärjestelmiin. Kun otetaan huomioon televiestintätekniikan jatkuva kehitys, pohditaan kuitenkin sitä, pitääkö päätöslauselmaa monessa kohdin selventää, erityisesti satelliitti- ja Internet-viestinnän osalta. Tämän päätöslauselmaluonnoksen avulla pyritään nimenomaan tekemään tarpeellisia selvennyksiä.
Mitä tulee luonnokseen keskinäistä oikeusapua koskevaksi yleissopimukseksi, sekä asiantuntijoiden että myös itse neuvoston on huolellisesti tutkittava mahdollista telekuuntelua, jonka tavoitteena on rikosten selvittäminen, koskevien määräysten sisällyttämistä sopimukseen. Perinteiset televiestintäjärjestelmät toimivat yksittäisen valtion sisällä, jolloin lähtökohta on se, että jossakin valtiossa olevaa kohdetta voidaan kuunnella ainoastaan siinä maassa. Nämä tekniset rajoitukset eivät kuitenkaan koske uusia satelliittijärjestelmiä. Sen vuoksi uudet yhteistyön muodot ovat tarpeen.
Meneillään olevissa neuvotteluissa on kyse monista poliittisesti erittäin arkaluonteisista asioista. Nämä neuvottelut koskevat sen lisäksi teknisesti erittäin monimutkaisia yhteyksiä.
On itsestään selvää, että tässä yhteydessä ihmisoikeusnäkökohdat on otettava asianmukaisesti huomioon, erityisesti myös Euroopan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelua koskeva sopimus.
Neuvosto tarkasteli 3. ja 4. joulukuuta 1998 pidetyssä kokouksessa vaikeimpia poliittisia kysymyksiä. Nämä kysymykset koskivat kuuntelutapauksia, joissa pyritään selvittämään rikoksia ja joissa yhdelle valtiolle voitaisiin antaa teknisesti mahdollisuus kuunnella toisessa valtiossa olevaa kohdetta tämän valtion antamatta teknistä tukea.
Jäsenvaltioiden laaja enemmistö oli sitä mieltä, että valtiolle, jossa kuunneltava kohde on, ilmoitetaan asiasta ja sen pitää voida vaatia, että kuuntelua ei toteuteta tai se keskeytetään. Yksi jäsenvaltio on esittänyt toivomuksen tehdä poikkeuksia viitaten kansalliseen turvallisuuteen.
Myös muutamia muita kysymyksiä on käsitelty, erityisesti kysymystä, kuinka laajat oikeudet jäsenvaltiolla, jossa kuunneltava kohde on, pitäisi olla vaatia sitä, että jo kerätty aineisto tuhotaan. Tältä osin on kuitenkin kiireesti selvitettävä kysymys, riittäkö se, että valtiolle, jossa kohdehenkilö oleskelee, ilmoitetaan vai pitäisikö tämän valtion hoitaa kuuntelu oikeusavun puitteissa oman oikeustilansa mukaan.
Tämä kysymys on tärkeä erityisesti myös siksi, että pelkkä ilmoitusvelvollisuus johtaa siihen, että tekniikka olisi laadittava sellaiseksi, että oman valtion alueella olevia henkilöitä voitaisiin kuunnella muista valtioista käsin.

McKenna
Puhumme nyt siitä, että Internetiin pitäisi asentaa palveluja, jotta poliisit voivat rynnätä paikalle takaovesta. Jos nämä suunnitelmat toteutettaisiin, Enfopolilla pystyttäisiin valvomaan lähes kaikkia tiendonsiirtotapoja. Se rikkoisi karkeasti oikeutta yksityisyyteen ja muita kansalaisten perusoikeuksia.
On olemassa neuvoston sisäinen asiakirja, josta oli tarkoitus keskustella. Se on laitettu Internetiin saksaksi. Avoimuuden nimissä asiakirjan pitäisi olla luettavissa kaikilla kielillä, jotta ihmiset saisivat tietää, mitä näissä K4-kokouksissa tapahtuu. Vaikka puhutte oikeutuksesta tälle, ette mainitse, mitä seurauksia tai kuluja tällaisen palvelun tarjoamisesta aiheutuisi Internet-palveluntarjoajille. Heitä pyydetään maksamaan nämä kulut, jotta poliisi voisi ilman etsintälupaa ja ilman mitään oikeutusta tätä antamaanne mitäänsanomatonta lausuntoa lukuun ottamatta sanoa, että näin tehdään rikollisuuden torjumiseksi. Me tarvitsemme avoimuutta ja meidän on tiedättävä, mitä tapahtuu. Parlamentille on tiedotettava asiasta, jäsenvaltioiden on aloitettava keskustelu tästä aiheesta, jotta jäsenvaltioiden kansalaiset tietävät, mitä tapahtuu, ennen kuin se on liian myöhäistä.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, tuon vielä kerran esiin sen, että telekuuntelun avulla, josta on kyse keskinäistä oikeusapua koskevan yleissopimuksen luonnoksen yhteydessä, pyritään tukemaan kansainvälistä yhteistyötä ja siten saamaan kansainvälinen rikollisuus kuriin.
Tämänkaltaisella valvonnalla ei pyritä mihinkään muuhun kuin torjumaan järjestäytynyttä rikollisuutta.

Schörling
Haluaisin kysyä neuvoston edustajalta, onko hänellä mitään kommenttia siihen, että K4-komitealta on saatu muistiinpanoja ja pöytäkirjoja, joiden mukaan EU: n ja FBI: n välisen suunnitelman mukaisen maailmanlaajuisen salakuuntelujärjestelmän kaiken kattavaan rakenteeseen liittyvän työhön on tapahduttava kolmannen pilarin ulkopuolella. Tämähän on melko kiinnostava tieto. Saattaa olla, että keskustelut eivät tapahdu varsinaisesti neuvostossa vaan neuvoston ulkopuolella, esimerkiksi K4-komiteassa, muissa komiteoissa tai työryhmissä.
Kysymys kuuluu edelleenkin: miksi neuvosto ei pidä tarpeellisena keskustella avoimesti näistä kysymyksistä Euroopan parlamentin kanssa, erityisesti kun ajatellaan, että asia koskee ihmisten oikeutta yksityiselämään ja tehtävät sopimukset saattavat olla täysin ristiriidassa jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön kanssa? Haluamme vastauksen tähän kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, ymmärrän täysin parlamentin jäsenen huolestumisen ja voin sanoa, että neuvosto suhtautuu näihin huoliin vakavasti. Keskustelut, jotka mainitsitte, eivät ole kuitenkaan päättyneet. Siksi ei myöskään ole saatu aikaan niitä tuloksia, joihin viittasitte.
Jos neuvosto saa aikaan tuloksia, tehdään tietenkin kaikki tarpeellinen parlamentin oikeuksien suojelemiseksi, mutta tietenkin myös sen hyväksi, että jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus - ja niillä tulee olemaan se jo etukäteen neuvotteluprosessissa - esittää oikeudelliset näkemyksensä ja huolehtia siitä, että oikeuskulttuuria koskevia perustavia kysymyksiä ei käsitellä Euroopan unionissa kielteisesti.

Sjöstedt
Minulla on kaksi lisäkysymystä. Ensimmäinen liittyy vuonna 1995 annettuun päätöslauselmaan vuodelta 1995, jossa käsitellään televiestinnän laillista salakuuntelua. Kysymykseni on: millaista yhteistyötä Yhdysvaltojen ja EU: n ulkopuoliset maat ovat tehneet tällä alalla? Tätä lainsäädäntöä vastaava lainsäädäntö on jo olemassa Yhdysvalloissa.
Toinen kysymykseni koskee laitonta puhelujen salakuuntelua, tarkemmin sanottuna Echelon-valvontajärjestelmää, joka on maailmanlaajuinen sotilaallinen salakuuntelujärjestelmä, jolla ei ole laillista perustaa. Onko Echelon-valvontajärjestelmästä koskaan keskusteltu ministerineuvostossa ja onko Echelon-valvontajärjestelmän ja EU: n laillisen salakuuntelujärjestelmän välillä mitään yhteyttä?

Verheugen
Arvoisa puhemies, vastaisin erittäin mielelläni parlamentin jäsenen kysymykseen, mutta en voi, koska se on niin kaukana alkuperäisestä kysymyksestä, että en voinut valmistautua siihen. Pyydän teitä sen vuoksi ymmärtämään sen, että vastaan näihin molempiin kysymyksiin kirjallisesti.

Puhemies

Kysymys nro 3 Alexandros Alavanos (H-1174/98): Aihe: Muutokset EU: n omien varojen järjestelmään
EU: n omien varojen järjestelmää koskevassa komission kertomuksessa ehdotetaan, että jäsenvaltiot maksavat edelleen yhteisön lainsäädäntöön perustuvaa ja yhteiseen maatalouspolitiikkaan sisältyvää suoraa tukea, mutta aiemman EU: n budjetista maksettavan 100 %: n hyvityksen asemesta jäsenvaltiot saavat vain 75 %: n hyvityksen. Koska komission tietojen mukaan tällainen muutos omien varojen järjestelmään on haitallinen ns. koheesiomaille, erityisesti Kreikalle, ja on ristiriidassa yhteisen maatalouspolitiikan perusperiaatteiden ja sääntöjen kanssa, voisiko neuvosto varmistaa, ettei sellaisia ehdotuksia hyväksytä, jotka vähentävät ns. koheesiomaille maksettavia varoja noin 1, 2 miljardia ecua vuodessa? On otettava huomioon, että Isolle-Britannialle on poikkeuksellisen edullisten hyvitysjärjestelyjen ansiosta vuodesta 1984 lähtien maksettu ja maksetaan edelleen hyvitystä 1, 3 miljardia ecua vuodessa.
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Alavanosin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, vastaan kysymykseen seuraavasti: Agenda 2000 -asiakirjaa koskevat neuvottelut ovat edenneet loppuvaiheeseen ja ne on Eurooppa-neuvoston Wienin kokouksessa sovitun sitoumuksen mukaisesti määrä saattaa päätökseen 24. ja 25. maaliskuuta 1999 pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Arvoisa parlamentin jäsen ymmärtänee, että neuvosto ei voi ilmaista kantaansa, jos neuvottelut vielä jatkuvat eikä ole päästy laajaan yksimielisyyteen yksittäisistä näkökohdista, joita neuvottelujen aikana käsitellään. Neuvosto voi kuitenkin jo nyt tuoda esiin sen, että Eurooppa-neuvoston Wienin kokouksessa neuvostoa kehotettiin tutkimaan kaikkia neuvotteluissa esiin tulevia asioita ja näkökohtia huolellisesti, jotta laajaan yksimielisyyteen voidaan päästä.
Eurooppa-neuvosto on muuten pyytänyt kaikkia jäsenvaltioita edistämään kaikin keinoin sitä, että saadaan aikaan oikeudenmukainen, tasapainoinen ja kaikkien hyväksyttävissä oleva tulos, joka perustuu solidaarisuuteen ja säästeliäämpään taloudenhoitoon.

Alavanos
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan, vaikkakaan se ei voi olla lopullinen, sillä neuvottelut jatkuvat.
Haluaisin erityisesti kysyä, onko neuvotteluissa esillä vielä ehdotus käytännössä kansallistaa oleellinen osa yhteistä maatalouspolitiikkaa. Onhan tapana, että neuvotteluissa joitakin alkuperäisiä ehdotuksia jää pois ja uusia tulee tilalle ja niin edelleen. Onko neuvotteluissa vielä mukana ehdotus kansallistaa osa yhteistä maatalouspolitiikkaa?

Verheugen
Arvoisa puhemies, tilanne on se, että kaikki sekä komission että myös jäsenvaltioiden ehdotukset, jotka on tehty tähänastisen prosessin kuluessa, käsitellään. Puheenjohtajamaa Saksalle oli keskeinen edellytys se, että tehdään selväksi, että nyt neuvotteluiden loppuvaiheessa ensinnäkin kaikki ehdotukset käsitellään. Se ei merkitse sitä, että kaikki tällä hetkellä käsiteltävinä olevat ehdotukset sisällytetään pakettiin, joka on määrä hyväksyä lopuksi kompromissina, mutta kaikki ehdotukset, jotka komissio on tehnyt ja joita jäsenvaltiot ovat tällä välin esittäneet, ovat osa niitä neuvotteluja, joita puheenjohtajamaa tällä hetkellä johtaa.
Voin muuten vakuuttaa teille, että nimenomaan puheenjohtajamaa Saksalle ajatus solidaarisuudesta Euroopan unionin rahoituksessa ja Euroopan unionin talousarviota koskevissa päätöksissä on keskeisellä sijalla.

Puhemies
Rouva Spaak on ottanut nimiinsä
Eva Kjer Hansenin kysymyksen nro 4 (H-1176/98): Aihe: Laajentumiseen liittyvät institutionaaliset ongelmat
Pyydän neuvostoa selvittämään, merkitsevätkö EU: n ratkaisemattomat institutionaaliset ongelmat käytännössä sitä, että EU: n laajentumista ei toteuteta ennen vuotta 2005, koska ei vielä ole olemassa suunnitelmia siitä, miten laajentuminen on tarkoitus toteuttaa. Viittaan yhtäältä " pöytäkirjaan toimielimistä silmällä pitäen Euroopan unionin laajentumista" , jolla komission jäsenten määrä vähennetään yhteen kutakin jäsenvaltiota kohti sillä edellytyksellä, että neuvoston äänten painotusta muutetaan samanaikaisesti, erityisesti kun otetaan huomioon, että tammikuussa 2000 on määrä nimittää 20 uutta komission jäsentä 5-vuotiseksi toimikaudeksi, sekä toisaalta Amsterdamin sopimuksen 137 artiklaan, jossa määrätään, että Euroopan parlamentin jäsenten määrä ei saa ylittää 700 jäsentä, kun otetaan huomioon, että seuraavissa vaaleissa valitaan 626 Euroopan parlamentin jäsentä 5-vuotiseksi toimikaudeksi.
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan kysymykseen, jonka rouva Spaak on ottanut nimiinsä.

Verheugen
Arvoisa puhemies, neuvosto huomauttaa arvoisalle jäsenelle, että Euroopan unionin laajentumiseen liittyvä toimielimiä koskeva pöytäkirja, jonka olisi muodostettava toimielinten sopeuttamista koskevan suunnitelman perusta, ei ole vielä tullut voimaan, koska Amsterdamin sopimusta, jonka liitteenä tämä pöytäkirja on, ei ole vielä ratifioitu kaikissa jäsenvaltioissa. Sen jälkeen kun kaikki ratifiointiasiakirjat on saatu Roomaan säilytettäviksi, sopimus ja sopimuksen liitteenä olevat pöytäkirjat, jotka ovat kiinteä osa sopimusta, tulevat voimaan viimeisen ratifiointiasiakirjan saannin jälkeisen toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä.
Arvoisa jäsen, tämä lause oli saksaksikin niin epäselvä, että haluaisin mieluiten muotoilla sen toisin. Siis se merkitsee sitä, että jos kaikki ovat ratifioineet sopimuksen maaliskuun loppuun mennessä, sopimus tulee voimaan 1. toukokuuta, ja jos kaikki ovat ratifioineet sen huhtikuun loppuun mennessä, se tulee voimaan 1. kesäkuuta. Minullakin oli vaikeuksia ymmärtää tämä lause.
Eurooppa-neuvosto oli 11. ja 12. joulukuuta pidetyssä Wienin kokouksessa yksimielinen siitä, että Amsterdamin sopimuksen ratifioiminen on edelleen tärkein tavoite. Kölnin kokouksessa neuvosto päättää siitä, kuinka ja koska käsitellään toimielimiä koskevat kysymykset, joista ei ole annettu määräyksiä tässä sopimuksessa ja joista on annettava määräykset ennen laajentumista. Teidän esittämäänne tärkeää kysymystä, arvoisa parlamentin jäsen, täytyy tarkastella tässä yhteydessä.
Neuvosto muuten muistuttaa siitä, että jäsenyysehdokasmaiden kanssa parhaillaan käytävien neuvotteluiden päättymisen määräaikaa ei ole tähän mennessä virallisesti ilmoitettu. Rouva parlamentin jäsenen pohtima asia ei siis ole esityslistalla.
Mitä tulee konsolidoitujen sopimusten 189, entistä 137, artiklaa koskevaan kysymykseen, on otettava huomioon se, että parlamentin jäsenten määrää osoittava luku 700 koskee Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan tämänhetkisiä unionin jäseninä olevia jäsenvaltioita. Paikkojen jakautumisesta yksittäisten jäsenvaltioiden kesken laajentumisen jälkeen neuvotellaan sopivana ajankohtana.

Spaak
Arvoisa neuvoston edustaja, haluaisin vain huomauttaa teille, että Amsterdamin sopimuksessa ei ratkaista yhtäkään rouva Kjer Hansenin kysymyksessä mainittua toimielimiin liittyvää ongelmaa. Amsterdamin sopimuksen ratifioimisen odottaminen vaikuttaa minusta pitkältä viipeeltä, erityisesti niiden maiden kannalta, jotka hakevat unionin jäsenyyttä.
Lisäkysymykseni kuuluu: onko neuvosto ryhtynyt jo pohtimaan eri ehdotuksia ja ongelmia, joista rouva Kjer Hansen muistuttaa kysymyksessään?

Verheugen
 Arvoisa puhemies, pidän kysymystä ehdottomasti oikeutettuna ja yhdyn siihen huoleen, johon kysymys perustuu. Neuvosto ei ole vielä konkreettisesti käsitellyt niitä ehdotuksia, joista muistutitte, vaan se on ainoastaan käsitellyt sitä kysymystä, kuinka toimielimiä koskeviin avoimiin kysymyksiin tulee tarttua. Puheenjohtajamaa Saksa on saanut tehtävän, mikä tapahtui, kuten tiedätte, vasta muutama viikko sitten. Tämä tehtävä on tehdä Kölnin huippukokousta varten menettelyä koskeva ehdotus. Käymme parhaillaan sitä koskevia välttämättömiä neuvotteluja, ja olenkin eräässä toisessa parlamentin elimessä jo luvannut, että tältä osin erityisesti keskustelu, parlamentin mielipiteet, otetaan huomioon, koska parlamentin rooli on erittäin tärkeä, varsinkin kun on kyse unionin kehittämisestä toimielinten osalta.
Me emme siis voi tai emme aio saada aikaan päätöstä toimielinten uudistuksen sisältökysymyksistä Saksan puheenjohtajakaudella, koska meidän tehtävämme on ensinnäkin vain esittää menettelyä koskeva ehdotus. Saanen huomauttaa teille, ja te tietenkin tiedätte, että unionissamme tiettyä menettelyä koskeva yksimielisyys on jo usein puolet koko yksimielisyydestä.
Laajentumisen yhteydessä haluaisin mielelläni sanoa teille vielä sen, että puheenjohtajamaan näkemyksen mukaan täydellinen yksimielisyys tarkoittaa sitä, että toimielimiä koskevat kysymykset on ratkaistava viimeistään silloin, kun ensimmäiset uudet jäsenet liittyvät. Myös puheenjohtajamaan toivoma toiminnan nopeuttaminen, toimielimiin liittyvistä kysymyksistä tehtävä päätös on myönteinen merkki jäsenyysehdokasmaiden taholle, ja mielestäni meidän kaikkien yhteinen etu on se, että tämä myönteinen merkki voidaan myös todella antaa.

Elliott
Pidin neuvoston puheenjohtajan vastausta hyvin hyödyllisenä ja kannustavana tiettyyn pisteeseen asti, mutta se ei vastaa täysin kaikkiin tässä kysymyksessä esille otettuihin seikkoihin. Olen EU: n ja Puolan välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan jäsen. Puolan hallitus on ilmaissut uskovansa, että Puola on valmis liittymään tammikuussa 2003. Se ei ehkä pysty tähän. Aiommeko me kuitenkin todella sulkea ovet laajentumiselta seuraavan viiden vuoden ajaksi? Minusta vaikuttaa siltä, että jos komissaarit nimetään tämän vuoden lopulla samoin perustein kuin nyt, aiheutuisi vakavia ongelmia. Sama koskee tietyiltä osin parlamenttia. Ihmettelen, onkohan näitä kysymyksiä harkittu yhtään. Jos aiomme odottaa ensi vuoteen tai kauemminkin, ennen kuin alamme ajatella näitä tekijöitä, huomaatte, mitä ongelmia siitä aiheutuu.

Verheugen
 Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen Elliott, olen teille erittäin kiitollinen tästä kysymyksestä, koska se antaa mahdollisuuden selvittää jotakin. Jäseneksi liittymisen ajankohtaa ei ole päätetty. Ei ole päätetty sitä, että liittyminen tapahtuisi myöhempänä ajankohtana, eikä sitä, että se tapahtuisi aikaisemmin, vaan ajankohta riippuu ainoastaan yhteensä 31 asiakohtaa koskevien neuvotteluiden etenemisestä, kuten tiedätte. Te tiedätte, miten asiat ovat. 31 neuvottelupaketista kolme on saatu väliaikaisesti päätökseen, neljä niistä saadaan päätökseen suhteellisen pian. Haluamme Saksan puheenjohtajakaudella sisällyttää neuvotteluprosessiin kuudesta kahdeksaan pakettia lisää niin, että vuoden 1999 puolivälissä noin puolet kaikista asiakohdista ovat mukana prosessissa.
Sen jälkeen me kenties olemme jo melko lähellä sitä hetkeä, jona voidaan huomata, kuinka paljon aikaa todella vielä tarvitaan, ja sitten on päätettävä, tehdäänkö liittymisajankohdasta päätös vai ei. En näe sitä vaaraa, jonka te ilmeisesti näette, että toimielinten uudistusten viivästyminen vaikuttaisi jäseneksi liittymiseen. Sen sopuratkaisun perusteella, jonka olemme todenneet jäsenvaltioissa, toimielimiä koskevat kysymykset pitäisi ratkaista vuoteen 2001 mennessä - pitäisin sitä kuitenkin myöhäisimpänä ajankohtana. On erittäin epätodennäköistä, että jo vuonna 2001 voidaan solmia liittymissopimus jonkin jäsenyysehdokasmaan kanssa.
En usko, että pystymme vastaamaan kovin täsmällisesti, että jäsenyysneuvottelut on saatettu päätökseen, mutta että Euroopan unioni ei voi laajentua, koska se ei ole ratkaissut toimielimiä koskevia kysymyksiä.
Puheenjohtajamaa Saksalle kysymyksellä on mitä suurin merkitys, ja olen kiitollinen siitä, että voin huomata, että kysymys on erittäin merkityksellinen myös parlamentille. Koko laajentumisprosessin uskottavuus riippuu vahvan näkemykseni mukaan siitä, kuinka vakavasti teemme työtä saattaaksemme toimielinuudistuksen päätökseen.

Puhemies

Kysymys nro 5 Paul Rübig (H-1183/98): Aihe: Turvallisuus kaupungeissa
Puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustanut Douglas Henderson lupasi toukokuussa pidetyssä EP: n täysistunnossa, että piakkoin perustetaan asiantuntijaryhmä tutkimaan rikollisuuden lisääntymistä Euroopan kaupungeissa.
Voiko neuvosto kertoa tämän ryhmän kokoonpanosta ja tähänastisesta toiminnasta sekä puheenjohtajavaltio Saksan muista tätä alaa koskevista ensisijaisista tavoitteista?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Rübigin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, vastaan kysymykseen seuraavasti: kaupunkien turvallisuus on varmasti yksi niistä aloista, joilla vain viranomais- ja asiantuntijarajat ylittävällä koordinoidulla suunnittelulla voidaan päästä tuloksiin. Neuvoston " Poliisiyhteistyö" -työryhmässä asiantuntijat käsittelevät rikollisuutta Euroopan kaupungeissa. Aikaisemmin työssä keskityttiin kaupungeissa tapahtuvaan väkivaltaan, poliisiyhteistyöhön ja kaupunkien väkivaltaisiin rikollisjengeihin.
Ryhmä, joka käsittelee kaupunkiväkivaltaan liittyviä viranomaisten vaihto-ohjelmia kaupunkivallan alalla, on sopinut hyväksi havaittuja keinoja koskevan tiedonvaihdon parantamisesta, kokemustenvaihdon syventämisestä sekä yhteistyön kehittämisestä käytännössä. Ensimmäinen sellaisille poliisiviranomaisille, jotka toimivat väkivallan torjumiseksi kaupungeissa, tarkoitettu ohjelma toteutettiin lokakuussa 1998 Ranskassa. Sellaisia vaihto-ohjelmia toteutetaan myös tulevaisuudessa.

Rübig
Arvoisa puhemies, muutama päivä sitten herra von Wogaun lehdistötiedottajan kimppuun hyökättiin Schumanin aukiolla klo 19.00 illalla. Hänet vietiin sairaalaan pintahaavan vuoksi. Se ei kuitenkaan ole yksittäistapaus. Viime vuonna parlamentin jäsenten Voggenhuberin, McCarthyn, Schiedermeierin, Doris Packin ja monien muiden kimppuun hyökättiin Brysselissä. Toimistoni taholta tehtiin Euroopan parlamentissa kysely ja haastateltiin yli 300 toimistoa; toimistoista kolmasosan tapauksessa ilmoitettiin, että viimeisen vuoden aikana Brysselissä oli sattunut heitä koskeva rikollinen päällekarkaus.
Mielestäni on välttämätöntä parantaa Euroopan toimielinten turvallisuutta. Belgian parlamenttia vartioivat sotilaat ja poliisi. Tietääkseni Euroopan toimielimiä ei vartioida lainkaan. Yksinomaan Euroopan parlamentissa ilmoitetaan kuukausittain keskimäärin yli kymmenestä varkaudesta. Mitä puheenjohtajamaa aikoo tehdä tämän tilanteen korjaamiseksi?

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, te ymmärrätte, että minun on ensiksi tuotava esiin se, että yleisen järjestyksen ja turvallisuuden ylläpito jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvilla alueilla on ensi sijassa yksittäisen jäsenvaltion poliisivoimien asia. Tämän selityksen jälkeen totean, että asioihin, jotka esititte, on suhtauduttava vakavasti ja otan huolekseni ottaa asian esiin sopivassa tilanteessa.

Puhemies

Kysymys nro 6 José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (H-1185/98): Aihe: Euroopan parlamentin osallistuminen Euroopan unionin sekä Latinalaisen Amerikan ja Karibian valtioiden väliseen ensimmäiseen huippukokoukseen
Tulevan vuoden kesäkuussa järjestetään Brasiliassa Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden valtion ja hallitusten päämiesten välinen ensimmäinen huippukokous, jota pidetään erittäin merkittävänä. Euroopan parlamentti on tähän mennessä osallistunut San Josén ja Rion ryhmän ministerikokouksiin sekä niiden avausjuhlallisuuksiin että varsinaisiin työkokouksiin. Miten neuvosto aikoo toteuttaa Euroopan parlamentin osallistumisen mainittuun huippukokoukseen?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Salafrancan kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, minun on heti aluksi sanottava, että tulette pettymään vastaukseen, mutta minun on myös pyydettävä ymmärrystä: Saksan puheenjohtajakaudella ei ole pidetty vielä yhtään neuvoston kokousta. Olemme hoitaneet virkaa vasta 12 päivää ja sen vuoksi neuvosto ei ole edes voinut vielä tutkia kysymystä, joka koski Euroopan parlamentin mahdollista osallistumista kokoukseen, jonka mainitsitte. Neuvosto ei ole myöskään tutkinut sitä.

Salafranca Sánchez-Neyra
Haluaisin sanoa arvoisalle neuvoston edustajalle, että vaikka olenkin pettynyt vastaukseen, se ei tarkoita, että olisin pettynyt neuvoston toimiin.
Haluaisin sanoa hänelle, että viime vuoden helmikuussa Britannian puheenjohtajakaudella pidetyssä San Josén ryhmän ministerikokouksessa Euroopan parlamentin valtuuskuntaa kohdeltiin ilmeisen epäasiallisesti, vieläpä huonommin kuin kolmansien maiden valtuuskuntia.
Haluaisin pyytää neuvoston puheenjohtajamaalta, että Euroopan parlamentin valtuuskuntaa voitaisiin kohdella tässä tärkeässä huippukokouksessa sille kuuluvan institutionaalisen aseman mukaisesti ja sen mukaisesti, miten ansiokkaasti se on edistänyt Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisiä suhteita.
Tuossa tilaisuudessa, konferenssin avajaisissa, sattui eräs vakava välikohtaus, arvoisa puhemies, ja olisin kiitollinen, jos puheenjohtajamaa Saksa takaisi kaikin tavoin sen, että Euroopan parlamentilla voisi olla sille kuuluva institutionaalinen asema, kuten olen pyytänyt.

Verheugen
Arvoisa puhemies, olen parlamentin jäsenelle kiitollinen näiden huolenaiheiden esittämisestä. Ne antavat meille kimmokkeen nähdä vaivaa ja huolehtia siitä, että meidän puheenjohtajakaudellamme ei tarvitse enää esittää tällaisia huomautuksia.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

Kysymys nro 7 Freddy Blak (H-1192/98): Aihe: Verovapaan myynnin lopettaminen EU: ssa
Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan varapuheenjohtajana olin suuresti ihmeissäni, kun sain ja luin neuvoston vastauksen 1. lokakuuta esittämääni kysymykseen verovapaan myynnin lopettamisesta. Koska olen kansan suoraan valitsema edustaja, valitsijani - ja minä heidän mukanaan - odottavat, että esitettyihin kysymyksiin suhtaudutaan vakavasti. Vastaus, jonka sain 19. marraskuuta 1998, ei ole vakava. Siksi joudun esittämään alkuperäisen kysymykseni uudelleen, ja tällä kertaa odotan, että saan vastauksen kysyttyyn asiaan.
Tullivapaa myynti loppuu Euroopan unionin alueella 30. kesäkuuta 1999. Neuvoston direktiivissä 92/12/ETY säädetään, että ennen lopettamista " tarvitaan määräaika, jonka kuluessa voidaan toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sekä niiden kyseisiin aloihin kohdistuvien yhteiskunnallisten vaikutusten että niiden alueellisten [...] ongelmien lieventämiseksi" (92/12/ETY, johdanto-osan 21 kappale).
Vastauksessaan oikeusasiamiehelle komissio katsoo, että se ei ole velvollinen toteuttamaan seurausten arviointia näiden ongelmien valottamiseksi.
Komissio kirjoittaa: " Neuvoston aikomuksena ei ole koskaan ollut asettaa komissiolle tällaista velvoitetta. Tämä vahvistettiin siinä yhteydessä, kun talous- ja valtiovarainministerien neuvosto käsitteli asiaa marraskuussa 1996. Koska keskustelut olivat epävirallisia, niiden johtopäätökset eivät käy ilmi virallisesta kokouspöytäkirjasta, mutta 19. toukokuuta 1998 talous- ja valtiovarainministerien neuvosto käsitteli asiaa uudelleen samoin tuloksin" . (Komission huomautukset koskevat Euroopan oikeusasiamiehen esittämää lisätietopyyntöä - Freddy Blakin kantelu, 0879/97.)
Voiko neuvosto vahvistaa komission lausunnon neuvoston päätelmistä ja sen jälkeen ilmoittaa, missä määrin komission kanta on sopusoinnussa edellä mainitun direktiivin kanssa?
ja
kysymys nro 8 Gisèle M.H. Moreau (H-1227/98): Aihe: Yhteisön sisäisen verovapaan myynnin lopettamisen voimaantulo
Neuvosto vahvisti 19. toukokuuta 1998, että sen vuonna 1991 tekemä päätös yhteisön sisäisen verovapaan myynnin lopettamisesta tulee voimaan 1. heinäkuuta 1999.
Kaikki tutkimukset osoittavat, että lentokentillä ja autolautoilla tapahtuvan verovapaan myynnin lakkauttaminen johtaa merkittävään työpaikkojen menettämiseen. Esimerkiksi Ranskassa katoaa yli 12 000 työpaikkaa alueilla, joilla jo nyt on paljon työttömiä.
Eikö neuvosto ole päättänyt näiden vaikutustutkimusten johdosta lykätä yhteisön sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamisen voimaantuloa?
Herra Verheugen, teillä on puheenvuoro vastataksenne yhdessä näihin kahteen kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, yhteinen vastaus molempiin kysymyksiin on seuraavanlainen: kuten edeltäjäni jo viime vuoden joulukuussa pidetyllä kyselytunnilla teki vastatessaan kirjallisesti herrojen Cushananin, Wattsin ja Wiben kysymyksiin, haluaisin viitata tässä yhteydessä Eurooppa-neuvoston tätä kohtaa koskeviin johtopäätöksiin, jotka ovat seuraavanlaisia: mitä tulee vuonna 1991 tehtyyn päätökseen tuotteiden verovapaasta myynnistä matkailijoille yhteisön alueella, Eurooppa-neuvosto pyytää komissiota ja Ecofin-neuvostoa tutkimaan maaliskuuhun 1991 mennessä, mitä ongelmia myynnin lopettamisesta voisi aiheutua työllisyyden kannalta ja kuinka nämä ongelmat voitaisiin ratkaista komission ehdotusten pohjalta, mukaan lukien siirtymäkauden mahdollinen rajoitettu laajentaminen. Neuvoston mielestä tästä kysymyksestä ei tällä hetkellä voi sanoa enempää.

Blak
Arvoisa puhemies, haluaisin toivottaa neuvoston uuden puheenjohtajan tervetulleeksi ja sanoa, että olen erittäin iloinen hänen vastauksestaan, jossa hän ilmoitti, että olisi järkevää, jos me päättäisimme lykätä asiaa. Olen erityisen iloinen siitä, että sanoitte, että neuvosto on määrännyt komission tekemään tämän tutkimuksen ja antamaan vastauksen ennen maaliskuuta 1999. Olen saanut komissiolta vastauksen, jossa se sanoutuu irti kaikesta vastuusta ja sanoo, ettei tutkimuksen tekeminen kuulu sen tehtäviin, joten pyydän teitä neuvoston puheenjohtajana antamaan komissiolle potkun takapuoleen ja toivon, että pyydätte sitä aloittamaan tutkimuksen laatimisen, jonka on oltava valmis maaliskuussa 1999. Olen erittäin iloinen vastauksestanne, jonka olisimme toivoneet kuulevamme Itävallan puheenjohtajistolta, joka antoi täysin typerän vastauksen viime kuussa. Olen todellakin sitä mieltä, että tämä on hyvä alku. Siitä teille suurkiitos.

Verheugen
Arvoisa puhemies, olen parlamentin jäsenelle kiitollinen hänen ystävällisestä arvonannostaan. Minun täytyy kuitenkin lisätä tähän, että kiitos oli ansaitsematonta. Kiitos kuuluu puheenjohtajamaa Itävallalle, sillä päätös, jota lainasin, on Wienin huippukokouksen tiedonannosta. Tämä päätös tehtiin Wienissä. Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota esittämään kyseisen kertomuksen vuoden 1999 maaliskuuhun mennessä. Tämä ajankohta on kuitenkin jo pian käsillä, ja tietenkin puheenjohtajamaan tehtävänä on huolehtia siitä, että neuvosto pitää kiinni sovituista määräajoista. Voin luvata teille, että emme odota vuoden loppuun ennen kuin kysymme, onko kertomus tulossa ja koska se on saatavilla.

Moreau
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi korostaa sitä, että komission tutkimus on tehtävä objektiivisissa oloissa, kun otetaan huomioon ne vakavat seuraukset, joita verovapaan myynnin poistamisella voi olla työllisyydelle, ja minulla on tässä artikkeli, neuvoston puheenjohtajan, herra Schröderin, haastattelu, jossa korostetaan näitä työllisyydelle aiheutuvia vakavia seurauksia, vaikka neuvosto juuri painottaa työllisyyskysymyksiä.
Kysymykseni kuuluu siis: eikö neuvoston pitäisi nojautua siihen ennakkotapaukseen, jonka muodosti Pohjoismaille myönnetty valmisteveroa koskevan poikkeuksen jatkaminen, jonka herra Monti hyväksyi vuonna 1996, sekä Euroopan talous- ja sosiaalineuvoston tämän järjestelmän jatkamisen puolesta viime syyskuussa antamaan lausuntoon?

Verheugen
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajan, liittokansleri Schröderin, näkemys on minulle erittäin tuttu, kuten voitte kuvitella, arvoisa jäsen. Se, minkä esititte täällä, oli myös oikein lainattu. En voi kuitenkaan nyt vielä esittää teille päätelmiä, jotka neuvosto voi tietenkin tehdä vasta sitten, kun sen pyytämät kertomukset ovat todella saatavilla. Pyydän teiltä ymmärrystä ja viittaan vielä kerran nimenomaan lainaamani neuvoston päätöksen viimeiseen puolikkaaseen lauseeseen, jossa puhutaan siitä, että myös siirtymäkauden rajoitettua pidentämistä on määrä tutkia.

Maes
Arvoisa puhemies, pyysin tämän iltapäivän istunnon alussa UCLAFille lähetettyä luetteloa 27 tapauksesta, jotta parlamentti voisi puhua tosiasioiden perusteella. Sain kirjallisen vastauksen saksankielisen kirjeen muodossa, josta teki selkoa joku ranskaa puhuva - se oli siis varsin eurooppalainen keskustelu - ja minulle vakuutettiin, että tämä luettelo on lähetetty talousarvion valvontavaliokunnalle. Koko ajan, kun olemme olleet täällä kokouksessa, avustajani ovat yrittäneet jäljittää tätä muka lähetettyä luetteloa. Sitä ei ole löytynyt. Rouva Theato, jota arvostan suuresti, viittasi talousarvion valvontavaliokunnan sihteeristöön. Olemme keskustelleet jo koko iltapäivän tämän valiokunnan ja sihteeristön johtajan, herra Darrasin, kanssa. Luetteloa on mahdoton löytää. Pyydän, että te puhemiehenä ryhdytte tarvittaviin toimiin, jotta parlamentti voisi saada nämä tiedot, ennen kuin siirrymme äänestyksiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Maes. Puhemiehistön yksiköt ryhtyvät välittömästi toimiin, koska olette aivan oikeassa ja tämä luettelo on löydettävä, jotta saisitte sen. Panen siis merkille teidän huolenne. Puhemiehistön yksiköt ryhtyvät etsimään tätä luetteloa, jotta se todellakin olisi teidän saatavillanne ennen äänestystä.

Corbett
Haluaisin painottaa neuvoston puheenjohtajan sanoja, joilla hän korosti, että Wienin Eurooppa-neuvostossa keskusteltiin ainoastaan verovapaan myynnin mahdollisesta laajentamisesta ja sanottiin, että tällöin kyseessä olisi rajoitettu laajentaminen. Haluaisin, että neuvosto ottaa nämä kaksi ehtoa huomioon.
Haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, onko hän tietoinen siitä, että monen tämän parlamentin jäsenen mielestä verovapaa myynti ei ole hyvä idea. Verovapaa myynti tuo verohelpotuksia lähinnä vain alkoholi- ja tupakkateollisuudelle. Jos jäsenvaltioiden valtiovarainministereillä on ylimääräistä rahaa, ehdottaisin, että nämä rahat voisi käyttää paremminkin kuin jatkamalla alkoholi- ja tupakkateollisuutta hyödyttäviä verohelpotuksia - jotka ovat muuten vain ulkomaille matkustavien käytettävissä.

Verheugen
Arvoisa puhemies, voin vastata tähän kysymykseen myöntävästi. Neuvosto tietää, että näkemykset tästä kysymyksestä ovat hyvin erilaisia jäsenvaltioissa ja myös parlamentissa. Neuvosto on myös tietoinen siitä, että päätös, joka tehtiin Wienissä, sisältää tehtävän tutkia asiaa eikä mitään enempää tällä hetkellä.

Watts
Onko neuvosto samaa mieltä kuin maani pääministeri Tony Blair siitä, että verovapaan myynnin lopettaminen saattaisi aiheuttaa tuhansien tavallisten ihmisten työpaikkojen menetyksen kaikkialla Euroopan unionissa? Pitääkö puheenjohtaja tämän tarkastelun hyödyllisenä osana neuvotteluja teollisuuden, ammattijärjestöjen ja jopa alueiden kanssa, jotta paikallisten ihmisten ongelmat tulee varmasti otettua huomioon?
Olisiko hän kanssani samaa mieltä siitä, että sopiva rajoitettu laajentaminen voisi olla viisi tai kuusi vuotta? Se on luku, jota herrat Blair ja Schröder suunnittelivat Wienin huippukokouksessa.

McIntosh
Valitettavasi koko herra Wattsin puheenvuoron aikana ei ollut tulkkausta, koska hänen mikrofoninsa ei ollut päällä.

Puhemies
Puheenvuoro kyllä tulkattiin. Ette kenties kuullut sitä, mutta puheenvuoro tulkattiin kyllä. Minä ja luultavasti myöskin herra Verheugen pystyimme kuuntelemaan herra Wattsia.
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Wattsin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, ymmärsin kysymyksen molemmilla kielillä. Pidän lähtökohtana sitä, että komissio ja Ecofin-neuvosto nojautuvat luonnollisesti kaikkiin oleellisiin lähteisiin toteuttaessaan tehtävää, jonka ne ovat saaneet. Lähteet, jotka mainitsitte, ovat mielestäni olennaisia lähteitä ja ne pitäisi siis ottaa huomioon, kun kerätään niitä tietoja ja arvioita, jotka ovat tässä tärkeitä. Ymmärrättehän, että siinä asemassa, jossa olen täällä, en voi enkä saa kommentoida jäsenvaltion päämiehen poliittista näkemystä, mutta voin tietenkin sanoa teille, että päätelmät niistä kertomuksista, joiden laatiminen on annettu tehtäväksi, voidaan tehdä vasta sitten, kun kertomukset ovat saatavilla, ja että tällä hetkellä mitään päätelmää ei ole suljettu pois, siis ei myöskään sitä, jota te lainasitte.

Puhemies

Kysymys nro 9 Anne Caroline B. McIntosh (H-1193/98): Aihe: Siipikarjaa koskevat kolmansien maiden hygieniamääräykset
Mitä toimia neuvoston puheenjohtaja toteuttaa taatakseen että kolmansista maista tuotu siipikarja täyttää EU: n hygieniastandardit?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan rouva McIntoshin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, vastaan kysymykseen seuraavasti: neuvosto hyväksyi 15. lokakuuta 1990 direktiivin (ETY) N: o 90/539 eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä siipikarjan ja siitosmunien kaupassa ja tuonnissa kolmansista maista. Tämä direktiivi on ollut voimassa 1. toukokuuta 1992 lähtien ja sen 3 luvun 20-28 artikla sisältää kolmansista maista tapahtuvaa tuontia koskevia määräyksiä. Komission tehtävänä on, kuten tiedätte, arvoisa jäsen, huolehtia siitä, että direktiivissä annettuja normeja noudatetaan. Jos teidän mielestänne on jotakin huomautettavaa, puheenjohtajamaa olisi kiitollinen asianmukaisista tiedoista. Olen muuten sitä mieltä, että olisi parempi esittää kysymys komissiolle.

McIntosh
Olen esittänyt tämän kysymyksen komissiolle useita kertoja. Viimeksi tein näin eilen. Onko ministerineuvoston ja komission tarkoitus todella ajaa omat siipikarjankasvattajamme vararikkoon suosimalla kolmansista maista tuotuja tuotteita?
Kysymykseni liittyy erityisesti vuodelta 1960 peräisin olevaan tuoretta lihaa käsittelevään direktiiviin, jossa sanotaan, että siipikarjan lihaa voidaan tarkistaa vain tuotannon perusteella, mikä helpottaisi tuottajia. Itse asiassa tarkistukset on tehtävä tunnin aikana. Lisäkustannusten pelkästään Yhdistyneessä kuningaskunnassa arvioidaan olevan 40-50 puntaa jokaisen tuotantolaitoksen tarkistusta kohden. En saata uskoa, että tämä oli ministerineuvoston ja komission tarkoitus. On olemassa myös vuoden 1972 siipikarjanlihadirektiivi, joka saattaa EU: n ja Yhdistyneen kuningaskunnan tuottajat yhtä kilpailukyvyttömään asemaan. Haluan vain, että ministerineuvosto vakuuttaa tänä iltana, että sen tarkoitus ei ole saattaa omia siipikarjankasvattajiamme vararikkoon.

Verheugen
Arvoisa puhemies, ymmärrän rouva parlamentin jäsenen huolestuneisuuden täysin ja olen sitä mieltä, että on välttämätöntä, että komissio esittää ehdotuksen siitä, kuinka tämä ongelma, jonka te oikeutetusti toitte esiin, voidaan ratkaista.

Puhemies

Kysymys nro 10 David W. Martin (H-1195/98): Aihe: Demokratia ja ihmisoikeudet Burmassa
Koska saamme jatkuvasti tietoja, joiden mukaan Burmassa loukataan ihmisoikeuksia ja pidätetään demokraattisesti valittuja kansanedustajia, voiko komissio ottaa Burman hallituksen kanssa esiin sen, että Burmassa on edelleen pidätettynä 182 valittua kansanedustajaa ja 701 kansallisen demokratian liiton (NLD) jäsentä?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Martinin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, vastaus on seuraava: neuvoston kanta tähän kysymykseen on yksiselitteinen. Neuvosto on vaatinut toistuvasti kaikkien poliittisten vankien vapauttamista välittömästi Burmassa. Juuri siksi, että Burman hallitus ei ole noudattanut tätä vaatimusta ja unionin SPDC: lle esittämää vetoomusta tukea demokratiaa ja kansallista sovintoa, neuvosto on 26. joulukuuta 1998 muotoillut Burmaa koskevan yhteisen kantansa ankarammaksi ja laajentanut sitä.
Neuvosto on muuten yrittänyt käsitellä näitä kysymyksiä rauhaa ja kehitystä käsittelevän neuvoston kanssa. Puheenjohtaja esitti Burmalle Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen yhteydessä syyskuussa 1998 kolmen osapuolen ministeritason vierailua, mutta Burman ulkoministeri hylkäsi ehdotuksen.

Martin, David
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Hän on aivan oikeassa sanoessaan, että neuvosto on johdonmukaisesti vastustanut Burman hallitusta. Haluaisin pyytää häntä harkitsemaan Saksan puheenjohtajuuden aikana, että hän antaisi asian joko epävirallisen ulkoministerikokouksen tai valtiopäämiesten käsiteltäväksi, jotta voisimme odottaa jatkotoimia tämän hallituksen kaatamiseksi. Olen samaa mieltä siitä, että se on hyvin vaikeaa. Burman SLORC (lain ja järjestyksen palauttamisesta vastaava neuvosto) ei tee kanssamme minkäänlaista yhteistyötä, mutta Euroopan unionin on jatkettava hallituksen painostamista ja neuvoston on jatkettava tilanteen valvomista ja uusien painostuskeinojen etsimistä.

Verheugen
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen on kysymyksensä sisältämällä aloitteella osunut täydellisesti puheenjohtajamaan pyrkimyksiin. Meistä se on erittäin tärkeä aihe. Huoli jatkuvista ihmisoikeusloukkauksista Burmassa on niin suuri, että voin lisätä tähän, että tilanteen käsittelyä jatketaan ulkoministerien kesken. Meillä tulee olemaan myös vielä muita tilaisuuksia keskustella näistä kysymyksistä puheenjohtajakautemme aikana, myös alueen valtioiden kanssa.
Puheenjohtajakautemme ehdottomasti ensisijaisin tavoite on edustaa kansainvälisten suhteiden alalla ulospäin Euroopan unionin selvää ja yksiselitteistä suhtautumista ihmisoikeuksiin ja ihmisoikeuskysymyksiin, ja aina kun on mahdollista, emme ainoastaan tuo esiin huoltamme ihmisoikeuskysymysten osalta vaan huolehdimme myös avun antamisesta.

Puhemies

Kysymys nro 11 Gerard Collins (H-1199/98): Aihe: Vammaisten lasten vapaaehtoisten hoito-ohjelmien laajentaminen EU: ssa
Irlannin keskilännessä on vuodesta 1987 ollut käynnissä vapaaehtoinen " Have a Break" -ohjelma, jossa vammaiset lapset viettävät lomaa muun kuin oman perheensä kanssa, jonka aikana heidän oma perheensä voi olla vapaalla jatkuvasta hoitotyöstä.
Katsooko puheenjohtaja, että tällaisia toimia voitaisiin laajentaa muihinkin EU-maihin? Millä tavoin tällaisia toimia voitaisiin neuvoston mielestä edistää ja kehittää EU: ssa?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Collinsin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, minusta on ikävää, että minun on sanottava teille, että neuvostolla ei ole käsiteltävänään yhtään komission ehdotusta sellaisen ohjelman tukemiseksi, jossa vammaiset lapset otetaan hoitoon perheisiin ja joka olisi verrattavaissa teidän, arvoisa jäsen, kuvailemaanne ohjelmaan. Voin sen vuoksi vain todeta, että voitte saada haluamanne tiedot komissiolta, jos niitä ylipäänsä on mahdollista saada.

Collins, Gerard
Neuvoston puheenjohtajan vastaus herättää kysymyksen siitä, voisiko hän harkita pyytävänsä komissiolta ehdotusta tästä tärkeästä kysymyksestä.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, minusta se on erittäin huomionarvoinen aloite, mutta te tiedätte, millaisia menettelyt ovat. Sitä täytyy ensiksi käsitellä neuvostossa ja vasta sitten voidaan tehdä sellainen päätös.

Puhemies

Kysymys nro 13 Liam Hyland (H-1207/98): Aihe: Maaltamuuton suunnan kääntäminen
Katsooko neuvoston puheenjohtajavaltio, että maaltamuuton laajuus antaa aiheen vakavaan huolestumiseen Euroopan unionin tasolla ja että tärkeänä tapana kääntää tämä muuttoliike olisi harkittava kattavaa politiikkaa, jolla turvataan yhteinen maatalouspolitiikka ja uusien maaseudun kehittämispolitiikkojen edistäminen?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Hylandin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, vastaus on seuraavanlainen: neuvosto on aina osoittanut erityistä mielenkiintoa niihin kysymyksiin, jotka liittyvät elinvoimaisten väestörakenteiden säilyttämiseen maaseudulla. Haluaisin tältä osin kiinnittää arvoisan jäsenen huomion erityisesti siihen, että Euroopan unionin maaseutualueiden työllisyyttä koskevia ongelmia käsiteltiin kirjeessä, jonka maatalousasiain neuvoston puheenjohtaja osoitti marraskuussa 1997 Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalle työllisyyttä käsittelevän erityishuippukokouksen puitteissa.
Tässä kirjeessä painopiste oli erityisesti niissä mahdollisuuksissa, joita voidaan käyttää, kun on kyse maaseutualueiden elinvoimaisten rakenteiden säilyttämisestä koko Euroopan unionin alueella. Neuvoston tähän mennessä tekemän työn puitteissa, joka liittyy Agenda 2000: ssa esitettyihin ehdotuksiin, voitaisiin laatia Euroopan maatalouden malli, jota voidaan kehittää tulevaisuudessa, nimittäin monia toimintoja sisältävä, pitkällä aikavälillä kestävä, kilpailukykyinen, koko yhteisön alueen kattava maatalouden malli, tarkemmin sanottuna malli, joka kattaa myös alueet, joilla on erityisiä ongelmia. Ohjelma, jonka pitäisi erityisesti kyetä edistämään maaseutualueiden elinvoimaisuutta.

Hyland
Haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, pitääkö hän perheviljelmiä maaseudun talouden selkärankana. Onko hän samaa mieltä siitä, että maanviljelijöiden panosta yhteiskunnassa ei voida aina arvioida pelkästään taloudellisesta näkökulmasta ja että heidän tehtävänsä ympäristön hoitajina ja elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun takaajina sijoittaa heidät muiden elinkeinojen taloudellisen vaikutusalan ulkopuolelle?
Lopuksi kysyisin, onko hän samaa mieltä siitä, että maaseudun kehittämispolitiikasta yksinään ei saada täysimittaista hyötyä ilman integroitua aluepolitiikkaa? Onko tarkoitus tehdä sellaisen aluepolitiikan noudattaminen pakolliseksi hallituksille, jotta maaseudulla voidaan tarjota työpaikkoja, jotka pitävät maaseutuyhteisöjä hengissä ja tarjoavat tilojen ulkopuolisia työpaikkoja maanviljelijöille, joilla ei ole kannattavia tiloja, ja muille maaseudun asukkaille?

Verheugen
Arvoisa puhemies, saanen sanoa arvoisalle jäsenelle, että ymmärrän hänen kysymyksensä täysin, koska olen itse parlamentaarikkona myös kotoisin sellaiselta alueelta ja koen ongelmat päivittäin. Voin sen vuoksi sanoa siitä periaatteessa, että neuvostolle elinvoimaisten maaseutualueiden säilyttäminen on erittäin tärkeä tehtävä. Meidän täytyy todella huolehtia siitä, että maaseutualueiden ihmisillä on mahdollisuuksia tulevaisuudessa. Näiden tulevaisuuden mahdollisuuksien ei tarvitse välttämättä löytyä perinteisistä maatalouden rakenteista. Kuten erittäin hyvin tiedätte, rakennemuutoksen avulla voidaan tietenkin luoda myös tulevaisuuden mahdollisuuksia.
Olen vahvasti vakuuttunut siitä, että onnistumme, varsinkin niiden uudistusten puitteissa, joihin ryhdytään Agenda 2000: n myötä, kohdistamaan Euroopan unionin alue- ja rakennepolitiikan varat vielä tehokkaammin tähän tavoitteeseen. Se on unionin alue- ja rakennepolitiikan keskeinen tavoite, ainakin puheenjohtajamaan mielestä. Kyse ei ole vain elinolojen yhdenvertaistamisesta, kyse on myös siitä, että merkittävät eurooppalaiset kulttuurimaisemat, jotka sijaitsevat maaseutualueilla, tarjoavat myös tulevaisuudessa ihmisille toimeentulo- ja työmahdollisuuksia.

Martin, David
Suhtaudun myönteisesti herra Hylandin kysymykseen ja neuvoston vastaukseen maaltamuutosta. Voisiko neuvosto hyväksyä sen, että maatalouspolitiikka on vain yksi tapa, jolla voimme auttaa maaseutualueita? Pitääkö se erityisesti rakennerahastojen uudistamisen yhteydessä mielessä, että meidän ei pidä tarkastella ainoastaan tuloja tai työttömyyslukuja asukasta kohden, vaan myös asukastiheyttä ja maaltamuuttoa, kun määritämme pitäisikö alueiden kuulua tavoitteen 1 piiriin? Minulla on nyt mielessä - ollakseni nurkkakuntainen - erityisesti oman maani ylämaat ja saaret. Kun lasketaan tulot asukasta kohden, alue ei täytä vaatimuksia, mutta kun sen muut ongelmat ja erityisesti maaltamuutto otetaan huomioon, sen pitäisi mielestäni pysyä tavoitteen 1 piirissä.

Verheugen
Arvoisa puhemies, kannatan herra parlamentin jäsentä täysin. Ongelma, jota juuri käsittelimme, voi tietenkin esiintyä kaikilla unionin tukialueilla, tietenkin kaupunki-alueiden taajamia lukuun ottamatta. Se voi esiintyä tavoitteen 1 alueilla, tavoitteen 2 alueilla ja tähänastisella tavoitteen 5b alueella, ja me tarvitsemme nyt yhtenäistä politiikkaa, jossa kaikki varamme koordinoidaan ja käytetään siten, että ilmiö, josta täällä keskustellaan, voidaan rajata.
Olen vakuuttunut siitä, että Agenda 2000: ssa esitetyt uudistusehdotukset, joista keskustellaan, parantavat sivumennen sanoen selvästi myös maaseutualueiden ihmisten toimeentulomahdollisuuksia. Siksi myös Agenda 2000: n hyväksyminen on puheenjohtajamaa Saksan ensisijainen tavoite.
Myös tavoitteena olevan Euroopan työllisyyssopimuksen yhteydessä on tärkeää, että ei kiinnitetä huomiota vain perinteisiin teollisuuden aloihin tai uusien teknologioiden kehitykseen, vaan otetaan tässä yhteydessä huomioon myös maaseutualueiden erityiset ongelmat. Voin todeta lisäksi, että puheenjohtajamaa Saksa kiinnittää tähän paljon huomiota.

Crowley
Jatkaakseni neuvoston puheenjohtajan kahdesta vastauksesta kollegoilleni, herra Hylandille ja herra David Martinille, haluaisin kysyä, onko teillä mitään ehdotuksia aluerahastojen ja maaseudun kehitysvarojen tarkemmasta yhteensovittamisesta, jolla voitaisiin taata, että tulojen pienenemisestä kärsivät maaseutujen ihmiset saisivat tuloja maatilojen ulkopuolelta työpaikkojen luomisen ja muun sellaisen myötä?
Olisiko puheenjohtajan mahdollista ottaa selvää, tuleeko tällaista yhteensovittamista tapahtumaan, ja voisiko neuvoston puheenjohtaja tulla uudelleen parlamenttiin esittelemään tämän tyyppiselle yhteensovittamiselle ehdotettua mallia ja vakuuttaa samalla, että maaseudun kehittämiseen sitoudutaan yhtä vahvasti kuin ennenkin, ja taata myös, että kaikkia työpaikkojen luomiseen käytettyjä varoja - jotka ovat niin tärkeitä meille kaikille eurooppalaisille - ei kohdisteta pelkästään kaupunkialueille?

Verheugen
Arvoisa puhemies, olen kanssanne samaa mieltä siitä, arvoisa parlamentin jäsen, että tämä kysymys on erittäin tärkeä, ja voin sen vuoksi sanoa teille puheenjohtajamaan olevan vakuuttunut siitä, että suunnitellun maatalouspolitiikan uudistuksen pohjalta ja niiden uusien virikkeiden ansiosta, jotka maaseutualueiden kehittämistä koskeva politiikka tulee sisältämään, on mahdollista kehittää yhteisen maatalouspolitiikan toinen pilari ja että tämä toinen pilari on sitten kattavamman ja yhtenäisen Euroopan unionin maaseutualueiden väestön hyväksi koituvan politiikan perusta. Tämän saavuttamiseksi on todellakin välttämätöntä sovittaa eri politiikan aloja enemmän yhteen ja myös asettaa selviä ensisijaisia tavoitteita. Minun on kuitenkin pyydettävä teiltä ymmärrystä sille, että tarkempia lausuntoja voidaan esittää vasta sitten, kun Agenda 2000: sta on sovittu ja kun sen tavoitteiden toteuttaminen aloitetaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Verheugen.
Kysymys nro 14 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies

Kysymys nro 15 Pat the Cope Gallagher (H-1211/98): Aihe: Kalastus
Voisiko Saksan puheenjohtajuuden alaisena toimiva neuvosto ilmoittaa, kuinka tärkeänä se pitää epäsuotuisten alueiden kuten Irlannin kalastusmahdollisuuksien kehittämistä; näidenhän on selviydyttävä paitsi EU: sta myös EU: n ulkopuolelta tulevasta kilpailusta. Millä tavoin neuvosto aikoo hoitaa tulevat neuvottelut EU: n jäsenyyttä hakeneiden maiden kanssa kalastuspolitiikan alalla?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Gallagherin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, vastaan kysymykseen seuraavasti: ensiksi yhteisön rakennepolitiikan näkökulmasta. Neuvosto haluaisi muistuttaa siitä, että sen käymiä neuvotteluja komission ehdotuksista, jotka liittyvät rakennerahastojen uudistamiseen, mukaan lukien rakennepolitiikan tulevaisuus kalastusalalla, ei ole vielä saatettu päätökseen. Parlamentin jäsenelle selviää tuonnempana, että mitä tulee näiden neuvotteluiden asiayhteyteen, siis Agenda 2000 -asiakirjaan, tätä kysymystä koskevat päätökset tehdään laajalta pohjalta. Nämä päätökset sisältävät alueiden tulevan aseman yhteisössä, kun tarkastellaan niiden luokittelua eri tavoitteiden perusteella ja yhteisön antamaa taloudellista tukea rakennetoimien alalla.
Samalla neuvosto tuo esiin sen, että näiden päätösten sisällöstä riippumatta Irlanti saa seuraavan suunnittelujakson loppuun asti tämänhetkistä yhteisön tukea siirtymäjärjestelyn puitteissa.
Tulevan laajentumisen näkökulmasta haluaisin muistuttaa, mitä tulee jäsenyysneuvotteluihin kalastusalalla, Euroopan unionin yleisestä suhtautumisesta jäseneksi liittymistä koskevan konferenssin avajaisissa 31. maaliskuuta 1998. Sen mukaan jäseneksi liittyvien maiden ei sallita tehdä minkäänlaisia poikkeuksia yhteisön säännösten hyväksymisen ja toteuttamisen osalta.
Jos siirtymäjärjestelyistä sovitaan, niiden on oltava poikkeus, määräaikaisia ja niiden sovellusala on rajattava. Niihin täytyy liittää suunnitelma, jossa yksittäiset vaiheet yhteisön säännöstön soveltamisen osalta on määrätty yksiselitteisesti. Siten on selvää, että näissä kummassakaan jäsenyysneuvottelussa ei ole kyse vastavuoroisia myönnytyksiä koskevasta neuvottelusta vaan ennemminkin sen takaamisesta, että jäseneksi pyrkivät maat hyväksyvät yhteisön koko säännöstön ja kykenevät myös toteuttamaan sitä tehokkaasti.
Jotta jäseneksi pyrkivät maat ovat täysin selvillä velvoitteista, jotka unionin jäsenyydestä aiheutuu, jäsenyysneuvotteluja edeltää säännöstön analyyttinen tarkastelu, josta käytämme nimitystä screening ja jonka komissio toteuttaa. Jäseneksi pyrkivät maat esittävät tällä hetkellä kalastusta koskevia neuvottelukantojaan. On suunniteltu, että unioni analysoi nämä kannat ja valmistelee vastauksensa vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla. Kuten tavallista, komissio esittää neuvostolle yhteistä lausuntoa koskevan ehdotuksen, ja neuvosto vahvistaa unionin yhteisen lausunnon neuvotteluja varten. Tämän yhteisen lausunnon sisältöön ei tietenkään voi nyt etukäteen puuttua.

Gallagher
Haluaisin ensiksi kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Lyhyesti sanottuna voidaan olettaakseni sanoa, että jäseneksi liittyvien maiden on täytettävä olemassa olevat ehdot ja että kaikkien mahdollisten siirtymäkausien on oltava rajallisia. Tämä valitettavasti on tilanne. Saanen kuitenkin sanoa neuvoston puheenjohtajalle seuraavaa: olen varma, että hän ymmärtää, että edustamallani alueella - Länsi- ja Luoteis-Irlannilla - ja todella koko Irlannin rannikolla oli runsaasti kalaa, kunnes niillä alettiin ryöstökalastus, jota eivät harjoittaneet irlantilaiset kalastajat vaan tosiaankin eurooppalaiset yhteistyökumppanimme. Olemme oppineet läksymme, enkä toivoisi, että mikään tuleva EU-valtio joutuu kokemaan samaa.
Saarivaltiomme maaseudulla ja rannikkoalueella ei ole vaihtoehtoisia työllistäjiä. Tämä pitäisi asettaa etusijalle kaikissa tulevissa neuvotteluissa. Käsittelemme Irlannin tapausta yhteisen kalastuspolitiikan tarkastelun yhteydessä, mutta muiden pienten valtioiden pitäisi ottaa opikseen Irlannin vakavasta tilanteesta, joka on seurausta siitä, että kalastusta ei ole käsitelty samalla tasolla kuin maataloutta tai teollisuutta. Ottakaamme menneet opiksemme ja sallikaamme muiden pienten valtioiden hyötyä ikävästä kokemuksestamme.
Keskustelussa viitattiin rakennerahastoihin, ja haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, uskooko hän, että Irlanti täyttää siirtymäkausijärjestelyjen vaatimukset. Hän on tietoinen, että haemme tavoitetteen 1 asemaa Irlannin länsirannikolle, joka on nimenomaan osa sitä aluetta, josta puhuin, mutta saisinko myös kuulla hänen mielipiteensä tavoitteen 5 tai 6 tai muun erityisen tavoitteen soveltamisesta alueille, jotka ovat hyvin riippuvaisia kalastuksesta, riippumatta siitä, onko kyseisellä valtiolla tavoitteen 1 asema vai ei?

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, olen teille erittäin kiitollinen niistä tiedoista ja vihjeistä, jotka me tietenkin otamme huomioon meneillään olevissa jäsenyysneuvotteluissa. Sivumennen sanoen asiahan on niin, että teidän maanne, Irlanti, on jäsenyyttä käsittelevän konferenssin jäsen, ja sillä on kaikki mahdollisuudet tuoda esittämänne kansalliset ja monikansalliset näkökulmat esiin neuvotteluprosessissa. Olen myös vahvasti vakuuttunut siitä, että näin tapahtuu. En kuitenkaan pysty tänään sanomaan teille mitään tukialueiden rajojen uudelleenmuotoilun toteuttamisesta ja niistä ehdoista, jotka koskevat tukialueita, koska periaatepäätöstä ei ole vielä tehty. On tietenkin olemassa yksittäisten jäsenvaltioiden kantoja. Meillä ei kuitenkaan ole, kuten tiedättekin, neuvoston yhteistä kantaa Agenda 2000: sta. Olisin siis nyt riippuvainen oletuksista, ja oletukset eivät valitettavasti hyödytä tässä yhteydessä. Me tarvitsemme vielä hiukan lisää kärsivällisyyttä, kunnes saamme sovittua Agenda-asiakirjasta. Teistä saattaa kenties olla myös tärkeää kuulla, että puheenjohtajamaa on sopinut nyt meneillään olevan päätöksentekoprosessin kuluessa erityisen tiiviistä, säännöllisestä ja laajasta tiedottamisesta ja yhteistyöstä parlamentin kanssa.

Killilea
Haluaisin kiittää herra Gallagheria kysymyksestä ja neuvoston puheenjohtajaa hyvin myönteisestä vastauksesta. Koska olette uusi tulokas ja vasta aloittanut juuri tässä nimenomaisessa asemassa, haluaisin myös muistuttaa teitä siitä, että jossakin neuvoston tai komission kätköissä on luonnonsuojeluun liittyvä hyvin tärkeä tieteellinen asiakirja hylkeistä ja Pohjanmeren luonnonvaroista.
Vetoan teihin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että otatte tuon asiakirjan kuusikuukautisen puheenjohtajuutenne aikana esille, tarkastelette sitä uudelleen, mietitte sen seurauksia ja käytte kokonaan uudelta pohjalta avoimen keskustelun tästä hyvin vakavasta asiasta. On varma tosiasia, että Pohjanmeren hylkeet syövät enemmän valkolihaista kalaa kuin on Euroopan yhteisön suurin sallittu saalis. Se on hyvin vakava asia. Se on asia, johon on tartuttava välittömästi ja josta on käytävä avointa ja suoraa keskustelua, ennen kuin hylkeet ovat ehtineet saalistaa kaikki kalat.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, kysymyksenne on ymmärtääkseni yritys auttaa puheenjohtajamaata sen tehtävien hoitamisessa. Olen teille siitä kiitollinen ja voin vakuuttaa teille, että ne tiedot, jotka olette juuri antanut minulle, ja poliittiset ongelmat, joihin viittasitte, otetaan huomioon meneillään olevassa neuvotteluprosessissa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Verheugen.
Kysymys nro 16 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies

Kysymys nro 17 Brian Crowley (H-1215/98): Aihe: Järjestäytyneen rikollisuuden torjunta
Voisiko neuvoston toimiva puheenjohtaja hahmotella ne järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvät poliittiset kysymykset, joiden suhteen se aikoo ryhtyä toimiin, kantansa huumeiden käyttöön ja sen, millä tavoin se haluaisi nähdä Europolin roolin kehittyvän?
Herra Verheugen, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Crowleylle.

Verheugen
Arvoisa puhemies, vastaus on seuraavanlainen: mitä järjestäytyneeseen rikollisuuteen tulee, puheenjohtajamaa pyrkii aktiivisesti edistämään Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokouksessa kesäkuussa hyväksymää toimintasuunnitelmaa ja aloittamaan Eurooppa-neuvoston Wienin kokouksessa esitettämien pyyntöjen hengessä neuvottelut, jotka koskevat toimien lisäämistä järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi, ja samalla takaamaan kansalaisten oikeuksien rajoittamattoman suojelun.
Tässä yhteydessä neuvosto tutkii petosten ja väärennösten torjumiseen käytettävien toimien vahvistamista. Olemme jo aloittaneet tämän alan rikosoikeudellista oikeusvälinettä koskevat neuvottelut komission tiedonannon pohjalta, joka koskee puitejärjestelmää muihin kuin käteismaksuvälineisiin liittyvien petosten ja väärennösten torjumiseksi. Itävallan puheenjohtajakaudella aloitettuja euron rikosoikeudellista suojaa koskevia töitä jatketaan ja tehostetaan. Lisäksi puheenjohtajamaa Saksa ryhtyy käsittelemään rikosoikeudellista aloitetta toimeksiantojen yhteydessä sisämarkkinoilla esiintyviä rikoksia vastaan.
Euroopan oikeusalueen luomiseen kiinnitetään erityisesti huomiota. Se vastaa Amsterdamin sopimusta. Euroopan oikeusalue varustetaan välinein tai se on määrä varustaa välinein, jotka ovat tehokkaan oikeudellisen ja poliisiyhteistyön kannalta välttämättömiä. Puheenjohtajamaa johdattelee aloitteet alkuun siten, että neuvoston on mahdollista tutkia tarkkaan, missä määrin ja millä ensisijaisen tärkeillä aloilla jäsenvaltioiden oikeudellisten määräysten mahdollinen yhteensovittaminen tai yhdenmukaistaminen voisi edistää järjestäytyneen rikollisuuden torjumista.
Sen lisäksi puheenjohtajamaa jatkaa aktiivisesti neuvotteluja oikeusapua koskevasta sopimuksesta, joka on tärkeä väline käytännön työtä tekeville virkamiehille, kun on kyse järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta. Myös Euroopan oikeudellisen verkon tehokas toiminta ja neuvoston perustama mekanismi vastavuoroista arviointia varten ovat puheenjohtajamaan ensisijaisia tavoitteita. Europolin toiminnan käynnistäminen on puheenjohtajamaa Saksan keskeisin tavoite. Koska sopimus tuli voimaan 1. lokakuuta 1998, tehdään kaikki voitava viimeisten oikeudellisten esteiden raivaamiseksi pois tieltä, jotta Europol voi ryhtyä hoitamaan tehtäviään.
Tässä yhteydessä viimeiset vielä avoinna olevat kysymykset, jotka koskevat yhteisen tietosuojavalvontaelimen sääntöjen hyväksymistä, ovat ensiarvoisen tärkeitä. Europol aloittaa toimintansa toimivallan perusteella, jota viimeksi laajennettiin terrorismin ja tiettyjen ihmiskauppaan liittyvien näkökohtien osalta. Toimivaltaa on määrä laajentaa lähiaikoina koskemaan rahan ja maksuvälineiden väärentämiseen liityviä rikoksia. Lisäksi puheenjohtajamaa Saksa aikoo saattaa alulle neuvottelut Europolin kehittämisestä Amsterdamin sopimuksen hengessä. Tässä yhteydessä on määrä tutkia, minkä aseman ja mitkä tehtävät oikeusviranomaiset saavat Europoliin nähden sopusointuisesti Europolin toimivallan laajentamisen myötä.
Mitä huumepolitiikkaan tulee, puheenjohtajamaa Saksa aikoo jatkaa aktiivisesti vireillä olevia aloitteita, erityisesti Latinalaiseen Amerikkaan ja Keski-Aasiaan liittyviä. Lisäksi vuoden 1999 jälkeistä aikaa koskevaa strategiaa, jonka puitteissa toimilla kysynnän vähentämiseksi on erittäin merkittävä rooli, pidetään erittäin tärkeänä. Tämä asema vahvistettiin äskettäin pidetyssä Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen istunnossa sekä sitä seuranneessa konferessissa Wienissä joulukuussa 1998. Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus on erittäin merkittävä toimiva taho kamppailussa kysynnän vähentämiseksi.

Crowley
Haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Olen todella ilahtunut kuullessani, että hän pitää Europolin asemaa keskeisenä Euroopan laajuisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa. Toivon, että puheenjohtajavaltiolla on mahdollisuus kiirehtiä jäljellä olevien ongelmien ratkaisemista käyttämällä Europolin toimintamahdollisuudet ja -tilaisuudet täysimittaisesti hyväksi.
Olin kuitenkin hieman pettynyt siihen, että te ette reagoinut huumeiden käyttöä koskevaan kysymykseen. Lisääntyvä huumeiden käyttö on asia, josta kaikki jäsenvaltiot ovat yhtä lailla huolestuneita. Mitäänsanomattomat lausunnot, kuten " kysynnän vähentäminen on tärkeä seikka" , eivät riitä. Haluamme kuulla neuvoston puheenjohtajalta tänään nimenomaan tietyistä yhteiseen eurooppalaiseen strategiaan kuuluvista toimista, joilla voimme estää tulevaa sukupolvea kuolemasta huumeiden väärinkäytön seurauksiin.

Verheugen
Arvoisa puhemies, se on erittäin vaikea kysymys. Arvoisa jäsen tietää tietenkin, että on suunniteltu, että tämän vuoden toisella puoliskolla, Suomen puheenjohtajakaudella, pidetään valtion- ja hallitusten päämiesten erityishuippukokous, jonka aiheena on järjestäytynyt rikollisuus, ja että myös teidän mainitsemillanne huumeiden torjuntaa koskevilla kysymyksillä on keskeinen rooli tämän erityishuippukokouksen valmisteluissa. Yhteistuumin puheenjohtajamaa Suomen kanssa aiomme kuitenkin tehdä voitavamme, jotta kokousta koskevat valmistelut saadaan alulle ja jotta mainitussa erityishuippukokouksessa tehdään myös ne päätökset, jotka tällä hetkellä voimme tehdä. Viittaan tässä kuitenkin nimenomaan siihen rajoitukseen, että voimme tietenkin tehdä vain päätöksiä, jotka koskevat meidän mahdollisuuksiamme, keinojamme ja toimielimiämme.
Puheenjohtajamaa on täysin samaa mieltä siitä poliittisesta arviosta, johon kysymyksenne perustui. Pidämme huumeiden väärinkäytön torjuntaa länsimaiden ja kaikkien maiden sisäpolitiikan todella tärkeänä tehtävänä. Se on tietenkin myös yhteinen tehtävä, jota meidän pitäisi - niin hyvin kuin voimme - hoitaa unionissa.

Puhemies

Kysymys nro 18 María Izquierdo Rojo (H-1217/98): Aihe: Stuttgartissa pidettävän seuraavan Euro-Välimeri-huippukokouksen sisältö
Millä toimenpiteillä tai ehdotuksilla on tarkoitus antaa Euro-Välimeri-yhteistyölle " uutta pontta" Wienin Eurooppa-neuvoston päätelmien 116 kohdassa tarkoitetulla tavalla? Mitä uudistuksia on suunnitteilla Stuttgartissa huhtikuussa 1999 pidettävää kolmatta Euro-Välimeri-ministerikokousta varten?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan rouva Izquierdon kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, pyydän ymmärrystä sille, että vastauksesta tulee jälleen suhteellisen pitkä, koska kysmys on erittäin monimutkainen. Arvoisa jäsen, ulkoministerien säännöllisin väliajoin pidettävien kokousten tarkoitus on yleisesti tutkia Barcelonan julistuksen soveltamista ja määritellä toimet, jotka mahdollistavat kumppanuuden tavoitteiden toteuttamisen siten kuin sen osalta on Barcelonan julistuksessa määrätty.
Stuttgartin kokouksen tehtävät kattavat sen vuoksi kumppanuuden kaikki kolme lukua. Kuten edeltäneessä Euro-Välimeri-ministerikokouksessa, osallistujien pitäisi vahvistaa se, että ne pitävät poikkeuksetta kiinni kumppanuudesta, tutkia jo saavutetut tulokset ja antaa uusia virikkeitä vahvistamalla uusia suuntaviivoja. Lisäksi pitäisi kiinnittää huomio kumppanuuden tasapainoisen kehittämisen merkitykseen kaikissa Barcelonan julistuksen kolmessa luvussa ja siihen kuuluvaan työohjelmaan.
Kuten toisessa ministerikokouksessa, neuvosto odottaa tälläkin kertaa komission tiedontantoa, joka pitäisi esittää maaliskuun alussa ja jonka on määrä olla EU: n kannan vahvistamisen perusta Stuttgartin kokousta varten. Lisäksi Välimeren alueen kumppaneiden kanssa tehtävä tiivis yhteistyö on tarpeen kokousten onnistumisen takaamiseksi. Taloudellisen ja rahoituksellisen kumppanuuden puitteissa painopiste pitäisi asettaa erityisesti hallitusten asiantuntijoiden taloudellista ylimenokautta ja yleiskatsausta koskevaan työhön, jossa he käsittelevät vapaakauppaa ja talouden ylimenokauden vaikutuksia alueella La Valettan johtopäätösten hengessä. Tämä on tulevaa strategiaa koskevien neuvottelujen perusta.
Tässä yhteydessä neuvosto toivoo lisäksi, että neuvottelut assosiaatiosopimuksesta Egyptin ja Libanonin kanssa saatettaisiin päätökseen ennen Stuttgartin ministerikokousta ja että neuvotteluissa sopimuksesta Algerian ja Syyrian kanssa edistyttäisiin nopeasti, jotta päästäisiin tavoitteeseen luoda hyvinvoinnin tasoltaan yhdenmukainen alue. Sen lisäksi alueellista yhteistyötä käsittelevä Euro-Välimeri-kokous, joka pidetään 28. ja 29. tammikuuta Valenciassa, valmistelee Stuttgartin ministerikokousta neuvottelemalla alueellisen yhteistyön eri näkökulmista.
EU: n suunnitelmassa näitä neuvotteluita varten nojaudutaan pääasiassa neuvoston päätelmiin komission Euro-Välimeri-yhteistyötä ja sisämarkkinoita koskevasta tiedonannosta. Neuvosto odottaa lisäksi Meda-asetuksen uudistamista, Meda 2: ta vuosiksi 2000-2004, koskevia ehdotuksia, mukaan lukien Meda-menettelyn yksinkertaistamista koskevia ehdotuksia, jotka komission pitäisi esittää ennen Stuttgartin kokousta. Neuvosto pitää poliittista tavoitetta luoda rauhan ja vakauden Euro-Välimeri-alue erittäin tärkeänä. Palermossa 3. ja 4. kesäkuuta 1998 pidetyssä ad hoc -ministerikokouksessa hyväksyttiin alueellista vakautta koskeva integroitu suunnitelma ja tehtiin selväksi, että on kehitettävä yhteinen näkemys tekijöistä, joiden huomioon ottaminen edistää yleisen käsityksen mukaan sellaisen alueellista vakautta koskevan suunnitelman tekemistä.
Nämä tekijät sisältävät seuraavia asioita: terrorismi, järjestäytynyt rikollisuus, aseiden levittäminen, laittomien maahanmuuttajien salakuljettaminen maahan, sosioekonomiset vaatimukset, ennakkoluulot, muukalaisviha ja rasismi. Sen lisäksi Euro-Välimeri-kumppanit keskittyvät ponnisteluissaan sellaisen julistuksen laatimiseen, joka sisältää edellä mainitut näkökohdat ja edistää alueella vakaiden ja poliittisten ja institutionaalisten puitteiden luomista alueelle.
Hyvinvoinnin tasolta yhdenmukaisen alueen luominen antaa neuvostolle mahdollisuuden edustaa voimakkaasti niitä yhteisiä arvoja, jotka kaikki Välimeren kumppanit tunnustavat ja joita ne soveltavat. Tässä hengessä neuvosto vaikuttaa siihen, että ihmisoikeudet ja perusvapaudet otetaan alueen turvallisuuden kannalta ratkaisevina tekijöinä vahvemmin alueella huomioon. Ilman poliittisia kehyksiä taloudellisen, sosiaalisen ja kulttuurialan kehitys Euro-Välimeri-alueella ei edisty. Neuvosto työskentelee tarmokkaasti edellä mainitun sopimuksen hyväksi.
Stuttgartin kokouksessa voitaisiin antaa pitävä yllyke siihen, että tämän tavoitteen totetuttamisessa päästään askel eteenpäin.

Izquierdo Rojo
Vaikutti siltä, että neuvoston puheenjohtaja puhui ja sanoi jotakin, mutta hän ei sanonut yhtään mitään. Pelkkiä ympäripyöreitä asioita, joista me jo tiesimme.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on todellakin pettymys, että vastaatte parlamentille tuolla byrokraattisella äänensävyllä sanomatta yhtään mitään. Ette sanonut mitään reilun neljän minuutin aikana, joten olkaa hyvä ja sanokaa nyt minulle, jolla on vain yksi minuutti aikaa esittää teille kysymys, jotakin konkreettista tästä Välimeren kannalta hyvin tärkeästä asiasta.
Algerian osalta kertokaa minulle, mitä puheenjohtajamaa Saksa aikoo tehdä petosten, korruption ja vallan väärinkäytön torjumiseksi ja ennen kaikkea - tämä on hyvin tärkeä asia - miten se aikoo puolustaa algerialaisten ihmisoikeuksia. Miten se aikoo turvata Algerian maaseutuväestön oikeuden elämään? Ihmisiä kuolee - 20 tänään, 20 eilen, 40 toissapäivänä - ilman että Euroopan unionin neuvosto edes mainitsee sitä ja sanoo, että se aikoo tehdä asialle jotakin.

Verheugen
Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että arvoisa jäsen on osoittanut olevansa niin tyytymätön vastaukseen. Pyydän parlamentin jäsentä kuitenkin ymmärtämään sen, että täällä on esitettävä kantoja, jotka 15 valtiota voivat yhdessä edustaa. Te, aivan kuten minäkin, tiedätte aivan varmasti, että meillä ei ole yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, kun asiaa tarkastellaan kapeasti. Vastaukset, jotka juuri saitte minulta, ovat seurausta tästä tilanteesta.
Sellainen vastaus ei heijasta puheenjohtajamaan kykyjä tai pyrkimyksiä, vaan se heijastaa Euroopan unionin tilannetta ulko-ja turvallisuuspolitiikan alalla. Oletan, että ymmärrätte asian juuri niin kuin minäkin.
Puheenjohtajamaa ei tietenkään voi muuttaa Algerian sisäisiä oloja. Se voi ainoastaan vaikuttaa olojen paranemiseen demokratian, ihmisoikeuksien, oikeusvaltion periaatteiden ja oikeudenmukaisen sosiaalisen kehityksen osalta jatkamalla jo aloitettua ja tiivistä poliittista vuoropuhelua Algerian kanssa. Voin vakuuttaa teille, että puheenjohtajamaa Saksa jatkaa vuoropuhelua tässä hengessä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Verheugen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät jäsenet, olemme käyttäneet ja jopa ylittäneet neuvoston kyselytunnille varatun ajan. Näin ollen kiitän ensin herra Verheugenia hänen läsnäolostaan ja poliittisesta yhteistyöstään ja toivotan hänelle kaikkea hyvää alkaneena vuonna - ja erityisesti yhteisellä puolivuotiskaudellamme - ja julistan kyselytunnin päättyneeksi.
Kysymyksiin nro 12 ja 19-29 vastataan kirjallisesti.
Istunto keskeytettiin klo 19.10 ja sitä jatkettiin klo 21.00.

EY: n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Areitio Toledon laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0418/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (KOM(98)0073 - C4-0160/98-98/0060(CNS))

Areitio Toledo
Arvoisa puhemies, tänä iltana, tuttavallisen ilmapiirin vallitessa ja arvoisan komissaarin ollessa läsnä tässä istuntosalissa, keskustelemme asiasta, joka läsnäolijoiden vähyydestä huolimatta on hyvin tärkeä. Asia, joka koskee valtion tukia ja tarvetta valvoa niitä, on komission ja koko Euroopan unionin pysyvä tavoite. Nämä tuet vääristävät kilpailukykyä ja vapaata kauppaa, viivästyttävät teollisuuden rakenneuudistusta ja hankaloittavat vakaussopimuksen onnistumista.
Jäsenvaltioiden myöntämien tukien kokonaismäärä ei ole pieni, ja se on syytä palauttaa tässä mieleen. Kyse on summista, joiden osuus yhteisön BKT: stä on noin 1, 5 %. Kyse on summista, joiden osuus yhteisön talousarviota suurempiin kansallisiin talousarvioihin sisältyvistä julkisista menoista on 2, 6 %. Mielestäni tämä on rahaliiton kannalta sietämätöntä.
Komissiolla on perustamissopimuksen nojalla tarvittavat valtuudet valvoa näitä tukia valitettavasti vain yksittäistapauksissa ja arvioida tapauskohtaisesti, ovatko ne perustamissopimuksen mukaisia. On selvää, että komission keinot kaikkien näiden tukien tai tukijärjestelmien valvomiseksi ovat ilmeisen riittämättömiä. Kuten minulla on aiemmissa yhteyksissä ollut tilaisuus todeta ja kuten parlamentti on useissa päätöslauselmissa vahvistanut, pitkällä aikavälillä on mielestäni välttämätöntä määrittää yläraja kunkin jäsenvaltion myöntämien tukien kokonaismäärälle. Muuten ne aiheuttavat jännitteitä rahaliitossa. On totta, että jos puutarhassa kasvaa rikkaruohoja, ne voidaan kitkeä pois yksi kerrallaan, mutta jos rikkaruohoja on liikaa, kannattaa käyttää torjunta-ainetta.
Joka tapauksessa komissio tiedosti ongelman ja hyväksyi vuoden 1996 lopussa valtion tukien valvontajärjestelmää koskevan uuden suuntaviivan, jonka tavoitteena on vähentää valvottavien tapausten määrää sekä parantaa valvontajärjestelmän tehokkuutta, avoimuutta ja johdonmukaisuutta. Neuvosto antoi tätä varten marraskuussa 1997 valtuutusasetuksen, jonka perusteella komissio voi vapauttaa jäsenvaltiot ilmoitusvelvollisuudesta tiettyjen tukimuotojen osalta, jotka koskevat pieniä ja keskisuuria yrityksiä, tutkimusta ja kehittämistä, aluetukia, työllisyyttä, ammattikoulutusta ja niin edelleen.
Tänään - komission ehdotuksesta - käsittelemämme asetus on toinen tämän komission uuden suuntaviivan tukipylväistä. Tämän asetuksen tavoitteena on ottaa käyttöön selkeä menettely, jollaista ei toistaiseksi ole ollut olemassa ja jota komissio voi soveltaa valtion tukien valvontaprosesseihin. Näin pyritään todellakin lisäämään prosessin avoimuutta ja sen osapuolten oikeusvarmuutta.
Minun on sanottava, että komissiota on syytä onnitella tästä aloitteesta, joka epäilemättä tarjoaa valvontamekanismin paitsi valvojalle myös valvonnan kohteelle. Esittelijänä olen esittänyt tätä varten tekstiin 13 tarkistusta, joita talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on puoltanut ja joilla pyritään vain vahvistamaan avoimuutta ja oikeusvarmuutta poistamalla ehdotuksesta joitakin mielestämme harkinnanvaraisia kohtia.
Joka tapauksessa velvollisuus ilmoittaa etukäteen ja lykkäävän vaikutuksen periaate, joka on vahvistettu 93 artiklan 3 kohdassa, ovat edelleen valvontajärjestelmän ytimenä.
En aio käsitellä tarkistuksia lähemmin. Luulen, että komissio tietää ne, ja niistä on keskusteltu myös neuvostossa.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, luotan siihen, että voimme tämän mietinnön avulla päästä lähemmäksi sitä tavoitetta, joka koskee valtion tukien valvontajärjestelmän parantamista ja niiden tarkempaa seurantaa. En voi kuitenkaan olla toteamatta, kuten olen aiemmin sanonut, että kun rikkaruohot valtaavat puutarhan, ei ole tehokasta kitkeä niitä pois yksi kerrallaan ja että tukia on ennemmin tai myöhemmin käsiteltävä myös kokonaistalouden kannalta vakaussopimuksen puitteissa.

Puhemies
Paljon kiitoksia. Se oli hyvä esimerkki kollegoilta. Ehkäpä tänään lopetamme ennen puoltayötä.

Rapkay
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voisin todellakin tervehtiä teitä kaikkia erikseen, siihen kuluisi vain pieni murto-osa arvokkaasta 3 minuutin puheajastani. Haluan myös luvata teille, että en halua tuhlata tällaisena myöhäisenä ajankohtana suurta osaa 3 minuutin puheajastani sisältöä koskeviin kysymyksiin. Haluan tehdä sen selväksi keskittymällä kahteen kohtaan.
Ensiksi: parlamentin isojen ryhmien välillä ei ole syvällisiä kiistoja kilpailupolitiikkaa koskevan kysymyksen sisällöstä. Olemme todenneet sen useiden muiden kysymyksenasetteluiden yhteydessä: olemme asiassa yksimielisiä, yksituumaisia. Sama koskee myös yhtä konkreettista kohtaa, josta meillä valiokunnassa ei oikeastaan ole ollut suuria erimielisyyksiä muutamaa yksityiskohtaa lukuun ottamatta ja josta olemme kokonaisuudessaan päässeet sovinnolliseen tai yksimieliseen päätökseen. Yhteisiin tehtäviimme kuuluvat esimerkiksi menettelytapojen täsmentäminen, päätöksenteon avoimuuden lisääminen ja komission aseman vahvistaminen kilpailuviranomaisena tai tukien valvontaelimenä. Olen samaa mieltä esittelijän kanssa kaikista näistä kohdista.
Minulla on kuitenkin vielä yksi kysymys. En näe läsnä ketään neuvoston edustajaa, mikä ei olekaan mikään ihme tähän aikaan vuorokaudesta. Kilpailuasioista vastaava komissaari, jota minä arvostan suuresti, on kuitenkin läsnä, joten ehkä hän voi auttaa minua hieman. Ihmettelen, mistä me tänä iltana oikeastaan keskustelemme, en niinkään sisällön osalta vaan pikemminkin tekstin osalta. Sillä tänään keskustelemme tekstistä ja huomenna päätämme tätä tekstiä koskevista tarkistuksista, vaikka mielestäni teksti on jo kauan sitten vanhentunut, sillä toimivaltainen neuvosto on jo päättänyt asiasta kaksi kuukautta sitten. Siksi ihmettelen tietenkin, miten Euroopan parlamentin käsitykset otetaan huomioon tässä neuvoston päätöksessä? Tästä ei ole tietenkään kysekään. Voitaisiin sanoa, että neuvosto on mennyt asioiden edelle. Tekstissä ei ole otettu huomioon yhtä sun toistakaan kysymystä.
14 artiklassa, tarkemmin sanottuna neuvoston tekstissä, on kohta, joka koskee takaisin perimisen keskeyttämistä. Valiokunta hylkäsi selvästi tämän ehdotuksen. Tiedän sen niin tarkkaan, koska se oli yksi minun tarkistusehdotuksistani, ja valiokunta hyväksyi oikeastaan kaikki kohdat, jotka esitin ryhmäni varaesittelijänä. Valiokunta äänesti nimenomaan vain tätä tarkistusta vastaan. Tämä kohta on kuitenkin sisällytetty neuvoston päätökseen. Kysymys kuuluu näin ollen, arvoisa komissaari, miten ratkaisemme tilanteen? Eikö kaikki se, mitä me täällä teemme, ole oikeastaan vain pelkkää teoreettista ajatustenvaihtoa? Tämä on mielestäni suuri ongelma. Tämän pitäisi oikeastaan saada meidät pohtimaan hieman omia menettelytapojamme, sillä mitä meidän hyödyttää enää keskustella asiasta tässä erillisessä käsittelyssä, kun asiasta on päätetty jo ajat sitten?

Metten
Arvoisa puhemies, se aika, jolloin valtiontuki oli ryhmälleni pyhä asia, on mennyt jo aikoja sitten. Me tuemme komission nykyistä käsitystä, jonka mukaan valtiontuki sallitaan vain erityistapauksissa, kuten aluetuen tai tutkimuksen tapauksessa. Kuitenkin jopa tässä on oltava valppaana, koska aluetuki ei saa johtaa siihen, että esimerkiksi työpaikkoja houkutellaan unionin yhdestä osasta toiseen osaan. Toisaalta tutkimustuki ei saa muuttua yritysten saamaksi peitellyksi valtiontueksi.
Meidän on kuitenkin todettava, että valtiontukea myönnetään vielä suuressa määrin myös yrityksille, jotka eivät toimi julkisen edun hyväksi. Osittain on kysymys perinteisestä tuesta, jota komissio on sietänyt tähän saakka tai jonka se on jopa hyväksynyt, sekä toisaalta laittomasti myönnetystä tuesta. Minun on todettava, että sellaiset maat ovat tekopyhiä, jotka hyväksyvät yleisesti rajoittavan valtiontukipolitiikan mutta jotka vastaavasti tekevät laittomasti myönnetyn tuen takaisin perimisen erittäin vaikeaksi. Mielestäni uskottavuuden ja tehokkuuden vuoksi väärinkäytöksistä on rangaistava. Tämä koskee mielestäni muuten myös verohelpotusten muodossa annettavaa valtiontukea. Takaisin periminen tarkoittaa luonnollisesti tässä yhteydessä, että valtio saa rahaa takaisin yksityisiltä yrityksiltä. On kyllä hieman ironista, että hallitukset ovat tästä huolissaan.
Mitä tulee verohelpotusten kautta annettavaan tukeen, jota komissio on tähän saakka sietänyt, haluaisin kohdistaa ankaraa kritiikkiä siihen komission päätökseen, joka julkaistiin EY: n virallisessa lehdessä 18. joulukuuta viime vuonna. Päätöksessä Irlannin ulkomaisten yritysten erittäin alhainen yritysverotus katsottiin yhtäältä toimintatueksi ja kilpailun vääristymäksi, mutta sille annettiin lupa jatkua vuoteen 2003 tai jopa vuoteen 2010 saakka. Komissio on ollut tässä asiassa selvästi liian myöntyväinen ja epäjohdonmukainen. Minun osaltani tämä asia ei jää tähän.

Sindal
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, sanon asiani lyhyesti. Kuten aikaisemmin kuulimme, asiasta on neuvoteltu neuvostossa. Haluaisin kuitenkin mainita - kollega Mettenin tavoin - että valtion tukeen voi liittyä lieventäviä asianhaaroja, ja mehän puhummekin työllisyydestä. Haluaisin painottaa, että tukea on annettava uudelleenkoulutusvaiheessa ja tuen on aina oltava väliaikaista. Haluaisin myös painottaa, että näyttää siltä, että tukien poistaminen ja yritysten perustaminen sen sijaan on todellakin luonut työpaikkoja. Niinpä osa kilpailuun myönnettävistä rahoistamme voidaan siis pikemminkin käyttää kehitystyöhön tukien sijasta. Toivon, että komissio ei suhtaudu ongelmiin yliolkaisesti yksinkertaistaessaan 93 artiklan soveltamista. Tiedän, että Van Miertillä ei ole paljon henkilöstöä käytettävissään. Toivon kuitenkin, että yksinkertaistamisesta tulee hyvä ja tehokas. Olen erityisen mielissäni ehdotuksista, jotka koskevat jäsenvaltioissa tapahtuvaa valvontaa. Uskon, että se on hyvä asia, joka voi tehostaa valvontaa ja lisää avoimuutta ja parantaa oikeusturvaa, ja uskon myös, että se on hyvä asia kansallisen byrokratian ja huonon omantunnon poistamiseksi.
Valtion on hyvin vaikea myöntää, että se on tehnyt väärin. Näin on käynyt Tanskassa ja Saksassa. Olemme käsitelleet useita telakka-alaan liittyviä asioita, mutta meidän kaikkien on poliitikkoina sitouduttava katsomaan eteenpäin. Luulen, että esitetty ehdotus, vaikka sitä on käsitelty neuvostossa, on hyvä tie eteenpäin. Luulen myös, että meidän on vuosittain tarkasteltava, kuinka sitä voitaisiin parantaa. Neuvoston tällä kertaa aikaansaamaa tulosta voidaan ehkä parantaa jo ensi vuonna, koska olemme koko ajan tulleet paremmiksi ja pätevämmiksi näiden sääntöjen hallitsemisessa. Toivotan komissaarille ja komissiolle onnea ja menestystä tulevaisuudessa ja muistutan siitä, että parlamentti tukee komissiota tässä asiassa.

Van Miert
Arvoisa puhemies, kuten esittelijä sanoi äsken, tästä muutoin tärkeästä asiasta keskustellaan käytännössä vain pienessä piirissä.
Haluan aivan ensiksi kiittää vilpittömästi esittelijäämme, herra Areitio Toledoa, ja keskusteluun osallistuneita. Tosiasiassa keskustelemme tästä aiheesta vähän niin kuin keskenämme, sellaisten ihmisten kesken, jotka tietävät, miten asiat ovat, ja yrittävät muuttaa tilannetta paremmaksi, mikä ei ole uutta. Olemme jo vuosien ajan pyrkineet tekemään yhteistyötä vahvistaaksemme kuria valtiontuen valvonnan osalta, parantaaksemme menettelytapoja, ollaksemme avoimempia ja tasapainoisempia. Olemme varmasti toisinaan - ja vastaan myöhemmin herra Mettenille - eri mieltä asioista. Näkemyset milloin minkäkin asian hallinnasta eivät välttämättä ole yhteneviä. Mutta uskon voivani sanoa, että yleisesti ottaen ja huolimatta valtiontukeen liittyvien asioiden arkaluonteisuudesta tuntuu ainakin siltä, että asiat etenevät oikeaan suuntaan, vaikka emme olekaan päässeet konsensukseen.
Tässä on kyseessä toinen aloitteemme, joka perustuu 94 artiklaan, ja muistanette, että olemme jo aikaisemmin tehneet turhan yrityksen. Tällä kerralla saimme vietyä kaksi ehdotusta päätökseen, ja näin meidän kesken sanottuna, koskapa olemme täällä vain pienessä piirissä, kuten esittelijä sanoi, paljon nopeammin kuin ajattelin. Ja, herra Rapkay, tämä selittää hieman ongelmaamme. Useita kuukausia sitten tehty ehdotus saapui loppujen lopuksi hyvin nopeasti ministerineuvostoon. Olin siitä hyvin hämmästynyt, koska alussa asiasta oli erilaisia kantoja. Olin itse mukana neuvoston kokouksessa, kun neuvostossa käsiteltiin ensimmäistä kertaa tätä asiaa, ja uhkasin vetää ehdotuksemme pois, niin olematonta tuki oli. Ja nyt, muutamaa kuukautta myöhemmin, ministerineuvosto hyväksyi suureksi hämmästyksekseni viidessä minuutissa ehdotuksemme asiasisällön. Tästä kannattaa ottaa oppia, ensinnäkin parlamentin, jotta se voisi kenties vastaavassa tapauksessa työskennellä hiukan nopeammin, ja toiseksi ministerineuvoston, jota voidaan joskus kannustaa työskentelemään nopeammin.
Näin ollen, mitä asiasisältöön tulee, olen sitä mieltä, että se, minkä neuvosto periaatteessa hyväksyi, vastaa melko laajalti - ja korostan tätä, herra Rapkay, melko laajalti - sitä, mitä parlamentti on aina sanonut. Menettelytapa on nimittäin ensimmäistä kertaa todella avoin. Tämä on siis eräänlainen perustava asiakirja, jollaista tarvitsimme. Voimme sen avulla työskennellä selvemmissä ja avoimemmissa puitteissa, ja muut oppivat paremmin tuntemaan menettelytavat: se on mielestäni kaikkien etujen mukainen.
Haluaisin nyt vastata joihinkin erityishuomioihin. Herra Rapkay, on olemassa erityinen ongelma, joka huolestuttaa meitä suuresti. Kun komissio on tehnyt kielteisen päätöksen, kuten tapahtuu entistä useammin, kuten tiedätte, tuen myöntäneen valtion tai viranomaisen on perittävä valtiontuki takaisin. Useimmissa jäsenvaltioissa tehdään niin kuin on tehtävä, mutta joissakin valtioissa tilanne on hyvin monimutkainen. Esimerkiksi Saksassa asia voidaan viedä kansalliseen oikeuteen, ja sen käsittely voi kestää vuosia. Jäsenvaltioita kohdellaan siis näin ollen epätasa-arvoisesti. Olemme yrittäneet korjata asiaa, koska kyse on siitä, miten johdonmukaisesti komission päätöksiä pannaan täytäntöön koko Euroopan unionin alueella. Tästä syystä olemme kiistelleet tästä seikasta.
Toinen seikka on se, että tarkastetaan paikan päällä, noudatetaanko niitä ehtoja, jotka joskus liitetään valtiontukipäätökseen. Näin tehdään esimerkiksi telakoilla. Mutta toisilla aloilla on joskus myös voitava tarkistaa, kunnioitetaanko sitoumuksia todella. Nämä ovat joitakin esimerkkejä, jotka todistavat, että parannusta on tapahtunut.
Näin ollen tiedän, että erityisesti Saksassa haluttiin tietää, voiko komissio tehdä jotakin sellaista, joka on kansallisen oikeuden vastaista. Tästä kannattaa keskustella, koska jälleen kerran asiassa on ongelmia, jos useimmissa jäsenvaltioissa pannaan komission päätökset täytäntöön, mutta jos niin ei tehdä toisissa jäsenvaltioissa. Ne, jotka panevat päätökset täytäntöön, sanovat nimittäin: " Juu, mutta kuulkaapas, katsokaa, mitä muualla tapahtuu, perusteetta maksettuja tukia ei peritä takaisin." Joudun kohtaamaan tämän ongelman entistä useammin. Minun on sanottava se teille aivan vilpittömästi. Minulle sanotaan entistä useammin: " Jos tällä lailla ei toimita naapurimaassa, miksi sitten meillä?" Halusin huomauttaa teille ongelmasta.
Koska puheaikaani mitataan, arvoisa puhemies, minun on päätettävä puheeni ja kohdistan tältä osin sanani erityisesti herra Rapkaylle. Luulen, että suurin osa tarkistuksista on loppujen lopuksi hyväksytty ja että tyytyväisyyteen on siis aihetta, vaikka tämä tuleekin hiukan myöhässä. Parissa kohdassa en pysty vastaamaan huoliinne, koska olemme asiasta eri mieltä, niin kuin joskus käy. Mutta kokonaisuuden kannalta luulen voivani sanoa, että tämä asetus on vastaus Euroopan parlamentin huoliin.
Vastatakseni ystävämme herra Mettenin viimeiseen kysymykseen, on totta, että tilanne oli erikoinen, koska komissio oli syystä tai syyttä aikaisemmin hyväksynyt tämän järjestelmän. Tämä tapahtui niin kauan sitten kuin Irlannin liittymisen aikoihin. Kyse oli siis sellaisesta asiaintilasta, jonka - toistan - komissio oli hyväksynyt tiettynä aikana. Sitä ei voitu jättää huomiotta. On siis saavutettuja oikeuksia. Yritimme tehdä lopun tästä järjestelmästä, mikä edellytti siirtymäaikaa. Ja näin sovittiin.
Toinen asia on tietää, mitä prosenttilukua sovelletaan yrityksiin. Tämä kuuluu verotuksen yhdenmukaistamiseen liittyvän yleisemmän keskustelun piiriin, koska kun kyse on yleisestä toimenpiteestä, meidän ei voida enää katsoa liikkuvan valtiontukien alalla. Sanoimme siis tosiaankin Irlannin viranomaisille, että järjestelmää ei voida enää hyväksyä sellaisena kuin sitä aikaisemmin sovellettiin. Näin ryhdytään sitä paitsi toimenpiteisiin useiden muidenkin verotukseen liittyviä tukia koskevien asiakokonaisuuksien osalta; jotkin näistä tuista on myös hyväksytty aikaisemmin. Tältä osin on siis myös löydettävä ratkaisuja toisiin asioihin, joista ei ole koskaan ilmoitettu ja joita komissio ei ole koskaan hyväksynyt. On oltava lujempi ja ankarampi, se on selvää. Mutta olen varma siitä, että saamme vielä tilaisuuden keskustella asiasta.
Viimeinen asia, ja esittelijä mainitsikin siitä, näette tämän herttaisen rouvan, joka istuu vieressäni; hän kuuluu niihin virkamiehiin, jotka huolehtivat tällaisista asioista. Mutta kuten tiedätte, meillä ei todellakaan ole tarpeeksi resursseja kaiken työn tekemiseksi. Noin 30: n verotukseen liittyviä tukia koskevan asiakokonaisuuden käsittely on kesken, eikä meillä ole siihen tarvittavia henkilöstöresursseja. Näiden asiakokonaisuuksien hoitamiseksi tarvitaan verotusasiantuntijoita. Esitän siis jälleen kerran vetoomuksen, mutta tiedän, että olette tästä yhtä huolestuneita kuin minäkin: kun on alettava kyntää uutta peltoa ilman siinä tarvittavia välineitä, ei voi tehdä ihmeitä. Meitä odottaa valtava asiakirjapino ja henkilöstöresurssimme ovat naurettavan vähäiset. Minun on sanottava teille: älkää kantako minulle kaunaa, jollemme kykene käsittelemään kaikkia näitä asiakirjoja muutamassa kuukaudessa. Mutta tiedän, että saarnaan täällä asiasta jo vakuuttuneille ihmisille. Voin vain muistuttaa ongelmasta ja toivoa, että voitte kenties muissa yhteyksissä auttaa meitä, jotta saisimme edes vähimmäismäärän tarvittavaa henkilökuntaa voidaksemme käsitellä asiakirjamme.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

ALV: n vähennysoikeus
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Garoscin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0490/98) I. ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta (KOM(98)0377 - C4-0474/98-98/0209(CNS)) ja II. ehdotuksesta neuvoston asetukseksi direktiivin 98/XX/EY soveltamiseen tarvittavista valvontatoimenpiteistä, palautusjärjestelmää koskevista toimenpiteistä sekä hallinnollisen yhteistyön toimenpiteistä (KOM(98)0377 - C4-0475/98-98/0210(CNS)) (A4-0490/98).

Garosci
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että komissaari Van Miert pyysi soveltamaan inhimillistä ja sosiaalista tulkintaa myös verotuksellisiin ja taloudellisiin ongelmiin. Toimielimemme varmasti antaa hänelle tuon avun, jota hän meiltä pyytää. Tämän lisäksi tänä iltana käsiteltävä aihe, joka liittyy arvonlisäveroon, on yhtä tärkeä sen yhdenmukaistamisen kannalta, jota ehdotamme tällä harvinaislaatuisella hetkellä, kun yhtenäisvaluutta otetaan käyttöön.
Komission asiakirja koskee itse asiassa kahta ehdotusta, jotka liittyvät kiinteästi toisiinsa ja joilla on tarkoitus parantaa yhteistä arvonlisäverojärjestelmää. Järjestelmän tämänhetkinen yhtenäisyyden puute johtaa suoraan sen, minkä pitäisi olla yhtenäismarkkinat - tai oikeastaan sisämarkkinat, joiksi niitä mieluiten kutsumme - tosiasialliseen pirstoutumiseen.
Koska kaikkien muissa yhteisön jäsenvaltioissa voimassa olevien alv-säännösten tunteminen on mahdotonta, verovelvolliset joutuvat usein toimimaan oikeudellisessa epävarmuudessa, johon liittyy kilpailuedun hankkimismahdollisuus niille, jotka osaavat hyödyntää tilannetta, ja joka saa aikaan tosiasiallisen kilpailunvääristymän.
On tärkeää korostaa, että nämä ehdotukset kuuluvat luonteeltaan siirtymäjärjestelmään, jota sovelletaan, kunnes lopullinen - kuten hyvin tiedämme - yhteen veronmaksu- ja vähennyspaikkaan perustuva lainsäädäntö yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä tulee voimaan.
Komissio katsoo, että tällä hetkellä yhteistä alv-järjestelmää voidaan yksinkertaistaa parhaiten antamalla verovelvolliselle mahdollisuus vähentää yhdessä jäsenvaltiossa säännöllisesti antamassaan alv-ilmoituksessa hänen toisessa jäsenvaltiossa maksamansa arvonlisävero. Tämä ehdotus edellyttää kuudennen alv-direktiivin 17 artiklan muuttamista asetuksella jäsenvaltioiden välisten suhteiden järjestämisestä alv: n tasaus- ja palautusasioissa. Lisäksi on kumottava kahdeksanteen alv-direktiiviin sisältyvä erityinen alv-palautusmenettely.
Tässä tapauksessa ehdotus vaikuttaa yhteisöön sijoittautuneisiin verovelvollisiin siten, että jos verovelvollisella on alv-tunniste vain yhdessä jäsenvaltiossa, alv vähennetään siellä riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa alv: n alaiset kulut ovat syntyneet. Jos verovelvollisella on alv-tunniste useassa jäsenvaltiossa, jos verovelvollisella on alv-tunniste jäsenvaltiossa, jossa alv: n alaiset kulut ovat syntyneet, alv vähennetään tässä jäsenvaltiossa. Jos verovelvollisella ei ole alv-tunnistetta siinä jäsenvaltiossa, jossa alv: n alaiset kulut ovat syntyneet, alv vähennetään siinä jäsenvaltiossa, jossa verovelvollinen luovuttaa tavarat tai suorittaa palvelut, joita kulut koskevat. Vähennyskelpoisen alv: n määrä määräytyy siis sijoittautumisjäsenvaltiossa, ei verot kantaneessa jäsenvaltiossa sovellettavien sääntöjen mukaisesti.
Käsiteltävänä olevaan ehdotukseen sisältyy poikkeus kahdeksannen alv-direktiivin säännöksistä. Poikkeuksen mukaisesti alv: n maksamisen valvonta on ostojäsenvaltion tehtävä ja veron vähentämisen valvonta on vähennysjäsenvaltion tehtävä.
Komission ehdotuksen toinen osa koskee kuluja, jotka eivät oikeuta alv: n täyteen vähentämiseen. Nämä ovat kuluja, jotka syntyvät tosin yrityksen tavanomaisen toiminnan yhteydessä mutta jotka on tarkoitettu tyydyttämään myös yksityisiä tarpeita, ja niillä on loppukulutuksen luonne. Tällä hetkellä useimmissa jäsenvaltioissa vähennysoikeutta on rajoitettu, mikä yksinkertaistaa hallinnollisia menettelyjä ja vähentää mahdollisuuksia veropetoksiin. Vähennysoikeus on täydellinen ainoastaan kolmessa jäsenvaltiossa - Saksassa, Luxemburgissa ja Alankomaissa - lukuun ottamatta kuluja, jotka eivät ole luonteeltaan liiketoimintaa.
Komissio ehdottaa kansallisten säännösten yhdenmukaistamista, mutta jättää kuitenkin jäsenvaltioille tietyn harkintavallan. Esimerkiksi matkailuun käytettävien henkilöautoihin liittyviin kuluihin sovelletaan yleensä tavanomaisia vähennyssääntöjä. Ainoana poikkeuksena ovat tapaukset, joissa on vaikea tarkastaa, käytetäänkö ajoneuvoa todella liiketoimintaan. Näissä tapauksissa jäsenvaltiolla on oikeus rajoittaa vähennysoikeutta enintään 50 % alv: n kokonaismäärästä sen mukaan, mikä liiketoiminnallisen käytön tosiasiallinen osuus on. Jos liiketoiminnallisen käytön osuus jää alle alv: n vähennysoikeuden enimmäismäärän, vähennys tehdään tavanomaisia sääntöjä noudattaen.
Lopuksi niitä kuluja koskeva luku, jotka liittyvät liikematkailuun - kokouksiin, konferensseihin ja muihin liikematkoihin. Liikematkailun osuus yhteisön matkailualan liikevaihdosta on nyt yli 20 %, ja sen maailmanlaajuinen merkitys siis kasvaa koko ajan. Liikematkailun merkitys on sekä taloudellinen että yhteiskunnallinen, sillä liikematkailun vuoksi matkakohteiden, kuten meren rannalla tai vuoristossa olevien kohteiden, toiminta ei rajoitu ainoastaan yleisiin lomakausiin. Toisin sanoen tällaisen matkakohteen valinta kokouspaikaksi lomapaikan ulkopuolella lisää toimeliaisuutta paikkakunnalla myös matkailun kannalta hiljaisina vuodenaikoina.
15 jäsenvaltiosta 8: n kansalliseen lainsäädäntöön sisältyy kuudennen direktiivin N: o 77/388 mukainen mahdollisuus. Olisi siis johdonmukaista yhdenmukaistaa alv-vähennykset kaikissa jäsenvaltioissa majoituksesta ja ravinnosta aiheutuvien kulujen osalta. Lopulta komission mielestä ylellisyys-, huvi- ja edustuskulut on jätettävä kokonaan vähennysoikeuden ulkopuolelle.
Minusta tätä ajattelutapaa on noudatettava meidän päätöksissämme ja myös komission päätöksissä, kun yksi ainoa raha on sovitettava yhteen yhden ainoan vero-, oikeus- ja rahajärjestelmän kanssa. Tämä on todellista yhdenmukaistamista.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, suhtaudun erittäin myönteisesti siihen, että tällä ehdotuksella direktiiviksi Euroopan komissio on yksinkertaistanut selvästi arvonlisäveron palautusmenettelyä ja edistänyt siten osaltaan edelleen yhteisön arvonlisäverojärjestelmän yhtenäistämistä. Tulevaisuudessa verovelvolliselle, jolla on arvonlisäverotunniste vain yhdessä jäsenvaltiossa, annetaan mahdollisuus vähentää maksamansa arvonlisävero sijoittautumisjäsenvaltiossa säännöllisesti antamassaan henkilökohtaisessa alv-ilmoituksessa.
Ratkaisevaa ei ole se, missä palvelut tai maksut on suoritettu. Vähennyskelpoisen alv: n määrä määräytyy sijoittautumisjäsenvaltiossa sovellettavien sääntöjen mukaisesti. Jos yritys harjoittaa alv: n alaista toimintaa useissa jäsenvaltioissa ja alv: n alaiset kulut ovat syntyneet yhdessä näistä jäsenvaltioista, alv voidaan myös vähentää ostojäsenvaltiossa. Jos nämä maksut suoritetaan jäsenvaltiossa, jossa yrityksellä ei ole alv-tunnistetta, alv vähennetään siinä jäsenvaltiossa, jossa yritys tarjoaa palvelut, joita vähennyskelpoiset kulut koskevat.
Siksi arvonlisäveron vähennysoikeutta ei voi enää soveltaa ainoastaan siinä jäsenvaltiossa, jossa myös liikevaihdosta on verotettu. Tämä merkitsee käytännössä muutosta, josta yritykset ja verohallinnot hyötyvät yhtäläisesti. Nykyinen alv-palautusmenettely, jolla kahdeksas alv-direktiivi otettiin käyttöön, on liian vaikeaselkoinen ja monimutkainen. Tämä on johtanut siihen, että yritykset joutuvat yleensä turvautumaan paikalliseen veroneuvontaa, ja niiden on odotettava palautuksia kauan. Verohallintoviranomaisten on nimittäin käsiteltävä jokainen säännöllisesti annettavaan alv-ilmoitukseen kuulumaton palautus, mikä tarkoittaa käsittelyajan pitenemistä ja hallintokustannusten kasvamista.
Siksi ehdotettu kahdenvälinen velkojen palautus- ja tasausjärjestelmä on tehokkaampi. Yksi jäsenvaltio ilmoittaa aina muille jäsenvaltioille sitä koskevan alv: n määrän, joka on tosiasiallisesti vähennetty kuluneiden kuuden kuukauden aikana. Näin ollen jäsenvaltiot voivat sopia keskenään velkojen palautuksesta, eikä siihen tarvita kallista ja hidasta Clearing- menettelyä. Useassa eri vaiheessa toteutettavalla valvonnalla on se etu, että hallintoviranomaiset eivät tee välittömästi lopullista ratkaisua arvonlisäveron vähennyskelpoisuudesta. Valvonnan ensimmäinen vaihe on määrä toteuttaa sen jäsenvaltion verotusjärjestelmän puitteissa, jossa vähennys tehdään. On suunniteltu, että tämä jäsenvaltio toimittaa sähköisessä muodossa ostojäsenvaltiolle tiedot toimista, joiden osalta on tehty 17 artiklan 3 a kohdan mukainen vähennys. Jos jäsenvaltio toteaa - ja tästä on säädetty aivan aiheesta - väärinkäytöksiä, sen on ilmoitettava asiasta muille jäsenvaltioille kolmen kuukauden kuluessa tietojen saamisesta. Vähennyksen tekevän jäsenvaltion tehtävänä on selvittää tehdyn vähennyksen oikeellisuus.
Ilahduttavaa on, että yhdenmukaistetaan sellaisten kustannusten vähennysoikeus, jotka tosin liittyvät liiketoimintaan mutta jotka ovat samalla luonteeltaan yksityisiä, kuten henkilöautoja ja liikematkoja koskevat kustannukset. Rajojen määräämisessä ilmenee usein vaihtelua. Se on tuttua myös kansallisessa vero-oikeudessa ja kansallisessa verohallinnossa. Yhtenäismarkkinoilla ei ole tilaa erilaisille käytännöille. Ne johtavat liian usein myös verotulojen menetyksiin. Tulevaisuudessa henkilöautoihin liittyviin kustannuksiin on määrä soveltaa yleisiä määräyksiä. Se on hyvä asia. Mielestäni on kuitenkin oikein, että jäsenvaltiot voivat rajoittaa arvonlisäveron vähennysoikeutta enintään 50 % alv: n kokonaismäärästä oletetun liiketoiminnallisen käytön enimmäismäärää vastaavasti, jos on vaikea määrittää muuhun kuin liiketoimintaan kuuluva käyttö.
Myös muilla ehdotetuilla järjestelmillä voidaan ratkaista ongelmat. Nimenomaan liikematkailuun liittyvien kustannusten osalta on tärkeää, että majoituskustannusten kiinteämääräisestä 50 %: n vähennysoikeudesta voidaan neuvotella.
Lopuksi haluaisin vielä korostaa, että ehdotuksella direktiiviksi korjataan siirtymäjärjestelmän puutteita. Suhtaudun siihen myönteisesti. Se ei saa kuitenkaan johtaa siihen, että lopullinen järjestelmä jää unohduksiin. Tarvitsemme todellakin yhtenäiset rakenteet, määritelmät, menettelyt ja valvontatoimet. Meidän on ehdottomasti määritettävä alkuperämaata koskeva periaate liikevaihdon verotuksen perustaksi ja otettava käyttöön Clearing -menettely. Se on tärkeää EU: n jäsenvaltioiden erilaisten etujen vuoksi. Vaikka meidän ei ole pakko yhdenmukaistaa kaikkia veroja talous- ja rahaliiton aikakaudella, arvonlisävero on kyllä yhdenmukaistettava. Jo nykyään Euroopan unioni häviää huomattavia summia yli 700 miljardin euron arvoisten verottomien tavaroiden kaupassa. Se merkitsee meille liian suuria veromenetyksiä.

Secchi
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea ilmaista tukeni tarkasteltavana olevalle ehdotukselle ja onnitella esittelijää, jonka näkemyksiin yhdyn täysin.
Haluaisin tarkastella lyhyesti kolmea seikkaa. Ensinnäkin katson, että käsiteltävänä olevan ehdotuksen suuri ansio on - kuten on jo todettu - että sillä pyritään yksinkertaistamaan alv-järjestelmää mekanismilla, joka tarjoaa tietyissä tapauksissa mahdollisuuden vähentää alv: n sijoittautumisjäsenvaltiossa, ja niinpä eräässä mielessä jo esille otettujen etujen lisäksi se merkitsee myös eräänlaista siltaa kohti lopullista järjestelmää.
Toiseksi haluan palata esittelijän näkemyksiin, jotka liittyvät vähennysmahdollisuuteen ja tarpeeseen yhdenmukaistaa etenkin joillakin aloilla eri jäsenvaltioissa voimassa olevat erilaiset järjestelmät. Minäkin korostan liikematkailua, joka on esimerkki alasta, joka on tässä suhteessa huonossa asemassa Italiassa, eikä vain siellä. Koska se on huonommassa asemassa, se kärsii tietysti tilanteesta, jolle on tyypillistä se, että voimassa olevat säännökset eivät ole yhdenmukaisia käyttöön otettavan laajasti yhdenmukaistetun lopullisen alv-järjestelmän kanssa. Tilanteelle on myös tyypillistä, että se ei kykene korjaamaan tämän alan, jolla voi olla huomattava työllistävä merkitys, ongelmana olevia vakavia vääristymiä kausiluonteisuustekijöistä kärsivien paikallisten talouksien hyväksi.
Kolmas seikka liittyy juuri mainitsemaani asiaan eli tarpeeseen jatkaa ponnistuksia, joilla pyritään saattamaan alv-järjestelmä yhdenmukaisemmaksi työllisyyden kasvua ja talouden kehitystä koskevien tavoitteiden kanssa. Ajan vähyyden vuoksi tyydyn kiinnittämään kaikkien huomion siihen, että ehdotus soveltaa kokeiluluonteisesti alennettua arvonlisäveroa toimintoihin, joilla ei ole taloudellista merkitystä ja jotka eivät siis luultavasti aiheuta vääristymiä, mutta saattavat edistää työllisyyttä, etenee verkkaisesti, ja minun on sanottava suoraan, että on yhä vaikeampaa käsittää, miksi tällä alalla ollaan näin saamattomia.

Gallagher
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella herra Garoscia mietinnön laatimisesta ja varsinkin sen esittelemisestä. Elämme unionin sisällä toimivilla sisämarkkinoilla, joilla tavaroiden, palveluiden ja pääoman vapaa liikkuvuus toimii 15 jäsenvaltion alueella, jossa asuu lähes 250 miljoonaa ihmistä. Unionissa ei ole tällä hetkellä yhteistä alv-järjestelmää, ja tällä hetkellä tämä yhdenmukaisuuden puute on johtanut sisämarkkinoiden toiminnan pirstaloitumiseen 15: lle eri verotusalueelle. Koska kaikissa muissa yhteisön jäsenvaltioissa voimassa olevien alv-säännösten tunteminen on mahdotonta, veronmaksajat joutuvat usein toimimaan oikeudellisessa epävarmuudessa sekä joutuvat käsittelemään erilaisia byrokraattisia rakenteita.
Alv on yksi niistä alueista, jotka käsitellään sen SLIM-aloitteen toisessa vaiheessa, johon komissio on osoittanut huomattavaa kiinnostusta. Erityisesti SLIM-aloite on osoittanut tarpeen yksinkertaisemmista alv-palautusmenetelmistä, jotka auttaisivat yrityksiä myytyjä tavaroita tai tarjottuja palveluita koskevissa palautuksissa. Tämä on myönteistä. Osana meneillään olevaa työtä yhteisen alv-järjestelmän kehittämiseksi Euroopan komissio on tehnyt aiheutuneiden arvonlisäverojen vähentämiseksi ehdotuksia, joilla pyritään nopeuttamaan nykyistä järjestelmää, jonka mukaan talouden toimijoiden täytyy käydä läpi erittäin monimutkaisia ja kalliita menettelyitä pyytääkseen palautusta sen jäsenvaltion veroviranomaisilta, jossa arvonlisävero on kannettu. Tämä korvataan yksinkertaisemmalla järjestelmällä, jonka mukaan yritykset voivat käyttää tavallisia alv: n palautusmenetelmiä vähentääkseen muissa jäsenvaltioissa kannetut arvonlisäverot.
Tuen toimia, jotka auttavat yrityksiä menestymään ja tehostamaan toimintaansa unionin eri alueilla. Euroopan unionin on otettava käyttöön oikeudenmukaiset ja selvät säännöt yhteisestä alv-järjestelmästä, joka perustuu yhdessä paikassa tapahtuvaan verotukseen ja vähennykseen.
Kaikki verokäytäntöjen yksinkertaistamiseen tähtäävät ehdotukset eivät välttämättä tarkoita verotuksen yhdenmukaistamista. Verokäytäntöjen yksinkertaistamiseen on suhtauduttava todella myönteisesti.

Hautala
Arvoisa puhemies, myös minun ryhmäni kannattaa komission ehdotuksia, jotka pyrkivät siihen, että arvonlisäveromenettelyjä yksinkertaistetaan näiden viidentoista maan välillä. Mutta mitä tulee arvonlisäveron vähennettävyyteen, niin itse asiassa meistä komission ehdotus on järkevämpi kuin se mitä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta esittää. Meidän mielestämme on tehtävä ero liikematkailun ja yksityisen matkailun välillä ja tunnustettava se, että matkailulla on hyvin usein kaksoisluonne. Niinpä me kannatamme sitä komission ehdotusta, että vähennettävyydessä pitää olla raja, esimerkiksi viisikymmentä prosenttia. Hotelli- ja ravintola-ala on varmasti kääntynyt parlamentin ryhmien puoleen ja korostanut sitä, että liikematkailuun liittyvät hotelli- ja ravintolamenot pitäisi voida vähentää kokonaan, mutta meidän mielestämme tämän kaksoisluonteen takia se ei ole järkevää.
Sen sijaan hotelli- ja ravintola-ala sinänsä on erittäin tärkeä työllisyydelle ja jäsenmailla olisi nyt mahdollisuus järjestää kokeiluja, joissa ne alentamalla arvonlisäverokantoja voisivat tukea näiden alojen työllistävää vaikutusta. Meidän mielestämme jäsenmaiden olisi ehdottomasti tartuttava näihin mahdollisuuksiin. On ihan selvää, että tulevaisuuden työpaikat syntyvät hyvin pitkälti palvelualoille ja juuri hotelli- ja ravintola-ala on tästä tärkeä esimerkki, mutta olisi kuitenkin virhe, jos liikematkailun yhteydessä syntyvät kustannukset voitaisiin kokonaan vapauttaa arvonlisäverosta.

Metten
Arvoisa puhemies, ryhmäni kannattaa tässä asiassa Euroopan komissiota eikä esittelijän tarkistuksia. Me myönnämme alv: n tärkeyden mahdollisena keinona edistää työllisyyttä. Emme kuitenkaan kannata politiikkaa, jolla suositaan väliaikaisesti ja mielivaltaisesti valittuja aloja.
Kannatamme kuitenkin objektiivisia ja avoimia kokeiluja, joissa alv: tä käytetään työllisyyden edistämiseen. Komissaari aavistaa jo pyrkimykseni. Sen jälkeen kun parlamenttimme on tehnyt sen jo lukemattomia kertoja, Wienin Eurooppa-neuvosto on nyt lopultakin pyytänyt komissiota tekemään ehdotuksen kokeilusta, jossa voitaisiin käyttää alennettua arvonlisäverokantaa työvoimavaltaisilla palvelualoilla.
Kysyn komissiolta, milloin parlamentti voi odottaa saavansa komission ehdotuksen. Tiedätte, että parlamentti pitää tätä asiaa hyvin tärkeänä, ja siksi myös pyydän teitä mahdollistamaan sen, että parlamentti voi hyväksyä ennen toimikautensa päättymistä komission ehdotuksen kokeilusta, jossa käytetään alennettua arvonlisäverokantaa työvoimavaltaisilla palvelualoilla. Tämä siis tarkoittaa, että teidän täytyy esittää tässä tai ensi kuussa konkreettinen esimerkki, ja se on myös mahdollista hoitaa yksinkertaisesti, koska olemme käyneet asiasta jo laajat neuvottelut ja koska uskon meidän olevan jo suurelta osin yksimielisiä siitä, että tässä täytyy rajoittua kokeiluun, jossa keskitytään ainoastaan joihinkin työvoimavaltaisiin aloihin. Olemme oikeastaan jo yhtä mieltä tavoitteesta. Uskon myös, että ehdotus on jo oikeastaan olemassa. Siksi myös pyydän teitä ponnekkaasti huolehtimaan siitä, että saamme tämän ehdotuksen tulevien viikkojen aikana.

Thyssen
Arvoisa puhemies, sisämarkkinoilla, joiden kaikki rajat ovat poistuneet ja joiden alueella olemme nyt myös voineet maksaa samalla rahalla jo 13 päivän ajan, ei ole järkevää, että saadakseen alv-palautuksen kauppiaiden täytyy joka kerta kääntyä sen jäsenvaltion puoleen, jossa ne ovat tehneet hankintoja. Seurauksena on tunnetusti muuten se, että monet yrittäjät loppujen lopuksi luopuvat oikeudestaan alv: n vähentämiseen siihen liittyvän hallinnollisen vaivan vuoksi, ja sehän ei voi olla tarkoituksena.
Toisessa jäsenmaassa tehtäviä vähennyksiä koskevien sääntöjen yhdenmukaistaminen on asia, jota yrittäjät ovat odottaneet jo kauan, ja siinä on kysymys hyvästä asiasta. Näin ollen me voimme kannattaa komission ehdotuksia tästä asiasta. Kysymys on tehokkuudesta ja kehityksestä.
Myös sellaisia kuluja, jotka eivät oikeuta täyteen vähennykseen, koskevien sääntöjen yhdenmukaistamisen periaate on askel hyvään suuntaan, mutta tässä me kannatamme esittelijän, kollega Garoscin, esittämää tarkistusta. Ehdotus majoitus- ja ravintolakustannusten täysimääräisestä vähennysoikeudesta vastaa liike-elämän toiveiden lisäksi myös järkeviä verotuksellisia lähtökohtia. On selvää, että liikekumppanin vastaanottaminen on pienyrityksille usein ainoa keino tehdä tuotteita ja palveluja tunnetuksi. Siksi on myös järkevää, että niille syntyneet todelliset kulut, olivatpa ne sitten vaikka hotelli- tai ravintolakuluja, voidaan katsoa tulonhankkimiskuluiksi, ja että alv voidaan vähentää täysimääräisesti.
Minun mielestäni komissio voisi tehdä enemmän tällaisia konkreettisia ehdotuksia, koska siten voimme näyttää liike-elämälle, että unionin toimielimet eivät voi toimia ainoastaan monikansallisten yritysten ongelmien parissa vaan myös pienyritysten ja vielä muunkin parissa. Siksi yhdyn myös kollega Mettenin esittämään kysymykseen. Milloin saamme mahdollisuuden kokeiluihin, joissa käytetään alennettua arvonlisäverokantaa työvoimavaltaisilla palvelualoilla? Se on vanha kysymys, mutta jäämme kysymään, milloin, arvoisa komissaari.

Lukas
Arvoisa puhemies, kannatan täysin herra Garoscin mietintöä. Matkailuyritysten asettaminen eri asemaan arvonlisäveron vähennysoikeuden osalta eri maissa johtaa vakaviin kilpailun vääristymiin. Sillä on suuri vaikutus kongressi-ja konferenssimatkailuun, kuten myös yksityiseen liikematkailuun. Tällä alalla, jonka osuus matkailualan liikevaihdosta on noin 20 %, kuten herra Garoscin osoittaa, matkustajien henkeä kohti lasketut menot ovat selvästi suurimmat, mikä johtuu etenkin siitä, että Euroopassa järjestettävät kongressit houkuttelevat useita osallistujia valtameren takaisista maista, etenkin Pohjois-Amerikasta ja Japanista. Kilpailu kongressi- ja konferenssikohteista on yhtä ankaraa. Työllisyyspoliittisesti arvokkaan liikematkailun edistämiseksi pidän erityisen tärkeänä tarkistusta 7, jossa vaaditaan majoitus-, ravinto- ja juomakustannusten sekä edustuskustannusten täyttä vähennysoikeutta.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, kahden käsiteltävänä olevan aloitteen tavoitteena on yksinkertaistaa Euroopan monimutkaista ja vaihtelevaa menettelyä, joka liittyy kahdeksannen alv-direktiivin mukaiseen alv-palautusmenettelyyn.
Käytössäni olevan lyhyen ajan vuoksi keskityn sellaisiin tarkistusehdotuksiin, jotka vaikuttavat matkailuelinkeinoon ja joista olen samaa mieltä. Niin kutsuttujen liike-, kokous-, konferenssimatkailun sekä työmatkojen osuus Euroopan matkailusta on jo lähes 20 %, ja se tulee lyhyellä aikavälillä luultavimmin kasvamaan huomattavasti. Kyseiset tarkistukset liittyvät erään matkailuelinkeinon monimutkaisimman ilmiön, nimittäin kausiluonteisuuden, tasapainottamiseen. Tarkistukset ovat myös eräs keino edistää matkailualan ympärivuotista työllisyyden vakautta. Koska " liikematkailua" harjoitetaan lähinnä sesongin ulkopuolella, se itse asiassa vaikuttaa myönteisesti matkailuyritysten tasapainoisempaan ja tuottavampaan toimintaan ympäri vuoden.
Kahdeksan Euroopan unionin jäsenvaltiota on ymmärtänyt asian täydellisesti: Belgiassa, Saksassa, Espanjassa, Suomessa, Luxemburgissa, Hollannissa, Ruotsissa ja Isossa-Britanniassa hyväksytään jo majoitukseen ja ravitsemiseen liittyvien kulujen alv-vähennykset liikematkoilla. Kyseessä on todellinen mainittujen valtioiden hallintoviranomaisten luoma kannuste liikematkailun kehitykselle, joka koskee niin kyseisten valtioiden kansalaisia kuin konferenssimatkailun edistämistä niiden alueilla. On otettava huomioon, että huolimatta Euroopan erinomaisista konferenssimatkailun edellytyksistä kilpailu alalla on kovaa.
Ne seitsemän jäsenvaltiota, jotka eivät ole ottaneet kyseistä periaatetta käyttöön, Itävalta, Italia, Ranska, Kreikka, Portugali, Irlanti ja Tanska, tulevat kärsimään sekä mainitsemieni jäsenvaltioiden että sellaisten kasvavien ei-eurooppalaisten matkailukohteiden, joissa alv: tä ei ole edes olemassa, aiheuttamasta kilpailutilanteesta. Tämän vuoksi onnittelen kollegaamme Garoscia ja kannatan henkilökohtaisesti hänen ehdottamiaan tarkistuksia, jotka ovat tulevaisuudessa Euroopan matkailuelinkeinon kannalta hyvin tärkeitä.

Peijs
Arvoisa puhemies, tämä ehdotus ei sovi lainkaan tälle myrskyisälle viikolle. Ehdotus nimittäin liittyy täysin valtioiden ja toimielinten väliseen luottamukseen. Jäsenvaltioiden veroviranomaisten täytyy tehdä yhteistyötä, jotta tämä ehdotus menestyisi. Sen täytyy menestyä, koska asioiden nykyinen tila on liike-elämälle jatkuva kiusa.
Lainsäädäntö, josta annamme tänään lausuntomme, tarjoaa suuria mahdollisuuksia. Euroopan liike-elämälle on paljon vaivaa hallinnollisista menettelyistä, jotka täytyy käydä läpi ulkomailla maksetun alv: n saamiseksi takaisin. Jos alv sitten palautetaan, kestää usein kuukausia ellei sitten vuosia, ennen kuin asianosainen yritys on saanut sen tililleen. Minusta on hienoa, että meillä on täällä italialainen komissaari ja italialainen esittelijä, sillä pisin kuulemani kulunut aika on 12 vuotta, arvoisa komissaari, ennen kuin alv palautettiin Italiasta yritykselle, jolla oli oikeus palautukseen.
Toisaalta ehdotuksella ratkaistaan joitakin nykyisiä ongelmia, mutta tämä alv-direktiivin muuttaminen ei kuitenkaan riitä. Lopulliseksi tavoitteeksihan jää kuitenkin lopullinen alv-järjestelmä, jossa lähtökohtana pidetään alkuperämaan periaatetta.
Tämä Euroopan komission ehdotus on kuitenkin tärkeä väliasema. Se voi lisätä eri jäsenmaiden ja niiden hallintojärjestelmien välistä luottamusta. Luottamus on välttämätöntä, jotta joskus päästäisiin lopulliseen alv-järjestelmään, ja siinä järjestelmässä käytetään palautusjärjestelmää, ikään kuin clearing-järjestelmää, joka on verrattavissa nyt käsiteltävänä olevaan palautusjärjestelmään. Lopullisessa alv-järjestelmässä on kysymys valtavan paljon suuremmista summista kuin nykyisin. Ulkomailta palautettavaksi vaadittava alv, jota nyt käsittelemme, on vain pieni osa kaikista Euroopan alv-maksuista.
Tuen komissaari Montin ehdotusta sydämestäni. Toivotan esittelijälle onnea mietintönsä kanssa. Tämä ensimmäinen askel voi tuoda lähemmäksi lopullisen alv-järjestelmän, joka saa aikaan vientiä harjoittamattomien pienten ja keskisuurten yritysten tapauksessa suunnattoman hallinnollisen eron.
Haluan yhtyä herra Mettenin sanoihin. Mielestäni meidän täytyy tästä lähtien päättää jokainen verotusta koskeva mietintö mainitsemalla, että, ceterum censeo , työvoimavaltaisten palvelualojen on saatava alempi alv-kanta.

Féret
Arvoisa puhemies, Belgian Kansallinen rintama, joka on kansallinen ja eurooppalainen liike, on aina ollut sitä mieltä, että toivomamme eurooppalaisen yhtenäisvaluutan käyttöönotto edellyttää sosiaalista ja verotuksellista yhdenmukaistamista unionissa. Neuvoston ehdotus, jonka tarkoituksena on yksinkertaistaa alv-palautusmenettelyjä siten, että yhteisöön sijoittautunut verovelvollinen voi saada alv-palautuksen sellaisessa jäsenvaltiossa, johon se ei ole sijoittautunut, ja jota parlamenttimme talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tarkistukset ovat parantaneet huomattavasti, on pienenpieni askel oikeaan suuntaan, varsinkin kun se vaikeuttaa huijareiden elämää.
Vahinko, että neuvostolla ei ole vastaavaa ja yhtä tehokasta taikasanaa estämään lahjontaa, johon syyllistyvät säännöllisesti ne muutamat Euroopan komission jäsenet, jotka huijaavat, tekevät petoksia ja juonittelevat joutumatta siitä vastuuseen. Päätän puheenvuoroni tähän, arvoisa puhemies.

Rübig
Arvoisa komissaari Bangemann, hyvät naiset ja herrat, suhtaudun periaatteessa myönteisesti arvonlisäveron palautusmenettelyn lakkauttamiseen. Juuri nämä menettelyt ovat hyvin kalliit muutamissa jäsenvaltioissa, ja niiden hitaudella ja niihin liittyvillä kustannuksilla on kielteinen vaikutus talouteen. Myös talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta kannattaa voimakkaasti tällaisten menettelyjen karsimista. Joissakin kohdissa menemme askeleen pidemmälle. Liiketoimintaan liittyvien hotelli- ja ravintokustannusten täyttä vähennysoikeutta on sovellettava edelleenkin. On käsittämätöntä, miksi puhtaasti liiketoimintaan liittyviä majoitus- ja liikematkakustannuksia käsiteltäisiin eri tavalla kuin kaikkia muita liiketoimintaan liittyviä kustannuksia.
Etenkin pienille yrityksille liikelounaat ovat tärkeitä välineitä esitellä tuotteitaan, hoitaa suhteitaan ja herättää asiakkaiden luottamus. Omassa maassani olemme joutuneet toteamaan, että liikelounaita koskevien kustannusten vähennyskelpoisuuden rajoittaminen voi johtaa suuriin vahinkoihin gastronomian alalla. Siksi parlamentin ehdotus on hyvä lähtökohta tämän kysymyksen asianmukaiseen ratkaisemiseen.
Toinen ehdotus koskee lopulta käännöksistä koituvia kustannuksia. Veroviranomaiset ovat oikeutettuja käännättämään laskussa annetut tiedot. Tiedämme käytännöstä, että tällaiset käännökset vaativat keskisuurilta yrityksiltä paljon, sillä pienten ja keskisuurten yritysten henkilökunnalla on harvoin riittävät kielitaidot. Lisäksi muutamat maat vaativat esimerkiksi valantehneen kielenkääntäjän tekemät viralliset käännökset. Siksi on tarkoituksenmukaista, että ainakin viranomaisten määräämistä käännöksistä aiheutuneet ulkoiset kustannukset ovat vähennyskelpoisia. Olen iloinen, että komission ponnistelut yhtenäismarkkinoiden lainsäädännön yhtenäistämiseksi voidaan muuttaa konkreettisiksi toimiksi myös arvonlisäveron alalla.

Monti
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, minusta on hyvin mukavaa, että voin keskustella kanssanne ensimmäisestä arvonlisäveroa koskevasta lainsäädäntöaloitteesta, joka perustuu suoraan SLIMin soveltamiseen, ja että voin tehdä sen herra Garoscin mietinnön kaltaisen erinomaisen mietinnön pohjalta.
SLIM-ryhmän puitteissa toteutetuilla töillä on saatu aikaan useita tärkeitä suosituksia, joiden seurantaa pidämme tärkeänä prioriteettina komission toimintaohjelmassa, jolla pyritään parantamaan alv-järjestelmän toimintaa. Suhtaudun siis myönteisesti esitettyihin huomautuksiin, koska, kuten herra Secchi sanoo, tämä on askel kohti lopullista järjestelmää, tuota lopullista alv-järjestelmää, johon myös rouva Randzio-Plath kiinnitti huomiomme.
Käsiteltävänä olevaan ehdotukseen sisältyy kaksi seikkaa: ensimmäinen koskee alv: n palautusmenettelyä verovelvollisille, jotka eivät ole sijoittautuneet kyseiseen jäsenvaltioon, ja toinen koskee vähennysssäännösten lähentämistä.
Ensimmäisen seikan osalta veron palauttamismenettelyn, jonka tarkoituksena on antaa verovelvolliselle mahdollisuus vähentää sellaisessa maassa maksettu alv, johon hän ei ole sijoittautunut, on todettu olevan aihe, jonka osalta yksinkertaistaminen on toteutettava todella kiireellisesti. Kahdeksannen direktiivin mukainen menettely on osoittautunut käytännössä kovin epätyydyttäväksi sekä kansallisten hallintojen että toimijoiden kannalta. Jälkimmäiset pahoittelevat erityisesti hallinnollisten muodollisuuksien raskautta ja palautusaikojen pituutta.
Komissio on tehnyt sen johtopäätöksen, että ainoa muutos, jonka voidaan olettaa johtavan todelliseen yksinkertaistamiseen, on korvata tämä palautusmenettely kokonaan määräyksellä, joka antaa verovelvolliselle mahdollisuuden vähentää säännöllisesti antamassaan alv-ilmoituksessa vero, joka on maksettu toisessa jäsenvaltiossa, johon hän ei ole sijoittautunut. Tällainen järjestelmä edellyttää jäsenvaltioiden välisen kahdenvälisen palautus- ja korvausjärjestelmän perustamista sekä selkeää vastuunjakoa jäsenvaltioiden kesken valvonnan alalla ja edellyttää siis luottamuksellisia suhteita. Komissio panee tyytyväisenä merkille, että herra Garoscin mietintö perustuu tuota ensimmäistä seikkaa koskevaan komission ehdotukseen.
Toinen seikka pyrkii toteuttamaan sellaista veroa koskevien vähennyssäännösten lähentämisen, jotka koskevat kustannuksia, jotka ovat samanaikaisesti luonteeltaan sekä liiketoimintaan liittyviä että yksityisiä. Ehdotus koskee ennen kaikkea matkailuun käytettäviä ajoneuvoja koskevan veron vähentämistä. Tavoitteemme on tehdä loppu vähennysoikeuden täydellisestä epäämisestä, jota monet jäsenvaltiot tällä hetkellä soveltavat.
Toisaalta komissio ehdottaa 50 %: n suuruista kiinteämääräistä vähennysoikeutta alv: stä, joka koskee majoitus-, ravinto- ja juomakustannuksia, ja ylellisyys-, huvi- ja edustuskustannusten jättämistä kokonaan vähennysoikeuden ulkopuolelle. Totean, että herra Garoscin mietintö noudattaa pääosin komission esittämää lähestymistapaa. Esitetyt tarkistukset koskevat pääasiassa määräystä majoitus-, ravinto- ja juomakustannusten kiinteämääräisestä 50 %: n vähennyksestä. Ne ovat luonteeltaan sellaisia kuluja, jotka silloinkin, kun ne liittyvät toimijan liiketoiminnan harjoittamiseen, kohdistuvat myös yksityisten tarpeiden tyydyttämiseen.
Normaalien sääntöjen soveltaminen edellyttää kustannusten yksityisen ja liiketoimintaan liittyvän osan selkeää erottamista. Tämä arviointi johtaa usein vaikeisiin keskusteluihin veroviranomaisten ja toimijoiden välillä. Komissio ehdottaa siksi 50 %: n kiinteämääräistä vähennystä tarkoituksena yksinkertaistaa - tämä on avainsana - valvontatoimia, jotka kohdistuvat erityisesti vähennysten väärinkäyttöön liittyviin ilmeisiin riskeihin. Lisäksi kiinteämääräisen vähennyksen ansiosta toimijoiden on helpompaa osoittaa näiden kustannusten liiketoimintaan liittyvä luonne.
Näistä syistä emme voi hyväksyä esitettyjä tarkistuksia. Vakuutan teille kuitenkin, että komissio ottaa huomautuksenne huomioon, kun tästä ehdotuksesta käydään neuvotteluja neuvostossa. Itse asiassa, mikäli neuvosto ei pääse yksimielisyyteen kiinteämääräisestä vähennysoikeudesta ja katsoo, että tavanomaisten sääntöjen soveltaminen ei aiheuta ylitsepääsemättömiä ongelmia, komissio on valmis ehdottamaan käytännön ratkaisua, jonka mukaan jäsenvaltio voi soveltaa sekä tavanomaisten sääntöjen mukaista vähennysoikeutta että 50 %: n suuruista kiinteämääräistä vähennysoikeutta.
Sen lisäksi, että kiitän teitä tuestanne, jota pidän erityisen merkittävänä pitäen silmällä ehdotuksen käsittelyä neuvostossa, haluaisin päättää puheenvuoroni vastaamalla - juuri siinä toimielinten välisen luottamuksen ilmapiirissä, jota olen arvostanut suuresti ja johon rouva Peijs viittasi - kysymykseen, joka minulle on esitetty alennetun arvonlisäveron soveltamisesta työvoimavaltaisiin palveluihin, jota myös edustajat Secchi, Metten ja Thyssen käsittelivät.
No niin, kuten on muistutettu, komissio esitti Luxemburgissa marraskuussa 1997 kokoontuneelle Eurooppa-neuvoston erityiskokoukselle tiedonannon, jossa pyydettiin neuvostoa esittämään tätä ehdotusta suosiva linjaus. Kuten tiedossa on, sen jälkeen Ecofin-neuvostossa on käyty joitakin keskusteluja, joissa ei päästy yksimielisyyteen. Wienin Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota myöntämään jäsenvaltioille luvan soveltaa alennettua arvonlisäveroa työvoimavaltaisiin palveluihin, joilla ei ole rajat ylittävää merkitystä. Komissio ei tietenkään nykyisen lainsäädäntökehyksen puitteissa voi antaa jäsenvaltioille lupaa tähän: kuudetta alv-direktiiviä on muutettava.
Olen kovin iloinen voidessani käyttää tämän tilaisuuden parlamentissa - koska tiedän, kuinka lähellä parlamentin sydäntä keskustelun aiheena oleva aihe on - ilmoittaakseni, että aion esittää komissiolle helmikuussa kyseisen muutosehdotuksen, jonka tarkoituksena on sallia jäsenvaltioiden niin halutessaan soveltaa kokeiluluonteisesti alennettua arvonlisäveroa työvoimavaltaisiin palveluihin.
Olen sitä mieltä, että suurin palvelus, joka verotuksella voidaan tehdä työllisyydelle, on edetä kohti verotuksen koordinointia, ja se on näiden vuosien suuri tehtävä, jota parlamentti on aina tukenut. Erityispanos, jota kannattaisi kokeilla, voisi olla se, mistä puhuimme, eli mahdollisuus soveltaa alennettua arvonlisäveroa työvoimavaltaisiin palveluihin.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Maailmanlaajuistuminen ja tietoyhteiskunta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Malerban laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0366/98) komission tiedonannosta: " Maailmanlaajuistuminen ja tietoyhteiskunta: Vahvemman kansainvälisen koordinaation tarve" (KOM(98)0050 - C4-0153/98).

Malerba
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, mietintöni aiheena olevassa kahdessa komission tiedonannossa - joista toinen koskee tarvetta vahvistaa kansainvälistä koordinointia tietoyhteiskunnan alalla ja toinen, siihen liittyvä, Internetin kansainväliseen valvontapolitiikkaan liittyviä ongelmia - hahmotellaan paitsi konkreettisia seikkoja myös menetelmä, jolla voidaan vastata haasteisiin, erityisesti oikeudellisiin, joita avoimen Internet-verkon aiheuttama vallankumous on tuonut mukanaan.
Mitä sellaista uutta Internetissä on, jota ei voisi valvoa yksinkertaisesti laajentamalla jo voimassa olevia muita viestintävälineitä koskevia sääntöjä? Tätä kysymystä meidän on pohdittava. Minun vastaukseni on, että Internet on todellakin uusi ja vallankumouksellinen teknologinen tuote, jonka keksimistä voisi verrata kirjapainotaidon keksimiseen. Televisio, radio ja lehdistö välittävät yleisölle viestejä, jotka ovat kaikille samanlaisia, kykenemättä interaktiivisuuteen. Internet sen sijaan muuttaa tiedonvälitystapaa kahdessa olennaisessa suhteessa: viesteistä voi tulla erittäin interaktiivisia, ja välityskustannukset laskevat maailmanlaajuisesti lähes nollaan. Siinä missä perinteiset tiedonvälityskeinot ovat yleensä tarkasti säänneltyjä, Internetissä kenestä hyvänsä voi tulla toimittaja, ja hän voi käydä vuoropuhelua yleisönsä kanssa. Välivaiheet ja keskusvalvonta puuttuvat: Internetin maailmaan astumiseen ei tarvita erityislupia.
Internet on yhä lapsenkengissä, mutta tilastot osoittavat, että sen käyttö kasvaa huikeaan tahtiin. Jos jokunen vuosi sitten ennustimme, että vuonna 1998 Euroopassa olisi kolme miljoonaa käyttäjää, vuoteen 1998 päästyämme olemme huomanneet, että heitä oli jo kahdeksantoista miljoonaa, ja tämä kasvu jatkuu.
Sitä mukaa kuin sähköinen tiedonvälitystapa leviää, syntyy myös uusia yritysorganisaatiomalleja, jotka ennakoivat tulevaisuuden talouden piirteitä. Teollistuneelle yhteiskunnalle tyypilliset hierarkiat, tuotantovälineiden ja fyysisten prosessien keskittymät tulevat katoamaan, ja syntyy uusi tietohyödykkeisiin perustuva yhteiskunta, jonka niin maantieteellinen kuin kulttuurinenkin liikkuvuus on parempi.
Voisi esittää ajatuksen, että erittäin monimutkaisia organismeja, kuten tietoyhteiskuntaa ja interaktiivisia tietoverkkoja, ei pitäisi valvoa keskuksista vaan reunoilta käsin, kuten tapahtuu biologisessa maailmassa. Yksinkertaiset säännöt koodataan organismin jokaiseen soluun, ilman että olisi yhtä yksittäistä hallintokeskusta. Järjestys perustuu vuorovaikutukseen lukuisten yksittäisten, tiheän yhteys- ja palauteverkon välityksellä toisiinsa sidoksissa olevien yksikköjen välillä.
Internet-ilmiön osalta näyttää siis siltä, että olisi järkevää valita käytännöllinen ja joustava lähestymistapa. Minusta meidän täytyy antaa tunnustusta komissaari Bangemannille siitä kaukonäköisyydestä ja sinnikkyydestä, jolla hän on edistänyt politiikkaansa Euroopan televiestintäpalveluiden vapauttamiseksi. Tämän ansiosta emme ole nyt täysin avuttomia tämän uuden haasteen edessä. Eurooppa kykeni vastaamaan Amerikan heinäkuussa 1997 esittämään ehdotukseen sähköisen kaupankäynnin maailmanlaajuisesta edistämisestä Bonnin huippukokouksessa samaan sävyyn painottaen käyttäjän suojelemisen periaatteita ja kaikkien kansalaisten oikeutta vapaaseen pääsyyn, henkilökohtaisten tietojen suojaa koskevaa oikeutta ja tiedonvälityksen turvallisuutta, uusien, sähköiseen kaupankäyntiin liittyvien teknologioiden syrjimätöntä verokohtelua perinteisiin tapoihin verrattuna sekä teollisten oikeuksien suojelua koskevaa oikeutta.
Kansainvälisen koordinoinnin tarpeesta on yllin kyllin todisteita aina Internet-nimien valvonnasta Yhdysvaltojen monopoliaseman ehkäisemiseksi aina saksalaisen tuomioistuimen aloitteisiin, jotka koskevat palveluntarjoajien todellisia tai oletettuja velvollisuuksia unohtamatta myöskään riskiä, joka liittyy eri maiden vaihtelevaan säännösviidakkoon, joka pikku hiljaa joutuu vastatusten sähköisen kaupankäynnin yleistymisen kanssa. Korostan, että tässä ei ole voittopuolisesti kyse kaikkien niiden rikosten määrittelystä ja luettelemisesta, joihin Internet kenties antaa paremman mahdollisuuden - vaikka tiedotusvälineet korostavatkin näitä piirteitä muita enemmän - vaan pikemminkin sellaisen säännöstön hahmottelemisesta, joka tekee uuden välineen käytön turvallisemmaksi ja varmemmaksi.
Tältä pohjalta on mahdollista käydä vuoropuhelua eri tasoilla niin, että otetaan mukaan teollisuus ja sisällöntuottajat ja pyritään monenvälisiin sopimuksiin paitsi Yhdysvaltojen myös Japanin, Intian ja monien muiden maiden kanssa, jotka osallistuvat sähköiseen kaupankäyntiin. Tässä monenvälisessä usealla eri tasolla käytävässä vuoropuhelussa on tunnustettava kansainvälisten organisaatioiden toimivalta yksittäisillä aloilla ja otettava mukaan uusien sääntöjen määrittelyyn yksityinen sektori sekä eri alojen ja käyttäjien yhdistykset.
Mitä parlamentti voi tehdä? Sen lisäksi, että parlamentti antaa alkusysäyksen ja tukea komission kansainväliselle aloitteelle, minusta sen pitäisi ottaa tämä aihe sen parlamenttien välisten valtuuskuntien, etenkin suhteista Yhdysvaltain kongressiin vastaavan valtuuskunnan, työlistalle, ja jatkaa työtä yleisölle tiedottamisen parissa.
Komission on sen sijaan sitouduttava kehittelemään ja hyväksymään sähköistä kaupankäyntiä koskevat järkevät säännöt vuoden 1999 aikana, ennen lainsäädäntökauden loppua. Olemme seuranneet aloitteita, joita komissaari on tehnyt Brysselissä teollisuuden kanssa, Ottawassa ETYJ-kokouksessa ja Lyonissa Aspen-instituutin kokouksessa. Nyt haluaisin kuulla, mitä hän kertoo töiden edistymisestä.

Plooij-van Gorsel
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komissaari, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta pitää myönteisenä asiana Euroopan komission ehdotusta kansainvälisestä koordinoinnista, koska se on sekä viranomaisten että yksityisen sektorin etujen mukaista. Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta on todennut jo aiemmissa lausunnoissaan, että viranomaisten tehtävänä on päästä yksimielisyyteen kansainvälisestä sääntelykehyksestä, joka on luonteeltaan avoin, selkeä, teknologian osalta neutraali, kilpailuun kannustava mutta ei kuitenkaan syrjivä. Liike-elämän osallistuminen on tässä tärkeää, kuten tapahtui Brysselissä 29. heinäkuuta pidetyssä pyöreän pöydän konferenssissa.
Komissaari Bangemannin hiljattain perustama liikealan valmistelukomitea osoittaa onneksi tämän periaatteen tunnustamisen. Siinä on edustettuina yrityksiä kaikkialta maailmasta. Vielä täytyy tehdä kuitenkin valtavasti työtä, kun ajatellemme henkisen omaisuuden suojelua, salaustekniikoiden ongelmia, tietosuojaa, vastuuta ja niin edelleen. Parlamentin tulee olla hyvin tiukasti mukana sitovan tai ei-sitovan lainsäädännön toteuttamisessa erityisesti järjestämällä konferensseja tästä aiheesta. Tietoyhteiskunnasta aiheutuu valtavia seurauksia kansalaisille ja yrityksille, kun ajatellaan hyvinvointia, työllisyyttä ja vaurautta. Siksi demokraattinen valvonta on ehdottoman välttämätöntä.
Sitten tulen viimeiseen asiaani. Euroopan komission uutta direktiiviä koskeva ehdotus, jolla pyritään ennen kaikkea parantamaan Internetissä tapahtuvan sähköisen kaupankäynnin puitteita, ei tule Euroopan unionille hetkeäkään liian aikaisin. Se tulee ehkä jopa hieman liian myöhään. Jos Euroopan unionin saavutuksia sähköisen kaupankäynnin alalla verrataan Yhdysvaltojen saavutuksiin, täytyy todeta, että Euroopan unioni on jo jäänyt jälkeen. Internetin kautta tehtävät on line -ostot kasvoivat Yhdysvalloissa 230 % jo yksinomaan joulukuussa. Monet eurooppalaiset yritykset voivat vain uneksia sellaisesta prosenttiluvusta. Kiitokset herra Malerballe hänen erinomaisesta mietinnöstään.

Sierra González
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, yksi perusongelmista, joita on esiintynyt sovellettaessa tietoyhteiskunnan uusia tekniikoita kaupankäyntiin, on ollut tarve luoda sellainen oikeudellinen takuujärjestelmä, jota voitaisiin soveltaa yleisesti avoimien verkkojen kautta tapahtuviin rajat ylittäviin liiketoimiin.
Liiketoimien kansainvälistyminen on aiheuttanut lainkäyttöön liittyviä kiistoja sellaisista kysymyksistä kuin rajat ylittävien sopimusten perustana olevat lausekkeet ja ehdot, vastuuvelvollisuus, etätyöntekijöiden oikeudet myös rajat ylittävässä toiminnassa ja tekijänoikeudet monien muiden kysymysten ohella. Kaikki nämä kysymykset vaikuttavat toimien luotettavuuteen.
On ilman muuta välttämätöntä saada aikaan yrityksille ja kuluttajille turvallinen toimintakehys näiden kiistojen ratkaisemiseksi. Tämä tavoite pitäisi kuitenkin pystyä saavuttamaan, jos yhtäältä säilytetään Internetin avoimuus ja toisaalta verkon monimuotoisuus ja monipuolisuus.
Yhden ainoan maan, kuten Yhdysvaltojen, lainkäytön yleistyminen voisi olla aivan yhtä vaarallista kuin verkkoon pääsyä koskevien rajoitusten ja esteiden tai lupien käyttöönotto. Minun mielestäni turvallisuuden on oltava sopusoinnussa vapauden kanssa ja rajoja on oltava yksinomaan yleisen edun suojelemiseksi, mitä kaikkea siihen sitten liittyykin.
Ehdotettu kansainvälinen peruskirja olisi hyvä asia, mutta parlamentti olisi otettava mukaan siitä käytävään keskusteluun.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, haluan ensiksi esittää anteeksipyynnön kollegani Winnie Ewingin puolesta, joka ei voinut olla tänä iltana läsnä esittelemässä kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan nimissä valmistelemaansa lausuntoa.
Valiokuntamme, joka hyväksyi yksimielisesti rouva Ewingin lausunnon, osoittautui tästä Internetiä koskevan peruskirjan luomishankkeesta vähemmän innostuneeksi kuin Euroopan komissio ja parlamenttimme talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta. Vaikka valiokuntamme onkin samaa mieltä Euroopan komission kanssa siitä, että tietoverkot, jotka ylittävät alueelliset, kansalliset ja eurooppalaiset rajat ja jotka edellyttävät reagointia kansainvälisellä tasolla, ovat luonteeltaan yleismaailmallisia, valiokuntamme ei ole samaa mieltä komission analyysista, joka koskee tietoyhteiskunnan maailmanlaajuistumisen aiheuttamien ongelmien lainsäädännöllisyyttä ja teknisyyttä. Kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta arvelee nimittäin, että nykyään on ymmärretty väärin se, kuinka uuden tietotekniikan kehitykseen tulisi suhtautua. Olemme sitä mieltä, että nykyinen lähestymistapa, jonka tarkoituksena on pitää sähköisen kaupankäynnin sääntelyä tietoyhteiskunnan kehittymisen kannalta tärkeimpänä asiana, merkitsee sitä, että etusijalle asetetaan sellainen yksinkertaistava malli, joka on suuntautunut yksinomaan kilpailukyvyn edistämiseen ja joka ei välitä sosiaalisista eikä kulttuurisista muutoksista.
Miten on nimittäin kuviteltavissa, että uusi tietotekniikka hyödyttää mahdollisimman monia ja auttaa tasoittamaan mahdollisuuksien välisiä eroja, jos ette ota huomioon tekniikan aiheuttamia uhkia? Ajattelen erityisesti niitä vaaroja, joista olemme jo muistuttaneet tässä parlamentissa monissa päätöslauselmissamme: kulttuuristen ja kielellisten ryhmien syrjäytymistä sekä keskeisten ja syrjäisten alueiden sekä kaupunkien ja maaseutualueiden välisen epätasa-arvon kärjistymistä.
Mitä tulee maailmanlaajuisen talousalueen luomishankkeeseen, jota on tuskin peitelty sähköisen kaupankäynnin alalla, minusta vaikuttaa siltä, että Euroopan komissio ja meidän talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokuntamme aliarvioivat Yhdysvaltojen teknisen osaamisen tason ja kaupallisen johtoaseman tiedon alalla ja Internetin osalta: Yhdysvallat pitää hallussaan yli 80 %: a tietokone-, ohjelmisto- ja pankkikorttien välityksellä tehtävien online-siirtojen maailmanmarkkinoista. Se, että tämä sopimushanke esitellään teille oikeudellisesti sitomattomana, oli se sitä tai ei, ei muuta nykytilannetta mitenkään. Sopimushanke hyödyttää vain monikansallisia yrityksiä, Microsoftia nyt, ja Netscapea tai Sun Microsystemsiä tulevaisuudessa.
Lopuksi kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta arvelee - voitte pudistella päätänne, komissaari Bangemann, mutta tällainen on valiokuntamme kanta - että Euroopan unionin prioriteettina on ottaa huomioon oma tekninen jälkeenjääneisyytensä ja ryhtyä harjoittamaan, ei ties kuinka monetta protektionistista politiikkaa, mikä olisi houkutuksena joissakin jäsenvaltioissa, vaan koordinoitua ja dynaamista eurooppalaista multimediapolitiikkaa tukemalla eurooppalaisten tuotteiden ja palveluiden markkinoiden syntymistä, auttamalla näiden tuotteiden ja palveluiden leviämistä koko Eurooppaan ja keräämällä yhteen alan innovatiivisimmat pienet ja keskisuuret yritykset, jotta eurooppalaisen osaamisen vahvoja puolia voidaan sanalla sanoen parhaiten hyödyntää. Tämän ensimmäisen vaiheen jälkeen on tosin vielä asetettava tämä uusi teknologia kansalaisten ja kulttuurisen ja kielellisen monimuotoisuuden palvelukseen ja helpotettava yleishyödyllisten verkostojen kehittämistä. Vasta tällöin eurooppalaisen tietoyhteiskunnan mallin haaveesta voi tulla totta.
ARE-ryhmän herra Malerban mietintöön jättämissä 12 tarkistuksessa toistetaan kulttuuriasioita käsittelevän valiokunnan päähuolenaiheet, ja tarkistusten tarkoituksena on laajemmin tehdä konkreettisia ehdotuksia, jotta Euroopan unioni ei jäisi jälkeen tässä taistossa.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, mehän emme vielä elä tietoyhteiskunnassa, vaan olemme vasta matkalla sinne. Kyse on informaatiosta, jota jalostetaan tiedoksi, sitä sitten oivallukseksi ja lopulta sivistykseksi, informaatio on vain raaka-ainetta. Olennaista on kuitenkin sisältö. Enää meidän ongelmamme ei ole siirto- tai purkulaitteet, koneet ja rauta. Sisältö on se asia, jossa Euroopan unioni on kaikkein eniten jäljessä verrattuna kilpailijoihinsa. Sisältö on myös hyvin työllistävää ja hyvin voitollista. Voisi sanoa, että sisällön käytöllä ei ole ylärajaa niin kuin esimerkiksi ruuan, kuten makkaran, käytöllä. Sisältöä ihminen voi käytännössä nauttia rajattomasti.
Kannatan komission aloitetta kansainvälisistä internettiä ja sähköistä kauppaa koskevista toimista ja peruskirjasta. Internet ei voi toimia lakien ja normien ulkopuolella. Rikos on rikos internetissäkin ja sehän meidän täytyy tietää. Sitä paitsi on elektronisen kaupan etu, että kauppapaikka on turvallinen. Sääntöjen ei kuitenkaan tule estää kehitystä vaan ohjata ja muuttua, olla joustavia.
Tietysti meillä täytyy olla yhteistyötä. Uskon, että Yhdysvalloilla on suuri mielenkiinto päästä sopimukseen meidän kanssamme, koska heillä on siihen sekä taloudellisia että poliittisia intressejä. Yritysten ja kuluttajien etujen lisäksi on tärkeää, että kaikilla on mahdollisuus päästä tähän järjestelmään. Se on modernin Euroopan unionin kansalaisoikeus ja siitä me pidämme kiinni. Mutta se ei kuitenkaan voi olla verotuksen ulkopuolella.

Mendes Bota
Arvoisa puhemies, uusi tietoyhteiskunta on tullut jäädäkseen. Tiedonkulkuun suuntautuvasta yhteiskunnasta koskevasta myytistä on tullut todellisuutta. Meistä kaikista on tulossa luokiteltujen tuotteiden rekisteröityjä ostajia. Sukellamme virtuaalimaailmaan lumoutuneena yhteisestä ja maailmanlaajuisesta vapaudesta. On syntynyt narko-infokratia seurannaisineen. Ajattelemme kaksijakoisesti. Ostan tai en. Myyn tuota tai tätä. Mielipiteeni kallistuu joko vasemmalle tai oikealle.
Tiedonhuuma on tunkeutunut osaksi jokapäiväistä elämäämme ja nykyään kutsumme apuun jopa tietotekniikan alan rikollisuuteen erikoistunutta poliisia. Internet-vallankumouksen tarjoamien huikeiden mahdollisuuksien myötä syntyivät myös valtavat markkinat, joilla kaikenlainen väärennökset, väärinkäyttö ja rikokset rehottavat. Kuluttajien oikeuksia rikotaan, ja sovellettava lainsäädäntö on ristiriitaista, sekavaa tai sitä ei ole olemassa. Nykypäivän tietoyhteiskunnassa, jossa sähköinen kaupankäynti saavuttaa uskomattomat ulottuvuudet, keskeinen ongelma on luoda kansainvälinen yhteisymmärrys maailman tärkeimpien talousalueiden ja niiden teollisuusjohtajien välille.
Tavoitteena on luoda luja ja yhdenmukainen lainsäädännöllinen viitekehys, jolla säädeltäisiin tietoverkkojen toimintaa. Kulttuuriasioita käsittelevän valiokunnan lausunto Amerikan ylivallasta sähköisessä kaupankäynnissä Euroopan poissulkemiseksi näiden uuden maailmanlaajuisen talousalueen perustajien ensimmäisestä aallosta on epärealistinen: pää työnnetään pensaaseen välittämättä nykymaailmassa tapahtuvista suurista muutoksista tai ymmärtämättä niitä.
Kulttuuristen ja kielellisten ryhmien sekä syrjäisillä ja maaseutualueilla tapahtuva syrjäytyminen on todellinen riski. Eikö pohjoisten ja eteläisten alueiden välinen epätasa-arvo ole kuitenkin kasvanut viime vuosikymmeninä talouskasvusta huolimatta? Mikään ei voi estää yhdensuuntaisen viestinnän muuttumista Internetin kautta tapahtuvaksi kaksisuuntaiseksi viestinnäksi, jossa jokainen kansalainen voi yhtä aikaa olla julkaisija ja lähettäjä. Tämän suuntauksen huomiotta jättäminen on kuin yrittäisi pysäyttää pyörremyrskyä merkinantolipulla.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, meillä on tänä iltana käsiteltävänä oikeastaan mielenkiintoinen aihe. Mielestäni ongelman ydin on se, että haluamme etsiä tasapainoa vapaan tiedonvälityksen oikeuden ja ilmenneiden ongelmien välillä, ja nämä ongelmat liittyvät oikeuteen välittää vapaasti tietoa ja oikeuteen harjoittaa vapaasti sähköistä kaupankäyntiä ja niin edelleen. Ongelmat ovat siis tässä. Se meidän täytyy tunnustaa yhdessä. Niitä on verotuksen alalla sekä vastuun, tietoturvallisuuden ja vahingollisen tai laittoman tiedon alueilla.
Nyt käsiteltävänä oleva mietintö tähtää ei-sitovaan kansainväliseen peruskirjaan. Se, että tämä peruskirja ei ole sitova, osoittaa jo ongelman ytimen. Haluamme säädellä tiettyjä asioita, mutta kun on kysymys pyrkimisestä kaupankäynnin vapauteen, kuten aiemmin sanoin, ja tiedonvälityksen vapauteen, on tiettyjen asioiden, joita emme halua, rajoittaminen erityisen vaikeaa.
Mielestäni meidän täytyy iloita yhdessä siitä, että tämä mietintö on käsiteltävänä, ja myös siitä, että saamme aikaan muutaman sopimuksen, mutta sopimukset eivät saa olla koskaan niin tiukasti määriteltyjä, että yksittäisen ihmisen yksilöllisiä oikeuksia loukataan. Minun mielestäni tietoyhteiskunta on osittain myös väline vastuullisten valintojen saavuttamiseen. Tarkoitan kansalaisten, valtioiden ja muiden osapuolten vastuullisia valintoja. Meidän täytyy tunnustaa yhdessä, että jotkin valtiot, jotka ovat tottuneet säätelemään tiettyjä asioita rajojensa sisäpuolella, eivät enää voi tehdä sitä Internetin vuoksi.
Toivotan komissaarille myös paljon menestystä tämän peruskirjan kanssa. Se on rohkea yritys, mutta sen punnitseminen, mikä on toivottavaa ja mitä emme halua, on erityisen vaikeaa.

Schörling
Arvoisa puhemies, olen ryhmäni kanssa suurin piirtein samaa mieltä kuin komissio ja sen laatima tiedonanto, jossa sanotaan, että ei tarvita maailmanlaajuista sääntelyä tai uutta kansainvälistä elintä, jonka pitää säännellä Internetiä. Emme varsinkaan tarvitse mitään tietopoliisia. Meillä on nyt todellakin mahdollisuus saada jotain hyvää aikaan, minkä osalta myös esittelijä Malerba on mielestäni onnistunut mietinnössään sanoessaan, että tarvitsemme koordinaatiota. Juuri sitä tarvitsemme, mutta emme sääntöjä.
Nyt eri maiden kanssa mahdollisesti solmittava sopimus ei saa olla oikeudellisesti sitova, vaan sen on oltava eräänlainen menettelytapasääntö, tai kuten esittelijä sanoi, kyseessä pitäisi olla eräänlaiset Internetin liikennesäännöt. Minusta se on hyvin miellyttävä ajatus, koska tarvitsemme tällaista menettelytapasääntöä, jotta voisimme turvata yksityiselämän, tekijänoikeudet ja turvallisuuden. Olemme myös tehneet muutamia tarkistuksia, joissa otetaan esiin ja tunnustetaan se, miten tärkeää on, että ratkaisuja ei etsitä vain kansainvälisestä organisaatiosta, vaan mukaan otetaan myös yritykset, kuluttajayhdistykset ja niin edelleen, jotta niiden kaikkien näkökannat voitaisiin ottaa huomioon ja jotta yleinen etu voitaisiin suojata.
Lisäksi ARE-ryhmä on tehnyt muutamia tarkistuksia, joita meidän on mahdoton kannattaa, koska ne ovat mielestämme liian protektionistisia; ryhmä on kuitenkin tehnyt myös tarkistuksia, joita voimme tukea, esimerkiksi yleisen edun periaatetta koskevaa tarkistusta. Meidän on kuitenkin muistettava, että tämä kysymys ei liity vain Eurooppaan tai Yhdysvaltoihin, vaan meidän on huolehdittava siitä, että saamme todellakin aikaiseksi maailmanlaajuisen demokraattisen moottoritien, jota me kaikki voimme käyttää.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, kollegamme Malerban - jota haluan onnitella hänen työstään - mietinnössä tuodaan esiin Internetiin ja tietoyhteiskuntaan liittyvät panokset. Edustajat ja Euroopan kansalaiset voivat siis mietinnön myötä tarttua keskusteluun, jonka seurausten tiedetään olevan yhteiskunnalle huomattavat, ja tiedän, että komissaari Bangemann on tästä itse hyvin tietoinen.
Niinpä ehdotettu teksti muodostaa mielestäni perustan yhteiselle pohdinnalle, mutta kaikki tietävät, että se ei voi olla itsetarkoitus. Ajatus maailmanlaajuisesta peruskirjasta on mielenkiintoinen ja kannatan sitä, vaikka siinä ei vastatakaan kaikkiin uusien viestintävälineiden kehitykseen liittyviin haasteisiin ja kysymyksiin. Meille kaikille on tärkeintä edistyä hyvin ja mahdollisimman pian Euroopan yhteistyön alalla voidaksemme käydä parempaa vuoropuhelua paremman voimasuhteen vallitessa suuren kumppanimme Yhdysvaltojen kanssa.
Toisaalta olen samaa mieltä esittelijän kanssa sähköisestä kaupankäynnistä ja esittelijän halusta suojella kuluttajaa tai käyttäjää varmennettujen maksujärjestelmien välityksellä ja julkisia oikeuksia kunnioittaen. Samalla arvelen, että eurooppalaisen keskustelumme on mentävä pitemmälle. Taloudellisten prosessien nopeutuminen ja uudet työmuodot aiheuttavat nimittäin monimutkaisia ongelmia. Ne kyseenalaistavat Euroopassa olemassa olevat yhteiskunnallisten suhteiden järjestelmät. Yhteiskunnan sääntelytavat mullistuvat tiedon vallankumouksen kautta, samalla kun viestintä ja tiedon määrä sekoittavat kaikki arvojärjestelmät, myös yritysten sisällä olevat.
Niinpä, arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, jos asiaa on tarpeen puida kansainvälisellä tasolla, sovittelussa on mielestäni mentävä pitemmälle sosiaalisen lainsäädännön osalta. Älkäämme milloinkaan unohtako, arvoisa puhemies, että uusi teknologia ja Internet ovat välineitä. Sitten herää tietysti kysymys siitä, mitä niillä tehdään ja miksi.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, yhtenäismarkkinat toteutetaan pian lopullisesti. Olemme ottaneet euron käyttöön muutama päivä sitten. Rajat häviävät. Uskon, että se on hyvä merkki. Nykyään Euroopassa valmistetulla kännykällä voi soittaa myös Moskovasta tai Malesiasta, ja ihmisillä on suora yhteys Internetiin, joten voimme huomata, että maailma kasvaa yhteen oikeastaan nopeammin, kuin muutamat haluavat tunnustaa.
Eri puolilla maailmaa sovelletaan mitä erilaisimpia säädöksiä, ja siksi on välttämätöntä miettiä, minkälaisen lähestymistavan voisimme valita, jotta saisimme säänneltyä myös tämän alan. Meidän on kehitettävä näitä markkinoita koskevat toimintasäännöt. Uskon, että toimintasääntöjen kehittäminen on politiikan tärkeimpiä asioita, mutta - ja tämä on ratkaisevaa - meidän on tehtävä yhteistyötä myös käyttäjien, loppukäyttäjien ja valmistajien kanssa.
On tärkeää, että tiedämme, mikä nykyhetken tilanne on ja että kehitämme näkymiä siitä, minne haluamme päästä tällä alalla. Herra Malerba on tehnyt hyvin selväksi mietinnössään, että vaikka eri maissa on erilaiset toimintamahdollisuudet, nämä yhteen kasvavat alueet merkitsevät meille uusia haasteita. Siksi meidän olisi myös pohdittava virtuaalikirjastojen perustamista, nimittäin sellaisten, joihin olemme tottuneet perinteisessä merkityksessä niin, että jokaisella on pääsy kirjastoihin ja jokainen voi liittyä näihin maailmanlaajuisiin kirjastoihin ja että kirjastojen tieto on myös saatavilla. Uskon, että saisimme siten hyvin paljon kokemusta, hyvin paljon etuja, ja tällä alalla toteutettavat lisäponnistelut merkitsisivät valtavaa sysäystä myös taloudelle.

Thors
Arvoisa puhemies, herra komissaari, mielestäni moni asia on mennyt eteenpäin sinä lähes vuoden mittaisena aikana, joka on kulunut siitä, kun komissio teki aloitteensa. Ajattelen muun muassa Internetin nimipalveluun liittyvää ratkaisua, jonka edistämiseen komissio mielestäni osallistui hyvin. Olen myös sitä mieltä, että koko kysymykseen liittyvä tarkastelutapamme on muuttunut sinä lähes vuoden mittaisena aikana, joka aloitteen tekemisestä on kulunut. Kyse ei ole pelkästään moottoritiestä. Monia osia on säänneltävä, joskus lainsäädännön avulla, joskus säännöillä ja standardeilla.
Olemme mielestäni edistyneet myös tietoyhteiskuntaan liittyvässä keskustelussa. Uskoin, että olisimme voineet välttyä tänä iltana kuulemaltamme keskustelulta, jossa käsiteltiin sitä, kuinka paljon Eurooppa on Yhdysvaltoja jäljessä. Olen todellakin sitä mieltä, että myös Euroopassa on tapahtunut edistystä.
Kaksi kysymystä, jotka on ratkaistu ja joista on keskusteltu viime aikoina, antavat aihetta huoleen. Miksi Eurooppa suostui niin kutsutun Wassenaar-sopimuksen muutokseen, joka vaikeuttaa salaustekniikan vientiämme? Mikä oli komission osuus tässä asiassa? Toinen kysymys on tietenkin se, että UMTS-standardia koskevaan kysymykseen ei ole vielä saatu ratkaisua. Sitä on edelleenkin seurattava ja siitä on käytävä keskustelua. Emme hyväksy väitettä, jonka mukaan yritämme suojella omia etujamme. Meidän on saatava aikaan ratkaisu, josta on hyötyä maailmanlaajuisesti.
Olemme myös saaneet oppia, että Atlantin ylittävä keskustelu on ollut tärkeää. Se on aikaansaanut tiettyä lähentymistä. Monien mielestä eurooppalaisen ja amerikkalaisen katsantokannan yhdistelmä on tärkeä. Voimme myös huomata, ettei Yhdysvallat aina harjoita itsesäätelyä, vaan sitä tehdään myös osavaltioissa, joissa kyse on ehkä enemmän hallinnollisesta säätelystä, josta on enemmän haittaa kuin kuvittelemmekaan.
Haluan lopuksi sanoa, että komissaari Bangemann on tehnyt paljon hyvää tämän asian eteen, juuri tämän vuoropuhelun edistämiseksi. Omalta osaltani kuulun niihin, jotka toivovat, että hän saa jatkaa työtään tässä asiassa.

Lukas
Arvoisa puhemies, Internetiä koskevan pöytäkirjan laatiminen on hyvä tapa käsitellä tätä erittäin ajankohtaista ja kaikkiin elämänaloihin yhä voimakkaammin vaikuttavaa aihetta. On kuitenkin tärkeää, että kilpailulainsäädäntöä ei rajoiteta tai muuteta. Tietoyhteiskunnan maailmanlaajuistuminen ei tietenkään koske ainoastaan talous- ja kulttuuripoliittisia näkökohtia vaan hyvin suuressa määrin myös ihmisoikeuksia. Siksi pahoittelen, että Internetin kautta leviävän rikollisuuden torjunta mainitaan tekstissä vain ohimennen. Internetin käytöstä lapsipornografiaa, lasten väärinkäyttöä ja lapsikauppaa varten on tullut valtava ongelma yhteiskunnassamme.
Siksi Euroopan unionin on paneuduttava välittömästi tähän maailmanlaajuistumisen häpeälliseen näkökulmaan ja pyrittävä tehostamaan viranomaisten kansainvälistä yhteistyötä sekä tarvittavien taloudellisten varojen saatavuutta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Lukas.
Herra Torres Coutolla olisi nyt puheenvuoro, mutta hän ei ole läsnä. Olemme näin ollen kuunnelleet kaikki parlamentin jäsenten puheenvuorot ja kehotan komissaari Bangemannia pitämään puheenvuoron.

Bangemann
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi kiittää käydystä keskustelusta, joka on jälleen kerran osoittanut, että parlamentilla ja komissiolla ei ole olennaisia mielipide-eroja tässä kysymyksessä, päinvastoin. Haluaisin kiittää etenkin esittelijää siitä, että hän on oivaltanut, mitä me haluamme ja mitä me olemme suunnitelleet. Mietinnössä on erinomainen analyysi asiasta.
On ehkä välttämätöntä sanoa seuraavaksi, että se, mitä me käsittelemme tänään, on osa tietoyhteiskuntaa. Vaikka tarkastelemmekin sähköistä kauppaa ja Internetiä sähköisen kaupan osana, se ei tietenkään tarkoita, että muut yhtä tärkeät näkökohdat jätettäisiin huomiotta. Pahoittelen yhä uudelleen sitä, että kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan jäsenet esittävät tätä kulttuuria koskevat kielteiset käsityksensä hyvin painokkaasti keskusteluissa, ja tämän jälkeen he poistuvat paikalta kenenkään saamatta mahdollisuutta selvittää heille tilannetta.
Yksi tärkeä kulttuurin tunnusmerkki on ensinnäkin avoin keskustelu. Puhutaan myös keskustelukulttuurista. Tällä välin talous-ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta, kuten myös muut valiokunnat, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta ja ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta ovat osoittaneet tässä keskustelussa selvästi enemmän ymmärtämystä tätä uutta kulttuuri-ilmiötä kohtaan kuin kulttuuri-, nuoriso-ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevä valiokunta. Kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta loistaa kulttuurin tuntemuksen puutteellaan. Se ei ole ymmärtänyt lainkaan, mistä on kyse. Se toistaa samoja ennakkoluulojaan esimerkiksi vaikutuksista vähemmistökieliin ja pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Jos asiassa on ylipäänsä on tapahtunut teknistä edistystä, jonka ansiosta vähemmistöt - aivan yleisesti siis vähemmistökielet mutta etenkin myös pienet ja keskisuuret yritykset - ovat ensimmäistä kertaa saaneet todellisen mahdollisuuden esittäytyä ja tehdä itseään tunnetuksi maailmanlaajuisesti, niin edistys on Internetin ansiota, ja se kaikki on mahdollista vain murto-osalla kustannuksia. Kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta ei kuitenkaan ymmärrä sitä! En käsitä sitä! Vierailin valiokunnassa jo kaksi tai kolme kertaa, ja valiokunta on osoittanut ymmärtämyksen puutetta tätä nykyaikaista kulttuuri-ilmiötä kohtaan, ja se on erityisen valitettavaa.
Sama koskee väitettä, joka esitetään yhä uudelleen - rouva Thors huomautti syystäkin, että tämä väite on väärä - että Yhdysvallat hallitsee kaikkea tällä alalla. Se ei pidä paikkaansa! Tällä parlamentin tänään käsittelemällä alalla olemme päässeet yksimielisyyteen kansainvälisestä pöytäkirjasta, yleismaailmallisesta mielipidejohtajuudesta. Sekin, mitä rouva Thors sanoi lisäksi, pitää paikkansa: olemme saaneet näkemyksemme läpi nimipalvelujärjestelmän alalla. Jos kuitenkin hoemme yhä uudelleen, että suurvalta Yhdysvallat ahdistaa meidät seinää vasten, eikä meillä ole minkäänlaisia mahdollisuuksia, ihmiset uskovat tämän tietenkin jossain vaiheessa. Se ei kuitenkaan ole totta, ja jos uskoisimme sen, se estäisi lopulta meitä toimimasta. Siksi olen teille kiitollinen siitä, että olette tehnyt keskustelussa selväksi, että olemme edistyneet asiassa.
Tarkastelen mielelläni herra Malerban kysymystä siitä, mikä on nykyinen tilanteemme ja mitkä ovat seuraavat toimemme, joihin tietenkin pyydämme parlamenttia osallistumaan. Jokainen asiasta kiinnostunut kutsutaan konferensseihin. Herra Malerba ja muut parlamentin jäsenet olivat läsnä näissä konferensseissa, ja annamme tietenkin suuren arvon sille, että näin tapahtuu nyt ja tulevaisuudessa.
Ongelma, johon rouva Boogerd-Quaak viittasi jo toistamiseen, johtuu siitä, että yhtäältä tekniikka kehittyy hyvin nopeasti ja toisaalta Internetiä koskevat järjestelyt ovat luonteeltaan yleismaailmallisia. Nopea tekninen kehitys tekee lainsäädännön laatimisen vaikeaksi. Voimme todeta sen myös tarkastelemalla omia sääntöjämme, jotka olemme antaneet ja joita parhaillaan tarkistamme. On äärettömän vaikeaa pysyä teknisen kehityksen tasolla. Siksi meidän on otettava käyttöön erityyppinen lainsäädäntö.
Toinen vaikeus liittyy ensimmäiseen ongelmaan. Tämä yleismaailmallinen luonne tarkoittaa sitä, että vaikka meillä olisi asiaa koskeva eurooppalainen direktiivi, voimme saavuttaa sillä ainoastaan Euroopan unionin, emme unionin ulkopuolisia maita. Siksi meidän on päästävä vähintäänkin poliittiseen yhteisymmärrykseen siitä, minkälaisiin yhteisiin toimiin me ryhdymme eri oikeudellisten järjestelmien puitteissa. Se on kansainvälisen pöytäkirjan ajatuksena, joka on lyönyt itsensä läpi. Maailmanlaajuista liikealan vuoropuhelua varten, johon me olemme osallistuneet ja joka pantiin alulle Brysselissä, on tällä välin perustettu johtokunta, joka käsittääkseni kokoontuu tänään ja huomenna New Yorkissa. Kuluvan vuoden syyskuussa järjestetään konferenssi, jossa vastataan muutamiin tärkeisiin kysymyksiin joko siten, että osallistujat sanovat, että voimme säännellä asian itse ja sitoudumme sääntelemään ongelmat itse. Tai jos se ei ole mahdollista, saamme perusteet mahdollisimman asianmukaisen ratkaisun löytämiseksi. Käsittelimme Ottawassa OECD: n kokouksessa useita 12-15 ongelman luetteloon kuuluvia ongelmia, jotka voidaan itse asiassa ratkaista vain poliittisilla päätöksillä. Verotusta ei tietenkään voi jättää osallistujien päätettäväksi. Se on ilmiselvää.
Osallistujien päätettäväksi ei myöskään voi jättää salauksen kaltaisia kysymyksiä. Saanen sanoa myös, että emme ole tehneet minkäänlaista päätöstä siitä, mitkä salausjärjestelmät ovat sallittuja ja mitkä eivät. Sisä- ja oikeusministereiden konferenssissa asiaa pohdittiin, mutta asiasta ei ole annettu minkäänlaista lainsäädäntöä. Voimme tietenkin Euroopan unionissa laatia oikeussäännön vain yhteistyössä parlamentin ja neuvoston kanssa ja komission ehdotuksesta, eikä tällaista ehdotusta ole vielä.
Tällaiset ongelmat, mukaan lukien tekijänoikeussuoja, on ratkaistava oikeuden päätöksillä. Sitä varten tässä konferenssissa on kuitenkin tehtävä valmistelevia toimia, minkä jälkeen voimme antaa ehdotuksen päätöksiksi. Toivon, että japanilaisten lisäksi, jotka ovat jo vakuuttuneet asiasta, onnistumme vakuuttamaan myös amerikkalaiset siitä, että rinnakkain sen prosessin kanssa, josta asianosaiset yksityissektorin toimijat ovat samaa mieltä, meidän on käynnistettävä myös poliittinen prosessi vastataksemme yksityisen sektorin konferenssissa syntyviin kysymyksiin. Tämä on tämänhetkinen tilanne. Olemme oikeastaan hyvin tyytyväisiä nykyiseen asiaintilaan. Kiitän vielä kerran keskustelun aikana annetusta tunnustuksesta. Haluaisin kiittää erityisesti työtäni koskevista onnentoivotuksista, ja voitte odottaa työtäni seuraavien kuukausien aikana. Tulkitsen sen siten, että huominen antaa vielä aihetta toivoon!
Naurua, suosionosoituksia

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Bangemann. Mekin toivomme samaa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kaupallinen viestintä sisämarkkinoilla
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lariven laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0503/98) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle kaupallista viestintää sisämarkkinoilla koskevan vihreän kirjan seurannasta (KOM(98)0121 - C4-0252/98).
Esittelijä rouva Larivella on puheenvuoro.

Larive
 Arvoisa puhemies, myös tässä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnössä, joka koskee rajat ylittävää kaupallista viestintää, olemme sitä mieltä, että komissio on laiminlyönyt velvollisuutensa. Perustamissopimuksen vartijana se ei usein piittaa lainkaan 169 artiklasta, niin sanotusta rikkomusmenettelystä. Tämä on paha puute demokratiassa, eikä sitä voida sietää demokraattisessa oikeusvaltiossa. Kansalaiset, yritykset ja järjestöt ovat usein oikeutetusti raivoissaan. Niiden valitusten käsittely kestää usein vuosia, kuten ranskalaisen Evinin lain ja Kreikan televisiossa esitettäviä lelumainoksia koskevan kiellon tapauksessa.
En ole myöskään oikein iloinen siitä, että sain kaksi minuuttia sitten pöydälleni komissaari Montin vastauksen kirjeeseen, jonka olin lähettänyt herra Coxin kanssa ja joka liittyi tähän menettelyyn. Minä en ole voinut lukea sitä. Luin vain viimeisen virkkeen, jossa sanottiin seuraavaa: " Olen silti kiinnostunut rouva Lariven ehdotuksista, joita hän on tehnyt kaupallista viestintää koskevassa mietintöluonnoksessaan, ja otan ne huomioon, kun parlamentti ne hyväksyy." En voinut vielä lukea kirjeestä muuta ja aion pitää kiinni hänen lupauksestaan.
Puheenjohtaja Santer lupasi maanantaina kahdeksankohtaisessa suunnitelmassaan Euroopan parlamentille lisää avoimuutta ja tietoa. Uskottavana pysymiseksi tai uskottavuuden saavuttamiseksi meidän päätöslauselmissamme esitetyt vaatimukset tulee ottaa huomioon. Tämä tarkoittaa 169 artiklan mukaisen menettelyn tarkkaa ja avointa soveltamista niin, että siinä noudatetaan päätöksenteon aikarajoja ja että kaikkiin käsiteltävinä oleviin tai uusiin valituksiin käytetään niin sanottua suhteellisuuden arviointimenetelmää. Valittajalla tulee myös olla mahdollisuus valittaa kielteisestä päätöksestä.
Euroopan parlamentti vaatii myös valitusten julkista rekisteröintiä Internetiin luonnollisesti sillä edellytyksellä, että valittaja hyväksyy sen, jolloin rekisteriin otetaan mukaan kaikki oleelliset tiedot tapausten käsittelyn etenemisestä tai pysähtymisestä. Euroopan parlamentille tulee tiedottaa hyvin säännöllisesti esimerkiksi sen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan kautta, ja ehdotan, että kyseisessä valiokunnassa perustettaisiin tätä varten työryhmä, joka seuraa tarkasti rikkomusmenettelyjä, eikä tietenkään pelkästään kaupalliseen viestintään liittyviä menettelyjä.
Tilanne ei voi enää olla sellainen, että komissio voi ilman mitään vastuuta suljettujen ovien takana siirtää valvomattomia poliittisia päätöksiä juridisten perustelujen yläpuolelle.
Kaupallinen viestintä on arkaluonteinen asia. Toisaalta myös kaupallisessa viestinnässä tulee voida hyödyntää täysin unionin vapaita markkinoita. Tällä uuden teknologian myötä nopeasti kasvavalla alalla, joka työllistää jo nyt yli miljoona ihmistä, se on erityisen tärkeää. Toisaalta kunnioitamme tietenkin suuresti kansallisia arvoja ja kulttuureja. Arvoisa komissaari Monti, siksi me olemme hyvin iloisia niistä ehdotuksistanne, joita olette valmistelleet unionin markkinoiden vapauttamiseksi myös kaupallisen viestinnän osalta ensin vihreässä kirjassa ja nyt seurantaa koskevassa tiedonannossa.
Kannatamme teidän ehdottamaanne niin sanottua suhteellisuuden arviointimenetelmää. Objektiivisten kriteerien avulla voidaan sitten aina todeta, onko tietty kansallinen toimenpide oikeutettu yhteisen edun nimissä tai voidaanko sitä vastoin ajateltu tavoite saavuttaa kevyemmin toimenpitein kansanterveyden, kuluttajapolitiikan tai muun alalla .
Toisin kuin komissio me toivomme kuitenkin, että kaikissa käsiteltävänä olevissa tai uusissa rikkomustapauksissa tulisi käyttää tätä arviointia, jolla on selkeät aikarajat, ja että arviointia ei suoritettaisi pelkästään tarvittaessa, koska muuten olemme jälleen äsken kuvaamassani tilanteessa.
Kannatamme myös, samoin kuin asiantuntijoiden komitea, komission ehdotuksia yhteyspisteestä, verkkosivuista ja tietokannasta. Myös tässä komiteassa tulee avainsanoina olla avoimuus ja tiedon saanti, mikä tarkoittaa, että esityslistan, pöytäkirjojen ja myös vähemmistöjen kantojen tulee olla julkisia.
Arvoisa komissaari, tiedätte meidän pitävän erittäin tärkeänä sitä, että komiteaan otetaan mukaan kansallisten virkamiesten lisäksi myös muita asianosaisia. Arvoisa komissaari, tiedän, että te olette rohkea, mutta vakuuttakaa myös kolleganne ja toteuttakaa ensimmäisen kerran niin sanottu eurooppalainen " polderimalli" . Tarkoitan tällä yhdenvertaista osallistumista niin, että joka maasta on mukana yksi virkamies sekä yksi teollisuuden ja yksi kuluttajajärjestöjen edustaja. Virkamiesten yksinvallasta on vihdoin päästävä eroon.
Lopuksi, myös kaupallisessa viestinnässä tulee olla lähtökohtana vastavuoroisen tunnustamisen ja alkuperämaan periaate. Vasta kun menettelyllä on todettu, että kansallinen rajoitus on oikeutettu, tätä periaatetta voidaan rikkoa. Teollisuuden tulee saada mahdollisuus ratkaista ongelmia käyttämällä itsesääntelyä ja eurooppalaisia käytännesääntöjä. Minun puolestani ne voivat nyt ryhtyä toimiin. Vasta viimeisenä keinona voidaan sitten turvautua yhdenmukaistavaan lainsäädäntöön niiden noin kymmenen direktiivin täydentämiseksi, joita tällä alalla jo nyt sovelletaan.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat komissaarit, arvoisat kollegat, kyllähän kaupallinen viestintä on yhä laajenevaa. Se on myös työllistävää ja kovan muutoksen kourissa. Mainonta on kehittynyt myös sisällöllisesti, mutta ei välttämättä pelkästään parempaan suuntaan. Kaupallinen viestintä on yhä useammin imagomainontaa. Se on yhä useammin manipuloivaa ja arvoihin kantaa ottavaa. Tämä on se lähtökohta, jolla siihen suhtaudun.
Mainonnan avulla luodaan tänä päivänä yhteiskunnallista mielipidettä. Kuluttaja ei aina pysty vastustamaan mainonnan luomaa, usein varsin epärealistista, maailmankuvaa. Hyvä esimerkki on eräs ruskea kasviuutejuoma. Siinä ei enää mainosteta, varsinkaan televisiossa, itse juomaa, vaan mainostetaan elämäntapaa: nuoruutta, meren rantoja, vapautta ja kauneutta. Tämä tarkoittaa, että tuotemainonnasta on siirrytty imagomainontaan ja varsin yhteiskunnallisiin kysymyksiin. Toisia asioita pidetään siis suotavina, toisia ei.
Ongelmia aiheuttaa mainonta joka kohdistuu lapsiin ja muihin, jotka eivät ole suojatussa asemassa. Meidän täytyy suojata heikkoja. Sponsoroinnin voimakas laajentuminen, esimerkiksi kouluissa tapahtuva sponsorointi, on hyvä esimerkki siitä, mistä on kysymys. Samoin urheilun sponsorointi ja sieltä tulevat kielteiset ilmiöt aina olympialiikettä myöten osoittavat, mitä tapahtuu kun on vain vähän kontrollia ja taipumuksia rikollisuuteen.
Sisämarkkinoiden moitteeton toiminta on unionin keskeinen tavoite. Tavaroiden ja palveluiden markkinoinnin helpottamisella tuetaan meidän omia tavoitteitamme ja samalla kasvumahdollisuuksia ja tietysti työllisyyttä. Siis hyvä ja joustava mainonta on hyvä tavoite. Kaupallisen rajat ylittävän viestinnän on perustuttava vastavuoroisuuden tunnustamiseen. Mietinnön esittelijä ehdottaa, että jos tämä ei ole mahdollista, on turvauduttava itsesäätelyyn. Se ei ole mielestäni kuitenkaan riittävä keino.

Mather
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla rouva Larivea hänen mietinnöstään ja ilmaisemalla, että Euroopan kansanpuolue suhtautuu siihen myönteisesti. Rouva Larive on jo jonkin aikaa ohjannut parlamentin kantaa näiden vapaamielisten talousperiaatteiden alalla, ja se, että hänen mietintöönsä ei ole jätetty tarkistuksia, todistaa, kuinka paljon työtä hän on tehnyt ja kuinka paljon tukea hän on saanut.
Haluaisin korostaa neljää hänen mietinnössään esiin tulevaa seikkaa. Ensimmäinen on vastavuoroisen tunnustamisen korostaminen tällä alueella. Toinen on lähestymistapa, joka perustuu itsesääntelyn ensisijaisuuden korostamiseen ja, kuten rouva Larive sanoi, lisädirektiivien laatimiseen vasta viime kädessä. Kolmas seikka, jonka mietintö tuo mielestäni esille, on sellaisen pakollisen järjestelmän tärkeys, jolla arvioidaan tulevien lakiehdotusten suhteellisuutta. Tämä rajoittaa lainsäätäjien työtä, mutta tällainen rajoitus vaikuttaa mielestäni asianmukaiselta. Meidän on laadittava itsellemme sääntöjä. Jos saan yhtyä rouva Lariven laajempiin näkökantoihin, yhteisö on sitä menestyvämpi, mitä enemmän se on lakien, sääntöjen ja ennustettavuuden yhteisö.
Tämä johtaa neljänteen seikkaan, jonka haluaisin mainita, eli valituksiin. Komissio on nojautunut rakentavasti vihreään kirjaansa, mutta jos on olemassa yksi ilmeinen alue, jota sen olisi hyödyllistä kehittää tarmokkaasti lisää, se on valitusten käsittely. Tiukat aikarajat olisivat tässä asiassa selvästi hyvin hyödyllisiä. Myös idea siitä, että rekisteri valituksista olisi saatavilla Internetissä, kytkee edellisen keskustelun tähän keskusteluun melko kätevästi ja antaa mahdollisuuksia niille, joilla on vaikeuksia tällä alueella. Sen myötä yhteisön järjestelmät ovat helpommin heidän käytettävissään. Tämä on seikka, jota voimme uskoakseni kaikki tukea.
Rouva Larive painottaa asiantuntijaryhmän tärkeyttä ja tarvetta ottaa todellisia ulkopuolisia asiantuntijoita mukaan hankkeeseen aikaisessa vaiheessa. Me PPE-ryhmässä tuemme myös sitä.
Lopetan kannustamalla komissaari Montia jatkamaan työtään tällä alueella. Alue on aika sotkuinen ja sekava. Kaikki olemassa olevat direktiivit eivät edistä tavoitteita, joita me kaikki parlamentissa tukisimme. Ehkäpä komissaari Monti osaisi käyttää kykyjään hyväkseen ja tuoda järjestystä ja synteesiä moneen tähän nimenomaiseen alueeseen kuuluviin asioihin.

Lukas
Arvoisa puhemies, sisämarkkinoihin kuuluu myös rajat ylittävä kaupallinen viestintä, jolla on valtavat vaikutukset ihmisten käyttäytymiseen ja tarpeisiin mainosteollisuudessa liikkuvien valtavien rahamäärien vuoksi. Koska mainonnan ja markkinoinnin eri muodoilla, kuten sponsoroinnilla, piilomainonnalla ja mielikuvilla, on jo kauan vaikutettu viestinnän ja vuoropuhelun kaikkiin aloihin, ja niitä käytetään esimerkiksi elokuvissa ja kouluissa, isompien ja voimakkaampien vaikutusvalta pienempiin ja heikompiin on valtava. Tämä koskee sekä valtioita että yrityksiä. Siksi uskon, että tässä muutoin erinomaisessa mietinnössä olisi pitänyt korostaa hieman voimakkaammin tarvetta suojella erityisesti historialliseen tietoisuuteen pohjautuvia perinteitä ja tapoja, jotka ovat osa kulttuuriperintöä.
Myös ihmisarvon suojelua, johon suhtaudutaan eri tavalla eri osissa Eurooppaa, ja alaikäisten suojelua olisi pitänyt korostaa voimakkaammin olennaisina perusteina.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Monti, hyvät naiset ja herrat, käsite kaupallinen viestintä vaikuttaa ehkä ensi näkemältä hieman abstraktilta. Komission vihreiden kirjojen sekä esittelijän töiden ansiosta tiedämme kuitenkin, miten suuri merkitys tällä esityksellä on. Kun otamme huomioon, että sillä tarkoitetaan kaikkia niitä viestintämuotoja, joilla pyritään edistämään myyntiä tai kuluttajien tuotteen tarjoajasta saamaa mielikuvaa, tulee selväksi se, kuinka kauaskantoinen tämä aihe on.
Kaupallinen viestintä kattaa siis myös mainonnan, sponsoroinnin ja suoramarkkinoinnin mutta myös myynninedistämisen ja, mikä on erityisen tärkeää, suhdetoiminnan. Kyseisellä alalla on tällä välin luotu yli miljoona työpaikkaa, ja työpaikkojen määrä kasvaa koko ajan. Tulevaisuuden alana se voi, ja tämä on erityisen tärkeää, luoda myös uusia työpaikkoja muille aloille. Siksi tällä aiheella on suuri merkitys sisämarkkinoille. Meidän on pyrittävä nopeuttamaan sisämarkkinoihin liittyvien vapauksien toteuttamista myös tällä alalla. Siksi tarkasteltavana olevassa mietinnössä on yksi minulle tärkeä kysymys, ja se koskee vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta. Rajat ylittävän viestinnän on oltava mahdollista heti, kun se sallitaan jäsenvaltiossa. Se on yhtenäismarkkinoiden avainperiaate.
Muistutan vielä yhdestä toisesta aiheesta, joka ei ehkä ensi näkemältä vaikuta täysin yhdenmukaiselta tämän tapauksen kanssa, nimittäin linja-autodirektiivistä eli kuuluisasta Murphyn mietinnöstä. Myös sen osalta asetimme vastavuoroista tunnustamista koskevan periaatteen etusijalle ja toivomme, että komissio ja neuvosto sisällyttävät tämän periaatteen uusiin lainsäädäntöehdotuksiin.

Monti
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin edustajat, haluan ensimmäiseksi kiittää rouva Larivea hänen komission tiedonantoa koskevasta monipuolisesta ja yksityiskohtaisesta päätöslauselmaehdotuksestaan, sekä kiinnostuksesta, jota hän on osoittanut yhtenäismarkkinoiden kaupallista viestintää koskevaa politiikkaamme kohtaan. Teidän sitoumuksenne ansiosta, rouva Larive, Euroopan parlamentti on tukenut komission ehdotuksia, jotka sisältyvät kaupallista viestintää koskevaan vihreään kirjaan, ja sallinut siten komission panna tämän politiikan täytäntöön tiedonannolla, josta keskustelemme tänä iltana.
Minua ilahduttaa, että esittelijä on säilyttänyt myönteisen suhtautumisen tällä alalla harjoittamaamme politiikkaan, ja otan mielelläni vastaan hänen rakentavat huomautuksensa mahdollisista lisäparannuksista. Paitsi että rouva Lariven mietinnössä esitetään ehdotuksia kyseisestä politiikasta, siinä muotoillaan myös erilaisia ehdotuksia mahdollisuudesta parantaa yleisesti 169 artiklan mukaisia rikkomusmenettelyjä. Koska katson olevani vastuussa kummastakin alueesta, haluaisin esittää lyhyen alustavan vastauksen tärkeimpiin esitettyihin huomautuksiin.
Aloittakaamme sisäpolitiikastamme kaupallisen viestinnän alalla. Ehdotuksissa on keskitytty tarpeeseen vahvistaa suhteellisuuden arviointimenetelmää, tarkoituksena toisaalta taata, ettei mitään suhteellisuuden perusteista käytetä porsaanreikänä protektionististen esteiden säilyttämiseksi, ja toisaalta tehdä tämän suhteellisuuden arviointimenetelmän soveltamisesta pakollista kaikissa tämän alan rikkomismenettelyissä.
Minun on sanottava, että kannatan kumpaakin ehdotusta, ja yritän taata, että tätä välinettä sovelletaan tehokkaasti. Mitä tulee ehdotuksiin, jotka koskevat asiantuntijaryhmän töiden avoimuuden parantamista, huolehdimme jo siitä, että tämän ryhmän lausunnot ja kokousten esityslistat julkistetaan. Olen iloinen voidessani ilmoittaa rouva Larivelle, että ryhmän ensimmäinen lausunto, joka koskee alennusten sääntelyä jäsenvaltioissa, on tarkoitus hyväksyä ja julkaista helmikuussa. Lisäksi on julkistettu kansallisten edustajien nimet, ja eri jäsenvaltiot ovat perustaneet työryhmiä asianosaisten kansallisten organisaatioiden kanssa tiedottaakseen niille ryhmässä käydyistä keskusteluista.
Toivon, että ajan mittaan kaikki jäsenvaltiot toimivat näin, jotta asiasta kiinnostuneet organisaatiot saavat kaikki tarvittavat tiedot ja voivat osallistua keskusteluun. Asiantuntijaryhmän jäsenten mielestä olisi myös hyödyllistä, että asiasta kiinnostuneet organisaatiot voisivat esittää ryhmälle huomionsa ja katsovat, että niiden pysyvä osallistuminen voisi edistää niitä rehellisiä ja rakentavia keskusteluja, joiden ansiosta ryhmän on mahdollista noudattaa lausunnoille annettua kuuden kuukauden aikarajaa.
Lopuksi, koska odotamme keskimäärin kahta lausuntoa vuotta kohti, toivomme voivamme esittää niitä parlamentille usein niiden vastausten kera, joita komissio aikoo esittää näihin aloitelausuntoihin. Katson siis, rouva Larive, että voimme ottaa huomioon suurimman osan niistä erityisehdotuksista, joita olette esittänyt kaupallista viestintää koskevan politiikkamme yhteydessä.
MItä tulee päätöslauselman innovatiivisiin ehdotuksiin, jotka koskevat yleisesti 169 artiklan mukaisia rikkomismenettelyjä, olen erityisen kiitollinen näistä ehdotuksista ja panoksista, koska haluan korostaa, miten tärkeänä pidän rikkomismenettelyihin liittyvää ongelmaa. Itse asiassa olemme yrittäneet - tuskin siinä määrin, kuin herra Mather odottaa ottaen huomioon hänen kohteliaat ilmaisunsa - tiivistää, järjestää ja nopeuttaa käsittelyä, jotta voisimme myös lisätä rikkomismenettelyjen yhteydessä sovellettavan menettelyn avoimuutta.
Olen esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että tämä asia on ratkaisevan tärkeä, koska rikkomuksia koskevien ilmoitusten avulla meidän on mahdollista yksilöidä ne alueet, jotka ovat yhä ongelmallisia yhtenäismarkkinoiden kannalta. Myönnän, että se, että markkinoiden toimijat ovat tietoisia rikkomismenettelyjen monimutkaisuudesta ja hitaudesta, eli siis niiden kustannuksista, saattaa toisinaan estää heitä tekemästä ilmoitusta. Tästä johtuu, että rikkomismenettelyt eivät täytä täysin merkittävää tehtäväänsä paljastaa esteet ja estävät meitä siksi pääsemästä yhteiseen tavoitteeseemme, joka on yhtenäismarkkinoiden esteetön toiminta.
Mitä tulee erityisesti päätösten tekemisen määrään ja nopeuteen, olen pyrkinyt kaikin mahdollisin tavoin noudattamaan aikarajoja, kuten esittelijä ehdotti.
Ehdotuksia, jotka koskevat ilmoitusten julkista rekisteröintiä ja valitusten esittäjien mahdollisuutta saada käyttöönsä komission analyysi ennen päätöksen tekemistä, on kuitenkin syytä tarkastella perusteellisemmin. Rekisteriin voitaisiin kirjata vain ne tapaukset, joissa valituksen esittäjät ovat suostuneet luopumaan menettelyyn liittyvästä luottamuksellisuudesta.
Mitä toiseen ehdotukseen tulee, se, että valitusten esittäjiä kuultaisiin meidän analyysistämme, ennen kuin komissaarien kollegio on tehnyt päätöksen, johtaisi väistämättä lisäviivytyksiin. Olen kuitenkin yhtä mieltä siitä, että on olemassa erittäin hyviä perusteluja sille, että valituksen esittäjille tiedotettaisiin esimerkiksi niistä syistä, joiden vuoksi heidän valituksensa käsittely on lopetettu.
Toivon, että tämä puheenvuoroni ainakin jossakin määrin herätti luottamusta komission aikomukseen ottaa tämä päätöslauselma erittäin vakavasti huomioon, ja haluaisin päättää puheeni pikaisesti avoimuutta koskevaan huomautukseen. Pidän avoimuutta hyvin tärkeänä, ja mitä tulee yhteisön oikeuteen yhtenäismarkkinoilla, kuten tiedätte, eräs keskeinen avoimuutta edistävä väline, joka on osoittautunut hyödylliseksi, on niin sanottu scoreboard, joka painostaa jäsenvaltioita noudattamaan täsmällisemmin yhtenäismarkkinoiden sääntöjä. Mitä tulee erityisesti rikkomusmenettelyjen avoimuuteen, rohkenen muistuttaa, että vuonna 1996 teimme päätöksen, jota noudatamme, tiedottaa järjestelmällisesti lehdistölle kaikista päätöksistä, jotka koskevat perusteltua lausuntoa tai tapauksen siirtämistä tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Minun on sanottava, että tämä lisää hyödyllisellä tavalla viiteryhmän painetta - peer pressure - kannustamalla jäsenvaltioita poistamaan laajemmin ja tarmokkaammin menettelyihin kohdistuvat rikkomukset.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Monti.
Esittelijä rouva Larive haluaa käyttää puheenvuoron. Teillä on yksi minuutti aikaa, rouva Larive.

Larive
 Arvoisa komissaari Monti, kiitokset vastauksestanne. Annoitte joistakin asioista tosiaan tyydyttävät vastaukset. Jotkin vastauksistanne olivat kuitenkin pettymys, erityisesti mitä tulee asiantuntijoiden komitean kokoonpanoon. Minulla on vielä kaksi kysymystä, joihin ette ole vielä antanut vastausta. Oletteko valmis antamaan valittajalle valitusmahdollisuuden, jos annettu lausunto on kielteinen? Oletteko valmis soveltamaan päätöslauselmassa mainittuja määräaikoja rikkomusmenettelyn osalta?

Monti
Rouva Larive, kuten totesin yleisesti ja erityisesti kahden viimeisen huomautuksenne yhteydessä, pidätän itselläni mahdollisuuden tehdä perusteellisemman arvion. Mitä tulee ensimmäiseen seikkaan, eli valitukseen, luulen, että perustamissopimusta on muutettava tältä osin. Minun on palautettava mieliin, että minä itse samoin kuin komissio olemme kannattaneet Amsterdamin sopimukseen johtaneen hallitusten välisen kokouksen yhteydessä joidenkin jäsenvaltioiden ehdotusta vahvistaa toimivaltaa, joka mahdollistaa asiaa koskevien menettelyjen nopeuttamisen.
Aikarajojen osalta luulen jo sanoneeni, että kaiken toimintamme tarkoituksena on näiden aikarajojen noudattaminen, mitä korostan uudelleen. Itse asiassa lienette huomannut, että joissakin tapauksissa haluttomuuteni hyväksyä heti joitakin esittämistänne ehdotuksista johtuu juuri siitä, että ne vaikuttavat sinänsä hyviltä, mutta ne saattavat hidastaa kyseessä olevaa menettelyä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Monti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Euroopan postipalvelut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä komissiolle:
B4-0718/98 Pasty UPE-ryhmän puolesta Euroopan postipalveluista; -B4-0006/99 Moreau GUE/NGL-ryhmän puolesta postipalveluista; -B4-0007/99 Dary ARE-ryhmän puolesta Euroopan postipalvelujen liberalisoinnista.Rouva Moreaulla on puheenvuoro kolmen minuutin ajan.

Moreau
Arvoisa puhemies, postipalvelut, jotka työllistävät 1 500 000 työntekijää ja jotka vastaavat yleisön tarpeisiin 100 000 postitoimistossa, ovat ensiarvoisen tärkeä työllistäjä ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistäjä. Euroopan parlamentti on - tehtyään kahdeksan vuoden ajan avointa työtä työmarkkinaosapuolten suuntaan - pyrkinyt voimakkaasti jarruttamaan vapauttamisprosessia, jota Euroopan komissio on alkuperäisissä ehdotuksissaan halunnut. Miten voisimme näissä oloissa olla huolestumatta suuresti komission esiintuomista aikomuksista nopeuttaa postipalveluiden vapauttamista jo ennen kuin direktiivi 97/67 on muunnettu kansalliseksi oikeudeksi? Näin merkittävät panokset edellyttävät sitä, että tulevan kehityksen mahdollisuudet ovat hallinnassa ja että tarkat tiedot otetaan huomioon. Tästä syystä ryhmämme kehottaa parlamenttia kieltäytymään kaikista uusista vapauttamistoimenpiteistä ja pyytää, että mihinkään direktiivissä määrättyyn oikeudellisen kehyksen tarkistamiseen ei ryhdytä ennen kuin kaikki sen soveltamisen seuraukset on tutkittu.
Eikö lopuksi ole tarpeen, että niin tällä alalla kuin muillakin komissio lakkaisi tekeytymästä kuuroksi niin, että se soveltaa jäykän ahdasmielisesti sellaisia periaatteita, jotka perustuvat yhdelle ainoalle periaatteelle: liiallisen vapauttamisen aiheellisuudelle? Tällaisia oppeja joutuvat kohtaamaan ne naiset ja miehet, jotka haluavat laadukasta palvelua ja ne, jotka tekevät työtä sen parissa. Miten voisimme olla panematta merkille, että jotkin yhteiset suuntaukset näkyvät jo tehdyissä vapauttamistoimenpiteissä? Esimerkiksi erityisesti kuljetusalalta on hävinnyt tuhansia työpaikkoja ja palkkojen ja henkilökuntien sääntöjen osalta harjoitetaan painostusta. Jokainen myöntänee tarpeen saada käyttöönsä välttämättömät tiedot ennen uusien päätösten tekemistä.
Tästä syystä on kiireellisesti tehtävä luotettavia ja syventäviä tutkimuksia vapauttamisen seurauksista erityisesti työllisyyteen, kaavoitukseen, toimijoiden taloudelliseen ja rahoitukselliseen tasapainoon ja palvelujen laatuun. Postiasioita käsittelevä eurooppalainen sekakomitea arvosteli ankarasti komission tästä aiheesta äskettäin tekemiä tutkimuksia. Jotta tarpeellinen avoimuus taattaisiin ja jotta näiden tutkimusten johtopäätöksille annettaisiin koko niiden ansaitsema uskottavuus, tutkimukset on tehtävä yhteistyössä kaikkien jäsenvaltioiden postialan toimijoiden, palvelujen tarjoajien, työmarkkinajärjestöjen ja käyttäjien kanssa. Kun otetaan huomioon yksityisten monikansallisten yhtiöiden tämänhetkinen kaupallinen ja taloudellinen hyökkäys, on perusteltua ajatella, että julkiset palvelut eivät ole yhtiöiden ensisijainen huolenaihe.
Tällaisessa tilanteessa korostamme tarvetta taata kaikille yhtäläinen pääsy postipalveluihin oikeudenmukaisissa ja kaikille samanlaisissa oloissa, oli paikka mikä hyvänsä, ja tämän aikaansaamiseksi myötävaikuttaa yhteistyön kehittymiseen, yhteisymmärrykseen, ei kansallisten ja eurooppalaisten toimijoiden väliseen sotaan. Korostamalla vielä näiden palvelujen tärkeyttä haluan painottaa sitä, että käyttäjille tarjottuja palveluja ei voida pitää pelkkänä markkinalakien alaisena tavarana, koska nämä palvelut ovat osa yhtä ihmisten perusoikeutta, oikeutta tiedonsaantiin.

Taubira-Delannon
Arvoisa puhemies, Euroopan postipalvelujen merkitystä ei pidä vähätellä: 360 miljardin frangin liikevaihto, 108 miljardia lähetystä, yli 106 000 toimipisteen yhteysverkosto, mutta etenkin 1 400 000 työntekijää ja yli 370 miljoonaa mahdollista käyttäjää.
Pääkysymys kuuluu siis: onko olemassa yhteistä ja jopa yhdenmukaista keinoa eroja vastaan? Ensinnäkin väestötieteellisiä eroja, koska pinta-alat ja väestötiheydet eivät ole verrattavissa ja koska neljään maahan kertyy 60 % väestöstä. Sitten taloudellisia eroja, koska asukaskohtainen BKT voi vaihdella alle 90 000 frangista yli 150 000 frangiin ja koska neljä maata vastaa 75 %: sta liikevaihdosta. Vieläpä rahoituksellisia eroja, koska perusmaksu vaihtelee 1, 70 frangista 3, 20 frangiin. Lopuksi oikeudellisia eroja, koska maantieteelliset olot vaihtelevat, samoin kuin lainsäädännön kattamat tuotteet.
Toisin sanoen on noudatettava joitakin periaatteita: yleispalvelun oikeuden ja oikeudenmukaisuuden periaatetta, taloudellisen tehokkuuden periaatetta ja julkisen palvelun yhtenäisyyden ja suojelun periaatetta. Toisin sanoen ei pidä antaa etusijaa kilpailulle avoimuuden verukkeella, sillä se haittaisi varattomimpia ja syrjäisimpiä käyttäjiä. Toisin sanoen on valvottava sitä, että työllisyys ja yleinen etu taataan.

Bangemann
 - (DE) Arvoisa puhemies, kun on kuullut nämä molemmat puheenvuorot, joissa pyritään puolustamaan kysymyksiä, mieleeni palautuvat ensimmäiset keskustelumme viestintäpalvelujen vapauttamisesta. Keskustelujen aikana ilmaistiin samat pelot. Nämä pelot eivät ole osoittautuneet todellisiksi. Yleispalvelut, joita varten olemme määrittäneet ja myöntäneet rahoitusvälineitä jäsenvaltioille myös televiestinnän alalla, toteutetaan valtaosin ilman näitä välineitä, toisin sanoen yksinkertaisesti viestintäjärjestelmien taloudellisten lakien puitteissa. Ne ovat ilmeisesti kuitenkin niin vieraat muutamille parlamentin jäsenille tai poliittisille suuntauksille, että ne saavat nämä pelkäämään yhä uudelleen.
Haluan sanoa tämän täysin selvästi, rouva Moreau. Markkinoilla, jos ne toimivat noudattamalla sääntöjä, joista tietenkin voidaan ja joista on päätettävä poliittisella tasolla, ei tarvitse olla minkäänlaisia kielteisiä sosiaalisia vaikutuksia, päinvastoin. Olen itse hyvin johdonmukainen ja nimenomaan siksi sanoin, että jos markkinat toimivat meidän asettamiemme sääntöjen mukaisesti, markkinoilla ei tarvitse olla kielteisiä sosiaalisia vaikutuksia, ja paras esimerkki tästä viestinnän alalla on puhelujen hinnat. Nykyään voimme luojan kiitos puhua hinnoista, eikä tariffeista. Kilpailun ansiosta, toisin sanoen markkinoiden ansiosta, pääsemme todennäköisesti kuluvan vuoden lopussa sellaiselle hintatasolle, joka ei varmastikaan jää jälkeen USA: n hintatasosta, ja tämä tarkoittaa sitä, että mahdollisuus viestiä ja osallistua myös Internetiin ja tiedon uusiin muotoihin, on tullut edulliseksi.
Se on parasta sosiaalipolitiikkaa. Voimme ottaa käyttöön täysin yksinkertaisen järjestelmän sen sijaan, että päätämme kriteerien perusteella, kuka on avun tarpeessa ja otamme käyttöön mahtavia byrokraattisia järjestelmiä, joilla päätetään hyvin kalliisti määrärahoista, jotka jaetaan apua tarvitseville - tällöin esiintyy petoksia. Jopa nykypäivänä, rouva Moreau, me voimme soittaa puhelimella aivan ilmaiseksi. Teidän ei tarvitse maksaa puhelusta yhtään mitään, voitte soittaa minulle milloin tahansa, ei ainoastaan öisin.
Tämä on muuten jo toinen kerta, arvoisa puhemies, kun osallistun käsittelyyn tällaisena myöhäisenä ajankohtana. Pyydän, että otatte huomioon, että seuraavaksi pyrin perustamaan komissaarien ammattiyhdistyksen. Emme voi jatkaa tällä tavoin. Meidät pakotetaan epäinhimillisillä työehdoilla elämään ihmisarvomme alapuolella, rouva Moreau.
En valitettavasti voi vastata kysymyksiin. Olen pahoillani, mutta haluan myös kertoa teille siihen syyn. Ymmärrän, että esititte nämä kysymykset, koska katsoitte, että jotain on nyt sanottava, mutta minä itse en ole vielä täysin päättänyt omasta kannastani. En voi sille mitään, jos tutkimukset eivät miellytä teitä, rouva Moreau, koska ne eivät vastaa teidän käsityksiänne. Halusimme muuten, että nämä tutkimukset perustuvat unionin kaikista postialan yrityksistä saatuihin tietoihin. Emme valitettavasti saaneet kaikilta yrityksiltä tarvittavia tietoja, haluan sanoa myös sen tässä yhteydessä.
Välihuomautus: Ne eivät ole saapuneet perille!
Se on mahdollista. Joka tapauksessa en ole vielä päättänyt omasta kannastani, jonka luultavasti esitän komissiolle kahden viikon kuluttua.
Kahden viikon kuluttua järjestettävä keskustelu on suuntaa-antava keskustelu, toisin sanoen keskustelussa pyrin saamaan selville, mitä mieltä kollegani ovat eri kysymyksistä, ja vasta sitten voin ilmoittaa teille ainakin tietyistä alustavista lähtökohdista. Minulla ei ole tänään kerrottavana minkäänlaista komission kantaa. Voin sanoa teille omana kantanani, että yleispalveluja käsitellään samalla tavoin kuin televiestintää, toisin sanoen määrittelemme jonkinlaiset rajoittavat puitteet, jos te niin haluatte, ja jos kollegani ovat asiasta samaa mieltä kanssani, emme kuitenkaan tee niitä sitoviksi, vaan asetamme ne niiden jäsenvaltioiden käyttöön, jotka uskovat tarvitsevansa niitä. En kuitenkaan usko, että niitä tarvitaan, mutta olkoon. Mehän käsittelemme perusteettomia pelkoja, ja siksi ehdotamme - tai ainakin minä ehdotan - todennäköisesti tällaista ratkaisua. Voitte siis nukkua rauhassa. Toivon kuitenkin, että postipalvelut heräävät pian.

Simpson
Arvoisa puhemies, postipalveluita koskeva suullinen kysymys ja sitä seuranneet aloitteet antavat tälle parlamentille mahdollisuuden vahvistaa sen usein esittämä kanta Euroopan unionin postipalveluiden tulevaisuudesta. On myös huomattava yhteensattuma, että keskustelu tästä aiheesta on samalla esityslistalla, jonka puitteissa parlamentti harkitsee epäluottamuslauseen jättämistä komissiolle. Yksi syy parlamentin ja komission välien viilenemiseen on epäilemättä tiettyjen komissaarien ajoittain osoittama ylimielinen asenne.
Koimme sen itse vuonna 1997 - ja uskoakseni tulemme kokemaan sen uudelleen vuonna 1999 - kun parlamentin enemmistö tuki esittelemääni mietintöä, jonka komissaari Bangemann kuitenkin hylkäsi tuolloin sanoen, että hän jatkaisi omia voimakkaasti vapauttamista puoltavia suunnitelmiaan - suunnitelmia, jotka parlamentti on hylännyt. Sallikaa minun muistuttaa komissaari Bangemannia parlamentin kannasta. Ehkäpä tässä uudessa parlamentin kunnioittamisen ja arvostamisen ilmapiirissä, joka tuntuu vallanneen komission tällä viikolla, hän ottaa tämän huomioon ja vakuuttaa, että parlamentin kanta otetaan täysin huomioon, kun hän viimein tulee esittelemään meille - myöhään - uuden postipalveludirektiivin, jota tällä hetkellä työstetään.
Haluamme nähdä varatun alueen, joka on tarpeeksi laaja pitämään yllä kannattavaa yleispalvelua. Tähän varattuun alueeseen sisältyvät suoramainontaposti ja ulkomaanposti. Tämä varattu alue on kansallisten postihallintojen vastuulla.
Haluamme nähdä varatun alueen, joka perustuu realistiseen painorajoitukseen eikä 20 grammaan tai jopa 50 grammaan, joka huhujen mukaan on komission kanta. Haluamme nähdä yksityiskohtaisen määritelmän siitä, mitä yleispalvelu on, ja haluamme tietää, mitä sosiaalisia seurauksia vapauttaminen aiheuttaa työllisyydelle ja sen postipalvelun laadulle, jota Euroopan unionin kansalaiset saavat. Muistutan herra komissaaria tuhansista asiaan liittyvistä työpaikoista ja muistutan häntä myös siitä, että, kuten rouva Moreau mainitsi, parlamentti suhtautuu hyvin epäileväisesti tällä ja muilla alueilla tehtyjen niin kutsuttujen tutkimusten paikkansapitävyyteen. Florus, vuoronne tulee kohta, joten lakatkaa ruikuttamasta ja valittamasta siellä takana.
Me odotamme yhä tätä komission direktiivin 97/67/ETY mukaista ehdotusta, mikä tarkoittaa sitä, että aiemman direktiivin vapauttamiseen liittyviä artikloja ei enää sovelleta. Voi, milloin komissio oikein ymmärtää, että televiestintää ja postia ei voi verrata, koska, kuten olen usein sanonut, televiestintä koskee koneita ja posti ihmisiä. Meillä on kuitenkin vieläkin suuria vaikeuksia saada tämä mahtumaan herra komissaarin korvien väliin.
Parlamentti tietää, että minä olen järkevä mies. Sanon kuitenkin tänään herra komissaarille ja koko komissiolle, että olipa komission toimiaikaa jäljellä yksi päivä tai yksi vuosi, jos te tuotte parlamenttiin postipalveludirektiivin, joka sotii koko julkisesti tilivelvollisen, korkealaatuisen ja kaikkien saatavilla olevan yleispalvelun käsitettä vastaan, jos tulette parlamenttiin hylättyänne parlamentin aiemmin esittämän ja neuvoston tukeman kannan - niin kuin olette aiemmin tehnyt - tai ottamatta sitä huomioon - niin kuin myös olette aiemmin tehnyt - ja jos itsepäisesti jatkatte dogmaattista ja täyttä vapauttamista kannattavaa lähestymistapaa postipalveluiden kustannuksella, vastassanne on suunnaton taistelu: kaikkien taisteluiden äiti. Teitä on nyt varoitettu siitä, arvoisa komissaari, että parlamentin kanta ei ole muuttunut. Parlamentti on yhä samaa mieltä asiasta hollantilaisten liberaalien äärilaitaa lukuun ottamatta. Teidän on kuunneltava, mitä parlamentti teille sanoo, kuunneltava, mitä Euroopan unionin kansalaiset haluavat, ja lopetettava tämä mieletön yritys vapauttaa postipalvelut täysin dogmaattisin perustein.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Simpson.
Olen ottanut vastaan seitsemän työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Herra Ferberillä on puheenvuoro PPE-ryhmän puolesta.

Ferber
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, hyvä Brian Simpson, haluaisin huomauttaa, että puhuit sosialistiryhmän puolesta, et parlamentin puolesta.
Meidän on jälleen kerran todettava tällaisena myöhäisenä ajankohtana, että komissiolla on ilmeisesti taas ongelmia esittää postipalveluja koskevat ajan tasalla olevat direktiivit. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun meidän on kysyttävä komissiolta, miten pitkälle sen työt ovat edenneet. Se oli sitoutunut esittämään uuden ehdotuksen direktiiviksi vuoden 1998 loppuun mennessä. Se on antanut tämän määräajan kulua umpeen. Arvoisa komissaari, olen huomauttanut tällä paikalla jo monta kertaa siitä, että lainsäädäntöprosessi voi toimia joustavasti vain, jos te myös noudatatte tätä määräaikaa. Olette jättänyt käyttämättä mahdollisuuden esittää vihdoinkin postipalveluja koskevat ehdotukset, joilla parannetaan huomattavasti eurooppalaisten postipalvelujen laatua, alennetaan postipalvelujen kustannuksia kilpailun avulla ja joilla varmistetaan, että postipalvelut voivat menestyä kilpailussa myös faksin ja sähköpostin kaltaisten vaihtoehtojen kanssa.
Jos ette ole tehnyt sitä, koska pelkäsitte vasemmiston saavan enemmistön neuvostossa, silloin ymmärrän teitä jonkin verran. Jos ette ole tehnyt sitä, koska direktiivin täytäntöönpano jäsenvaltioissa jättää yhä toivomisen varaa, ette ole hoitanut velvollisuuksianne sopimusten suojelijana, ja haluaisin vain sanoa tässä yhteydessä, että se on toki hyvin mielenkiintoista, mistä maista nämä kolme kysymyksen esittäjää tulevat. Näissä maissa on ilmeisestikin erityisiä ongelmia panna täytäntöön jo annettu direktiivi.
Voin vain kehottaa teitä, herra Bangemann, esittämään parlamentille mahdollisimman pian perusteellinen ehdotus direktiiviksi, jotta voimme kehittää postipalveluja järkevästi ja mahdollisimman ajanmukaisiksi, kuten vanhassa direktiivissä luvattiin ja päätettiin.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, kuten me olemme jo kuulleet tänä iltana keskustelun aikana, kaikki tietävät kantamme. Jotkut saattava nimittää sitä hulluudeksi, mutta me olemme joka tapauksessa kuluttajan puolella, koska hänellä on oikeus parempaan palveluun. Postipalvelut eivät saa olla mitään sosiaalipalveluja, eivätkä valtiot saa käyttää niitä sellaisten palvelujen toteuttamiseen, jotka kuuluvat jonkin muun tahon tehtäväksi. Tämä tarkoittaa yksinkertaisesti vääränlaista ajattelua. Me kaikki tiedämme, että kun postipalveluissa pidetään kiinni monopoleista, ne yksinkertaisesti ohitetaan käyttämällä telefaksia, sähköpostia ja muita nykyaikaisia välineitä, kuten jo aivan oikein sanottiin.
On muuten käynyt ilmi myös käytännössä - kuten esimerkiksi Ruotsissa ja Alankomaissa, eikä Ruotsi ole pieni ja tiheään asuttu maa kuten Alankomaat vaan valtava maa, jossa on pitkät välimatkat - että yksityistetty palvelu tai palvelu, jossa kilpailu on mahdollista, voi toimia aivan yhtä hyvin kuin huonosti toimivat monopolit, jotka ovat samalla sosiaalipalveluja. Tämä tarkoittaa, että pyydämme komissiolta, että se ei pelkästään pane toimeen takapajuista ja vanhentunutta direktiiviä vaan tekee mahdollisimman pikaisesti uusia ehdotuksia vapauttamisesta, sillä komissio on sitoutunut siihen. Reims II -sopimuksen paikoilleen jääminen ja sen epäselvä noudattaminen välillä toimivien kaikenlaisten integroijien vuoksi yksinkertaisesti osoittaa, että meidän täytyy tehdä ehdotuksia uusista ja nykyaikaisista palveluista. Toivon, että komissio ei taas tarvitse tähän asiaan kymmentä vuotta ja että tilanne ei ole edellisen kerran lailla sellainen, että ikään kuin elefantti synnyttäisi hiiren. Mikään vertauksista ei luonnollisestikaan viittaa kehenkään läsnäolijaan.

Schörling
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, saimmekohan komissaari Bangemannilta kommentin hänen uusista työtehtävistään, koska hän sanoi, että komissaareille olisi ehkä perustettava ammattiliitto. Tämä oli mielenkiintoista kuulla.
Minun on sanottava, että minua hieman hämmästyttää se, miten komissio on toiminut tässä asiassa. En yleisesti ottaen vastusta yksityistämistä, eikä ryhmänikään. Mutta miksi asiassa on kiirehdittävä tällä lailla, niin kuin komissio nyt haluaa? Parlamentti on päinvastoin pyytänyt komissiota perehtymään taloudellisiin ja sosiaalisiin seurauksiin ja postisektorin tilanteeseen sekä maakohtaisesti että postilaitoksittain. Näin ei ole tehty.
Olemme myös sanoneet, että postipalveluiden vapauttamisen arvioiminen ei saa perustua vain komission täytäntöönpanoon liittyviin tutkimuksiin, vaan huomioon on myös otettava parlamentin kanssa käytävät neuvottelut, postin ammattijärjestöt, käyttäjäryhmät ja niin edelleen. Jos niin tehtäisiin, komissaari Bangemann ei pitäisi pelkoamme perustelemattomana.
Yksi kollegoistamme otti esiin sen, että Ruotsissa on jo tehty jonkinlainen postilaitoksen vapauttaminen. Tehdyt tutkimukset osoittavat, että tilanne on huonontunut reuna-alueilla, että " kakusta kuoritaan kermat päältä" ja että palvelut ovat huonontuneet pienillä paikkakunnilla. Sektorin on nimittäin oltava tarpeeksi suuri, jotta nämä koko yhteiskunnan käsittävät palvelut voitaisiin taata.
Mielestäni uusien lainsäädäntöehdotuksien esittäminen on sopimatonta niin kauan kuin meillä ei ole tietoa kaiken kattavista seurauksista, eikä asiaa ole tarkasteltu yleisemmin. Älkäämme sen vuoksi pitäkö kiirettä, vaan edetkäämme asioissa rauhallisesti!

Schmidbauer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, kuten herra Bangemann juuri sanoi, tämä ei todellakaan ole ensimmäinen kerta, kun kokoonnumme parlamentissa keskiyön tunteina ja keskustelemme eurooppalaisista postipalveluista. Tämä ei todennäköisesti ole myöskään viimeinen kerta, joka toivottavasti tapahtuu muuna ajankohtana, sillä me parlamenttina emme selvästikään voi korostaa riittävän usein tehtäväämme postipalvelujen vapauttamisessa. Kukaan parlamentissa ei kiistäisi sitä, että tarvitsemme toimivat sisämarkkinat postipalveluja varten ja että siksi meidän on myös kehitettävä edelleen nykyistä direktiiviä postimarkkinoiden vapauttamisesta sopivassa ajassa. Meidän ja komission näkemykset vapauttamisen ajankohdasta ja laajuudesta ovat kuitenkin yhä erilaiset, mikä kävi selväksi ainakin nykyistä direktiiviä koskevan enemmistöpäätöksen yhteydessä.
Tutkikaamme vielä kerran yksityiskohtaisesti direktiivin uudistamisen aikataulua. Direktiivi hyväksyttiin vuonna 1997, ja se olisi pitänyt panna täytäntöön jäsenvaltioissa vuoden 1998 loppuun mennessä, mutta useissa maissa näin ei ole tehty. Lisäksi direktiivissä kehotetaan komissiota esittämään uudet ehdotukset vapauttamisen jatkamiseksi vuoden 1998 loppuun mennessä. Miten direktiiviä on mahdollista uudistaa, jos emme voi vielä lainkaan arvioida, mitä vaikutuksia nykyisellä direktiivillä ylipäänsä on!
Tiedän, että parlamentti hyväksyi tämän aikataulun vuoden 1997 lopulla, mutta miksi direktiiviä pitää muuttaa, jos sitä ei ole vielä edes pantu täytäntöön jäsenvaltioissa. Komission olisi ensiksi esitettävä kertomus, jossa täytäntöönpanotilanne on esitetty selvästi ja jossa ennen kaikkea verrataan yksittäisten jäsenvaltioiden täytäntöönpanotoimia. Silloin komissio huomaisi, että tilanteessa on paikoitellen huomattavia eroja, ja tämän jälkeen voitaisiin toimia.
Jos direktiiviä tämän jälkeen muutetaan, kaksi asiaa on taattava: nimittäin tehokkaat yleispalvelut, joihin liittyy turvattu rahoitusperusta ja sosiaalisesti turvattujen työpaikkojen säilyminen postialalla. Postipalvelujen vertaaminen televiestintään ei varmastikaan ole asiallista, herra Bangemann, sillä televiestinnässä - kuten herra Simpson jo sanoi - valtaosa hoidetaan tekniikalla, kun taas keltaisessa postissa, siis postipalveluissa, käytetään toki paljon enemmän henkilökuntaa ja ihmisiä.
Tarvitsemme yleispalveluja, koska vain niillä voidaan varmistaa, että todellakin kaikilla Euroopan kansalaisilla - myös syrjäisten alueiden asukkailla - on pääsy postipalveluihin. Ainoastaan ne tarjoavat mahdollisuuden viestintään. Postipalveluissa ei ole kyse ainoastaan kaupallisista palveluista, vaan kyse on sosiaalisesta tehtävästä, jonka tarkoituksena on luoda kaikille Euroopan kansalaisille kohtuuhintainen ja helppokäyttöinen viestintäväline. Siksi Kreikan saarten ja Baijerin metsien syrjäisten kylien varustaminen Internet-päätteillä on riittämätöntä; myös näillä alueilla tarvitaan postilaatikkoja, jotka tyhjennetään joka päivä.
Tällaisilla yleispalveluilla on oltava vakaa rahoitusperusta. Sitä ei kuitenkaan saada, jos vapautamme varatut palvelut ja annamme kaupallistuneiden toimijoiden poimia parhaat palat palvelusten kakusta. Tarvitsemme pikemminkin postialan yrityksiä, jotka tarjoavat erilaisia palveluja, myös kannattamattomia, ja jotka voivat tällä tavoin rahoittaa yleispalvelut niille varattuine alueineen. Sitä paitsi meidän on muistettava, että postialan yritykset eri puolilla Eurooppaa työllistävät 1, 5 miljoonaa ihmistä. Meillä on sosiaalinen vastuu myös näistä työntekijöistä. Tiedämme, että tähänastinen vapauttaminen on ollut postialan yritysten työntekijöille tuskallista. Irtisanomisten ja osittain muutosten vuoksi heidän työllisyystilanteensa on muuttunut sosiaalisesti epävarmaksi.
Parlamentti - ja uskon, että ryhmät ovat tästä samaa mieltä - ei hyväksy sitä, että postialan toimijoiden työpaikat muuttuvat yhä enemmän pikalähettien työpaikoiksi. Emme hyväksy sitä, että toimijat tekevät nopeita voittoja työntekijöiden ja postipalvelujen laadun kustannuksella. Haluamme saada takuun kattavista ja laadukkaista postin yleispalveluista ja turvatusta työllisyystilanteesta.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, vanhat monopolit eivät pysty täyttämään niitä vaatimuksia hyvin toimivasta palvelusta, joita meillä kaikilla asiakkaina on oikeus asettaa. Alue toisensa jälkeen vaatii sääntöjen purkamista ja vapauttamista. Valitettavasti posti toimii tässä asiassa aivan eri lailla.
Useissa EU: n maissa on jo pitkään vaadittu vapaata kilpailua jopa postisektorilla. Nämä maat voivat esittää asiasta saatuja myönteisiä kokemuksia. Ruotsissa tätä kehitystä on viety eteenpäin askel askeleelta huomattavan poliittisen yksimielisyyden vallitessa. On tärkeää, että tämä kehitys voi jatkua ja että se saa siihen tarvittavaa kannustusta.
Sallikaa minun tämän lyhyen taustatiedon pohjalta kysyä komissaari Bangemannilta, joka siis päättää tämän keskustelun: mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä kannustaakseen sitä, että postin toiminnan vapauttamista lisätään?

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Stenmarck.
Hyvät jäsenet, herra Stenmarckin puheenvuoron myötä olemme kuunnelleet kaikki parlamentin jäsenten puheenvuorot.
Herra Bangemann on pyytänyt minulta lyhyttä puheenvuoroa. Hänellä on puheenvuoro.

Bangemann
Arvoisa puhemies, haluaisin vain yrittää vastata kysymyksiin. Herra Stenmarckin kysymys on jo osoittanut, mikä tässä keskustelussa on ongelmana. Komissio ei ole vielä päättänyt kantaansa. Herra Ferber, se ei johdu siitä, että pelkäisin vasemmistoa tai ketään muutakaan. En pelkää edes herra Stoiberia, kuten muutamat CSU: n jäsenet, jotka on asetettu ehdokkaiksi. Tosin minua ei myöskään tarvitse asettaa ehdokkaaksi CSU: n luettelossa. Siksi minun ei myöskään tarvitse pitää palopuheita voidakseni tulla nimetyksi. En pelkää ketään, en edes teitä, herra Ferber.
Herra Simpsonilla on mielestäni hyvin yksinkertainen käsitys parlamentin, komission ja neuvoston suhteesta. Jos herra Simpson uskoo, että komission on aina ehdotettava sitä, mitä parlamentti itse haluaa, hän on ensinnäkin ymmärtänyt väärin asioiden ajallisen kulun. Ensin komissio tekee ehdotuksen, minkä jälkeen parlamentti ja neuvosto ilmaisevat kantansa, ja komissio hyväksyy tietenkin tämän demokraattisen äänestyksen. Mutta komission oikeus tehdä ehdotuksia, herra Simpson, tehtäisiin täysin tyhjäksi, jos minä tai joku komission kollegoistani ehdottaisi aina sitä, mitä parlamentti haluaa, varsinkin, kun olette nyt kuullut, että parlamentti ei ole vielä päättänyt kannastaan. Miten te siihen edes pystyisitte? Komissiohan ei ole antanut ehdotusta. Odottakaamme siis, mitä parlamentti sanoo ehdotuksestamme.
Haluan vielä tehdä yhden asian selväksi: henkilökohtainen tavoitteeni - en voi sanoa tässä yhteydessä enempää - on, että yleispalvelut turvataan niin, että teidän ei tarvitse huolestua siitä, jos kollegani komissiossa ovat kanssani samaa mieltä. En voi kuitenkaan esittää ehdotusta, jolla joko lakkautetaan kokonaan postin vapauttamiskehitys tai jolla vapauttamiskehitystä viivytetään niin, että lopulta posti jää muun kehityksen jalkoihin. Olen sanonut tämän jo useita kertoja aikaisemmissa keskusteluissa. Siksi se, mitä ehdotan, ei kohdistu esimerkiksi postin työntekijöitä vastaan. Eri postialan yrityksissä tulee nimittäin kehittymään - ja se on nähtävissä jo nyt - kilpailu niiden välillä, jotka toimivat vapautetussa kansallisessa ympäristössä, kuten Saksan Post-AG, ja niiden välillä, jotka eivät toimi tällaisessa ympäristössä. Vapautetussa ympäristössä toimivilla yrityksillä on markkinoilla luonnolliset kilpailuedut. Myös niiden oikeudellinen asema on varmempi. Ne voivat ostaa toisia yrityksiä tai liittyä yhteen toisten yritysten kanssa, kun taas monopolit eivät voi toimia näin. Se, joka ei ymmärrä tätä, ei todellakaan tee palvelusta postin työntekijöille ja kuluttajille, joihin herra Wijsenbeek juuri viittasi.
Siksi kyse ei ole ideologiasta. Olkoonkin, että olen liberaali. Olen ollut liberaali koko elämäni. Toisinaan epäilen, ovatko liberaalit kollegat yhtä järkeviä kuin itse olen. En ole kuitenkaan koskaan luopunut liberaalista vakaumuksestani. En siitä syystä, että haluaisin pitää kiinni aatteistani, sillä mielestäni aatteelliset näkökannat eivät ole lainkaan liberaaleja, vaan koska pyrin täyttämään tehtäväni. Jos te, herra Simpson, ette ole siihen tyytyväinen, teillä on kaikki mahdollisuudet erottaa minut ja kollegani. Me hyväksymme sen, ja se on normaali demokraattinen käytäntö. Te voitte erottaa meidät huomenna. Teillä on tarvittava päätösvalta. Jos toimitte näin, en ole loukkaantunut. Parlamentilla on tämä tehtävä, se on täysin normaalia. Jos te ette tee sitä, koska uskotte, että komissio on kaikesta huolimatta tehnyt hyvää työtä, haluaisin kiittää teitä siitä etukäteen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Istunto päättyi klo 23.50.

