Kasvuhoonegaaside heite üle 20%-lise vähendamise võimaluste analüüs ja kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu hindamine (lühiettekanne)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on Bas Eickhouti keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjoni nimel esitatud raport kasvuhoonegaaside heite üle 20%-lise vähendamise võimaluste analüüsi ja kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu hindamise kohta.
Bas Eickhout
raportöör. - Austatud juhataja! Kui liikmed vaataksid oma e-kirju ja lobistide ning tööstusvaldkonna palveid ja kliimaga seotud poolt- ja vastuargumente, siis saaks teha järelduse, et kliima on selgelt poliitilises päevakorras tagasi.
See on hea, sest kliima pole teaduslikust päevakorrast kunagi maas olnud. Kui vaadata, kuidas teadus on vahepeal arenenud, siis muutuvad argumendid karmima kliimapoliitika poolt iga päev üha tugevamaks. Poliitilisel tasandil oli kliimarindel pärast Kopenhaagenit ja Cancúni siiski küllalt vaikne. Nüüd on see selgelt poliitilises päevakorras tagasi.
See on väga hea, kuid oluline on, et vahepeal on arutelu muutunud. Asi ei ole enam üksnes kliimaargumendis. Debatt on muutunud üha enam majanduslikuks. Uued kliimapoliitikale toetuvad tööstusharud nõuavad kaugeleulatuvamat kliimapoliitikat. Mõelge kas või meie naftasõltuvusele ja olukorrale Põhja-Aafrikas: naftasõltuvuseteemade arutelu muutub ELi majanduspositsioonile üha olulisemaks.
Vaadake siiski ka tööstusvaldkonna kirju, kus tehakse 30%ni jõudmise nimel lobitööd. See on nende huvides, kuna kui meie kliimanõudeid tõstame, tõuseb ka nende kasum. See on selge märk, et kliimapoliitilises arutelus on toimumas fundamentaalne nihe. See on väga oluline. Majandus ei võitle ökoloogia vastu; need ongi majandus ja ökoloogia. See on elutähtis.
Nii et, mis siis raportis seisab? Loomulikult palume Komisjonil teha ettepanek riigisiseseks 25% vähendamiseks. See on oluline, sest nii muutume naftast vähem sõltuvaks; see on viis lisatervisesoodustuste saamiseks; samuti saab niimoodi realiseerida energiasäästmise potentsiaali. Nii on ka energiasäästmine raporti oluline osa, kuna kui me saavutame oma energiasäästueesmärgid, siis oleme ELis juba riigisisese 25% saavutamise poole teel.
Palume raportis üldist 30% vähendamist - 25% riigisiseselt ja 30% tervikuna. Turul on ikka veel palju korvamismeetmeid, nii et kui riigisiseselt vähendatakse 25%, siis kaalume 30% vähendamist üldiselt. See piirab mõnevõrra ka korvamismeetmete rolli, mis on samuti olnud aruteluteema ning sisaldub ka raportis.
Samuti arutletakse heitega kauplemise muutmise üle. Lihtsalt öelduna, kui me suurendame kliimanõudeid energiasäästmise kaudu ning tegeleme ainult energia säästmisega, siis väheneb süsinikuhind, hinnanguliselt alates 15-0 euroni ühe tonni süsiniku kohta. Seega peame ka heitega kauplemises midagi ette võtma tagamaks, et hind oleks sobiv ning et meil oleks stiimulid liikuda roheliste tehnoloogiate juurde.
Homne hääletus tulevikumajanduse, rohelise majanduse üle on kriitiline. Julgustan komisjoni hiljem parlamendi seadusandlikus ettepanekus esitatud palvega tegelema. Nõukogu liigub, parlamendi seisukoht saab homme teatavaks ning siis sõltub ettepaneku tegemine komisjonist. Teame, et kui arutame seadusandlikku ettepanekut nõukogus, ei ole ükski riik enam vastu.
Oleme parlamendis enamuses, nagu me ka homme näeme, ning meil on ka nõukogus häälteenamus, et kliimanõudeid tõepoolest tõsta ja kindlustada, et tõeline tulevikumajandus on roheline majandus.
Jo Leinen
(DE) Austatud juhataja, Günther Oettinger, head kolleegid! Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsioon Euroopa Parlamendis toetab Bas Eickhouti raportit, sest see saadab nii Euroopa Liidu sees kui ka sellest väljaspool tugeva sõnumi, et me ei anna võitluses kliimamuutuste vastu alla. Sisemine märguanne on see, et võtame lubadust 2008. aasta kliimapaketis 20% taastuva energia ja 20% energiasäästu kohta tõsiselt. Günther Oettinger, te olete meile täna ettepaneku esitanud, kuid meil on veel palju teha. Mõlemad meetmed koos toovad ELis kaasa 25% CO2-heite vähenemise. Kes saaks selle vastu olla? See pole võimalik, sest tegu on seadusepaketiga, mille oleme vastu võtnud. Lisaks on meil kohustus ülejäänud maailma ees. Peame saavutama ka 5% puhta arengu tee (PAT). Nii saabki kokku 30%. Loodan, et selle tähtsust ei vähendata. Lõike 3 muutmine hävitaks terve raporti. Kui see muudatus vastu võetakse, siis hääletame homme raporti vastu. Loodan, et nii ei lähe, sest peame välja saatma tugeva sõnumi.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Austatud juhataja! Mulle on jäänud mulje, et tegeleme uutmoodi hullusega ja uue ilmaliku religiooniga Euroopas. Puuduvad teaduslikud tõendid selle kohta, et inimestel on otsustav roll suuremas CO2 koguses atmosfääris. Kliimat mõjutavad aastasadu kestvad tsüklid. Teadlased, nagu professor Jawrowski, kes on väljapaistev kliimateadlane Poolast, on andnud nende teemade kohta mitu ekspertarvamust.
Miks on Gröönimaa nimi just Gröönimaa, mis tähendab algselt rohelist maad, ja miks on see täna täiesti jääs? Vastus on, et kunagi oli tegu rohelise saarega, kuid kliima muutus sõltumata inimtegevusest. Seetõttu peame olema selle uue ilmaliku usu ja hulluse vastu, mis tekitab küsimuse, kas Poolal ja teistel riikidel üldse oli mõtet Euroopa Liiduga liituda, kuna nii ollakse sunnitud kulutama CO2-heite vähendamisele palju rohkem raha kui ühtekuuluvuspoliitikast praegu saadav puhastulu. Kui 20% CO2-heite vähendamine on mõttetu, siis 30% vähendamine on veelgi mõttetum. Seega hääletan selle vastu.
Paul Rübig
(DE) Austatud juhataja! Usun, et Fukushima on ka CO2-heite küsimuses maailma muutnud. Püüame lihtsalt tagada, et meil oleks usaldusväärne energiavarustus. Peame tuumaenergiat täiendama või selle asendama gaasi või söega. Gaasi ja söe põletamine toob muidugi kaasa CO2-heite. Seega on praegune 20% piir, mille oleme endile seadnud, väga kõrge. Peaksime olema rõõmsad, et meil on reserv energiatõhususe kujul, sest see aitab meil toetada teisi energialiike, mida vajame tuumaenergia asendamiseks. Gaasil ja söel on tuumaenergia asendamisel oluline roll. Usun, et ametiühingud ja tööandjad on sügavalt mures, et CO2 poliitika toob kaasa töökohtade Euroopast välja liikumise, ning kogu toormaterjalitööstus, olgu tegu terase, alumiiniumi või paberiga, läheb Euroopast minema, kui juurutame liiga karme õigusnorme. Tahaksin juhtida tähelepanu, et liigume selles valdkonnas liiga kiiresti edasi. Meie poliitika peab olema elujõuline ja realistlik.
Jaroslav Paška
- (SK) Austatud juhataja! Tahaksin oma kõnes juhtida tähelepanu tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni seisukohale arvamuse punktis 3, et praegused komisjoni kliimamuutuste poliitika sätted ajavad tööstuse Euroopast välja, ning kardan, et CO2-heite paratamatu hinnatõus rõhutavad seda trendi veelgi enam.
Samal ajal tõmbab komisjoni arvamus tähelepanu asjaolule, et praegust heitekoguse vähendamist Euroopas ei saa tõlgendada sõnumina selle kohta, et EL on jõudmas vähendatud heitekoguse eesmärgini. Pigem tuleks seda mõista tööstusliku toodangu vähenemise ja tootmise ümberpaigutumisena Euroopast väljapoole, mille tõttu suureneb Euroopas tööpuudus. Seega usun kindlalt, et kasvuhoonegaaside vähendamiseks tuleks järjekindlamalt edendada uute roheliste tehnoloogiate väljaarendamist. Nii ei tegeleks me õhukvaliteedi parandamisega üksnes administratiivsete ja rahaliste vahendite kaudu, vaid rohkem teaduse toetamise ning uute tehnoloogiate päriselus rakendamise kaudu.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Austatud juhataja! Euroopa energia- ja kliimastrateegias tuleb kombineerida majanduslik konkurentsivõime energiaturbe ja keskkonnaküsimustega. Kasvuhoonegaaside 20% vähendamise eesmärgist kaugemalemineku mõte peab olema neid eesmärke kooskõlla viia. Olen 20%-lt 25%-le minemise poolt, milles 5%-line lisa tuleneb energiatõhususe arvelt.
Siiski on tähtis leida lahendusi, mis säilitavad Euroopa tööstuse konkurentsivõimet. Siinkohal olen rõõmus, et esimest korda on parlamendis ulatuslik üksmeel valdkonnapõhises lähenemisviisis. Selle kohaselt seatakse igale riigile kasvuhoonegaaside vähendamise eesmärk, mis vastab terviklikult ja globaalselt igale tööstussektorile ning hoiab seega ära süsinikulekke.
Zbigniew Ziobro
(PL) Austatud juhataja! Avalikkus ootab, et meie, poliitikud, oleksime kõigis oma tegudes pragmaatilised, ratsionaalsed ja tõhusad. Maksumaksjad võivad meile mõndagi andeks anda, aga nad ei anna meile andeks, kui me kulutame nende raha ning endil ei ole midagi ette näidata. Globaalsest soojenemisest peaksime rääkima kui ratsionaalsest projektist. Jätame hetkeks kõrvale selle teooria legitiimsed või muud küsimused, mis on olnud sel teemal meie poliitiliste otsuste aluseks. Oleme teadlikud, et teaduslikud järeldused on vaieldavad, kuid me ei soovi neid vaidlusi siin lahendada.
Siiski sooviksin rõhutada asjaolu, et kasvuhoonegaaside üks omadusi on see, et need ei tunne riigipiire. Isegi kui Euroopa Liit kehtestab kasvuhoonegaaside piiramiseks kõige karmimad piirid, on tulemus sama, kui Hiina, India ja teised arengumaad ei kehtesta samuti samal ajal sellised piire. Lisaks sellele, et Euroopa maksumaksja taskud jäävad tühjemaks, suureneb tootmise piiramisel ka töötus ning töökohad liiguvad Euroopa Liidu piiridest välja.
Arvestades eeltoodut, käitugem ratsionaalselt, kui me üldse peame selles küsimuses tegutsema, nii et see oleks globaalne protsess, sest ainult niimoodi on see efektiivne. Kui vastab tõele, et Hiina ühe kuu kasvuhoonegaaside heide vastab 20% vähenemisele Euroopas terve aasta vältel, siis see ütleb juba mõndagi.
Elena Băsescu
(RO) Austatud juhataja! Esiteks tänaksin Bas Eickhouti selle raporti koostamise eest!
Leian, et arvestades Cancuni tippkohtumisel tehtud järeldusi, on kasvuhoonegaaside vähendamine Euroopas väga oluline. See tähendab, et EL peab säilitama oma rolli keskkonnakaitse valdkonna ülemaailmse juhina. Seetõttu tulebki meil rohelise poliitika rakendamist reformida. Rõhutan, et väga oluline on üle vaadata heite järelevalve mehhanismid ja vajadus võtta neid terve eelarve planeerimises arvesse.
Samuti oleks kasulik parandada ELi praegust heitekaubanduse süsteemi. Seda arvesse võttes on soovitatud laiendada süsteemi rakendusala tööstussektorist väljapoole.
Euroopa keskkonnapoliitikal on suur mõju rohelise tehnoloogia pikaajalistele investeeringutele.
Günther Oettinger
komisjoni liige. - (DE) Austatud juhataja, head parlamendiliikmed! Connie Hedegaard tervitab teid! Tal on täna vältimatuid asjatoimetusi ning ta palus mul enda ja komisjoni nimel edasi anda paar olulist mõtet.
Sooviksin tänada parlamenti, kõiki selle liikmeid ja raportööri selle olulise ja kaugeleulatuva raporti eest!
Peame jätkuvalt tähtsaks eesmärki piirata globaalset soojenemist 2 °C-ni, mistõttu oleme paika pannud lühikese ja keskmise tähtajaga eesmärgid 2020. aastaks ning pikaajalise strateegia 2050. aastaks. Selge on see, et aastate 2020 ja 2050 vahel peame analüüsima ka vahepealseid staadiumeid ja määratlema täiendavad vahe-eesmärgid.
Eelmisel aastal kehtestas EL eesmärgiks 20%, mis tuleb saavutada järgneva üheksa aasta jooksul. See juhtus parlamendis umbes aasta tagasi ja enne seda ka komisjonis ja nõukogus. Arvestades tehnilisi võimalusi, majanduslikke mõjusid ja rahanduslikke muutusi, võiks muidugi seada suuremad eesmärgid, kuid panime 20% eesmärgi paika alles aasta tagasi. Ma ei usu, et meil on võrreldes tolle ajaga uut teavet. Oleme öelnud, et Euroopa vähendab heidet 30%, kui maailma teised olulised piirkonnad on valmis sõlmima siduvaid lepinguid, kuivõrd kliima on kogu maailma mure. Usume, et on veel võimalusi jõuda siduvate lepinguteni või osaliste kokkulepeteni. Seetõttu on meie eesmärk 20% Euroopale üksi ja 30%, kui meil on partnereid, nagu Ameerika Ühendriigid või Hiina. Minu meelest on see tõsiseltvõetav, kaugeleulatuv ja õiglane pakkumine.
Eelmisel aastal arutas komisjon kasvuhoonegaaside heitkoguse vähendamist üle 20%, seega 30% vähendamist, ja võttis ka vastu ka sellekohase teatise. Seal arutatakse ka, kas see eesmärk on tehniliselt ja majanduslikult võimalik ning kas sellel on mõju kuludele. Eeldame siiski, et kulud on madalamad kui nimetatud eelnevates hinnangutes. Usume, et usaldusväärse planeerimise põhimõte peaks praegu olema kõige tähtsam. See tähendab, et tööstuses, majanduses ja eraisikutel on kindlus planeerida tulevikku eesmärkide alusel, mis võeti vastu eelmisel aastal demokraatliku häälteenamusega ning mis Euroopale üksi on 20%, ja juhul, kui teised olulised partnerid on valmis siduvaid lepinguid sõlmima, siis 30%.
Ühe mõnes mõttes automaatse mehhanismi abil näidati, et kui 20% CO2 vähendamisele lisada energiatõhusus, siis oleks automaatselt võimalik vähendamine 25%. Sooviksin teile meenutada, et samal ajal ja sama teabe põhjal on parlament juba mitu aastat arutanud 20-20-20 strateegiat. Keegi ei ole öelnud, et viimane 20% muudab teise 20% automaatselt 25%ks ainuüksi seetõttu, et see võeti hiljem vastu ning et sellega tegeleb nüüd komisjon. See ei kannaks selle looja mõtet. Sõnavõttudes ei ole seda 2007. ega 2009. aastal kordagi mainitud. See on uus mõte, mis on aruteludeks avatud. Mina aga automaatse mehhanismiga ei nõustu. Kui me komisjonis ja Euroopa Liidus oleksime juba varem energiatõhusust tõsisemalt võtnud, siis ei oleks automaatse mehhanismi küsimus ilmselt üldse tõusetunudki.
Veel on küsimus majandus- ja keskkonnahuvide tasakaalustamiseks. Usun, et innovatsioon, eriti keskkonna valdkonnas, pakub inseneridele ja tehnikutele mitut suurt võimalust lisaväärtuse andmiseks ning seega ka uusi töökohti. Peame hoolitsema selle eest, et need uued töökohad energia- ja kliimavaldkonnas loodaks Euroopas. Teisest küljest peame tagama, et me ei kaotaks olulisi töökohti. Mida ma sellega öelda tahan? Tahan öelda, et maailm ei peaks tootma rohkem alumiiniumit ja terast, kui tal vaja on. Euroopas ja mujal maailmas peaks aga vajamineva terase, alumiiniumi ja vase kogus nii palju kui võimalik olema toodetud siin Euroopas, vähemalt siis, kui seda praegu siin toodetakse. Terase, alumiiniumi ja vase tootmise ümberpaigutamine või vältimine on vastuvõetav, kuid Euroopas ja mujal maailmas vajamineva terase, alumiiniumi ning vase kogus peaks võimaluse korral olema toodetud Euroopas, mitte teistes paikades. Usume, et sihilik tootmise mujale viimine oleks vale.
Seega, nende huvide tasakaalustamisel peaksime tulevikus kaaluma, kas kõrgemad CO2-heite vähendamise eesmärgid on võimalikud, kas need aitavad säilitada töökohti n-ö vanades tööstusharudes ja kas me saame vältida nende töökohtade mujale viimist. Üks on selge: mina eelistaksin, et terasetööstuse töökohad ja terasetootmine jääksid Euroopasse koos CO2-heite 20% vähendamisega. Oleks halb, kui need paigutataks Brasiiliasse, Malaisiasse või Ameerikasse, kus CO2-heite tasemed on 100%. Sel juhul oleksime panustanud raha valele lahendusele. Parem 20% CO2-heite vähendamine ja säilivad töökohad, lisaväärtus ning maksutulu, kui kaotada töökohad, omada Euroopas puhast südametunnistust, samal ajal kui Ameerikas ja Aasias on 100% heide ja ka kõik töökohad ja maksutulu. See on väga pragmaatiline lähenemisviis, milles võetakse arvesse nii keskkonda kui ka majandust. Te nõuate, et komisjon teeks üksikutes valdkondades rohkem kaugeleulatuvaid ettepanekuid. Meil on heameel teie nõudmisele vastata. Toetume asjaolule, et maailma teised valitsused teevad edusamme teiste ülemaailmsete konverentside ajal ja samuti pärast Ameerika Ühendriikide presidendivalimisi selle aasta sügisel.
Lõpuks tahan julgustada parlamenti meid jätkuvalt oma asjatundliku panusega toetama ja esitama meile asjaomaseid nõudmisi. Usume, et Euroopa Liit on ikka õigel teel ning soovime kontrolli ja läbipaistvuse kaudu tagada, et saavutame 20% eesmärgi ning et Euroopas ei lähe midagi valesti. Sügisel esitame teile oma mõtted heitekaubanduse süsteemi (ETS) parandamise kohta. Nagu täna lubasime, esitame raporti energiatõhususe ettepaneku kohta, selle kohta, kas tõhususe tõus viib CO2-turul oluliste muudatusteni. Vajaduse korral peame uurima, kas esineb vajakajäämisi tagamaks, et heitekaubandus jääb CO2-heite vähendamise tõhusaks vahendiks turumajanduses.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeval, 23. juunil 2011.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Sergio Berlato
Kasutan võimalust väljendada vastuseisu Euroopa kasvuhoonegaaside 20% vähendamise eesmärgist kaugemale mineku kohta 2020. aastaks, arvestades ülemaailmse kliimakokkuleppe puudumist suurte saastajatega. Me ei tohi unustada, et Euroopa Liit on siiani ainus piirkond maailmas, mis on vastu võtnud heitevähendamise õiguslikult siduvad eesmärgid. Otsene tagajärg sellele on tihe konkurents Euroopa tööstuste ja ülemaailmsete konkurentide vahel, kes ei ole samasuguste piirangutega seotud. Minu meelest peaks liidu prioriteet seega olema kliima- ja energiapaketiga kehtestatud 20-20-20 eesmärkide saavutamine, mis on juba niigi väga nõudlikud. See on ainus viis määratleda liidu keskkonnapoliitikat, mis võimaldab Euroopa ettevõtetel jääda maailmatasemel konkurentsivõimeliseks, et säilitada majandusareng ja eriti töökohtade loomine. Kokkuvõtteks tahan öelda, et jagan Itaalia tööstusettevõtete muret, et tööstus ei ole praegu olukorras, kus ta saaks endale lubada veelgi kaugeleulatuvamate kohustuste võtmist kui need, mille juba Euroopa Nõukogu heitmekaubanduse direktiivis kehtestanud ja komisjon vastu võtnud on.
Elisabetta Gardini
Komisjoni juhistes konkurentsivõimeliseks madala süsihappegaasiheitega majanduseks 2050. aastal on öeldud, et 20% energiatõhususe eesmärgi saavutamine viib automaatselt heite 25% vähenemiseni ilma, et praegust õiguslikku raamistikku oleks vaja selleks muuta. Heitevähendamise eesmärgi tõstmine ühepoolselt ilma rahvusvahelise kokkuleppeta võib ohustada meie tööstuse konkurentsivõimet, aga ka majanduskasvu ja töökohti Euroopa Liidus. Selle asemel peaksime keskenduma energiasäästmisele ja taastuvale energiale. Siinkohal toetan volinik Oettingeri, kes esitas uue energiatõhususe ettepaneku, mis kindlasti võimaldab nii eraisikutel kui ka ettevõtetel oma tarbimist paremini hallata. Veelgi enam, arutledes ELi tulevase kliimapoliitika üle, ei saa me võrrandist välja jätta Euroopa ja rahvusvahelist energiastsenaariumi, mis on tekkinud pärast ülestõuse Põhja-Aafrikas ja tuumakriisi. Neil asjaoludel on keskmise kestusega perioodi vältel suur mõju energiakuludele. Samuti peame hindama seal tekkivat vastukaja Euroopa praeguse keskkonnastrateegia kohta. Piisab sellestki, et tuumaenergiast loobumine sunnib Saksamaad kasutama rohkem fossiilkütuseid, mis tõstab seega tema kasvuhoonegaaside heitetaset. Seega peame oma keskkonnapoliitika ümber suunama, et saaksime oma energiapoliitika ühtlustada, jättes traditsioonilise valdkonnapõhise lähenemisviisi seljataha.
Adam Gierek
Euroopa Liidu liikmesriikide majandus, sealhulgas ka minu enda riigi Poola majandus, peab juba praegu taluma omavoliliselt kehtestatud kliima- ja energiapaketti, mida kasutatakse vahendina poliitilise eesmärgi 3 × 20 rakendamiseks. Seda poliitilist eesmärki esitatakse aga sageli ka moonutatult: inimesed räägivad energiatarbimise 20% langusest, kuigi tegelik eesmärk on energiatõhususe 20% tõus, mis ei ole üks ja seesama. Terminit "tõhusus” kasutatakse sageli ELi dokumentides valesti, kuna mõistest "energiatõhusus” ja selle hindamismeetoditest saadakse valesti aru. Teisisõnu on ebaselge, kas räägitakse riigisisesest kogutõhususest või tõhususest inimese kohta või muundamise kasutegurist, näiteks primaarenergia muundamisest kasulikuks tööks. Rõhuasetus suuremale efektiivsusele tarbimise piiramise asemel toob kaasa tehniliste uuenduste tähtsustamise, millest on meile palju kasu. Sellised uuendused on kõige potentsiaalsemad heite piiramiseks, isegi rohkem kui meie 20% eesmärk.
Liikmesriikidel peaks olema õigus otsustada ise enda heite piiramise meetodite, milleks peamiselt on suurem tõhusus, ja ajakavade üle. Poola puhul seondub see peamiselt suure potentsiaaliga uute ja vanade ehitiste soojuskulude kokkuhoidmiseks ning teiseks laialdaseks vanade elumajade termoelektrijaamade asendamiseks moodsate termoelektrijaamadega. Kliima- ja energiapaketti tuleb korrigeerida tagamaks, et liikmesriigid saaksid heite vähendamisega paremini kohaneda.
Jolanta Emilia Hibner
kirjalikult. - (PL) Kliimamuutused on rahvusvaheliselt suur katsumus. Esitatud tulemused näitavad, et Euroopa kliimapoliitika on tõhus. EL eksiks, kui seaks uusi ühepoolseid eesmärke, arvestades, et meil ei ole ülemaailmseid õigusnorme, mis sätestaksid siduvaid vähendamiseesmärke. Poola näeb raportöör Bas Eickhouti ettepanekus ohtu, kuivõrd selles sisaldub mitu küsimust, mis võivad Euroopa majandust ohustada. Heite vähendamine 20%-lt 30%-le võib põhjustada kliimamuutuse seisukohast suurt kahju. Kui tootmiskulud Euroopas on liiga kõrged, tõuseb ülemaailmne heitekogus, kuna tõuseb toodete import riikidest, kus heite vähendamisega ei tegeleta.
Oleme näinud, et Euroopa tööstus on arvestatav uuenduslike lahenduste otsija, kui asi puudutab kliimamuutusevastast võitlust. Tähelepanuväärsed saavutused on võimalikud üksnes hästi planeeritud pikaajaliste investeeringute tulemusel.
Kuna Poola energiasektoris kasutatakse väga palju sütt, on Poola tööstus alates 2013. aastast sunnitud ETSi tõttu kandma oluliselt suuremaid kulusid kui tema Euroopa konkurendid. See võib tekitada suuri probleeme, kuna üheaegselt tuleb saavutada algne vähendamiseesmärk ning säilitada rahanduslik likviidsus. Vähendamiseesmärgi tõstmine veel 5-10% põhjustab paljude Poola ettevõtete kokkukukkumise, ning seda me ei saa lubada.
Ian Hudghton
kirjalikult. - Kui minu kodumaa Šotimaa 2009. aastal kliimamuutuse seaduse vastu võttis, nõuti seal 42% heite vähendamist 2020. aastaks. Selline eesmärk on nõudlik, kuid see on oluline osa meie kliimamuutusevastasest panusest. Minu kolleeg Bas Eickhout on toonud välja kaugeleulatuvate eesmärkide mitu eelist ELile. Samuti seisavad Euroopa kodanikud parlamendi eesmärkide vähendamise vastu.
Jaromír Kohlíček
Raport oma algsel kujul on koostatud amatöörliku entusiasmiga ja mõnevõrra ebarealistliku katsena eirata praegust reaalsust energiaturul. Samuti on seal unistusi. On tõenäoline, et ELi kodanikud rõõmustavad julge plaani üle vähendada heidet 2050. aastaks 80-95%, kuid kui hakkame üksikasju vaatama, peaks praegune plaan põhinema täiesti realistlikel võimalustel, mida energiaallikad praegu pakuvad. Võimatu on jätta ühel päeval söe ja loodusliku gaasi kasutamine pooleli. Lisaks esineb ELi liikmesriikides viimastel aastatel märkimisväärne loodusliku gaasi kasutamise tõus. Tulenevalt pärast Jaapani maavärinat puhkenud hüsteeriast ja probleemidest Fukushima tuumajaama reaktoriga otsustasid ELi teatud liikmesriikide kodanikud tuumaenergiast küllalt lühikese aja jooksul loobuda, ehkki ühestki üldisest probleemist ei ole ikka veel märkigi. Konkreetsemalt öelduna näeme, et ELil ei ole ühtegi ülekandeliini, mis suudaks kanda üle piisava koguse elektrit põhjast lõunasse või idast läände. Asjaolu, et tuul ei puhu kogu aeg, isegi mitte Põhja-Saksamaal, on üldteada ning päikeseelemendid, mille tõhusus praegu on 11%, saavad muundada elektrivooluks ainult sellist päikeseenergiat, mis neile peale langeb. Päikeseelektrijaamade toodang kõigub päeva ja aasta jooksul seega märkimisväärselt. Toetan raportis Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete / Põhjamaade Roheliste Vasakpoolsete tehtud järeldusi, kuid neile peab tingimata järgnema plaanide üksikasjalik analüüs.
Eija-Riitta Korhola
kirjalikult. - (FI) Euroopa kliima- ja energiapoliitikat iseloomustab ebaratsionaalsete otsuste rohkus. Selles on loodud heitekaubandus, mis tõstab kunstlikult elektrihinda ning viib kulud üles, kusjuures kliimale ja keskkonnale on sellest väga vähe kasu. Seal on räägitud tuuleenergiast kohtades, kus pole tuult. Soodustariifimaksed on muudetud kasumlikuks, kuigi see ei peaks kunagi nii olema. Tulu jagatakse ümber nii, et tööstus jääb kõrvale ning raha saavad börsilolevad elektrittootvad ettevõtted. Taastuva energia eesmärkidele on seatud nii ebarealistlikud tähtajad, et see ohustab jätkusuutlikku metsandust. Nüüd kui maailma majandus on kriisis ja euro usaldusväärsus on ohus, ei saa me enam endale selliseid asju lubada. Eelnevat arvesse võttes ei mõista ma parlamendi indu suurendada meie ühepoolseid eesmärke heite vähendamiseks. Kasu keskkonnale on minimaalne võrreldes koormaga, mille me asetaksime tööstusele ja töökohtadele. Kuna Saksamaa on öelnud, et jätab tuumaenergia kõrvale, on ilmne, et EL ei saavuta oma eesmärke heite vähendamisel, kuna fossiilenergia kasutamine suureneb. Selle asemel suurenevad nii heiteõiguste kui ka elektrikulud. Tööandjad ja töötajad peavad selle eest maksma, samal ajal kui teisel pool piiri heide suureneb. Praegu on aeg olla mõistlik. On selge, et me ei saa maailmast tuge siduvate lepingute kujul heite vähendamiseks, mistõttu peab rõhk olema tehnilistel lahendustel. Samuti tuleb probleemi vaadata eri kontekstides: meil on vaja teistsugust strateegiat, et kontrollida kliimat mõjutavaid asjaolusid. Lühiajalises plaanis on süüdi atmosfääris olevad aerosoolid, tahm, metaan ja osoon. Need erinevad pikaajalistest süüdlastest, nagu süsinikdioksiid, süsivesinikud või dilämmastikoksiid. Kui keskendume ainult süsinikdioksiidile, siis näitab see, et me ei adu probleemi keerukust.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
kirjalikult. - (PL) Täna, kui arutame kasvuhoonegaaside heite vähendamise eesmärgi muutmist, tõstes selle 20%-lt 30%-le, ning hakkame homme selle üle hääletama, sooviksin väljendada oma rahulolematust järelduste üle, mis minu meelest lähevad liiga kaugele. Üldiselt oleme juba paika pandud 3 × 20 eesmärkide rakendamisega nõus, kuid võimaliku 30% kasvuhoonegaaside heite vähendamise vastuvõtmise mastaap ja nendega seotud ettevõtmiste kulu oleks hiiglaslik. Investorid, kel on juba niigi raske konkureerida kolmandate riikide ettevõtetega, kus keskkonnaga seotud õigusnormid on Euroopa omadest vähem ranged, seisavad nüüd dilemma ees, kas jääda Euroopasse või viia oma ettevõtted teise kohta.
Ühepoolne eesmärkide tõstmine ei ole kliimamuutuste vastu võitlemiseks tõhus viis. Ettepanekus sisalduv 30% vähendamise stsenaariumil on tohutu mõju ETSis osalevatele sektoritele ning see sunnib neid palju enam meetmeid tõhustama kui neid sektoreid, kes skeemis ei osale.
Bogusław Sonik
kirjalikult. - (PL) Meetmed, mille eesmärk on seada veel kõrgemaid eesmärke, on Euroopa tööstusele tervikuna kahjulikud. Kliimapoliitika tekitatav surve tööstusele toob kaasa ümberasumise riikidesse, mille kliimapoliitika on mõistlikum. Globaalses plaanis ei vähenda see kliimale kahjuliku gaasiheidet. Süsinikulekke fenomen või tööstuse ümberasumine ELi piiridest väljapoole ei ole müüt, vaid tõeline oht Euroopa majanduskasvule ja töökohtadele.
Vastavalt Maailmapanga raportile toob Euroopa kliima- ja energiapaketi rakendamine kaasa Poola majanduse igaaastase 1,4% languse kuni aastani 2020. ELi majandus tervikuna langeb 0,55%. Maailmapanga hinnangul tõusevad ka elektrihinnad Poolas umbes 26,2% ja ELis tervikuna umbes 12,6%. Juba ELi eelnev eesmärk vähendada CO2-heidet 20% on Poola ja Kesk-Euroopa tööstusele raske alla neelata, arvestades, et sealses energiatööstuses kasutatakse palju sütt. Siiski oleme selle väljakutse vastu võtnud ja kavatseme oma kohustusi täita.
Poola ei saa endale lubada süsinikdioksiidiheite vähendamist 30%. Üks võimalus oleks, et liikmesriigid ühineksid CO2-heite vähendamise klubiga vabatahtlikkuse alusel. Loodan, et homsel hääletusel võidab terve mõistus CO2 vähendamise eesmärke, mis on majanduslikult põhjendamata.
Csaba Sándor Tabajdi
kirjalikult. - (HU) Euroopa Liit, sealhulgas Ungari, peab säilitama oma juhtpositsiooni kliimamuutuste vastu võitlemisel, juurutades uusi tehnoloogilisi ja majanduslikke lahendusi ning tegeledes pidevalt uuendamisega. Rohelise majandusarengu kategoorias võiks Ungari olla tõeline võitja. Meie riigil on ikka veel mitme miljoni Ungari forinti väärtuses heitelube, mille valitsus peaks esimesel võimalusel uuesti müüki panema. Arvestades ressursside rohkust, võiksime toota suurtes kogustes bioenergia tootmiseks vajalikku toormaterjali. Seetõttu on minu jaoks arusaamatu, miks Ungari uus maapiirkondade strateegia jätab välja põllumajandusliku toormaterjali toetused, mis on suunatud energiatootmisele. On viimane aeg, et Ungari valitsus otsustaks laiendada taastuva energia kasutamist ja toetaks innovaatilist riiklikku arengut. EL, mis praegu vastutab ainult 12% maailma kasvuhoonegaaside tootmise eest, ei suuda üksi kliimamuutust peatada. Suurtes esilekerkivates riikides, nagu Hiina, Brasiilia, India või Venemaa, on keskkonnateadlikkus tõusmas ning Euroopa ettevõtetele võivad avaneda suured alternatiivse energia sektori turud. Euroopa ettevõtted on neil turgudel konkurentsivõimelised aga üksnes siis, kui Euroopa regulatiivne keskkond motiveerib neid pidevaks innovatsiooniks ja arenguks. Seetõttu vajame kaugeleulatuvaid CO2-heite eesmärke. Tänu uute liikmesriikide positiivsele CO2 tasakaalule, on ELi 27 liikmesriigi heitkogused vähenenud juba 17% võrreldes 1990. aasta tasemega. Seetõttu on eesmärgi tõstmine 30%ni vägagi realistlik.
