Euroopa Liidu roll Lähis-Idas (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ning komisjoni avaldused Euroopa Liidu rolli kohta Lähis-Idas. Mul on rõõm tervitada kõrget esindajat härra Solanat ja paluda tal meile kõne pidada.
Javier Solana
ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja. - Härra juhataja, see on esimene kord sel, 2009. aastal, kui ma teie ees kõnelen. Mul on väga hea meel siin olla ning ma loodan, et meie senine hea koostöö jätkub ka käesoleval aastal.
Sõda Gazas lõppes kuu aega tagasi, 18. jaanuaril, ja ma usun, et nõustute minuga selles, et tundub nagu see oleks olnud alles eile. Sõjaga kaasnenud kannatuste ja purustuste tase oli tohutu ning jättis meile kõigile kibeda maigu suhu. Humanitaarolukord seal on siiani südantlõhestav. Peame leidma kiiresti lahendused abi saamiseks sinna ja inimeste kannatuste vähendamiseks.
Samal ajal peame aga ka tegema kõik võimaliku, et lõpetada konflikt iisraellaste ja palestiinlaste vahel ning Iisraeli ja araabiamaailma vahel. Vajaliku lahenduse parameetrid on praegu ja juba mõnda aega olnud hästi teada. Praegu loeb poliitiline tahe rakendada seda lahendust iisraellaste ja palestiinlaste ning araablaste seas ja laiemas rahvusvahelises üldsuses.
Euroopa tahe Lähis-Idas rahu saavutada on sama tugev nagu alati. Oleme täielikult pühendunud elujõulise ja iseseisva, Iisraeliga rahus elava Palestiina riigi loomisele. See on meie Lähis-Ida poliitika keskmeks. Kõik meie tegevused lähtuvad sellest strateegilisest eesmärgist. Meie tugev toetus kuulub kõigile, kes tahavad rahumeelset lahendust Lähis-Ida piirkonnas esinevatele paljudele probleemidele.
Euroopa Parlament teab, kui keeruline ja raskesti kontrollitav olukord seal võib näida. Seda piirkonda on liiga sageli vaevanud vägivallatsüklid, suurenev äärmuslus ja majandusraskused. Samas on eurooplaste ja ameeriklaste võimalused koostööks Lähis-Idas rahu saavutamiseks praegu ilmselt paremad kui kunagi varem. Tulin just Washingtonist, kus mul olid tõhusad arutelud kõigiga Obama administratsioonist. Arvan, et sain neilt kinnitust, et nende poolt väljendatud tugev pühendumus olukorra lahendamiseks on tõeline. Meil on tahtmine ja valmidus teha nendega koostööd selle konflikti lahendamises edu saavutamiseks.
Arvan, et senaator Mitchelli määramine USA saadikuks on andnud Lähis-Ida inimestele ja tema sõpradele uut lootust. Me tunneme teda. Oleme temaga koos töötanud. Mul oli au temaga koos töötada 2001. aastal selle kuulsa raporti kallal ning hiljuti olen saanud temaga koos töötada kõnealuses piirkonnas.
Loodan väga, et need muutused viivad uue lähenemisviisini, mis võimaldab osapooltel oma asjade korraldamisel rohkem sõna sekka öelda. Teame, et lahendused ja ettepanekud peaksid tulema kohalikult tasandilt. Kuid ka sügavam rahvusvaheline sekkumine on ikkagi oluline.
Seetõttu ongi Araabia rahualgatus nii olulise tähtsusega. See algatus on araabiamaailma ühine väljendus selle kohta, kuidas nad saaksid aidata oma konflikti Iisraeliga lõpetada. See on nende reaktsioon probleemile, mis on takistanud nende arengut ja lõimumist muu maailmaga. See küsimus jääb ja peaks jääma aktuaalseks.
Hiljuti toimusid Iisraelis olulised valimised. Muidugi on see Iisraeli rahvas ja nende poliitilised juhid, kes otsustavad oma uue valitsuse koosseisu. Meie omalt poolt loodame, et uus peaminister ja valitsus on üksmeelsed osalejad rahukõnelustes.
Sama kehtib muidugi ka palestiinlaste kohta. Ka nemad peavad oma valitsuse korda saama, muu hulgas ka lepituse teel. Nagu kõigile teada, julgustame me tugevalt Palestiina riigisisest lepitust president Abbasi juhtimisel ning kõiki Egiptuse ja Araabia Liiga pingutusi selles suunas. See aitab saavutada rahu, stabiilsust ja arengut.
Nagu juba ütlesin, tean, et Euroopa Parlamendi ja meie kõigi tähelepanu on olnud teravalt Gaza kriisi juures. Lubage mul kasutada võimalust ning tuua esile mõned kõige olulisemad rahvusvahelised jõupingutused, mis on keskendunud vägivalla lõpetamise ja kogu tsiviilelanikkonna täbara olukorra leevendamise püüdlustele.
Egiptuse osa Gaza olukorra lahendamisel - ja seda küll koos palestiinlastega - on siiani väga tähtis. Loodame, et nende jõupingutused viivad kestva ja jätkusuutliku relvarahuni, piiripunktide avamiseni kaupadele ja inimestele ning mingit laadi Palestiina riigisisese kokkuleppeni. Ilma selleta on raske - või isegi võimatu - Gazat uuesti üles ehitada.
Ootame positiivsete sõnumite saabumist relvarahu kohta. Üleeile toimusid tulemuslikud kohtumised ning lootkem, et need jätkuvad ka täna ja tulevikus, et relvarahu saaks viivitamatult välja kuulutada. Nagu teate, toimub Egiptuses 2. märtsil tähtis ülesehituskonverents ning loodame, et kogu rahvusvaheline üldsus annab oma panuse. Ka Euroopa Liit mängis siin rolli. Väljendasime kohe oma soovi panustada konkreetselt kestva relvarahu saavutamisse. Teatasime ka oma valmisolekust saata taas oma järelevalvajad Rafaḩ' piiripunkti vastavalt kokkuleppele, millele kirjutasime alla 2005. aastal. Oleme valmis tegutsema Rafaḩ's või mõnes muus piiripunktis, kus on abi vaja.
Mitmed Euroopa riigid on ka väljendanud oma valmisolekut aidata kaasa õigusvastase kaubitsemise - eriti relvade salakaubaveo Gaza sektorisse - keelustamisele. Euroopa Parlamendi tegevus kriisile reageerides on olnud märkimisväärne ning Euroopa Liidu kui terviku kriisile reageerimise lahutamatu osa.
Mis puudutab ÜROd, võime soojalt kiita Palestiina pagulasi toetavat ÜRO abiorganisatsiooni (UNRWA) tema töö ja järjekindluse eest ning rõhutada, et Euroopa Liit toetab jätkuvalt kõiki selle organisatsiooni jõupingutusi.
Kuid on selge, et ükski riik ega organisatsioon ei suuda Lähis-Ida konflikte üksi lahendada. Ainuüksi nendega seotud raskuste olemuse tõttu on vaja mitmepoolseid lahendusi. Nelik mängib lähikuudel selles olulist rolli. USA uus administratsioon on koostöös meiega kinnitanud, et soovib nelikut täiel määral ära kasutada.
Kohutavad sündmused Gazas peaks sundima meid ka vaatama seda piirkonda strateegilisemast ja pikemaajalisemast perspektiivist. Gaza sektor moodustab lahutamatu osa 1967. aastal okupeeritud Palestiina territooriumist ning jääb kahtlemata Palestiina riigi osaks. Gaza sektor peab olema majanduslikult ja poliitiliselt elujõuline. Gazast peab saama poliitilise lahenduse osa.
Lähiaja prioriteediks jääb tagada kestev relvarahu, millest täielikult kinni peetakse, ja takistamatu humanitaarabi kohaletoimetamise võimaldamine. Meil on vaja, et piiripunktid avataks humanitaarabi, kaupade ning inimeste liikumiseks regulaarselt ja ettearvatavalt.
Nagu teate, on Gaza konfliktiga seotud diplomaatiline tüli selles piirkonnas laiemalt väga märkimisväärne olnud - kaudsed kõnelused Süüria ja Iisraeli vahel on katkestatud, Mauritaania ja Katar on katkestanud sidemed Iisraeliga ning oli Araabia rahualgatuse tagasitõmbumise oht.
Araabia lõhenemine on, nagu teate, süvenenud. Araabia ühtsuseta on väga raske Gazas ja rahuprotsessis mujal Lähis-Idas edusamme teha. Lähis-Idas rahu saavutamiseks peab araabiamaailm olema ühtne. Eelseisev Araabia Liiga tippkohtumine on Araabia ühtsuse taastamisel - seda eriti Araabia rahualgatuse raames - olulise tähtsusega.
Järgnevatel kuudel toimuvad valimised ka Iraanis ja Liibanonis. 12. juunil valivad iraanlased uue presidendi. Meie oleme korduvalt väljendanud oma sügavat lugupidamist Iraani suhtes ning soovi luua selle riigiga varasemast täiesti erinevad suhted. See on selgelt kõigi huvides, kuid selle saavutamiseks on vaja usaldust, mis aga tuleb taastada.
Lubage mul oma jutt kokku võtta sõnadega, et 2009. aasta saab olema Lähis-Ida jaoks otsustav. On võimalik, et oleme millegi lävel. Üheks meie valikuks on ajada jätkuvalt sama poliitikat samal moel, teades, et see viib samade tulemusteni - tulemusteni, mida täna teame. Teisest küljest aga võime ka püüda pühendada sellele tööle kogu oma energia ja otsustuskindluse ning kohandada oma poliitikat ja tegutsemisviise, kuidas püüame tulemusi saavutada.
Peame töötama nii kriisi ohjamise kui ka konflikti lahendamise kallal - selles pole mingit kahtlust. Ent on aeg keskenduda otsustavalt konflikti lahendamisele. Ainult nii saame lõpetada selle lõputu surma ja hävitustööde jada.
(Aplaus)
Juhataja
Tänan teid väga, kõrge esindaja. Daamid ja härrad, tahaksin juhtida teie tähelepanu sellele, et sel pühapäeval juhin ma Vahemere piirkonna parlamentaarse assamblee delegatsiooni presidendina delegatsiooni, mis teeb kahe- ja poolepäevase visiidi Gazasse, Rām Allāhisse, Sderot'sse ja Jeruusalemma. Muu hulgas toimuvad kõnelused president Peresi ja peaminister Olmertiga Jeruusalemmas ning Palestiina omavalitsuse president Mahmoud Abbasi ja peaminister Fayyadiga Rām Allāhis. Gazas tehakse ettevalmistusi toimuvaks ÜRO visiidiks.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, praegu on Lähis-Idas üleminekuhetk. Varsti on Iisraelil tõenäoliselt uus valitsus. Samuti on nüüd juba uus USA administratsioon, kes praegu määratleb oma välispoliitika prioriteete. On võimalik, et varsti näeme muutusi okupeeritud Palestiina territooriumil. Seega võib muutuv dünaamika luua võimalused uueks kokkuleppeks.
Ei saa aga eitada, et hiljutise konflikti tagajärjeks olid tohutud inimkannatused ja purustused. Seetõttu on Lähis-Ida rahuprotsess - peame tunnistama - jäänud eriti õrna faasi. Parlament teab seda liigagi hästi, kusjuures ma viitan aruteludele, mis meil siin juba toimunud on.
See ei ole kindlasti see olukord, kus tahtsime 2009. aasta alguses olla. Kuid, kui on võimalik, et ühel päeval valitseb iisraellaste ja palestiinlaste vahel rahu, on ainus viis edasi liikumiseks saada kõnelused taas õigele teele. Inimtragöödia Gazas on piirkonnale tohutut mõju avaldanud. Saabusin alles eile õhtul reisilt Süüriasse ja Liibanoni, millest ma ka kindlasti räägin, aga lubage mul rõhutada seda, et peame kõigile Iisraeli juhtidele selgeks tegema, et EL ootab pidevat pühendumust rahuprotsessile ja kahe riigi olemasolul põhineva lahenduse saavutamisele.
Meie kohuseks on edastada palestiinlastele sõnum, et tugev Palestiina omavalitsus, mis tõhusalt valitseb kogu okupeeritud Palestiina territooriumi, on hädavajalik nii Läänekalda ja Gaza sektori taasühendamiseks kui ka rahuprotsessi õigele teele saamiseks. Seetõttu Euroopa Liit toetabki Egiptuse, Türgi ja teiste jõupingutusi selle saavutamisel.
Peame leppima uue USA administratsiooniga kokku ühise viisi, kuidas edasi minna. Rääkisin alles eelmisel nädalal sel teemal telefoni teel välisminister Clintoniga. Ta nõustus, et on vaja kestvat relvarahu ja naasmist rahuprotsessi juurde ning et see on ülioluline. Samuti olime ühel meelel selles, et nelik peaks neis küsimustes enne kuu lõppu põhjalikult nõu pidama. Mul on hea meel, et USA administratsioon näeb nelikut rahu suunas liikumises väga tähtsa institutsioonina.
Lõpetuseks tahan lisada, et me peame suurendama oma koostööd Araabia Liiga riikidega. Üksmeel rahu osas on nõrgenemas ning seda mitte ainult Iisraelis ja okupeeritud Palestiina territooriumil, vaid ka Araabia Liiga sees, kus on esile kerkimas muret tekitavad rühmitused.
Eespool nimetatud põhjustel käisin just Süürias ja Liibanonis, kus kohtusin Süürias president Assadiga, Liibanonis president Sleimani ning teiste oluliste partneritega. Hiljutine konflikt on tugevalt kahjustanud läbirääkimisi mitte ainult Palestiina, vaid ka Süüria suunal. Seetõttu vahetasime pikalt mõtteid rahuprotsessi üle. Ma kordasin Euroopa Liidu väga tugevat toetust Araabia rahualgatusele ning palusin partneritel tungivalt sellega jätkata, kuna see on tõhusaks võrgustikuks piirkonna rahukõneluste jaoks.
Rõhutasin ka teetähiseks olevat Süüria ja Liibanoni otsust luua diplomaatilised suhted ning käisin peale, et kõik sammud selles protsessis lõpule viidaks. Arutasime mõlemas nimetatud riigis praktilisi mooduseid, kuidas Euroopa Liit saaks reformi käiku toetada. Liibanonis ma kordasin meie valmidust põhimõtteliselt rakendada ELi valimiste vaatlemise missiooni ning olen juba otsustanud, et uurimismissioon sinna peaks toimuma kohe.
Euroopa Liit tervikuna on viimastel nädalatel olnud ülimalt aktiivne nii poliitilisel kui ka praktilisel rindel. Poliitilisel rindel oleme sellest saadik, kui teile viimati jaanuaris aru andsin, püüelnud intensiivselt diplomaatiliste eesmärkide poole. Oleme olnud eesliinil üleskutsete tegemisel relvarahuks ning teinud koostööd Egiptuse ja teistega, et muuta kestev relvarahu võimalikuks.
Nõukogu järeldused jaanuaris näitasid, et EL töötab välja nn tööplaani kestva relvarahu saavutamiseks. Mainitud dokumendis määratakse kindlaks kuus tegevusala, sealhulgas sellised tegevused nagu humanitaarabi andmine, salakaubaveo vältimine Gazasse, Gaza piiripunkide taasavamine, ülesehitus, Palestiina riigisisene lepitamine ning rahuprotsessi jätkamine.
Ent palju väga delikaatset tööd on veel teoksil. Selleks, et anda teile vähemalt aimu käimasolevate tegevuste, milles oleme kõik osalenud, kiirest käigust, toon mõningaid näiteid: 15. jaanuaril viibisin töölõunal Pariisi kaasesimeestega, 18. jaanuaril tippkohtumistel Sharm ash-Shaykhis ja Jeruusalemmas, 21. jaanuaril ELi ministrite kohtumisel Iisraeliga ning 25. jaanuaril kohtumisel rühmaga, mis koosnes Egiptuse, Palestiina omavalitsuse, Jordaania ja Türgi ministritest. Lisaks külastas Gazat 24. ja 25. jaanuaril humanitaarabi eest vastutav volinik Louis Michel.
Oleme regulaarselt ühenduses kolleegidega nelikust. Olulised kohtumised toimusid meil kolmikuna Moskvas. Vestlesin telefoni teel Clintoniga; Javier Solana oli Washingtonis ja me leppisime kokku vajaduses rahuprotsessi uuendada. Jätkame oma tegevuskava jälgimise tööd ning rakendame ka abi riigi ülesehitamiseks, sealhulgas tundlikes valdkondades, mis puudutavad õigusriiki ja piirihaldust.
ELi tegevusstrateegias Lähis-Ida jaoks nähakse ka ette ELi tuge lõpliku staatuse küsimustes, mis puudutavad näiteks Jeruusalemma, põgenikke ning julgeoleku korraldust.
Praktilisest küljest on EL seadnud prioriteediks humanitaarabi andmise Gaza inimestele. Komisjon on juba peaaegu üleöö muretsenud 10 miljonit eurot ning veel 32 miljonit eurot on mõeldud tulevaseks perioodiks.
Märtsi algul korraldab Egiptuse valitsus rahvusvahelise konverentsi Palestiina majanduse toetuseks ja Gaza sektori ülesehituseks. Me komisjonina oleme selle ettevõtmise kaastoetajaks. Mul on hea meel, et mul oli võimalus arutleda lubaduse üle, mida komisjon kavatseb teha väliskomisjoni ja eelarvekomisjoni esimeestele, varajases järgus siin parlamendis 2. veebruaril. Tänan teid veel kord teie toetuse eest.
Praegu pole probleemiks mitte üksnes rahastamine, vaid ka juurdepääs, eriti Gaza puhul. Oleme nii avalikult kui ka eraviisiliselt väga häälekalt väljendanud oma vastuseisu Gaza piiripunktide sulgemisele. Parlament ühineb minuga täna järjekordses üleskutses piiripunktide täielikuks avamiseks.
(Aplaus)
Kui juurdepääs paraneb - ja ma ei kahtle selles, et see juhtub - siis võib-olla peame oma finantsprognoosi uuesti üle vaatama. Siis tekib mul ehk vajadus tulla siia tagasi ja teiega selle üle aru pidada. Loodan, et võin siis taas teie toetusele loota.
Austatud liikmed, võite loota komisjoni - ja ka minu - pühendumusele teha kõik, mis meie võimuses, et aidata nii kiiresti kui võimalik saavutada rahu maailma ühes kõige rahutumas piirkonnas. Jätkame kindlasti väga tihedat koostööd Euroopa Parlamendiga.
(Aplaus)
Joseph Daul
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (FR) Härra juhataja, härra Vondra, härra Solana, volinik Ferrero-Waldner, daamid ja härrad, olukord Gazas muutub iga päevaga veidi halvemaks. Sealne elanikkond kannatab tohutult. Seal on puudus kõigest.
Gaza sektorile peale pandud embargo tähendab loomulikult seda, et iga humanitaarabi saadetise puhul tuleb läbida takistused. Isegi kui saadetis kohale jõuab, on sellest vähe, täitmaks kohapealseid vajadusi. Haiglad ei saa enam normaalselt töötada. Elanikkonna eest ei saa enam hoolt kanda. Praegu Gazas toimuv on suuremahuline humanitaarkatastroof.
Euroopa Liit juba mängib selles piirkonnas suurt rolli. Finantsabi, mida EL on palestiinlastele andnud ja annab, on märkimisväärne. Samuti on EL teinud palju, et vältida humanitaarkatastroofi, mille tunnistajateks täna oleme. Vaatamata takistustele, jätkab EL humanitaarabi andmist Gaza sektori elanikkonnale. Alles täna andis Euroopa Liit 41 miljonit eurot abiraha Palestiina pagulasi toetavale ÜRO abiorganisatsioonile. Seega pole meil praegu aeg vait olla.
Mina tahan, et Euroopa sõnum oleks selge. Me ei saa taluda seda, et selles konfliktis võetakse humanitaarabi pantvangi. On hädavajalik, et abi saaks vabalt ja takistusteta liikuda ning et kontrollpunktid oleks avatud.
Lisaks hoiatame Ḩamāsi. Möödunud kuul juhtunu, kui Ḩamās konfiskeeris ega tagastanud ÜRO abiorganisatsiooni poolt selles piirkonnas jagatud humanitaarabi, on skandaalne ja talumatu ning ei tohi korduda. Kõik osalejad peavad ülesehitusetappi ette nägema ja seda aktiivselt ette valmistama, hinnates kahjusid kohapeal ning koostama Gaza sektori ülesehituskava finants-, majandus- ja sotsiaalvaldkonnas. Ülesehitamine on vajalik piirkonnas stabiilsuse saavutamiseks. See on ka 2. märtsil Sharm ash-Shaykhis toimuva abiandjate konverentsi eesmärk.
Kuid väljendugem selgelt. Mingit ülesehitust - järjekordset - ei saa toimuda enne, kui kestev relvarahu on välja kuulutatud. Relvarahu ja sõjalise tegevuse lõpetamine ka Iisraeli poolt on absoluutsed eeldused rahu taastamiseks selles piirkonnas. Samuti on alustuseks vaja, viidates Ḩamāsile, - kusjuures ütlen seda täie kindlusega - teha otsustav lõpp Gazast Iisraeli rakettide tulistamisele.
Tuleb ka võtta kõik meetmed võitluseks Gazat Egiptusega ühendava tunneli kaudu relvade ja laskemoona Gazasse toomise vastu. Väga oluline on taastada dialoog kõigi Palestiina ühiskonna osade vahel ning käivitada taas käsil olev läbirääkimiste protsess. Egiptus, millel lasub eriline vastutus tema piirnemise tõttu Gazaga, peab selles läbirääkimiste protsessis aktiivselt osalema. Egiptuse erilist rolli peame kõigis oma tulevastes diplomaatilistes püüdlustes arvesse võtma.
Saame vaid loota, et diplomaatilist teed lahti hoides on konfliktile võimalik lahendus leida. Kutsun kõiki osapooli, sealhulgas nelikut, Araabia Liigat ning liikmesriikide diplomaate, üles läbirääkimistes kindlalt ja otsustavalt osalema.
Martin Schulz
Tänan teid, härra juhataja, daamid ja härrad, meie arutelu sõnum saab olla vaid üks: vägivald ei anna Lähis-Idas lahendust. Sõjaline tegevus ei anna lahendust. Terrorism ei anna lahendust.
Võimalik on, et üks osapool saavutab lühiajalise sõjalise ülekaalu. Võimalik on, et terroriakt põhjustab suure kaose. Kogemused aga näitavad, et iga vägivallaakt tekitab uut vägivalda ning pikendab vägivallatsüklit veelgi. Seega on ülimalt oluline pidada dialoogi, mis on aga Lähis-Idas äärmiselt keeruline, seda eriti ebakindluse ja teatud määral ka asünkroonsuse ajal.
Lootust tuleb aga ka Ameerika Ühendriikidest. President Obama, Hillary Clinton ning nende meeskond pakuvad üksmeelele ja dialoogile orienteeritud mudelit, mis erineb täielikult eelmise, praeguseks õnneks ametist lahkunud administratsiooni pakutust. Seega on Washingtonis lootust. Kuidas on aga Jeruusalemmaga? Benjamin Netanyahu sõnad valimiskampaania ajal kahtlemata kõlasid rahuprotsessi ohustavana ning ka Avigor Liebermann kujutab endast kindlasti ohtu Lähis-Ida rahuprotsessile. Selline asünkroonsus on ohtlik.
Mis toimub Liibanonis? Milline on Hezbollah' mõju tulevikus? Mil määral on nad valmis konstruktiivsesse dialoogi asuma enne ja pärast valimisi Liibanonis? Kuidas on lood Läänele orienteeritud enamusega? Kas enamus suudab valimisvõidu järel Hezbollah' integreerida? Kas Hezbollah on valmis laskma end integreerida? See sõltub olulisel määral sellest, kes valitseb Teheranis. Iraani valimiste tulemused on keskse tähtsusega. Sama kehtib ka Ḩamāsi hoiaku kohta.
Küsimus, kas valitseb radikaalne president, kes eitab Iisraeli õigust eksisteerida - nagu praegu ametis olev -, või on tegemist valitsusega, kes on valmis kõnelema ning see valmidus kõnelda ulatub Teheranist Beirutini ja sealt edasi Rafaḩ'sse, on otsustava tähtsusega kogu piirkonna stabiliseerumiseks. Meie pooldame ühtset valitsust Palestiinas. Ilma Palestiina ühtse valitsuseta ei saa rahuprotsess toimuda. Seega peab Ḩamās näitama, et soovib ja saab niisuguse valitsusega ühineda.
Põhieelduseks siin on aga kõnelda Ḩamāsiga, toetada palestiinlasi, kes tahavad Ḩamāsiga rääkida, ja see, et Jeruusalemmas asuv valitsus, kes tunneb vaid asundustepoliitika jätkamist, ei sunniks neid kaitseseisundisse. Kõrvalmärkusena, kui on tõsi, et 163 hektarit on nüüd asundusteks vabastatud, siis see muudab olukorda ebastabiilsemaks, mille me peame oma Iisraeli sõpradele täiesti otsesõnu selgeks tegema.
Lähis-Idas on kõik omavahel seotud. Ei saa lihtsalt üksikuid osiseid eraldada ning uskuda, et mingit üksikut probleemi saab lahendada sõjalisel teel. Seega on kõige aluseks valmidus läbi rääkida. Araabia Liiga kava, Saudi Araabia rahukava näeb ette vägivalla lõpetamise, tunnustades samal ajal ka Iisraeli õigust eksisteerida. See on julge ja ambitsioonikas kava, mille üle tuleb arutleda. Juba ainuüksi see tähendab edusamme, et Araabia Liigas ehk siis araabia leeris on inimesi, kes on valmis aruteluks. Seda tuleb toetada. Seda ei saa toetada pommitajate abil ning võiksin lisada, et Euroopa Liidu tööd ei saa toetada, hävitades mis tahes sõjalistel põhjustel seda, mida meie üles ehitame. Seetõttu saab meie sõnum olla vaid see, et eeltingimuseks on dialoog.
Kõrge esindaja Solana, ütlesite, et kõnelesite sel aastal esimest korda meie ees. See võib olla ka teie viimane visiit enne juunis toimuvaid valimisi. Kuna dialoog on suuresti edu vältimatu eeldus, tahaksin teile oma fraktsiooni nimel öelda, et teie olete dialoogi kehastus. Teie töö väärib enam kui austust. See väärib suurt imetlust eelkõige teie järjepideva dialoogi toetamise eest. Selle eest tunnustame teid siiralt.
(Aplaus)
Juhataja
Tänan teid väga, härra Schulz. Me muidugi loodame, ja selles osas oleme kõik ühel meelel, et härra Solana kõneleb meile mõned korrad veel enne selle parlamendi koosseisu ametiaja lõppu.
Graham Watson
fraktsiooni ALDE nimel. - Härra juhataja, raske südamega peame taas arutlema selle üle, mida saab Euroopa Liit teha valu leevendamiseks Lähis-Idas.
Praegust Gaza konflikti vaadates peab ütlema, et kehtivad kõik vanad tuttavad fraasid: mõlemapoolne süü, Ḩamāsi provokatsioon ja Iisraeli ülemäärane reaktsioon. Ikka ja jälle aset leidva vägivalla puhul oleme neid väsinud fraase korrutanud nii palju, et nad on kaotanud oma mõju, milline see iganes kunagi oli. Me ei saa niimoodi jätkata. Loomulikult on meie moraalne kohus aidata Gazat üles ehitada. Muidugi on mõtet otsida tagatist Iisraelist. On juba piisavalt halb näha, et lennujaam, koolid ja kanalisatsioonisüsteemid on õhku lastud, veelgi halvem on aga need Euroopa rahaga uuesti üles ehitada, teades, et need tõenäoliselt jälle hävitatakse.
Kas on võimalik või usutav kujutada endale ette, et Iisrael suudab meid veenda, et seda ei juhtu? Igal juhul ei väldi Euroopa Liidu ülesehitus- ja humanitaarabi tulevast konflikti. Meil on vaja uut ja positiivset lähenemisviisi - võimalusel koos Ameerika Ühendriikidega, kuid ka ilma nendeta.
Eelmisel kuul aset leidnud vägivald ning sel kuul toimunud valimiste tulemused on arutelu tingimusi muutnud. Ḩamās on poliitiliselt tugevam, sõjaliselt puutumatu ja jätkuvalt Iisraeli tunnustamise vastu ning Iisraeli eeldatav koalitsioon on jäigem kui kunagi varem ja suuresti vastu eraldi Palestiina riigile. Vahepeal suureneb lõhe Läänekalda ja Gaza sektori vahel veelgi, kusjuures on oht, et need jäädavalt üksteisest eralduvad.
Nõukogu ja komisjon pole tegelikult öelnud, kuidas nad sündmuste sellisele käigule reageeriksid ning eesistujariik Tšehhi Vabariik näib tahtvat seda küsimust päevakorrast maha võtta, kuid me ei saa enam kauem oodata. Olukorra kõrgpunktis, kus Ḩamās ja iisraellased üksteisega ei räägi, peame seadma saavutatavad tingimused, mis võimaldavad meil mõlemaga rääkida. Eraldatus on tekitanud vaid meeleheidet.
On aeg peenetundeliseks, kuid otsustavaks diplomaatiaks. Millises foorumis? Kas nelikus, härra Solana? Võib-olla tõesti, aga tunnistagem esmalt, et poliitika ebaõnnestumine, purunenud lootused ja vargsi kasvav äärmuslus viimase seitsme aasta jooksul on toimunud neliku jälgimise all. Selle saadik Tony Blair pole Gazas kunagi käinudki. Kui ta sinna läheks, saaks ta külastada kohta, kus asus tööstuspiirkond, mis on üks tema lemmikprojekt ja kavandatud töökohtade loomiseks, kuid tehti möödunud kuul maatasa.
(Aplaus)
Nelik peab olema avatud uuele lähenemisviisile ja kui meie partnerid selles ei suuda niisugust sammu astuda, peaksime meie uurima võimalusi, kuidas seda teha.
Lõpetuseks tahan öelda, et me saame tulevikuks valmistuda vaid nii, et tunnistame ausalt seda, mis on minevikus toimunud. Väidetavaid Gaza konflikti vältel toime pandud sõjakuritegusid peaks rahvusvaheliselt sõltumatult ja ausalt uurima. Palestiina pagulasi toetav ÜRO abiorganisatsioon UNRWA ja meie parlamendi komisjon on mõlemad teatanud ärevust tekitavatest tõenditest sõjakuritegude kohta ning need väited on tõesti tõsised. Kui Iisraeli süüdistatakse ekslikult, tuleb tema nimi süüst puhtaks pesta, kuid kui ta need kuriteod toime pani, peab ta nende eest ka vastutama. Meie eesmärgiks peab olema saavutada kokkulepe, mis tagaks rahuliku ja õitsva tuleviku mõlemal poolel nii, et vaenlastest võiksid taas saada partnerid. Meie lähenemisviisi ebaõnnestumine on aga siiani kirjutatud veriste tähtedega sealsele maapinnale. Härra Solana, me peame oleme algatajad uue rahutee rajamisel ja vajadusel asuma ise etteotsa.
(Aplaus)
Brian Crowley
fraktsiooni UEN nimel. - (GA) Härra juhataja, kõrge esindaja ja volinik Ferrero-Waldner, tervitan soojalt tänast kokkulepet toimetada Gaza sektorisse humanitaarabi. See on õige samm Euroopa Parlamendi poolt.
Praegune humanitaarolukord Gazas on halb ning Euroopa Liit on kohustatud aitama.
Palju on räägitud vajadusest rahu, dialoogi, mõistmise ja mõõdukuse - kui keegi soovib seda sõna kasutada - järele seoses reageerimise ja vastureaktsiooniga erinevatele sündmustele. Kuid Lähis-Idast rääkides tuleb meil kohe tegemist teha kolme asjaoluga.
Esiteks pole see läbirääkimine võrdsete vahel. Ühel pool on jõud, teisel pool on nõrkus ja lõhenemine. Teiseks ei ole välised mõjud ja sündmuste kajastamine meedias võrdne. Ühte poolt kaitsevad rahvusvaheline meedia ja teised riigid rohkem, teine pool kannatab halvustavate mõistete terrorism või tagurlik kasutamise all.
Kolmandaks, ja mis kõige tähtsam, vaatamata poliitilistele erimeelsustele, geograafilistele lahkarvamustele ja ajalooalastele vaidlustele, kannatavad päevast päeva needsamad inimesed - naised, lapsed, süütud tsiviilelanikud, inimesed, kellel pole midagi pistmist poliitiliste rühmituste, organisatsioonide või poolsõjaväeliste rühmituste või terroristlike organisatsioonidega. Need on vaesed süütud inimesed, kes on sattunud raketitule, pommitamise ja niinimetatud - nende sõnade kasutamine ajab mind naerma - sihipärase intelligentse pommitamise keskele. Pole olemas sellist asja nagu intelligentne või ohutu pommitamine. Kui pomm maandub, siis see lõhkeb ja tapab inimesi.
Meil on hulgaliselt tõendeid selle kohta, et mitte ainult Iisraeli suunatud Ḩamāsi raketid ei tapnud süütuid inimesi, vaid et sada korda rohkem Iisraeli vägede pomme ja kuule on tapnud ning haavanud tuhandeid inimesi Gazas ja okupeeritud aladel. Oleme tõepoolest saanud tõendeid iirlaselt John Kingilt, kes töötab Palestiina pagulasi toetava ÜRO abiorganisatsiooni heaks Gazas, selle kohta, et kui nad teavitasid Iisraeli võime sellest, et nende pommid langesid Gazas asuva ÜRO laagri lähedale, kus hoiti kütust ja toitu ning mida kasutati ka varjupaigana lastele, kelle kooli oli tol päeval varem pommitatud, siis pommid langesid veelgi lähemale, ning kui nad helistasid võimudele teist korda, siis langesid pommid ÜRO laagris asuvale kütuselaole.
Tegemist võis ju olla hooletuse, valesti informeerituse või tahtliku sihtimisega, kuid nii või teisiti on see rünnak - ehkki mõnede meelest võib-olla mitte sõjakuritegu - rahu, humaansuse ja vabaduse institutsioonide pihta. Sõja ajal kehtivad teatud tegevusreeglid ning on asju, mida teha ei tohi.
Peame muidugi aitama Palestiina inimestel oma alasid taas üles ehitada. Loomulikult peame tagama ja kindlalt nõudma, et toimuksid rahukõnelused ja rahu saaks edeneda, kuid selleks peame ka Euroopas julgeid samme astuma. Nõustudes Martin Schulziga, ma õnnitlen Javier Solanat selle pika üksildase tee käimise puhul, rääkides inimestega, kellega keegi teine ei räägiks, dialoogiväravate avamise puhul, sest vaid vaenlaste vahelise dialoogi abil on võimalik rahu saavutada ning vaid rahu teel saab üles ehitada kindla kahe riigi olemasolul põhineva lahenduse, mis tagab Lähis-Idas rahu, õigluse ja julgeoleku.
Jill Evans
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - Härra juhataja, ma olin Euroopa Parlamendi delegatsiooni liige, kes käis eelmisel nädalal Gazas vaatamas sealset hävingut, ning parlamendi tänase resolutsiooni keskmeks on humanitaartegevus, mida on hädasti vaja.
Seal valitseb tõeline humanitaarkriis - ja kuidas me sellele kiiresti reageerime? Üheksakümmend protsenti Gaza inimestest sõltuvad ÜRO abist. See pole seotud mingite läbirääkimistega. Peame tagama, et abi jõuaks kohale, kuid selleks on vaja, et piiramine lõpetataks ja piiripunktid avataks. Kuidas saab tihedalt rahvastatud ala, kus elab 1,5 miljonit inimest ja mida on 22 päeva pommitatud ning kus on tapetud üle 1000 inimese, hakata eales taastuma, kui sisse lubatakse tuua vaid 15 kategooriasse kuuluvaid humanitaarabiesemeid: toiduaineid, mõningaid ravimeid ja madratseid? Kodusid ja kontoreid ei saa uuesti üles ehitada, kui puudub tsement ja klaas, mille sissetoomine on aga keelatud. Ei saa õpetada lapsi koolis, kus pole paberit, sest see on keelatud. Ei saa toita inimesi, kui ei lubata sisse vedada piisavas koguses toitu. Küsimus pole selles, et abi puudub, vaid selles, et seda ei lubata läbi. Peame avaldama Iisraeli valitsusele survet, et blokaad lõpetataks ja piiripunktid avataks.
Igasugune Gazas tekitatud kahju hindamine peab juhtima tähelepanu sellele, et infrastruktuuri ja majanduse hävitamine võeti meelega sihiks. Nägime, et koole, tehaseid, kodusid ja haiglat oli tahtlikult rünnatud. Kordan veel kord, et olime tunnistajateks sellele, et Iisrael on hävitanud Euroopa Liidu rahastatud projekte, ning meie, selle asemel, et midagi selles osas ette võtta, räägime kaubandussuhete arendamisest, kui inimõiguste tingimusi rikutakse praegu kehtivate kokkulepete alusel.
Härra Solana rääkis, et sama poliitika jätkamisel võime olla samas kohas tagasi. Nõustun sellega. 2006. aastal keeldus Euroopa Liit tunnustamast Palestiina ühtset valitsust, kuhu kuulusid Ḩamāsi liikmed, kuid samas oleme valmis tunnustama uut Iisraeli valitsust, kuhu võivad kuuluda liikmed, kes lükkavad tagasi kahe riigi olemasolul põhineva lahenduse ja ei toeta Palestiina riiki.
Praegu on oluline see, et EL oleks valmis tegema koostööd ja tunnustama ajutist Palestiina rahvuslikku ja üksmeelset valitsust, mis peaks esile kerkima järgneva mõne nädala jooksul Kairo läbirääkimiste tulemusel, ning me peame saatma selge signaali oma kavatsustest ka rahvusvahelisele üldsusele. Peame toetama lepitusprotsessi Palestiinas kui osa pikaajalise lahenduse saavutamisest, mis tähendab, et peame tagama, et me ei korda minevikus tehtud vigu.
(Aplaus)
Francis Wurtz
Härra juhataja, härra Solana, volinik, kui ma kuulasin umbes kuu aega tagasi Gaza lapsi rääkimas oma maja varemete keskel, kuidas nad olid värisenud, kui pommid langesid, või nende vanemaid kirjeldamas nende 22 päeva ja ööd väldanud põrgut, mis nende elule ja tulevaste põlvkondade mällu alatiseks pitseri vajutas, ei tundnud ma Euroopa üle uhkust.
Ma mõtlesin mõnede meie liikmesriikide juhtide peale, kes peavad ajaloo ees vastust andma oma poliitilise julguse puudumise, kasutamata jäetud võimaluste ja tulevikunägemuse puudumise pärast. Küsisin endalt: millisesse äärmusesse peavad Iisraeli juhid oma ebainimlikkuse palestiinlaste suhtes ning põlguse seaduse ja põhiväärtuse suhtes viima enne, kui Euroopa peamised poliitilised liidrid julgevad sõrme tõsta ja lõpuks öelda: "Aitab juba!"
Need, kes nimetavad end Iisraeli sõpradeks, et õigustada selle praeguse valitseva klassi karistamatust ja nende suhtes üles näidatud piiramatut leplikust, peaks mõtisklema suure iisraeli kirjaniku David Grossmani sõnade üle, mida siinkohal tsiteerin: "Selles, praegu meie rahvast üle käivas natsionalistliku hüperbooli laines ei teeks paha meenutada, et lõppkokkuvõttes on viimane sõjaline operatsioon Gazas järjekordne samm mööda tulest lõõmavat vägivalla ja vihkamise rada. See rada, mis mõnikord on võidu, mõnikord kaotusega tähistatud, viib meid vältimatult hävingusse."
Või las nad esitavad endale sama küsimuse, kui kuulus Iisraeli ajaloolane Shlomo Sand, keda samuti tsiteerin: "Külvasime lohutamatut kurbust. Tõestasime, et meil puuduvad moraalsed piirangud. Kas oleme tugevdanud rahuleeri palestiinlaste seas?" Ta jätkab: "Iisrael on tõuganud palestiinlased meeleheitesse."
20 aasta jooksul tunnustasid Yasser Arafat ja Palestiina omavalitsus Iisraeli riiki midagi vastu saamata. Iisrael keeldus 2002. aastal Araabia Liiga pakkumisest, daamid ja härrad. Kõik räägivad Araabia Liigast ja nende rahuprojektist. See on olnud olemas seitse aastat. Mida on Euroopa teinud, et seda võimalust kasutada?
Tulen seega tagasi Shlomo Sandi sõnade juurde: "Iisrael keeldus 2002. aastal Araabia Liiga pakkumisest Iisraeli täielikult tunnustada 1967. aasta eelsete piiridega." Iisraeli ajaloolane teeb sellest niisiis järelduse: "Iisrael sõlmib rahu vaid juhul, kui tema poliitikale avaldatakse survet."
See tekitab ühe küsimuse, härra Solana, kuna te ei rääkinud midagi rahvusvahelise õiguse teemal. Millist survet on Euroopa Liit valmis Iisraelile Gaza ja Läänekalda, sealhulgas Jeruusalemma, osas avaldama, et meenutada selle praegustele ja tulevastele juhtidele, et rahvusvahelise üldsuse liikmeks olemine üldiselt ning eriti partnerlus Euroopa Liiduga on võimalik selle hinnaga, et pole kohta sõjaliseks okupatsiooniks, sõjakuritegudeks ega poliitikaks, mis iga päevaga vägisi suurendab lõhet Euroopa ja araabia-moslemi maailma vahel?
Mina eurooplasena ei tahaks panna kogu lootust Lähis-Ida suunalise poliitika muutumise osas vaid sellele, kes asub Valges Majas. Ma tahaks siiski uskuda, et Euroopa teeb täispöörde.
(Aplaus)
Kathy Sinnott
(IND/DEM). - Härra juhataja, arutleme täna humanitaarabi käsitleva resolutsiooni üle. Tahaksin kõigepealt rõhutada, et ma ei kõnele fraktsiooni IND/DEM nimel, kuna fraktsioonil puudub sel teemal oma seisukoht. Selle asemel ma kõnelen kui Euroopa Parlamendi liige iseenda ja oma inimeste nimel.
Enamik Gaza inimesi peavad ellujäämiseks sõltuma humanitaarabist - veest, toidust, peavarjust, riietest ja eriti ravimitest. Sealne elanikkond on olnud piiramisrõngas juba väga pikka aega. Kõik piiripunktid on olnud 18 kuud suletud ning hiljutise kohutava agressiooni tõttu on inimesed Gazas veelgi rohkem meeleheitel. Kuna piiramist pole veel lõpetatud ja piiripunktid on siiani suletud, on väga raske esmatarbekaupu inimesteni viia.
Ma märkasin, et kõnealuse resolutsiooni põhjenduses E on öeldud, et meie, eurooplased, oleme endi üle väga uhked oma humanitaarabi jõupingutuste pärast. Teie, volinik, rääkisite poliitilistest jõupingutustest, mida teete, kuid kas me oleme seda kiitust väärt? Iisraeli ja ELi vahel toimub aastas kaubavahetus 27 miljardi euro ulatuses. Kui oleksime tahtnud Gaza suhtes tegutseda, kasutaksime võimu, mida see kaubavahetus meile annab, ning rakendaksime majanduslikke sanktsioone. See, et me seda ei teinud isegi pommitamise tipphetkel jaanuaris, näitab, et eelistame nagu alati asjade endist seisukorda, kusjuures humanitaarabi ehk leevendab meie süümepiinu. Lisaks sellele, et me ei taha head kaubandusturgu häirida selle nimel, et lõpetada ebaõiglus Gazas, ei soovi me ka siiani tühistada või lihtsalt peatada ELi ja Israeli vahelist lepingut.
Ma armastan väga juudi inimesi. Kolledžis kasutasin võimalust, et läbida mitu kursust nende ajaloo ja kirjanduse kohta rabi käe all. Sõprus ei tähenda aga pimedust, vaid tahtmist olla aus. Tegelikult nende demonstratsioonide põhjal, mis Iisraeli suuremates linnades toimusid, võib öelda, et paljud Iisraeli kodanikud on avalikult vastu oma valitsuse tegudele.
Tulles tagasi humanitaarabi pakilisuse juurde: füüsilise infrastruktuuri taastamine on tähtis, kuid on arusaadav, et abiorganisatsioonid võivad kõhelda selle juures, kui tundub, et Iisraelis hakkab valitsema veelgi ähvardavam režiim. Iniminfrastruktuuri taastamisega ei saa aga oodata. Peame saama abi Gaza sektorisse sisse. Toonitan eriti seda, et jaanuaris kasutatud eriti julmad relvad jätsid paljud inimesed jäsemeteta ja tekitasid hirmsaid põletushaavu. Tean omast käest, mis tunne on, kui tervest lapsest saab invaliid.
Peame oma meditsiinilise ning haridusalase sekkumisega jõudma kõigi nende tuhandete inimesteni ja eelkõige lasteni, kes uuest aastast on jäänud kogu eluks invaliidiks. Neid aidates peame nende lood jäädvustama, et alustada tõendusmaterjali kogumist sihipäraste rünnakute ja võimalike sõjakuritegude kohta.
Jean-Marie Le Pen
(FR) Härra juhataja, daamid ja härrad, kindlasti ei saa Euroopa või veel vähem tema välispoliitika kõrge esindaja Javier Solana - endine NATO peasekretär - olla vahendajaks Iisraeli ja Palestiina vahel. Neid kutsutakse vaid üles rahastama Gaza sektori üles ehitamist, nagu nad seda praegu teevad Kosovos, Liibanonis ja Afganistanis.
USA ja Iisrael pommitavad ning Euroopa rahastab uuesti üles ehitamist. Nii jagunevad ülesanded liitlaste vahel. Tegelikult peaksid maksma need, kes kahju tekitavad. Egiptus on rahukõneluste keskmeks, kus arutatakse kestva relvarahu üle Ḩamāsiga. See on aga raske ülesanne - kolmanda mehe, äärmuslikult parempoolse ja seal demokraatlikult tunnustatud liidri härra Libermanni surve all olev Iisraeli valitsus võib näha oma rolli neis läbirääkimistes erakordselt keerukana. Tegelikult härra Netanyahu, keda esitletakse tulevase peaministrina, on alati olnud vastu vaherahule Ḩamāsiga.
Veel raskendab olukorda see, et Mahmoud Abbasi juhitud Palestiina omavalitsus on Läänekaldal muutunud millekski rahvusvahelise protektoraadi taoliseks, mille seaduslikkus on elanikkonna silmis tublisti vähenenud.
Viimaseks asjaoluks, mida peame arvesse võtma, on see, et Iisraeli asunduste laienemine, mis pole 1967. aastast saadik peatunud, muudab Palestiina riigi loomise Läänekaldal eriti keeruliseks. Täna on Iisraeli kord astuda järgmine samm, kuid kas sõjaõhutajad kummaski leeris lepivad selle rahuga, mida kaks osapoolt nõuavad, ilma ennast vajalike vahenditega varustamata?
Lubage mul lisada üks mõte Prantsusmaa naasmise kohta NATO integreeritud militaarstruktuuri, mida arutatakse Vataneni raporti raames. Oma naasmise tõttu võtab Prantsusmaa endale rasked kohustused. Tegelikult ühineme taas NATOga, kuigi külm sõda lõppes juba 1990. aastal. Härra Sarkozy näib olevat unustanud Berliini müüri langemise ja Venemaa tagasituleku vabade riikide sekka. Kas on vaja tugevdada blokipõhist mõttelaadi ajal, mil näeme multipolaarsust ning esilekerkivate riikide suurenevat jõudu ja seda ka sõjalisel tasandil?
Pealegi kohustab Prantsusmaa liikmelisus selles integreeritud struktuuris teda tugevdama oma väekontingenti Afganistanis, kuigi tal juba on seal 3300 meest. Millistest allikatest ta seda operatsiooni rahastab, kui tema kaitse-eelarve on langemas alla kahe protsendi SKTst ning väejõude tuleb enam kui 30 rügemendi võrra vähendada?
Paradoksaalne on see, et me suurendame NATOga taas ühinemiseks on finantsosalust, samal ajal vähendades oma väejõude Aafrikas. Euroopa kaitsest, mida president Sarkozy nii armastab, saab seega Atlandi alliansi tugisammas. Selles veendumiseks piisab, kui loete Lissaboni lepingut ja selle lisaprotokolle.
Nii välispoliitika kui ka ühise julgeoleku mõttes on Euroopa tee tupiktee ning saab meid viia üksnes kokku USA ja tema liitlastega. Loobume tagasitõmbumise loogikast rahvusliku sõltumatuse ja iseseisvuse nimel, mis tugineb eriti meie sõltumatul tuumarelval kui hirmutusvahendil.
Juhataja
Ka teised liikmed on veidi üle aja läinud ja seega peame seda kõigile lubama.
Javier Solana
Härra juhataja, mulle võimaldatud lühikese aja jooksul ei saa ma vastata kõigile, kes käesoleva arutelu kestel on sõna võtnud. Lubage mul aga väljendada kõige siiramat tänu selle üle, mida ütlesite minu ja minu tegemiste kohta. Tahan vaid öelda, et võite olla kindlad, et ma töötan ka edaspidi sama otsusekindlalt - isegi veel otsusekindlamalt, kui võimalik -, sest olukord muutub iga päevaga üha keerulisemaks.
Usun, et on viis küsimust, milles kõik eelkõnelejad üksmeelel on.
Esiteks humanitaarküsimused: ei saa olla mingit kahtlust, et kõige pakilisem ja olulisem küsimus on humanitaarküsimus. Viimastel päevadel ja nädalatel aset leidnud vägivald on teravalt esile tõstnud tohutud vajadused selleks, et leevendada sealse elanikkonna, eriti Gaza inimeste, kannatusi. Seetõttu teeme kõik, mis meie võimuses, et vähendada igapäevaelu raskusi Gazas. Seda teeb nii komisjon - vähimagi kõhkluseta - kui ka nõukogu liikmesriigid ning kogu rahvusvaheline üldsus.
Teiseks, selleks on esmatähtis Gaza ja Iisraeli ning Gaza ja Egiptuse vaheliste piiripunktide avamine. Kusjuures need tuleb avada kiiresti ja viivitamata. Meie seisukoht on, et abi saadetakse kõikjale, kus seda vajatakse ja, mis puudutab eriti Rafaḩ' piiripunkti, siis oleme kohe valmis tegutsema asuma. Seal juba on Euroopa Liidu vaatlejad ja niisiis, niipea kui piir Rafaḩ' piiripunktis avatakse, oleme valmis tegutsema.
Kolmas ja väga tähtis küsimus on Palestiina ühtsus. Austatud liikmed, usun, et on selge, et hetkel ei saa olla mingit lahendust enne, kui algab leppimine palestiinlaste vahel. Seega nagu väljendati viimase üldasjade nõukogu resolutsioonis: Euroopa Liit toetab praegu ja ka edaspidi nii president Abbasi kui ka president Mubaraki jõupingutusi edu saavutamisel palestiinlaste lepitamisel.
Paljud kõnelejad on maininud kohustusi, mida saame endale võtta, kui saab olema uus Palestiina üksmeelne valitsus. Mulle, austatud liikmed, näib - ja see on minu isiklik arvanus -, et kui on olemas Palestiina üksmeelne valitsus, kelle eesmärgiks on kaks riiki ja nende kahe riigi ülesehitamine rahumeelsete vahendite abil ning kellel on Gaza ülesehitamiseks kava ja kes püüab 2009. aastal välja töötada valimiste protsessi, siis Euroopa Liit peaks sellist valitsust toetama.
Neljandaks on Iisraeli küsimus: pärast valimisi kerkib esile kaks olulist küsimust. Esiteks on valimiste või valimistel saavutatud enamuse läbi tekkinud valitsus kohustatud, meie arvamuse kohaselt, rahuprotsessi jätkama. Seetõttu sõltumata sellest, milline valitsus valimistejärgselt võimule saab, jätkame meie oma tööd ja teeme ka edaspidi kõik võimaliku, et see valitsus end kehtestaks, töötaks ja panustaks rahuprotsessi jätkamisse, tehes kõik enda võimuses oleva selle protsessi lõpuleviimiseks võimalusel 2009. aasta jooksul.
Viiendaks ja meie arvates täiesti põhjapanevaks küsimuseks on asunduste küsimus. Usun, et viimased, 2008. aastast pärinevad andmed asunduste seisu kohta, mida avaldas Iisraeli valitsus, peaks meid kõik panema end vastutavatena tundma.
Tahan teile öelda, et 2001. aastal töötasin koos tolleaegse senaator Mitchelliga kuulsa temanimelise raporti kallal. Olin üks neljast inimesest, kes selle programmi kallal töötasid. Tahaksin, et te, austatud liikmed, oleksite nii head ja loeksite selle 2001. aastal avaldatud raporti uuesti läbi, kus öeldi asju, mida kahjuks peab veel ka täna ütlema, näiteks asunduste teemal. Kui meie Euroopa Liidus ei suuda muuta seda, kuidas neid asundusi luuakse, on usutava rahualgatuse võimalus väike. Seda küsimust tuleb seetõttu tõsiselt võtta. Peame oma sõpradega Iisraelis tõsiselt rääkima, tagamaks selle, et asunduste küsimusega tegeldaks hoopis teisel moel.
Viimaseks küsimuseks, härra juhataja, austatud liikmed, on Araabia Liiga. Araabia riikide ühtsus on ülioluline. On hädavajalik, et teeksime koostööd kõigi Araabia Liiga riikidega, et nende poolt alla kirjutatud rahualgatus jääks jõusse. Otsustava tähtsusega on see, et rahuprotsess lõppeks palestiinlaste ja iisraellaste, ent samuti araablaste ja Iisraeli leppimisega. Toetame seega täiel määral neid, kes töötavad selle nimel, et muuta rahualgatus tegelikkuseks.
Näeme suurt lõhenemist Araabia Liigas. Peame tegema kõik, mis diplomaatiliselt võimalik, et vältida niisuguste erinevuste süvenemist ning julgustada selle asemel harmoonia ja koostöö protsessi taastamist selles suures araabia perekonnas.
Härra juhataja, austatud liikmed, nagu juba ütlesin, saab 2009. aasta olema ülimalt oluline aasta. Peame jätkama oma püüdlusi kriisi lahendamiseks, viima piirkonda humanitaarabi, tegema kõik, mis meie võimuses, selle tagamiseks, et saavutada relvarahu, ning selleks, et toimuksid läbirääkimised Iisraeli ja Gaza ning Egiptuse ja Gaza vahel. Kuid siiski, lugupeetud liikmed, kui me ei suuna oma mõtlemist kriisiohjamiselt ümber sügavalt konflikti lahendamisele orienteerituks, oleme me ikka samas olukorras, kus me kahjuks oleme tagasi 2009. aasta alguses.
Härra juhataja, loodan, et kui me kõik koos töötame, siis 2009. aasta saab olema see aasta, mil me saame lõpuks lahendada selle tohutu konflikti, mis on meil raskelt lasunud paraku juba liiga pikka aega.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, tahtsin vaid veel kord öelda, et möödunud aastal nägime selgelt, et ebaõnnestumine ei ole mingi võimalus. Lootsime kõik Annapolise protsessile ja rahuprotsessile. Paraku on sõjaline rünnak Gazale pärast Gazast Iisraeli lennutatud rakette seda võrrandit muutnud. Teame nüüd kõik, et on hulk elemente, mis on absoluutselt vajalikud selleks, et saaksime naasta rahukokkulepete juurde. Üks asi on igatahes kindel - sõjaline lahendus pole lahendus. Selles nõustun teie kõigiga. Seega peame mis tahes hinnaga tegema tööd selleks, et rahu saavutada.
Selles on palju osalejaid nii Euroopa Liidus kui ka rahvusvahelises üldsuses - olgu need Ameerika Ühendriigid, ÜRO või Venemaa -, kuid on ka palju Araabia sõpru ja kolleege. Saan vaid loota, et kui uus Iisraeli valitsus on paigas, tahavad kõik need osalejad rahu nimel kokku tulla. Meie loogiline põhiprintsiip on selge, kuid kas emotsioonid viivad meid siis õigele rajale, seda saame näha. Võite olla kindlad, et me töötame selle nimel.
(Aplaus)
Juhataja
Arutelu kokkuvõtteks on esitatud üks resolutsiooni ettepanek vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 2.
Arutelu on lõppenud.
Hääletamine toimub täna.
Kirjalikud deklaratsioonid (kodukorra artikkel 142)
Bairbre de Brún  
Humanitaarolukord Gazas on vastuvõetamatu. Kaheksakümmend kaheksa protsenti sealsest elanikkonnast vajab toiduabi, haiglates on puudus esmastest meditsiinivahenditest ning tuhandeid tonne abisaadetisi ei saa Gazasse sisse viia, kuna sisse ei lubata piisavalt veoautosid.
Inimesi kogu maailmas jahmatas vähene rahvusvaheline reaktsioon, kui hiljutise Iisraeli rünnaku ajal Gazale sai surma enam kui 1000 palestiinlast - sealhulgas üle 300 lapse.
Euroopa ja uue USA valitsuse ennetav ja pikaajaline strateegia peaks sisaldama palestiinlaste õigust jätkusuutlikule riigile, mis põhineb 1967. aasta eelsetel piiridel. See strateegia peab tegema lõpu asundustegevusele okupeeritud aladel ning purustama apartheidi müüri.
Tuleb saavutada Iisraeli ja vaba Palestiina riigi julgeolek, kuid olukorrale, kus Iisrael kasutab turvalisust ettekäändena süütute palestiinlaste elude hävitamiseks, tuleb lõpp teha. Algama peab ehtne läbirääkimiste protsess.
EL peab tühistama Euroopa Liidu ja Iisraeli vahel sõlmitud assotsiatsioonilepingu, kui Iisrael ei käitu rahvusvahelise õiguse ja humanitaarõiguse kohaselt.
Pedro Guerreiro  
Milline peaks Euroopa Liidu roll Lähis-Idas olema (või mitte olema)? Millistest põhimõtetest see peaks juhinduma?
Selleks rolliks peab olema nõuda agressiooni ja Palestiina inimeste blokaadi lõpetamist Gaza sektoris ning tagada sinna hädavajaliku humanitaarabi toimetamine.
Tuleb hukka mõista julm agressioon, kuriteod, põhiliste inimõiguste rikkumine ja riiklik terrorism, mida Iisrael Palestiina rahva suhtes toime on pannud ja mida ei saa millegagi õigustada.
Tuleb ühemõtteliselt hukka mõista, et Palestiinas on kolonisaatorid ja koloniseeritavad, agressorid ja ohvrid, rõhujad ja rõhutud ning ekspluataatorid ja ekspluateeritavad.
Tuleb peatada assotsiatsioonileping ja igasugune kahepoolsete suhete tugevdamine Iisraeliga, milliseid välissuhete nõukogu 8. ja 9. detsembril pooldas.
Tuleb nõuda, et Iisrael peaks kinni rahvusvahelisest õigusest ja ÜRO resolutsioonidest ning lõpetaks Palestiina rahvale peale sunnitud okupatsiooni, asundused ja turvatara ning nende suhtes toime pandud mõrvad, kinnipidamised ja alandused.
Tuleb nõuda ja võidelda selle eest, et austataks Palestiina rahva võõrandamatut õigust iseseisvale ja sõltumatule riigile 1967. aasta piiridega ja pealinnaga Ida-Jeruusalemmas.
Põhiline on see, et tuleb lõpetada Iisraeli kolonialismi karistamatuses kaassüüdlaseks olemine.
Alexandru Nazare  
Hiljutised valimised Iisraelis ja uus USA administratsioon pakuvad võimalust uueks alguseks Lähis-Ida rahuprotsessis. Leian, et EL peab uuele valitsusele Tel Avivis edastama selge toetussõnumi, väljendades samas selgelt, mida ta oma Iisraeli partneritelt ootab seoses meetmete rakendamisega, mis hõlbustaksid kestva rahu saavutamist, sealhulgas seda, et asundused Läänekaldal suletaks, toetataks tugevalt kahe riigi olemasolul põhinevat lahendust ning aidataks vältida kaasnevaid sõjalisi liialdusi ja tagajärgi.
ELi lähenemisviis Lähis-Ida suhtes peab põhinema mitmele tugevale põhimõttele. Esimene põhimõte on tihe koostöö USAga, ilma kelleta me ei saa kõnealuses piirkonnas pikaajalist lahendust saavutada. Teine põhimõte on see, et meie lähenemisviisi eesmärgiks peab olema vältida nii palju kui võimalik vägivalda mõlemalt poolt, mõistes hukka Palestiina äärmusluse ja Iisraeli võetud liialdatud meetmed ning toetades mõlema poole mõõdukaid valitsemislahendusi, millega on võimalik rahuprotsessi hõlbustada.
Tahan väljendada oma toetust täna hääletusele tulevale Euroopa Parlamendi resolutsioonile, mis kinnitab ELi pühendumust Gaza ülesehitamisele ning annab aluse arutlusteks, mis leiavad aset märtsikuus Kairos toimuval rahvusvahelisel abiandjate konverentsil.
Daciana Octavia Sârbu  
Demokraatia, rahu ja inimõiguste austamine on Euroopa Liidu põhiväärtused, millel on oma roll ja kohustus nende väärtuste kaitsmisel ja edendamisel nii ELi siseselt kui ka tema suhetes teiste riikidega.
Gaza elanike olukord on traagiline ja see tuleb kiiresti lahendada. Skandaalne inimõiguste ja -vabaduste rikkumine selles piirkonnas on Euroopa Liidule muret tekitav nii tema suhete koha pealt Iisraeliga kui ka Lähis-Ida julgeoleku ja stabiilsuse mõttes.
Euroopa Liit peab võtma kiired meetmed humanitaarabi andmiseks Gaza piirkonna elanikkonnale, mõeldes samas keskpikas ja pikas perspektiivis meetmete üle selles piirkonnas rahu, julgeoleku ja stabiilsuse edendamiseks.
Seda silmas pidades peab EL oma diplomaatilisi jõupingutusi suurendama nende konfliktide lahendamisel ning lepituse saavutamisel kõnealuses piirkonnas. Samal ajal peab EL kõhklemata rakendama karme sanktsioone igasuguse demokraatiavastase hoiaku või inimõiguste ja -vabaduste rikkumise suhtes.
Czesław Adam Siekierski
Selleks, et saavutada kokkulepe Euroopa Liidu ja Lähis-Ida vahel, peaksid praegu jätkuvalt prioriteetideks olema püüe taastada stabiilsust ja abi rahuprogrammi elluviimisel Gaza sektoris.
Samuti peaks Euroopa Liit tegema kõik enda võimuses oleva selleks, et teha lõpp tülile, milles süütud kodanikud oma elu kaotavad. Lisaks peaks jõupingutused keskenduma inimeste abistamisele, tagades, et neil oleks esmane eluks vajalik. Gaza sektori elanikkonnal on vaid kuuskümmend protsenti nende igapäevasest toiduvajadusest, mis tähendab, et haigused ja rasked tingimused ohustavad neid veelgi enam. Joogivee puudus pole väiksem oht kui toidupuudus. Arvan, et ma ei pea mainima tervishoiuteenuste puudumist või seda, et hävinud on koolid ja avalikud asutused, mis häirib oluliselt korra jaluleseadmist ning tavapärasesse ellu naasmist.
Peaksime meeles pidama, et alles siis, kui paljud igapäevaelu põhiprobleemid on lahendatud, saame keskenduda majanduse arengule Lähis-Idas ning tihedale kaubanduskoostööle selle piirkonnaga. Euroopa Liidul on võimalus aidata araabiamaailmal ja kõiki Lähis-Ida riikidel saada piirkonnaks, kus valitseb heaolu, mis omakorda loob raamistiku tihedamaks koostööks Lähis-Ida ja ELi vahel.
