Selskabsret (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel af Giuseppe Gargani for Retsudvalget til Kommissionen om situationen med hensyn til lovgivningsprocedurerne vedrørende statutten for det europæiske private selskab og det fjortende selskabsretsdirektiv - B6-0137/0000).
Giuseppe Gargani  
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Forhandlingen om denne forespørgsel er meget vigtig, både på institutionelt og politisk plan, eftersom den har en stor politisk og institutionel værdi.
Der er noget, som jeg er nødt til at sige meget klart, og jeg kan stå inde for det, jeg siger: Kommissionen har i høj grad, ja, i alvorlig grad ikke overholdt sine forpligtelser over for Europa-Parlamentet, eftersom den ikke har fulgt op på de formelle anmodninger fra Parlamentet, og eftersom den ikke har stillet nogen forslag til retsakt, hvad angår europæiske private selskaber og kapitalselskabers flytning af hjemsted.
Parlamentet anmodede formelt om et forslag til retsakt om selskabsstatutten i februar 2007 i medfør af traktatens artikel 192 og - jeg vil gerne understrege dette, og jeg beder kommissæren om at høre efter, eftersom dette er en meget vigtig mundtlig forespørgsel, der skal følges op på - efter en indgående debat, som også omfattede en høring med kvalificerede og repræsentative eksperter, der viste, hvor nødvendigt og nyttigt et sådant instrument er for at stille de små virksomheder bedre, der ønsker at arbejde effektivt på det indre marked.
Det var Kommissionens pligt, hr. kommissær, straks at indlede procedurerne for at vedtage forslaget til retsakt, og første skridt var en konsekvensvurdering. Desuden rådede Kommissionen allerede over en gennemførlighedsundersøgelse fra december 2005, men den foretog sig ikke noget. I stedet ventede den til juli med at indlede en høring om nødvendigheden - og det var således endnu en gang blot en teoretisk diskussion - af det europæiske private selskab, som om Parlamentet, der er den valgte repræsentant for EU som helhed, ikke havde ret til at basere sin anmodning på en grundlæggende retsakt.
Jeg vil ikke komme nærmere ind på EU-lovgivningen, eftersom Klaus Lehne, som er en af udvalgets store eksperter og en af de mest vidende på dette felt, vil tale om lovgivningsspørgsmålet om et øjeblik. Jeg vil gerne uddybe spørgsmålet og minde kommissæren om - så han kan notere sig alt det, jeg siger - det forhold, der eksisterer mellem institutionerne, og som skal kendetegne det nødvendige samarbejde mellem Kommissionen og Parlamentet.
Efter min mening har De, hr. kommissær, personligt behandlet Parlamentet på en uhøflig og ydmygende måde. De har ignoreret Parlamentets anmodninger, der blev vedtaget på baggrund af artikel 192, og navnlig den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning, og på mange punkter er der ikke blevet gjort noget - jeg har været formand for udvalget og ved, hvor mange hængepartier der er - f.eks. da Kommissionen formelt havde lovet ikke blot at tage hensyn til anmodningerne, men også at give Parlamentets udvalg nogle hurtige og tilstrækkelige svar. Det har overhovedet ikke været tilfældet!
Den manglende opfyldelse af disse forpligtelser drejer sig netop om Kommissionens ansvar, som jeg uden tøven vil kalde juridisk, over for Europa-Parlamentet. På den konference om selskabsret, som det tyske formandskab afholdt, sagde hr. Lehne med rette, at Kommissionen kunne stilles for Domstolen for ikke at have opfyldt sine forpligtelser.
Parlamentet skal vide - og det vil jeg gerne sige meget klart - at Kommissionen på sin hjemmeside allerede har bekræftet, at de høringer, der blev foretaget i 1997 og 2002, viste et tydeligt og specifikt behov fra de erhvervsdrivendes side. Kommissionen ved således godt, hvor vigtigt dette spørgsmål er, og at den har pligt til at besvare Parlamentets anmodninger.
Ikke alene undlod Kommissionen at vedtage forslaget til retsakt, på Berlin-konferencen udtalte kommissæren endda, at det først er nødvendigt med en debat om, hvorvidt forslaget er relevant eller ej. Det stiller vi os meget uforstående over for, eftersom vi nu er nødt til at overveje - siger kommissæren - om Europa-Parlamentet stadig har mulighed for reelt at dokumentere, at dette forslag til retsakt er hensigtsmæssigt.
Til sidst vil jeg sige, at et direktiv på dette område er nødvendigt for at skabe et fornuftigt retsgrundlag for virksomhedernes frie etableringsret og frie ret til at levere tjenesteydelser. Vi forventer, at kommissæren stiller et detaljeret forslag, og dermed mener jeg ikke, at han skal rette sig efter de forskellige lobbyer, f.eks. i England, Det Forenede Kongerige og Irland, men at han skal gøre noget ved en negativ situation. Vi skal som bekendt ikke tage hensyn til de enkelte landes interesser, hr. kommissær, men til de europæiske interesser! Parlamentet er ikke en lobby, og vi giver reelt og konkret udtryk for dette krav og denne nødvendighed!
Charlie McCreevy
Hr. formand! Den mundtlige forespørgsel, som hr. Gargani har fremsat på vegne af Retsudvalget, giver mig lejlighed til at informere Dem om, hvor langt Kommissionen er med det fjortende selskabsretsdirektiv og det europæiske private selskab.
Som bekendt, og som led i vores strategi om bedre lovgivning, indledte Generaldirektoratet for Det Indre Marked og Tjenesteydelser den 20. juli en høring om statutten for det europæiske private selskab. Denne høring tager sigte på at få et overblik over interessenternes holdning til behovet for en sådan statut og dens eventuelle indhold.
Jeg ved, at Europa-Parlamentet ønsker, at Kommissionen fremskynder processen, men vi må gøre det nødvendige forberedende arbejde. En vigtig del af det er at høre interessenterne om forskellige lovgivningsmæssige muligheder - dvs. en mere ensartet, men mindre fleksibel statut eller en statut, der giver brugerne meget frihed, men resulterer i en lang række strukturer for det europæiske private selskab i EU. Vi må høre interessenternes holdning til, hvilken mulighed der er den mest attraktive for selskaber. Det er det, bedre lovgivning går ud på.
Gennemførlighedsundersøgelsen i slutningen af 2005 gav en temmelig generel vurdering af den aktuelle situation, men giver ikke noget klart svar på, hvad der er den bedste politiske løsning, og hvilke elementer statutten for det europæiske private selskab kan bestå af. Det er grunden til, at der er behov for en mere dybtgående analyse. Undersøgelsen vil naturligvis være et godt baggrundsmateriale for vores arbejde. Vi har også benyttet os af Europa-Parlamentets betænkning om statutten for det europæiske private selskab og dets henstillinger om indholdet af en sådan statut.
Hvad angår forslaget til fjortende selskabsretsdirektiv, har forberedelsesarbejdet om spørgsmålet ikke ført til konklusioner. Vores politik for bedre lovgivning og konsekvensanalyse kræver, at vi viser, at et initiativ har klare økonomiske fordele, før vi iværksætter det. Om kort tid kan jeg sige noget mere præcist om merværdien af et sådant forslag.
Vi må gøre os flere overvejelser, før vi stiller et sådant forslag, som ærlig talt risikerer at være kontroversielt. Som De ved, er jeg ikke bange for at være kontroversiel, men jeg må være overbevist om, at der er potentielle fordele for EU ved et sådant initiativ, som gør det fortjent til et lovgivningsmæssigt forslag.
Det drejer sig ikke om udsættelse, men om en overbevisning om, at det forberedende arbejde skal gennemføres ordentligt, hvis resultatet skal være godt. I løbet af de kommende måneder vil jeg informere Dem om, hvordan jeg har tænkt mig at gå videre med disse vigtige spørgsmål.
Klaus-Heiner Lehne
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Allerførst glæder jeg mig over, at kommissær McCreevy i sin besvarelse af denne mundtlige forespørgsel ikke var afvisende over for Parlamentets forslag. Der er i de forløbne år gennemført så mange høringer og konsultationer om det europæiske selskab, at jeg ikke kan se, hvorfor der nu skal afholdes en tredje, fjerde, femte og måske også en sjette og jeg ved ikke hvor mange flere. Emnet er egentlig afsluttet. Det stod oprindeligt i Kommissionens handlingsplan. I forbindelse med den reviderede handlingsplan blev der givet tilslutning fra de fleste berørte parter. Høringerne i Parlamentet har givet et entydigt billede. Parlamentets beslutninger kan ikke blive mere entydige, og derfor kan jeg heller ikke acceptere flere forsinkelser.
I forbindelse med direktivet om flytning af hjemsted over grænserne er der efter eksperternes opfattelse et hul i loven, som skal lukkes. Vi har jo fri bevægelighed for kapital i EU, hvilket vil sige, at der er mulighed for at tage sin ejendom, sin kapital, med et andet sted hen, det gælder bare ikke, hvis jeg har en virksomhed, fordi jeg i dag ikke har mulighed for frit at bestemme, hvor denne virksomhed skal have sit hjemsted i EU og ændre på det. Her er der virkelig tale om et hul. Kommissionen har i sit årlige arbejdsprogram meddelt, at den vil lukke dette hul. Vi står i den situation, at Domstolen på dette område i stigende omfang praktiserer sin egen domspraksis i retning af en liberalisering som i det vilde vesten, simpelthen fordi lovgiverne er passive og ikke lukker de harmoniseringshuller, der findes på dette område. Det er på allerhøjeste tid, at lovgiverne handler og ikke overlader det til Domstolen alene.
Endnu en bemærkning til slut. Kommissionens initiativmonopol er ikke grebet ud af det blå. Det skal som alle monopoler forstås i en kontekst, som er en følge af traktaten og de interinstitutionelle aftaler. Ifølge disse har såvel Rådet som Parlamentet en indirekte initiativret. Kommissionen har forpligtet sig til at reagere på denne i interinstitutionelle aftaler. Derfor vil jeg gerne gøre det helt klart, at hvis ikke der kommer en substantiel reaktion fra Kommissionen inden for den fastsatte frist, så vil jeg foreslå Retsudvalget at indbringe Kommissionen for Domstolen for uvirksomhed i denne sag.
Gary Titley
Hr. formand! Jeg glæder mig over kommissærens bemærkninger, navnlig fordi forpligtelsen til at skabe bedre lovgivning indebærer et godt samarbejde mellem reguleringsmyndighederne og de berørte parter om udarbejdelse af lovgivningen. Det glæder mig også, at kommissæren siger rent ud, at der skal være økonomiske mål, og at markedets behov skal varetages.
Da jeg læste Kommissionens egen opsummering af høringen om selskabsret, bemærkede jeg, at under halvdelen af de adspurgte ønsker, at der vedtages en statut for det europæiske private selskab. Det stemmer ikke helt overens med de udtalelser, vi har hørt indtil videre, så måske kan kommissæren forklare, hvad svarene egentlig gik ud på. Jeg lagde også mærke til, at de fleste ønskede en kodificering og konsolidering af den gældende selskabsret snarere end noget mere vidtgående. Det bliver tydeligvis en vanskelig balancegang for kommissæren.
Jeg vil gerne vide, i hvilket omfang vi indtil videre har identificeret et klart behov for lovgivning på europæisk plan i stedet for på nationalt plan. Jeg har på fornemmelsen, at presset i visse tilfælde kommer fra dem, der har en meget kompleks national lovgivning og ønsker en europæisk lovgivning, som kan forenkle tingene. Men problemet er, at vi har en europæisk lovgivning ud over den nationale lovgivning og ofte oplever, at den komplicerer tingene langt mere. Hele målet med dette initiativ er jo at forenkle og præcisere.
Sharon Bowles
Hr. formand! Da jeg sidst talte om dette spørgsmål i februar, gjorde jeg kommissæren opmærksom på, at jeg ikke brød mig om alle henstillingerne i Parlamentets betænkning, f.eks. om kapitalens størrelse, fordi jeg mente, at en statut efter de retningslinjer ville forskelsbehandle til fordel for større selskaber. Derfor glæder det mig, at kommissæren i sin seneste høring efterlyser svar fra SMV'er.
Vi skal imidlertid alle sammen være proaktive i bestræbelserne på at få svarene, med mere vægt på de små end på de mellemstore selskaber. Det vil jeg gøre i min region, og jeg kan fortælle, at der er andre organer i Det Forenede Kongerige, som gør det samme, så jeg bifalder bestræbelserne på at fastslå relevansen for små selskaber. Det gælder især, når det ofte er oplysninger fra mindre selskaber, der mangler, mens vi samtidig beredvilligt erkender, at det netop er de selskaber, der ikke har midler til at håndtere de forskellige love og bestemmelser, og derfor, i det mindste i teorien, er dem, som vi ønsker skal drage størst fordel af statutten.
Efter min opfattelse har Parlamentet stillet nogle forslag, der betyder, at de langt mindre selskaber ikke vil gå ind for statutten, så der er et problem. Mit budskab er, at den skal være enkel, for ellers vil den, i hvert fald for små selskaber, bare være stort ståhej for ingenting.
Jean-Paul Gauzès
- (FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Virksomhedernes konkurrenceevne og det indre markeds effektivitet forudsætter også, at virksomhederne har tilpassede moderne juridiske statutter. For større virksomheder er der sket fremskridt med vedtagelsen af forordningen om statutten for det europæiske selskab den 8. oktober 2001. I 2004 iværksatte Kommissionen en undersøgelse om en ny form for europæisk selskab, som var mere specifikt rettet mod mindre og mellemstore virksomheder, nemlig det europæiske private selskab.
Dette initiativ blev særlig påskønnet af alle, der havde ventet på det i 30 år - ja, i 30 år. Resultaterne af Kommissionens undersøgelse af statuttens gennemførlighed blev fremlagt i december 2005. Det fremgik klart, at langt de fleste adspurgte økonomiske aktører ønskede en sådan statut af to hovedgrunde. For det første ville indførelsen af en europæisk statut fjerne hindringerne for SMV'ernes etablering og mobilitet inden for EU. For det andet ville det gøre det muligt at oprette en europæiske label for SMV'er, navnlig fra de nye medlemslande.
Det europæiske private selskab ser ud til at være et nyttigt redskab til at skaffe SMV'erne adgang til det europæiske marked. Statuttens indførelse vil også indirekte fremme udviklingen og harmoniseringen af de nationale lovgivninger, hvilket igen vil styrke den europæiske økonomis vækst og integration. Den nye statut imødekommer behovet for at forenkle de juridiske redskaber, virksomhederne råder over, og gøre dem mere effektive.
Jeg er overbevist om, at mange små og mellemstore virksomheder vil have fordel af en sådan statut, der naturligvis stadig skal være valgfri. Projektet om et europæisk privat selskab har vundet solid tilslutning i erhvervskredse i praktisk talt alle medlemsstater. Det gælder naturligvis også Frankrig og Tyskland.
Parlamentet har godkendt hr. Lenhes initiativbetænkning, hvis konklusioner jeg bifalder, men siden er det gået i stå. Derfor støtter jeg min kollega udvalgsformand Garganis forespørgsel til Kommissionen på Retsudvalgets vegne. Det er nemlig vigtigt at få at vide, hvilke grundlæggende problemer der har forsinket Kommissionens arbejde på dette felt.
Manuel Medina Ortega
(ES) Hr. formand! Jeg tilslutter mig også det synspunkt, som hr. Gargani og hr. Lehne har givet udtryk for om behovet for at fortsætte med at udbygge EU-lovgivningen om selskabers hjemsted og statutten for det europæiske private selskab.
Hr. McCreevy har svaret, at der er opstået vanskeligheder, at det er blevet forsinket, og at der er indledt høringer med hensyn til det ene af de to forslag, og med hensyn til det andet ser det for øjeblikket ud som om, at der ikke er formuleret nogen synspunkter. Vi står over for det famøse problem med vedtagelse og forbedring af fællesskabslovgivning.
Hr. Lehne har nævnt, at vi befinder os på et område, hvor der skal samarbejdes mellem institutionerne. Det er ikke Parlamentet på den ene side, og Kommissionen på den anden side. Parlamentet håber, at Kommissionen snart kan forelægge initiativer, eftersom Kommissionens initiativret er fastsat i forbindelse med rammen for samarbejdet mellem institutionerne. Kommissær McCrevy har talt om vanskelighederne med hensyn til medlemsstaterne, men det fremgår stadig ikke af forhandlingen, hvori disse hindringer består, og om de hidrører fra den private sektor eller først og fremmest fra medlemsstaterne.
Hvad er det for nogle medlemsstater, der modsætter sig, at der bliver vedtaget denne slags fællesskabsbestemmelser? Taler vi om en rent privat modstand? Eftersom hr. McCreevy skal tale endnu en gang, håber jeg, at han lidt tydeligere kan forklare os, hvori vanskelighederne består, og om de hidrører fra den private sektor, eller om de først og fremmest hidrører fra medlemsstaterne.
Charlie McCreevy
Hr. formand! Jeg takker alle medlemmerne for deres bemærkninger.
Jeg må sige, at jeg ikke er enig med hr. Gargani, når han siger, at Kommissionen ikke har gjort noget, og at den har ignoreret Parlamentet. Da vi diskuterede Parlamentets beslutning den 1. februar 2007 i Bruxelles, forpligtede jeg mig til at besvare Parlamentets spørgsmål uddybende, og jeg agter at overholde den forpligtelse. Under debatten den 1. februar noterede jeg mig også en række medlemmers anmodning om ikke at ignorere det forberedende arbejde. Høringen om det europæiske private selskab blev indledt på behørig vis i juli. Der er en vis støtte blandt interessenterne til et europæisk privat selskab, men det ville være forkert at antage, at der er enighed om udformningen, hvilket både hr. Titley og fru Bowles har givet udtryk for. Forhastede konklusioner kan betyde, at forslaget bliver skrinlagt, allerede før arbejdet med det er påbegyndt.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
