Genoptagelse af sessionen
Formanden
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 29. november 2001, for genoptaget.

Godkendelse af protokollen fra foregående møde
Formanden
Protokollen fra mødet den 29. november er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Wynn
Fru formand, dette vedrører afstemningen om Fiori-betænkningen i Bruxelles. Jeg må sige, at det var Parlamentet, når det er allerværst. Vi havde et midlertidigt udvalg, som mødtes for 10 måneder siden for at drøfte et spørgsmål, som kunne have været behandlet af de eksisterende udvalg. Det var for det første misbrug af det midlertidige udvalgs status - Parlamentet er meget heldig at have dette privilegium, og jeg mener ikke, at vi bør misbruge det, især ikke på den måde det blev gjort i forbindelse med den afstemning og det endelige resultat.
Som formand for Budgetudvalget ville jeg sætte meget stor pris på at få oplyst det midlertidige udvalgs udgifter i forbindelse med et resultat, som ikke havde noget på sig. Jeg håber, hvis vi fremover skal have midlertidige udvalg, at de behandler spørgsmål, der ligger uden for den normale udvalgsstruktur.
Lad os gennemføre eventuelle forespørgsler i fremtiden inden for budgettet og ikke give anledning til overdrevne udgifter.

Formanden
Hr. Wynn, jeg kan forsikre Dem, at De vil få svar hurtigst muligt.
(Protokollen godkendtes)

Arbejdsplan
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er fastsættelse af arbejdsplanen.
Det endelige forslag til dagsorden, som det blev opstillet af Formandskonferencen i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 110, er omdelt.
Tirsdag: Formanden. I forbindelse med redegørelserne fra Rådet og Kommissionen om Verdenshandelsorganisationens møde i Qatar har jeg modtaget en anmodning fra to grupper, der ønsker, at denne forhandling bliver efterfulgt af en afstemning om beslutningsforslag. Det drejer sig om PSE-Gruppen og ELDR-Gruppen.
Hvem ønsker at tage ordet for at fremlægge denne anmodning?

Van den Berg
Fru formand, under de overordentlig vigtige forhandlinger efter mange drøftelser her i Parlamentet efterfulgt af et beslutningsforslag, som vi har givet Kommissionen, og som kommissæren også til stadighed har påberåbt sig under forhandlingerne, idet han sagde: "Jeg har i sidste instans brug for Europa-Parlamentets flertal og støtte", har han måske givet os mere, end vi formelt har. Og så skulle vi nu beslutte at føre en forhandling uden en afsluttende vurdering fra vores side? Det kan jeg egentlig ikke forestille mig. Jeg vil gerne opfordre også mine kolleger fra de andre partier til at afslutte denne forhandling med en politisk vurdering uanset deres vurdering af indholdet. Det fortjener Kommissionen, og det fortjener Parlamentet. I betragtning af at det drejer sig om meget vigtige forhandlinger, skal vi også virkelig bruge alle vores beføjelser her og nå frem til en udtalelse.

Lannoye
Fru formand, jeg tror ikke, at nogen her vil benægte, at topmødet i Doha var en vigtig politisk begivenhed, ikke blot for EU, men for hele verden. Jeg mener derfor, at det er meget vigtigt at foretage en grundig analyse af resultaterne og af de beslutninger, der blev truffet på topmødet. Europa-Parlamentet skal hellere stille sig tilfreds med at fremlægge nogle kortfattede overvejelser end at risikere at vedtage et overfladisk beslutningsforslag. Jeg mener dog, at det er for tidligt at komme med en seriøs politisk vurdering, som jo dog er det, der forventes af et parlament. Jeg mener, at vi skal vente og ikke stemme om beslutningsforslaget i denne uge.

Formanden
Jeg sætter nu denne anmodning til afstemning.
(Forslaget vedtoges)
Jeg har - stadig vedrørende tirsdag - modtaget en anmodning fra hr. Westendorp om udsættelse af afstemningen om sagerne vedrørende telekommunikation til onsdag.

Westendorp y Cabeza
Fru formand, jeg beder Dem om at flytte afstemningen om telekommunikationspakken, planlagt til i morgen, til onsdag. Vi kommer netop fra et møde med Rådet og Kommissionen, og de råder os til at udsætte afstemningen en dag, så de politiske grupper kan få tid til at se på kompromisændringsforslagene.
(Forslaget vedtoges)
Onsdag:

Beazley
Fru formand, i forslaget til dagsordenen for onsdag er der angivet en forhandling under ét om Mellemøsten kl. 15.00. Det ville være nyttigt for medlemmerne, hvis Parlamentets tjenestegrene før den forhandling, som vil blive fulgt med stor interesse, ville overveje at genoptrykke talerne til Parlamentet af formanden for Knesset og for Det Palæstinensiske Lovgivende Råd. Det signal, der sendes ved den lejlighed, kan måske sprede lidt lys i mørket.

Formanden
Hr. Beazley, jeg går ud fra, at De henviser til de taler, som formand Avram Burg og formand Abu Ala holdt i Europa-Parlamentet. Disse taler er stadig tilgængelige for alle de kolleger, der ønsker at se dem. Jeg mener ikke, at der er behov for at udsende dem. Man kan uden problemer få adgang til dem. Når dette er sagt, synes jeg, at De med dette har stillet et meget interessant forslag.
Torsdag: Vedrørende menneskerettigheder, som er det tredje punkt i den aktuelle og uopsættelige debat om spørgsmål af væsentlig betydning, har jeg modtaget en anmodning fra GUE/NGL-Gruppen om at erstatte det tredje underpunkt "Sulawesi" med et nyt underpunkt med titlen "Flygtningetragedien i Irland".

Barón Crespo
Fru formand, på listen over uopsættelige spørgsmål om menneskerettigheder er der et punkt om Irian Jaya og et andet om Sulawesi. Begge øer er en del af et land, Indonesien. Jeg foreslår at samle de to punkter under overskriften "Indonesien" og behandle situationen på begge øer under det punkt, så vi også får mulighed for at tage os af den tragiske situation i Irland.

Formanden
Helt enig, hr. Barón Crespo, jeg mener, det er et meget godt forslag. Det går faktisk ud på at indføre et nyt underpunkt uden at fjerne et af de andre, for man samler de to eksisterende underpunkter. Så vi skal altså stemme om anmodningen om at indføre et nyt underpunkt med titlen "Flygtningetragedien i Irland"?
(Forslaget vedtoges) Arbejdsplanen fastsattes.
Indlæg til forretningsordenen

Stevenson
Jeg ønsker at fremsætte en bemærkning til forretningsordenen for at henlede Parlamentets opmærksomhed på den alvorlige uhøflighed og mangel på respekt over for Parlamentet hos et medlem af det belgiske formandskab. Jeg henviser til den belgiske minister for forbrugerbeskyttelse, folkesundhed og miljø, fru Aelvoet. Jeg skrev til fru Aelvoet den 13. juni 2001 - og det brev blev underskrevet af 20 parlamentsmedlemmer - og anmodede om et møde med hende for at rejse spørgsmålet om den ulovlige import af katte- og hundepelsprodukter til EU fra Asien og Kina. Vi har ikke fået svar på det brev.
Jeg skrev igen den 12. juli 2001 og har ikke fået svar. Fru Aelvoet var i Strasbourg den 12. september 2001 for at deltage i et tværpolitisk møde om dyrevelfærd. Jeg nævnte spørgsmålet over for hende, og hun svarede, at hun havde skrevet til mig og sendt en invitation til de parlamentsmedlemmer, som havde underskrevet brevet sammen med mig, med henblik på at mødes med hende i Bruxelles. Da jeg returnerede til Bruxelles, var der ikke noget spor af det brev. Jeg skrev en tredje gang til fru Aelvoet angående det brev og har ikke modtaget svar.
Tre gange har jeg fulgt sagen op telefonisk og har ikke modtaget svar. Det betragter jeg som særdeles uhøfligt over for de medlemmer af Parlamentet, som underskrev brevet, og jeg er forbavset over, at en minister i EU-formandskabet møder op til et stuvende fuldt tværpolitisk møde og siger, at hun har skrevet til mig, velvidende at det er en løgn, og at der ikke er sendt noget brev.
Jeg håber derfor, fru formand, at De på vegne af Parlamentet vil bekræfte, at denne opførsel hos en minister i formandskabet er særdeles uhøflig og ikke tolereres fremover.

Formanden
Hr. Stevenson, vi tager Deres protest til efterretning.

Bradbourn
Fru formand, ligesom hr. Stevenson ønsker også jeg at fremsætte en bemærkning til forretningsordenen angående uhøflighed over for Parlamentet. For et par måneder siden skrev jeg til formanden for Kommissionen og fremsatte en formel skriftlig forespørgsel, hvilket jeg er berettiget til som medlem. Jeg modtog et svar om, at det efterforskningsarbejde, der er nødvendigt for at give et detaljeret svar, er helt ude af proportioner med det ønskede resultat og overstiger kravene til et svar på en skriftlig forespørgsel. Det er særdeles uhøfligt over for de medlemmer, der fremsætter en forespørgsel over for et organ, som formodes at stå til tjeneste og være gennemskueligt i forbindelse med anmodninger om oplysninger. Hvis en minister i den britiske regering svarede et medlem af Underhuset på den måde, ville den pågældende fuldt fortjent blive sat i gabestokken.
Jeg forventer mere af formanden for Kommissionen. Jeg vil gerne på vegne af Parlamentet sige, at når et medlem stiller en helt legitim forespørgsel, så forventer jeg, at den besvares i videst mulige omfang. Vi bør ikke blot modtage en undskyldning og en form for manglende svar. Jeg vil gerne minde formanden for Kommissionen om hans løfter om gennemskuelighed og åbenhed i forbindelse med oplysninger til Parlamentet.

Formanden
Fuldstændig korrekt, hr. Bradbourn, jeg er helt enig med Dem.
  

Barón Crespo
Fru formand, jeg har sagt, at jeg gerne vil komme med en erklæring på vegne af den Socialdemokratiske Gruppe om den forfatningsmæssige krise i EU efter det sidste møde i Rådet (retlige og indre anliggender) i sidste uge. Erklæringen lyder som følger:
Vi er meget bekymrede over den alvorlige situation op til Det Europæiske Råd i Laeken. Europa-Parlamentet har med sin støtte til fru Redings rapport - og jeg minder om, at hun var medlem af PPE - og til hr. Watsons betænkning - han er liberal - som fik massiv støtte fra Parlamentet, defineret en klar holdning til bekæmpelsen af terrorisme.
Efter den 11. september har Det Europæiske Råd ved to lejligheder, i Bruxelles og i Gent, støttet denne holdning, uden forbehold fra regeringscheferne.
Europa-Parlamentet har behandlet Kommissionens to forslag som hastesager med virkelig bred støtte på sidste session i Bruxelles. I dag skal Parlamentet høres igen, og vi står over for en situation, hvor en regering, den italienske, ikke vil acceptere det, der er klart og tydeligt for alle institutioner i EU.
Fru formand, jeg beder Dem om, på vegne af min gruppe, at give udtryk for vores støtte til formanden for Det Europæiske Råd, hr. Verhofstadt, som i morgen tager til Rom for at prøve på at løse denne uacceptable situation, og desuden at give udtryk for vores støtte til Kommissionen, som ansvarsfuldt og pligtopfyldende har brugt sin initiativret. Til sidst vil jeg også give udtryk for vores protest som Parlament over for de uacceptable grove udtalelser i værtshusjargon, som vores tidligere kollega, i dag minister i den italienske regering, hr. Bossi, kom med denne weekend, udtalelser, som kan gøre hr. Haider grøn af misundelse.
Det er et meget vigtigt område, som vi alle står sammen om. Hvis De 15 ikke kan fortsætte sammen, gør vi det som 14, men terrorisme skal bekæmpes inden for alle områder, deriblandt også korruption og hvidvaskning af penge.
(Bifald fra venstre)

Watson
Jeg deler fuldt ud Enrique Barón Crespos bekymring over justits- og indenrigsministrenes manglende evne til at nå frem til en aftale om forslaget til en europæisk arrestordre. Jeg bemærker dog, at der ud over hr. Verhofstadts planlagte besøg i Rom bliver et ekstraordinært møde mellem justits- og indenrigsministrene på torsdag. Man må håbe, at der ved den lejlighed kan opnås enighed.
Parlamentet havde en formodning om, at der muligvis ikke blev indgået en aftale, og henstillede til, at man i det mindste overvejede at bruge traktatens artikel 40, som gør det muligt for en række lande at gå videre på baggrund af et styrket samarbejde. Ingen ønsker den løsning. Man må håbe, at vi kan nå frem til en aftale mellem de 15 lande, men ét land må ikke få lov til at bremse udviklingen i bekæmpelsen af terrorisme, som stats- og regeringscheferne opfordrede til i Gent.
(Bifald fra venstre og fra midten)

Lisi
Fru formand, jeg er nødt til at gribe ind, for hr. Barón Crespo benytter faktisk enhver lejlighed til at gøre bemærkninger, som måske godt kunne være berettigede, til et korstog, og dette korstog har fundet sted flere gange, siden det italienske folk frit valgte en ny regering i Italien. Det vil hr. Barón Crespo ikke acceptere. Jo før han accepterer det, jo bedre for os andre. Jeg vil også gerne sige til de andre kolleger, der protesterer, at sådan er demokratiet, kære kolleger. De enkelte befolkninger vælger frit og demokratisk deres egen regering.
Jeg vil især gerne protestere imod den helt forkerte påstand, som hr. Barón Crespo kom med. Der er ingen, der som den italienske regering og det italienske folk har engageret sig i bekæmpelsen af terrorisme. Den italienske regering og det italienske folk har betalt prisen for terrorisme i de tidligere år, og de har altid været med fremme i første række. Det nytter ikke noget at blande tingene sammen og skære alle over én kam. Vi drøfter et forslag om at gøre den europæiske arrestordre mere omfattende, og det er med hensyn til dette forslag, nemlig medtagelsen af andre forbrydelser, der oprindelig ikke var taget højde for, at man forsøger - og vi stoler på, at man når til enighed - at nå frem til en formulering, hvor man tager hensyn til de forskellige retstraditioner og de forskellige retsgrundlag i de enkelte lande, så vi i kølvandet på det terrorproblem, der trods alt eksisterer, ikke træffer valg, som bagefter ikke gør det muligt for os at få et ordentligt harmoniseret EU-retsgrundlag.
Det er således det, der er spørgsmålet, og ikke andre ting. De, der ønsker at benytte de dramatiske begivenheder den 11. september til at fortsætte denne hetz mod en regering, som er blevet valgt på retfærdig vis, får bestemt ikke nogen støtte. Endelig vil jeg gerne sige til hr. Barón Crespo, at han burde bruge sit krudt på nogle mere berettigede sager, være mindre påståelig og lade være med at blande de emner sammen, som vi drøfter.
(Bifald fra højre)

Poettering
Fru formand, kære kolleger, hr. Barón Crespo kom med en bemærkning, der har givet anledning til diskussion! På vegne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vil jeg gerne sige, at vi forventer, at den italienske regering, som vi har den største tillid til, vil yde sit bidrag, så vi til sidst kan nå til en aftale. For os har bekæmpelse af terrorisme høj prioritet, og på det punkt må der ikke være nogen forskel mellem de partipolitiske grupper.
Men, hr. Barón Crespo, jeg mener heller ikke, at dette emne egner sig til en partipolitisk kontrovers, og vi ved også - og lyt nu lige til det, jeg siger, for jeg prøver at være meget saglig - at der ikke foreligger noget resultat i partistatutten. De ved også, at det ikke var mine partipolitiske venner, der hovedsageligt var skyld i, at det slog fejl. Jeg vil gerne opfordre Dem til, at De også over for det pågældende parti giver udtryk for den kritik, som De fremsætter i andre sammenhænge, hvis vi ikke opnår nogen resultater, som det nu er tilfældet med partistatutten. Deres troværdighed ville være større, hvis De bedømte hele det politiske spektrum på det samme grundlag.
(Bifald fra højre)

Schulz
Fru formand, jeg synes godt nok, det er stærk kost, at man sammenligner den europæiske arrestordre med en partistatut! Men der findes naturligvis partier - navnlig i Tyskland - hvor arrestordre og partistatut er tæt forbundet.
(Bifald og munterhed) Der er kun én ting, jeg gerne vil sige til min kollega hr. Liese, og det er, at det samlede Forza Italia har været helt enig med Europa-Parlamentet om Kommissionens forslag under alle de høringer, der hidtil har fundet sted i Parlamentet. Så jeg spørger altså mig selv, hvorfor Italiens ministerpræsident, der er fra hr. Lieses parti - hr. Liese har i øvrigt også selv godkendt det - nu giver sin indenrigsminister besked på at nedlægge veto mod forbrydelser, hvis retsforfølgning vi alle i fællesskab gik ind for på europæisk plan.
Jeg spørger mig selv, om det mon har noget som helst med partipolitik at gøre, men det, som Enrique Barón med rette har givet udtryk for her, er jeg ikke i tvivl om.

Buitenweg
Fru formand, min gruppe har med stort flertal stemt imod Watson-betænkningen om den europæiske arrestordre. Vi havde imidlertid en helt anden grund til det end hr. Berlusconi, og hensigten med dette indlæg er først og fremmest at undgå, at vi slås i hartkorn med ham. Gruppen De Grønne er ganske vist principielt tilhænger af den europæiske arrestordre, men først når vi har udviklet en række minimumsstandarder inden for strafferetsplejelov, f.eks. om retshjælp eller om opsporingsmetoder. Filosofien bag den europæiske arrestordre er, at alle retssystemer mere eller mindre er ens, og at det ikke rigtig gør nogen forskel, i hvilket land man dømmes. Sådan er det endnu ikke i øjeblikket. Hvis disse systemer var så ens, ville det heller ikke være så vanskeligt at nå frem til disse minimumsstandarder.
Jeg ved, at alle på længere sigt er tilhængere af disse minimumsstandarder, men vores gruppe har stillet disse som betingelse for en europæisk arrestordre. Vi indtager således absolut en principielt anden holdning end hr. Berlusconi, og den må ikke forveksles med hans holdning. Den må heller ikke forveksles med en slags antieuropæisk stemning. Vi går ind for en europæisk arrestordre, men først når denne betingelse er opfyldt.

Leinen
Fru formand, i forbindelse med den europæiske arrestordre nævnte hr. Poettering netop også den europæiske partistatut. Sammenhængen kan jo kun være den, at vi er interesseret i begge dele. Jeg har ikke helt forstået Deres bebrejdelse mod vores gruppe. I Deres tale lød det i hvert fald, som om det er vores gruppe, der er skyld i, at det ikke er lykkedes. Men ifølge den information, jeg har fået, så tingene anderledes ud. Der var jo nogle regeringer, der gerne ville have, at man i partier fra to lande kunne opnå denne statut. Det kan vel ikke være rigtigt, for den europæiske statut skal vel ikke være en skjult finansiering af nationale eller regionale partier. Jeg ville bare lige slå det fast endnu en gang, så der ikke opstår misforståelser, eller debatten bevæger sig i en forkert retning.
  

Karamanou
Fru formand, jeg vil gerne tale om et andet emne, så vi kan ændre atmosfæren lidt.
I dag er det den internationale menneskerettighedsdag, og jeg vil gerne give udtryk for min sorg og afsky for de otte flygtninges, heriblandt tre børn, kvælningsdød i en container i det sydlige Irland. Otte døde flygtninge, der ikke kun blev ofre for vognmændene, som også myndighederne skyndte sig at udpege, men først og fremmest for den europæiske ufølsomhed og for det globale system, der tillader og tilskynder til fri bevægelighed for kapital, men ikke fri bevægelighed for mennesker, for det system, der dømmer to tredjedele af jordens befolkning til at leve under forfærdelige, fattige forhold.
Europa-Parlamentet kan ikke sidde denne flygtningekatastrofe overhørig, ej heller kan vi føle os sikre i Fort Europa, så længe der omkring os findes så megen menneskelig lidelse og en så stor forskel i udvikling.
Jeg finder det yderst positivt, at vi på torsdag i den uopsættelige debat skal forhandle flygtninge- og indvandrerspørgsmålet, men jeg vil gerne bede Dem, fru formand, om at overbringe disse synspunkter ved topmødet i Laeken.

De Rossa
Jeg ønsker at nævne fundet af otte døde mennesker i en møbelcontainer i Wexford i weekenden. De døde omfattede en fireårig dreng, en 10-årig pige og en 16-årig dreng. Der var også tre voksne - to mænd og en kvinde - og der er fem overlevende. Så vidt vides kom omkring 11 af disse mennesker fra Tyrkiet, en fra Albanien og en fra Algeriet.
Det ryster mig, at der i Europa tilsyneladende er mennesker, som er så desperate, at de skal lægge deres liv i hænderne på kriminelle i et forsøg på at skabe sig et nyt liv i Europa. Vi har taget alvorligt fat på problemet med de kriminelle på den ene side og med vores tilgang til immigration på den anden side. Vi kan ikke fortsat tillade en situation, hvor folk er så desperate, at de vil gøre hvad som helst og endda bringe sig selv og deres børn i fare for at skabe sig et nyt liv.
Jeg vil gerne bede de mennesker i Parlamentet, som støtter hr. Berlusconi og er imod den europæiske arrestordre, spørge sig selv, hvorfor de støtter, at de kriminelle, som anbringer disse mennesker i sådan en container, undslipper den retfærdighed, som skal tildeles dem. Jeg vil også gerne spørge om, fru formand, ...
(Formanden afbrød taleren)

Auroi
Fru formand, jeg vil stille et forslag, der helt enkelt følger tankegangen i den internationale menneskerettighedsdag.
Da otte personer er døde under dramatiske omstændigheder, og da De ofte, fru formand, anmoder os om at udtrykke vores medfølelse til ofrene for vold ved at iagttage et minuts stilhed, vil det være helt naturligt, hvis vi i morgen ved åbningen af mødet iagttager et minuts stilhed for disse otte personer, der er døde, og som blev ofre for skrupelløse menneskehandlere.

McKenna
Fru formand, jeg håber, at den nye formand behandler alle medlemmer lige. Jeg har flere gange markeret - længe før mange, som allerede har talt - at jeg ønsker at fremsætte en bemærkning til forretningsordenen.
Jeg har to punkter. Det første vedrører hr. Stevensons angreb på den belgiske minister, som ikke er til stede for at forsvare sig. Et sådant personligt og giftigt angreb er uberettiget, når personen ikke er til stede. For det andet er det kun på sin plads, at vi drøfter dette i forbindelse med det, der er sket i Irland i denne weekend. Folk fokuserer på det forkerte aspekt. Det er tydeligt, at fæstningsmentaliteten i Europa er det, der får folk til at sætte livet på spil ved at stole på folk, der forsøger at tjene penge. Vi skal åbne grænserne i stedet for at tilskynde til denne fæstningsmentalitet. Det er den eneste måde, hvorpå vi kan sikre, at mennesker ikke mister livet på så tragisk vis. Dover og Wexford er kun to eksempler på det, der kan forventes at ske.
Endelig er jeg meget skuffet over, at nogle af mine irske kolleger i Parlamentet følte, at de ikke kunne støtte det, der drøftes i Parlamentet. Det er tragisk, i betragtning af at det skete i deres egen valgkreds.

Fitzsimons
Fru formand, jeg støtter hr. de Rossas og fru McKennas bemærkninger om den skrækkelige situation og tragedie i Wexford i Irland. Den irske regering har allerede givet udtryk for sine synspunkter i denne henseende og handler i overensstemmelse hermed. Jeg støtter også, at De, fru formand, gør plads på torsdagens dagsorden til en drøftelse af denne tragedie.

Formanden
Det er rigtigt, hr. Fitzsimons. Som De ved, har Europa-Parlamentet lige vedtaget at medtage dette spørgsmål i den aktuelle og uopsættelige debat på torsdag.
  

Lynne
Fru formand, i sidste mødeperiode i Bruxelles sagde De meget venligt, at De ville skrive til de græske myndigheder angående de 12 britiske og to hollandske arresterede flyobservatører. Jeg tænkte på, om De havde fået svar på det brev. Wayne Groves fra min valgkreds sidder stadig fængslet efter næsten fem uger uden sigtelse eller retssag. Jeg mener, at det er i strid med den europæiske menneskerettighedskonvention. Jeg ville gerne vide, om De kan gøre yderligere på deres vegne, og om De har modtaget svar.

Formanden
Ja, fru Lynne, jeg har modtaget et svar fra den græske udenrigsminister Georgios Papandreou, som jeg naturligvis vil sende til Dem og til de øvrige kolleger så hurtigt som muligt, da svaret ikke er fortroligt. Som De kan se, er svaret desværre ikke fyldestgørende for de tilbageholdte personer.

Manders
Fru formand, jeg vil gerne tilslutte mig fru Lynnes indlæg til forretningsordenen, men jeg vil anmode Dem om på ny at optage kontakt, og jeg vil også opfordre mine græske kolleger til at sørge for, at disse flysportentusiaster, som i mellemtiden har siddet i de græske fængsler i næsten fem uger på grund af deres hobby, stilles for en domstol inden fredag i denne uge. Derefter er der tre ugers ferie, og disse unge mennesker, disse flysportentusiaster, som beskæftigede sig med deres hobby, ville ellers være fængslede i 7-8 uger uden at være stillet for en domstol. Jeg anmoder derfor Dem, og også mine græske kolleger, om venligst at udøve lidt politisk pres for at sørge for, at disse flysportentusiaster stilles for en domstol inden fredag i denne uge.

Perry
Fru formand, jeg støtter det, som fru Lynne sagde. Det er i dag international menneskerettighedsdag, og dog sidder 12 europæiske borgere fængslet i Grækenland uden retssag. Medlemmerne i den anden side af Parlamentet har rejst spørgsmålet om den europæiske arrestordre - dette viser helt præcist, hvorfor medlemmerne i denne side af Parlamentet er betænkelige ved en europæisk arrestordre. Britiske borgere, som deltager i harmløse flyobservationer sidder fængslet i Grækenland uden en retssag.
Jeg ser meget frem til det svar, De har modtaget, og som De beskrev som utilfredsstilende, og håber, at De svarer den græske regering i meget håndfaste vendinger. De må ikke slippe af sted med at holde europæiske borgere fængslet uden retssag.

Formanden
Hr. Perry, desværre var svaret ikke fyldestgørende, som jeg lige har sagt. Det fremgår af skrivelsen, at hr. Papandreou offentligt har givet udtryk for, at udenrigsministeren skal følge op på denne sag. Det er imidlertid helt utroligt, som De ganske sikkert har bemærket, at den udøvende magt på denne måde griber ind i noget, som henhører under den dømmende magt. Således svarer hr. Papandreou mig. Jeg vil naturligvis undersøge, hvilke muligheder jeg har for at forfølge sagen. Men desværre er svaret for øjeblikket negativt.

Souladakis
Fru formand, jeg vil gerne kommentere Deres kollegers synspunkter om nogle englænderes arrestation i Grækenland og for det første forsikre Dem om, at vi som parlamentsmedlemmer ikke har nogen retmæssig mulighed for at påvirke det suveræne græske retsvæsen, ligesom jeg går ud fra, at De heller ikke i Deres land kan påvirke retsvæsenet der.
For det andet må De huske på, sådan som vi også fortalte under den sidste samling i Bruxelles, at de handlinger, som ligger til grund for arrestationen, i det mindste som det fremgår af pressen, er handlinger, som de under alle omstændigheder ville være blevet arresteret for, uanset i hvilket af de 15 EU-lande de var blevet begået.
Altså er det godt, hvis vi respekterer de institutioner, på hvis grundlag de 15 lande fungerer i fællesskab, hvis vi respekterer det suveræne retsvæsen, og hvis vi respekterer de love, der er gældende i de 15 lande. Men lad os slå en ting fast: Vi er 15 lande samlet her, repræsenteret ved mange partier og mange fløje, alle er vi ligeværdige og jævnbyrdige, og der er ikke nogen, der har ret til at udpege andre lande, som var de lande, der ikke tilhører Europa.

Howitt
Jeg vil gerne takke Dem, fru formand, for at have skrevet til de græske myndigheder om flyobservatørerne og for det, De har sagt i dag. Det er særdeles vigtigt, at De gør dette på vegne af hele Europa-Parlamentet og som repræsentant for en medlemsstat, som ikke er involveret på nogen af siderne. De sagde, at De ville overveje yderligere handling. Må jeg have lov til at spørge, hvornår De vil melde tilbage til plenarforsamlingen om det?
Jeg vil også gerne takke hr. Souladakis for det, han sagde. Jeg mener, at der er en fælles forståelse for nødvendigheden af at overholde menneskerettighederne og for behovet for samarbejde mellem vores to stater i EU samt for respekten for den dømmende magts uafhængighed. Måske kan jeg via Dem, fru formand, appellere til samtlige græske parlamentsmedlemmer for at finde ud af, om vi kan udarbejde en eller anden form for fælles udtalelse til støtte for de principper, som måske kan fremskynde en forståelse og føre til en hurtigere beslutning vedrørende spørgsmålet om de 12 involverede mennesker.
  

Bautista Ojeda
Fru formand, som De ved, er situationen, som ETA-terrorismen har skabt i Spanien, forfærdelig, og jeg vil benytte lejligheden til at takke for Deres indsats under formandskabet. Jeg vil gerne gentage, at jeg forkaster ETA og alle, som støtter eller retfærdiggør dem.
Fru formand, både mit parti og jeg er blevet udsat for alvorlige injurier i nogle spanske massemedier. På grund af sygdom kunne jeg ikke være til stede på sidste session i Bruxelles, hvor man drøftede og stemte om hr. Watsons betænkning, som jeg fuldstændigt støttede via flere pressemeddelelser, som blev sendt til alle spanske massemedier 24 timer inden drøftelsen og afstemningen, og som blev fortiet.
På baggrund af dette, fru formand, beder jeg om Deres støtte, da jeg er blevet gjort forsvarsløs. Og jeg anmoder formelt om, at min stemme i og med at min og mit partis holdning allerede før afstemningen var udtrykt klart og offentligt, bliver noteret som en jastemme til hr. Watsons betænkning. At min stemme kommer med, ændrer ikke i væsentlig grad afstemningsresultatet.
Til sidst vil jeg gerne offentligt takke nyhedsagenturet EFE, der som det eneste videregav sandheden. Vi vil altid forsvare livet og de grundlæggende rettigheder og bekæmpe mord og alle, som retfærdiggør eller støtter det.

Gorostiaga Atxalandabaso
Fru formand, vi fejrer i dag den internationale menneskerettighedsdag. Tilfældigvis indeholder dagsordenen for denne uge en forhandling under ét om frihed, sikkerhed og retfærdighed og forudsætter, at Parlamentet involveres direkte i spørgsmålet om menneskerettigheder.
Først på året meddelte jeg i Parlamentet, at den spanske regering havde benådet 15 udøvere af tortur, hvilket betyder, at det spanske politi fortsat hyppigt vil bruge tortur. Tre måneder senere blev en ung kvinde, Iratxe Sorzabal,
(Taleren viftede med en plakat)
   seksuelt misbrugt og udsat for tortur i timevis, efter at hun var blevet arresteret. Disse fotos blev taget på hospitalet og viser mærkerne ...
(Formanden afbrød taleren)

Krivine
Fru formand, på onsdag skal vi forhandle om punktet "Samarbejde mellem Den Europæiske Union og USA" i forbindelse med bekæmpelsen af terrorisme. Men vi har særligt fra internettet erfaret, at denne forhandling vil finde sted efter en udveksling af skrivelser mellem en repræsentant for hr. Bush, for hr. Foster, mener jeg, og for hr. Prodi. Det er skrivelser, som ikke er tilgængelige for Europa-Parlamentet, men som kan læses på internettet, og hvori USA's regering anmoder Europa om mere end 40 foranstaltninger i forbindelse med et samarbejde om bekæmpelse af terrorisme.
Tilsyneladende, men det er kun tilsyneladende, for vi har intet på skrift, har hr. Prodi svaret USA's regering i en skrivelse af ultimo november. Jeg mener, at for at denne forhandling, der er en smule forhastet, kan finde sted under de bedste betingelser - eftersom forhandlingen er planlagt til at finde sted på onsdag - ville det være interessant, hvis Europa-Parlamentet kunne få adgang til skrivelsen fra USA's regering til hr. Prodi og hr. Prodis svar. Det anmoder jeg om.

Formanden
Absolut, hr. Krivine, vi vil undersøge dette hurtigst muligt.
  

Foster
Fru formand, følgende interesserer muligvis Parlamentet. De ærede medlemmer vil huske afstemningen under sidste mødeperiode om Foster-betænkningen om fastsættelse af fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civilluftfart. Den betænkning skulle fremsættes meget hurtigt i lyset af begivenhederne den 11. september. Vi afventede dernæst reaktionen fra Rådet (transport) i fredags, og alle havde håbet på, at man var nået frem til en fælles holdning. Jeg vil gerne meddele Parlamentet, at dette ikke lykkedes for Rådet (transport) og medlemsstaterne trods indtrængende anmodninger fra alle sider om det desperate behov for disse foranstaltninger og trods det, at Parlamentet havde gjort sig store anstrengelser for at gøre sit bedste inden for meget kort tid.
Medlemsstaternes og Rådets adfærd i hele denne affære har været rystende. Det er sandsynligvis en af de vigtigste foranstaltninger siden den 11. september, og det ville have berørt 38 europæiske lande. Jeg vil holde Parlamentet orienteret om udviklingen, men jeg beder Dem, fru formand, om at forelægge formandskabet vores bemærkninger.
  

Zacharakis
Fru formand, jeg vil gerne gøre Dem og hele Europa-Parlamentet opmærksom på den uacceptable og diskriminerede behandling, som de albanske myndigheder udsætter det græske mindretal for, særlig i byen Chimara hvor specialstyrker fra politiet i den forgangne uge har ødelagt boliger, der tilhørte mindretallet, og hvor kvinder og børn endda blev fysisk mishandlet. Det drejer sig bl.a. om mindretallets offentlige forvaltning, skoler og flere butikker osv., som under påskud af, at de var opført ulovligt, blev ødelagt af bulldozerne efter ordre fra byens borgmester, hvis udnævnelse - og det skal understreges - ikke blev anerkendt af Europarådets observatører. Fru formand, jeg mener, at Europa-Parlamentet bør tage disse meget forfærdelige gerninger i betragtning i forbindelse med forberedelsen af de fremtidige forhandlinger om en stabiliserings- og associeringsaftale mellem EU og Albanien. Tak.
  

Fatuzzo
Fru formand, er vi, medlemmerne af Europa-Parlamentet, måske svindlere alle sammen? Er vi måske tyveknægte alle sammen? Er vi måske driverter alle sammen? Er vi måske dovne alle sammen, så vi ikke laver noget fra morgen til aften og bruger vores tid på at have det sjovt og tjene masser af penge? Det mener jeg ikke. Men det er, hvad der står i en bog, som er skrevet af en italiensk journalist, Mario Giordano, og som hedder L'Unione fa la truffa - "Unionen begår svig". Den titel siger alt! Den pågældende journalist er desværre også direktør for en stor italiensk tv-station. Denne bog, som jeg fandt i en boghandel i Rom - hvor jeg som sædvanlig var taget hen for at besøge min mor og min søster - gav mig kuldegysninger og fik hårene til at rejse sig på mit hovede, for den stempler alle os parlamentsmedlemmer som driverter, der udelukkende giver sig af med svindel og tyveri. Vil De, fru formand, undersøge denne bog og anlægge retssag mod Mario Giordano på grund af injurier? Jeg er ked af at sige det, men han er desværre italiener.

Formanden
Tak for denne oplysning, hr. Fatuzzo. Jeg kan forsikre Dem, at vi vil undersøge denne bog nærmere, og se, hvad der kan gøres for at genoprette vores ry.
  

Korakas
Fru formand, jeg vil gerne her i salen viderebringe den kraftigste protest og harme fra Grækenlands landbefolkning, der atter er samlet i en dynamisk aktion mod EU's landbrugsfjendske politik, der tvinger dem bort fra deres marker, udraderer dem og lægger vores landbrugsområder øde.
Vores landmænd kæmper mod kvotepolitikken, der begrænser dynamiske afgrøder, selv af produkter, som EU og Grækenland har særlig stor mangel på, såsom olie, tobak og bomuld, men hvor Rådet endog har ignoreret Europa-Parlamentets afgørelse om en kvotestigning på 50%.
Vores landmænd kæmper mod at blive udnyttet af forarbejdningskapitalen, der tilraner sig deres produkter til en ussel pris. Hundredtusinder har allerede forladt deres beskæftigelse inden for landbruget og er trådt ind i de arbejdsløses rækker. De kræver, at kvoterne bliver afskaffet, i det mindste på de produkter, som EU har for lidt af. De protesterer over den politik, der er ført indtil i dag. De kræver infrastrukturelle arbejder såsom vandingsanlæg. De kræver producentpriser, der dækker produktionsomkostningerne og giver en fortjeneste.
Fru formand, i den retfærdige overlevelseskamp, de kæmper, står vi på deres side med alle vores kræfter, også selv om deres kamp bliver karakteriseret som terrorisme efter den definition af terrorisme, som EU's justitsministre forleden fremførte, og som vi er bange for, at topmødet i Laeken vil ratificere.
  

Kinnock, Glenys E
Fru formand, det er i denne uge 10 år siden, at sakharovprisvinderen Aung San Suu Kyi blev tildelt nobelprisen. På lørdag tager alle tidligere prisvindere til Oslo for at fejre 100-års jubilæet for nobelprisen - hun vil ikke være at finde. Hun har været i husarrest siden september 2000 og har ikke kunnet bevæge sig frit omkring i 13 år. Overbring hende venligst, fru formand, Parlamentets støtte, og tilskynd den norske nobelpriskomité til at give udtryk for sin store bekymring over, at hun ikke kan deltage på lørdag i Oslo. De bedes også anmode nobelpriskomitéen om at tilskynde militærjuntaen i Rangoon i Burma til at give Aung San Suu Kyi sin frihed.

Formanden
Fru Kinnock, jeg har naturligvis beføjelser til dette, men jeg mener, at det vil have endnu større virkning efter forhandlingen, som er opført på dagsordenen under punktet "Menneskerettigheder", det vil sige på torsdag. På det tidspunkt vil jeg videregive Deres anmodning, som helt sikkert bliver vedtaget af Europa-Parlamentet.
  

Formanden
Jeg vil meddele Dem, at der i morgen efter anmodning fra flere grupper vil blive afholdt en kort, men dog intens mindehøjtidelighed for begivenhederne den 11. september. Den afholdes i mødesalen forud for talen af den sydkoreanske præsident, det vil sige omkring kl. 11.50.

Den Europæiske Fødevareautoritet
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A5-0416/2001) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning (1088/1/2001 - C5-0414/2001 - 2000/0286(COD)) fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevareautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (ordfører: Whitehead).

Whitehead
Fru formand, forhandlingen i dag er kulminationen på en lang proces, som startede under BSE-epidemien. Det er på sin vis lige så meget et forslag fra Parlamentet som fra de øvrige EU-institutioner, da de to midlertidige undersøgelsesudvalgs arbejde kulminerede i en henstilling om, at der burde være et organ af denne art. En Kommission gik af, en anden kom til og godkendte, at der skulle ske noget i denne stil, og det er det forslag fra kommissionsformand Prodi, fremført af kommissæren, som vi behandler i dag.
Det er derfor mange hænders arbejde, og hvis forhandlingen i dag betragtes som rolig og, håber jeg, rationel, skyldes det krafttrekantens forsøg på at nå frem til en konklusion inden denne andenbehandling for at fremskynde indførelsen af den nye myndighed. Der bør ikke være unødige forsinkelser. Hvis vi kan undgå forligsstadiet, gør vi det.
Der er stadig et par forbehold, som jeg skal gennemgå om et øjeblik, men vi har nået et punkt, hvor vi mener, at der er enighed i Parlamentet. Vi har afgjort flertal i Parlamentet, og jeg vil gerne takke ordførerne og skyggeordførerne for de andre politiske grupper, især hr. Bowis, fru Paulsen og hr. Staes for deres arbejde lige siden den oprindelige hvidbog. Jeg vil også gerne takke min egen forsker, Michelle Smythe, og alle i Kommissionen og Rådet under både det svenske og belgiske formandskab, som har fremlagt dette. Eftersom fru Aelvoet har fået nogle drøje hug i dag, vil jeg også gerne hylde hendes indsats.
Vi er nu enedes om en tidsplan for myndighedens opstart, som indebærer en række specifikke kompromiser: 16 nye ændringsforslag, som stort set vinder indpas hos Kommissionen - det håber jeg, at hr. Byrne vil kunne bekræfte - og Rådet.
For det første måtte vi vedtage en usædvanlig procedure for et punkt, hvor der fortsat hersker tvivl, nemlig den nye myndigheds hjemsted. Vi ønskede at opstille kriterier for den nye myndigheds hjemsted, som vi mener, at vi bør. Rådet var dog ikke indstillet på at acceptere dem i hovedteksten. Men man kasserer ikke hele betænkningen af den grund. Vi har medtaget dem i den lovgivningsmæssige beslutning, og vi håber, at De, fru formand, vil kunne redegøre præcis for vores begrundelse. Afgørelsen skal træffes efter saglige hensyn og ikke på baggrund af den politiske studehandel, der hviskes om. Det ville være den værst tænkelige start, hvis dette organ placeres uhensigtsmæssigt af de værste årsager.
Vi stillede kompromisændringsforslagene for at anføre de hovedprioriteter, som Parlamentet altid har lagt vægt på. For det første skal Parlamentet høres om den foreslåede administrerende direktør for den nye myndighed, og Parlamentet skal have tre måneder til at afgive udtalelse om kandidaterne til en lille og særdeles målrettet bestyrelse. Bestyrelsen skal holde offentlige møder og ligeledes offentliggøre sine udtalelser, så borgerne i Europa kan se, hvad den henstiller til. Den skal spille en rolle i forbindelse med risikoanalyse, risikokommunikation og risikostyring, hvor dette er hensigtsmæssigt. Det er omfattende beføjelser. Desuden beskytter denne lovgivning de mennesker, som ønsker at rapportere om farlig praksis i fødevare- og fodersektoren. Borgerne er pligtige til at sige sandheden, og det mener jeg, at vi har garanteret.
Hvis de 16 kompromisændringsforslag og de forslag, som allerede er aftalt med formandskabet, vedtages, kan vi gå videre med oprettelsen af den nye Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed. Vi har f.eks. stadig problemet med BSE. Der har været meddelelse om tilfælde af BSE i to medlemsstater i denne uge, som tidligere har været fri for BSE. Alle ved, at fødevarer og foder skal være mere sikkert. De procedurer, hvorved sådanne produkter kommer ind og ud af EU, skal være åbne, gennemskuelige og frem for alt sikre. En del af den industrialiserede landbrugspraksis har truet os alle. Både producenter og forbrugere har alt at vinde ved en overvågningsmyndighed, som beskytter alles interesser og ikke står i afhængighedsforhold til nogen. Jeg anbefaler på den baggrund Parlamentet dette forslag.

Bowis
Vi er kommet langt, siden Kommissionen udarbejdede sin første hvidbog. På det tidspunkt havde jeg det privilegium at skrive betænkningen for Parlamentet med min ven på den anden side - hr. Whitehead - som skyggeordfører. Nu gør jeg gengæld som skyggeordfører for hans betænkning. Mit parti går ikke så meget ind for harmonisering, men i høj grad for harmoni, og det er det, vi ser i denne betænkning og den måde, den er blevet behandlet på.
Jeg vil også gerne hylde ordføreren og skyggeordførerne samt kommissær David Byrne, og - tør jeg sige det i lyset af tidligere bemærkninger - minister Magda Aelvoet. Jeg håber, at fru McKenna ikke bliver fornærmet, når jeg roser hende i hendes fravær, da hun også har medvirket til at søge og hjælpe os med at finde fornuftige kompromiser, der ikke forråder nogen, og som viderefører begrebet fødevaresikkerhed for befolkningerne i Europa.
Det er et meget vigtigt emne for folk. Der er ikke noget mere vigtigt end sikkerheden ved de føde- og drikkevarer, som folk indtager. Der er en europæisk dimension i dette, da ikke alene fødevarer, men også mennesker i stigende grad krydser grænser. Vi skal derfor være sikre på, at de fødevarer, vi spiser, har vokset i jord, som vi har tillid til, og at den tilsatte gødning vides at være sikker. Foderet til dyr spiller også en rolle i forbindelse med sikringen af, at de fødevarer, der ender i supermarkederne og på bordet, fortjener vores tillid. Vi vil ligeledes sikre, at tilvirkningen af fødevarer er sikker og endelig, at opbevaringen og salget til forbrugeren af fødevarer gør det sikkert at bringe dem hjem. Dernæst er det naturligvis op til os.
Der er mange afgørende spørgsmål i denne betænkning - titlen på fødevaresikkerhedsmyndigheden har haft afgørende betydning for os. Vi ønsker ikke en myndighed, der fortaber sig i bureaukrati - vi ønsker en myndighed, som er fokuseret på sikkerhed, på risikovurderingen og på risikorådgivning til lederne, hvor dette er hensigtsmæssigt. En myndighed, der forstår, at risikoen aldrig kan elimineres, men i tilstrækkelig grad kan lokaliseres og behandles. Forskning har afgørende betydning, og det samme gælder uafhængighed - derfor er myndighedens hjemsted vigtigt.
Præforligsproceduren - hvis jeg kan kalde den det - som vi har været igennem, er et eksempel på, hvordan der træffes foranstaltninger i Parlamentet og institutionerne. På dette sene tidspunkt har Parlamentet i overvejende grad talt med én stemme. Jeg ved, at Kommissionen og Rådet har lyttet, og jeg er sikker på, at de har haft gavn af det, da vi samarbejder om denne foranstaltning.

Roth-Behrendt
Fru formand, kære kolleger, hr. kommissær, når vi i dag taler om Den Europæiske Fødevareautoritet, skal vi først og fremmest gøre alle, også EU-borgerne, opmærksomme på én ting, nemlig at vi er overbevist om, at de fødevarer, som EU-borgerne spiser i dag, er sikre, selv om vi ikke har en fødevareautoritet. De er så sikre, at jeg er overbevist om, at de hører til de mest sikre fødevarer i verden. Når vi så alligevel mener, at det er en fordel at have en fødevareautoritet, og at det vil betyde en forbedring i EU, så må der være en grund til det. Jeg vil nævne tre betingelser, der efter min overbevisning skal være opfyldt, for at der er tale om en forbedring.
Hr. Bowis og hr. Whitehead har allerede nævnt dem. For det første handler det om eksperternes kvalifikationer. Det må ikke være sådan, at medlemsstaterne udleverer de personer, som de ønsker at slippe af med, til denne myndighed som eksperter og forskere. Hr. kommissær, det er Deres opgave at opfordre medlemsstaterne til kun at sende de bedste af de bedste. For det andet er gennemsigtighed og åbenhed nødvendig for at opnå en forbedring. I endnu højere grad end de videnskabelige udvalg, der siden BSE-krisen har opnået en høj grad af gennemsigtighed, skal denne myndighed sikre, at den med god grund kan opnå befolkningens tillid. Det vil sige, at alt det, denne myndighed foretager sig, skal være præget af åbenhed og gennemsigtighed.
Kære kolleger, hr. Byrne, for det tredje - og som det sidste punkt - er kontrol nødvendig. Det er også Deres opgave, hr. Byrne, og Kommissionens opgave, at gøre det klart over for medlemsstaterne, at overvågning og kontrol er opgaver, der udelukkende hører til i medlemsstaterne, og det er en opgave, som De i de seneste år har forsømt på det groveste. Hvis vi fortsat vil garantere, at fødevarer er sikre, og måske garantere for endnu mere sikkerhed, og hvis vi vil genvinde befolkningens tillid, kan vi kun gøre det på disse betingelser og med øget kontrol. Så vil den nye fødevareautoritet være et fremskridt for EU. Hr. kommissær, jeg vil gerne bede Dem sørge for, at dette bliver en realitet.

Paulsen
Fru formand, ærede kolleger, ærede kommissærer, jeg finder det lidt utroligt, at vi nu har udarbejdet en så glimrende lovgivning. To år er rigtignok lang tid, men personligt troede jeg, at det ville tage endnu længere tid.
Det er utroligt vigtigt, at vi taler om sikkerhed, og når det gælder sikkerhed, kan vi nå frem til en fælles opfattelse. Det er måleligt. Det absolut vigtigste i den nye lovgivning er åbenheden og gennemsigtigheden. Hvad vi end siger, og hvordan vi end opfører os, så vil der opstå nye kriser. Der bliver nye skandaler. Vi får nye videnskabelige forslag med den ene eller den anden målsætning, som vil give anledning til begrundet eller ubegrundet frygt i befolkningen. Den eneste måde at håndtere det på er ved at indføre fuldstændig gennemsigtighed og åbenhed. Man kan nemlig ikke berolige mennesker ved blot at offentliggøre beslutninger. Nu kan alle interesserede - forbrugerorganisationer, miljøorganisationer, medier - straks få information. Det gælder ikke bare oplysninger fra majoriteten af videnskabsfolk i et panel, men også minoriteternes opfattelse. Dermed kan ingen sige, at EU skjuler noget for borgerne.
Til slut vil jeg sige, at alt dette er udmærket, men at jeg gad vide, hvordan det bliver med overholdelsen og kontrollen. Findes der et sanktionssystem over for de medlemslande og de virksomheder, der ikke overholder sikkerhedsstandarderne? Der er tale om et skridt i den rigtige retning. Det er et stort skridt, og det er det første. Vi må imidlertid aldrig glemme, at det skal efterkommes, hvis det ikke bare skal blive tomme ord på papiret.

Staes
Fru formand, kære kolleger, hr. ordfører, denne forordning er efter min opfattelse revolutionær. Jeg tror faktisk, at kriser kan virke rensende. Også i fødevaresektoren ser vi ofte, at kriser fører til, at der gøres fremskridt på lovgivningsområdet. Jeg vil fremhæve en række sager, som først og fremmest var vigtige for min gruppe, og som også er lykkedes for os.
For det første er hensigten med ordningen, at inficerede fødevarer fremover ikke længere skal kunne eksporteres til tredjelande, ofte tredjeverdenslande. For det andet fremhæves fødevarernes mangfoldighed, idet der gøres opmærksom på, at der eksisterer traditionelle produkter, at vi skal erkende dette, og at fødevarer skal spille en vis kulturel rolle. For det tredje har vi i Parlamentet sørget for, at vi har gjort den planlagte fødevareautoritet til en fødevaresikkerhedsmyndighed, og det er trods alt en vigtig sejr for Parlamentet. Parlamentet har, sammen med Dem, hr. ordfører, sørget for, at vi har kunnet spille en rolle og har kunnet få indflydelse på gennemsigtigheden og gennemskueligheden i denne helhed. Det forholder sig faktisk således, at vi har behov for gennemsigtighed for at give forbrugerne tilliden tilbage. Vi har også i Parlamentet sørget for, at vi får større indsigt i sammensætningen af bestyrelsen og i udnævnelsen af direktøren. Vi har endelig også opfordret til mere objektive kriterier for hjemstedet.
Da vi under andenbehandlingen kom ud fra Miljøudvalget, så vi, at vi havde 28 ændringsforslag, hvoraf nogle ville skabe vanskeligheder i Rådet. Vi har foretaget en slags forøvelse til en forligsprocedure, en øvelse, som jeg er meget glad for, fordi ordføreren sammen med medordførerne og skyggeordførerne har sørget for, at vi i Parlamentet kunne tale med én stemme over for Rådet, et Råd, hvor vi har hørt en stemme, hvor fru Aelvoet har lyttet til os, og det er jeg virkelig glad for.

Sjöstedt
Fru formand, i vores politiske gruppe er vi helt enige i målsætningen med denne betænkning. Vi finder det også rigtigt atter at fremlægge en del af de ændringsforslag, der ikke er indarbejdet i denne fælles holdning. Vi mener endvidere, at disse ændringsforslag er af en sådan karakter, at der efterfølgende meget hurtigt skal findes en fælles løsning i samarbejde med Rådet og Kommissionen.
Det vigtigste ændringsforslag fra Europa-Parlamentet er det, der præciserer, at det netop handler om en myndighed om fødevaresikkerhed - ikke om fødevarer i almindelighed. For os er denne præcisering vigtig. Det er vigtigt, at man netop fokuserer på sikkerhedsspørgsmålet.
I ændringsforslag 4 nævnes overensstemmelsen mellem EU's fødevarelovgivning og andre internationale aftaler og regler. EU skal selvfølgelig samarbejde med andre dele af verden om dette emne. Der er imidlertid en fare for, at ikke mindst udviklingen inden for verdenshandelsorganisationen WTO kan betyde, at vi får en række konflikter mellem de forskellige bestemmelser. I så fald finder vi det utroligt vigtigt, at man udnytter retten til strengere regler af hensyn til sundhed og miljø.
Ændringsforslag 22 handler om myndighedens finansiering. For os er det en principsag, at en myndighed skal finansieres via budgettet. Den skal ikke finansieres via gebyrer, som den modtager for sine tjenester. Derfor er ændringsforslag 22 vigtigt for os.
Nogle ændringsforslag handler om åbenhed, og dem støtter vi naturligvis. Ændringsforslag 41 indebærer, at bestyrelsens møder som hovedregel skal være offentlige, og at lukkede døre skal være undtagelsen. Det finder vi meget vigtigt. Vi synes også godt om forslaget om en bred geografisk forankring af medlemmerne.
De forslag, som vi nu diskuterer, har udgangspunkt i de seneste års alvorlige kriser i EU, hvad angår fødevaresikkerhed. Det har handlet om dioxin, BSE og salmonella for blot at nævne nogle områder. Disse skandaler hænger tæt sammen med stærkt industrialiserede landbrugsaktiviteter, hvor stordrift og afkast er blevet vigtigere end miljø, dyrebeskyttelse og sikre fødevarer. Hvis EU virkelig skal kunne gøre noget ved årsagerne til problemerne på dette område, skal man først og fremmest omlægge den fælles landbrugspolitik, så der sættes fokus på bæredygtighed, miljøbeskyttelse og dyrebeskyttelse. Først da kan vi bekæmpe årsagerne til EU's problemer med fødevaresikkerheden.

Fitzsimons
Fru formand, synspunkterne hos de 370 millioner borgere i EU om fødevarekæden i Europa har ændret sig markant i de senere år. Det skyldes til dels forekomsten af BSE, mund- og klovsyge i Europa og skandalen med dioxin i kyllinger for et par år siden. Forbrugeren har naturligvis altid ret, men i dette tilfælde har lovgiverne i EU været nødt til at fordoble deres bestræbelser på at forbedre sikkerheden i fødevarekæden i Europa og genopbygge forbrugernes tillid til fødevarer i Unionen. Det har ikke været nemt. Den hvidbog, hr. Bowis nævner, som Kommissionen forelagde, skitserer en række direktiver og forordninger, som skal ajourføres og moderniseres for at gøre fødevarekæden i Europa sikrere.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at rose hr. Byrne, kommissær for sundhed og forbrugerbeskyttelse, for hans ubetingede ønske om at sikre, at forbrugerne i EU har fuldstændig tillid til alle de fødevarer, som sælges i Unionen. Det er ikke alene ensbetydende med en forbedring af sikkerhedsstandarderne inden for produktion i Unionen, men også en stramning af reglerne og betingelserne for import af fødevarer til Unionen. Det centrale element i denne hvidbog er etablering af fødevaresikkerhedsmyndigheden, som vi har drøftet i dag.
Det er meget vigtigt, at denne myndighed bliver funktionsdygtig hurtigst muligt uanset dens hjemsted. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed kan samarbejde med de 15 regeringer i Unionen, i en rådgivende og præventiv egenskab, for at sikre, at fødevarerne fra jord til bord overholder de højest mulige folkesundhedsstandarder. Vi lever i et indre marked med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital. Mad er et produkt, som kan handles internationalt, og det er derfor meget vigtigt, at der følges en koordineret og fælles fremgangsmåde for at fremme fødevaresikkerheden i Europa.
Det er kun ret og rimeligt i lyset af, at forbrugerne krydser grænserne i EU dagligt.
Jeg støtter også kommissær Byrnes fremgangsmåde, når han garanterer, at alle interesserede parter bliver passende repræsenteret med hensyn til gennemførelsen af de nye direktiver og forordninger i henhold til hvidbogen om fødevaresikkerhed. Grupper, der repræsenterer fødevareindustrien, landbrugsorganisationer og forbrugerinteresser er alle aktivt engagerede i gennemførelsen af disse direktiver og forordninger. Europa-Parlamentet deltager i kraft af Amsterdam-traktaten i den fælles beslutningstagning med hensyn til gennemførelsen af de nye direktiver og forordninger inden for forbrugerbeskyttelse og sundhed. Vi agter at forblive årvågne for at sikre fuld genopbygning af tilliden til den europæiske fødevarekæde hurtigst muligt.
Jeg vil gerne rose ordføreren, hr. Whitehead, og alle involverede i udarbejdelsen af denne fremragende betænkning.

Bernié
Fru formand, mange medlemsstater har forældede sundhedsstrukturer i betragtning af det stigende antal fødevarekriser med dioxin, salmonella, listeria, mund- og klovsyge og BSE.
I starten af 2002 vil Europa oprette sin egen fødevaremyndighed. Denne nye instans skal på den ene side opfylde borgernes behov ved at gøre fødevaresikkerhed til en af deres daglige prioriteter på samme måde som arbejdsløshed og på den anden side være EU's instans til forsvar og fremme af den europæiske landbrugsmodel på internationalt plan.
Landbrugsprodukter er faktisk i dag en væsentlig del af forhandlingerne i WTO. Inden for WTO protesterer Cairns-gruppen mod et landbrug, der omfatter fødevaresikkerhed. Myndigheden skal for at kunne fungere imidlertid løse nogle problemer, nemlig på den ene side sammensætningen af bestyrelsen, hvor myndigheden for at tilgodese alle aktører i fødevarekæden skal sikre, at repræsentanter for landbruget får en plads på samme måde som forbrugerne, fødevareindustrien og distributørerne.
Derfor er vi stadig for en bestyrelse, der består af 16 medlemmer, og ikke af 12 medlemmer, som det foreslås i betænkningen.
Endelig skal følgende opgaver defineres: Hvem har ansvaret for varslingen, for styringen og for kontrollen? Derved berøres det vanskelige problem om ændring af det hurtige varslingssystem. Den franske myndigheds opgave er begrænset til en risikovurdering, mens landbrugsministeren er ansvarlig for risikostyringen. Den europæiske myndigheds arbejde bør være begrænset til en overvågningsopgave.
Til sidst er der de mulige konflikter med de nationale instanser. Frankrig, Storbritannien, Irland, Belgien og Grækenland har deres egne nationale instanser. Tyskland, Nederlandene, Portugal og Spanien er ved at oprette deres. Den europæiske myndighed skal have en koordinerende opgave med respekt for de nationale instansers selvstændighed.

Thomas-Mauro
Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, på et tidspunkt, hvor euroføderalisterne fremmaner nødvendigheden af et politisk Europa, som ifølge dem vil gøre det muligt at rette den europæiske opbygning mod mere demokrati, det vil sige at give Kommissionen færre beføjelser, hvad tror De så, der sker? En ny instans dukker op, Den Europæiske Fødevareautoritet, og det kan konstateres, at denne myndighed i spillet om udnævnelse af repræsentanterne i den fremtidige bestyrelse faktisk er afhængig af Kommissionen og dette på trods af dens juridiske status.
Lad os huske på Kommissionens utilgivelige fremgangsmåde under krisen med kogalskab, hvor førsteprioriteten dengang var skabelse af et fælles marked for enhver pris og ikke fødevaresikkerhed for de europæiske borgere. For at gøre Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed endnu mere troværdig i EU-borgernes øjne er det ikke nok, at dens hovedsæde bliver uafhængigt af og fysisk ligger fjernt fra Kommissionen. Det er også nødvendigt, at medlemmerne af den fremtidige bestyrelse for den nye instans kan blive kontrolleret af disse selvsamme borgere, og dette kan ske gennem deres repræsentanter i Europa-Parlamentet.
Det lader ikke til, at myndigheden kan give tilstrækkelig garanti for uafhængighed. Den vil blive underlagt såvel lobbyernes magt som Kommissionens ønsker og vil derved ikke blive mere uafhængigt end ved det almindelige valg. Hvem skal desuden sikre, at den overholder subsidiaritetsprincippet og fødevarernes særegenskaber? Vil den kvæle de små og mellemstore fødevareindustrier med en stadig strengere lovgivning, som støttes mindre og mindre af borgerne? Hvorfor kalde den en "myndighed", når den ikke har lovgivende beføjelser? Og til sidst - hvorfor give den så mange midler - 67 millioner euro og 339 funktionærer - når den ved at arbejde sammen med de allerede eksisterende nationale instanser kunne være lige så effektiv og billigere? Tak.

Grossetête
Vi har i flere år prøvet at genvinde forbrugernes tillid, og jeg mener, at oprettelsen af denne fødevaresikkerhedsmyndighed går i den retning. Vi må erkende, at den fælles planlægning var god i udformningen af dokumentet, og at det nu drejer sig om ikke at komme bagud.
Nulrisiko findes ikke, og konsekvenserne af et bakteriologisk problem - om det har forbindelse eller ej til terrorisme - kan være af væsentlig betydning for alle borgerne. Man ved udmærket godt, at fødevareforgiftning skader flere. Derfor bør sikkerheden være kernen i denne bestemmelse.
Men vi bør nu ikke blive grebet af panik, for den europæiske fødevarekæde er efter de mange forslag, som vi har vedtaget her, uden tvivl en af de mest sikre i verden, men de mangler, der er blevet afsløret under de foregående kriser, forpligter os til at træffe strengere forholdsregler inden for fødevaresikkerhed.
Myndigheden bør for at være effektiv og troværdig samle de bedste videnskabelige eksperter, da den inden for rammerne af en hurtig varsling må nøjes med risikovurderingen, eftersom risikostyringen stadig bør ligge på det politiske område. Den bør også arbejde sammen med de nationale instanser. Dens indgriben skal stå i forhold til risikoen. Hvis det er et simpelt rygte, skal den øge kommunikationen, men hvis der derimod er en reel risiko, skal den træffe de nødvendige forholdsregler, og i tilfælde af beviselig fare træffe beskyttelsesforanstaltninger. Endelig bør denne myndighed være uafhængig og fuldstændig åben. Samtidig skal kontrollerne skærpes, og straffene skal i alvorlige tilfælde ikke kun være hårde, men også effektive.

Corbey
Fru formand, kære kolleger, hr. kommissær, vores fødevarer er gennemgående sikre. Alligevel dør der hvert år på verdensplan 2.000 mennesker af salmonellaforgiftning. Alene i USA dør 9.000 mennesker om året af madforgiftning på grund af mikrober. Det er foruroligende tal, og vi taler ikke engang om andre sygdomme, som har forbindelse med fødevarer. Med de almene principper om fødevarelovgivningen lægger vi et nyt fundament for sikre fødevarer, og dem bygger vi videre på i de kommende måneder og år. Vi må arbejde på et system, som giver forbrugerne tillid.
Når det gælder fødevarer, bringes følelserne let i kog, oksekød er en nyligt europæisk eksempel. Politikerne kan og må ikke ignorere disse følelser, men vi skal vurdere kendsgerningerne. Der ligger Den Europæiske Fødevareautoritets store værdi. Den skal nemlig være et objektivt referencepunkt. Den Europæiske Fødevareautoritet skal samarbejde med de nationale myndigheder, men vi skal sørge for, at den ikke på forhånd bliver handlingslammet, og at den får en respektindgydende direktør, som ikke behøver gennemtvinge autoritet, men selv har kvalitet og autoritet. Til sidst vil jeg takke ordføreren, som har bevist, at han også selv har kvalitet og autoritet.

Auroi
Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, De Grønne har stemt for Whitehead-betænkningen. Den Europæiske Fødevareautoritet, som er helt nødvendigt for fødevaresikkerheden såvel for borgerne som for de europæiske politiske instanser, er nødvendig for de opgaver, som den har fået.
Den første opgave bliver at finde de fejl, som har ført til de seneste kriser i fødevaresikkerheden, uanset om det er kriser om dyrefoder - dioxinkyllinger, mund- og klovsyge, handel med lægemidler, overforbrug af vacciner og beroligende midler til dyr - eller særligt den store BSE-krise. Jeg gør opmærksom på, at selv Finland i dag har haft det første tilfælde af kogalskab. Det er det første punkt. Det andet punkt er, at den også bør stoppe den lovløse spredning af de forgiftede transgenetiske produkter, der endda ødelægger de traditionelle kornsorter, skønt forbrugerne tager afstand fra disse transgenetiske planter, hvis eneste fordel er af kommerciel art. Denne myndighed bør altså også ud over at rette op på alt dette sikre sikkerheden fra jord til bord. Dertil skal Fødevareautoriteten fra starten af næste år anvende principperne om åbenhed og opfølgning, som mine kolleger lige har talt om. Det eneste kriterium om manglende hygiejne, der er blevet bragt frem i lyset af de mange kriser, som vi har nævnt, særlig den om benmel, viser, at en sådan instans bør kunne udarbejde lister over bedste praksis, over mærkning, over lokale specialiteter, over gårdprodukter, i stedet for at begrænse sig til standarder for industrien, der hverken kan forhindre salmonella, listeria eller endnu mere alvorlige epidemier.
Dens største opgave bliver som koordinator af de nationale instanser, og til dette formål er det nødvendigt med en uafhængig og åben drift.
Jeg sætter spørgsmålstegn ved ændringsforslag 34, som drejer sig om udnævnelse af bestyrelsen, en udnævnelse, der som det mindste synes uklar, for der tales om meritokrati i bestyrelsen. Hvad skal dette meritokrati dog i en instans, der bør bestå af relevante videnskabsmænd? Bestyrelsen har en politisk rolle og en styrende rolle. Jeg er alvorligt bange for, at dette meritokrati simpelthen tilpasses efter pres fra de store landbrugsfødevareindustrier. Jeg håber, at kommissæren kan forsikre mig om dette.
Vedrørende den kommende myndigheds hovedsæde, så er det for os et underordnet spørgsmål ...
(Formanden afbrød taleren)

Blokland
Fru formand, i betragtning af tovtrækkeriet om hjemstedet viser det sig, at Den Europæiske Fødevareautoritet er et meget prestigefyldt anliggende. Dette bidrager ikke til mere sikre fødevarer eller til forbrugernes tillid.
En anden ting, der vækker bekymring, er, at man vil påtvinge resten af verden vores strenge standarder. I den forbindelse må jeg bemærke, at man i andre dele af verden ofte ikke har den luksus, at man kan stræbe efter de højest mulige sikkerhedsstandarder for fødevarer. Man har mere travlt med at skaffe tilstrækkeligt med fødevarer for at overleve. Selvfølgelig bør vi ikke uden videre eksportere fødevarer, som ikke opfylder vores sikkerhedsstandarder, til disse lande. Men i de tilfælde, hvor eksport øger fødevaresikkerheden i disse lande, bør denne eksport tillades. Der bør i disse tilfælde ikke være tale om automatisk destruktion af fødevarepartier.
Hvad angår udnævnelsen af bestyrelsen, er jeg enig i det kompromis, som er opnået med Rådet. Det er faktisk ikke klogt at udvide denne bestyrelse yderligere, fordi dette ikke vil gavne handlekraften. Desuden går jeg ikke ind for, at der tilrettelægges høringer i Europa-Parlamentet inden udnævnelsen af bestyrelsesmedlemmerne. Dette gælder i endnu højere grad for den administrerende direktør. Det ville være klogt, hvis Europa-Parlamentet tog lidt mere afstand fra de administrative opgaver, som den planlagte Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed skal have.

Dell'Alba
Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, på topmødet i Laeken i denne uge skal man bl.a. forhåbentlig - beslutte, hvor Fødevareautoriteten skal placeres. Vi ved, hvor vigtigt det er, at denne beslutning bliver truffet. Der er efterhånden gået nogle år, siden denne proces startede. Dette forslag har mindst været fremme siden 1999, og derfor er det nødvendigt at træffe denne beslutning. Ved igen at stille det ændringsforslag, der blev vedtaget under førstebehandlingen for nogle måneder siden, tror jeg, at Parlamentet ønsker at slå to ting fast, som De skal gøre Dem til talsmand for over for regeringerne, hr. kommissær. Den første ting er, at det her drejer sig om en fælles beslutningsprocedure, og derfor er vi af den opfattelse, at der skal tages hensyn til Parlamentets holdning, når det gælder de kriterier, som vi skal stemme om i morgen.
En af retningslinjerne for mødet i Laeken bliver som bekendt at holde op med studehandlerne - jeg giver dig en formandspost i konventet, du giver mig Fødevareautoriteten, og så giver jeg dig politiakademiet - men efter min mening er det til gengæld nødvendigt at træffe alle disse beslutninger under hensyntagen til nogle interessekriterier, der netop er specifikke for den institution, man nu skal til at oprette. Når Parlamentet understreger, at det sted, hvor autoriteten placeres, bør have en lang tradition inden for fødevaresikkerhed og inden for forskning på fødevareområdet generelt, er det således helt klart et kriterium, der bør understreges kraftigt. Når man taler om gode videnskabelige infrastrukturer og faciliteter inden for fødevaresikkerhed, er det nødvendigt, at De, hr. kommissær, og Kommissionen understreger dette kriterium. Når der står, at det bør være let tilgængeligt i kommunikationsmæssig henseende, det vil sige være forbundet med hurtige kommunikationsmidler af god kvalitet, og når der står, at det bør samarbejde med de tjenestegrene, der beskæftiger sig med folkesundhed og forbrugerbeskyttelse, kan jeg selvfølgelig ikke lade være med at tænke på, at Det Fælles Forskningscenter ligger i Ispra, og at det giver arbejde til tusindvis af europæiske forskere. Og derfor kan jeg ikke lade være med at tænke på, at der kun er én kandidatby, som opfylder disse kriterier, nemlig Parma i Italien.

Schnellhardt
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, hr. ordfører, mange tak for det udmærkede arbejde, De som ventet har fremlagt. Jeg mener, at denne forordning og også retsgrundlaget for de følgende foranstaltninger bidrager til en forbedring af fødevaresikkerheden i EU. Dermed fastlægger vi de overordnede principper for den nye fødevarelovgivning. Inden for den generelle fødevarelovgivning vil jeg især fremhæve, at det på en overbevisende måde er lykkedes at udvikle et princip om en fuldendt udformning af metoderne til forbedring af fødevaresikkerheden, lige fra produkterne forlader bondegården, til de når frem til forbrugeren.
Garantien for produkternes oprindelse er fortsat en vigtig bestanddel af principperne. Jeg mener, at vi dermed har skabt to vigtige nye principper og krav til forbedring af fødevaresikkerheden. I centrum for denne forordning står oprettelsen af Den Europæiske Fødevareautoritet eller "Fødevaresikkerhedsmyndighed", som den også kaldes i ændringsforslaget.
Jeg vil ikke hænge mig i definitioner. For mig handler det først og fremmest om, at der bliver fastlagt nogle rammebetingelserne for denne myndighed. Det vil for det første sige en tilstrækkelig budgetramme. Det er efter min mening hidtil ikke lykkedes i det omfang, som vi kunne tænke os, og det samme gælder betingelserne for Fødevareautoritetens muligheder for at kommunikere med de forskellige myndigheder i medlemsstaterne, men medlemsstaterne har endnu ikke det relevante udstyr til dette. Her er der stadig meget at gøre.
Hvad angår myndighedernes åbenhed, er Parlamentets ændringsforslag efter min mening helt sikkert rigtigt, men vi må også sikre, at Fødevareautoriteten i visse situationer kan mødes for lukkede døre. Et punkt, der også er vigtigt, og det er der allerede mange, der har nævnt, er den nye myndigheds hjemsted, og hvis Rådet forkaster vores forslag, har det efter min mening til hensigt at placere myndigheden et sted, hvor vores krav og betingelser ikke bliver opfyldt. Det kan vi ikke acceptere. Her må Rådet omsider bøje sig og vælge et hjemsted, hvor der er mulighed for at kommunikere med Kommissionen, Parlamentet og medlemsstaterne.

Myller
Fru formand, tak til betænkningens ordfører for det fortrinlige arbejde. Som det allerede er blevet konstateret, har Europa-Parlamentet allerede i flere år været yderst aktivt inden for spørgsmål om fødevaresikkerhed. Ordføreren har også gjort et virkelig godt arbejde med at debattere med Kommissionen og Rådet for at sikre, at fødevaremyndighedernes udspil ikke forsinkes, for på topmødet i Laeken skal der altså træffes en beslutning om myndighedens hjemsted.
Om udvælgelseskriterierne har Parlamentet efter min mening ganske rigtigt sagt, at man bør understrege, at der skal tilknyttes forskning, at myndigheden skal være uafhængig, og at der skal være nogle effektive specialister til at garantere kvaliteten. Hvad åbenhed angår, kan jeg kun tilslutte mig de foregående talere, men åbenhed betyder også, at man samarbejder med forbrugerorganisationerne.

Titford
Lad mig starte med at sige, at jeg absolut går ind for fødevare- og fodersikkerhed, men jeg kan ikke forstå, hvorfor EU mener, at det er nødvendigt at oprette Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed. Jeg mener, at jeg har ret, når jeg siger, at næsten alle alvorlige sygdomme, måske undtagen BSE, kommer fra lande uden for EU. Verdenssundhedsorganisationen, som allerede findes og netop beskæftiger sig med sådant arbejde, bør derfor være tilstrækkelig til formålet og kan beskytte alles interesser.
Denne organisation tjener 27 lande i Europa, herunder EU-landene. Det er mit indtryk, at EU skaber yderligere en halvofficiel statsstøttet organisation, der ligesom de fleste myndigheder, som EU opretter, bliver et dyrt og unyttigt foretagende. Hvis der var et sådant behov, bør det da være den enkelte nationale regerings opgave at se på problemerne. Disse ville vedrøre forholdene i det pågældende land, som kan handle derefter.

Oomen-Ruijten
Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, lad mig begynde med at bemærke, at jeg har utrolig stor respekt for den måde, hvorpå ordføreren, men bestemt også skyggeordførerne, har behandlet hele denne vanskelige sag, hvor vi trods alt meget hurtigt har fundet en løsning. Der er naturligvis stadig nogle små punkter, som vi skal være opmærksomme på, og her nævner jeg tilsynet: Hvem giver ordre til, at der skal føres tilsyn, og hvem organiserer, kontrollerer og styrer denne fødevaresikkerhedsmyndighed? Det må ikke være 16, det skal være 12, for vi skal have uafhængighed.
Hvad mener vi egentlig med fødevaresikkerhed? Vi mener, at vi i det indre marked sørger for, at vi overalt kan garantere, at vores fødevarer er sikre. Det betyder således ikke blot i De 15's Europa, men det betyder også sammen med alle ansøgerlandene.
På dette punkt er jeg noget bekymret. Ikke over, at fødevarerne i ansøgerlandene ikke skulle være sikre, det vil jeg ikke sige, men jeg er bekymret over, at der mangler gode netværk i de nye medlemslande til at kontrollere fødevaresikkerheden, til at føre tilsyn og til at sørge for, at der opstår tillid. I torsdags var der et møde med sagkyndige fra ansøgerlandene, og de meddelte, at der manglede en sådan struktur. Det er den ene side af medaljen: kontrollen, også fra myndighedernes side, med, at det fungerer ordentligt. Medaljen har også en anden side, og det er manglende samfundsmæssige interesseorganisationer. Det betyder manglende veltrænede forbrugerorganisationer, som er uafhængige, og som hele tiden kan anspore myndighederne til at udføre politikken ordentligt. Det samme gælder for erhvervsorganisationerne.
Fru formand, jeg spekulerer på, om kommissæren vil give os information på dette område for at se, hvad vi kan gøre ved det i fremtiden.

Doyle
Fru formand, livet er én lang risk-benefit-analyse - hvad vi gør, hvor vi går hen, og hvad vi spiser. Selv om den europæiske fødevarekæde fortsat er en af de sikreste i verden, har nylige skandaler ødelagt forbrugernes tillid til den mad, vi spiser, og de metoder, vi anvender til at fremstille den. Offentligheden har tabt tilliden til de nationale og europæiske fødevaresikkerhedssystemer efter skandalerne og forskrækkelserne med oksekød, E. coli, listeria, salmonella, dioxin, æg, fjerkræ, mælk og hormoner. Listen fortsætter. Offentligheden vil forsikres om, at vejen fra jord til marked, til supermarked, til ovn, køleskab og bord er så sikker, som den med rimelighed kan forventes at være. De ønsker en sikkerhedsvurdering, som hverken er hemmelighedsfuld, foregår bag lukkede døre i Kommissionen eller fordærvet af producenters eller pressionsgruppers interesser.
Siden begyndelsen af Deres embede, kommissær Byrne, har De reageret på de europæiske borgeres behov ved at gøre store bestræbelser på at forbedre sikkerheden i fødevarekæden. Dette forslag har afgørende betydning for forbrugerbeskyttelsen i EU. Institutionerne i Unionen er gået sammen om at opstille principperne for fødevarelovgivningen med en ny myndighed, som kan beskytte den mad, vi spiser, og den måde, den produceres på.
Jeg vil gerne rose ordføreren, hr. Whitehead, og skyggeordføreren, hr. Bowis, for et veludført stykke arbejde under behandlingen i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik. Resultatet af deres enstemmige fremgangsmåde har været en styrkelse og forening af Europa-Parlamentets stemme vedrørende dette centrale spørgsmål. Jeg vil gerne bede Kommissionen og Rådet om at lytte til denne forenede stemme og vedtage "Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed" som titlen på institutionen. Med ordet "sikkerhed" i titlen sendes der et klart signal til forbrugerne om formål og målsætninger. Jeg er også helt overbevist om, at det er af afgørende betydning, at myndigheden opererer og kommunikerer på en helt igennem gennemsigtig og uafhængig måde og fuldstændig fokuseret på vurderingen af risikoen for fødevaresikkerheden, hvis myndigheden skal nyde den europæiske befolknings tillid og opbakning.
Risikokommunikation bliver også et centralt element. Man behøver blot at se på BSE-undersøgelsen i Det Forenede Kongerige og Philips-betænkningen, som angav, at risikokommunikationens sammenbrud var en vigtig faktor i krisens forværring.
Afslutningsvis, med hensyn til risikostyring, er den afmålte og forholdsmæssige brug af proportionalitetsprincippet eller den politiske styring ...
(Formanden afbrød taleren)

Fiori
Fru formand, fødevaresikkerheden er et af de mange emner, der forener os i det borgernes Europa, som vi ønsker at skabe. Når det gælder Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed, har Europa-Parlamentet efter min mening spillet en særdeles vigtig rolle. Der er gjort et stort stykke arbejde fra førstebehandlingen til andenbehandlingen, og afstemningen i morgen vil efter min mening føre til en meget vigtig betænkning, for så kan vi ikke længere gemme os bag nogen undskyldninger. Vi får et instrument, der kan bidrage til en konstant overvågning af fødevaresikkerheden i Europa.
I forbindelse med dette vigtige arbejde, som både ordføreren og det kompetente udvalg har udført, er der stadig nogle små punkter, som efter min opfattelse bør fastlægges. Det er f.eks. meget vigtigt, at der er en repræsentant for landbrugssektoren med i bestyrelsen, for eftersom der er tale om en proces, bør alle dens deltagere være til stede.
Der er stadig nogle mangler, hvad procedurerne angår. Vi er sikre på, at vi nok skal sørge for at benytte os af fødevaresektorens aktører, nemlig af personer og virksomheder, der er specialiseret på alle fødevaresektorens områder, og det skal vi gøre for at garantere, at den nødvendige informationsstrøm fjerner enhver mistanke fra vores medborgeres tallerkener.
Det sidste punkt er hjemstedet. Der er blevet stillet et ændringsforslag om, at valget skal være uafhængigt af Kommissionens og de andre institutioners hjemsted. Hjemstedet bør placeres i en lokalitet, som har en lang tradition inden for fødevaresikkerhed og råder over videnskabelige infrastrukturer og gode ressourcer inden for sikkerhed. Her vil jeg naturligvis gerne bruge et par ord på at fremhæve Parma, for Parma er en af de vigtigste byer for den italienske landbrugsfødevaresektor. Jeg håber virkelig, at Rådet i Laeken tager behørigt højde for denne bys kandidatur.

Müller, Emilia Franziska
Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, i modsætning til hr. Titford er jeg overbevist om, at oprettelsen af en effektiv uafhængig europæisk fødevareautoritet skal hilses velkommen som et varslingssystem. Den skal fungere som et gennemsigtigt videnskabeligt referenceorgan for Kommissionen, Parlamentet og medlemsstaterne, men må også være åben for producenter og forbrugere. Rådgivning, information og risikokommunikation for forbrugeren skal bidrage til at styrke tilliden til vores fødevarer. Fødevaresikkerhed er den grundlæggende betingelse for forbrugere, der gerne vil spise sundt, og det må vi tage hensyn til her.
De seneste års fødevareskandaler har vist, at det især handler om en konsekvent gennemførelse af lokale direktiver samt kontrol af fødevarer og foder. Det optimale net af denne myndigheds videnskabelige institutioner med kontrolorganer i medlemsstaterne er en nødvendig forudsætning for at sikre en komplet produktionsoprindelse. Det skaber sikkerhed fra producent til forbruger. Importerede fødevarer skal være lige så sikre som de fødevarer, der produceres i EU. Strenge kontrolforanstaltninger ved de eksisterende ydre EU-grænser ved import af fødevarer er garanter for denne sikkerhed.
Parallelt hermed skal der allerede inden tiltrædelsen være oprettet funktionsdygtige systemer til kontrol af sikkerhed, fødevarer og foder i de central- og østeuropæiske lande. Men der er en væsentlig problematik, der ikke bliver løst med den foreliggende forordning, nemlig en afgrænsning af fødevarer og lægemidler. Det er nødvendigt at holde den gråzone, der er mellem de to produktkategorier fødevarer og lægemidler, så snæver som mulig. Hvis det ikke lykkes, vil det medføre nye afgrænsningsproblemer og uafklarede retsforhold. Derfor er det meget vigtigt, at vi er opmærksomme på, at der i forbindelse med en revision af lægemiddellovgivningen skal fastlægges en entydig definition af fødevarer og lægemidler på EU-plan, altså en tydelig afgrænsning, for kun med entydige definitioner bidrager vi til øget sikkerhed for forbrugerne.

Byrne
Fru formand, jeg mindes, at kommissionsformand Prodi, da han tilbød mig denne portefølje i juli 1999, understregede fødevaresikkerhedens betydning i denne Kommissions levetid. Han foreslog især betydningen af også at oprette en fødevaresikkerhedsmyndighed i den periode. Han sagde, at det var vigtigt, at forbrugerne i EU har samme tillid til en sådan institution, som forbrugerne i USA har til kontoret for kontrol med fødevarer og medicin (FDA). Jeg håber, at den nye myndighed kan indfri forventningerne hos forbrugerne og borgerne. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke kommissionsformand Prodi for hans fortsatte støtte under vores arbejde med at omsætte hans idé til virkelighed.
De brede rammer for den overordnede fødevarelovgivning, der dækker alle aspekter af fødevare- og foderproduktionskæden, som kan indvirke direkte eller indirekte på fødevaresikkerheden, har været fastholdt under både første- og andenbehandlingen. Det bifalder Kommissionen. Vi understreger også betydningen af de brede beføjelser, som har været fastholdt for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndigheds arbejde. Det er vigtigt, at fødevaremyndigheden opbygger et stort overblik over hele kæden. Det bør omfatte aspekter inden for dyresundhed og -velfærd samt foder- og plantesikkerhed, især i primærproduktionen. I kraft af vores nylige fødevaresikkerhedsproblemer havde det været utænkeligt at have en fødevaremyndighed, som ikke dækkede disse spørgsmål.
Kommissionen støtter ændringsforslag 1, hvor det foreslås, at myndigheden får navnet Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed, samtidig med at man sikrer, at de brede beføjelser, som er så vigtige, ikke berøres. Kommissionen støtter ændringsforslag 29-44 af hr. Whitehead, hr. Bowis, fru Paulsen og hr. Staes. De erstatter ændringsforslag 2-6, 9, 11, 12, 15, 17, 18, 20, 25 og 27, som jeg ikke støtter. Jeg kan også acceptere ændringsforslag 7, 10, 13, 14, 16, 19, 21 og 26. Mange af disse præciserer teksten eller øger gennemskueligheden i udarbejdelsen af fødevarelovgivning eller Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndigheds procedurer. Jeg bifalder også ændringsforslag 22, 23 og 24, som tilpasser teksten for at sikre, at de korrekte budgetprocedurer er på plads, og at aftaler med tredjelande, især EFTA-landene, er hensigtsmæssige og i overensstemmelse med de normale procedurer for agenturer.
Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 8, som tillader, at farlige fødevarer og foder eksporteres fra Fællesskabet til den oprindelige leverandør i et tredjeland uden yderligere begrænsninger eller betingelser. Det er en helt uacceptabel praksis, som jeg ikke ønsker at støtte. Afviste fødevarer eller foder kunne ende med enten at blive brugt i et tredjeland eller blive sendt retur til EU, og det ville udgøre en risiko for fødevaresikkerheden.
Kommissionen ved af erfaring, at en sådan praksis også kan være åben for svig og misbrug på det sorte marked. Jeg støtter ikke ændringsforslag 28, som henviser til fastlæggelsen af hjemsted og definerer udvælgelseskriterierne. Jeg bemærker dog, at Parlamentet også foreslår en anden indgangsvinkel. Den indebærer, at der vedtages en beslutning til betænkningen, som tilskynder Rådet til at overveje visse kriterier i fastlæggelsen af myndighedens hjemsted.
Parlamentet ved, at jeg går stærkt ind for, at myndighedens hjemsted vælges ud fra rationelle og operationelle kriterier, som letter Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndigheds virke. Jeg støtter derfor principperne i beslutningen. Jeg støtter også Kommissionens, Rådets og Parlamentets fælles erklæring vedrørende medlemmerne i bestyrelsen for myndigheden. Jeg mener, at ændringsforslag 37 om bestyrelsens størrelse, udvælgelsesprocessen og kriterierne for medlemskab opnår den rette balance mellem de forskellige synspunkter, som de tre institutioner gav udtryk for ved førstebehandlingen.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at jeg, siden jeg tiltrådte som kommissær for sundhed og forbrugerbeskyttelse, har gjort det klart, at oprettelsen af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed havde førsteprioritet. Fællesskabsforanstaltninger, som beskytter sikkerheden i fødevareforsyningen kræver et sundt videnskabeligt grundlag, og det sørger myndigheden for. Den bliver Europas første automatiske knudepunkt for videnskabelige spørgsmål i forbindelse med sikkerheden i fødevareforsyningen.
Vi tager i dag et vigtigt skridt mod oprettelsen af myndigheden og mod at give den europæiske forbruger den sikreste fødevareforsyning i verden, hvilket er vores endelige mål.
Jeg vil gerne takke hr. Whitehead, hans hold og kolleger i Parlamentet, som har arbejdet tæt sammen med ham om ændringsforslagene ved andenbehandlingen og også hr. Bowis, fru Paulsen og hr. Staes. Jeg vil gerne takke Dem for det tætte samarbejde, som vi har haft - ikke blot mellem de to store institutioner, men også på et personligt plan mellem mig og Dem alle fire. Jeg har drøftet disse spørgsmål med hver af Dem på et eller andet tidspunkt i de sidste par måneder. Jeg vil også gerne takke Rådet, både det svenske og belgiske formandskab, samt minister Magda Aelvoet, som gentagne gange lagde alle kræfter i i forbindelse med dette spørgsmål.
Også tak til mine egne folk i Kommissionen, som har arbejdet ihærdigt, omhyggeligt og hårdt.
Jeg ikke alene anerkender det fremragende arbejde, der er gjort, jeg vil også gerne takke alle involverede for den hurtige behandling af dette komplekse forslag. Den samarbejdsånd, som har præget de tre store institutioner i denne sag, er beundringsværdig. Det fremgår klart af de ændringsforslag, som Parlamentet skal stemme om, at der er stræbt efter kompromiser, som bør gøre det muligt at få vedtaget forordningen uden en tidsspildende forligsprocedure. Det letter oprettelsen af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed i starten af næste år.

Elektroniske kommunikationsnet og -tjenester
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende indstillinger ved andenbehandling:
A5-0433/2001 fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om Rådets fælles holdning (10419/1/2001 - C5-0417/2001 - 2000/0188(COD)) fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (Ordfører: Niebler);
A5-0432/2001 fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om Rådets fælles holdning (12170/1/01 - C5-0490/2001 - 2000/0187(COD)) fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om et frekvenspolitisk regelsæt i Det Europæiske Fællesskab ("frekvenspolitikbeslutningen") (Ordfører: Niebler);
A5-0435/2001 fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om Rådets fælles holdning (10420/1/2001 - C5-0415/2001 - 2000/0184(COD)) fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester ("rammedirektivet") (Ordfører: Paasilinna);
A5-0434/2001 fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om Rådets fælles holdning (10418/1/2001 - C5-0416/2001 - 2000/0186(COD)) fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter ("adgangsdirektivet") (Ordfører: Brunetta);
A5-438/2001 fra Udvalget om Retlige Anliggender og Det Indre Marked om Rådets fælles holdning (10421/1/2001 - C5-0418/2001 - 2000/0183(COD)) fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester ("forsyningspligtdirektivet") (Ordfører: Harbour).

Niebler
Fru formand, hr. kommissær, hr. minister, kære kolleger, først vil jeg gerne takke Kommissionen for, at den har ledsaget denne telekompakke så flot og konstruktivt under alle forhandlinger. Men jeg vil også gerne rette en stor tak til det belgiske formandskab, der med sin store indsats og engagement virkelig har forsøgt at skabe et kompromis mellem Rådet og Parlamentet, og hvis det lykkes at opnå enighed på onsdag - hvilket jeg meget håber - mener jeg, at det kun kan skyldes den fremragende måde, det belgiske formandskab har ført forhandlingerne på! Mange tak for det!
Men en særlig tak vil jeg naturligvis rette til alle ordførere og skyggeordførere, der i de mange måneder ikke kun har haft et fremragende samarbejde fagligt set, men også er kommet med konstruktive formuleringer til kompromiserne. EU har i de sidste 12 år opnået rigtig meget på telekommunikationsmarkedet. De etablerede operatørers monopoler er brudt, markedet er på mange området blevet fuldstændigt liberaliseret og dereguleret, både til gavn for forbrugerne og økonomien. Resultatet er synligt faldende priser og mange nye udbud af tjenesteydelser fra forskellige operatører. Men der er naturligvis stadig mange ting, der skal forbedres. Det viste resultaterne fra telekomrapporten i 1999 og senest Kommissionens syvende implementeringsrapport. Jeg nævner bare et par stikord. Det sidste stykke vej skal banes til fordel for alternative operatører, her skal der stadig gøres et godt stykke arbejde i medlemsstaterne, og der er abonnentlinjer, der stadig fungerer utilfredsstillende i mange medlemsstater. Etablerede operatører tilbyder stadig dumpingpriser, og med hensyn til leje af kabelkanaler er der stadig flaskehalse. Med den nye lovgivningsramme for regulering på telekomområdet skal der findes en løsning. Jeg vil gerne indlede med en kort præsentation af mine to betænkninger om telekompakken, og efterfølgende vil jeg komme ind på to andre kritiske punkter i de andre direktiver.
Først vil jeg tale om tilladelsesdirektivet. Formålet med tilladelsesdirektivet er en harmonisering af tilladelsesbestemmelserne i medlemsstaterne. Jeg vil endnu en gang understrege - og det gjorde jeg også under førstebehandlingen - at Kommissionen har udarbejdet nogle fremragende forslag, som jeg hilste velkomne under førstebehandlingen, og som jeg i høj grad også støtter under andenbehandlingen. Hidtil har procedurerne for drift af kommunikationsnet og udbud af kommunikationstjenester været udformet forskelligt. Der har været forskellige forudsætninger, navnlig har operatørernes informationsforpligtelser været forskellige, der har været forskel på omfanget af procedurerne, og der har været forskel på omkostninger og indhold i tilladelserne. Det vil ikke længere være tilfældet med det nye tilladelsesdirektiv. I direktivet fastlægges også et paradigmeskift, for tilladelsessystemet skal ændres. Hidtil har det været kutyme at tildele separate tilladelser, men med gennemførelsen af tilladelsesdirektivet ændres det fremover til generelle tilladelser, det vil sige, at operatøren af et kommunikationsnet fremover ikke først skal have myndighedernes afgørelse, men blot meddele, at han vil oprette en nettjeneste, men han skal naturligvis overholde betingelserne i den generelle tilladelse og i direktiverne.
Operatørforpligtelserne, navnlig informationsforpligtelserne, forenkles med det nye direktiv, hvor man begrænser sig til det nødvendige, det vil sige til en meget operatørvenlig løsning. Parlamentet har opnået, at der er skabt mere gennemsigtighed i tildeling af anlægsrettigheder, f.eks. ved at udarbejde en oversigt, hvor procedurerne for tildeling af anlægsrettigheder i medlemsstaterne er fastlagt, og vi har også opnået, at der er garanteret retsbeskyttelse mod afgørelser om anlægsrettigheder i alle medlemsstater. Vi havde gerne set, at vi havde opnået endnu mere, navnlig på omkostningssiden. Også her blev der fra Parlamentets side lagt vægt på, at operatørerne fremover så vidt muligt ikke skal bebyrdes med alt for tyngende omkostninger - sådan vil jeg formulere det - for tildeling af anlægsrettigheder, numre og frekvenser. Men dette punkt er endnu ikke diskuteret til ende.
Men hvis det i forbindelse med den samlede pakke skulle komme til et kompromis, vil Parlamentet på dette område opgive sin holdning til fordel for Rådets indstilling.
Det andet emne er frekvenspolitikbeslutningen. Formålet med beslutningen er, at Kommissionen fremover skal integreres mere i forbindelse med tildeling af frekvenser. Det vil være rigtigt at gøre det på den måde. Frekvenser er sjældne økonomiske goder, og tildelinger af frekvenser er vigtige økonomiske beslutninger, der skal træffes, og vi skal derfor sikre, at også de politisk ansvarlige personer bliver integreret. Tildeling af frekvenser er nu om dage ikke længere et teknisk anliggende, men i høj grad et politisk spil.
Der er to punkter, hvor Rådet og Parlamentet endnu ikke er helt enige, og derfor glæder det mig, at hr. minister Daems også er til stede her i plenarforsamlingen i dag. Måske kan han senere under forhandlingen sige noget om de to punkter, der ligger mig stærkt på sinde.
Det ene punkt, som Parlamentet flere gange har taget op, er spørgsmålet om, hvordan Parlamentet skal integreres i de kommende frekvenspolitiske beslutninger. Parlamentet har forlangt, at når det drejer sig om reallokering af frekvenser, skal Parlamentet som et led i medbestemmelsesretten spørges, høres og inddrages i beslutningen.
Til dette formål havde vi også under andenbehandlingen i udvalget vedtaget et ændringsforslag, der sikrer os denne rettighed som en bindende artikel i direktivet og i beslutningsprocessen. Nu vil Rådet kun optage denne artikel eller dette forslag som en betragtning i beslutningen. Derfor vil jeg gerne bede hr. Daems om endnu en gang at undersøge - hvis vi er enige om det - om Parlamentet i den fælles beslutningsprocedure også skal være med til at træffe afgørelse om den frekvenspolitiske tildeling, for så kan vi inddrage det i beslutningen, og så er der ikke brug for en betragtning.
Det andet punkt relaterer til spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionen skal tage sig af frekvenstildelingerne. Parlamentet havde anmodet om, at det skulle henstilles til Kommissionen at gribe ind eller udarbejde forslag, når det drejer sig om frekvenser med fællesskabsdimensioner. I beslutningen eller i forslaget fra det belgiske formandskab, som jeg har liggende foran mig, ser jeg, at også her er beslutningskompetencerne udvidet betydeligt, idet de to små ord i ændringsforslag 1, nemlig in particular, er slettet. Også med hensyn til dette punkt vil jeg gerne bede den ansvarlige minister om at undersøge, om vi ikke kan blive enige om at slette de to små ord, for på den måde respekterer vi nærhedsprincippet og opnår således et kompromis mellem Rådet og Parlamentet. Jeg kan ikke forestille mig, at Rådet ikke vil kunne acceptere dette.
Jeg vil gerne komme ind på endnu to punkter, der har relation til andre direktiver, nemlig rammedirektivet og forsyningspligtdirektivet. Først vil jeg endnu en gang rette en stor tak til det belgiske formandskab. Det belgiske formandskab har sammen med Rådet udarbejdet et fremragende kompromis med hensyn til artikel 6. Det handler om, hvem der fremover har beslutningskompetencen i juridiske problemstillinger inden for telekommunikation - Kommissionen eller medlemsstaterne. Efter min mening kan Parlamentet godt acceptere det, der er opnået med kompromiset. Mange kolleger ønskede, at vi skulle gå et stykke videre på dette område, men det har ikke været muligt. Men jeg mener, at det, der nu er opnået med kompromiset, nemlig at Kommissionen kan intervenere i spørgsmål, der angår konkurrencelovgivningen, navnlig i forbindelse med spørgsmål om markedsdefinitioner og spørgsmålet om, hvad der er significant market power, er et meget fair kompromis.
Nu kommer jeg til det punkt, der ligger mig særligt på sinde, og med det vil jeg også slutte mit indlæg. Med hensyn til digital-tv har vi i mange år gjort os tanker om, hvad vi kan gøre, for at digital-tv opnår endnu mere støtte i Europa. Med de ændrede forslag fra det belgiske rådsformandskab har det været en stor skuffelse, at vi på dette punkt slet ikke har opnået noget - eller i hvert fald kun meget lidt. Alt i alt drejer det sig om to punkter. For det første om vi kan udvide transmissionspligterne til også at omfatte API-grænseflader og elektroniske programoversigter. Det har Parlamentet enstemmigt plæderet for under alle forhandlinger, og jeg vil endnu en gang bede om, at vi indleder en overvejelsesproces eller Kommissionen overvejer, hvordan vi kan sikre dette. Hvad angår emnet "fælles standard i Den Europæiske Union" for digital-tv, mener jeg, at der skal gøres en større indsats, end det belgiske formandskab hidtil har gjort. Måske kan Kommissionen også her sende et tydeligt signal, så digital-tv i Europa bliver hjulpet til et virkeligt gennembrud.

Paasilinna
Hr. formand, hr. minister, hr. kommissær, kære kolleger, den største ændring for Europa er selvfølgelig netværkssamarbejdet, som sikkert forener os europæere mere end den fælles mønt. Det foregår hver dag og hele tiden, og betydningen af det vokser hele tiden. Kernetanken i hele det storstilede initiativ med det elektroniske Europa er, at der ikke skal ske en digital opdeling af Europa, således som der er fare for, at det kan ske i mange andre dele af verden, og vi, såvel Parlamentet som Rådet og Kommissionen, følger her den samme linje.
Kommissionens rammedirektivforslag går, ligesom også andre bestemmelser inden for telekompakken, i den rigtige retning og er yderst velafbalancerede, og jeg er meget tilfreds med dem. I denne tid med hurtige ændringer holder vi fast ved det, vi er kommet bagud med, og specielt har man taget hensyn til betydningen af konvergens og tilnærmelse. Det betyder, at man i stadig stigende grad kan bearbejde det samme indhold på det samme udstyr, overføre det ad den samme rute og modtage det med det samme udstyr. Dette skaber et helt nyt informationskosmos, eller måske skulle man sige - en informationsverden, for det er en del af os, det er en del af os på arbejdspladsen, hjemme, eller når vi bevæger os.
Vi i Parlamentet ønsker, at denne verden skal være reguleret, men samtidig at der skal være konkurrence, således at der ikke opstår monopoler, duopoler eller karteller. Dette sikrer et lavt prisniveau, sikrer let adgang samt beskæftigelse og vækst på området. Man kunne sige, at hvis vi havde haft disse regler allerede dengang, vi traf beslutningen om det elektroniske Europa i Lissabon, og man samtidig indledte en auktion over frekvenser, så ville katastrofen med frekvensauktionerne ikke have kunnet finde sted på samme måde. Man kunne have standardiseret og harmoniseret anvendelsen af frekvensauktioner, hvorved der ikke var opstået nogen udnyttelse af situationen, området ikke var gået i knæ, og vi var blevet sparet for mange hundrede konkurser og de ulykkelige følger for beskæftigelsen, de medførte.
Da telekompakken harmoniserer Unionens telelovgivning, får det stor betydning i konkurrencen med andre uden for EU. Vi får et mere harmoniseret marked på området, som i og for sig allerede er internationalt og grænseoverskridende. Så får vi også nytte af EU's størrelse, hvilket fremover helt sikkert vil sikre såvel beskæftigelse som øgede muligheder og priser for virksomhederne.
Af disse fem bestemmelser anser jeg rammedirektivet for det centrale. Det indeholder de vanskeligste ting. Nu har vi foran os mit forslag til en betænkning, behandlet i udvalget, hvilket jeg takker mine kolleger for - det blev jo vedtaget enstemmigt - og på den anden side formandskabets forslag. Det er i vid udstrækning kommet Parlamentet i møde, og jeg mener da også, at vi bør vedtage det. Det tager hensyn til Parlamentets holdning i to centrale sager, som vi har taget op i løbet af sommeren og efteråret: artikel 6 og artikel 4. Sidstnævnte vedrører klageproceduren og den første forholdet mellem Kommissionen og de nationale tilsynsmyndigheder.
Nu kan Kommissionen for første gang - det kan man kalde et gennembrud - blande sig i en national bestemmelse, hvis ikke den er i overensstemmelse med de fælles regler i definitionen af såvel markedet som en betydelig markedsposition. Dette er de to ting, som vi ønskede gennemført, og nu er de - takket være formandskabet - med i Deres forslag, og jeg håber også, at formandskabet kan oplyse, om det er muligt ligeledes at engagere Rådet i sagen. Hvis det er, burde man efter min mening vedtage denne pakke. Jeg har forstået, at Kommissionen også er af den holdning.

Brunetta
Fru formand, kommissær Liikanen, det nye retsgrundlag for telekommunikation erstatter den fællesskabsordning, der medførte en åbning af de nationale markeder i Europa og afsluttede monopolernes tid. Til støtte for revisionen af EU's retsgrundlag for telekommunikation gav Kommissionen udtryk for, at den havde til hensigt at reducere reguleringsomkostningerne som følge af de målsætninger om liberalisering, man havde nået på baggrund af den model, der stadig var gældende. Formålet var nemlig at sikre en større tillid til markedskræfterne for at styrke det europæiske markeds konkurrenceevne og fremme investeringerne på de nye markeder ved at øge udbuddet af innovative tjenesteydelser. Revideringen af den gældende model bør derfor have til formål gradvist at føre telekommunikationsmarkedet fra liberaliseringsfasen til en fase med reel og konstant konkurrence.
Der bør følges op på forbindelsen mellem retsgrundlagets udvikling og markedsmekanismen med en fremsynet indfaldsvinkel, som fremmer konkurrencebetingelserne og sikrer de innovative tjenesteydelsers hurtige udbredelse, så der skabes nogle retningslinjer for markedet og for den kommende og udelukkende anvendelse af konkurrencelovgivningen, som gradvist erstatter ex ante-reglerne. Den nye model burde medføre en overgangsfase, der letter denne overgang til et telekommunikationsmarked, som kan administreres på samme måde som en hvilken som helst anden økonomisk sektor og med fuld respekt for konkurrencelovgivningen. Denne målsætning kan nås ved hjælp af et sæt harmoniserede ex ante-regler på EU-plan, som kendetegnes af deres midlertidige og undtagelsesvise karakter. I den ex ante-regulering, som vi drøfter og vedtager her, skal der med andre ord tages højde for, at den skal ophæves, når først man har nået et tilstrækkeligt konkurrenceniveau. Disse ex ante-regler skal fastholdes på et minimumsniveau, når det gælder forskrifter og intensitet, så man sikrer, at indgrebet står i forhold til reguleringsmålsætningerne.
I betragtning af fleksibiliteten i den nye model, der på en meget skønsmæssig måde gør de internationale reguleringsmyndigheders indgrebsområder mere omfattende, skal den bærende del i det nye retsgrundlag være behovet for at sikre Kommissionens beføjelse til at overvåge de nationale myndigheder, så det nye retsgrundlag fortolkes korrekt, og så man undgår konkurrenceforvridninger på det europæiske marked i ét geografisk område i forhold til et andet. Hvis der ikke er noget centraliseret organ på europæisk plan, som gør det muligt at vurdere de nationale beslutningers endelige overensstemmelse med EU-målsætningerne, er der nemlig risiko for, at man ikke når de mål, man havde sat sig med det nye retsgrundlag.
I den forbindelse, hr. Daems, kommissær Liikanen, vil jeg gerne gøre rede for et ændringsforslag, som jeg har stillet sammen med 51 andre kolleger fra forskellige politiske grupper til netop hr. Paasilinnas forslag til lovgivningsmæssig beslutning. Hr. Paasilinna har gjort et glimrende stykke arbejde med sit forslag om rammedirektivet om telekommunikation. Ændringsforslaget tager sigte på skabe større klarhed for operatørerne, på at undgå en segmentering i fællesskabsrettens anvendelse i de forskellige medlemsstater og på at sikre udviklingen af et sandt indre marked for telekommunikation. Vedtagelsen af mit forslag ville lette harmoniseringen, som udelukkende kan opnås, såfremt der tages højde for en klart defineret beføjelse, der gør det muligt for Kommissionen at gribe ind for at sikre, at fællesskabslovgivningens anvendelse er i overensstemmelse med målsætningerne og har de samme mål i alle medlemsstaterne. Harmoniseringen og den centrale styring er grundlaget for indførelsen af det paneuropæiske telekommunikationsmarked. Hr. Daems, kommissær Liikanen, dette er, hvad operatørerne ønsker, og hvad markedet ønsker. Markedet ønsker, at der indføres et paneuropæisk telekommunikationsmarked, mens de nationale myndigheders snæversynethed i denne fase ofte er tilbøjelig til at bremse denne udviklingsproces. Derfor stillede jeg dette ændringsforslag, som jeg håber, at det belgiske formandskab, Rådet, Kommissionen og Parlamentet vil se med positive øjne på.

Harbour
Hr. formand, den sidste del af denne pakke af direktiver, direktivet om forsyningspligt og brugerrettigheder, som jeg har det privilegium at være ordfører for, er i høj grad det skærende punkt i hele pakken. Dette er noget, som har virkelig stor betydning for alle forbrugere og brugere af elektroniske kommunikationstjenester. Den fælles holdning, vi modtog fra Rådet, var et stort fremskridt i forhold til teksten fra førstebehandlingen, og jeg vil gerne takke Rådet og Kommissionen for at have accepteret så mange af Parlamentets idéer og forslag. Den nye tekst har en ny grundstruktur og er gjort tydeligere, hvilket er vigtigt med henblik på en effektiv gennemførelse i medlemsstaterne. Som led i denne omstrukturering indeholder direktivet en meget grundig beskrivelse af aspekterne vedrørende markedsintervention - og der er tale om en virkelig kraftig markedsintervention på detailprisniveau. Det er værd at minde os alle i Parlamentet om, at disse i høj grad opfattes som overgangsbestemmelser på vejen mod et helt åbent marked, hvor konkurrencen alene vil råde. Det er i den retning, vi ønsker at gå.
Jeg vil gerne komme ind på nogle yderligere forbedringer, som vi har foretaget som et resultat af andenbehandlingen. Jeg vil gerne takke Rådet for dets tætte samarbejde med os og ligeledes takke kollegerne i Retsudvalget, som har arbejdet så tæt sammen med mig om forslagene. Jeg håber, at de bliver tilfredse med de resultater, vi har opnået.
Vi skal huske på, at formålet med dette direktiv om forsyningspligt er at sikre, at der findes en kerne af tjenester til både ikke-handicappede og handicappede forbrugere over hele det indre marked, og ligeledes at bestemmelser vedrørende brugernes rettigheder skal anvendes til at sikre, at forbrugerne har ret til klare kontraktbetingelser, til fyldestgørende og gennemsigtige prisoplysninger samt en garanti for andre væsentlige tjenester. Ved andenbehandlingen har vi især fokuseret på nogle yderligere og væsentlige forbedringer af ydelserne til handicappede brugere.
Jeg glæder mig over, at vi i en separat artikel i den fælles holdning har en klar angivelse vedrørende betydningen af, at medlemsstaterne stiller en lang række tjenester til rådighed for handicappede brugere, og navnlig at handicappede brugere skal sikres de valgmuligheder og det tjenesteudbud, som alle andre forbrugere forventer. Der er her tale om vidtgående bestemmelser, der vil blive udbygget yderligere i takt med tjenesterne.
Det nye område - som det glæder mig, at vi har indført, og jeg vil gerne takke Rådet for at have accepteret det - går ud på at tilskynde til, at der udvikles klare kvalitetsstandarder for ydelser til handicappede brugere. Det er et aspekt, som vi har tilføjet i denne fase, fordi vi fandt, at det er meget udmærket at have nogle fælles bestemmelser, men medmindre vi har mulighed for at overvåge disse og sikre, at de udvikler sig i takt med det øvrige tjenesteudbud, kan udviklingen simpelthen gå i stå. De handicappede brugere vil ikke få mulighed for at udnytte den nye teknologi og de nye tjenester, således som vi ønsker, at de skal det. Dette er en meget vigtig bestemmelse, som jeg er sikker på, at alle kollegerne vil støtte.
Det andet område, som vi har fokuseret på ved andenbehandlingen, drejer sig om at sikre, at små og mellemstore virksomheder ligeledes kan nyde godt af den form for brugerrettigheder, som kræves for private brugere. I en verden i hastig udvikling ved vi allerede, at små og mellemstore virksomheder er en prioriteret målgruppe for forbedret elektronisk kommunikation. Vi ønsker, at de små og mellemstore virksomheder virkelig skal gå ind på e-handelsområdet, ind i de nye muligheder, som de tilbydes i kraft af forbedret elektronisk kommunikation. De har ikke nødvendigvis samme pondus i forhandlinger som større virksomheder, og derfor har vi indsat denne bestemmelse i deres interesse.
Til sidst vil jeg gerne tale om et tredje aspekt i dette direktiv, der har ført til nogle barske forhandlinger med Rådet, nemlig transmissionspligten. Denne giver medlemsstaterne mulighed for at gøre det obligatorisk at udsende public service-kanaler og kanaler af særlig interesse på elektroniske kommunikationssystemer. Mange kolleger mente, at dette specifikt burde udvides til at omfatte satellitsystemer og systemer med adgangsstyring.
Rådet og Kommissionen har meddelt, at dette allerede er dækket fuldt ud i direktivet om adgang og samtrafik, men det var kollegerne ikke enige i. Med hensyn til den kompromispakke, som vi skal stemme om, er jeg parat til at anbefale kollegerne, at vi ikke stemmer for dette punkt, men på betingelse af at Kommissionen holder det under nøje opsyn i forbindelse med revisionen af direktivet om fjernsyn uden grænser, og ligeledes fremme gennemførelsen af bestemmelserne vedrørende lige adgang. Hvis vi gør det, er jeg sikker på, at vi kan komme videre og godkende hele pakken og dermed tage et vigtigt skridt fremad for den europæiske økonomi og Europas konkurrenceevne.

Daems
Hr. formand, mine damer og herrer, tillad også mig at takke ordførerne og skyggeordførerne for det arbejde, som de har udført sammen med formandskabet for at søge en fælles platform, på grundlag af hvilken vi kan nå frem til en aftale om i sidste instans ret hurtigt at træffe en beslutning, hvormed vi kan fremme udviklingen af hele telekommunikationssektoren og således udviklingen af det indre marked. Jeg ønsker også at takke Kommissionen, som sammen med ordførerne og skyggeordførerne har givet os bistand og rådgivning, således at vi kunne nå frem til en fælles holdning.
Jeg vil lige belyse den proces, som vi har været igennem. Med proces mener jeg den procedure, vi har fulgt for at nå frem til en eventuelt acceptabel pakke for Parlamentet.
De skal vide, at det ikke er nemt at forsone og bringe vidt forskellige holdninger nærmere hinanden, i hvert fald når det drejer sig om medlemsstater, for i sidste instans at kunne foreslå en pakke. Det er derfor i denne sammenhæng, at det af formandskabet forberedte svar på indstillingerne ved andenbehandling om de direktiver, som i øjeblikket foreligger, egentlig er et meget afbalanceret, meget ligevægtigt svar, som efter formandskabets mening kunne være acceptabelt.
Der skal selvfølgelig opstilles en række yderligere erklæringer, fordi ikke alt kan optages i et direktivs tekst, f.eks. den første ordfører fru Nieblers bemærkninger. Efter min opfattelse er det faktisk en selvfølge, at en ny politik kræver information og inddragelse af f.eks. Parlamentet, i hvert fald når det gælder anvendelsen af de nuværende radiofrekvenser. Ikke desto mindre tror jeg, at dette almene princip vil kræve en forklaring af den, som anvender det, nemlig Kommissionen, og jeg tror derfor, at også Kommissionens erklæringer, ikke blot herom, men også om en række andre aspekter - og jeg har hørt en række ordførere sige det - alligevel kunne være vigtige.
Min rolle i øjeblikket er efter min opfattelse følgende: Hvis Parlamentet kan garantere, at dette fælles svar fra Rådets formandskab bliver accepteret af Dem, bliver dette også virkelig gennemført i praksis. Med andre ord tror jeg, at det er meget vigtigt for mig, at jeg hermed formelt kan sige Dem, at hvis Kommissionen virkelig fuldt ud kan støtte vores svar, og hvis Parlamentet fuldt ud kan acceptere denne fælles holdning fra Rådet, vil Rådet også godkende den. Med andre ord er det, som man netop sagde, en pakke. En pakke indebærer den risiko, at hvis man trækker i en tråd i pakken, kan hele pakken falde fra hinanden. Jeg siger ikke dette, fordi jeg gerne vil sige det, men fordi den politiske realisme, som jo er karakteristisk for os alle sammen, lærer os, at vi, hvis vi vil gøre hurtige fremskridt, skal indtage en fælles holdning, som har enormt mange fordele. Lad os være ærlige. Den fleksibilitet, som Rådet har vist Parlamentet, har været eksemplarisk og indeholdt en meget vigtig, for mig ny, kendsgerning, nemlig at idéen med det indre marked meget tydeligt prioriteres, også af Rådet. Hvis De spørger mig, er det en meget speciel, ny kendsgerning.
Det er i denne kontekst, at også Rådets formandskabs svar forelægges Dem her, og jeg ville ikke gerne have, at mine kolleger, som har bedt mig om at sige dette til Dem, ved at løbe en risiko og trække i trådene - og det siger jeg ganske frimodigt til Dem - vendte tilbage til deres tidligere fælles holdning, for så tror jeg, at vi umuligt kan vide, hvor vi ville ende i en eventuel videre procedure.
Jeg tror, at vi nu er nået til et punkt, hvor vi kan gøre et enormt fremskridt, hvor Rådets fleksibilitet, turde jeg næsten sige, er temmelig eksemplarisk, hvor vi opmuntrer industrien, hvor vi bidrager til gennemførelsen af det indre marked og gennem det indre marked skaber fordele for forbrugerne i al deres mangfoldighed og med alle deres aspekter bl.a. gennem ordninger om forsyningspligt, som vi alle sammen betragter som overordentlig vigtig. Med andre ord har De af Rådet fået det formelle tilsagn om, at hvis Kommissionen fuldt ud støtter dette, og hvis De mener, at denne pakke er acceptabel, vil Rådet gennemføre denne pakke effektivt uden nogen undtagelse.

Van Velzen
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, jeg takker først og fremmest rådsformanden for hans krystalklare sprog, for han siger altså simpelthen: Tag det, eller lad det ligge. Men jeg beundrer ham først og fremmest på grund af hans enorme udholdenhed og frem for alt også, fordi vi har opnået dette resultat.
Jeg må konstatere, at der var en vigtig sætning i rådsformandens tale, der tiltalte mig mest, nemlig prioriteringen af det indre marked. Vi har desværre måttet arbejde for længe med et Råd, for hvilket ordene "indre marked" efter vores opfattelse ikke længere eksisterede. Takket være Dem, og jeg kan også sige takket være mange af mine kolleger her i Europa-Parlamentet, er det heldigvis igen nævnt.
Det drejer sig naturligvis om, at vi får større konkurrence, flere aktører, operatører af virtuelle mobilnet osv., og det er naturligvis udmærket. Det drejer sig om den følsomme balance mellem dels regler, dels muligheder for yderligere markedsudvikling. Vi befinder os i denne overgangsfase, og vi skal hurtigst muligt nå frem til en normal situation, væk fra ex ante, i retning af ex post kalder jeg det ganske enkelt. Det betyder altså, at man skal afveje reglerne som helhed, markedsinterventionerne, det, som vi har nu, mod spørgsmålet: Kan det egentlig klare fremtiden? Jeg tror, at det skal være et af evalueringskriterierne for Kommissionen, nemlig vedvarende at holde øje med, om vi ikke kan fortsætte hurtigere i retning af, hvad jeg kalder et mere normalt marked, altså ex post.
Det drejer sig naturligvis også om spørgsmålet: Hvad har forbrugerne ud af det? Får vi bedre service og frem for alt lavere priser? Jeg er således glad for Rådets kompromisforslag om international roaming, og jeg spørger nu kommissæren, hvad Kommissionen vil gøre for at sørge for, at vi til næste år, når det igen er sommerferie, ikke overlæsses med klager fra vores vælgere om, at det stadig er meget dyrt, og at det stadig koster alt for meget at ringe fra en almindelig telefon til en mobiltelefon. Det er spørgsmål, som optager vores borgere, og vi må simpelthen vise resultater på dette punkt.
Artikel 6 er ofte blevet nævnt. Man kan vurdere det på forskellige måder. Jeg er glad for, at Rådet i sidste instans har bidt i det sure æble og har konstateret, at det hører med til et indre marked, at Kommissionen spiller en selvstændig rolle. I næste runde kæmper vi videre, fordi det, som De nu tilbyder, efter min overbevisning er for lidt, og fordi der bør være mere til et indre marked. Men også på dette punkt må man naturligvis konstatere en vis form for realisme. Jeg har forstået, at De egentlig dermed også fortolker revisionsklausulen sådan: Vi går i retning af det indre marked. Selv om De ikke har godkendt ændringsforslag 36, har De dog gjort det uformelt, og det er jeg Dem overordentlig taknemmelig for.
Endelig tror jeg, at det er meget vigtigt, at vi af Kommissionen får at vide, hvilke skridt den kan tage for i sidste instans hurtigst muligt at fastsætte en europæisk standard for digitalt tv. Hr. formand, det gælder Europas fremtid, det gælder gennemførelsen af målsætningen fra Lissabon, og her skal Kommissionen efter min mening nu også spille en hovedrolle.

Mann, Erika
Hr. formand, hr. minister, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil blot komme ind på nogle få punkter i løbet af den korte tid, jeg har til rådighed. Hr. minister Daems, De har med rette gjort opmærksom på, at De har opnået vigtige ting i Rådet, og De har tilsvarende henvist til Rådets fleksibilitet. De siger, vi har opnået et udmærket kompromis. Sådan ser jeg også på det. Jeg tror, at mange kolleger i min gruppe har den samme opfattelse. Det er et acceptabelt kompromis. Der er mange punkter, som skal forhandles videre. Min kollega Wim van Velzen kom med det rigtige stikord. Vi er nødt til at forhandle videre. Vi er nødt til at blive ved med at kæmpe for at opnå et fælles indre marked, for dette er kun et skridt på vejen, og det er nødvendigt at fortsætte arbejdet.
Jeg mener, at vi har et problem i Parlamentet, og jeg har allerede hørt mange sige, at det allerede er vanskeligt at skabe en uformel trilogi som led i andenbehandlingen. Det betyder rigtig meget arbejde og rigtig meget tid i betragtning af alle de sproglige vanskeligheder, der er forbundet med det. Den samlede pakke, som vi har liggende foran os, er meget kompleks og kræver et stort arbejde, hvor man virkelig går i detaljer. Jeg tror, at vi fra Parlamentets side - og nu henvender jeg mig i højere grad til Parlamentet end til Kommissionen og Rådet, selv om det indirekte naturligvis også er møntet på dem - fremover skal investere mere for at sikre, at vi har al den støtte til rådighed, der er nødvendig, og som et så komplekst arbejde kræver i politisk henseende.
Det indre marked vil således endnu ikke være helt sikret. Det er rigtigt, at Kommissionen fremover vil have mere magt og flere muligheder for at gennemføre forskellige punkter. Vi har ikke kaldt det veto. Det er sandsynligvis politisk klogt, men ikke desto mindre er det alligevel lidt i den retning, vi bevæger os. De nationale reguleringsmyndigheder har alligevel på grundlag af samarbejde og høringer mulighed for at sikre deres relevante markedsandele på deres nationale markeder. Der findes en interessant definition på et overnationalt marked. Vi har ganske vist stadig to problemer med hensyn til interoperabilitet af standarder - det har mine kolleger også påpeget. På det punkt er forslaget efter min mening ikke fyldestgørende. Jeg forstår slet ikke, hvorfor landene ikke går ind for interoperabilitet på standardområdet. Jeg håber, at der vil blive tilføjet noget her. Også med henblik på Parlamentets medvirken ved tekniske foranstaltninger skal der som led i høringsproceduren opnås betydeligt mere for Parlamentet - det er med i Niebler-betænkningen, hvor jeg er skyggeordfører.
Jeg vover blot at henvise til, at vores kollega von Wogau forhåbentlig vil komme med en interessant betænkning næste år, der i højere grad medtager spørgsmålet om Parlamentets medvirken inden for rammerne af sådanne tekniske høringsprocedurer.
Jeg vil understrege, at vi stadig har noget tid at forhandle i inden onsdag, og Rådet og Kommissionen har jo endnu en gang mulighed for at udtale sig om punkterne. Det ville glæde mig, hvis de gør det endnu i dag.

Plooij-van Gorsel
Tak, hr. formand, hr. kommissær og hr. telekommunikationsminister Daems. Jeg tilslutter mig naturligvis min kollegas rosende ord til hr. Daems for alle hans bestræbelser, som også fru Marcel naturligvis har bidraget meget til. Det kommer jeg tilbage til om lidt, jeg vil nemlig også takke alle mine kolleger, først og fremmest ordførerne, for det behagelige og intensive samarbejde indtil nu. For vi må være klar over, at det, der nu foreligger, kun findes takket være den enighed, hvormed vi her i Parlamentet har arbejdet på denne pakke. Det har naturligvis været krystalklart for Rådet, at vi ikke ville afvige fra væsentlige punkter, først og fremmest på det punkt, at vi vil have et indre marked for telekommunikation, hvor virksomheder og forbrugere kan drage nytte af de resultater, som er opnået i Europa. Og det opnår vi kun på denne måde. Derfor er det væsentligt, at vi aftaler gode procedurer med hinanden, og at disse i sidste instans overvåges af Kommissionen.
Hvad jeg savner i den pakke, som Rådet forelægger os, er en tydelig udtalelse om én europæisk standard for digitalt interaktivt tv, og det beklager min gruppe meget. Det er jo tydeligt, at Europa ikke er en organisation, der lærer. For den overvældende succes med gsm-standarden, som forbrugere og virksomheder har haft fordel af og også vil have fordel af i fremtiden, er åbenbart ikke overbevisende nok for Rådet til nu at turde indtage en klar holdning på området digitalt tv. Jeg spørger derfor kommissær Liikanen, om han, i sin forgænger Bangemanns fodspor, vil gøre dette og fremme MHP-platformen, og jeg anmoder ham også om at fremlægge en tydelig tidsplan herfor.
Den pakke, som nu foreligger, det har De nok forstået, dette kompromis er acceptabelt for min gruppe, og jeg håber blot, og forhåbentlig vil hr. Daems bekræfte det, at den vil blive gennemført i overensstemmelse med lovens ordlyd i alle medlemsstater. Og jeg gentager, i alle medlemsstater.

Echerer
Hr. formand, hr. minister, kære Kommission, kære kolleger, heller ikke De Grønnes stemme må mangle i koret af de mange lovprisninger til alle dem, der har arbejdet så hårdt og længe, at vi nu millimeter for millimeter og modul for modul kommer nærmere. Jeg giver alle de foregående talere, især Dem, hr. minister, ret i, at vi bør se det hele i lyset af eEurope og i lyset af det indre marked. Jeg sætter pris på Deres arbejde, ikke kun personligt, men også på vegne af min gruppe, og jeg ved, at man undertiden kan ordne meget i korridoren, over en kop kaffe eller på anden uformel vis, f.eks. over en udsøgt middag.
Tilgiv mig, men jeg har lidt mavepine. Det skyldes ikke, at jeg i den sidste tid har spist en del udsøgte middage sammen med lobbyister fra både den ene og den anden side, men derimod, at kosten enten er for fed eller for mager, afhængig af hvordan man ser på det. For fed i betydningen - ja, som min kollega van Velzen allerede har sagt: spis, fugl, du får ikke mere - eller for mager i den forstand, at man ved kompromiser accepterer nogle af Europa-Parlamentets forslag, der indeholder små ændringer, så små, uklare ændringer, der drejer sig om så små ord som shall eller may, der så skiftes ud, og lige pludselig ikke længere er små ændringer for mig.
Der er lige én ting, jeg kort vil nævne, fordi jeg har haft en rigtig god informationsudveksling med hr. Harbour om forsyningspligt i hele den periode, vi har samarbejdet. Jeg vil blot nævne et punkt inden for forsyningspligt, og det drejer sig om handicappede forbrugere. Vi forærer ikke noget væk på dette punkt. Vi lever i et samfund, der af solidariske og økonomiske årsager tager de nødvendige forholdsregler. Det handler nu om, at vi efter mange år skal sende nogle meget vigtige signaler, også inden for dette område, for at give handicappede mulighed for at få ubegrænset adgang til dette informations- og kommunikationssamfund som fuldt integrerede forbrugere, og denne politiske beredvillighed, denne politiske bevidsthed og denne vilje fandtes slet ikke i dette omfang for bare 20 år siden. Det ville jeg egentlig bare nævne for at vise Dem alle, at jeg har tillid til tiden. Men det vil ikke kurere mine mavesmerter ret længe.
Jeg vil meget gerne stemme for dette kompromis, selv om jeg har ondt i maven, fordi jeg ligesom Dem alle går ind for det indre marked, og jeg ville foretrække, at det allerede var blevet gennemført i går og ikke først i nær fremtid. Men jeg tilslutter mig også de crucial points, de afgørende punkter, som mine kolleger allerede har været inde på, men som efter min mening ikke vil betyde en ægte løsning i kompromiset: interoperabilitet, digital-tv, transmissionspligt, artikel 6 i rammedirektivet. Med denne fede eller lidt for magre kost tænker jeg endnu en millimeter eller to videre. Jeg vil gerne høre, hvad De eventuelt har at sige til os, og - selv om det ødelægger mit humør - vi vil gerne kunne sige ja til det.

Crowley
Jeg vil gerne takke ordførerne på min gruppes og Parlamentets vegne for det enorme arbejde, de har udført med deres fælles betænkninger. Når vi kigger på, hvad Rådet vedtog i Lissabon, navnlig det nye europæiske initiativ, og overvejer at udnytte de fordele, som Europa kan opnå gennem telekommunikationsrevolutionen, kan vi se, at der ligger mange store muligheder for os derude, men de kræver den rigtige orden, de rigtige regler og den rigtig lovgivning, så vi kan sikre, at de bliver til fordel for alle. Her vil jeg gerne takke kommissær Liikanen for de nyskabende foranstaltninger, han har indført, og hans kamp for at bringe Europa ind i det 21. århundrede. Jeg går ud fra, at det er passende, at det er en mand med hans baggrund, der gør dette.
Men der findes imidlertid en række farer og risici, og jeg vil især komme ind på to aspekter. For det første vedrørende forsyningspligt - den generelle forpligtelse, som min kollega Malcolm Harbour talte om. Jeg vil anlægge et lidt anderledes perspektiv. Der findes en risiko vedrørende konkurrence, når der indføres nye forordninger og nye bestemmelser, og den består i, at man udvælger de mest værdifulde markeder, de mest værdifulde lag, og pludselig vil de større byområder nyde godt af mulighederne, mens landdistrikterne og de perifere områder bliver taberne.
Oven i alt dette er der, som Malcolm Harbour nævnte, spørgsmålet om adgang for handicappede. Virksomheder og institutioner skal tvinges til at tilpasse deres tjenester til forbrugernes behov, og det gælder navnlig de forbrugere, for hvem internettet og telekommunikationsrevolutionen kan åbne flest muligheder ved at bringe dem ind i den virkelige verden og få dem med i en dialog.
Et tredje område, som jeg gerne vil fokusere på, er risikoen for at skabe nye analfabeter eller nye skel mellem mennesker henholdsvis med og uden færdigheder inden for edb og elektronik. Den europæiske befolkning bliver stadig ældre: Vi har en meget stor gruppe af midaldrende og ældre, som ikke har den nødvendige uddannelse og de nødvendige færdigheder til at kunne tilpasse sig computere, elektronisk handel og så videre. Det, der sker på vores skoler, er vigtigt, adgangen til uddannelse er meget vigtig, men vi må se på nye metoder til at bringe de midaldrende og de ældre ind i processen.
Endelig er eScola-initiativet fremragende. Jeg håber, at det kan udvides til at omfatte både de ældre medborgere og de mere perifere områder. En sidste ting: Når vi taler om forbrugere, skal vi sikre os, at vi taler om alle forbrugere i Europa og ikke kun dem i de største byområder.

Della Vedova
Hr. formand, hr. kommissær, hr. minister, kære ordførere, man må så afgjort være enig i den grundlæggende målsætning i den forslagspakke, vi nu skal vedtage, nemlig færdiggørelsen af det indre marked og den heraf følgende liberalisering og indførelse af en ordning med reel konkurrence i en sektor, der er så afgørende for Europa, den europæiske økonomi og de europæiske borgeres velfærd som telekommunikationssektoren. Selv om denne forslagspakke er et vigtigt skridt i den rigtige retning, tror jeg dog ikke, at nogen bilder sig selv ind - og det må Kommissionen heller ikke gøre - at den kan udgøre en reel og endelig løsning. Jeg tror ikke, at dette bliver tilfældet. På trods af den næsten fuldstændige enighed om forordningen om adgang til abonnentnet er denne forordnings skæbne og vanskelighederne i forbindelse med dens gennemførelse nemlig et bevis på dette.
Der er et grundlæggende modsætningsforhold i mange af medlemsstaterne, især i de medlemsstater, hvor de offentlige telekommunikationsselskaber stadig har stor indflydelse, og hvor medlemsstaten derfor både er medspiller og dommer på samme tid. Inden for mange offentlige forvaltninger er der en kraftig interessekonflikt, som efter min mening er en af de alvorligste hindringer for liberaliseringsprocessen i telekommunikationssektoren. For at bøde på de negative virkninger af de eksisterende skævheder på de forskellige nationale markeder kunne det være hensigtsmæssigt at give Kommissionen en ny og stærk rolle, hvor den kontrollerer og vejleder de nationale reguleringsmyndigheder, og det kunne ligeledes være hensigtsmæssigt at indføre nogle mekanismer, som de nationale myndigheder kan samarbejde og samordne deres indsats igennem. Derfor støtter de radikale parlamentsmedlemmer fra Italien hr. Brunettas ændringsforslag. Det er måske en fornuftig beslutning, selv om det ikke er den endelige løsning.
Hvis vi ønsker et åbent, konkurrencedygtigt og effektivt telekommunikationsmarked, er der et krav, som det er absolut nødvendigt at opfylde, nemlig at medlemsstaternes indflydelse som administratorer i telekommunikationssektoren skal gøres mindre. Staten og forvaltningerne skal kun spille én rolle, nemlig den nødvendige rolle som reguleringsmyndigheder. Det, at de spiller to roller, så de både er medspillere og dommere på samme tid, sætter tempoet ned og medfører en risiko for, at liberaliseringsprocessen ikke lykkes.

Chichester
Hr. formand, denne pakke er helt klart af stor betydning, både for en vigtig europæisk branche og for dennes kunder og brugere. Men bevæger vi os hurtigt nok til at holde trit med et marked i forandring?
Jeg vil gerne lykønske kollegerne, navnlig dem fra PPE-DE, fordi vi er nået dertil, hvor de fleste af Parlamentets synspunkter er blevet medtaget i Rådets tekst. Jeg glæder mig navnlig over fremskridtene med artikel 4 i rammedirektivet, hvor man nu har accepteret princippet om, at det er muligt at anke beslutninger truffet af nationale myndighedsorganer om selve substansen i et spørgsmål og ikke blot om, hvorvidt proceduren er gennemført korrekt. Deri ligger en vis trøst for operatørerne, og det skaber en mere afbalanceret situation. Jeg glæder mig også over initiativerne til forbedring af artikel 6 i direktivet med henblik på at opnå mere ensartede lovgivningsrammer for alle medlemsstaterne gennem kravet om samarbejde og samordning mellem nationale myndighedsorganer og Kommissionen. Personligt foretrækker jeg den frivillige metode for indførelse af fælles standarder for digital tv-teknologi frem for, at man forsøger at gennemtvinge en obligatorisk løsning. Jeg mener, at markedet skal give svaret.
Pakken synes i sin nuværende form at være en stor forbedring i forhold til det oprindelige forslag, men vi kigger stadig nærmere på forbrugernes bekymring over konkurrenceniveau og serviceniveau, som skal afhjælpes gennem en hurtigere overgang til et reelt fælles marked, der styres af generelle konkurrenceregler.

McCarthy
Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren hr. Harbour for hans samarbejdsvilje og pragmatisme i arbejdet med direktivet om forsyningspligttjenester. Navnlig hans bestræbelser på at skabe enighed har givet anledning til ændringsforslag fra Den Socialistiske Gruppes side - både for at styrke bestemmelserne vedrørende forsyningspligt og for at styrke handicappede brugeres adgangsrettigheder - der blev vedtaget i Udvalget om Retlige Anliggender og Det Indre Marked.
De hastige teknologiske ændringer inden for telekommunikationssektoren betyder, at lovgivningen skal holde trit med udviklingen. Men den skal afspejle de voksende forventninger hos brugere og forbrugere om et mindsteudbud af tjenester til en overkommelig pris med garanteret adgang for alle. Telekommunikationsrevolutionen har medført stigende forventninger hos forbrugerne. Det er vores opgave at reagere og sikre, at de lovgivningsmæssige rammer i EU sikrer konkurrence og fordele for forbrugerne.
Forbrugerne har f.eks. endnu ikke kunnet nyde godt af, at der findes flere konkurrenter på mobiltelefonmarkedet. Taksterne er ikke faldet i takt med de faldende udgifter til at drive netværkene, hvilket nu giver anledning til, at både Oftel og Europa-Kommissionen gennemfører en undersøgelse i Det Forenede Kongerige. Dette direktiv skal sikre en reel forsyningspligt og omfatte alle brugere, navnlig brugere med særlige sociale behov, brugere med lav indkomst samt handicappede brugere. De handicappede vil blive udelukket fra mulighederne, hvis der ikke findes tilstrækkelige garantier for adgangen til offentlige betalingstelefoner, oplysningstjenester og elektroniske programmer. Alene i mit eget land vil 2 millioner blinde og svagtseende kunne få gavn af dette direktiv, hvis Rådet og Kommissionen accepterer vores ændringsforslag.
Endelig med hensyn til forsyningspligtbestemmelserne, hvor vi skal finde ud af, hvordan tjenester og kanaler af almen interesse skal transmitteres på kabel- og satellitplatforme. Hvis ikke det lykkes, frygter jeg, at satellit-tv's fremtid vil blive domineret af en tv-kultur bestående af quizprogrammer med strippende husmødre, som fortrænger undervisningsprogrammer og programmer af almen interesse. Vi må sige det ligeud: Ændringsforslag 26 giver ikke de offentlige stationer gratis adgang til tjenester med adgangsstyring og gør heller ikke dette obligatorisk. Det forholder sig således, at markedsbetingelserne ikke altid indeholder et element af forsyningspligt. Det er på sin plads, at medlemsstaterne får mulighed for at gribe ind, hvis og når dette er hensigtsmæssigt. Jeg har tillid til, at Kommissionen og Rådet vil indse fordelene ved at støtte dette.
Vi går ind for en hurtig afgørelse, men dette er betinget af, at Rådet og Kommissionen accepterer vores ændringsforslag, som er et ægte og engageret forsøg på at sikre, at den elektroniske kommunikations fagre nye verden bliver virkelig for alle.

Thors
Hr. formand, ærede kommissær, hr. minister, hvis vi når frem til en aftale i denne uge, bliver det en af de få beslutninger, hvor Det Europæiske Råds køreplaner føres ud i livet. Det er en god grund til, at vi skal forsøge at skabe noget på dette område, i modsætning til hvad der undertiden er sket i forbindelse med andre beslutninger om liberalisering.
Jeg vil rette en særlig tak til den ordfører, som jeg har arbejdet tæt sammen med, Malcolm Harbour. Jeg er enig med de talere, der har sagt, at vi nu indfører vigtige regler for handicappede brugere. I visse sammenhænge har jeg skammet mig over, at vores regler ikke har været lige så avancerede som reglerne på andre store markeder. Jeg vil også understrege det, som Malcolm Harbour sagde om must carry-princippet. Den intensitet, hvormed vi har diskuteret tv-spørgsmål i de seneste uger, viser, at det ikke helt er muligt at skelne mellem indhold og vores principper, når vi først debatterer konvergenser. Her taler vi om vigtige kulturelle værdier, hvor Kommissionen og medlemsstaterne også skal kunne afvige fra strengt kommercielle regler.
Vi bør støtte kompromiset i Paasilinna-betænkningen. I den forbindelse håber jeg også, at Kommissionen vil gennemføre en konkurrencepolitik mellem store og små lande, der er mere retfærdig end den nuværende, så små og anderledes markeder fortsat kan eksistere. Det er noget, som der måske ikke er gjort nok opmærksom på.
Videre til spørgsmålet om digital-tv. Jeg beklager virkelig Rådets holdning til API til digitale modtagere. Europa-Parlamentet har i mange sammenhænge klart støttet en åben og fælles godkendt standard. Her findes der ikke allerede et marked som i mange andre spørgsmål. Derfor kan man ikke efterlyse markederne. Jeg håber, at Kommissionen inden afstemningen på onsdag kan sige noget om, hvilke foranstaltninger man påtænker at vedtage hvornår for at skabe interoperabilitet og en virkelig valgfrihed for forbrugerne. Jeg håber således, at Kommissionen kan fremsætte en erklæring inden onsdagens afstemning. Det er vigtigt for denne sektors konkurrenceevne i forhold til andre sektorer inden for telekommunikationssektoren.

Hieronymi
Hr. formand, jeg vil også rette en meget stor tak til Kommissionen, Rådet og alle mine kolleger. Med Deres indsats har De givet telekommunikationsmarkedet i EU et betydeligt skub fremad. Men i modsætning til det, som ordet associerer, skjuler der sig bag telekommunikationsmarked noget, der især er kommet til kort i den foreliggende udtalelse fra Rådet. Det er digital-tv. Jeg bifalder meget, at ikke kun Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport, hvis drøftelser jeg her inddrager, men også Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi enstemmigt har gjort opmærksom på, at det netop ikke er nok, at vi kun med ord forsøger at undgå risikoen for en digital kløft i EU. Nu taler jeg ikke om adgang for handicappede, hvor jeg mener, at der virkelig er opnået vigtige fremskridt. Jeg taler derimod om princippet om digital adgang for alle, der også stiller krav om interoperabilitet fra apparater, brugergrænseflader og tjenester.
Hvor meget jeg end beklager det og gerne vil rose det belgiske formandskab for alt andet, så er der en ulempe ved dette resultat, nemlig at retningslinjerne for ens adgang i forbindelse med digital-tv nu bliver fastlagt, og vi har naturligvis brug for en balance mellem markedsudvikling og en forpligtelse til det fælles vel, men disse to synspunkter har Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi og Udvalget om Retlige Anliggender og Det Indre Marked taget højde for i deres beslutning. Derfor vil jeg gerne rette en indtrængende appel til Rådet om at tage hensyn til det kulturelle gode om lige adgang for alle. Jeg vil gerne bede Dem om at finpudse det lidt, og derefter vil vi alle begejstret stemme for det.

Glante
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, med mottoet "alt er blevet sagt, bare ikke af mig" vil jeg på grundlag af to eller tre punkter blot understrege det, som de foregående talere har været inde på. Jeg tilhørte det mindretal, der ikke var tilfreds med artikel 6 i rammedirektivet under førstebehandlingen. Men det kompromis, der nu er forelagt, kan jeg godt gå ind for det. Jeg mener, det er lykkedes at skabe en balance mellem de nationale myndigheders medvirken på markedet og vetoet, Kommissionens ret til at gøre indsigelse, for at fremskynde det indre marked, som vi alle går ind for - vi gør det også. Her ser vi en tydelig opdeling af markederne.
Generelt vil jeg sige lidt om fremgangsmåden. Det drejer sig uden tvivl om et meget hektisk marked, en teknologi i rasende udvikling, og vi har forsøgt at tage hensyn til det, idet vi har forhandlet relativt hurtigt. Men jeg vil bare endnu en gang gøre opmærksom på det. Som Parlament skal vi - og det vedrører os - ikke altid lade os berøve de rettigheder, som vi har i den lovgivningsmæssige procedure. Det vil vi forstå, når vi er i knibe, men jeg mener, at det skal være en undtagelse.
Jeg vil gerne fremhæve endnu et punkt. Den tidligere taler har meget tydeligt gjort opmærksomt på det - og som medlem af Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi kan jeg kun bekræfte det - at en fælles standard og interoperabilitet i forbindelse med digital-tv ikke kun er et industripolitisk emne, men også et emne, der vedrører forbrugerne. Jeg har altid forsikret mine forbrugere og borgere om, at vi vil sørge for en standard, hvor de med et enkelt apparat kan opfange alt det, de gerne vil se, uden at det er nødvendigt at opstille flere apparater. Jeg mener, at vi således er nødt til at gå et skridt videre. Jeg vil gerne understrege det, som den tidligere taler, fru Hieronymi, har stillet krav om. Måske kan Kommissionen og Rådet springe let hen over den lille skygge til det kompromis, der hviler over digital-tv. Så ville det falde mig noget lettere at gå ind for den samlede pakke. Således vil jeg afslutte min tale og påpege, at jeg har overholdt min taletid.

Clegg
Hr. formand, det lader til, at resultatet er et bevis på fællesskabsmetodens værd. Store dele af processen blev kickstartet og drevet frem gennem erklæringerne fra Lissabon-topmødet, men der ville ikke være sket noget, hvis ikke Kommissionen havde omsat erklæringerne til fremragende og gennemførlige forslag. De blev så drevet frem af et fremragende arbejde af ordførerne på tværs af partierne her i Parlamentet og bragt på plads som et resultat af en nyskabende forhandlingsevne hos det belgiske formandskab og hr. Daems - som udtænkte en gastronomisk rundtur i Bruxelles i sine tapre forsøg på at sikre en aftale. Ved hjælp af denne kombination lykkedes det at trække medlemsstater og nationale myndighedsorganer - hvoraf nogle protesterede og strittede imod - i retning af en funktionsdygtig, fælleseuropæisk fremgangsmåde.
For mig at se rummer dette en lektie, som kan udnyttes ved Barcelona-topmødet til næste år. Hvis vi ønsker at gå videre i retning af økonomiske reformer inden for denne og andre sektorer, må vi fortsat tage udgangspunkt i den afprøvede fællesskabsmetode og ikke benytte os af den mellemstatslige metode, der sandt at sige lå implicit i meget af det, Rådet foreslog i sine forhandlingsudspil om denne pakke.

Rübig
Hr. formand, mine damer og herrer, denne pakke er egentlig et af formandskabets vigtigste punkter, og jeg vil gerne ønske tillykke med det engagement, der er lagt for dagen. Vi har brug for fornuftige kompromiser, og vi har brug for dem så hurtigt som muligt. Dette marked er meget hektisk, og derfor har vi brug for beslutningsprocedurer, der er hurtige, og som bevirker en bindende afgørelse og frem for alt mere retssikkerhed. Det er nemlig grundlaget for langsigtede investeringer, og dem har vi brug for, sådan som konjunkturerne ser ud i øjeblikket.
Jeg vil gerne minde om, at vi i øjeblikket alene i Østrig har 80 verserende sager, hvoraf kun to er blevet afgjort ved Højesteret. Det kan ikke være fremtiden. I tilladelsesdirektivet handler det efter min mening om, at harmonisering er meget positivt, men samtidig skal der også være garanti for anlægsrettigheder. Det skal være muligt at få hjælp fra myndighederne til at gennemføre disse rettigheder, når man betaler for det. I adgangsdirektivet er den åbne grænseflade af særlig betydning. De alternative operatørers uafhængighed, navnlig af grænsefladen, må vi ikke undervurdere fremover. For de små og mellemstore virksomheder er det særdeles vigtigt, at der fremover også er en dynamisk udvikling på dette område.
I forbindelse med forsyningspligten har vi brug for klare definitioner på bestemmelserne om forsyningspligt, der navnlig går ud på, hvad operatøren skal finansiere, og hvad der skal finansieres af staten, og hvis der er tale om en finansiering fra statens side, er spørgsmålet, om der skal være en offentlig licitation.
Jeg mener, at disse liberaliseringstiltag er af ganske særlig betydning for borgerne - fra det indre marked til det nationale marked. For jeg kan egentlig ikke forklare borgerne forskellen på en telefonsamtale fra Kehl til Strasbourg eller fra Strasbourg til Paris. Jeg mener, at der stadig er meget arbejde, der skal gøres.

Read
Hr. formand, jeg håber virkelig, at vi selv på dette meget fremskredne tidspunkt, helt frem til målstregen, kan nå frem til et kompromis mellem institutionerne om denne pakke. Andre har nævnt konklusionerne fra Lissabon-topmødet, men også andre aspekter kræver en afslutning: virksomhedernes behov for at opnå klarhed om de nye regler på et tidligt tidspunkt, de europæiske borgeres behov for billige, effektive og konkurrencedygtige telekommunikationstjenester, det europæiske erhvervslivs behov for uddannelse, forskning og samfundsnyttige produkter.
Jeg vil især gerne spørge om de handicappedes rettigheder og stille et specifikt spørgsmål til Kommissionen om formandskabets kompromistekst. Det er vigtigt, ikke kun af sociale grunde, men også for handicappede brugeres adgang til beskæftigelse. Jeg vil gerne spørge kommissær Liikanen, om formandskabets kompromistekst efter hans mening rummer de principielle aspekter, der findes i både rammedirektivet og forsyningspligtdirektivet. De handicappede brugere har skarpt kritiseret den manglende gennemførelse af direktivet om radio- og teleterminaludstyr, og dette er et centralt punkt for mange af os. Parlamentet har med rette støttet omhyggeligt afgrænsede beføjelser til Kommissionen og har ligeledes forståelse for, at der er behov for visse betingelser. Der er behov for klare regler, der anvendes konsekvent inden for de nationale myndighedsorganer og forskellige myndighedsorganer imellem. Kommissionens beføjelser skal afgrænses og tidsbegrænses, ligesom det skete i Parlamentets ændringsforslag og i formandskabets kompromis. Jeg håber virkelig, at vi ved afstemningen på onsdag har opnået politisk enighed mellem de politiske grupper og mellem de tre institutioner.

Gill
Disse betænkninger kommer til at spille en central rolle, ikke kun med hensyn til at forme fremtiden inden for telekommunikation, men ligeledes med henblik på at sikre et større udvalg og øget konkurrence på det europæiske marked. Vigtigere endnu håber jeg, at de vil trække i samme retning som vores forsøg på at indføre et videnbaseret samfund, imod en reduktion af kløften mellem dem, der har adgang til informationsteknologi, og dem, der ikke har.
Jeg taler om direktivet om adgang og sammenkobling, der udvides, så det kommer til at udgøre nogle konkurrencevenlige og harmoniserede rammer, der kan stimulere konkurrerende netværksinfrastrukturer samt interoperabilitet mellem tjenester. Jeg håber, at det vil sikre, at flaskehalsene på markedet ikke hindrer nye tjenester i et opstå og udvikle sig, navnlig tjenester for handicappede, samt tjenester, der vil gavne brugere og forbrugere.
For at nå disse ambitiøse mål må vi først påvirke de enkelte medlemsstaters regulering af adgang og sammenkobling, og for det andet må operatører med en stærk markedsposition give andre netværksoperatører adgang til sammenkoblingsfaciliteter på en gennemsigtig måde.
Et område, hvor vi har haft problemer, og hvor det har været vanskeligt for medlemsstaterne at anvende den harmoniserede metode inden for den nuværende ramme, er international roaming og terminering af samtaler i mobilnet. Jeg ved, at dette direktiv muligvis ikke er det rette sted for sådanne detaljerede oplysninger, men i mangel på bevægelse fra operatørernes side mener jeg, at det er vigtigt for os at sætte fokus på dette spørgsmål. Det er et faktum, at prisen på terminering af samtaler på mobilnet er 10 gange højere end på fastnet.
Jeg kan godt se nogle af problemerne med international roaming, men forskellene er for store til, at de kan forklares troværdigt gennem de faktiske udgifter, og priserne for den samme tjeneste er meget forskellige rundt om i Europa. Det dyreste land er næsten dobbelt så dyrt som det billigste. I forbindelse med lige konkurrencevilkår og det indre marked vil jeg forsøge at sikre, at detailpriserne er omkostningsbaserede, gennemsigtige og til gavn for forbrugerne, navnlig små og mellemstore virksomheder, som forsøger at få fodfæste rundt om i Europa og udnytte det indre marked.
Jeg håber, at Kommissionen får mere held end med gennemførelsen af direktivet om abonnentlinjerne i de 15 medlemsstater, for dette direktiv skal gennemføres straks, fordi lavere priser, større udvalg og bedre tjenester er en absolut prioritet for EU, hvis vi skal gennemføre et Europa for alle befolkningsgrupper og et Europa i én hastighed.

Westendorp y Cabeza
Hr. formand, siden Det Europæiske Råd i Lissabon er vi nået langt på relativ kort tid. De tre institutioner, Råd, Parlament og Kommission, var bevidste om, at tidsfaktoren er essentiel, når det drejer sig om en af de hurtigst udviklende teknologier.
Direktivet om e-handel er blevet vedtaget, vi har vedtaget direktivet om separat fastsættelse af takster for abonnentlinjer - som medlemsstaterne endnu ikke har gennemført fuldstændigt - men nu virker det, som om telekommunikationssektoren, som før var en sikker investering, bliver mere og mere problematisk, uden at forbrugerne nyder godt af det. Derfor er det nødvendigt med en ny lovramme. Og det er netop indholdet i den direktivpakke, vi behandler.
Det drejer sig ikke om mere regulering. Det drejer sig om at skabe den nødvendige balance mellem udbyder og forbruger. Og først og fremmest drejer det sig om at regulere på samme måde for at undgå det, som skete, en fragmentering af det indre marked. Og derfor prøvede Europa-Parlamentet at løse problemet, Rådet kom i sin fælles holdning med et modbud, som jeg ikke mener opfylder minimumskravene, men formandskabet har nu en pakke, som ligger over minimumskravene.
Det står klart, at vi ikke bliver tilbudt det perfekte, det er ikke det, vi gerne ville opnå, men man må tage til takke med det gode, hvis man ikke kan opnå det bedste, og netop i områder med gråzoner for udbyderne, i områder, hvor det er nødvendigt, at Kommissionen agerer som filter for problemer i det indre marked, og også - for at sige det ligeud - i områder, hvor det er vigtigt, at vores institutioner fungerer, anbefaler jeg, at vi vedtager denne pakke.

Junker
Hr. formand, mine damer og herrer, der har lydt mange rosende ord, som jeg naturligvis også vil tilslutte mig, men alligevel er der nogle store dråber malurt i bægeret - og det er der allerede flere af talerne, der har været inde på. Jeg taler her som den ansvarlige ordfører for Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport om tilladelsesdirektivet og det frekvenspolitiske direktiv samt som min gruppes skyggeordfører for rammedirektivet.
Alle disse betænkninger er enstemmigt blevet vedtaget i Kulturudvalget, og det er også lykkedes os at få det korresponderende udvalg til at acceptere Kulturudvalgets holdninger på væsentlige punkter. I Rådet derimod er alle udvalgets anliggender helt og aldeles blevet ignoreret, og det er mere end skuffende. Men nu vil jeg komme ind på det afgørende punkt. Hvis den direktivpakke, som vi her taler om, i kort form skal betegnes som "telekompakken", må der være en tydelig anmærkning om, at det på ingen måde kun handler om telekommunikationsspørgsmål i en mere snæver forstand. Den tekniske konvergens medfører faktisk, at der med hensyn til elektroniske udbud ikke kun skelnes mellem salgsmetode og modtageapparat, men at det mere konkret først og fremmest handler om digital-tv set fra vores synspunkt og andre relevante udbud.
I Kulturudvalget handler det derfor om, at der inden for kommunikationsnettene skal være plads til den kulturelle mangfoldighed i Europa i hele dens bredde, og den skal ikke kun være underlagt markeds- og konkurrencelovgivningen. Det betyder, at spørgsmålet om interoperabilitet efter vores mening er lige så nødvendigt som transmissionspligterne. Kun på den måde opnår medlemsstaterne og markedsdeltagerne den retssikkerhed med hensyn til at sikre udbud, der er til gavn for hele samfundet, og kun på den måde bliver det på både udbuds- og efterspørgselssiden sikret, at det samlede udbudsspektrum er til rådighed for alle og enhver.
Det er naturligvis ikke den europæiske parts opgave at bestemme indholdet, men det er dens opgave at sørge for, at det kommercielle ikke slår kulturen ihjel. Hvis man afviser interoperabilitet, er det til syvende og sidst ikke kun en begrænsning af kulturen, men det er i den grad også direkte fjendtligt over for det indre marked. Således er Rådets kompromis på ingen måde tilstrækkeligt, og vi går ud fra, at der stadig vil ske noget på dette punkt.

De Rossa
Hr. formand, som alle andre, eller måske de fleste andre her i Parlamentet, ønsker jeg et fælles marked. Men jeg ønsker ikke et marked, hvor konkurrencens lov er den eneste, der gælder. Der er behov for regulering, både økonomisk og socialt. Hvis man ikke har konkurrence, får man ingen fornyelse af tjenesterne, men hvis man har konkurrence på liv og død, får man heller ikke nogen fornyelse af tjenesterne. Det er derfor nødvendigt at finde frem til den rette balance. Så jeg vil sige til Kommissionen og Rådet, at Parlamentet tilbyder dem at forbedre balancen i den foreliggende pakke, og jeg vil opfordre dem til at acceptere Parlamentets forslag.
I dag fremlagde Kommissionen tilfældigvis et arbejdsdokument om resultaterne i virksomheder, der leverer tjenester af almen økonomisk interesse, og dette omfatter også telekommunikation. I dokumentet hedder det, at liberalisering generelt har en gavnlig nettovirkning, men jeg vil opfordre Kommissionen til at fremlægge langt flere forskningsresultater og beviser vedrørende specifikke sektorer for at overbevise mig om, at dette er sandt i alle tilfælde.
Endelig vil jeg opfordre Kommissionen til hurtigt at undersøge mistankerne om prisaftaler inden for roaming på mobiltelefonområdet.

Martin, Hans-Peter
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, når en forhandling nærmer sig sin afslutning, og en så vigtig pakke bliver vedtaget, her telekompakken, må det være tilladt at se lidt frem i tiden. I dette tilfælde rejser der sig med det samme nogle spørgsmål. Kan Kommissionen allerede nu vurdere, i hvor høj grad markedet vil ændre sig - og jeg tænker ikke kun på øget konkurrence? Hvilke resultater kan man regne med fra arbejdstagers side? Kan De på baggrund af den pakke, der skal vedtages, allerede nu vurdere, om den digitale kløft reelt vil blive mindre? Vil det, der er i gang nu, i virkeligheden ikke være den ideelle måde at praktisere gennemsigtighed på, både hvad angår omkostninger og aftagere? Vi kan jo netop se, at de nye direktiver medfører en bølge af forvirrende informationer med hensyn til telekommunikationsgebyrer, og gennemsigtighed bør vel være mindst lige så vigtig i erhvervslivet som i politik.

Dehousse
Rådet og Kommissionen har udøvet et betydeligt pres på Europa-Parlamentet for, at deres forslag bliver betragtet som endegyldigt. Der er imidlertid blevet stillet otte ændringsforslag af parlamentsmedlemmer fra fem forskellige grupper, hvilket tværtimod er bevis på den oprindelige teksts utilstrækkelighed.
Underskriverne af disse ændringsforslag, der støttes af Udvalget om Retlige Anliggender, ønsker særligt - ud fra en bekymring om teknisk neutralitet - at transmissionspligten - must carry - ligeledes gælder vedrørende satellittransmission, betinget adgang og for de virksomheder, der tilbyder adgang til platforme for digitalt tv. Vi anmoder for den juridiske sammenhængs skyld om, at ordningerne med betinget adgang og andre tilhørende ressourcer ligeledes bliver indført i § 2, hvilket er hensigten med ændringsforslag 26, som er det eneste, vores gruppe har stillet. Hr. minister, vi vil tillade os at insistere på dette. Vi glæder os alle meget over talerne om reducering af den digitale kløft, men det ville også glæde os, hvis Europa-Parlamentet en gang imellem fik mulighed for at træffe en fælles beslutning.

Koukiadis
Hr. formand, de elektroniske tjenester er i et moderne vidensamfund et offentligt gode. Derfor skal de kvalitetsmæssigt ordentlige og økonomisk levedygtige tjenester, uafhængigt af deres brugeres geografiske placering og personlige særkender, leve op til konkurrencekravene, men med den grundlæggende målsætning at sikre adgang for alle. Det er altså rigtigt, når man lægger yderligere vægt på at lette handicappedes adgang.
Forhandling med brugerne er en nødvendig forudsætning for at sikre de bedst mulige reguleringer ud fra et socialt synspunkt. Jeg må i særlig høj grad ønske det ændringsforslag velkomment, som forpligter medlemsstaterne til at gå ind i en offentlig forhandling om definitionen af handicappede brugere. Det betyder, at der skal påbegyndes en bred dialog med de enkelte repræsentanter for de forskellige grupper af handicappede.
Der må altså lægges særlig vægt på de foranstaltninger, der er rettet mod de hæmmede brugere, såsom ydelse af offentlig telefon til den omtalte telefoni eller tilsvarende foranstaltninger for døve eller personer med talebesvær. Fra samme øjeblik, man godkender dette parameter, må man samtidig med standarderne for generel refusion også udvikle standarder for refusion af tjenesterne til hæmmede personer, for kun på den måde får vi mulighed for at følge, i hvilket omfang disse personer faktisk har adgang til de elektroniske tjenester.

Liikanen
Det fjerde direktiv, som De får forelagt i dag, udgør sammen med beslutningen om radiofrekvenser den nye lovgivningsmæssige ramme for elektronisk kommunikation - en hjørnesten i eEurope-strategien, et informationssamfund for alle, som blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Lissabon.
Siden Lissabon har man ved de forskellige møder i Det Europæiske Råd opfordret Kommissionen, Rådet og Parlamentet til at sikre, at de nye rammer indføres ved årets udgang. Vi har to uger endnu. Tiden er ved at være knap, men EU har stadig chance for at nå det til tiden. Pakken med kompromisændringsforslag, som De får forelagt i dag, nyder bred støtte i Rådet, således som formandskabet har fortalt i dag.
Der er naturligvis tale om et kompromis. Ingen får alt det, de ønsker - hverken Parlamentet, Rådet eller Kommissionen. Men Kommissionen mener ikke desto mindre, at det er et velafbalanceret kompromis. Det er min vurdering, at ingen af institutionerne vil kunne opnå mere gennem en forligsprocedure.
Aftalen om denne pakke vil være et vigtigt, positivt signal udadtil. Vi ved alle, at kommunikationssektoren har haft det hårdt det sidste års tid. En hurtig aftale om denne pakke vil være et velkomment skub fremad.
Pakken vil have en positiv indvirkning på sektoren på en række forskellige måder. De nye rammer vil indebære en deregulering, der kræver, at lovgiverne gradvis fjerner reguleringen, efterhånden som den bliver unødvendig, så de kun regulerer, når der er problemer på markedet. På denne måde sikrer pakken overgangen til det endemål, vi alle deler: At konkurrencelovgivningen kan styre markedskræfterne inden for sektoren for elektronisk kommunikation.
De nye rammer betyder en forenkling og en deregulering af de nationale licensordninger, idet man afskaffer den tidligere lovgivningskontrol med markedsadgangen for netværks- og tjenesteudbud og udelukkende koncentrerer sådanne kontroller om frekvens- og nummerressourcer.
De betyder, at forsyningspligten bevares og styrkes, og at man finder den rette balance mellem brugernes rettigheder og behovet for ikke at pålægge operatørerne uforholdsmæssigt store byrder. Det slås navnlig fast, at en fungerende internetadgang er en central bestanddel af den pakke af tjenester, der skal være økonomisk overkommelig og tilgængelig for alle EU-borgere. Hr. Martin spurgte mig om løsningens betydning for den digitale kløft og beskæftigelsen. Det er meget tydeligt, at forsyningspligt spiller en central rolle for tilgængeligheden. Men vi har også brug for politiske foranstaltninger, der er fokuseret på færdighederne hos alle borgere samt på indhold. Vi har brug for tilgængelighed til en lav pris. Vi har brug for færdigheder og indhold på folks eget sprog for at lukke den digitale kløft.
Endelig - og dette er helt centralt - vil de nye rammer sammen med ændringsforslagene i kompromispakken give den nødvendige sikkerhed for, at lovgiverne handler på samme måde i hele EU, således at virksomhederne kan forvente at blive behandlet ens i de samme situationer i hele EU. Her vil jeg især takke Europa-Parlamentet for dets store støtte, uden hvilken vi ikke ville have været i stand til at opnå et sådant kompromis i forhold til Rådet.
Jeg vil forklare, hvordan man i kompromispakken behandler de tre grundlæggende spørgsmål, der dominerede diskussionen mellem Rådet og Parlamentet under andenbehandlingen: appelretten (artikel 4), gennemsigtighedsmekanismen (artikel 6 i rammedirektivet), herunder spørgsmål vedrørende radiofrekvenser, og endelig interoperabilitet for digitalt tv-udstyr - et spørgsmål, som mange kolleger har taget op i aften.
Med hensyn til appelretten følger man i kompromiset Parlamentets holdning, idet man kræver, at medlemsstaterne skal sikre, at der tages skyldigt hensyn til alle kendsgerninger i en sag.
Med hensyn til gennemsigtighedsmekanismen er kompromispakken et stort skridt i retning af Parlamentets og Kommissionens synspunkter. I teksten gives Kommissionen vide beføjelser til at kræve, at de nationale myndighedsorganer trækker forslag tilbage fra nøgleområder, der hænger sammen med det indre markeds funktion: definition af markeder og udpegelse, eller andre former for identifikation, af virksomheder med en dominerende markedsstilling. Kommissionens beslutninger skal træffes i henhold til proceduren med rådgivende udvalg.
Radiofrekvenser er omfattet af artikel 6, stk. 2, i henhold til hvilken lovgiverne skal samarbejde om at sikre en ensartet gennemførelse af de lovgivningsmæssige rammer. Kompromiset giver ikke Kommissionen vide beføjelser til at gribe ind i spørgsmål vedrørende frekvenser. Ikke desto mindre finder Kommissionen, at denne bestemmelse sammen med beslutningen om radiofrekvenser vil forbedre samarbejdet om radiofrekvenspolitikken i hele EU.
Med hensyn til beslutningen om radiofrekvenser er Kommissionen meget tilfreds med kompromisforslaget, idet de væsentligste målsætninger i Kommissionens oprindelige forslag er opfyldt. Vedtagelsen af beslutningen om radiofrekvenser i denne form vil udgøre et stort skridt fremad. Det viser endvidere, hvor langt standpunkterne i denne vigtige sag har flyttet sig i lyset af de fejlslagne forsøg på at nå frem til lovgivningsforslag for ikke så længe siden.
I sin nuværende form vil beslutningen om radiofrekvenser udgøre nogle generelle og varige rammer med hensyn til politikken for radiofrekvenser samt indebære nogle juridiske aspekter i forbindelse med alle relevante politikområder i Fællesskabet. Derved afspejler den radiofrekvensernes stigende betydning inden for Fællesskabets politiske målsætninger, som afhænger af adgang til og effektiv forvaltning af frekvenser som en væsentlig ressource for levering af økonomisk og socialt betydningsfulde trådløse tjenester inden for elektronisk kommunikation, transport, radio- og tv-transmission osv.
Beslutningen om radiofrekvenser giver mulighed for at gennemføre det nødvendige med henblik på at sikre en effektiv udnyttelse af radiofrekvenserne samt frekvensforvaltning. Den giver ligeledes mulighed for vedtagelse af tekniske gennemførelsesforanstaltninger i henhold til frekvensbeslutningen som en mekanisme, der skal sikre retssikkerheden. Mange medlemmer af Europa-Parlamentet har rejst spørgsmålet om digitalt tv. Vi har helt klart forstået budskabet fra Europa-Parlamentet. Med hensyn til interoperabilitet for digitalt tv går kompromisforslagene i retning af Parlamentets holdning, idet man har overtaget store dele af Parlamentets tekst. Der vil blive indsat en ny artikel og en tilsvarende betragtning i rammedirektivet, som navnlig vedrører interoperabilitet for digitale, interaktive tv-tjenester.
Det vil betyde, at medlemsstaterne forpligtes til at tilskynde til, at operatører af tv-kanaler og udstyrsproducenter anvender åbne grænseflader for applikationsprogrammer. Endvidere vil medlemsstaterne også skulle tilskynde API-ejerne til på korrekte, rimelige og ikke-diskriminerende vilkår at stille alle nødvendige oplysninger til rådighed, som giver tjenesteudbyderne mulighed for at levere alle de tjenester, der understøttes af grænsefladerne for applikationsprogrammer.
Det er klart, at en forpligtelse til at tilskynde ikke er så vidtgående som en forpligtelse til at sikre. Men - og dette vil jeg gerne understrege - bestemmelserne om standardisering i artikel 16 giver mulighed for at gøre standarder obligatoriske et år efter direktivets ikrafttræden, hvis interoperabiliteten ikke kan gennemføres ved hjælp af frivillige standarder. Kombinationen af disse to bestemmelser udgør et fremskridt for interoperabiliteten inden for digitalt tv, hvilket vi alle betragter som et ønskværdigt resultat for de europæiske forbrugere. Artikel 16 betyder, at Kommissionen et år efter direktivets ikrafttræden skal gennemføre en offentlig høringsprocedure og dernæst foreslå en komitologiprocedure efterfulgt af Kommissionens vedtagelse af forslaget. Og eftersom Kommissionen virkelig har forstået Parlamentets stærke ønske om at gå videre i retning af interoperabilitet, er den parat til aktivt at begynde at fremme europæiske standarder for interoperabilitet i samarbejde med alle involverede aktører.
Fru Read og hr. Fitzsimons tog spørgsmålet om de handicappede op her i dag. For det første er de fleste ændringsforslag om handicappede blevet accepteret i Rådets holdning, måske på nær to, som overlapper Rådets tekst. For det andet er jeg personligt overbevist om, at informationsteknologien giver os større chancer end tidligere for at give handicappede lige muligheder. Når vi gør samfundet bedre for de handicappede, bliver det bedre for os alle. I sidste uge afholdt vi en konference om teknologier i informationssamfundet, hvor fru Read også deltog. Vi så fantastiske nye anvendelser, som vil gøre livet lettere for de handicappede. Vi må absolut tilskynde til, at de tages i anvendelse. Det samme gjaldt konferencen om eGovernment. Vi går videre i denne retning. Kommissionens henstilling om retningslinjer for adgangsmuligheder for nogle uger siden er et andet eksempel.
Vi er parat til at overveje og undersøge sammenhængen mellem RTTE-direktivet og denne pakke. Det vender jeg tilbage til senere.
En kompromispakke vil altid være et kompromis. Ingen institution får alt det, den ønsker. Men dette kompromis er afbalanceret. Det udgør den rette balance mellem Rådets og Parlamentets synspunkter. Derfor vil Kommissionen anbefale, at Parlamentet accepterer det.
Kommissionen vil fremsende de nærmere detaljer vedrørende sin holdning til ændringsforslagene til Europa-Parlamentets mødetjeneste, herunder også til ændringsforslag, der ikke er omfattet af Rådets kompromis.
Endelig vil jeg takke Europa-Parlamentet og formandskabet for deres særligt tætte og betydningsfulde samarbejde om denne sag. En særlig tak skal gå til ordførerne, fru Niebler, hr. Paasilinna, hr. Harbour og hr. Brunetta, ordførerne for de fem telekommunikationsdirektiver, samt til udvalgets formand, hr. Westendorp y Cabeza.
Men jeg vil heller ikke undlade at nævne skyggeordførerne og de øvrige medlemmer af Europa-Parlamentet, der har deltaget så aktivt i diskussionen om telekommunikationspakken. Det har været et glimrende eksempel på, hvordan fællesskabsmetoden kan fungere, når den er bedst. Det har været en utroligt kompliceret lovpakke. Alle havde en rolle at spille. Vi arbejdede i retning af samme kompromisløsning og - hvis den går igennem i denne uge - det meget hurtigt.
Resultatet af dette bliver, at Europa får den mest moderne, teknologineutrale og fremadrettede lovgivning. Jeg er sikker på, at det vil være godt for beskæftigelsen, godt for væksten og godt for lige adgang for alle. Jeg håber, at Parlamentet vil godkende pakken i denne uge.

Formanden
Mange tak, hr. kommissær.
Jeg vil meddele parlamentsmedlemmerne, at sekretariatet har en liste over ændringsforslag, som er accepteret og forkastet af Kommissionen. Hvis De ønsker denne liste, kan de henvende Dem til sekretariatet, som vil udlevere den.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 11.30.

Finansielle støtteforanstaltninger for SMV'er
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0422/2001) af Bushill-Matthews for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om Kommissionens rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om vækst- og beskæftigelsesinitiativet - Finansielle støtteforanstaltninger for innovative og jobskabende små og mellemstore virksomheder (SMV'er) (KOM(2001) 399 - C5-0459/2001 - 2001/2183(COS)).

Bushill-Matthews
Dette er Parlamentets anden betænkning om vækst- og beskæftigelsesinitiativet, som er et flerårigt program. Men, hvilket måske er usædvanligt, er det den anden i dette kalenderår, hvilket skyldes, at 1999-betænkningen blev forsinket til januar i år, i bund og grund fordi Kommissionen havde været for efterladende - noget, som jeg husker, at jeg bemærkede i min tale i januar. I år er jeg glad for at kunne sige, at Kommissionen har udarbejdet en meget grundig og generelt meget bedre rapport, og jeg vil gerne takke for den samarbejdsvilje, Kommissionen har udvist.
Ironisk nok har timingen i Parlamentet været et større problem denne gang, og det skyldes dels, at Industriudvalget besluttede, at det ville afgive udtalelse, og det skrev så til Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og spurgte, om afstemningen i udvalget kunne udsættes. Afstemningen blev udsat, og dernæst besluttede Industriudvalget, at man alligevel ikke ville afgive nogen udtalelse. Men det er den slags ting, der sker. Hvorom alting er, vil jeg gerne takke kollegerne i Udvalget for Beskæftigelse og Sociale Anliggender for deres ændringsforslag, som generelt har gjort betænkningen en hel del bedre. Jeg vil gerne takke Økonomiudvalget for dets udtalelse, som udvalget støttede fuldt ud, og som er medtaget i betænkningens tekst i sin fulde ordlyd, og jeg vil ligeledes gerne takke Udvalget for Beskæftigelse og Sociale Anliggender for dets enstemmige vedtagelse af betænkningen for nogle få uger siden.
Parlamentet håber helt klart, at de synspunkter, der kommer til udtryk i denne betænkning efter vedtagelsen i morgen, vil være en reel hjælp for Kommissionen og EIF, når de skal fastlægge eventuelle programændringer for det kommende år, hvorfor betænkningen vedrørende et givet år skal fremlægges i god tid før årsskiftet, så den kan påvirke det, der skal ske i det kommende år. Udfordringen for alle i 2002 bliver derfor at få fremlagt betænkningen under mødeperioden i november frem for i december.
Kommissionen kan yde sit bidrag, hvilket jeg håber, den vil, ved at gennemføre høringen af de forskellige tjenestegrene hurtigere, hvilket stadig synes at være en ret sløv proces. Jeg ved fra pålidelig kilde, at Kommissionens egen rapport lå i visse GD'ers dueslag i adskillige uger, før den blev taget frem, så her kan der virkelig gøres fremskridt. Den kan også hjælpe ved at give Parlamentet adgang til de kvartalsvise oplysninger fra EIF, og jeg takker Kommissionen, fordi den i Beskæftigelsesudvalget offentligt gav udtryk for at ville sørge for dette. Det bliver meget nyttigt, men Parlamentet kan bestemt bidrage til at skabe orden i eget hus og have en smartere planlægning næste gang.
I mellemtiden vil jeg blot fremhæve tre punkter i betænkningen: punkt 13, hvor vi i løbet af det kommende år gerne vil have Kommissionen til at fremlægge langt flere konkrete oplysninger om den vækst i beskæftigelsen, som dette flerårige program har medført, ikke fordi vi tvivler på, at beskæftigelsen vil vokse, men vi vil gerne se nogle konkrete oplysninger næste gang. I punkt 14 findes der en række henvisninger til andre faser i de små og mellemstore virksomheders udviklingscyklus. Vi ønsker, at man også er opmærksom på dette. Endelig, for at vende tilbage til første del af betænkningen, i betragtning F, hvor der foretages en bevidst sammenligning med USA, fordi mindre regulering der medfører en langt mere udpræget iværksætterånd. Efter vores mening har vi i EU behov for en indfaldsvinkel til SMV, der i langt højere grad ligner tankegangen i USA.
Jeg bemærkede med stor interesse, at man i protokollen fra Rådets (industri) møde den 4. og 5. december stolt proklamerede, at der under det belgiske formandskab er gjort reelle fremskridt i retning af en bedre praksis med henblik på afskaffelse af bureaukrati. Hvis det er rigtigt, er det yderst velkomment. Jeg ønsker at tro på det. Jeg vil meget gerne se dokumentationen for det. Vi må helt klart gøre vores bedste for at gøre det til virkelighed.
Små og mellemstore virksomheder beskæftiger i øjeblikket to tredjedele af alle arbejdstagere - flertallet af alle beskæftigede i EU. Men den europæiske beskæftigelseslovgivning er i vid udstrækning formet af arbejdsmarkedets parter, der repræsenterer de store virksomheder og de store fagforbund, men et mindretal af arbejdstagerne. Vi må alle erkende, at SMV er de største arbejdsgivere samlet set, at de små og mellemstore virksomheder er det største vækstlokomotiv for de europæiske økonomier. Det er ikke nok blot at sige, at vi har sørget for de små og mellemstore virksomheder, at vi har vækst- og beskæftigelsesinitiativet. Det er en stor hjælp, men vi er nødt til at gøre meget mere.

Radwan
Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær, kære hr. Bushill-Matthews, tak for denne fremragende betænkning. Jeg vil kort redegøre for udtalelsen fra Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, og jeg vil ikke dvæle ved forklaringer om, at de mellemstore virksomheder er den økonomiske rygrad i vores europæiske samfund. Finansieringsvilkårene for mellemstore virksomheder bliver endnu vanskeligere, og når vi ser på de aftaler, der vil komme med Basel II, kan vi gå ud fra, at finansieringen vil blive endnu vanskeligere. Nye finansieringsmetoder som venturekapital, børsintroduktioner eller alle de andre metoder, der i øjeblikket afprøves eller diskuteres, er helt sikkert en gangbar metode, som vi må overveje i Europa, men den kan sikkert ikke benyttes i samme omfang af alle mellemstore virksomheder. Derfor glæder det mig, at Kommissionen tager sig af dette emne på vegne af Europa.
Men over for Kommissionen vil jeg gerne give udtryk for et meget stort ønske fra den virkelige verden - jeg har været i kontakt med mange mellemstore virksomheder - og det er, at den fremtidige støtte til mellemstore virksomheder også er brugbar for de mellemstore virksomheder. Mange mellemstore virksomheder ved slet ikke - eller også har de svært ved at finde ud af det - hvem der i det hele taget bliver givet støtte til på europæisk plan. Det hedder sig, at det skal være gennemskueligt. Men jeg hører meget ofte klager over, at støtten på europæisk plan er for kompleks, og at det er meget svært at opfylde kravene til de mellemstore virksomheder, og at det vil blive meget dyrt.
Endelig skal alt dette planlægges i god tid. Meget lange ansøgningsprocedurer, der strækker sig over flere år, fører til, at de mellemstore virksomheder simpelthen giver op og ikke holder ud til den bitre ende. Derfor bør Kommissionen gøre alt for, at støtten til mellemstore virksomheder fremover også tilfredsstiller ansøgerne i målgruppen, altså de mellemstore virksomheder. Men på europæisk plan kan vi ikke kun hjælpe de mellemstore virksomheder ved at tilbyde dem finansiering, men vi skal også overveje, hvordan vi minimerer byrderne for dem ved at undgå yderligere bureaukrati, yderligere bestemmelser, der tynger de mellemstore virksomheder endnu mere. Jeg tror, det ville være hensigtsmæssigt, hvis der i Generaldirektoratet for Erhvervspolitik blev indført screening, for at der i god tid kan nedlægges veto, så relevante og fornuftige bestemmelser kan komme igennem til de mellemstore virksomheder, og irrelevante bestemmelser kan udelades.

Mann, Thomas
Hr. formand, Rådet, Kommissionen og Parlamentet er omsider blevet enige. Støtten til små og mellemstore virksomheder bidrager til flere investeringer, innovation og nye virksomhedsfilosofier. Til fordel for et vækst- og beskæftigelsesinitiativ er der oprettet et flerårigt program. Parlamentet har bevilget et budget på 450 millioner euro. De små og mellemstore virksomheder er drivkraften i Europa. 70% af alle arbejdstagere er beskæftiget her, og over 80% af alle lærlinge bliver uddannet her. Men for at øge deres markedschancer, skal de fortsat aflastes både finansielt og skattemæssigt. De skal have lettere adgang til risikokapital. Den Europæiske Investeringsbank skal ikke kun bruge dens midler til videnbaserede virksomheder fra multimedie- og bioteknologibranchen, men også til højteknologiske virksomheder inden for miljø- og energisektoren og til innovative tjenesteydelser inden for håndværks-, handels- og turismevirksomheder. I rentetilskud blev der betalt over 93 millioner euro i stedet for de planlagte 100 millioner. Alligevel blev der oprettet 54.000 nye arbejdspladser i stedet for de forventede 33.000. Det må siges at være en succes.
PPE-DE-Gruppen støtter fuldt ud hr. Bushill-Matthews glimrende betænkning, og mit udvalg gik enstemmigt ind for denne fremragende betænkning. Jer er enig i hans kritik af, at Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender har fået betænkningen alt for sent. Der er tilsyneladende for mange kontorer, der har været involveret i den. Europa-Parlamentet kan dog kun tage ansvaret og varetage sin kontrolfunktion, når informationerne foreligger i god tid. Kommende betænkninger må koncentrere sig om punkter, der muliggør en effektiv analyse. Hvordan er kvaliteten af innovative arbejdspladser? Hvordan sikres bæredygtigheden? Hvor mange kvinder er med? For de er jo et væsentligt element i den europæiske beskæftigelsesstrategi. Trods denne kritik er Kommissionens rapport opmuntrende. Den viser, at det lønner sig at investere i denne fremtidsbranche, og det er også i arbejdstagernes interesse.

Van den Burg
Tak, hr. formand. Jeg vil også give hr. Bushill-Matthews en kompliment for hans betænkning. Han har gjort alt for at få denne betænkning på dagsordenen så tidligt som muligt, og han har sagt, at det ikke er hans skyld, det ikke lykkedes. Også Kommissionen har denne gang bidraget mere til at kunne gøre det i tide, og desuden var indholdet i den rapport, som Kommissionen nu har forelagt, også mere solidt end første gang, vi drøftede den, fordi der er gjort flere erfaringer med vækst- og beskæftigelsesinitiativet.
Betænkningen drejer sig om vækst- og beskæftigelsesinitiativet og om de tre finansielle instrumenter, som er udviklet dertil, ETF-iværksætterordningen, JEV-programmet og SMV-garantifaciliteten. Ligesom sidste år vil jeg i den forbindelse på min gruppes vegne fremhæve den sociale dimension. Dette initiativ er udtænkt af Europa-Parlamentet som en opfølgning af topmødet i Luxembourg i 1997, og der blev det fra begyndelsen også meget tydeligt fremhævet, at initiativerne ikke blot bør begrænses til denne højteknologiske sektor, men også bør omfatte den sociale sektor, og jeg tror ikke, vi kan gentage dette ofte nok.
Der er kun et punkt, hvor jeg ikke kan følge ordføreren helt i denne betænkning, og det vedrører betragtning F, som han nævner. Han henviser i den forbindelse til USA. Dér investeres der mere i nye initiativer, og dér er det lettere at starte sin egen virksomhed. Jeg erkender, at det sker, men jeg er ikke enig i hans analyse, nemlig at grunden hertil er, at der eksisterer færre regler i USA. Jeg tror, at det i meget højere grad har at gøre med hele kulturen omkring udøvelse af selvstændige erhverv, at man dér er vant til at tage initiativer, at det også er mindre slemt, hvis det en gang mislykkes, hvis man går konkurs og begynder på ny. Jeg tror, at den slags kulturelle faktorer spiller en meget større rolle end udelukkende lovgivningsklimaet. Jeg synes, det er en for simpel bemærkning. Jeg håber, at vi i morgen ved afstemningen også på dette punkt kan nærme os hinanden, fordi det ville være ærgerligt, hvis denne betænkning ikke blev vedtaget enstemmigt.

Evans, Jillian
Hr. formand, på Gruppen De Grønnes vegne hilser jeg denne betænkning velkommen og lykønsker ordføreren. Jeg er enig i den kritik, der rejses af Kommissionens rapport, og mange af de aspekter, som både ordføreren og andre talere tog op her i aften vedrørende den støtte, små og mellemstore virksomheder har behov for. Men i betænkningen beskæftiger man sig ikke i tilstrækkelig grad med det væsentlige spørgsmål om, hvorvidt der rent faktisk skabes arbejdspladser ved hjælp af disse finansielle instrumenter. I ændringsforslaget fra min gruppe henvises der udtrykkeligt til dette. Det erklærede formål med SMV-garantifaciliteten er at stimulere jobskabelse ved at støtte de små og mellemstore virksomheders investeringsaktiviteter inden for EU gennem lettere adgang til lånefinansiering.
Det skønnede omfang af jobskabelsen er gennemsnitlig 1,3 nye arbejdspladser pr. SMV over to år, hvilket beskrives som betydeligt. Men vi råder ikke over en cost-benefit-analyse eller tilstrækkelig mange konkrete oplysninger. Jeg vil bede kollegerne stemme for denne betænkning, men ligeledes støtte ændringsforslaget, hvor dette slås fast.

Cauquil
Hr. formand, jeg benytter taletiden til at afvise redegørelsen på protokolsiden og de foregående talere, som ved at lade som om, at Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender enstemmigt vedtog Bushill-Matthews-betænkningen, tillægger mig en stemme, som er i fuldstændig strid med min overbevisning.
Denne betænkning er en forsvarstale for, at der bevilges en større finansiel bistand til de små og mellemstore virksomheder. Jeg er så meget mere imod idéen om at bevilge offentlige penge til private virksomheder, fordi der bag den universelle betegnelse små og mellemstore virksomheder ofte skjuler sig store finansielle sammenslutninger og industrivirksomheder.
Ordføreren, der er kendt for at være en glødende tilhænger af det såkaldte frie marked, har aldrig tænkt på at foreslå en finansiel bistand til fordel for de arbejdstagere, der er blevet fyret fra de selvsamme industrielle og finansielle sammenslutninger eller deres lige. Tværtimod beder han uden skrupler om almisser, så de offentlige midler ad omveje som garantier eller startkapital kan gå ned i de store virksomheders skattekister for at ende med at blive en del af aktionærernes private formue.
Og denne øgede finansielle bevilling til skabelsen af arbejdspladser bliver foreslået med en dobbeltmoral, som såvel de nationale stater som de europæiske institutioner er vant til.
Jeg stemmer naturligvis imod denne betænkning. De offentlige midler bør gå til offentlige tjenesteydelser som sundhed, uddannelse, kollektiv trafik, som kunne og burde kunne skabe endnu flere nyttige arbejdspladser til alle de unge skud, der opsluger pengene, uden at deres samfundsnytte bliver opdaget.
Sundheden er blevet reduceret til en offentlig velgørenhedsindsamling for at kunne stå over for visse sygdomme. Så de herrer arbejdsgiverne må altså lave indsamlinger! Det er ikke op til Europa-Parlamentet at råde over indbetalernes penge til deres fordel.

Liikanen
Hr. formand, vi har med stor interesse modtaget betænkningen fra Parlamentets Udvalg om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om den anden årlige rapport om vækst- og beskæftigelsesinitiativer. Jeg sætter stor pris på den samarbejdsvilje, ordføreren har udvist, og hans positive bemærkninger til den årlige rapport. Jeg ved navnlig, at man i udvalgets betænkning - og jeg citerer "generelt glæder sig over indholdet og analysen i den grundige og mere omfattende rapport om år 2000, og udtrykker sin ros til Kommissionen og EIF for de fremskridt, der er sket".
Jeg vil gerne tage de væsentligste punkter op, som Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender kommer ind på i Bushill-Matthews-betænkningen, og jeg har grupperet mine bemærkninger under tre overskrifter: levering af oplysninger til Parlamentet og tidspunkter for dette, geografisk dækning og ajourføring af instrumenterne.
Først vedrørende levering af oplysninger. Hele gennemførelsen af de formelle kommissionsprocedurer for vedtagelsen af en sådan rapport kan forekomme for lang, og helt ærligt, det er den undertiden også. Kommissionen har hjulpet ordføreren ved at stille en tidlig udgave af rapporten til rådighed forud for offentliggørelsen. Vi har til hensigt at fortsætte denne praksis med at holde ordføreren underrettet forud for afslutningen af den formelle procedure i Kommissionen. Vi har ligeledes undersøgt, hvorvidt vi kan stille de kvartalsoplysninger, vi modtager fra EIF, til rådighed for ordføreren, uden at det er nødvendigt at gennemgå den formelle procedure i Kommissionen. Det skal bemærkes, at disse kvartalsoplysninger hovedsagelig anvendes til operationelle formål. De bruges til at sikre, at Kommissionens tjenestegrene foretager en korrekt overvågning af programmerne, og kan ikke forventes at give samme grad af nøjagtighed og samme detailniveau, som forventes af den årlige rapport.
For det andet den geografiske dækning. Den geografiske fordeling af projektet, der blev aftalt under såvel ETF-iværksætterordningen og SMV-garantiprogrammerne varierer betydeligt. Problemerne med at gennemføre ETF-iværksætterordningen i alle Unionens lande skyldes det forskelligartede udviklingsniveau på markedet for risikovillig kapital i de forskellige lande kombineret med kravet om, at der gennem ETF-iværksætterordningen kun kan investeres pari passu, idet mindst 50% af kapitalen skal komme fra den private sektor. I de lande, hvor der kun er begrænset aktivitet på markedet for risikovillig kapital, er det vanskeligt, om ikke umuligt, at opfylde det andet krav. I mellemtiden er gennemførelsen af faciliteten fortsat vellykket med underskrivelsen af endnu en udenlandsk investeringsaftale, mens tre yderligere er under behandling, med en samlet geografisk dækning af 11 lande.
Som det fremgår af vores årlige rapport, er fordelingen for SMV-garantifaciliteten mest tilfredsstillende. Den oprindelige højere gennemførelsesprocent i Tyskland og Frankrig skyldes eksistensen af veludviklede nationale garantiprogrammer i disse to lande, som dermed hurtigt kunne drage nytte af denne facilitet.
For det tredje instrumenterne. De tre instrumenter i vækst- og beskæftigelsesinitiativet er blevet integreret i det nye flerårige program for fremme af initiativ og iværksætterånd, navnlig SMV 2001-2005. En ændring i markedsbetingelserne fik Kommissionen til at foreslå, at fokus for ETF-iværksætterordningen ændres til en indsats tidligere i processen, nemlig opstartsfasen, den tidlige fase og kuvøsevirksomheder. Tilsvarende fik den Kommissionen til at foreslå en diversificering af SMV-garantiporteføljerne, f.eks. i retning af mikrolån til de mindste virksomheder og IKT-lån, der giver små virksomheder mulighed for at udnytte mulighederne i elektronisk handel.
Endelig med hensyn til en forenkling af Joint European Ventures er vores juridiske og budgetmæssige eksperter nået til den konklusion, at Rådets afgørelse om det flerårige program for fremme af initiativ og iværksætterånd ikke giver mulighed for nogen betydelig forenkling. Her vil der være behov for en ny afgørelse fra Rådet, og en sådan afgørelse vil også kræve en ny budgetbevilling. Før Kommissionens tjenestegrene forelægger et forslag herom for Rådet, som Parlamentet vil få forelagt til høring, arbejder man med en gennemgribende vurdering af et Joint European Venture.
I lyset af denne vurdering vil de kompetente tjenestegrene inden for Kommissionen muligvis fremsætte forslag om en betydelig nedsættelse af levetiden for Joint European Ventures-programmet, og dermed vil hele budgettet ikke blive opbrugt. Men jeg selv og mine tjenestegrene vil holde Dem behørigt underrettet om alle nye initiativer i denne henseende.

Handel med foderblandinger til dyr
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0421/2001) af Graefe zu Baringdorf for Europa-Parlamentets delegation til Forligsudvalget om Forligsudvalgets fælles udkast om Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 79/373/EØF om handel med foderblandinger og om ophævelse af Kommissionens direktiv 91/357/EØF (PE-CONS 3653/2001 - C5-0491/2001 - 2000/0015(COD)).

Graefe zu Baringdorf
Hr. formand, hr. kommissær, vi har gennemført den åbne deklaration for foder. Når jeg siger vi, mener jeg Europa-Parlamentet, og helt sikkert med støtte fra Kommissionen, men i denne sag må vi konstatere, at Kommissionen er blevet ramt af et mindre anfald af svaghed, hvad angår det, vi anså for at være nødvendigt i forbindelse med mærkning af blandingsfoder. Jeg vil gøre det meget klart - og jeg tror, kollegerne vil bekræfte det - at hvis Europa-Parlamentet ikke havde haft medbestemmelsesret på dette område, var den ikke blevet gennemført. Ud over de forhold, som vi diskuterer her, vil jeg derfor lægge vægt på, at vi skal have medbestemmelse i alle spørgsmål inden for landbrugspolitik, så vi ligesom i denne sag kan opnå gode og fornuftige resultater, og med den sagkundskab og det politiske fremsyn, der er i Parlamentet, og med henblik på at støtte Kommissionen - vel at mærke støtte Kommissionen, så den opnår en stærk position - også kan opnå fornuftige resultater i diskussionerne med Rådet.
Sagen med den åbne deklaration har en lang forhistorie. Det, vi nu ændrer, er et direktiv fra 1979. Dengang blev den - i hvert fald i Tyskland - eksisterende åbne deklaration afskaffet på europæisk plan. Siden den tid har jeg også været aktiv på dette område og forsøgt at rette op på det, som dengang gik galt. Det har taget lang tid, 25 år, men man skal netop heller ikke være for utålmodig i politik. Vi har helt sikkert opnået dette resultat på grund af BSE-krisen. Den har vist, at landmændene skal vide, hvilket foder de anvender, når de påtager sig ansvaret for fodring af deres dyr. På baggrund af denne katastrofe har vi imidlertid lært, at alt det, vi fodrer dyrene med, også er i fødekæden og indirekte også bruges til føde til mennesker. Derfor er det absolut nødvendigt, at landmændene ved, hvad foderet består af.
Som et led i proceduren i Parlamentet i forbindelse med Kommissionens indsættelse spurgte vi Dem, hr. kommissær Byrne, og også hr. Fischler, hvordan De forholder Dem til den åbne deklaration. De svarede dengang: "Ja, den åbne deklaration vil komme." Det gjorde den jo også, men det varede endnu tre eller to et halvt år, inden den blev fremlagt. Men alt tager sin tid. Som sagt tog Rådet så igen Kommissionens gode forslag tilbage, som vi jo også havde forbedret med hensyn til positivlisten, og Kommissionen gik ind på Rådets forslag om at foreslå og gennemføre en halvåben deklaration.
Det har vi ændret i en positiv retning med dette resultat. Nu har vi den åbne deklaration. Med en tolerancemargen på 15% har vi taget hensyn til industrien med henblik på dens udbud og reelle gennemførelse, så der ikke er risiko for, at foderpartierne vil blive tilbagevist, men vi har også gennemført, at landmændene ved forespørgsel kan få oplyst den nøjagtige sammensætning af foder og fodermidler. Vi har ligeledes gennemført, at Kommissionen ved udgangen af næste år skal fremlægge en positivliste eller i det mindste et udkast til en positivliste, så vi endnu i denne valgperiode kan opnå et positivt resultat på dette område. Det skal være fastlagt, hvad der må komme i fodermidlerne.
Afslutningsvis vil jeg rette en stor tak til mine kolleger og en helt speciel tak til næstformand Friedrich, der ledte mødet, men også til min kollega hr. Kindermann. Vi tre udgjorde jo i fællesskab forhandlingsdelegationen, og jeg må sige, at hvis der ikke havde været så stor enighed og overensstemmelse, ja, næsten glæde ved dette arbejde, så vi endnu en gang kunne vise, at vi også er i stand til at omsætte vores tanker i skrift og love, ville det ikke have været muligt. Altså mange tak for det. Jeg synes, det var et godt arbejde, og det var interessant at være med i en sådan forligsprocedure. Vi undervurderede ganske vist arbejdet, for set i forhold til det, der skulle forhandles om, var det et enormt arbejde. Men det var jo også herligt at få del i. Jeg vil endnu en gang takke alle, der har været med, også de andre kolleger. Det er et resultat, vi godt kan være bekendt over for vores lande og vores vælgere.

Mayer, Xaver
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, der er et ordsprog, der siger, at det, der har varet længe, vil blive godt til sidst, og hr. Graefe zu Baringdorf, ordføreren, har jo i denne forbindelse tydeligt gjort opmærksom på denne endeløse historie. Netop med henblik på medbestemmelse, er det jo tydeligt, at Parlamentet hele tiden kommer med gode idéer til et sådant arbejde som denne endeløse historie om deklaration af foderblandinger. Det drejer sig om store mængder - det må vi være klar over - og derfor også om mange penge. Ikke om EU's penge, men derimod om markedsdeltagernes penge.
Det drejer sig om et volumen på ca. 400 millioner t fodermidler. Halvdelen, ca. 200 millioner t, er jo handelsfodermidler, og to tredjedele af denne mængde, ca. 115 millioner t, er foderblandinger, så man nu forstår omfanget af det, vi taler om. Forligsproceduren har under tredjebehandlingen, hvor alle implicerede gjorde en indsats - og det er ment som en stor ros - omsider vist et acceptabelt resultat på de vigtigste punkter. Hr. Graefe zu Baringdorf har henvist til det. Som Parlamentet krævede, er der nu en åben deklaration med mængdeangivelse. De 15% er efter min mening lige højt nok, men der blev opnået enighed. Men det blev også understreget meget klart, at producenten skal - og dette "skal" lægger jeg stor vægt på - oplyse de præcise procentsatser på kundens forlangende.
Så vil jeg gerne komme ind på positivlisten. Der tales om ca. 20.000 bestanddele, og det er godt nok et vanskeligt, men efter min mening også et interessant og vigtigt projekt at udvikle denne positivliste. Der blev jo også bevilget mere tid, oven i købet i forbindelse med formuleringen efter at direktivet var gennemført, men jeg mener, det er vigtigt, at det foregår på den måde. Måske vil evalueringsrapporten være velegnet, hvis der skal indføres andre forbedringer, f.eks. en eventuel certificering af producenterne af foderblandinger.
Der er endnu et punkt, som jeg gerne vil komme ind på. Den første positivliste på europæisk plan var det såkaldte tyske "Reinheitsgebot" for øl. Jeg har allerede nævnt det én gang, nemlig at det blev udarbejdet i 1486 på min hjemegn, i 1516 blev det vedtaget i hele Bayern, og det var en god positivliste for fremstilling af øl. De bør nu lægge alle kræfter i og udarbejde en lige så god positivliste for foderblandinger.
Jeg vil gerne rette en særlig tak til ordføreren, formanden for Forligsudvalget, hr. Friedrich, hr. Graefe zu Baringdorf og hr. Kindermann og udtrykke min anerkendelse af forhandlingsforløbet, der har været præget af udholdenhed og standhaftighed.

Kindermann
Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, de fleste af os er enige om, at vi i Forligsudvalget har opnået et rigtig godt resultat. På vegne af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe vil jeg derfor rette en stor tak til ordføreren for hans engagement i denne sag, og jeg vil også takke de andre kolleger for et godt samarbejde.
Hvis resultatet bliver bekræftet i plenum, er dette et yderligere vigtigt skridt hen imod mere gennemsigtighed og sikkerhed inden for produktion af fodermidler. Men nu er der ud over dette forordningsforslag også andre betænkninger, der ligeledes handler om fodermidler, og som Parlamentet, Rådet og navnlig Kommissionen i øjeblikket forhandler om. Her tænker jeg på forordningsforslaget om visse animalske biprodukter, der ikke er egnet til menneskeføde, specielt kategori III, men også på, hvordan madrester og -affald fra produktion af fødevarer skal anvendes fremover.
Jeg tror dog, at det også fortsat vil være muligt at anvende disse biprodukter, der er bearbejdet efter sikre procedurer med strenge påbud og især med en effektiv kontrol af bearbejdningsfaserne, som et fodermiddel af høj kvalitet i svine- og fjerkræproduktionen, medmindre videnskabelige resultater viser noget andet. Jeg håber, at der i Parlamentet, men også i Kommissionen og Rådet, er lige så stor vilje til at opnå kompromiser, som det har været tilfældet med den procedure, som vi forhandler om her i aften.

Pesälä
Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil også først på ELDR-Gruppens vegne meget varmt takke ordfører Graefe zu Baringdorf og vores Forligsudvalg, som har udført et særdeles godt arbejde og på eksemplarisk vis har demonstreret, at når man tror på noget og anstrenger sig for det, når man sine mål. Her fik Parlamentet, hvad det ønskede. Dette er en meget betydningsfuld ting for landbrugerne - de mennesker, som i deres daglige arbejde har at gøre med disse ting - denne information er yderst vigtig for dem.
Som Graefe zu Baringdorf konstaterede, fjernede man i 1979 den åbne deklaration i Tyskland, hos os i Finland blev den fjernet i 1995. Nu indfører man den igen. Det eneste, man har diskuteret, og som det er godt at dvæle ved et øjeblik, er listen over skjulte stoffer, og der navnligt at de forskellige komponenter skifter hele tiden, bl.a. fødevareindustriens biprodukter, som hr. Kindermann nævnte. Der kommer hele tiden nye foderstoffer, mens andre fjernes. Hvorledes man i praksis kan holde denne liste ajour, er et yderst vigtigt aspekt, og det kan skabe nogle problemer. Derfor er det godt, at man her anvender sund, landlig fornuft. Man overvejer og ser, hvad der er rigtigt og godt, og derefter gennemføres tingene baseret på erfaringer.
Jeg vil også varmt takke Forligsudvalget, som har udført et virkelig godt arbejde for Parlamentet og særligt for landbrugerne.

Fiebiger
Hr. formand, jeg synes også, det var en god betænkning, og at resultatet fra Forligsudvalget har banet vejen for at gennemføre den. Jeg er dog godt klar over, at det måske endnu vil vare et stykke tid, inden den kan gennemføres. Det er trods alt medlemsstaterne i EU, der er ansvarlige for kontrol af fodermidler, og interesserne hos de implicerede i hele denne proces er meget forskellige. Inden for en overskuelig tid vil det altså være nødvendigt at tale om kontrolprogrammer, der standardiserer overvågning af sammensætningen af fodermidler samt ensartede standarder.
Jeg er taknemmelig for, at der i Forligsudvalget er fastsat nøgletal med henblik på dette, og de svarer egentlig til mine erfaringer. Jeg er dog bekymret for fordelingen af omkostningerne, nemlig omkostningerne til deklaration og til at kontrollere, om den overholdes. Jeg er imod, at omkostningerne som hidtil bare skubbes over på landmændene. Jeg mener, at under procedurens gennemførelse skal producenterne af fodermidler, importørerne, forhandlerne og navnlig kontrollanterne - og dem vil der jo være mange af - sikres en fordeling af omkostningerne i henhold til princippet om gennemsigtighed. Jeg mener også, at sikkerhedsstandarderne inden for produktion af fodermidler skal sikre menneskers og dyrs sundhed og sikre, at der ikke bliver markedsført produkter, hvor der er store betænkeligheder med hensyn til sundhed og forbrugerbeskyttelse. Det forudsætter naturligvis princippet om, at produktion i henhold til den gode, faglige praksis ikke begynder et tilfældigt sted og ikke bliver afbrudt et tilfældigt sted.
Jeg mener, at fordelingen i henhold til dette princip på hvert produktionssted først må stå sin prøve i de kommende år, og med denne betænkning og det gode resultat, der blev opnået i Forligsudvalget, håber jeg ikke, at der inden for den nærmeste fremtid kommer en ny skandale, hverken med vin, honning eller de mange fodermidler på den forventede liste, hvad enten den er positiv, negativ, grøn eller i en anden farve, for den vil uden tvivl være temmelig lang.

Redondo Jiménez
Hr. formand, hr. kommissær, fru formand for Rådet, jeg vil gerne lykønske de europæiske institutioner og medlemmerne af Forligsudvalget, ledet af hr. Graefe zu Baringdorf og fru Neyts-Uyttebroeck, som desværre ikke er til stede i dag. De har ved brug af alle deres kræfter kunnet samle forskellige holdninger til et rimeligt mødepunkt om to problemer, der virkede uløselige i starten. For det første den obligatoriske indberetning af alle råvarer med en tolerancemargen på 15% og pålæg til kornproducenter om meddelelse af de præcise procentsatser, hvis bedrifterne ønsker det. Her mener jeg, man burde have en tidsfrist, hvilket er blevet påpeget tidligere i denne mandatperiode. For det andet positivlisten - som alle talere før mig har nævnt - som Kommissionen skal fremlægge inden udgangen af 2002 efter at have foretaget gennemførlighedsundersøgelser.
Når det drejer sig om at genoprette forbrugernes tillid efter kriserne for nyligt på fødevareområdet (BSE, dioxin osv.), er åbenhed nødvendig, ja, ligefrem uundværlig. Og, mine damer og herrer, vi ser nu et eksempel på, hvordan man inden for den fælles beslutningsprocedure kan opnå rimelige aftaler, ja, faktisk gode aftaler, og netop derfor bad og beder Landbrugsudvalget Rådet om gradvist at udvide denne procedure til alle retsakter inden for den fælles landbrugspolitik.

Schierhuber
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne starte med at ønske ordføreren og Europa-Parlamentets Forligsudvalg tillykke. Denne stædighed førte til sidst til et pænt resultat. Efter at vi i næsten to år har ført vedvarende forhandlinger med Kommissionen og Rådet som led i Forligsproceduren, er det endelig lykkedes at opnå et kompromis om bestemmelserne om mærkning af foderblandinger. Jeg mener, at der i morgen i plenum kan stemmes om dette direktiv med ro i sindet.
Dette direktiv er for mig et bevis på, at Europa-Parlamentet fremover også skal have medbestemmelsesret i landbrugsmæssige spørgsmål. De vigtigste punkter var - som vi alle ved - den åbne deklaration, positivlisten og evalueringsrapporten. Europa-Parlamentets vigtigste opgave var at fastlægge præcise mærkningsforskrifter for foderblandinger med obligatorisk angivelse af detaljerede kvalitative og kvantitative oplysninger om alle fodermidler. Sammen med Rådet, der oprindeligt ikke var enig i dette synspunkt, lykkedes det omsider at finde frem til en kompromistekst. Ifølge denne tekst skal det være obligatorisk at angive vægtprocenten af fodermidler med en margen, og at landmændene på forlangende også skal oplyses om de præcise procentsatser. Kun på baggrund af denne obligatoriske fastlæggelse af tilladte fodermidler sikres det, at forbrugerne fremover igen vil få mere tillid til landmændenes produkter, og vi ved, i hvor høj grad landmændene er afhængige af det renommé, de har hos forbrugerne, og forbrugernes tillid.
Den positivliste, der skal fremlægges ved udgangen af 2002, bør skabe mulighed for dette. Som noget positivt vil jeg lige bemærke, at ved kommende ændringer af direktivet skal Europa-Parlamentet også involveres.

Jeggle
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, efter to behandlinger og forligsproceduren foreskriver betænkningen om handel med foderblandinger nu den åbne deklaration, og ved udgangen af 2002 skal Kommissionen fremlægge et forslag til en positivliste for fodermidler. Begge punkter, der først var blevet forkastet af Rådet, var centrale emner for Europa-Parlamentet.
Betænkningen fra min kollega Graefe zu Baringdorf er forbilledlig for et vellykket lovkompleks fra Rådet og Parlamentet. Trods alle partipolitiske forskelle kunne der på baggrund af et konstruktivt samarbejde formuleres punkter, der var vigtige for os fra Landbrugsudvalget i Europa-Parlamentet. Takket være den grundige forhandling i Forligsproceduren under ledelse af vores næstformand hr. Friedrich, som jeg gerne vil rette en stor tak til, er der til sidst kommet et godt resultat ud af det. Et rigtigt skridt i den rigtige retning. Ikke kun Parlamentet kunne gennemføre begge sine vigtige punkter, men også Rådet fremlagde nogle positive punkter. Muligheden for en tolerancemargen på + 15% ved alle fodermidler er efter min mening acceptabel, navnlig da producenten skal oplyse de præcise procentsatser, hvis kunden spørger. Lige så praksisorienteret er en evalueringsrapport efter tre år og eventuelt en tilpasning af tolerancemargenen på baggrund af den videnskabelige og tekniske udvikling. Det ville være ønskeligt, hvis vi fremover i forøget omfang som et led i medbestemmelsesproceduren kunne blive ved med at arbejde sammen på så konstruktiv en måde inden for den fælles landbrugspolitik.
Afslutningsvis vil jeg trods den store succes advare mod én ting, nemlig at det ikke nytter noget med gode europæiske regler, hvis der ikke er kontrol. BSE- og dioxinkrisen er ikke et udtryk for manglende europæiske regler, men de er derimod et resultat af kriminelt og tvivlsomt bedrageri, som man konsekvent må imødegå på anden vis.

Byrne
Hr. formand, ærede medlemmer, vi er alle enige om, at agrovirksomhederne i EU fortsat skal have pligt til at opfylde de legitime forventninger og krav hos både landmænd og forbrugere. Markedsføringen af foderblandinger er bestemt blevet forbedret i dag, hvad angår sporbarhed og gennemsigtighed i sammensætningen - to aspekter, som vores vigtigste forbruger, den europæiske borger, lægger stor vægt på. Disse principper kan gælde alle former for dyrefoder. Hr. Graefe zu Baringdorf siger, at landmændene skal vide, hvad der er i deres foder, hr. Kindermann lader det samme gælde for slam og affald samt køkkenaffald, og jeg er helt enig i disse udtalelser. Denne retsakt er en milepæl, der er nødvendig for at opbygge sikkerhed og tillid. Landmændene har ret til de grundlæggende oplysninger for at kunne orientere deres kunder ordentligt.
Lige fra begyndelsen havde Rådet store problemer med at nå frem til en fælles holdning. De fleste medlemsstater var imod denne forpligtelse, og Parlamentets og Rådets synspunkter lå temmelig langt fra hinanden. På det tidspunkt accepterede Kommissionen, for at nå frem til et kompromis, Rådets synspunkt, som endelig havde enstemmig opbakning fra alle medlemsstaterne. Dette førte til meningsforskelle mellem Rådet og Parlamentet efter andenbehandlingen i april. Jeg glæder mig imidlertid over, at man er nået frem til en acceptabel løsning under forligsproceduren med en deklaration af alle ingredienser i foderet under deres specifikke navn og med en præcis angivelse af procentindhold med et tolerancemargen på omkring 15%.
Men hvad angår kravet om en positivliste over foderstoffer, har jeg allerede ved adskillige lejligheder skitseret Kommissionens forbehold. Dette vedrører navnlig fristen for fremlæggelse af et forslag ved udgangen af næste år. Det er en meget kompliceret opgave. Kommissionen har allerede iværksat en feasibility-undersøgelse af spørgsmålet. Licitationen blev offentliggjort i juni måned, og kontrahenten arbejder i øjeblikket med sagen og vil også rette henvendelse til Parlamentets medlemmer.
Derfor lover jeg at sende rapporten med resultaterne af denne undersøgelse til Rådet og Parlamentet hurtigst muligt og under alle omstændigheder inden den 31. december 2002. Jeg kan imidlertid ikke garantere, at jeg vil kunne fremsætte et forslag til retsakt om udarbejdelse af en positivliste. Derfor har det været nødvendigt for Kommissionen at afgive en erklæring om dette spørgsmål.

Formanden
Mange tak, hr. kommissær Erkki Liikanen.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30.
(Mødet hævet kl. 21.30)

