Toppmötet EU/Ryssland (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalanden om toppmötet mellan EU och Ryssland.
Manuel Lobo Antunes
rådets ordförande. - (PT) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Som ni vet kommer det tjugonde toppmötet mellan EU och Ryssland att äga rum nu på fredag i den portugisiska staden Mafra. Vi anser att detta är ett ypperligt tillfälle för ledarna i både Ryssland och EU att noga överväga våra förbindelser.
Vi anser att förbindelserna mellan EU och Ryssland i allmänhet är goda, och säkerligen mycket bättre än vad den internationella pressen ibland vill få oss att tro. Ryssland är en viktig partner för EU och vi tar våra förbindelser på stort allvar. Vi kommer att rapportera om utvecklingen i EU, i synnerhet framstegen med utarbetandet av det nya reformfördraget, som just har antagits i Lissabon och avregleringspaketet för energi som föreslagits av kommissionen och som antogs den 9 september.
När det gäller samarbetsområdena kommer vi att se över de framsteg som uppnåddes när man genomförde färdplanerna. Processen fortsätter att vara mycket positiv, även om utvecklingen måste drivas på inom några områden. I vissa viktiga sektorer har det ständiga partnerskapsrådet (PPC) hjälpt till att uppnå målet. PPC för kultur, som kommer att hållas dagen före toppmötet, kommer att hjälpa till att öka vårt kulturella samarbete.
En av prioriteringarna för toppmötet är att komma överens om att inrätta ett tidigt varningssystem för energisektorn. I princip enades parterna om det redan vid förra toppmötet i Samara. På grund av EU:s och Rysslands beroende av varandra på energiområdet måste vårt förtroende öka och det ömsesidiga samarbetet måste stärkas. Därför vill vi betona de mål och principer som EU måste respektera i vårt energipartnerskap, framförallt ömsesidighet, öppenhet och inrättande av en effektiv rättslig ram. Enligt oss måste principerna i energistadgefördraget och i den text om global energisäkerhet som antogs av G8 i Sankt Petersburg finnas med i det nya avtalet mellan EU och Ryssland. Detta avtal kommer att vara rättsligt bindande och ersätta det nuvarande partnerskaps- och samarbetsavtalet.
På investeringsområdet välkomnar vi den formella dialog som planerats i färdplanen för ekonomiskt samarbete. Det är mycket viktigt att man skapar öppna, icke-diskriminerande och förutsägbara villkor för de företag från som investerar i Ryssland, och att man tar hänsyn till den lagstiftning om strategiska investeringar som prövas av duman. Vi uppmanar också Ryssland att undvika att selektivt använda stödpolitik, såsom miljö eller skatter, för att hindra befintliga investeringar eller skapa dolda hinder för nya investeringar. Vi anser att Rysslands inträde i Världshandelsorganisationen (WTO) är en prioritering. Därför har vi för avsikt att ta upp frågan på toppmötet. Kommissionen kanske har något mer att säga om detta.
Jag måste påpeka att toppmötet också kommer att användas för att utöva påtryckningar och för att se till att man uppnår resultat, om man inte har hittat en tillfredsställande lösning på huvudfrågorna, såsom exporttullar för timmer och diskriminerande järnvägsavgifter.
Vi är medvetna om att toppmötet äger rum precis innan presidentvalet och valet till duman i Ryssland. I valprocessen kommer yttrandefriheten, inklusive press- och mötesfrihet, att vara mycket viktiga. De är ett verkligt test på Rysslands demokratiska legitimitet. Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) måste ges fritt tillträde att övervaka valet till duman. Eftersom Ryssland är medlem i Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) och i Europarådet har landet ett särskilt ansvar för att skydda våra gemensamma värden. Vissa svårigheter har tyvärr överskuggat förbindelserna mellan EU och Ryssland. Eftersom vårt ömsesidiga beroende ökar i stället för att minska är det ett bekymmer.
Ryssland och EU måste samarbeta för att övervinna dessa svårigheter eftersom det faktiskt inte finns något alternativ till vårt samarbete. Tyvärr befinner vi fortfarande oss i ett dödläge när det gäller att börja förhandla om ett nytt avtal mellan EU och Ryssland. Rysslands förbud mot import av polskt kött och polska grönsaker fortsätter att utgöra ett stort hinder för att påbörja förhandlingarna. Kommissionen har visat att den är beredd att fortsätta kontakterna för att hitta en lösning som bägge parter kan acceptera. Tyvärr har situationen komplicerats ytterligare av de ryska veterinärmyndigheternas beslut i slutet av förra månaden att förbjuda import av kött från 36 EU-företag.
Att Ryssland avbröt leveransen av olja till Litauen via Druzhba-ledningen är ytterligare ett problem som hindrar att EU och Ryssland förhandlar fram ett nytt avtal. Det har gått mer än ett år utan att Ryssland offentligt har informerat om ledningsläckan och om möjligheterna att återuppta leveransen. Därför är det mycket viktigt att man finner en tillfredsställande lösning som skapar det förtroende som krävs för att man ska kunna fortsätta att utveckla partnerskapet mellan EU och Ryssland inom energiområdet.
Trots det nuvarande dödläget i förhandlingarna bör vi inte överdramatisera situationen. År 2006 enades vi faktiskt med Ryssland om att partnerskaps- och samarbetsavtalet fortfarande borde gälla, och på så sätt undvek vi att det skapades ett rättsligt tomrum i våra förbindelser med Ryssland.
Slutligen kommer vi säkert att ta upp de viktigaste frågorna just nu på den internationella agendan, framför allt Kosovo och Irak. Vi kommer också att betona hur viktigt ett positivt samarbete med Ryssland är i vårt gemensamma grannskap, så att vi kan ta itu med gemensamma problem, framför allt de ”frusna” konflikterna.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Ryssland är inte bara ett nära grannland, för oss är det även en strategisk partner. Handel och investeringar blomstrar och precis som vår ordförande har sagt växer det ömsesidiga beroendet. Men vi vet också att Ryssland är en viktig partner när det gäller att ta itu med regionala konflikter och globala utmaningar, vilket också nämns här, och att mycket återstår att uträtta för att utveckla vår relations potential till fullo.
Det kommande toppmötet på fredag blir ett nytt tillfälle att bedöma vår relations status. Även om flera av de öppna frågorna inte kommer att lösas kommer vi att göra framsteg i andra frågor och på så sätt bana väg för framtida arbete vid detta övergångsskede.
Vi vet att det är en kritisk period för Ryssland när endast några månader återstår innan de avgörande parlaments- och presidentvalen hålls och vi vet även att EU gång på gång har uttryckt oro när det gäller genomförandet av åtagandena för demokratiska principer och mänskliga rättigheter i Ryssland. Vi inom EU bevakar utvecklingen noggrant. De kommande valen kommer att bli ett viktigt test ur detta hänseende och vi förväntar oss att Ryssland kommer att göra ett klokt val och bjuda in OSSE:s observatörer att övervaka valen.
Vi ska även ta tillfället i akt att uttrycka vår oro om frågor som rör de mänskliga rättigheterna, till exempel inskränkningar av pressfriheten, attackerna mot journalister, påtryckningarna mot icke-statliga organisationer och situationen i norra Kaukasus.
Jag fick möjlighet att diskutera det kommande toppmötet med presidentens viktigaste rådgivare, det särskilda sändebudet Sergej Jastrzjembskij, när jag besökte Kaliningrad den 11 och 12 oktober. Låt mig börja med några goda exempel och sedan berätta på vilka områden vi inte kommer att göra framsteg.
Jag tror att Ryssland är på väg att tillkännage ett stort ekonomiskt bidrag till flera gränsöverskridande samarbetsprogram under EU:s ledning. Detta kommer att vara väldigt välkommet eftersom samarbetet över gränserna är en viktig effekt av 2004 års utvidgning. Och Kaliningrad är naturligtvis ett specialfall på grund av dess unika geografiska placering.
Detta innebär, vilket vi alltid har ansett, att det krävs specialarrangemang för att underlätta det gränsöverskridande samarbetet och den lokala gränstrafiken. Tidpunkten för Rysslands ekonomiska bidrag skulle emellertid också vara mycket lämplig med tanke på de mycket allvarliga trafikstockningarna vid gränserna mellan medlemsstaterna och Ryssland i Kaliningrad och vid gränsövergångar till flera medlemsstater på andra platser.
Upp till 50 km långa köer med lastbilar på EU-sidan av gränsen är definitivt inte acceptabelt. Vi måste genomföra åtgärderna och därför har vi kommit överens med Ryssland om att åtgärda flaskhalsarna. Kommissionen är precis i färd med att lansera ett pilotprojekt som handlar om att utbyta tullinformation och finansiera moderniseringen av gränsinfrastrukturen. För Rysslands del handlar det om att effektivisera förfarandena vid gränserna. I princip är landet redo för detta, men det kommer att ta en viss tid.
Vår ordförande har redan tagit upp energifrågan. Jag vill bara tillägga att vi bör kunna tillkännage en överenskommelse om systemet för tidiga varningar för att hantera problem med tillgång innan de når ett kritiskt läge. Vår ordförande har talat om energikultur och om investeringar, så jag behöver inte tillägga något om detta. Jag vill bara komplettera det han sagt genom att konstatera att investeringar och affärsrelationer också kommer att diskuteras vid ett rundabordssamtal för näringslivet i London med början i morgon torsdag där Günter Verheugen och Andris Piebalgs deltar. Deltagarna vid detta rundabordssamtal kommer därefter att meddela sina slutsatser till toppmötet på fredag. Jag tycker att detta är ett bra bidrag till något som verkligen är en växande affärsrelation.
Ryssland är en mycket viktig ekonomisk aktör och när det gäller WTO vill jag tillägga att vi kommer att hjälpa Ryssland i dess arbete. Ni vet att vi alltid har varit engagerade i Rysslands WTO-anslutning. Vi tycker även att det är väldigt viktigt att ha lika villkor för alla och därför lägger vi särskilt stor tonvikt vid slutförandet av Rysslands WTO-anslutning. Toppmötet kommer att tillföra ny kraft till denna komplexa process som befinner sig i ett kritiskt skede.
Vi kommer att underteckna ett nytt avtal om stål i samband med toppmötet och därmed öka de kvantiteter som Ryssland får exportera till EU. En annan positiv aspekt av samarbetet mellan EU och Ryssland är det faktum att avsiktsförklaringen mellan Europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk och Rysslands federala narkotikakontrollbyrå kommer att undertecknas i samband med toppmötet.
Det är mindre positivt att behöva informera er om att det trots att det visades prov på ett tydligt ryskt engagemang i Samara i maj om att äntligen underteckna vårt avtal om överflygning av Sibirien i tid för nästa toppmöte i Mafra så ter sig möjligheterna till detta nu mycket små. Vi vill komma vidare när det gäller denna långvariga tvist. Ett positivt agerande från Rysslands sida skulle göra det möjligt för oss att gå vidare med toppmötet om luftfarten, som är planerat att äga rum i Moskva i november, för att fastställa den enorma potentialen för samarbete i denna sektor.
När det gäller internationella frågor kommer Kosovo med all säkerhet att vara en av de viktigaste och vi måste i samråd med Ryssland överväga hur vi ska lösa denna fråga utifrån trojkans pågående insatser. Vi måste undvika en ny konflikt på Balkan.
Vi kommer också att diskutera andra viktiga internationella frågor, såsom Mellanöstern före Annapoliskonferensen, Iran efter president Putins besök i Teheran och Afghanistan nyligen, Myanmar och situationen när det gäller de låsta konflikterna i framför allt Georgien och Moldavien.
Vi vill ha ett konstruktivt samarbete med Ryssland för att hitta lösningar på dessa omdebatterade frågor. Därför måste vi fortsätta med vårt pågående arbete och aldrig glömma bort våra långsiktiga projekt.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
för PPE-DE-gruppen. - (ES) Herr talman! Vi hoppas, som pressen påpekade, att den portugisiska hösten kommer att vara varmare än den ryska våren när det gäller toppmötet i Samara.
Som kommissionsledamoten sa anser jag att vi måste fortsätta arbeta för att skapa ett strategiskt partnerskap med Ryssland, men klimatet kommer mer att bero på Rysslands temperatur än EU:s. I viss utsträckning handlar det om vad kommissionsledamoten sa, framför allt att Ryssland vill spela en ny roll på den interna arenan, särskilt när det gäller säker energiförsörjning.
Förbindelserna måste dock bygga på flera olika pelare. Den första är att alla beslut eller handlingar som berör en medlemsstat måste ses som ett beslut eller en handling som berör EU som helhet.
För det andra är vi i EU oåterkalleligen och odiskutabelt engagerade i kampen för mänskliga rättigheter, och vi måste vara mycket bestämda när vi försvarar dessa ståndpunkter. Därför anser jag att vi bör välkomna den ryska regeringens beslut att godkänna och äntligen bevilja visum till Verts/ALE-gruppen så att den kan hålla ett möte i Moskva.
En aspekt som kan ge upphov till oro är det uttalande som gjordes vid toppmötet mellan länderna som gränsar till Kaspiska havet nyligen om att skapa en bred front för att i viss utsträckning bekämpa regionala och internationella hot, samt vissa ståndpunkter inom FN.
Avslutningsvis: försvara EU:s intressen med pragmatism, skapa detta partnerskap, men glöm inte att det måste överensstämma med idealen. Jag kommer ihåg något jag läste i en aktuell - givetvis enastående - artikel i The Economist. Tydligen berättade Vladimir Putin vid toppmötet i Wiesbaden för förbundskansler Angela Merkel att det var där Dostojevskij hade förlorat i roulette.
Jag hoppas att EU har större tur i Portugal än den ryska författaren hade i Wiesbaden.
Jan Marinus Wiersma
för PSE-gruppen. - (NL) Herr talman! Under upptakten till det kommande toppmötet vidhåller min grupp sin huvudståndpunkt att EU och Ryssland har flera viktiga gemensamma intressen och att EU, trots att våra åsikter ofta skiljer sig åt, bör fortsätta att agera enligt den ståndpunkten under det kommande toppmötet. Ryssland och EU behöver varandra för att ta itu med problemen i Europa, men de behöver framför allt varandra för att hantera de stora internationella problem som finns. Hållbar säkerhet i Europa är bara möjlig i samarbete med Ryssland.
Därför har min grupp och jag själv alltid stött det strategiska partnerskapet med Ryssland. Dagordningen för toppmötet är väldigt fulltecknad och kommissionsledamoten och ordförandeskapets företrädare har redan talat om detta. Ändå hoppas vi att det kommer att hända något i frågan om förhandlingsmandat för det nya partnerskaps- och samarbetsavtalet. Vi hoppas att en ny polsk regering kommer att kunna samarbeta bättre med Moskva och därför skapa visst utrymme för framsteg.
Energiförbindelserna är oerhört viktiga och vi anser också att utgångspunkten bör vara ömsesidighet, men vi måste inse att vi måste försöka förvalta det ömsesidiga förtroendet bättre. Vi vill också ha större samarbete i området runt Svarta havet, och vi hoppas att frågor som Transnistrien och Georgien också kommer att diskuteras på toppmötet.
Tidigare talare har redan nämnt demokratins status i Ryssland och detta måste givetvis tas upp under diskussionen. Vi är också bekymrade över upptakten till valet till duman. Vi vill att kampanjerna ska vara fria och rättvisa, och att alla partier ska ha lika chans att göra sin röst hörd. Det är därför det är så viktigt att vi driver på i frågan om observatörer i Moskva, inte bara på själva valdagen, utan också under valkampanjen. Vi vet alla hur viktigt det är att kunna göra en egen bedömning av valet. Ett land som strävar efter att vara ordförande i Europarådets parlamentariska församling måste verkligen också kunna och vilja samarbeta med OSSE om valövervakning.
Slutligen, och jag upprepar vad jag sa i början, måste vi fortsätta att vara kritiska mot Ryssland när det handlar om mänskliga rättigheter och demokrati, men vi bör inte polarisera saker i onödan. Vår utgångspunkt är fortfarande att vara en god granne, att samarbeta och att försöka ta itu med problem i Europa tillsammans i stället för att hela tiden göra saker till ett problem.
Graham Watson
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Vid toppmötet i Samara i maj blev sprickorna i vårt strategiska partnerskap med Ryssland när det gäller energi, Kosovo och mänskliga rättigheter tydliga. Dessa sprickor har blivit så djupa och breda att det blivit för svårt för oss att säga hur meningsfulla ”partnerskap” som bygger på gemensamma värderingar ska kunna uppnås.
President Putin har själv sagt att ”Ryssland kommer inte inom kort, eller någonsin, att bli ett land där liberala värderingar har djupa historiska rötter”.
Hur länge kan vi fortsätta att bortse från de växande bevisen? Det är inte så att Ryssland vägrar att använda Västvärldens kulturella symboler, för president Putin har gång på gång talat om sitt lands plats i Europas kulturella hjärta. Nej, denna häftighet, detta bestridande riktar sig främst mot det som ordförande Barroso kallar Europas okränkbara värden - värden som frihet, demokrati och rättsstatsprincipen, som är märkbart frånvarande i dagens Ryssland.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra hade rätt. Rådet och kommissionen har tillämpat för mycket Realpolitik men inte tillräckligt mycket Moralpolitik. Vår relation till Ryssland är visserligen strategisk, men den kan inte beskrivas som ett partnerskap.
Vi behöver en pragmatisk strategi där vi när så är möjligt samarbetar om frågor som berör oss båda, till exempel gränsöverfarter, energiförsörjning och medlemskap i WTO - även om gårdagens tillkännagivande om priskontroller på livsmedel tyder på en återgång till tidigare ekonomipolitik.
Vissa framsteg kan uppnås med Ryssland, men utan den fanfar följt av frustration som varit utmärkande för alltför många toppmöten mellan EU och Ryssland.
Det behövs även en aning mer ärlighet när Ryssland nu står inför två stora val. Om kloningen av människor hade kommit längre skulle president Putin förmodligen ställa upp i både president- och premiärministervalet och följa Lech och Jaroslaw Kaczyńskis exempel i Polen! Det är otroligt att ett nytt envälde vinner mark i ett land som störtade oligarkin redan 1917 och vi bör inte minska vår kritik av rädsla för att sätta ett partnerskap som bara existerar på papper på spel.
Först när ett oberoende rättsväsende, yttrandefrihet och demokrati verkligen existerar och inte bara är tomma fraser och när journalister, oppositionspartier och icke-statliga organisationer kan arbeta utan rädsla för vedergällning kan Europa agera solidariskt gentemot Ryssland.
Av detta skäl ville min grupp anta en resolution för att avsluta denna debatt och fler än 300 parlamentsledamöter stödde vår uppmaning. Vi måste vara beredda att skriva ned det vi säger offentligt på papper och motbevisa dem som säger att denna kammare inte är något annat än ett forum för tomt prat.
Reformfördraget innebär ett löfte om att parlamentet för första gången verkligen ska få säga sitt när det gäller externa åtgärder. Så låt oss anta utmaningen och presentera ett budskap som president Putin inte kan ignorera vid toppmötet.
Konrad Szymański
för UEN-gruppen. - (PL) PPE-DE-gruppens ledares beslut i går att inte anta en resolution före toppmötet mellan EU och Ryssland visar att vi fortfarande har problem med Ryssland. Beslutet är ett allvarligt misstag. Vi förväntar oss inte den här sortens fransk-tyska motor i vår del av Europa.
Vår resolution från den 2 maj, före toppmötet i Samara, var mycket användbar. Jag litar på att vår tystnad i dag inte är ett tecken på att vi försöker avvika från en tydligt definierad och krävande politik gentemot Ryssland. Om den strategi som antogs i Samara undergrävs kommer Ryssland att bli ännu mer övertygat om att integrationen och framför allt 2004 års utvidgning är en utveckling som kan ignoreras eller bagatelliseras. De politiker som just nu försöker att blunda för Rysslands utveckling mot en diktatur i pseudorealismens namn samtycker till en upprepning av fallet med Finland. De samtycker till diskriminering av Centraleuropa och därmed till en försvagning av EU:s ställning som en global partner.
Bart Staes
för Verts/ALE-gruppen. - (NL) Herr talman, herr kommissionsledamot, herr minister, mina damer och herrar! Herr minister, ni sa i er inledning att förbindelserna med Ryssland är goda, eller åtminstone bättre än vad som rapporteras i internationell press. Herr minister, lever ni på Mars? Lever ni på Venus? Vågar ni tala om de viktiga sakerna med ryssarna, eller handlar EU för er i sista hand bara om pengar och ren handel? Är det viktigare för er än demokrati och mänskliga rättigheter?
Låt oss tala klarspråk. Ryssland är på väg utför mot att bli en fullständig diktatur med en stark ledare som inte kommer att tolerera några protester och som ställer upp sin hemliga FSB-polis när han tycker att det behövs, en ledare som inte kommer att ge upp sin makt på några villkor och som kommer att använda alla slags knep för att behålla makten efter parlamentsvalet i december och presidentvalet i mars. Ryssland håller på att utvecklas till ett slutet samhälle där den styrande regimen föredrar att ingen kan se vad de håller på med.
Jag vill inte begränsa mig till teoretiska överväganden. Sanningen är att de mänskliga rättigheterna i Ryssland är under konstant tryck och demokratins status är bedrövlig. Sanningen är att yttrande- och pressfriheten håller på att duka under för den stränga censuren. Den nyligen antagna lagen om extremism kan lätt användas för att tysta oberoende journalister och politiska motståndare.
Sanningen är att den ryska regimen ser ett starkt och oberoende samhälle som något icke önskvärt och att icke-statliga organisationer utsätts för starka påtryckningar på grund av en mycket sträng lagstiftning. Sanningen är att fria val är en utopi i Ryssland. Endast dem som tolereras av regimen kan delta. Garri Kasparovs koalition ”Det andra Ryssland” har till exempel hindrats från att delta i det nära förestående parlamentsvalet.
Avslutningsvis kanske situationen i Tjetjenien inte längre är ett politiskt samtalsämne men situationen där är fortfarande mycket oroande. Människor mördas fortfarande, människor hämtas och häktas illegalt, människor utsätts för utpressning, kidnappningar sker fortfarande varje dag och tortyr är standard. Det är verkligheten i Ryssland, herr minister, och jag hoppas att ni kommer att komma ihåg detta när ni talar med Vladimir Putin i slutet av veckan.
Helmuth Markov
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman! Stabilitet och utveckling i Europa och världen är omöjligt utan ett förnuftigt samarbete mellan EU och Ryssland. Vad skulle jag vilja se, i kontrast till Samara? Vad jag skulle vilja är att ni kommer tillbaka och berättar för oss att ni har en gemensam strategi med Ryssland för att lösa Kosovoproblemet, en gemensam strategi för fredsprocessen i Mellanöstern och att ni har en gemensam ståndpunkt om kärnvapenproblemet i Iran och en gemensam strategi för att lösa problemet i Transnistrien.
Det handlar inte bara om energiförsörjning. Vi får inte glömma Galileo. Industrin vill inte ha programmet och skattebetalarna förväntas betala räkningen. Låt oss arbeta med Ryssland om en förnuftig energipolitik med nya tekniker. Låt oss lösa problemen med visumfritt resande med Ryssland. Varför har vi fortfarande inte ens nått några större framsteg i de särskilda frågorna? Jag anser att det återstår mycket att göra.
Vilken ståndpunkt kommer EU att ha om robotsköldar? Kommer vi att hålla med Ryssland och säga att vi inte vill ha ett amerikanskt missilförsvar? Det skulle vara fantastiskt om vi kunde uppnå detta. Givetvis måste vi också vara kritiska mot Ryssland: om vi säger att vi är emot de antiterrorismplaner som smids av Wolfgang Schäuble och Franz Josef Jung i Tyskland, måste vi också tala om för Ryssland att vi inte vill ha denna antidiskrimineringslag. Det är uppenbart.
Om vi anser att situationen i Tjetjenien fullständigt strider mot de mänskliga rättigheterna måste vi göra det väldigt klart för ryssarna, men vi måste också följa upp det efteråt. I ett sunt partnerskap är det något som goda partner både kan och bör säga till varandra. Vi behöver Ryssland och Ryssland behöver oss, och vi kommer att gå framåt tillsammans om vi tar upp alla dessa problem och, framför allt, hittar sätt att lösa dem på.
Jana Bobošíková
(CS) Mina damer och herrar! Om vi vill hävda oss globalt är det nödvändigt att den starka grupperingen EU och supermakten Ryssland integrerar sina ekonomier.
Endast på detta sätt kommer vi att kunna klara av oundvikliga politiska påtryckningar, som annars skulle kunna splittra vårt förnuftiga partnerskap. I nuläget motsvarar den ryska exporten till EU, exklusive energirelaterad handel, i stort sett hela exporten till Marocko eller Argentina. Därför stöder jag uppmaningen från kommissionsledamoten med ansvar för handel, Peter Mandelson, om att EU och Ryssland ska sluta agera som två städer som enbart är förbundna genom en smal väg och en gasledning.
Jag är övertygad om att båda parter bör inrikta sig på att bygga upp långsiktiga ekonomiska och handelsmässiga relationer som är ömsesidigt fördelaktiga och inte låta kortsiktig politisk taktik ta överhanden. Jag anser att det är i EU-medborgarnas intresse att EU agerar konsekvent gentemot Ryssland, vilket inte är fallet i nuläget. Vi bör insistera på att Ryssland skapar mer stabilt politiskt och företagsvänligt klimat, vilket bör innebära färre hinder för import och en bättre plattform för investerare från EU.
Reino Paasilinna
(FI) Herr talman, mina damer och herrar! Det finns två sätt att analysera EU:s förbindelser med Ryssland på. Vi kan antingen se dem som problem eller möjligheter. Som vi vet är båda analyserna mycket vanligt förekommande för närvarande.
Förra veckan i Lissabon tog unionens ledare ett steg framåt mot en mer sammanhängande utrikespolitik. Kan inte politiken gentemot Ryssland bli den första etappen för båda sidor, och kan inte samma sak gälla Ryssland också? Partnerskaps- och samarbetsavtalet behöver förbättras, det vet vi. Inom den nordliga dimensionen har vissa framsteg nåtts när det gäller Östersjön, men vi måste fortsätta inom nya områden. Färdplanen finns, men det är inte många resande längs med vägen.
Vi har godkänt Rysslands medlemskap i WTO. Vi måste slutföra avtalet. Sedan bör exporttullarna för timmer och de olagliga gränsavgifterna som kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner nämnde kontrolleras. Vi är totalt beroende av varandra på energiområdet, men beroendet måste fungera åt båda håll. Export innebär ett lika stort beroende som import.
Därför måste vi sätta stopp för det okloka agerandet gentemot Ryssland. Tyvärr har situationen pågått under lång tid, men jag hyllar Polens nya ledare, som ville förbättra förbindelserna med Ryssland, och likaså Tyskland. Ryssland är givetvis ett större problem.
Under samtalen måste man även nå resultat när det gäller medborgerliga rättigheter, och inte bara om varor. Jag skulle vilja fråga rådet om exporttullar på timmer kommer att tas upp på toppmötet. Dessutom undrar jag över den nya lagen i Ryssland som innebär att en misstänkt inte utlämnas för förhör i det land brottet har begåtts i. Med andra ord kan en person som begår ett brott i en medlemsstat söka asyl i Ryssland. Kommer rådet att ta upp denna fråga på toppmötet?
Annemie Neyts-Uyttebroeck
(NL) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Efter att ha lyssnat på hela debatten och uttalandena från rådet och kommissionen har det blivit oerhört tydligt hur svårt det är, när det gäller Ryssland, att kombinera den nödvändiga respekten för detta stora och viktiga land och dess folk med spridningen av våra grundläggande principer om rättsstaten, en fungerande demokrati, fria medier och respekt för de mänskliga rättigheterna. Det är svårt att hitta den rätta balansen, och det är ännu svårare eftersom president Vladimir Putin som ingen annan kan konsten att utnyttja alla olika åsikter eller nyansskillnader i åsikter mellan medlemsstaterna.
Vi har hört att det snart kommer att hållas val i Ryssland, och vi vet att det är om några veckor. Därför vill jag betona att de villkor som gäller för partier som inte är representerade i duman är totalt ovärdiga i en demokrati. Oavsett om vi talar om hur stor depositionen ska vara, hur många underskrifter som krävs eller hur dessa kontrolleras - se vad som hände i Sankt Petersburg för några månader sedan - lever de inte på en enda punkt upp till de kriterier som vi och resten av världen anser gälla för fria och rättvisa val. Med andra ord ser det inte alls bra ut.
Vi har också hört några mycket oroväckande rapporter om försök till att noggrant kontrollera studenters kontakter och personer i besöksprogrammen. Med andra ord - och nu avslutar jag, herr talman - måste medlemsstaterna stå mer enade och vara mer vaksamma än någonsin för att samarbetet ska kunna fortsätta.
Inese Vaidere
(LV) Mina damer och herrar! Ryssland är en viktig partner, men landets politik ger upphov till oro. Inga statyer av Vladimir Putin har uppförts på Rysslands gator ännu, men det finns tecken på en personkult. Att en statspresident kandiderar till parlamentsvalet har inte hänt i de demokratiska staternas historia. Samma sak gäller det faktum att man utnämnde ledaren för den radikala rörelsen ”Nashi” till ungdomsminister och att man vägrade att ta emot en delegation från Europaparlamentets underutskott för mänskliga rättigheter. Rysslands manipulation av utländska nationer är farlig. Undersökningar i Lettland visar att Rysslands stöd till folket står i total motsättning till samhällsintegrationen. Jag är också rädd för att den politiska verksamhet som tidigare bedrivits av dem som nyss anordnade det ryska forumet vid Europaparlamentet kan få folk att frukta att det finns destruktiva planer i andra europeiska stater. Det är vår skyldighet att bekämpa denna manipulation, eftersom Ryssland snart har gjort slut på vårt tålamod. När det gäller energidialogen måste principerna och ratificeringen av energifördraget ingå i den, trots Moskvas missnöje över klausulen om ömsesidighet. Tack.
Hélène Flautre
(FR) Herr talman, mina damer och herrar! Vi måste vara tydliga! Det beslut vi fattade i går kommer att tolkas - och har faktiskt redan blivit det - av de ryska myndigheterna som en stor framgång: ingen resolution, inget budskap. Det är en verklig bonus efter det att en officiell människorättsdelegation från Europaparlamentet hade avvisats. Det ryska samhället hålls mer än någonsin som gisslan av en propagandapress och drar sig tillbaka till farlig nationalism.
Ryssland i dag är ett samhälle där våld på grund av rädsla råder och där rasism och främlingsfientlighet sprids. Ordet ”oberoende” kan inte längre användas. ”Oberoende” människorättsaktivister, journalister eller politiska motståndare får automatiskt beteckningen ”regimens fiender”. En lag som antogs 2007 gäller officiellt dessa grupper. Under förevändning av att bekämpa extremism ger lagen faktiskt myndigheterna fullständig frihet i denna orättvisa kamp. Som Marie Mendras berättade för oss i går uppmuntrar inte det rådande klimatet med ständiga brott mot de mänskliga rättigheterna människor att agera. Vladimir Putins spel har alltså varit framgångsrikt. Han har lyckats övertala medborgarna att Ryssland har sina egna särskilda regler för demokrati och mänskliga rättigheter.
Med en sådan inställning är det inte alls överraskande att Ryssland är det enda medlemslandet i Europarådet som fortfarande inte har ratificerat protokoll 14. För Putin är det en lycka, en välsignelse. Det innebär att han inte måste följa bestämmelserna och kan förhindra att fallen kommer någon vart, särskilt de fall som rör tjetjener som utsatts för tortyr. Mot bakgrund av denna situation skulle det vara naivt att tro att fria och öppna val kommer att äga rum i Ryssland den 2 december. Med tanke på omständigheterna, är de inte bara en folkomröstning för eller emot Vladimir Putin? Om inte konstitutionen ändras kommer han att fortsätta att ha makten över alla politiska, ekonomiska, finansiella, administrativa och juridiska frågor samt säkerhetsfrågor.
Inför det stundande toppmötet mellan EU och Ryssland uppmanar jag rådet och kommissionen att ta upp frågorna om mänskliga rättigheter på högsta politiska nivå. De måste få spela en nyckelroll, vare sig ni diskuterar det framtida avtalet, Kosovo, eller energi. Det är vad de ryska demokraterna vill att vi ska göra. De säger helt enkelt följande: ”Fortsätt att tala om dem, fortsätt att berätta sanningen.” Vi riskerar åtminstone inte våra liv när vi gör det.
Vladimír Remek
(CS) Mina damer och herrar! Debatten om förbindelserna mellan EU och Ryssland är ett av de ämnen som oftast diskuteras här i Europaparlamentet.
Vi hör hela tiden samma klichéer, det kan vara i internationella sammanhang eller bero på missförstånd eller okunskap om frågorna. Trots detta måste vi samarbeta med Ryssland som partner vare sig vi vill det eller inte. Om vi inte kan hitta ett gemensamt språk och inte strävar efter att gradvis förbättra förbindelserna kommer EU att lida mer av det än Ryssland. Det innebär inte att vi ska blunda för svårigheterna, utan snarare att vi ska se verkligheten i vitögat och bedöma alla med samma mått.
Det är ett faktum att dagens Ryssland är starkare i ekonomiskt avseende och att det därför har ett större självförtroende. Ryssland skyddar också sina egna intressen precis som Förenta staterna eller EU för den delen gör. Vi behöver en realistisk strategi. Det är därför det gläder mig att vi genom att skjuta upp resolutionen gav våra företrädare friare händer vid toppmötet i Portugal.
Dagens Ryssland är inte före detta Sovjetunionen. Det säger jag inte bara på grund av min långa erfarenhet av att ha arbetat i landet, utan jag upprepar även vad chefen för Förenta staternas diplomati har sagt.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Fru talman! Jag vill tacka rådsordföranden och kommissionens ordförande. Jag har inte för avsikt att mäta toppmötets framgång genom längden på den slutliga gemensamma förklaringen. Det som är viktigt för mig - och jag hoppas att det kommer att diskuteras - är att vi fyller ut detaljerna i de ämnen där vi vet att vi måste finna lösningar tillsammans.
Förbindelserna mellan EU och Ryssland är oerhört komplicerade. Det kommer inte att förändras då valen äger rum. Vi måste dock erkänna att för Ryssland och EU finns det inget ekonomiskt och politiskt alternativ till partnerskap. Vi har en utmärkt avtal om ett sådant partnerskap. Det har nu funnits i tio år. Hur ska vi hantera det på ett kreativt sätt i framtiden? Toppmötet är också ett viktigt tillfälle att be om ett klargörande om begreppet demokrati och jag tackar kommissionen för det den planerar att göra i detta avseende.
Något som alltid slår mig är att stabilitet och demokrati ses som motsatser i Ryssland. Det är inte och kan aldrig bli vår inställning, naturligtvis. Det är mycket viktigt för oss alla att Ryssland går med i WTO.
Hannes Swoboda
(DE) Fru talman! Det är ingen mening att spela ut realpolitik och moralpolitik mot varandra, som Graham Watson sa. Faktum är att vi behöver båda typerna av politik. Vi måste vara realistiska i våra förbindelser med Ryssland och vi måste vara tydliga och fasta i vår etiska och moraliska inställning.
Många av oss trodde att Ryssland bara skulle försvinna från världsarenan efter kommunismens sammanbrott, och det var vad många ville. Men så blev det inte. Att det inte blev så beror framför allt på de stigande energipriserna. Ryssland har kunnat öka sina inkomster och därigenom har landet kunnat återfå makt på den internationella arenan. Vi måste erkänna det, för om vi inte gör det erkänner vi inte verkligheten.
Det finns dock något som vi inte vill acceptera och det är naturligtvis den negativa utvecklingen, och både rådets ordförandeskap och kommissionen har klargjort detta. Vi är inte beredda att bara godta att fler och fler åtgärder har vidtagits för att nedmontera demokratin i Ryssland. Vi kan inte godta dessa åtgärder och de har ingenting att göra med att bygga upp demokratin, utan är tvärtom en fullständig urholkning av demokratin. Vi vill inte acceptera att Ryssland tyvärr inte är villigt att erbjuda sina grannländer - våra gemensamma grannländer - ett öppet partnerskap. Det skulle ligga i vårt intresse, och vi bör mycket tydligt visa att vi vill samarbeta med Ryssland för att främja detta partnerskap, men det måste vara ett Ryssland som erkänner alla dess grannländers oberoende och suveränitet.
Vi kan inte acceptera en situation där Ryssland exempelvis tar sig rätten att påverka andra länder genom sitt medlemskap i Europarådet och OSSE, men å andra sidan inte vill ta på sig något ansvar och därför har invändningar mot valövervakning till exempel. Vi misstror inte valen principiellt, men ett land som Ryssland som anser att det har utvecklat demokratin fullt ut måste också tillåta ett visst mått av granskning. Om Ryssland vill spela en framträdande roll i Europarådet och OSSE måste vi uppmana Ryssland att visa detta genom att låta valobservatörer förvissa sig om att valen är öppna för insyn och rättvisa. Det är detta tydliga budskap som Europeiska unionen bör sända till Ryssland.
Bronisław Geremek
(PL) Herr rådsordförande, fru kommissionsledamot! Jag anser att vi under debatten om förbindelserna mellan Ryssland och Europeiska unionen bör fråga oss vad Ryssland vill ha av EU och vad EU förväntar sig av Ryssland. En viss rysk politiker har sagt att Ryssland nu bör välja en så kallad uppdämningspolitik. Om Ryssland verkligen gör så kommer detta på sätt och vis att innebära en återgång till det kalla krigets era. Vi bör fundera över exakt vad Ryssland skulle försöka att hindra. Kanske frihetens vindar som kommer från Europeiska unionen? Det är ett stort problem. Samtidigt hävdar EU att man vill ha ett strategiskt partnerskap med Ryssland.
Detta är helt klart en svår utmaning, och vi måste komma ihåg att rättsstatsprinciperna är en nödvändig förutsättning för att utveckla ett sunt partnerskap med Ryssland. Rättssäkerhet innebär att domstolarna ska vara oberoende. Det innebär att det ska råda mediefrihet, yttrandefrihet och ekonomisk frihet. Det innebär också att företagare inte ska fängslas. Det innebär dessutom att rättsstatsprinciperna ska tillämpas på området för internationella förbindelser, vilket i sin tur betyder att konflikterna i Kaukasus och Moldavien måste tinas upp och att världssamfundet ska uppmanas att ta upp frågan om Kosovo.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Fru talman! Toppmötet mellan EU och Ryssland sammanfaller med en avgörande tidpunkt i Rysslands historia, nämligen slutet för Putin-eran. Men kommer denna tidsperiod verkligen att vara slut?
Presidentvalet i Ryssland kommer inte att leda till några förändringar. Makten kommer fortfarande ligga i händerna på samma person som den här gången kommer att ha titeln premiärminister. Andrej Lugovoj, som påstås ha mördat Alexander Litvinenko, kommer troligen att bli parlamentsledamot, och kommer därmed att få immunitet. De ryska myndigheterna skyddar därför öppet en person som tycks ha begått ett allvarligt brott på EU:s territorium. Genom att göra det sänder de en tydlig signal om att Kremlins intressen har företräde framför alla lagar och framför respekten för EU:s medlemsstater.
Ingenting kommer att förändras efter valet. Tjetjeniens folk kommer att fortsätta att utrotas, pressen kommer också i fortsättningen att tystas och Kremlins stora naturresurser kommer att göra det möjligt för Ryssland att tillämpa en brutal utrikespolitik. Jag hoppas verkligen att EU:s företrädare kommer ihåg detta vid sina samtal med den ryska delegationen. De bör också komma ihåg att samtalen i sig inte är betydelsefulla. De kommer endast att vara betydelsefulla om de leder till verkliga förändringar i Ryssland.
Christopher Beazley
(EN) Fru talman! Jag vill att rådets ordförande och ledamoten av kommissionen, precis som de ombads göra i går, försäkrar denna kammare om att de åsikter som uttrycks här kommer att vidarebefordras direkt till president Putin och hans rådgivare i Mafra på fredag.
Vi har hört om de tre vägledande principerna som ordförande Barroso har beskrivit som okränkbara principer, nämligen solidaritet, ömsesidighet och rättsstatsprincipen. Rådets ordförande, som är portugis, känner till att mitt hemland Förenade kungariket har ett av de äldsta förbunden med hans land. Därför förstår vi vad solidaritet och ömsesidigt stöd innebär. Om vi skulle glömma det finns vårt gemensamma skyddshelgon São Jorge där för att påminna oss.
En attack mot en medlemsstat eller en medlemsstats diplomater eller cyberattacker mot en medlemsstat är en attack mot hela EU. Det måste vara lämpligt att påminna president Putin om att solidaritet och ömsesidighet är nödvändiga för oss. Vi kan inte acceptera tanken på en suverän demokrati om detta innebär att Ryssland ansluts till internationella organisationer - ledamoten av kommisionen har nämnt WTO - och lovar att respektera de åtaganden som detta innebär och sedan misslyckas med detta. Detta måste understrykas.
Imorgon avslutas Michail Chodorkovskijs fyraåriga fängelsestraff i Sibirien. Enligt rysk lag skulle domen ha avtjänats i Moskva. Det kanske kan vara lämpligt att påminna president Putin om att rättsstatsprincipen är ömsesidig när det gäller vår relation. Michail Chodorkovskij kommer inte att bli frisläppt eftersom nya anklagelser har ställts emot honom.
Ni kanske undrar vad detta har med EU att göra. Svaret är att många EU-intressenter är oroliga för att affärsmässiga och juridiska åtaganden inte fullföljs.
Slutligen, herr rådsordförande, är vi inte dömda till samarbete och kan inte ha ett partnerskap utan ömsesidig respekt och förståelse. Från vår sida försöker vi verkligen att leva upp till detta. Vi behöver försäkringar från president Putin om att han förstår våra vägledande principer.
Libor Rouček
(CS) Mina damer och herrar! Jag instämmer helt och fullt i minister Manuel Lobo Antunes ord om att förbindelserna mellan EU och Ryssland är starkare och mer solida än vad de tycks vara vid första anblicken.
EU och Ryssland har ett gemensamt intresse av ett strategiskt partnerskap. Vi bor faktiskt på samma kontinent. Vi är ekonomiskt beroende av varandra. Utan ett ömsesidigt samarbete kan vi inte lösa några allvarliga internationella frågor, vare sig den globala uppvärmningen, icke-spridning av massförstörelsevapen, konflikten i Mellanöstern eller i Kosovo och så vidare. Med andra ord är starka, mångsidiga och balanserade grannskapsförbindelser mellan EU och Ryssland av grundläggande betydelse för stabiliteten, säkerheten och välståndet i hela Europa.
När vi odlar och stärker dessa förbindelser får vi dock inte glömma de grundläggande värderingar som EU bygger på, som t.ex. mänskliga rättigheter och medborgerliga friheter, demokrati och rättsstatsprincipen. Jag är övertygad om att vi måste fortsätta att påminna våra ryska kolleger om dessa värderingar nu i samband med de förestående valen i Ryssland.
Vid det kommande toppmötet i Mafra bör EU också påminna våra ryska partner om principerna om öppenhet och ömsesidighet i de ekonomiska förbindelserna. De europeiska marknaderna bör faktiskt även fortsättningsvis vara öppna för ryska företag. På samma sätt bör dock de ryska marknaderna vara helt öppna för europeiska företag, även energimarknaderna och associerade företag.
Georgios Papastamkos
(EL) Fru talman! Övergången till ett nytt strategiskt partnerskap mellan EU och Ryssland är inte någon enkel uppgift. Motsättningar som uppkommer successivt leder ibland till stora spänningar. Om dessa motsättningar överdramatiseras kan begränsande mönster från det förflutna återuppstå, vilket gör den nuvarande situationen osäker och förhindrar konstruktiva framsteg.
En del rimliga frågor kan ställas om partnerskapet mellan EU och Ryssland. Har Ryssland accepterat att den utvidgade unionen är en realitet? Har unionen kommit över sina stora bekymmer beträffande utvidgningen österut? Känner de nya medlemsstaterna att de deltar i ett effektivt europeiskt säkerhetssystem? Hur reagerar unionen på Rysslands försök att omdefiniera och förstärka sin nya roll i den internationella maktbalansen? Kommer de båda sidorna att fortsätta att arbeta i ett klimat som präglas av misstroende och ”tyst diplomati” eller kommer de att försöka genomföra gemensamma handlingsplaner?
Jag anser att enbart sektorsbaserade strategier inte är det bästa valet. Det uttalade målet om att skapa fyra gemensamma områden måste vara politiskt bindande, och det gäller även Rysslands anslutning till WTO. Det krävs därför breda och starka partnerskapsstrukturer för att kunna samarbeta på områdena för ekonomiska frågor, frihet, säkerhet och rättvisa, yttre säkerhet samt forskning, utbildning och kultur. Att hysa rädsla för Ryssland är inte lämpligt för ett EU som grundas på demokrati, rättsstatsprincipen och grundläggande friheter. Jag förstår känslorna bland en del medborgare i de nya medlemsstaterna, men att överbetona tidigare erfarenheter kan leda till tvivel om möjligheterna till ett öppet politiskt samarbete och nära förbindelser mellan institutionerna.
Det ligger i unionens och Rysslands gemensamma intresse att ställa upp gemensamma politiska och ekonomiska mål för de demokratiska principerna, fred, stabilitet och säkerhet.
Józef Pinior
(PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Jag vill börja med att betona den stora betydelse som ett strategiskt partnerskap mellan Europeiska unionen och Ryssland har. Jag vill säga att jag högaktar Rysslands folk och hela den ryska nationen. Jag vill också erkänna att Ryssland har gjort stora framsteg när det gäller den ekonomiska utvecklingen och hanteringen av den sociala krisen. Ett verkligt strategiskt partnerskap kräver dock en seriös och ärlig strategi för de ömsesidiga förbindelserna. EU noterar med oro att ett nytt system har uppstått där makten är centrerad kring president Vladimir Putin. Detta system hotar att permanent försvaga den liberala demokratin i Ryssland. Det underblåser också nyimperialismen i den ryska utrikespolitiken. Inför toppmötet mellan EU och Ryssland har Amnesty International tagit fram dokument där de uppmärksammar brott mot de mänskliga rättigheterna i Ryssland. I Amnestys information framkommer att regeringsmyndigheterna i norra Kaukasus, särskilt i Tjetjenien och Ingusjien, har brutit mot de mänskliga rättigheterna, att situationen för yttrandefriheten och föreningsfriheten har förvärrats, att journalister har mördats och att det rasrelaterade våldet har ökat.
Vid toppmötet, som ska äga rum i Mafra den 26 oktober 2007, bör det portugisiska ordförandeskapet ta upp de frågor som Amnesty International har hänvisat till. Det civila samhället i Ryssland, journalister och människorättsaktivister måste kunna se EU som en väktare för de grundläggande rättigheterna och som en allierad till ett Ryssland som är demokratiskt, liberalt och öppet för världen.
Elmar Brok
(DE) Fru talman, herr rådsordförande, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag hoppas att toppmötet mellan EU och Ryssland kommer att få oss att stanna upp för ett ögonblick och för en gångs skull definiera våra gemensamma intressen, för det råder ingen tvekan om att det finns gemensamma intressen. Gemensamma intressen är bl.a. ekonomiska intressen och säkerhetspolitiska intressen, särskilt i frågor som t.ex. Mellanöstern, Iran och kamp mot terrorism osv., där vi måste erkänna att vi inte kan nå våra mål utan att ha Ryssland med oss. Ryssland måste dock också förstå att om landet inte kliver ombord kommer det att underminera sina egna intressen.
När man ser på Rysslands demografiska utveckling och de vidsträckta områdena i Sibirien, samt på länderna med en stor befolkning här, då skulle jag om jag var på den ryska sidan inte kunna föreställa mig att ett hot skulle kunna komma från Europa. På lång sikt skulle jag se att hotet kom från annat håll. På denna punkt anser jag att det råder ett brett samförstånd om vilka områden vi bör agera på.
På den så kallade västsidan - och jag tar med amerikanerna här - tog vi inte riktigt Ryssland på allvar när det gick dåligt för landet, vilket har lett till att det nu har gått i riktning mot ett mer imperialistiskt beteende. Detta gäller även utvecklingen i själva Ryssland, särskilt rörande mänskliga rättigheter och pressfrihet, samt det faktum att Ryssland allt oftare gör oacceptabla uttalanden om sina grannländers självständighet. Det är inte acceptabelt att Ryssland kräver att de postsovjetiska staterna ska uppföra sig på ett visst sätt mot ett visst land. Varje land har rätt att fritt och oberoende fatta sina beslut och bestämma vart deras väg ska leda. Ryssland måste acceptera det. Man kan inte återgå till omoderna begrepp och använda energi som ett vapen, vilket är ännu mer oacceptabelt.
Vi kan endast gå framåt om vi återigen gör en noggrann analys av våra intressen. Jag tror att när valen väl är över i Ryssland kommer detta att vara möjligt igen, och jag hoppas också att det kommer att hindra Ryssland från att följa fel väg för ekonomin. De stora inkomster som strömmar in i landet från dess olje- och gasverksamhet används till att förnya de gamla tunga industrikombinaten inom flygindustrin, varvsindustrin och liknande sektorer. Om situationen förvärras kommer de att ställas inför samma katastrofala scenario som tidigare, eftersom Ryssland inte har byggt upp en sund ekonomisk struktur på bred grund med små och medelstora företag, och konsekvenserna av det misstaget är uppenbara. Det ligger också i vårt intresse att se till att inga nya vakuum uppstår i Ryssland om oljepriserna faller.
Ana Maria Gomes
(PT) Toppmötet kan visa sig vara användbart för att lösa de tvetydigheter som fortfarande påverkar förbindelserna mellan Europeiska unionen och Ryssland. Minister Luis Amado har dock redan varit försiktig med att sänka ribban genom att säga att ordförandeskapet inte har någon ambitiös dagordning inför toppmötet i Mafra.
I en intervju nyligen med LUSA, hans motpart, klagade Sergej Lavrov över den allt mer utbredda sjukdomen i EU och anspelade på vissa ledamöters kompromisslösa attityd. Men det som förstör våra förbindelser är att demokratin, de mänskliga rättigheterna, pressfriheten och rättsstatsprincipen i Ryssland långsamt dör och att före detta medlemmar i säkerhetsstyrkorna hänsynslöst bestämmer vilken väg Ryssland ska gå. Detta oroar den europeiska allmänheten och återspeglas i våra förbindelser. Den allt mer utbredda sjukdomen i EU, nämligen oenighet, håller på att behandlas och reformen av fördraget är en verksam medicin. Tyvärr finns det inget botemedel i sikte mot enväldet i Putins Ryssland, och om Europeiska unionens råd fortsätter att blunda för denna situation kommer det att ta ännu längre tid att hitta ett botemedel.
Roberta Alma Anastase
(RO) Toppmötet i Mafra den 26 oktober 2007 kommer att äga rum strax före händelser som är av mycket stor betydelse för de framtida förbindelserna mellan Europeiska unionen och Ryssland. Jag ska bara nämna några av dem: Partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Ryssland löper ut, parlamentsvalet i Ryssland äger rum i december 2007 och presidentvalet i Ryssland hålls mars 2008. I detta sammanhang finns det möjlighet att inte bara uppmana Ryssland att inleda en ärlig dialog med EU, utan också att göra en ingående granskning av samarbetet under de senaste tio åren.
Jag instämmer i de föregående anförandena av mina kolleger och vill inrikta mitt anförande på den viktiga roll som Ryssland bör spela i de gemensamma grannländerna och i området kring Svarta havet. En översyn av de senaste tio åren visar att de frusna konflikterna i denna region har bestått och att Rysslands ekonomiska och politiska förbindelser både med länderna i regionen och med sina grannländer, som nu är medlemmar i EU, inte alltid har grundats på ömsesidighet, förtroende och principen om goda förbindelser. Om vi talar om frusna konflikter finns det ett bra och välkänt exempel på en sådan från den senaste tiden beträffande på vilka villkor som de politiska fångarna Andrej Ivanţoc och Tudor Popa frigavs. De är levande bevis på att det råder instabilitet i området och att det finns ett osäkert område som påverkar hela regionen. Vid toppmötet i Mafra bör också dessa frågor tas upp, och man bör påminna om de grundläggande mål som EU har åtagit sig - nämligen att skapa ett område där det verkligen råder demokrati, stabilitet och välstånd i regionen kring Svarta havet och i våra gemensamma grannländer.
I detta sammanhang bör Rysslands ståndpunkt och konstruktiva deltagande i detta hänseende enligt internationella normer och skyldigheter vara ett ständigt tema i EU:s dialog med landet. Ett verkligt strategiskt partnerskap och starka och fördelaktiga förbindelser kräver ett ökat ansvar och ett starkt engagemang från båda parter.
Katrin Saks
(ET) I går öppnades en ungersk dockföreställning i parlamentet. Jag kom att tänka på hur vi ibland röstar här, genom att stelt räcka upp händerna. Har vi också blivit dockor?
Det finns rykten om förhandlingar i kulisserna om ett förslag från ordförandeskapet att låta resolutionen om Ryssland skenbart gå igenom, så att den inte förmörkar stämningen vid toppmötet mellan Europeiska unionen och Ryssland. Det är en skandal att vi så eftergivet ger upp vår egen ståndpunkt genom att undertrycka våra känslor.
Detta är det bästa exemplet på hur Europa har misslyckats att förstå att problemet med förbindelserna med Ryssland inte är detaljerna, utan hur vi själva beter oss. Tidigare har Europaparlamentet motsatt sig situationer som denna, men i dag tycker jag att det verkar som om den rädsla som fortsätter att förlama det ryska samhället har börjat påverka oss.
Varför gör vi gång på gång undantag för Ryssland? Tror vi liksom tidigare på våra egna principer eller låter vi oss påverkas så till den grad att vi anser att Ryssland är så annorlunda att inte bara våra pannkakor utan också våra förbindelser i ett partnerskap måste följa Rysslands modell? Ett sådant beteende är destruktivt för båda sidor, både för EU och för Ryssland.
Tunne Kelam
(EN) Fru talman! Jag anser att det är hög tid att se sanningen i vitögat. Parlamentsledamoten Graham Watson sa att det finns sprickor i det nuvarande samarbetssystemet och att dessa sprickor håller på att växa sig ännu större. I avtalet om partnerskap och samarbete anges att vi delar samma värden. För några år sedan skrev Chris Patten emellertid att han inte tror att vi verkligen delar samma värden i detta skede. Ett traditionellt beteende inom den ryska statens politik är att låtsas - att bygga Potemkinkulisser - och president Putin låtsas fortfarande att det råder demokrati samtidigt som han nästan är klar med uppbyggnaden av en auktoritär nationalstat.
Även vi låtsas att de kommande valen kommer att bli avgörande. Jag betvivlar detta eftersom så mycket har gjorts för att manipulera dessa val och uppnå de resultat som president Putin önskar, bland annat genom påhittade oppositionspartier och icke-statliga organisationer. Om vi nu går med på att delta i detta låtsasspel och låtsas att vi tror på den här typen av demokrati kommer vi att bli medansvariga för det som sker i Ryssland och för det öde som väntar vanliga ryssar som förtjänar mer än den här låtsasdemokratin.
Därför instämmer jag inte alls med rådets yttrande om att det inte finns något annat alternativ än att samarbeta. Demokrati bygger på att skapa alternativ och vi måste också sträva efter att med kraft försvara de mänskliga rättigheterna. Vi måste skapa balans i vår relation och vi måste visa att vi är beredda att avbryta vårt samarbete om Ryssland inte agerar med ömsesidighet och öppenhet.
Manuel Lobo Antunes
rådets ordförande. - (PT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag har lyssnat noggrant till alla anföranden här i dag om det förestående toppmötet mellan Europeiska unionen och Ryssland, och allmänt om förbindelserna mellan EU och Ryssland och också om Rysslands inrikespolitiska situation som ni ser den. Jag måste säga att, och det är naturligtvis min plikt, att jag har noterat och vederbörligen kommer att beakta dessa synpunkter.
Enligt min åsikt finns den en röd tråd som går igenom alla kommentarer och analyser som presenterats här i dag, och det är att Ryssland är en strategisk partner för Europeiska unionen. EU behöver Ryssland på samma sätt som Ryssland behöver EU. Det grundas på det faktum, som inte kan förnekas, att vi måste bygga upp en relation som naturligtvis är ömsesidigt fördelaktig, men som också är solid och stark, och som grundas på gemensamma värderingar och principer.
Solidaritet, mänskliga rättigheter och ömsesidighet har nämnts. Europeiska unionen måste nu mer än någonsin stå stark inför Ryssland när det gäller unionens internationella solidaritet. Ett problem för en medlemsstat - och det har jag alltid sagt - är ett problem för alla medlemsstater. Denna solidaritet får inte på några villkor ifrågasättas.
Beträffande frågan om mänskliga rättigheter vet vi alla att grunden för vår union är byggd på respekten för rättsstatsprincipen, demokratin och de mänskliga rättigheterna. De är våra omistliga värderingar och principer som måste vägleda oss i våra förbindelser med tredjeländer under alla omständigheter.
Vi måste för vår del naturligtvis garantera ömsesidighet. Men genom att göra det har vi även rätt att förvänta oss ömsesidighet från andra. Om det nu som ledamöterna har sagt finns sprickor anser jag att EU och Ryssland endast kan vinna genom att göra allt som står i deras makt inom den referensram som jag nämnde, det vill säga referensramen för solidaritet, ömsesidighet och respekt för de mänskliga rättigheterna.
Det är naturligtvis viktigt för EU att dessa sprickor läker och det är vad vi kommer att arbeta för. I vårt arbete kommer vi naturligtvis att vara medvetna om svårigheterna och de olika målen, men vi kommer också att vara fast beslutna, eftersom vi är medvetna om att den nuvarande situationen inte tjänar unionens intressen. Det är självklart vår skyldighet att arbeta i EU:s intresse och det kommer vi att göra öppet och i en anda av öppenhet genom att diskutera ansikte mot ansikte, såsom vi alltid måste göra med en partner som vi anser vara strategisk.
Det kommer säkert att bli en intensiv och viktig dialog. Vi kommer att diskutera ekonomi, handel, mänskliga rättigheter och naturligtvis den internationella politiska situationen. När toppmötet avslutas på fredag hoppas vi - och det kommer vi att arbeta för - att vi trots allt, trots alla svårigheter, problem och olika åsikter, kommer att kunna säga att vissa framsteg har uppnåtts i våra förbindelser och att vi har lyckats nå våra mål trots svårigheterna.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! Jag skulle vilja ta upp några av de punkter som diskuterats. Debatten har i hög grad tydliggjort en sak, nämligen att det råder stora spänningar här i dag.
Jag anser fortfarande att Ryssland är en strategisk partner. Men jag sa också att det naturligtvis är ett grannland och att det därför är särskilt viktigt att diskutera frågor som de som Graham Watson, Christopher Beazley och andra tog upp med stort allvar. Vi tar dem verkligen på allvar.
Låt oss bara göra en tillbakablick på det föregående mötet i Samara. Vid det tillfället lade Angela Merkel i egenskap av rådsordförande korten på bordet, inte bara vid mötet, utan också i medierna. Tro därför inte att dessa värderingar är oviktiga för oss. Vi vet att det finns många oroande inslag i utvecklingen när det gäller mediefriheten, domstolarnas oberoende och frågan om rättvisa, också när det gäller valen.
Alla de frågor som har tagits upp här i dag är naturligtvis relevanta. Jag vill även säga att Elmar Brok med sina kommentarer delvis beskriver min egen inställning, nämligen att vi måste definiera våra intressen på ett tydligt sätt. Å ena sidan finns det naturligtvis många omfattande säkerhetsfrågor som står på spel här, men å andra sidan har vi de mänskliga rättigheterna och de demokratiska intressena.
Det är naturligtvis också viktigt att nämna de tre viktiga principerna som Christopher Beazley hänvisade till: solidaritet, ömsesidighet och rättstatsprincipen. Naturligtvis kommer de fram på olika sätt och vi kan inte argumentera mot det. Ni har helt rätt, herr Beazley, men jag kan försäkra er om att de också kommer att tas upp under samtalen.
Jag vet att ordförande José Manuel Barroso kommer att ta upp dessa frågor på ett mycket tydligt sätt, särskilt energifrågan till exempel. Som ni vet har kommissionen just antagit ett åtgärdspaket som går i denna riktning. Vi vill ha tydliga regler här som alla kan upprätthålla i den verkliga ömsesidighetens intressen.
Efter att ha sagt detta vill jag bara påminna er om en sak. Ju mer vi är beredda att agera samfällt i EU, desto starkare kommer vi att vara. Som vi alla vet lyckas vi inte alltid att göra det. Men ju starkare Ryssland blir, desto mer enade måste vi bli. Vi har frågan om energiberoendet, men vi kan endast försvara våra intressen på ett effektivt sätt om vi sänder ett starkt och tydligt budskap.
Vi har kanske inte uppmärksammat tillräckligt att vi tidigare, när Ryssland så att säga hade en svagare ekonomisk ställning, troligen inte gav Ryssland tillräckligt stöd. Nu måste vi dock inta en ståndpunkt som grundas på ömsesidighet, men det innebär att även Ryssland måste erkänna det som är viktigt för oss.
Talmannen
Jag har mottagit sex resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum under nästa sammanträdesperiod.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
András Gyürk  
skriftlig. - (HU) I samband med toppmötet mellan EU och Ryssland vill jag uppmärksamma er på några faktorer rörande energipolitiken. Det är ingen överdrift att säga att marknadsekonomins regler för närvarande inte tillämpas inom den ryska energisektorn. Ryssland beaktar inte principerna om att skydda utländska investeringar och icke-diskriminerande handel. Ryssland försöker få tillträde till den europeiska energisektorn, men öppnar inte sin egen marknad för utländska företag. När det gäller energifrågorna har vi de senaste åren också fått se att regeringen i Moskva vid många tillfällen har utnyttjat sin energiexport för att utöva politiska påtryckningar. Detta har skett parallellt med åtgärder som har syftat till att skapa oenighet mellan Europeiska unionens medlemsstater.
I utformningen av en gemensam europeisk energipolitik måste vi beakta det faktum att Ryssland redan är oförmöget att trygga sin egen naturgaskonsumtion och tillgodose exportkraven från sina egna gasresurser. En inte obetydlig andel av Rysslands gasbehov importeras därför från Centralasien. Ett minskat utbud kan leda till att makthavarna i Moskva i ännu högre utsträckning kommer att använda sig av politik för att kunna fylla sina energibeställningar i framtiden.
Vi anser att det är viktigt att tillämpa principen om fri konkurrens även i EU:s utrikesförbindelser. Vi måste tydliggöra att vi anser att det är oacceptabelt att försöka skapa ett monopol över energiresurserna. Att säkra en stabil energiförsörjning är en grundläggande fråga för EU. Vi är övertygade om att de ökade påtryckningar som utövas mot medlemsstaterna endast kan bekämpas på ett framgångsrikt sätt av ett enat EU som agerar i enlighet med principen om solidaritet inom gemenskapen.
Det är för närvarande omöjligt att föreställa sig Europas energiförsörjning utan Ryssland. Samtidigt måste detta särskilda förhållande grundas på ömsesidighet.
Richard Seeber  
Nu och tidigare har EU och Ryssland varit sammanbundna med varandra genom sin gemensamma historia, täta ekonomiska och politiska kontakter och gemensamma traditioner. Det nära samarbetet mellan länderna har fördjupats ytterligare genom den pågående globaliseringsprocessen och de europeiska ländernas ökade efterfrågan på fossila bränslen. För att också i framtiden säkra energiförsörjningen har EU:s medlemsstater sedan 1990-talet förlitat sig på ett mer intensivt samarbete inom denna sektor.
I detta sammanhang är energistadgan ett nyckeldokument. Detta fördrag syftar till att främja utvecklingen av de östeuropeiska ländernas energipotential samtidigt som EU:s medlemsstater garanteras fortsatt energiförsörjning. Eftersom gränsen mellan utrikespolitiska frågor och frågor om utrikeshandel och energiförsörjning blir allt mer suddig är det oroande att Ryssland inte har ratificerat energistadgan. De rättigheter som finns inskrivna i stadgan om de grundläggande rättigheterna får i detta hänseende aldrig äventyras, inte heller i EU:s yttre förbindelser.
Mot bakgrund av det starka ömsesidiga beroendet mellan EU och Ryssland kan hot om ekonomiska åtgärder aldrig vara ett användbart sätt att nå utrikespolitiska mål och måste därför förkastas. Jag uppmanar kommissionen och rådet att stå emot ryska försök att tillförsäkra sig ensidiga fördelar på de europeiska energimarknaderna. Fullständig ömsesidighet måste garanteras i avregleringen av marknaderna och skyddet av investeringar.
(Sammanträdet avbröts kl. 11 40 till följd av att Luxpriset skulle delas ut, och återupptogs kl. 12.00.)
Martin Schulz
för PSE-gruppen. - (DE) Herr talman! Jag har en förfrågan till parlamentets talman, inte till er som tjänstgörande talman, utan till Europaparlamentets talman.
Jag vill göra en förfrågan på min grupps vägnar. Jag är dock säker på att jag talar för alla demokratiska grupper i parlamentet. Jag anser, liksom mina kolleger, att den fråga jag vill ta upp är så allvarlig att jag måste be talman Hans-Gert Pöttering att vidta åtgärder mot de personer som jag nu kommer att namnge.
Stora protester har ägt rum i Budapest under de två senaste dagarna. Det är ingenting ovanligt med det. Demonstrationer är normala händelser i Europas huvudstäder, och de leder ibland till våldsamheter. Man kan kanske invända mot det, men de kan inte undvikas. Händelserna i Budapest de senaste dagarna får dock en ny dimension, och jag skulle vilja tala om varför.
Man kan tycka vad man vill om premiärminister Ferenc Gyurcsány. Man kan vara för honom eller man kan vara emot honom. Det som inte är acceptabelt, mina damer och herrar ...
(Tumult)
Man kan vara för premiärminister Gyurcsány eller man kan vara emot honom. Det som inte är acceptabelt, mina damer och herrar - och jag föreslår att ni tittar er mycket noggrant omkring för att se vem som redan försöker tysta mig - det som inte är acceptabelt är att en premiärminister i Europeiska unionen benämns ”en smutsig jude” under demonstrationerna. Det är en ny dimension, fascisternas dimension, på denna sida av kammaren.
(Ihållande applåder)
Jag skulle vara tacksam, herr talman, om ni kunde be Hans-Gert Pöttering att uttrycka parlamentets överväldigande stöd för att en reprimand ges till dessa personer.
(Parlamentet gav talaren stående ovationer)
Talmannen
Tack så mycket.
Jag tror att budskapet har uppfattats fullständigt, men jag ska naturligtvis vidarebefordra det.
Graham Watson
(EN) Herr talman! Jag yttrar mig i en helt annan fråga. Jag vill bara på min grupps och säkert många andras vägnar tacka er för att ni anordnat den här presentationen av LUX-priset. Det är ett exempel på något vi som parlament inte har gjort tidigare. Det är även ett exempel på något vi bör göra, och som en tidigare svensk statsminister en gång sa skulle politiker må bra av att gå på bio oftare.
(Applåder)
Talmannen
Tack. Jag är tacksam för era kommentarer.
Mina damer och herrar! Jag har nöjet att påminna er här i dag om att vi firar minnet av att FN inrättades för 62 år sedan. De senaste dagarna bör ni ha fått en kopia av meddelandet från FN:s generalsekreterare om att högtidlighålla detta.
Jag vill också informera er om att Europaparlamentet i Strasbourg i dag officiellt har lagt fram den årliga rapporten om samarbetet mellan Europeiska unionen och FN om krishantering, utveckling och främjande av demokrati och grundläggande rättigheter. Detta dokument visar på den stora betydelsen av förbindelserna mellan våra institutioner, vårt gemensamma engagemang för multilateralism och vikten av att samarbeta för fred och välstånd för medborgarna.
