3. Situationen för de mänskliga rättigheterna i Filippinerna
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om sex resolutionsförslag om Filippinerna.
Karin Scheele 
författare. - (DE) Fru talman! Genom dagens resolution ger vi uttryck för vår stora oro när det gäller det tilltagande antalet politiska mord som har begåtts de senaste åren i Filippinerna. Människorättsorganisationen Karapatan har registrerat 839 fall av summariska avrättningar sedan 2001. Alla offer har varit individer som har stött viktiga frågor för folket i Filippinerna: bönder som kämpar för sin jord, arbetare och fackföreningsledare som kämpar för rättvisa löner och bättre arbetsvillkor samt engagerade präster.
Tyvärr har godtyckliga avrättningar, ett överallt närvarande förtryck, en tilltagande militarisering och straffrihet för och skydd av förövare från paramilitära och militära enheter, blivit regeringens varumärke. Andra länder har vänt bort blicken alltför länge. Enligt den internationella domstolen i Haag är okunskap och en felbedömning av situationen i lika hög grad att beskylla för det faktum att andra länder har vänt bort blicken under lång tid som Förenta staternas godkännande, vilket regeringen i Manila kunde, och kan fortsätta att, förlita sig på.
Vi fördömer de grova och systematiska kränkningarna av medborgarnas rättigheter, bortförandena, försvinnandena och de politiska morden. Vi uppmanar kraftfullt de statliga myndigheterna i Filippinerna att genomföra nödvändiga utredningar och lagföra de ansvariga. Vi uppmanar de statliga myndigheterna att ratificera FN:s konvention om påtvingade försvinnanden och att verkställa genomförandebestämmelserna. Alla dessa åtgärder krävs som ett första steg i en nedtrappning så att val som i de närmaste är demokratiska kan garanteras om några veckor.
Marios Matsakis 
författare. - (EN) Fru talman! Situationen för de mänskliga rättigheterna i Filippinerna är dålig och blir allt sämre. Rapporter om utomrättsliga avrättningar, olagliga kvarhållanden, tortyr, hot och trakasserier mot politiker, fackföreningsmän, studenter, personer inom kyrkan och människorättsaktivister mottas allt oftare av internationella människorättsorganisationer.
Filippinernas regering visar sig oförmögen och många gånger ovillig att handla med nödvändig beslutsamhet, både när det gäller att utreda dessa brott mot de mänskliga rättigheterna och när det gäller att åtala gärningsmännen kraftfullt och effektivt. I detta resolutionsförslag vill vi för den filippinska regeringen uttrycka vår djupaste oro över den sorgliga och besvärliga situationen i dess land. Samtidigt vill vi sända en tydlig signal om att EU inte passivt kommer att se på när situationen för de mänskliga rättigheterna fortsätter att försämras i Filippinerna. Vi kommer att vidta nödvändiga åtgärder om förhållandena inte förbättras så snart som möjligt.
Tobias Pflüger 
författare. - (DE) Fru talman! FN:s särskilda rapportör Philip Alston förklarade i otvetydiga ordalag i sin rapport av den 22 mars till FN:s råd för mänskliga rättigheter vad dessa summariska avrättningar i Filippinerna handlar om. Vilket har tagits upp i den gemensamma resolutionen, inbegriper offren för dessa summariska avrättningar medlemmar av oppositionspartierna, präster, fackföreningsledare, bönder, journalister, advokater, människorättsaktivister och så vidare, såväl som vittnen till andra summariska mord som anklagades av regeringen för att vara en front för illegalt beväpnade grupper.
Arroyoregeringen bär till en stor del ansvaret för mer än 800 politiska mord sedan hon kom till makten 2001. Inom ramen för den så kallade antiupprorsinsatsen tar Filippinernas armé och polis också till politiska mord. I ett kapitel i rapporten ”Orders of Battle”, med hänsyn tagen till dokument från försvarsmakten i Filippinerna, framgår det tydligt att summariska avrättningar är arméns och polisens strategi. Denna rapport som försvarsmakten i Filippinerna agerar utifrån och som också ofta genomförs av den nationella polisen ger utrymme för en militär strid mot politiska motståndare.
Nu vill den konservativa gruppen tydligen stryka alla hänvisningar till den roll försvarsmakten spelar i dessa mord från den gemensamma resolutionen. Detta är skandalöst helt enkelt. Detta skulle inte bara innebära ett slag i ansiktet för FN och deras särskilda rapportör men också ett slag i ansiktet för offren och deras vänner och familjer. I rapporten från FN:s särskilda rapportör måste man också lyfta fram det som står om att tidningarna innehåller nästan dagliga rapporter om höga militärer som manar till att sådana grupper ska oskadliggöras och uppmanar befolkningen att inse att ett stöd för deras kandidater i det kommande valet är ett stöd för fienden. Detta lämnar inget övrigt att önska när det gäller tydlighet och jag ber att det nämnda stycket inte ska strykas från resolutionen så att parlamentet ger ett tydligt budskap.
Raül Romeva i Rueda 
författare. - (ES) Fru talman! På tröskeln till viktiga val, lokalval och parlamentsval, i Filippinerna är det lämpligt och passande att vi diskuterar några av landets huvudproblem, i synnerhet den oroväckande upptrappningen av utomrättsliga brott och mord. Nu är det uppe i mer än 800 sedan president Arroyo tog makten i öriket 2001. Det stora flertalet av dessa brott har förblivit ostraffade.
Den aktuella situationen visar på ett tydligt mönster av politiska mord i Filippinerna och därför måste vi uppmana regeringen i Manila att vidta lämpliga åtgärder för att sätta stopp för hoten och trakasserierna mot medlemmar av oppositionen, journalister, lantarbetare som kräver sin rätt till respekt inom ramen för den jordreform som är på gång, människorättsaktivister och till och med vittnen i rättegångar mot plågoandarna.
Flera människorättsorganisationer, som Food First Information och Action Network (FIAN), har länge varnat för att till exempel de nationella jordreformprogrammen inte genomförs, vilket innebär att många markägare vägrar att överlämna mark till bönderna. Våldsklimatet i samband med denna situation har nu lett till att minst 38 ledare för lantarbetarna (campesino) mördats.
Vi borde välkomna att presidenten har förbundit sig till principen om ”nolltolerans” när det gäller brott mot de mänskliga rättigheterna men omfattningen kräver mer långtgående åtgärder, i synnerhet med tanke på att flera nationella och internationella rapporter visar på att delar av armén och polisen är direkt inblandad i kränkningarna. Framstående bland dessa rapporter är uttalandena av det särskilda sändebudet från FN:s råd för mänskliga rättigheter i frågor som gäller utomrättsliga, summariska eller godtyckliga avrättningar, Philip Alston, och av Melokommissionen.
Situationen är särskilt oroväckande på Bontochalvön där hundratals bönder utsätts för trakasserier och fysiskt våld från privata beväpnade grupper.
Slutligen anser jag att det är viktigt att beakta det arbete som förhandlingsgruppen i fredsprocessen har gjort såväl som regeringens kungörande om att garantera fullständigt självbestämmande för Mindanaofolket.
Därutöver måste jag återigen uttrycka de förbehåll många av oss har när det gäller uppförandet av vissa grupper, som Ejercito del Nuevo Pueblo [det nya folkets armé], på EU:s lista över terroristgrupper, eftersom detta inte underlättar för framtida fredsförhandlingar utan lägger hinder i vägen för dem.
Vi hoppas i likhet med vad flera internationella organisationer och institutioner som försvarar och främjar mänskliga rättigheter att den brådskande resolutionen ska bidra till att övertyga Filippinernas regering om att inta en mycket mer beslutsam hållning i kampen mot politiska mord och att garantera säkerheten för de människor som hotas, i synnerhet bönder och politiska människorättsaktivister.
Thomas Mann 
författare. - (DE) Fru talman! Om två veckor är det val i Filippinerna. Risken ökar för att interna politiska konflikter trappas upp. Sedan 2006 har, som mina kolleger har nämnt, journalister, människorättsaktivister, advokater, bönder och präster mördats. Det som är oklart är vilka förövarna är. Emellertid är det klart att morden alltid följer samma mönster. Myndigheterna är oförmögna att genomföra tillräckligt grundliga utredningar. Domstolarna är överbelastade, underfinansierade och ineffektiva. Antalet fällande domar är så litet att man nästan kan tala om att straffrihet råder.
President Arroyo och hennes regering är medvetna om allvaret i situationen. En specialpolisgrupp och den oberoende Melokommissionen inrättades. Deras rekommendationer ledde till att statspresidenten gav order om att förundersöknings- och åtalsförfarandena skulle stärkas, specialdomstolar inrättas och slutligen att även program för vittnesskydd skulle inrättas. I februari kunde FN:s särskilda rapportör Philip Alston fråga ut de ansvariga och de drabbade på ett omfattande sätt. Jag sluter upp bakom hans begäran om att anklagelserna om att delar av militären eller enskilda militärer är inblandade skall undersökas. EU borde erbjuda både tekniskt stöd och stöd i form av personal för att göra det möjligt att klara upp dessa mord och att förbättra rättsväsendet på ett hållbart sätt.
Michał Tomasz Kamiński 
författare. - (PL) Fru talman! Situationen i Filippinerna ger anledning till stor oro. Om två veckor är det val. Detta kommer delvis att innebära att nya senatorer väljs. Tyvärr är situationen i Filippinerna återigen sådan att medan val i andra länder i viss utsträckning är ett tecken på demokrati och är uppfriskande även om de skapar spänningar, så skriver tidningarna i Filippinerna bara om hur många människor som kommer att dö och hur våldsamma de kommande valen blir. Så har det sett ut i mer än ett halvår och jag har följt detta noga. Det är illavarslande för landet.
Jag har besökt Filippinerna i år och försökt förstå situationen. Jag vill säga att man lyssnar mycket uppmärksamt till EU i Filippinerna och det är bra att vårt parlament är mycket kritiskt till allt våld som kan tänkas följa i den politiska processens kölvatten. Vi borde klart och tydligt be Filippinernas regering att öka arbetet med att se till att politiska mord slutar att vara ett ständigt inslag i landets valkampanjer. Tyvärr är det ett mycket extremt exempel på den politiska verkligheten i detta vackra land, vars invånare förtjänar att leva i en demokrati, som vi gör. Jag är glad över att så många ledamöter i parlamentet delar denna åsikt och stöder vår gemensamma förklaring.
Charles Tannock
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! Efter att Gloria Arroyo efterträdde Filippinernas tidigare president Josef Estradas, som åtalats för korruption, och efter att hon återvaldes i maj 2004 har förbättringar genomförts i landet, framför allt på säkerhetsområdet. Filippinernas regering har degraderat den militära effektiviteten hos islamiska terrorister i landets sydöstra delar och har förhandlat fram en fredsuppgörelse med en grupp och en pågående vapenvila med en annan. Men nu har sedan en tid säkerhetsstyrkorna enligt vad som påstås utfört ett antal misstänkta utomrättsliga avrättningar. Regeringen har med rätta erkänt detta som ett mycket allvarligt problem och har givit order om adekvata utredningar.
Detta resulterade i ett antal rekommendationer i februari i år från den oberoende kommission som leds av domaren José Melo och som har etablerats särskilt i detta ärende, följt av en sexpunktsplan utfärdad av regeringen för att få slut på kränkningarna av de mänskliga rättigheterna och det rådande straffrihetsklimatet. Jag välkomnar varmt dessa ansatser och framför allt inrättandet av polisens Usig-arbetsgrupp i syfte att ställa de makthavare som har beordrat kränkningarna av de mänskliga rättigheterna inför rätta.
Günter Nooke
Fru talman! Filippinerna har ratificerat de centrala internationella fördragen och konventionerna om de mänskliga rättigheterna. Filippinernas regering respekterar sina medborgares mänskliga rättigheter i princip. Ytterligare en positiv sak är avskaffandet av dödsstraffet i juni 2006. EU har från och till arbetat för att uppnå detta.
Emellertid finns det orsak till oro. År 2006 tilltog dödandet och bortförandet av journalister, vänsterpolitiska aktivister, medborgarrättsaktivister och företrädare för kyrkan betydligt i hela landet. Oppositionen har rapporterat om avrättningar utan rättegång och håller regeringen och dess säkerhetsapparat ansvariga för detta. Som minst anklagas regeringen för att underlåta att lösa brott med nödvändig kraft. Regeringen tillbakavisar för sin del dessa anklagelser och misstänker, i alla fall till en del, upprensningar inom det militanta vänsterlägret.
Det mest framträdande offret på senaste tiden var biskop Alberto Ramento som var oerhört kritisk mot regeringen. Redan samma dag han mördades sades det att mordet hade klarats upp. Man påstod att det var rånmord begånget av en ung man. Alberto Ramentos anhängare uttryckte allvarliga tvivel och kritiserade den otillräckliga och oprofessionella bevishanteringen.
Strax innan hon gav sig ut på sin Europaresa sommaren 2006 utsåg president Arroyo en kommission, ledd av den tidigare domaren i högsta domstolen José Melo, med uppdrag att utreda morden på politiskt aktiva regeringskritiker. Melokommissionens rapport offentliggjordes i februari 2007 efter massiva påtryckningar från allmänheten. Rapporten bekräftade anklagelsen om bristande villighet att ta fram klargörande bevis och lade ansvaret på försvarsmakten i första hand. En utredning av FN:s särskilda rapportör Philip Alston har nått samma slutsats.
EU har upprepade gånger vänt sig till Filippinerna för att ta upp detta problem på ett otvetydigt sätt genom sina ambassader i landet och i politiska möten inom ramen för dialogen om mänskliga rättigheter. Som en följd av detta och efter offentliga påtryckningar från det aktiva civila samhället i Filippinerna gav regeringen en offentlig framställning av de åtgärder som hittills har vidtagits. Regeringen erkände sina brister och bad EU om stöd i upprättandet av specialdomstolar och särskilda allmänna åklagare, med att befästa vittnesskyddet, stärka den tekniska och kriminaltekniska kunskapen i säkerhetsstyrkorna och med att se till att säkerhetsstyrkorna förstår vikten av att respektera de mänskliga rättigheterna.
En EU-delegation befinner sig just nu i landet på inbjudan av Filippinernas regering för att granska förutsättningarna för denna begäran. Därutöver bör den nationella kommissionen för mänskliga rättigheter och civilsamhället stärkas för att kunna övervaka situationen. Förutom morden och bortförandena av regim- och regeringskritiker har det framförts allvarliga anklagelser i Filippinerna om tortyr, försvinnanden, olagligt frihetsberövande, människohandel och övergrepp mot kvinnor och barn. Framför allt i den militära konflikten med flera kommunistiska och separatistiska rebellgrupper och i kampen mot terrorism kränker polisen och militären regelbundet de mänskliga rättigheterna och även medlemmar av extremistgrupperna begår våldshandlingar.
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (EN) Fru talman! EU-kommissionen följer utvecklingen i Filippinerna mycket noga. I högnivåkontakter nyligen - däribland under mötet mellan ordförande José Manuel Barroso och president Gloria Arroyo i september förra året och mellan kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner och utrikesminister Alberto Romulo i mars i år - har vi uppmuntrat de filippinska myndigheterna att påskynda de ekonomiska och sociala reformerna, men samtidigt uttryckt vår djupaste oro över den våldsamma ökningen av utomrättsliga avrättningar. Vi har även framfört vårt stöd för fredsprocessen i Mindanao.
Vi är i första hand angelägna om att de utomrättsliga avrättningarna ska få ett slut, att de brott som har begåtts ska utredas vederbörligt och att gärningsmännen ska åtalas i laga ordning, mot bakgrund av slutsatserna i rapporterna av domare José Melo och professor Philip Alston.
Kommissionen tillsammans med medlemsstaterna har därför svarat positivt på en begäran från den filippinska regeringen om tekniskt stöd för utredningarna. Eftersom de områden där man har begärt stöd är vitt skilda, förbereder vi en behovsbedömningsdelegation bestående av personer från medlemsstaterna och kommissionen, som kommer att besöka Filippinerna i maj för att diskutera direkt med myndigheterna och andra intressegrupper, däribland grupper i det civila samhället. Kommissionen finansierar huvuddelen av delegationens kostnader och har spelat en ledande roll i förberedelserna.
Delegationens slutsatser ska fungera som utgångspunkt så att EU kan stödja utredningarna effektivt. Vi kommer naturligtvis att sträva efter ett nära samarbete med FN:s särskilde rapportör i frågor som gäller utomrättsliga avrättningar, professor Philip Alston. Jag är mycket glad över att parlamentet har uttryckt sitt stöd. Vi måste fortsätta att uppmuntra myndigheterna att säkerställa att utredningarna utförs på rätt sätt och att gärningsmännen ställs inför rätta snarast möjligt.
Kommissionen anser att framsteg har gjorts i Mindanao-fredsprocessen. Ett formellt fredsavtal kan inte vara långt borta. För närvarande ger vi omfattande indirekt stöd genom bistånd inom jordbruksutveckling, hälsa samt försörjningsförbättringar. Vi har framfört att vi gärna ger omfattande direkt bistånd när parterna närmar sig ett underskrivande av ett formellt fredsavtal.
När det gäller de andra upproren där NPA har varit inblandade, bör vi fortsätta att uppmuntra de filippinska myndigheterna att återuppta fredssamtalen och tillåta dem som är villiga att välja politik i stället för vapen att göra det, samtidigt som vi säkerställer att den nya säkerhetslagstiftningen genomförs med full hänsyn till de mänskliga rättigheterna.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum inom kort.
Simon Coveney
(EN) Fru talman! Innan vi går vidare till omröstningen skulle jag mycket kort vilja ta upp en ordningsfråga. På min grupps vägnar erkänner jag och välkomnar det faktum att vi för första gången i brådskande debatter har kunnat glädja oss över rådets inblandning och bidrag.
(Applåder)
Jag hoppas att detta positiva precedensfall kommer att fortsätta. Det är extremt välkommet och jag vet att i synnerhet den tyska delegationen har arbetat hårt för att få det att lyckas. Jag tackar rådet för att ni har varit här och jag hoppas att ni vill fortsätta.
Talmannen
Tack för det och tack även till Günter Nooke.
