Mot en EU-strategi för barnets rättigheter (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Roberta Angelilli, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, om Mot en EU-strategi för barnets rättigheter.
Roberta Angelilli
föredragande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Först och främst vill jag tacka mina kolleger för deras värdefulla hjälp, och i synnerhet Franco Frattini för hans engagemang för barnets rättigheter ända sedan början av hans mandat.
Betänkandet är naturligtvis inte uttömmande, men jag anser att det är en bra utgångspunkt. Målet var att lägga grunden till en strategi som syftar till att främja och garantera minderårigas rättigheter i Europeiska unionens inrikes- och utrikespolitik, och att stödja medlemsstaternas ansträngningar på detta område. Vi ville som premiss ta den särskilda karaktär som kännetecknar minderårigas rättigheter, som är helt åtskilda från den mer allmänna kategorin för grundläggande rättigheter, även om de utgör en integrerad del av dem.
Strategin syftar framför allt till att främja en uttrycklig bekräftelse av barns rättigheter, som omfattar rätten till en familj, rätten till hälsa, utbildning, social integrering, men också rätten till underhållning, rätten till lek, rätten till idrott samt rätten till en ren och skyddad miljö. Målet är i huvudsak att skapa ett barnvänligt samhälle där barn kan känna sig omvårdade och aktivt delaktiga.
Det är anledningen till att betänkandet grundas på två förutsättningar: 1) Barns faktiska delaktighet i alla beslut som rör dem samt 2) integrering, dvs. att införliva och främja barns rättigheter i all EU-politik. Kort sagt måste minderårigas rättigheter äntligen bli en politisk prioritering för EU, också med tanke på att barn utgör omkring 30 procent av EU:s befolkning och att det fortfarande finns mycket som måste göras för dem, till att börja med kampen mot våld och övergrepp, mot bakgrund av den oroande ökningen av pedofili och nätverk för barnpornografi. Det allmänna målet är att förbjuda alla former av våld, inklusive så kallade traditionella sedvänjor, hedersrelaterade brott och tvångsäktenskap. Det räcker inte att bara se till att förövarna av våld straffas, utan vi måste också se till att det finns en strategi för att förhindra dessa brott, som syftar till att hjälpa barn i riskzonen.
En annan prioritering är att bekämpa barnfattigdomen. Det bör påpekas att 19 procent av barnen i Europeiska unionen faktiskt lever under fattigdomsgränsen, och därför måste vi vidta stödåtgärder som också är utformade för att stödja deras familjer. Det behövs i synnerhet åtgärder som inriktas på romska barn och gatubarn, som ofta tvingas tigga och på så sätt lätt faller offer för utnyttjande, människohandel och organiserad brottslighet.
En annan grundläggande aspekt av strategin är att vi ska garantera utbildning och fortbildning av alla barn, inklusive de fattigaste och mest missgynnade. Det behövs också åtgärder inriktade på barn med inlärningssvårigheter, för att förhindra diskriminering på detta område. Vi befinner oss bland experter här, så jag kanske inte behöver räkna upp alla de akuta problem som måste hanteras, från saluföring av våldsamma tv-spel till ökningen av fall av internationell kidnappning av minderåriga, den byråkrati som utgör ett hinder för internationella adoptioner, tragedin med barnsoldater, barnarbete, underlåtenheten i fråga om registrering av barn vid födseln, det påfallande höga antalet barn som försvinner och som aldrig mer hörs av. Jag skulle kunna fortsätta i all evighet.
Vi måste verkligen tillämpa lämpliga instrument och tillhandahålla snabb information för att utbyta erfarenheter och goda rutiner, och vi måste skapa synergi mellan de relaterade rättsliga och straffrättsliga instrumenten för att ta itu med problemen i konkreta termer och i realtid, och kanske lyckas förhindra dem.
Jag vill avsluta med att säga att ett antagande av Lissabonfördraget skulle ge oss några fler möjligheter. EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna utgör nu en del av fördraget, vilket innebär att artikel 24 ingår, där barnets rättigheter uttryckligen regleras. På så sätt skapas en rättslig grund för att genomföra strategin. I detta skede måste vi från parlamentets sida, men framför allt medlemsstaterna, omedelbart inleda arbetet.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Roberta Angelilli varmt för detta betänkande.
Ända från min mandatperiods början har barnets rättigheter verkligen varit en högsta prioritering, en central punkt på dagordningen för mig, och samarbetet med parlamentet på detta område har nu också lett till de politiska linjer som kommer att bli resultatet av detta betänkande - som jag hoppas kommer att antas av en mycket stor majoritet - riktlinjer för åtgärder som kommissionen kommer att följa, för det finns inte en enda punkt i detta betänkande som jag inte stöder. I betänkandet fastställs övergripande initiativ som täcker ett antal olika former av politik, men den gemensamma nämnaren är att minderåriga, dvs. barn, utgör hjärtat av vårt samhälle och därför förtjänar den allra största omtanke.
Under de kommande veckorna kommer jag tillsammans med min personal att fundera över hur de enskilda punkterna i Angelillibetänkandet ska omsättas i handling utifrån konkreta initiativ. Några åtgärder håller faktiskt redan på att utformas. Hit hör offentliggörandet av ett meddelande som ni har beaktat och som går tillbaka till juli 2006, ett allmänt meddelande om en EU-strategi för barnets rättigheter som har som politiskt mål att göra dessa rättigheter till en politisk prioritering, som Angelilli nämnde.
Andra åtgärder som är på gång inkluderar upprättandet av ett standardnummer till en hjälptelefon, 116 000, som kommer att vara detsamma över hela Europa. Jag vill ta tillfället i akt att uppmana alla de medlemsstater som ännu inte har vidtagit denna åtgärd att omedelbart göra detta. Nu vänder jag mig naturligtvis inte till parlamentet utan till medlemsstaternas regeringar. Detta beslut fattades för över ett år sedan, och ändå saknar mer än hälften av medlemsstaterna fortfarande en hjälptelefon som verkligen fungerar, fastän detta är ett beslut som, enligt min uppfattning, hade kunnat genomföras på kort tid.
I oktober förra året diskuterade vi med ordförandeskapet i Lissabon huruvida vi gemensamt kunde upprätta ett europeiskt nätverk för system för tidig varning i händelse av bortförande eller försvinnande av barn. Som ni känner till tittade vi på Frankrikes system som är en bra förebild, och på hur det fungerade i Belgien, och vi noterade att Portugal och Grekland höll på att upprätta, eller under de senaste veckorna redan hade upprättat, system. Men det står klart att personer som kidnappar barn ignorerar gränser, och därför kan inte system för tidig varning upphöra vid geografiska gränser.
Vi har uträttat mycket arbete när det gäller brott mot barn på Internet. Vårt arbete vid en konferens för experter i november förra året gav betydelsefulla resultat när det gäller det slags tekniska samarbete som skulle kunna leda till en sammankoppling av elektroniska system för att förhindra och agera mot pedofili på Internet. Det är ett av de mest fruktansvärda hoten mot barn, och som ni vet kan vi nu, tack vare att det hörde till prioriteringarna för 2007 för Eurojust och Europol, undanröja många av de internationella pedofilnätverk som verkar via Internet.
Vi presenterade också en rapport i november förra året - en av de punkter som betonades - om framstegen i fråga om genomförande av det rambeslut som går tillbaka till 2004, om att bekämpa sexuellt utnyttjande av barn. I denna rapport belyste jag, som ni kanske minns, det faktum att det fortfarande är alltför många medlemsstater som inte har införlivat detta rambeslut från 2004, som nu är fyra år gammalt, om sexuellt utnyttjande av barn.
Vi skapade verkligen ett användbart instrument i och med det europeiska forumet. Den första erfarenheten av det i Tyskland, under det tyska ordförandeskapet, relaterade huvudsakligen till missbruk av Internet och våldsamma tv-spel. Nästa europeiska forum om barnets rättigheter, som kommer att äga rum under det slovenska ordförandeskapet, kommer att hantera andra ämnen, däribland särskilt internationella adoptioner. Vi kommer att undersöka situationen och också undersöka, som Angelilli hoppades, praktiska sätt att bjuda in barn och företrädare för barn att vara direkt delaktiga i alla det europeiska forumets möten. Ni inser nog att det är en känslig fråga att bjuda in barn, däribland ganska små barn, att delta i dessa möten, men det är den målsättning som har fastställts, och därför kommer vi att anpassa oss också till detta förslag från parlamentet.
Vi håller på att utveckla en europeisk webbplats som är riktad till barn, med lättbegriplig text och presentation, där man till exempel kan läsa om hur man kan skydda sig mot de många hot mot barns säkerhet som förekommer i vardagen, på ett icke aggressivt och icke stötande sätt. Man kan läsa om hur man, så att säga, undviker sådana faror. Vi har inte sagt mycket om byrån för grundläggande rättigheter. Ett av mina förslag var att göra barnets rättigheter till en prioritering inom ramen för det fleråriga programmet för denna byrå.
Det finns fortfarande mycket kvar att göra. Roberta Angelilli säger med rätta att vi måste ta hänsyn till invandrarbarn. Det är en aspekt som vi kommer att hantera särskilt inom ramen för den europeiska invandringspolitiken: Barn är ofta offer, de är ofta de mest utsatta i den allmänna situationen vid migrantflöden. Vi måste lägga större betoning på behovet av att genomföra den europeiska handlingsplanen för att bekämpa människohandel, med särskild hänvisning till barn utöver kvinnor, eftersom dessa som de två svagaste kategorierna ofta faller offer för den internationella människohandeln. Vi måste undersöka sätt att finansiera praktiska förslag och projekt på inom ramen för EU-program.
Det nya Daphneprogrammet och det nya programmet för grundläggande rättigheter kan till exempel ge oss möjlighet att tillhandahålla ekonomiskt stöd till Europeiska nätverket för barnombudsmän. Jag fäster stor vikt vid detta nätverk, och naturligtvis också vid de icke-statliga organisationer som verkar på detta område. Det nya programmet, som kallas Daphne III, har omfinansierats och kan tjäna som ett särskilt användbart instrument.
Sammanfattningsvis är jag naturligtvis mer än beredd och villig att fortsätta utveckla denna politiska strategi, för att producera mycket konkreta resultat för våra medborgare på ett av de områden som ligger oss särskilt varmt om hjärtat.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
föredragande för yttrandet från utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män. - (EL) Herr talman! Skyddet av barnets rättigheter har aldrig brustit i fråga om Europeiska unionens inrikes- och utrikespolitik, men till följd av avsaknaden av en rättslig grund har denna politik blivit lappverksartad, och av den anledningen har ert förslag, herr vice kommissionsordförande, om utveckling av en strategi för skydd av barnets rättigheter fått ett positivt mottagande av Europaparlamentet och av det civila samhället. Vi hoppas att den kommer att stärkas i och med ändringsfördragets ikraftträdande, som kommer att omfatta stadgan om de grundläggande rättigheterna som en integrerad del, vilket nämndes av föredraganden Roberta Angelilli, som jag gratulerar till hennes sammanställningsförmåga och presentationen av dagens betänkande.
I samband med möjligheten till en integrerad och samordnad strategi för skyddet av barn på EU-nivå - bland annat tack vare det stora antalet intressanta förslag som kommissionen lagt fram - får inte barnet betraktas som ett offer, utan som innehavare av faktiska rättigheter och skyldigheter, som bör växa upp i en hälsosam familjemiljö, med garanti för att hans eller hennes materiella och immateriella behov kommer att fyllas.
Respekten för barnets rättigheter bör inte bara stärkas genom planering av gemenskapsåtgärder, utan också genom en politisk vilja i medlemsstaterna, med åtgärder som uppfyller barns grundläggande behov och skyddar dem mot olika faror.
Utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män fokuserar i sitt yttrande på frågan om stöd för mamman och familjen i utförandet av deras skyldigheter. Utskottet uppmanar till stöd för utsatta grupper, nämligen barn i riskzonen för övergrepp och med brist på utbildning, hälsovård, ordentlig näring och möjligheter att utveckla och nå sin potential.
Att föräldrarna kan förena arbetsliv med familjeliv: Detta är en omistlig rätt för barnet, och det representerar också skapande av värdefullt kapital och investering i det framtida samhället. Barns faktiska rättigheter kränks ofta, både inom och utanför Europeiska unionen, och det förekommer fortfarande diskriminerande behandling till följd av ojämlikhet mellan könen. Det finns stereotyper av könsrollerna och uppfattningar som marginaliserar vissa grupper av barn, och i synnerhet flickor och unga mödrar. Skydd av kvinnor, framför allt under graviditet och uppfostran av barn, måste vara ett krav, så att barn kan åtnjuta sina grundläggande rättigheter från första början.
Irena Belohorská
föredragande för yttrandet från utskottet för utrikesfrågor. - (SK) Tack så mycket, herr talman, och jag vill också tacka Roberta Angelilli för hennes betänkande.
Jag välkomnar att det slovenska ordförandeskapet har valt, som en av sina prioriteringar, frågan om barn i väpnade konflikter, som också var ett av mina ämnen. Mitt yttrande för utskottet för utrikesfrågor handlar också om behovet av att barn registreras vid födseln. Barn som inte är registrerade är osynliga, och faller därför ofta offer för sexuella övergrepp och människohandel. De fängslas tillsammans med vuxna och används som stridande soldater i väpnade styrkor, eftersom det är omöjligt att fastställa om de redan är vuxna eller inte. Födelsebeviset är en garanti för barnets namn och nationalitet samt till exempel tillgång till sjukvård. Det är dock beklagligt att betänkandet inte antas förrän i januari: Majoriteten av yttrandena var föremål för omröstning före sommaren, då de också lades fram för utskottet, och betänkandet kunde följaktligen ha antagits tidigare.
Det finns ett akut behov av en lösning på denna fråga om barns rättigheter. Ett exempel på detta är fallet nu senast med överförandet av över 100 barn från Tchad till Frankrike. Syftet med denna åtgärd var att hjälpa de övergivna familjerna i Darfur. Barnen - de föräldralösa - skulle omhändertas av fosterföräldrar i Europa. FN bekräftade dock att barnen i de flesta fall inte var föräldralösa och inte kom från Darfur, utan från grannlandet Tchad.
Att finna en omedelbar lösning på frågan om barnens rättigheter är inte bara nödvändigt för utvecklingsländerna, det är också nödvändigt för oss.
Glenys Kinnock
föredragande för yttrandet från utskottet för utveckling. - (EN) Herr talman! Jag skulle först vilja säga att utskottet för utveckling anser att det är mycket viktigt för kommissionen att integrera barns rättigheter i alla aspekter av utvecklingspolitiken, eftersom detta är ett sätt att nå millennieutvecklingsmålen. Jag vet att kommissionen i sitt meddelande föreslår att man ska ta itu med dessa frågor.
Jag vill mycket tydligt framhålla att vi behöver en strategi för barns rättigheter och måste undvika en gemensam inriktning, vilket har förekommit i debatten hittills, när det gäller sådana frågor som handel med barn, kidnappning av barn samt barnpornografi. Vi måste se till att vi förstår att vi talar om barns rättigheter: barns rättigheter att bli rådfrågade, barns rättigheter att få gehör och barns rättigheter att få respekt från vuxna och att vuxna inte talar om för dem vad de ska göra.
Jag välkomnar också mycket starkt att det hänvisas till barns rättigheter i Lissabonfördraget. Vi välkomnar detta eftersom det för tillfället bara är djurens rättigheter som har denna typ av rättslig grund i Europeiska unionen, och det finns ett trängande behov av att göra detsamma för barnen också.
Slutligen, i övriga världen och i EU självt måste vi se till att vi skyddar barns liv och generellt sett förbättrar alla barns välbefinnande i EU och i övriga världen.
Dimitrios Papadimoulis
föredragande för yttrandet från utskottet för sysselsättning och sociala frågor. - (EL) Herr talman! Jag vill börja med att gratulera Roberta Angelilli till det konstruktiva arbete som hon har uträttat.
Strategin för barnets rättigheter är ett verkligt steg framåt mot ett samordnat tillvägagångssätt, både i fråga om inrikespolitik och yttre förbindelser.
Utskottet för sysselsättning och sociala frågor, vars yttrande jag är föredragande för och nu presenterar, betonar de sociala aspekterna av brott mot barnets rättigheter. Utskottet fokuserar på barnfattigdom, något som drabbar nästan ett av fem barn i Europeiska unionen. Det betonas också att problemen med barnarbete och social utslagning, och kraven på att fästa särskild uppmärksamhet vid de utsatta sociala grupperna, som t.ex. barn som är invandrare, gatubarn och barn med funktionshinder. Vi är rädda att dagens barn måste leva i en värld som är värre än vad de tidigare generationerna upplevt. Därför måste Europeiska unionen agera nu, med väsentliga åtaganden, målsättningar och de nödvändiga resurserna, både på gemenskapsnivå och på medlemsstatsnivå.
Christa Prets
föredragande för yttrandet från utskottet för kultur och utbildning. - (DE) Herr talman! Jag vill börja med att gratulera föredraganden till hennes betänkande och till den samverkan som har kännetecknat våra överläggningar. Vi ställer oss helt bakom många av de huvudsakliga aspekterna i betänkandet.
Jag vill dock belysa två punkter som jag fäster särskild vikt vid. Den första är rätten till utbildning som en förutsättning för barnets sociala utveckling. Medlemsstaterna måste skapa fri tillgång till utbildning för alla barn och ungdomar, oavsett deras etniska och sociala bakgrund och familjeförhållanden. Detta innebär också att alla former av utslagning, diskriminering och våld mot barn måste förhindras. Det är nödvändigt att driva på genomförandet av hjälptelefonlinjen så mycket som det går. Den andra punkten som är mycket viktig för mig är främjandet av språk, eftersom språken är en av Europas kulturella skatter.
Det finns också en form av nyskapande som vi inte bör förbise, för barns rättigheter sträcker sig nu också till deras delaktighet i ny utveckling på området för utbildning och fortbildning, och särskilt i utvecklingen av mediekunskap. Kompetens i fråga om användning av informations- och kommunikationsmedier är ett oerhört viktigt utbildningsverktyg som måste utvecklas med kraft.
Kinga Gál
för PPE-DE-gruppen. - (HU) Tack för ordet, herr talman. Jag tror att så gott som alla av oss här påverkas direkt eller indirekt av ämnet skydd av barnets rättigheter.
Gemenskapens institutioner har ofta arbetat med olika aspekter av detta ämne, men har instämt med det utskott som lagt fram betänkandet i att vi utöver allt detta måste utarbeta en omfattande strategi. Det finns vissa specifika områden som vi absolut måste ta hänsyn till när vi arbetar fram en sådan vision. Exempel på sådana områden är förbud mot allt slags våld mot barn, bekämpning av fattigdom och diskriminering, och rätt till utbildning.
Eftersom Franco Frattini angav i sitt inledande anförande att byrån ska arbeta särskilt med detta område skulle jag vilja ge en rekommendation: Hur skulle det vara om den första särskilda begäran från kommissionen till byrån blir att undersöka tillämpningen på just detta område, barnets rättigheter?
Jag anser att sexuella övergrepp mot barn, barnarbete och de oerhörda skillnaderna mellan hur barn med flyktingstatus behandlas i de enskilda medlemsstaterna i dag är särskilt oroande. Problemet med gatubarn och barn som tvingas tigga är allvarligt här i vår närmaste omgivning.
Jag är också övertygad om att kampen för en fullständig tillämpning av barnets rättigheter inom unionen framför allt måste innebära en omprövning av familjens roll i detta nya Europa, och en förstärkning av den uppfostrande rollen tillsammans med utbildning, så att våra barn får vägledning utöver yrkesmässig kunskap i denna vår allt oroligare värld. Då kanske färre barn skulle vara våldsbenägna, lida fysiskt och skadas psykiskt. Tack så mycket.
Inger Segelström
för PSE-gruppen. - Herr talman! Jag vill börja med att tacka Roberta Angelilli och alla skuggföredragande, men också alla de ledamöter som har bidragit till att vi snart får Europaparlamentets första beslut om en EU-strategi för barnets rättigheter. Den allra viktigaste frågan handlar om barns delaktighet och inflytande. Här blir det ett mödosamt och viktigt arbete att se till att detta blir verklighet och inte bara ord. Barn och unga förväntar sig det.
Den fråga som jag anser ha varit den största framgången är förslagen som rör våld mot barn. Ett enigt utskott ställer sig bakom mitt krav på att allt våld mot barn, inklusive barnaga i hemmet, ska förbjudas genom gemenskapslagstiftning. Det är en stor framgång för barnen. I mitt hemland, Sverige, där barnaga är förbjuden, vet vartenda dagisbarn och alla unga människor att vuxna inte får slå barn. Att vi nu också klargör att det krävs ett samarbete för att stoppa alla övergrepp mot barn innebär att vi behöver ett ökat samarbete med aktörer som banker, reseföretag, kreditföretag och växlingsföretag för att stoppa barnpornografi, sexturism och utnyttjande av barn, och för att få ett säkrare Internet mot pedofiler. Dessutom måste illegala webbplatser kunna stängas. Medlemsstater måste också med en sexköpslag se till att barn inte är en handelsvara.
Den svåraste frågan som vi har haft i utskottet har gällt adoption. Jag är mycket nöjd med att vi nu blivit överens om att barn har rätt till en familj, oavsett om det är hos släkt, i en fosterfamilj eller genom nationell och internationell adoption. Det är barnets bästa som ska vara avgörande, inte de vuxnas bästa. Vi kommer alla ihåg vad som hände på barnhem i Rumänien och i Guatemala nyligen, med kidnappningar av barn till adoption som vi har på näthinnan. Barn är ingen handelsvara.
Nu är det upp till kommissionen att lyssna på det kloka som vi i parlamentet har kommit fram till och att sedan komma med konkreta förslag om hur vi ska förankra barnens rätt som nu, med det nya Lissabonfördraget, blir ett mål och lag i EU. Med det nya Lissabonfördraget måste EU lyssna och i allt arbete se till att barnens rätt också blir genomgående. Detta ska naturligtvis också gälla i det globala perspektivet, i utvecklingsarbetet, i kulturen och inom alla områden. Barnfattigdomen kommer självklart att bli en central fråga men också hur barn har det i krig samt alla ohälsofrågor. Jag är stolt över att vara med i detta parlament som kommer att fatta detta beslut i morgon.
Siiri Oviir
för ALDE-gruppen. - (ET) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar!
Det gläder mig att Europaparlamentet äntligen har nått fram till denna debatt om Europeiska unionens strategi för barnets rättigheter, för en politik som uppmuntrar barnets rättigheter kommer att utgöra grundvalen för morgondagens samhälle.
Samhällets och statens välbefinnande beror på de värderingar och metoder som används av framtida föräldrar. Jag vill tacka föredraganden för att hon lagt fram ett sådant uttömmande dokument.
Det är lämpligt att de principer som fastställs i FN-konventionen om barnets rättigheter och dess tilläggsprotokoll har använts som grund för utarbetandet av en EU-strategi för barnets rättigheter. För att denna strategi ska bli mer effektiv och tillämplig i alla 27 medlemsstater måste den dock innehålla mer specifika bestämmelser om genomförandeåtgärder, vars tillämpning skulle stödjas genom resurser från både medlemsstaterna och Europeiska unionen.
Strategin är heltäckande, och jag hinner inte gå in på alla aspekter. Jag vill bara belysa ett bestämt initiativ, men ett initiativ som är effektivt i alla avseenden, nämligen rekommendationen i Europeiska unionens strategi för barnets rättigheter om ett EU-täckande telefonnummer till en hjälptelefonlinje för barn. Vi har haft en hjälptelefonlinje i Estland i tre år nu, och jag kan bekräfta att det fungerar bra.
Jag vill fästa er uppmärksamhet på två viktiga målgrupper, vars rättigheter jag anser att vi bör inrikta oss särskilt mycket på att garantera.
Den första av dessa grupper är barn med funktionshinder. Jag anser att vi borde ge större uppmärksamhet åt att säkra funktionshindrade barns rättigheter i strategin för barnets rättigheter. Dessa barn borde, liksom andra målgrupper, verkligen garanteras möjligheter, lika möjligheter, att vara aktivt delaktiga i samhällslivet.
Det andra området som jag vill belysa är det som gäller att garantera rättigheter för barn som inte tas om hand av sina föräldrar. Alla barn har obestridligen rätt till en familj. I dag har alla barn olyckligtvis inte möjlighet att växa upp i en familj, utan de bor på barnhem. Vi har inte uppmärksammat barn som har lämnat barnhemmet vid omkring 18-19 års ålder i tillräcklig grad i dokumentationen: De är vuxna enligt lag, men inte i social bemärkelse. Detta är ett område som vi borde börja fästa uppmärksamhet vid.
Bogusław Rogalski
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! I egenskap av parlamentsledamot som sedan några år tillbaka har arbetat med att skydda barnens rättigheter gläder det mig mycket att godkänna Roberta Angelillis betänkande om upprättandet av en gemensam EU-strategi för barnets rättigheter.
Brott mot barns rättigheter, våld mot barn, handel med barn för illegal adoption, prostitution, illegalt arbete eller tiggande på gatorna: Dessa företeelser fortsätter att vara ett enormt problem i EU. Alla strategier som har att göra med barns rättigheter bör baseras på de värderingar och principer som ingår i FN-konventionen, i synnerhet när det gäller skydd mot alla former av diskriminering.
Alla barn måste garanteras rätten till kontinuerlig och direkt kontakt med båda föräldrarna, liksom rätten att växa upp i föräldrarnas kultur och att lära sig båda föräldrarnas språk. Dessa rättigheter har upprepade gånger kränkts av den tyska barnavårdsnämnden, Jugendamt, i fråga om barn som har en utländsk förälder. I skilsmässofall använder Jugendamt alla möjliga metoder för att ta ifrån den förälder som inte är tysk dennes umgängesrätt. Barn berövas rätten att lära sig den andra förälderns modersmål och förbjuds att föra samtal på andra språk än tyska under möten som arrangerats. Det står i officiella dokument att det är skadligt för barn att vara tvåspråkiga. Det har lämnats in över 250 klagomål mot denna myndighet till utskottet för framställningar. Trots att Europeiska kommissionen för ett år sedan fastslog att tyska Jugendamts agerande bryter mot artikel 12 i EU-fördraget, enligt vilken all diskriminering är förbjuden, har den tyska staten blivit ännu striktare i sitt diskriminerande agerande mot barn till utländska föräldrar, och detta är verkligen en skandal.
Jag hoppas att detta betänkande kommer att bidra till att avlägsna den diskriminering som sker på detta område, eftersom betänkandet utgör Europaparlamentets röst.
Hiltrud Breyer
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman! Barn är inte små vuxna, och de är inte heller vad människor kallar en naturlig del av familjen eller samhället. De är juridiska personer med egna rättigheter.
Alla medlemsstater i EU har undertecknat den banbrytande FN-konventionen om barnets rättigheter, men i många aspekter av barns rättigheter har vi i Europa knappt skrapat på ytan. En ljuspunkt är att Europeiska kommissionen har satt barnets rättigheter på dagordningen, men enligt vår uppfattning innehåller kommissionens förslag fortfarande för många fina ord och för få specifika åtgärder.
Det gläder mig att kommissionens rekommendation konkretiseras i detta betänkande, och för detta vill jag än en gång framföra mina gratulationer till föredraganden. Vi får hoppas att kommissionen gör sin uppgift och är mer specifik i 2008 års grönbok om barnets rättigheter. Det behövs indikatorer och en exakt tidsplan för ett förverkligande av barnets rättigheter.
Jag vill fokusera på tre punkter som är viktiga för mig. Den första rör flickors rättigheter, framför allt flickor med invandrarbakgrund. Att inse barnets rättigheter innebär undantagslöst ett införande av jämlikhet mellan flickor och pojkar och lika möjligheter för båda, och detta speglas också i det befintliga betänkandet. Jag vill uttrycka tacksamhet över utskottets och föredragandens antagande av vårt förslag att huvuddukar för flickor bör förbjudas i EU åtminstone i grundskolan, för att flickor verkligen ska ha valfrihet och rätten till en barndom. Det finns inte heller något som rättfärdigar att flickor med invandrarbakgrund förbjuds att gå i skolan.
Den andra punkt som jag anser vara av stor betydelse är den om våld mot barn och den ökande försummelsen. Det finns behov av en förbättring av barnens mediekunskap. Det har skett en oroväckande ökning när det gäller spridning av pornografiskt material och våldsscener via mobiltelefoner, och detta leder till desensibilisering och till en ökande våldsspiral. Jag vill be er, herr Frattini, att länge och noggrant undersöka olika sätt för att förbättra skyddet för ungdomar i medier och för att skydda barn mer effektivt mot våld.
Den tredje punkten rör barnets miljömässiga rättigheter, ett ämne som ingen har tagit upp än. Med detta menar jag alla barns rättighet att växa upp i en oskadad miljö. Kommissionen tog olyckligtvis inte hänsyn i strategin för barnets rättigheter till behovet av att i högre grad beakta barnen, inte bara de vuxna, vid fastställande av framtida utsläppstak. Detta gäller för såväl bullernivåer som farliga ämnen. Därför ber jag er att införliva barnets miljömässiga rättigheter, för dagens barn är morgondagens medborgare. Vi bär alla ansvar för att se till att vårt europeiska hem också är ett barnvänligt hem.
Giusto Catania
för GUE/NGL-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Roberta Angelilli för ett lyhört tillvägagångssätt i fråga om ett mycket viktigt ämne: Ett samhälle som vet hur man värnar om barn vet hur man värnar om alla sina medborgare. Jag tror också att vi i dag, i parlamentet, tar ett mycket viktigt steg, eftersom institutioner som kan hantera minderårigas problem säkerligen kommer att kunna hantera alla europeiska medborgares problem på ett mer effektivt sätt.
Detta betänkande innehåller många intressanta och dynamiska idéer, som också är fingervisningar för kommissionen i fråga om de vidare åtgärder som vi förväntar oss. Det finns vissa punkter som måste betonas, framför allt behovet av att fästa stor uppmärksamhet vid minderåriga utan medföljande vuxen som hålls kvar i administrativa flyktingförläggningar.
När utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor inspekterade dessa förläggningar märkte man att det i många länder, som exempelvis Frankrike, Belgien och Italien, fanns många minderåriga utan medföljande vuxen, många barn, som fick leva under omänskliga och förnedrande förhållanden som är oacceptabla för barn, vilket de för övrigt också är för alla män och kvinnor.
Vi vill betona nödvändigheten av att framhålla den punkten. Vi anser också att det bör läggas stor vikt vid att förebygga barnarbete. Barnarbete är ofta förbundet med utnyttjande och fattigdom. Det är anledningen till att parlamentet måste bidra på ett betydande sätt till att förbättra de sociala villkoren i Europeiska unionen.
Kathy Sinnott
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag har mycket att säga om barns rättigheter. För det första välkomnar jag ändringsförslagen till detta betänkande som inriktas på familjen och dess betydelse när det gäller att sörja för ett barns utveckling. Jag skulle vilja betona föräldrarnas - inte statens - förtur som väktare av barnen, och av denna anledning vikten att stödja familjen i dess ansvar. Staten bör hjälpa föräldrar att skydda och stödja barnet, och den bör bara ta över efter föräldrarna när föräldrarna är ovilliga eller inte har möjlighet att sörja för sina barn.
När det gäller frågan om funktionshinder lovordar jag detta betänkande för att man i det medger att barn med funktionshinder måste garanteras full respekt och likabehandling. Jag själv har företrätt många barn och deras föräldrar som kämpat för att garantera deras utbildning. En tragisk brist i FN-konventionen om barnets rättigheter, som detta bygger på, är att särskilda utbildningsåtgärder som barn med funktionshinder behöver ska tillhandahållas utifrån ”tillgängliga resurser”, trots att konventionen garanterar grundläggande utbildning för alla barn. Dessa tre ord har hindrat barn med särskilda behov från att få den hjälp som de behöver i mitt land.
I ändringsförslag 3 tar man upp barn inom EU som tidigare fått institutionaliserad vård. Den viktiga frågan har uppmärksammats av många parlamentsledamöter till följd av dokumentären Bulgaria's abandoned children [Bulgariens övergivna barn] på BBC, som fokuserade på vårdhem för barn med funktionshinder. Denna dokumentär kommer att visas den 4 mars 2008 då filmskaparen kommer att delta, och jag vill bjuda in alla mina kolleger till detta evenemang.
Nyligen röstade EU mot ett ändringsförslag som lades fram inför budgetutskottet, i vilket man försökte att leda EU-finansiering som går till institutioner mot samhälls- och familjebaserade tjänster. Detta ändringsförslag föll. Vi måste ha en sammanhängande strategi när det gäller avinstitutionalisering och integrering av barn i samhället, och vi måste lägga våra resurser på samhällsbaserade strategier i framtiden.
Jag välkomnar också den starka linje som parlamentet intar när det gäller människohandel, särskilt i ändringsförslag 1. Det är svårt att föreställa sig något värre än ett barn som stjäls från sin familj, oavsett om det är i militära, sexuella eller arbetsrelaterade syften, eller till och med för att uppfylla ett pars önskan om ett barn.
Jag vill också nämna handel med spädbarn före och efter födseln för att tillvarata organ och celler och påminna mina kolleger om att inledningen till FN-konventionen om barnets rättigheter omfattar barn såväl före som efter födseln.
Det gläder mig att man tar hänsyn till invandrarfamiljer och ensamkommande barn i betänkandet. Med en ökande kulturell blandning måste vi fortsätta att erkänna vikten av att ta emot alla barn i vårt ständigt föränderliga samhälle. På samma sätt som arbetsinvandring ger föräldrar möjlighet att åka utomlands och skapa en bättre situation för sina familjer, måste vi arbeta mot en rättvisa som inte kräver denna separering och som låter familjer vara tillsammans i sina hemländer eller i det land som de väljer att bege sig till.
Nu skulle jag vilja ta upp frågan om sexuella och reproduktiva rättigheter, som upprepas i sex artiklar i detta betänkande. Jag är personligen ansvarig för sex tonårsflickor och två tonårspojkar. De måste naturligtvis få reda på livets förhållanden, men samtidigt måste de få veta livets viktigaste sanningar: att de är oerhört värdefulla, utvecklande individer, personer med en värdighet och en framtid, som på ett unikt sätt bidrar till sitt samhälle och sin familj. De gynnas inte av budskapet att de inte vara ansvariga, som så ofta sägs när det gäller sexuella och reproduktiva rättigheter, och faktiskt är vandrande katastrofer som behöver hjälp av vuxna med skadekontroll, och att de kan få denna hjälp utan att några negativa effekter drabbar dem eller utan deras föräldrars kännedom. Ungdomens rikedom kan och bör få stöd av dem som är äldre, som älskar dem och som redan gått igenom samma sak.
(Talmannen avbröt talaren.)
Luca Romagnoli
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Min kollegas betänkande är alldeles utmärkt, och jag anser att åtgärder från unionens sida och en EU-strategi för att skydda barnets rättigheter är något som måste prioriteras. Vi måste erkänna minderårigas rättigheter och kräva politik och åtgärder på detta område som också syftar till att skydda den enskilda individens liv från tidpunkten för befruktningen.
I detta betänkande krävs vidare åtgärder samt - och detta kan ingen motsätta sig - en bekräftelse av barns rättigheter som en integrerad del av de rättigheter som är bindande för unionen och dess medlemsstater och som kräver en specifik rättslig grund.
Jag vill belysa ett av de många akuta problem som drabbar barn i dag, och det är det påfallande höga antalet försvinnanden. Dessa fall med barn som försvinner får ofta ett tragiskt slut som en följd av sexuellt utnyttjande och våld knutet till barnpornografi. Jag anser att unionen inte ska acceptera att någon av dess medlemsstater på något sätt skulle tolerera någon form av pedofili, utan att man måste förbjuda uppmuntrande till och, naturligtvis, utövande av det.
Edit Bauer
(HU) Tack, herr talman! Mot bakgrund av den demografiska krisen har varje barns liv ett pris på sig. Vi kan inte bara driva på för ett ökat födelsetal och samtidigt visa ett sparsamt intresse för att garantera de nödvändiga villkoren för levnadsstandard, lika villkor och fysisk och psykisk utveckling av de barn som har fötts.
Därför anser jag att Franco Frattinis engagemang för att ge en övergripande prioritering i gemenskapspolitiken till att säkra barnets rättigheter är oerhört viktigt. I betänkandet, som jag vill gratulera Roberta Angelilli till, betonas med rätta vissa problem som måste lösas omedelbart.
Barnfattigdomens omfattning ökar och, som mina kolleger har nämnt, lever vart femte barn under fattigdomsgränsen, och detta hör naturligtvis nära samman med att många slutar skolan tidigt. Vi kan inte blunda för situationerna med flera tusen gatubarn och hemlösa barn i unionens medlemsstater, av vilka många tvingas tigga, stjäla, arbeta olagligt eller prostituera sig.
Enligt en undersökning av Unicef som offentliggjordes nyligen finns det inga länder, och inga medlemsstater, som inte påverkas av handel med barn. Vi känner inte till mycket om de barn, som beräknas vara flera hundra, som varje år försvinner från institutioner för barn och från flyktingläger. Våldet mot barn, och den ökade aggressionen bland barn, ger anledning till rättmätig oro.
Inom ramen för Lissabonfördraget garanteras barnets rättigheter av artikel 24 i stadgan om de grundläggande rättigheterna. Detta betänkande - vars antagande jag stöder - utgör ett första steg för unionens institutioner, inklusive parlamentet, i fråga om att vidta seriösa åtgärder för att barnets rättigheter ska efterlevas och för att barnens situation ska förbättras mer genomgående. Förhoppningsvis kommer också medlemsstaterna att göra allt för att uppnå detta. Tack för er uppmärksamhet.
Martine Roure
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag är mycket glad över att kommissionen föreslår att en EU-strategi för barnets rättigheter ska inrättas.
Eftersom många av EU:s politikområden påverkar barn måste vi vidta särskilda åtgärder så att barns rättigheter kan skyddas och deras aktiva deltagande uppmuntras.
Jag är särskilt glad över att parlamentet har krävt en definition för identifiering av barn i riskzonen. Detta kommer att göra det möjligt för oss att särskilt stödja barn som är offer för en social situation som hotar deras psykiska eller fysiska hälsa.
Samtidigt kan vi inte bara lämna barn som lever i fattigdom åt deras öde. Dessa barn får inte alltid det skydd de behöver eftersom deras föräldrar inte har de resurser som krävs. Om barnen inte ska dömas till social utestängning behöver de därför särskilt stöd, och regeringarna måste ta ansvar för att se till att alla barn, oavsett föräldrarnas sociala eller juridiska omständigheter, får tillgång till hälsa och utbildning, så att lika möjligheter för alla faktiskt garanteras i praktiken.
Jag vill särskilt lyfta fram de migrerande barnens speciella situation. Att hålla barn i förvar är oacceptabelt. Vi kan inte förstå varför en person som flyr undan krig eller desperata omständigheter ska behandlas som en brottsling. Det gäller i ännu högre grad barn, som i enlighet med konventionen om barnets rättigheter har rätt till skydd och utbildning.
Ona Juknevičien
- (LT) Vi håller med om att barns rättigheter ingår i de mänskliga rättigheterna, som vi är skyldiga att respektera i enlighet med internationella och europeiska överenskommelser. Barns rättigheter erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Denna fråga bör ingå i ändringsfördraget och vara obligatorisk för alla EU-medlemsstater. Kommissionsledamot Frattini! I meddelandet säger ni att situationen för barns rättigheter i EU fortfarande inte är tillfredsställande. Jag tycker att den är fruktansvärd. Närmare en femtedel av barnen lever i fattigdom. I Litauen lever närmare hälften av enföräldersfamiljerna i fattigdom. Vi saknar dessutom statistik över hur många barn i den utvidgade unionen som lämnats utan lämplig omvårdnad när deras föräldrar emigrerat för att söka arbete.
Vi läser med fasa om sexuellt och psykologiskt våld som utövas mot barn. Vi tycker synd om barn som vi möter på gatorna, och vi trycker ett mynt i deras utsträckta händer. Alltför ofta gör vi dock ingenting, eftersom det är enklare att vända sig bort och blunda och säga att det är inte vårt fel, det där får andra ta ansvar för. Ni, kommissionsledamot Frattini, säger att det är de enskilda medlemsstaterna som har ansvaret och att ni inte vill lägga er i deras affärer. Bryssel lägger sig i många medlemsstaters affärer, eftersom det är viktigt att vi reglerar jordbruket, den inre marknaden och kapitalflödena. Vi anser att dessa frågor har stor betydelse. Jag anser att vår viktigaste fråga måste vara de mänskliga rättigheterna och framför allt barnen. De är vår framtid. Jag anser att i synnerhet EU bör ta ansvar för att skydda de mänskliga rättigheterna och framför allt barns rättigheter. Ett dokument präglat av försiktighet, minnen och hejarop har jag ingenting till övers för. Jag anser att vi måste vi skydda våra medborgare aktivt på det här området.
Wojciech Roszkowski
(PL) Herr talman! Jag vill gratulera Roberta Angelilli till ett utmärkt betänkande om ett ämne som är avgörande för EU:s framtid. Flertalet av förslagen i detta betänkande förtjänar givetvis stöd, men jag har ett par invändningar.
För det första diskuteras principen om flickors och pojkars lika rättigheter, vilket kan tolkas som att flickor och pojkar är identiska, medan varje förälder vet att de är olika och kräver olika uppfostringsmetoder för att principen om deras lika värdighet ska kunna fullföljas. För det andra, när det gäller barns rättigheter, innebär ökningen av antalet alternativa familjestrukturer, som tas upp i betänkandet, ett hot mot de åtgärder som måste vidtas. Om detta hot nämns ingenting i betänkandet. För det tredje finns det i punkt 167 en uppmaning om att tillhandahålla sexualupplysning för barn och ungdomar, vilket innebär att punkterna 163 och 164, där rätten till sexuell och reproduktiv hälsa tas upp, blir onödiga om det inte är så att dessa formuleringar används för att dölja rätten till abort.
Mot denna bakgrund är det inte möjligt att skilja mellan redan födda barns rättigheter och ofödda barns rättigheter. Även om livet inleds som ett embryo utvecklas det oundvikligen till ett barn, och om det är någon som ifrågasätter detta bör de komma ihåg att vi alla har varit embryon en gång.
Pedro Guerreiro
(PT) I detta anförande på en minut vill jag understryka att jag anser att EU:s första prioritering när det gäller barn är att bedöma huruvida effekten av EU:s politik blir att barns rättigheter upprätthålls eller inte, särskilt när det gäller att snabbt och kraftigt minska barns fattigdom och ge alla barn lika möjligheter.
I samband med detta vill jag till exempel fråga vilken effekt EU:s monetära politik och prisstabilitetsmål, eller snarare lönebegränsningar, har på möjligheterna att upprätthålla barns rättigheter? Vilken effekt har EU:s ”flexicurity”, avregleringen av arbetsmarknaden, uppmjukningen av uppsägningsreglerna, de allt otryggare anställningsavtalen och de ökande och allt flexiblare arbetstiderna på möjligheterna att upprätthålla barns rättigheter? Vilken effekt har EU:s nuvarande politik för att främja avreglering och privatisering av offentliga tjänster, såsom hälsovårds- och utbildningstjänster, på möjligheterna att upprätthålla barns rättigheter? Detta är några exempel på områden där en anpassning till barns rättigheter är mest lämplig, nödvändig och angelägen.
Carlos Coelho
(PT) Herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Våld mot försvarslösa personer är särskilt förkastligt. Våld mot barn är synnerligen motbjudande. Det behövs gemenskapslagstiftning för att förbjuda alla former av våld, vare sig det är fysiskt, psykiskt eller sexuellt våld. Unicefs statistik för 2003 har redan nämnts, och där framgår att i vissa EU-länder, däribland Frankrike, avlider tre barn varje vecka till följd av misshandel eller försumlighet. Motsvarande siffra i länder som Tyskland och Storbritannien är ungefär två barn per vecka.
Jag välkomnar EU-medlemsstaternas och EU-institutionernas åtagande att genomföra politiken för barn, som har vuxit i omfång de senaste åren. Dagens lagstiftning, politik och strukturer är dock fortfarande otillräckliga för att kunna täcka in alla olika frågor som rör skyddet av barn, vare sig barn fallit offer för fattigdom, människohandel, barnmisshandel, sexuellt våld, pornografi, barnarbete eller det förfärliga bruket av barnsoldater, som fortfarande förekommer nu på 2000-talet.
Jag gratulerar därför Franco Frattini till detta initiativ, som visar att den nödvändiga viljan finns för att göra detta till en prioriterad EU-fråga och utforma en allmän EU-strategi för att effektivt främja och skydda barns rättigheter både i den interna och externa politiken. Jag är också mycket glad över att barns rättigheter tagits med i det nya Lissabonfördraget som ett av EU:s mål, vilket ger en ny rättslig grund för att försvara dessa rättigheter.
De förebyggande åtgärderna och medvetenheten inom detta område måste ökas, och offrens sociala rättigheter och stöd måste förstärkas. De gränsöverskridande insatserna mot barnpornografi på Internet måste också ökas för att se till att sådana webbsidor stängs ned och de kriminella nätverken raseras. Internet ger barn fantastiska möjligheter att kommunicera och skaffa information, men vi måste se till att de gör det på ett säkert sätt.
Stavros Lambrinidis
(EL) Herr talman! Våra barn har egna personligheter, och de har en okränkbar rätt att få sina grundläggande rättigheter skyddade. Detta innebär att barnen ska skyddas mot kränkande behandling, våld och omänskliga arbetsförhållanden, att de ska få utbildning och att de ska slippa leva i fattigdom, utsättas för sexuellt utnyttjande och våld eller utnyttjas som barnsoldater i krig. Barn har ett större behov av dessa allmänna värden än vuxna. Skälet är för det första att de per definition är unga och sårbara. För det andra är föräldrar, lärare, präster och andra som barnen kommer i kontakt med alltid överordnade barnen, och för det tredje har negativa händelser under barndomen en avgörande effekt på barns framtida liv.
Detta är de rättigheter som vi uppmanas att stödja i dag. Jag ska koncentrera mig på två saker.
Den första är barn till invandrare, som kanske är mest sårbara av alla. De som föds ibland oss måste åtminstone omedelbart bli medborgare i vårt land. De ska inte bli stämplade från födseln, utan ska givetvis få gå i skolan oavsett föräldrarnas ställning och inte dömas till social utestängning.
Den andra är barns skydd på Internet. Det handlar om barn som är ofta ute på nätet, där de intet ont anande surfar och talar med främlingar, och barn som riskerar att bli sexuellt utnyttjade och användas som handelsvaror i en mycket lönsam verksamhet. Internet är den nya mötesplatsen. Precis som föräldrar varnar sina barn för att inte tala med främlingar utomhus måste föräldrar informeras och uppmärksammas på att samma problem och råd behövs för Internet. EU bör axla sin roll och tillhandahålla utbildning och hjälptelefonlinjer för föräldrar och barn som hamnar i sådana situationer.
Marian Harkin
(EN) Herr talman! Jag instämmer i så gott som alla de rekommendationer som läggs fram i detta utmärkta betänkande. I synnerhet instämmer jag i att man i EU:s framtida strategi bör erkänna familjens betydelse som den grundläggande institutionen i samhället för ett barns överlevnad, skydd och utveckling.
Jag stöder också barnets rätt att regelbundet upprätthålla ett personligt förhållande till och direkta kontakter med föräldrarna, utom då detta strider mot barnets bästa naturligtvis. Jag stöder till fullo förslagen i betänkandet om att skapa ett barnvänligt samhälle där barn kan känna sig omvårdade och aktivt delaktiga.
I punkt 27 uppmanas kommissionen och medlemsstaterna att vidta åtgärder för att garantera att förståndshandikappade barns rättigheter till utbildning tillvaratas. I det irländska systemet har de rätt till en lämplig grundläggande utbildning, men en sådan tillhandahålls utifrån tillgängliga resurser. I verkligheten innebär detta ofta att de får en olämplig grundläggande utbildning.
I punkt 27 hävdar man också att förståndshandikappade barn ska ha tillgång till rättsväsendet. Det var nyligen ett fall på Irland med en ung flicka med Downs syndrom som hade blivit utsatt för sexuella övergrepp, och ändå beslutade en domare att hon inte var i stånd att berätta sanningen för juryn. Han förhörde henne i domstolen med hjälp av åklagarbiträdena. Den anklagade och hans advokater närvarade under förhöret, men flickans familj fick order att lämna rättsalen. Om inte alla barn kan garanteras den absoluta rätten till tillgång till rättsväsendet kommer vi att svika våra barn.
Slutligen skulle jag vilja ställa några korta frågor till kommissionsledamoten. Det nyligen fattade beslutet att införliva barnens rättigheter i Lissabonfördraget som en av EU:s målsättningar kommer att ge barnens rättigheter en ny rättslig grund. Kan kommissionsledamoten närmare utveckla - om så bara kort - vilka praktiska resultat han förväntar sig av detta? Jag ställer särskilt denna fråga mot bakgrund av den stundande folkomröstningen om Lissabonfördraget på Irland.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Herr talman! Jag vill uppmärksamma det problem som nämns i punkt 118 i betänkandet och som rör restriktioner för den fria kontakten med barn i havererade familjer med flera nationaliteter.
Det finns synnerligen flagranta exempel på detta i Tyskland som uppstått på grund av de åtgärder som vidtagits av barnavårdsnämnden Jugendamt. Till följd av dessa åtgärder har föräldrar som inte är tyska medborgare berövats rätten att tala med sina barn på sitt eget språk och i vissa extrema fall till och med berövats sina rättigheter som föräldrar.
De bestämmelser som ligger till grund för Jugendamt tillkom redan 1939, jag upprepar, 1939, och de fortsätter att tillämpas inom lagstiftningen i praktiskt taget oförändrad form. Denna institution agerar för, som man säger, barnets bästa, men detta begrepp har inte definierats någonstans, vilket innebär att det kan tolkas precis hur som helst. I förhandlingarna gynnar Jugendamt föräldrar med tysk bakgrund. Ett annat problem är att yttre tillsyn saknas helt, och jag uppmanar därför Europeiska kommissionen att utarbeta ett förslag till rättsakt som skulle göra det möjligt att undvika alla former av diskriminering inom medlemsstaternas institutioner. Sådan diskriminering förekommer i Tyskland i dag.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Herr talman! Först vill jag säga att jag helt och hållet instämmer med Hanna Foltyn-Kubicka.
Frågan om skyddet av barns rättigheter har gynnats av den ökade vikt som EU:s lagstiftare fäster vid frågan. Att allt fler områden regleras i EU-lagstiftning har dock samtidigt en direkt effekt på barns rättigheter. Därför välkomnar jag kommissionens tillkännagivande att en strategi för barnets rättigheter ska införas. Att denna fråga ska bli en prioriterad EU-fråga, det vill säga att barn fullt ut erkänns som rättssubjekt, förtjänar vårt fulla stöd. Betänkandets försiktiga titel - ”mot en EU-strategi” i stället för bara ”en EU-strategi”, antyder dock att ytterligare insatser i form av offentliga samråd kan väntas, vilket kan bidra till att fastställa de viktigaste prioriteringarna för EU-åtgärder i framtiden.
Hittills har EU inte inrättat någon särskild rättslig grund för barns rättigheter. Här vill jag gärna säga att jag är besviken, eftersom konstitutionsfördraget, om det hade ratificerats, skulle ha gett en lämpligare rättslig ram i artikel I-3, som var direkt tillämplig på barns rättigheter. Skyddet av barns rättigheter som ett internt och externt mål för EU har tagits med i Lissabonfördraget. Dessa rättigheter omfattas även av stadgan om grundläggande rättigheter. Det är dock en skam att hundra miljoner barn som lever i EU inte är jämlika i sina rättigheter och friheter.
Det är givetvis så att barn behöver speciell omvårdnad eftersom de är sårbara och har särskilda behov. De behöver också lämpligt rättsligt skydd. Barns rättigheter bör dock inte skiljas från, och heller inte ställas i motsatsställning till, mänskliga rättigheter i allmänhet. En analys av EU-dokument tyder på att det kan finnas krafter som vill behandla barns rättigheter som en fråga som på något vis är fristående från mänskliga rättigheter som helhet. Detta är en farlig väg som kan leda till farliga uppdelningar.
Jag vill tacka föredraganden för att hon inte har låtit denna frågas känsliga natur fördunkla hennes balanserade förhållningssätt till ämnet. Det är bra att betänkandet inte uteslutande är inriktat på skyddsåtgärder, utan också rymmer ett positivt erkännande av barns rättigheter, däribland rätten att ha en familj, rätt till utbildning, social integration, hälso- och sjukvård samt lika möjligheter.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Tack, herr talman. Ett starkt samhälle och en stark ekonomi kan bara byggas på generationer och medborgare som har en sund kropp och en sund själ, och vi måste därför göra vårt yttersta för att garantera framtida generationers öden och rättigheter, också för vår egen skull, eftersom vi förr eller senare alla blir beroende av framtida generationers solidaritet.
Roberta Angelilli förtjänar därför beröm för sitt betänkande, där denna komplexa fråga förtydligas. Våra barns rätt till ett fullkomligt liv är ett komplicerat nät av sociala krav och rättsliga garantier - barns rätt att födas och uppfostras i en hälsosam miljö, deras rätt att utbilda sig och förverkliga sina drömmar.
Familjers och barns fattigdom är ett grundläggande hinder för att upprätthålla dessa rättigheter, så det kan inte nog framhållas hur viktigt det är att EU:s institutioner och medlemsstater axlar sitt ansvar i kampen mot fattigdom. Detta måste också göras för att förebygga brott mot barn och utnyttjande av barn.
En ny era för ett Europa utan gränser inleddes i slutet av förra året. Det är en stor utmaning för Schengenområdets öppnande att undvika att skapa gynnsamma förutsättningar för brottslingar. Det vore därför önskvärt om man kunde utforma ett system för att tillgängliggöra information om brott mot barn, och utdömda straff, för medlemsstaterna och därmed skydda barn från brottslingar som arbetar i deras närmiljö.
Roberta Angelillis utmärkta betänkande kommer att få stort värde om det följs av lagstiftningsåtgärder. Tack, herr talman.
Roberta Alma Anastase
(RO) Barns rättigheter är ett viktigt ämne som förenar oss alla, oavsett land och politisk övertygelse.
Att tala om barn är att tala om framtiden, EU-medborgarnas och själva unionens framtid. Jag kan därför inte göra annat än att välkomna betänkandet om en EU-strategi för barnets rättigheter. Betänkandets utformning, med yttranden från sex olika utskott, är i sig en bekräftelse på hur viktig denna fråga är, precis som texten i stadgan om grundläggande rättigheter.
Barnets bästa måste komma i första rummet. EU:s värden och syn på utveckling ger unionen en moralisk förpliktelse att se till att barns rättigheter blir ett prioriterat handlingsområde, både inom och utanför EU.
Inom EU vill jag understryka betydelsen hos två aspekter. Den första är de negativa konsekvenserna av migration och den farliga situation som drabbar barn som lämnas kvar i hemländerna av migrerande föräldrar. Jag vill tacka föredraganden för att hon anammat mitt förslag att uppmärksamma denna fråga, som fortfarande påverkar EU-medborgarnas liv, och jag vill försäkra henne om mitt stöd för kravet på lämplig omvårdnad, social integration och utbildning för dessa barn. Lika viktigt är målet att garantera alla europeiska barn rätten till utbildning.
Utanför EU är det centralt att vi främjar barns rättigheter internationellt, särskilt inom ramen för EU:s förbindelser med grannländer och strategiska partner. Av allt som händer i världen vill jag lyfta fram kränkningarna av barns rättigheter vid kriser och konflikter, särskilt frusna konflikter där rättssäkerhet helt enkelt saknas. EU kan inte acceptera sådana situationer och måste vidta beslutsamma åtgärder för att se till att barns rättigheter respekteras överallt.
Under 2007 tog EU beslutsamma steg i denna riktning, men 2008 kommer att bli ett avgörande år för det faktiska genomförandet av en ny strategi för barns rättigheter. Jag uppmanar därför kommissionen och rådet att ta till sig parlamentets rekommendationer, för att se till att denna strategi lyckas.
Iratxe García Pérez
(ES) Herr talman! Detta betänkande ger en bred och samlad vision av de insatser för barn som vi måste uppmuntra från EU:s sida. Vi måste se till att alla personer i ansvarsställning inom detta område involveras i arbetet med att förverkliga pojkars och flickors rätt till lika utbildning, bekämpa alla former av våld och barnarbete och skydda barn till invandrare.
Vi är medvetna om utvecklingen i samhället och erkänner därför att den traditionella kärnfamiljen inte kan vara den enda referenspunkten och att det finns allt fler alternativa familjestrukturer som vi måste ta hänsyn till i vår djupa övertygelse om att barn måste ha en positiv familjemiljö.
I samband med detta vill jag lyfta fram initiativet med internationella adoptioner, där det behövs lagstiftning som är bättre anpassad efter verkligheten och som gör det möjligt att hantera de okända faktorer vi konfronteras med i dag. En sådan process har redan inletts i vissa länder, däribland Spanien, för att värna om de minderårigas bästa intresse.
Innan jag avslutar vill jag dock säga att de spanska socialdemokraternas delegation är tveksam till punkt 127, som rör förbudet mot slöja i skolor, eftersom vi hellre förespråkar dialog och försoning.
Den fråga vi debatterar handlar om de mest utsatta i samhället, men också om en framtid där vi behöver en stabil värdegrund präglad av respekt, tolerans och samexistens.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Jag välkomnar detta betänkande och det arbete som föredraganden har gjort.
När man lyssnar på debatten råder det nästan fullständig enighet om vad vi behöver göra när det gäller barns rättigheter, och vi har kommit långt jämfört med det gamla ordspråket som säger ”barn ska ses men inte höras”. I dag vill vi inte bara se våra barn utan också höra och lyssna på det som de har att säga.
Men vi behöver förtydliganden - och kommissionsledamoten skulle kanske kunna ge mig det - om vilken befogenhet som EU har på området barns rättigheter mot bakgrund av det förslag som det har talats om och vår omröstning på Irland om detta ändringsfördrag. Som ni känner till anses det att barnens rättigheter bäst skyddas inom ramen för familjen enligt Irlands konstitution. Vi måste erkänna den viktiga roll som familjer spelar när det gäller att skydda barnens rättigheter, och vi måste granska åtgärder som syftar till att stärka familjer och stödja dem där det behövs.
Sedan har vi också frågan om den gifta familjen kontra den ogifta familjen och om barn i båda dessa situationer har lika rättigheter. Det sker en betydande ökning av medborgare på Irland som separerar eller skiljer sig och en ökning av samboförhållanden: en av tolv familjer har denna form, och de ansvarar för 50 000 barn. Vi måste se över hur rättigheterna för dessa barn skyddas enligt befintlig irländsk lag.
Sedan har vi också en fråga om barns tillgång till båda sina föräldrar och barnens osynlighet som för närvarande finns med den irländska familjelagstiftningen, och detta måste tas upp.
En sista punkt: det blev rabalder 2006 när Högsta domstolen på Irland ogiltigförklarade lagen om samlag med minderårig på grundval att denna inte tillät den anklagade att som försvar åberopa ett misstag i god tro när det gäller offrets ålder. Målet handlade om en 41-årig man och en 12-årig flicka. I dag lades ironiskt nog anklagelserna om sexuella övergrepp mot denna person ned i Dublins underrätt. Vi kommer att få två ändringar av den irländska konstitutionen när det gäller familjefrågan och det fall som jag just nämnde, och jag anser att vi måste se var EU passar in bland barns rättigheter, så att vi röstar rätt på Irland.
Genowefa Grabowska
(PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Dagens debatt visar att Europaparlamentet vill delta i utformningen av en EU-politik för barn. Det är därför mycket oroande att många medlemsstater anser att nästan all lagstiftning som rör barnets rättigheter hör hemma i familjerätten, och därmed nästan per definition uteslutande blir ett nationellt ansvarsområde.
Ett sådant snävt nationellt synsätt ställer parlamentet utanför den huvudsakliga beslutsprocessen för barns rättigheter och gör oss, parlamentet, till ett rent rådgivande organ. Det är inte någon bra strategi i ett Europa som blir allt mer enat. Ett exempel på detta är förordningen om gränsöverskridande indrivning av underhållsfordringar, som parlamentet antog i december efter samrådsförfarande. Förordningens syfte är att se till att barn som har övergetts av en av sina föräldrar inte längre behöver gå hungriga och övergivna och att de får del av de medel som har drivits in tack vare ett nytt och effektivare system. Jag anser därför att parlamentet, som faktiskt agerar på alla europeiska barns vägnar, har en moralisk förpliktelse att aktivt delta i lagstiftningsarbetet för barnens bästa.
Sammanfattningsvis vill jag säga till kommissionsledamoten att parlamentet bör göras mer delaktigt i EU-lagstiftning om barn.
Edward McMillan-Scott
(EN) Herr talman! Jag skulle vilja tacka föredraganden, Roberta Angelilli, och de andra föredragandena för deras arbete med detta viktiga ärende, och naturligtvis framföra ett tack till kommissionsledamot Franco Frattini för hans uppmuntran till meddelandet och för det arbete som kommissionen har gjort på detta område.
Samtidigt som vi erkänner att dessa ärenden främst är medlemsstaternas ansvar finns det också, anser jag, en uppgift för Europeiska unionen, och den innefattas naturligtvis i stadgan om de grundläggande rättigheterna, där barnens rättigheter har innefattats för första gången. Jag anser att ett samhälle bäst bedöms med ledning av hur det hanterar sin oskuldsfullhet, och vi, Europeiska unionen, är ett samhälle.
Mitt särskilda intresse på detta område är föräldrars gränsöverskridande bortförande av barn. Jag har haft hand om många fall på detta område, och det sker flera hundra kidnappningar varje år mellan EU:s medlemsstater och våra grannstater och bortom dem. Trots att det finns internationella konventioner som Haagkonventionen, och interna som Bryssel II-konventionen, är situationen fortfarande mycket bristfällig. Jag hade nyligen anledning att uttrycka tacksamhet mot den internationella advokatbyrån Freshfields för att den granskade flera fall enligt Bryssel II-konventionen och fastställde några av problemen i våra egna medlemsstater.
Jag anser att det arbete som har gjorts av Europaparlamentet och kommissionen måste ses mot bakgrund av en internationell utveckling av lagstiftning. Jag anser att det är rätt att FN:s gamla konvention om barnets rättigheter, som sätter av barnets intresse i främsta rummet, är absolut nödvändig. I stadgan om de grundläggande rättigheterna infördes också begreppet barnets rättigheter till båda föräldrarna. Detta är av avgörande betydelse, och har nu spritts över hela världen.
Men det finns två aspekter som avgör hur ett fall behandlas av en domstol. Även om denna punkt inte uttryckligen finns med i betänkandet bör vi också komma ihåg rättigheter för barn som är tillräckligt mogna för att deras önskningar ska höras av en domstol, som i det aktuella fallet i min valkrets med 7-åriga Jessica vid Högsta domstolen. För det andra bör barnet få en oberoende juridisk företrädare när det är lämpligt. Dessa två element tror jag att vi måste utveckla under de kommande månaderna.
Alessandro Battilocchio
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag tackar föredraganden för hennes utmärkta arbete. 1900-talet inleddes med att barn praktiskt taget inte hade några rättigheter alls, men avslutades med tydliga och odiskutabla framsteg. Trots detta återstår fortfarande mycket att göra, och det kommer inte att bli lätt, vilket påpekas på flera ställen i betänkandet.
Med den begränsade tid vi har och även mot bakgrund av mina personliga erfarenheter från Unicef uppmanar jag kommissionen att lyfta fram en fråga, nämligen behovet av ett gemenskapsinstrument för adoption, eftersom de 27 medlemsstaterna för närvarande har helt olika lagstiftning på detta område. Det skulle vara värdefullt om vi kunde anta lagstiftning som skulle bidra till att förbättra kvaliteten på de informationstjänster som tillhandahålls för att förtydliga de olika stegen i förberedelserna inför internationella adoptioner och åtgärda förfarandet för frågor och stöd till familjer under tiden efter adoptionen. I dag finns det fortfarande alltför många missförhållanden, brister, förseningar och svårigheter inom detta område, vilket adoptionsfamiljerna och framför allt inte barnen borde behöva drabbas av.
Miroslav Mikolášik
(SK) År 1989 ratificerade samtliga medlemsstater FN:s konvention om barnets rättigheter. Konventionen har dock ingen sanktionsmekanism.
Det finns flera organ som arbetar för att stärka barns rättigheter. Deras verksamheter bör samordnas bättre och blir mer synliga, till exempel genom en gemensam webbplats. På så vis kan vi undvika dubblering av organens insatser. En annan möjlig åtgärd vore att anförtro skyddet av barns rättigheter till kommissarien för mänskliga rättigheter. Jag skulle välkomna kommissariens engagemang inom områden som bör prioriteras, såsom kampen mot fattigdom bland barn och mot alla former av våld. Våld mot barn får aldrig förekomma. Jag anser därför att det är viktigt att inte bara bestraffa förövarna, utan att framför allt förebygga detta omänskliga beteende.
Jag stöder därför föredragandens begäran om insatser för att förbättra de straffrättsliga förfarandena utanför ländernas territorium. I praktiken skulle detta innebära att en person som döms i en medlemsstat kommer att registreras som dömd för barnmisshandel även i övriga medlemsstater. Jag anser att denna metod kommer att vara ett viktigt steg i att förebygga ytterligare övergrepp mot barn, såsom könsstympning, sexuellt våld, barnpornografi, kidnappning och människohandel.
Beträffande barnpornografi välkomnar jag varmt Europeiska kommissionens initiativ att i samarbete med vissa banker och kreditkortsföretag försöka utestänga barnpornografisidor från systemen med onlinebetalningar. Detta kan bidra till inrättandet av en databas över personer som handlar med barnpornografi, från vilken polisen i den berörda medlemsstaten, Europol och Interpol kan hämta information om personer som står bakom och sprider denna motbjudande handel. Eftersom jag vet att detta är ett mycket viktigt område är jag för att avsätta nödvändiga mänskliga och ekonomiska resurser för skyddet av barns rättigheter. Det handlar om våra barns framtid och därmed vår egen framtid.
Katerina Batzeli
(EL) Herr talman! Även jag vill gratulera Roberta Angelilli, som verkligen har utarbetat en samlad ram för att stärka barns rättigheter.
Jag vill ta upp tre frågor, utöver dem som redan har diskuterats här.
För det första måste problemet med våld och övergrepp mot barn ringas in och åtgärdas snabbt och ett särskilt registreringssystem införas, som successivt kommer att bidra till att effektivt förebygga problemet.
För det andra är det nödvändigt att samtliga medlemsstater antar protokollet om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, där man bland annat måste se över frågan om utfärdande av permanenta och tillfälliga uppehållstillstånd inom landets gränser.
Till sist har vi frågan om hur man konkret ska hantera problemet med ungdomsbrottslingar, vilket kan ske genom förebyggande åtgärder, social integration av ungdomsbrottslingar samt rättsliga och utomrättsliga ingripanden.
I år är det Europeiska året för interkulturell dialog, och vi måste värna om de broar som finns mellan olika kulturer och religioner. Jag anser att punkt 127 i betänkandet måste förkastas.
Zita Gurmai
(HU) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! EU:s öde beror i hög grad på huruvida vi kan utveckla samhällen där barn inkluderas och stöds. Att stödja och skydda barns rättigheter är avgörande för EU:s framtid. Att utveckla barnvänliga samhällen i unionen är lika viktigt som att ytterligare fördjupa och stärka den europeiska integrationen.
En bred EU-strategi krävs för att främja barns rättigheter och se till att dessa upprätthålls såväl inom som utanför unionen. Barn förtjänar särskilda bestämmelser och ett gott rättsligt skydd. Medlemsstaterna ansvarar för att ge föräldrar ett brett stöd i uppgiften att fostra barn. Detta är nödvändiga instrument för att kunna bygga ett tryggt och allomfattande EU.
I vår politik måste vi alltid beakta barns mångfald och olika behov, och lägga särskild vikt vid fattigdom, social utestängning och diskriminering både i EU och övriga världen.
Jag anser att det är viktigt att rekommendationerna i FN:s konvention om barnets rättigheter följs konsekvent och systematiskt i de bilaterala avtal som EU ingår med länder utanför EU.
(EN) PSE-gruppen skulle vilja ha en särskild omröstning om ändringsförslag 127.
Catherine Stihler
(EN) Herr talman! Jag välkomnar beslutet att införliva barnens rättigheter i målen för EU:s Lissabonfördrag, som ger en ny rättslig grund för barnens rättigheter.
Roberta Angelilli tar i sitt betänkande upp många viktiga frågor som behandlar barns välbefinnande och skydd. Jag vill dock betona bekräftelsen av att fattigdom och socialt utslagna föräldrar utgör allvarliga hinder för barn att utöva sina rättigheter.
Jag stöder begäran i betänkandet att EU ska samarbeta med de berörda FN-byråerna, internationella organisationer och forskningscenter för att förbättra insamlingen av jämförbara statistiska uppgifter om barns situation i EU, med hänsyn till att utveckla och innefatta ett större antal indikatorer som särskilt rör barn, barnfattigdom och social utslagning.
Barnfattigdom är en försummad fråga, trots att ett av fem barn i EU lever på gränsen till fattigdom. Kommer detta att döma 20 procent av EU:s framtida vuxna till att aldrig förverkliga sin faktiska potential?
Om den politiska viljan finns, låt oss då samarbeta över medlemsstaternas gränser för att dela bästa praxis och lära av varandra. Vi har bevittnat den EU-omfattande kampanjen för att förpassa fattigdomen i utvecklingsvärlden till historien, så varför kan vi inte genomföra en liknande kampanj, över hela EU, för att förpassa barnfattigdomen till historien?
Katrin Saks
(ET) Tack, herr talman.
Om man betänker att en tredjedel av världens barn inte kan äta sig mätta och att en sjättedel inte får gå i skolan kan det tyckas märkligt att tala om fattigdom i EU. Samtidigt är detta ett reellt problem, och det är särskilt oroande att det är väsentligt fler barn som lever i fattigdom än vuxna. Det betyder dock inte först och främst att barn får svälta, utan att de saknar förutsättningar för utveckling.
Jag vill fästa er uppmärksamhet på att marknadsekonomins snabba framfart i de nya medlemsstaterna har lett till stora samhällsklyftor, vilket påverkar barns välbefinnande högst påtagligt. Sociala problem bidrar också i hög grad till detta. Denna tråkiga utveckling gäller dessutom inte bara barnen.
En stor andel av de mänskliga resurserna - just det som i allt högre grad blir en bristvara i mitt hemland Estland - förblir till exempel arbetslösa, och detta är därför ett problem för medlemsstaterna och EU.
Även om politiken för barn i huvudsak tillhör medlemsstaternas ansvarsområde vill jag understryka vikten av EU:s strategi, indikatorer, databaser och rapporter. Jag hoppas att dessa kommer att få ännu större betydelse för medlemsstaterna.
Som politiker vet jag hur svårt det är att förklara för de egna väljarna varför man bryr sig mer om barn i grannländerna.
Bogdan Golik
(PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Det initiativ som har lagts fram för oss om en strategi för barnets rättigheter är en signal inte bara till EU utan till hela världen om hur de allra yngsta samhällsmedlemmarnas rättigheter bör skyddas. Jag vill därför berömma Roberta Angelilli för hennes utmärkta betänkande.
Tyvärr förekommer det ofta att barns rättigheter kränks i vissa delar av Europa - i Europa, där vi stoltserar med våra högt utvecklade system för skydd av de mänskliga rättigheterna. Vi måste därför se till att barn som förödmjukas på olika sätt känner till att det finns någon de kan be om hjälp och som kommer att ge dem denna hjälp. Av denna anledning stöder jag föredragandens krav på effektivare övervakning liksom Europeiska kommissionens förslag om att inrätta en hjälptelefonlinje för barn i behov av hjälp.
En annan viktig fråga är barn från fattiga invandrar- eller flyktingfamiljer. De drabbas av förhållanden som ligger utanför deras kontroll och får därför ofta ett svårare liv än jämnåriga som inte har tvingats fly från sina hemländer. Därför stöder jag förslaget om att ge dessa barn fullständiga rättigheter oavsett föräldrarnas rättsliga ställning, och även ge dem lika tillgång till utbildning.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag tackar alla talare, och jag välkomnar också att de har uppmärksammat att kommissionen och parlamentet, för första gången i EU och till och med före Lissabonfördragets ikraftträdande, tillsammans utformar en verklig, övergripande EU-politik inom alla områden som rör skydd och främjande av barns rättigheter. Detta är en politisk bedrift inom ett område som inte hamnade på EU:s agenda förrän för två år sedan, och det är därför också ett svar till alla som efterlyste praktiska resultat. EU går framåt på detta område.
Jag välkomnar det som Edward McMillan-Scott sa. Ett av de viktigaste kriterierna för att bedöma graden av civilisation i ett land är hur det behandlar sina allra yngsta medborgare, barnen. EU:s medlemsstater och vi EU-medborgare anser oss vara en förebild för resten världen i hur vi behandlar våra barn och de möjligheter vi ger dem.
Många frågor har lösts, och några av dem finns redan med i det förslag jag har lagt fram och i Roberta Angelillis utmärkta rekommendationer. Jag anser dock att det finns andra frågor som behöver utredas mer noggrant under de kommande månaderna. Låt oss göra 2008 till ett framgångsår för denna EU-strategi.
Kinga Gál och Kathy Sinnot, som talade om familjens roll, klargjorde tydligt att många av de problem vi möter utgår från en otidsenlig och skev bild av familjens roll. Vi tittade på denna fråga förra året, som ni kanske minns, i samband med våldsamma tv-spel. En statistisk undersökning i EU har visat att endast 20 procent av de svarande intresserade sig för hur deras barn använder Internet och får tillgång till eller använder tv-spel. Det innebär att 80 procent av föräldrarna i undersökningen inte känner till vilka slags elektroniska spel deras barn använder eller vilka webbplatser de besöker. Detta illustrerar varför familjen, såsom redan påpekats, är den centrala plats där vi måste främja barns rättigheter.
Giusto Catania med flera har tagit upp frågan om barnarbete. Ni minns kanske mitt förslag om att införa hårda straff för personer som utnyttjar lagliga invandrare för olagligt arbete. I förslaget fördömde jag särskilt användningen av invandrarbarn, som är sårbara för att de är invandrare och som utnyttjas eftersom de arbetar olagligt. De är särskilt sårbara eftersom barn inte ska arbeta utan gå i skolan. Om detta förslag, som behandlas nu, antas kommer det att bli ett EU-direktiv, och det kommer att påföra medlemsstaterna en rättslig skyldighet att införa bestämmelser som tyvärr saknas i dag.
Frågan om ensamma flyktingbarn är en viktig fråga, och vi diskuterar metoder att finansiera utvalda projekt, för vi har upptäckt verkligt tragiska situationer utöver dem som redan har nämnts. På Kanarieöarna har den spanska regeringen till exempel upptäckt mycket oroande fall, som vi givetvis måste utreda, där mängder av flyktingbarn anländer ensamma för att deras föräldrar helt enkelt har skickat i väg dem själva. Bara detta är alarmerande. Vi måste stärka EU:s lagstiftning för att bekämpa våld mot barn, som Inger Segelström underströk.
Det finns en mycket allvarlig fråga som oroar mig personligen. Det finns bestämmelser som ska garantera att en av de båda föräldrarna faktiskt tilldelas vårdnaden av ett barn i händelse av en separation eller skilsmässa. Faktum är att gällande bestämmelser inte tillämpas i praktiken i många medlemsstater. Det innebär inte att de inte tillämpas av staten, men ofta är domare och domstolar knappt medvetna om deras existens. Det finns fall där den ena föräldern faktiskt stjäl barnet från den andra. I vissa blir det omöjligt att verkställa besluten, och vi måste därför lägga mycket större vikt vid denna fråga när vårdnaden om barn fastställs.
Sexturism är ett annat område som måste åtgärdas, inbegripet samarbetet mellan offentliga myndigheter och privatpersoner, reseföretag och kreditkortsföretag, för att hjälpa oss att identifiera personer som köper barnpornografiskt material på Internet. Pedofilerna betalar tydligen inte kontant, utan med kreditkort. Om vi har ett sådant samarbete som vi nu tar initiativ till kommer vi också att kunna minska och stoppa den tragiska sexturismen.
Ett nytt område är barns miljörättigheter - rätten att växa upp i en ren miljö. Vi måste inrikta oss på detta eftersom det inte bara är ett nytt område utan ett område som vi alla klart måste beakta.
Marian Harkin med flera tog upp frågan om Lissabonfördragets effekt. Detta fördrag innebär inte att en särskild rättslig grund införs, utan att ett politiskt europeiskt värde tillförs den strategi som vi debatterar här i dag och som hittills har baserats på en gemensam politisk föresats. Med Lissabonfördraget kan vi nu betrakta strategin för skyddet av barn som en verkligt europeisk strategi, vilket är ett mycket stort framsteg.
Sammanfattningsvis måste vi under de kommande månaderna arbeta med denna fråga, och därmed investerar EU uppenbart i sin egen framtid. EU investerar i sina ungdomar och sina barn. Jag ser dock ett annat område där barn aktivt kan involveras i ett av EU:s viktigaste politikområden, nämligen politiken för att integrera invandrargrupper. Om vi förlitar oss på barnen, de allra minsta skolbarnen, och gör dem till integrationsambassadörer - eftersom de tycker att det är lätt att leka eller lära sig tillsammans med barn från olika kulturer och bakgrunder - så gör vi, som någon sa, barnen verkligt aktivt delaktiga i integrationspolitiken, utan att göra dem till små vuxna. Om denna politik inte bygger på integrering av skolbarn så kommer den aldrig att bli en verklig politik för integration av invandrare.
Roberta Angelilli
föredragande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Låt mig först och främst återigen tacka kommissionsledamot Franco Frattini för att han upprepat Europeiska kommissionens starka engagemang för barns rättigheter. Jag vill också tacka honom för att han i sitt inledningsanförande uppmanade medlemsstaterna att snarast inrätta hjälptelefonlinjer för barn, eftersom fördröjningarna på det området verkligen är oförsvarliga. Jag är också tacksam för hans påpekande att alla medlemsstater ännu inte har infört en nationell garanti för barns rättigheter, vilket vi också noterar och beklagar i betänkandet.
Jag är också tacksam mot de av mina kolleger som hjälpt till att utarbeta detta dokument och de kolleger som har yttrat sig, för jag tror att vi alla är eniga om begreppet barnets intresse. Givetvis stöder jag och delar de farhågor som har uttryckts i kammaren i dag. Vi måste tvinga våra medlemsstater att snabbare gå från ord till handling, och givetvis måste även parlamentet och Europeiska kommissionen göra sin del.
Jag vill gärna säga några ord om de frågor som tagits upp. När det gäller miljön vill jag bekräfta för Franco Frattini att det stämmer att vi kanske hade kunnat göra mer i betänkandet, men vi har klargjort att rätten till en hälsosam och ren miljö måste vara en av de främsta rättigheter som garanteras barn.
Jag blev glad över att få veta att en av de frågor som kommer att tas upp vid nästa möte med Europeiska forumet för barns rättigheter är internationella adoptioner. I anslutning till det vill jag också påpeka att utöver de enorma och ofta helt byråkratiska hinder som präglar internationella adoptioner så finns det också tragiska exempel på föräldrar som strider om barnen efter en separation eller skilsmässa. Det är verkligen ett stort problem i Europa, ett problem som givetvis har förstärkts efter det att gränserna öppnats.
Jag vill avslutningsvis säga att jag givetvis är mycket nöjd med det arbete som har utförts, och även om jag inte anser att resultatet är helt perfekt kan det tjäna som en god utgångspunkt förutsatt, och jag säger det igen, att seriösa och ansvarsfulla praktiska åtgärder vidtas snarast.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på onsdag kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Lívia Járóka 
skriftlig. - (EN) Segregation inom undervisning är en av de skadligaste formerna av diskriminering som romska barn möter i dag. Som grundläggande rättighet är utbildning avgörande för att nå andra människor, och investeringar i tidig utbildning i barndomen för romer är en politik som fungerar på flera nivåer och gynnar fler än de barn som den syftar till att utbilda. Fördelarna med tidig utbildning omfattar: främjandet av social rättvisa, ökad enskild och bredare social produktivitet, minskade fattigdomsnivåer samt avlägsnande av diskriminerande attityder och social utslagning. Allteftersom romernas barn får alltmer utbildning ökar de sina möjligheter att bli produktiva delar av arbetskraften. Samtidigt som de tjänar pengar och bidrar till den nationella budgeten genom skatter på både inkomst och konsumtion börjar de påverka icke-romers syn på dem, vilket innebär att de inverkar på bredare sociala frågor. Allteftersom romerna blir mer produktiva och deras fattigdomsnivå sjunker blir de också bidragande samhällsmedlemmar istället för förmånstagare av statligt stöd. Kombinationen ökat bidrag och de minskade förmåner som betalas ut av regeringen är en fördel i nettobudgeten för den nationella budgeten. Ett program som stöder denna utveckling skulle gynna alla européer och inte bara romerna.
Eija-Riitta Korhola 
skriftlig. - (FI) En av de viktigaste hörnstenarna i våra gemensamma europeiska värden är vår plikt att skydda oskyldiga varelser, det vill säga barn. Det är få saker vi är så eniga om.
Det är centralt att barns rättigheter skyddas mer effektivt än vad som är fallet i dag, och det gäller även i EU. Kommissionens meddelande om en EU-strategi för barnets rättigheter är mycket välkommet.
Parlamentets betänkande om denna strategi är alldeles utmärkt. Jag vill ta upp några punkter som rör denna breda fråga.
För det första är familjernas ställning direkt kopplad till barns rättigheter. Familjen är obestridligen den bästa miljön för ett barn. Familjen och det skydd som familjelivet ger tillhör faktiskt barns rättigheter, och dessa rättigheter tillgodoses i en väl fungerande familj. Strategin bör också innefatta åtgärder för att främja familjernas välbefinnande. Ett barns rätt att ha tillgång till båda sina föräldrar måste skyddas till varje pris.
Barn exponeras mycket tidigt för förfärliga, våldsamma och sexuella former av underhållning, med förödande konsekvenser. Betänkandets förslag att till exempel införa ett enhetligt system för klassificering och märkning i samband med försäljning och spridning av audiovisuella medietjänster och videospel till minderåriga är lovvärt. Principen att förorenaren ska betala bör gälla också för kommersiell underhållning, eftersom den skada som tillfogas är enorm.
För det tredje bör beslutsamma insatser göras för att utrota barnpornografi. Prioriterade frågor för kommissionen bör vara att stärka de gränsöverskridande insatserna för att stänga ned webbplatser där barn förtrycks och förbättra samarbetet mellan offentliga myndigheter och den privata sektorn.
Tyvärr har barns rättigheter inte undkommit den allmänna relativiseringen av värden som tycks förekomma i samhället. Vi måste mycket tydligt markera vad som definitivt inte är relativt. Barns rättigheter och skydd ligger i kärnan av de mänskliga värdena, och vi måste därför fortsätta att påminna människor om de ödesdigra följder som väntar förövare.
Katalin Lévai
skriftlig. - (HU) EU har ett särskilt ansvar för att skydda de grundläggande mänskliga rättigheterna, framför allt barns rättigheter. Trots detta lever 19 procent av unionens barn med fattigdomsrisken, vilket är en högre siffra än för den vuxna befolkningen (15 procent). I världen utsätts 40 miljoner barn under 12 år för någon form av våld. Närmare 6 miljoner barn tvingas arbeta, och en och en halv miljon faller offer för människohandlare. Mot denna bakgrund har en EU-strategi för nolltolerans i syfte att skydda barns rättigheter mycket stor betydelse.
Jag anser att bättre lagstiftning kan spela en nyckelroll här, som innefattar en undersökning av hur minderåriga påverkas av nya och befintliga bestämmelser. Jag stöder dock inte inrättandet av ett separat parlamentsorgan med ansvar för barns rättigheter. Ett sådant organs uppgifter kan utföras av den samordnare för barns rättigheter som kommissionen utnämner. Jag stöder dock inrättandet av en kommissionsledamot för mänskliga rättigheter och minoriteter, som också skulle ansvara för skyddet av barns rättigheter. Det måste understrykas att majoriteten av de barn som lever under missgynnade förhållanden är romer eller tillhör en minoritet i Europa. Det vore också lämpligt att införa europeiska institutionella reformer där de samordnare för barnens rättigheter som rapporterar till kommissionsledamoten skulle länka samman institutioner, icke-statliga organisationer och regeringar, för att få till stånd en löpande dialog och samarbete. Då det redan finns många europeiska organisationer och institutioner i EU som arbetar med barns rättigheter måste vi lägga tyngdpunkten på att föra samman dessa befintliga aktörer och effektivisera deras verksamhet, i stället för att skapa nya.
Förutom skyddet av barns rättigheter blir frågan om utbildning allt viktigare. En omsorgsfull utbildning gör att okunniga ungdomsbrottslingar kan utvecklas till upplysta och laglydiga medborgare.
Joseph Muscat 
Det skulle vara försumligt av mig om jag i denna debatt om barns rättigheter underlät att ta upp fallet med Shaun Attard, som rört upp starka känslor hos Maltas och Gozos folk.
Detta barn från Gozo togs från sin far på ett sätt som säkerligen fått psykologiska följder för honom.
Det är möjligt att lagen har följts i detta fall och att EU:s direktiv har respekterats. Det finns dock allvarliga tvivel om huruvida händelseutvecklingen verkligen ligger i detta barns intresse.
Tyvärr tycker jag att det verkar som om de brittiska myndigheterna försvårar för barnets far att få en rättvis prövning av sin sak. Till och med de få kontakterna mellan barnet och fadern omges av stora hinder.
Jag vill vädja om att Mario Attard, även om lagen följs, ges en rättvis prövning och att hänsyn verkligen tas till vad som är bäst för Shaun.
Andrzej Tomasz Zapałowski 
skriftlig. - (PL) Dagens debatt om barnets rättigheter ger upphov till många grundläggande frågor om vad som är en lämplig utveckling för våra ungdomar. Våra barns framtid, att säkra en god utveckling för dem, är den fråga som avgör hur framtidens Europa ska se ut när det gäller goda mellanmänskliga relationer.
Barns rättigheter måste respekteras. Föräldrars rätt att uppfostra sina barn i enlighet med de värderingar de tror på måste också respekteras. Att tala om barns rättigheter och sedan utelämna frågan om deras rätt att växa upp i naturliga familjer, med en mamma och en pappa, är att kränka deras rättigheter. Ett beslut om ett barns adoption, där barnet lämnas till ett par av samma kön och där man på så vis bestämmer barnets framtida öde och tvingar på det en sexuell läggning, är en klar kränkning av barnets grundläggande rättigheter. Vi kan inte tiga om denna fråga bara för att det strider mot EU:s politiska korrekthet.
