Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 16. tammikuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Bernard-Reymond
Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä siitä, mitä sanoitte sen kauhistuttavan tapahtuman jälkeen, joka aiheutti surua Ranskan vuoristoseudulla, kun lumivyöry lähti liikkeelle ja vei hengen Montigny-le-Bretonneux'ssä sijaitsevan Saint-François d'Assisen yläasteen oppilailta ja heidän opettajaltaan sekä seurueen oppaalta. Olen varma, että parlamentti on yksimielinen siitä, että se voi teidän välityksellänne esittää surunvalittelunsa uhrien perheille ja ilmaista pelastuneille, heidän perheilleen ja opettajayhteisölle meidän surumme ja solidaarisuutemme.

Puhemies
Kiitos, herra Bernard-Reymond. Uskon, että suosionosoitukset puhuvat puolestaan.

Mezzaroma
Arvoisa puhemies, haluaisin, että parlamentti kiittäisi paavia hänen Kuubaan tekemästään matkasta, koska hän on ihminen, jonka idealistisena pyrkimyksenä on ollut yhdistää kaikki maailman kansat, jotta kaikilla olisi ihmisarvo.
Lisäksi haluaisin, herra puhemies, että Italian yhteydessä ei aina puhuttaisi pizzasta. Italia on saanut koko maailman syömään ja arvostamaan sitä!

Puhemies
Herra Mezzaroma, kuten ehkä ymmärrätte, parlamentti ei voi ottaa kantaa joka ikiseen paavin vierailuun. Se ei ole meidän tehtävämme.

Caccavale
Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää teidän ja parlamentin huomion viime päivinä sattuneeseen tapaukseen, jota minä pidän hyvin vakavana. Kyse on muutamista eri ryhmiin kuuluvista eurooppalaisista parlamentaarikoista koostuvasta valtuuskunnasta, johon itse kuulun. Valtuuskunta ei tosin ollut parlamentin virallinen valtuuskunta, mutta se sai alkunsa viime torstaina Strasbourgissa yksimielisesti hyväksytystä päätöslauselmasta, joka koski texasilaisessa vankilassa kuolemaan tuomittua rouva Karla Tuckeria. Texasin kuvernööri ja vankilaviranomaiset estivät valtuuskunnan pääsyn Austinissa sijaitsevan Gatesvillen vankilan kuolemaantuomittujen osastolle. He estivät pääsyn valtuuskunnalta, joka oli perustettu puhtaasti humanitaarista vierailua varten. Ilmoitan tässä arvokkaassa istunnossa, herra puhemies, että kyseessä on erittäin vakava asia, joka ilmentää halveksuntaa ja epäkunnioitusta ei niinkään niitä yksittäisiä parlamentin jäseniä kohtaan, jotka olivat päättäneet tästä humanitaarisesta vierailusta, vaan koko parlamenttia kohtaan.

Puhemies
Herra Caccavale, panen asian muistiin ja otan selvää siitä, mitä on tapahtunut, jotta voimme ryhtyä tarvittaessa asian edellyttämiin toimenpiteisiin.

Puhemies
Hyvät naiset ja herrat, Pohjois-Irlannin ministerin kutsumana tein vierailun Pohjois-Irlantiin 19. ja 20. tammikuuta. Minulla oli tilaisuus nähdä omin silmin, kuinka Euroopan unioni auttaa tuomaan uutta elämää Belfastin ränsistyneille alueille ja tarjoamaan työpaikkoja joillekin kaupungin heikoimmille alueille Irlannin kansainvälisen rahaston kautta. Saatoin myös tavata joitakin selkkausten uhrien perheitä, jotka saavat kipeästi kaivattua tukea Euroopan unionin erityisen kumppanuusohjelman kautta.
Tänä rauhanprosessille erittäin arkana aikana vierailuni tarjosi mahdollisuuden Euroopan kansalaisia edustavalle Euroopan parlamentille osoittaa solidaarisuuttaan kaikkia niitä kohtaan Pohjois-Irlannissa, jotka työskentelevät rauhan ja sovinnon puolesta. Tahtoisin käyttää tämän tilaisuuden hyväkseni ja tiedottaa parlamentille siitä hyvin todellisesta arvostuksesta, jota Pohjois-Irlannissa tunnettiin Euroopan unionin tukea kohtaan, ja teidän puolestanne osoittaa meidän tukemme Britannian ja Irlannin hallituksille heidän jatkuvissa rauhanpyrkimyksissään.

Perry
Arvoisa puhemies, otan esille työjärjestystä koskevan kysymyksen viitaten työjärjestyksen 127 ja 52 artiklaan. Muistanette, että viime vuoden syyskuussa parlamentti päätti lähettää koko kysymyksen lehdistön loukkaavuudesta ja yksityiselämän suojelemisesta käsiteltäväksi valiokuntaan. Tuolloin sitä pidettiin liian arkaluonteisena aiheena, jotta sitä olisi voitu käsitellä parlamentissa. Tämä on vakava eurooppalainen ongelma. Nyt on kulunut noin viisi kuukautta Walesin prinsessa Dianan kuolemasta ja lähes viisi kuukautta siitä, kun parlamentti lähetti kysymyksen käsiteltäväksi valiokuntaan. Tietääkseni yhdessäkään parlamentin valiokunnassa ei ole edelleenkään käsitelty asiaa. Voisitteko antaa minulle vakuutuksen siitä, että noissa valiokunnissa keskustellaan tästä tärkeästä asiasta niin nopeasti kuin suinkin?

Puhemies
Herra Perry, en voi antaa teille vakuutusta valiokunnan puolesta. Teen, minkä voin, ja muistutan välittömästi asiasta vastaavan valiokunnan puheenjohtajaa heille käsiteltäväksi annetusta asiasta ja kehotan heitä ryhtymään tarvittaviin toimiin ja mikäli tarpeellista, tekemään ehdotuksia puhemieskonferenssille.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, voitte kyllä kirjoittaa kirjeen kyseiselle valiokunnan puheenjohtajalle, mutta merkitseekö se samalla sitä, että kyseinen valiokunnan puheenjohtaja tai kyseinen valiokunta myös saa puhemieskonferenssin hyväksynnän aloitteen tekemiselle?

Puhemies
Rouva Oomen-Ruijten, koska teillä oli niin kiire esittää minulle tämä asiaa koskeva huomautuksenne, ette kuullut minun viimeisiä herra Perrylle osoittamiani sanoja, jotka kuuluivat täsmälleen näin: että hänen tapauksessaan hyväksyminen pyydettäisiin puhemieskonferenssilta. Niinpä vahvistan sen, mitä äsken sanoitte.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantaina 16. tammikuuta 1998 pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, olisin ilmoittanut, että Strasbourgin istuntojakson perjantaipäivän pöytäkirjasta ei löydy nimeäni, joten toivoisin, että asia korjataan, koska olen kirjoittanut nimeni listaan ja osallistunut myös nimenhuutoäänestyksiin, josta asia voidaan tarkistaa. Tämä ongelma on ollut suuri senkin takia, että lehdistölle on jaettu tämä pöytäkirja, jota ei ole vahvistettu ja jossa nimeäni ei ole ollut. Tästä on Suomessa ollut paljon polemiikkia. Olisinkin kysynyt, millä tavalla pöytäkirja koodataan nimilistan kanssa ja kuka tästä vastaa sekä miten varmistetaan, että kaikki nimet, jotka on kirjoitettu listaan, siirtyvät myös pöytäkirjaan, joka jaetaan julkisuuteen ja lehdistölle.

Puhemies
Rouva Matikainen-Kallström, huomautuksenne otetaan huomioon ja merkitään pöytäkirjaan.

Rehder
Arvoisa puhemies, myös minä haluan tehdä huomautuksen pöytäkirjasta, valitettavasti kriittisen. Olin viimeisenä istuntopäivänä, perjantaina, Strasbourgissa vielä kerran tehnyt huomautuksen Alppien kauttakulkuliikennettä koskevista puheenvuoroista ja selventänyt asiaa. Tätä ei kuitenkaan ole merkitty pöytäkirjaan. Haluaisin siksi vielä kerran sanoa, en siksi, että huomautus, jonka tein, on historiallisesti merkittävä, vaan koska se vastaa totuutta: minun oli valitettavasti kahden saksalaisen PPE-ryhmän jäsenen puheenvuoron jälkeen pakko sanoa, että täällä käydään kilpailua typerimmästä kahvipöytäpuheesta. Perjantaina selvensin tätä huomautusta vielä kerran, koska tiedän, että suuri joukko, ehkä jopa enemmistö PPE-ryhmän jäsenistä ja saksalaisista parlamentin jäsenistä kykenee kyllä liikennepolitiikassa näkemään nenäänsä pidemmälle ja puolustamaan yhteistä liikennepolitiikkaa. Olen erittäin onnellinen voidessani tänään sanoa, että myös eurooppalainen karavaani on uusimmissa sopimuksissaan Sveitsin kanssa päässyt eroon näistä tyhjistä puheista. Pyydän teitä merkitsemään sen pöytäkirjaan.

Puhemies
Herra Rehder, ensinnäkin minun on sanottava teille, että te ette viittaa sopimukseen. Pöytäkirjaan merkitään ne sopimukset tai tapahtumat, jotka kuuluu merkitä pöytäkirjaan, ei parlamentin jäsenten huomautuksia. Jäsenten huomautukset löytyvät sanatarkoista istuntoselostuksista, joista voitte löytää myös oman puheenvuoronne.
Toiseksi muistutan teitä siitä, että kun jäsenet ilmaisevat itseään tässä parlamentissa, on heidän tehtävä se säilyttäen kunnioituksensa ja kohteliaisuutensa muita jäseniä kohtaan. Te voitte esittää kritiikkiä, jonka katsotte olevan paikallaan, mutta kohteliaisuuden vallitessa. Näin ollen luonnollisestikin jotkin käyttämänne sanat, tai ainakin ne, jotka minulle käännettiin, eivät olleet missään tapauksessa hyväksyttäviä. Haluan tehdä sen tässä erittäin selväksi.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, mutta jos kollega täällä ja Neue Züricher Zeitung -sanomalehdessä on yrittänyt käsitteellä "kahvipöytäpuhe" tehdä kaksi arvostettua PPE-ryhmän jäsentä naurunalaisiksi, voin vain sanoa seuraavaa: ensiksikin väitteet kimpoavat takaisin, kun kollega ne sanoo, ja toiseksi ei ole kysymys kahvipöytäpuheista vaan työntekijöiden ja yritysten eduista Euroopan yhteisössä, ja siitä hänellä on väärä näkemys. Jos hän edustaa Sveitsin näkemystä, hän jättää huomiotta sen, että monet työntekijät, monet yrittäjät Euroopan unionissa ovat joutuneet äärimmäisiin vaikeuksiin myös nykyisten kompromissien vuoksi, ja se täytyy tuoda vielä kerran esiin!
(Välihuomautus: Kuitenkin ilman kahvipöytäpuheita, jos mahdollista!)

Puhemies
Tuota ei tarvitse lisätä pöytäkirjaan. Se on varmaan jo sanatarkoissa istuntoselostuksissa.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Kaakkois-Aasian talouskriisi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto Kaakkois-Aasian talouskriisistä ja sen mahdollisista vaikutuksista talous- ja rahaliittoon, sekä siihen liittyvät kysymykset.

De Silguy
Arvoisa puhemies, arvoisa yleisö, olette kutsuneet minut puhumaan tänään Aasian talouskriisistä ja kiitän teitä siitä. Haluaisin tehdä asian osalta huomautuksia, jotka kuuluvat kolmeen eri kategoriaan. Ensimmäinen liittyy kriisin vaikutuksiin, toinen meidän velvollisuuteemme olla varuillamme tässä tilanteessa ja kolmas Euroopan tehtävään.
Ensimmäinen huomautus: Eurooppa on pysynyt koheesion ja vakauden keskuksena. Kriisi ei vaikuta rahaliiton toteutumisen aikatauluun. Euro otetaan käyttöön 1. tammikuuta 1999 ja päätös ensimmäisenä mukaan tulevista maista tehdään ensi toukokuun 2. päivänä. Rahoitusmarkkinoilla on valmistauduttu hyvin euron käyttöönottoon ja euro on tullut muulle maailmalle tutuksi Aasian kriisin myötä. Eurooppalainen järjestelmä on pysynyt vakaana päinvastoin kuin mitä tapahtui Meksikon kriisin jälkeen keväällä 1995. Tämä todistaa, että euro on jopa ennen toteutumistaan täyttänyt tehtävänsä Euroopan suojakilpenä. Samoin kriisin pitäisi vaikuttaa vain marginaalisesti kasvuun Euroopassa. Nojaudun siihen, mitä minulla on, nimittäin objektiivisiin tietoihin. Näiden objektiivisten tietojen mukaan kyseisen kriisin pitäisi olla marginaalinen kolmesta syystä.
Ensimmäinen syy: kasvuun kohdistuvan mekaanisen vaikutuksen pitäisi olla rajallinen, sillä Euroopan vienti Aasiaan muodostaa vain 2, 2 % Euroopan bruttokansantuotteesta vuonna 1998. Tämä syy, Aasian kriisin puhtaasti mekaaninen siirtyminen Eurooppaan kaupan välityksellä, voi olla ainoastaan hyvin rajallinen. Lisäksi Euroopan sisäinen kysyntä korvaa vähitellen viennin kasvun tekijänä investointien kiihtymisen ansiosta. Luvut todistavat sen: vuonna 1997 2, 6 %: n kokonaiskasvusta sisäisen kysynnän osuus oli 2, 1 % ja ulkoisen kysynnän 0, 5 % ja vuoden 1998 3 %: n kasvuennusteessa luvut ovat 2, 7 % sisäisen kysynnän ja 0, 3 % ulkoisen kysynnän osalta.
Toinen syy: kriisin vaikutukset eivät ole koskaan yhdensuuntaiset. Itse asiassa Aasian kriisi on saanut aikaan sen, että tavoitellaan laatua eli siirretään pääomia vähemmän riskialttiisiin varoihin Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan, mikä on aiheuttanut pitkien korkojen huomattavan laskun. Yhdysvalloissa kymmenen vuoden korot ovat laskeneet 120 perusyksikköä viime heinäkuusta lähtien ja saman ajanjakson aikana Saksan ja Ranskan kymmenen vuoden korot ovat laskeneet 80 perusyksikköä. Tämä korkojen aleneminen suosii investointien lisääntymistä, siis kasvua ja myös työpaikkojen luomista. Niinpä komissio katsoo, ettei sillä nyt ole tarvetta muuttaa vuoden 1998 kasvuennusteita, jotka, muistutan teitä siitä, ovat viidentoista unionin jäsenvaltion osalta 3 %. Viimeisin osoitus ja todiste siitä ovat tuoreimmista yritystutkimuksista saadut myönteiset tiedot, joissa ennustetaan esimerkiksi, että teollisuusinvestointien nimellinen kasvu on 6 % vuonna 1998.
Lopuksi, kolmas ja viimeinen syy, kansainvälisen rahoitusyhteisön tuki alkaa tuottaa hedelmää: Kansainvälisen valuuttarahaston kyseisten maiden kanssa neuvottelemien ohjelmien täytäntöönpanosta saadut ensimmäiset tulokset ovat myönteisiä; vuoden 1998 alusta lähtien tapahtunut Aasian pörssien ja valuuttakurssien kehitys osoittaa, että valuuttakurssit ovat vakiintuneet loppuvuoden 1997 tasolle, paitsi yhdessä tapauksessa eli Indonesiassa, jossa luottamus ei ole saavuttanut riittävää tasoa. Lopuksi Japanissa ja Kiinassa ei näy merkittävän epävakauden merkkejä ja ne ovat tähän asti välttyneet kriisiltä. Toinen huomautus: meidän on - se on velvollisuutemme - todistettava olevamme varuillamme. Tiedän, että jotkut asiaa kommentoineet ovat tuoneet esille useita huolenaiheita. Ensinnäkin onko deflaatio mahdollinen? Jotkut ovat maininneet deflaation eli yleisen hintatason alenemisen vaaran, mutta nykyisessä kriisissä ei ole tapahtunut deflaatiota sanan varsinaisessa merkityksessä, sillä kasvu on edelleen positiivista eikä yleinen hintataso enää laske. Olisi siis totuudenmukaisempaa viitata mahdollisiin deflaatiopaineisiin. Mutta Aasiassa pelkkä mahdollisuuskin vaikuttaa mielestäni heikolta, sillä vaikka toiset hinnat ovat laskeneet - esimerkiksi osakkeet - toiset, kuten tuontitavaroiden hinnat, nousevat; lisäksi suurimmassa osassa Aasian maita kasvu pysyy myönteisenä. Euroopassa ei voida puhua deflaatiopaineista, koska hinnat jatkavat nousuaan - 1, 8 % vuonna 1997 - kuten palkatkin - 3 % vuonna 1997 - ja suurin osa osakemarkkinoista on saavuttanut 25 % korkeamman tason kuin millä ne olivat vuosi sitten, mutta komissio seuraa tietenkin jatkuvasti kaikkia näitä tietoja.
Toinen joskus esille otettu huolenaihe: voiko kriisi vaikuttaa Euroopan pankkijärjestelmään? On totta, että eurooppalaiset pankit ovat erittäin alttiita riskeille Aasiassa, koska niiden sitoumusten kokonaismäärä, 365 miljardia dollaria, on suurempi kuin amerikkalaisten ja japanilaisten pankkien sitoumukset yhteensä. Olkaamme silti varovaisia, sillä on vaikea analysoida Euroopan pankkijärjestelmän sitoumusten vastineita kokonaisuutena ja tästä syystä se, että halutaan tietää, missä määrin tapahtuisi paluuta eurooppalaisiin pankkeihin, kun saatavat aasialaisissa pankeissa ovat mahdollisesti epävarmalla pohjalla, on erittäin arkaluontoinen asia. Myös tältä osin komissio on perustanut seuranta- ja arviointijärjestelmän.
Lopuksi, kolmas huolenaihe, voiko hintakilpailu lisääntyä niiden hintojen osalta, jotka voivat aiheuttaa joillakin aloilla epävakautta Euroopassa? Myös tämän kysymyksen osalta on vielä tässä vaiheessa liian aikaista tehdä lopullisia johtopäätöksiä kriisin vaikutuksesta. Kuitenkin, ja sen vuoksi, teollisuudenalojen kilpailun ja hintatason kehittyminen Euroopassa on riippuvainen kahdesta tekijästä: ensinnäkin Aasian maiden kyvystä järjestää tuotantokapasiteetti, josta on tullut kotimaan markkinoilla ylijäämäinen, viennin osalta uudelleen ja toisaalta siitä liikkumavarasta, jonka puitteissa kyseiset maat ylläpitävät tai nostavat tuotantokapasiteettiaan - mikä se on tilanteessa, jossa kasvu on vähäistä ja on pulaa lainasta?
Pidättäytyisin siis lopullisista johtopäätöksistä. Voin kertoa teille, että olemme säännöllisesti yhteydessä kaikkien riskeille alttiimpien eurooppalaisten teollisuusyritysten kanssa, että tätä asiaa koskeva tutkimus on meneillään ja että tietenkin, jos niin haluatte, toimitamme sen teille sitten, kun se on saatu päätökseen.
Lopulta kolmas ja viimeinen huomautus, jonka esitän kysymyksen muodossa: mitä Eurooppa tekee?
Euroopan unioni on mukana kolmella tasolla. Ensinnäkin se neuvottelee tiiviisti kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa. Muistutan kuitenkin, että Euroopan mailla on 30 % Kansainvälisen valuuttarahaston osuuksista, kun taas amerikkalaisilla niitä on vain 18 %. Viime viikolla, kun tapasin herra Camdessus'n, sain kuulla jälleen yhden esimerkin näistä pysyvistä kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa käytävistä neuvotteluista. Olen muuten erittäin tyytyväinen siihen, että puheenjohtajamaa Yhdistynyt kuningaskunta on kutsunut herra Camdessus'n, Kansainvälisen valuuttarahaston pääjohtajan, epäviralliseen talousasioita käsittelevään talousneuvoston kokoukseen Yorkiin 20. ja 21. maaliskuuta. Lisäksi unioni on säännöllisesti yhteydessä aasialaisiin kumppaneihimme; tämän osalta neuvoteltiin 12. tammikuuta viime vuonna Euroopan unionin ja Japanin välisen huippukokouksen puitteissa. Tulevaisuudessakaan ei puutu tilaisuuksia, kuten erityisesti Lontoossa huhtikuun alussa pidettävä Aasian ja Euroopan huippukokous sekä kaikki ministeri- ja virkamiestason kokoukset, jotka edeltävät tätä huippukokousta.
Lopuksi kolmas ja viimeinen ala, jonka puitteissa Euroopan unioni on mukana, on se, että se on valmis jakamaan omia kokemuksiaan talouspolitiikan koordinoinnista. Eurooppa osallistuu kriisistä ulospääsyn hallinnointiin ja silti on pakko todeta, ettei se ole tarpeeksi näkyvä tällä alalla, niin kuin ei muuten valitettavasti millään ulkopolitiikan alallakaan.
Kun euro on todellisuutta, Euroopan unionin on puhuttava yhdellä ainoalla suulla kansainvälisellä foorumilla. Tällä tavalla sen osa voi olla aktiivisempi. On totta, että meillä on innovaation osalta paljon opittavaa Aasian mailta, mutta meillä on myös kokemusta yhtenäismarkkinoista ja politiikkojemme yhteensovittamisesta. Voimme toki antaa sen Aasian maiden käytettäväksi. Meidän ei ole annettava niille ainoastaan rahallista tukea, vaan meidän on myös kannustettava niitä avaamaan taloutensa muulle maailmalle, sillä kriisin ratkaisua on etsittävä kauempaa kuin kansainvälisen yhteisön rahallisesta tuesta, näiden maiden sitoutumisesta aloittamaan taloutensa rakenteiden uudistaminen terveen hallinnon periaatteita noudattaen. Tämä edellyttää helpompaa pääsyä niiden markkinoille sääntelyn purkamisen ja avoimuuden avulla; tämä edellyttää myös niiden rahoitus- ja pankkijärjestelmien perusteellista uudistusta.
Lopuksi sanoisin teille lyhyesti, herra puhemies, että komissio seuraa valppaasti päivä kerrallaan kriisin kehittymistä. Nykyisten tietojen perusteella voin tehdä sen johtopäätöksen, että euro on täyttänyt tehtävänsä turvakilpenä täydellisesti, mutta että Euroopan on jatkuvasti osoitettava, mikä tehtävä sillä on, kun etsitään ratkaisuja vastaavanlaiseen kriisiin. Pystymme siihen kiitos euron, jonka avulla pääsemme vihdoin kansainväliselle foorumille ja saamme äänemme siellä kuuluviin.

Ribeiro
Arvoisa komissaari, paljon kiitoksia tiedonannostanne, vaikka en tiedäkään, pitäisikö meidän kiittää itseämme vai syntynyttä kriisiä, joka on ollut niin myönteinen. Nyt kuitenkin yksi huolista, joka vahvistuu sitä mukaa, kun valmistaudutaan euron käyttöönottoon, koskee epäsymmetrisiä sokkeja ja valtioiden tai eri alojen vastauskykyä. Niin sanottu Aasian talouskriisi tulee tietyllä tavalla nopeuttamaan ja vahvistamaan huolen aiheellisuutta.
Jäsenvaltioiden tasolla vaikutukset ovat ja tulevat olemaan selvästi hyvin erilaisia. Ja ne tulevat heijastamaan rahapolitiikan keinotekoisen vakauden velvoitteesta johtuvia vaikeuksia epävakauden aiheuttamien mahdollisten ja todellisten tilanteiden keskellä ja puitteissa. Alakohtaisella tasolla erittäin konkreettisesti kysyn herra komissaarilta, miten hän voi kommentoida Portugalissa jo yleistä reaktiota, joka koskee sitä, miten maan talouden kannalta elintärkeä ala, tekstiiliteollisuus, kärsii ja tulee vielä kärsimään Aasian talouskriisin ja ehdotettavien ja täytäntöön pantavien toimien takia.

De Silguy
Arvoisa puhemies, koska puhuin juuri äsken hyvin lyhyesti eri aloja koskevista näkökohdista, haluaisin vastaukseksi herra Ribeiron kysymykseen selittää tarkasti, kuinka vaikutukset ovat samalla sekä myönteisiä että kielteisiä. Ensinnäkin ne ovat kielteisiä hintakilpailukyvyn sekä sen osalta, että kysyntä laskee näissä Aasian maissa. Me joudumme omilla markkinoillamme ja EU: n ulkopuolisten maiden markkinoilla tekemisiin näiden maiden vientituotteiden kanssa, joiden hinnat ovat hyvin matalat. Se vaikuttaa meihin.
Toiseksi meihin vaikuttaa myös näiden Aasian maiden uudelleenjärjestely tiettyjen vientimarkkinoiden suuntaan, sellaisten markkinoiden, joilla me perinteisesti olimme mukana. Myös tässä suhteessa joudumme kovempaan kilpailutilanteeseen.
Luulen, että myös maksamme siitä, sikäli kuin suorat ulkomaiset investoinnit Eurooppaan ovat vähäisiä, vaikka en usko sen koskevan tekstiilialaa. Se koskee mielestäni enemmän elektroniikka-alaa ja sähkökomponenttialaa.
Myönteiseltä kannalta katsottuna taas on ymmärrettävä se, että kun kyseiset maat vievät tuotteita halvemmilla hinnoilla, meidän tuontimaksumme ovat pienemmät. Toisin sanoen ne yrityksemme, jotka jalostavat tietyn määrän tuotteita, jotka on tuotu kyseisistä maista, ovat kilpailukykyisempiä. Toiseksi, mikä on tekstiilialan kannalta tärkeää, maksamme energiasta vähemmän. Lopuksi, kolmanneksi, ei saa unohtaa sitä, että tämä kriisi antaa meille sopivan tilaisuuden nähdä markkinoiden avautuvan ja tehdä mahdollisesti joitakin investointeja. Kyseisten maiden talouksien rakenteet siis uudistetaan, niistä tulee todennäköisesti lopulta kilpailukykyisempiä, mutta ne epäilemättä menettävät kuitenkin osan liikakapasiteeteistaan, mikä voi tapahtua erityisesti tekstiilialalla.

Giansily
Arvoisa komissaari, kuten hetki sitten mainitsitte, Aasian kriisi ei koske kaikkia Euroopan maita samalla tavalla, eli ei samoilla aloilla eikä samassa suhteessa. Aasian kriisitilanne asettaa unionin talouspolitiikasta vastuussa olevat henkilöt tilanteeseen, jossa on valittava kahden mahdollisen seurauksen välillä, jotka aiheutuvat joustavuuden ja kasvun keskinäisestä riippuvuudesta: kielteinen seuraus, jossa euroskleroosi liitetään keskinkertaiseen kasvuun, ja myönteinen seuraus, jossa talouden vapauttaminen liitetään jatkuvaan kasvuun. Ettekö ole näissä olosuhteissa sitä mieltä, että nyt on aika pohtia mahdollisuutta tarkastella Maastrichtissa määriteltyjä ja Amsterdamissa vahvistettuja kriteerejä keinotekoisen indeksin välityksellä, joka antaisi jokaiselle kansalliselle politiikalle nopeammat sopeuttamiskeinot siinä tapauksessa, että 1. tammikuuta 1999 jälkeen syntyy uusi kriisi?

De Silguy
Ongelmat on havaittava. Ensinnäkään Aasian kriisi ei anna aihetta muuttaa niitä kriteereitä, joista määrätään Maastrichtin sopimuksessa, ja kuten jo mainitsin teille siitä, että euro on tullut muulle maailmalle tutuksi Aasian kriisin myötä, olen päinvastoin sitä mieltä, että kriteerimme ovat hyvät, koska muodostamme nyt maailmassa vakaan alueen. Talousarvion tervehdyttäminen ja inflaation hillintä eivät vaikuta vähiten asiaan, päinvastoin. Toiseksi en usko, että voidaan sanoa kriisin vaikuttavan Euroopan maihin maailmanlaajuisesti kovinkaan eri tavalla. Jotkut maat ovat epäilemättä tiettyjen alojen osalta sitoutuneet enemmän Aasiaan. Mieleeni tulee erityisesti telelaitosten osalta suuri saksalainen operaattori, joka investoi huomattavasti Aasian maihin. Tietysti kriisi koskettaa sitä enemmän kuin jotain italialaista tai espanjalaista operaattoria, joka ei ehkä ole investoinut samaan alaan Aasiassa. Kriisi siis vaikuttaa eri alojen toimintaan, mutta seuraukset eivät voi olla maailmanlaajuisia. Loppujen lopuksi on osattava ajatella, että tämä kriisi antaa varmastikin mahdollisuuden jatkaa niitä ponnisteluja, joita parhaillaan toteutamme, mutta myös näkemään missä määrin meillä on uusia mahdollisuuksia näiden markkinoiden avautumiseen. Itse asiassa, ja tämä on erittäin tärkeää, kaikissa neuvotteluissa, joita parhaillaan käymme kyseisten maiden kanssa, vaadimme kaikilla tasoilla - Kansainvälinen valuuttarahasto, komission käymät neuvottelut, kahdenväliset neuvottelut - sitä, että niiden on oltava avoimempia, vastaanottavaisempia ja että sääntelyä on vähemmän, jotta meidän toimijamme, meidän yrityksemme, voivat osoittaa kiinnostusta Aasian markkinoita kohtaan ja päästä kyseisille markkinoille, olipa kysymys sitten rahoitusmarkkinoista tai hyödykemarkkinoista.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Arvoisat parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, Euroopan unionin ja Venäjän väliset suhteet kehittyvät vahvasti ja nopeasti. Venäjän federaatio on Euroopan unionin erittäin tärkeä keskustelukumppani ja varsinkin nyt, kun kumppanuus- ja yhteistyösopimus on tullut voimaan.
Tänään meillä on ilo toivottaa tervetulleeksi parlamenttiin herra Gennadi Zjuganov, Venäjän federaation kommunistisen puolueen ylin johtaja, joka vierailee ensimmäistä kertaa Euroopan parlamentissa ja muissa Euroopan unionin toimielimissä ja joka istuu tällä hetkellä virallisella lehterillä.

Kaakkois-Aasian talouskriisi (jatkoa)
Harrison
Arvoisa puhemies, puhun parlamentin ASEANin ja Korean valtuuskunnan jäsenenä, valtuuskunnan, joka palasi Malesiasta ja Singaporesta viime viikolla. Olemmeko tietoisia siitä, että tarvitsemme herätyksen täällä Euroopassa ymmärtääksemme, että suurpalo ja tartunta, joista puhutaan Kaakkois-Aasiassa, voisivat aivan hyvin sattua Euroopassa ja muualla maailmassa? Mielestäni komissio osoittaa omahyväisyyttä tällä alalla.
Toiseksi uskon, että Euroopan unionia pidetään köykäisempänä kuin se on. Sallinette minun antaa kaksi hyvin lyhyttä esimerkkiä: herra Santerin vierailu Singaporeen jäi täysin huomiotta verrattuna amerikkalaisen henkilöstön tekemiin vierailuihin, jotka koskivat tuon maailman osan talouskriisiä. Kuten herra de Silguy on huomauttanut, sitä ei juurikaan tunnusteta, että 30 % Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) tuesta tulee Euroopan unionilta ja ainoastaan 18 % Amerikan yhdysvalloilta. Kun ollaan siellä päin maailmaa, vaikuttaa aivan siltä, että juuri Amerikan yhdysvallat eikä Eurooppa auttaa tuota maailman osaa ratkaisemaan tämän maailmanlaajuisen kriisin. Milloin me aiomme ottaa itseämme niskasta kiinni ja tehdä jotain tälle asialle?

De Silguy
Arvoisa puhemies, olen puoliksi samaa mieltä kuin herra Harrison siitä, mitä hän sanoi. Olen samaa mieltä hänen sanoessaan, ettei Euroopan unionilla ole sitä painoarvoa, mikä sille kuuluu. En kuitenkaan ole samaa mieltä, kun hän sanoo, että komissio on merkityksetön. Voin tuhlata aikaani edessänne kertomalla kaikista mahdollisista ja kuvitteellisista kauhuskenaarioista. Kun olin nuori, minulle sanottiin: Pariisi laitetaan pulloon jossittelemalla. Jos Pariisi olisi pienempi, mutta pullo suurempi, Pariisi laitettaisiin pulloon. Kieltäydyn siis rupeamasta puhumaan tällaisista kauhuskenaarioista. Reagoin, toimin ja analysoin mieluummin tietojen perusteella. Kaupan osalta vaikutukset voivat kohdistua moneen alaan, mutta sitä ei voi tämänhetkisessä tilanteessa pitää suurimpana Euroopan talouteen vaikuttavana tekijänä kaikkia herkkiä teollisuudenaloja ajatellen. Kaikkien näiden alojen vienti Aasiaan muodostaa alle 1 % yhteisön bruttokansantuotteesta. Toinen huhujen levittäjä: rahoitusala. Viittasin itse asiassa juuri äsken eurooppalaisten pankkien sitoumuksiin Aasiassa. On selvä, että nämä pankit ovat nykyään aloittaneet uudelleen neuvottelut näiden maiden velkojen vähittäisestä takaisinmaksusta ja niistä suurimmalla osalla joka tapauksessa, itse asiassa hyvin suurella enemmistöllä, on sellainen pääoma, jonka turvin ne selviävät muutamista kriiseistä. Kun taas tarkastelen sitä, että suurin osa pankkiemme sitoumuksista on Hongkongissa, Singaporessa, Kiinassa, eli maissa, joita kriisi on koskettanut vähiten, joiden talous on tervein ja joita johdetaan parhaiten, ja että muut maat, Thaimaa, Indonesia, Etelä-Korea, ovat nimenomaan olleet niitä, joille Kansainvälinen valuuttarahasto on myöntänyt ehdollisia avustuspaketteja, totean nyt, että kriisi on hallittavissa, "manageable" , niin kuin sanoisitte omalla äidinkielellänne, mutta en halua rakennella pilvilinnoja.

Christodoulou
Arvoisa puhemies, myös minä olen täysin samaa mieltä siitä, mitä herra komission jäsen sanoi kriisin vaikutusten suuruudesta Euroopan unionille. Meidän ei pidä liioitella tapahtumia, ja hänellä on täysi oikeus arvioida asiaa niin kuin haluaa.
Itse tahtoisin kuulla herra komission jäsenen mielipiteen toisesta asiasta: puhumme Kaakkois-Aasiasta, mutta jos sallitte, mitä tapahtuu Japanissa? Tilanteen kehitys Japanissa voi aiheuttaa meille yllätyksiä. Haluaisin kysyä herra komissaarilta: onko tähän valmistauduttu yhteensovittamalla eurooppalaisten ja amerikkalaisten rahoitusjärjestelmien ja keskuspankkien toimet, tietenkin siinä tarkoituksessa, että valmistauduttaisiin sen varalle, että Japani alkaa realisoida sijoituksiaan pääasiassa valtion tai muiden velkakirjojen muodossa erityisesti Amerikan markkinoilla? Puhutaanko tällaisesta nyt Euroopan komissiossa? Onko komissio tehnyt aloitteen tällä alueella siinä tapauksessa, että tuleva kehitys aiheuttaa meille ongelmia?

De Silguy
Kiitän teitä, herra Christodoulou, siitä, että esititte minulle Japania koskevan kysymyksen, koska se on nykyasetelmassa sellainen maa, jota on seurattava erittäin tarkkaavaisesti. Totean, että Japani jatkaa päättäväisesti tehtäväänsä Aasian kriisissä, sillä se säilyttää luottonsa maassa, jossa sillä on sitoumuksia, pitää luottojärjestelynsä ennallaan pääasiallisten kauppakumppaneidensa osalta sekä osallistuu myös kahdenväliseen avunantoon ja monenvälisiin avustuspyrkimyksiin. Tämän vuoksi ei näytä siltä, että Japani vetäytyisi itseensä, mikä on myönteistä.
Toiseksi, ja korostamme tätä voimakkaasti ollessamme heidän kanssaan tekemisissä, japanilaiset ovat sitoutuneet toteuttamaan tiettyjä toimenpiteitä markkinoidensa sääntelyn purkamiseksi, toimenpiteitä rakenteiden uudistamiseksi, verojen keventämiseksi, pankkijärjestelmän takuutoimenpiteitä erilaisiin keinoihin turvautuen sen konkurssin välttämiseksi. Viime vuoden loppupuolella ilmoitettiin jopa tuloveron alennuksesta, joka on voimassa vuoden 1998 maaliskuuhun saakka. Luulen, että nyt odotamme japanilaisten panevan päättäväisesti täytäntöön ne toimenpiteet, joista he ovat ilmoittaneet. Se edellyttää ensisijaisesti käsitykseni mukaan rakenteellisella tasolla sitä, että he yrittävät ratkaista rahoitus- ja pankkijärjestelmiensä ongelmat tarvittaessa meidän avullamme. Ja toisena edellytyksenä on se, etteivät he epäröi toteuttaa tarvittaessa kasvun elvyttämiseen liittyviä toimenpiteitä kotimaisen kysynnän kautta - korostan tätä seikkaa - toimenpiteitä, jotka voisivat olla välttämättömiä. Meidän on oltava hyvin varuillamme sen suhteen, etteivät he yritä tehdä Amerikan ja Euroopan maista pelastajiaan ja ulospääsytietään, eli siirrä Eurooppaan kyvyttömyytensä ratkaista omat ongelmansa. Meidän on oltava varuillamme keinojemme suhteen, koska emme näy emmekä kuulu kansainvälisellä foorumilla.

Cox
Arvoisa puhemies, haluaisin tarttua edelliseen komissaarin tekemään huomautukseen ja tarkastella sitä hänen alkuperäisen jäsentelynsä yhteydessä. Hän esitteli jäsentelyn Aasian kriisin vaikutuksista Euroopan talouteen pitäen Euroopan Aasian vientiosuuksia osana unionin BKT: ta. Voisinko pyytää häntä kohdistamaan hieman huomiota tuontipuolelle. Siellä on kysymys Aasian viennistä Eurooppaan ja Aasian kilpailusta eurooppalaisten tuotteiden kanssa kolmansissa maissa devalvoiduilla vaihtokursseilla. Hänen makroanalyysinsa on liian yksipuolinen, jos hän pitäytyy ainoastaan viennissä tai viittaa tuonnin alueellisiin näkökohtiin. Tämä on kriittinen aihe mitä tulee vaikutuksiin Euroopan talouteen.
Ikäväkseni minun on sanottava, etten yhdy komissaarin edelliseen kysymykseen esittämän vastauksen oletettuun optimismiin. Hän sanoi toivovansa, että Aasian taloudet eivät yritä selviytyä tästä kriisistä meidän markkinoittemme kustannuksella ja että ne sen sijaan kehittävät kotimaista kysyntää. Niiden nopein parannuskeino on käyttää omia matalampia vaihtokurssejaan meidän markkinoidemme valtaamiseksi. Hän on jättänyt tuon pois yhtälöstään ja hänen olisi otettava se siihen mukaan.
Herra Harrison otti esille sen seikan, että meitä pidetään köykäisinä painoarvoltamme. Meillä on 30 % IMF: stä, herra puhemies, profiilimme on nollassa.

De Silguy
Arvoisa puhemies, lukujen osalta en ole viitannut kuin vientiä koskeviin lukuihin, koska mainitsin teille, että Euroopan vienti Aasiaan muodostaa 2, 2 % yhteisön BKT: sta ja 21 % viennistä unionin ulkopuolelle. Tuonnin osalta tuontia unionin ulkopuolelta kuvaava tarkka luku on 26, 2 %. Kuten huomaatte, suuruusluokka on suunnilleen sama. En halua, että minua päästään syyttämään optimismista. Haluan vain kieltäytyä joutumasta keskusteluun, jossa ei mielestäni ole järkeä, sillä siinä luodaan kauhuskenaarioita vain huvin vuoksi sen sijaan, että pohdittaisiin niitä konkreettisia tietoja, jotka meillä on.
Kun kerran puhumme täällä kaupasta, haluaisin kuitenkin minulle myönnetyn ajan puitteissa muistuttaa teitä siitä, että niistä maista, joita kriisi koskettaa, Hongkongin ja Taiwanin osuus kolmansien maiden kanssa käymästämme kaupasta on 25 %, eli suurin osuus, ja että Thaimaan, Indonesian ja Korean osuus, jotka ovat ne kolme maata, joihin kriisi vaikuttaa eniten, on vain 5 % yhteisön ulkopuolisesta kaupasta näiden Aasian maiden kanssa. Jos näihin 5 %: iin lisätään Japani, osuus on kaiken kaikkiaan 15 % ja nämä 15 % koko kaupastamme muodostavat vain 1, 5 % BKT: sta. Eli kyllä, eri aloja koskevia vaikutuksia on, en ole niitä salaillut. Mitä ne ovat ja kuinka laajalle ne ulottuvat? Kukaan ei voi tänään tietää tarkasti minkälaisia vaikutukset ovat, koska niihin vaikuttavat kriisin kesto ja se päivä, jona valuuttojen arvo kohoaa uudelleen, sillä olen vakuuttunut siitä, että ne vielä kohoavat uudelleen. Mutta luulen, että meidän on oltava varuillamme välttääksemme sen, että joudumme mukaan kuvailemaanne kehityskulkuun, mutta nyt en näe siihen mitään syytä enkä edes sen enteitä.

Wolf
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, taloustiikerit on esitelty meille aina harhaanjohtavasti uusliberalismin pyhinä lehminä. Nyt ne osoittautuvat keinotteleviksi kasinotalouksiksi, jotka eivät myöskään ole kyenneet pysyvästi karkottamaan deflaation haamua. Se osoittaa meille myös pankkivalvonnan ongelman julkisena velvoitteena. Tähän asti on puhuttu vain ja ainoastaan julkisen talouden velasta. Tässä kriisissä on kuitenkin kysymys yksityisestä velkaantumisesta. Eikö meidän pitäisi olla huolestuneita siitä, että tulevalla yhtenäisvaluuttaalueella rahapolitiikan ja pankkivalvontapolitiikan toimivallat on erotettu toisistaan? Euroopan keskuspankki huolehtii rahapolitiikasta. Kansalliset keskuspankit huolehtivat, mikäli ylipäänsä huolehtivat, edelleen pankkivalvonnasta. Eikö tämä ole järjestelmän heikkous, jota meidän vähitellen pitäisi alkaa korjata? Eikö meidän pitäisi yhtenäistää pankkivalvontaa ja yleensäkin parantaa talouspolitiikkamme yhtenäisyyttä, jotta tehtävä, jonka yhtenäisvaluutta meille asettaa, voitaisiin ylipäänsä ratkaista?

De Silguy
Arvoisa puhemies, minua harmittaa vastata herra Wolfille. Minulle sanotaan jälleen, että uhraan ponnisteluni johonkin muuhun kuin työhöni. Mutta kysymys koskee Euroopan keskuspankkia ja Euroopan rahapoliittista instituuttia. En haluaisi tehdä muuta kuin sen, mitä minulta komissaarina pyydetään euron toteuttamiseksi. Kysymyksenne liittyy loppujen lopuksi paljon laajempaan ongelmaan. Sillä jotta Euroopan keskuspankki tai kansalliset pankit voivat suorittaa Euroopassa valvontaa ja tarkkailua, se tapahtuu tyydyttävien ja erittäin suojelevien kriteerien, standardien ja normien mukaisesti. Ongelmana on ymmärtää, kuinka näitä normeja ja standardeja voi laajentaa sovellettaviksi Kaakkois-Aasian maissa ja kuinka sellaisia elimiä kuin Kansainvälinen järjestelypankki (BIS) tai muita mekanismeja voidaan perustaa, jotta voidaan olla vakuuttuneita siitä, että nykyinen kriisi tasoittuu, kun näissä maissa omaksutaan valvonnan ja sääntelyn osalta kaikkien turvallisuuden takaamiseksi riittävät säännöt.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, Aasian kriisi koskettaa meitä Euroopassa ja jos tarkastelemme vaihtokurssimyllerryksiä ja keinottelua pääoman liikkuvuuden vapauttamisen valossa, meidän ei juuri Euroopan unionina tarvitse tässä tilanteessa ehdottaa, että Kansainvälisessä valuuttarahastossa lopultakin kerran ajateltaisiin sitä, kuinka voidaan saada aikaan parempi luottojen avoimuus maailmassa ja kysyä, eikö olisi tarpeen luoda kansainvälinen vakuusjärjestelmä, jotta makroekonomisten lukujen perusteella terveet kansantaloudet eivät kehity samaan suuntaan kuin taloustiikerit niin kuin nyt on tapahtunut?
Onko todella jokainen maailman kolkka suojassa sellaiselta kehitykseltä? Se on kyllä kysymys, johon odotamme vastausta komissiolta. Odotan komissiolta tässä tilanteessa oikeastaan myös suurempaa aloitetta tämän maailmanosan ottamiseksi vakavasti. Miksi meillä ei ole Singaporessa tai Malesiassa EU-valtuuskuntaa? Se edistäisi varmasti Euroopan unionin matalan profiilin vahvistamista näillä alueilla. Eikö se myöskin edistäisi luotettavuuden vahvistumista, jos tämä Euroopan unioni amerikkalaisen presidentin tavoin lähettäisi KaakkoisAasiaan erityisvaltuutetun?

De Silguy
Arvoisa rouva Randzio-Plath, painan mieleeni Singaporea ja Malesiaa koskevan ehdotuksenne. Ilmoitan siitä komissaarikollegoilleni, joiden vastuualueeseen kysymys kuuluu. Haluaisin vastata Kansainvälistä valuuttarahastoa koskevaan kysymykseenne: onko perustettava kansainvälinen vakuusjärjestelmä? Se on mielestäni kuitenkin Kansainvälisen valuuttarahaston tehtävä. Saatatte ajatella, ettei se toimi riittävän nopeasti, että se on toiminut liian nopeasti, ettei ehdollisuuksia ole tarpeeksi, että ehdollisuuksia on liikaa. Se on jo toinen kysymys. Ja lisäksi tehtävä, jonka se täyttää, on itse asiassa avustajan tehtävä, sanotaan vaikka palomiehen tehtävä siinä tapauksessa, että tilanne näyttää uhkaavalta. Mielestäni oikea ratkaisu kyseisissä maissa on ensinnäkin purkaa hallitusten ja pankkien väliset aivan liian tiukat yhteydet. Toiseksi ratkaisuun päästään määrittelemällä rahoitustarkastukselle ja väliaikaisille toimielimille standardit, joiden on oltava kyseisissä maissa samat kuin meillä. Kolmanneksi ratkaisuun päästään pääomittamalla pankit uudelleen, toimenpiteellä, jota on samanaikaisesti täydennettävä siivoamalla varat. Neljänneksi, jotta ongelma voidaan ratkaista vakuuksista erillään, järjestelmän on oltava avoimempi pankkien tilinpidon osalta. Ja lopuksi on syytä - se on muuten tie, jolle lähdetään, sillä kriisistä puhutaan paljon, mutta parhaillaan toteutettavista suunnitelmista ei puhuta usein - vapauttaa rahoitusalan kilpailu näissä maissa, jotta ulkomaiset toimielimet saavat mahdollisuuden toimia niissä.

Ilaskivi
Arvoisa rouva puhemies, komission selonteko Kaakkois-Aasian talouskriisistä oli kyllä hyvin mielenkiintoinen, kuten ovat olleet saadut vastauksetkin, mutta mielestäni liian optimistinen siltä osin kun kosketellaan heijastusvaikutuksia. Miksikö? Ensinnäkin haavoittuneiden tiikerivaltioiden kansainvälinen kilpailukyky kasvaa suuressa mitassa, jos niiden valuutat devalvoidaan tai devalvoituvat. Tämä pitää paikkansa myös muihin idän maihin nähden. Toiseksi itä on jo peruuttanut tilauksiaan eräistä Euroopan maista, muun muassa Suomesta, mikä saattaa vahvastikin vaikuttaa näiden maiden talouteen. Kolmanneksi pörssikurssit sahaavat ylös ja alas ja kertovat hermostuneisuudesta.
Kaikki nämä vaikutukset saattavat tuntua hyvinkin erilaisina ja epäsymmetrisinä eri Euroopan unionin jäsenmaissa. Siksi kysyn, aikooko komissio, if the worst comes to the worst, suunnitella suurempaa talouspoliittista liikkumavapautta niille maille, joita kriisi saattaa poikkeuksellisen voimakkaana kohdata.

De Silguy
Haluaisin ilmaista itseni täysin selkeästi tämän asian osalta, herra Ilaskivi. Vielä kerran, en jätä ottamatta huomioon sitä, miten halpojen tuotteiden tuominen - sanon tämän pelkistääkseni - kyseisistä maista vaikuttaa talouksiimme. Mutta päinvastoin kuin kuvitellaan, niiden valuuttojen arvon aleneminen ei ole niille yksinomaan etu, kaukana siitä. Ensinnäkin ne maksavat tuontitavaroista kalliimman hinnan ja ne tarvitsevat, mieleeni tulevat esimerkiksi korealaiset, teräksen valmistamiseksi, kunnes toisin todistetaan, rautaromua tai rautamalmia tai kivihiiltä. Niitä on tuotava. Ja jos olette devalvoineet, maksatte kalliimman hinnan. Kilpailukyvyn osalta te siis häviätte. Toiseksi ne häviävät inflaation osalta, koska niiden inflaatio kasvaa. Kolmanneksi heidän on ehkä pakko tuottaa vähemmän. Minkälaiset takuut meillä itse asiassa nyt on siitä, että ne pystyvät yhä viemään yhtä paljon, jos niiden omissa pankeissa olevat rahoitussuhteet ja lainat, syistä, jotka johtuvat niiden rahoitusjärjestelmän tilanteesta, häviävät ja jos luoton mahdollisuus häviää ja kuivuu? Voisin jatkaa tällä tavoin antamalla yhä lisää esimerkkejä. Tämän vuoksi ei saa dramatisoida, on oltava luottavainen. Olemme parhaillaan aloittamassa alakohtaista tutkimusta enkä pysty minulle myönnetyn ajan puitteissa luettelemaan teille yksityiskohtaisesti niitä kahdeksaa tai kymmentä alaa, mutta kun kyseinen tutkimus saadaan päätökseen, olen aivan valmis pyytämään, että se toimitetaan teille. Näette siitä yksityiskohtaisesti, alakohtaisesti, että toisia aloja kriisi koskettaa todellakin enemmän kuin toisia, mutta, totean sen jo nyt erityisesti rahoitusalan ja joidenkin eurooppalaisten suuryritysten sijoittumisen osalta, ne ovat jo ennakoineet sen, mitä ne mahdollisesti häviävät. Sen seurauksena tämä vaikuttaa ehkä jonkin verran alojen kannattavuuteen, tämä ei kuitenkaan kyseenalaista niiden olemassaoloa Euroopassa.

De Clercq
Arvoisa rouva puhemies, toteamme tyytyväisinä, että komissio seuraa kehitystä hyvinkin läheltä, mutta emme kuitenkaan voi välttyä vaikutelmalta, että suuri poissaolija Aasiassa on tällä hetkellä Eurooppa, ja tarkemmin sanottuna Euroopan unioni. Tämä erottuu räikeänä vastakohtana Yhdysvaltojen puuttumiselle kyseisen maailman osan asioihin. Me pysyttelemme huomiotaherättävästi syrjässä, mutta vaikutelmani on, että yksittäiset jäsenvaltiot, eräät niistä, suurimmat tietenkin, kyllä pyrkivät suojelemaan omia etujaan Aasian kriisissä. Kuitenkin Euroopalla on kokonaisuutena huomattavia rahoituksellisia ja taloudellisia etuja pelissä mukana, unohtamatta poliittisia näkökohtia, sillä kukaan ei voi väittää, että Euroopan maiden erillinen toiminta ja Euroopan unionin poissaolo yhtenäisenä elimenä vahvistaisivat Aasiassa käsitystä voimakkaasta Euroopasta ja Euroopasta yhtenäisenä kokonaisuutena. Sellaista tunnetta ei varmasti ole, ja pahoittelemme asiaa.

De Silguy
Arvoisa rouva puhemies, olen täysin samaa mieltä herra de Clercqin kanssa. Yhdyn täysin hänen analyysiinsa ja jopa myötäilen sitä viitatessani erääseen toiseen esimerkkiin, joka mielestäni paljastaa kuvailemanne tilanteen. Viime joulukuussa, kun Korea tarvitsi kiireesti avustuspaketin jouluyönä, Kristuksen syntymäjuhlaa edeltävinä tunteina, neljä unionin jäsenvaltiota, ne neljä G7-maata, lähtivät liikekannalle järjestääkseen kyseiseen maahan kahdenvälistä apua, joka oli välttämätöntä, jotta Korea pystyi viemään vuoden päätökseen. Mutta tämä apu oli, tästä päätellen, luultavasti yhtä tärkeä kuin amerikkalaisten apu. Kuitenkin jäi se vaikutelma, että amerikkalaiset selvittivät kriisin. Sen vuoksi, rouva puhemies, sanoin juuri äsken herra de Clercqille, että yhtä paljon kuin euro suojeli meitä ennen kuin se oli edes olemassa, meidänkin on, kun euro otetaan käyttöön, oltava yhtä voimakkaita ja pystyttävä puhumaan yhdellä suulla, ei ainoastaan rakentavassa mielessä - ei ainoastaan rahoittajan ominaisuudessa - vaan todellisena vaikuttajana, oltava ensinnäkin rahoituspanoksemme tasolla, joka on huomattava ja joka jatkuu, ja toiseksi sillä tasolla, mikä meillä on maailmalla talous- ja raha-asioissa sekä kaupan alaan liittyvissä asioissa. Se on juuri mielestäni euron kaikkein tärkein panos Euroopalle ja eurooppalaisille ensi vuodesta lähtien.

Dury
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin esittää kaksi kysymystä. Herra komissaari, sanoitte juuri: on välttämätöntä puhua yhdellä suulla sitten, kun euro on otettu käyttöön. Tarkoittaako se sitä, että euroon liittyvät jäsenvaltiot jättäisivät edustuksensa Kansainvälisessä valuuttarahastossa "Euroopan unionin" edustuksen tai "euromaan" edustuksen hyväksi? Toinen kysymykseni on seuraava: viime viikolla kuulimme kehitys- ja yhteistyövaliokunnassa Kansainvälisen valuuttarahaston toimitusjohtajaa ja Maailmanpankin johtajaa. Kansainvälisen valuuttarahaston toimitusjohtaja puhui parannuskeinostaan, jonka avulla päästään luultavasti makrotalouden osalta konkreettisiin tuloksiin. Mutta Maailmanpankin johtaja sanoi meille, että ihmisten kannalta, työttömyyden kannalta, köyhyyden lisääntymisen kannalta on tiedossa myös järkyttäviä tilanteita. Haluaisin kysyä, aikooko komissio tutkia tätä ongelmaa ja olemmeko me valmiit osallistumaan Maailmanpankin sosiaalisiin ja humanitäärisiin ohjelmiin.

De Silguy
En aio mennä yksityiskohtiin Euroopan unionin edustuksen osalta eri kansainvälisissä toimielimissä. Ei ole tarpeen muuttaa Kansainvälisen valuuttarahaston sääntöjä, jotta voidaan karkottaa, jos saan sanoa, kaikki jäsenvaltiot ja tyrkyttää sinne Euroopan unionia. Luulen, että voimme toimia toisella tavalla joutumatta sellaiseen tilanteeseen ja kuitenkin vakuuttua siitä, että Euroopan unioni puhuu yhdellä suulla. Lisäksi ongelma ei tule niinkään esiin Kansainvälisessä valuuttarahastossa kuin muissa toimielimissä, jotka ovat ehkä epävirallisempia, mutta jotka ovat loppujen lopuksi niitä, totean sen kokemuksen perusteella, jonka olen täällä kolmen vuoden aikana hankkinut, joissa tehdään todelliset päätökset. En haluaisi, että rajoitettu määrä jäsenvaltioita omii näitä todellisia päätöksiä osallistumalla päätöksentekoon paikan päällä ei ainoastaan Euroopan unionin vaan kaikkien viidentoista jäsenvaltion sijasta. Minun on henkilökohtaisesti mahdoton hyväksyä sitä.
Tilanneanalyysinne osalta on selvää, että komissio on valmis osallistumaan kaikkiin toimiin. Voin erityisesti sanoa teille, että maaliskuussa Maailmanpankissa järjestetään konferenssi, jonka tarkoituksena on tutkia samaan aikaan kaikki teknisen avun ohjelmat, jotta voidaan perustellusti parantaa ja täydentää käynnissä olevia talouden tervehdyttämistoimia niissä maissa, joiden katsotaan pystyvän nousemaan. On itse asiassa täydennettävä tarvittavia ponnisteluja ja huolehtia siitä, että siinä vaiheessa, kun Kansainvälinen valuuttarahasto määrittelee ohjelmat, inhimillinen ulottuvuus otetaan mitä suurimmassa määrin huomioon. Näin tehtiin käsittääkseni Korean tapauksessa, jonka osalta ohjelmaa on tarkistettu, jotta siihen voidaan lisätä enemmän tätä ulottuvuutta. Näin on tehtävä enemmän tulevaisuudessa ja muiden kansainvälisten tahojen, kuten Euroopan yhteisön, on luonnollisesti sisällytettävä tämä ulottuvuus ohjelmiinsa.

Caudron
Arvoisa komissaari, olen kyllä huomannut sen suhteellisen optimismin, joka käy ilmi puhuessanne Aasian kriisin vaikutuksista Euroopan talouteen. Se on tullut esiin jo monta kertaa. Kuitenkin erotan poikkeamia, joiden vuoksi kiinnitän hiukan huomiota itsesuggestion ja syvän vakaumuksen väliseen eroon. Kysymykseni liittyy kuitenkin enemmän teollisuuteen ja kansainväliseen kilpailuun. Juuri äsken mainitsimme tekstiilialan kilpailun. Halusin ottaa esille laivanrakennusteollisuuteen liittyvän ongelman. Tiedätte, että elämme nyt sitä aikaa, joksi laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta annetun direktiivin voimassaoloaikaa pidennettiin, koska kansainvälistä sopimusta ei oltu ratifioitu. Ettekö ole sitä mieltä, että nykyinen kriisi voi vaikuttaa oleellisesti myös tähän ratifioitujen ja ratifioimattomien sopimusten ongelmaan ja että siltä olisi suojauduttava omien tekstiemme ja omien päätöstemme tasolla, jotka koskevat teollisuudellemme myönnettävää apua Euroopassa?

De Silguy
Vielä kerran, olisi täysin mahdotonta hyväksyä sellaista toimintaa, jonka seurauksena ei ainoastaan Korean tilanne kiristyisi vaan se vaikuttaisi myös suoraan telakoihimme. Näin ollen erityisesti laivanrakennusteollisuuden osalta näyttää nyt todennäköiseltä, että korealainen teollisuus joutuu mukaan ohjelmaan, joka vähentää sen kapasiteettia, vaikkakin vain sen vuoksi, että jotkut telakat saattavat joutua rahoitusvaikeuksiin, jos ne eivät enää saa tarvittavaa rahoitusta. Itse asiassa on tosin olemassa Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa tehty sopimus, joitakin enemmän tai vähemmän epämääräisiä ennakkoehtoja, joiden puitteissa hallitus ei voi sopia rahoituksen alakohtaisesta siirtämisestä jollekin teollisuudenalalle. Lisäksi siinä määrätään selvästi, erityisesti Chaebolin osalta, että tämän yhtiön standardeja, tilejä, normeja ja tilikausia saatetaan oikealle tasolle. Joitakin ennakkoehtoja on siis määrätty, jotka eivät tosin ehkä näytä teidän silmissänne riittäviltä, mutta jotka edesauttavat samalla rahoitusmarkkinoiden laajempaa vapauttamista näissä maissa sekä myös niiden erityisetuisuuksien poistamista, joita korealaiset telakat saavat suhteessa muihin telakoihin. On ymmärrettävä, että yksi kriisin seurauksista Koreassa on juuri teollisuudenalan ja pankin välisten henkilöstö-, rahoitus-, rakenne- ja jopa poliittisten siteiden kyseenalaistaminen. Se olisi näiden suurten konglomeraattien loppu, joiden on oltava kunnolla mukana purkamisprosessissa, josta me sitten hyödymme. Lisään vielä, että nykyään monet omistajat tai laivanvarustajat vaikuttavat ymmärrettävistä syistä melko vastahakoisilta tekemään uusia tilauksia Koreaan. Mutta tältäkin osin seuraamme tilannetta tarkkaavaisesti ja tämä on erityisesti yksi niistä herkistä aloista, joihin nykyään keskitämme tutkimuksemme.

Donnelly A.
Arvoisa rouva puhemies, yksi asia, joka tänä iltapäivänä on käynyt selväksi, on se, miten puolueeton tarkkailija komissio enimmäkseen on. Komissaari de Silguy on antanut meille hyvin pinnallisen esityksen.
Tahtoisin esittää hänelle useita kysymyksiä. Onko mitään vaaraa sellaisesta dumppauksesta Euroopan taloudessa, joka aiheutuisi näiden Kauko-idän valuuttojen devalvaatiosta? Ovatko jotkin tietyt teollisuudenalat vaarassa, esimerkiksi mikroelektroniikkateollisuus ja mikrosiruteollisuus? Onko yksikään tietty eurooppalainen teollisuudenala tehnyt esitystä komissiolle devalvaatiosta? Onko Euroopan komissio tehnyt esitystä kiinalaisille mitä tulee heidän valuuttansa devalvaatioon, joka pani tämän kriisin alulle? Onko vaaraa lisädevalvaatiosta? Tarkalleen ottaen mitä erityisjärjestelyjä Euroopan komissio ja Euroopan unioni tekevät toimiakseen nopeasti domino-vaikutuksen tapahtuessa USA: n markkinoilla ja vieläpä Euroopan markkinoilla?

De Silguy
Sanon ensin herra Donnellylle, etten ensinnäkään tunne itseäni tarkkailijaksi, eikä toiseksi voida vaatia vaikuttamaan asioiden kulkuun silloin, kun toimielimillä ei ole tähän tarkoitukseen tarvittavia välineitä. Vastatakseni kuitenkin täsmällisesti kysymykseenne, kriisi näyttää vaikuttavan ensi näkemältä eniten kahdeksaan alaan, koska meitä on pyydetty tutkimaan niitä. Ne on määritetty analyysiemme perusteella ja kiinnitämme niihin enemmän huomiota. On kysymys teollisuudesta, joka valmistaa vaatteita, nahkaa, kenkiä, radioita, televisioita, GSM-puhelinten kaltaisia viestintälaitteita, rannekelloja, työstökoneita, tietojenkäsittelylaitteita ja sähkölaitteita. Tähän voisi lisätä pääomahyödykkeet kuten laivanrakennus-, teräs-, kemian- ja autoteollisuuden. Joukossa on kuitenkin monta sellaista alaa, johon kriisi voisi vaikuttaa monella tasolla.
Kiina on erikoistilanteessa. Muistutan teitä siitä, että Kiinassa valvotaan valuuttoja äärimmäisen tiukasti ja sen oman valuutan pariteettia valvotaan. Toiseksi Kiinan viranomaiset ovat aina sanoneet, etteivät he halua devalvoida. Ja tarkasti katsottuna se ei todellakaan ole heidän etujensa mukaista. Devalvaatio ei ole Kiinan etujen mukaista siinä mielessä, että Kiinan talouden kasvu syntyy investoinneista eikä kotimaisesta kysynnästä. Kiinan hallituksen siis kannattaa vahvistaa sekä omien tallettajiensa, eli omien kansalaistensa, että ulkomaisten sijoittajien luottamusta. Devalvoimalla ei lisätä luottamusta. Lisäksi on poliittinen ongelma, joka on Kiinan aseman suhteuttaminen Japaniin nähden sellaisessa geopoliittisessa asiayhteydessä, jossa en näe Japanilla olevan syytä devalvoida lyhyellä tai edes keskipitkällä aikavälillä. Erityistä riskiä ei ole, mutta myös tältä osin seuraamme tarkkaavaisesti tilannetta. Dominovaikutuksen mahdollisuuden osalta en halua maalailla kauhuskenaarioita, koska siinä ei ole mitään mieltä. Se, mikä on mielestäni nyt paljon tärkeämpää, on nähdä kuinka kriisi kehittyy ja miten ohjelmat pannaan täytäntöön. Kansainvälisen valuuttarahaston ohjelmat pannaan tosissaan täytäntöön. Pankkien kanssa neuvotellaan parhaillaan yksityisten velkojen uudelleenjärjestelystä. Sanoin teille alustuspuheenvuorossani, että mielestäni näytti olevan yksi maa, joka ei vielä ole saanut luottamustaan takaisin, ja se on Indonesia. Muiden osalta, katselin vielä markkinatietoja tänä aamuna, huomattava osa viime vuoden tappiosta on nyt otettu takaisin tai saatu tasapainoon. Ne pörssiä ja valuuttakursseja koskevat tiedot, jotka meillä on viimeisen 48 tunnin ajalta, ovat pikemminkin kannustavia ja samansuuntaisia niiden kanssa, joiden mielestä kriisi ollaan nyt saamassa hallintaan. En yritä kuitenkaan rakennella pilvilinnoja.

Puhemies
Arvoisa komissaari, kiitämme teitä kollegojen kysymyksiin antamistanne vastauksista. Asian käsittely on päättynyt.

Poliittisen mandaatin ja komission jäsenen tehtävän yhteensopivuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma poliittisen mandaatin ja komission jäsenen tehtävän yhteensopivuudesta.

Santer
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, päätin esittää teille komission näkökulman komission jäsenen tehtävän ja jossakin jäsenvaltiossamme olevan paikallisen tai alueellisen poliittisen viran yhteensopivuudesta. Tämä kysymys esitettiin silloin, kun komission jäsen, herra Yves-Thibault de Silguy, jonka te tunnette ja joka lähti juuri äsken, ilmaisi kiinnostuksensa asettua ehdokkaaksi seuraavissa Bretagnen paikallisvaaleissa.
Sittemmin herra Yves-Thibault de Silguy ilmoitti julkisesti, ettei hän asetu ehdokkaaksi kyseisissä vaaleissa. Hän saa täyden kunnian tästä päätöksestä; näin hän voi keskittyä täysipainoisesti euron käyttöönoton viimeisiin vaiheisiin.
Voimme nyt tarkastella ongelmaa ilman, että se liittyy kehenkään henkilökohtaisesti. Lisäksi puhemieskonferenssinne on toivonut sitä ja aion siis puhua kokonaisproblematiikasta. Ovatko komission jäsenen tehtävät ja poliittisen viran hoitaminen jäsenvaltiossa keskenään yhteensopimattomia? Haluaisin heti karsia pois kaikki epäselvyydet: komissaareilla on poliittinen virka ja mielestäni on oleellista, etteivät he eristäydy poliittisesta todellisuudesta, olipa se sitten eurooppalainen, kansallinen tai paikallinen. On siis täysin normaalia, että komissaarit säilyttävät suhteensa, ei ainoastaan poliittisiin puolueisiin vaan myös paikallisiin juuriinsa. Siitä on nähdäkseni kaksinkertaista hyötyä, sekä komissiolle - joka voi näin kiinnittää enemmän huomiota eri mielipiteisiin, jotka koskevat sen harjoittamia politiikkoja - että eurooppalaiselle ajatukselle, jonka selittämiseen ja puolustamiseen komissaari voi osallistua siellä, missä hänellä on luonnollinen yleisö. Tästä lähtien kysymys liittyy siihen, voivatko nämä poliittiset suhteet konkretisoitua vaalimandaatiksi. Tilanne on selkeä, kun on kysymys vastuutehtävistä ja kansallisista toimeksiannoista. Olisi perustamissopimuksen vastaista olla samanaikaisesti komission jäsen ja kansallisen hallituksen tai parlamentin jäsen. Perustamissopimuksen 157 artiklassa sanotaan, että komission jäsenet hoitavat tehtäviään täysin riippumattomina, yhteisön etujen mukaisesti ja poliittisen tehtävän hoitaminen kansallisella tasolla vahingoittaisi selvästi tätä riippumattomuutta ja antaisi mahdollisuuden eturistiriitojen syntymiselle. Paikallisiin toimeksiantoihin komissio on perinteisesti suhtautunut monipuolisemmin. Vastauksessani herra Fernand Hermanin kysymykseen 1. helmikuuta 1995 palautin mieliinne komission perinteisen kannan, jonka mukaan komission jäsenen tehtävän ja kunnanvaltuutetun tehtävän välillä ei ole periaatteellista yhteensopimattomuutta.
Näin ollen vaikuttaa siltä, että meidän on otettava huomioon kaksi asiaa tällaisen tilanteen konkreettiseksi arvioimiseksi: ensinnäkin 157 artiklassa määritelty riippumattomuus, johon lisäisin disponibiliteetin. Riippumattomuuden osalta komission toimialat ovat niin erilaisia, että eturistiriidan vaara milloin tahansa virkojen kasaantuessa on mielestäni väistämätön; on vaikea kuvitella, että kalastusasioista vastaava komissaari olisi samanaikaisesti suuren tai pienen satamakaupungin johtaja. Kollegion toiminta edellyttää siis tämän ristiriidan vaaran laajempaa tulkintaa, sillä komissio on kollegiaalinen elin ja tästä syystä kaikki komissaarit osallistuvat keskusteluihin ja päätöksentekoon kaikilla aloilla. Disponibiliteetin osalta minun käsitykseni komissaarin ammatista on se, että kyseessä on kokopäivätyö. Minulla on toimielimen suhteen riittävästi kunnianhimoa toivoakseni, että sen jäsenet hyödyntävät virkaansa kokonaisuudessaan niin parlamentin ja neuvoston välisissä suhteissa kuin ollessaan yhteydessä sekä jäsenvaltioihimme mukaan lukien eikä ainoastaan, jäsenvaltioon, josta he ovat kotoisin, että nyt luonnollisestikin uusiin hakijamaihin. Lisäksi voi uskoa, että 21: n tai jopa useamman jäsenvaltion yhteisössä komissaarien työmäärä olisi vieläkin murskaavampi riippumatta kollegion koosta. Lisäksi kaikissa jäsenvaltioissa on tulossa hallitsevaksi käytännöksi se, ettei virkoja kasata yhdelle henkilölle. Lopuksi, rouva puhemies, olen sitä mieltä, että vaalimandaatin harjoittaminen jopa paikallisella tasolla saattaa vahingoittaa komissaarien riippumattomuutta ja disponibiliteettiä.

Green
 Arvoisa rouva puhemies, sosialistiryhmän puolesta haluaisin tehdä erittäin selkeän poliittisen kannanoton siitä, että meidän mielestämme on täysin yhteensopimatonta, että komission jäsen hoitaa mitään puoluepoliittista virkaa riippumatta siitä, mistä poliittisen kirjon osasta komissaari sitten tuleekaan. Tämä on meidän kantamme.
Herra Santer on sanonut julkilausumassaan, että komissaareilla on poliittinen tehtävä; olemme hänen kanssaan samaa mieltä. Emme kiellä sitä, vaan ymmärrämme täysin, että komissiolla on huomattava poliittinen rooli. Arvelemme kuitenkin, että on täysin yhteensopimatonta sen puolueettomuuden kanssa, jota odotamme komissaarien noudattavan tehtävissään, että he ottaisivat osaa puoluepoliittisiin vaalikampanjoihin henkilökohtaista valintaa varten.
Sen jälkeen, kun pyysimme tätä julkilausumaa, tämä erityinen kysymys, joka aiheutti meille kaikille parlamentissa paljon huolta, on ratkaistu. Iloitsemme siitä, että komissaari de Silguy luopui mahdollisesta ehdokkuudestaan Ranskan paikallisvaaleissa. Uskomme, että tämä on täysin oikein ja että hän näin tehdessään on tehnyt komissiolle mahdolliseksi käsitellä tätä hyvin arkaluonteista ja tärkeää kysymystä lopullisesti. Tässä yhteydessä iloitsen erittäin paljon puheenjohtaja Santerin komission puolesta tänään esittämästä julkilausumasta. Osoittaa ainakin jonkinasteista epäselvyyttä sellaisen riippumattomuuden käsitteestä, jota me kaikki odotamme komissiolta, että yksikään komissaari olisi pitänyt mahdollisena asettua ehdokkaaksi vaaleihin tällä tavalla.
Toivon, puheenjohtaja Santer, että te käytätte tätä tapausta hyväksenne päästäksenne täyteen yhteisymmärrykseen komissaarien kollegiossa. Pyrimme menettelysääntöihin, jotka olisivat teidän tulkintanne mukaiset. Varmasti se tulkinta, jonka olette ilmaissut täällä tänään, on täysin sopusoinnussa parlamentin suuren enemmistön kanssa. Minun on sanottava, että parlamenttina olemme oppineet tärkeän läksyn, että ehkä olisimme voineet onnistua hyvin, kun meillä oli julkinen kuuleminen ennen kuin hyväksyimme tämän komission. Olemme varmasti oppineet tärkeitä läksyjä julkista kuulemista varten ennen seuraavan komission hyväksymistä. Me kaikki tulemme esittämään hyvin tärkeitä kysymyksiä kaikille komissaareille, kun he tulevat eteemme hyväksymistä varten seuraavalla kerralla. Meidän on oltava täysin varmoja siitä, että he ovat sitoutuneita takaamaan riippumattomuuden ja puolueettomuuden tehdessään työtä Euroopan kansalaisten puolesta.
Kun otetaan huomioon se, että herra de Silguy luopui mahdollisesta ehdokkuudesta Ranskan paikallisvaaleissa, ja herra Santerin tänä iltapäivänä esittämä julkilausuma, ryhmäni piti tärkeänä sanoa selvästi, että olemme peruuttaneet käsiteltäväksi jättämämme päätöslauselmaesityksen, ja ilmoitamme, ettemme tue mitään päätöslauselmia, joita käsitellään parlamentissa huomenna. Arvostamme erittäin paljon julkilausumaa, jonka olette esittänyt, herra Santer; toivomme, että komissaarien kollegio tulee olemaan täysin yksimielinen siitä tulkinnasta, jonka esititte täällä tänään.

Méndez de Vigo
Arvoisa komission puheenjohtaja, siinä perustamissopimuksen artiklassa, johon viittasitte, sanotaan: "riippumattomina yhteisön yleisen edun mukaisesti" , ja tämä on mielestäni ydinajatus. Minun Euroopan kansanpuolueen ryhmässäni ei ole ketään, joka epäilisi herra de Silguyn ammatillista tai poliittista kyvykkyyttä tai hänen kunniallisuuttaan, kuten emme myöskään epäile rouva Cressonin, joka vasta aivan äskettäin on valittu virkaansa, poliittista ja ammatillista kyvykkyyttä tai hänen kunniallisuuttaan.
Komissaarista on kuitenkin voitava sanoa samaa kuin sanottiin Caesarin puolisosta, että ei pidä ainoastaan olla rehellinen, vaan on myös näytettävä siltä. Sen vuoksi riippumattomuus ja eturistiriitojen välttäminen on ensiarvoisen tärkeää silloin, kun suojellaan komission riippumattomuutta. Mielestämme olisi erittäin vahingollista, jos joku voisi epäillä jotain komission tekemää päätöstä siksi, että joku komissaari hyötyisi siitä konkreettisesti. Annan teille esimerkin omasta maastani: tällä hetkellä maataloudesta vastaavan komissaarin, herra Fischlerin luonnos oliiviöljyn YMJ: stä on aiheuttanut todellista sosiaalista levottomuutta, sillä kaiken lisäksi se myötäilee eräällä tavalla parlamentin ehdotusta. Voitteko kuvitelle, mitä tapahtuisi jos herra Fischler, sen lisäksi, että hän on komissaari, olisi oliiviöljyä tuottavan alueen johdossa? Vallankumous! Niin, sitä on vältettävä.
Siksi Euroopan kansanpuolueen ryhmä onnittelee teitä julkilausumanne johdosta, herra Santer, koska se on oikeansuuntainen. Se on oikeansuuntainen Euroopan unionia ajatellen, sillä komissio voi jatkaa perustamissopimusten valvojana ja yhteisön edun puolustajana. Meidän mielestämme, jotka uskomme ja jotka haluamme, että komissio yhä vaan vahvistuisi, teidän tänään meille esittämä ehdotus ajaa myös itse komission etua, sillä kollegiaalisuuden periaatteen mukaisen vastuun perusteella, kenen tahansa komissaarin toimintaa koskevat epäilykset voisivat tahrata koko kollegion. Tämän ehdokkuudesta luopumisen ja teidän todella tarkan ja tyhjentävän julkilausuman jälkeen ei noita epäilyksiä enää ole.
Rouva puhemies, jos minulta kysytään sitä, mikä on ydinajatus, alkuperäinen tekijä, yhteisöjärjestelmän sydän, en epäilisi hetkeäkään sanoessani: se on komissio. Monille meistä, ja tietenkin Euroopan kansanpuolueen ryhmälle komissio ei ole korkeiden virkamiesten joukko, komissio on poliittinen elin, joka harjoittaa ja jonka täytyy harjoittaa politiikkaa , mutta se ei harjoita puolueellista politiikkaa. Tämän vuoksi, herra Santer, teidän tämän- päiväinen julkilausumanne komissaari de Silguyn ehdokkuudesta luopumisesta Ranskan paikallisvaaleissa on hyvä uutinen kaikille meille, jotka haluamme, että komissio lujittuu tulevana Euroopan hallituksena.

Pasty
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, olen täysin samaa mieltä toimeenpanevan komission puheenjohtajan juuri antaman julkilausuman ehdoista. Niinpä keskityn kolmeen lyhyeen huomioon ja kommenttiin. Ensimmäinen huomio: haluaisin onnitella herra de Silguytä hänen tyylikkäästä päätöksestään olla asettumatta ehdokkaaksi alueellisissa vaaleissa, vaikkei todellakaan, kuten puheenjohtaja Santer muistutti, mikään sopimusteksti muodollisesti velvoittanut häntä luopumaan kyseisistä vaaleista. Herra de Silguy asetti Eurooppaan liittyvät vastuunsa, ja erityisesti sen oleellisen tehtävän, joka hänellä nyt on euron käyttöönoton osalta poliittisten pyrkimysten yläpuolelle. Ja luulen, että meidän on erityisesti osoitettava hänelle kunnioituksemme tällaisen käyttäytymisen vuoksi.
Varsinkaan kun jotkut muut, jotka ovat aikaisemmin olleet samanlaisten valintojen edessä, eivät ole suhtautuneet asiaan samalla tavalla eivätkä samanlaista tyylikkyyttä osoittaen. Juuri äsken mainittiin toisen ranskalaisen komissaarin, joka pysyi Châtellerault'n kaupunginjohtajana, Viennen valtuutettuna, tilanne, jota voi täysin verrata alueellisen valtuutetun virkaan, virkaan, josta kyseinen komissaari aivan vähän aikaa sitten luopui. Toinen, ehkä ei yhtä tunnettu, mutta vieläkin huolestuttavampi tapaus on edeltäjänne tapaus, herra komission puheenjohtaja. Hoitaessaan niitä vaikutusvaltaisia tehtäviä, jotka ovat nyt teidän, hän ei epäröinyt asettua ehdokkaaksi kunnalliselle vaalilistalle Clichyn kaupungissa, joka on huomionarvoinen kaupunki Pariisin kupeessa, tullakseen valituksi listalta kaupunginjohtajaksi ja tietenkin erosi myöhemmin tehtävästään. Mutta hän oli ollut ehdokkaana, hän oli aloittanut vaalikampanjan kaiken sen painoarvon turvin, joka hänellä komission puheenjohtajana oli, ja huomautan, että olen tältä osin samaa mieltä rouva Greenin kanssa, joka katsoi, että vaikka komissaareilla on oikeus jatkaa poliittista toimintaa, vaikka he ovat olleet siinä mukana aikaisemmin, heidän ei pidä olla liian avoimesti mukana kansallisissa kampanjoissa ja vaalikampanjoissa. Totean itse asiassa, ettei käyttäytyminen, jonka juuri palautin mieliin, ollut sellaista, mitä saatamme odottaa. Kolmas huomioni koskee sitä, kuinka tyytyväinen todellakin olen, jos herra de Silguyn toiminnan ja tämän keskustelun seurauksena - tosin olisin halunnut tämän keskustelun koskevan aikaisempia tapauksia - voisimme saada aikaan selkeän säännöstön. Mainitsitte siitä, herra puhemies, ja toivon tästä lähtien, että tämä säännöstö koskee kaikkia eikä ainoastaan komissaaria, jonka toimista tämä uusi eettinen säännöstö sai alkunsa, että se olisi yhtenäinen säännöstö, jota kaikki komissaarit noudattaisivat.

Brinkhorst
Arvoisa rouva puhemies, tämä keskustelu muodostaa tärkeän perustuslaillisen ennakkotapauksen. Kuten puheenjohtaja Santer on muistuttanut, Euroopan komissaareilla on poliittinen tehtävä eivätkä he ole teknokraatteja, koska he ovat poliittisesti vastuussa meidän suoraan valitulle parlamentillemme. Sen vuoksi on myös tärkeää, että nimitetään yhä enemmän poliitikkoja eikä teknokraatteja. Tässä komissiossa on ainoastaan kaksi komissaaria, jotka eivät ole koskaan hoitaneet poliittista virkaa; toinen heistä oli herra de Silguy.
Perustamissopimuksen 157 artiklassa määrätään - ja me kaikki tunnustamme nyt - että riippumattomuuden on oltava kiistaton ja että komissaarit eivät voi ottaa vastaan mitään ohjeita eivätkä jäsenvaltiot tai edes jäsenvaltioiden päämiehet saisi antaa tälle toimielimelle mitään ohjeita. Kaikki tämä on hyvin tärkeää, koska heidän toimikautensa aikana tämä on ainoa tae siitä, että he ovat riippumattomia.
Minun ryhmälleni perustamissopimuksen teksti on päivänselvä. Poliittinen virka, jota hoidetaan yleisen edun nimissä, on yhteensopimaton minkä tahansa puoluepoliittisen viran kanssa, olipa se sitten kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla, ja olen hyvin iloinen siitä, että puheenjohtaja on vahvistanut sen näin selvin sanoin. Ainoa kysymys, jonka vielä saattaisi esittää, on: eikö komission ollut mahdollista tehdä tätä aikaisemmin? On aivan selvää, että tämä parlamentti ja tämän parlamentin painostus olivat pääsyy siihen, miksi komissaari de Silguyn oli luovuttava tästä tehtävästä eikä tavoiteltava sitä, pikemminkin ehkä kuin komissiossa käydyt keskustelut. Mutta jättäkäämme se sivuhuomautukseksi.
Haluaisin nyt katsoa tulevaisuutta kohti, ja kuten puheenjohtaja Santer on sanonut, on tärkeää, että myös tulevat komissaarit omaksuvat tämän asenteen. Itse asiassa rouva Cresson hyväksyi tämän periaatteen aika myöhään, mitä me saatamme pahoitella. Nyt on kuitenkin tärkeämpää, että parlamentti vakiinnuttaa tämän lujana sääntönä tulevaisuutta varten komission puheenjohtajan suostumuksella.
Herra Santer, voisitteko te mahdollisesti, uuden komission virkaanastumisen valmistelussa, laatia menettelysäännöt, kuten ehdotettiin, jotta tulevaisuudessa ei jää mitään epäilyksiä toimielimen kokoonpanosta? Silloin asiasta vallitsisi selvyys ja se puolestaan vahvistaisi komissiota.
Vielä yksi asia lopuksi: olisi erittäin toivottavaa, että parlamentti jossain vaiheessa tarkastelisi omaa tilannettaan. Meidän olisi myös tarkasteltava monia puolia kaksoismandaateista tässä parlamentissa tulevaisuutta varten. Kun Euroopan unioni vahvistuu, kun yhteisön edustuksellinen luonne vahvistuu, ei ainoastaan komission vaan myös parlamentin on tietyiltä kohdin selkeytettävä asemaansa tulevaisuutta varten. Meidän ei siis pitäisi olla liian tekopyhiä tämän komission menneisyyden osalta, ja toivon, että tämä keskustelu on ollut tärkeä ennakkotapaus myös meille.

Aelvoet
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, meille kysymys on aivan selvästi periaatteellinen eikä missään nimessä henkilökohtainen. Tässä mielessä olemme tyytyväisiä komissaari Santerin julkilausumaan ja hyväksymme täysin siinä esitetyn yleisen kannan. On selvää, että eurooppalaisen komissaarin mandaattia ei voi yhdistää kansallisiin, alueellisiin tai edes paikallisiin mandaatteihin, sillä siten luotaisiin eri lojaliteetteja, minkä seurauksena alueellinen, paikallinen tai kansallinen lojaalisuus saattaisi joutua ristiriitaan eurooppalaisen tehtävän kanssa. Täytyy kuitenkin sanoa, täysin herra Brinkhorstin edellä esittämän selvityksen hengessä, että toimimme myös pyytävänä osapuolena toivoen, että komissio itse laatisi itselleen menettelysäännöt, jotka olisivat riittävän tarkat. Sillä herra Santer oli hyvin eksplisiittinen kansallisista ja alueellisista mandaateista, mutta paikallisten osalta ei niinkään. Esimerkki on kuitenkin annettu. Tärkeän kaupungin pormestaritason virkakaan ei mielestämme sovi yhteen Euroopan komissaarin tehtävän kanssa. Tässä suhteessa me olemme anovana osapuolena.
Viimeisestä aiheesta, hyvät kollegat. Pidän hyvin valitettavana sitä, että kaikki ryhmät meidän ryhmäämme lukuunottamatta ovat päättäneet peruuttaa päätöslauselmaesityksensä. Ei kai ole niin, että kun henkilökysymys on poissa päiväjärjestyksestä, parlamentin periaatelausunto ei enää ole tärkeä. Kaikki täällä kuulemani eri puheenvuoroissa esitetyt vaatimukset ovat täysin edustettuina päätöslauselmaesityksessämme. Täten tahtoisimme aivan erityisesti pyytää sille tukea, ja olemme valmiit ottamaan vastaan suulliset tarkistusehdotukset, mikäli jokin yksityiskohta ei pidä paikkaansa. Sillä on tärkeää, että parlamentti ei aina vain puhu, vaan myös päättää tekstistä.

Dell'Alba
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, ilmaisen nyt henkilökohtaisen mielipiteeni. Itse asiassa mainitun teon jälkeen, joka loppujen lopuksi on palvelus meille, sillä herra de Silguy luopui lopulta ehdokkuudestaan juuri, kun se oltaisiin palautettu mieliin, oli oikea aika aloittaa tämä keskustelu, mutta mielestäni ei ole oikein lopettaa sitä yhteen tuntiin tai siihen, että huomenna äänestetään pikaisesti laaditusta tekstistä.
Ongelma on tuotu esille, kysymys säilyy edelleen. Valittujen ja eurooppalaisten poliittisten mandaattien asemaa koskeva laajempi kysymys on myös esitetty. Institutionaalisten asiain valiokuntamme työskentelee Euroopan parlamentin jäsenten asemaan ja yhtenäiseen vaalimenettelyyn liittyvien asioiden parissa, mutta toivon osaltani, että institutionaalisten asiain valiokuntamme panee vireille tämän tärkeän asian, josta ei mainita mitään perustamissopimuksessa voidakseen tutkia sitä. Jos komissio haluaa vuorostaan pohtia sitä ja harkita käyttäytymissääntöjä, aina parempi, mutta totean, että meidän etujemme mukaista on tehdä asia selväksi. En haluaisi myöskään erehtyä pitämään kaiken poliittisen vastuun yläpuolella olevia komissaareja Breydelin palatsiinsa tai jonnekin muualle jähmettyneinä teknokraatteina, joiden ei tavallaan tarvitse ottaa huomioon hyviä tapojaan, poliittisia vakaumuksiaan, vastuutaan, joiden ansiosta he ovat komissaarin virassa. On siis tietenkin määritettävä, mikä on yhteensopimatonta, mutta ei pidä myöskään antautua sille todennäköiselle ahdasmielisyydelle, jonka ansiosta saatettaisiin miltei unohtaa, että komission johtoon tarvitaan juuri mies- ja naispoliitikkoja eikä teknokraattien tai byrokraattien muodostamaa johtoa.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat kollegat, kysymys esitettiin tilanteessa, jossa komissaari hoiti poliittista mandaattia, tarkemmin sanoen yksi heistä halusi tavoitella kiihkeästi poliittista mandaattia. Herra de Silguy luopui kyseisen mandaatin tavoittelemisesta syistä, joista hän kertoi vilpittömästi ja avoimesti. Voisi luulla, ettei kysymys nouse enää esiin. Todellisuudessa esiin tullut kysymys koskee sitä, että komissaareilla on muita tehtäviä kuin ne, joihin heidät on nimitetty, olipa kysymys sitten poliittisista mandaateista tai ammattitehtävistä. Tähän liittyen muiden komissaarien kuin herra de Silguyn aikaisemmat tai nykyiset tehtävät ovat kuitenkin mielestäni vakava ongelma. Komissaarit ovat itse asiassa virkamiehiä, jotka ovat vastuussa perustamissopimuksen soveltamisen valvonnasta ja jotka on valittu heidän yleisen pätevyytensä vuoksi ja takaamalla täysi riippumattomuus. Näin sanotaan perustamissopimuksen 157 artiklan 1 kohdassa. 2 kohdassa täsmennetään, että komission jäsenet hoitavat tehtäviään täysin riippumattomina, yhteisön yleisten etujen mukaisesti, että he pidättyvät kaikesta sellaisesta toiminnasta, joka ei sovi yhteen heidän tehtäviensä luonteen kanssa. Oletteko te, herra puheenjohtaja, sitä mieltä, että näitä määräyksiä todella kunnioitetaan? Teidän edeltäjänne, herra Delors, oli kunnanvaltuutettu. Herra Pasty puhui siitä. Hän osallistui aktiivisesti komission puheenjohtajana ollessaan Ranskan politiikkaan siinä määrin, että hän tavoitteli tasavallan presidentin virkaa vuonna 1995. Rouva Cresson oli vuonna 1995 ehdolla kaupunginjohtajan kolmanneksi toimikaudeksi. Hän on edelleen aktiivisesti mukana sosialistipuolueen eri tahojen toiminnassa. Sanotaan, että yksi komissaareistanne osallistuu joihinkin hallituksensa kokouksiin, että monet komissaarit osallistuvat Euroopan parlamentin ulkopuolisiin PPE- ja PSE-ryhmien kokouksiin, että joku toinen johtaa yliopistoa maassaan, minkä vuoksi hänen on käytävä siellä monta kertaa kuukaudessa. Äskettäin pahastuin siitä, että rouva Bonino osallistui Tyynenmeren alueen yhteistyöfoorumiin, jossa käsiteltiin tiiviisti yhteen jäsenvaltioon, Ranskaan, kuuluvan Uuden-Kaledonian itsenäisyyttä. Pyydän siis teitä, herra puheenjohtaja, ryhtymään tutkimaan tarkasti jokaisen komissaarin henkilökohtaista tilannetta, jotta he noudattaisivat täysin perustamissopimusta. Koska komissaarien virat rahoitetaan yhteisön talousarviosta, eli kaikkien jäsenvaltioiden veronmaksajien varoista, heidän on hoidettava tehtäviään täysipäiväisesti, te sanoitte niin, ilman, että heillä on muita kuin tavallisen kansalaisen poliittisia tehtäviä ja ilman, että he harjoittavat ammattia.

Corbett
Arvoisa rouva puhemies, myös minä iloitsen herra Santerin julkilausumasta. Hän on tehnyt asian selväksi oikealla tavalla, ei siten kuin herra Fabre-Aubrespy juuri on sanonut. Hän on väärässä sanoessaan, että komissaarit ovat pelkkiä virkamiehiä. Herra Fabre-Aubrespyn pitäisi lukea perustamissopimus ja perussäännöt. Niissä tehdään selvä ero toimielinten virkamiesten ja toimielinten jäsenten välillä. 20 komissaaria muodostaa poliittisen toimeenpanoelimen. He ovat poliitikkoja, ja keskustelujen ja julkilausuman otsikko tänään on todellakin siinä suhteessa väärä. Siinä sanotaan, että se on julkilausuma poliittisen viran ja komission jäsenen tehtävän yhteensopivuudesta. Mutta komission jäsenyys on poliittinen virka. Pääministerit nimittävät heidät kuten ministeritkin. Ottaakseen viran vastaan he tarvitsevat parlamentin luottamuksen luottamuslauseen kautta. Kun he huolehtivat tehtävästään, heidän on vastattava parlamentin esittämiin kysymyksiin ja heidät voidaan erottaa parlamentin epäluottamuslauseella - ja ainoastaan Euroopan parlamentin epäluottamuslauseella. Siten komissio muodostaa toimeenpanoelimen, joka on vastuuvelvollinen parlamentille, ja parlamentin on tärkeää tunnustaa se sellaiseksi. He eivät ole virkamiehiä, jotka työskentelevät neuvoston puolesta, kuten jotkut "euroskeptikot" tahtoisivat meille uskotella. He ovat poliittisesti vastuussa omien ansioittensa perusteella.
Keskustelu ei siten olekaan siitä, ovatko he poliitikkoja, vaan siitä, mitä muita poliittisia virkoja he voivat hoitaa. Kysymys on kaksoismandaateista. Kysymys on useiden mandaattien samanaikaisesta hoidosta. Siinä meidän on oltava erittäin tarkkoina, kuten keskustelussa on tehtykin. Kukaan ei saivartele siitä, ovatko komissaarit poliittisten puolueiden jäseniä. He kuuluvat poliittisiin puolueisiin ja käyvät ryhmiemme kokouksissa. Se on oikein myönteistä. Siitä keskustellaan jonkin verran, voisivatko he toimia pikkukaupunkien pormestareina. Siitä on ennakkotapauksia. Asia on kiistanalainen, ja mielestäni keskustelu on kääntymässä tällaista vastaan nykyään. Mutta sen voi todella asettaa kyseenalaiseksi, voivatko he hoitaa sellaisen tärkeän eurooppalaisen alueen johtajan virkaa, joka saa rahoitusta Euroopan unionilta. Ja olen yllättynyt, että herra de Silguy edes harkitsi sellaista mahdollisuutta. Onnittelen herra Santeria siitä, että hän sai joukkonsa järjestykseen komissiossa ja esitti erittäin selkeän julkilausuman tänään.

Macartney
Arvoisa rouva puhemies, myös minä haluaisin ilmaista henkilökohtaisen mielipiteen. Minusta vaikuttaa siltä, että puoli ongelmaa on siinä, että jokainen komissaari on tehnyt päätöksensä henkilökohtaisesti, ja me tarvitsemme nyt säännöt. Voisi verrata sitä puheenjohtaja Santerin kiitosta, joka koski herra de Silguyn päätöstä luopua ehdokkuudesta Bretagnen maakuntaneuvostoon, minkä hän sanoi olevan tälle kunniaksi, esimerkiksi tilanteeseen, jossa Sir Leon Brittan esitteli itsensä kirjeitse jokaiselle Britannian kansalaiselle Brysselissä ennen edellisiä vaaleja ja pyysi heitä äänestämään konservatiiveja ja lahjoittamaan rahaa konservatiivipuolueelle. Ehkä häntä pitäisi arvostaa mahdottoman yrittämisestä, mutta joka tapauksessa se saattaa hänen arvostelukykynsä kyseenalaiseksi. Emme voi jättää komissaarien päätettäväksi, mitä he aikovat tehdä ja mikä on hyväksyttävää sormituntumalla.
Lukuisat poliittiset ryhmät ovat esittäneet lausuntojaan. Sosialistit sanovat, että on yhteensopimatonta hoitaa mitään puoluepoliittista virkaa tai osallistua puoluepoliittisiin kampanjoihin, vaikkakin ilmeisesti - kuulimme herra Corbettilta - on hyväksyttävää osallistua ryhmien kokouksiin. Herra Méndez de Vigo sanoi, että komissio on poliittinen, mutta että komissaarit eivät ole puoluepoliittisia. Herra Brinkhorst liberaaleista sanoi, että mikään puoluepoliittinen rooli ei ole luvallinen. Meillä on siis laaja kirjo vaihtoehtoja, ja onkin jo aika, että komissio saisi toimintansa yhtenäiseksi. Komission, jonka valitsemme, on nautittava parlamentin luottamusta, mutta mikä tärkeämpää, Euroopan on pystyttävä luottamaan siihen, että nämä ihmiset eivät ole osa-aikaisia poliitikkoja, jotka ovat komissaareina muutaman vuoden ajan, vaan he ovat ihmisiä, joille Eurooppa on heidän työnsä tärkein asia ja jotka ovat valmiita luopumaan kaikesta muusta tänä aikana.

Puhemies
Herra Macartney käytti tämän keskustelun viimeisen puheenvuoron ja annan nyt puheenvuoron puheenjohtaja Santerille, jotta hän voi tehdä yhteenvedon.

Santer
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin vain kiittää parlamentin jäseniä ja ilmaista tyytyväisyyteni siihen, kuinka rauhallisesti tästä julkilausumasta keskusteltiin. Voidaan todellakin pohtia tiettyjä kysymyksiä, mutta mielestäni komission jäsenten on oltava riippumattomia. Se, mitä vastustan, on ajatus siitä, että komission jäsenten on oltava korkeita virkamiehiä. Ei, he ovat poliitikkoja, joilla on poliittinen virka, jotka ovat vastuussa toiminnastaan Euroopan parlamentille...
...ja joilla on tätä kautta poliittinen vastuu. Sanoisin lisäksi, ettei mieleeni olisi koskaan tullut ottaa vastaan tehtävää, edes komission puheenjohtajan tehtävää, ellen olisi toiminut 25 vuotta hallituksen jäsenenä, 11 vuotta pääministerinä; minulle sanottiin, että sen jälkeen minusta tulisi korkea virkamies. Ei, en olisi koskaan ottanut sitä vastaan. Tämän vuoksi hoidan poliittisen viran edellyttämiä tehtäviä vastuussa olevan parlamentin, Euroopan parlamentin, valvonnassa Eurooppa-neuvoston, joka nimitti minut komission puheenjohtajaksi, yksimielisen tahdonilmauksen mukaisesti. Mielestäni se on oleellista. Lisäksi vastustan selkeästi pyrkimyksiä, joiden tavoitteena on jopa kieltää komission jäseniltä kansalaisten perusoikeudet. Itse kansalaisilla on oikeus poliittiseen vakaumukseen, liittyä poliittiseen puolueeseen, asettua ehdokkaaksi vaaleissa. Miksi virkamiehet, tai jopa poliitikot, tai komission jäsenet eivät voisi sitä tehdä samoin kuin kansalaiset? Emme ole norsunluutornissa. En ole koskaan pitänyt Breydeliä palatsina, niin kuin joku sanoi. Olen aina pitänyt sitä pikemminkin sairaalana. Toisaalta en myöskään haluaisi, että siitä tulee norsunluutorni, johon komissaarit eristäytyvät kauaksi minkäänlaisesta kosketuksesta poliittisiin realiteetteihin. Mielestäni meillä on poliittinen virka ja meidän on hoidettava tätä poliittista virkaa vakaumuksiemme rinnalla, kansalaisten perusoikeuksien rinnalla. Julkilausumani on mielestäni ymmärrettävä tässä mielessä. Toisaalta komissaaria ja komission puheenjohtajaa sitoo riippumattomuuden velvoite, joka vahvistetaan perustamissopimuksen 157 artiklassa, mutta toisaalta komissaarilla, kuten komission puheenjohtajallakin, on mahdollisuus ilmaista teille poliittiset mielipiteensä ja olla vastuussa poliittisista mielipiteistään.

Puhemies
Kiitän teitä, herra Santer. Olen ottanut vastaan viisi päätöslauselmaesitystä , jotka on jätetty käsiteltäväksi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Rasismi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan neuvostolle (B4-1010/97-0-0112/97) ja komissiolle (B4-1011/97-0-0113/97) esittämät suulliset kysymykset vuosittaisesta keskustelusta rasismista.

Mohamed Ali
Arvoisa rouva puhemies, Eurooppa on täynnä tragedioita ja varmistuakseen asiasta tarvitsee vain luoda katseensa sen historiaan. Tänään Eurooppa tuntee olevansa taas maailman napa. Eurooppa-keskeisyys syntyy uudelleen, ikään kuin se olisi merkkinä kunniasta.
Euroopan rasismi on epäterve ilmiö, ja se elää piilevänä joissakin tapauksissa, monissa sydämissä. Tiettyyn uskontokuntaan kuuluminen, erilainen ihonväri ja erilainen kulttuuri, jota hyljeksitään, koska sitä ei tunneta tai ymmärretä, ovat syitä linnoittautua kaikkein ehdottomimpaan suvaitsemattomuuteen. Myös historia osoittaa sen, että kaikkein ahdistavin ja kammottavin menneisyyden haamuista on antisemitismi. Ihmisten kärsimystä ja hävittämistä ainoastaan sillä perusteella, että he ovat juutalaisia, ei voida eikä pidäkään koskaan unohtaa, ja kaikki lailliset keinot tämän rasismin erityispiirteen ennaltaehkäisemiseksi ja sen torjumiseksi tuntuvat riittämättömiltä, kun katsotaan tosiasioita.
Eurooppa on jo vuosien ajan suhtautunut kielteisesti joko juutalaisiin tai arabeihin. Myös muslimeihin kohdistuva antisemitismi on juurtunut syvälle eurooppalaisten alitajuntaan. Turkkilaisvastaisuus on myös eräs hyljeksimisen laji, josta Euroopan unionissa kärsitään. Tosiasiassa antisemitismi ilmenee Euroopan ulkopuolelta tulleiden sellaisten henkilöiden vainoamisena, joilla on selvästi poikkeavia piirteitä.
Se, mitä on alettu kutsua "islamin jälleensyntymiseksi" , on vahvistanut erästä antisemitismin alalajia, joka menee äärimmäisyyksiin syvältä sisältä kumpuavien tunteiden ilmaisussa. Tämä tapahtuu kuitenkin kaksinaismoralistisessa hengessä, sillä vaikka arabina tai maurina oleminen merkitseekin sitä, että olet vaarallinen, ekstremistinen ja fanaattinen yksilö, toisaalta olet myös hyvä vetojuhta tekemään halveksittua työtä ja sen lisäksi olet vielä halpaa työvoimaa.
Erilaisuuden hyväksyminen ei todellakaan ole helppoa, varsinkin, kun itsevarmuus perustuu erilaisuuden kieltämiseen. Hyvät parlamentin jäsenet, usein on tapana sanoa hyväksyttävänä tekosyynä, että työttömyys ja taloudellinen ahdinko ovat rasismin ja muukalaisvihan paras kasvualusta. Koska tämä vastaa suuressa määrin todellisuutta, totuus on se, että myös sosiaalinen syrjäytyminen on merkittävä kulttuurinen tekijä.
Arvostettu espanjalainen antropologi Josep Llovera väittää kirjassaan " Antropologian identiteetti" , että länsimaat - lainaan suoraan - " on ohjelmoitu reagoimaan rasistisesti määrätyissä olosuhteissa" . Lopuksi Llovera toteaa jäsennellyssä pohdinnassa, että koska rasistiset ennakkoluulot ovat erittäin syvälle juurtuneet ja koska mentaliteetin muutokset ovat tapahtuneet melko äskettäin, on välttämätöntä edistää suvaitsevaisuuskasvatusta. " Ihmisten on vielä opittava olemaan käyttäytymättä rasistisesti" , sanoo kirjailija.
Rasistinen ja muukalaisvastainen asenne eivät ole ominaisia vain äärioikeistolle ja äärikonservatiivisille ryhmille. Valitettavasti tietyissä tapauksissa oikeiston ja vasemmiston toimintamallit lähenevät toisiaan, kun vastassa on määrätty kansa, kulttuuri tai uskonto. Sen vuoksi edistystä hidastaa entisestään se, että myös ne, jotka taistelevat rasismia, ulkomaalaisvihaa ja antisemitismiä vastaan, sisällyttävät lopulta omaan politiikkaansa rasistien väittämiä. Ajatellaan, että paras keino välttää rasistisia ja muukalaisvastaisia asenteita on poistaa niiden syyt. Jos ulkomaalaisia ei ole tai jos heidän läsnäoloaan vähennetään, ei synny ongelmia eikä synny protesteja. Näin ollen suunnitteilla olevat ratkaisut perustuvat pääasiassa uusien pakolaisvirtojen, olivatpa ne sitten taloudellisia tai poliittisia, maahan tulon vähentämiseen, rajoittamiseen ja jopa kieltämiseen. Kuten hyvin tiedetään, tämä on se filosofia, joka toimii tällä hetkellä poliittisessa ympäristössämme turvapaikkaa koskevien lakiuudistusten innoittajana.
Rouva puhemies, on tärkeää ja välttämätöntä, että järjestetään enemmän eurooppalaisia rasismin vastaisia ja kaikkea suvaitsemattomuutta vastustavia teemavuosia, että tähän ilmiöön kiinnitetään huomiota, että järjestetään aiheeseen liittyviä kampanjoita. On kuitenkin jo aika suunnata toimintalinjamme objektiivisesti, asianmukaisesti ja yhtenäisesti, jotta etenisimme tässä oletetusti kaikkien huolenaiheena olevassa taistelussa. Koko vuoden kestävästä kampanjoinnista, monenlaisista tapahtumista ja propagandasta ei ole juurikaan hyötyä, jos politiikkamme muuttuvat sen jälkeen vastakkaisiksi. Toivotaan, ettei tämä kaikki toimi vain kaunopuheisena tekosyynä, ettei kyse ole siitä, että teemme jotain sen vuoksi että näyttäisimme tekevän jotain sellaisen asian puolesta, jonka eteen emme ole todellisuudessa valmiita tekemään mitään, Javier de Lucan, ajoittain Euroopan komission kanssa yhteistyössä toimineen asiantuntijan sanoja lainatakseni.
Hyvät parlamentin jäsenet, on porauduttava ongelman ytimeen. Se on ainoa keino päästä objektiivisiin ja myönteisiin tuloksiin. On murrettava se, mitä jotkut kutsuvat "institutionaaliseksi muukalaisvihaksi" . Turvapaikkalainsäädäntöjen koventaminen ei välttämättä ole asianmukainen keino; asia on paremminkin päinvastoin. Ongelman ydin on se, että tiedetään kuinka pitkälle halutaan mennä erilaisuuden, etnisten, kulttuuristen ja uskonnollisten vähemmistöjen tunnustamisessa. Todellakin, jos oikeus saada oikeuksia on yksi suvaitsemattomuuden, syrjinnän ja todellisen erottelun vastaisen taistelumme tavoitteista. Ettei suvaitsevaisuus jäisi pelkäksi semanttiseksi apukeinoksi, on sen loogisesti ajatellen johdettava tasa-arvoisuuden todelliseen tunnustamiseen kaikilla rintamilla. Mitä hyötyä on propagandasta, kampanjoista ja muusta korkean profiilin toiminnasta, ellemme muuta lakeja? Koska olemme valmiit taistelemaan rasismia vastaan, aloittakaamme taistelemalla syrjäytyneiden perustarpeiden kieltämistä vastaan. Yhdentyminen ja suvaitsevaisuus edellyttävät todellista sosiaalista ja taloudellista integroitumista, joka tapahtuu hyväksymällä kulttuurinen, etninen ja uskonnollinen rikkaus ja monimuotoisuus.
Rouva puhemies, ennaltaehkäisemisen lisäksi politiikkojemme asianmukainen suuntaaminen ja niiden aktivoiminen kasvatusalalla, kouluissa, kadulla ja laitoksissa auttaisi meitä elämään yhdessä kulttuurisen monimuotoisuuden erilaisten ilmenemismuotojen kanssa, jota, näin ohimennen sanottuna, emme voi enää välttää. On tarpeen, että Euroopan unioni mahdollistaisi henkisten johtajien kouluttamisen Euroopan eri vähemmistöjen, kuten esimerkiksi muslimien keskuudessa, ja tämän todistaminen jälleen kerran auttaisi suuressa määrin paremman yhteisymmärryksen ilmapiirin luomista. Imaamien kouluttaminen Euroopassa vaikuttaisi myönteisesti siihen, että unionin islamilaisyhteisöt tuntisivat, että myös heidän henkiset tarpeensa otetaan huomioon...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Quin
Arvoisa rouva puhemies, kiitän teitä ystävällisestä esittelystänne. Minulle on suuri ilo saada käyttää tilaisuutta hyväkseni ja puhua parlamentissa tänään tästä erityisestä aiheesta. Olen ollut parlamentin jäsen kymmenen vuoden ajan ja niinpä luen itseni parlamentin työn innokkaaksi tukijaksi ja olen erityisesti tietoinen parlamentin kauan kestäneestä halusta puuttua rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin ongelmiin. Haluaisin todellakin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja onnitella jäseniä kaikesta siitä, mitä he ovat tehneet saadakseen tämän asian kiinteästi mukaan eurooppalaiseen ohjelmaan. Sen välttämättömän roolin lisäksi, joka kansallisilla hallituksilla on niiden taistellessa rasismia, muukalaisvihaa ja antisemitismiä vastaan rajojensa sisäpuolella, en epäile lainkaan, etteikö myös eurooppalaiselle toiminnalle olisi ratkaisevaa roolia. Neuvosto - ja, todellakin, puheenjohtajisto - jatkaa energistä ja innostunutta työskentelyä kanssanne myönteisten politiikkojen luomiseksi tällä alalla Euroopan tasolla. Yksi ensimmäisistä tehtävistä on arvioida sen 15. heinäkuuta 1996 hyväksytyn yhteisen toiminnan vaikutusta, joka koskee rasismin ja muukalaisvihan vastaisen taistelun toimia. Tämän vuoden kesäkuun loppuun mennessä neuvoston on arvioitava, kuinka jäsenvaltiot ovat täyttäneet yhteisen toiminnan alaiset velvoitteensa. Muistanette, että jäsenvaltiot ovat sitoutuneet varmistamaan tehokkaan oikeudellisen yhteistyön mitä tulee rasistiseen käytökseen perustuviin rikoksiin. Neuvosto, joka kokoontuu 28. ja 29. toukokuuta, tutkii siten kertomuksen toimista, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tai suunnitelleet taistelussa rasismia vastaan. Kuten tietänette, kaksi toimielintämme käytti tilaisuutta hyväkseen tuodakseen vahvasti esille yhteisen huolemme rasismista Euroopan rotusyrjinnän vastaisen vuoden avajais- ja päättäjäiskokouksissa Haagissa ja Luxemburgissa. Uskomme, että eurooppalainen teemavuosi oli tärkeä askel eteenpäin. Se auttoi suuresti osaltaan tietoisuuden lisäämisessä rotusyrjinnän ongelmista koko unionissa ja rohkaisemisessa noiden ongelmien kohtaamiseksi ja moninaisten yhteisöjemme etujen esiintuomisessa.
Tiedän, että omassa maassani Yhdistyneessä kuningaskunnassa laaja kirjo eri järjestöjä järjesti tapahtumia lähes päivittäin eri puolilla maata. Kun myönsimme hallituksen rahoitusta eurooppalaisen teemavuoden hankkeiden tukemiseksi, saimme runsaasti hakemuksia. Komission perustama julkinen tiedotusyksikkö rodullisen tasa-arvon puolesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa hukkui kyselyihin. Tämä antoi selvän todisteen kiinnostuksesta, innostuksesta ja sitoutumisesta ruohonjuuritasolla. Tiedän, että tämä oli selvää myös muissa jäsenvaltioissa.
Hallitusten on otettava huomioon se tunteen voima, jonka eurooppalainen teemavuosi paljasti. Teemavuotta ei saa nähdä kertaluonteisena ilmiönä. Sen liikevoimaa ei saa hukata. Yhdyn siihen, mitä herra Mohammed Ali juuri sanoi, että emme ole kiinnostuneita ainoastaan sommittelemaan kaunopuheisia lauseita. Meidän on varmistettava, että liikevoima säilytetään tulevina kuukausina ja vuosina. Neuvosto ja Euroopan neuvosto ovat valmistelleet jatkuvuutta hyvin vuoden 1997 aikana. Neuvosto on antanut kaksi rasismin vastaista taistelua koskevaa julistusta nuorison ja koulutuksen aloilta. Neuvoston asetuksella 2. kesäkuuta perustettiin Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus, ja Amsterdamin sopimus sisältää toimia, jotka ovat tärkeitä tässä suhteessa. Kaikki ovat tärkeitä askelia, jotka luovat perustan uusille aloitteille taistelussa syrjinnän eri muotoja vastaan.
Kaksi neuvoston ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajien hyväksymää julistusta käsitteli toimien tärkeyttä nuorisoalalla ja koulutuksen alalla. Ne myös korostivat tarvetta rakentaa eurooppalaisen teemavuoden saavutusten perustuksille. Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että yksi eurooppalaisen teemavuoden tärkeimmistä saavutuksista oli sopimus Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen perustamisesta Wieniin. Tiedän, että parlamentti on kannattanut kauan ajatusta sellaisesta keskuksesta ja että jäsenenne Glyn Ford oli avainhenkilö rasismin ja muukalaisvihan neuvoa-antavassa toimikunnassa, joka teki niin paljon pohjustavaa työtä.
Tiedän myös, ja pidän sitä myönteisenä, että parlamentin osallistuminen keskukseen jatkuu. Keskuksella on mahdollisuuksia saada aikaan todellinen muutos käytännössä. Työskentelemällä tiiviissä yhteistyössä Euroopan neuvoston kanssa se antaa panoksensa tarpeelliseen tiedonvaihtoon ja kokemusten yhdistämiseen. Olen varma, että se osoittautuu korvaamattomaksi jäsenvaltioille ja yhteisön toimielimille. Keskus on nyt aloittanut työnsä. Johtokunta kokoontui viime viikolla ja äänesti herra Jean Kahnin puheenjohtajakseen. Tämä on aivan sopivaa, kun otetaan huomioon herra Kahnin suunnattomat ponnistelut seurantakeskuksen luomiseksi, ja olen varma, että parlamentin jäsenet haluavat onnitella kanssani herra Kahnia tästä nimityksestä ja toivottaa hänelle pikaista ja täydellistä paranemista hänen tämänhetkisestä sairaudestaan. Kun katsotaan tulevaisuuteen, on harkittava Amsterdamin sopimuksen vaikutusta. Sopimuksessa on kaksi avainkohtaa, jotka ovat erityisen merkityksellisiä tälle keskustelulle. Sopimuksella sisällytettiin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tekstiin tehtävä ehkäistä ja torjua rasismia ja muukalaisvihaa uuteen 29 artiklaan. Uusi 13 artikla antaa oikeudellisen perustan yhteisön rotuun perustuvan syrjinnän vastaiselle taistelulle. Nämä uudet määräykset tulevat helpottamaan työtämme vauhdittaessamme rotuun tai etniseen alkuperään perustuvan syrjinnän vastaista taistelua. Kun Amsterdamin sopimuksen ratifiointimenettelyt on saatettu päätökseen, neuvosto asettaa etusijalle tuon sopimuksen nopean täytäntöönpanon. Tiedän, että komissaari Flynn on jo ilmoittanut komission valmistelevan toimintasuunnitelmaa rasismin ja muukalaisvihan vastaista taistelua varten. Neuvosto odottaa innokkaana komission ehdotuksia teemavuoden aikana saavutetulle edistykselle rakentamisesta, ja odotamme innokkaina työskentelyä niiden parissa yhdessä komission kanssa. Puheenjohtajamaa Yhdistynyt kuningaskunta haluaa erityisesti säilyttää liikevoiman tällä alueella. Meidän on rakennettava tähän päivään mennessä saavutetun edistyksen varaan ja otettava huomioon perustamissopimuksen uusien määräysten mahdollisuudet. Meidän on harkittava sen suhteen sekä lainsäädännöllisiä että lainsäädäntöön kuulumattomia vaihtoehtoja. Yhdistynyt kuningaskunta pitää puheenjohtajakauden loppupuolella seminaarin, joka tarjoaa tilaisuuden keskittyä näihin tärkeisiin kysymyksiin ja tarkastella tulevaisuutta.
Olemme kulkeneet jo kohtalaisen pitkälle, mutta yhä on paljon tehtävää. Neuvosto on lujasti päättänyt olla väistämättä vastuutaan ja odottaa innokkaana työskentelemistä teidän kanssanne ja komission kanssa, ei ainoastaan kitkeäkseen sitä pahuutta, joka yhä turmelee maitamme, vaan myös etsiäkseen tapoja, joilla juhlia erilaisuutta, josta me kaikki hyödymme niin paljon.

Flynn
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen viittaa komission ponnisteluihin taistella rasismia vastaan vuonna 1997 ja siihen, mitä on tehty Euroopan parlamentin päätöslauselmassaan 30. tammikuuta 1997 esittämien suositusten noudattamiseksi. Komissio työskenteli tehokkaasti vuonna 1997 toteuttaakseen Euroopan rotusyrjinnän vastaista vuotta ja edistääkseen syrjinnän poistamista. Eurooppalaisen teemavuoden virallinen päättäjäiskokous Luxemburgissa viime joulukuussa korosti teemavuoden onnistumista mitä tulee sen aikaansaamiin poliittisiin vaikutuksiin ja sen luomaan liikevoimaan ja myös sen saavutuksiin tietoisuuden lisäämisessä ja uusien kumppanuuksien ja uusien verkostojen muodostamisessa kautta unionin.
Yksi tärkeimmistä saavutuksista vuoden 1997 aikana oli syrjinnän kieltävän lausekkeen sisällyttäminen Amsterdamin sopimuksen 13 artiklaan. Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen ja jatkaen sen pohjalta, mitä eurooppalaisen teemavuoden aikana ja myöhemmin saavutettiin, voin sanoa teille tänään, että vakaa aikomukseni on esittää syrjinnän kieltäviä lainsäädännöllisiä ehdotuksia ennen tämän komission toimikauden päättymistä. Toinen kestävä tulos vuodelta 1997 oli sellaisen asetuksen hyväksyminen, jolla säädettiin Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen perustamisesta Wieniin, mihin ministeri Quin viittasi. Johtokunnan ensimmäinen kokous pidettiin Wienissä 20. ja 21. tammikuuta, ja on odotettavissa, että keskus toimii täydellä teholla syksyllä tänä vuonna. Lopuksi, päättäjäiskokouksessa korostettiin yhtä eurooppalaisen teemavuoden tärkeimmistä tuloksista, joka on ollut yhteinen toiminta ja eurooppalaisten toimielinten välinen yhteistyö. Neuvoston istuvan puheenjohtajan, komission puheenjohtajan ja Euroopan parlamentin varapuhemiehen läsnäolo puhujina siinä tapahtumassa on tästä hyvä todistus. Tässä yhteydessä komissio iloitsee siitä, että Euroopan parlamentti jatkaa rasismin vastaisen taistelun tärkeyden tunnustamista, johon kuuluu sen vuosittainen keskustelu osana tätä mini-istuntoa. Euroopan rotusyrjinnän vastaisella vuodella oli kaksi ensisijaista aihealuetta. Se keskittyi ensinnäkin tietoon ja viestintään ja toiseksi kokemusten vaihtoon. Tällä tavoin laaja valikoima toimintoja järjestettiin Euroopan parlamentin suosituksesta, vaihdellen pääasiallisesti paikallisista ja alueellisista projekteista korkean tason tapahtumiin, jotka televisioitiin koko maailmassa. Yhteensä 177 projektia sai rahoitustukea. Kaikki mahdollinen tehtiin sen varmistamiseksi, että rahoitusta järjestettiin sellaisille projekteille, jotka saavuttivat kansalaiset ruohonjuuritasolla ja joissa oli mukana etnisiä vähemmistö- ja maahanmuuttajaryhmiä määrittelemässä tarpeita ja kehittämässä sopivaa toimintaa.
Rasismin vastaisen teemavuoden jälkeen komissio jatkaa teemavuoden aikana perustettujen tai vahvistuneiden kumppanuuksien kehittämistä, mukaan lukien kumppanuudet rasismin vastaisten kansalaisjärjestöjen, työmarkkinaosapuolten, median, urheilujärjestöjen ja poliittisten puolueiden kanssa. Vuonna 1997 nähtiin erityisesti rasismin vastaisten kansalaisjärjestöjen toiminnan kasvu Euroopassa. Haluaisin uskoa, että voimme työskennellä yhdessä tämän tärkeän kehityksen parissa tulevina vuosina. Eurooppalainen teemavuosi oli vasta alku - hyvä alku, mutta kuitenkin vasta alku. Se on näyttänyt ei vain sitä, mitä pitää tehdä, vaan mitä voidaan tehdä. Minun vakaa aikomukseni on jatkaa eurooppalaisen rasismin vastaisen taistelun edistämistä. Aion hyvin pian esitellä rasismin vastaisen toimintasuunnitelman, joka perustuu eurooppalaisen teemavuoden 1997 aikana hankittuihin saavutuksiin ja opittuihin asioihin ja valmistaa tietä lainsäädännöllisille ehdotuksille kunhan Amsterdamin sopimus on ratifioitu. Toivon saavani teidän jatkuvan tukenne tässä kysymyksessä, joka on niin tärkeä kaikille Euroopan kansalaisille.

Ford
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella esittelijää, Mohamed Alia, hänen mietinnöstään. Toiseksi onnittelen komissiota Euroopan rotusyrjinnän vastaisesta vuodesta, joka mielestämme oli suuri menestys. Madridissa ja Manchesterissa, Barcelonassa ja Berliinissä järjestettiin tuhansia eri tapahtumia, joista osan rahoitti komissio, osan jäsenvaltiot ja osaa ei kukaan. Jotkut ihmiset olivat niin innokkaita osallistumaan, että he keräsivät rahat ja järjestivät tapahtumat itse. Kiitän myös erityisesti komissaari Flynniä hänen omistautumisestaan ja sitoutumisestaan tämän asian saamiseksi ohjelmaan. Lupaus, jonka hän teki ensimmäisen kerran Marseilles'ssa ja nyt tänään uudestaan rasismin vastaisen lainsäädännön esittämisestä ennen vuoden 1999 loppua, on erittäin tervetullut. Kolmanneksi onnittelen neuvostoa siitä, että se hyväksyi Amsterdamissa tarkistukset, jotka tekivät yksiselitteisen selväksi sen, että Euroopan yhteisöllä on rooli rasismin vastaisessa taistelussa. Onnittelen neuvostoa myös sopimuksesta perustaa Euroopan seurantakeskus, joka, kuten komissaari Flynn sanoo, perustettiin kahdeksan päivää sitten Wienissä ja tulee olemaan valmiina ja toiminnassa elokuussa tänä vuonna. Iloitsen kovasti Jean Kahnin nimityksestä johtokunnan puheenjohtajaksi sen työn vuoksi, jonka hän teki rasismin ja muukalaisvihan neuvoa-antavassa toimikunnassa. Toivon, että Euroopan parlamentti toivottaa herra Kahnille pikaista paranemista hänen saamastaan kohtauksesta.
Me sosialistiryhmässä olemme osoittaneet lujaa sitoutumista rasismin vastaiseen vuoteen. Itse asiassa me jatkamme sitä - meidän osaltamme kyseessä on oikeastaan rasismin vastainen vuosi ja vähän lisää. Perjantaina pidämme Euroopan jalkapallo ja rasismi -konferenssin Old Traffordissa Manchesterissa ja sitä sponsoroi muiden muassa jalkapallojoukkue. Olemme pitämässä sosialistiryhmän päätöskokousta 2. ja 3. maaliskuuta täällä Brysselissä. Joten meidän rasismin vastainen vuotemme jatkuu. Tuemme Mohamed Alin mietintöä. Tuemme ajatusta, että pitäisi saada menettelysäännöt. Uskomme, että parlamentin demokraattisten puolueiden olisi allekirjoitettava ne. Pyydämme komissiota, komissaarin omia sanoja lainaten " näkemään rasismin vastaisen vuoden perustana eikä muistomerkkinä" . Siten me toivotamme tervetulleeksi tämän vuoden budjettisuuntaviivat rasismin vastaiselle taistelulle ja ehdotetulle toimintasuunnitelmalle. Mikä tärkeämpää, uskomme, että on tarpeellista välttää sitä, että jo tehdyn työn ja tulevan työn välille syntyy katkos. Kuten puheenjohtaja Quin sanoo, liikevoimaa ei saa hukata, erityisesti, koska ongelma pahenee jatkuvasti Kansallisen rintaman ydinalueillaan Etelä-Ranskassa "riisuessa" kirjastoja, vainotessa vähemmistöjä ja harjoittaessa rodunjalostusoppia sekkivihkoilla samaan aikaan, kun me puhumme. Tiedämme, että Amsterdamin sopimuksen ratifiointi vie jonkin verran aikaa. Sillä välin kuitenkin toivomme, että komissio valmistautuu nopeaan ja kiireelliseen toimintaan. Se, mitä tänään ilmaistiin, saa meidät uskomaan, että se tulee tapahtumaan. Neuvoston puheenjohtajisto voi palvella hyvin Euroopan kansaa auttamalla rohkaisemaan ja avustamaan komissiota tässä tehtävässä. Kiitän heitä kaikkia siitä, mitä olemme saaneet, mutta Oliver Twistiä mukaillen minun on sanottava, että haluamme vielä enemmän!

Oostlander
Arvoisa puhemies, tahdon aloittaa kiittämällä vuosittaisen keskustelumme ensimmäistä puhujaa herra Alia tavasta, jolla hän on paneutunut asiaan. Kiitän myös herra komissaaria ja hänen koko henkilökuntaansa, jotka viime kauden aikana ovat innokkaasti pyrkineet todellisiin tuloksiin rasismin vastustamisessa ja muukalaisvihan ja antisemitismin torjumisessa. Olen myös erittäin iloinen neuvoston edustajan läsnäolosta, koska tietenkin kysymys on nimenomaan myös politiikasta, joka edelleen on ensisijaisesti neuvoston käsissä.
Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa laatimamme päätöslauselma on herättänyt hyvin kiihkeää keskustelua. Nähdäkseni olemme tällä hetkellä jo saavuttaneet laajaa yhteisymmärrystä. Jäljellä on vielä muutama kohta. Herra Ford mainitsi niistä yhden puolueiden menettelysääntöjen yhteydessä. Minua miellyttää oikeastaan jo tapa, millä hän on muotoillut oman tarkistuksensa. Tarkistus ei kohdistu mielestäni parlamentin työjärjestyksen tarkentamiseen, sillä jokaisella on oikeus tuoda julki poliittinen mielipiteensä, miten vastenmielinen tahansa, vaan se kohdistuu aivan korostetusti poliittisiin puolueisiin. Meillä tulee olemaan puolueita, jotka hyväksyvät menettelysäännöt ja puolueita, jotka eivät hyväksy. Meillä tulee olemaan vastuuntuntoisia poliitikkoja, jotka tunnetaan sellaisina ja joita siten voi muistuttaa vastuustaan.
Mielestäni tämä onkin yksi Euroopan rotusyrjinnän vastaisen vuoden tärkeimmistä seurauksista. Vuodella on ollut erittäin suotuisa vaikutus poliitikkoihin. Poliitikot etenkin Alankomaissa ovat jo luvanneet esimerkiksi olla pelaamatta tulevissa vaaleissa muukalaisvihamielisiä pelejä pakolaispolitiikalla tai muilla samankaltaisilla asioilla. Tämä on tärkeää, sillä aikaisemmin sellaista kyllä tapahtui. Olen erittäin iloinen siitä, että politiikka puhdistuu tällä tavalla. Minulla on itselläni vielä kaksi erittäin tärkeää toivetta. Erityisesti kohta, joka löytyi alkujaan myös herra Alin päätöslauselmaesityksestä, nimittäin viittaus mietintöön etnisistä puhdistuksista. Tällä on mielestäni tärkeä merkitys meille. Se on itsekritiikkiä, joka kohdistuu omien ulkoministeriöidemme harjoittamaan politiikkaan. Luin vastikään vielä tähän liittyvän uutisen, jonka mukaan eräs korkeassa asemassa oleva ranskalainen poliitikko oli Ranskan lehdistön mukaan ilmaissut mielipiteensä, että Ruandan kansanmurhalla on vähemmän merkitystä Afrikassa kuin jos se olisi tapahtunut Euroopassa. Tällaiset huomautukset ovat tyypillisesti rasistisia, joskin ehkä tiedostamatta esitettyjä. Sen tähden on erittäin tärkeää sisällyttää tämä kohta vielä päätöslauselmaamme herra Alin alkuperäisten tarkoitusten mukaisesti.
Nyt sans papiers -kysymyksestä. Haluaisin tehdä tästä vielä yhden huomautuksen. Päätöslauselmassa, sellaisena kuin se on nyt tässä edessämme, on yksi kohta, joka oikeastaan on mielestäni huolimaton. Siinä kiitetään kansalaisjärjestöjä niiden panoksesta sellaisten siirtolaisten hyväksi, joilla ei ole henkilöllisyyspapereita. Sellaista kuulee yleisesti sanottavan. Mutta Alankomaissa asia on niin, että suuri joukko niistä, jotka oleskelevat laittomasti maassa tai joilla ei ole luotettavaa kertomusta pakolaisuudesta, on itse hävittänyt paperinsa. En tiedä yhtään kansalaisjärjestöä, joka näkisi vaivaa heidän hyväkseen. Tunnen kyllä kansalaisjärjestöjä, jotka toimivat sans papiers -nimellä kutsutun erityisryhmän hyväksi. Olen itsekin tavannut sans papiers -henkilöiden lähetystöjä. Heidän tilanteensa on poikkeuksellinen oleskelumaassa. Olen todella iloinen, että kansalaisjärjestöt toimivat auttaakseen heitä. Sillä tässä kohtaa lainsäädannössä on aukko. Yleisesti ottaen emme tietenkään voi sanoa, että lakiasäätävällä elimellä olisi syytä iloita joutuessaan kansalaisjärjestön syrjäyttämäksi. Sitä ei voi yleisesti ottaen sanoa. Mutta sans papiers -henkilöitä varten olen tehnyt tarkistuksen, jota pidän selkeämpänä kuin samaa asiaa koskevaa toista tarkistusta. Mielestäni on oikein käsitellä tätä ryhmää erillisenä. Siksi toivomukseni on, että tarkistus hyväksytään.
Toivon muuten myös, että neuvosto erityisesti olisi valmis saattamaan rotusyrjinnän, muukalaisvihan ja antisemitismin torjunnan tulevaisuudessa demokraattisemman valvonnan alaiseksi, niin että tehtävä ei jäisi yksinomaisesti yksimielisenä toimivalle neuvostolle, koska se on itse asiassa heikko toiminnan perusta.

Andrews
 Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä komissaarin ehdotusta Euroopan rotusyrjinnän vastaisen vuoden seurantatoimista. Saanen suositella hänelle, että ehkäpä hän voisi katsoa rasismin ja muukalaisvihan tilaa minun omassa maassani. Erityisesti kotikaupungissani Dublinissa ilmenee suunnatonta pelkoa romaneja kohtaan ja muita Itä-Euroopasta tai muualta kuten Pohjois-Afrikasta tulevia ihmisiä kohtaan. Maahamme tulee vain hyvin pieni määrä pakolaisia verrattuna Saksaan tai Britanniaan ja muihin maihin. Suoraan sanoen, irlantilaisilla ei ole mitään syytä ylpeillä siitä tavasta, jolla näitä pakolaisia kohdellaan. Tahdon tehdä tuon asian täysin selväksi.
Kiitän komissaaria hänen tekemästään erinomaisesta työstä tällä alalla. Hän on tehnyt suunnattoman määrän harvinaisen hyvää työtä. Hän on saanut ihmiset yhä tietoisemmiksi kulttuurisen erilaisuuden tarpeesta ja kulttuurisen erilaisuuden tuomasta rikkaudesta maassamme.
Herra Mohamed Ali on mielestäni yksi kaikkein harvinaislaatuisimmista parlamentin jäsenistä. Hän on ollut ensimmäisten joukossa lisäämässä islamin kunnioitusta ja ymmärrystä Euroopan unionissa. On erittäin tärkeää, ettei islamia rinnasteta Talebaniin ja muihin fundamentalisteihin. Loppujen lopuksi, kaikilla uskonnollisilla lahkoilla ja kaikilla virallisilla uskonnoilla on omat fundamentalistinsa. Erilaisuuden hyväksyminen rikastuttaa yksittäisiä yhteisöjämme. Herra Mohamed Alia on onniteltava hänen mietinnöstään, jota tuen kokonaisuudessaan.
Ensimmäistä kertaa Euroopan unionin tasolla hyväksytyssä sopimuksessa, Amsterdamin sopimuksessa, määrätään selvästi rasismin ja muukalaisvihan ehkäiseminen ja niiden vastainen taistelu Euroopan unionin tavoitteeksi. Se ei ole mikään turha tavoite, se on merkityksellinen. Se on selvästi olennainen askel eteenpäin. Tärkeää ei ole vain se, että Euroopan unioni ja jäsenvaltiot ovat sitoutuneita tarjoamaan kansalaisilleen korkean turvallisuuden tason ja vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden alueen. On tärkeää, että sitoumus on selvästi liitetty tavoitteeseen rasismin ja muukalaisvihan ehkäisemisestä ja niiden vastaisesta taistelusta. Se on tavoite, jota on tuettava maiden toimilla. Historia paljastaa karmeita totuuksia rasismista. Jos olemme oppineet yhtään mitään, meidän on täytynyt oppia se, että meidän on käytettävä kaikki voimamme ja vahvuutemme lopettaaksemme rasistiset hyökkäykset ja pahoinpitelyt. Amsterdamin sopimuksella on paljon muita hienoja ominaisuuksia, mutta tämän tavoitteen sisällyttämisen on oltava juuri se ominaisuus, jonka taakse jokaisen kansalaisen on asetuttava.
Haluaisin nähdä herra Mohamed Alin mietinnön kiertävän kaikissa kouluissamme ja oppilaitoksissamme kautta koko Euroopan unionin, koska juuri siellä meidän on käytävä koulutuksen avulla käsiksi muukalaisvihamielisiin ja rasistisiin asenteisiin Euroopan unionissa.

Goerens
 Arvoisa puhemies, herra Mohamed Ali kehottaa meitä päätöslauselmaesityksessään esittämään kantamme rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin torjuntaan liittyvistä toteamuksista, ehdotuksista ja toimenpiteistä.
Ryhmäni tukee hänen päätöslauselmaesitystään, jossa kehotetaan meitä olemaan tarkkaavaisia, peräänantamattomia ja aktiivisia tällä alalla. Tarkkaavaisia, sillä yhteiskunnassamme on huomattava määrä esteitä, jotka johtuvat monenlaisista tapauksista, ihmisoikeuksien loukkauksista, erilaisuuden epäilyttävästä, jopa poissulkemiseen asti menevästä hyväksikäytöstä. Peräänantamattomia, sillä on toimittava niin, että rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin torjunta on pysyvää eli että se perustuu järjestelmälliseen tarkkailuun, ennaltaehkäisyyn, lainsäädännölliseen toimintaan ja poliittiseen toimintaan sanan laajassa merkityksessä ja jota täydentää kansalaisjärjestöjen tekemä huomattava työ.
Voidaan olla tarkkaavaisia, peräänantamattomia, äärimmäisen valppaita, kun analysoidaan rasismiin, muukalaisvihaan ja antisemitismiin liittyviä ilmiöitä, mutta on myös oltava aktiivinen, sillä tällä alalla on tehtävä vielä paljon aloitteita, erityisesti koulutuksen ja kasvatuksen alalla. Monia toimenpiteitä on vielä hyväksyttävä, jotta voidaan hillitä sellaisten yksilöiden myrkyttäminen yhteiskunnissamme, jotka ovat poliittisen propagandan ja tiedotusvälineiden kannalta kaikkein vastaanottavaisimpia ja näin ollen kaikkein haavoittuvimpia.
Lopuksi haluaisin kysyä neuvostolta ja toimeenpanevalta komissiolta, miten ne aikovat vastata parlamenttimme uudelleen esittämään pyyntöön, joka koskee juutalaisten kansanmurhan muistopäivää. Se auttaisi meitä pääsemään eteenpäin juuri hahmottelemallani tiellä.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, vuosittaisen keskustelun rasismista on oltava sopiva tilaisuus edetä konkreettisesti taistelussa rasismia ja muukalaisvihaa vastaan, kaikenlaista syrjintää vastaan, mihin kollega Mohamed Ali, jota onnittelen hänen työstään, pyrkinee päätöslauselmaesityksessään.
Kun tässä päätöslauselmaesityksessä viitataan myös Euroopan rotusyrjinnän vastaisen vuoden 1997 tuloksiin, on tärkeää korostaa sitä asemaa, joka tässä taistelussa on varattuna tänä vuonna neuvotellulla ja allekirjoitetulla sopimuksella Euroopan unionista. Kuten esittelijäkin 4 kohdassa, myös me pahoittelemme sitä, että hyvien aikeiden vakuutteluista huolimatta syrjimättömyyttä ei ole sisällytetty sopimukseen niin sanotun yhteisön oikeuden perusperiaatteena välittömine vaikutuksineen.
Kuten 13 artiklasta ilmenee, sukupuoleen, rotuun ja etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaan, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän ehkäisemiseksi tarkoitetut välttämättömät toimet, jotka toteutetaan komission ehdotuksesta neuvoston yksimielisestä päätöksestä, kun parlamenttia on kuultu asiasta, ovat kauniita sanoja ja ne voivat vaikuttaa edistysaskeleilta. Mutta tämä askel voidaan nähdä myös askeleena miinakentällä, koska kentän miinoittajia on paljon ja yhteiskunnallinen tilanne on varsinainen kulttuurikeitos rasismille. Kauniilla sanoilla ja varovaisilla askelilla ei luoda tilaa vapaudelle, turvallisuudelle ja oikeudenmukaisuudelle, jolloin rasismin ja muukalaisvihan vastainen taistelu on väistämätön elementti, kuten 29 artiklasta ilmenee.
Aikaa ei ole paljon, mutta sittenkään en haluaisi jättää korostamatta ehdotusta siirtolaisten oikeuksia koskevan Euroopan peruskirjan laatimisesta integraatiopolitiikan puitteissa, joka on tarkoitettu edistämään etnisten ryhmien välistä yhteisymmärrystä. Jo pelkkä otsikko on houkutteleva ja erityisen innostava sille, joka on kotoisin tai elää maasta- tai maahanmuuttajien kansoittamassa maassa. Se on yksi hyvistä ehdotuksista tässä päätöslauselmaesityksessä, jonka hyväksymme täysin.

Roth
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa Patrick Flynn, rasismi on syrjintää. Kamppailu rasismia vastaan on siis kamppailua syrjintää vastaan ja syrjinnän voittamista. Sitä komissaari Flynn on toistuvasti korostanut ja hän saa siinä meidän täyden kannatuksemme. Se merkitsee integraatiota pakkosopeuttamisen sijaan, samoja oikeuksia oikeudellisen eriarvoisuuden sijaan, samoja oikeuksia sen sijaan, että pidettäisiin kiinni yhteiskuntamme vääränlaisesta oikeudellisesta jaottelusta kansalaisiin, unionin jäseniin ja kolmansista maista tuleviin. Tämä ihmisten hierarkkinen jaottelu ensimmäisen, toisen ja kolmannen luokan kansalaisiin on Euroopan unionissa perusta rasistiselle väkivallalle, joka yhä enemmän saa sijaa ja joka rotusyrjinnän vastaisena vuonna on Eurostatin tutkimusten mukaan, jotka osoittavat 30 % Euroopan unionin kansalaisista tunnustautuvan rasisteiksi tai antisemitisteiksi, pelottavasti lisääntynyt. Demokratia perustuu osallistumiseen, kaikkien samanarvoiseen mukanaoloon. Demokraattisia oikeuksia ei voida saattaa riippuvaisiksi etnisestä taustasta, ihonväristä, uskonnosta tai iästä. Euroopan unionin demokratian tila on huono, jos tarkastelen jokapäiväisen rasismin, jokapäiväisen syrjinnän laajuutta. Vähemmistöjen kohtelu ja kieltäytyminen integraatiosta on häpeällistä! Siinä eivät auta kaikki juhlalliset julistukset rotusyrjinnän vastaisena vuonna, ne eivät auta yhtään, jos poliittisesti toimitaan täysin päinvastaisesti! On toimittava oikeuden vieraantumisen estämiseksi ja esimerkiksi sen puolesta, että oikeus kansalaisuuteen kaikkialla Euroopan unionissa saadaan demokraattisesti toimivan yhteiskunnan tasolle.
Siihen yhteiskuntaan kuuluvat uudet vähemmistöt, siihen kuuluvat ne, jotka on tuotu meille työvoimaksi, mutta jotka ovat ihmisiä. Ihmisoikeudet kuuluvat näille ihmisille ilman muuta! Ei auta, jos oikeuslaitos ja politiikka eivät halua ottaa näitä vähemmistöjä huomioon. Ne ovat täällä, ne pysyvät täällä ja niiden todella pitäisi pysyä täällä! Sallikaa minun lopuksi lainata yhden kauniin laulun sanoja. Ehkä ne voivat olla tunnuslauseemme. "Äitini on musta, isäni on valkoinen, siskoni on keltainen, veljeni ovat punaisia, ja minä, minä olen yli kymmenentuhatta vuotta vanha, ja nimeni on ihminen."

Van Lancker
Arvoisa puhemies, Euroopan rotusyrjinnän vastaisen vuoden päättyminen ei toki saa merkitä rotusyrjinnän torjumisen lopettamista. Herra komissaari, sain vastikään luettavakseni eurobarometrimielipidetutkimuksen, joka julkaistiin Euroopan rotusyrjinnän vastaisen vuoden päättyessä, ja täytyy sanoa, että pidän tuloksia hätkähdyttävinä. Jopa kolmannes haastatelluista sanoo itseään hyvin tai melko rasistiseksi. Belgiassa heitä oli vieläpä enemmän kuin puolet kaikista haastatelluista. Mielipidetutkimus on selvästikin osoittanut, että oma turvattomuuden tunne, ja etenkin, tämä on tärkeä huomata, tulevaisuuden pelko ja luottamuksen puute demokraattisia laitoksia kohtaan ruokkivat parhaiten muukalaisvihaa. Teen tästä jo tässä vaiheessa sen päätelmän, hyvät kollegat, että tutkimuksen on saatava kaikki Euroopan demokraattiset puolueet pyrkimään kaksin verroin uskottavaan ja rehelliseen politikointiin ja herättämään luottamusta poliittisia laitoksia kohtaan, jotta ihmissä myös kasvaisi luottamus tulevaisuuteen. Mutta meillä on myös poliittisia puolueita, jotka ovat tehneet pelon, muukalaisvihan ja rasismin lietsomisesta todellisen tavoitteekseen ja jotka käyttävät mandaattejaan väärin ja syöttävät kaunaisia ajatuksiaan vapaasti kaikilla rintamilla yhtaikaa, kuten "vieraat roskaväkeä, oma väki ennen muita" , ja mikäli mahdollista kaikilla kielillä. Brysselissä rasistisia kirjoituksia pudotetaan kaikkien asukkaiden postilaatikkoihin, myös italialaisten, turkkilaisten, tämän parlamentin työntekijöiden ja kollegoidemme postilaatikkoihin.
Haluaisin lähettää herra Oostlanderin mukana viestin. Yhden asian on oltava meille selvä. Poliittista vapautta ja sananvapautta ei saa koskaan käyttää tai väärinkäyttää perusteluna rasistisille tarkoituksille tai syrjinnälle ihonvärin tai alkuperän perusteella, ei tämän laitoksen sisä- eikä ulkopuolella. Sillä sellainen on selvästi ristiriidassa ihmisoikeuksien kanssa.
Tässä on juuri viitattu peruskirjaan, joka on laadittu poliittisia puolueita varten ja jossa ne sitoutuvat toimimaan rasismin torjumiseksi sekä oman puolueen piirissä että sen ulkopuolella ja jossa ne lupautuvat pidättymään yhteistyöstä rasistiseen toimintaan kiihottavien ryhmien kanssa. Ilmaisen jo tässä vaiheessa toivovani, että kaikki demokraattiset puolueet hyväksyisivät nopeasti tämän peruskirjan, ja myös noudattaisivat sitä.
Olen edelleen sitä mieltä, kollega Oostlander, että myös Euroopan parlamentin on hyväksyttävä Euroopan unionin kansalaisten demokraattisena toimielimenä tämän peruskirjan sisältö omaksi periaatteekseen. Ei voi olla luvallista puhua rasistista kieltä tässä istuntosalissa sananvapauden nimissä. Ei ole sopivaa, että Euroopan parlamentti tukee muukalaisvihan kylväjää.
Se mikä Belgian parlamentissa on osoittautunut mahdolliseksi olematta ristiriidassa perusoikeuksien kanssa, voidaan mielestäni viedä läpi myös Euroopan parlamentissa. Tahtoisin pyytää puhemiehistöä tekemään Euroopan parlamentille ehdotuksen määräyksestä tai toimintatavasta, joka jättäisi meidät eräiden kollegojemme vihaakylvävien viestien ulkopuolelle.

De Esteban Martín
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluan onnitella maanmiestäni herra Mohamed Alia hänen hyvin tekemänsä työn johdosta. Alusta pitäen minun on sanottava, että rasismi ja muukalaisviha ovat täydellisesti ristiriidassa Euroopan yhdentymisen lähtökohtana olevien periaatteiden kanssa. Meidän on Euroopan unionissa puolustettava keskinäisen kunnioituksen ja solidaarisuuden periaatteita, joiden määrittämiseen rotu, uskomukset, väri tai alkuperä eivät saa vaikuttaa. Näiden on oltava unionin perustavoitteita ja meidän on oltava päättäväisiä ja sanottava se selkeästi Euroopan kansalaisille.
Meidän on oltava tyytyväisiä, kuten täällä jo sanottiin, Amsterdamin sopimuksen sisältämistä edistysaskeleista. Sopimus antaa mahdollisuuden soveltaa asianmukaisia toimia rodusta tai etnisestä alkuperästä johtuvan syrjinnän vastaisessa taistelussa ja se asettaa ensimmäistä kertaa unionin tavoitteeksi rasismin ja muukalaisvihan vastaisen taistelun ja ennaltaehkäisemisen, jotta kansalaisille taattaisiin korkea turvallisuustaso vapaan ja oikeudenmukaisen alueen sisällä.
Meidän ei kuitenkaan pidä unohtaa, että tärkein rasismin uhan alaisena elävien suojelukeino on, luonnollisestikin, laki, ja että tämä suojelu kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioiden toimivallan alaisuuteen. Unionin on kuitenkin tuettava tätä taistelua niillä toimilla, jotka sen toimivallan puitteissa ovat mahdollisia ja joita vahvistettiin Euroopan rasismin vastaisen vuoden aikana rahoittamalla projekteja, joiden päämääränä oli tiedotus ja ongelman tunnetuksi tekeminen. Näiden hyväksyttyjen rasismin vastaisten toimien soveltamista on jatkettava ja niitä on laajennettava myös itä-eurooppalaisiin jäsenyyttä hakeviin maihin, jotta myönteisen tulosten aikaansaamista voitaisiin jatkaa sen toiminnan pohjalta, jota unioni harjoitti Euroopan rasismin vastaisen vuoden aikana.
Rasismi on yhteiskunnalle uhka. Sen vuoksi se ansaitsee kaiken huomiomme. Poliitikkoina ja Euroopan kansalaisten edustajina meidän on otettava vastuullisesti tämä ongelma hoitaaksemme. Rasismin vastaisessa taistelussa on olennaista kiinnittää huomiota opetuskysymykseen, mikä merkitsee sitä, että uusille sukupolville on tiedotettava tehokkaasti siitä, mistä rasismissa ja syrjinnässä on kysymys. Uudet nuorisosukupolvet ovat niitä, jotka rakentavat huomisen Euroopan, ja heitä kohti meidän on suunnattava kaikki ponnistuksemme.
On oleellista ja välttämätöntä toteuttaa asianmukaista kasvatus- ja koulutuspolitiikkaa, joka on suunnattu virkamiehille, poliiseille, oikeusviranomaisille ja opettajille monikulttuurisessa yhteiskunnassa elämistä ja työskentelyä varten. Lisäksi heitä tulisi kouluttaa toimimaan vaikeissa käytännön tilanteissa. Asianmukainen koulutus, joka edistää suvaitsevaisuutta, hyväksymistä ja kulttuurien välistä yhteiseloa ja joka osaa käyttää hyödykseen sen mukanaan tuoman rikkauden. Yhteisymmärrys alkaa kulttuurien kohtaamisesta ja niiden välisestä kulttuurivaihdosta. Tieto auttaa meitä hyväksymään myönteisesti erilaisuuden ja monikulttuurisuuden. Tähän tavoitteeseen meidän on päästävä joka ikisessä unionin jäsenvaltiossa.
Toivokaamme, että tulevissa parlamentin keskusteluissa voimme iloita tässä asiassa tapahtuneesta merkittävästä edistyksestä ja että rasismiin liittyvä ongelma katoaa lopullisesti esityslistaltamme kadottuaan myös yhteiskunnastamme.

Thors
Arvoisa puhemies, viime sunnuntaina, 25. tammikuuta, oli Suomen suurimmassa sanomalehdessä, Helsingin Sanomissa, kollegamme jäsen Raimo Ilaskiven pitkä yleisönosastonkirjoitus, kirjoitus, joka mielestäni käytättää hyväkseen rasismia ja muukalaisvihaa eli juuri niitä asioita, jotka haluamme tuomita päätöslauselmaesityksessä, erityisesti M ja 14 kohdassa. Sallikaa minun mainita muutama esimerkki siitä, mitä Ilaskivi kirjoittaa. Hänen mukaansa meidän, toisin sanoen suomalaisten, pitäisi voida itse valita, minkälaisen väestökoostumuksen haluamme. Asian tällainen ilmaiseminen puistattaa minua ja vie ajatukset 50 vuoden tai pidemmänkin ajan taakse. Tämän lisäksi hän sanoo, että kulttuurien törmäykset aiheuttavat ongelmia ja että suurin osa maahamme, Suomeen, 1990-luvun alussa tulleista somalipakolaisista ei käynyt töissä vaan eli sosiaaliturvan varassa. Tämä oli vastoin parempaa tietoa, sillä he eivät voineet vastaanottaa töitä. Lainsäädäntömme ei nimittäin salli sitä.
Päätöslauselmaesityksessä sanomme, että parlamentin on sitouduttava rasismin vastaiseen taisteluun. Pelkkä parlamentin sitoutuminen ei kuitenkaan riitä; myös meidän yksittäisten jäsenien on sitouduttava siihen. Se, mitä aivan ensimmäiseksi voimme tehdä on, että pidämme huomenna nimenhuutoäänestyksen, jotta voimme nähdä, ketkä ovat päätöslauselman kannalla ja ketkä eivät. Vai onko niin, että puhutaan kaksihaaraisella kielellä, toisella täällä parlamentissa ja toisella Helsingissä - sellaisella, joka tukee muukalaisvihamielisiä suuntauksia?

Le Gallou
Arvoisa puhemies, pitkälle kehittyneet tekniset yhteiskuntamme tarvitsevat liturgioita ja rituaaleja ja hyvin usein järki väistyy taianomaisuuden tieltä. Euroopan unioni ei välty siltä. Ja me olemme täällä tänään, kaikki toimielimet yhdessä, komissio, Bryssel, ministerineuvosto, parlamentti, rasismin vastaisen rituaalin yhdistäminä, ylipappeineen, pannaan julistajineen, manaajineen, ja se on myös sanottava, hurskastelijoineen.
Sallikaa agnostikon, epäilevän mielen, joka ei usko oppeihinne ja jota rituaalinne huvittavat, esittää muutama myytit romuttava huomautus.
Ensimmäinen huomautus: kuinka voidaan ensinnäkään puhua rasismista, kun väitetään, ettei rotuja ole olemassa; eikö se ole hieman epäjohdonmukaista? Lisäksi kansalaisvapauksien valiokunta, aina tarkkana siitä, mikä on poliittisesti oikein, poisti viimeisimmässä kokouksessaan päätöksistään sanan "rotu" ja adjektiivin "rodullinen" , aivan kuin sanan poistamalla voisi poistaa tosiasian.
Toinen huomautus: jos rasismin vastaisuus ja rasismin torjunta olisi tehokasta, asiaan ei varmasti olisi tarvetta palata vuosi toisensa jälkeen ja suunnitella rasismin vastaisen vuoden jälkeen mahdollisesti rasismin vastaista vuosituhatta.
Jos valittelette tilanteen pahenemista, se johtuu ehkä siitä, etteivät ratkaisunne ole ne oikeat. Ja kolmas huomautukseni: on totta, että esikaupunkialueillamme, etenkin Ranskassa, Belgiassa ja vielä muissakin Euroopan maissa, tilanne on yhä vaikeampi, että niissä rikollisuus lisääntyy ja rotumellakat moninkertaistuvat. Se on totta erityisesti Ranskassa, missä etniset jengit, nuorten maahanmuuttajien jengit, hyökkäävät kaikkea sitä vastaan, mikä edustaa valtiota ja kansakuntaa. Poliisit, tietysti, mutta myös kaupunginjohtajat, riippumatta poliittisesta suuntautumisestaan, silloinkin kun he ovat sosialisteja, silloinkin kun he ovat kommunisteja, mutta myös palomiehet, joiden kimppuun hyökätään yhä useammin heidän tullessaan sammuttamaan tulipaloja tai pelastamaan ihmishenkiä onnettomuustapauksissa.
Tähän on, ja tämä on neljäs huomautukseni, monta selitystä: tietenkin liiallinen maahanmuutto, myös maahan muuttavan väestön onneton juurettomuus, koulunkäynnin epäonnistuminen, mutta myös, sallikaa minun sanoa se, rasismin vastainen ideologia ja rasismin vastaiset politiikat. Selitän, mitä tarkoitan. Kun nuori oman maan kansalainen käyttäytyy agressiivisesti, väkivaltaisesti, jopa rikollisesti, hänet taltutetaan, haastetaan oikeuteen, häntä rangaistaan, mikä on hyvä asia. Kun nuori ulkomaan kansalainen käyttäytyy samalla tavalla agressiivisesti, väkivaltaisesti, jopa rikollisesti, hän syyttää opettajaa, poliisia ja tuomaria, joka haluaa taltuttaa hänet, rasismista, eikä hän enää siitä lähtien olekaan syytetyn vaan syyttäjän asemassa. Kaukana siitä tunteesta, että hän olisi heikompi, hän tuntee itsensä voimakkaammaksi. Kyllä, juuri rasismin vastaisuus rohkaisee etnisiä jengejä väkivaltaan ja saa samalla aikaan sitä, mitä kutsutte rasismiksi. Sanotaan, etteivät hyvät aikeet aina takaa onnellista lopputulosta. Pakonomainen ja pakollinen rasismin vastaisuus, jota haluatte tyrkyttää, on yksi rasismin syistä.

Hager
Arvoisa puhemies, kaikkialla Euroopan unionin alueella havaitsemme tällä hetkellä rasismia ja ksenofobiaa, joiden vastainen taistelu on meidän kaikkien asia. Amsterdamin sopimuksen suomat parantuneet mahdollisuudet suojella rotuun, etniseen taustaan tai uskontoon perustuvalta syrjinnältä ovat siksi tervetulleita. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tehokkain työ alkaa edelleen ruohonjuuritasolta. Mielestäni se muuttuu heti ymmärrettävämmäksi, kun käsitettä ksenofobia ei käännetä virheellisesti muukalaisvihamielisyydeksi ja muukalaisvihaksi niin kuin nykyään valitettavan usein tehdään, vaan oikein "peloksi vieraita kohtaan" .
Tämän ennen kaikkea iäkkäämpien ihmisten kokeman pelon voi vain itse kukin poistaa päivittäisessä toiminnassaan paikan päällä. Sen lisäksi on välttämätöntä välittää kansalaiselle turvallisuudentunne, joka auttaa häntä voittamaan tämän pelon. Kokemukset rotusyrjinnän vastaisesta vuodesta - joita esittelijä itse valiokunnassaan kutsui alibitoiminnaksi - eivät yksin auta saavuttamaan tätä tavoitetta. Siihen tarvitaan komissaarin esittämiä jatkotoimenpiteitä.

Elliott
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla kahdelle viimeiselle puhujalle, että heidän olisi oltava hieman varovaisempia. Jokainen meistä on jonkun toisen rasististen asenteiden mahdollinen kohde. Jos emme ole valmiita nousemaan puolustamaan muiden oikeuksia, saattaa koittaa päivä, jolloin meidän oikeutemme asetetaan kyseenalaisiksi eikä kukaan ole paikalla puolustamassa niitä. Joten olkaapa varovaisia.
Haluan onnitella herra Mohamed Alia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja ottaa esiin pari kohtaa. 6 kohta on erittäin tärkeä, ja olen iloinen sanoessani, että Britannian uusi hallitus tulee säätämään lainsäädännön, joka tekee kaikesta rasistisin perustein tehdystä rikollisesta toiminnasta perusteen ankarammille rangaistuksille. Tämä on aivan oikein. On myös tärkeää, että 14 kohdassa tuomitsemme epäviisaat ja kiihottavat lausunnot rasistisen inhon ja rasistisen vihamielisyyden herättämiseksi, joita esittävät joskus tietyt poliitikot, joiden luulisi tietävän paremmin. Me olemme kuulleet kommentteja yhteisöistä, joita vallataan, ja sen suuntaiset huomautukset eivät saa mitään hyvää aikaan. Ihmisten, joilla on vaikutusvaltaa yhteisössä, ei pitäisi yllyttää rasistisiin asenteisiin.
15 kohdassa on tärkeää, että käynnissä olevissa Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymisneuvotteluissa teemme aivan selväksi - enkä tuomitse tai kritisoi minkään tietyn maan kansalaisia - että ihmisoikeuksien kunnioitus ja koko rasismin vastaisen käsitteen kunnioitus, joka sisältyy Amsterdamissa hyväksyttyjen sopimusten 13 artiklaan, on ratkaiseva osa sitä, minkä he hyväksyvät tullessaan Euroopan unionin jäseniksi. Se tapa, jolla tiettyjä vähemmistöryhmiä, erityisesti kiertäviä yhteisöjä, on perinteisesti kohdeltu joissakin näissä maissa, on järkyttävä ja häpeällinen ja se on saatava loppumaan. Tuen erittäin voimakkaasti menettelysääntöjen käyttöön ottamista. Toivon, että ne ovat käytössä seuraavissa eurooppalaisissa vaaleissa ja varmistavat - kuten kävi edellisissä yleisissä vaaleissa Britanniassa - ettei yksikään suurimmista poliittisista puolueista joudu kiusaukseen pelata rotukysymyksellä omaksi edukseen, ja että ne, jotka eivät ole valmiita allekirjoittamaan rasistisia ja muukalaisvihamielisiä mielipiteitä kieltäviä menettelysääntöjä, jätetään täysin huomioonottamatta.
Lopuksi, meidän ei ole ainoastaan tuomittava rasismia sen kaikissa muodoissa, vaan meidän on ylistettävä moninaisen monikulttuurisen yhteisön myönteisiä etuja. Olen ylpeä edustaessani sellaista yhteisöä Länsi-Lontoossa, jossa kolmannes yhteisön jäsenistä tai heidän vanhempansa on ei-englantilaista etnistä syntyperää ja jotka yleensä elävät onnellisesti ja sopusoinnussa keskenään ja hyödyttävät myönteisellä tavalla yhteisöä. Nämä monirotuiset yhteisöt eivät ole ainoastaan kulttuurisesti rikastuttavia vaan myös taloudellisesti piristäviä. Jätän teidät tämän ajatuksen pariin. Aasialaista alkuperää olevat 1, 5 miljoonaa ihmistä Britanniassa toivat viime vuonna 5 miljardia puntaa aasialaisomistuksessa olevien liikeyritysten kautta panoksenaan maani talouden elinvoimaan. Tämä on myönteinen näkökanta, joka liian usein sivuutetaan.

Féret
Arvoisa puhemies, juuri vuosi sitten Euroopan parlamentin kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta järjesti julkisen kuulemistilaisuuden aiheesta "Euroopan ja islamilaisen maailman yhtymäkohdat" , jossa eräs kutsuvieraista, Leuvenin katolisen yliopiston arabialaisen filosofian keskuksen johtaja Jean Yaya-Michot alkoi huvikseen hallita keskustelua puhuakseen minulle loukkaavaan, luonteeltaan rasistiseen sävyyn. Muutama kuukausi myöhemmin sama Yaya-Michot julkaisi Beirutissa kirjasen, jossa osoitetaan oikeaksi teologisten tutkimusten perusteella seitsemän Tibéhirinen munkin murha. Uskallan toivoa, että Euroopan parlamentti huolehtii uuden rasismin vastaisen vuoden puitteissa siitä, että sen jäsenet välttyvät ulkomaalaisten edustajien sanallisilta hyökkäyksiltä, jotka kiittelevät kantaeurooppalaisten hävittämistä kaikkein raakalaismaisimmassa muodossaan, koska he kuuluvat valkoiseen rotuun ja ovat usein kristittyjä. Mitä tulee professori Yaya-Michot'hon, meidän ei tarvitse enää pitkään aikaan kärsiä hänen loukkauksistaan, mutta minun pitäisi kääntyä Vatikaanin puoleen, jotta tämä äskettäin Belgian kansalaisuuden saanut henkilö saataisiin vaikenemaan tai lähtemään maastani.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää herra Flynniä hänen tuestaan ja työstään, ennen kaikkea kuitenkin myös komission työntekijöitä kaikesta siitä, mitä vuonna 1997 saavutettiin rotusyrjinnän ja muukalaisvihamielisyyden vastaisen vuoden merkeissä. Herra Mohamed Alia haluaisin onnitella hänen hyvästä alustuspuheenvuorostaan. Haluaisin kuitenkin tämän rotusyrjinnän ja muukalaisvihamielisyyden vastaisen vuoden päätyttyä tuoda esiin kolme asiaa, joiden hyväksi on edelleen tehtävä työtä.
Ensiksi: vuonna 1997 aloitettuja ponnisteluja rasismin ja muukalaisvihamielisyyden voittamiseksi on jatkettava. Niistä kannanotoista, jotka juuri kuulimme kolmelta oikean siiven kollegalta, käy ilmi, että emme vielä pitkään aikaan ole niin pitkällä, että voisimme käsitellä asiaa toisin tässä parlamentissa. Toiseksi - nyt puhun toisesta henkilöryhmästä: poliitikkojen, tiedotusvälineiden, koulutuslaitosten täytyy tulla aiempaa vahvemmin tietoisiksi esikuvan roolistaan ja omaksua antirasistinen ja antimuukalaisvihamielinen asenne. Kolmanneksi: Euroopan unioni on ja pysyy alueena, johon on aina kohdistunut voimakasta muuttoliikettä, myös maastamuuttoliikettä. Siirtolaiset, jotka ovat jääneet alueillemme, ovat vaikuttaneet yhteiskuntaamme ja yleensä myös sopeutuneet hyvin. Mikäli tämä sopeutuminen ei viime vuosina ole sujunut, siitä ei pidä syyttää siirtolaisia vaan ennemminkin puuttuvaa poliittista strategiaa. Meidän on tehtävä työtä sen hyväksi, että nämä ihmiset voivat sopeutua Eurooppaan paremmin todellisen yhteisöllisyyden saavuttamiseksi.
Tässä yhteydessä viittaan siihen, että naispuoliset siirtolaiset ovat erityisen haavoittuvia. Juuri he kokevat usein syrjintää, eivät vain kansallisuutensa, ulkonäkönsä vuoksi vaan koska he ovat naisia. YK: n pakolaisjärjestö UNHCR on kehittänyt toimintamalleja naispuolisten pakolaisten suojelemiseksi loukkauksilta. Siksi kehotan jäsenvaltioita myös soveltamaan niitä.
Erityisen tärkeä minulle on kohta, josta keskustelimme valiokunnassa ja josta periaatteessa pääsimme yksimielisyyteen: pidän vääränä sitä, ja siihen olemme saaneet vahvistusta järjestöjen kanssa käytävien keskustelujen kautta, jos puhutaan rotuun perustuvasta syrjinnästä. On olemassa, niin kuin rouva Roth totesi, vain yksi rotu, ihmisrotu. Siinä ei ole eroja. Tätä korostaaksemme meidän itse pitäisi välttää puhumista rotusyrjinnästä myönteisissä yhteyksissä. Siksi ehdotan, että mietimme tekstin muotoa tulevaisuutta ajatellen ja että ratkaisemme asian toisin, esimerkiksi äänestyksellä.

Howitt
Arvoisa puhemies, sallikaa minun käyttää esimerkkinä omaa aluettani Essexiä Yhdistyneessä kuningaskunnassa osoittaakseni eurooppalaisen teemavuoden menestyksen. Viimeisten 12 kuukauden aikana olen henkilökohtaisesti osallistunut 200 hengen rodullista tasa-arvoa käsittelevään liikealan konferenssiin, rotuun perustuvaa syrjintää työhönotossa käsittelevään henkilöstöpäälliköiden seminaariin, erityiskonferenssiin, joka oli tarkoitettu kreivikuntamme seitsemälle eri virastojen väliselle, rotusyrjintätapauksia käsittelevälle paneelille, ja tuomarina rasismin vastaiseen runokilpailuun, johon osallistui enemmän kuin 300 paikallista koululaista. Kuitenkin rasistisin perustein tehtyjen rikosten määrä on edelleen pysytellyt yli satana tänä vuonna. Essexin poliisin yhteisön turvallisuudesta vastaavan osaston tutkimus vahvistaa, että yhteisössä vallalla olevat rasistiset asenteet yleensä auttavat rikollisia oikeuttamaan rasistiset rikoksensa. Pyydän siis komissaaria varmistamaan, että hän työskentelee varmistaakseen, että jokainen vuosi on rasismin vastainen vuosi. Sen vuoksi Essexin rodullisen tasa-arvon neuvosto (Essex Race Equality Council) aloittaa tänä vuonna uuden rasismin vastaisen projektin nuorison kanssa Thurrockissa, isännöi kansallista rodullisesta moninaisuudesta kertovaa näyttelyä ja kutsuu juuri tällä viikolla kokoon ensimmäisen paikallisten naisten ryhmien kokouksen, jossa käsitellään etnisiin vähemmistöihin kuuluvien naisten kohtaamia kysymyksiä. Sen vuoksi Essex Returners Unit on Essexin teknisen opiston kanssa pannut vireille toimintasuunnitelman, joka jatkaa teemavuotta ja joka sisältää uusia rekrytointimenettelyjä paikalliselle poliisille, rotutietoisuutta paikallisille koulutusjärjestöille ja uutta tukea paikallisille etnisten vähemmistöjen järjestöille. Onnittelut niille kaikille.
Antakaamme tämän yhden paikallisen esimerkin olla esimerkkinä meille kaikille Euroopan parlamentissa, ja muistakaamme, että Euroopan rasismin vastaisen taistelun on saavutettava yhteisöt paikallisella tasolla Essexissä ja Euroopan joka kolkassa. Ellei se toimi niin, se ei merkitse mitään.

Quin
Arvoisa puhemies, haluan hyvin lyhyesti esittää pari huomautusta vastauksena keskusteluun. Iloitsen suuresti myönteisestä sävystä, joka keskustelussa on yleisesti vallinnut ja kiitoksesta, jonka esittelijä on saanut työstään tässä erityisessä kysymyksessä. Otan lyhyesti esille pari tiettyä kohtaa.
Pari puhujaa viittasi koulutukseen, ja haluaisin sanoa, että neuvosto tunnustaa täysin koulutuksen ja nuorison keskuudessa tehtävän työn tärkeyden edistettäessä yhtäläisten mahdollisuuksien yhteiskuntaa. Kuten parlamentti tietää, 21. maaliskuuta on julistettu päiväksi, jolloin kulttuurien eroja juhlitaan ja suvaitsevaisuutta edistetään nuorison parissa ja opetuslaitoksissa. Tiedän, että herra Goerens, joka puhui aiemmin, on tehnyt paljon muistuttaakseen tämän päivän nuorisoa natsismin ja antisemitismin vaaroista menneisyydessä. Olen samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että juutalaisvainon uhrien muistaminen on yhä erittäin tärkeää. Sekä herra Mohamed Ali että herra Andrews mainitsivat erityisesti islamia kohtaan tunnetun fobian vaaroista. Olen täysin samaa mieltä heidän esittämistään kommenteista. On meidän kaikkien velvollisuus vastustaa sellaista ajattelematonta ennakkoluuloa mitään ryhmää kohtaan. Joten neuvoston puolesta haluaisin sanoa, että olen ottanut tarkoin huomioon tämän keskustelun kuluessa esitetyt huomautukset. Minusta vaikuttaa todellakin siltä, että tämä on alue, jolla kolme toimielintä - parlamentti, komissio ja neuvosto - voivat työskennellä tiivisti yhdessä edistääkseen käytännöllistä ja tehokasta toimintaa tulevaisuudessa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva ministeri Quin. Ilmoitan vastaanottaneeni päätöslauselmaesityksen, joka on jätetty käsiteltäväksi työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Turvapaikkapolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä:
Lindeperg PSE-ryhmän puolesta B4-1012/97 - O-0136/97 neuvostolle ja B4-1013/97 - O-0137/97 komissiolle turvapaikkaoikeudesta; -Vinci, Pailler ja Abdelkader Mohamed Ali GUE/NGL-ryhmän puolesta B4-1017/97 - O-0166/97 komissiolle turvapaikkaoikeuden kunnioittamisesta; -Nassauer ja Oomen-Ruijten PPE-ryhmän puolesta B4-1018/97 - O-0174/97 neuvostolle ja B4-1019/97- O0175/97 komissiolle turvapaikkamenettelyjä koskevasta Dublinin yleissopimuksesta; -Schaffner ja Caccavale UPE-ryhmän puolesta B4-1020/97 - O-0176/97 neuvostolle turvapaikkapolitiikasta; -Wiebenga ELDR-ryhmän puolesta B4-1021/97 - O-0178/97 komissiolle ja B4-1104/97 - O-0179/97 neuvostolle turvapaikkaoikeudesta; -Roth V-ryhmän puolesta B4-0002/98 - O-0162/97 neuvostolle ja B4-0003/98 - O-0163/97 komissiolle eivaltiollisten tahojen vainoamien henkilöiden suojelusta; -Pradier ARE-ryhmän puolesta B4-0004/98 - O-0167/97 neuvostolle ja B4-0005/98 - O-0168/97 komissiolle oikeusja sisäasioista.
Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kiitän, että sain puheaikaa näin lyhyellä varoitusajalla. Pyysin puheenvuoroa, koska olen sitä mieltä, että tässä parlamentissa on oltava mahdollisuus vastata muutamiin äärioikeistolaisten kannanottoihin. Kun käymme keskustelua rasismista Euroopassa ja siitä tosiasiasta, että tämä rasismi äärimmäisissä muodoissaan valtaa Eurooppaa, ja kun koemme, että äärimmäisissä muodoissa täällä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Arvoisa jäsen Schulz, pyysitte puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten. Keskustelu, jota pyritte aloittamaan uudelleen, on jo päättynyt. En voi aloittaa sitä uudestaan. Jos pyydätte puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten, siinä tapauksessa annan teille puheenvuoron, mutta en jatkaakseni keskustelua.

Schulz
Arvoisa puhemies, kiitän teitä, että olette ymmärtänyt tarkoitukseni! Siitä huolimatta haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni saattaakseni lauseeni loppuun. On häpeällistä, että sellaiset henkilöt, jotka todellisuudessa edustavat rasismia Euroopassa, vaativat rasismin vastaista keskustelua. Herra puhemies, pyydän teitä työjärjestyksen 131 artiklan perusteella lykkäämään edessä olevan keskustelun suullisista kysymyksistä, joita eri puolueryhmät ovat esittäneet, seuraavaan täysistuntoon Strasbourgissa alkavaksi maanantaina klo 17.
Olemme viime minuutteihin asti ennen tämän keskustelun alkua sosiaalidemokraattisena ryhmänä yrittäneet neuvotella monien muiden tämän parlamentin ryhmien kanssa kompromissitekstistä, joka sisältäisi mahdollisimman laajasti erilaiset poliittiset näkökannat. Liberaalien ryhmä kieltäytyi allekirjoittamasta tätä tekstiä syistä, joista minulla ei ole kommentoitavaa, viisi minuuttia ennen täysistunnon alkua. Tulos on, että huomenna kompromissitekstimme ei varmastikaan tule saamaan enemmistöä taakseen. Ei myöskään ole toista vaihtoehtoista kompromissitekstiä, jonka voisimme uskoa saavan täällä enemmistön taakseen. Tuloksena olisi, että nyt tänään keskustelemme saavuttamatta huomenna kouriintuntuvaa tulosta. Sosiaalidemokraattisena ryhmänä haluamme, koska turvapaikkaoikeus on niin tärkeä kysymys, pyrkiä saamaan aikaan laajapohjaisen päätöslauselman ja haluamme siksi yrittää uudestaan päästä kompromissiin muiden ryhmien kanssa. Siksi pyydämme asian lykkäämistä ehdotettuun ajankohtaan.

Puhemies
Parlamentin jäsen herra Schultz tekee sosiaalidemokraattisen ryhmän puolesta menettelyä koskevan esityksen, joka koskee turvapaikkaoikeutta koskeviin suullisiin kysymyksiin liittyvän keskustelun lykkäämistä. Kysyn kollegoilta, haluaako joku lausua mielipiteensä puolesta tai vastaan. Onko joku puolesta?

Lindeperg
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista kannattavani keskustelun lykkäämistä, jota koskevan pyynnön herra Schulz juuri esitti. Itse asiassa turvapaikkakysymys on erittäin tärkeä aihe, ja yhteinen päätöslauselma, sellaisena kuin siitä eilen keskusteltiin, koski vain niin rajallista kohtaa, niin tarkkaa kohtaa, kohtaa, joka liittyi lisäksi neuvoston ohjelmaan eikä siis edes ollut mitenkään mullistava, että olisi vahinko, jos siitä tehtäisiin ideologinen kysymys. Sen vuoksi, kuten Martin Schulz mainitsi, kannatan enemmän sitä, että katsottaisiin rauhassa, kuinka tässä asiassa on mahdollista päästä yhteisymmärrykseen.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, vastustan ehdotusta tämän keskustelun lykkäämiseksi. Neuvotteluja on käyty useiden yksittäisten ryhmien tarkistusten pohjalta. Sikäli kuin tiedän, yksikään ryhmä ei ole vaatinut, että sen oman tekstin täytyisi olla mittapuu kaikelle muulle. Euroopan kansanpuolueen ryhmä oli esimerkiksi ehdottanut, että liberaalien päätöslauselmaesityksen pitäisi olla neuvotteluiden perusta. Tämä hylättiin. Neuvottelujen tulos on johtanut siihen, että me, Euroopan kansanpuolueen ryhmä, emme alun alkaen ole allekirjoittaneet tätä päätöslauselmaesitystä. Käytettävissä ja valmiina äänestyksen siis ovat ainakin liberaalien sekä PPE-ryhmän päätöslauselmaesitykset. Siksi emme näe mitään syytä lykätä esityslistan kohdan käsittelyä ja palauttaa esitys valiokuntaan aina, jos sosialistit uskovat, että enemmistöä ei saavuteta. Haluamme, että noudatamme sovittua esityslistaa!

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen, menettelyä koskevassa esityksessä pyydetään tämän keskustelun lykkäämistä puhemieskonferenssin osoittamaan päivämäärään.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön keskustelun lykkäämiseksi. ) Keskustelu on siis lykätty puhemieskonferenssin osoittamaan päivämäärään saakka.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, äänestän vastaan. En kannata lykkäämistä, koska syyt, joihin lykkäämisen vaatijat vetosivat, eivät ole missään tapauksessa kestäviä. Ne ovat vain taktisia vetoja eivätkä millään tavalla liity tarpeeseen käydä asiasta kiireellinen keskustelu eivätkä tarpeeseen saada Euroopan parlamentilta taas yksi painostuspäätös sitä mukaa kuin rajat ja turvapaikan saannin edellytykset laajenevat.

Díez de Rivera Icaza
Arvoisa puhemies, yksi mielenkiintoinen kysymys. Kuinka paljon meillä on aikaa siitä, kun kuulemme äänestyssummerin soivan siihen, kun saavumme istuntosaliin? Läksimme nimittäin huoneestamme juosten, kesken keskustelun, emmekä saapuneet ajoissa. Voisimmeko saada tietää, paljonko meillä on aikaa käytössämme ja täytyykö meidän tulla laukaten, ravaten vai käymäjalkaa?

Puhemies
Arvoisa rouva parlamentin jäsen Díez de Rivera, työjärjestyksemme mukaisesti voin ainoastaan määrätä soittamaan äänestysummeria silloin, kun saan tietää, että on tehty menettelyä koskeva esitys. Ennen sitä en voi tehdä niin. Ja käytettävissä oleva aika on se, joka jää ilmoituksen tekemisen ja sen väliin, kun minun on toimitettava äänestys kuultuani kollegojen ilmaisevan mielipiteensä puolesta ja vastaan. Menettelyä koskeva äänestys voidaan toimittaa minä tahansa ajankohtana tällä aikavälillä.

Yhteisön oikeuden soveltaminen - CELEX
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Thorsin laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0008/98) komission neljännestätoista vuosikertomuksesta yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (1996) ja komission sisäisestä työasiakirjasta "CELEX (toimielinten yhteinen yhteisöoikeuden dokumentointijärjestelmä), hallinnollinen vuosikertomus 1996" (KOM(97)0299 - C4-0312/97 - SEC(97)1082 - C40313/97).

Thors
Arvoisa puhemies, parlamentti käsittelee jo neljättätoista kertaa vuosikertomusta yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta. Houkutus olisi mitä suurin tehdä samoin kuin useissa maissa uutena vuotena nähtävässä kuuluisassa englantilaisessa filmissä, joka kertoo vanhan rouvan syntymäpäivän vietosta: same procedure as last year , mutta niin en aio tehdä. Eikö olisi kuitenkin korkea aika arvioida perusteellisemmin vuosikertomuksen merkitystä? Tämän kysymyksen esitämme myös kertomuksen perusteluissa, toisin sanoen, että kertomukseen käytettyä suurta työtä olisi paremmin hyödynnettävä ulkoisesti, että kansalaisten olisi tiedettävä, että tällainen kertomus on olemassa, ja että heillä olisi oltava oikeus käyttää sitä. Tämä on vain yksi esimerkki arvioinnista ja myös uudelleen arvioinnista, joka olisi tehtävä.
Kertomuksen ja taulukoiden laatimisessa on suuri työ. Sen vuoksi on hämmästyttävää, että samaa työtä tehdään kahdessa komission yksikössä, ensiksikin yhteisön oikeutta koskevan yleisen kertomuksen parissa ja toiseksikin sisämarkkinoita käsittelevän direktiivin parissa. Miksi tehdään tällaista päällekkäistä työtä, joka aiheuttaa sekaannusta jäsenvaltioissa, koska tiedot ovat joskus ristiriitaisia?
Kertomuksesta haluan ottaa esiin kolme asiaa: sen, että komissio nykyään ottaa sopimusten valvomisen tosissaan, että on olemassa pyrkimys kohti valitusten avoimempaa ja nopeampaa käsittelyä mutta, että myös valitusten määrä on vähentynyt. Ensimmäiseksi: sopimusten valvomisen ottaminen vakavasti. Sen komissio on osoittanut elokuussa 1996 tekemillään päätöksillä uhkasakkojen, astreinte , käytöstä, kun jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet niille langetettuja tuomioita ja helmikuussa 1997 tekemällään päätöksellä uhkasakkojen laskentatavasta. Myös perusteltuihin kannanottoihin ja virallisiin tutkimuksiin johtaneiden tapausten lukumäärä on lisääntynyt. Komissio selvittää ne kriteerit, joita se käyttää valitusten priorisoinnissa. Sitä parlamentti on yrittänyt saada selville, ja se on mielestämme hyvä asia, mutta valitettavasti olemme oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa sitä mieltä, että esitetyt kriteerit eivät ole tarpeeksi selkeitä. Ehdotamme vaihtoehtoa, jonka priorisointisäännöt ovat määrällistettävämpiä, kuten yhteisön omien varojen menettäminen, yhteisön toiminta sekä ihmisiin ja ympäristöön kohdistuvat haitat. Mikäli toimisimme komission heikkojen ensisijaisten tavoitteiden perusteella, emme tiedä, ottaisiko se nykyäänkin esiin ksylitoliasian Suomea vastaan. Tiedämme kuitenkin, ettei niin tapahtuisi, mikäli toimittaisiin parlamentin kriteerien mukaan.
Toiseksi: nopeampi käsittely komission sisäisten suuntaviivojen kautta, mikä pitää sisällään, että epäillyn rikkomistapauksen on vuoden sisällä johdettava rikkomismenettelyyn tai hylkäämiseen. Tämä on mielestämme erittäin hyvä asia, koska suurin osa ajasta, joka käytetään valitusten käsittelyyn kuluu juuri komission käsittelyssä. Nopeutta ei voida kuitenkaan saavuttaa, ellei jäsenvaltioita velvoiteta tiukempiin vastauksia koskeviin aikarajoihin sekä silloin kun on kyseessä parlamentille tulevat valitukset että kun on kyseessä meille tehtävät selostukset.
Kolmanneksi: valitusten lukumäärä on vähentynyt. Tämä trendi on ollut nähtävissä jo parin vuoden ajan. Komissio viittaa muutamiin kertomuksessa oleviin seikkoihin. On mahdollista, että se mitä komissio sanoo on totta, mutta en usko, että se on koko totuus. Onko niin, että kansalaisten luottamus valitusasiain instituuttia ja ehkä myös tietyssä määrin parlamentille tehtäviä selostuksia kohtaan on horjunut juuri pitkien käsittelyaikojen vuoksi ja siksi, etteivät valitukset ole johtaneet tuloksiin? Näemme vähentyneen luottamuksen siitä, että 36 % unionin oikeusasiamiehelle annetuista valituksista koskee juuri sitä, miten komissio on käsitellyt näitä kysymyksiä. Tämä johti siihen, että oikeusasiamies teki tutkimuksen omasta aloitteestaan. Tämän kyseisen tutkimuksen yhteydessä komissio on lupaillut perustella, miksi sen mielestä mitään rikkomista ei ole tapahtunut. Tämänkaltaisten perustelujen julkistaminen antaa kaikille mahdollisuuden seurata käyttääkö komissio harkintavaltaansa puolueettomasti ja tasapuolisesti. Vakava toiveemme on, että komissio toteuttaa aikomuksensa antaa perusteluja silloin, kun se ei vie valituksia eteenpäin.
Hyvät ystävät! Oikeuslähteiden parempi saatavuus, lainsäädännön yksinkertaistaminen, on paras tapa vahvistaa luottamusta unioniin ja varmistaa oikeussäädösten yhdenmukainen soveltaminen. Se, että lainsäädäntöön päästäisiin käsiksi Internetin avulla, on tärkeä tapa levittää yhteisön oikeutta koskevaa tietoa ja luoda Eurooppa, jossa kansalaiset ovat etusijalla. Yhtä tärkeää on myös vihdoinkin ryhtyä sanoista tekoihin paremman lainsäädännön puolesta Amsterdamin julistuksen mukaisesti. Toivon, että toimielimet vihdoinkin luovat yhteiset lainsäädäntötyön suuntaviivat, jotta sellaiset eivät jää meiltä puuttumaan tai etteivät ne ole erilaisia.

Verde i Aldea
Arvoisa puhemies, kuten esittelijä sanoi, olemme kokoontuneet tänne vuotuiseen keskusteluun siitä, mitä komissio sanoo kertomuksessaan yhteisön oikeuden soveltamisesta. Ennen kaikkea - enkä tee tätä rituaalinomaisesti - haluaisin onnitella esittelijää, sillä hän on onnistunut ottamaan melko innovatiivisen näkökulman parlamentin esittämään mielipiteeseen tästä komission sille esittämästä kertomuksesta. Esittelijä näytti uusia suuntaviivoja, mikä on mielestäni tärkeää. Hän esitti yhteisön oikeuden valvonnan ja soveltamisen keinoksi parlamentille osoitetut vetoomukset. Tämä on mielestäni tärkeää, sillä vaikka komissio valvoo sopimuksia, parlamentti on se, joka valvoo yhteisön oikeuden hallinnon ja soveltamisen toimivuutta.
Mielestäni kohtaamaamme ongelmat ovat yleisluontoisia ja hankalia, vaikka ratkaisemmekin niitä pikku hiljaa yhteisön oikeutta soveltaessamme. Me olemme kaikki samaa mieltä siitä - ja sen on sanonut myös yhteisöjen tuomioistuin - että Euroopan yhteisön olemus on olla oikeusyhteisö. Tätä oikeutta sovelletaan suoraan ja kansallisten lakien yläpuolella.
Mitä sitten ovat ne esteet, joita ilmaantuu tielle lähes jatkuvasti? Ensimmäiseksi jäsenvaltioiden hitaus ensinnäkin yhteisön oikeuden saattamisessa osaksi kansallista oikeusjärjestystä, ja sen jälkeen yhteisön oikeuden asianmukaisessa toteuttamisessa. Toiseksi kansalaisten tietämättömyys yhteisön oikeudesta, ja kolmanneksi tämän oikeuden vaikeaselkoisuus.
Mitä asialle tehdään? Jos jäsenvaltiot eivät täytä velvoitteitaan, komissio käyttää rankaisumenettelyä, joka on melko hidas. Yhteisön oikeuden tunnetuksi tekemiseksi komissio on ponnistellut merkittävästi ja haluan onnitella sitä sen johdosta. Nykyisin, kiitos komission, yhteisön oikeus on julkaistu Internetissä, ja sieltä löytyy niin viralliset lainsäädäntötekstit kuin niiden yhteisöjen tuomioistuimen toteuttamat sovellutukset. Tämä on merkittävä edistysaskel.
Mutta ongelmat ovat edelleen olemassa ja mielestäni on tehtävä kaikki mahdollinen niiden ratkaisemiseksi, sillä yhteisön oikeudessa pääroolia esittää todellakin kansalainen ja hän on se, jolle oikeus on suunnattu ja se, kenen sitä täytyy käyttää. Kaikki, mitä tehdään yhteisön oikeuden toimivuuden parantamiseksi, on varmasti myönteistä, ja toivon, että tämä mietintö, vaikka tämä kuulostaisikin tavanomaiselta, rohkaisisi hiukan kaikkia ja etenkin jäsenvaltioita, kiirehtimään yhteisön oikeuden velvoitteiden täyttämistä ja sen asianmukaista soveltamista.

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, jokainen parlamentin esittelijä, joka käsittelee Euroopan komission vuosikertomusta yhteisön oikeuden soveltamisesta, katsoo hyväksi tehdä sen omalla tavallaan ja tyylillään. Näin on tänä vuonna tehnyt myös rakas kollegamme rouva Astrid Thors. En ole hänen kanssaan eri mieltä, sillä Euroopan parlamentin ulkoisen kuvan ja olemuksen kannalta ei ehkä ole mitään pahempaa kuin tylsä, lukemattoman moneen kertaan tässä salissa kuultujen johtopäätösten toistelu.
Tätä taustaa vasten esittelijä ei ryhtynyt käsittelemään suuria yleisluontoisia kysymyksiä, jotka vaikuttavat yhteisön oikeuden tulkintaan ja soveltamiseen, vaan keskitti enemmän huomiota käytännön kysymyksiin, jotka ovat ehkä kiinnostavampia Euroopan kansalaisten kannalta. Hän otti esiin kaksi perusasiaa: Euroopan kansalaisten laajemman osallistumisen yhteisön oikeuden soveltamiseen sekä Euroopan oikeusasiamiehen aloitteet, joilla on usein sama tarkoitus. Rouva Thors on myös muotoillut käytännön aloitteita monien ongelmien selvittämiseksi, ja luulen, että enemmistö voi niihin yhtyä.
Näin ollen Euroopan kansanpuolueen ryhmä antaa äänensä hänen mietintönnölleen, johon muuten sisältyy myös kolme tarkistusta, jotka minulla oli kunnia laatia ja jotka oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta suosiollisesti hyväksyi.
Luullakseni saattaa olla tarpeen näiden johtopäätösten vahvistamiseksi ottaa esiin pari kolme seikkaa: On kuvaavaa, että Euroopan komission vuonna 1996 aloittamista 1 076 oikeustapauksesta 819 kuului Euroopan kansalaisten kannemenettelyjen piirin. Yhtä kuvaavaa on, että 36 % Euroopan oikeusasiamiehelle jätetyistä kanteista, jotka koskivat rikkomuksia yhteisön lainsäädäntöä vastaan, tulivat nekin Euroopan kansalaisilta.
Herra puhemies, tutkittavana olevalla ajanjaksolla on havaittavissa myös paljon muita positiivisia asioita. Näistä voi ottaa esiin esimerkinomaisesti, että Euroopan komissio nosti paljon enemmän oikeustapauksia, loi mahdollisuuden saada tietoa yhteisön lainsäädännöstä Internetin kautta, aloitti useampia menettelyjä ja, jos haluatte, hyödynsi mahdollisuutta sakottaa rahallisesti jäsenvaltioita, jotka eivät pane täytäntöön tuomioistuimen päätöksiä.
Toisaalta meidän tulee kuitenkin huomata, että vielä on ratkaisematta suuria ongelmia, joiden suhteen ei ole tapahtunut merkittävää edistystä. Menettely oikeuden saamiseksi on aina hyvin pitkällinen, aikaa vievä ja taloudellisesti hyvin vaativa prosessi. Vielä ei olla edes järjestetty yhteisön oikeuden koulutusta 15 jäsenvaltion oikeustieteellisissä tiedekunnissa. Ongelmana on myös joidenkin perustuslakituomioistuinten halu kyseenalaistaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeus mitätöidä yhteisön sääntelytoimia ilman, että tämä oikeus kuuluu niille. Tämä alkoi Saksan liittotasavallan korkeimmasta perustuslakituomioistuimesta, ja emme vielä tiedä, onko sen esimerkkiä seurattu Tanskan korkeimmassa oikeudessa, jonka pitäisi antaa päätöksensä lähiviikkoina.
On siis olemassa sekä myönteisiä että kielteisiä asioita. On yritettävä entistä enemmän, ja uskon, että rouva Thorsin mietintö auttaa tässä yrityksessä.

Buffetaut
Arvoisa rouva esittelijä, arvoisa puhemies, näyttää siltä, että joidenkin kollegoidemme mieliharrastus on naulata häpeäpaaluun jäsenvaltiot, jotka heidän mielestään lietsovat kaikkea sitä pahaa, mikä järkyttää Euroopan unionia. Mutta rouva Thorsin mietinnössä korostetaan, että jäsenvaltiot olivat ilmoittaneet - luen sen - "keskimäärin 92, 8 % täytäntöönpanoon tarvittavista kansallisista säädöksistä" . Tässä on todellakin se, mistä monet lainsäätäjät voivat haaveilla, ja lisäksi erityisesti Ranskan lainsäätäjät, jotka liian usein hyväksyvät lakeja ja odottavat kuukausia, jopa vuosia, niiden säädösten täytäntöönpanoa, joiden nojalla lakeja voidaan soveltaa. Siispä sen sijaan, että jatkuvasti valitellaan jäsenvaltioiden toimintaa, minä olen mieluummin tyytyväinen siihen intoon, jota ne tuovat yhteisön oikeuden täytäntöönpanoon.
Esittelijä korostaa myös yhteisön oikeuden käytännön konkreettiseen soveltamiseen liittyviä vaikeuksia sekä kansalaisten yhteisön oikeuden huonoa tuntemusta. Tässä on kysymys koulutuksesta, oikeuslaitoksien ammatteihin kouluttamisesta, yliopistollisesta koulutuksesta. Tämä kuuluu selkeästi jäsenvaltioiden eikä Euroopan unionin toimivaltaan, joka ei tällä alalla voi kuin tyytyä antamaan kannustusta. Lopuksi esittelijä korosti arkaluontoista kysymystä, joka koskee jäsenvaltioiden perustuslakituomioistuinten harjoittamaa yhteisön oikeudellisten toimenpiteiden pätevyyden valvontaa suhteessa perustuslakeihin. Tämä on erityisen vakava kysymys, koska perustuslait muodostavat tavallaan sopimuksen, jonka perusteella jäsenvaltioissa tehdään yhteiskuntasopimuksia ja poliittisia sopimuksia. Ja Ranskan perustuslakituomioistuin osoittaa, vaatimalla perustuslakimme muuttamista, koska sopimusluonnosten määräykset eivät ole sen mukaisia, päinvastoin sen, että korkeimman oikeuden on mahdotonta soveltaa eurooppalaisia standardeja perustuslakimme vastaisesti.
Tämä on mielestäni aivan normaalia ja toivottavaa, koska perustuslakimme ovat suvereniteettimme korkeimmat asiakirjat.

Rothley
Arvoisa puhemies, sehän ei ole sama menettelytapa kuin viime vuonna. Olette tehneet hyvää työtä, rouva esittelijä, sydämelliset kiitokset! Aivan päätöslauselmaesityksen alussa puhutaan kansallisista perustuslakituomioistuimista. Haluaisin, ja toivon toimivani samassa hengessä kanssanne, suunnata sanani Saksan perustuslakituomioistuimelle, jolle on euron vuoksi tehty perustuslakiin liittyvä valitus. Saksan perustuslakituomioistuimen täytyy tietää, mitä se tekee. Se voi syöstä Euroopan unionin vakavaan poliittiseen kriisiin, josta Euroopan unioni ei kenties enää toivu. Sen on tiedettävä, mitä se tekee!
Sallikaa minun ottaa esiin yksi monista esittelijän antamista käytännön esimerkeistä; se koskee valvontamenettelyä ja kansalaisten roolia. Tuen ehdottomasti oikeusasiamiehen ja esittelijän aloitteita siitä, että jos tässä valvontamenettelyssä komissio antaa hylkäävän päätöksen, tämä päätös pitää perustella. Siinä on kysymys demokratiasta. Olen hiukan huvittuneena seurannut tämän iltapäivän keskustelua, oli kyse sitten komissaareista tai virkamiespoliitikoista tai virkamiehistä tai kestä tahansa. Ulkopuolinen näkee asian hieman toisin. Sallikaa minun lainata yhtä kohtaa tämän päivän Süddeutsche Zeitung -sanomalehdestä. Siinä lukee: "On totta, että ilman Brysselin virkamiesten ahkeruutta ja asiantuntemusta sellaisesta vuosisadan projektista kuin eurosta ei tulisi mitään, koska se olisi jo aikoja sitten kariutettu puhumalla. Totta sen sijaan ei ole se, että joku näistä virkamiehistä ottaisi kantaakseen jonkinlaisen vastuun, jos kokeilu epäonnistuu. Heillä toivottavasti on sitä velvollisuudentuntoa, jota Max Weber vaatii poliitikoilta, mutta he eivät ole vastuussa työstään, he vain tekevät sitä."
Sitä eivät länsimaisen demokratian kehittäjät oikeastaan demokratialla tarkoittaneet. Kysymys on siitä, että saamme aikaan komission ja kansalaisten välille avoimuutta, ja siksi olen tästä mietinnön osasta erittäin kiitollinen. Muuten, kun olen jo alkanut käsitellä periaatteellisia kysymyksiä, saanen lainata yhtä erittäin vanhaa tekstiä. Se on 200 vuotta vanha ja pysyvästi ajankohtainen, peräisin Immanuel Kantin teoksesta Ikuiseen rauhaan ja ilmestynyt 1795. Se kuuluu: "Kaikki toisten ihmisten oikeuteen kohdistuvat toimet, joiden perusohje ei siedä julkisuutta, ovat vääriä." Toiminnanohje, niin Kant jatkaa saman hengen mukaisesti, jota en voi saattaa tunnetuksi tekemättä samalla tyhjäksi omaa tarkoitustani, vaan joka täytyy kaikin mokomin salata, jos sen mieli onnistua ja jota en voi julkisesti tunnustaa ärsyttämättä tällä teolla kaikkia muita auttamattomasti vastustamaan aikeitani, sellainen toiminnanohje voi perustua vain vääryyteen ja on siksi uhka meille kaikille!
Siksi vetoan komissioon: ottakaa tuo vakavasti! Se, mikä ei perustu epäoikeudenmukaisuuteen, voidaan tuoda julki, se voidaan tuoda julkisesti keskusteltavaksi, siitä voidaan avoimesti puhua. Se saa aikaan luottamusta, ei salailu!

Skinner
 Arvoisa puhemies, olen kiitollinen rouva Torresille tämän erittäin hyvän mietinnön esittämisestä. Sosiaaliasiain valiokunnassa tehdyt johtopäätökset kehiteltiin ymmärtäen täysin kansalaisten yhteys toimielimiin ja metodologia, jonka avulla tuomme esiin tämän oikeuden soveltamisen kautta Euroopan unionin, erityisesti yhteiskunnallisella alueella.
Listasimme monia virheitä. Valiokunnan johtopäätöksissä käsiteltiin esimerkiksi yhtäläisiä mahdollisuuksia ja rakennerahastojen käyttöä ja tämän asian riittämätöntä käsittelyä; ihmisten vapaata liikkuvuutta; yhteisesti sovittujen direktiivien testaamista erikseen ja eri tavalla kuin yhteisön oikeudessa yleensä; jäsenvaltioiden tuomioistuin- ja oikeuskäytäntöjä kautta Euroopan unionin. Meidän ei pitäisi testata vain lain kirjainta vaan myös lain vaikutusta. Viittauksen siihen, että niin suurta osaa lakia voidaan soveltaa niin epäyhtenäisellä tavalla, pitäisi kannustaa komissiota vastaamaan kiireisesti rouva Torresin hyväksymiin aiheisiin. Hän hyväksyy ainoastaan osan sosiaaliasiain valiokunnassa esille otetuista kysymyksistä, ja pahoittelen sitä. Erityisesti teknisiä tai oikeuskäytäntöjä ja perinteitä, joita esiintyy kaikissa maissa kautta Euroopan unionin, pitäisi harkita niiden vaikutuksen eikä ainoastaan niiden kirjaimen kannalta.

Gradin
Arvoisa puhemies, yhteisön oikeuden soveltamisen valvominen on vaikea tehtävä, mutta sillä on ratkaiseva merkitys Euroopan unionille. Olen iloinen siitä tuesta, jota komission työ saa parlamentilta. Thorsin mietintö komission neljännestätoista vuosikertomuksesta yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta on todiste tästä. Haluan myös kiittää Thorsia niistä onnentoivotuksista, jotka hän lausui komissiolle ja sen yksiköille.
Vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta tehtiin 1983 juuri Euroopan parlamentin aloitteesta. Se koskee tärkeintä tehtävää niistä tehtävistä, jotka komissiolle annettiin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 155 artiklassa, nimittäin "huolehtii siitä, että tämän sopimuksen määräyksiä sekä toimielinten sen nojalla antamia säännöksiä ja määräyksiä noudatetaan ".
Komission kertomus on suurelta osin Euroopan parlamentin ja komission välisen hedelmällisen yhteistyön tulos. Kun kertomusta muotoillaan, käyttää komissio luonnollisesti niitä päätöslauselmaehdotuksia ja suosituksia, jotka parlamentti on hyväksynyt edellisvuoden kertomuksen osalta. Euroopan parlamentin mielenkiinnolla on suuri merkitys kertomukselle, jota voi aina parantaa. Vuosikertomuksen päätarkoitus on, että komissio voi selvittää toimintaansa. Kolmastoista kertomus osoitti, että rikkomismenettelyjen käsittely on parantunut. Käsittelyajat ovat hieman lyhentyneet. Tämä trendi on jatkunut vuoden 1996 aikana. Käsittelyaikojen lyheneminen ja sisäisten käytäntöjen yksinkertaistaminen ovat olleet komission päätavoitteita kuluneen vuoden aikana. Näihin tavoitteisiin päästäkseen komissio ryhtyi 30. heinäkuuta 1996 useisiin toimiin, jotka ovat jo alkaneet tuottaa tuloksia. Päätettiin, että tästä lähtien vuoden määräajasta pidettäisiin tiukasti kiinni, mitä tulee valituksen rekisteröinnistä komission hylkäämispäätökseen tai viralliseen jäsenvaltiolle ilmoittamiseen.
Komissio on juuri tällä hetkellä tekemässä näiden toimien ensimmäistä arviointia tehokkuuden parantamiseksi. Tämä arviointi esitetään pian Euroopan komission viidennessätoista vuosikertomuksessa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta.
Haluan myös käyttää tilaisuutta hyväkseni korostaakseni kahta erittäin tärkeää komission tekemää aikaansaannosta, jotka liittyvät sisämarkkinoihin. Ensiksikin komissio hyväksyi 4. kesäkuuta 1997 sisämarkkinoita koskevan toimintasuunnitelman. Tämä toimintasuunnitelma sisältää joukon erityisesti suunnattuja toimia esimerkiksi hallinnollista yhteistyötä yhteisön oikeuden tiukemmaksi soveltamiseksi. Euroopan neuvosto hyväksyi tämän suunnitelman Amsterdamissa. Toiseksi komissio hyväksyi marraskuussa 1997, samaisen Euroopan neuvoston pyynnöstä, esityksen neuvoston asetukseksi tiettyjen kauppaesteiden poistamista koskevan järjestelmän toteuttamiseksi. Tämän uuden esityksen mukaan komissio voi, jos se havaitsee tietyn vakavan esteen tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle, hyväksyä oikeudellisesti sitovan päätöksen, jossa oikeuden rikkominen todetaan ja sen jälkeen viemään laiminlyönnit tuomioistuimeen erittäin lyhyen varoitusajan jälkeen.
Komissio on ollut erittäin aktiivinen niissä kolmessa asiassa, jotka Thorsin mietinnössä mainitaan. Ensiksi kysymys on rikkomismenettelyjen parantamisesta, erityisesti kun on kyseessä niihin liittyvä avoimuus. Toiseksi kyseessä on vaikeudet saada jäsenvaltioiden viranomaiset ja tuomioistuimet noudattamaan tuomioistuimien tuomioita ja kolmanneksi tiedon levittäminen yhteisön oikeudesta.
Komission mielestä julkinen valvonta on erittäin tärkeä osa yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa. Komissio on ottanut parlamentin ja oikeusasiamiehen huomautuksen huomioon ja sen käytäntö on nykyään säännönmukaisesti ilmoittaa valituksen tekijälle aikomuksestaan hylätä asia. Komissio on lisäksi sitä mieltä, että valituksen tekijän informointi on tärkeää asiankäsittelyn edetessä ja että käsittelyajan lyhentämiseksi tehdään kaikki mahdollinen.
Komissiolla on nyt käytössään kaikki tarvittavat välineet 171 artiklan 2 kohdan konkreettiseksi soveltamiseksi ja se voi näin ehdottaa, että mikäli jäsenvaltio ei noudata tuomioistuimen tuomioita voidaan sille langettaa maksettavaksi uhkasakko tai kiinteä summa. Komissio on ilahtunut jatkuvasta tuesta, jota parlamentti on antanut tälle kysymykselle. Hyväksyttyään ilmoituksen tätä artiklaa koskevista sovellutusmääräyksistä, jotka julkaistiin elokuussa 1996, komissio sääti helmikuussa 1997 uhkasakon laskemistavan, jonka ansiosta artikla voidaan nyt ottaa käyttöön. Tätä uutta tapaa on jo käytetty ja siitä on saatu myönteisiä tuloksia. Kahdeksassa tapauksessa vuoden 1997 aikana komissio päätti viedä asian tuomioistuimeen vaatien sakkoa, joka vaihteli 7 000 ecusta 160 000 ecuun päivältä. Useissa tapauksissa asianosainen jäsenvaltio on mukautunut tuomioon jopa ennen asian viemistä oikeuteen, mikä tarkoittaa, että tähän päivään mennessä ainoastaan kaksi tapausta, joissa on vaadittu sakkoa on täytynyt panna vireille tuomioistuimessa. Tästä käy ilmi päätösten pelästystä herättävä vaikutus. Edellä sanotusta käy ilmi, että komissio sopimuksen valvojana ei epäröi ottaa käyttöön uhkasakkoa silloin, kun se on tarpeen.
Pitäydytte, Thors, sellaisessa kysymyksessä, jolla on mielestäni suuri merkitys, nimittäin siinä, kuinka jäsenvaltiot pannaan vastuuseen yhteisön oikeuden rikkomisesta. Haluan korostaa, että oma vakaa käsitykseni on, että tuomioistuimen sopimusrikkomuksia koskevan käytännön soveltaminen ei koske vain jäsenvaltioiden viranomaisia vaan myös kansallisia tuomioistuimia. Tämä koskee erityisesti jäsenvaltioiden vastuuta silloin, kun yhteisön oikeutta rikotaan, kuten tuli esiin Francovich-jutussa. Komissio painottaa erityisesti sitä, että jäsenvaltiot noudattavat tuomioistuimen laatimia periaatteita, koska tämä lisää unionin kansalaisten suojaa. Lopulta komissio on vuoden 1996 kuluessa jatkanut yhteisön oikeuteen liittyvän tiedon levittämistä jäsenvaltioissa. Tämä on tapahtunut useiden ohjelmien avulla, muun muassa sähköisesti. Voin ilmoittaa, että Virallinen lehti on lähipäivien kuluessa käytettävissä ilmaiseksi Internetissä lähes välittömästi, kun se tulee painosta. Elämme tietoyhteiskunnassa ja komissiolla on tarkoitus olla näkyvässä osassa jakamalla tietoa yhteisön oikeudesta käytettävissä olevien välineiden avulla.
Euroopan yhteisö on oikeudellinen yhteisö. Komissio tekee kaikkensa huolehtiakseen, että yhteisön oikeutta noudatetaan. Yleisön on valvottava tätä parhaalla mahdollisella tavalla ja niin tehokkaasti kuin mahdollista. Kuten sanottu: komissio parantaa jatkossakin jatkuvasti tapaansa suorittaa tätä sille kuuluvaa tehtävää unionin kansalaisten hyödyksi ja voin iloisena todeta, että parlamentti tukee tätä työtä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Maksujärjestelmät ja arvopapereiden selvitysjärjestelmät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn (A4-005/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä ja arvopapereiden selvitysjärjestelmässä (C4-0534/97-96/0126(COD)) (Esittelijä: Lehne).

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kun tarkastelemme tämän direktiivin tekstiä, joka käsittelee neuvoston vahvistamaa yhteistä kantaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä, niin tämä otsikko on ensinnäkin hieman harhaanjohtava. Kyse on ensisijaisesti siitä, että maksujärjestelmiä, pankkien välisiä maksujärjestelmiä pitäisi Euroopan unionissa suojella konkursseilta ja konkurssien vaikutuksilta. Kysymys on laajimmassa merkityksessä oikeastaan myös puuttumisesta kansalliseen konkurssilainsäädäntöön, kansalliseen maksukyvyttömyyslainsäädäntöön. Kokonaisuutta perustellaan sanomalla: luomme pankkien välisiä maksujärjestelmiä, joilla on euroopanlaajuista merkitystä, esimerkiksi Target-maksujärjestelmän, joka on myös yksi euron käyttöönoton edellytyksistä, ja näissä pankkien välisissä maksujärjestelmissä meidän onkin huolehdittava siitä, että jos yksittäiset pankit menevät konkurssiin, se ei saa vaikuttaa millään tavalla maksujärjestelmiin eikä myöskään muiden pankkien toimintaan. Siksi ehdotus kyseiseksi direktiiviksi tehtiin, ja siksi asiasta on olemassa nyt tämä yhteinen kanta.
Siitä, mitä olen esittänyt, käy jo selville, missä syntyy jännitteitä. Jännitteitä syntyy yhtäältä siinä, että pyritään suojelemaan näitä pankkien välisiä maksujärjestelmiä rahoitusjärjestelmän toimintakyvyn säilyttämiseksi, toisaalta tietenkin myös siinä, että aivan normaaliin maksukyvyttömyys- ja konkurssimenettelyyn liittyy velkojien etuja, ja näiden jännitteiden vallitessa pitää saavuttaa sopiva etujen tasapaino. Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti arvosteli komission alkuperäisen ehdotuksen monia kohtia. Yhteisen kannan tulos on parlamentin mielestä tuloksena parempi kuin alkuperäinen komission ehdotus sellaisena kuin se meille ensimmäisessä käsittelyssä esitettiin.
On kuitenkin vielä käsiteltävä yhteisen kannan kolmea ongelmaa, joita ei parlamentin mielestä ratkaistu meitä täysin tyydyttävällä tavalla. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta antoi täysistunnolle asianmukaiset ehdotukset tarkistuksiksi huomista äänestystä varten. Ensiksikin on kysymys siitä, että konkurssisuojaa ei haluta rajoittaa vain siihen ajankohtaan, kun siirtomääräykset ovat tulleet pankkien väliseen järjestelmään, vaan koskemaan myös sellaisia siirtomääräyksiä, jotka ovat tulleet suoritettaviksi samana päivänä riippumatta siitä, mihin aikaan ne on annettu, siis myös sellaisia siirtomääräyksiä, jotka on annettu konkurssiin asettamisen jälkeen.
Siten meillä on mahdollisuus manipuloida vilpillisesti toimivia pankkeja. Siksi olemme antaneet tämän tarkistusehdotuksen, jossa olemme tiukentaneet vilpitöntä mieltä koskevaa määräystä todistustaakkaa kääntämällä siinä määrin, kun sitä ei yhteisessä kannassa oltu tähän asti käsitelty. Seuraavaa kohta on se, että direktiivi sisältää säännöksen, jonka perusteella yksittäisillä kansallisilla lainsäätäjillä on mahdollisuus poiketa direktiivin määräämästä suojasta. Myös tämän halusimme muuttaa. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta on ehdottanut, että sen sijaan kansallisten jäsenvaltioiden mahdollisuuksia valvontamahdollisuuksien osalta pitäisi parantaa.
Seuraava näkökulma, jonka lisäsimme, on järjestelmien tiedonantovelvollisuus asiakkaita kohtaan. Olemme käyneet joukon keskusteluja - myös toisessa käsittelyssä - komission kanssa, ja haluaisin kiittää komissiota, erityisesti herra komissaari Montia, erittäin yhteistyöhaluisesta asenteesta ja myös niistä tiiviistä yhteyksistä, joita solmittiin neuvoston kanssa. Tavoite nimittäin on varmastikin saada tämän toisen käsittelyn jälkeen aikaan neuvoston päätös, joka ottaa huomioon meidän päätöksemme toisesta käsittelystä, jotta tämä direktiivi voisi astua voimaan niin pian kuin mahdollista. Se nimittäin on yhteydessä myös euron käyttöönottoon ja on siksi kiireellinen.
Haluaisin tehdä vielä joukon pöytäkirjaa koskevia huomautuksia, jotka liittyvät viime päivien keskusteluihin. Euroopan rahapoliittinen instituuttihan pyysi puolestaan ottamaan huomioon, että Euroopan rahapoliittisen instituutin ja myöhemmin Euroopan keskuspankin pitäisi itse vastata ilmoituksista. On itsestäänselvää, että tämä direktiivi voi tietenkin sekundäärisenä eurooppalaisena oikeutena olla voimassa vain sopimusten puitteissa ja kun sopimukset ylimpänä oikeutena määräävät Euroopan keskuspankin toimivallasta, direktiivin määräykset eivät voi rikkoa niitä vastaan. Haluaisin tehdä toisenkin pöytäkirjaa koskevan huomautuksen: myös niin sanotut luotollisia tilisuhteita käsittelevät pankkien väliset järjestelmät, joilla siis ei suoriteta klassista nettoutusta, mutta joiden tulokseen sisältyy nettoutus, jolloin siis jälkikäteen syntyy tapahtuma, joka on verrattavissa nettoutukseen, pitäisi mielestäni esittelijänä tietenkin sisällyttää tämän direktiivin sovellusalaan ja siksi tällä hetkellä direktiivissä olevien määritelmien tarkistus ei ole tarpeellista. Se kannastani esittelijänä. Aion siis huomenna ehdottaa niiden tarkistusten kannattamista, jotka oikeusasioita käsittelevä valiokunta ja jälkikäteen vielä PPE- ja PSE-ryhmät tekivät yhteiseen kantaan. Kaikki kuusi tarkistusta voitaisiin täällä täysistunnossa esittelijän suosituksesta hyväksyä sellaisinaan.

Rothley
Arvoisa puhemies, esittelijä toi sen jo esiin. Me - kristillisdemokraatit ja sosiaalidemokraatit - olemme päässeet yhteiseen näkemykseen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa. Kannatamme tätä näkemystä. Esittelijä on tehnyt erinomaista työtä. Erityisesti saatiin aikaan se, että se kaikki ei rajoitu vain maksujärjestelmiin vaan ulottuu myös arvopaperien selvitysjärjestelmiin. Se on erittäin tärkeää! Seuraava, mitä pidän erittäin merkittävänä, on kaikkien velkojien tasa-arvoisen kohtelun periaate konkurssitapauksissa. Tässä olemme saavuttaneet vakaiden oikeudellisten kehysten ja julkisuuden osalta sen ylärajan, joka tällä hetkellä on poliittisesti saavutettavissa. Siitä meidän on varmasti kiitettävä teitä, kollega Lehne, siis sydämellinen kiitos! Tuemme tätä yhteistä kantaa täällä parlamentissa.

Cassidy
Arvoisa puhemies, haluaisin lisätä onnitteluni niiden ylistyslaulujen joukkoon, joita on esitetty esittelijälle runsain mitoin hänen viisautensa ansiosta, ja erityisesti haluaisin sanoa kannattavani hänen tarkistustaan 5, jonka hänen kanssaan on allekirjoittanut herra Rothley sosialistiryhmän puolesta. Tuo tarkistus menee sen ongelman ytimeen, joka on erittäin tärkeä tässä ehdotuksessa. Tämä ehdotus on muuten merkityksellinen osa yhtenäismarkkinaohjelmaa. Se käsittelee niitä vaaroja, joita saattaisi aiheutua, jos esimerkiksi pankki asetettaisiin konkurssiin maksutapahtuman alussa ja tieto tästä konkurssista yltäisi muuhun Eurooppaan vasta liian myöhään. Tarkistus 5 ennakoi vaikeuksia, joita saattaisi ilmetä tuollaisessa tilanteessa, vaikka, kuten muut puhujat ovat tuoneet esille, se siirtää todistustaakkaa.
Lisäisin tässä vain sivuhuomautuksena, että alkuperäisen direktiivin luonnos ei ehkä ollut aivan niin hyvä kuin se olisi voinut olla. En ole varma, että yhteinen kanta sellaisena, kuin neuvosto on sen ilmaissut, on välttämättä täydellinen, mutta toivon, että voimme ottaa askeleen eteenpäin kohti parannettua tekstiä, kun äänestämme huomenna. Haluaisin kannattaa sitä, mitä esittelijä sanoi ehdottaessaan, että parlamentin olisi hyväksyttävä kaikki ryhmäni ja PSE-ryhmän esittämät tarkistukset, erityisesti elintärkeä tarkistus 5, joka liittyy 3 artiklan 1 kohtaan.
Koko tarkoitus on tietenkin varmistaa, että selvitysjärjestelmät toimivat moitteettomasti yhtenäismarkkinoilla. Tarkoitus on kuitenkin myös varmistaa, että selvitysjärjestelmä on riittävä ilman liian suurta vaaraa siitä, että ihmiset jäävät ilman heille kuuluvia maksuja Euroopan talous- ja rahaliiton selvitysjärjestelmässä.
Tämä on tärkeä toimi joka kannalta katsottuna ja siinä suhteessa meidän olisi ehkä onniteltava sekä komissiota että esittelijää ja toivottavasti neuvostoa - vaikka ikävä kyllä brittipuheenjohtajisto ei ole läsnä tänä iltana - koska tämä on erittäin tärkeä kysymys Euroopan pääasialliselle rahoituskeskukselle, joka tietenkin on Lontoo.

Florio
Arvoisa puhemies, ehdotus direktiiviksi, joka koskee selvityksen lopullisuutta maksujärjestelmissä ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä, pohjautuu siihen kiistämättömään tosiasiaan, että jotkut suurten pankkien konkurssit ovat koetelleet suuresti kansallista ja kansainvälistä rahoitusjärjestelmää. Komission ehdotus pyrkii käytännössä asettamaan monenkeskisten nettoutussopimusten sekä lainojen vakuusjärjestelmien piiriin kuuluvat laitokset etuoikeutettuun asemaan suojaamalla kaikki tuohon monenkeskiseen piiriin kuuluvat luotot laitoksia mahdollisesti koskevilta konkurssimenettelyiltä.
Lyhyesti sanottuna rahoitusjärjestelmä aiotaan poistaa ns. par in par creditorum -periaatteen soveltamisen piiristä ja asettaa etuoikeutettuun asemaan muihin velkojiin nähden pankkeja ja muita luottolaitoksia koskevissa konkurssimenettelyissä. Itse asiassa, siinä missä luottolaitoksen mille tahansa muulle kolmannelle taholle suorittama maksu peruutettaisiin luottolaitoksen jouduttua yllättäen konkurssiin, yksittäisissä jäsenvaltioissa tällä hetkellä voimassa olevien yhteisten sääntöjen mukaisesti tällaista maksua ei enää peruutettaisi, mikäli toinen luottolaitos on hyötynyt siitä, vaikka tämä olisi tapahtunut vain päivää ennen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista, ja tietyin edellytyksin jopa silloin, kun tämä olisi tapahtunut menettelyn aloittamispäivänä. Tätä etuusmenettelyä perustellaan sillä, että - näin väitetään - suojatoimenpiteet ovat tarpeen järjestelmässä, jonka valvonta on harvojen käsissä mutta jossa käsitellään valtavia pääomia, jotka ovat peräisin, kuten tiedämme, miljoonilta säästäjiltä.
Jos nämä näkökohdat ilman muuta onkin otettava huomioon, yhtä lailla on arvioitava tarkoin uuden säännön seuraukset. Olemmeko esimerkiksi varmoja siitä, että sillä ei ole kielteisiä vaikutuksia pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, joiden me kaikki tiedämme olevan Euroopan talouden peruspilari sekä ainoa taho, joka voi luoda uusia työpaikkoja, mutta jotka mitä ilmeisimmin jäävät tämän selvästi etuoikeutetun järjestelmän ulkopuolelle?
Kuten aina, tämä keskustelumme käydään välittämättä Euroopan suuren yleisön mielipiteestä: yleisölle ei tiedoteta siitä, mitä parlamentissa valmistellaan, enintään valmiista päätöksistä. Kenties suuren yleisön huomio saisi meidät toimimaan varovaisemmin. Lyhyen puheenvuoroni päätteeksi minun on korostettava - vaikka olenkin pannut merkille sen uutteran työn, jonka sekä komissaari Monti että esittelijä Lehne ovat tehneet - että minun mielestäni pyrkimys luoda rahoitusmaailmaan konkurssin kestävä osa voi osoittautua vaaralliseksi ja syventää kuilua, joka erottaa toimielinten Euroopan kansalaisten Euroopasta, varsinkin kun unioni ei ole tähän mennessä tehnyt mitään koko konkurssioikeuden yhdenmukaistamiseksi, vaikka Euroopan parlamentti on tätä lukuisissa päätöslauselmissaan toistuvasti pyytänyt.

Oddy
 Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänelle tyypillisestä, erittäin huolellisesta työstä. Tämän ehdotuksen tavoite on suojella pankkien selvitysjärjestelmiä osallistujien maksukyvyttömyydeltä. Perustelu tälle ehdotukselle on estää luotonantajia peräämästä maksuja, jotka on jo tehty pankkijärjestelmään, kun pankin maksukyvyttömyys tuodaan julki. Jos asia ei olisi näin, pankkijärjestelmä kärsisi varmuuden puutteesta. Luotonantajat voisivat yhä perätä saataviaan maksukyvyttömältä pankilta mutta ilman, että ne heikentäisivät pankin maksujärjestelmiä.
Päähuolenaihe on, milloin maksukyvyttömyysmenettelyjen katsotaan alkaneen. Mielestäni maksuja, jotka on tehty hyvässä uskossa samana päivänä kun maksukyvyttömyysmenettelyt aloitetaan, pitäisi yhä suojata.
Vaikka aikavyöhykkeiden määrä Euroopan unionissa on melko rajallinen verrattuna esimerkiksi Yhdysvaltoihin, eroja esiintyy silti jonkin verran ja varmuus on välttämätöntä maksukyvyttömyysmenettelyissä. Sen vuoksi kiinnitän huomiota ehdotuksen 3 artiklaan ja kannatan kompromissitarkistusta 5, joka, vaikkakaan se ei ole täydellinen, on kuitenkin suhteellisen hyvä katsaus tilanteeseen. Lisäksi, vaikka tämä saattaa vaikuttaa, kuten olen sanonut monta kertaa aiemminkin tässä parlamentissa, melko kuivalta ja akateemiselta aiheelta, se lisää kuluttajien, pankkioikeuksien ja järjestelmien suojaa yleisesti.

Monti
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää ennen kaikkea esittelijä Lehneä sekä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevää valiokuntaa heidän arvokkaasta panoksestaan tämän ehdotuksen tarkastelussa. Vaikka en voi komission jäsenenä yhtyä parlamentin jäsen Lehnen oikeusasioita käsittelevälle valiokunnalle laatiman mietinnön sisältöön, ymmärrän, mitkä ovat saattaneet olla sen perustana olevat oikeutetut huolenaiheet. Juuri tästä syystä haluaisin ilmoittaa arvostavani sitä, että Lehne ja Rothley ovat esittäneet tässä täysistunnossa uusia tarkistuksia, jotka korvaavat edelliset ja jotka komissio ottaa vastaan vakuuttuneena siitä, että ne auttavat selkeyttämään ja parantamaan ehdotusta.
Tämä ehdotus täyttää sisämarkkinalainsäädännössä olevan aukon, sillä se luo varmuutta maksujärjestelmiin ja rajat ylittävään sekä kotimaiseen nettoutukseen. Maksukyvyttömyystapauksissa sovellettavaan lainsäädäntökehykseen liittyvä epävarmuus on tähän asti estänyt näiden järjestelmien kehittämisen. Tämä on ollut valitettavaa, sillä näiden järjestelmien käyttöönotolla voidaan parantaa huomattavasti kansainvälisten siirtojen tehokkuutta. Lisäksi on odotettavissa, että näin voidaan pienentää siirtokuluja. Komission tekemät tutkimukset ovat osoittaneet, että kansainvälisten siirtojen tehottomuuden vuoksi rahalliselta arvoltaan pienten siirtojen - joilla juuri on suurin merkitys kansalaisillemme - kulut voivat nousta jopa 25 prosenttiin siirretystä summasta.
Toinen merkittävä tavoite, johon tällä direktiivillä pyritään, on oikeudellisen perustan luominen vakuuksien antamiselle muiden jäsenvaltioiden keskuspankeille, mistä tulee yhä tärkeämpi menettely yhteisen valuutan käyttöönoton myötä. Lopuksi, kuten on muistutettu, tämä direktiivi on keskeinen tukiväline tavoitetta silmällä pitäen; se on väline, jolla Euroopan keskuspankki toteuttaa yhteistä rahapolitiikkaa. Uudessa tarkistuksessa 5 saatetaan tasapainoon kaksi tekijää: toisaalta tarve suojella maksu- ja nettoutusjärjestelmiä sekä välttää suuret kriisit rahoitusmarkkinoilla, ja tältä osin Kaakkois-Aasia on oiva esimerkki tällaisten kriisien vaikutuksista paitsi kansallisiin talouksiin myös maailmanlaajuiseen talouteen; toisaalta tarve noudattaa konkurssioikeudessa par in par creditorum -periaatetta. Tämä tarkistus tasapainottaa erinomaisella tavalla nämä kaksi tekijää.
Tarkistuksen 6 toinen kohta selkeyttää sitä, mikä on jo ilmaistu hieman epäselvemmin yhteisen kannan 11 artiklassa. Komissio voi siis hyväksyä 11 artiklan kumoamisen ja korvaamisen tällä kohdalla. Se, että jäsenvaltiot voivat valvoa järjestelmiä, ei saa missään tapauksessa haitata Euroopan keskuspankin perussäännön 22 artiklassa annettuja valtuuksia. Kaiken tähän asti sanotun huomioon ottaen suosittelisin siksi, että 10 artiklan 3 kohtaan lisättäisiin tämäntyyppinen muotoilu: " Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tiedottamisen lisäksi jäsenvaltiot, joiden lakia sovelletaan, voivat alistaa järjestelmiä valvontaan tai hyväksyntävelvoitteen alaiseksi tämän haittaamatta Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 22 artiklan määräyksiä."
Lopuksi komissio on valmis hyväksymään suuremman avoimuuden maksun tai vakuustoimenpiteen suorittajalle, kuten tarkistuksen 2 kolmannessa kohdassa esitetään.
Lopuksi, herra puhemies ja arvoisat jäsenet, olen iloinen, että toimielintemme välillä käydyn hedelmällisen keskustelun ansiosta komissio voi hyväksyä uudet tarkistukset.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Liitettävät telelaitteet - Matkaviestintä ja langaton viestintä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Readin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0023/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi liitettävistä telelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta (KOM(97)0257 - C4-0275/97-97/0149(COD)), -Camisón Asension laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A40027/98) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle matkaviestinnän ja langattoman viestinnän uusista kehitysnäkymistä - Euroopan unionin haasteita ja valintoja (KOM(97)0217 - C4-0271/97).
Read
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tämä liitettäviä päätelaitteita koskeva ehdotus esitettiin ensimmäisen kerran parlamentille vuonna 1990 ja se perustui komission ehdotukselle päätelaitteiston tyyppihyväksynnän vastavuoroisesta tunnustamisesta. Tuo näkökanta perustui suuresti testauslaitosjärjestelmään ja hyväksyttävän testauksen vastavuoroiseen tunnustamiseen kaikissa unionin maissa. Monien syiden takia, jotka esitetään erittäin selvästi komission asiakirjassa, komission mielestä tarvitaan uutta ehdotusta ja erilaista lähestymistapaa, jotka perustuvat valmistajien itse tekemiin testeihin ja yksipuoliseen vaatimustenmukaisuusvakuutukseen. Minä ja talous- ja raha-asioita käsittelevä valiokunta äänestimme selvästi tämän lähestymistavan puolesta.
Ehdotus sisältää toimia laitteiden ja olennaisten vaatimusten määrittelemisestä ja menettelyistä niiden noudattamisen varmistamiseksi. Yksi asia, joka on askarruttanut minua esittelijänä ja muita kollegoita valiokunnassa, on koko kysymys päätelaitteiden kyvystä vahingoittaa joko verkkoa tai käyttäjiä. Kuuntelin erittäin huolellisesti minulle tehtyjä esityksiä siitä, kuinka mahdollista se oli ja kuinka suuren vaaran se aiheutti. Jos se aiheuttaa vaaraa - ja olin vakuuttunut, että tietyssä määrin näin on - niin silloin on oikein, että sallitaan mahdollisuus vetää nämä tuotteet pois markkinoilta tai tilapäinen irti kytkeminen.
Olen ehdottanut joitakin kompromissitarkistuksia, joiden toivon saavuttavan parlamentin niiden muiden ryhmien hyväksynnän, jotka ovat puhuneet tästä kysymyksestä mutta ehdottaneet, että korvausten olisi oltava suhteessa joko verkolle tai, korostan tätä, käyttäjille mahdollisesti aiheutuvaan vahinkoon.
Käytän vähän aikaa tarkastellakseni niiden vammaisten käyttäjien oikeuksia, jotka perinteisesti ovat työllistyneet tällä televiestinnän teollisuuden alalla. Oli mielenkiintoista, että Amsterdamin sopimuksessa, joka laadittiin samaan aikaan, kun me harkitsimme tätä ehdotusta, on oma julistus siitä, josta minäkin laadin. Mielestäni se on lainaamisen arvoinen. Se on vammaisia henkilöitä koskeva julistus ja siinä sanotaan: " Konferenssi on yhtä mieltä siitä, että toteutettaessa toimia Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklan mukaisesti yhteisön toimielinten on otettava huomioon vammaisten henkilöiden tarpeet."
Sen vuoksi koskee osa mietinnöstäni ja ehdotuksistani juuri tätä asiaa. On oikein painottaa, että kannatamme komission lähestymistapaa; tiedämme, että on ollut tarkistettu neuvoston laatima teksti, jossa otetaan huomioon monet rakentavista huomioista, joita monet etujärjestöt ovat esittäneet, ja olen yrittänyt ottaa ne huomioon laatiessani omia ehdotuksiani, vaikka työskentelimme menettelyn mukaisesti komission alkuperäistekstin kanssa.
Suosittelen kompromissitarkistuksiani teille ja toivon kovasti, että voimme pitää rakentavan ja harkitsevan ensimmäisen käsittelyn.

Puhemies
Ennen kuin menemme eteenpäin, haluaisin ilmoittaa eräästä asiasta ja toivon, että kaikki, jotka osallistuvat tämän illan keskusteluun tai ovat ajatelleet tulla kuuntelemaan sitä, kuuntelisivat, mitä sanottavaa minulla nyt on. Kuten tiedätte, aikomukseni oli, että tauko pidettäisiin klo 20.00, mutta koska olemme keskustelleet vain 1, 5 tuntia, ehdotan, että jatkaisimme klo 20.30 asti, jonka jälkeen lopettaisimme tältä päivältä. Olen iloinen, että herra Herman ja muut näyttävät tyytyväisiltä. Oletan, että ehdotus on hyväksytty.

Camisón Asensio
Arvoisa puhemies, tätä mietintöä suunnitellessa panimme merkille, että UMTS -järjestelmän sekä maailmanlaajuinen että Euroopan unionin sisäinen kehittyminen asianomaisilla aloilla on nyt tosiasia ja sellainen tosiasia, joka näyttää muuttuvan voimakkaaksi tarpeeksi. Tämän vuoksi parlamentin on toimittava ja valmistauduttava yhdessä tähän hyppyyn kohti tulevaisuutta. Tämä on perusteena tärkeimmälle johtopäätöksellemme: sille, joka puoltaa selkeätä poliittista sitoutumista uuden järjestelmän kehittämiseen, ja odottaa, että Euroopan teollisuus päätyy ETSIn välityksellä yhtenäiseen standardiin, jotta taajuusspektri voitaisiin ottaa käyttöön ajoissa.
Totuus on se, että tämä projekti ansaitsee kaikkien yhteiset ponnistelut, myös parlamentin. Olemme sellaisen asian edessä, joka vain muutama vuosi sitten olisi tuntunut James Bond -elokuvalle ominaiselta science fiction -tekniikalta. Mutta nyt käsien ulottuvilla on jo mahdollisuus käyttää äänellä, kuvalla ja korkealaatuisella tiedolla sekä nopealla Internet-yhteydellä varustettuja langattomia päätelaitteita, jotka kaatavat raja-aidat kiinteiden ja langattomien järjestelmien välillä siten, että vain yhden numeron kautta käyttäjillä on mahdollisuus saada palveluja riippumatta heidän maantieteellisestä sijainnistaan, heidän käyttämästään päätelaitteesta tai palveluverkosta.
Kaikesta huolimatta, tämän niin "onnelliselta" näyttävän maailmankuvan edessä on meidän tässä kohtaa sanottava, ainakin tänään, että idylliä häiritsee pari huolestuttavaa varjoa. Viittaamme Euroopan unionin sisäisiin teollisuuskiistoihin, kiistoihin, jotka koskevat tämän kolmannen sukupolven matkaviestinnän standardointia. Olisi vahinko, jos konsensuksen puutteen seurauksena Eurooppa menettäisi kansainvälisen johtoaseman Yhdysvaltojen ja Japanin edellä digitaalisten tietoliikennepalvelujen alalla, joka niin ansaitusti ja urheiluhenkisesti valloitti huikealla GSM: n mukanaan tuomalla menestyksellä matkaviestinnän toisen sukupolven.
Emme saisi unohtaa, että tämä menestys on ollut mahdollinen juuri siksi, että täällä todellakin oli ETSIn avulla päästy eurooppalaiseen sopimukseen. Juuri tänään, kun ETSIn erityisryhmä pitää kokousta Pariisissa, olisi loistava tilaisuus tehdä asianmukainen sopimus langattomista rajapinnoista. Tilaisuutta ei pitäisi hukata, sillä olisi otettava huomioon se, että kesäkuussa Genevessä pidettävässä Kansainvälisen teleliiton (ITU) ratkaisevassa kokouksessa Japani ja Yhdysvallat tulevat lyömään kortit pöytään, ja olisi toivottavaa, etteivät ne tuottaisi Euroopalle yllätystä.
Ymmärrän hyvin, herra puhemies ja herra komissaari, ettei minun tehtäväni esittelijänä ole yrittää kallistaa vaakaa suuntaan eikä toiseen, enkä aio sitä tehdäkään. Minun mielestäni molemmat enemmistön kannattamat vaihtoehdot ansaitsevat mitä suurimman kunnioituksen, sekä CDMA -laajakaistajärjestelmä, jota käyttävät teollisuudenalat, joihin yhdistetään idässä toimivat tämän alan jättiläiset, että toinen, lähempänä GSM -teknologiaa oleva vaihtoehto. Sen vuoksi en myöskään aio pohtia syvällisesti sitä, saavatko jotkut 1 700 patenttia ja toiset vain 170. Mutta aion kyllä rukoilla sitä, että tässä ja tulevissa ETSIn kokouksissa saavutetaan tarvittava 71 %: n enemmistö, jotta päästäisiin haluttuun konsensukseen.
Meidän riippumaton kantamme on yhtäpitävä läpi koko mietintöä koskevan keskustelun siinä mielessä, että UMTSjärjestelmien tulemista on säänneltävä yksinomaan markkinavoimien avulla. Kiirehdimme kuitenkin komissiota - ja tänään on loistava tilaisuus tehdä se komissaarin läsnäollessa - tekemään sen, mikä on järkevästi ajateltuna tarpeen, jotta kiista ratkeaisi ja jotta standardin osalta päästäisiin konsensukseen siten, että mainitussa ensi kesäkuussa pidettävässä ITUn kokouksessa Euroopan edut vahvistuisivat. Tilaisuuksia tarjoutuu myös ennen kesäkuuta, sillä ETSI kokoontuu myös maaliskuussa ja pitää täysistunnon huhtikuussa.
Lopuksi haluaisin vain todeta, että olisi toivottavaa, että tuo konsensus saavutettaisiin ennen kuin laaditaan toivottu direktiivi uuden järjestelmän lupamenettelystä ja taajuuksien jakamisesta, ja tietenkin ennen kuin aloitetaan keskustelu UMTS: ää koskevasta päätöksestä, johon sisällytetään sijainninseuranta, taajuudet ja standardointi.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, komissio on tiedonannossaan kyennyt ansiokkaasti tuomaan esiin joukon tärkeitä kysymyksiä matkaviestinnän ja langattoman viestinnän uusista kehitysnäkymistä. Tarkoituksena on kehittää entistä tehokkaampia matkaviestintäjärjestelmiä vastaamaan käyttäjien uusia tarpeita.
Räjähdyksenomainen televiestintäalan kehittyminen on muuttanut maailmaamme nopeasti. Kehitys kulkee omaa kovaa vauhtiaan eikä jää odottelemaan hidasta eurooppalaista päätöksentekoa. Komissiolta tarvitaankin nyt entistä selkeämpää suunnitelmaa kolmannen sukupolven UMTS-järjestelmää varten sekä panostusta eurooppalaisten näkemysten kansainväliseen edistämiseen. Komission pitää korostaa rooliaan etenkin kehityksen rohkaisijana ja tukijana. Eurooppalaisen GSM-menestystarinan jatkuminen ja markkinoiden kasvaminen edellyttävät vahvaa poliittista tukea.
Matkaviestinnän viestintänäkymät ovat lupaavat. Markkinat kasvavat ja samaan tahtiin kasvavat myös teollisuuden odotukset langattomien ja kiinteiden multimediasovellusten myynnille. Kansainvälinen kilpailu asiakkaista on kuitenkin kovaa. Aasian tiikereiden markkinat kehittyvät talouskriisistä huolimatta nopeasti. Kuluttajilla on suuret vaatimukset. He haluavat yhdistää liikkuvuuden, telekommunikaation ja multimedian. On välttämätöntä selvittää, miten Euroopan ja Aasian markkinoiden käyttäjätarpeet ja kehityspiirteet eroavat toisistaan. Jollei näitä eroja ymmärretä ajoissa, Eurooppa saattaa menettää mahdollisuutensa vaikuttaa ja olla johtajana tällä keskeisellä teollisuuden alalla.
Tietotekniikka ja viestintäteollisuus ovat tärkeitä koko Euroopan taloudelle, koska ne ovat merkittävä ja kasvava osa teollista toimintaa ja koska ne tarjoavat yhä enemmän työpaikkoja. Vahvat kotimarkkinat ovat antaneet GSM: n osalta eurooppalaiselle teollisuudelle parhaat kilpailuedellytykset maailmanmarkkinoilla. Tuotantoprosessien tuotteiden ja palvelujen kilpailukyky on säilytettävä, sillä ne muodostavat perustan kehittyvälle tietoyhteiskunnalle.Sosiaalinen ulottuvuus on otettava huomioon varmistamalla, että myös haja-asutusalueet pääsevät osalliseksi tulevaisuuden palvelutarjonnasta. Niin sanotuista taajuushuutokaupoista on huonoja kokemuksia USA: sta. Taajuushuutokaupoissa hinta saattaa kohota niin korkeaksi, että se jo selvästi vaikuttaa operaattorin kykyyn rakentaa verkolleen kunnollinen peitto- ja palvelutarjonta. Tämä vääristäisi kilpailua ja vaikeuttaisi uusien innovatiivisten pienyritysten mukaantuloa markkinoille.

Herman
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin tehdä muutaman huomion niiden kahden mietinnön osalta, joista parhaillaan keskustellaan. Ensinnäkin sanoisin rouva Readin mietinnöstä, että voimme hyväksyä suurimmalta osin hänen esittämänsä kompromissitarkistukset. Luulen, että kunkin osapuolen ponnisteluista huolimatta emme pysty pitämään yllä sitä, mitä kutsun tämän parlamentin "kaksoiskannatuspolitiikaksi" , jonka suuret linjat tukevat komission politiikkaa vastoin, se on sanottava, jäsenvaltioiden salailua. Siispä, lukuun ottamatta jompaakumpaa kohtaa, joiden osalta meidät lyötiin valiokunnassa, aiomme äänestää. Teidän äänestyslistanne ja meidän äänestyslistamme ovat hyvin lähellä toisiaan ja parlamentti on jälleen kerran yksimielinen tällä alalla. Joka tapauksessa te saatte taaksenne hyvin suuren enemmistön.
Haluaisin ennen kaikkea takertua jälkimmäiseen mietintöön, koska sen seuraukset ovat ajan mittaan tärkeämmät. Meillä on takanamme kaksi mielenkiintoista kokemusta televiestintäalan uusiin teknologioihin liittyvistä standardeista. Toinen huono, toinen hyvä. Huono kokemus liittyy standardeihin, joita on yritetty asettaa teräväpiirtotelevisiota varten. Tältä osin komissio, neuvosto, parlamentti, kaikki tuhlasivat aikaa, jolloin markkinat sivuuttivat meidät, etenkin amerikkalaiset. Me olimme siis tässä asiassa surkeita, vaikka tähtitieteellisiä summia tuhlattiin standardien nostamiseksi.
GSM-puhelinten osalta taas kokemuksemme on päinvastainen, hyvä kokemus. Eurooppalaiset onnistuivat silloin pääsemään yksimielisyyteen laatustandardista, joka löysi helposti paikkansa markkinoilla ja joka mahdollisti sen, että yli 50 maata, näin minulle on kerrottu, hyväksyivät eurooppalaisen standardin, mikä edisti huomattavasti eurooppalaista teollisuutta. Nyt huomaamme olevamme tilanteessa, jossa meidän on välttämätöntä siirtyä kolmannen sukupolven matkapuhelimiin. Tältä osin on tärkeää, ettemme myöhästy junasta, niin kuin herra Camisón Asensio hyvin selitti, sillä meillä on huomattavia näkymiä. Ongelma on se, etteivät suuret eurooppalaiset teollisuusryhmät, jotka määrittelevät standardit, puolusta samoja näkymiä.
On selvää, että se, mitä tapahtui 2000 vuotta sitten Horatiuksille ja Curiatiuksille, saattaa tapahtua nyt uudelleen. Jos yhtenäisten amerikkalaisten kanssa kamppailevat eurooppalaiset jakaantuvat, heidät kukistetaan. On siis painostettava näitä kahta ryhmää, jotta ne pääsevät yhteisymmärrykseen ja onnistuvat saamaan aikaan yhden ainoan eurooppalaisen standardin. Ja odotamme todella komission käyttävän kaiken vaikutusvaltansa näiden ryhmien painostamisessa, jotta ne saadaan ymmärtämään, että ne voivat jakaantuessaan menettää kaiken. Tällaisen viestin haluaisin välittää.

Lindqvist
Arvoisa puhemies, onko olemassa mitään alaa, jolla kehitys kulkisi nopeammin kuin tele-, tietoliikenne-, tietotekniikka-, tv- ja viestintäalalla? Tuotteen elinikä on usein kolme vuotta tai sitäkin vähemmän. Hyväksymissääntöjen tekeminen voi siis viedä puolet tuotteen eliniän mittaisesta ajasta. Tällöin voidaan ymmärtää, mikä näiden markkinoiden kehitysnopeus on.
Ensiksi hieman Readin mietinnöstä. Se on hyvä ehdotus, koska se perustuu tuottajan vastuuseen. Tuottajilla on vastuu tuotteista, mikä helpottaa tuotteen siirtymistä markkinoille, lisää turvallisuutta ja toimintaa. On myös hyvä, että jäsenvaltiot voivat valvoa päätöksiä ja että ne voivat kieltää tuotteen, ellei se täytä vaatimuksia. Liberaaliryhmä tukee tätä mietintöä, talousasioita käsittelevän valiokunnan ehdotusta ja päävaatimuksia. Vammaisten huomioon ottamista voidaan pitää itsestään selvyytenä. On olemassa kuitenkin monia, jotka eivät ole vammaisia, mutta joiden mielestä osa puhelimista on liian pieniä. Näppäimiä on oltava helppo painaa, numeroiden on oltava selkeitä, puhelimien helppokäyttöisiä ja turvallisia. Nämä ovat muutamia niistä vaatimuksista, joita tulevaisuuden puhelimille ja tietoteknisille laitteille on asetettava.
Sitten Camisónin mietintöön: huimaa vauhtia kehittyvät matkapuhelimet, joiden kehitysvauhti ei tule hidastumaan vaan päinvastoin lisääntymään. Meidän on ollut helppo seurata tätä pohjoismaisesta näkökulmasta, sillä pohjoismaissa on menestyviä yrityksiä, kuten Ericsson Ruotsissa ja Nokia Suomessa. Nyt ovat tulossa seuraavan sukupolven, kolmannen sukupolven, matkapuhelimet, jolloin kyseessä ei enää ole vain puhelinyhteys vaan myös tietokone, tv ja video; niitä voidaan käyttää kaikessa ihmisten välisessä viestinnässä. Kehitys on luonnollisesti myönteistä. On myöskin hyvä, että kehitetään eurooppalainen standardi, jotta tällaista kehitystä voidaan helpottaa. Tämä on asia, joka mitä suurimmassa määrin ylittää maiden väliset rajat. Sen vuoksi on laadittava maiden väliset säännöt ja standardit. Me ELDR-ryhmän jäsenet jopa tuemme tätä ehdotusta. Kaipaan kuitenkin muutamaa asiaa. Muun muassa mielestäni on jo nyt pyrittävä yhdenmukaistamaan säännöt myös kansainvälisellä tasolla. On hyvä että teemme sen Euroopan tasolla - tämähän on meidän tehtävä. Samaan aikaan meidän olisi nähtävä, että jo nyt on mahdollista, ei vain kilpailla USA: n ja Japanin kanssa, vaan myös yhdessä muun maailman kanssa laatia säännöt, jotka tulevat koskemaan meitä kaikkia muutaman vuoden kuluessa, sillä kehitys kulkee eteenpäin niin nopeasti. Tämän lisäksi kaipaan itse keskustelua, joka koskee ympäristöä ja terveyttä matkapuhelimien käytön yhteydessä, esimerkiksi säteilyvaurioita ja kierrätysajatusta; mitä teemme esimerkiksi kaikille niille puhelimille, joiden määrä kasvaa 27 miljoonasta 940 miljoonaan kymmenessä vuodessa? Tähän asiaan liittyviä ehdotuksia ei ole ja parannuksia on tapahduttava. Muutoin mietinnöt ovat myönteisiä ja tuemme niitä molempia.

Hautala
Arvoisa puhemies, ensin muutama sana rouva Readin mietinnöstä. Tällä direktiivillä, jota rouva Readin mietintö käsittelee, on tarkoitus helpottaa edelleen uusien telekommunikaatiolaitteiden tuloa markkinoille. Vuodesta 1991 lähtien on jo ollut voimassa vastavuoroisen tunnustamisen periaate, jolloin kaikkien jäsenmaiden viranomaisten ei enää tarvitse hyväksyä laitetta, vaan kun se on yhdessä maassa hyväksytty, niin se voidaan hyväksyä markkinoille muissakin. Nyt on sitten tarkoitus helpottaa tätä prosessia edelleen.
Vihreiden mielestä tässä tilanteessa on tiettyjä riskejä. Me tuemme rouva Readin ajatusta siitä, että jatkossakin pyrittäisiin toimimaan harmonisoitujen standardien pohjalta, jotta varmasti saataisiin turvallisia ja kuluttajaystävällisiä tuotteita. On huolehdittava siitä, että toimintaympäristö ei ole niin sekava ja monimuotoinen, että on olemassa valtava määrä erilaisia telekommunikaatiolaitteita, jotka käyttäjän kannalta eivät lainkaan sovi yhteen.
Erityisesti tuemme rouva Readin huolta, jonka hän on ottanut esiin useammassakin muutosehdotuksessaan. Se liittyy siihen, että jatkossakin on vaadittava, että nämä laitteet ovat ilman ongelmia vammaisten käytettävissä. Tässä on erittäin suuri eriarvoisuuden vaara, jos telekommunikaatiolaitteet ovat sellaisia, että ne esimerkiksi estävät vammaisia ihmisiä tekemästä työtään. Uskon, että komission täytyy paneutua tähän asiaan vielä huomattavasti vakavammin.
Lopuksi tärkein ajatuksemme koskien herra Camisónin raporttia langattomasta viestinnästä, kannettavista puhelimista: meidän mielestämme komission pitäisi tutkia erittäin vakavasti sitä, mitä tällainen elektroninen smog saattaa aiheuttaa terveydelle. Tämä on tärkeä näkökohta, kun jaetaan lisää ja lisää uusia aaltopituuksia.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, tahtoisin aluksi sanoa pari sanaa molemmista mietinnöistä. Ensinnäkin rouva Readin mietinnöstä. Ottaen huomioon, että alkuperäinen komission ehdotus ei ollut kovinkaan erinomainen, kun taas neuvoston teksti oli sitä aika paljon parempi, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspoilitiikkaa käsittelevä valiokunta valitsi varsinaiseksi lähtökohdakseen luonnollisesti komission tekstin, mutta keskustelun pohjaksi neuvoston tekstin. Tästä melko epäjohdonmukaisesta menettelystä huolimatta on sanottava, että rouva Readin on onnistunut laatia erittäin selkeä mietintö, mistä haluan osoittaa hänelle arvostukseni ja kiitokseni. Haluan myös ilmaista, että komissio on toiminut erinomaisen hyvässä yhteistyössä parlamentin kanssa ja auttanut siten menettelyn vajavaisuuksien ratkaisemisessa, mistä kiitokseni myös komissiolle. Toivon, että mietinnöstä mahdollisesti vielä löytyvät epäjohdonmukaisuudet voidaan pian korjata.
Kysymys on nimenomaisesti kansallisten hyväksyntämenettelyjen korvaamisesta omalla hyväksyntämenetelmällä, jotta saataisiin aikaan pätevä menettely teollisuudelle eurooppalaisella tasolla. Pyytäisin myös herra komissaaria tukemaan erityisesti niitä rouva Readin mietinnön tarkistuksia, joissa olemme muotoilleet tämän voimakkaammin ja käsitykseni mukaan täsmällisemmin. Teollisuuden osallistuminen oli valitettavasti liian rajoitettua. Komissio on tässä suhteessa ollut huolimaton. Tämä on sitäkin silmäänpistävämpää, kun ottaa huomioon mietinnön korkeat tekniset vaatimukset ja sen laadun. Toivon siis, että komissio ottaisi huomioon parlamentin ehdotuksen eräänlaisen pysyvän edustajiston perustamisesta, jossa istuisi myös mm. teollisuuden ja kuluttajien edustajia.
Nyt sana herra Camisónin mietinnöstä. UMTS saattaa hyvinkin osoittautua yhtä menestyksekkääksi kuin GSM. Mutta sitten standardointi, taajuuksien jakaminen ja lupakäsittely on järjestettävä huolellisesti. Huomenna 29. tammikuuta teollisuus pyrkii yksimielisyyteen yhdenmukaistetusta standardista UMTS: lle soveltamalla osia CDMA: sta WCDMA: han. Toivon sen onnistuvan. Komissaari Bangemann on ilmoittanut olevansa valmis toimimaan mahdollisena välittäjänä. Ehkä hänellä on tästä meille vielä sanottavaa. Toivon joka tapauksessa, että komissaari tukee linjaamme päätyäksemme yhdenmukaistettuun standardiin. Tärkeää on, että saadaan ajoissa taajuudet käyttöön. Mielestäni Euroopan tulee puuttua tähänkin kysymykseen, ja toivon, että se järjestyy Euroopan unionista käsin.
Lopuksi, herra puhemies, olen sitä mieltä, että on tärkeää harjoittaa pidättyväisyyttä huutokauppojen suhteen lupia käsiteltäessä. Asia kuulostaa hyvältä. Hallitukset ansaitsevat nopeasti paljon rahaa, mutta kuluttaja maksaa loppujen lopuksi huutokauppojen kalliit hinnat, ja menetämme yrityselämästämme paljon luomiskykyistä voimaa, kuten olemme nähneet tapahtuvan esimerkiksi Yhdysvalloissa. Kuulisin mielelläni herra komissaarin näkökannan tästä.

Read
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen tilaisuudesta, että myös minä saan onnitella esittelijää, herra Camisónia, hänen mietinnöstään. Ryhmäni kannattaa sitä mielellään. Haluan lyhyesti kiinnittää huomion muutamiin kohtiin. Yksi on se, että hänen työnsä on hyvin paljon tulevaisuuteen suuntautunutta, vaikkakin lähitulevaisuuteen, kuten hänen perusteluissaan oikeutetusti korostetaan. Hän sanoo mietinnössään, että " kolmannen sukupolven matkaviestinnän käsite ei ole vielä kehittynyt loppuun saakka, mutta tämä on vain ajan kysymys, sillä itse kehitys näyttää vääjäämättömältä" . Myöhemmin hänen mietinnössään sekä hän että herra Lindqvist korostavat kilpailukyvyn tärkeyttä tällä alalla ja sen tärkeyttä sen varmistamisessa, että meillä on elinkelpoinen, kilpailukykyinen eurooppalainen teollisuus, joka kilpailee Japania ja Amerikan yhdysvaltoja vastaan.
Hänen mietinnössään puhutaan myös markkinavoimien tärkeydestä ja niiden ja sääntelyn välisestä tasapainosta. Kuluttaja on yhä vähemmän kiinnostunut siitä tavasta, jolla puhelu otetaan tai muita televiestintäpalveluita käytetään. He haluavat nimenomaan käyttää niitä halvalla, tehokkaasti ja suorituskykyisesti, ja tämä on tärkeä osa tätä yhtälöä. Onnittelen herra Camisónia.

Bangemann
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi sydämellisesti kiittää molempia esittelijöitä. Olemme tällä televiestinnän alalla jo pitkään tehneet erittäin tuottoisaa yhteistyötä ja komissio on siitä erittäin tyytyväinen. Ehdotuksen tavoite, jota rouva Read kommentoi, on korvata voimassa olevat kansalliset määräykset yhtenäisellä ja yksinkertaistetulla hyväksyntämenettelyllä siten, että luodaan aidot sisämarkkinat myös telelaitteille.
Keskeinen kysymys, jolla oli oikeutetusti pääosa keskustelussa, oli: tarvitsemmeko pakollisia standardeja vai emme? Jo vuosia komissio on noudattanut politiikkaa sellaisia standardeja luodakseen asiasta vastaavan eurooppalaisen telealan standardointielimen ETSIn avulla, ja GSM: n menestys - jonka herra Herman mainitsi - johtuu siitä, että emme ole tehneet sitä virhettä, jonka teimme D2MAC-dekooderien kanssa, niin sanotusti meistä johtuvaa, tekemällä päätöstä standardista, joka ei kenties vastaa enää lainkaan teknologista kehitystä. D2MAC oli virhe, GSM: stä tuli menestys, koska emme teeskennelleet, että komissio itse tuntisi asiat paremmin kuin markkinaosapuolet.
Pakollinen tekninen standardi estää myös innovaatioita, koska vapaaehtoinen standardi jättää valmistajalle riittävästi liikkumavaraa edellyttäen tietenkin, että kuluttajien ja käyttäjien edut on taattu. Olemme oikeastaan siksi sitä mieltä, että standardeja ei edelleenkään pitäisi määrätä pakollisiksi. Mikäli tarkistukset noudattavat tavoitetta saattaa sellaiset standardit pakollisiksi - ehkä se on kuitenkin vain väärinkäsitys - emme voi kannattaa niitä. Tarkistus 22 vaatii korvauksia - ilmiselvästi, siitä minun täytyy vielä kysyä - viranomaisilta, jos standardit ovat virheellisiä. Se ei tietenkään ole silloin johdonmukaista, jos, kuten meidän tapauksissamme, ETSI määrää standardit ja teollisuus valmistaa tuotteita niiden perusteella. Teollisuus on vastuussa tuotteistaan. Sitten radiolaitteiden käyttöönottoon: radiotaajuusspektriä ei ole unionissa vielä yhdenmukaistettu riittävästi. Haluamme kuitenkin käsitellä sellaisten laitteiden luokittelua, joita käytetään taajuuksilla, jotka on yhdenmukaistettu, ja sellaisten, joita ei käytetä yhdenmukaistetuilla taajuuksilla. Kansallisten valvontaviranomaisten pitäisi saada vapaasti päättää kansallisista toimista spektrin hallinnoimiseksi. Sen, kuinka hyvin se sitten onnistuu, tulemme näkemään. Tunnette tämän vastakkainasettelun. Komissio ja parlamentti ovat sitä mieltä, ja mielestäni oikeutetusti, että tarvitsemme tässä eurooppalaisia päätöksiä, mutta jäsenvaltioiden täytyy ensin yhteisesti päästä lähemmäksi tätä näkemystä.
Sitten kysymykseen, jolla on oikeutetusti ollut tärkeä rooli: mitä voidaan tehdä sen hyväksi, että vammaiset voivat käyttää laitteita. Uskomme, että sellaisten laitteiden tarjoaminen on ensisijaisesti markkinaosapuolten tehtävä. Jos se ei kuitenkaan johtaisi tyydyttäviin tuloksiin, puutumme asiaan ja luomme mahdollisuudet tietyissä tapauksissa lisätä sellaisten varusteiden määrää. Se on kuitenkin, jos niin haluamme, altavastaajan asema. Vastavuoroisessa tunnustamisessa meillä on kaksi kulmakiveä, GATT ja TBT-sopimus; sellaisilla aloilla kuin informaatioteknologiassa ja siihen liittyvillä markkinoilla esteetön kauppa on hyväksytty periaate. Emme kuitenkaan halua sitä ohittavia - puutumme siihen yhä uudestaan kauppakumppaniemme kohdalla, silloin meidän ei itsekään pitäisi tehdä sitä - byrokraattisia hyväksymismenettelyjä. Ne olisivat todellakin aitoja kasvun jarruttajia, ja siksi emme valitettavasti voi yhtyä parlamentin kantaan tässä kohdassa.
Sitten vastuukysymyksiin. Kysymys vastuusta on tietenkin yksi tärkeimmistä direktiivin kulmakivistä. Tuette meitä oikeutetusti siinä, että valmistajan vastuuta lisätään sopivalla vastuuvelvollisuudella. Valmistajan vastuu on tiiviisti yhteydessä vapaaehtoisten standardien periaatteeseen. Jos standardit eivät ole pakollisia, vastuun täytyy selvästi ja yksiselitteisesti olla teollisuudella. Tarkistuksessa 23 ehdotetaan, että valmistajat voidaan vapauttaa vastuusta tietyissä tilanteissa sellaisten maahantuotujen tuotteiden osalta, joita ei ole tarkoitettu käytettäväksi yhteisömarkkinoilla. Voin ymmärtää sen osittain, mutta hyväksytty periaate on se, että myös sellaisissa tilanteissa sekä maahantuoja että valmistaja ovat vastuuvelvollisia. Yhteenvetona voin siis sanoa: hyväksymme 9 tarkistusta 23: sta, nimittäin tarkistukset 1, 2, 3, 4, 5, 9, 12, 17 ja 18. Kymmenen muuta tarkistusta hyväksymme osittain tai ajatukseltaan, nimittäin tarkistukset 8, 10, 13, 14, 15, 16, 20, 21, 22 ja 23, ja neljää emme, tarkistuksia 6, 7, 11 ja 19 edellä mainituista syistä. Nyt tiedonantoon, jonka hyväksyimme ja josta tänään matkaviestintää ja langatonta viestintää (UMTS) koskevan mietinnön jälkeen keskusteltiin. Se on, kuten esittelijä aivan oikein sanoi, erittäin ajankohtainen aihe. Tänään ja huomenna ETSIssä neuvotellaan ja tehdään päätös siitä. Myös tässä asiassa olemme tähän asti - mielestäni vieläkin hyvin perustein - olleet sillä kannalla, että asianomaisten pitäisi ensisijaisesti tehdä päätös, vaikka tiedämmekin, että on olemassa kaksi erilaista näkemystä, kaksi erilaista leiriä. Erilainen suhtautuminen ei aiheuta säröä pelkästään eurooppalaiseen teollisuuteen vaan molemmissa leireissä on mukana osaksi japanilaisia tai - toisessa leirissä - amerikkalaisia yrityksiä. Tähän mennessä ETSIn kokouksissa ei ole saatu enemmistöä kummankaan ratkaisun taakse. Neuvotteluja jatketaan. Luotamme ensiksikin siihen, että asianomaiset pääsevät yksimielisyyteen vielä huomisen päivän kuluessa. Olimme muuten kutsuneet molemmat leirit neuvottelemaan komissioon mahdollisista kompromisseista. Vältimme painostukseen turvautumista, sillä se olisi vastakohta sille, mitä haluamme tehdä, olemme kuitenkin selittäneet molemmille mitä selvimmin, että yhtenäinen eurooppalainen standardi on sen edellytys, että GSM: n menestys voi jatkua. Molemmat ovat myös tunnustaneet sen. Jokainen ajattelee tietenkin omaa standardiaan, jokainen haluaisi, että hänen standardistaan tulee eurooppalainen standardi. Nyt näemme, miten asiat kehittyvät. Komissio tulee seuraamaan sitä erittäin tarkasti. Teemme kaikkemme loukkaamatta luvattua puolueettomuutta eurooppalaisen standardin aikaansaamiseksi. Huomenna on yhä hyvät mahdollisuudet päästä siihen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Avoimen verkon soveltaminen puhelintoimintaan
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Readin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A40013/98) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta kilpailuympäristössä (muutos Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 95/62/EY) (C4-0003/98-96/0226(COD)).

Read
Arvoisa puhemies, minulla on suuri ilo suositella, että täysistunto hyväksyisi yhteisen ehdotuksen, joka on käynyt sovittelumenettelyn läpi. Saanen muistuttaa teitä - ja olen varma, että komissaari Bangemann ja hänen virkailijansa eivät tarvitse muistuttamista - että tämä on kolmas yritys, jonka teemme yhdessä saadaksemme tämän ehdotuksen kohdalleen. On hieman ironista, erityisesti herra Camisónin mietinnön valossa, että se on melkein vaarassa - kuten komissaari tulee sanomaan, olen siitä varma - joutua teknologian ohittamaksi. Varmasti monia kaukopuheluita otetaan nyt mieluummin Internetin kautta kuin perinteisillä puhelumenetelmillä.
Kuitenkin yksi syistä, joiden vuoksi parlamentti oikeutetusti painotti voimakkaasti kuluttajansuojaa tämän mietinnön yhteydessä, on se, että suurin osa meistä käyttää tavallista puhelintoimintapalvelua soittaessaan päivittäisiä puhelujaan. Yritimme kovasti pitää tavallisen yksityiskuluttajan, pienyritysten, tarpeet mielessämme, kun kävimme keskustelujamme. Tahdon merkittäväksi pöytäkirjaan omat kiitokseni komission virkamiehille, jotka olivat loputtoman kärsivällisiä niissä monissa kokouksissa, joita pidimme tämän asian tiimoilta, parlamentin virkamiehille sovitteluyksiköissä ja tietenkin puheenjohtajistolle.
Pystyimme pääsemään lopputulokseen, emme täysin siihen, johon pyrimme, mutta kyllin ansiokkaaseen, jotta se nauttisi tämän parlamentin tukea kohtuuhintaisuuden käsitteen osalta. Mitä tulee kysymykseen yleispalvelun kustannuksista, kuluttajansuojasta ja palvelun laadusta, vammaisten käyttäjien suojelusta... Pyydän anteeksi yskääni. Viski olisi parempaa kuin vesi!... vammaisten käyttäjien suojelusta, ja taas me käytämme uutta numeroiden siirrettävyyttä koskevaa lauseketta Amsterdamin sopimuksessa, vaikka tunnustamme, että tämä on paljon sopivampi kuin vihreästä kirjasta lähtöisin oleva ja tässä otetaan huomioon verkkoon pääsy. Se on paras tulos ja sellainen tulos, joka ansaitsee parlamentin kannatuksen.

Herman
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, sen jälkeen, mitä rouva Read juuri sanoi, minulla ei ole juurikaan lisättävää. Minäkin haluaisin onnitella komissiota ja neuvoston puheenjohtajaa siitä, että heillä on ollut kärsivällisyyttä neuvotella samassa tahdissa parlamentin kanssa päästäkseen sellaiseen lopputulokseen, jonka teollisuus, toimijat ja kuluttajat voisivat samanaikaisesti hyväksyä. Luulen, että saavutettu sovitteluratkaisu on hyvä. Oli jo aika päästä ratkaisuun, koska olemme ylittäneet aikarajan. Kaiken olisi pitänyt olla valmiina 1. tammikuuta tänä vuonna. Olemme muutaman viikon myöhässä, mutta en usko, että sitä on mahdotonta korjata. Se, mikä on tärkeää, on jatkaa tätä linjaa, tähän suuntaan, ja olen iloinen siitä, että parlamentti, luulen voivani sanoa sen nyt, kannattaa käytännöllisesti katsoen yksimielisesti sovittelukomitean päätelmiä.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, ensinnäkin toivon, että rouva Readin terveydentila on kohentunut. Viskin nauttiminen ei mielestäni sovi parlamentin tarkoituksiin. Älkäämme toteuttako ajatusta, herra puhemies, jotta pystymme käymään raittiita keskusteluja. Aluksi haluan kuitenkin myös onnitella rouva Readia mietinnön johdosta ja hänen antamastaan panoksesta yhteisen menettelyn aikaansaamiseksi myös yleisten palvelujen alalla. Olemme käyneet hyvin tärkeän painiottelun julkisten palvelujen kustannusten ja kohtuuhinnan määrittelystä ja muista vastaavista käsitteistä, sopiaksemme keskenämme niiden sisällöstä ja päätyäksemme neuvoston ja komission kanssa yhteiseen kantaan. Se on ehdottomasti kannattanut. Puolueryhmälleni on myös erittäin tärkeää, että olemme päättäneet antaa jäsenvaltioille luvan esittää lisävaatimuksia, jotka eivät kuitenkaan saa tulla operaattorien kannettaviksi. Sillä näin puhelintoiminta saa mielestäni tilaisuuden kehittyä edelleen suotuisaan suuntaan.
Pidän hyväksymiämme tariffiperiaatteita oikeina. Sen tähden on vahinko, että Deutsche Telekom rupesi jakamaan asiakkailleen rangaistavia alennuksia heti kun numeroiden siirettävyydestä tuli totta ja asiakkailla oli mahdollisuus vaihtaa operaattoria. Olenkin iloinen, että komissio reagoi valppaana välittömästi. Meidänkin on kyllä syytä olla valppaana, kun pian viemme numeroiden siirrettävyyden ja carry preselection -periaatteen toiseen käsittelyyn. Haluan vielä kerran painottaa asiaa julkisista palveluista. Tiedän, että komissio parhaillaan pohtii tätä. Meillä on hälytysnumerona 112, mutta joissakin jäsenvaltioissa, kuten Espanjassa ja Kreikassa, tämä numero ei vielä ole käytössä. Belgiassa poliisi ajaa ympäriinsä autoilla, joissa yhä ilmoitellaan vanhasta hälytysnumerosta, ja muutamien jäsenvaltioiden hälytysnumerossa 112 puhutaan vain maan omaa kieltä vaikeuksiin joutuneen ulkomaalaisen kauhuksi ja närkästykseksi. Haluaisin oikeastaan pyytää komissiota ja herra komissaaria herättämään hälytysnumeron 112 uudelleen henkiin.
Olen iloinen, että olemme rouva Readin kanssa päässeet hyvään yhteisymmärrykseen ja sovitteluratkaisuun vammaisia koskevasta aiheesta. Uskon, että Euroopan kansalaiset ovat tästä saaneet kunnioitettavan kappaleen lainsäädäntöä. Luonnollisesti on kysymys kehittyvästä lainsäädännöstä. Meidän on tulevien vuosien aikana palattava asiaan uudistusmielessä.

Bangemann
Arvoisa puhemies, voin esittää asiani lyhyesti. Rouva Read ansaitsee suosionosoituksemme. Hän on saanut aikaan erittäin hyvän tuloksen tämän parlamentin ja myös kokonaisuudessaan kuluttajien kannalta. Sellaisen sovittelun jälkeen ei ole aina pakko olla tyytyväinen tulokseen. Toisinaan tulos kyllä hyväksytään sellaisenaan, koska muuta ei ole tehtävissä, mutta tässä tapauksessa parlamentin tarkistukset olivat ehdotuksen parannuksia ja lopulta niistä myös suurin osa hyväksyttiin.
Sitten kysymykseen, jonka herra Herman vielä kerran toi esiin, nimittäin: pitäisikö tässä tilanteessa olla tyytyväinen näihin määräyksiin, myös niiden ajankohtiin? Pitää tietenkin paikkansa, että olemme parlamentin lopullisen päätöksen osalta olleet hiukan jäljessä ensimmäisestä tammikuuta. Siksi juhlimme myös jo viime viikolla. Se hyvitetään! Viime viikolla kehuimme rouva Readia päättäväisesti yhdessä muutamien muiden parlamentin jäsenten kanssa ja se voi kenties hiukan hyvittää tätä laiminlyöntiä. Käytännöllisesti katsoen mikään ei mene sitä kautta pieleen, herra van Velzen. Myös Deutsche Telekom-tietoliikenneyrityksen päätös, jonka vielä kerran toitte esiin, täytyy hyväksyä kansallisessa sääntelykomiteassa. Se tekee tarkastuksen, ja siten asiakas voi luottaa siihen, että operaattorit eivät voi tehdä sellaisia päätöksiä hänen selkänsä takana, että ne todella tutkitaan.
Mitä tulee toiseen kysymykseen, jonka mainitsitte ja joka koski hätänumeroa, siinä ei ole mitään oikeudellista ongelmaa, koska jäsenvaltiot ovat oikeudellisesti katsoen hyväksyneet tämän kannan. Täytäntöönpanossa on käytännön ongelmia, mutta otamme ne teleministerineuvostossa keskusteltaviksi seuraavalla kerralla, jotta voimme saavuttaa edistystä myös sillä saralla. Kaiken kaikkiaan kiitokseni rouva Readille. Ellei se nykyään olisi hiukan vaarallista, sanoisin, että suhteemme on lähestulkoon rakkaussuhde, sillä yhteistyömme on tähän mennessä ollut niin lämminhenkistä, että paremmin yhteistyö ei oikeastaan voisi sujua. Siis sydämellinen kiitokseni esittelijälle. Toivon, että kollegani rouva Bjerregaard ei ole nyt mustasukkainen.

(Rouva Bjerregaard: Olen sitä kyllä, Martin!)

Puhemies
Olemme nyt keskustelleet sekä viskistä että rakkaussuhteista. Hyvä, että istunto päättyy pian.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

SOKRATES-ohjelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Packin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A40012/98) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Sokrates-toimintaohjelmasta tehdyn päätöksen 819/95/EY muuttamisesta (C4-0002/98-97/0103(COD)).

Pack
Arvoisa puhemies, olisi mukavaa, jos varat, joita saamme, vastaisivat otsikon pituutta, mutta valitettavasti niin ei ole. 26. kesäkuuta 1997 Euroopan parlamentin valtaenemmistö äänesti Sokratesohjelmalle myönnettävien varojen korottamisen puolesta. Parlamentti korotti komission alunperin vaatiman 50 miljoonan ecun summan 100 miljoonaan ecuun ja muutti siten ohjelman rahoituskehyksen 950 miljoonaksi ecuksi. Mietinnön perusteluissa ensimmäistä käsittelyä varten osoitimme havainnollisesti - haluan kehua siitä itseäni tänään - että komission ehdottama korotus todellisina lukuina merkitsee oikeastaan vähennystä, erityisesti, jos haluttaisiin taata vastavuoroinen vaihto Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Itä-Euroopan maiden välillä. Lausunnossaan budjettivaliokunta, ja tämä on erittäin tärkeää kuulla, korosti erityisesti sitä, että Sokrates-ohjelmalla on erittäin tärkeä rooli, koska se tuo unionin lähemmäs kansalaisia, toimii tiedonvälittäjänä ja siksi muodostaa poliittisen prioriteetin. Se, että budjettivallan käyttäjät sanovat niin, ilahduttaa meitä erityisesti.
Investoiminen voimakkaammin Sokrates-ohjelmaan merkitsee todellisen kansalaisten Euroopan rakentamista, jolla on myös vaikutuksia kansalaisten jokapäiväiseen elämään, ja sitähän me kaikki oikeastaan haluamme monilla Euroopan unionin kansalaisille tarkoitetuilla ohjelmilla. Lyhyesti sanottuna, korotus 100 miljoonaan ecuun ei olisi ollut ylellisyyttä vaan välttämättömyys tämän ohjelman uskottavuudesta huolehtimiseksi, mitä varten komissio alunperin vuonna 1994 vaati 1005 miljoonaa ecua 12 jäsenvaltiolle. Koulutusasioita käsittelevä neuvosto ei kuitenkaan kyennyt saavuttamaan sitä. Koko summaa korotettiin valtavien valitusten saattelemana lounaan äärellä 25 miljoonalla eculla. Ristiriitaisesti sama neuvosto, joka halusi antaa meille vain 25 miljoonaa, sisällytti parlamentin tarkistukset suurelta osin tämän naurettavan päätöksen perusteluihin. Se totesi esimerkiksi, että ohjelman vaikutukset kärsivät, jos projekteja tai vuotuisten ohjelmalle osoitettujen varojen määrää vähennetään, että näistä seurauksista kärsivät ennen kaikkea sosiaalisesti heikommassa asemassa olevat hakijat, että Keski- ja ItäEuroopasta ja Kyprokselta kotoisin olevien hakijoiden osallistuminen rikastuttaa ohjelmaa ja halusi taata vastavuoroisen vaihtotoiminnan. Siitä huolimatta neuvosto ei huolehtinut näiden perusteluiden aiheuttamista rahoitukseen liittyvistä seurauksista. Se käyttäytyy kuin Pontius Pilatus. Toisaalta koulutusasioita käsittelevä neuvosto tuki hyvällä omallatunnolla parlamentin tavoitteita, esitti ne vielä kirjallisesti ja toisaalta hylkäsi parlamentin esittämän ohjelmalle tarkoitettujen varojen korotuksen 100 miljoonaan ecuun ja tavallaan sysäsi vastuun talous- ja valtiovarainministerien neuvostolle.
Eurooppapolitiikka ei välttämättä ansaitse kannuksia kaikkialla, mutta Sokrates-ohjelma on menestys ja neuvoston saituus on synonyymi Euroopan unionin monien poliitikkojen poliittiselle lyhytnäköisyydelle, näihin poliitikkoihin parlamentti ei luojan kiitos kuulu. Onko todellakin niin, että ei olla halukkaita antamaan suositulle ohjelmalle poliittista etusijaa, ohjelmalle, jota yleisesti luonnehditaan hyödylliseksi ja vaikuttavaksi, ohjelmalle, jolla oikein toteutettuna on, ja tämä on osoitettu komissiolle, enemmän myönteisiä vaikutuksia unionin kansalaisiin kuin yhdelläkään kalliilla mainoskampanjalla?
Tänään saatamme päätökseen sovittelumenettelyn, joka on loppujen lopuksi johtanut hyväksyttävään tulokseen. Valitettavasti on kuitenkin niin, että neuvosto kokonaisuutena ei päässyt yksimielisyyteen eikä halunnut tekojen seuraavan yleviä sanojaan, vaan että tämän parlamentin ja budjettivaliokunnan täydellisen yksimielisyyden onnellinen olotila ja budjettivaliokunnan taidokkaat neuvottelut yhteispäätösmenettelyssä pakottivat neuvoston antamaan periksi. Ei ole vielä koskaan tapahtunut niin, että budjettivallan käyttäjät olisivat ottaneet koulutusohjelman, koulutusta käsittelevän aiheen pantiksi saavuttaakseen talousarviota käsittelevässä yhteispäätöksessä jotakin, ja kiitän kollegoita budjettivaliokunnassa. Haluaisin kuitenkin myös sanoa, että Luxemburgin hallitus on todella tehnyt kaikkensa vakuuttaakseen epäilevät tuomakset.
70 miljoonaa ecua kahdeksi vuodeksi on 20 miljoonaa enemmän kuin komissio vaati, 45 miljoonaa enemmän kuin neuvosto meille ensin tarjosi. Tyydymme siihen ja toivomme, että tällä rahalla vaikutetaan tuntuvasti enemmän ja vaikutuksia esitellään tuntuvasti enemmän kansalaisille.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, on varmasti hyvä asia, että sovittelukomiteavaltuuskunnan onnistui neuvotella Sokrates-ohjelmalle vaatimaton määrärahojen lisäys, joka ei kuitenkaan ole, kuten rouva Pack oikeutetusti sanoi, mikään todellinen lisäys. Meidän pitäisi kuitenkin hyväksyä tulos. Pelkään kuitenkin pahoin, että tähän päätökseen ei liity eurooppalaisten valtiovarainministerien periaatteellisen ymmärryksen parantumista sen osalta, mitä tulee nuorisovaihdon valtavaan eurooppapoliittiseen, yhdentymispoliittiseen ja myös työllisyyspoliittiseen merkitykseen Euroopassa. Sillä jos Euroopan yhteisö ei myönnä nuorisopoliittisiin toimiin enempää kuin 1/270 siitä summasta, jonka se käyttää maatalouspolitiikkaan, se on todellakin yksinkertaisesti häpeällistä!
Tarvitsemme juuri nyt valmistautumisvaiheessa keski- ja itäeurooppalaisille maille ajatusten ja henkilöiden vaihtoa koulutusalalla ja enemmän näiden maiden välistä nuorisovaihtoa eurooppalaisten kansojen välisen historiallisista syistä syntyneen vieraantumisen voittamiseksi. Neuvon kuitenkin myös kaikkia työllisyyspoliitikkoja, jotka oikeutetusti voivottelevat häpeällisen suurta nuorisotyöttömyyttä, tarkasti tutkimaan ulkomailla saatujen henkilökohtaisten kokemusten ja uusien työllisyysmahdollisuuksien välisen vuorovaikutuksen merkitystä nuorille eurooppalaisilla työmarkkinoilla. Yhä useammissa ammateissa edellytetään ulkomailla saatua kokemusta ja kielitaitoa ehdottomina avaintaitoina, eikä myöskään pidä unohtaa Euroopan koulujen ja koulutuslaitosten välisen yhteistyön merkitystä innovaatioille ja opetus- ja koulutussisällöille ja yhteensä koko laatutasolle.
Ei ole epäilystäkään, etteivätkö EU: n koulutusohjelmat kuten Sokrates puolustaisi paikkaansa. Sokrates-ohjelma on ensimmäisen luokan yhdentymistä tukeva toimenpide ja on esimerkiksi Erasmus-ohjelman kanssa varmasti vahvistanut eurooppalaisen ajatuksen hyväksytyksi tulemista nuorison keskuudessa. Se on tarjolla kuitenkin vain harvoille, koska se saa toivottoman vähän rahoitusta, ja sillä on kohtalokkaita seurauksia. Stipendit ovat liian pieniä ja johtavat jo nyt sosiaaliseen erotteluun. Keskimääräinen stipendin suuruus on 50-100 ecua. Sellainen tilanne ei ole yhteiskunnallisesti kestettävissä ja se vähentää ohjelmien vaikutusta!
Jokainen meistä tuntee vaalipiirinsä valitukset ja tietää monia hakijoita, jotka eivät ole tulleet valituiksi. Äärimmäisen vaikea rahoitustilanne vaarantaa osittain myös tähän mennessä huippusuosittujen ohjelmien hyväksynnän. Kun tarkastellaan hakemusten jakautumissuhdetta, joka on yhden suhde kymmeneen, Erasmus-ohjelmassa, muutamissa korkeakouluissa ja rehtoreiden konferensseissa on noussut esiin kysymys ohjelmista luopumisesta. Haluamme toki kaikki, että muissa EU-maissa vietetty opiskeluaika otetaan huomioon paluun jälkeen kotimaassa. Tarvitsemme siis lisää varoja tukeaksemme esimerkiksi European Course Credit Transfer -järjestelmää. Haluamme kuitenkin myös, että yhä useammat koululaiset saavat tietyn määrän tukea muihin maihin kohdistuvia retkiä varten, jos on kysymys järkevistä projekteista. Olen sitä mieltä, että meidän täytyy kamppailla näiden ohjelmien huomattavan lisäämisen puolesta!

Rack
 Arvoisa puhemies, unionin laajentuminen on koko Euroopalle ja kaikille eurooppalaisille tärkeää. Vielä tärkeämpää on, että tämä prosessi etenee selkeitä uomia pitkin. Tätä tavoitetta palvelevat jäsenyysneuvottelut, jotka alkavat lähiaikoina. Tätä tavoitetta palvelee tällä hetkellä myös niin kutsuttu jäsenyyttä edeltävä strategia. Tämän strategian puitteissa sillä, että aivan tietoisesti liitämme Keski- ja Itä-Euroopan valtiot mukaan yhteen menestyksekkäimmistä yhteisön ohjelmista, jota olemme toteuttaneet viime vuosina, on erityisen suuri merkitys.
Erasmus on ohjelma, joka erittäin tietoisesti pelkoa herättävien puheiden ja muukalaisvihan lietsomisen sijaan yhdistää nuoria ihmisiä euroopanlaajuisesti heidän koulutuksensa puitteissa ja osana sitä. Näillä nuorilla on kokemuksia kulttuurienvälisestä toiminnasta, kielitaitoa, jota parannetaan, heidän tietonsa lisääntyvät ja he välittävät tietotaitoa, josta me kaikki hyödymme. Tiedän tämän itse yhden Erasmus-ohjelman vastuuhenkilönä, tämä ohjelma tuo juristit - ja heidän liittämisensä yhteen on tavallisesti suhteellisen vaikeaa, koska lainsäädäntömme oletettavasti ja todella ovat vielä erittäin kaukansa toisistaan - 15 jäsenvaltiosta yhteen ja tulevaisuudessa toivottavasti myös liittää yhteen Keski- ja Itä-Euroopan maat.
Tänä vuonna olemme suunnitelleet ensimmäistä kertaa laajentaa Erasmus-ohjelmaa sen tähänastisista puitteista. Siinä neuvosto ja komissio ovat käyttäneet punakynää. Onkin jo oikeutetusti esitetty kritiikkiä, että tässä olisi todellakin käsittämättömällä tavalla jarrutettu ei vain hyvää vaan myös tarpeellista ajatusta matkalla kohti yhteistä laajempaa Eurooppaa, jos parlamentti ei olisi toimivallan puitteissa ja sovittelun puitteissa pannut vastaan. Korkeakoulun opettajana kiitän kaikkia asiasta vastaavia siitä, että he ovat toimineet asian hyväksi. Hyvää kannattaa odottaa, mutta sitä ei kuitenkaan pitäisi joutua odottamaan liian kauan!

Guinebertière
 Arvoisa puhemies, Sokrates on menestyksekäs ohjelma, kollegani totesivat sen juuri ja minä vahvistan sen. Kaikki yliopisto-opiskelijat, kaikki yliopiston opettajat tuntevat tämän rahoitusmuodon, jonka avulla he voivat toteuttaa liikkuvuuteen liittyviä hankkeitaan. Sokrates sisältää lukuisia mahdollisuuksia: se tukee eri maiden välisiä hankkeita, sen avulla voidaan kehittää niin oppilaiden kuin opettajienkin opinto- ja vaihto-ohjelmia sekä liikkuvuutta.
Tarkoituksena on edistää opintojen eurooppalaisen ulottuvuuden vahvistamista kielten oppimisella ja rajat ylittävien tutkintojen hankkimisella. Jos onkin vaikea saada viesti perille Euroopan kansalaisille, Sokrates-ohjelman viestin ottivat vastaan kaikki ne, jotka voivat käyttää sitä. Valitettavasti tämä menestys vaatii uhrinsa eikä ole sellaista viikkoa, jonka aikana joku opiskelija ei hätääntyneenä ilmoita meille, ettei hän voi saada tätä avustusta, koska siihen ei ole mahdollisuuksia.
10.joulukuuta 1997 Brysselissä kokoontuneen sovittelukomitean tarkoituksena oli itse asiassa antaa vastaus näille odotteleville nuorille. Tietenkin jäsenvaltioiden nuorille, mutta myös Euroopan unionin jäsenyyteen valmistavan prosessin aloittavien maiden nuorille, joille koulutusohjelmien on myös itse asiassa oltava avoinna. Tällä hetkellä neuvoston kiireellinen pyyntö Kyproksen, Puolan, Unkarin ja Tsekin tasavallan osalta odottaa käsittelyä. Euroopan parlamentin kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevä valiokunta on aina vakuuttanut olevansa halukas tukemaan tämän ohjelman avaamista myös KIE-maihin, mutta se on kieltäytynyt käsittelemästä tätä kysymystä niin usein, että ministerineuvosto ei olisi myöntänyt tarvittavia rahavaroja tälle avaamiselle.Loppujen lopuksi luulen, että se oli neuvottelujen koko tarkoitus. Ministerien poliittiset tahdot on tietenkin tuotava julki, mutta niiden rinnalla on oltava raha-avustuksia: 70 miljoonaa vuosiksi 1998/1999 on lopulta menestys. Se on suuri menestys, mutta valitettavasti summa ei ole riittävä. Tällä ohjelmalla on suuri merkitys; se tarjoaa itse asiassa lisäapua sopeutettaessa nuoria eurooppalaisille työmarkkinoille ja se on meidän, poliitikkojen, toiminnan tavoite.
Haluaisin siis ryhmäni nimissä kiittää ja onnitella kollegaamme Doris Packia hänen saavuttamastaan erinomaisesta menestyksestä taistelussa Sokrates-ohjelmalle myönnettävän rahoituksen lisäämisestä. Hänen menestyksensä johtuu ensinnäkin siitä vakavuudesta, jolla hän työskenteli kulttuuriasioita käsittelevässä valiokunnassa, mutta myös talousarvion valvontavaliokunnassa. Hän sai lisäksi kollegoidensa yksimielisen tuen. Hänen menestyksensä johtuu myös siitä lujuudesta, jota hän osoitti neuvoston edessä ja hänen menestyksensä johtuu lisäksi siitä diplomaattisuudesta, jota hän osasi käyttää yhteyksissään puheenjohtajamaa Luxemburgin kanssa ja jonka ansiosta hän onnistui saamaan kyseisen 70 miljoonan summan, ja me kiitämme häntä.

Evans
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella kaikkia niitä, jotka osallistuivat sovitteluun ja saivat aikaan enemmän Sokrates-ohjelman hyväksi kuin jotkut meistä edes kuvittelivat mahdolliseksi. Se on yksi parhaista, tärkeimmistä ja suosituimmista eurooppalaisista aloitteista. Tuore artikkeli eräässä brittiläisessä aikakauslehdessä kertoi, että suurin osa EU: n kansalaisista ei osannut edes sanoa, miksi EU on olemassa, ja brittiläinen tauti "euroskeptisismi" , oli hiipimässä halki Euroopan.
Ei ole parempaa keinoa vastustaa skeptisismiä kuin koulutuksen tarjoaminen. Koulutus ja tilaisuudet oppia muista maista, muista kulttuureista ja muista ihmisistä; oppia Euroopan yhteisestä historiasta ja rakentaa sille, mikä meitä yhdistää, eikä sille, mikä meitä erottaa. Rouva Pack puhui kansalaisten Euroopasta ja juuri sen puolesta Sokrates toimii. Se voi olla avain sen "euroskeptisismin" vastustamiseksi, johon viittasin. Euroopan laajentuessa, kuten herra Rack muutama hetki sitten kuvaili, Sokrates-ohjelma on tärkeämpi kuin koskaan. Euroopan unionin laajentumisesta keskusteltaessa se on tärkeä, koska se tarjoaa vaihtoa - henkilövaihtoa, kyllä, mutta myös ajatusten ja tiedon vaihtoa.
Maat, jotka ovat kehittymässä ja toipumassa sortavista hallitusjärjestelmistä, tarvitsevat lisärahoitusta, ja koulutukseen tarjolla olevan rahoituksen määrässä on suuria eroja. Sattumalta tänään Englannin ja Walesin kansallinen opettajien liitto ja Skotlannin koulutusinstituutti aloittavat tutkimuksen, jossa vertaillaan koulutuksen rahoitusta kautta Euroopan. Parlamentissa tiedämme kaikki koulutuksen tärkeyden ja realististen rahoitusosuuksien tärkeyden siinä, että annetaan nuorille ihmisille tilaisuuksia elämässä ja yhtäläisiä mahdollisuuksia.
Joku sanoi, että hankaluus koulutuksen rahoituksessa on se, että se on pohjaton kaivo. On totta, että voisimme aina kuluttaa enemmän. Herra Elchlepp puhui rahamäärästä, jonka Euroopan unioni käyttää maatalouteen, ja määrästä, joka haaskataan yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja järjestelmän väärinkäyttöön. Miljoonia puntia EU: n rahaa huijataan. Uusia parlamenttirakennuksia kohoaa ympäri Eurooppaa. Kohta meillä on neljä parlamenttirakennusta. Meillä on ylelliset toimistot, joita useimmat jäsenet eivät tahtoneet ja joita emme voi perustella. Nämä - ennemmin kuin koulutuksen tarjoaminen nuorisolle - ovat Euroopalle outoja prioriteetteja.
Koulutus ja Euroopasta oppiminen on prioriteetti ja tarvitsee rahoitusta. Sokrates-ohjelman rahoitus, kuten muut ovat sanoneet, on aina hyvin käytetty. Herra Elchlepp sanoi, että siihen on aivan liian paljon hakijoita Saksassa kuten muissakin maissa. Se on menestys ja hyvin käytettyä rahaa. Meidän on kohdistettava prioriteettejamme, ja tämä mietintö on menossa erittäin selvästi oikeaan suuntaan. Kannatan sitä ja niin tekee ryhmänikin.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollega Packia arvokkaasta työstä, jota hän on tehnyt ohjelman puolesta, erityisesti sovittelukomiteassa, puolustaessaan parlamentin kantaa. Seitsemänkymmenen miljoonan ecun lisäys Sokrates-ohjelman rahoitukseen on positiivinen asia. On kuitenkin muistettava, että vielä tällä korotetullakaan rahoituksen tasolla ohjelmaan suunnatut varat eivät riitä tarpeiden tyydyttämiseen.Unionin perustamissopimuksen 126 artiklassa määritellään yhteisön tavoitteet koulutus- ja nuorisopolitiikan alalla. Sopimusta lainatakseni yhteisön toiminnalla pyritään kehittämään eurooppalaista ulottuvuutta koulutuksessa. Tavoite on äärimmäisen selkeä ja tärkeä rakennettaessa todellista kansalaisten Eurooppaa. Valitettavasti kaikki eivät ole tätä vielä sisäistäneet. Jokainen yhteisötasolta lähtenyt markka, frangi tai kruunu, joka konkreettisesti helpottaa kansalaisten liikkuvuutta, tekee unionista todellisemman ja merkityksellisemmän kansalaisten silmissä.
Opiskelijoiden ja tutkijoiden liikkuvuuden parantaminen on sekä unionin tiivistymisen että tulevan laajentumisenkin kannalta keskeinen projekti. On välttämätöntä, että Sokrates-ohjelman rahoitusta kasvatetaan merkittävästi lähitulevaisuudessa. On huutava vääryys, että osa vaihto-ohjelmien paikoista jää täyttämättä vain sillä perusteella, että nuorilla ei Erasmus-rahoituksen mitättömyyden vuoksi ole mahdollisuutta opiskella ulkomailla. Tiedän Suomesta esimerkkejä, joissa opiskelijan Erasmus-stipendi on ollut 2 000 markkaa eli noin 15 000 Belgian frangia koko lukuvuodeksi. Summa on aivan naurettava ja pakottaa useat opiskelijat rahoittamaan ulkomaanopintonsa lainarahoilla. Tätäkö on eurooppalaisen ulottuvuuden kehittäminen koulutuskysymyksissä?
Unionin on pyrittävä siihen, että kaikille halukkaille lähtijöille saadaan järjestettyä perustoimeentulon takaava rahoitus. Pelkkä Erasmus-opiskelijan status on laiha lohtu kansainvälistymistä hakevalle nuorelle opiskelijalle tai tutkijalle.

Heinisch
Arvoisa puhemies, 25 miljoonasta 75 miljoonaan pääseminen on melkoinen saavutus. Se on Doris Packin suuri saavutus, ja siitä sydämellinen kiitokseni! Juuri keskusteltaessa itälaajentumisesta meidän pitäisi ottaa huomioon, että myös näille maille tarjotaan mahdollisuus päästä mukaan eurooppalaisiin koulutusohjelmiin. Se ei kuitenkaan ole mahdollista ilman rahoitusta. Yksi tärkeimmistä kohdista jäseniksi pyrkivien valtioiden valmistamisessa on tasapainoisen perustan luominen perus- ja ammattikoulutukselle. Olen varma, että niiden osallistuminen yhteisön ohjelmiin vaikuttaa osapuoliin myönteisesti ja on hyvää valmentautumista liittymistä ajatellen. Kuinka nuoret muuten voisivat paremmin oppia demokratiaa kuin olemalla mukana vaihto-ohjelmissa muiden nuorten kanssa Euroopassa?
En haluaisi missään tapauksessa myöskään sulkea Turkkia tämän ajatuksen ulkopuolelle. Juuri tässä osallistuminen ohjelmiin voi parantaa merkittävästi nuorten ihmisten ymmärtämystä demokratiasta ja haluaisin kovasti ottaa tämän keskustelun uudelleen esiin mietinnössäni kulttuuriasioita käsittelevässä valiokunnassa ja toivon siihen tukea. Nyt olen jännittynyt siitä, kuinka ohjelmat edistyvät. Meidän täytyy tehdä tilannekatsaus ja säilyttää ohjelmien parhaat puolet. On toki myös jonkin verran kritisoitavaa, esimerkiksi hakumenettelyn toteuttamisen osalta.
Toivon myös, että voimme odottaa aikuiskoulutuksen alueen vahvistuvan. Elinikäinen oppiminen on nykyään tärkeämpää kuin koskaan ja tietoisuutta siitä pitää kansalaisten keskuudessa edelleen vahvistaa. Euroopan elinikäisen oppimisen vuonna 1996 saavutimme jo hyviä tuloksia. Olisi järkevää edistää sitä edelleen Sokrates- ja Leonardo-ohjelmien avulla. Lopuksi annan tukeni Sokrates-ohjelman laadunvarmistuksen näkökulman vahvemmalle painottamiselle. Toivon, että neuvosto antaa parlamentille tukensa eurooppalaisen verkon rakentamisen vauhdittamiseksi.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, komissio toteaa iloisena, että sovittelumenettelyssä on ollut mahdollista päästä yhteisymmärrykseen Sokrates-ohjelmasta. Tulos johtuu muun muassa siitä, että parlamentti on asettanut ohjelman etusijalle vuosiksi 1998 ja 1999. Haluaisin komission puolesta lausua erityiskiitoksen kulttuuriasioita käsittelevälle valiokunnalle ja erityisesti valiokunnan puheenjohtajalle herra Pexille, mutta luonnollisesti ennen kaikkea esittelijälle rouva Packille siitä kestävyydestä, jota on osoitettu ja myös niille budjettiasioista vastaaville, etenkin herra Samlandille ja rouva Dührkop Dührkopille, jotka ovat tehneet suuren työn niin kuin olemme tämän illan keskustelun aikana kuulleet.
Yhteispäätösmenettely on siten, muuten lyhyessä ajassa, johtanut tulokseen, johon kaikki toimielimet voivat yhtyä. Se osoittaa, miten suuren suosion ohjelma on saanut ja että ohjelmaa halutaan parantaa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Luonnollisesti ei ole puhettakaan ylellisyydestä, mutta kyse on kuitenkin huomattavasta summasta, ja se voidaan huomata kaikkien ohjelman toimien yhteydessä. Sokrates-ohjelma muodostaa vankan perustan tulevaisuudelle. Sen vuoksi arvostamme sitä panosta, jonka te olette antaneet sovittelumenettelyn aikana, jotta päästäisiin tulokseen, joka selvästi osoittaa, että unioni toivoo luovansa vielä tiiviimmän yhteyden kansalaisiinsa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Luonnonvaraisten eläinten pitäminen eläintarhoissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Whiten laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0010/98) ehdotuksesta neuvoston suositukseksi luonnonvaraisten eläinten pitämisestä eläintarhoissa (KOM(95)0619 - C4-0103/96-95/0333(SYN)).

White
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa muistuttamalla jokaista siitä, että jokin aika sitten komissio teki direktiiviehdotuksen. Tuo tapahtui niin kauan sitten kuin vuoden 1989 toimintaohjelman aikaan, ja ehdotus parlamentille tehtiin heinäkuussa 1991. Viittaan tuohon, koska meillä on nyt komission ehdotus suositukseksi. Minun on pakko kysyä parlamentilta: mikä on muuttunut tällä välin? Tällä välin on muuttunut se, että Edinburghin huippukokouksessa päätettiin, että useisiin lainsäädännöllisiin asioihin, joita oli valmisteilla, pitäisi palata uudestaan, ja tehtiin päätös, että hylätään ehdotus direktiiviksi ja mahdollisesti korvataan se jollakin muulla. Tänään meillä on tuo jokin muu - eikä se ole kovin hyvä.
Joten, kun otetaan huomioon tämä, haluaisin sanoa komissiolle: eikö ollut alunperinkin oikein ehdottaa direktiiviä? Mikä on muuttunut? Mielestäni se, mikä on muuttunut, on se, että Edinburghin huippukokouksessa edellinen Britannian pääministeri tulkitsi väärin toissijaisuusperiaatetta. Vaikuttaa siltä, että toissijaisuuden väitettiin merkitsevän samaa kuin politiikan palauttaminen kotimaahan. Toissijaisuuden testaaminen vaatii sitä, että tarkastellaan tavoitetta, joka yritetään saavuttaa ja päätetään, millä tasolla se voidaan parhaiten saavuttaa. Eläintarhoissa pidettävien luonnonvaraisten eläinten suojelemisen ollessa kyseessä väitteeni on - ja se oli myös komission väite, kun se ensimmäisen kerran teki tämän ehdotuksen - että eläintarhoissa pidettävien luonnonvaraisten eläinten suojeleminen tapahtuisi parhaiten Euroopan unionin tasolla siten, että noita eläimiä varten saataisiin vähimmäisvaatimukset.
Tätä vahvistaa nyt se ajatus, että luonnonvaraisilla eläimillä käydään kauppaa - ehkä ei aina rahasta, mutta aivan varmasti toisinaan, ehkäpä useamminkin, vaihtokauppana. Sen kaupungin eläintarhassa, jossa asun ja jota yritän edustaa, rakennetaan suljettu gorilla-aitaus, johon kootaan gorillaperhe. Uros on jo siellä ja sen seuraksi tulee useita naaraita, kaikki eurooppalaisista eläintarhoista. Uskon, että noissa eurooppalaisissa eläintarhoissa ei oltaisi tyytyväisiä, ellei niiden naarasgorilloita lähetettäisi tulevan puolisonsa luokse kotiin, joka soveltuisi niille. Niinhän eläinten ystävät aina sanovat, kun he etsivät koteja lemmikkikoiransa pennuille. " Haluan hyvän kodin lemmikkikoirani pennulle." Sen vuoksi sanon, että koska eläintarhoissa pidettävillä luonnonvaraisilla eläimillä käydään kauppaa, meidän on saatava nuo vähimmäisvaatimukset. Todellakin, se tosiasia, että Euroopan unioni on allekirjoittanut CITES-sopimuksen, on merkittävä, koska CITES koskee nimenomaan kaupankäyntiä uhanalaisilla lajeilla. Sen vuoksi rouva van Putten ja minä olemme esittäneet tarkistuksen, jotta se tosiseikka, että kaupankäyntiä esiintyy, otettaisiin huomioon.
Elämme nyt muuttuneita aikoja. Ei ainoastaan komissio ole eri kuin viime kerralla. Meillä on uusi parlamentti ja myös uusi ministerineuvosto. Joten se kivi, johon tämä aiempi ehdotus kariutui, eli Edinburghin ministerineuvoston peruste, ei ehkä enää ole käypä. Tiedän, että lukuisat ihmiset ovat kirjoittaneet useille komission jäsenille, ja olen tietoinen, että komissaari Bjerregaard aikoo vastata tähän keskusteluun. Käytin tilaisuutta hyväkseni ja kirjoitin hänelle jo kauan sitten, vuonna 1995, ja esitin hänelle silloin huomautukset, jotka nyt esitän parlamentille. Muistuttaisin rouva Bjerregaardia siitä, mitä hän sanoi. Hän sanoi lopuksi, että toissijaisuuskysymyksestä oli keskusteltu hyvin monilla foorumeilla, mukaan lukien Euroopan neuvosto. Hän kertoi, että näiden keskustelujen tulos oli se, että asian ei enää voitu katsoa kuuluvan yhteisön toimivaltaan mutta myös, että kun otetaan huomioon Euroopan parlamentin asialle suoma tärkeys, suositus olisi kuitenkin tarkoituksenmukainen.
Asia ei siis ole niin, että vihjaisin yhteisön tulleen yllättäen vähemmän tehokkaaksi vaan pikemminkin niin, että nykyään ajatellaan yleisesti, että jäsenvaltiot pystyvät riittävästi käsittelemään eläinten olosuhteisiin liittyvää kysymystä kansallisessa lainsäädännössä pikemmin kuin unionin tasolla. Mikä oli tuon lausunnon peruste? En tiedä, mutta luulen, että se oli Edinburghin huippukokous, ja sanon, että asiat ovat menneet eteenpäin sen jälkeen. Kuitenkin haluaisin sanoa Euroopan kansanpuolueelle, jonka jäsenet eivät ole yhtä hyvin edustettuina tässä parlamentissa - lukuun ottamatta rouva Jacksonia ja muita - kuin luulin, että he olisivat, että aikaisempi esittelijä, nimittäin Sir James Scott-Hopkins ansaitsisi kunniamaininnan. Hänen näkemyksensä oli se, että tämän pitäisi olla direktiivi. Minä yhdyn tähän mielipiteeseen.

Van Putten
Arvoisa puhemies, ymmärtääkseni meillä on nyt käsillä tiedotusvälineitä arvattavasti kiinnostava aihe. Tällä kertaa sanomalehtimiesten herkkupala. Yhdestä eläintarhasta toiseen. Parlamentti ottaa tämän lainsäädännön kuitenkin vakavasti. Tahdon tukea Euroopan parlamentin ja etenkin ympäristövaliokunnan toivomusta muuttaa suositus direktiiviksi seuraavan kolmen pääperusteen nojalla.
Ensinnäkin, eläintarhasektori, jos sitä yleensä sektorina voi pitää, on yksi suurimmista sektoreista, joihin soveltuu CITES-lainsäädäntö. Toiseksi, asian tärkeät osapuolet, muiden muassa myös Euroopan parlamentti ja EAZA: n (Euroopan eläintarha- ja akvaarioliitto) johtajat kannattavat direktiiviä. EAZA on kansainvälinen yleisjärjestö, jonka jäseninä on erinomaisen hyvin hoidettuja eläintarhoja omine ankarine sääntöineen, mihin palaan myöhemmin. Kolmanneksi, viimeisenä muttei vähäsimpänä asiana, eläintarhat suorittavat tietyssä mielessä palveluksen yhteiskunnalle ja palveluksen Euroopan unionille, ja myös palvelukset sidotaan Euroopan unionissa eurooppalaisin säännöin. Nämä ovat pääargumenttini, joiden takia tuntuu luonnolliselta muuttaa puheena oleva suositus direktiiviksi.
Palaan myös mielelläni EAZA: han, koska tiedän miksi teemme sen. Tiedämme että Euroopassa noin tuhat laitosta lukeutuu eläintarhoihin, eläinpuistoihin ja muihin samankaltaisiin. Mutta näistä tuhannesta vain noin kaksisataa täyttää ankarat normit. Niistä suurin osa on EAZA: n jäseniä. Samaiset jäsenet ovat laatineet World Zoo Conservation Strategy -ohjelman. Tahtoisin mainita siitä pari tärkeintä toimintamuotoa.
Strategian ovat laatineet mm. eläintarhat, IUCN eli Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto, Maailman luonnonsäätiö ja niiden eri osastot, tärkeät järjestöt kuten IUCN: n Species Survival Committee . Strategiassaan ne ilmaisevat, että on mahdollista selvittää, millä lailla eläintarhat ja akvaariot voivat osallistua luonnonsuojeluun, ja osoittaa, kuinka ne voivat avustuksin edistää luonnon säilyttämiseen ja säästäväisempään luonnonvarojen käyttöön tähtäävää prosessia. En todella aio kuvailla teille ohjelman kaikkia kohtia. Mielestäni on tärkeää, että meillä on tarpeeksi perusteita kannattaaksemme direktiiviä.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, meidän ryhmämme onnittelee Euroopan komissiota ja onnittelee myös esittelijää herra Whitea hänen ponnisteluistaan eläintarhoissa olevien luonnonvaraisten eläinten puolesta; nämä ponnistelut ovat erittäin merkittäviä ja erittäin kiitettäviä.
PPE -ryhmä puoltaa niitä toimia, joilla pyritään kehittämään eläintensuojelua. Uusi Amsterdamin sopimuksen pöytäkirja eläinten suojelusta ja hyvinvoinnista osoittaa, että tämä on ennen kaikkea aihepiiri, jossa Euroopan unionilla ja jäsenvaltioilla on velvollisuus toimia ja joka niiden on otettava huomioon kaikkien muiden yhteisön politiikkojen yhteydessä.
Mitä tulee tämän mietinnön erityisaiheeseen, olemme vakuuttuneet siitä, että kaikille Euroopan unionin eläintarhoille on taattava parhaat mahdolliset olosuhteet ja että se on myös mahdollista. On myös taattava se, että ihmisten teoista tai piittaamattomuudesta johtuva eläinten turha kärsimys loppuu. Vielä jää kuitenkin avoimeksi se kysymys, olisiko paras keino tämän tavoitteen saavuttamiseksi suositus vai direktiivi. Ne, jotka käyttävät perusteluna toissijaisuusperiaatetta sanovat, vaikka myöntävätkin päämäärän merkityksen, että toimivalta tässä asiassa kuuluu jäsenvaltioille, joiden on myös ryhdyttävä tarpeellisiin ja asianmukaisiin toimiin yksittäisten tapausten mukaan. Tämä päätös tehtiin vuoden 1992 Edinburghin huippukokouksessa käytyjen toissijaisuusperiaatetta koskevien keskustelujen jälkeen, ja tämä oli myöskin se syy, miksi Euroopan komissio veti pois ensiksi laatimansa ehdotuksen direktiiviksi ja korvasi sen tällä ehdotuksella suositukseksi.
Ne, jotka edelleen haluavat ehdottomasti direktiiviä sanovat, ymmärtäen jopa niitä voimakkaita väitteitä, jotka puoltavat sitä, että tällaista aihetta pitäisi käsitellä ainoastaan kansallisella tasolla, että aikaa on kulunut ja Edinburghin huippukokouksen jälkeen edistymistä on tapahtunut vähän, ja se osoittaa, että itse asiassa ainoa keino, jolla pystytään saamaan aikaan todellista edistystä ja tekemään loppu eläinten kärsimyksistä eläintarhoissa, on eurooppalainen direktiivi. Vaikka olemmekin kaikki samaa mieltä päämäärän lähtökohdista ja sen merkityksestä, mielipiteet parhaasta keinosta sen saavuttamiseksi jakautuvat - näin kävi myös minun ryhmässäni.
Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, ettei toissijaisuusperiaatetta pidä unohtaa, mutta on myös voitava taata eläinten suojeleminen ja pyrittävä onnistumaan siinä parhaalla mahdollisella tavalla. Näin ollen olen sitä mieltä, että tähän asti saamamme kokemuksen perusteella voisimme tehdä johtopäätöksen, että eurooppalainen lainsäädäntö olisi mahdollisesti tehokkain ja nopein keino taata eläinten hyvinvoinnin todellinen paraneminen kaikissa Euroopan eläintarhoissa. Tämän vuoksi ryhmä voi äänestää vapaasti lainsäädäntöehdotuksesta, joka koskee ehdotuksen suositukseksi muuttamista direktiiviehdotukseksi.

Lindqvist
Arvoisa puhemies, on kai selvää, että meidän on tehtävä jotain tässä kysymyksessä; siitähän on lähdettävä liikkeelle. Eläintarhoissa on ahdasta, niiden taso on huono, monet eläimet saavat vammoja ja sairastuvat. Eläimille ei ole paikkoja, joissa ne voisivat olla poissa yleisön edestä tarpeeksi usein. Useassa paikassa on yksinkertaisesti aivan liian huonoja eläintarhoja. Yli puolet eläintarhoista ei siis täytä niitä vaatimuksia, joita eläintarhajärjestöt itse asettavat. Mielestäni asiaa voidaan järkeillä seuraavasti: häkkieläinten ja maatalouden alueelle kuuluvien eläinten välillä ei ole mitään eroa. Ne ovat kaikki eläimiä, joilla on oikeus hyvään elämään ja hyvään huolenpitoon. Olemme asettaneet tiukkoja vaatimuksia eläinkuljetuksille. Olemme täällä parlamentissa ja myös kansallisesti sitä mieltä, että on tärkeää, että eläinkuljetukset suoritetaan olennaisia eläinsuojeluvaatimuksia noudattaen. Saman on pädettävä myös eläintarhassa oleviin eläimiin. Aivan samalla tavalla on kyse terveydestä, eläinsuojelusta, turvallisuudesta ja tilasta. Ainoa ero on, että eläimet ovat toisessa paikassa.
Amsterdamin sopimuksessa on sääntöjä, joiden avulla on nyt mahdollista oikeudellisella perustalla säädöstellä tätä asiaa EU: n tasolla. Mielestäni on tärkeää sanoa, että on selvää, että jäsenvaltioilla on oltava päävastuu näiden sääntöjen noudattamisesta, ja se niillä nyt onkin esillä olevan esityksen perusteella. Tämä tarkoittaa sitä, että juuri jäsenvaltioiden viranomaisten on valvottava, hyväksyttävä ja eläinlääkäriensä kanssa laadittava eläintarhoja koskevat säännöt sekä myös suljettava eläintarhat, mikäli ne eivät täytä niille asetettuja vaatimuksia. Voidaan keskustella siitä, tarvitsemmeko direktiivejä vai suosituksia. Omalta osaltani voin sanoa, että olisin ehkä voinut hyväksyä suosituksen. Mielestäni alkuperäinen kysymys, toisin sanoen se, että toimia tarvitaan, on kuitenkin tärkeämpi kuin että sääntöjen laatiminen tapahtuisi suositusten tai direktiivien avulla. Eläinsuojelujärjestöt ja muut ovat niin ikään vaatineet kovempia toimia.
Me ELDR-ryhmän jäsenet tuemme vaatimusta direktiivistä - jopa meidän keskuudessamme on jossakin määrin ollut myös eriäviä mielipiteitä - jotta kansan ja eläinsuojelujärjestöjen vaatimukset otettaisiin huomioon, mutta teemme tämän erityisesti siksi, koska luulemme, että tämä on kaikesta huolimatta eläimille parhaaksi.

McKenna
 Arvoisa puhemies, me todella tarvitsemme EU-direktiivin eläintarhassa pidettävien luonnonvaraisten eläinten suojelemiseksi. Pelkkä suositus siitä, kuinka EU-valtioiden olisi hoidettava eläintarhojaan ei olisi sitova, ei pakottaisi panemaan sitä toimeen eikä yksinkertaisesti olisi kyllin hyvä.
Jotkin eläintarhat Euroopan unionissa ovat pelkkiä eläinten keskitysleirejä. Ihmiset, jotka niissä käyvät silmät avoinna, näkevät eläimiä, jotka ovat ahdistuneita ja tylsistyneitä ahtaissa aitauksissaan. Vähimmäissäännöt näiden eläinten suojelemiseksi olisi pitänyt laatia jo ajat sitten.
Opetusmielessä eläintarhat voivat olla erittäin harhaanjohtavia, koska niissä yritetään opettaa lapsille, että on hyväksyttävää pitää luonnonvaraisia eläimiä ahtaissa tiloissa. Se, että lapsille opetetaan maailman eläinten laajasta monimuotoisuudesta, on erittäin tärkeää, mutta jos luonnonvaraisia eläimiä asetetaan näytteille oloissa, jotka suuresti poikkeavat niiden luonnollisista elinpiireistä, vaikutus on kasvatuksellisesti väärä. Olisi paljon parempi käyttää interaktiivisen teknologian edistystä antamaan lapsille käsitys luontaisista elinpiireistä ja tarpeesta suojella näitä elinpiirejä ja säilyttää ne.
Väitettä, että eläintarhoja tarvitaan uhanalaisten lajien säilyttämiseksi, kokemus ei näytä toteen. Monissa tapauksissa eläintarhan eläinten keskuudessa kuolleisuusprosentti on ollut paljon korkeampi kuin niiden luonnonvaraisilla lajitovereilla. Esimerkiksi Dublinin eläintarhassa lähes 50 % kaikista siellä syntyneistä virtahevoista viimeisen vuosikymmenen aikana on kuollut poikasina. Tuollainen kuolleisuusprosentti on monta kertaa korkeampi kuin se on luonnossa elävillä virtahevoilla. Lisäksi eläintarhojen suuresti korostettua roolia uhanalaisten lajien säilyttämisessä on liioiteltu valtavasti. Born Free -luontojärjestön tutkimus on osoittanut, että vain 3 % maailman eläintarhoissa pidettävistä eläimistä kuuluu kansainvälisesti tunnustettuihin vangittujen eläinten kasvatusta koskeviin ohjelmiin. Ei ole epäilystäkään siitä, että tietyt eläinlajit, kuten etenkin suuret kissaeläimet, linnut, norsut ja kirahvit kärsivät toistuvista ongelmista eläintarhoissa. Näitä eläimiä pidetään eläintarhoissa yksinomaan houkuttelemaan ihmisiä sisääntuloportin läpi, ja on väärin ja epärehellistä väittää mitään muuta.
Lopuksi haluaisin vain sanoa, että esimerkiksi Dublinin eläintarhan kokemukset viime vuonna olivat äärimmäisen järkyttäviä. Sattui suuri joukko tapahtumia, joiden herättämiin kysymyksiin on vastattava. Yksitoista pingviiniä kuoli, ja sitä ei ole selitetty; itse asiassa yksi ainoa jäi henkiin. Tuon lisäksi yksi sarvikuono yritti paeta, ja se ammuttiin ilman, että käytettiin rauhoittavaa ainetta kivun vähentämiseksi; sitä ei myöskään ole selitetty. Eläintarhat ovat tarpeettomia tässä niin kutsutussa sivistyneessä nykymaailmassa.

Elliott
Arvoisa puhemies, kannatan tätä mietintöä voimakkaasti ja toivon todella hartaasti, että komissio hyväksyy parlamentin näkökannan, että tahdomme direktiivin eläintarhojen johtamisesta. Puhun Euroopan parlamentin kaikkien puolueiden eläinsuojeluryhmän (All Party Group for Animal Welfare) puheenjohtajan ominaisuudessa. Parlamentti on painostanut pitkään direktiivin saamiseksi. Surullinen asia on se, että noin kuusi tai seitsemän vuotta sitten parlamentti, komissio ja vastuullisemmat eläintarhojen johtajat pääsivät lähes täydelliseen sopimukseen tämän direktiivin tarpeesta. Tämä kariutui melko typerään kiistaan toissijaisuudesta. Tämä on alue, jolla olisi järkevää tehdä päätös Euroopan tasolla. Tahdomme varmistaa, että kunnollisia vaatimuksia pidetään yllä koko Euroopan unionissa. Olemme kuulleet tänä iltana pari puhetta puhujilta, jotka kyseenalaistavat sen, tarvitaanko eläintarhoja ylipäätään. En ole siitä täysin samaa mieltä, mutta olen kyllä sitä mieltä, että sellaisia eläintarhoja, joissa ei pidetä yllä parhaita mahdollisia vaatimuksia ja kaikkein luonnollisimpia ympäristöoloja eläimille, ei pitäisi lainkaan olla olemassa. Joten tahdomme nämä korkeat vaatimukset.
Kuten esittelijä sanoi, eri eläintarhojen välillä tapahtuu merkittävää eläinten vaihtoa. Tämä estetään usein, aivan oikeutetusti, koska sellaiset eläintarhat, jotka ovat vastuullisia laitoksia ja pitävät hyvää huolta eläimistään, ovat haluttomia siirtämään niitä eläintarhoihin, jotka eivät ole sellaisia. Maat, jotka eivät pidä yllä kaikkein parhaita standardeja eläintarhoissaan kokevat menetyksiä tältä osin, ja kokevat muuten menetyksiä matkailun osalta. Eläintarhat ovat houkuttelevia matkailijan kannalta, mutta matkailijat eivät palaa noihin maihin vierailemaan eläintarhoissa, jos he näkevät, että eläimistä ei pidetä hyvää huolta. On kaikkien edun mukaista, että meidän olisi pidettävä yllä mahdollisimman korkeita standardeja, ja toivon, että tämä mietintö on menestyksellinen viedessään tätä tavoitetta eteenpäin.

Provan
Arvoisa puhemies, uskon, että parlamentilla on todella edessään vain yksi kysymys, ja kiitän herra Whitea siitä, että hän esitti tämän mietinnön siten kuin hän on tehnyt. Parlamentissa vallitsee selkeä yksimielisyys useimmista eläinten hyvinvointia koskevista kysymyksistä. Olemme olleet Euroopan tasolla tärkein toimielin, joka on ylipäätään ottanut esille kysymyksen eläinten hyvinvoinnista.
Minä olen henkilökohtaisesti tiukempien eläinten hyvinvointia koskevien lakien vankkumaton kannattaja, ja parlamentti johtaa eläinsuojelun alalla. Olkoonpa kyse eläimistä maatiloilla, eläimistä kuljetuksen aikana tai eläimistä laboratorioissa, ne ovat osa samaa kysymystä. Eläintarhat, joista keskustelemme täällä tänä iltana, kuuluvat samaan luokkaan.
Kysymys eläinten hyvinvoinnista eläintarhoissa on ollut, kuten on huomautettu, keskusteltavana ainakin vuosikymmenen ajan. Edeltäjämme Sir James Scott-Hopkins nosti kysymyksen esille alun perin. Toimintaa tarvitaan. Eläinslummeja todella on olemassa Euroopassa ja ne toimivat nykyään eläintarhojen nimellä, eikä se riitä. Jos me tahdomme tehdä jotakin, meidän on tehtävä se kunnolla. Suositus, josta ihmiset voivat olla välittämättä, ei yksinkertaisesti riitä.
Toivon, hyvä komissaari, että voitte antaa meille tänä iltana vastauksen siihen, mikä teidän kantanne on, jos parlamentti ottaa tähän asiaan erittäin voimakkaan asenteen ja vaatii direktiiviä sen suosituksen sijaan, jota komissio tällä hetkellä ehdottaa. Voin aavistaa, että komissio tulee olemaan erittäin epäsuosittu tässä parlamentissa, jos sen jäsenet asettuvat vastustamaan ihmisten tahtoa.
Toissijaisuus on mainittu, ja tietenkin se on tärkeä asia, mutta eläinten hyvinvoinnin katsotaan erityisesti tässä parlamentissa ohittavan aiheena kaikki kysymykset toissijaisuudesta. Toivon, hyvä komissaari, että ilmaisette täysin selvästi oman kantanne, koska meidän on pelattava avoimin kortein tällä alueella, muutoin Euroopan ihmiset tulevat olemaan erittäin tyytymättömiä parlamenttiin ja uskoakseni myös komissioon.

Jackson
Arvoisa puhemies, suhtauduin alunperin aika epäileväisesti ajatukseen, että annettaisiin eurooppalainen eläintarhoja koskeva direktiivi, mutta lukuisat pohdinnat ovat käännyttäneet minut ajatuksen puolelle, ja olen kiitollinen herra Whitelle hänen jalosta viittauksestaan Sir James Scott-Hopkinsiin, kun hän esitteli mietintönsä.
Ensimmäiseksi meidän on harkittava, säätääkö EU todella lakeja vai ei, säätääkö se lakeja eläintarhoja koskevan direktiivin kautta, vastauksena yleisön vaatimuksiin. Loppujen lopuksi me teemme todella paljon asioita, joista ihmiset eivät pidä, yhtenäisvaluutan käyttöönotto mukaan lukien. Eurooppalaiset ihmiset ihmettelevät varmasti joskus, mahtaako Brysselistä tulla joskus jotain, jota he todella haluavat.
Olemme kuulleet tänään tarpeeksi, ainakin brittiläisiltä jäseniltä ja myös rouva Redondolta ja herra Lindqvistiltä tajutaksemme, että tämä on itse asiassa aika suosittu kysymys, ja yleinen mielipide kannattaisi varmasti sitä, että EU: n pitäisi toimia.
Toinen kysymys, onko sopivaa pitää tätä eurooppalaisena vastuualueena? Herra White on viitannut siihen, mitä tapahtui Edinburghin huippukokouksessa. Minun käsitykseni tapahtumaketjusta on se, että varsinaisesti se oli liittokansleri Kohl, joka astui esiin eräällä hetkellä ja sanoi: " Me emme todellakaan tarvitse sitä, että Eurooppa kuluttaa aikaansa näperrellen yksityiskohtaisen lainsäädännön kanssa; esimerkiksi on tämä eläintarhoja koskeva ehdotus direktiiviksi, voimme varmaankin hylätä sen" ja sanoi asiasta yleensä painavan sanansa. Ja kun liittokansleri Kohl sanoo asiasta painavan sanansa, ihmiset yleensä ottavat sen huomioon.
Olen eri mieltä tuosta ajatuksesta; mielestäni on sopivaa pitää tätä eurooppalaisena aloitteena ja olen eri mieltä toissijaisuuteen liittyvästä kohdasta. Toissijaisuus ei välttämättä tarkoita, kuten herra White on todennut, että lainsäädäntö siirretään alemmalle vastuun tasolle. Se tarkoittaa sitä, että lakeja säädetään sillä tasolla, joka kulloinkin sopii parhaiten. Minusta vaikuttaa siltä, että tällä hetkellä meillä on jo se käsitys, että eläinten hyvinvointi hyväksytään osaksi Euroopan unionin vastuualuetta. Meidän pitäisi myös ottaa huomioon rouva McKennan esille ottama kysymys, eli se, että eläintarhat huolehtivat osasta yhteistä ympäristöperintöä. Siinä on järkeä, että kansalliset rajat ylittävä toimielin on sopivin toimielin huolehtimaan siitä.
Toinen kysymys, jota haluaisin harkita, on se, onko se mahdollista panna täytäntöön - luulen, että on. Tämä on itse asiassa yksi niistä direktiiveistä, jotka olisi kohtuullisen helppo panna täytäntöön. Ongelmani herra Whiten mietinnön kanssa on se, etten ymmärrä, kuinka helposti saadaan muutettua direktiiviksi se, mitä on ehdotettu suositukseksi. Mikä asema olisi menettelysäännöillä? Voiko direktiivissä olla menettelysääntöjä? Voisiko se olla laillisesti täytäntöön pantavissa? Olen eri mieltä esittelijän kanssa myös siitä, että yritetään laajentaa oikeudellista perustaa sisällyttämään 100 a artikla syistä, jotka annetaan oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lausunnossa.
Kerrankin toivon, että herra Kohl jätetään ottamatta huomioon. Toivon, että herra White pystyy työskentelemään hallituksensa kanssa, josta minulle on kirjoitettu, etteivät he ole suorastaan hulluina ajatukseen EU: n eläintarhoja koskevasta direktiivistä, ja odotan erittäin innokkaasti myönteistä vastausta komissaarilta.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, kuten useat puhujat ovat jo maininneet, käsittelemme ehdotusta, joka on ollut pöydällä melkein seitsemän vuotta. Koko tänä aikana ei monien eläinten kauhea tilanne tietyissä Euroopan eläintarhoissa ole juurikaan parantunut, joissakin se on ehkä jopa huonontunut edelleen. Olen parlamentin kanssa aivan samaa mieltä siitä, että tätä ei voi hyväksyä. Valitettavasti tämä viivästyminen johtui asiaan kuulumattomista keskusteluista, jotka eivät juurikaan liittyneet esityksen sisältöön, kuten esimerkiksi siihen, millä tavalla yhteisön olisi mahdollisesti puututtava asiaan. Parlamentti on johdonmukaisesti ehdottanut direktiiviä, ja olen varma siitä, että herra Elliott, joka niin ikään kuuluu eläinsuojeluryhmään, sekä muut muistavat, että olen henkilökohtaisesti niin siinä ryhmässä kuin täällä parlamentissakin esiin tulleen kysymyksen yhteydessä puhunut direktiivin puolesta. Sen vuoksi voin antaa hyvin yksinkertaisen vastauksen herra Whiten esittämään kysymykseen siitä, miksi annoin hänelle silloin kirjallisen vastauksen. Se oli juuri siksi, että mielestäni oli sopivaa koetella uutta komissiota ja katsoa, olisiko mahdollista saada muutettua käsitystä siitä, että kyseessä olisi vain suositus, mutta se ei ollut mahdollista ja sen vuoksi annoin Ian Whitelle kyseisen vastauksen.
Onhan nimittäin niin, että komissio ja neuvosto ovat yksimielisesti päättäneet, etteivät he halua neuvoston direktiiviä luonnonvaraisten eläinten pitämiseksi eläintarhoissa ja heidän mielestään tämä on asia, jonka on edelleenkin kuuluttava jäsenvaltioiden toimivallan piiriin. Näin on nykyisessäkin tilanteessa. Sen vuoksi parlamentin on mielestäni harkittava, olisiko mahdollista, että yhteisö voisi antaa tarkoituksenmukaista ja myönteistä tukea antamalla neuvostolta tulevan suosituksen, koska se voisi nopeuttaa sitä, että yksittäiset jäsenvaltiot antaisivat sopivia säännöksiä. Tämä ei kuitenkaan ole paras mahdollinen ratkaisu, mutta se on toki parempi kuin ei mitään.
On itsestään selvää, että komissio ei tätä taustaa vasten voi hyväksyä useita parlamentin ehdottamia tarkistusehdotuksia. En aio mennä yksityiskohtiin, mutta emme todellakaan voi hyväksyä mitään tarkistusehdotusta yhtä yksittäistä lukuun ottamatta, mitä parlamentti taatusti pitää varsin yhdentekevänä.
Mielestäni voidaan sanoa, että käsiteltävänä oleva suositus sisältää ne osat, jotka tarvitaan sen perustan muodostamiseksi, jonka pohjalta jäsenvaltiot voivat nopeasti antaa sopivat säännökset. Olen vakuuttunut siitä, että yksittäisten maiden eläinsuojelujärjestöt osallistuvat tasapuoliseen seurantaan. Tämän tilanteen perusteella voin siis suositella, että yritämme suosituksen avulla parantaa asiaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva komissaari. Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 20.45.)

