Szabadkereskedelmi megállapodás Indiával (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Moreira úr által a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében a Bizottsághoz intézett, szóbeli választ igénylő kérdés az EU és India közötti szabadkereskedelmi megállapodással kapcsolatos tárgyalások jelenlegi helyzetéről - B7-0214/2011).
Vital Moreira
Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Úgy vélem, nem használom fel a rendelkezésemre álló öt percet. Az ügy egyszerű. A Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság kezdeményezéséről van szó, amelynek én vagyok az elnöke, és ebben a minőségben teszem fel ezt a kérdést, amellyel kapcsolatban a képviselőcsoportok konszenzussal megállapodásra jutottak. Örülök, hogy feltehetem ezt a kérdést, amelyet a képviselőcsoportok koordinátorai jóváhagytak a bizottságomban, és amely az EU és India közötti szabadkereskedelmi megállapodással kapcsolatos, 2007 óta tartó tárgyalások jelenlegi helyzetét illetően számos vonatkozásban vár választ az Európai Bizottságtól.
Hangsúlyoznom kell e kezdeményezés fontosságát. Tulajdonképpen a Lisszaboni Szerződés hatalmas újításai közé tartozik, hogy nem csupán ahhoz biztosít jogot az Európai Parlamentnek, hogy a tárgyalások után véglegesen jóváhagyja többek között a nemzetközi kereskedelmi megállapodásokat, hanem ahhoz is, hogy a tárgyalások minden egyes szakaszáról a kezdetektől tájékoztatást kapjon.
Ez azt jelenti, hogy a Parlamentnek joga és kötelessége, hogy figyelemmel kísérje a tárgyalásokat - ebben az esetben a kereskedelmi tárgyalásokat -, és hogy a rendelkezésre álló parlamentáris eszközök - például meghallgatások, állásfoglalások és szóbeli választ igénylő kérdések - felhasználásával politikai szempontból beavatkozzon annak érdekében, hogy tájékozott legyen a tárgyalások előrehaladása tekintetében.
A Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság éppen ezért úgy gondolja, hogy a Bizottságra figyel, amely - ezt meg kell mondanunk - rengeteg információval látott el bennünket a témával kapcsolatban. Ugyanakkor úgy gondolom, hogy a Bizottságnak nyilvánosan választ kell adnia számos kérdésre. A szóbeli választ igénylő kérdés hét, konkrétan a következőkre vonatkozó kérdést foglal magában: számos kényes kérdésben - például a közbeszerzés terén - elért előrelépések; a generikus gyógyszerekkel összefüggésben a szellemi tulajdonjogokról szóló tárgyalások; a Bizottság által az Európai Tanácsnak benyújtott, a tengeren túli beruházási tárgyalásokra vonatkozó megbízatás iránti kérelem; a kultúrával és a kulturális szolgáltatásokkal kapcsolatban tárgyalt kérdések; felmérték-e konkrétan az Indiával való szabadkereskedelmi megállapodás főbb európai iparágakra gyakorolt hatásait; számszerűsítette-e a Bizottság a szabadkereskedelmi megállapodásból származó, az Európai Uniót érintő előrelátható nyereséget és veszteséget; és végül, biztosít-e bennünket a Bizottság arról, hogy a szabadkereskedelmi megállapodás megkötése előtt kellőképpen figyelembe veszi a Parlament e kérdéssel kapcsolatos álláspontját.
A kérdéseket írásban fogalmaztuk meg, amelyek megtalálhatók az általunk benyújtott dokumentumban, és úgy gondolom, hogy elég világosak ahhoz, hogy előrelépést érjünk el az Európai Unió és az egyik legjelentősebb kereskedelmi partnerünk közötti fontos kereskedelmi tárgyalásokról szóló nyilvános információk kérdésében.
Karel De Gucht
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Szeretnék köszönetet mondani Moreira úrnak és a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságnak, hogy lehetőséget biztosítottak számomra, hogy a plenáris ülésen foglalkozzam ezzel a fontos tárgyalással.
Kétség sem férhet hozzá, hogy amennyiben ebben a helyzetben megállapodást kötünk Indiával, annak nem csupán óriási gazdasági, hanem stratégiai jelentősege is lenne. India még csak a fejlődési út elején tart, amelynek eredményeképpen az évszázad egyik legfontosabb gazdasági szereplőjévé válhat. Az Indiával kötendő ambiciózus és kiegyensúlyozott megállapodás más szintre emelné kapcsolatunkat azáltal, hogy stabil, kiszámítható keretet biztosít jövőbeni gazdasági kapcsolatainkra nézve.
Ezért nagyon keményen dolgozunk azon, hogy tető alá hozzuk ezt a megállapodást, és erre reális esélyt is látok. Nyilvánvaló, hogy Indiát a legmagasabb politikai szinten érdekli a lehetőség. A decemberi India-EU csúcstalálkozó azzal zárult, hogy mindkét fél kifejezte határozott elkötelezettségét a tárgyalások minél hamarabbi befejezése mellett.
Számos kérdésben előrelépést tettünk. Szépen haladunk előre a felkínált vámtarifák terén és már a szolgáltatásokkal kapcsolatos ajánlatcserét készítjük elő. Jelenleg a közbeszerzésről folytatunk intenzív tárgyalásokat, és ez az első alkalom, hogy India lényegi közbeszerzési fejezetről tárgyalt, beleértve a különleges szabályokat és a piacra jutással kapcsolatos kötelezettségeket.
Mindazonáltal nem akarom eltitkolni, hogy még vannak előttünk olyan kényes kérdések, amelyek nehéz tárgyalásokat feltételeznek. Amint az általában a tárgyalásoknál lenni szokott, az utolsó lépések a legnehezebbek. Először is ott vannak a vámtarifával kapcsolatos tárgyalások, amelyeken az elmúlt néhány hónapban gyorsan elértünk némi kedvező előrelépést, és bizonyos vagyok abban, hogy India lényegesen jobb ajánlattal fog előállni, de néhány ágazat - különösen az autóipar, valamint a bor- és szeszesital-ágazat továbbra is kemény feladatot fog jelenteni.
A szolgáltatásokról is rendkívül intenzív tárgyalásokat folytatunk, és egyre világosabban kirajzolódnak egy lehetséges csomag körvonalai, de néhány alapvető érdekünk olyan gazdasági ágazatokat érint, ahol csak tervezgetik a jogalkotási reformot vagy az még folyamatban van. Ez főleg a biztosítási, postai, pénzügyi, kiskereskedelmi, jogi és számviteli szolgáltatásokat érinti. Ez nagyon megnehezíti a tárgyalásokat. A fenntartható fejlődést is megemlíthetem, amely természetesen igen fontos számunkra, ugyanakkor nagyon kényes téma India számára. Teljesen tisztában vagyunk az Európai Parlament ezzel kapcsolatos nézeteivel, amelyeket figyelembe is fogunk venni.
Maradjunk azonban realisták! Meg kell vizsgálnunk, hogy végül is mit érhetünk el egy olyan partnerrel, mint India. Olyan megoldást kell találnunk, amely megfelel az elvárásainknak, de India sajátos helyzetét is figyelembe veszi. Tehát igen, lesz egy fejezet a fenntartható fejlődésről, amely a megállapodások lényeges részét fogja képezni, amely elismeri a vonatkozó nemzetközi normákat és együttműködésen fog alapulni, de azzal is tisztában kell lennünk, hogy a fenntartható fejlődésről szóló fejezet - amely lehetővé tenné a társadalmi vagy környezeti kérdésekhez kapcsolódó kereskedelmi korlátozások alkalmazását - nem lesz elfogadható India számára. Azzal a modellel se lenne összhangban, amelyet kereskedelmi megállapodásainkban általánosságban támogatunk. E területen nem szankciókra, hanem együttműködésre törekszünk.
A tárgyalások során szintén érzékeny kérdésnek bizonyult, illetve némi aggodalomra adott okot a gyógyszerekhez való hozzáférés, valamint e szabadkereskedelmi megállapodás által a fejlődő világban a gyógyszerekhez való hozzáférésre esetlegesen gyakorolt hatás. Hadd nyugtassam meg azonban önöket e döntő fontosságú részletek felől. Teljesen tisztában vagyunk azzal, hogy India milyen különleges szerepet játszik abban, hogy a fejlődő világban hozzájussanak a megfizethető gyógyszerekhez. Ezért ez a szabadkereskedelmi megállapodás - legyen szó akár a szellemi tulajdonjogokról, akár a beruházásokról szóló vagy más fejezetről - nem fogja többek között a kötelező engedélyek révén sem csorbítani India kapacitásait a generikus gyógyszerek fejlesztése, gyártása, illetve exportálása tekintetében. E célból pontosan mi javasoltunk nagyon egyértelmű nyelvezetet, ugyanakkor szem előtt kell tartani, hogy a szellemi tulajdonjogok szilárd keretében rejlő lehetőséget, amely nyilvánvalóan ösztönözheti az innovációt és a kutatást, többek között az új gyógyszerek fejlesztését. Következésképpen a szellemi tulajdonjogokról szóló fejezetről Indiával való megegyezés továbbra is fontos célkitűzés számunkra e tárgyalás során.
Hadd fogalmazzak nagyon világosan a gyógyszerkészítményekre vonatkozó adatvédelem és adatkizárólagosság tekintetében is. A megállapodás révén azt fogjuk kérni, hogy ha India az adatkizárólagosság rendszerének bevezetése mellett dönt, azt megkülönböztetéstől mentesen alkalmazzák oly módon, hogy az európai gyártók is élvezhessék az abból fakadó előnyöket, és természetesen továbbra is úgy gondoljuk, hogy a gyógyszerekhez való hozzáférés és a tesztadatok védelme konstruktív módon egyidejűleg megvalósulhat. Az összes érintettel való további párbeszéd bizonyára elő fogja segíteni az üggyel kapcsolatos közös megközelítés kialakulását.
Ezenkívül a szellemi tulajdonjogokról szóló fejezetben a földrajzi jelzések is az EU fő érdeklődési körébe tartoznak. E tárgyalás során fontos, hogy olyan politikai eredményt érjünk el, amely lehetővé teszi a jelentős uniós földrajzi jelzések hatékony védelmét. Eddig nehéznek bizonyultak a tárgyalások. Mindazonáltal a Bizottság továbbra is kielégítő eredményre törekszik.
Végül, ahogy azt önök is tudják, a Bizottság kiegészítő tárgyalási iránymutatást terjesztett a Tanács elé a befektetések védelmével kapcsolatos tárgyalásokhoz is. A megfelelő titoktartási kötelezettségekre is figyelemmel a Parlament is megkapta ezt a tárgyalási iránymutatást. A Tanács jelenleg vizsgálja ezt az iránymutatást, és kíváncsian várjuk a Parlament véleményét. Az, hogy mikor és hogyan folytatható tárgyalás erről a fejezetről, végül is attól függ, hogy a Tanácsnak mikor sikerül megállapodásra jutnia erről a kiegészítő tárgyalási iránymutatásról.
Zárásképpen hadd ismételjem meg újólag, hogy ez a tárgyalás rendkívül fontos, és szerintem egy olyan lehetőség, amelyet nem szalaszthatunk el. Természetesen nem köthetünk megállapodást bármilyen áron, csak akkor, ha az előttünk lévő tartalom megfelelő. Ha hiányzik a lényeg, egyszerűen nemet kell mondanunk. Indiának nehezére esik teljesítenie bizonyos kéréseinket, például autóink, boraink és szeszes italaink piacra jutását vagy egyes szolgáltatási ágazatok megnyitását illetően. Várakozással tekintek az elé, hogy egyre intenzívebb eszmecserét folytassunk az Európai Parlamenttel, ahogy remélhetőleg a végső szakaszba érkezünk.
Úgy gondolom, hogy a most következő vita hasznos lehetőséget kínál arra, hogy a tisztelt Ház kifejtse nézeteit e tárgyalásokkal kapcsolatban. Ezeket a nézeteket lehetőség szerint tekintetbe vesszük, nem hagyva figyelmen kívül e konkrét tárgyalás tényeit és sajátosságait. Ebben a vonatkozásban várjuk azt a véleményem szerint rendkívül időszerű állásfoglalást, amelyet az Indiával való szabadkereskedelmi megállapodás kapcsán terveznek elfogadni.
Daniel Caspary
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Szeretném kijelenteni, hogy India esetében határozottan egyetértek a biztos úrral abban, hogy kedvező számunkra, ha ezzel az országgal kereskedelmi megállapodással kapcsolatos tárgyalásokat folytatunk. Már a stratégiai indokok - ön említett néhányat ezek közül - is önmagukért beszélnek. Különösen az, hogy sajnálatos módon semmilyen előrehaladást nem érünk el a WTO keretében, még inkább amellett szól, hogy megkössük ezt a szabadkereskedelmi megállapodást Indiával.
Engem azonban még mindig az a kérdés aggaszt, hogy vállalkozásaink számára vajon tényleg biztosíthatjuk-e, hogy bejussanak az indiai piacra. A szabadkereskedelmi megállapodás végül is valóban a mai világnak, valamint a gazdasági hatalom Európa és India közötti jelenlegi megoszlásnak felel meg, vagy az még tíz-tizenöt év múlva is megfelelő lesz?
Ebből a szempontból egyre jobban aggaszt a kizárások kérdése. Teljesen megértem, hogy a tárgyalások során India jelenleg miért is kér bizonyos kizárásokat néhány ágazatban. Pillanatnyilag egy olyan fejlettségi szinten lévő országnak, mint India, kizárásokra van szüksége. Ez feltétlenül olyasmi, amit mi Európában nagyon jól megérthetünk.
Ugyanakkor világosan szeretném látni, hogy mindezen kizárások egy konkrét napon lejárnak. Azt szeretném, hogy ezekre a kizárásokra vonatkozóan egyértelmű határidőt, illetve határozott viszonyítási szempontokat szabjanak meg, bármennyire is strukturáltak - esetleg a Bizottság megvizsgálhatná, milyen javaslatokat szándékozik előterjeszteni India követeléseinek teljesítése érdekében. Ezért nagyon egyértelmű időkorlátokat szeretnék minden kizárás tekintetében, vagy határidők, vagy viszonyítási szempontok formájában. Ez a legkevesebb, amivel a vállalkozásainknak, és ilyen formán a munkavállalóinknak tartozunk.
Nagyon megköszönném, ha el tudná mondani nekünk, hogy a tárgyalások során mennyire tartják szem előtt az ilyen kizárásokat és a rájuk vonatkozó lehetséges időkorlátokat.
A másik fontos téma, amelyről ön is említést tett, és amellyel kapcsolatban egyetértésemet szeretném kifejezni, a szellemi tulajdon kérdése. Feltétlenül olyan eredményt kell elérnünk, amely gazdálkodóink és más érintett felek javára szolgál, különösen a földrajzi jelzések terén. Ami a gyógyszereket illeti, gyártóinknak is segítenünk kell, de úgy gondolom, abban mindnyájan egyetértünk, hogy ez nem történhet azok rovására, akik az olcsó gyógyszerekhez való hozzájutástól függnek.
Harlem Désir
Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Az EU és India közötti szabadkereskedelmi megállapodással kapcsolatos tárgyalások ambiciózusak, sok gazdasági ágazatot érintenek, ugyanakkor aggodalomra is okot adnak Európában és Indiában, ahogy azt az indiai parlament két házának kereskedelmi bizottsága és az Európai Parlamentnek az Indiával való kapcsolatokért felelős küldöttsége között a múlt hónapban létrejött találkozón tapasztalhattam.
India fellendülőben van; stratégiai partner, ahogy arra ön is emlékeztetett bennünket. Mindenki tisztában van a közöttünk lévő kereskedelem fejlesztésének fontosságával. Nem a semmiből kell kiindulnunk, mivel az Unió már most is India legfontosabb kereskedelmi partnere, a legjelentősebb befektető Indiában, valamint az indiai befektetők fő célpontja, továbbá India az általános preferenciarendszer legnagyobb kedvezményezettje.
Ezért oda kell majd figyelnünk minden olyan új hatásra, amit az új és átfogóbb kereskedelmi megállapodás gyakorolhat az indiai gazdaság érzékeny ágazataira. A mezőgazdaságra gondolok például - indiai kollégáink beszéltek erről - és az azon ágazatokra vonatkozó következményekre, amelyek különösen ki vannak téve az európai feltörekvő országokból származó versenynek, továbbá az autóiparra gondolok. Egy ilyen megállapodásnak társadalmaink és a foglalkoztatás fejlődését kell szolgálnia, és nem korlátlan liberalizációt kell előidéznie, aminek végzetes hatásai lennének.
Képviselőcsoportom éppen ezért számos részletet szeretne kihangsúlyozni a tárgyalások során, amelyeknek egy olyan megállapodással kell lezárulniuk, amely elősegíti a fenntartható fejlődéssel és a szegénység felszámolásával kapcsolatos célkitűzések megvalósítását, amelyet világos és ellenőrizhető kötelezettségvállalásoknak kell kísérniük, természetesen együttműködés alapján, és amelynek aztán komoly társadalmi és környezetvédelmi kötelezettségvállalásokkal kell összekapcsolódnia.
Néhány részletet külön is ki szeretnék emelni. Először is, ami a mezőgazdaságot illeti - amit már korábban említettem -, felszólítjuk a Bizottságot annak biztosítására, hogy a megállapodás egyetlen - akár a mezőgazdasági kereskedelem liberalizációjára, akár a szellemi tulajdonjogokra vonatkozó - rendelkezése se fenyegesse az indiai kisüzemi gazdálkodást. A vetőmagra vonatkozó rendelkezésekre gondolok például.
Másodszor, ami a generikus gyógyszereket illeti, a fejlődő világban India a legnagyobb generikusgyógyszer-gyártó. Felszólítjuk a Bizottságot, hogy a továbbiakban ne követelje meg az adatkizárólagosságot, mivel az összes nem kormányzati szervezet azt állítja, hogy ez kárt okozhat az említett gyógyszerek forgalmazására nézve.
Harmadszor, a szolgáltatások terén mindenekelőtt azt szorgalmazzuk, hogy a közszolgáltatásokat hagyják ki a liberalizáció alá tartozó ágazatokból, a IV. rész tekintetében pedig az egyenlő bánásmód biztosítására, azaz a szociális dömping valamennyi formájának elutasítására szólítunk fel.
Végezetül - köszönöm, elnök úr - úgy gondoljuk, hogy a fenntartható fejlődésről szóló fejezetnek kötelező kötelezettségvállalásokat kell tartalmaznia a szociális és környezeti normák, különösen az ILO szociális normáinak tiszteletben tartása tekintetében.
Niccolò Rinaldi
Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Ezek a tárgyalások kicsit hasonlítanak a négykarú Siva istennőre, mert ekkora erőfeszítésre van szükség, hogy tető alá hozzunk egy ilyen összetett megállapodást.
A Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport álláspontját fogom ismertetni. Elsőként vegyük a gyógyszerekhez való hozzáférés kérdését. Üdvözlöm ugyan a biztos úr kijelentését, de megerősítem, hogy ellenzek minden olyan kísérletet, amely protekcionista intézkedések bevezetésére irányul egy olyan ágazatban, ahol korábban Európa éppenséggel akadályozta az olcsó gyógyszerekhez való hozzáférést. Ha a hamisítás kérdését protekcionista célok érdekében használjuk fel, nos, ennél mélyebbre már nem is süllyedhetünk. A megállapodásnak inkább az lenne a feladata, hogy az indiai és az európai gyógyszeripar számára biztosítsa az együttműködés lehetőségét.
A második az ipari ágazatok kérdése. Arra kérjük Indiát, hogy az olyan érzékeny ágazatokat, mint például az autóipar és a szeszesital-ágazat, is vegye bele a megállapodásba, amelyekben exportunkat jelenleg magas adókkal sújtják.
A harmadik a mezőgazdaság. Ami bennünket illet, kinyilvánítjuk, hogy hajlandóak vagyunk megvitatni a mezőgazdasági termékek kérdését és megnyitni a piacunkat, de csak néhány feltétel kikötése mellett: nyilvánvalóan nemet kell mondanunk a géntechnológiával módosított szervezetekre, és minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk a földrajzi jelzések védelme érdekében. Ami ez utóbbit illeti, emlékeztetném önöket arra, hogy a földrajzi jelzések jelenleg nem csupán kereskedelempolitikai kérdésnek számítanak, hanem Európa identitásának is részét képezik. Ezért reméljük, hogy óriási erőfeszítéseket fogunk tenni annak érdekében, hogy az indiai bürokratikus rendszerben egyszerűsödjön a nyilvántartásba vételi eljárás, amely pillanatnyilag nagyon nagy terhet jelent, talán még az európai rendszernél is nehézkesebb, és ez mindent elmond a helyzetről.
Ami a közbeszerzéseket illeti, gratulálok a Bizottságnak, ha India valóban késznek mutatkozik arra, hogy első alkalommal bevonja a közbeszerzéseket egy nemzetközi megállapodásba. Az indiai vasút - csak példaként említem, hogy 17 000 szerelvény 18 millió utast szállít minden egyes nap, és a következő 10 évben további 25 000 km pálya megépítését tervezik - egy a számos piac közül, amely esetleg megnyílhat a szabadkereskedelmi megállapodás következtében.
Ha jól haladnak a tárgyalások, mindkét fél nyertes lesz: elősegítjük a fenntartható fejlődést, fokozatosan felszámoljuk a gyerekmunkát és a szociális biztonság sokkal haladóbb formáját támogatjuk. Úgy gondolom, hogy értelmetlen és hátrányos lenne, ha elleneznénk a megállapodást, ezért felkérem a parlamenti képviselőcsoportokat, hogy ne utasítsanak el eleve egy kompromisszumos szöveget.
Robert Sturdy
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! A biztos úr már elmondta, hogy ő egyetért ezzel az állásfoglalással, amely ismételten felsorolja mindazon dolgokat, amelyeket az EU és India közötti szabadkereskedelmi megállapodás előmozdíthat: a befektetéseket, a vámok és a nem vámjellegű akadályok eltörlését stb.
Egy ambiciózus szabadkereskedelmi megállapodás megkötésével a kétoldalú kereskedelem 2015-re várhatóan 160 milliárd euróval fog növekedni, a kulcsfontosságú ágazatokban a kétoldalú közvetlen külföldi befektetések pedig mintegy 30%-kal is nőhetnek.
Meg vagyok róla győződve, hogy a biztos úr egyet fog érteni abban, hogy pontosan az ilyen számok fogják ösztönözni a gazdaságot és a munkahelyteremtést, nem csupán szerte az Egyesült Királyságban, hanem Indiában is.
A sussexi, Regionális Integrációkat Elemző Központ az EU és India között megkötendő szabadkereskedelmi megállapodásban rejlő lehetőségekről szóló legelső elemzésében azt a következtetést vonta le, hogy minden előny attól függ, hogy a szöveg mennyiben tér ki és foglalkozik a biztos úr által konkrétan említett kulcsfontosságú területekkel, például a kormányzati beszerzésekkel, a szolgáltatásokkal, a kereskedelmi könnyítéssel kapcsolatos beruházásokkal stb.
Az elemzés azt állítja, hogy ha a megállapodás főként csak a felszínes integrációra, konkrétan a vámok csökkentésére szorítkozik, nagy a valószínűsége, hogy a kereskedelem eltérítése mindkét fél esetében nagyobb lesz, mint a kereskedelemteremtés.
A biztos úr említést tett a fenntartható fejlődésről, és ez nagyon helyénvaló. Azt mondanám önöknek, hogy nagyon is óvatosnak kell lennünk. A határvonalakat meghúztuk, kőbe véstük őket, és remélem, hogy nem fogunk túl messzire menni az engedmények irányában.
A határvonalak tekintetében egyetértek Caspary úrral is. Nagyon jó volt a felvetése ebben az ügyben.
Itt meg kell említenem azt is, hogy a WTO dohai fejlesztési fordulója milyen hatást gyakorol az EU és India közötti szabadkereskedelmi megállapodásra. A Genfből származó aktuális jelzések eddig nem voltak pozitívak, a biztos úr pedig nemrég beismerte, hogy abszolút kétséges a tárgyalások sikere. Most jött el talán az idő, ahogy mondta, hogy előálljunk egy B-tervvel - gyorsan hozzátenném, hogy a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság már régóta ezt várta. Milyen hatása lesz ennek az EU és India közötti szabadkereskedelmi megállapodásra?
Franziska Keller
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Fogalmazzunk világosan: a szabadkereskedelmi megállapodással kapcsolatos tárgyalásokon nem egyenrangú felek vesznek részt. India egy főre jutó GDP-je az Európai Unióénak körülbelül 6%-a. Bár India ambiciózus ország, de mégis egy fejlődő ország, ahol rengeteg a szegény és éhező ember. Erről nem feledkezhetünk meg.
A fejlődés tekintetében köt bennünket a Lisszaboni Szerződésben foglalt politikai koherencia elve, ami arra vonatkozik, hogy egyetlen politikánk sem hátráltathatja a fejlődést. Ez a szabadkereskedelmi megállapodás viszont árt a mezőgazdaságnak, a kiskereskedelemnek, az indiai vállalatoknak stb. A példákról már esett szó. Ezen túlmenően a vitarendezésre vonatkozó rendelkezések révén India és az EU, valamint az EU tagállamai politikai mozgásterét például új környezetvédelmi jogszabályok bevezetésére korlátozzuk.
Ez a mechanizmus vezetett oda, hogy multinacionális vállalatok országokat perelnek be az egészségügyi és környezetvédelmi politikájuk miatt - és ez az önök kormányait is érinteni fogja.
A generikus gyógyszerekkel kapcsolatban azt látom, hogy a kérdés nem került még ki a veszélyzónából. Az adatkizárólagosságra mindenáron való törekvés problémát jelent, függetlenül attól, hogy ez milyen módon történik.
A Parlamentnek azt az egyértelmű üzenetet kell küldenie a Bizottság felé, hogy egy kereskedelmi megállapodásnak tisztességesnek kell lennie és nem csökkentheti a politikai mozgásteret.
Sajnálatos módon azonban az EPP, az ALDE és az ECR képviselőcsoportok a saját parlamenti képviselői hatalmukat korlátozzák. A Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságban következetesen arra kérték a Bizottságot, hogy ne térjen ki a befektetésekről szóló fejezetre mindaddig, amíg a Parlament nem nyilvánít véleményt abban a tekintetben, hogy szerinte milyen is legyen a befektetési politika, de az állásfoglalásban most felkérik a Bizottságot, hogy anélkül tegyen lépéseket, hogy megvárná a Parlament véleményét. Hogy is van ez akkor?
Nagyon remélem, hogy néhány kollégám újból át tudja olvasni a szöveget, mielőtt szerdán egyszerűen csak egyetértene vele. Remélem, hogy világos üzenetet tudunk majd küldeni a Bizottság felé, és ezáltal képesek leszünk befolyásolni a tárgyalásokat, nagyon is egyértelművé téve, hogy az Európai Parlament élni kíván hatáskörével.
Helmut Scholz
Elnök úr, biztos úr! Az eddig a Parlament elé terjesztett állásfoglalásra irányuló indítványok mindegyik képviselőcsoport számára világossá teszik, hogy a Parlament úgy érzi - miként ezt eddig is hangsúlyoztuk -, hogy a tárgyalások konkrét helyzetéről nem kapott kellő tájékoztatást. Hálás vagyok ezért, hogy a mai napon részletesebb információkat kaptunk. Különösen a Ház baloldali feléről feltett kérdések foglalkoznak közvetlenül az európai emberek, de az indiaiak aggályaival is, ezen aggályok a saját szociális és gazdasági helyzetüket érintik, valamint az európai és indiai munkavállalók és munkát keresők kilátásait - beleértve az EU tagállamaiban munkát keresőket is.
Tudjuk jól, hogy az ördög a részletekben lakozik, tudni szeretnénk tehát a következőt, biztos úr: mi lesz a tárgyalások konkrét témája, amikor szóba kerül a nyilvános ajánlattételi felhívás a szolgáltatási ágazatban, vagy ha szóba kerül a munkaerő migrációja? A szellemi tulajdonhoz fűződő jogokkal kapcsolatban milyen szöveget terjesztettek elő? Mi a helyzet a környezetvédelemmel és a mezőgazdasággal? A konkrét szövegeket áttanulmányozva azt akarjuk megvizsgálni, hogy vajon veszélybe kerül-e India azon szerepe, hogy a világ szegényeinek gyógyszertárául szolgál, és hogy a megállapodás akadályozná-e a malária elleni olcsóbb gyógyszerek és az AIDS kezelésére szolgáló gyógyszerek gyártását, anélkül, hogy figyelmen kívül hagynánk a saját gyógyszeripari vállalataink által a kutatás területén végrehajtott jelentős befektetéseket. Meg akarjuk vizsgálni azt is, hogy a jövőben vajon kötelezik-e az európai helyi hatóságokat, a kórházakat vagy a minisztériumokat arra, hogy olyan ajánlattételi felhívásokat tegyenek közzé, amelyekbe indiai cégek is bevonhatók? Tudni szeretnénk, hogy vajon a megállapodás szabályozni fogja-e az indiai nővérek vagy idősápolók esetében az Európai Unió tagállamaiba történő belépés feltételeit, beleértve a tartózkodás időtartamát és a képesítések elismerését. Tudni akarjuk, hogy a megállapodás szövege vajon kockázatot jelent-e az indiai kisüzemi gazdálkodók vagy a halászok számára, és hogy fenyegeti-e az európai acélipari munkásokat az elbocsátás veszélye, mert a megállapodás jóvoltából a jövőben szabadon fektethetik be az indiai tőkét az uniós társaságok felvásárlásába.
Csanád Szegedi
(HU) Tisztelt elnök úr, tisztelt képviselőtársaim! Igaza lett azoknak a politikai elemzőknek, politikusoknak - többek között Henry Kissingernek -, akik megjósolták több évtizeddel ezelőtt, hogy az új világrendben az Amerikai Egyesült Államok, az Európai Unió, Oroszország és Kína mellett India vezető szerepet fog betölteni. Ehhez természetesen gratulálunk India népének, India népeinek, viszont nem szabad elfeledkeznünk azokról a jogsértésekről, többek között gyermekmunkáról, amik ide vezettek, ehhez a fejlődéshez, és az Európai Uniónak egyértelmű üzenetet kell küldeni Indiának, hogy a jövőben az emberi jogsértéseket és a gyermekmunkát nem lehet folytatni. Ez nem fér bele abba az eszmeiségbe, amit az Európai Unió képvisel.
A szabadkereskedelmi megállapodásban nem látjuk annak a biztosítását, hogy az európai gazdaság, az európai termelés kellő függetlenséget élvezne. Tehát mi azt javasoljuk, hogy a szabadkereskedelmi egyezménybe tegyünk bele olyan biztosítékokat, amik garantálják az európai családi vállalkozóknak, kisgazdáknak, termelőknek azt a függetlenségét, amelynek útján Európa kilábalhat abból a gazdasági válságból, amiben jelenleg vagyunk.
Paweł Zalewski
(PL) Elnök úr! Helyénvaló dolog, hogy amikor a Kereskedelmi Világszervezeten belül gondot okoz a kereskedelemliberalizáció kiterjesztése, az Európai Unió szabadkereskedelmi megállapodásokat köt olyan fontos globális partnerekkel, mint például India. Sok a közös pont India és az EU között - India a világ legnagyobb demokráciája, olyan ország, amely stabilizáló tényező a nemzetközi színtéren, és szövetségesünk a nemzetközi terrorizmus elleni küzdelemben. A kereskedelmi kapcsolatok óriási szerepet játszanak a mai világban. Ha helyes mederbe tereljük a kereskedelmi kapcsolatokat, ez gazdasági növekedést és fejlődést hozna India számára, és fokozná a nemzetközi stabilitást. Mindez a mi érdekeinket is szolgálja.
Helyénvaló, ha azt is elvárjuk a Bizottságtól, hogy tűzze napirendre a külföldi befektetések rendkívüli jelentőségű kérdését, és hogy foglalja bele a megállapodásba a külföldi befektetések ösztönzését és védelmét. Már készült a témában egy európai parlamenti dokumentum, amely azzal foglalkozik, hogy a Parlament mit vár el a külföldi befektetések kölcsönös védelméről szóló jövőbeni tárgyalásoktól. Holnap egy olyan jelentős rendeletről fogunk szavazni, amely lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy további intézkedést tegyen. Nagyon fontos, hogy növekedjen ez az ágazat, és ebből előnyök származzanak mind az európai, mind pedig az indiai befektetők számára.
George Sabin Cutaş
(RO) Elnök úr! Amennyiben a tárgyalások mindkét fél számára kielégítő módon zárulnak le, akkor az Indiával kötött szabadkereskedelmi megállapodás lesz a legjelentősebb ilyen jellegű megállapodás. Az Európai Unió India legnagyobb kereskedelmi partnere, és az általános preferenciarendszer az Európai Unió által alkalmazott egyik olyan eszköz, amely ösztönzi az ország gazdasági fejlődését.
Bár India feltörekvő gazdasággal rendelkezik, továbbra is vannak társadalmi egyenlőtlenségek. Több mint 200 millióan élnek napi 2 dollárnál alacsonyabb összegből. Az emberi, szociális és környezetvédelmi jogok helyzetén javítani szándékozó politikai akaratnak is támogatnia kell az India által az erős gazdaság felépítésére irányuló erőfeszítéseit. Éppen ezért a tárgyalások folyamán az Európai Bizottságnak arra kell törekednie, hogy az említett területekre vonatkozó, jogilag kötelező záradékok kerüljenek be a megállapodásba. India nem csak a gazdaság, hanem a demokrácia területén is példát mutathat a többi fejlődő ország számára.
Bill Newton Dunn
Elnök úr! Tagja voltam annak az európai parlamenti küldöttségnek, amely a múlt hónapban Indiában járt. Kevesen voltunk a csoportban, de felettébb érdekes, és nagyon hasznos utazás volt.
Konkrétan a szerdán szavazásra kerülő indítvány 29. bekezdéséről szeretnék szólni. Ebben az áll, hogy a Parlament "örömmel veszi tudomásul az indiai kormány gyermekmunka felszámolása érdekében tett erőfeszítéseit”. Feltételezem, hogy az ezt megfogalmazó személy a vélhetően gyermekmunka igénybevételével gyártott, Európába behozott termékek ellen intéz támadást, de az indítvány nem erről beszél. A szöveg kiemeli az indiai élet egy mai napig létező, sajnálatos oldalát. Küldöttségünk tavaly meglátogatott egy, az EU által a gyerekmunka felszámolása érdekében finanszírozott dél-indiai projektet. Abból, amit ott láttunk, az derült ki, hogy a gyerekek azért dolgoztak a földeken - nem gyártottak ők semmit -, hogy a szüleik által felhalmozott adósságot ki tudják fizetni. Egy életre erre lettek ítélve, és kimaradnak az oktatásból.
Az állásfoglalásra irányuló indítványban használt megfogalmazás esetlegesen sértő lehet az indiaiak számára. Ők természetesen fel akarják számolni a gyerekmunkát. Vagy töröljük a szövegből a 29. bekezdést, vagy módosítsuk úgy, hogy aggasztóak a számunkra azok a termékek, amelyek gyerekmunka alkalmazásával készülhettek. Számomra felsőbbrendűséget sejtet, ha Európa azt mondja, hogy "Mi már leszámoltunk a gyerekmunkával, de ti, indiaiak még mindig nem”. Egy nagyon fontos kereskedelmi partnerrel nem ilyen jellegű kapcsolatot kell ápolni.
Peter van Dalen
(NL) Elnök úr! Úgy gondolom, hogy az Indiával kötendő szabadkereskedelmi megállapodással kapcsolatban kétféle felfogás létezik.
Az egyik nézet szerint most van egy olyan megállapodásunk, amely a világ leginkább átfogó megállapodása. Fenn kell tehát tartanunk; ez önmagában is fontos, és ha kereskedünk Indiával, majd előkerül számos, úgynevezett nem kereskedelmi aggály, mint például a kisebbségi jogok, a gyerekmunka és a kasztrendszerből eredő megkülönböztetés. Ezt a nézetet úgy nevezem, hogy "a helyzet a kereskedő szemszögéből”. Ez a gondolkodásmód hatja át az előttünk lévő állásfoglalást.
A másik gondolkodásmód, elnök úr, tulajdonképpen megköveteli, hogy elsőként a nem kereskedelmi aggályokat oszlassuk el, és csak ezután kössünk megállapodást. Ezt a nézetet úgy nevezem, hogy "a helyzet a prédikátor szemszögéből”. Tudjuk, hogy az utóbbi megközelítés alkalmazása esetén India semmiképpen nem akar majd megállapodni velünk.
Szeretném emlékeztetni a tisztelt Házat, hogy 2009 márciusában elfogadtunk egy állásfoglalást, amely számba vette mind a kereskedelmi, mind pedig a nem kereskedelmi aggályokat. Véleményem szerint az előttünk lévő állásfoglalás visszalépést jelent. Tartalmaz ugyan egy fenntartható fejlődésre vonatkozó záradékot, de elég erőtlen formában. A dalitok helyzetéről szinte egyáltalán nem esik szó. A jelenlegi szöveg alapján a természet és a környezet számít a legnagyobb vesztesnek. Ezért nem tudom jóváhagyni az állásfoglalás szövegét. A tárgyalásainkat a 2009-es állásfoglalás szellemében kell folytatni. A kereskedőnek és a prédikátornak továbbra is együtt kell működnie, és itt a biztos urat idézem: "csakis így lehet kiegyensúlyozott megállapodást kötni”.
Georgios Papastamkos
(EL) Elnök úr! Nagyon is helyénvaló, hogy az EU jelenlegi külkereskedelmi politikájában központi célkitűzés az, hogy ambiciózus és kölcsönösen előnyös megállapodást kössünk Indiával. Ha a tárgyalásokat gyorsan akarnánk lezárni, fokozni kellene a konzultációt az olyan kulcsfontosságú területeken, mint például a szolgáltatások, a nem vámjellegű akadályok, a közbeszerzések és a földrajzi jelzések kérdése.
Ami az árukereskedelmet illeti, kiemelném azt a tényt, hogy India - átlagát tekintve - magas vámokat vet ki mind az ipari, mind pedig a mezőgazdasági termékekre. A szolgáltatási ágazat hozzáférhetőségét illetően sajnos úgy tűnik, hogy jelenleg ebben nem tapasztalható egyértelmű elkötelezettség India részéről. Az Uniónak a leghatározottabban ragaszkodnia kell ahhoz a követeléséhez, hogy minden földrajzi jelzés fokozott védelmet élvezzen egy olyan fontos piacon, mint amilyen India. Továbbá India a dohai fordulón a földrajzi jelzésekkel kapcsolatos többoldalú tárgyalások keretén belül az Unió szövetségese is. Meg kell jegyezni, hogy India egyértelmű jogi kerettel rendelkezik, különösen, ami a földrajzi jelzések nyilvántartásba vételi eljárását és védjegyek melletti feltüntetését illeti.
Végezetül azt szeretném mondani, hogy az Uniónak rugalmasságot kell tanúsítania India azon kérését illetően, hogy védelmet élvezzenek az indiai nem mezőgazdasági földrajzi jelzések, hogy cserébe India is védelmet nyújtson az európai földrajzi jelzések számára.
Bernd Lange
(DE) Elnök asszony, biztos úr! A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése után én tényleg azt gondolom, hogy fontos lenne, hogy közösen döntsünk a tárgyalások struktúrájáról, mert a Szerződés a kereskedelmi kapcsolatok tekintetében új szerepet ruház a Parlamentre. Ha ismét fontolóra vesszük azt a tényt, hogy India egyértelműen a jövő egyik piacának számít, akkor ennek a Parlament által elfogadott egyértelmű álláspontban is meg kell jelennie: véleményünk szerint - a munkahelyekkel összefüggésben - kulcsfontosságú kérdésnek számít az Európai Unió ipari fejlődése. Világossá kell tennünk ezért, hogy a kereskedelmi megállapodásokban az európai ipari munkahelyek érdekét elsődleges szempontként kell kezelni.
Ezen okból, bár a megállapodásnak aszimmetrikusnak kell lennie, végül is a vámok mértékét nullára kell levinni. Elfogadhatatlan a számunkra, hogy a 100%-os vámmal terhelt gép- és autóipari ágazatban a tárgyalások végén esetleg egy 50%-os szintben állapodjunk meg. Amíg nem érjük el a nulla vámot, addig ez a körülmény az Európán kívüli befektetéseket fogja ösztönözni.
Következésképpen, biztos úr, világosan meg kell határoznunk a kiemelten fontos területeket, mégpedig az iparon belül. A szociális normák területén is meg kell megvalósítani az egyenlő esélyeket, mert erre is szükség van ahhoz, hogy a munkavállalói jogok tekintetében egyértelmű kötelezettségeket tudjunk szabni India számára.
Cristian Silviu Buşoi
(RO) Elnök asszony! India egy irigylésre méltó gazdasági növekedéssel rendelkező virágzó ország és az egyik legnagyobb kereskedelmi partnerünk. Az Indiával kötendő szabadkereskedelmi megállapodás rendkívül fontos a kereskedelmi kapcsolatok jövője szempontjából. Ezért szorgalmazom én is, hogy a lehető leghamarabb kössük meg ezt a megállapodást.
Az egyik fontos szempont a szolgáltatások liberalizációjához kapcsolódik, különösen a 3. és 4. rész tekintetében. India és az Európai Unió gazdasági növekedésében is kiemelten fontos szerepet játszanak a szolgáltatások, ezt pedig a szabadkereskedelmi megállapodásnak is tükröznie kell. Ami a 4. részt illeti, meg kell oldani a szakmai képesítések elismerésével kapcsolatos problémákat, mindazonáltal meglehetősen nehéz kérdésről van itt szó, mert a szakmai képesítések kölcsönös elismerése terén még az Európai Unió tagállamai között is akadnak gondok. Szeretném felkérni a Bizottságot, hogy adjon tájékoztatást arról, hogy milyen szakaszban tartanak most az ezzel kapcsolatos tárgyalások.
A másik szempont a közbeszerzések piacának kölcsönös hozzáférhetőségével van összefüggésben. Ha az európai társaságoknak lehetőségük lesz bekerülni az indiai közbeszerzési piacokra, akkor ez hozzájárulhat társaságaink fejlődéséhez. Arra az intézkedésre is szükség van India részéről, amely a közbeszerzések területén olyan áttekinthető és egyértelmű szabályozást alakít ki és vezet be, amely lehetővé teszi az európai társaságok számára is, hogy hozzáférjenek e piaci lehetőségekhez.
Sajjad Karim
Elnök asszony! Még 2007-ben, a tárgyalások kezdetekor én voltam a téma parlamenti előadója, és egyfolytában azt hangsúlyoztam, hogy amennyire csak lehetséges, arra kell törekednünk, hogy egy ambiciózus, széles körű és átfogó szabadkereskedelmi megállapodást próbáljunk kötni, és nagy örömmel látom, hogy egy olyan tervet követtünk, amely pont ezt tűzte ki célul.
Elég egyértelmű ez a számomra, amikor az Indiai Kereskedelmi Kamarák Szövetsége most azt mondja, hogy a 2009-es 69 milliárd eurós szintről a kétoldalú kereskedelem 2015-ben valószínűleg eléri a 160 milliárdot.
Az is ösztönző tényező, hogy India elkötelezte magát egy sor probléma, különösen például a nem vámjellegű akadályok kérdésének a megoldása mellett. Nagy bátorítást jelent azt látni, ahogyan a jelenlegi indiai kormány szembenéz a korrupcióval kapcsolatos problémákkal, és egészen odáig is elmegy, hogy letartóztatja a Nemzetközösségi Játékok igazgatóját, illetve hogy foglalkoznak a nem vámjellegű akadályokkal is.
Azt is üdvözlendőnek tartom, biztos úr, hogy ön 2010. december 13-án Anand Sharma indiai kereskedelmi miniszterrel közösen nyilatkozatot adott ki, amelyben egyhangúlag kijelentették, hogy a megállapodás nem fog tartalmazni semmi olyat, ami megakadályozná, hogy a legszegényebbek is hozzáférhessenek az életmentő gyógyszerekhez. Azt remélem, hogy ez a lépés bizalmat fog ébreszteni a kollégáinkban, itt a tisztelt Házban, abban a tekintetben, hogy a megfelelő módon állunk hozzá a tárgyalásokhoz.
Egyetlen kérdés van csak hátra, amely mindig is vízválasztónak számított, ez pedig a közbeszerzések ügye. Biztos úr, minden esetben, amikor ez után érdeklődöm, azt az információt kapom, hogy létezik egy részletes tárgyalási terv, de erről mind a mai napig semmi konkrétat nem tudunk. Esetleg ön most tudna erre vonatkozó részletekkel szolgálni? Végezetül, veszem magamnak a bátorságot, hogy megkérdezzem öntől, hogy még a nyár vége előtt meg tudjuk-e kötni a szabadkereskedelmi megállapodást.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Elnök asszony! A többi képviselőtársammal ellentétben nekem úgy tűnik, hogy ebben a pillanatban ez a megállapodás nagyon előnyös lesz mind India, mind pedig az Európai Unió számára. Változóban van a világrend. Egyes szuperhatalmak gyengülnek, míg mások, mint például India, erősebbekké válnak. Ezért van nekünk, az Európai Uniónak szükségünk egy ilyen partnerre, egy demokratikus partnerre, mert nem demokratikus partnerekkel is ápolunk különféle kapcsolatokat. A jelenleg a tárgyalási szakaszban tartó megállapodás az áruk, a szolgáltatások cseréjét és a befektetéseket érinti, de kényes szociális és környezetvédelmi kérdésekre való utalások is helyet kapnak benne.
Nagy örömömre szolgált, hogy a biztos úr a generikus gyógyszerekkel kapcsolatban megemlítette, hogy a betegeket semmilyen káros hatás nem veszélyezteti. Sokszor jártam már Indiában és más fejlődő országokban, és azt hallottuk ottani AIDS-es betegektől, hogy milyen fontos számukra az olcsó gyógyszerekhez való hozzáférés. A digitális szolgáltatások és a személyes adatok Európában is nagyon fontosak. Meg vagyok róla győződve, hogy India képes lesz megfelelni a személyes adatok kezelésével kapcsolatos európai feltételeknek, bár az EU éppen most módosítja ezeket, és valószínűleg változtatni fog még rajta, ahogy a technológia fejlődik. A Sonynál bekövetkezett legutóbbi események fényében az európaiaknak meg kell győződniük arról, hogy biztonságban vannak az adataik, ha külföldön dolgozzák fel azokat. Biztos vagyok benne, hogy ez a megállapodás növelni fogja a különböző környezetvédelmi és munkaügyi normákat, de ezzel kapcsolatban óvatosnak kell lennünk. Különösen a mostani vitát követve úgy tűnik nekem, hogy mindegyikünk eltérő elvárásokat támaszt Indiával szemben, és ezeket mind bele akarjuk foglalni a szabadkereskedelmi megállapodásba. Itt azonban egy szabadkereskedelmi megállapodásról van szó, és nem foglalhatjuk bele az összes elvárásunkat, vagy mindazt, amit szerintünk Indiának meg kellene valósítania.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Jörg Leichtfried
(DE) Elnök asszony, biztos úr! Ez a megállapodás rengeteg különböző kérdést érint, ezért nagyon nagy odafigyelést igényel, hogy a lényeggel foglalkozzunk. Véleményem szerint két fontos dolgot kell kiemelnünk - mindkettőt be lehetne sorolni a "méltányosság” címszó alá. Az első a gyártóink és az iparunk irányában tanúsított méltányosság. Ez már számtalanszor szóba került. Nem szabad megengednünk, hogy bizonyos, kezdetben talán ésszerűnek tűnő korlátozások állandó jelleggel fennmaradjanak. Rögtön a megállapodás elején ki kell kötnünk, hogy egyes intézkedések meddig maradnak életben, és hogy milyen körülmények esetén szűnnek meg az intézkedések. Elvégre India nyilvánvalóan folyamatosan fejlődni fog, nekünk pedig ezt figyelembe kell vennünk. E tekintetben osztom az előttem felszólaló képviselőtársaim által kifejtett nézőpontokat.
Az emberekkel szembeni méltányosságról is szó van, az Európai Unióban és Indiában egyaránt. Ez is rendkívül fontos. Egy ehhez hasonló megállapodásnak tartalmaznia kell bizonyos, nem kimondottan csak a kereskedelemhez kapcsolódó elemeket is - ezekről már szintén esett szó: fenntarthatóság, emberi jogok, szociális, környezetvédelmi és munkaügyi normák - ezek is hihetetlenül fontos kérdések. Mindenekelőtt e szempontokat úgy kell megállapítani, hogy a teljesítésük elmulasztása következményeket vonjon maga után. Egyáltalán nem arra gondolok, hogy kioktatóan lépjünk fel indiai barátainkkal szemben. Az emberi jogok tekintetében el tudom képzelni, hogy Indiában a sajtó jogi szabályozása jobb, mint az Európai Unió némely tagállamában. Másképpen fogalmazva, az ő szempontjukból is szemlélnünk kell a dolgokat. A követelményeknek viszont kötelező érvényűnek kell lenniük mindkét félre nézve, teljesíteniük kell azokat, és ha nem teljesülnek, akkor ennek mindkét fél esetében következményekkel kell járnia a szociális dömping miatt.
Tokia Saïfi
(FR) Elnök asszony, biztos úr! Támogatjuk a szabadkereskedelmi megállapodással kapcsolatban Indiával folytatott tárgyalásokat, amely megállapodásnak ambiciózusnak kell lennie, jóllehet felvet bizonyos kérdéseket is.
Először is azt, hogy szerepeljen-e a megállapodásban egy fenntartható fejlődésről szóló fejezet. Ez a szabadkereskedelmi megállapodás egy új generációs megállapodás, teljesen természetes tehát, hogy tartalmazzon egy ilyen fejezetet. Viszont itt nem a "valamit valamiért” elvről van szó, hanem önmagáért tárgyaljunk egy ilyen fejezetről. Továbbá, ha a szabadkereskedelmi megállapodás mindkét fél fejlettségi szintjét is tükrözni akarja, nem hunyhatunk szemet az olyan alapvető dolgok felett, mint például a gyerekmunka tilalma. Bár 1986 óta tilos, becslések szerint még mindig 60 millió gyerek dolgozik az indiai gyárakban és termőföldeken. A Bizottság a tárgyalások során nem hagyhatja figyelmen kívül az alapvető szociális normákat.
Visszatérve a tisztán kereskedelmi fejezethez, nem sikerült még teljesen megoldani a közbeszerzési szerződésekhez való kölcsönös hozzáférés kérdését. Örömömre szolgál, hogy bevonták a tárgyalásokba az indiai szövetségi kormány szerződéseit. Mi a helyzet azonban a tartományi szerződésekkel?
Végezetül néhány aggályomat szeretném kifejteni a szellemi tulajdonjogok védelmével kapcsolatban, különös tekintettel a földrajzi jelzésekre - számos alkalommal volt már szó erről. Az indiai jogszabályok ezeket a jogokat csak nemzeti szinten védik, nemzetközi szinten nem. Amennyire én tudom, a Bizottság 200 jelzést sorolt fel, amelyek védelmét egy, még a szabadkereskedelmi megállapodás előtt hatályba lépő megállapodás keretein belül kívánta biztosítani. Még mindig ez a terv?
Elnök
Most pedig rátérünk a vita "catch-the-eye” részére. Nem fogom tudni megadni a szót mindenkinek, aki kérte, azokat pedig, akik szót kapnak, arra kérem, hogy tartsák magukat a rendelkezésükre álló egy perchez.
Miroslav Mikolášik
(SK) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Az Indiával kötendő szabadkereskedelmi megállapodás nyilvánvalóan izgalmas lehetőség, amelyben óriási lehetőség rejlik a világ legnagyobb demokráciájával való kereskedelem szempontjából.
Én azonban meglehetősen csalódott vagyok amiatt, hogy a szabadkereskedelmi megállapodással kapcsolatos tárgyalások csak lassan haladnak a megállapodás megkötése felé. Különösen a szellemi tulajdonjogok területén van szükség világos és tisztességes bánásmódra, mert emberi jogi szempontból elfogadhatatlan a fejlődő országok legszegényebb lakosai alapvető jogainak veszélyeztetése, beleértve a generikus gyógyszerekhez és az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés jogát. A közegészségügy megfelelő védelme érdekében a Bizottságnak és az indiai hatóságoknak a hamisított gyógyszerek közös meghatározása révén fokozniuk kellene együttműködésüket egy olyan fontos problémával kapcsolatban, amely káros a betegek egészségére.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Elnök asszony! Az Európai Unió indiai küldöttségének tagjaként támogatom az Európai Unió és India közötti szabadkereskedelmi megállapodás megkötését. India fontos fejlődő ország és jelentős kereskedelmi partner az Európai Unió számára. Fontos azonban, hogy tudjuk a megállapodás pontos részleteit. Emlékeztetőül meg kell említenem, hogy az Európai Parlament ratifikálni fogja ezt a megállapodást. Éppen ezért kérünk tájékoztatást a tárgyalások jelenlegi állásáról. Azt szeretném megkérdezni a Bizottságtól, hogy ez a megállapodás hogyan tükrözi majd az Európai Unió és India jövőbeni iparpolitikáját. Külön hangsúlyt kell helyezni a szellemi tulajdonjogok és szabadalmak tiszteletben tartására és védelmére. Végül, de nem utolsósorban szeretném megtudni, hogy ez a megállapodás elő fogja-e segíteni, hogy az Európai Unió és India álláspontjai közeledjenek egymáshoz az éghajlatváltozás elleni küzdelem és a szennyező kibocsátások csökkentése terén.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök asszony! Európa számára pillanatnyilag kulcsfontosságú, hogy szabadkereskedelmi megállapodást kössön Indiával. A jelenlegi gazdasági problémák idején ez a megállapodás biztosítani fogja, hogy az Unió nagyobb mértékben piacra jusson a világ egyik leggyorsabban fejlődő gazdaságában.
Ugyanakkor még mindig sok probléma vár megoldásra. Véleményem szerint alaposan ki kell dolgoznunk a mezőgazdasággal és a lakosság mozgásával kapcsolatos kérdéseket. Ezen túlmenően nem történt megfelelő előrelépés a közbeszerzés és a szolgáltatások, a szellemi tulajdon - többek között a földrajzi jelzések - védelmére vonatkozó alapelvek, a fenntartható fejlődés feltételei terén, és különösen az azonos versenyfeltételek megteremtése esetén a termelési szabványok betartásában. Úgy gondolom, hogy elengedhetetlen megvizsgálni az egyes ágazatok sajátos jellegét, hogy csökkentsük azon lehetséges negatív hatásokat, amelyeket egy szabadkereskedelmi megállapodás gyakorolhat az Európai Unió érzékeny gazdasági ágazataira.
Syed Kamall
Elnök asszony! Úgy gondolom, mindnyájan örülünk annak a fejlődésnek, amely Indiában nagyjából az elmúlt évtizedben, különösen a tavalyi sikertelen marxista és szocialista politikák dömpingje óta végbement. Ez lehetővé tette, hogy az ország megszabaduljon béklyóitól és bámulatos növekedést érjen el.
Ezenkívül emlékeztetni szeretném kollégáinkat a politikai színtér minden szegletéből, hogy mivel ez egy kereskedelmi megállapodás, a kereskedelmi szempontokra kell a hangsúlyt helyeznünk. Ezzel nem azt akarom mondani, hogy a többi szempont nem fontos, de ha a kereskedelmet tudjuk a középpontba helyezni, hogy hozzájáruljunk az indiai növekedéshez, valamint segítsük az indiai vállalkozókat, hogy fejlődést érjenek el és munkahelyeket teremtsenek saját falvaikban és városaikban, ez mindnyájunk számára előnyös lesz. Aggaszt engem, amikor a kezdetektől szinte imperialista módon túl nagy hangsúlyt helyezünk a saját normáinkra, ahogyan azt kollégám, Bill Newton Dunn korábban említette.
Fontosnak tartom, hogy a kereskedelmi megállapodások fejlesztésére összpontosítsunk annak érdekében, hogy jólét alakuljon ki ezekben az országokban, többek között Indiában, és segítsünk nekik kilábalni a szegénységből. Így tehetünk a legtöbbet.
João Ferreira
(PT) Elnök asszony! Az Európai Unió gyengébb gazdaságai, például Portugália termelési kapacitásának radikális csökkenését - ami az erősek és az ily módon meggyengültek, illetve a gazdagok és az ily módon elszegényedettek közötti versenyen alapuló integráció következménye, és amit az európai nagyhatalmak óriásvállalatainak érdekei irányítanak - a világkereskedelemnek az említett hatalmak önös érdekei által vezérelt liberalizációja és deregulációja tovább súlyosbítja.
Szembesülve az említett irányvonal követése által előidézett, látható katasztrófával, a visszavonulás helyett az Európai Unió továbbra is olyan jeleket ad, hogy teljes gőzzel, vakon halad előre. Pontosan ebben az összefüggésben kell megvizsgálnunk ezt a mindezidáig legátfogóbb megállapodást.
Sürgősen alapos változásra van szükség a jelenlegi kereskedelempolitikában, amely a verseny helyett a komplementaritás felé irányítja a nemzetközi kereskedelmet, a tisztességes és igazságos gazdasági kapcsolatok kialakítása felé, amelyek kölcsönösen előnyösek, és amelyek nem csupán néhány vállalat és pénzügyi intézmény, hanem országok és emberek fejlődését szolgálják. A mostani sokrétű válság a gazdasággal, társadalommal, energiával és környezetvédelemmel kapcsolatos kérdések tekintetében új kiindulási alapot tesz szükségessé, amit a szabadkereskedelem, a neoliberalizmus egyik pillére, nyilvánvalóan megvalósíthatatlanná tesz.
Karel De Gucht
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! Szeretnék köszönetet mondani a kollégáknak az Indiával való szabadkereskedelmi tárgyalásokról szóló, rendkívül tartalmas vitáért. Természetesen nagyon nehéz minden kérdéssel részletesen foglalkozni, engedjék meg, hogy néhány olyan kérdésre helyezzem a hangsúlyt, amelyet többször is feltettek.
Ami a közbeszerzést illeti, nyilvánvaló, hogy a közbeszerzésről szóló fejezet nem a helyi, hanem a központi szintre összpontosít. Mellesleg ez az első alkalom, hogy készek voltak magáról a közbeszerzésről tárgyalni, de szeretnék ennek a korlátaira is rámutatni. Nagyon lényeges, hogy a tárgyalásaink - amennyire lehetséges - kiterjednek India központi szintű, állami tulajdonú vállalataira is, ahol a közbeszerzések nagyobb részét végrehajtják. Niccolò Rinaldi a vasút példáját hozta fel, amely kétségtelenül a legjelentősebb ágazatok közé tartozik, tekintettel India nehéz infrastrukturális helyzetére.
Egy másik kérdés, amely többször is szóba került, a gyermekmunka problémája. Úgy gondolom, hogy helyes, ha különbséget teszünk a gyártás során és a mezőgazdaságban alkalmazott gyermekmunka között. Nyilvánvaló, hogy még mindig elég sok gyerek dolgozik a mezőgazdaságban. Nem minden esetben egyértelmű, hogy közben járnak-e iskolába is vagy sem, de úgy gondolom, hogy a többségük igen. Az is előfordulhat, hogy elég kevés gyermek dolgozik olyan áruk előállításán, amelyeket Európába exportálnak, tehát úgy vélem, hogy egyértelmű különbséget kell tenni a két dolog között, ahogy arra Newton Dunn úr is helyesen felhívta a figyelmet.
Hadd mondjam még el, hogy a gyermekmunka nagyon összetett probléma, ahogy az európai országokban is mindig az volt. Nagyon jól emlékszem, hogy amikor fiatal voltam, persze annak már jó ideje, de azért mégsem évszázadokkal ezelőtt volt, sok gyermek dolgozott, különösen a mezőgazdaságban, tehát nem olyasmiről van szó, ami teljesen az európai sötét középkorhoz tartozik.
a Bizottság tagja. - (FR) Désir úr felvetette, hogy Európa azt követeli, hogy az adatkizárólagosság kérdése része legyen a tárgyalásainknak. Több képviselő kifejezetten a fejlődő országok orvosaival kapcsolatban tett erről említést.
Szeretnék nagyon egyértelműen fogalmazni, és már számtalan alkalommal, konferenciákon és közvetlenül az érintett nem kormányzati szervezeteknek is elmondtam, hogy nem kérünk adatkizárólagosságot; éppenséggel nem kérjük ezt. Azt mondjuk - és ez mindenképpen ésszerűnek tűnik nekem -, hogy amennyiben India valaha úgy dönt, hogy adatkizárólagosságot alkalmaz, az ránk is érvényes lesz. Ezt nevezzük mi "nemzeti bánásmódnak” a szakmai zsargonban, és úgy gondolom, ez a helyes felfogás. Ezért úgy vélem, hogy bizonyos mértékben bírálat érne, ha beleegyeznék, hogy az indiai gyógyszeripar vonatkozásában olyan védintézkedéseket alkalmazzanak, amelyek nem érvényesek saját iparágunkra. Erről van szó, semmi másról. Tényleg teljesen egyértelmű szeretnék lenni ebben a kérdésben.
Elnök asszony, más kérdések is szóba kerültek, különösen a vámokkal kapcsolatban - ezt a kérdést többek között Caspary úr is felvetette. Természetesen különböző határidő vonatkozik például India és Európa esetében a nulla vám elérésére, ami teljesen érthető, mert a két ország fejlettségi szintje eltérő. Az egyetlen kérdés, hogy bizonyos ágazatokban elérhető-e a nulla vám. Mindig azt hangsúlyozzuk, hogy ezt minden ágazatban meg kell valósítanunk. Ennek ellenére a következőre szeretném felhívnia figyelmét, Caspary úr: mi a legelőnyösebb a saját iparunk számára? A nulla vám elérése nagyon hosszú távon, vagy egy elég drasztikus csökkentés az első néhány évben? Úgy gondolom, hogy tulajdonképpen egyensúlyt kell teremtenünk a kettő között, és aztán majd meglátjuk, mire jutunk. Mindazonáltal a két célkitűzésre szeretném felhívni a figyelmüket: a nulla vám elérése mondjuk 20 év alatt, és időközben nagyon mérsékelt csökkentés alkalmazása. Véleményem szerint ugyanezen megoldás nem feltétlenül ennyire előnyös saját iparágunk számára. Tehát meglátjuk, és biztos vagyok abban, hogy a tárgyalások során együtt a lehető legjobb megoldást fogjuk elérni.
a Bizottság tagja. - Ami a földrajzi jelzéseket illeti, a magas szintű védelem fontos célkitűzés a tárgyalás során, és elég sok időt és erőfeszítést igényelt, hogy Indiával közös megközelítésre jussunk. Azt is figyelembe kell venni, hogy India kétoldalú megállapodás révén még soha nem biztosította a földrajzi jelzések védelmét, tehát ez az első alkalom, hogy erről egyáltalán egy partnerükkel tárgyalnak. Ezzel a kérdéssel továbbra is erőteljesen foglalkozunk azzal az általános célkitűzéssel, hogy elérjük a földrajzi jelzéseink magas szintű védelmét.
Úgy gondolom, hogy a többi kérdés nagy részét már érintettem. Természetesen szándékomban áll, hogy folytassam a megállapodással kapcsolatos tárgyalást a Parlamenttel és a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottsággal, annál is inkább, mert most már a tárgyalás végéhez közeledünk. Nem akarok pontos határidőt mondani azzal kapcsolatban, hogy mikor jutunk végleges megállapodásra. Semmiképpen sem kerülhet túl sok időbe, mivel most már a legérzékenyebb témákkal foglalkozunk - autóipar, bor- és szeszesital-ágazat, közbeszerzés és földrajzi jelzések. Elhatározásra kell jutnunk, tehát azt mondanám, hogy valóban a tárgyalások végjátékában tartunk. A cél előtti utolsó szakaszban vagyunk, de még mindig elég rögös út áll előttünk.
Elnök
Obermayr úr, korábban ön szót kért. A vita catch-the-eye részének kezdetekor említettem, hogy nem tudom megadni a szót mindenkinek, és sajnálom, hogy ön is ebbe a csoportba tartozik.
Rendben van, de nincs sok időnk.
Franz Obermayr
(DE) Elnök asszony! Ezzel kapcsolatban, szeretnék rámutatni arra, hogy nagyon is jól értem, amit ön mond, és hogy elnökként ön nagyszerű munkát végez. Az ön elődje azonban nem járt el helyesen, amikor engedélyezte, hogy több képviselő is fél perccel vagy 20 másodperccel túllépje a rendelkezésre álló időt -, a biztos úr is 7 perc 36 másodpercig beszélt három perc helyett. Nyilvánvalóan nem tisztességes, hogy most tartsuk be az időt, amikor a felszólalási idő amúgy is csak egy perc. Mindazonáltal értem, amit mond, és köszönöm a megértését.
Elnök
Amikor átvettem az elnöklést, abban a pillanatban világossá tettem, hogy elvárom, hogy az este további részében mindenki tartsa be a rendelkezésére álló felszólalási időt, máskülönben gondok lesznek, mert a vita bele fog nyúlni az éjszakába, és én ezt nem szeretném.
Négy állásfoglalásra irányuló indítvány érkezett hozzám, amelyeket az eljárási szabályzat 115. cikkének (5) bekezdésével összhangban nyújtottak be.
A vitát lezárom.
A szavazásra 2011. május 11-én, szerdán kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Az indiai gazdaság a világ egyik leggyorsabban fejlődő gazdasága. Az indiai külföldi beruházások jelentős része még most is az Európai Unióban található, és csak maga a Tata-csoport Nagy-Britannia ipari ágazatában vezető munkáltató. Tekintettel India fejlődési ütemére, el kell ismerni, hogy az India és az EU közötti kereskedelmi megállapodás az egyik legjelentősebb és legigényesebb az eddig megkötött megállapodások közül. A megállapodás mindkét fél szempontjából kétségtelenül hozzá fog járulni a beruházások, valamint az import és az export szintjének növeléséhez. Lehetővé fogja tenni a szabadabb árucserét, valamint elő fogja segíteni, hogy nagyobb fellendülés következzen be Indiában és az uniós országokban is. A megállapodás élénkíteni fogja a világkereskedelmet, különösen a szolgáltatások terén. A megállapodás aláírásából fakadó előnyök ellenére szem előtt kell tartanunk azonban azon kérdéseket, amelyekkel kapcsolatban a megállapodás részes feleinek eltérő nézetei vannak. Az EU nem vesz át olyan árut, amelyet a környezet károsításával vagy gyermekmunkával állítanak elő. Annak a megállapodásnak, amelyet mi szeretnénk elérni, megfelelő munkahelyeket, diverzifikált, fejlődő gazdaságokat és multikulturális sokszínűséget kell garantálnia. Döntő fontosságú egy hatékony és az együttműködést javító döntéshozatali rendszert létrehozni, valamint az egyének és szervezetek képzését támogató intézkedéseket bevezetni, ami hozzá fog járulni a régiók fejlődéséhez. A kitűzött célok eléréséhez átlátható és nyilvános vitára van szükség.
Dominique Vlasto
Az EU és India közötti szabadkereskedelmi megállapodásról szóló tárgyalások kritikus szakaszához érkeztünk. Ez egy nehéz feladat, amelynek során reményeim szerint a Bizottság határozottan megpróbálja majd összeegyeztetni Európa különböző stratégiai érdekeit. Ezzel kapcsolatban szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy előrelépést kell tenni az indiai piacnak az európai borexport előtti megnyitása terén. Jelenleg az indiai piac elzárja magát a termékeink elől azáltal, hogy felháborítóan magas, 150%-os vámot vet ki rájuk. Ezért meg kell követelnünk a kereskedelmi viszonosság elvének tiszteletben tartását. Ténylegesen abszurdnak tűnik, hogy piacunkat nagymértékben meg kell nyitnunk a feltörekvő országok bortermékei előtt, miközben számunkra nem biztosított a megfelelő bejutás az ő piacaikra. Ennélfogva arra ösztönzöm a Bizottságot, hogy folytassa azt az ambiciózus stratégiát, amelyet véghez tudott vinni a Dél-Koreával való szabadkereskedelmi megállapodás megkötésekor. Azt, hogy az EU-n kívül termelt olcsóbb borok jutnak be a piacunkra, feltétlenül kompenzálnunk kell azzal, hogy termékeink számára biztosítjuk a külföldi piacokra, elsősorban az olasz piacra való nagyobb mértékű bejutást, amiben kivételes növekedési potenciál rejlik.
