Stanje pogajanj o podnebnem in energetskem svežnju (razprava)
Predsednik
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o stanju pogajanj o podnebnem in energetskem svežnju.
Andris Piebalgs
član Komisije. - Gospod predsednik, današnja razprava je zelo pomembna, saj se bližamo dosegu sporazuma o podnebnem in energetskem svežnju. Želel bi se zahvaliti Parlamentu, predvsem gospodu Turmesu, gospe Niebler, poročevalcem v senci in poročevalcem za mnenja, za zelo dobro opravljeno delo. Prevzela sta nas resnost in konstruktiven pristop vseh sodelujočih, saj je to bistveno pripomoglo k doseganju sporazuma.
Zadnji trialog o tej direktivi smo zaključili danes zjutraj ob 1.30. Dobro smo napredovali in kaže, da je zelo malo zadev ostalo nerešenih. To pomeni, da se bližamo cilju sprejetja okvirne zakonodaje o obnovljivih virih energije, ki bo resnično izboljšala varnost oskrbe, evropsko konkurenčnost in pa vzdržnost.
Obeti so tako dobri, da bomo lahko v naslednjih nekaj dneh potrdili sporazum o določitvi 20 % deleža obnovljive energije znotraj Skupnosti za leto 2020. Potrdili bomo lahko, kako bomo ta cilj razčlenili na pravno zavezujoče cilje za države članice, ki bodo zagotavljale naložbe. Sporazumeli se bomo lahko o prožnosti ter mehanizmih za sodelovanje, ki bodo tem državam članicam s skupnim delom na stroškovno učinkovit način omogočili doseganje ciljev. Sporazumeli se bomo lahko o 10 % cilju za uporabo obnovljive energije v prometu, ter o ugodnostih glede ciljev za biogoriva druge generacije in obnovljive vire, ki jih uporabljajo električni avtomobili. Sporazumeli se bomo lahko o vodilni svetovni določitvi trajnostnih meril za biogoriva, s katerimi bomo dosegli ta cilj. Sporazumeli se bomo lahko o široki paleti ukrepov, ki bodo odpravili upravne ovire za uveljavitev obnovljive energije, ter zagotavljali dostop do elektrike in energetskega omrežja. Pred dvema ali tremi leti si niti nismo mogli predstavljati, da bi lahko dosegli tak cilj. Zares velike korake smo izvedli za doseganje ciljev evropske energetske politike.
Omenil sem mehanizme za sodelovanje. Zdi se, da je ključno nerazrešeno vprašanje pogajanj, ali bi bilo potrebno do leta 2014 pripraviti nekakšen pregled teh mehanizmov. Komisija lahko popolnoma razume, da je Parlament zaskrbljen zaradi tovrstnega pregleda, če upoštevamo dejstvo, da je eno temeljnih ciljev te direktive ustvariti jasno in zanesljivo pravno podlago za vlaganja. Obenem pa se zavedamo, da mehanizem prilagodljivosti, predviden v direktivi, vsebuje nekaj nepreizkušenih elementov. Ne moremo z zagotovostjo reči, da je vsak del njihovega načrta povsem popoln. Zato s tem ne nasprotujemo pregledu delovanja teh mehanizmov, pač pa nočemo dvomiti v cilje. Toda, če se strinjamo, da je treba izvesti tak pregled, naj poudarim, kako pomembno si je prizadevati, da ciljev v direktivi ali stopnje njihovih sposobnosti v nobenem primeru ne postavimo pod vprašaj
Prepričan sem, da bodo ustanove lahko našle utrezno rešitev za ta nerešen problem. Če na proces gledam v celoti, sem ponosen - in prepričan sem, da bi morali biti ponosni tudi vi -, da Svet in predsedstvo Sveta sodelujeta in sta sta doslej že veliko dosegla. Direktiva bo omogočila celotni Uniji doseči raven, ki jo je doslej ohranjalo le zelo omejeno število držav članic. To je dober napredek. Gre za pomemben korak k ohranitvi najnaprednejše vloge EU v odločilni nalogi reševanja problema podnebnih sprememb in k dajanju zgleda v Köbenhavnu naslednje leto.
V skladu z nedavno sprejetim svežnjem o varnosti oskrbe z energijo ta direktiva predstavlja tudi pomemben korak naprej v naših prizadevanjih, da bi izboljšali varnost oskrbe z energijo. Razvoj Direktive o obnovljivih virih energije se je doslej izkazal kot spodbuden proces dela med institucijami, v katerem je Parlament v celoti odigral svojo vlogo. Bližamo se koncu in iz doseženega soglasja je razvidno, da bo rezultat odličen. Veselim se tega, da bomo v naslednjih dneh dosegli izpolnitev tega procesa.
Stavros Dimas
član Komisije. - (EL) Rad bi se vam zahvalil, da ste mi dali priložnost, da danes spregovorim o tem zelo pomembnem vprašanju. Sveženj ukrepov na področju podnebnih sprememb in energije, ki ga je predlagala Komisija, je ena od najpomembnejših pobud Evropske unije v zadnjih nekaj letih. S temi ukrepi bo Evropska unija dosegla svoje okoljske cilje in sočasno odločilno prispevala k novim mednarodnim sporazumom za boj proti podnebnim spremembam. Sprejetje tega svežnja ukrepov na področju podnebnih sprememb in energije je pomembno za ohranitev mednarodne verodostojnosti Evropske unije.
Današnja razprava sovpada z mednarodno Konvencijo o podnebnih spremembah, ki se odvija v Poznańu na Poljskem. Zato je neizbežno, da današnje občinstvo vključuje tako Evropsko unijo, kakor tudi pogajalce iz Poznańa, ter mednarodno skupnost nasploh. Ukrepi bodo spodbudili Evropsko unijo k prehodu v gospodarstvo z nizkimi izpusti ogljika. Prav tako bo to evropski industriji dalo priložnost, da odigra vodilno mednarodno vlogo v čistih tehnologijah in s tem pridobi konkurenčno prednost.
Trenutna gospodarska kriza ne more postati razlog za apatijo; nasprotno, še bolj nas mora spodbuditi k sprejetju ukrepov na področju podnebnih sprememb. Ravno v času trenutne gospodarske krize morata poraba ter pridelava naravnih virov in izdelkov postati stroškovno ugodnejši in učinkovitejši. Še več, varčevanje z energijo in izboljšanje energetske oskrbe lahko z zmanjšanjem uvoza nafte in naravnih plinov povečata energetsko varnost Evropske unije. Prehod h gospodarstvu z nizkimi emisijami ogljika bo spodbudil inovativnost, omogočil nove naložbene možnosti in ustvaril nova zelena delovna mesta. Iz tega razloga je sveženj ukrepov na področju podnebnih sprememb in energije del rešitve današnje krize. Zagotavlja podlago za nov, zeleni New Deal, ki bo spodbudil konkurenčnost evropske industrije na mednarodni ravni.
Rad bi se zahvalil Evropskemu parlamentu, predsedstvu in Svetu za odlično sodelovanje s Komisijo, tako v zvezi s svežnjem ukrepov na področju podnebnih sprememb in energije, kakor tudi za zadevne predloge, ki zadevajo avtomobile in ogljikov dioksid, ter za direktivo o kakovosti goriva. Na področju več vprašanj, ki nas zadevajo, smo bistveno napredovali, in prepričan sem, da se bomo uspeli dogovoriti na prvi obravnavi. Končni dogovori morajo vzdrževati celotno arhitekturo predloga Komisije in naših okoljskih ciljev ter obenem zagotavljati pravično razdelitev prizadevanj držav članic.
Naj na kratko pripomnim k reviziji sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov. Za doseg naših okoljskih ciljev morajo zgornje meje, določene v sistemu za trgovanje s pravicami do emisije, zagotavljati 21 % zmanjšanje emisij do leta 2020 v primerjavi z letom 2005. To je ključna točka predloga Komisije.
Rad bi spregovoril nekaj besed o vprašanju, ki zadeva nevarnost uhajanja ogljikovega dioksida. Mednarodni sporazum o podnebnih spremembah je najbolj učinkovit način spopada s to nevarnostjo. Vse rešitve, o katerih se bomo dogovorili v svežnju ukrepov, morajo podpreti mednarodni sporazum in biti izvedljive. Razprava o tem vprašanju med Svetom ministrov, Evropskim parlamentom in Komisijo se še vedno pospešeno nadaljuje. Prepričan sem, da bomo našli zadovoljivo rešitev, ki bo v celoti spoštovala okoljske cilje predloga Komisije.
Glede načina razdelitve prizadevanj držav članic izven sistema za trgovanje sta v reševanju številnih vprašanj Svet in Evropski parlament bistveno napredovala. Eno glavnih vprašanj v razpravi je bilo najti primerno ravnotežje med prožnim in učinkovitim izvajanjem naših ciljev. Komisija je kot letno omejitev za mehanizem čistega razvoja določila 3 %, saj na ta način doseže ravnotežje med prožnostjo in zmanjšanjem emisije znotraj Evropske unije. Ta omejitev bo skupaj s sposobnostjo trgovanja z emisijami med državami članicami dala deželam priložnost, da dosežejo svoje cilje. Komisija verjame, da mora iti prožnost za doseganje ciljev držav članic z roko v roki s preglednim in učinkovitim sistemom skladnosti. To načelo smo uspešno uporabili že v sistemu za trgovanje s pravicami do emisij Evropske Unije.
Nazadnje, znatno smo napredovali glede predloga Komisije za oblikovanje pravnega okvira na področju zajemanja in shranjevanja ogljika. Kar zadeva zajemanje in shranjevanje ogljika, gre za vprašanje, za katerega je Parlament izkazal posebno zanimanje, in že potekajo razprave o črpanju zalog podjetij, ki bodo vstopila v sistem za trgovanje s pravicami do emisij To je pozitiven razvoj v iskanju rešitve. Najlepše se vam zahvaljujem in z zanimanjem pričakujem vaša mnenja.
Martin Schulz
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospod predsednik, kakor vidite, je gospod Solana odsoten. Vendar je glavni predmet današnje razprave želja po združenju našega poročila o trialogu. Komisija je v okviru trialoga sedaj podrobneje spregovorila, in zaenkrat vsaj v veliki meri že dokončala svoje delo. Svet in Parlament razpravljata o ključnih vprašanjih. Danes dopoldne dajemo priložnost dobršnemu delu poslancev, ki v te razprave niso vpleteni kot poročevalci ali v kakšni drugi vlogi, da tu, na plenarnem zasedanju slišijo, kakšno je stanje, ter izmenjajo stališča v zvezi z njim - zato je Konferenca predsednikov tudi zahtevala to razpravo.
Slišal sem, da je letalo iz Pariza pravkar pristalo. Gospod Borloo je na poti sem. Že sem mnenja, da bi morali razpravo prekiniti dokler ne pride gospod Borloo, potem bi se posvetovali s Svetom in nato nadaljevali z našimi pogajanji, saj ne želim, da bi bil to paradni dogodek. Danes dopoldne hočem od Sveta slišati, kakšno je stanje. Svet želi, da Parlament o celotnem svežnju do konca decembra v izrednem postopku sklene pogajanja. Prav, toda gospod Borloo mora biti tu pravočasno, da svoje stališče predstavi Parlamentu. Potem pa lahko o tem razpravljamo.
Predsednik
Najlepša hvala, gospod Schulz. V skladu z razporedom dela bodo gospod Borloo, nato pa še gospod Dimas in gospod Piebalgs ponovno prevzeli besedo po govorih predsednikov političnih skupin. Ponovno bodo prevzeli besedo tudi na koncu razprave.
Naj vam povem še nekaj drugega, gospod Schulz: Evropski parlament ne prilagaja dnevnega reda svojih plenarnih zasedanj, da bi ugodil dnevnim redom njihovih udeležencev. Poslanci, ki sodelujejo na plenarnih zasedanjih, morajo prilagoditi svoj dnevni red parlamentarnemu. Naslednji govornik, v imenu skupine Evropske ljudske stranke...
(Nasprotovanja)
Zadevo smo uredili, gospod Schulz.
(Nasprotovanja)
Hartmut Nassauer
v imenu skupine PPE-DE. - (DE) Gospod predsednik, želel bi postaviti vprašanje o pravilnosti postopka, zato vas prosim, da mi dovolite spregovoriti.
Prosim, da sejo prekinemo do prihoda gospoda Borlooja, ne zato, da bi spremenili dnevni red, pač pa zato, da sejo za kratek čas odložimo, dokler ne bo navzoč gospod Borloo. To je vse, kar prosim.
Predsednik
Gospe in gospodje, pravkar sem vam povedal, da Parlament ne prilagaja svojega dnevnega reda, da bi ugodil dnevnim redom udeležencev. Ugled našega Parlamenta tega ne dopušča, in vzajemno spoštovanje med institucijami temu nasprotuje.
Zatorej sem prisluhnil vašim vprašanjem o pravilnosti postopka ter prišel do sklepa, ki sem vam ga pravkar razložil. Gospod Borloo bo spregovoril po govorih političnih skupin, in gospod Borloo bo zopet spregovoril ob koncu razprave.
Graham Watson
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, ne morete zgolj zabeležiti teh vprašanja o pravilnosti postopka. Ljudje v tej dvorani so vidno naklonjeni prisotnosti gospoda Borlooja in temu, da prisluhnejo njegovim besedam še pred razpravo, zato počakajmo.
(Aplavz)
Predsednik
Gospe in gospodje, ne pozabite, da je plenarno zasedanje suvereno. Glede na to dejstvo zadevo prepuščam glasovanju. Glasovali bomo o prekinitvi plenarnega zasedanja Parlamenta do prihoda gospoda Borlooja.
(Parlament je sprejel predlog.)
(Seja je bila prekinjena ob 8.50 in se je nadaljevala ob 9.05.)
Jean-Louis Borloo
predsednik Sveta. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, najprej bi se vam rad opravičil - in upam, da moje opravičilo sprejmete -, saj sem slabo ocenil promet v Bruslju.
Gospod Piebalgs in gospod Dimas, želel bi se vama zahvaliti, ker sta nam dovolila to razpravo ter za trdo skupno delo, ki sta ga namenila svežnju na področju energije in podnebnih sprememb, katerega sta se lotila po Baliju, pod slovenskim predsedstvom, nato pa še avgusta, na neuradnem zasedanju Sveta v Saint-Cloudu, in ki se je nadaljeval tekom petih mesecev sedanjega predsedovanja. Naša skupna obveza je, da na prvi obravnavi sklenemo soglasje na podlagi časovne omejitve, ki se sklada z mednarodnimi obveznostmi in evropskimi parlamentarnimi volitvami.
V bistvu bi rad med to razpravo prisluhnil vašim besedam, preden se zopet pridružim Evropskemu okoljskemu svetu, ki se odvija istočasno, ves dan. O naših skupnih razpravah in vaših pripombah bom poročal svojim sodelavcem. Usklajenost našega dela ne bi mogla biti bolj optimalna, in hvaležen sem vam za povabilo, ki izraža našo skupno željo, da bi dosegli izčrpen sporazum o energetskem in podnebnem svežnju.
Vstopamo namreč v zadnjo etapo s konferenco v Poznańu, ki poteka zdaj. V času, ko se svet na razpotju še vedno obotavlja, v času, ko države članice trdijo, da so se voljne zavezati, pa četudi ne samostojno, k pospešitvi preobrazbe - pod pogojem, da prejmejo denarno podporo - ter k pregledu metod proizvodnje in porabe - pod pogojem, da njihova konkurenčnost ni postavljena na kocko, bi morala ta konferenca utreti pot za konferenco v Köbenhavnu, ki bo potekala decembra 2009. Ta mesec, decembra 2008, so oči sveta uprte v Evropo, saj bodo dogajanja prihodnjih dni nekakšne priprave, pokušnja glavnih svetovnih pogovorov. Vsaj upam, da bo tako.
Podnebni in energetski sveženj je sveženj z navodili, sveženj o obsežnem, a nadzorovanem energetskem, gospodarskem in tehnološkem prehodu, s predvidenim načinom dela, vzajemnimi mehanizmi in metodo, ki jih skupaj nadzoruje 27 demokratično zavezanih držav Unije.
Verjetno tokrat različna gospodarstva prvič v novejši zgodovini skušajo spremeniti svojo paradigmo hkrati in s skupnimi močmi. Gospodarski razvoj ni bil še nikoli povezan s temi energetskimi pogoji. Gospe in gospodje, gre za dolžnost, ki nam jo je danes poverila zgodovina. V svetovnem okviru podnebnega in energetskega svežnja je to gospodarstvo na prvem mestu - 450 milijonov porabnikov in 15 % emisij toplogrednih plinov -, kar kaže, da je trajnostni razvoj v obsegu 27 držav mogoč kljub razlikam v industrijskih, podnebnih, geografskih in gospodarskih razmerah, iz katerih izhajajo.
Tudi drugim celinam to kaže, da se je eden njihovih glavnih partnerjev že zavezal, in gre za dokaz, da je to mogoče. Seznanjeni ste s tremi cilji: to so sloviti cilji "trikrat dvajset". Tako jih običajno imenujemo, čeprav je za enega od 20 % ciljev zadevna ocena pravzaprav 20 ali 30 %. Torej so cilji "trikrat dvajset": 20-odstotno zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v primerjavi z letom 1990, 20 % obnovljivih virov energije in 20-odstotno izboljšanje energetske učinkovitosti. Komisija je te cilje pretvorila v pet poglavitnih osnutkov uredbe: direktiva ETS ali sistem za trgovanje z emisijskimi pravicami CO2 za industrijo in dobavitelje energije, katere namen je 21-odstotno zmanjšanje industrijskih emisij do leta 2020; tako imenovana direktiva o skupnem prizadevanju, katere namen je do leta 2020 za 10 % zmanjšati emisije toplogrednih plinov v sektorjih izven sistema ETS, denimo v gradbeništvu, prometu in kmetijstvu; direktiva o obnovljivih virih energije, katere cilj je povišati delež energetskih virov z malo več kot 8 % v letu 2006 na 20 %, z 10 % zmanjšanjem znotraj sektorja prometa; direktiva na področju zajemanja in shranjevanja ogljika, katere namen je postaviti pogoje za shranjevanje ogljika; in nazadnje, zakonodaja o emisijah CO2 motornih vozil, ki naj bi od leta 2006 do leta 2008 emisije CO2 zbila s 160 na 120 gramov.
Preden se podrobno lotimo pogajanj, ki so po naravi spremenljiva, bi rad na splošno pripomnil še štiri stvari.
Prvič, ta obsežen sveženj predstavlja skladno, neodvisno in pravično celoto, v kateri lahko vsakdo najde svoj prostor in sodeluje v skladu s svojimi industrijskimi, energetskimi ali geografskimi značilnostmi. Dovolite mi, da se zahvalim Komisiji in preteklim predsedstvom za ta tesna skupna prizadevanja. Naš cilj je jasen: za sveženj tolikšne razsežnosti bi navadno porabili več let.
Zaradi svetovnega koledarja zasedanj - časovnega razporeda Evropskih parlamentarnih volitev in zasedanj v Poznańu in Köbenhavnu - si vse strani prizadevajo sporazum doseči do konca leta. Jasno je, da gre za zelo težko nalogo, ampak ne moremo se ji izogniti. Ta cilj, ki je bil v Evropskem Svetu določen pod nemškim predsedstvom, je bil ponovno naveden oktobra pod predsedstvom Nicolasa Sarkozyja, čeprav so nekatere države zaradi krize izrazile zaskrbljenost in želele vsakršen sklep odložiti. Nobenega dvoma ni, da je bilo napeto, in gospod Sarkozy se je moral zelo trdno zavezati, da smo lahko na tem področju nadaljevali.
Oktobrski sporazum je torej potrdil to, kar smo dosegli pod nemškim predsedstvom. Najprej, želeli ste glasovati danes ali včeraj. Ta odziv, ta želja, je omogočila precejšen zagon, precejšen sunek, v času, ko smo se z našimi skrbmi osredotočali na to ozračje, to pa je imelo izjemno dobrodejen učinek. Želeli ste se sestati z nami in gospodom Jouyetom - torej predsedniki skupin, poročevalci, predsedniki svetov - in skupaj smo razpravljali o tem, kakšni bi bili najboljši možni pogoji za to, da bi do konca leta dosegli sporazum. Mislim, da smo prav vsi - in za to se vam zahvaljujem - predlagali, naj se danes odvije poglobljena razprava, se na danes popoldne odložijo zaključki teh razprav v Svetu, Svetu z dne 11. in 12. decembra, in se konec tedna odvije trialog, in pa, da bo 17. decembra, vsaj upam, prišlo do razprave z glasovanjem.
Naj vam povem, gospe in gospodje, da se bo to morda zapisalo v zgodovino kot preobrat na poti do sporazuma, ki ostaja naš skupni cilj.
Prišli smo do odločilne stopnje pogovorov. Države članice se pri tej zadevi ne opredeljujejo ne politično ne diplomatsko. Ne gre za tisto vrsto pogajanj, do katerih lahko včasih pride zaradi finančnih razlogov, in kjer se je treba opredeliti, uveljaviti svoj položaj, da bi izkoristili prednost. Smo v nekakšnem pozitivnem paradoksu. Zavedamo se, da moramo ukrepati, saj gre za odločilno vprašanje, toda ukrepe moramo izvršiti na način, ki bo dopustil, da bo vsaka direktiva družbeno, finančno in gospodarsko sprejemljiva za celotno Unijo in za vsako državo članico Unije posebej.
Danes so pogajanja dosegla kritično stopnjo. Trialogi se odvijajo tako dobro, kot se je lahko samo upalo; in ravno kakovost trialogov in zaupanje med stranmi sta nam omogočila, da smo nekoliko spremenili časovni razpored. Malo časa nam je ostalo za zaključek: manj kot dva tedna. Trialogi, katerih del se je odvijal še včeraj pozno zvečer, nam morajo omogočiti, da dokončamo 90 % besedila, ki ga bomo lahko nato prevedli v vse jezike Unije.
V skladu z obeti Sveta 11. in 12. decembra se bo danes Svet ministrov za okolje, naslednji ponedeljek, 8. decembra, pa Svet ministrov za energetiko lotil vprašanj, za katera kaže, da se države članice še lahko zedinijo.
Danes popoldne bo skušalo predsedstvo napredovati na več točkah štirih besedil, ki v strogem pomenu besede vključujejo ta sveženj.
Predstavil bom tudi vaš sporazum o predlogu za uredbo v zvezi z emisijami CO2 lahkih tovornih vozil in kakovostjo goriva.
Nato pa bom predlagal sprejetje sklepov Sveta glede sporočila Komisije o krčenju gozdov. Boj proti krčenju in propadanju gozdov je skupaj s trajnostnim varstvom in upravljanjem gozdov ključni element v doseganju prihodnjega mednarodnega sporazuma o podnebnih spremembah. Prav o teh elementih precej razpravljamo z našimi prijatelji v Afriki.
Sicer pa smo, vsaj upam, dosegli soglasen sklep v zvezi z gensko spremenjenimi organizmi.
Zadnji trialog se bo odvijal konec tedna v času med zaključkom zasedanja Sveta 11. decembra ter pred 17. decembrom. Seveda nam bo ta termin omogočil, da razprave in glasovanja pripravimo za plenarno zasedanje, ki bo 16. in 17. decembra.
Vsi dosedanji trialogi, vključno s tistimi, ki so potekali včeraj zvečer, so se s tehničnega stališča izjemno dobro odvili. Odkrito rečeno je bil pred nekaj meseci ta dokument videti tehnično neizvedljiv. Moram reči, da so vse strani, skupaj s stalnimi predstavniki, COREPER, kos izzivom in so sijajno opravile nalogo. Seveda bi se rad zahvalil tudi predstavnikom Parlamenta, ki so sodelovali na različnih sejah, še zlasti na trialogih.
Z delom smo dobro napredovali in velika večina točk v sklopu besedil se je znatno razvila. Predvsem je bila zdaj zagotovljena podpora osrednjemu načrtu in nacionalnim ciljem, dodeljenim posameznim državam članicam.
Vendar razprave na temo več težjih vprašanj še potekajo znotraj Sveta ter med Svetom in Parlamentom. Jasno je, da moramo v okviru direktive ETS - ki je verjetno najbolj težavna - najti sisteme za napredovanje in vzajemno finančno pomoč, ki bo državam, katerih gospodarstva so vezana na ogljik, omogočila prehod na druge vire energije.
Energetska učinkovitost industrije se po Evropi razlikuje, ponekod je enkratna, drugod trikratna, odvisno od države. Emisije ogljika so v razponu od enkratnih do štirikratnih ali celo do petkratnih, odvisno od sektorjev. To ponazarja težavo, s katero se soočamo, a sporazum moramo doseči v skladu z ohranjanjem gospodarske in industrijske konkurenčnosti Evrope. Sicer pa smo bili v stalnem stiku z evropskimi industrijami.
Da, organizirati je treba dražbe za električno energijo, toda najti moramo način uredbe, ki ne bo povzročil drastičnega povišanja cen za končne porabnike, bodisi gospodinjstva ali industrijo. Trenutno utiramo pot, ki bo zagotovila prehod, ne da bi na notranjem trgu povzročila nevarnosti za nepošteno konkurenco.
Na področju nevarnosti uhajanja ogljika trenutno snujemo dve možnosti, ki se ne izključujeta: napredovanje dražb in mehanizem za vključevanje ogljika v skladu z načrti svežnja Združenih držav.
Argument, da bi to ogrozilo svobodo trgovanja, se nam ne zdi umesten. Vsekakor bomo morali mehanizme preprosto izbirati pozneje. Trenutno moramo predvsem določiti, kaj je primerno za sektorje, ki so posebno ranljivi, ker so bili izpostavljeni izjemno visokim dodatnim stroškom v smislu konkurenčnosti in nevarnostim uhajanja ogljika.
Nekateri, denimo naši nemški kolegi, želijo obdržati eno samo merilo in opustiti napredovanje. Najti moramo rešitev, ki je sprejemljiva za vse. Skratka, na tej stopnji pogajanj se soočamo s tremi velikimi zvezami.
Prvo sestavljajo predvsem baltske dežele, ki so se v skladu s Pogodbo zavezale - vsaj ena od njih - odstraniti jedrske elektrarne, ki zaradi posebnega geografskega položaja tvorijo pravi energetski otok. Te dežele na zakonit način v ospredje postavljajo vrsto značilnih tehničnih, gmotnih in finančnih težav
Druga zveza združuje države, katerih industrija je na področju energetike občutno manj učinkovita, saj je preveč odvisna od ogljika. Najbolj očiten primer je položaj Poljske. Naša naloga je, da tem državam poiščemo sisteme za napredovanje, ki v nobenem primeru ne bodo spreminjali svetovnih ciljev ali pa skrajnega roka, torej leto 2020, in bodo obenem za druge države še vedno sprejemljivi. Napredovanju sistema moramo dati v teh primerih prednost .
Nazadnje, države tretje zveze so, čeprav v okviru tega procesa nimajo večjih ali ravno tako obsežnih težav, zelo pozorne na stroške naše vzajemne pomoči in na uporabo sredstev, ki so jih pridobile na raznih dražbah, še zlasti, če so si izbrale ali pa ne, koliko jim bo dodeljeno.
Čez dva dni, 6. decembra, je v Gdansku predvideno srečanje med gospodom Sarkozyjem in voditelji držav ali vlad Poljske, Češke, Madžarske in Slovaške, baltskih držav, ter Romunije in Bolgarije.
Prepričan sem, da jim bo uspelo doseči sporazum glede tem, ki se jim upravičeno zdijo bistvene. Na koncu procesa te prve stopnje, še preden se bo Parlament ponovno sestal, bo trdna zaveza voditeljev držav ali vlad neizogibna.
Ta sveženj dejansko ne more delovati brez trdne in soglasne zaveze držav članic. To je bilo jasno že od začetka. Ne moremo predlagati tovrstne spremembe za gospodarske in družbene temelje življenj 450 milijonov evropskih državljanov brez politično izjemno zmogljivega procesa.
Vsekakor se v vseh nacionalnih parlamentih, morda celo pri nekaterih prisotnih poraja močna skušnjava, da bi preskočili oviro, in si rekli: "Kakšen je smisel tega? Počakajmo na Köbenhavn, počakajmo na ureditev nove uprave ZDA", ali pa, da bi zaradi finančne in družbene krize mislili, da "zdaj ni pravi čas". To pa pomeni, da ne razumemo, da nas bo tisto, česar ne bomo opravili danes, jutri s stališča produktivnosti in konkurenčnosti še precej drago stalo. Če ne ukrepamo danes pod pogoji, katerim so naša gospodarstva in demokracije popolnoma kos, se bomo soočili z nepovratnimi in neznosnimi okoliščinami, in vsakršen razvoj bo tako postal nemogoč. Izneverili bi se v očeh držav, katerih vera v razvoj je odvisna od našega uspeha.
Izneverili bi se v očeh držav, katerih vera v trajnostni razvoj je odvisna od našega uspeha.
Izneverili bi se v očeh naših otrok. Kako bi se vendar lahko sestali z našimi afriškimi sogovorniki, s katerimi smo določili skupno platformo Evropa-Afrika, ki je bila potrjena pred nekaj dnevi v Addis Abebi, zdaj pa naj bi šli v Köbenhavn in razpravljali o spremembah paradigme na svetovni ravni, ko Evropa, naj nam je to po godu ali ne, v tej zadevi ravna kot beli vitez in, kot se je to izkazalo v Baliju, ne sprejme tega svežnja? Ne morem si predstavljati, kako bi lahko sporazum v Köbenhavnu omogočili brez teh predhodnih pogajanj.
Sicer pa, če se bo lahko naših 27 držav, ki na področju bogastva resda še kažejo znatne neenakosti, saj načeloma izhajajo iz različnih industrijskih in energetskih okoliščin, ter imajo različna podnebja, sporazumelo o vrednosti javnih procesov, ki jih je mogoče nadzirati in financirati, kar bo pogojilo spremembe v zgodovinskih smernicah, potem sem prepričan, da bo to v nas vzbudilo precej upanja za Köbenhavn in za prihodnost našega planeta.
Popolnoma smo prepričani, da je ta postopek soodločanja, ki je po naravi izjemna priložnost - kajti ne verjamem, da bi v tem okviru en sam člen demokracije lahko napredoval -, še vedno nepogrešljivo pravilo za tako tehtno spremembo.
Prav zato je jasno, če smem reči, da bomo najbolje izrabili čas razprav in predložitev mnenj, ki jih bomo slišali danes dopoldne ali celo v začetku popoldneva, in upam, da nam bo ta postopek soodločanja omogočil stopiti naprej s korakom, ki ga državljani Evrope nestrpno pričakujejo. To bo korak odgovornosti in upanja.
(Aplavz)
Joseph Daul
Gospod predsednik, gospod Borloo, gospod Piebalgs, gospod Dimas, gospe in gospodje.
Danes dopoldne je naša razprava posvečena temu, kar bomo odslej navadno imenovali podnebni in energetski sveženj, politični sveženj, katerega ključni cilj so marca 2007 zastavili voditelji 27 držav. Precej členov veže teh pet besedil, in prav zato jih moramo obdelovati kot povezano politično celoto. Hkraten vpogled v ta besedila je izziv in vsaka od naših ustanov bo morala v to nalogo vložiti precej truda. Rad bi se zahvalil vsem sodelujočim, še zlasti pa predsedstvu in ekipi gospoda Borlooja za vsa prizadevanja.
Ta naloga je bila težka že pred izbruhom finančne krize. Izredno težka pa je zdaj, ko državljani zaradi gospodarskih in družbenih napetosti v svojem vsakdanu doživljajo skrajno tesnobo. Pa vendar, v teh težkih in resnih okoliščinah se moramo izogniti porazu. Naša dolžnost je, da si omogočimo vsakršno možnost za uspeh. Vendar ne gre za vsiljevanje, pač pa za prepričljivost in za soglasna prizadevanja, ki nam bodo omogočila poiskati uravnovešene, v prihodnost segajoče odločitve.
Zgrabiti moramo to zgodovinsko priložnost za prevrat smernic podnebnih sprememb. Nagibati se moramo k poti, po kateri se bomo ognili nesreči. Boj proti podnebnim spremembam in spodbuda za ekoinovacije, pomenita tudi, da evropskemu gospodarstvu in industriji srednjeročno omogočamo ponoven zagon. To pomeni tudi, da moramo danes načrtovati naše naložbe, s katerimi bomo jutri jamčili za delovna mesta, in prav zato moramo pridobiti podporo državljanov.
Skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih Demokratov) in Evropskih demokratov nepretrgoma preučuje energetski in podnebni sveženj, v prepričanju, da gre za osrednjo strukturno politiko, predvsem pa tudi z mnenjem, da gre za zgodovinsko politiko, in s tem za neizmerno odgovornost do prihodnjih generacij. Za enega od petih predlogov, uredbo o emisijah CO2 za vozila, je bil ta teden sklenjen dogovor.
Za našo skupino, za desno sredino, to nosi močno politično sporočilo in nas spodbuja, da nadaljujemo s svojim delom. Vendar je ravnotežje svežnja kot celote na kocki, in prav za celoto bomo glasovali na enem od prihodnjih plenarnih zasedanj. Naša naloga je, da poslušamo drug drugega in si prizadevamo ustvariti potrebne pogoje za kompromis. Predvsem pa je naša naloga, da državljanom vlijemo upanja za prihodnost in pridobimo njihovo soglasje za strateške možnosti, ki jih Evropa lahko izvede srednjeročno.
Mislim, da bi lahko rekel, da si z naklonjenostjo, ki nas navdihuje, odpiramo možnosti za uspeh na dveh osrednjih srečanjih: v Poznańu čez nekaj dni in Köbenhavnu naslednje leto.
Martin Schulz
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospod predsednik, ni moja naloga, da se spuščam v podrobnosti zakonodaje, o kateri razpravljamo. Skušal bom širše orisati našo skupino, ki mora pripraviti pričujoči energetski in podnebni sveženj. Veseli me, da je predsednik Sveta prispel in mi omogočil, da sem pozorno prisluhnil njegovemu govoru. Podnebne spremembe so, kakor je to ustrezno poimenoval, osrednji izziv za vse nas: za Svet voditeljev držav ali vlad, za Evropski parlament in za Komisijo.
Slišali smo precej velikih naslovov, 20 % - 20 % - 20 %. Le trdo delo preučevanja podrobnosti se odvije tu, v tem parlamentu. Naslove sestavijo voditelji držav ali vlad. Trdo delo preučevanja podrobnosti pa se odvije tu, v Evropskem parlamentu. Joseph Daul se je ustrezno izrazil, ko je dejal, da smo na področju direktive o emisijah za vozila dosegli začetni sporazum. Za ta uspeh je zaslužen Parlament. Zato poleg naslova tega zakonodajnega postopka, za katerega smo dosegli začetni sporazum, ne bi smelo pisati Sarkozy, pač pa Sacconi.
(Aplavz)
Zato se bom držal postopka, s katerim smo dosegli sporazum. Ne gre za običajni postopek. Evropski parlament je bil s Svetom in Komisijo pripravljen ubrati nenavadno pot. Prav je, da neuradni trialog zaključimo in takoj zatem glasujemo. Toda, kar tu počnemo, je preklic običajnega parlamentarnega postopka v primeru šestih zakonodajnih postopkov. To pomeni, da kar precej poslancev tega parlamenta ne more sodelovati v podrobnih posvetovanjih, pač pa se mora njihova celotna udeležba v Parlamentu omejiti na to, da lahko na koncu v nekakšni potrditvi doseženega zaključka rečejo "da" ali "ne".
To je resen odstop od parlamentarnih pravic. Nekoliko sem presenečen, da tisti, ki sicer vedno govorijo o preglednosti in udeležbi, s hladnim nasmeškom gledajo mimo tega dejstva. Toda v določenih okoliščinah je treba sprejeti odločitev, in sicer v skladu z upravičenostjo izziva, s katerim se soočamo. Naša skupina je o tem podrobno razpravljala. Strinjali smo se, da je izziv tako velik, da moramo tokrat ubrati to pot.
Predsednik Sveta, upravičeno ste rekli, in to je tudi naše trdno prepričanje, da gre za izziv stoletja. Na področju podnebja ne bomo zdaj rešili vseh izzivov tega stoletja. Toda, če ne rešimo izzivov, s katerimi se soočamo zdaj, bomo propadli še v tem stoletju. To je odločilni razlog, zaradi katerega smo si rekli, da želimo zdaj ta postopek zaključiti.
Ne zdi se mi, da je bila najmodrejša odločitev Sveta, da si je vzel in pridržal pravico do sprejetja končne odločitve na ravni voditeljev držav ali vlad, saj v Evropskemu svetu voditeljev držav ali vlad prevladuje načelo soglasnosti. Namignili ste že, da se mora predsednik Sarkozy udeležiti ločenih razprav s še devetimi ali desetimi državami. Veliko sreče! Upamo, da bodo razprave uspešne. Toda Parlament s postopkom, ki smo ga tu izpeljali, nikomur ni pustil prostih rok. To ne pomeni, da je ta Parlament na koncu vedno pripravljen sprejeti vsakršno posebno željo vsake posamezne države članice, o kateri se za zaprtimi vrati še dogovarja.
Pri neuradnem trialogu se mora na koncu vse skladati. Enotno stališče Sveta, enotno stališče Parlamenta in enotno stališče Komisije. Ne sme biti mogoče, da tu segamo v podrobnosti zato, da lahko nato v Evropskem svetu kdo reče, da mora tu še nekaj urediti in tam še nekaj zahtevati, na koncu pa se Parlamentu reče: "Sprejmi ali zavrni!" To nikakor ne sme biti tako. Zato gospodu Borlooju in predsedniku Sveta gospodu Sarkozyju svetujem: "Predložita sklep, ki bo sprejemljiv za vse."
V Evropskem svetu torej ne bi smelo biti ovir, tudi pri ločenih razpravah ne. Vse smo uredili, da bomo lahko čez dva tedna glasovali. Evropski parlament je izrazil pripravljenost, da sveženj blagoslovi še letos, če je to mogoče. Gospod Sarkozy je prepričan, da bo to veliko zmagoslavje zanj. Zato lahko tu in zdaj rečem, da bo, če bo izid uspešen, za to zaslužno predvsem trdo delo poslancev Evropskega parlamenta. Ponosni smo lahko in, če se bo vse dobro izšlo, bo lahko ponosno tudi predsedstvo Sveta.
(Aplavz)
Graham Watson
v imenu skupine ALDE. - (FR) Gospod Borloo, povedali so nam, da ste iz Pariza prišli z letalom. Če je to res, naslednjič pridite z vlakom. To vam bo omogočilo, da sem pridete pravočasno in ohranite sloves varuha okolja.
Gospod predsednik, Unija je morda res le nekaj dni od zgodovinskega prevrata v boju proti podnebnim spremembam. Naši državni voditelji radi govorijo v odtenkih zelene, a zdaj bomo videli barvo njihovega denarja. Marca lani so se dogovorili za 20-odstotno zmanjšanje emisije ogljika, zdaj pa v Svetu slišimo preplašeno cepetanje. Naša naloga je, da segrejemo ozračje.
Kot ste dejali, gospod predsednik, podnebne spremembe so največji izziv, s katerim se soočamo. Četudi nekateri bevskajo, da si ne morejo privoščiti zmanjšanja emisij ogljika v skladu z dogovori, je s strani Italije neodgovorno, če trdi, da bi to stroške za električno energijo dvignilo za 17,5 %. Proizvodnja obnovljive energije bo zmanjšala stroške, nam prihranila denar in nas ohranila pri življenju.
Dogovor kaže znake napredka. Kmalu se bomo lotili pravega sistema tržnega omejevanja emisij in trgovanja z njimi ,ki bo naklonjen potrebam držav članic in bo hkrati še dosegal cilje, vendar pa mora Svet ponovno potrditi svoje zavezo 20 % obnovljive energije do leta 2020; Svet mora začrtati pot do odgovornega in preglednega skupnega prizadevanja na tistih področjih, ki jih sistem trgovanja z emisijami ne zajema; in Sveta se mora zavezati raziskavam, ki bodo sprostile možnosti zelenih tehnologij, kot sta na primer zajemanje in shranjevanje ogljika.
Ukrepati moramo za zagotovitev, da kombinacija industrijskega lobiranja in nacionalnega koristoljubja, zaradi katere nismo napredovali glede emisij vozil, naslednji teden ne bo izjalovila zgodovinske priložnosti. Evropa ima priložnost, da svet vodi v iskanju rešitve za zmanjšanje emisij ogljika, da uresniči dejansko spremembo v korist prihodnjih generacij. Kdaj nam je tako veličastna naloga bila na doseg roke? Svet mora držati svojo besedo.
Claude Turmes
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, s predsednikom Obamo imamo zdaj v ZDA političnega voditelja, ki kaže pripravljenost in pogum. Predsednik Obama bo zelene tehnologije, obnovljive vire energije in učinkovita vozila predstavil pod osrednjo točko obnove ameriškega gospodarstva.
Gre za etično obnovo države, ki jo je na področju gospodarstva, mirovne politike in etike predsednik Bush spravil na beraško palico. Zdaj, ko imamo to neizmerno zgodovinsko priložnost, prav mi, ki smo vedno vodili svet, mi, ki smo vedno postavljali standarde za mednarodno podnebno politiko, prav tu v Evropi tvegamo, da nam najbolj onesnažujoča podjetja s svojimi sokrivci ovirajo dolgoročni načrt. Ta Parlament bi zagrešil zgodovinsko napako in izgubil vso diplomatsko verodostojnost, če nam ne bi pomagal, da iz tega svežnja izpeljemo sveženj za prihodnost.
Tu gre za politiko, in ponosen sem, da smo včeraj zvečer z liberalci, socialnimi demokrati in sicer zelo obotavljivimi konzervativci napredovali glede obnovljivih virov energije. Eden od konzervativcev mi je še v napoto, in to je gospod Berlusconi.
Pri tem podnebnem svežnju gre tudi za politično prihodnost. Veseli me, da je gospod Rasmussen socialno demokratski voditelj, ki si želi napredka in zelene socialne politike, ne pa vrnitve v sedemdeseta leta 19. stoletja, kot to želijo drugi socialni demokrati. Veseli me, da gre gospod Watson v smeri zelenih liberalcev in napeto vprašanje bo: "Kako bomo postopali z ohranjanjem narave? Kje je etika v tem, kar naj bi bila največja Ljudska stranka v Evropi? Hočemo res konzervativcem, kot so gospod Tusk, gospod Berlusconi in gospa Merkel, ter njihovim sodelavcem dopustiti, da v tem Parlamentu Evropi preprečijo zgodovinski napredek njenih državljanov in sveta?
Alessandro Foglietta
v imenu skupine UEN. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, nova formula 20/20/20, ki povzema evropske cilje za boj proti podnebnim spremembam, izraža prizadevno zavezo, ki bi Evropo postavila v vlogo brezpogojne voditeljice v svetovnem boju. Če sem iskren, bi moral poudariti razliko med splošno naravo tega cilja in enostranskim pristopom k evropskim obveznostim. Po mojem mnenju bi morali biti dovolj pogumni, da bi priznali, da se lahko to dokazovanje naših sposobnosti hkrati izkaže za okolju nekoristno in ohromi našo industrijo, če ga ne preučimo v večstranskih pogajanjih.
Jasno je, da vsi podpiramo cilj varovanja okolja, toda v ta namen moramo poiskati najučinkovitejša orodja, ki imajo široko podporo. Ključno je, da ta dva pogoja združimo, saj bi eden brez drugega izjalovil vsa naša prizadevanja in bi lahko imel celo nepopravljive posledice za našo industrijo. Zato ne moremo zanemariti analize razmerja med stroški in koristmi. Poudaril bi, da tovrsten pristop v nobenem primeru ne pomeni, da moramo premišljevati ali dvomiti o pomembnosti varovanja planeta; enostavno pa verjamem, da moramo orodja, ki sestavljajo podnebni in energetski sveženj, predvsem pregled direktive ETS, natančno ovrednotiti, vključno v smislu gospodarskih ali birokratskih bremen za naša podjetja in državne blagajne, pa tudi v smislu konkurenčnosti evropske proizvodnje, s posebnim poudarkom na malih in srednje velikih podjetjih.
Takšno razmišljanje je upravičeno, še posebno v času, ko je svetovno gospodarstvo žrtev slabega gospodarskega ozračja in poziva k ponovni analizi nazora svežnja: sklicujem se na pregled meril za preračunavanje nacionalnih ciljev. Predvsem pa je pomembno, da v polnem obsegu izkoristimo tako imenovane mehanizme prožnosti, saj le tako lahko upamo, da bomo ostali konkurenčni na svetovni ravni. Za konec bom poudaril, da je trenutno bolj kot kdaj koli pomembno, da se izognemo izkoriščanju razlik med zagovorniki industrije in zaščitniki okolja.
Umberto Guidoni
v imenu skupine GUE/NGL. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, gospod Borloo, gospod Piebalgs, gospod Dimas, nekateri pravijo, da evropska direktiva 20/20/20 gospodarstvu Evropske Unije nalaga previsoke stroške. Med slednjimi je italijanska vlada, ki je ocenila, da se bodo stroški skorajda podvojili, vendar pa za svojo oceno ni predložila prepričljivih dokazov. Kljub temu pa tovrstna stališča podcenjujejo prihodnjo ceno fosilnih goriv in ne upoštevajo znatnih prednosti, ki so posledica hitrega širjenja obnovljivih virov energije: na primer varnost oskrbe z energijo, predvsem pa ustvarjanje novih delovnih mest, v času recesije, ko so tisoči delavcev prisiljeni zapustiti proizvodne procese.
Večja energetska učinkovitost in širjenje uporabe obnovljivih virov energije sta ključ do izhoda iz gospodarske krize. Namenjanje večjega dela javnih sredstev reševanju bank pomeni ponovno uvedbo gospodarskega modela, ki temelji izključno na financah in ki je pripeljal do krize, s katero se spopadamo. Ne moremo se spoprijeti s stanjem gospodarstva, ne da bi spremenili strategijo. Direktiva EU se osredotoča na inovacije, predvsem pa se poskuša pravočasno spoprijeti z razdejanjem, ki so ga povzročile obstoječe podnebne spremembe. Gre za težavo, ki bo vse bolj bremenila življenja evropskih državljanov in gospodarstva držav članic. Zato se javnih naložb ne sme ponovno uporabiti za ohranitev tradicionalnih sektorjev, ampak se moramo osredotočiti na dejavnosti, ki vodijo k inovacijam na področju energije in okolja.
Razvoj distribucijskih omrežij in prednostni dostop do teh omrežij sta ključna dejavnika za rast sektorjev z obnovljivimi viri energije. Med leti 1960 in 1980 so znatne javne naložbe zagotovile velike izdatke za infrastrukturo omrežij, ki je bila namenjena večjim centraliziranim sistemom. To bi moralo med drugim jamčiti za prihodnost sistemov, ki temeljijo na obnovljivih virih energije. Elektrarne z obnovljivo energijo moramo torej upravljati z novimi tehnologijami. Zato potrebujemo naložbe, raziskave in razvoj tehnologije. Ta sveženj moramo nujno sprejeti na prvi obravnavi na decembrskem plenarnem zasedanju, kot to od nas pričakujejo državljani Evrope. Ne moremo dovoliti, da kratkovidnost interesov nekaterih držav in nekaterih gospodarskih interesov prepreči ta proces.
Johannes Blokland
v imenu skupine IND/DEM. - (NL) Gospod predsednik, v zadnjih tednih smo se na vse pretege trudili pogajati o podnebnem in energetskem svežnju. Pogajanja so nam vzela precej časa, a po mojem mnenju so bila vredna vsake minute. Posebej bi se rad zahvalil poročevalcem za neizmerna prizadevanja in jih spodbudil, naj v naslednjih dveh tednih vztrajajo pri velikopoteznem sporazumu. Rad bi se zahvalil tudi predsedstvu in Komisiji za prizadevanja, s katerimi med pogajanji nista popustila.
Včasih dobim občutek, da se predsedstvo težko približuje vsebini mnenja Evropskega parlamenta, kar lahko oškoduje prizadevanja na področju podnebnega in energetskega svežnja. Vendar se popolnoma zavedam težke naloge, ki jo ima predsedstvo, da v Svetu doseže soglasje, saj številne države članice predvsem zdaj uporabljajo finančno krizo za slabitev prizadevanj na področju podnebnih sprememb in energetike. To je obžalovanja vreden položaj.
Če odlašamo s prizadevanji, nas bo to stalo še precej več. Zdaj je čas za ukrepanje. Rad bi spodbudil predsedstvo, naj se drži obetavnih prizadevanj, ki jih je Evropski svet sprejel spomladi v letih 2007 in 2008. Glede na konferenco o podnebnih spremembah v Poznańu, ki se je začela ta teden in katere se bomo udeležili z delegacijo EU, se moramo brezpogojno držati svojih prizadevanj.
Na Baliju smo ostalemu svetu obljubili, da bomo pripravili daljnosežen podnebni in energetski sveženj, in ne smemo ga razočarati. Če ne izpolnimo obljube, bo Evropska unija izgubila njegovo zaupanje in posledično ne bomo mogli napredovati s pogajanji za novo pogodbo o podnebnih spremembah. Človek ima na planetu zemlji vlogo oskrbnika. Naša naloga je, da tam, kjer je to še mogoče, popravimo škodo, ki smo jo povzročili naravi.
Roger Helmer
Gospod predsednik, gotovo se soočamo z največjo krizo, kar sem jih videl v svojem življenju, toda bati se nam ni treba globalnega segrevanja, pač pa naših političnih odzivov na globalno segrevanje. Vsekakor drži, da se je v zadnjih 150 letih zemlja neznatno in prekinjeno segrevala, a te spremembe se popolnoma ujemajo s stalnimi, dolgoročnimi naravnimi podnebnimi ciklusi, ki obstajajo že več tisoč let. Videli smo veliki holocen, videli smo rimski optimum, videli smo toplo obdobje srednjega veka. Kaže, da se sedaj gibljemo proti podnebnemu optimumu 21. stoletja.
Dejstvo je, da se gladina morja danes ne dviguje nič hitreje kot se je tekom stoletij. Dejstvo je, da je skupna masa zemeljskega ledu popolnoma nespremenjena. Dejstvo je, da skrajne vremenske razmere niso nič bolj pogoste danes kot so bile pred stotimi leti in da so polarni medvedi daleč od tega, da bi postali ogrožena vrsta, saj so v zadnjih nekaj desetletjih v resnici pokazali presenetljivo povečanje populacije.
Res je, da je ogljikov dioksid toplogredni plin, četudi precej manj pomemben toplogredni plin kot vodna para, a posledice pospeševanja rasti CO2 v podnebju niso linearne. Gre za zakon pojemajočih donosov. Trenutna raven CO2 v ozračju je približno 380 delcev na milijon in nadaljnje povišanje bo imelo zanemarljiv učinek.
Naše politike pa bodo imele medtem poguben gospodarski učinek. Škoda bo ogromna. Naši nedosegljivi cilji za obnovljive vire energije, še posebej na področju vetrne energije, v resnici ogrožajo oskrbo z energijo.
Te politike bodo spodletele kot je spodletel Kjoto. Tudi če Zahod zmanjša emisije, jih hitro rastoči trgi Kitajske in Indije gotovo ne bodo. Ravni CO2 se bodo dvigovale vsaj še pol stoletja. Dejstvo je, da je bilo 1998 najbolj vroče leto, odkar ljudje pomnijo, in v zadnjih desetih letih se je svet shladil. Ukrepi, o katerih danes razpravljamo, predstavljajo največji skupinski beg iz realnosti, kar smo jih kdaj videli.
Predsednik
Gospe in gospodje, imam kratko postopkovno obvestilo. Kot veste, se je Parlament odločil počakati na pristanek letala Sveta, preden je odprl to pomembno razpravo. To pomeni, da se je naš urnik bistveno zamaknil, a biti moramo dovolj vljudni, da izpolnimo svoje obveznosti do gostov.
Kot veste, ob 11.30 v tem parlamentu pričakujemo dalajlamo. Seveda se bo uradna seja začela ob 11.30.
To pomeni, da trenutne razprave nikakor ne bomo mogli zaključiti ob 11.30. Zadnji govorniki bodo morali zato spregovoriti po uradni seji, kar pa bo preložilo tudi čas glasovanja. Jasno boste vse to lahko spremljali na vaših zaslonih.
Zdaj bi prosil govornike, da se držijo izključno časa, ki jim je bil dodeljen.
Werner Langen
(DE) Gospod predsednik, nekateri izmed nas so še vedno videti utrujeni, ker so davi govorili do 2. ure zjutraj. Doseči želimo globalni sporazum, a ta jasno zahteva vpletenost vseh glavnih udeležencev: Kitajske, Indije in predvsem ZDA. Brez njihove udeležbe se s podnebnimi spremembami ne bo mogoče spopasti, tudi če si Evropa še tako vztrajno prizadeva. Resda stojimo za cilji za leto 2020, a nismo odgovorni le za podnebje, ampak tudi za ohranjanje delovnih mest in konkurenčnost našega gospodartva. To je precep, v katerem smo se znašli, in lahko le rečem, da predlogi Komisije niso bili dovolj dobri, da bi jih lahko sprejeli.
Zdaj z vso silo razpravljamo in se posvetujemo, ker predlogi Komisije v nasprotju z izjavami niso dovolj upoštevali teh vidikov. Zato verjamem, gospod Schultz ima tu prav, da moramo ravnati v skladu s svojimi pravicami do sodelovanja in ne moremo več puščati prostih rok. Vendar pa lahko odobrimo vmesne rezultate, kot je denimo vprašanje o vozilih, pri katerem smo našli odgovorni kompromis, ki se ne sklada z industrijo, bi pa omogočil ustrezna prehodna obdobja, tudi če peščica Zelenih temu ugovorja ali pa si združen lobi z različnimi interesi prizadeva omalovaževati ta koristen kompromis.
Pri obnovljivih virih energije moramo odpreti vse možnosti, hkrati pa že od vsega začetka pustiti prosto pot tehnološkim inovacijam. Pri najbolj obilnem zalogaju, pri trgovanju z emisijami, pa se moramo izogniti premestitvi delovnih mest. Uredba mora biti enostavna, biti mora cenovno dostopna potrošnikom in industriji, mora pa tudi preprečevati neskladje konkurenčnosti med državami članicami. To je naš cilj. Če ga dosežemo, lahko za sveženj sprejmemo dogovor.
Linda McAvan
Gospod predsednik, najprej se želim zahvaliti francoskemu predsedstvu, ker se kakor mi zavezuje k doseganju sporazuma. Vendar pa, kakor je bilo že rečeno, ne moremo sprejeti vsakršnega sporazuma.
Sem poročevalka v senci skupine PSE in hočemo številne stvari. Želimo zagotoviti, da se večina prizadevanj strne v Evropi, ne pa s kompenzacijo. Pri kompenzaciji moramo strogo paziti na kakovost; ne moremo sprejeti vsakega zastarelega projekta. Želimo legitimna sredstva za blaženje podnebnih sprememb. Z nejasnimi obljubami o sredstvih za države v razvoju se ne moremo lotiti mednarodnih pogajanj. Želim, da Svet doseže napredek pri tem vprašanju. Tam potrebujemo premike. Ne moremo goli vstopiti v sejno sobo. Potrebujemo jasna merila za uhajanje ogljika, da bi našim podjetjem dali gotovost in zagotovili, da se ne bodo znašla v neugodnem položaju.
Gospod Borloo, spregovorili ste o posebnih ureditvah za nekatere države, ki so se znašle v stiski. Mislim, da je to sprejemljivo, če so časovno omejene in ne spodkopavajo celostnega ustroja tega projekta. Naša skupina bo vaše posebne ureditve podprla, če bodo skladne.
Danes dopoldne je precej govornikov spregovorilo o vodstvu, o vodenju Evrope. Včeraj so se nekateri izmed nas srečali z ključnimi udeleženci iz Kitajske in Združenih držav, ki bodo sodelovali v Poznańu in Köbenhavnu. Iskreno povedano, so precej nezaupljivi do evropskega vodenja na področju podnebnih sprememb in jasno so se izrazili, da bodo sledili svojim načrtom, če jih ne bomo vodili mi. Torej se mora Evropa odločiti: ali bomo vodili ali pa bomo plesali, kot nam bodo drugi godli.
Omenili ste gospodarsko krizo. Ni uspelo ukrepanje v namen uredbe za finančne ustanove, kar nas je privedlo do te krize - bil je neuspeh s strani politikov in pa s strani bank. Ne smemo narediti enake napake na področju podnebnih sprememb. Če zagrešimo, bodo navadni ljudje tisti, ki bodo plačali za naš poraz, tako kot danes plačujejo za naš poraz glede bančne krize.
Chris Davies
Gospod predsednik, eno je doseči sporazum 27 držav članic glede peščice plemenitih besed, precej težje pa je zajamčiti podporo za dejanski učinek. Mislim, da dogovor, katerega smo pravkar dosegli za vozila in CO2,dokazuje, da res ne gre za najbolj velikopotezen ukrep, kar smo si jih kdaj zamislili. Toda če nam ne uspe znatno napredovati na vsaki bojni črti, lahko vsaj preučimo nekatere tehnologije, kjer lahko po mojem mnenju dosežemo večji napredek. Vsi vemo, da tu govorim predvsem o zajemanju in skladiščenju ogljika.
Mislim, da mora Svet dejansko upoštevati, koliko možnosti pravzaprav ima ta tehnologija, da bi znatno zmanjšala emisije CO2, ki jih spuščamo v ozračje. Če bomo zagotovili mednarodni sporazum, če bomo imeli pod ključem Kitajsko, ki 80 % električne energije pridobiva iz premoga, se moramo soočiti s težavami, ki jih povzročajo velike elektrarne, velike elektrarne na fosilna goriva, ki proizvajajo ogljikov dioksid.
Prvi korak sta preskus in razvoj tehnologije. Zbuditi in zagnati moramo predstavitvene projekte. Zato je zelo dobrodošla podpora, ki jo predsedstvo in Komisija trenutno izkazujeta načelu, po katerem bi morali uporabiti nekaj pravic ETS za zagotovitev potrebnih sredstev za podporo. Vendar je kritika jasna. Kar je predložil Svet, ni dovolj. Ne bo jamčil za lanske obljube voditeljev vlad, da bo do leta 2015 v teku do 12 predstavitvenih projektov.
Ta tehnologija lahko veliko spremeni. V naslednjih dveh tednih se bomo imeli možnost pogajati o dogovoru, ki nam bo zares omogočil uporabljati to tehnologijo.
Rebecca Harms
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, zopet se poraja to temeljno vprašanje: lahko združimo varstvo okolja, varstvo podnebja ter finančno in industrijsko politiko? Imam občutek, da smo z razpravami resnično nazadovali in nenehno se soočam z dokazi, da moramo v težkih časih vzeti industrijo in gospodarstvo v obzir, da ne moremo ničesar terjati od teh sektorjev, saj drugače ne bo napredka.
Gospod Langen, kdo je po vašem mnenju odgovoren za dejstvo, da ravno v avtomobilski industriji nič ne poteka kot bi moralo? In tako je po vsem svetu! Povsod je prodajna kriza. Menim, da je to posledica slabega vodenja, napačnih industrijskih strategij, gotovo pa ne posledica uvajanja napredne okoljske politike v avtomobilsko industrijo.
(Aplavz)
Kje so torej učinkovita vozila, s katerimi so Evropejci želeli na veliko založiti trge prihodnosti? Zdaj pa piše, da bi potrebovali evropska raziskovalna sredstva, da lahko dosežejo tehnološki napredek. Toda podjetja že imajo tehnologijo za okolju prijazna vozila. Postaviti moramo okvir, da bodo lahko ta okolju prijazna vozila tudi naprodaj. Kaj pa počnemo? Znova odlagamo uredbo, ki smo jih že leta 1995 ocenili za razumno. Leta 1995 je bilo rečeno: 120 gramov za leto 2012! S to uredbo zdaj dovoljujemo - okamnel sem od začudenja -, da bo novemu evropskemu voznemu parku leta 2012 dopuščeno višje povprečje emisij kot danes.
(Nasprotovanja)
Gospod Langen, o tem, kdo laže, se ne odločate sami, bo pa vsem na očeh.
(Aplavz)
Mislim, da se moramo v tem Evropskem parlamentu dejansko odločiti, če lahko zares spremenimo naš način vodenja gospodarstva, ki temelji na prekomerni potrošnji, "preobilju" in načelu "vedno večje". V osnovi lahko finančno krizo, podnebno krizo in revščino po svetu pojasnimo s prekomerno potrošnjo in pretiranim pohlepom naših industrijskih držav. Če tega ne moremo spremeniti, gospod Langen, potem je prihodnost črna. Nihče se v tem stoletju ne bo spominjal stopnje podnebne politike ali ukrepov za boj proti krizi v Evropi.
Bogdan Pęk
(PL) Gospod predsednik, prizadevanja Evropske unije za sprejetje razvojne strategije, ki domneva, da bo imelo izrazito zmanjšanje emisij ogljika, ki so posledica človeških dejanj, močan vpliv na ciklične podnebne spremembe, in prizadevanja za vsiljevanje tovrstne strategije vsemu svetu so najbolj utopična misel našega časa.
Navedel bom nekaj ocen, ki bodo nazorno pokazale absurdnost te predpostavke. Mednarodna agencija za energijo denimo trdi, da bo 50-odstotno zmanjšanje emisij ogljika svet do leta 2050 stalo približno 45 milijard USD in da bo ta denar znižal temperature, citiram: "za 0,02 stopinj”, to pomeni za manj kot za statistično napako, ki ne more imeti nikakršnega vpliva na razvoj cikličnih podnebnih sprememb. Hkrati pa bo to pogojilo hitri upad v razvoju človeške civilizacije.
Roberto Musacchio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, v poročilu izpred nekaj dni, ki je bilo tokrat zelo kratko, je Medvladni odbor za podnebne spremembe (IPCC) naznanil, da se je rast emisij CO2 ponovno začela povečevati hitreje kot predvideno. Torej moramo tudi mi pospešiti naše odločitve ter zagotoviti njihovo ustreznost. Parlament je, kot so dejali nekateri kolegi poslanci, ravnal razumno, pristojno, rekel bi celo strastno, in je znotraj Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane že sprejel pomembna besedila.
Od Komisije - in vanjo ne dvomim, saj spoštujem delo gospoda Dimasa - in od Sveta pričakujemo, da bosta priznala vrednost tega dela. Smo v postopku soodločanja, zato se moramo držati roka in doseči sporazum pred naslednjim zasedanjem v Strasbourgu. Ni nam treba omajati naših zavez, pač pa moramo obdržati temeljne točke Parlamenta, kot so učinkovito omejevanje, samodejni prehod z 20 na 30 %, ustanovitev sklada za prilagajanje ter prenos tehnologije v tretje države. Evropa mora v Poznańu igrati odločilno vlogo in se mora med drugim zavedati svojih lastnih interesov, da s Kitajsko in ZDA podpiše sporazum, ki bo nasledil Kjotskega.
Kot Italijan globoko obžalujem, da sta vlada moje države in Confindustria sprejeli tako reakcionarno in pogubno stališče, predvsem za mojo državo. Dejati, da gospodarska kriza onemogoča ukrepanje na področju podnebja je neumno; nasprotno, prav boj s podnebnimi spremembami bi moral postati naša oporna točka za ekološko preusmerjanje industrije, ki naj bi predstavljala osrednjo točko ukrepov v tej dramatični krizi. Okolje ni problem za gospodarstvo, pač pa ključ do njegove rešitve, skupaj z drugačnim družbenim pristopom h krizi, ki izvira prav iz bolehnega gospodarstva in ogroža okolje in delo.
Hanne Dahl
(DA) Gospod predsednik, z navdušenjem pozdravljam ponovno zanimanje za zeleno rast, ki se je obudilo po finančni krizi. Vendar kakor vsak nov političen pojav, tudi novi zeleni val zahteva mero zdravega dvoma. Lahko bi dobili vtis, da gre tu bolj za oblikovanje alibija za podporo zastareli težki industriji, kot pa za dejansko željo po vodenju politike na področju podnebnih sprememb. Res je, če bi bili rahlo drzni, bi lahko to primerjali s prizadevanjem za ponovno uvedbo zastarele protekcionistične industrijske politike, s katero bi večjim državam EU, katerih gospodarstva so odvisna od avtomobilske industrije, odobrili državno podporo. Vendar jaz nisem tako drzna! Zato sprejmem novo zeleno linijo in pravim, da se moramo zares jasno osredotočiti. Osredotočiti se moramo na preusmeritev evropske proizvodnje avtomobilov k proizvodnji električnih vozil, ki jih bomo napajali z obnovljivimi viri energije. Petina vseh emisij CO2 v Evropi izhaja iz sektorja prometa. Če naša prizadevanja osredotočimo na to področje, bomo lahko dejansko nekaj storili glede emisij CO2 ter zmanjšali emisije hrupa in trdnih delcev.
Philip Claeys
(NL) Gospod predsednik, četudi podpiram bistvo ciljev, predvsem glede načrta na področju podnebnih sprememb, namreč cilja za zniževanje emisij CO2 in odvisnost od uvoza energije izven Evropske unije, sem trdno prepričan, da pri določenih predlaganih ciljih potrebujemo več smisla za stvarnost. Ključno merilo za določanje deleža obnovljivih virov energije je bruto domačega proizvoda držav članic in ne naravna zmogljivost za proizvodnjo teh obnovljivih virov energije.
Flandrija, bodoča država članica Evropske unije, je tako v neugodnem položaju. Z zelo omejeno obalo, nestanovitno zmogljivostjo za skladiščenje, malo sonca, redkimi prostranstvi in tako dalje, je prava uganka, kako naj bi se delež obnovljivih virov energije do leta 2020 s komaj 2 % zvišal na 13 %. Konkretno uresničevanje podnebnega načrta bo izjemno trd oreh tako za flamsko industrijo kot za flamske porabnike, ki se bodo, na primer, soočili z višjimi računi za električni tok.
Avril Doyle
Gospod predsednik, strinjam se s stališčem, da se politiki vsepovsod bojijo dolgoročnih odločitev zaradi kratkoročnih učinkov. Kot je nedavno v Dublinu dejal David Puttnam, je politična ureditev po naravi konzervativna in se boji nenadnih sprememb na lokalni, regionalni in nacionalni ravni - in pristavil bi, tudi na evropski ravni.
Pri podnebni zakonodaji nimamo izbire. Kot politiki smo dolžni našim skupnostim, vsem skupnostim, prihodnjim skupnostim, da izrazimo svoje mnenje.
Znanost je na voljo. Vemo, kaj moramo storiti: leto dni je minilo, odkar je Komisija sprejela podnebni in energetski sveženj, in zelo smo bili dejavni na tem področju. Bil je prednostna naloga francoskega predsedstva in skupaj smo trdo delali, da smo do konca leta izpeljali dobršen del dogovora; kar je bilo možno, zdaj postaja verjetno.
V preteklih letih sem osebno prisostvoval številnim neprijetnim konferencam pogodbenic (COP), in vedno sem bil prepričan, da mora Evropa voditi ta proces, kot smo ga na Baliju, ter ga oddati pravočasno za COP 15 v Köbenhavnu.
Toda opozarjam vas: ne bomo "podpisali" vsakršnega dogovora. Francoskemu predsedstvu sem to pojasnil, in povsem razumljivo je, da Evropskemu parlamentu ne bodo predstavili dovršenega dela. In Parlament ne prepušča "odpisovanja" voditeljem držav in vlad. Naj pri tem ne bo pomote. Kakršno koli podpisovanje bo izvedeno ob naslednjem trialogu med francoskim predsedstvom in Evropskim parlamentom.
Bi pa vendarle rad pristavil - in prosil bi ministra Borlooja, da o tem spregovori in to tudi dodobra razjasni predsedniku Sarkozyju -, da bi morali dobršen odstotek izkupička dražb nameniti prilagajanju in blažitvi v državah v razvoju, saj zakonodaja brez velikodušne denarne podpore ne bo pogojila globalnega sporazuma. Naj pri tem ne bo pomote.
Da, v skladu z obravnavami in razpravami o našem svežnju po letu 2012, s katerim se bomo bojevali proti okoliščinam resne svetovne gospodarske recesije in finančne krize, bomo potrebovali najostrejše vodstvo, podjetniški duh ter znanstveno inovativnost, kar jih lahko zberemo. Naložbe, delovna mesta, plače, potrošnja in ohranjanje našega planeta so sopomenke, in odvisni bomo od naše sposobnosti za preusmeritev uporabe fosilnih goriv z emisijami ogljika k uporabi bolj trajnostnih energetskih virov, ter sposobnosti, da k okrogli mizi OZN pripeljemo kolege z vsega sveta.
Robert Goebbels
- (FR) Gospod predsednik, teme, ki jih obravnava Evropski parlament, imajo redko tako daljnosežen učinek na evropske narode ali celo sveta, kot ga ima energetski in podnebni sveženj. Toda namesto da bi to temo obravnavali na pregleden način, se na vse pretege trudimo, da bi ta ključno pomemben sveženj podprli s tem, da bi prehiteli običajne demokratične postopke Parlamenta.
Seveda so lahko pristojni odbori izrazili svoja mnenja, toda Parlament nikoli ni mogel zavzeti stališča, s čimer pa je izničil demokratično pravico vsakega poslanca, da popravi predlog Komisije. Ko je bilo odločeno o okrepljenem sodelovanju med Odborom za okolje, javno zdravje in varnost hrane ter Odborom za industrijo, raziskave in energetiko, so pogajanja potekala v okviru neuradnega trialoga, ki je temeljil na glasovanju znotraj enega samega odbora. Moram zares poudariti, da to glasovanje ne odraža nujno večinskega mnenja Parlamenta?
Sicer pa stališča, ki so jih sprejeli pristojni odbori, praviloma obstajajo samo v angleščini, kar mnogim poslancem onemogoča, da bi dejansko razumeli obseg predlaganih ukrepov. To zanikanje demokracije so upravičili z željo, da bi Evropa na konferenci v Poznańu ostalemu svetu dajala dober zgled. Dejstvo je, da bo konferenca zaprla zastore, preden bodo voditelji držav in vlad dosegli sporazum. Gospod Borloo ima prav, ko poudarja, kako nujno potrebujemo sporazum na ravni voditeljev držav in vlad, toda ne smemo biti varčni s prispevki poslancev, ki so jih neposredno izvolili evropski narodi.
Kljub temu bo Parlament pozvan k odobritvi delnih sporazumov, ki jih bo izpogajalo predsedstvo na naslednjem Evropskem svetu, kar pa bo v Pogodbah zapisano soodločanje skrčilo na vaje v slogu. To je nesprejemljivo. Hočem sporazum, ampak ne kakršen koli star sporazum. Hočem sporazum, dosežen z demokratično preglednostjo. Upam, da bomo v Köbenhavnu leta 2009 dosegli obsežen sporazum, toda evropskega prizadevanja v okviru tega obsežnega sporazuma ne bomo mogli izravnavati preko komitologije, kot je predlagala Komisija in kot si še posebno želijo moji kolegi poslanci iz skupine Zelenih/Evropske svobodne zveze. O velikopotezni podnebni politiki, gospod predsednik, ni mogoče odločati za zaprtimi vrati in brez vednosti državljanov.
Lena Ek
- (SV) Gospod predsednik, obdobje za podnebna pogajanja - podnebni sveženj EU - se izteka in francosko predsedstvo je odgovornost za to, da smo pripravljeni pravočasno. Stališče Parlamenta je bilo jasno že septembra. Ne bomo sprejeli zvodenelega predloga. Soodločanje zadeva vse, vključno s Poljsko.
Razpravljamo tudi o energetskem svežnju. Energetski sveženj je silno pomemben za preglednost in delujoč trg. Vendar bi rada povzela nekatere dele, ki zadevajo trgovanje s pravicami do emisije. Prvič, onesnaževalec mora plačati. Zatorej ne moremo sprejemati kompromisov za dražbe, in naravnost noro je vse podariti brezplačno. Drugič, če ukrepi podjetja zaradi uhajanja ogljikovega dioksida silijo k preseljevanju izven Evrope, je jasno, da morajo biti odškodovana. Ampak svetovno srečanje zmanjšuje to nevarnost. Zato se ne smemo preveč prenagliti in žrtev določiti pred podnebno konferenco v Köbenhavnu. Rada bi opozorila na dejstvo, da obstajajo pravila za mala podjetja in soproizvodnjo toplotne in električne energije, ki so zelo pomembna za industrijo.
Denar, ki ga zberemo s podnebnimi ukrepi, moramo tudi vložiti v ukrepe za podnebje. Posledično mora biti dohodek razporejen. Revne države so zaskrbljene. Te države potrebujejo denar za blaženje in pomoč; nas je 27, njih pa 77.
Na koncu bi rada naše francoske poslance spomnila na nekaj, kar je nekoč dejal general de Gaulle: v politiki ne šteje namen, pač pa rezultat. Zdaj imamo 24 ur, da se udejstvujemo v Parlamentu in trialogu o trgovanju pravic do emisij.
Satu Hassi
Gospod predsednik, na plenarnem zasedanju prvič govorim angleško, kajti upam, da me bo francosko predsedstvo poslušalo. Sedanji model za skupna prizadevanja, ki ga je predlagal Svet, žal pomeni, da bi Evropska unija s projekti čistega razvojnega mehanizma/skupnega izvajanja zmanjšala emisije predvsem izven EU. To bi pomenilo do 70-odstotno zmanjšanja emisij drugod, predvsem v državah v razvoju. To bi povsem spodkopalo verodostojnost naše podnebne politike. Dokončna rdeča črta za Parlament je 50-odstotna omejitev nadomestil, kar bi omogočilo, da je večina našega zmanjšanja emisij domača.
50-odstotna omejitev je bila vedno temelj podnebne politike EU v dolgih letih kjotskih pogajanj. Visoka kvota Mehanizma čistega razvoja (CDM), ki jo je predlagal Svet, bi pomenila nazadovanje v podnebni politiki EU. To pa bi postal preveč enostaven argument za vsakogar, ki želi skrhati in oblatiti podnebno politiko EU.
Medvladni odbor za podnebne spremembe (IPCC) pravi, da bi morale industrijske države zmanjšati domače emisije za 25 do 40 % in države v razvoju med 15 in 30 % glede na emisije, ki jih podjetja navadno povzročajo. Ne moremo dvakrat ocenjevati zmanjšanja emisij. Če želimo nadomestiti večino našega zmanjševanja emisij, potem de facto več zahtevamo od držav v razvoju kot od nas samih. Zelo težko je uvideti, kako bi to pomagalo mednarodnim pogajanjem, in resnično upam, da francosko predsedstvo razume to osnovno točko mednarodne podnebne politike.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Gospod predsednik, o energetskem in podnebnem svežnju smo zdaj povedali dejansko že vse. Vemo, da se podnebne spremembe dogajajo, a vemo tudi, da se je v preteklosti zgodilo bistveno večje globalno segrevanje. Vemo, da v naravnem okolju do emisij ogljika v veliki meri prihaja brez človekovega posega. Človekov prispevek k emisiji ogljika znaša zgolj 4 %. Glavni vir CO2 je ocean, v katerem je 50-krat več ogljikovega dioksida kot v atmosferi.
Emisije ogljikovega dioksida v posameznih državah niso enakovredne. Znatne količine emisij izpuščajo države v razvoju kot sta Kitajska in Indija. Brez omejevanja emisij v teh državah Evropa ne bo mogla rešiti tega problema. Problema ne bomo rešili niti, če bomo državam z znatno ravnjo emisij ogljika vsilili omejevanje. Gospodarstva kot je poljsko se bodo še dolgo zanašala na energijo premoga in biogoriva. Ti viri bodo še naprej glavne gonilne sile njihovih gospodarstev.
Pričakovano 20-odstotno zmanjšanje emisij CO2 do leta 2020 na podlagi predlaganih pogojev bo ta gospodarstva uničilo. Načrt za zmanjšanje emisij CO2 za 80 % do leta 2050 bi pogojil propad energetskega gospodarstva ne le na Poljskem, pač pa tudi v mnogih drugih državah, in bi nedvomno pripeljal tudi do popolne gospodarske katastrofe.
Zato moramo bolj poglobljeno preučiti problem in sprejeti zaščitne ukrepe. Reševanja tega problema nikakor ne bodo pospešili bilateralni pogovori med Rusijo in Nemčijo, ki izključujejo druge države. Pri tem vprašanju moramo razpravljati skupaj in najti skupno rešitev. Upam, da bosta srečanje v Poznańu ter srečanje, ki bo sledilo v Köbenhavnu, prinesla sporazum in rešitev, ki bosta koristila vsem.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Gospod predsednik, razprave v Poznańu in pa v Köbenhavnu čez leto dni morajo uspeti. Ni več prostora za hrepenenja in druga odlašanja. Ravno predvčerajšnjim je Evropski parlament z izrazito večino, skoraj soglasno, glasoval v prid poročilu gospoda Florenza, ki zahteva visoko zastavljene cilje, zadostna sredstva ter neposredne ukrepe, vendar pa poskuša pokvarjena zveza v Svetu in v Komisiji razrezati in spodkopati ta prizadevanja.
Nesprejemljivo je, da Svet spodkoplje vlogo Parlamenta samo zato, da bi ugodil gospodu Berlusconiju in peščici drugih novih poslancev Evropske unije. Interesi državljanov Evrope in zgodovinski interesi same Evropske unije morajo biti na prvem mestu. Evropska unija mora še naprej voditi ta prizadevanja in odpraviti spodkopavanje želje Evropskega parlamenta, da bi sodeloval.
Urszula Krupa
(PL) Gospod predsednik, vsiljevanje drastičnih rešitev, ki jih energetski in podnebni sveženj določa za države Evropske unije, ki proizvajajo samo 15 % svetovnih emisij ogljika, bo imelo uničevalen vpliv ne le na Poljsko, pač pa na ves svet.
Medtem ko so stare države EU zmanjšale emisije ogljika za približno 3 %, je Poljska zaradi industrijske preobrazbe in postopka modernizacije, emisije zmanjšala za približno 30 %. Kljub temu Evropska unija zahteva nadaljnja znižanja, ki naj bi predstavljala izvršitev vzajemne pomoči in delitev bremena, bi pa zagotovo vodila k propadu naše industrije in silnemu dvigu stroškov.
Poleg tega nasprotujemo pred kratkim dodeljeni direktivi za tehnologijo zajemanja in shranjevanja ogljika. To bo Poljski onemogočilo uporabo geotermalne energije in doseganje cilja za 20-odstotni delež obnovljive energije. Ravno nasprotno, lahko bo to povod za ekološko katastrofo, ne pa jamstvo za varovanje okolja. Izpust ogljikovega dioksida iz zemeljskih plasti lahko povzroči tako smrt živih bitij kot tudi tektonske premike in potrese.
Andreas Mölzer
(DE) Gospod predsednik, Evropa se segreva hitreje od svetovnega povprečja. V enem desetletju, kakor veste, so se poškodbe, ki so posledica naravnih katastrof, podvojile na skoraj 14 milijonov letno. Zato moramo dobro premisliti, kakšni bodo naši naslednji koraki. Prav tu imamo še vedno težave.
Če pomislimo na razbremenitve v trgovanju z emisijami, ne smemo pozabiti na to, da so energetske združbe porabniku brez sramu zaračunale brezplačna potrdila zato, da bi si prislužile dodatne dohodke. Ne smemo dovoliti, da se to ponovi. Ne potrebujemo nobene nepremišljene bliskovite reakcije več, pa tudi spodletelih načrtov kot je bil tisti z biogorivom ne. Domnevna ničelna stopnja emisij električnih vozil je neuporabna, če energija izvira iz premogovnih elektrarn.
Vendar je po mojem mnenju precej nesmiselno v teh okoliščinah povzdigovati jedrsko energijo kot okolju prijazno. Če bi milijarde, ki vsako leto izpuhtijo za to, uporabili za obnovljive vire energije, morda ne bi imeli več nikakršnih težav z energijo in bi bili na področju zmanjševanja CO2 gotovo velik korak naprej.
Poleg tega si moramo v zvezi s tem zapomniti, da moramo dolgoročno spodbujati subvencioniranje javnega prometa in prevoza blaga po železnici.
Péter Olajos
(HU) Hvala, gospod predsednik. Vsi si prizadevamo ustaviti podnebne spremembe, preprečiti svetovno ekološko katastrofo, ki grozi človeštvu. Seveda vemo, da ima to za posledico resne stroške, ki jih bomo državljani morali prej ali slej plačati na takšen ali drugačen način.
Vemo tudi, da kasneje ko ukrepamo, večja bo škoda, bolj nespremenljivi bodo procesi in več bomo morali plačati. Vprašanje je po eni strani, če smo dovolj pogumni, da bi ukrepali prvi in se temu primerno tudi žrtvovali, po drugi strani pa, kako bomo breme porazdelili med različne družbene in gospodarske akterje.
Zakonodajni sveženj, ki ga imamo pred seboj, kaže, da se Evropska unija zavezuje k ukrepanju, in hkrati dokazuje, da je žal tudi pristranska, nestanovitna in ob izvajanju uporablja dvojne standarde. Nekaterim državam članicam v letu 2020 dovoljuje višjo raven emisij kot jo za leto 2011 določajo kjotski cilji. Medtem pa se drugim, ki so že uspešne, ne daje ustreznih spodbud.
Zakaj si zatiskamo oči ob dejstvu, da nekaterim državam članicam niti malo ni mar za to, kar obljubijo, medtem ko druge pristanejo na neznanska odrekanja? Prav tako nerazumljivo je, zakaj bi morale industrije cementa zmanjšati za dvakrat več kot industrija odpadkov ali promet. Minister, junaška vlada ni tista, ki drzne podjetjem odmeriti strogo kazen, pač pa tista, ki je ravno tako stroga tudi do sebe. Pametna vlada ni tista, ki denar državljanov pod Mehanizmom čistega razvoja (CDM) odnese v tujino, pač pa tista, ki vlaga doma, v EU, in zmanjšuje našo odvisnost od energije z novimi, tržnimi, čistimi tehnologijami.
Trenutna svetovna gospodarska recesija ni nikakršen povod za to, da nam ne bi uspelo ukrepati, nasprotno, daje nam priložnost za preboj. Zgodovinska odgovornost in priložnost pomenita tudi vodilno vlogo v tej tretji industrijski revoluciji. Zahvaljujem se vam za pozornost.
Guido Sacconi
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, zahvaljujem se svojim poslanskim kolegom, v prvi vrsti predsedniku naše skupine, gospodu Schultzu, ki je upravičeno poudaril rezultate, ki smo jih prejšnji ponedeljek dosegli s sporazumom o uredbi, ki je določila zahtevo za zmanjšanje emisij CO2 motornih vozil.
Želel bi pojasniti, zakaj sem namerno in v dogovoru s francoskim predsedstvom, ki je opravilo imenitno delo - želel bi zgolj na neuraden način reči - zakaj, če ostanem pri temi vozil, sem pospešil zagotovitev tega sporazuma - pospešil sem vožnjo, če tako rečem. Iz dveh razlogov: prvič, ker se mi je zdelo pomembno sprostiti sveženj vsaj glede enega vprašanja, da bi pokazali, da je dejansko mogoče - težko, a mogoče - združiti različne potrebe: po eni strani varstvo okolja in boj proti podnebnim spremembam, po drugi strani pa gospodarska razsežnost konkurenčnosti in socialna vprašanja ter zaposlitev. Zavedamo se, v kakšni krizi je danes avtomobilska industrija, in da smo to smo počeli zdaj, je izjemno dober znak.
Toda vožnjo sem pospešil tudi iz drugega razloga. Zdelo se mi je, da bi bilo precej bolje dokument zaključiti pred Evropskim svetom naslednji teden, saj tako - če smem odkrito reči - nihče ne bi mogel vanj vtakniti nosu. Noben voditelj države ali vlade se ne bo mogel dotakniti te uredbe. Govorim kolegom poslancem, ki so, kot gospod Davies, kritizirali ta sporazum, niso pa razumeli, da bi bilo precej bolje, če bi tudi druge dokumente - kot je dokument gospoda Daviesa, v kateri so že navedeni pogoji za dosego sporazuma - že zaključili. Nekaj bi vam rad rekel, gospod Borloo, če mi dovolite še trenutek: tu nam ne uspe vedno doseči soglasja, zato zberite pogum, ne dovolite, da se ponovi, kar se je zgodilo včeraj na razpravi o obnovljivih virih, ko je ena država, žal moja, vložila svoj veto na predlog in s tem onemogočila sporazum.
Johannes Lebech
(DA) Gospod predsednik, sodelovanje v pogajanjih o podnebnem svežnju me je prevzelo, najprej v odboru, potem pa v trialogu, v katerih sem udeležen v vlogi poročevalca v senci za direktivo o skupnih prizadevanjih. V Parlamentu smo izkazali veliko sposobnost za doseganje kompromisov in snovanje zamisli, ki lahko izboljšajo predloge Komisije, saj se jasno zavedamo, da se bomo morali, če ne bomo imeli resnega sporazuma, ki bo nasledil kjotskega, na srečanju v Köbenhavnu oborožiti z visoko zastavljenim predlogom.
Zdaj čakamo na Svet. Rad bi navedel nekaj ključnih problemov. Pomembno je, da Svet razume, da mora, če si države članice želijo prožnosti, obstajati jamstvo za doseganje ciljev, ki bi se odražalo s poročili in s posledicami, če se ciljev ne bi doseglo. Prazne obljube ne bodo zavirale globalnega segrevanja. Jasno mora biti tudi, da ne moremo kar iztržiti našega celotnega zmanjšanja izven EU, pač pa se mora biti večina naših prizadevanj strniti v Evropi. Kar koli drugega ni ne resno ne verjetno, če hočemo dejansko doseči mednarodni podnebni sporazum, saj bi takšno vedenje lahko dajalo vtis, da smo že storili svoje in ne moremo storiti ničesar več. Na podoben način ne smemo trpeti pomanjkanja zanimanja za modernizacijo energetske tehnologije in moramo s tem svežnjem zagotoviti napredovanje v prihodnost, v kateri bomo svojo uporabo energije osnovali na oblikah energije, ki so CO2 nevtralne. Lani so voditelji držav in vlad EU obljubili, da bodo igrali vodilno vlogo na podnebni fronti - to izraža zavezo. Parlament je pripravljen. Zdaj mora Svet izraziti svojo voljo do doseganja rezultatov, da se bomo lahko skupaj veselili najboljšega darila letošnjega božiča, podnebnega svežnja.
Caroline Lucas
Gospod predsednik, čutim jezo in razočaranje kot vsi ljudje, ki upravičeno kritizirajo tiste v tem Parlamentu in Svetu, ki skušajo uničiti naše zaupanje v visoko zastavljeni podnebni in energetski sveženj.
EU zdaj spodbija lastno zavezo za 30 % in skuša nadomestiti večino prizadevanj za zmanjševanje, ki jih je določila sama, s čimer krha potrebe po dražbah v energetskem sektorju in skoraj vseh drugih industrijah, saj tako postavlja standarde za učinkovitost vozil, ki so skoraj slabši kot so trenutni, in se ji kazensko ne uspeva zavezati za sklade, ki so namenjeni solidarnosti z deželami v razvoju. Vse to pomeni, da je podnebni sveženj EU videti vedno bolj prazen, evropskim politikom pa ne bomo odpustili za tako velikanski neuspeh političnega vodstva.
Želim kljubovati enemu nazor, ki ste ga danes večkrat ponovili. Ni nam treba izbirati med reševanjem gospodarske krize in reševanjem podnebne krize. Gospodarsko krizo bi morali izkoristiti kot priložnost, da popolnoma preoblikujemo žarišče in smer našega gospodarstva in iz njega naredimo pristno trajnostno gospodarstvo, ki bo dejansko prineslo okoljske in gospodarske koristi. Gre za odločilno preizkušnjo za celoten projekt EU in ne za preizkušnjo, pri kateri si lahko privoščimo spodleteti.
Mieczysław Edmund Janowski
(PL) Gospod predsednik, danes razpravljamo o energiji in varstvu okolja. Vpliv emisije toplogrednih plinov na podnebne spremembe je resničen, četudi se druge dejavnike trenutno podcenjuje.
Rad bi poudaril, da moramo biti na tem področju dejavni globalno. Kakšna bo sicer posledica naših izrazitih omejevanj emisij, če druge države ne bodo ravno tako dejavne? Enostavno bo evropsko blago postalo nekonkurenčno in naše trge bodo prevzeli tisti, ki niso uvedli tovrstnih omejitev.
Upoštevati moramo tudi okoliščine držav kot je Poljska, katerih industrija električne energije v večini temelji na premogu. Primerno bi bilo priznati velikanski napredek v zmanjšanju emisij ogljika, ki so ga v zadnjih letih dosegle te države.
Energetski in podnebni sveženj mora biti zato razumen in obenem prežet z duhom vzajemne pomoči. Moral bi biti tudi inovativen, podpirati gospodarstvo in okolje in pa zagotavljati varnost in inovacije, kar je v času velikega gospodarskega upada še posebej pomembno.
Eva-Britt Svensson
(SV) Gospod predsednik, marca 2007 so voditelji vlad EU obljubili, da bo EU do leta 2020 zmanjšala svoje emisije toplogrednih plinov za vsaj 20 %. Ta zaveza sama po sebi ni dovolj, da bi ustavila segrevanje na magični meji 2 ºC, kakor je v skladu z raziskavami potrebno. Vendar je šlo za obljubo našim državljanom in korak v pravo smer. Zato zdaj zelo zaskrbljeno opazujem, kako orodje za doseganje tega cilja, podnebnega svežnja, z vsakim dnem, ki gre mimo, postaja vse bolj nebogljeno.
Prejšnji ponedeljek je francosko predsedstvo z velikimi skupinami Parlamenta doseglo neuradni sporazum o tem, kako bomo zmanjšali emisije ogljika pri vozilih. Sklep je zelo enostavno povzeti: avtomobilska industrija posluje kot običajno. Povsem nepojmljivo! Že leta 1995 je Komisija predlagala, da se emisije ogljikovega dioksida omeji na 120 g. Zdaj, 13 let kasneje, je cilj spet spremenjen. To je posledica vseh vrzeli v zakonu, ki se odražajo v postopnem uvajanju števila avtomobilov, ki morajo izpolnjevati pogoje, ter neučinkovitih denarnih kazni.
Dovolj imam tega, da poslušam, kako je finančna kriza izgovor za to, da ne prevzamemo odgovornosti za vpliv podnebnih sprememb. Avtomobilska industrija je imela več kot desetletje za to, da bi se preusmerila k bolj zeleni tehnologiji. To ni posledica finančne krize, pač pa posledica nenehne prekomerne proizvodnje in nesposobnosti avtomobilske industrije, da bi kaj spremenila.
Tudi pogajanja o trženju z emisijami so že v zaključnih stopnjah. Niti za podnebne spremembe ne kažejo dobro. Projekti Mehanizma čistega razvoja (CDM) so značilen primer. Seveda moramo podpirati podnebne projekte v državah v razvoju, toda združiti jih moramo z našim lastnim zmanjšanjem emisij, ne pa jih nadomestiti.
Sylwester Chruszcz
(PL) Gospod predsednik, pod krinko veličastnih ciljev varovanja okolja, najbogatejše države in podjetja vsiljujejo podnebni sveženj, ki bo prizadel manj premožne države Evropske unije. V okviru svetovne krize se napada pridobivanje rude in proizvodnjo električne energije v državah, vključno s Poljsko, na račun oviranja gospodarske rasti in povzročanja množičnega odpuščanja. Tudi jaz podpiram omejevanje emisij ogljika v Evropi in po svetu, a ne za vsako ceno.
Ne moremo čez noč zapreti premogovnih termoelektrarn ali premogovnikov. Ni še prepozno, da bi poiskali razumen kompromis, ki ga bodo lahko sprejele vse države. Toda tovrstni kompromis bo mogoč le, če bomo upoštevali posebne značilnosti nacionalnih gospodarstev. V nasprotnem primeru bomo imeli opravka z diktatom in krivico, v to pa ne smemo privoliti.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
(DE) Gospod predsednik, zajemanje in skladiščenje ogljika je le majhen zobec v kolesju podnebnega svežnja. Ampak tudi majhni zobci in kolesca nosijo svoj pomen. Zato je pomembno, da mi in Evropska unija odpremo pot za gradnjo in vzpostavitev predstavitvenih projektov, saj iz tega lahko razvijemo popolnoma novo industrijo, prehodno tehnologijo za skladiščenje CO2, ne da bi zmanjšali velika prizadevanja drugod.
Na svetu so trije veliki predstavitveni projekti z drugimi cilji, prizadevajo si namreč pospeševati pridobivanje nafte in plina. Vendar potrebujemo naše, evropske predstavitvene obrate, kajti odgovorni smo za rudnike, tehnologijo, hkrati pa tudi za ureditveni okvir za obdobje po zaprtju rudnikov, ki ga moramo potem po Evropi spraviti v tek.
Imamo težave s financiranjem, vsaj tako pravijo. Ne verjamem, da so to pravi problemi. Vlagamo - in številka znaša - 1 800 milijard EUR v finančno zaščito za podjetja in banke ter v prispevke gospodarstvu. 1 800 milijard - in nimamo 10 milijard ali 5 milijard, s katerimi bi preizkusili nove tehnologije, ki bi bile morda svetovno pomembne.
Pravkar sem se vrnil iz Kitajske. Tu smo govorili o tehnologiji zajemanja in skladiščenja ogljika (CCS), saj bo Kitajska v prihodnosti 60 % svoje energije proizvajala iz premoga. Južna Afrika, Amerika, ZDA in Rusija, vse potrebujejo te tehnologije, nam v Evropi pa ne uspe teh tehnologij postaviti na noge. Menim, da bi se morali mi in Svet potruditi na kakršen koli način pridobiti sredstva, naj bo to s sistemom za trgovanje z emisijami (ETS) ali s čim drugim, da bi lahko prav v tej tehnologiji vsemu svetu pokazali pot.
Dariusz Rosati
(PL) Gospod predsednik, problem podnebnih sprememb je eden največjih izzivov, s katerimi se sooča človeštvo. Evropska unija je razvila visoko zastavljeni načrt zmanjšanja emisij ogljika za 20 % do leta 2020, ki bi izboljšal energetsko učinkovitost in zvišal delež energije iz obnovljivih virov.
Ta načrt kaže, da hoče Unija voditi svet v boju proti podnebnim spremembam, ampak Evropska unija ni otok in ne more ukrepati sama. Če ne pregovorimo svojih partnerjev po vsem svetu, naj pripravijo ravno tako visoko zastavljene ureditve, problema ne bomo mogli reševati, tudi če si bomo še tako prizadevali.
Predlagane spremembe moramo načrtovati na najučinkovitejši način, da bi zmanjšali stroške za gospodarstvo, ki bodo v vsakem primeru visoki, in s tem zmanjšali breme za posameznika. Z ocenjevanjem predloga Komisije znotraj tega okvira želim opozoriti na dve nevarnosti.
Prvič, potreba po nakupu dovoljenj za emisije ogljika na dražbi, katere so deležni objekti, ki proizvajajo električno energijo, bo vodila k znatnemu zvišanju cen za energijo, še zlasti v državah, kjer v pridelavi energije večjo vlogo igra premog. To bo negativno vplivalo na denarno gospodarstvo gospodinjstev in na konkurenčnost podjetij v teh državah. Ta problem lahko deloma rešimo s primerjalno analizo. Ta metoda odškoduje najbolj učinkovite rešitve v vsaki kategoriji goriva in s tem omogoča, da se cilj za zmanjšanje ogljika doseže s precej nižjimi stroški.
Drugič, pravkar predlagani sistem dodeljevanja pravic do emisij močno podpira industrije, ki jih ogroža uhajanje ogljika, na račun toplote in energije. V resnici to bogatejše države postavlja v privilegiran položaj, kar ni videti pravična rešitev.
Sistem dodeljevanja pravic mora biti zasnovan tako, da manj premožnim državam zagotavlja, da ne bodo izgubile proti drugim. Najbolj pravičen sistem bi lahko bil tisti, ki dodeljuje dohodke licitiranja na podlagi bruto domačega proizvoda.
Pozivam Komisijo in Svet, naj poiščeta razumen kompromis, da prizadevanje za dosego teh ciljev ne bo spodkopalo konkurenčnosti naših gospodarstev in povzročilo slabšanja naših življenjskih standardov.
Fiona Hall
Gospod predsednik, odločnosti poročevalca se lahko zahvalimo, da smo dosegli velik napredek v pogajanjih na področju obnovljivih virov energije. Razočaralo nas je, da sinoči nismo dosegli popolnega sporazuma, toda pri vprašanju določbe, ki je bila predmet razprave, ni šlo le za to, da bi cilj 20 % do leta 2020 ostal neoskrunjen: poslanci Evropskega parlamenta so z dolgoročnim in trdim delom zagotovili pravno gotovost za mehanizme prožnosti, ki jih države članice lahko uporabljajo v pomoč pri doseganju ciljev za obnovljive vire energije. Pregled mehanizmov prožnosti leta 2014 bi lahko razveljavil vse to dobro opravljeno delo. Lahko bi spodkopal obsežen razvoj obnovljivih virov energije in zelena delovna mesta, ki obetajo preporod v evropskih regijah kot je moja regija severovzhodna Anglija. Zato ne moremo podleči besedilu, s katerim vztraja samo ena država članica.
Toda na področju Direktive o obnovljivih virih energije je prišlo do precej pozitivnega napredka. Uspelo nam je sestaviti čvrsto besedilo o biogorivih in, kar je odločilno, sprememba v neposredni rabi tal bo zdaj eden od dejavnikov, če bo na tem vztrajal Parlament. Veseli me tudi, da se bo od držav članic zahtevalo, da spodbudijo energetsko učinkovitost, da bodo lažje dosegle svoje cilje za obnovljive vire energije.
Na tej točki moramo ohraniti mirne živce na področju Direktive o obnovljivih virih energije - in vsekakor tudi v zvezi s celotnim podnebnim svežnjem. Ta zakonodaja mora biti učinkovita za EU, učinkovita pa biti tudi kot čvrst predlog, ki ga lahko predstavimo na svetovnih pogajanjih.
Marie Anne Isler Béguin
- (FR) Gospod predsednik, Evropa je bila pionir in želi mostišče ostati tudi v Köbenhavnu.
Seveda nas svet gleda, danes nas opazuje, toda njegovi pogledi so usmerjeni tudi v vlado predsednika Obame. In res je, da se lahko vprašamo, če bolje opravlja delo, saj tu še vedno ne izpolnjujemo zahtev. Ne izpolnjujemo zahtev na področju onesnaževalcev, in konec koncev, državam članicam prepuščamo pogajanja o energetskem in podnebnem svežnju. Osebno še nisem izgubil upanja. Dolgo že brez koristi sprožamo znak za preplah. Z druge strani Atlantika pa nam največji onesnaževalec na svetu naznani, da se bo do leta 2020 vrnil na raven emisij leta 1990, z drugimi besedami, da bo svoje emisije zmanjšal za 60 %. Poleg tega želi še neposredno licitirati 100 % svojih pravic. Sprašujem vas: kje je napaka? Seveda drug drugega po ramenih trepljamo za naša silna prizadevanja, čeprav dobro vemo, da precej zaostajamo za tem, kar zahtevajo znanstveniki Medvladnega foruma o podnebnih spremembah.
V Združenih državah so delavski sindikati podprli preoblikovanje v nizkoogljično gospodarstvo. To bi moralo zares navdihniti naše proizvajalce, ki so preobremenjeni s tem, da izrabljajo okoljske, finančne in gospodarske krize za odpuščanje delavcev, in to po dolgih letih dobička, ki ga niso razdelili zaposlenim, po dolgih letih pogajanj, da bi dosegli prostovoljne sporazume na področju onesnaževanja, ki so ravno tako spodleteli.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Gospod predsednik, na velike podnebne spremembe vpliva emisija sončne toplote, ki naš planet oskrbuje s približno 96 % toplote. Prekomerna emisija CO2 in metana ima škodljiv vpliv na okolje in jo je zato treba zmanjšati.
Izhod iz te slepe ulice je izpolnitev radikalnih tehničnih in organizacijskih ukrepov, ki bi pospešili razvoj pridobivanja električne energije iz obnovljivih virov, povečanje pridobivanja čiste energije in pospešitev vseh ukrepov, ki krepijo učinkovitost in varčevanje z energijo.
To bo nedvomno zahtevalo prestrukturiranje izdatkov in zagotovitev mobilnosti sredstev, ki so dodeljeni takšnim ukrepom, a to ne sme povzročiti izrazitega zvišanja cen električne energije. Tega ne bi sprejela ne evropska družba ne evropska industrija. Iz tega razloga je treba sedanjo različico svežnja temeljito predelati.
Martin Callanan
Gospod predsednik, veseli me, da imam priložnost prispevati k današnji razpravi. Udeležen sem bil predvsem v imenu skupine PPE-DE ob pripravi poročila gospoda Sacconija o emisijah CO2 iz vozila, sodeloval sem v trialogu, in rad bi izrazil spoštovanje njegovemu delu, s katerim je pripomogel k zagotovitvi sporazuma za to zakonodajo. Lahko naznanim, da se je skupina PPE-DE sinoči dogovorila, da bo podprla osnutek sporazuma na plenarnem glasovanju.
To zakonodajo smo zdaj dorekli in zagotavlja nam, da lahko izdelovalce vozil spodbudimo, naj se približajo proizvodnji čistejših, bolj ekoloških in učinkovitejših vozil, toda upajmo, da bodo to storili na trajnostni način, ki ne bo stal delovnih mest in blaginje v industriji. Kot gospa Hall tudi jaz predstavljam severovzhodno Anglijo in v moji pokrajini je več tisoč delovnih mest odvisnih od avtomobilske industrije; upam, da ta zakonodaja ne bo prizadela nobenega od njih.
Dovolite mi, da povem nekaj besed o postopku. Posebej me je zaskrbelo, da ta zakonodaja odbrzela skozi Svet in Parlament z naglico, ki je bila včasih nepotrebna. Večkrat smo se soočili s prejemom 60-stranske dokumentacije le uro pred začetkom dejanskega uradnega trialoga. Celo v ponedeljek, pred zaključnim trialogom, je Komisija še vedno v besedilo vstavljala tehnične popravke, ko je šlo za minute do začetka dejanskih pogajanj.
Ne zdi se mi, da je to dober pristop. Zdi se mi slabo, da še ni prišlo do nobenega pravega preverjanja te zelo pomembne zakonodaje bodisi v Svetu ali v Parlamentu. Kolikor mi je znano, je podobno tudi z nekaterimi drugimi dokumenti. Resnično se mi zdi, da je pomembno, da se to zakonodajo v celoti temeljito preveri in da ima vsakdo priložnost prispevati k razpravi. Poskrbeti moramo, da to izjemno pomembno zakonodajo spravimo v red in da v njej ni nobenih napak, ki bi jih lahko odkrili v prihodnosti.
Hannes Swoboda
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, v imenu svoje skupine sem imel čast odgovoriti na predlog podnebnega svežnja predsednika Barrosa. Tedaj sem rekel, da za svojo skupino popolnoma podpiram cilje podnebne politike. Še vedno jih. Ne moremo si premisliti v zvezi s tem. Vendar sem se že tedaj skliceval na problem uhajanja ogljika, in tedaj mi je bilo jasno, komisarji, da Komisija na tem področju ni storila dovolj. Zdaj pa je treba nadoknaditi zamujeno.
Zahvaljujem se predsedstvu, da skuša skupaj s parlamentarci nesporno najti rešitve. Ne gre za to, da bi odstopili od ciljev, pač pa za to, da bi industrijam, ki uporabljajo najnovejše okoljske tehnologije, dali tudi ustrezno začetno prednost, in ne, da bi te industrije pregovorili, naj skupaj s svojimi delovnimi mesti in onesnaževanjem okolja zapustijo Evropsko unijo.
Sistem primerjalne analize, ki smo ga že omenili, je treba prav tako postaviti v ustrezno obliko. Pri tem gre tudi za zagotavljanje verodostojnega načrtovanja. Malo smisla je v tem, da se zdaj določi načelo, potem pa se izvajanje tega načela za dolga leta odloži, vse dokler Komisija ne obdela podrobnosti. Podjetja potrebujejo verodostojno načrtovanje, da lahko zdaj tudi vlagajo.
Še zadnja zelo pomembna točka: dohodke iz dražb bi morali pravzaprav ponovno porabiti za cilje okoljske politike, bodisi v naši industriji sami, da se lahko modernizira, da lahko doseže zahteve okoljske politike, ali pa celo zunaj Evropske unije. Ne zdi se mi, da bi morali ministrom za finance dovoliti, da izginejo s tem denarjem. Uporabiti ga moramo za varstvo okolja.
Holger Krahmer
(DE) Gospod predsednik, okoljska politika EU se sooča z realistično oceno. Gospodarska učinkovitost v Evropi popušča, tu pa razmišljamo o tem, kako bi lahko naši industriji postavili dodatne prepreke.
Trgovanje z emisijami naj bi zmanjšalo emisije, bo pa predvsem povečalo stroške. S tem se povečuje nevarnost, da bomo delovna mesta izvažali. Medtem nas ostali svet mirno opazuje. Kitajska mora pravzaprav samo počakati, pa se bo jeklo proizvajalo tam in ne več v Evropi.
11 000 železarjev ni brez razloga ta teden protestiralo v Bruslju, da bi ohranili svoja delovna mesta. Pozdravljam, kar je pravkar dejal gospod Swoboda o sistemu primerjalne analize, toda ugotovitve socialnih demokratov so precej pozne.
Prepričan sem, da se močno precenjujemo, če mislimo, da lahko znatno vplivamo na svetovno podnebje s pomočjo političnih ukrepov. V 21. stoletju bodo uspešne družbe, ki pametno odgovorijo na dve vprašanji: od kod prihaja naša energija in kako jo lahko učinkovito uporabljamo? Politika, ki se iz posebno dragega in ideološkega razloga izogiba CO2, kot je ta, s katero trenutno upravljamo v Evropi, ne bo vodila do uspeha.
Angelika Niebler
(DE) Gospod predsednik, spoštovani predsednik Sveta, spoštovani komisarji, kolegi poslanci, mislim, da je sveženj za varovanje podnebja na pravi poti. Danes bi želela samo izrabiti svoji dve minuti govora za razpravo o temi trgovanja z emisijami, ker mi to najbolj leži na srcu.
Dovolite mi, da v zvezi s tem pogled vržem čez lužo, v Združene države. Kaj počnejo Američani? Barack Obama je predstavil svoj načrt "Nova energija za Ameriko". Ko ga beremo, smo navdušeni, saj so cilji, ki so določeni v njem, isti kot naši. Zmanjševanje emisij toplogrednih plinov do leta 2020, višanje deleža obnovljivih virov energije, zmanjšanje porabe energije, zmanjšanje porabe nafte, uvedba milijona hibridnih vozil na priključek do leta 2015. Vse to so načrti in cilji, s katerimi smo dodobra seznanjeni in ki jih lahko samo podpremo.
Toda veliko vprašanje je: kako bodo Američani to storili? Tu se nahaja tudi velika razlika v primerjavi s tem, kar počnemo v Evropi. Američani močno vlagajo v svojo industrijo. Ameriška vlada uvaja program za oživitev gospodarstva, ki je vreden od 500 do 700 milijard USD, ter pravi, da bo večina tega denarja namenjena razvoju obnovljivih virov energije in zelene tehnologije. Ko pogledate podrobnosti v programu ameriških volitev, je govora o milijardah za podporo industriji, da bi resnično dvignili industrijo na raven svetovnega trga.
Kaj počnemo mi? Ko pogledam trgovanje z emisijami, svojo industrijo obdavčujemo za 70 milijard EUR na leto. 70 milijard EUR dodatnih davkov za našo industrijo. Mislim, da se upravičeno vprašamo, kako naj naša domača industrija ostane konkurenčna in kako naj preprečimo, da naša delovna mesta odidejo iz Evrope.
Podpiram samo uredbo v svežnju varstva podnebja, ki jamči, da nimamo nobenega uhajanja ogljika in da našo domačo industrijo zadržimo v Evropi.
(Aplavz)
Atanas Paparizov
(BG) Rad bi opozoril, da se meni in mojim kolegom zdi pomembno, da dosežemo rezultat med pogovori o podnebju in energiji, da bo Evropa lahko voditeljica v pogovorih za mednarodni sporazum. Istočasno pa bi rad izrazil, z žalostjo, razočaranjem, da ni bilo napredka na področju enega najpomembnejših vprašanj za države srednje in vzhodne Evrope, namreč v priznavanju njihovih prizadevanj za zmanjšanje emisij v obdobju od podpisa Kjotskega protokola do današnjega dne. Menim, da bi morali najti rešitev, ki bo v okviru kompenzacijskega sistema upoštevala tudi prizadevanja teh držav, saj je, ravno tako kot njihova raven gospodarskega razvoja, vprašanje prestrukturiranja gospodarstva v teh državah precej aktualna tema teh zadnjih let.
Veseli me, da je gospod Borloo omenil srečanje naslednji teden, ki bi lahko sprožilo napredek na področju tega vprašanja. Zelo je pomembno, da glede kvot trgovanja z električno energijo ta proces upošteva integracijo tega sektorja v različnih državah. V nekaterih državah obstajajo dolgoročni sporazumi in zato bo tudi postopno izvrševanje teh kvot v državah, v katerih trg ni dovolj integriran s sistemom trgovanja z emisijami, dobra rešitev. Pozdravljam iskanje rešitve za emisije ogljika in menim, da bodo najnovejše informacije s strani Komisije glede tega vprašanja pripomogle k iskanju rešitve, ki bo varovala industrijo v državah, ki tekmujejo s sosedami izven Evropske unije.
Adina-Ioana Vălean
Gospod predsednik, EU ima potencial, da postane svetovna voditeljica v boju proti podnebnim spremembam, in prav to od nas pričakujejo državljani. Zato je ključnega pomena, da na področju svežnja o podnebnih spremembah dosežemo sporazum na prvi obravnavi, ne samo zato, da bi izpolnili pričakovanja, pač pa tudi zato, da bi šli v Köbenhavn s poenotenim stališčem. Rada bi se zahvalila sodelavcem, ki so delali pozno v noč, da bi to dosegli.
Pomembno je, da ohranimo visoko zastavljene cilje, toda ne moremo istočasno ignorirati dramatičnega vpliva finančne krize na konkurenčnost evropske industrije, ki je zaradi krize močno prizadeta. Glede na ta nov gospodarski okvir je še bolj pomembno, da premislimo o široki izbiri industrijskih infrastruktur v državah članicah, in morali bi priznati, da so nekatere izmed njih dosegle hitro in obsežno preureditev in modernizacijo.
Zato moramo nuditi znosno in primerno prožnost državam članicam in industrijam, da bodo dosegle svoje cilje za zmanjševanje emisij CO2.
Anders Wijkman
Gospod predsednik, medtem ko razpravljamo o znižanjih v letu 2020 za 20 % ali v najboljšem primeru 30 %, nam vse več znanstvenikov govori, da moramo storiti še veliko več. Razlog je najnovejša znanost, ki so jo predstavili po oddaji poročil Medvladnega odbora za podnebne spremembe (IPCC), sporočilo pa se glasi, da so podnebne spremembe tako hitrejše kot tudi resnejše kot so strokovnjaki mislili pred nekaj leti.
Najbolj zaskrbljujoča je nova informacija o medsebojnem vplivanju podnebnega sistema, oceanov in kopenskih ekosistemov. Oceani in rastlinstvo na kopnem so doslej segrevanje prikrivali z vsrkavanjem več kot polovice emisij, ki jih je povzročil človek. Ta zmogljivost vpijanja je zdaj zaradi globalnega segrevanja na kocki, še bolj pa jo slabita prekomerna uporaba in uničevanje večjih ekosistemov, še zlasti gozdov. Medtem ko nadziramo emisije, nimamo nadzora nad tovrstnim pozitivnim odzivom na planetni sistem. Zato so naša prizadevanja po mojem mnenju premajhna. Vendar moramo sprejeti odločitev v upanju, da lahko korak za korakom prizadevanja okrepimo v sodelovanju z ostalim svetom.
Glede svežnja sem zaskrbljen, ker se dražbe postavlja pod vprašaj. Dražbe potrebujemo, da lahko spodbudimo inovacije in povišamo dohodke za tako potrebno podporo prilagajanju in zelenim naložbam v državah v razvoju. Zaskrbljen sem tudi glede ravni predlaganih nadomestil. Po mojem mnenju na ta način odlašamo preoblikovanje potrebne tehnologije v našem delu sveta.
Posebno sem bil vpleten v pogajanja o obnovljivih virov energije. Najtežje področje so bila trajnostna merila. Tu smo včeraj zvečer s Svetom doživeli preboj glede višje zastavljenih prihrankov za toplogredne pline ob uporabi biogoriv ter glede učinkov vključevanja neposredne rabe tal v analizi življenjskega cikla. Mislim, da to kaže odgovornost.
Naj za konec dodam še nekaj. Podnebne spremembe so drugačne od vseh drugih vprašanj, o katerih razpravljamo. Lahko se na primer pogajamo o natančni ravni proračuna, vendar pa se ne moremo pogajati z naravo.
Libor Rouček
- (CS) Gospe in gospodje, podnebni in energetski sveženj, o katerem danes razpravljamo, predstavlja kompromis. Gre za kompromis med interesi in industrijo, potrebo po varstvu okolja in seveda tudi potrebo po zaposlovanju ter zaščiti delovnih mest v Evropi, ki je še toliko hujše z vidika trenutne gospodarske krize. Podnebni in energetski sveženj predstavlja tudi kompromis med industrijsko razvitimi državami v Evropski uniji ter državami v Evropi, v katerih industrija ne igra tako pomembne vloge. Kot vsi dobri kompromisi, tudi ta dovoljuje razumne dopustitve z vseh strani. Trdno sem prepričan, da lahko dosežemo kompromis, ki bo ustrezal vsem državam članicam, starim in novim, velikim in malim, bolj industrijsko razvitim in manj industrijsko razvitim, najsi bo na zahodu, vzhodu, severu, jugu ali v središču Evrope. Konec koncev to izhaja iz dogovora o predlaganih uredbah za emisije CO2 iz vozil in dogovora o direktivah o energiji iz obnovljivih virov.
Gospe in gospodje, Evropska unija na številnih življenjskih področjih predstavlja vzor za druge predele sveta. To se nanaša tudi na področja energetske in podnebne politike. V ključnem interesu nam je, da podnebni in energetski sveženj sprejmemo čim prej in naslednje leto v Köbenhavnu poleg nove ameriške administracije igramo vodilno vlogo.
Samuli Pohjamo
(FI) Gospod predsednik, boljša uporaba obnovljivih virov energije in pospeševanje trajnostnega razvoja sta pozitivna koraka za naše regije. Ne bosta zgolj dobrodejno vplivala na podnebje, pač pa bosta tam ustvarila tudi delovna mesta in izboljšala dostop do energije. Vendar moramo bolj upoštevati razlike med regijami. Hladno podnebje severa in ključni pomen lesne industrije morata biti na primer v končnih odločitvah bolj prepoznavna. Rad bi opozoril tudi na mnoga osušena šotišča na severu, kjer sta les, ki ga pridobivajo, in šota, ki jo trajnostno izkoriščajo, izjemno pomembna v tamkajšnji proizvodnji energije. Upam, da se bo to upoštevalo, ko se bodo odločitve dokončno izoblikovale.
Jerzy Buzek
(PL) Gospod predsednik, želel bi čestitati francoskemu predsedstvu za premišljeno pozornost, ki jo je posvetilo energetskemu in podnebnemu svežnju. Predvsem bi se želel zahvaliti predsedstvu, ker je poslušalo pripombe, ki so bile velikokrat izrečene v Parlamentu, vendar jih tam niso obravnavali dovolj resno.
Kolegi poslanci, Evropska unija je bila sposobna shajati v najtežjih okoliščinah. Tudi zdaj je tak težek trenutek. Pomembno je, da poslušamo drug drugega in smo odprti za nasprotne pripombe. Vedno smo bili zmožni tega.
To priložnost bi želel izrabiti tudi, da pomirim gospoda Turmesa. Kar zadeva mojo državo, smo popolnoma pripravljeni najhitreje sprejeti sveženj. Parlament se dobro zaveda predlaganih popravkov. V nobenem primeru ne ogrožajo glavnega cilja svežnja, ki je zmanjšati emisije.
Gotovo potrebujemo podnebni sveženj in potrebujemo ga čim prej. Nihče se tega ne zaveda bolj kot Poljska. Odgovorni smo za pogajanja na Mednarodni konvenciji o podnebju in zavedamo se, da brez svežnja ne bomo mogli napredovati na svetovnih pogajanjih. Kar imam v mislih, je sveženj, ki bi dosegel vse predlagane cilje, ponavljam, dosegel vse cilje do leta 2020, ki pa bi ga naše evropsko gospodarstvo lažje sprejelo.
Samo tovrstni sveženj je lahko vzor drugim, in tovrstni sveženj imamo v mislih. Le močno in neogroženo gospodarstvo bo lahko vlagalo v varovanje podnebja. Če oslabimo gospodarstvo, od kod bomo potem dobivali sredstva za boj proti podnebnim spremembam? Zato je ta razprava tako pomembna in zato je pomembno, da poslušamo argumente drugih.
Riitta Myller
(FI) Gospod predsednik, rada bi poudarila, kar so mnogi pred menoj že dejali, namreč, da se moramo zdaj, ko razpravljamo o odločitvah, zavedati, da bo to pogojilo zgolj izvrševanje odločitev, ki so jih voditelji držav in vlad sprejeli marca 2007. Poleg tega se moramo s prizadevanjem dotakniti izvajanja že sprejetih odločitev.
V tem smislu je izjemno pomembno, kar je komisar Dimas tu povedal o odnosu med prožnostjo in učinkovitim izvajanjem. Potrebujemo ukrepanje znotraj Evropske unije in želim izkazati podporo poročevalki gospe Satu Hassi, ko pravi, da je naša dolžnost sprejemati odločitve znotraj Evropske unije. Le na ta način lahko zagotovimo to, o čemer mnogi od nas govorijo, in sicer o premagovanju gospodarske krize z ekološkimi inovacijami in vlaganju v nove tehnologije in nov razvoj. Če ne bomo zagotovili, da bodo te zahteve veljale tudi za nas, ne bomo spodbudili industrije, da začne razvijati nove tehnologije. Iz tega razloga sem rahlo zaskrbljen, če bomo nekaterim državam dovolili posebno prožnost, saj bodo potem v skrajnem primeru na slabšem, kar pomeni, da ne bodo imele tehnoloških koristi, katerih bodo deležne druge države EU.
Mariela Veličkova Baeva
(BG) Dolgoročna stalnost politik na nacionalni in evropski ravni na področju uporabe energije iz obnovljivih virov in dolgoročna stalnost naložb sta ključna dejavnika za trajnostni razvoj trgov z zeleno energijo in za doseganje ciljev do leta 2020 na gospodarsko učinkovit način. Za uporabo raznolikega portfelja zelenih tehnologij so potrebni raznovrstni instrumenti. Od stopnje razvoja in uporabe alternativnih virov je odvisno, ali se bo to odražalo v obliki tarifnega sistema, naložbenih sredstev ali drugače. To bi moralo veljati brez te škodljive konkurence med različnimi udeleženci na trgu energetskega sektorja. Tako zapletena strategija ima potencial, da vpliva na zmanjšanje škodljivih emisij in na večanje energetske varnosti. To je glavni pogoj za učinkovito delovanje gospodarstva in za zagotavljanje duševnega miru naših državljanov.
Françoise Grossetête
- (FR) Gospod Borloo, gospod Piebalgs, gospod Dimas, gospe in gospodje, najprej bi rada čestitala francoskemu predsedstvu za njegova prizadevanja, da bi uspešno dokončal ta podnebni sveženj.
Pa vendar: ravno ko razpravljamo o izzivu podnebnih sprememb, se nam na pogajalski mizi ne pojavi nič drugega kot finančna kriza. Prav finančna kriza in zmanjšanje naših virov surovin bi nam morala omogočiti pravo trajno industrijsko revolucijo.
Zato rečem "da" cilju "trikrat dvajset", "da" čistim strojem, "da" čistim tehnologijam, "da" obnovljivim virom energije z energetsko mešanico, vendar "ne" uhajanju ogljika in "ne" selitvam. Torej moramo podpirati raziskave in inovacije ter našim podjetjem in našemu gospodarstvu pomagati, da se skozi to prehodno obdobje prebijejo na najbolj neboleč način.
Sporazum o emisijah CO2 iz vozil je bil dobro opravljeno delo, četudi se mi zdi, da je kazenska modulacija še vedno nezadostna. Glede zajemanja in shranjevanja ogljika čakamo na sporazum o financiranju. Kar zadeva pravice do emisij, moramo nujno ubrati pravično in realistično pot. Uvedba količinsko opredeljenega praga bo dobrodošla. Toda vemo, da moramo storiti še veliko več. Sporazum na prvi obravnavi je nujno potreben. Naša podjetja in industrije pričakujejo, da jih bomo obdržali v bodočih zavezah. Načrtovati morajo svoje naložbe.
Kaj bi ljudje rekli o Evropski uniji, če do konca leta ne bi dosegla sporazuma? Evropska unija, ki rada verjame, da je vzornica v boju proti podnebnim spremembam. Evropska unija, ki ima tako visoko zastavljene cilje v boju proti podnebnim spremembam. Ne upam si predstavljati, kako smešno bi bilo, če bi Evropa ne uspela doseči sporazuma, bi pa naslednje leto v Köbenhavnu vseeno želela vse prepričati, da ima prav.
Zato želim vso srečo francoskemu predsedstvu in mu še enkrat čestitam za delo, ki ga je opravilo.
Edite Estrela
(PT) Gospod predsednik, podnebne spremembe so velik problem našega časa. Potrebno je nujni ukrepanje za upočasnitev globalnega segrevanja. Konferenca v Köbenhavnu je zadnja možnost, da se izognemo propadu v času, ko pozitivni znaki prihajajo iz Združenih držav. Z izvolitvijo predsednika Obame mora Evropska unija predstaviti verodostojen in visoko zastavljen predlog, da bi mobilizirala druge regije.
Kar zadeva razdelitev prizadevanj, dokumentacija, ki sem jo v Evropskem parlamentu spremljala kot poročevalka v senci za Skupino socialdemokratov in za katero bomo, vsaj upam, uspeli doseči sporazum, mislim, da morajo države članice sprejeti notranje zmanjšanje emisij CO2, ne pa zgolj na račun zunanjih posojil. Gospodarska kriza ni, kot nekateri tukaj pravijo, posledica okoljskih politik: povzročilo jo je škodljivo upravljanje in verjetno obstajajo tudi policijski primeri, ne samo politični.
Evropski parlament dela svojo domačo nalogo: upajmo, da bo Svet storil enako, ne da bi se vdal nacionalni sebičnosti in lažnim argumentom. Razvoj novih tehnologij prinaša priložnosti za gospodarstvo in za ustvarjanje delovnih mest.
Zaključila bi, gospod predsednik Sveta in moji dragi kolegi poslanci, s pozivom, da bi si vsi prizadevali doseči sporazum na prvi obravnavi. Svet potrebuje mednarodni sporazum in državljani od nas pričakujejo, da bomo ukrepali.
Vladko Todorov Panajotov
(BG) Podnebne spremembe se odvijajo precej hitreje kot je bilo predvideno. Če želi biti Evropska unija voditeljica na srečanju ZN v Köbenhavnu leta 2009 v okviru doseganja globalnega sporazuma za pravi boj proti podnebnim spremembam po letu 2012, potem mora znotraj Evropske unije zmanjšati emisije toplogrednih plinov. Da bi lahko nove države članice dosegle učinkovito zmanjšanje škodljivih emisij, bi bilo dobro razmisliti o postopnem uvajanju 100-odstotne dražbe za sektor proizvodnje električne energije in obenem podaljšati prehodna obdobja. Nove države članice so v veliki meri še vedno odvisne od premoga, ki je njihov primarni vir energije. V teh državah prehod k alternativnim virom energije poteka počasneje, zato bi lahko imeli strogi ukrepi za zmanjšanje škodljivih emisij nezaželene družbene učinke. Pozivam Komisijo in Svet, naj upoštevata dosedanje izpolnitve obveznosti Kjotskega protokola in dejansko pripravljenost vsake posamezne države članice za doseganje učinka ukrepov. ki so bili določeni.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Gospod predsednik, najprej bi se rada zahvalila vsem tistim, ki so spregovorili, tudi Komisiji, predsedstvu in svojim kolegom poslancem, za delo, ki so ga opravili, in voljo, s katero so se lotili vprašanja.
Začela bom s štirimi točkami, ki se mi zdijo temeljne za reševanje problema. Prva je ta, da je naša poraba premoga iz očitnih razlogov vse večja, zaradi razvoja širokih območij planeta, do katerega prej ni prihajalo. Drugič, kot posledica večje porabe oglja se večajo emisije CO2. Tretjič, ne smemo pozabiti, da se zdaj konkurenčnost industrij ocenjuje globalno. Četrtič, a nič manj pomembno, nikoli ne smemo pozabiti, da govorimo predvsem o ljudeh, ko govorimo o gospodarstvu. To pa zato, ker bo, če je gospodarstvo dobro, dobro tudi človeška blaginja, če pa ne, se bo zgodilo ravno obratno.
Zadnji dve točki pomenita, da konkurenčnost evropske industrije ne sme biti po nepotrebnem prizadeta v tem posebno težkem času, ko ni mednarodnih pravil in zahtev, ki bi se nanašale na iste industrije drugod po svetu. Prvi dve točki pomenita, da potrebujemo stvaren, izvedljiv in zato tudi učinkovit mednarodni sporazum, ki vključuje velike države z visokimi emisijami CO2, torej tudi velike porabnice premoga. Brez takšnega sporazuma ne moremo učinkovito doseči dokončnega cilja, namreč zmanjšanje teh emisij CO2.
Predstavniki predsedstva in Komisije, gospe in gospodje, vodstvo v bistvu temelji na predlogu besedil, ki nam omogočajo doseči svoje cilje. Vse ostalo ni nič več kot domišljija.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Nobena od držav Evropske unije se še ni soočila s problemi tolikšnega obsega, kot so tisti, ki se bodo naslednje leto zgrudili na Litvo. Mislim na probleme električne industrije. V skladu s pristopno pogodbo k EU bo morala Litva zapreti jedrsko elektrarno Ignalina, ki proizvaja 70 % potreb po električni energiji v državi. Predlog Komisije je Litvi odobril rahlo povečanje emisij toplogrednih plinov v primerjavi z letom 2005, vendar predlog ne zajema posledic razgradnje jedrske elektrarne Ignalina, po tem pa bodo litovske elektrarne resnično pridelovale skoraj dvojno količino tovrstnih plinov. Po letu 2009 bo Litva edina nova država Evropske unije s pomanjkanjem dovoljenj za emisije. Vse to bo negativno vplivalo na industrijo in celotno gospodarstvo, pa tudi na zasebne porabnike. Predvideva se, da se bodo cene električne energije zvišale za dvakrat ali več.
Vedno večja uporaba fosilnih virov energije bo emisije zvečala za 5 milijonov ton letno. Zato Litva upa, da bo, dokler ne zgradi nove elektrarne, oproščena približno tako zajetnih pravil sistema trgovanja z emisijami, v zameno za letna neprodajna emisijska dovoljenja. Podnebni sveženj je izjemno pomemben in občutljiv. Kakor mi je znano, ima vsaka država svoje izzive in lastnosti. Zelo žalostno bi bilo, če bi zahteve za izjeme vznemirile ta krhek dokument, ki je tako pomemben za Evropo in za ves svet. Vendar so litovske okoliščine resnično dramatične in tudi edinstvene, saj nimamo povezave z zahodnoevropskim električnim omrežjem. Pozivam udeležence trialoga, naj to upoštevajo.
John Bowis
Gospod predsednik, oči in srca se zdaj osredotočajo na ključna vprašanja in zato mislim, da napredujemo. Ampak, minister in komisar, danes nista slišala glasu, za katerega mislim, da bi ga morala slišati, in to je glas držav z nizkimi prihodki. Nekateri smo se pravkar vrnili s srečanja držav AKP v Papui Novi Gvineji in vemo, da so države z nizkimi prihodki največje žrtve naše pretekle rasti in potrebujejo našo podporo.
Tihooceanski otoki skoraj dobesedno tonejo pod valovi. Globalno segrevanje v to območje prinaša nove bolezni, komarje, ki prenašajo malarijo in denga mrzlico. Vračamo se, da bi prejeli pisma obrobnih pomorskih regij Evrope, ki v veliki meri govorijo o isti stvari. Obupano nas pozivajo, naj ukrepamo v podporo tudi njim.
Na srečanju držav AKP smo videli, kakšne so posledice, če nam ne uspe preprečiti in obvladovati podnebnih sprememb. Tudi če dosežemo naš cilj 2 oC, to pomeni 25-odstotno zmanjšanje razpoložljivosti vode; to pomeni 25-odstotni upad donosa pridelkov; to pomeni 50 milijonov več ljudi, podvrženih malariji; to pomeni 10 milijonov več, podvrženih obalnim poplavam; to pomeni znatno zvišanje bolezni dihal, srca in ožilja, bakterijskih bolezni, kožnega raka in težav z vidom.
Če jim spodleti, spodleti tudi nam. Njihove bolezni so že naše bolezni. Njihovo preseljevanje bo postalo naše preseljevanje. Njihov obup bo lahko vodil k našemu obupu, ko se bodo vsuli tudi preko naših meja, in tako za naše kakor tudi za njihovo dobro jim moramo pomagati napredovati, in to hitro.
Britta Thomsen
(DA) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, naj se za začetek zahvalim našemu poročevalcu, gospodu Turmesu za občudovanja vredno delo v zvezi z direktivo o obnovljivih virih energije. Prav tako bi se rada zahvalila različnim službam Parlamenta, svetovalcem in pomočnikom. Žal nam čez noč ni uspelo zaključiti pogajanj s Svetom, četudi smo s strani Parlamenta ciljali na sporazum in bili pripravljeni popustiti. Da, kakor veste, sta za ples potrebna dva in dve voljni strani sta potrebni za doseg sporazuma. V vlogi poročevalke za Skupino socialdemokratov v Evropskem parlamentu na razpravah o tej direktivi sem se veselila, da bom danes dopoldne tu stala s povsem sklenjenim svežnjem. Sveženj, ki je očitno zdolgočasil naše prste. Ta direktiva bo popolnoma spremenila energetsko politiko Evrope. Omogočila nam bo končati več kot sto let odvisnosti od nafte in plina. Odvisnost, ki je poškodovala naše okolje in povzročila vojne, nemir in neenakost povsod po svetu. Zato je ključnega pomena, da smo zdaj glede tega sporazuma povsem jasni.
Zagotovili smo že, da bodo za pridobivanje biogoriv za naša vozila določena jasna in trdna trajnostna merila. Zagotovili smo, da bo za stavbe omejena znatna poraba energije, in zagotovili smo, da bomo proizvajalcem vetrnih turbin in sončnih celic jamčili, da bo Evropa vlagala v obnovljive vire energije. Zadnja ovira je, da stojimo ob strani vsem zavezujočim ciljem za leto 2020. Težava je v tem, da ena sama država članica preprečuje sporazum. Zato lahko samo odločno pozovem Svet, naj ponovno preuči svoje stališče, da bo Evropi omogočil, da doseže energetski sporazum, ki ga tako krvavo potrebujemo.
Gunnar Hökmark
(SV) Gospod predsednik, ena najpomembnejših nalog Evrope in Evropske unije je zdaj jamstvo za mednarodno zavezo, da bomo resno vzeli svetovne cilje v zvezi s podnebno politiko. Ena najpomembnejših nalog švedskega predsedovanja bo tudi jamstvo, da to mednarodno zavezo dosežemo na konferenci v Köbenhavnu.
Mislim, da si je morda pomembno zapomniti, ko razpravljamo o teh vprašanjih, da uspeh v Köbenhavnu, s široko mednarodno zavezo, pomeni veliko več kot različne podrobnosti svežnja, o katerem zdaj razpravljamo. Zato je tako pomembno zagotoviti, da bomo zdaj sestavili sveženj, ki bo izpolnjeval cilje, ki smo jih določili.
Mislim, da je pomembno, da smo pragmatični, ko imamo opravka z različnimi sredstvi. Če smo pragmatični v zvezi z različnimi sredstvi in obenem zagotovimo, da bomo dosegli cilje, si bomo hkrati tudi zagotovili široko podporo za naša dejanja in tudi trdno voljo različnih držav članic, da izpolnijo vrsto svojih zavez. To je pomembno in to je vidik, s katerega nadaljujemo z različnimi vrstami prizadevanj.
Poudaril bi, da moramo jasno izraziti, da je treba vedno napraviti prostor za pobude, ki prinesejo najboljše rezultate. To pomeni, da moramo dati prostor naložbam, ki jih bomo namenili drugim državam, v katerih bodo rezultati najboljši. To ne pomeni, da moramo postati manj zahtevni do sebe, pač pa je bistvenega pomena, da se zavedamo, da se moramo osredotočiti na to, kar lahko storimo, da bi pomagali drugim državam.
Nazadnje, sredstva, ki jih zdaj sproščamo z dražbami, bi morali dodeliti državam članicam za vrsto ukrepov v različnih državah.
Dorette Corbey
(NL) Gospod predsednik, napetost narašča zdaj, ko v podnebni sveženj vnašamo zaključne izboljšave. Nekateri trdijo, da bi moralo podnebje počakati, vsaj dokler kriza ne mine, ampak to ni dobra ideja. Najprej, povsem ključnega pomena je ukrepati nemudoma, da preprečimo globalno segrevanje, ki je bojda hitrejše kot predvideno. Drugič, zmanjkuje nam nafte. Resnično moramo narediti korak k trajnostni oskrbi z energijo. Tretjič, učinkovita podnebna politika je dobro orožje proti recesiji.
Naložbe v trajnostno energijo, v infrastrukturo za zeleno energijo in energetska učinkovitost stavb ustvarjajo milijone delovnih mest, in nad tem ne smemo vihati nosu. Samoumevno je, da moramo poskrbeti, da zaposlovanje v jeklarskem, papirnem ali avtomobilskem sektorju v tujini ne bo izginilo. Kakor je zdaj videti, je sveženj na pravi poti, čeprav moramo zagotoviti, da ne bo postal le prazno ogrodje.
Vsekakor smo lahko zadovoljni s sporazumom glede direktive o gorivih. 10-odstotno zmanjšanje CO2 na podlagi analize "od izvora do vozila" oddaja pozitivno in močno sporočilo, seveda v času, ko naftne družbe trošijo vedno več energije za pridelavo bencina in dizla. Direktiva o gorivih tako vsemu svetu daje pomembno spodbudo za zmanjšanje emisij, zažiganje, večjo uporabo električne energije v cestnem prometu in izbiro učinkovitejših biogoriv, ki ustrezajo strogim trajnostnim zahtevam. S tem Evropa nakazuje smer. Tudi v Združenih državah so sprejeli podobne pobude, in obdobje po bencinu je na vidiku.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Gospod predsednik, najlepše se zahvaljujem Komisiji in tudi Svetu, da sta nam predložila ta podnebni sveženj. Ne zdi se mi, da bi bilo treba v tem svežnju spremeniti eno samo številko, en cilj ali celo en odstotek. Vendar, predsednik Sveta, še predobro se zavedam, da smo v hudi časovni stiski. Nimam pa časa, da bi danes v dveh minutah na to odgovoril.
Želel bi obravnavati točko, s katero ste seznanjeni: pozornost Evropske unije bi želel usmeriti k vprašanju, ali bi morali to visoko zastavljeno dražbo dejansko začeti že takoj leta 2013, ko pa dobro vemo, da naši ameriški prijatelji in naši prijatelji v Indiji in na Kitajskem do tedaj še ne bodo imeli tovrstnih instrumentov. Predlagam, da te uredbe sprejmemo na Kjotskem protokolu II ali v Köbenhavnu, in v Evropi dražbo začnemo na dan, ko sta Köbenhavnski ali Kjotski protokol sprejeta.
Prosim ne jemljite podjetjem kapitala, ki ga od bank trenutno ne prejemajo. Ta kapital potrebujemo, da dosežemo vrh. To želimo še posebej - in do leta 2012. Mislim, da ni prav, da iz EU na svetovni trg evropsko industrijo pošiljamo s svinčenimi nogami, ko so naši ameriški prijatelji v Indiji v telovadnih copatih. To ni pravično. Tega ne smemo dovoliti. Vsi morajo biti enako obuti. Za to se strastno zavzemam, prav zato, da dosežemo cilje.
Popolnoma jasno mi je, da potrebujemo denar za to, da bi imeli tudi nadomestila izven Evrope, v latinskoameriških državah. To sploh ni sporno. Ampak izdelati moramo orodja za trgovanje z emisijami, ki bodo omogočila, da ima industrija enake pogoje. To podpiram, ne da bi spremenil sam samcat parameter. To sem želel ponoviti, ker so v tem Parlamentu ljudje, ki namigujejo, da smo hoteli spremeniti cilje. Tega, gospod Dimas, ne želimo.
Åsa Westlund
(SV) Gospod predsednik, Svet in Parlament se po vseh pogajanjih zdaj lotevata podnebnega svežnja. Čeprav bi bil v smislu sodelovanja odličen dosežek, če bi lahko to uredili pred božičem, moram reči, da sem zelo zaskrbljena glede smeri, ki jo ubirajo pogajanja. V skladu z zadnjo raziskavo bi morali emisije zmanjšati za več kot količino, ki jo predpisuje podnebni sveženj. Pa vendar se Svet ministrov, še zlasti številne desne vlade, ki so v njem zastopane, nagiba k omilitvi.
Poleg tega kot Švedinja s težkim srcem opazujem, da je švedska vlada, ki jo nadzirajo konzervativci, ena glavnih akterk, ki EU preprečujejo, da na področju podnebnega svežnja napreduje. Iz vrste razlogov mora EU večino emisij zmanjšati na domači zemlji: prvič, ker smo moralno odgovorni za zmanjšanje naših lastnih emisij; drugič, ker lahko z vodenjem in dokazovanjem, da so zmanjšane emisije združljive z visoko gospodarsko rastjo, druge države pripravimo do tega, da podpišejo mednarodni podnebni sporazum; tretjič, ker moramo, če bo naša industrija razvijala nove zelene tehnologije, že vzpostaviti pobudo, da bomo v prihodnosti konkurenčni.
Zato bi pozvala Parlament, naj oporeka stališču švedske vlade in zahteva, da se večino emisij zmanjšuje v Evropi; ter, da se delež prihodkov od trgovanja z emisijami dodeli državam v razvoju. Le tako bomo verodostojni in le tako bomo uspeli doseči mednarodni podnebni sporazum v Köbenhavnu jeseni 2009.
Paul Rübig
(DE) Gospod predsednik, rad bi se zahvalil predsedniku Sveta, gospodu Borlooju. V naslednjih mesecih in letih se boste spopadali z brezposelnostjo in revščino. Zato potrebujemo smiseln sveženj. Ne potrebujemo brezplačne dodelitve do 100 % industriji, ki jo je prizadelo uhajanje ogljika, potrebujemo 100-odstotno dodelitev in potrebujemo prehodna referenčna merila. Za podjetja, ki niso izpostavljena nevarnosti uhajanja ogljika, mislim, da je rešitev 20/20 najboljša za to, da začnemo z 20-odstotnim zvišanjem ter dosežemo cilj 20 % zvišanja.
Želimo tudi, da so tu mala in srednje velika podjetja izjeme, namreč posebno podjetja z 25 000 tonami, ki se morajo zvišati na 50 000 ton. Tako bi imeli zunaj še vedno 80 % malih in srednje velikih podjetij, ki imajo zgolj 27 % CO2. Morali bi se tudi potruditi, da denar zadržimo v podjetjih in ga ne obdavčimo in pošljemo v tujino. Denar nujno potrebujemo v podjetjih, da bomo lahko spodbujali inovacije in raziskave. Prosim poskrbite tudi, da bo padajoča amortizacija mogoča, da bodo lahko podjetja v ta področja vlagala hitro in pravočasno.
V mednarodnem sporazumu potrebujemo tudi formulo, ki kot absolutno število določa do 30 % in ne 30 %. Potrebujemo jasno predstavo o tem, kar mora mednarodni sporazum vsebovati. Glede toplotnih črpalk bi prosil, da zares zagotovimo, da bodo toplotne črpalke zrak/zrak primerno vključene, saj lahko s tem in s sončno energijo naravno preprečimo precej CO2.
Prosim tudi, da varnostni standardi Mednarodne agencije za jedrsko energijo za evropsko jedrsko industrijo postanejo obvezni in da v Evropi dobimo samostojne nadzornike, ki lahko v drugih državah članicah soodločajo, da bi tu zagotovili varnost.
Gyula Hegyi
Gospod predsednik, številne nove države članice, kot je Madžarska, so po koncu osemdesetih let prejšnjega stoletja in po padcu stare industrije zmanjšale svoje emisije toplogrednih plinov. Zaradi tega postopka je vsak šesti Madžar - približno milijon ljudi - izgubil svoje delovno mesto. Ker je osnova za zmanjšanje tu, v sedanjem predlogu, 2005 in ne 1990, bi lahko nekatere stare države članice dvignile svoje vrednosti emisij brez kakršnih koli posledic. To je zelo nepravično do novih držav članic. Po izgubah v našem gospodarstvu potrebujemo pravično odškodnino.
Daljinsko ogrevanje je v mnogih državah članicah predvsem družbeno vprašanje. Odločitev Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane, ki izdaja brezplačna dovoljenja za daljinsko ogrevanje po sistemu za trgovanje z emisijami (ETS), je za nas ključnega pomena, in ta dosežek moramo ohraniti tudi med trialogom.
Mislim, da bi morali uporabo zajemanja in skladiščenja ogljika soditi po trgu in konkurenci. Ker je to razmeroma nova in draga tehnologija, moramo biti pazljivejši, preden jo subvencioniramo z javnim denarjem.
Moja zadnja točka je, da bo brez pravega kazenskega sistema celoten sveženj spodletel. Če držav članic ne prisilimo, da upoštevajo omejitve emisij, so vsa naša prizadevanja zaman. Zato pozivam ta Parlament, naj vztraja pri tem, da ohranimo svoje dosežke glede kazenskega sistema, saj brez kazenskega sistema ne bomo imeli nikakršnega delujočega sistema.
Predsednik
Gospe in gospodje, prosim za vašo pozornost. Četudi smo že zelo blizu zaključka razprave, vas bom moral iz razumljivih razlogov prekiniti. Naslednja točka je slavnostna seja ob 11.30 z njegovo svetostjo dalajlamo; po slavnostni seji se bo ta razprava nadaljevala. Na mojem seznamu sta ostala samo še dva govornika ter vsak, ki želi spregovoriti po postopku "catch-the-eye”, in pa predstavniki Sveta in Komisije. Po koncu razprave o poteku pogajanj na področju podnebnega in energetskega svežnja bomo nadaljevali z glasovanjem.
(Razprava je bila prekinjena ob 11.30 zaradi pričetka slavnostne seje)
