Razmere na področju temeljnih pravic v Evropski uniji v obdobju 2004-2008 - Evropsko območje svobode, varnosti in pravice (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je razprava o:
poročilu gospoda Catanie v imenu Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve o razmerah na področju temeljnih pravic v Evropski uniji v obdobju 2004-2008,
vprašanju za ustni odgovor Svetu o evropskem območju svobode, varnosti in pravice (FSJA): Napredek v letu 2008, ki ga je zastavil gospod Deprez v imenu Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve - B6-0489/2008),
vprašanju za ustni odgovor Svetu o napredku v letu 2008 na področju evropskega območja svobode, varnosti in pravice (FSJA), ki ga je zastavil gospod Deprez v imenu Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve - B6-0494/2008).
Giusto Catania
poročevalec. - (IT) Gospa predsednica, predsednica Sveta, komisarka, gospe in gospodje, pred 60 leti je Splošna deklaracija o človekovih pravicah sprožila globalno revolucijo ter tako potrdila preroško napoved Immanuela Kanta, filozofa, da je kršitve pravic v eni sami državi treba čutiti, kot da so bile izvedene v katerem koli drugem delu sveta.
Revolucija človekovih pravic je pred mednarodno skupnost postavila dva med seboj tesno povezana koncepta. Prvi je, da nihče ne sme ali ne bi smel razlikovati med državljani in tujci, moškimi in ženskami, belci in temnopoltimi, kristjani in judi, muslimani in nemuslimani, verniki ni neverniki. Na kratko, potrjuje enakost za vse pri uveljavljanju njihovi pravic. Drugi koncept je ta, da človeštvo samo predstavlja jamstvo za dostojanstvo in zaradi tega nihče ne sme biti obravnavan na nedostojanstven način, niti najhujši kriminalci. Kot je povedal Kant, zlobnemu človeku ne moremo odreči spoštovanja, ki mu gre kot človeku.
Evropska unija šteje kot glavni dom ali svetišče varstva človekovih pravic. Učinkovito varstvo in zagovarjanje temeljnih pravic mora biti temelj demokracije v Evropi. Izvajanje temeljnih pravic mora biti cilj vseh evropskih politik in v ta namen jih morajo institucije EU aktivno zagovarjati, jih varovati in jih v celoti obravnavati pri pripravi in sprejemanju zakonodaje, pripravi podpore dejavnostim Agencije za temelje pravice. Ta agencija lahko poskrbi, da bo Listina o temeljnih pravicah EU učinkovita, istočasno pa lahko zagotovi skladnost s sistemom, vzpostavljenim z Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin.
Žal nam znotraj Evropske unije ni vedno uspelo, prek političnih odločitev vlad in zakonodajnih dejavnosti, ki so jih opravili te vlade, zagotoviti varstva in spodbujanja temeljnih pravic. Evropski parlament šest let ni sprejel poročila o statusu temeljnih pravic v Evropski uniji, medtem ko smo bili vedno hitri pri grajanju kršitev temeljnih pravic zunaj našega ozemlja. Ne moremo opozarjati, upravičeno, le na Guantánamo, Abu Ghraib, kršitve v Kolumbiji in na Kitajskem, hkrati pa ignorirati kršitve, ki se dogajajo v naših državah.
Strinjam se s tem, kar je danes povedala komisarka Ferrero-Waldner: nenehno si moramo prizadevati za doslednost med zunanjimi in notranjimi politikami Evropske unije. Podrobna analiza stanja temeljnih pravic v Evropski uniji lahko potrdi nedobrodošle sklepe, da so v Evropi človekove pravice pogostokrat varovane le na papirju. Da bi podprli to trditev, se moramo ozreti le na položaj razseljenih oseb, narodnostnih manjšin, Romov, oseb brez državljanstva, beguncev, prosilcev za azil in gospodarskih priseljencev.
Jutri je mednarodni dan priseljencev, konvencije Združenih narodov pa še vedno ni ratificirala niti ene država članica. V zadnjih letih smo analizirali obseg razkroja administrativnih centrov za priseljence, ki so z vidika zakonodaje in življenjskih pogojev prave črne luknje, v katerih so moški in ženske pogostokrat obravnavani na nehuman in ponižujoč način, brez potrebnih pravnih varnostnih ukrepov, predvidenih v zakonih, ki so pogostokrat nesprejemljivi in ki istočasno omogočajo zlorabe in nekaznovanost.
Stanje človekovih pravic v Evropski uniji vsekakor ni zadovoljivo in to je razvidno tudi iz letnega poročila Amnesty International. Zaradi tega si moramo prizadevati za izvajanje aktivne politike, s katero bomo preprečili sistematično kršitev pravic, ki bi morale biti uradno zajamčene in varovane kot nedotakljive.
Zaradi tega pozivam Svet - ob tem bom izkoristil priložnost, ker je prisotna državna sekretarka -, da v prihodnja letna poročila o človekovih pravicah v svetu vključimo, poleg analize razmer v svetu, tudi analizo vsake države članice, tako da bi se lahko - pravkar bom zaključil, gospa predsednica - izognili uporabi dvojnih standardov. Kakšno Evropo si želimo? Gre za vprašanje, na katerega odgovor poskuša najti to poročilo, za katerega imam čast biti poročevalec.
Gérard Deprez
Gospa predsednica, gospa Yade, gospod Barrot, gospe in gospodje, danes imamo zadnjo razpravo v tem mandatu Parlamenta o napredku, ki je bil dosežen na področju evropskega območja svobode, varnosti in pravice. Vsebino vprašanja za ustni odgovor glede te teme sem naslovil na Komisijo in predsedstvo Sveta in v teh nekaj minutah, ki jih imam na voljo, ne bom skušal ponovno razlagati. Gospa predsednica, v tem času, ko nas mesto Strasbourg vabi, da veselo praznujemo božič, bi rad izkoristil priložnost in podaril nekaj daril.
Vesel sem, da lahko prvo darilo izročim francoskemu predsedstvu Sveta, ne zaradi njihove učinkovite prisotnosti ali zaradi točnosti, ampak, na splošno, zaradi kakovosti priprav, ki jih je predsedstvo vložilo v svoje stike s Parlamentom, za strokovnost, ki jo je pokazalo, predvsem pa za ugledne kolege v funkciji ministrov, ki so sodelovali v krhkih pogajanjih z Evropskim parlamentom. Posebej se želim zahvaliti gospodu Jouyetu, katerega prijaznost, strokovnost in usposobljenost smo vsi v Parlamentu cenili.
Drugo darilo želim dati gospodu Barrotu. Je podpredsednik Komisije, ki je popolnoma brezhibno opravljal svojo prejšnjo nalogo in ki se je, na zahtevo njegovega predsednika ter da bi Komisiji prihranil resne politične probleme, ki bi jih povzročila zamenjava gospoda Frattinija, strinjal, da bo sprejel brez kakršnih koli priprav, eno izmed najtežjih in občutljivih vlog v Komisiji. Komisar, Jacques, v manj kot letu dni, vam ni uspelo le obvladati te zapletene funkcije, ampak ste pustili tudi pečat, kot dokazujejo pravkar predstavljeni predlogi v zvezi z novimi smernicami azilne politike.
Moje tretje darilo je namenjeno mojim kolegom poslancem, ki so skoraj vsi dovršeni strokovnjaki in si vneto prizadevajo za svoje dokumente, nekateri izmed njih so pravi deloholiki, dva ali trije izmed njih pa so osebe z močnim značajem, ki jih, tako kot tudi drugi, izjemno spoštujem.
Moje zadnje darilo je namenjeno našim kolegom, tako iz sekretariata - Emilio De Capitani je tu, vendar ne posluša - našim kolegom v političnih skupinah in vsem našim pomočnikom, katerih zanos, predanost in sposobnost predstavljajo ključni del pri uspehu našega dela.
Sedaj, ko sem razdelil darila, bi rad podal oceno razmer. Gospa predsednica, nihče ne more zanikati, da je bilo evropsko območje svobode, varnosti in pravice v manj kot desetih letih deležno znatne rasti. Od popolnih začetkov v letu 1999 - rad bi vas opozoril, da je bil prvoten namen Programa iz Tamper postaviti temelje sodelovanja med državami članicami in spodbujati vzajemno priznavanje sodnih odločb - je sektor svobode, varnosti in pravice zabeležil še dodatno rast v času Haaškega programa, ki je okrepil platformo Skupnosti.
Prav zaradi te dvojne podlage in pod pritiskom dinamičnih zunanjih dogodkov - ne bom omenjal napadov, ki so nam povzročili toliko skrbi ter toliko smrtnih žrtev in tragedij - so številne politike izjemno napredovale: boj proti terorizmu in težkim kaznivim dejanjem, boj proti nezakonitemu priseljevanju, boj proti rasizmu in ksenofobiji in boj proti drogami in zasvojenostjo z drogami.
Še več, ne gre za kritiko vseh nas - Sveta, Komisije, Parlamenta - če priznamo, da je bil v teh zadnjih desetih letih naš pristop predvsem, ne bom rekel izključno, usmerjan z refleksnim odzivanjem, ki je bil posledica tako dinamičnih dogodkov, ki sem jih pravkar omenil, kot tudi zakonitih varnostnih pričakovanj naših državljanov.
Nedavno pa je postopoma začel nastajati drugi pristop, ki je manj obramben, njegova gonilna sila pa je želja po bolj pozitivnem, prostovoljnem ukrepanju za območje, ki ga želimo skupaj ustvariti. Prav s tem pristopom je v Lizbonski pogodbi, kot veste, Listina o temeljnih pravicah zavezujoča. S tem pristopom je bila sprejeta odločitev o preoblikovanju observatorija na Dunaju v Agencijo za temelje pravice. S tem pristopom je Pakt o priseljevanju in azilu, brez nadzorovanja obrambnih in varnostnih zahtev, odprl pot za bolj odprto politiko, ki temelji na aktivnem upravljanju priseljenskih tokov in prednostih partnerstev.
Gospa predsednica, sedaj, ko sem razdelil darila in podal oceno razmer, bi se rad dotaknil izziva, s katerim se bomo morali skupaj soočiti, in novih smernic, ki bi morale zaznamovati stockholmski program, za katerega iskreno upam, da ga je mogoče izvesti na podlagi Lizbonske pogodbe, če bo končno ratificirana.
Ker nimam dovolj časa, bi podal le en sklep. Na nas ne smejo vplivati naši strahovi, ali strahovi naših državljanov. Predvsem nas morajo usmerjati naše vrednote, ki morajo biti podkrepljene z objektivnimi ocenami tvegaj, s katerimi se moramo soočiti. Upam, da bomo v tem duhu pripravili osnutek stockholmskega programa in ga skupaj tudi izvedli.
Rama Yade
predsednica Sveta. - (FR) Gospa predsednica, komisarka, gospe in gospodje, poročilo gospoda Catanie predstavlja izjemno delo, ki zagotavlja širok pregled nad stanjem človekovih pravic v Evropski uniji. Vsebuje številna zelo uporabna priporočila, ki se nanašajo tako na institucionalne vidike, kot tudi na praktične vidike človekovih pravic. Nekatera izmed teh priporočil se nanašajo na Komisijo, zato bom prepustila njim, da se odzovejo nanje.
Osredotočila se bom na nekatera vprašanja, ki so bila izpostavljena. Govorim na primer o Agenciji Evropske unije za temeljne pravice. Evropska agencija je deležna številnih kritik, ker ima omejen obseg pristojnosti, saj je omejena le na prvega izmed treh stebrov Evropske unije. Menim, da je v zvezi s tem treba izpostaviti, da na eni strani obstaja določba o pregledu področja pristojnosti agencije pred 31. decembrom 2009. Ta določba dovoljuje morebitno razširitev pooblastil agencije na tretji steber in sicer na podlagi predloga Komisije.
Na drugi strani pa je vsem evropskim institucijam ali kateri koli državi članici dana možnost, da prostovoljno prejme mnenja s strani agencije, pri čemer je treba upoštevati pristojnosti različnih strani. V tem kontekstu bo Svet 3. septembra prek francoskega predsedstva zahteval mnenje agencije o predlogu glede okvirnega sklepa o uporabi podatkov o potnikih s strani organov pregona držav članic, nekaj, kar spada v tretji steber Evropske unije.
Svet je tako skušal pokazati, da še posebno pozornost namenja vprašanju človekovih pravic.
Nato želim izpostaviti vprašanje priseljencev in beguncev. Podani so bili številni predlogi, na področju priseljevanja so bili v poročilo vključeni ukrepi in le ponovim lahko, da Evropski pakt o priseljevanju in azilu kaže na to, da Evropski svet odločno vztraja, da morajo priseljenske politike in azil ustrezati pravilom mednarodnega prava, predvsem pa pravilom, ki se nanašajo na človekove pravice, človeško dostojanstvo in begunce.
Rada bi omenila tudi tretjo zadevo, ki jo obravnava poročilo, ki se tokrat nanaša na otrokove pravice. Kako bi lahko kdorkoli nasprotoval vašim sklepom v zvezi z obsodbo vseh oblik nasilja nad otroci, odpravo dela otrok, posvečanju pozornosti romskim otrokom in zagotavljanju pomoči otrokom? Opozarjam, da poročilo meni, da se pridržanje mladoletnih prestopnikov lahko uporablja le kot zadnji, skrajni ukrep in da obstajajo alternativni ukrepi.
V tem poročilu so izpostavljene številne druge točke in ne moremo jih vseh izpostaviti. Vendar pa bi rada zaključila s pozitivnim sporočilom, ki sem ga še posebej vesela, ter izpostavila, da je bil okvirni sklep o boju proti nekaterim oblikam in izrazom rasizma in ksenofobije s pomočjo kazenskega prava, na katerega se sklicuje poročilo, uradno sprejet 28. novembra 2008 na Svetu za pravosodje in notranje zadeve, po sedmih letih obsežne razprave.
Kot odgovor gospodu Deprezu se vam bom najprej zahvalila za čestitke, ki ste jih izrekli francoskemu predsedovanju Evropske unije. Verjemite mi, ko trdim, da nas je to globoko ganilo. Predsednik Sarkozy je s svojim delom in z vodenjem predsedstva, ki je bilo krizno predsedstvo, kar ponazarja kriza v Gruziji in finančna kriza, skušal dokazati, da spet lahko govorimo o politični Evropi. Zelo nas je ganila vaša pohvala in tudi mi bi se radi zahvalili vam, gospe in gospodje, za zelo tesno sodelovanje, ki nas je združilo v zadnjih nekaj mesecih francoskega predsedovanja.
Preden se dotaknem vprašanj, ki ste jih izpostavili, bi rada povedala dve stvari. Prvo je, da sem zelo občutljiva na vprašanje dvojnih standardov, ki ste ga številni izpostavili. Res bi se lahko vprašali, ali je sploh mogoče varovati človekove pravice v tujini, zunaj meja Evrope, če se ne namenja dovolj pozornosti razmeram znotraj meja Evrope same, kot je včasih videti.
To je zelo primerno vprašanje in sama vedno znova ponavljam, da moramo najprej spraviti v red svojo hišo, da bi lahko zunaj EU povečali našo verodostojnost na področju človekovih pravic. Za naš pristop k človekovim pravicam mora biti značilen pogum, pa tudi skromnost. Večje možnosti, da nas slišijo v svetu bomo imeli le, če ne bomo pozabili, da so človekove pravice nedeljive.
Nekateri izmed vas ste govorili tudi o podelitvi nagrade Saharova Huju Jiaju, za kar sem seveda zelo vesela. Pozdravljam čast, ki je bila izkazana temu kitajskemu piscu bloga, ki ga podpira tudi Evropski parlament. Menim, da je to odlično. Tudi sama sem precej sodelovala pri prizadevanjih za zaščito Huja Jiaja in upam, da bo ta nagrada Saharova omogočila doseganje napredka na področju človekovih pravic, predvsem na Kitajskem.
Rada bi se vrnila na vprašanja, ki ste jih izpostavili gospod Deprez, in bi vam mogoče najprej povedala, da se je Svet zavezal v preteklem letu, da bo tesno sodeloval z Evropsko unijo, kakor sem pravkar povedala. Z Evropskim parlamentom je potekal zelo živahen dialog, predvsem pa z Odborom za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve, glede besedil, ki bi jih lahko ali bi jih morali sprejeti kot prednostno nalogo, v skladu s tem, kar dopušča institucionalni koledar.
Predsedstvo je pozvalo države članice k ratifikaciji, to pa nam je omogočilo pospešiti delo znotraj parlamentov, prav tako pa tudi, da so bila sprejeta številna besedila, vključno z nekaterimi ključnimi besedili.
Upamo, da bodo do konca tega parlamentarnega mandata pripravljena pomembna besedila, kot je besedilo o vključevanju Europola v Skupnost ter uspešen zaključek pridobivanja dokazov. Gledano v celoti, bi nam ti dokumenti morali omogočiti, da opravimo pomembno ovrednotenje Evropske unije v zvezi s temi vprašanji.
Prav tako ste mogoče poskrbeli, da je predsedstvo izvedlo ali močno nadgradilo številne pobude, ki jih je Parlament izbral za prednostne naloge.
V zvezi s tretjim stebrom se je predsedstvo zavezalo, da bo v celoti izkoristilo soodločanje na področju priseljevanja in sodstva ali civilnega pravosodja. Kot veste, je glede pogajanj s tretjimi državami zagovarjalo idejo, da prihodnja pogajanja o izmenjavi podatkov z Združenimi državami Amerike potekajo le skupaj z Evropskim parlamentom, in to ni bilo enostavno.
To predstavlja pomemben napredek na teh področjih, vendar pa je lahko napredek še večji, če bo v sektorjih, ki se nanašajo na območje svobode, varnosti in pravice, ki bodo spadali v tretji steber, uporabljena metoda Skupnosti.
Varstvo temeljnih pravic ravno tam, kjer je evropsko območje svobode, varnosti in pravice, predstavlja nenehen izziv in tako kot vi, tudi sama verjamem, da lahko razvoj na območju svobode, varnosti in pravice tolmačimo le z varstvom temeljnih pravic.
Seveda vam lahko zagotovim, da Svet namerava delovati v skladu s tem in da lahko v naš sporazum vključimo večino vprašanj, ki ste jih izpostavili, ne da bi pri tem pozabili naš institucionalni kontekst.
V zvezi s ponovno vzpostavitvijo predloga, ki se nanaša na varstvo postopkovnih pravic znotraj konteksta kazenskih postopkov, bi morali v naslednjem letu razpravljati o akcijskem postopku glede varstva oseb v kontekstu kazenskih postopkov, prav tako pa bo opravljena ocena evropskega naloga za priprtje, tako da bo mogoče okvirni sklep dosledno izvesti. Poleg tega bo Lizbonska pogodba, če bo stopila v veljavo, temu procesu dala svež zagon, ne samo zaradi tega, ker bo Listina o temeljnih pravicah zavezujoča, ampak tudi zaradi institucionalnega razvoja, ki ga bo nova pogodba dopuščala na območju svobode, varnosti in pravice.
Lahko bi omenili še številna druga vprašanja, ki so jih izpostavili poslanci v EP in poročilo v zadnjih nekaj mesecih. Menim, da bi tudi pri tem lahko dosegli napredek po razpravi. Pred tem pa bi mogoče prosila gospoda Barrota - če lahko to storim, gospa predsednica? -, da prevzame besedo.
Jacques Barrot
podpredsednik Komisije. - (FR) Gospa predsednica, ob tem, ko želim toplo pozdraviti gospo Yade, se želim zahvaliti tudi poročevalcu gospodu Cataniji in odboru, vendar se bom vrnil nazaj na odbor, gospod Deprez.
Poročilo, ki ste ga predložili, je podrobno in izčrpno, kot je že izpostavilo predsedstvo. Gospod Catania, temeljne pravice so v središču evropskega združevanja, Komisija pa je več kot očitno zavezana spodbujanju strogega spoštovanja teh pravic in prakse.
V poročilu ste izpostavili, da je v zvezi z državami članicami in institucijami še vedno treba doseči znaten napredek. Res je, da moramo storiti več pri podpori in uveljavljanju temeljnih pravic znotraj Unije. Unija mora biti za vzor, ne samo pri tem, da zagotovi verodostojnost zunanjih politik, ampak da hkrati vzpostavi medsebojno zaupanje med državami članicami, medsebojno zaupanje, ki je ključno za doseganje resničnega območja svobode, varnosti in pravice.
Vaše poročilo vsebuje pomembna priporočila in strinjamo se z vami glede tega, kako pomembno je narediti več za spremljanje delovanja v skladu z zakonodajnimi predlogi, ki izhajajo iz listine, da bi tako izboljšali sprejemne pogoje ipriseljencev in prosilcev za azil, da bi se v boj proti terorizmu v celoti upoštevale temeljne pravice, da bi podvojili naša prizadevanja v boju proti diskriminaciji, da bi izboljšali položaj Romov v Evropski uniji in da bi tesneje sodelovali s Svetom Evrope. Temu se nameravam osebno v celoti posvetiti.
Priporočila in upravičene kritike pa ne bi smele ovirati pristnega napredka, ki sta ga Komisija in Evropska unija naredili pri spodbujanju temeljnih pravic, kot je pravkar povedala gospa Yade. Ta napredek vključuje tudi okvirni sklep o rasizmu in ksenofobiji, ki ga je nedavno sprejel Svet, in sprejetje okvirnega sklepa o varstvu podatkov v tretjem stebru, čeprav je to šele prvi korak.
Komisija je nedavno predlagala novo zakonodajo o pravici do azila, ki temelji na želji po spodbujanju visoke ravni zaščite. Države članice sem opozoril na dolžnost spoštovanja temeljnih pravic, ko prenašajo direktivo o vračanju nezakonitih priseljencev, in to bom tudi spremljal.
Nov predlog direktive o zaščiti pred diskriminacijo zunaj delovnega mesta bo dopolnil naš nabor zakonodajnih ukrepov. Enakost spolov, področje, na katerem si je Evropska unija prizadevala, da bi bila v samem ospredju, je bila predmet predlogov Komisije za izboljšanje uravnoteženosti delovnega življenja ljudi s podaljšanjem najkrajše dobe porodniškega dopusta.
Gospe in gospodje, seveda moramo zagotoviti, da bomo vključili temeljne pravice v naša besedila, prav tako pa moramo preverjati, kako se te pravice izvajajo v praksi. Naloga je zelo pomembna in da bi jo lahko uspešno dokončali, moramo izvesti pristno strategijo, s katero bo mogoče zagotoviti spoštovanje temeljnih pravic znotraj Evropske unije. Prihodnji večletni program, stockholmski program, bi po mojem mnenju moral vključevati sporočilo, ki opredeljuje to politiko spoštovanja temeljnih pravic znotraj Unije, skupaj z jasnim pojasnilom o možnostih in omejitvah ukrepanja Unije na tem področju.
Zagotoviti moramo, da bodo temeljne pravice kar se da praktične. Nobenega smisla nima, da si nenehno izmišljamo nove zakone. Menim, da je osnovni regulativni ovir vzpostavljen: Evropska konvencija o človekovih pravicah in Listina o temeljnih pravicah. Sedaj imamo nekaj informacij o kršitvi temeljnih pravic, ki jih je zagotovil Svet Evrope.
In zadnje, kot ste poudarili, imamo sedaj orodje - Agencijo za temeljne pravice - obseg katerega bo predmet določbe o pregledu konec naslednjega leta, kot je izpostavila ministrica. Res je treba v celoti izkoristiti te instrumente.
Najprej - skušal bom narediti povzetek - bi morala Unija zagotavljati brezhibno zakonodajno delo. Zajamčiti je treba sistematično in strogo spremljanje upoštevanja evropske zakonodaje v skladu z Listino o temeljnih pravicah.
V letu 2005 je Komisija opredelila metodo preverjanja skladnosti predlogov, mi pa moramo še dodatno okrepiti izvajanje, uporabo te metode. Res je pomembno, da ne pozabimo na upoštevanje teh temeljnih pravic v našem zakonodajnem procesu.
Po potrebi pa moramo posredovati tudi pri državah članicah. V prihodnjem stockholmskem programu predvidevam jasno pojasnitev politike Komisije glede posredovanja. V skladu s pristojnostmi, ki so določene v pogodbi, lahko posredujemo na dva načina.
Prvič, kadar izvajanje zakonodaje Skupnosti v državi članici predstavlja problem, povezan s temeljnimi pravicami, bo Komisija običajno odigrala vlogo varuha Pogodb, tudi s postopki za ugotavljanje kršitev. Videti in nedvomno tudi pripraviti moramo seznam okoliščin, v katerih takšna kršitev temeljnih pravic zahteva uporabo teh postopkov za ugotavljanje kršitev. Zelo pozoren bom glede spoštovanja temeljnih pravic, še posebej spoštovanja otrokovih pravic, ko bodo države članice, kot sem že dejal, izvajale direktivo o vračanju. Posredoval sem pri projektu, namenjenemu pridobivanju digitalnih prstnih odtisov v nomadskih taboriščih priseljencev v Italiji, da bi izpostavil potrebo po spoštovanju zakonodaje Skupnosti in temeljnih pravic, predvsem pravila o varstvu osebnih podatkov.
So tudi okoliščine, v katerih presegamo pristojnosti Skupnosti. Gre za politične poteze, za katere se izkaže, da so potrebne v določenih okoliščinah, kjer nimamo možnosti uporabe nacionalnih mehanizmov.
O zadevi tajnega pridrževanja CIA, je Komisija ob številnih priložnostih govorila s Poljsko in Romunijo, da bi tako poudarila potrebo po izvajanju preiskav. Poljska je Komisijo obvestila, da je začela s kazensko preiskavo. Romunski senat je zaključil s preiskavo, ki bo dopolnjena, da bi bilo s tem upoštevano drugo poročilo Sveta Evrope.
Vem, da se v vašem poročilu, gospod Catania, sklicujete na neslavni člen 7, ki nekoliko spominja na jedrsko ustrahovanje in sprašujete, zakaj ni bil uporabljen. Lahko sem ga uporabil kot grožnjo. Res je, da ko sem Bolgarijo opozoril naj premisli o novinarski nagradi, ki je bila podeljena novinarju, poznanem po zaničljivih pripombah o Romih, je bila temu novinarju potem nagrada odvzeta. Prav tako pa drži, da moramo razmisliti tudi o uporabi člena 7.
Nato si moramo prizadevati za napredek na nekaterih področjih človekovih pravic, ki so ključnega pomena za območje, na katerem skupaj živimo. Otrokove pravice-nanašajo se na vse politike Unije. Vendar pa je istočasno to tudi področje, na katerem je mogoče doseči resničen napredek. Opozoril bi vas, da smo v evropski azilni politiki navedli, da ni mogoče pripreti mladoletnikov, ki so brez spremstva. V splošnem smo vztrajali na tem, da so otroci deležni posebne pozornosti.
V primeru Dublinske reforme II smo namenili poudarek zahtevam glede ponovnega združevanja družine. Prav tako sem hvaležen francoskemu predsedstvu, da nas je spodbujalo k izvajanju tega mehanizma za hitro odzivanje, ki je ključnega pomena za preprečevanje ugrabitev otrok. Naslednje, v marcu 2009 bom predlagal pregled okvirnega sklepa o spolnem izkoriščanju otrok, otroški pornografiji in boju proti trgovini z ljudmi.
V zvezi z varstvom osebnih podatkov potrebujemo globalno, prenovljeno strategijo, ki bo vključevala pregled Direktive 95/45 na podlagi ocenjevanja, ki je bilo opravljeno v luči tehnološkega razvoja.
O pravici do azila sem že govoril. V zvezi z bojem proti rasizmu in ksenofobiji moramo sedaj, ko imamo besedilo - hvaležen sem francoskemu predsedstvu, ki nam je omogočilo, da smo ga končno dobili - ga moramo seveda uporabljati, prav tako pa moramo zagotoviti, da ekonomska kriza ne bo povzročila še več ksenofobije in rasizma, predvsem med nekaterimi oblikovalci mnenj. Zagotoviti bomo morali resnično spoštovanje temeljnih pravic na vseh področjih, ki se nanašajo na boj proti terorizmu. Sporočilo o rasizmu in ksenofobiji bi lahko opredelilo načine za izboljšanje učinkovitosti ukrepov na tem področju.
In zadnje, v letu 2010 mora Komisija predložiti poročilo o totalitarnih zločinih. Namen je spodbuditi kulturo sprave, značilno za Evropsko unijo, kulturo, ki temelji na priznavanju zločinov in žrtev, da bi bilo tako mogoče končati z delitvami, ki obstajajo med novimi državami članicami in starimi državami članicami, ki se vedno ne zavedajo dobro tragične zgodovine prvih. To je velik zalogaj, strategija, ki naj bi v veliki meri pripomogla k izvajanju načel, na osnovi katerih je zgrajena Evropska unija.
Gospodu Catanii želim povedati, da bomo pri pripravi stockholmskega programa uporabili številne ideje, ki so navedene v njegovem poročilu.
Sedaj se bom vrnil na vprašanje gospoda Depreza. Želim se mu zahvaliti in mu povedati - s tem se prav tako obračam na člane njegovega odbora -, da je zame v vlogi komisarja, ki je odgovoren za svobodo, varnost in pravice, velika priložnost in mi je v veliko pomoč, da imam odbor, ki je zahteven, a hkrati tudi izjemno pozoren in prizadeven pri vseh teh težkih problemih, pri katerih je treba poiskati pravo uravnoteženost med več kot očitno upravičeno potrebo po varnosti in med možnostmi za svoboščine in pravico, da bi lahko uresničili njihov celoten potencial.
Res je, da je bil dosežen napredek na območju svobode, varnosti in pravice. Smo pa sedaj - po Tamperah, po Haagu - odgovorni za pripravo tega večletnega stockholmskega programa, vendar je danes še prezgodaj, da bi izoblikoval točne ideje o vsebini besedila večletnega programa. Omenil bom le eno ali dve zadevi, hkrati pa se opravičujem, če sem nekoliko predolg.
Prvič, izkazovanje spoštovanja do človekovih pravic v praksi mora znotraj Unije postati načelo, ki podpira celoten večletni program.
Drugič, posameznik mora biti v središču našega ukrepanja, ne glede na to ali je evropski državljan ali državljan tretje države, ki prebiva na našem ozemlju. Zgraditi moramo Evropo rezultatov, ki bodo v pomoč ljudem. Ta Evropa je odvisna od varstva njihovih pravic, od njihove varnosti in njihovega varstva, tudi tistih, ki so najbolj ranljivi, kot so žrtve, in od zagotavljanja boljšega dostopa do pravičnosti.
Gospe Yade se želim zahvaliti, ker je izpostavila vprašanje procesnih pravic. Po mojem mnenju je to zelo pomembno besedilo. Vem, da bo treba premagati nekaj odpora, vendar če resnično želimo imeti medsebojno priznavanje sodnih odločb, potem je ključnega pomena, da zagotovimo pravičnost po vsej Evropi s številnimi postopkovnimi jamstvi. To je popolnoma nujno.
Evropsko pravosodno območje mora prav tako poenostaviti trgovinske odnose in prost pretok ljudi, vendar pa ne smemo pozabiti na boj proti kriminalu in terorizmu, pri tem pa delovati v skladu s pravnimi normami. Evropski pravosodni model se bo po prizadevanjih za povečanje zaupanja in medsebojnega priznavanja sam uveljavil s pomočjo uravnoteženosti in doslednosti.
Tretjič, zunanja razsežnost območja svobode, varnosti in pravice. Ta zunanja razsežnost mora biti vključena in dodana notranji razsežnosti. Ne moremo se boriti proti trgovini z ljudmi, ne da bi se spopadli s pojavom v državah, v katerih se trgovanje običajno začne. Potem je celotna politika priseljevanja, celotna politika usklajenega upravljanja priseljenskih tokov, del te ideje, ki povezuje zunanjo in notranjo razsežnost.
Komisija namerava maja 2009 predstaviti sporočilo o prihodnjih prednostnih nalogah. Po tem bo prišlo do politične razprave o sprejetju tretjega večletnega programa ob koncu leta 2009. Vendar pa moram povedati - kot sem danes zjutraj povedal tudi koordinatorjem Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve, da resnično potrebujemo Evropski parlament, da bi lahko pripravili ta večletni program. Nedvomno lahko računamo na vaše pripombe, na vaše predloge.
Res je, da je območje svobode, varnosti in pravice napredovalo, prav tako pa je tudi res, da smo na pragu te resnično pravosodne skupnosti, v kateri se bodo ljudje lahko prosto gibali znotraj evropskega območja, hkrati pa bodo zagotovljene njihove pravice, ne glede na to, v kateri državi članici so. To je zelo pomembno, če res želimo, da bi zamisel evropskega državljanstva zaživela v življenjih evropskih državljanov.
Še vedno je veliko dela, to je zelo zanimiva naloga in še enkrat bi se rad zahvalil Evropskemu parlamentu, predvsem pa njegovemu Odboru za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve, za njegovo pomoč, ki jo tako zavzeto in prepričljivo nudi.
Ignasi Guardans Cambó
Gospa predsednica, v svojem govoru bom porabil tako čas, ki je bil dodeljen moji parlamentarni skupini, kot čas dodeljen moji kolegici Viktórii Mohácsi v imenu Odbora za kulturo in izobraževanje.
Najprej želim čestitati poročevalcu za odlično delo, ki ga je opravil, in za njegova prizadevanja, katerim sem osebno prisostvoval, da bi dosegel soglasje z drugimi skupinami glede vsebine tega poročila.
V celoti podpiram poročevalčevo zavezanost varstvu človekovih pravic in njegovo pripravljenost za doseganje napredka. Res je: popolnoma se strinjam s tem, kar je povedal v svojem govoru, da se včasih v Evropi znajdemo v čudnem položaju, ko hkrati branimo in napadamo razmere na področju človekovih pravic v svetu, istočasno pa si zatiskamo oči pred nesprejemljivo diskriminacijo v naših lastnih državah, ker včasih nimamo ustreznih orodij za takšne razmere.
To je nekaj, čemur se moramo odreči, in ravno Parlament ima zakonito moč, da to stori.
Poročevalec je priča dejstvu, da smo opravili razprave glede tega, ali naj poročilo vključuje ali ne druge socialne probleme v naši družbi, ki ne spadajo v okvir človekovih pravic.
Menim, da v nekaterih odstavkih tega poročila - še bolj pa seveda v njegovih prejšnjih različicah - premočno poskuša rešiti vse probleme, ne samo vprašanja človekovih pravic, ampak tudi socialne probleme, ki trenutno obstajajo v Evropi.
To lahko včasih nekoliko oslabi naša ukrepanja. Probleme, ki vključujejo vse od pomanjkanja stanovanj do delovnih mest za starejše ljudi, je vsekakor treba obravnavati, vendar nisem prepričan, da jih je treba obravnavati v istem svežnju ali na istem seznamu, kamor spada tudi varovanje temeljnih pravic.
Kljub temu ostaja dejstvo, da imamo znotraj naših meja resne težave: težave, ki predvsem zadevajo posameznike, pa tudi težave, ki prizadevajo skupine. Družbene skupine so včasih zanemarjene ali trpijo zaradi diskriminacije na podlagi spola, spolne usmerjenosti, narodnosti, vere in tako dalje. Te probleme je treba izpostaviti in k njihovemu reševanju je treba pristopiti globalno. To delo je bilo seveda opravljeno ob sodelovanju Sveta Evrope in tej izjemni instituciji je tudi namenjena zaslužena pozornost.
V zvezi s tem se je Odbor za kulturo izrecno skliceval na enega izmed teh problemov, ki ga želim izpostaviti v imenu kolegice Viktórije Mohácsi, ki je vodila to zadevo v Odboru za kulturo. Gre za diskriminacijo romskih otrok na področju izobraževanja.
Poročilo na splošno zelo dobro obravnava probleme, ki prizadevajo otroke na različnih področjih, še posebej diskriminacijo, ki so je deležni otroci romske skupnosti, kot tudi potrebo po vključenosti medijev - kot je že bilo omenjeno - in partnerjev - nevladnih organizacij in socialnih združenj - v ta boj proti diskriminaciji.
Poročilo vsebuje veliko poučnega gradiva in socialnih potreb glede obveščanja, kaj te vrednote sploh pomenijo. V zvezi s tem nosijo mediji na eni strani in celotni izobraževalni sektor na drugi strani veliko odgovornost.
Kinga Gál
v imenu skupine PPE-DE. - (HU) Evropski parlament bo le stežka sprejel celovito odločitev v zvezi z razmerami na področju temeljnih pravic v Evropski uniji, saj bi morale biti ravno te temeljne pravice najmanj izpostavljene strankarskemu in političnemu vplivu in namesto tega temeljiti na neodvisnih dejstvih in podatkih, kjer je izključena kakršna koli hinavščina. Glede na dejstvo, da smo v obravnavanem obdobju ustanovili Agencijo Evropske unije za temeljne pravice, Parlament, s tem pa tudi mi sami, pošilja pomembno sporočilo. Mogoče bo ravno ta organ prevzel to nalogo v prihodnjih letih. Istočasno pa je seveda zelo pomembna tudi vrsta sporočila, ki ga Evropa daje svojim državljanom v zvezi s temeljnimi pravicami. Kako obravnava te probleme? Ali rešuje dejanske probleme, s katerimi se soočajo številni ljudje.
240 predlaganih sprememb osnutka poročila prav tako kaže na večstransko naravo nekaterih problematičnih in spornih vprašanj. Poročevalcu in poročevalcem v senci je uspelo združiti nekaj sprejemljivih besedil iz prvotno zelo vprašljivega poročila. To ne pomeni, da so bila odpravljena vsa načelna nesoglasja političnih skupin, prav tako kot še vedno obstajajo zelo velike razlike v spornih odstavkih, ki odražajo načela, pogostokrat pa tudi čustvena nagnjenja, od katerih jih veliko spada v pristojnost držav članic. Nenazadnje zahodna polovica Evrope skoraj vedno razume, da uživanje temeljnih pravic pomeni uživanje svobode pred diskriminacijo, ne glede na to ali se nanaša na številne priseljenske manjšine ali pa temelji na narodnosti ali spolni usmerjenosti. Istočasno pa v novih državah članicah še nismo na točki, kjer bi lahko govorili, da si želimo uživati naše temeljne pravice. V številnih primerih se še vedno bojimo za naše temeljne svoboščine in kadar govorimo o manjšinah, potem mislimo na več milijonske avtohtone manjšine, katerih temeljne pravice so še vedno kršene v novih državah članicah. Pomembno je, da to poročilo obravnava tudi te pravice. Hkrati pa obstajajo še številni stavki, o katerih bi morali še razpravljati in za katere še vedno ne obstaja soglasje, ki bi bilo sprejemljivo za Evropsko ljudsko stranko. Vendar ne smemo pozabiti: varstvo temeljnih pravic se lahko v praksi med posamezniki razlikuje. Najpomembnejše pri tem je medsebojno spoštovanje. To bi lahko bilo v trenutnih razmerah v veliko pomoč.
Martine Roure
v imenu skupine PSE. - (FR) Gospa predsednica, ministrica, komisar, vsi vemo, da je varstvo temeljnih pravic bistvenega pomena za izvajanje evropskega območja svobode, varnosti in pravice. Evropska unija želi doseči impresivne rezultate, zato je vzpostavila evropsko protidiskriminacijsko zakonodajo. Čeprav zelo hitro naznanjamo človekove pravice v svetu, moramo najprej vzpostaviti red doma, kot ste povedali, ministrica. Zaradi tega sedaj pozivamo k aktivni politiki v boju proti vsem oblikam diskriminacije in za zagotavljanje spoštovanja človeškega dostojanstva, predvsem v zaporih, saj se humanost pogostokrat konča na njihovih pragih.
Vendar pa v teh kriznih časih vlade končno odkrivajo te evropske državljane, ki živijo v revščini in negotovosti, čeprav hodijo v službe. Skrajna revščina in socialna izključenost predstavljata kršitev temeljnih pravic. Boriti se moramo proti krivicam, zaradi katerih ljudje živijo v skrajni revščini in s katero se soočajo revni delavci.
Evropa mora ponovno ugotoviti, da so vse temeljne pravice, vključno s socialnimi pravicami, nedeljive. Kako naj ljudje uveljavljajo svojo svobodo izražanja, če nimajo dostopa do stanovanj, če so na ulicah ali če nimajo dostopa do zdravstvenega varstva? Tem ljudem moramo prisluhniti, ter vsakemu izmed njih zagotoviti temeljne pravice, povzete v Listini: pravica do dostojnega življenja, do visoko kakovostnega zdravstvenega varstva, dostojnega stanovanja, dostopa do storitev splošnega pomena in minimalne plače.
Na koncu bi želela ponoviti besede očeta Josepha Wresinskega, ustanovitelja gibanja ATD četrti svet: "Kadar koli so moški in ženske obsojeni na življenje v skrajni revščini, so kršene človekove pravice. Naša dolžnost je, da se združimo in zagotovimo spoštovanje teh pravic."
Alexander Alvaro
v imenu skupine ALDE. - (DE) Gospa predsednica, gospa Yade, gospod podpredsednik Komisije, danes praznujemo 20. obletnico nagrade Saharova, prejšnji teden pa smo praznovali 60. obletnico Splošne deklaracije o človekovih pravicah - in ta dva dogodka še nikoli nista bila tako pomembna. Okrepiti moramo naša nenehna prizadevanja za izvajanje temeljnih in človekovih pravic, ne le v Evropi, ampak tudi v svetu.
Gospa Yade, zelo vas cenim, ker imate pogum, da kritizirate odnose vaše vlade z Libijo. Tega si ne bi upal vsak in prav to pomeni "najprej pomesti pred lastnim pragom".
Leta 2004 je bilo Evropskemu parlamentu zagotovljeno, da obstaja skupina komisarjev, ki se bodo ukvarjali s temeljnimi pravicami. Bojim se, da do sedaj še nismo videli poročila o tem in žal smo bili priča kršitvam svobode potovanja v Italiji, svobode izražanja v državah članicah in med drugim tudi kršitev pravic do zasebnosti posameznika v Združenem kraljestvu.
Temeljne pravice so kot mišice: če jih ne uporabljamo, izginejo. Pomagajte nam sedaj pri vadbi te mišice, da bomo lahko ponovno našli podlago za dostojno sobivanje v naših družbah prihodnosti.
Tatjana Ždanoka
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospa predsednica, najprej bi se rada zahvalila našemu poročevalcu gospodu Catanii, saj si je po najboljših močeh prizadeval, da bi upošteval spremembe, ki so jih predložile politične skupine. Šlo je za zelo ambiciozno nalogo in upam, da bo poročilo o temeljnih pravicah v EU končno sprejeto.
V skupini smo prepričani, da pri pripravi takšnih poročil v prihodnje cilj ne sme biti le navajanje problemov, ampak tudi poimenovanje in zaznamovanje držav članic, v katerih so kršene posamezne temeljne pravice. Predsedniku Parlamenta je bilo v zvezi s tem pred kratkim poslano pismo, ki so ga podpisali sopredsedniki skupine Zelenih. Seveda lahko vsi ugibamo, katera država članica je vpletena, kadar omenjamo kršitve posameznih človekovih pravic, vendar verjamemo, da morajo Evropejci vedeti, kdo zanemarja naše ključno načelo spoštovanja temeljnih pravic.
V zvezi z besedilom globoko obžalujem, da nekateri izmed moji kolegov niso upoštevali dejstva, da niso pomembne le državljanske in politične pravice. Po mojem mnenju so gospodarske, socialne in kulturne pravice enako pomembne.
V končno besedilo so bili vključeni številni predlogi skupine Zelenih. Gre za naslednje predloge: varstvo zasebnosti v boju proti terorizmu; potreba po ratifikaciji Okvirne konvencije za varstvo narodnih manjšin Sveta Evrope in Evropske listine o regionalnih ali manjšinskih jezikih Sveta Evrope ter prepoved diskriminacije oseb brez državljanstva. Prav tako pozivamo države članice, da ratificirajo Konvencijo Združenih narodov o pravicah invalidov in omogočijo, da Odbor združenih narodov za odpravo rasne diskriminacije preuči posamezne primere.
V moji državi Latviji se več kot 350 000 tako imenovanih nedržavljanov ne more udeležiti niti lokalnih volitev, čeprav so se rodili v tej državi. Žal ta problem v poročilu ni bil obravnavan zaradi načela, da se posamezne države članice ne omenjajo, vendar pa je s tem onemogočanjem dolgoletnim prebivalcem, da bi sodelovali v političnem življenju na lokalni ravni, ogroženo socialno in politično vključevanje. Zato je odobritev volilnih pravic tem ljudem izjemno pomembna.
Konrad Szymański
Gospa predsednica, močno nasprotujem vsaj dvema vprašanjema, ki sta bili izpostavljeni v tem poročilu. Prvo vprašanje se nanaša na spolno usmerjenost, drugo pa na tako imenovane reproduktivne pravice.
Predlogi, s katerimi bi omogočili splošen dostop do splava in priznavanja tako imenovanih porok istospolnih partnerjev v vseh državah članicah Evropske unije, nimajo nič skupnega s temeljnimi pravicami. Noben mednarodni dokument ne podpira tovrstnega tolmačenja pravice do poroke. Poleg tega ni nobene pravne podlage za te predloge v pravnem korpusu EU. Evropska levica nas želi z nenehnimi poskusi vključevanja teh zadev v listino temeljnih pravic privaditi na te koncepte. Vendar pa vam želim povedati, da ne bomo nikoli privolili v to.
Predstavnike Evropske komisije želim vprašati, ali Komisija res namerava predstaviti predlog direktive o boju proti homofobiji in kakšne določbe bi ta direktiva lahko vsebovala? Ali Komisija meni, da obstaja pravna podlaga za pripravo osnutka predloga direktive o vzajemnem priznavanju statusa istospolnih partnerjev v vseh državah članicah Evropske unije? Ali ima Komisija takšne načrte? Ali je namen predlagane direktive o diskriminaciji zunaj delovnega mesta uvesti, skozi stranska vrata, priznavanje tako imenovanih porok istospolnih partnerjev v državah članicah Evropske unije? Vztrajam na točnem in celovitem odgovoru glede teh zahtevnih pravnih vprašanj.
Miguel Portas
v imenu skupine GUE/NGL. - (PT) Evropa namerava vzeti pod drobnogled človekove pravice na vseh štirih koncih sveta - tako je tudi prav - in ravno zaradi tega danes praznujemo 20 let nagrade Saharova. To je prav, vendar - in to je glavna usmeritev poročila gospoda Catanie - pri tem ne upošteva, kako so temeljne pravice spoštovane na našem ozemlju. To bi moral biti res politični program za Komisijo in Svet, sedaj in v prihodnje, saj je avtoriteta, s katero govorimo o temeljnih pravicah zunaj Evrope, odvisna od spoštovanja teh pravic.
Navedel bom primer specifičnega problema, ki je pomemben. Nesprejemljivo je, da številne vlade trenutno ne želijo sprejeti zapornikov iz zaliva Guantánamo v primerih, ko njihova krivda ni bila dokazana. V nasprotju s tem pa se je moja vlada odločila, da bo sprejela te zapornike in za ta pristop ji čestitam. Vendar pa naj bi to storila zaradi tega, da bi pomagala administraciji ZDA in v tem je problem. Prav zaradi pomoči Washingtonu je nekaj vlad sprejelo nezakonite lete. Sprejeti moramo zapornike, katerih krivda ni bila dokazana, če in ko bodo to zahtevali, ne pa da bi pomagali državi rešiti problem, ki ga je povzročila sama.
Georgios Georgiou
v imenu skupine IND/DEM. - (EL) Gospa predsednica, mednarodna razprava o človekovih pravicah je seveda zelo dobrodošla. Zato se počutim dolžnega, da izrazim pohvale poročevalcu, gospodu Catanii, za njegovo dovzetnost in vztrajnost na področju varstva človekovih pravic v Evropi. Vendar pa želim izkoristiti to priložnost ter posredovati in opozoriti Parlament na nov element, ki se ne nanaša več na manjšine, globalne kršitve človekovih pravic, gospodarske ali politične begunce, podskupine v Evropi, verske manjšine, homoseksualnost in tako dalje, ampak se nanaša na Evropejce, ki bodo zaradi pričakovanih težav zaradi mednarodne gospodarske krize, razdeljeni na skupine, katerim je treba zagotoviti varstvo človekovih pravic.
Bojim se, da bomo priče pojavu, ko bodo skupine Evropejcev izgubile status zaradi brezposelnosti in omejenega socialnega varstva, skupine, ki bodo imele za posledico demonstracije in odzive, ki bodo morebiti ogrozile gospodarstvo in politično ekonomijo na celotni evropski celini. Te skupine bi morale biti brez odlašanja deležne takojšnje pomoči in zaščite s strani Evropske unije, in sicer s stališča človekovih pravic. Nedavni žalostni dogodki, do katerih je prišlo v Grčiji, očitno vplivajo na Evropo, ki si v tem trenutku ne more privoščiti, tako kot se je lahko v preteklosti, da bi se ukvarjala s pravicami tujcev in manjšin, in ki je dolžna posredovati v velikih problemih evropskih državljanov, ki jim preti, da bodo bolj prikrajšani z vidika njihovih pravic, kot pa tisti, ki jim nudimo gostoljubje znotraj Evropske unije. Trenutek, ko mora Evropa obravnavati nove probleme človekovih pravic evropskih državljanov, je žal napočil nenapovedano.
Koenraad Dillen
(NL) Gospa predsednica, ne omenjajte vrvi v družini moža, ki se je obesil. Naj ponovim, poročilo EU o človekovih pravicah je polno samohvale o tem, kako močno Evropo skrbijo kršitve človekovih pravic, kjer koli v svetu se že zgodijo. Vendar pa nam to nič ne pomaga: selektivno in hinavsko nasprotovanje je vse prepogosto značilno za politiko EU o človekovih pravicah.
Ali ne bi moral Evropski parlament, kot je že bilo slišati, celo s strani levičarskih poslancev v EP, najprej spraviti stvari v red doma? Ta Parlament je še pred manj kot dvema mesecema kršil svobodno izražanja mnenja, ki si ga tako vročično prizadeva zaščititi na vseh koncih sveta, od Antarktike, do amazonskega deževnega gozda in od Abu Ghraiba do Harareja.
Mojemu kolegu Franku Vanheckeju, ki je glavni urednik pri lokalni Flamski založniški hiši in ki so ga belgijska vlada in njeni politično nastavljeni sodniki sodno preganjali zaradi prekrška, povezanega z njegovim mnenjem, ni bila niti dana možnost, da bi se zagovarjal v Parlamentu, ki se je prejšnji mesec odločil, da mu bo odvzel politično imuniteto. Še več, na dan, ko proslavljamo podelitev nagrad Saharova, je bil po naročilu Konfederacije predsednikov v Parlamentu prepovedan film Fitna Geerta Wildersa, ki so mu islamistični fanatiki grozili s smrtjo. Naj živita svoboda govora in svoboda izražanja mnenja! Toda ne v tem Parlamentu, kot je videti.
Stefano Zappalà
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, nobenega dvoma ni, da poročilo gospoda Catanie predstavlja pomembno fazo življenja Evropske unije, saj potrjuje razmere, ki v njej vladajo.
Nobenega dvoma ni, da so močan priseljenski pritisk, ki mu je že več let izpostavljena EU, in obsežne notranje spremembe, ki jih doživlja, povzročile in še naprej povzročajo številne probleme tako državam članicam, kot tudi neevropskim in evropskim državljanom. Prav tako ni nobenega dvoma, da ima Evropska unija točno določene dolžnosti, kot je nadziranje razmer ob hkratnem kar največjem spoštovanju človekovih pravic, hkrati pa je dolžna spoštovati in varovati tudi lastne državljane in sisteme nacionalnih organizacij.
Vendar se zdi, da iz tega obsežnega in izčrpnega poročila izhaja splošna kritika na račun držav članic v zvezi s kršitvami, do katerih prihaja na njihovih ozemljih in za katere so torej odgovorne same. Številni deli poročila prikazuje sliko Evrope, ki se po mojem mnenju ne ujema z resničnostjo in zdi se, da je bila prednost namenjena tistim - kar pa po mojem mnenju ni bil namen poročevalca -, ki trenutno ne upoštevajo pravil, ne pa tistim, ki delujejo v skladu z njimi ali zagotavljajo, da se jih spoštuje.
Čeprav se strinjam z nekaterimi deli poročila, zagovarjam, da je treba druge oddelke v splošnem interesu ponovno napisati. Gospa predsednica, na koncu pa mi dovolite, da izrazim osebno solidarnost z Vatikanom glede napadov, ki jih je bil deležen med razpravo v Parlamentu.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Gospa predsednica, danes ponovno poteka zelo pomembna razprava o zagovarjanju človekovih pravic, ki oblikuje stališče in vlogo Evropskega parlamenta in Evropske unije. Prav tako do določene mere opredeljuje, kdo smo. Kot Evropejci namenjamo velik pomen spoštovanju splošnih in nedotakljivih pravic vsakega posameznika, ne glede na to, kje v svetu ta posameznik živi. Čeprav naše skupne vrednote, enake možnosti in spoštovanje temeljnih pravic predstavljajo neločljiv del evropskih pogodb in podlago Evropske unije, je veliko manj očitno, da drug drugega pozivamo k odgovornosti, kadar gredo stvari narobe. Prav je, da poročilo gospoda Catanie to izpostavlja in rad bi čestital poročevalcu in vsem tistim, ki so mu pomagali, za ta pristop.
Komisarja želim vprašati, kaj meni o ideji, da moramo v Evropski uniji razmisliti o tem, ali ne bi bilo mogoče pripraviti boljših pravil za medsebojno pozivanje k odgovornosti, kadar menimo, da gre za vprašanja, ki se nanašajo na človekove pravice.
Osredotočil bi se rad na posebno temo iz poročila, in sicer na razmere Romov v Evropski uniji. Niso le najbolj diskriminirana skupnost v Evropi, so tudi transnacionalna manjšina, ki se razteza prek številnih meja. Po izbruhu nasilja nad Romi v Italiji pred več kot enim letom, smo jasno videli pomanjkljivosti strogo nacionalne pristojnosti zagotavljanja spoštovanja njihovih pravic.
Glavno odgovornost za skrb do državljanov seveda nosijo države članice, vendar pa mora vsaka država članica to zagotavljati v mejah evropskih in mednarodnih sporazumov. Vse prevečkrat smo prisiljeni spremljati, kako se države članice zatekajo k načelu neposredovanja. Na manjšinska vprašanja se gleda kot na ohranjanje narodnosti. To po mojem mnenju ni več sprejemljivo. Kot sem povedal, bi morali začeti z razpravo in razmisliti o tem, ali bi lahko znotraj Evropske unije dosegli sporazume glede tega, kako obravnavamo kršitve človekovih pravic v EU, ter prekinemo s politiko, ko si ne upamo pozvati drugih k odgovornosti.
Sophia in 't Veld
(NL) Gospa predsednica, želim izreči zahvalo francoskemu predsedstvu in mu čestitati za pobudo, ki jo je izvedlo v okviru Združenih narodov o dekriminalizaciji homoseksualnosti. To je po mojem mnenju čudovit korak naprej, saj je diskriminacija lezbijk, homoseksualcev, biseksualcev in oseb, ki spremenijo spol, še vedno na dnevnem redu, žal tudi v Evropi.
Po mojem mnenju bi morala biti Evropa več kot odličen primer izvajanja načela, da smo pred zakonom vsi enaki. V zvezi s tem protidiskriminacijska direktiva, ki je trenutno na mizi, vsebuje veliko preveč izjem, ki vodijo v diskriminacijo. Te izjeme je treba odpraviti.
V zvezi z istospolnimi porokami, bi se rada odzvala na to, kar je povedal prejšnji govornik, gospod Szymański. Po mojem mnenju, ne glede na to, kam spadate na političnem spektru, gre za vprašanje civiliziranosti, da se država ne vmešava v zasebno izbiro posameznikov glede partnerjev. Država ne more prepovedati odnosov na podlagi vere, barve ali spolne usmerjenosti. Izbira posameznika v zvezi s partnerjem je izključno osebna odločitev. To nima nobene zveze z državo.
Gospa predsednica, na koncu bi se rada dotaknila teme evidence podatkov o potnikih (PNR), ki jo je načela gospa Yade. Bojim se, da Evropski parlament nikakor ni zadovoljen s smerjo, v katero gre Evropski svet. O tem je že tekla beseda v prejšnjih razpravah in upam, da bo Svet v prihodnje pripravljen upoštevati priporočila Parlamenta na tem področju.
Mario Borghezio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, našo državo lahko resnično obravnavamo kot vodilno v boju proti diskriminaciji in pregonom, v zvezi z zaščito romskih otrok, temo, ki ji po mojem mnenju poročilo gospoda Catanie namenja veliko pozornost, se moramo resnično zahvaliti ministru za notranje zadeve, gospodu Maroniju. S temeljitim pregledom razmer romskih otrok je ugotovil stanje, ki bi se ga mogoče dalo ugotoviti prej.
Od romskih otrok v teh taborih jih je 50 % prepuščenih usodi, ne hodijo v šolo in niso cepljeni. Poročilo bi moralo prav tako izpostavljati odgovornost romskih družin, ki otroke pošljejo na ulice, namesto da bi jih poslale v šole, tam pa počnejo kazniva dejanja, in zanje skrbijo na tak način, da je njihovo vključevanje nemogoče. Zaradi tega pozdravljam ukrepanje vlad, kot je italijanska, ki si prizadevajo za vključevanje romskih otrok in otrok priseljencev, na primer v šolski sistem, s tem, ko jim zagotavljajo poti, prek uvodnih razredov, da se učijo našega jezika.
Pravijo, da vrnitev v domovino ni možna, če tam obstaja nevarnost. Od kod pa prihajajo ti priseljenci? Prihajajo iz držav, kjer vladajo nevarne razmere, torej ta element poročila ni smiseln. Načela varovanja človekovih pravic moramo izvajati z nekaj zdravega razuma, z evropskim državljanstvom, ne pa na podlagi ideologije tistih, ki nam pridigajo o varstvu človekovih pravic v imenu strank, katerih simboli vključujejo komunističen srp in kladivo. To pa je pravi vir!
Eva-Britt Svensson
(SV) Gospod predsednik, poročevalcu gospodu Catanii bi se rada zahvalila za poročilo in njegovo zavezanost, ki je tako močna, kot vedno, in njegovo delo, ki spodbuja spoštovanje temeljnih pravic. Temeljnih pravic ne smemo nikoli ogroziti. Ko govorimo o temeljnih pravicah, ne smejo nikoli obstajati politični ali kulturni razlogi, ki bi jih ogrožali.
Gospod Szymański, povedati želim, da temeljne pravice seveda vključujejo tudi reproduktivne pravice. Vključujejo tudi pravico do spolne usmerjenosti. Sedaj je pomembno, da si vse institucije EU prizadevajo za to, da temeljne pravice - Listina - ne bodo ostale le lepe besede na papirju, ampak da se bodo dejansko izvajali konkretni ukrepi. Zagotoviti moramo, da se temeljne pravice spoštujejo in to velja za vse skupine v družbi. Hvala.
Hélène Goudin
(SV) Gospod predsednik, v državah članicah EU, v institucijah, na splošno pa tudi v zahodnem svetu, obstajajo resni problemi z diskriminacijo homoseksualnosti, biseksualnosti in transseksualnosti. Na številnih krajih po svetu so problemi še večji. Tam ljudem zaradi njihove spolne usmeritve grozi celo zapor ali usmrtitev. To je seveda popolnoma nesprejemljivo in se v letu 2008 ne bi smelo dogajati.
Verjamem, da so človekove pravice splošne, ne pa relativne. Ne moremo se zatekati k starim običajem, da bi zagovarjali preganjanje homoseksualcev, biseksualcev in transseksualcev. Ne, človekove pravice veljajo za vse ljudi po svetu in te pravice morajo biti nedeljive. Vsaka oseba, ki trdi, da je demokratična, mora prevzeti odgovornost in se boriti proti nestrpnosti v vseh okoliščinah.
Zaskrbljujoče je, da so v tem Parlamentu številni poslanci, ki imajo nasilno stališče do homoseksualnosti. To je bilo še posebej očitno pred in po razstavi, ki sem jo prejšnji teden gostila v Bruslju. Bila sem popolnoma zgrožena, ko sem brala pripombe, vendar me žal niso preveč presenetile.
Boj proti nestrpnosti in za človekove pravice mora potekati povsod - pri naših prijateljih, na nacionalni ravni, znotraj EU in globalno prek ZN. Zato pozdravljam pobude v zvezi s tem, ki jih je dalo francosko predsedstvo. Na voljo imam oziroma sem imela minuto in pol. Hvala.
Irena Belohorská
- (SK) Rada bi se zahvalila poročevalcu, gospodu Catanii, za njegovo poročilo o trenutnih razmerah v zvezi s temeljnimi človekovimi pravicami in svoboščinami v Evropi.
Temeljne človekove pravice so pogostokrat kršene v zvezi z bojem proti terorizmu, ki vodi do kršitev temeljne pravice do zasebnosti, groženj ali kršitev varstva osebnih podatkov in pogoste diskriminacije.
Videli smo lahko, kako so številni poslanci v EP izkoristili to poročilo za oglaševanje programov svojih strank, ko so zahtevali avtonomnost. V okviru Evropske unije ni prostora za avtonomnost in v 21. stoletju avtonomnost, kot politična ideja, prav tako ne spada v Lizbonsko pogodbo. V Evropski uniji imamo velik privilegij prostega pretoka ljudi in zaradi tega bi morali avtonomnost razumeti z vidika trenutnih razmer na trgu dela. Le nazadnjaki in ljudje, ki ne morejo dojeti glavne zamisli, ki združuje države Evropske unije, si grejejo svoje separatistične roke pri ognju nacionalizma in fašizma in ravno zaradi tega zavračam vsako utemeljevanje avtonomnosti kot učinkovite metode za reševanje problemov tradicionalnih družb in narodnih manjšin.
Mihael Brejc
(SL) Torej, poročilo je zelo obsežno, se pa sprašujem, kakšen je njegov namen. Na osemindvajsetih straneh, 167 točk. Poročilo ima vse pomembne sestavine, ko gre za temeljne pravice. Toda, kljub nekaterim dobrim poudarkom, poročilo ne odseva stanja človekovih pravic v tem času. Ni nobenih dejstev. Ni argumentov za trditve. Je pa veliko besed, dostikrat tudi protislovnih in neustreznih. Veliko je tudi iluzij, kar ni dobro. Polno je pozivov pristojnim organom, je pa celo določba, ki je v nasprotju z zakonodajo.
Čudim se, da gospod Catania kot izhodišče za to poročilo ni vzel letnih poročil ombudsmana. Tako bi lahko od leta do leta pregledal in nas vse skupaj seznanil z napredkom na tem področju, ali pa z zaostankom. Jaz ne polemiziram s posameznimi točkami, toda trdim, da to poročilo enostavno ni konsistentno. In ker je rok za spremembe podaljšan, moram žal ugotoviti, da tega poročila ni mogoče spremeniti, ker nima ustrezne vsebinske in pravne strukture.
Povsem nekaj drugega je poročilo Odbora za kulturo, ki v dvanajstih točkah jasno pove stališče do človekovih pravic. Verjamem, da je imel gospod Catania, kot poročevalec, zelo dober namen. Verjamem v njegovo iskreno prizadevanje, da bi čim bolje predstavil področje temeljnih pravic, žal pa to poročilo, kljub nekaj dobrim, resnično dobrim poudarkom, kot celota, po mojem mnenju, ne izpolnjuje minimalnih pogojev za resno razpravo, kar zelo obžalujem.
Če bo takšno poročilo sprejeto se bojim, da bodo kritike javnosti še hujše. Tako, da mislim, da bi bilo dobro, gospod Catania, to poročilo ponovno narediti tako, da bo jasno, kje smo bili leta 2004 in kje smo danes.
Hvala.
Stavros Lambrinidis
(EL) Gospod predsednik, ena stvar je gotova: globalna gospodarska kriza bo povečala val priseljencev v Evropo, kar bo več tisoč nezakonitih priseljencev, ki že živijo med nami, pahnilo v brezposelnost. Zato obstaja zelo veliko tveganje, da bo prišlo do širjenja ksenofobije in rasizma, prav tako pa to predstavlja veliko grožnjo socialni koheziji v evropskih državah. Prekomerni policijski nadzor meja v teh okoliščinah ne bo rešil problema. Rabimo resne politike za vključevanje priseljencev v Evropo, politike, zaradi katerih se tako priseljenci, kot tudi njihovi otroci ne bodo več počutili kot tujci ali zaradi katerih bodo drugi prenehali nanje gledati, kot na tujce v naši družbi. Pa vendar se je sedaj ta razprava v Evropi končala. To smo videli v Solunu na zasedanju Sveta, videli smo v Groningenu leta 2004 in kako je zamrla. Razlog je zelo preprost: politikom v Evropi ni uspelo prepričati njihovih skupnosti, da se raznolikosti danes enostavno ni mogoče izogniti in da je zaželena v naših skupnostih. V Svet, v Komisijo in v Parlament se mora vrniti politična volja.
Inese Vaidere
(LV) Gospe in gospodje, zaradi poskusa priprave splošnega stališča je poročilo enostransko in neuravnoteženo. Daje vtis, da so razmere na področju temeljnih pravic v Evropski uniji slabe. Gre za očitno pretiravanje, nas pa spravlja na slab glas, hkrati pa je priročno za tiste države zunaj EU, s katerimi imamo vzpostavljen dialog o človekovih pravicah. Velike razlike v različnih državah glede na število manjšin in priseljencev niso bile upoštevane. Člen 45 napačno navaja, da je v državah članicah iz vzhodne Evrope število priseljencev majhno. Pred zasedbo Latvije je bil odstotek Latvijcev v Latviji približno 80 %, odstotek Rusov pa je znašal 8 %. V začetku leta 1990, ko se je zasedba končala, je bilo Latvijcev le še 51 %. Večina preostalega dela prebivalstva predstavljajo "rusko govoreči priseljenci", kar je neposredna posledica rusifikacije. Tisti, ki se ne želijo vključiti in pridobiti državljanstva, ne bi smeli imeti volilne pravice. Priporočilo, da bi vsaki manjšini zagotovili pravico do izobrazbe in uporabe materinega jezika, je v nasprotju s pravicami avtohtonega prebivalstva, da govorijo v svojem jeziku v lastni državi. Če bo to poročilo sprejeto, bomo mogoče morali takoj pripraviti osnutek drugega poročila Evropskega parlamenta o zaščiti Latvijcev in latvijskega jezika v Latviji. Nobene spremembe ni, ki bi lahko izboljšala to poročilo. Edina rešitev je, da ga zavrnemo. Hvala.
Michael Cashman
. - Gospod predsednik, diskriminacija je še kako živa in prisotna v svetu in Evropski uniji. Prav zaradi tega želim čestitati francoskemu predsedstvu za pobudo pri Združenih narodih o dekriminalizaciji homoseksualnosti.
Žalostno je, da smo bili danes v Parlamentu priče spodbujanju k nestrpnosti. Diskriminacija pušča brazgotine v svetu in - drugim pa povem - pušča brazgotine na duši tistih, ki jo izvajajo. Diskriminacijo podpihujejo politiki in institucije, kot je Vatikan, čeprav bi se morali tega zavedati. Zaradi tega se vam želim zahvaliti v imenu tistih ljudi, ki se jih ne sliši, saj če bi spregovorili - kot homoseksualci ali zaradi njihove spolne identitete - bi bili tepeni, mučeni, zaprti in soočeni s strogo kaznijo, samo zaradi njihove drugačnosti.
Zmagali bomo. Dosegli bomo enakopravnost. Kot homoseksualec sem zavezan k temu. Enakost bomo dosegli preprosto zaradi tega, ker sta pravica in dobrota na naši strani. Zahvaljujem se predsedstvu. Velika čast je, da lahko vaše predsedovanje zaključite s takšno zavezo.
Armando França
(PT) Cilj tamperskega in haaškega programa, o katerih sedaj razpravljamo zaradi vprašanja Gérarda Depreza, je izvajati evropsko območje svobode, varnosti in pravice z bistvenim sodelovanjem med državami članicami ter med njimi in institucijami EU. To naj bi dosegli s krepitvijo ukrepov, ki jamčijo svobodo, varnost in pravičnost, ki so ključnega pomena za proces evropskega povezovanja. Naša Unija bo resnično obstajala le, če bomo vzpostavili, poleg notranjega trga in gospodarskega sodelovanja, skupno območje svobode, varnosti in pravice; ko se bodo tudi evropski državljani počutili svobodne in bodo zaščitene njihove temeljne pravice, ter ko bo pravica enaka za vse. Zaradi tega je razvoj sodelovanja na tem področju izjemno pomemben. Vendar pa bo odločila Lizbonska pogodba, saj so njene določbe na tem področju suverene ter podeljujejo pristojnost Evropskemu parlamentu in nacionalnim parlamentom.
Genowefa Grabowska
- (PL) Gospod predsednik, mednarodna skupnost obravnava vprašanja človekovih pravic približno na vsakih dvajset let. Leta 1948 je sprejela Mednarodno deklaracijo o človekovih pravicah. Približno dvajset let kasneje je sprejela Pakte o človekovih pravicah, leta 1989 pa je bil sprejet še en dokument, Konvencija o otrokovih pravicah.
Medtem pa mi v Evropski uniji še vedno ne moremo pripraviti zakonodajnega dokumenta ali sprejeti listine, ki bi bila zavezujoča, tako kot je Listina o temeljnih pravicah.
Zato pozdravljam poročilo gospoda Catanie, ki obravnava otrokove pravice, hkrati pa želim poudariti, da morajo biti te pravice za nas zelo pomembne, saj otroci predstavljajo prihodnost Evrope, ki jo bodo oblikovali tako, kot jih vzgajamo. Prav zaradi tega je treba revščino, ki je oblika diskriminacije, in je prizadela številne otroke v Evropi, izkoreniniti in zato se moramo proti njej boriti v imenu dobre in pravične prihodnosti Evrope.
Carlos Coelho
(PT) Prihodnje leto, leta 2009, bi moral biti sprejet nov večletni program na področju svobode, varnosti in pravice. Rezultati obdobja zadnjih deset let so pozitivni, vendar se moramo izogniti nenehni skušnjavi, da bi dajali prednost varnostnemu vidiku, kar je v škodo svobodi in pravičnosti.
Na primer z vidika pravosodnega sodelovanja prinaša izvajanje načela vzajemnega priznavanja velike prednosti vsem tistim, ki se gibljejo v tem območju, vendar pa mora biti v uniji hkrati zagotovljeno ustrezno varstvo pravic in postopkovnih jamstev za posameznike, kar se še ni zgodilo.
Vzpostavljeni so bili številni informacijski sistemi za povečevanje varnosti, kljub temu pa okvirni sklep o varstvu osebnih podatkov v tretjem stebru še vedno ni bil sprejet, kot gospa Roure dobro ve. Spodbujanje in učinkovito varovanje temeljnih pravic predstavljata temelj naše demokracije in bi morala biti vedno prisotna cilja v vseh evropskih politikah. Temeljne pravice so medsebojno odvisne in predstavljajo nedeljiv sklop pravic. Prav v tem duhu so povzete v Listini o temeljnih pravicah. Zato je hkrati tudi pomembno, da spremenimo Lizbonsko pogodbo tako, da bo naša listina imela zavezujoč pravni značaj.
V poročilu gospoda Catanie so ugotovljene številne prednostne naloge, od socialnih pravic do varovanja podatkov in med drugim tudi varstvo pravic manjšin. Vendar pa v tem času splošne gospodarske krize verjamem, da moramo biti še posebej pozorni na primere skrajne revščine in socialne izključenosti, ki predstavljajo kršitev temeljnih pravic. Zato je po mojem mnenju ključnega pomena, da v vse politike EU vključimo tako socialno razsežnost, kot tudi varstvo temeljnih pravic, hkrati pa zagotovimo sistematično in strogo nadziranje skladnosti zakonodajnih predlogov v zvezi s temi pravicami.
Charles Tannock
Gospod predsednik, pozdravljam odkritost in natančnost poročila gospoda Catanie, čeprav se z nekaterimi deli ne strinjam. Izpostavljanje naših pomanjkljivosti v takšnem poročilu bi nam moralo preprečiti, da toliko pridigamo o drugih, zunaj EU. Mnogi v tem Parlamentu so pozivali k spametovanju Amerike zaradi prevoza in nezakonitega pridržanja ujetnikov in kritizirali evropske vlade zaradi sodelovanja s CIO. Osebno bi bil zgrožen, če sploh ne bi sodelovali s CIO proti terorističnim fanatikom, ki bi uničili naš način življenja.
Nikjer v tem poročilu ni na primer omenjeno ravnanje Italije pri izgonu tujih storilcev kaznivih dejanj. Zdi se, da je takšna priljubljena in uspešna politika preveč sporna, da bi bila tu izpostavljena. Prav tako predstavlja udarec brezpogojni, absolutni dogmi, ki je okužila razpravo o človekovih pravicah. Želim si, da bi na primer v moji državi, Združenem kraljestvu, izgnali tuje storilce kaznivih dejanj, kot je bil italijanski državljan, ki je umoril svojega ravnatelja, vendar so mu sodniki, potem ko je odslužil zaporno kazen, dovolili ostati v Združenem kraljestvu ter se pri tem sklicevali na človekove pravice. Državljani v Evropi, ki spoštujejo zakon, si zaslužijo vedeti, da so njihove pravice zaščitene pred ljudmi, ki bi jih lahko napadli.
Marios Matsakis
Gospod predsednik, pravice homoseksualcev so pomembna tema v EU, občasno pa tudi podlaga za razgrete razprave.
Nedavno se je spet pojavilo vprašanje pravice homoseksualnih parov do posvojitve otrok. V zvezi s tem želim izkoristiti priložnost, ter Komisiji in Svetu zastaviti neposredno vprašanje: ali se strinjata z - in ali bi podprla - predlog, s katerim bi homoseksualnim parom omogočili, da bi imeli pravico do posvojitve otrok na enak način, kot je to omogočeno heteroseksualnim parom, ali menita, da je ključnega pomena, da ima pravico do posvojitve otroka le heteroseksualna družina, s tem pa posvojitve s strani homoseksualnih parov naj ne bi bile zaželene in ne bi smele biti dovoljene z zakonom v EU? Pričakujem pogumen neposreden odgovor komisarja in ministrice, za katerega se vam zahvaljujemo in nam bo v veliko pomoč.
Kathy Sinnott
Gospod predsednik, najbolj tragična obdobja človeške zgodovine so zaznamovana z zanikanjem človekovih pravic ene skupine drugi skupini ljudi. V preteklosti so bili tisti, ki so bili zaradi jezika, rase, vere ali drugih razlogov obravnavani kot manjvredni ljudje, deležni zasužnjevanja, pregona in genocida.
Danes v EU radi mislimo, da smo že presegli to barbarstvo, pa vendar se danes človečnost odreka na podlagi starosti, velikosti in sposobnosti. Dojenčki, še preden se rodijo, in invalidni dojenčki - tudi po rojstvu - še vedno štejejo, kot manjvredni ljudje, zaradi česar jih v EU vsako leto ubijejo več kot milijon še pred rojstvom, nekatere pa celo po rojstvu.
Še bolj strašno je dejstvo, da se ta pomor izvaja v imenu človekovih pravic. Naj vas spomnim, da Splošna deklaracija o človekovih pravicah, katere 60. obletnico praznujemo, otroku pred rojstvom priznava popolno človečnost.
Csaba Sógor
(HU) Narodne manjšine se ne znajdejo v novih državah po lastni krivdi. Žal so v številnih novih državah članicah obremenjeni s skupinsko krivdo, ko jim države skušajo preprečiti izobrazbo v njihovem maternem jeziku ali preučevati njihovo zgodovino in se učiti imen domačih mest, lokalnih krajev ali rek. Kar je še huje, v nekaterih novih državah članicah se pojavlja "nova vrsta športa" in sicer pretepanje manjšin ob pomoči policije. Nekateri želijo prepovedati vse oblike avtonomnosti, saj trdijo, da bi to pripomoglo k razdrobljenosti EU. Pa vendar države, kot sta Italija ali Finska, ki so svojim manjšinam podelile kulturno ali regionalno avtonomnost, niso razpadle. Vsaki državi članici EU moramo dati priložnost, da spoštuje pravice narodnostnih manjšin.
Rama Yade
predsednica Sveta. - (FR) Gospod predsednik, poročilo gospoda Catanie je bilo ob tej 60. obletnici Splošne deklaracije o človekovih pravicah pripravljeno ravno ob pravem času. Velika raznolikost izpostavljenih vprašanj, moč podanih predlogov, pa tudi vaši odzivi zagotavljajo usklajenost s ključno naravo zadev, zaradi česar smo danes tudi skupaj. Zato bom skušala odgovoriti na številna vprašanja, ki so mi bila zastavljena, prav tako pa si bom močno prizadevala, da bi govore združila, saj se jih nekaj nanaša na ista vprašanja.
Prvič, omeniti želim vprašanje socialnih pravic in skrajne revščine, ki so ga zastavili številni poslanci v EP, vključno z gospo Roure. Jasno je, da so gospodarske, socialne in kulturne pravice pomembne. Predstavljajo del druge generacije človekovih pravic in so pravice, ki so bile simbolizirane s podpisom Mednarodnega pakta o gospodarskih, socialnih in kulturnih pravicah iz leta 1966. Vsekakor upravičeno izpostavljate pomen izvajanja teh pravic, saj lahko ljudje začnejo dvomiti vanje, če se ne bodo izvajale.
Iz tega sledi, da sta Evropska unija in Francija aktivno vključeni v boj proti skrajni revščini. Opozorila bi vas, da je bila naloga posebnega poročevalca v Komisiji za človekove pravice obravnava teh vprašanj, teh pravic. Združeni narodi trenutno pripravljajo vodilna načela za krepitev boja proti skrajni revščini. Evropska unija in še posebej Francija sta po mojem mnenju pripravili zanimive pobude. Evropska unija je spodbujala in povzela opcijski protokol k Mednarodnemu paktu o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah, ki je bil pravkar sprejet na Generalni skupščini združenih narodov in je vzpostavil mehanizem za pritožbe posameznikov.
Vendar se strinjam z vami, da gre za dolgoročen boj in dokler bo toliko diskriminacije in revščine, dokler bo toliko ljudi brezposelnih in tako veliko problemov povezanih z dostopom do zdravstvenega varstva, ne moremo biti zadovoljni, kljub temu pa si prizadevamo - stalna, trajna prizadevanja -, da bi zagotovili dosledno izvajanje gospodarskih, socialnih in kulturnih pravic, ki jih Evropska unija najbolj spodbuja.
Drugič, drugo vprašanje, ki ste ga omenili številni izmed vas, se nanaša na homoseksualnost. V zvezi s tem želim povedati, da je pobuda, ki jo je začela izvajati Francija, zelo enostavna in če ponovim, da je bilo naše izhodišče ugotovitev, da danes v svetu obstaja devetdeset držav, ki kaznujejo homoseksualnost, od tega jih šest izreka smrtno kazen. To pomeni, da moški in ženske ne morejo svobodno izbrati življenja, ki je v skladu z njihovimi spolnimi usmeritvami, in tvegajo, da bodo končali v zaporu ali da bodo preganjani. Pri tem torej govorimo o temeljnih pravicah.
Namen ni odpirati vprašanj, ne glede na to, kako zanimiva so, o starševstvu ali poroki istospolnih parov, ali sprejemati odločitev s pomočjo te pobude o socialnih razpravah. Namen je razširiti to temeljno pravico - pravico, do prostega izražanja spolne usmerjenosti, ne da bi pri tem obstajala nevarnost odrekanja svobode - vsem v družbi.
Tako enostavno je in verjamem, da gre zasluga Evropski uniji, državam članicam Evropske unije - saj številne izmed njih podpirajo ta projekt -, da bo ta pobuda jutri obravnavana na Združenih narodih. Upam, da se nam bo pridružilo čim več držav, saj verjamem, da kadar govorimo o temeljnih pravicah, ne sme biti nobenih razprav, saj gre izključno in samo za vprašanje človečnosti in svobode.
Preidimo sedaj na drugo vprašanje, vprašanje Romov in bolj na splošno priseljencev, ki ste ga izpostavili mnogi zmed vas. Glede Romov je Komisija 2. julija predložila poročilo v sklopu svojega sporočila. To poročilo navaja obstoječe politike in instrumente, prispeva k vključevanju romskega prebivalstva in priporoča bolj sistematično uporabo teh politik in instrumentov za spodbujanje vključevanja Romov.
Kot veste se je francosko predsedstvo 16. septembra v Bruslju udeležilo prvega evropskega vrha o Romih, ki ga je organizirala ravno Komisija, ob pomoči Fundacije Soros. Na tem vrhu so se zbrali predstavniki evropskih institucij in držav članic, prav tako pa tudi veliko število članov civilne družbe. Moj kolega iz francoske vlade, minister za stanovanjske zadeve in mesta ter predstavnik Ministrstva za zunanje zadeve, sta pohvalila izjemen način, kako so se na tem vrhu zbrali najrazličnejši Evropejci.
Ta vrh je pomemben, saj vprašanje Romov Evropejcem predstavlja skupni interes in poziva k proaktivni politiki - politiki, ki bo seveda prilagojena posameznim nacionalnim pogojem -, ki jo bo izvajala vsaka država članica. Poseben namen tovrstne prostovoljne politike na nacionalni ravni mora biti, kako zagotoviti romski populaciji, da bo res imela dostop do izobrazbe, dela, zdravstvenega varstva in stanovanj in popolnoma jasno je, da je usklajevanje med državami članicami in Unijo izjemno pomembno in ključnega pomena.
Številne ideje so na pobudo francoskega predsedstva omogočile izvedbo uradne razprave glede tega vprašanja. Drugi vrh na temo enakosti je potekal 29. in 30. septembra 2008 v Parizu. Okrogla miza o revščini in izključenosti je potekala 15. in 16. oktobra 2008 v Marseillu z dvema mojima vladnima kolegoma. Na kratko, države članice Evropske unije namenjajo posebno pozornost razmeram v romski skupnosti in verjamem, hkrati pa sem tudi prepričana, da se bo s tega vidika naše delo nadaljevalo tudi po koncu francoskega predsedovanja Evropski uniji. Temu vprašanju smo popolnoma zavezani.
Glede širšega vprašanja priseljevanja bi rada ob tem, ko se zaključuje francosko predsedovanje Evropski uniji, omenila evropski pakt o priseljevanju in azilu, ter kako uspešen je bil. S tem paktom bo Evropska unija oziroma države članice Evropske unije prvič imele skupne cilje, imele bodo skupno stališče glede tega vprašanja, predvsem v zvezi z ustanovitvijo azilnega urada, namena biometričnih vizumov in glede ukrepov, ki jih mora izvesti Evropska unija, kadar je država preveč obremenjena, predvsem na področju priseljevanja.
Pakt, ki ga je oktobra sprejel Evropski svet, predlaga politične zaveze, kot je organiziranje legalnega priseljevanja, pri čemer se upoštevajo potrebe iz zmogljivosti, boj proti nezakonitemu priseljevanju s sodelovanjem, zagotavljanjem učinkovitejših kontrol mej in vzpostavitev Evrope azila.
Na kratko, prepričana sem, da bodo vsi ti elementi, ki se nanašajo na pakt o priseljevanju in azilu, omogočili Evropski uniji sprejeti skupno strategijo na tem področju in mogoče bo lahko s pomočjo te skupne strategije izvedla pristno politiko zakonitega priseljevanja, skupaj z vsemi pripadajočimi pravicami.
Sedaj bi želela odgovoriti na vprašanje, točko, pripombo, ki se nanaša na Guantánamo in posledice njegovega zaprtja, ter vam povedati, da je Evropska unija že večkrat izpostavila, da mora boj proti terorizmu potekati v skladu s pravno državo, to pomeni, ob spoštovanju človekovih pravic, mednarodnega humanitarnega prava in mednarodnega prava o beguncih. Prav tako smo povedali, da za zapornike ne sme veljati pravni vakuum, ne glede na to kje so in da je obstoj skrivnih zaporov nezaslišan.
Naše stališče se ni spremenilo, vse to pa temelji na našem prepričanju, da lahko demokratične družbe, dolgoročno gledano, premagajo terorizem le, če bodo še naprej upoštevale svoje lastne vrednote. Evropska unija je prepričana, da se morajo v skladu s tem tudi Združene države Amerike odzvati in čim prej zapreti Guantánamo. Zato smo glede tega vprašanja nenehno v dialogu z administracijo ZDA.
Gospe in gospodje, tudi zadnjo točko ste izpostavili mnogi izmed vas. Govorim o vprašanju človekovih pravic tu v Evropi, predvsem pa vlogi Sveta Evrope. Najprej bi se rada zahvalila Svetu Evrope za njegovo vlogo, ki jo je odigral pri varstvu in spodbujanju temeljnih pravic. Menim, da je Svet Evrope vse od svoje ustanovitve opravljal odlično delo v zvezi s tem, predvsem z Evropskim sodiščem za človekove pravice.
Mehanizmi za spremljanje človekovih pravic znotraj držav članic že obstajajo in verjamem, da uporaba teh mehanizmov predstavlja pot, da se ne predamo dvojnim standardom, ampak naredimo najprej red v lastni hiši, saj Svet Evrope in njegov pravni instrument, Evropsko sodišče za človekove pravice, delujeta kot gonilni sili pri opozarjanju držav članic Unije in širše - saj v Svetu Evrope sodelujejo tudi druge članice, ne le Evropska unija - na njihove dolžnosti pri izpostavljanju pomanjkljivosti in odpravljanju teh pomanjkljivosti. Svet Evrope je torej ključni instrument, ključna organizacija, ko govorimo o varstvu in spodbujanju človekovih pravic.
Vzporedno s tem obstaja tudi Agencija za temeljne pravice, ki prav tako obravnava človekove pravice znotraj držav članic in ki je omenjena v različnih poročilih, ki so bila pripravljena pred kratkim. Vendar pa je Agencija osredotočena na razmere človekovih pravic v državah članicah, kjer izvajajo zakonodajo Skupnosti, to pa je tudi vse. Ker se zavedam, da je področje delovanja vsake organizacije omejeno na nekatera področja, verjamem, da lahko med obema obstaja modus vivendi. S tem pa ta določba, ki sem jo pravkar omenila, še zdaleč ne omejuje njenega delovanja, ampak je namenjena preprečevanju podvajanja dejavnosti Sveta Evrope.
Uredba, s katero je bila ustanovljena Agencija, izrecno določa, da naj na primer tesno sodeluje s Svetom Evrope. S takšnim sodelovanjem se je mogoče izogniti podvajanju in če citiram besedila: "s takšnim sodelovanjem bi se izognili prekrivanju med dejavnostmi Agencije in dejavnostmi Sveta Evrope". Zato je pomembno, da Agencija za temeljne pravice in institucije Sveta Evrope skušajo zagotovit, da se bodo njihova prizadevanja medsebojno dopolnjevala, ter da se tudi operativni organi medsebojno dopolnjujejo. Prav zaradi tega je nenehna skrb Agencije, da sodeluje znotraj svojega področja pristojnosti, pri tem pa dopolnjuje delovanje Sveta Evrope.
Menim, da sem se na kratko odzvala na vsa vprašanja, ki ste jih izpostavili, gospe in gospodje. Besedo bom prepustila evropskemu komisarju, da odgovori na vprašanja, ki se nanašajo ali so bila naslovljena nanj.
Jacques Barrot
podpredsednik Komisije. - (FR) Gospod predsednik, predsedstvo je odgovorilo na nekatera vprašanja, zato bom skušal biti kratek.
Prvič, najprej se želim zahvaliti za vse, kar je povedala gospa Roure v uvodu v našo razpravo v zvezi s tem, da je Listina o temeljnih pravicah res združila socialne in državljanske pravice. Po mojem mnenju je to pozitiven prispevek Listine, ki bo - vsaj upamo - vključena v evropsko pravo. Resnično predstavlja povezavo med državljanskimi in socialnimi pravicami.
Zaradi tega želim odgovoriti na nekaj vprašanj glede manjšin. Dejansko nimamo nobenih posebnih pristojnosti, s katerimi bi lahko obravnavali manjšinske pravice v državah članicah, vendar pa se lahko borimo proti diskriminaciji ljudi, ki pripadajo manjšinam. Osebna diskriminacija spada v področje našega boja proti diskriminaciji.
V zvezi z romsko skupnostjo - mislim, da se je predsedstvo odzvalo na to vprašanje - bi rad izpostavil dejstvo, da smo 16. septembra organizirali vrh o Romih. Sam sem imel priložnost zaključiti ta vrh in povedati vam moram, da sva si skupaj s kolegom komisarjem Špidlo zastavila nalogo, da bo diskriminacija romskih otrok ena izmed najinih prednostnih nalog.
Takšna diskriminacija je v celoti nesprejemljiva, vendar je bilo v Evropi potrebnega veliko časa za obravnavo takšnih problemov. Glavno odgovornost na tem področju nosijo države članice in potrebovale so veliko časa, da so jih začele reševati. Res je, da bomo danes skušali uporabiti vsa sredstva, ki so nam na voljo, da bi spodbudili vključevanje romske skupnosti.
Glede na to si tudi sami zelo močno prizadevamo, da naša strategija ne bi temeljila izključno na etničnem pristopu k Romom. Takšen pristop bi lahko bil kontraproduktiven in bi izničil prednosti obravnave vprašanja Romov prek meja v vseh politikah Evropske unije.
Prav tako bom spregovoril o spolnem razlikovanju. Resnično verjamem, da odgovor predsedstva predstavlja pravo rešitev. Dolžni smo spoštovati in zagotoviti spoštovanje do takšnega spolnega razlikovanja. Povsem jasno je, da v zvezi s tem obstaja besedilo glede diskriminacije, vendar pa moramo zagotoviti, da se bo izvajalo.
Prav tako želim povedati, da Komisija ne namerava zavzemati stališča v imenu držav članic glede ureditve družinskega prava. Kot veste, smo že imeli težave pri določanju pravil v zvezi z ločitvami. Predvsem se ne moremo spuščati na področje, kjer je potrebno soglasje.
Kljub temu pa želim dodati, da zakon o prostem pretoku oseb seveda zavezuje države članice, da priznavajo nekatere povezave, ki so pogodbeno dogovorjene v drugi državi članici in v zvezi s tem lahko citiram le evropsko pravo.
Če zaključim, mislim, da je najpomembneje - kar je povedal gospod Deprez, drži -, da nas ne smejo usmerjati strahovi. Zavedati se moramo, da po napadih 11. septembra obstaja ta strah pred terorizmom, kar je včasih imelo za posledico, da varstvu pravic, osebnim svoboščinam in zasebnosti nismo namenjali tolikšne pozornosti, kot bi morali, in da moramo pozorno paziti na to ravnotežje. Proti terorizmu se ne moremo bojevati učinkovito z zaničevanjem temeljnih pravic, človekovih pravic in zasebnosti. Prepričan sem, da mora biti naš cilj učinkovit boj proti terorizmu.
Prav tako bi na podlagi sklepanja povedal, da na področju temeljnih pravic ni dovolj, če samo pripravimo besedila, ampak moramo tudi zagotoviti, da se bodo izvajala. Dolžni smo skrbno ravnati. Prepričani ste lahko, kar se tiče Komisije in vašega komisarja, odgovornega za svobodo, varnost in pravico, da bom osebno poskrbel, da bomo na vseh ravneh resnično pozorni in zagotavljali izvajanje evropskega prava.
Giusto Catania
poročevalec. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, rad bi se zahvalil komisarju Barrotu in gospe Yade za podporo mojemu poročilu. Prav tako se želim zahvaliti poročevalcem v senci, gospe Gál, gospe Roure, gospodu Guardansu in gospe Ždanoka za aktiven prispevek k temu poročilu in pri njegovi pripravi.
Izpostavljena vprašanja so zelo zanimiva, nekaj časa pa želim nameniti temi, ki jo je izpostavil komisar Barrot. V času, ko se gospodarska kriza zaostruje, se moramo izogniti odkriti vojni znotraj Evropske unije med revnimi ljudmi, državljani, diskriminiranimi zaradi njihovega socialnega položaja in državljani, diskriminirani zaradi njihovih življenjskih pogojev, njihovih pričakovanj ali celo zaradi njihovega vstopa v Evropsko unijo in dejstva, da so bili sprejeti na najboljši možen način.
Res je, da je kriza odgovorna za krepitev rasizma in ksenofobije, gospodu Brejcu pa želim povedati, da smo zelo pozorno analizirali poročilo Agencije Evropske unije za temeljne pravice, pred tem pa še poročilo Evropskega centra za spremljanje rasizma in ksenofobije, ter da smo ugotovili, da se je v zadnjih letih število rasističnih in ksenofobičnih dejanj v Evropski uniji eksponentno povečalo. Prav zaradi tega smo zelo zaskrbljeni nad tem, kar se dogaja in menimo, da moramo spodbujati proces, ki bo aktivno zagotovil vlogo, pri kateri bosta spodbujanje in varstvo temeljnih pravic postala učinkovit center za vzpostavljanje Evrope miru, ki je zavezana spodbujanju medkulturnega dialoga in kjer ni barbarskih praks.
Verjamem, da lahko na ta način, s pomočjo poročila, izboljšamo vlogo, ki jo ima EU na mednarodnem prizorišču. Ne bom obravnaval drugih vprašanj, ki izhajajo iz razprave, nekatera izmed njih si niti ne zaslužijo mojega odziva, kljub temu pa sem močno pozdravil izmenjavo, do katere je prišlo in predloge, ki so jih podali številni kolegi poslanci z aktivnim sodelovanjem v razpravi.
Predsednik
Skupna razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo kmalu.
Pisne izjave (člen 142)
Marian-Jean Marinescu  
v pisni obliki. - (RO) V skladu z Listino o temeljnih pravicah ima vsak državljan EU pravico, da si poišče zaposlitev, dela in se namesti v kateri koli drugi državi članici.
Žal do sedaj te svobode niso mogli uživati vsi državljani Evrope. Dvoletna omejitev v zvezi z dostopom do trga dela, ki je bila naložena novim državam članicam, poteče konec tega leta. Vendar je osem držav članic že najavilo, da namerava podaljšati to obdobje za nadaljnja tri leta glede na trenutno finančno krizo.
V skladu s poročilom Komisije z dne 11. novembra 2008 ni nobenih zadostnih dokazov, ki bi kazali na to, da je delo izgubilo znatno število lokalnih delavcev, ali da bi se jim znižala njihova plača zaradi delavcev, ki prihajajo iz novih držav članic.
S tem, ko ostajajo trgi dela zaprti, se podaljšuje razlikovanje pri obravnavi evropskih državljanov. Z odpravo teh omejitev bi se lahko izognili problemom, ki nastajajo zaradi neprijavljenega dela ali lažnega samozaposlovanja.
Zaradi tega menim, da države članice, ki še naprej nalagajo takšne omejitve glede trga dela, ne bi smele pozabiti na realen pozitiven vpliv, ki ga ima prost pretok delavcev na trajnostno gospodarsko rast.
Prost pretok se je izkazal ne le kot pozitiven, ampak celo kot nujen dejavnik.
Rareş-Lucian Niculescu  
v pisni obliki. - (RO) Ne da bi podrobno komentiral vsebino tega poročila, proti kateremu je bilo uperjenih veliko kritik, vas želim opozoriti na en člen, proti kateremu bom glasoval, čeprav sem v Komisiji zavrnil spremembo, katere namen je bil odpraviti ta člen. Govorim o točki 46, ki priporoča, da se za narodne manjšine pripravi opredelitev na evropski ravni na podlagi Priporočila Sveta Evrope 1201 (1993). Tega priporočila ne bi smeli omenjati brez izjemno natančne pojasnitve razlage tega priporočila, saj vsebuje dvoumno besedilo, ki ga je mogoče tolmačiti tudi tako, kot da podeljuje manjšinam kolektivne pravice ali teritorialno avtonomnost na osnovi etničnih meril. Verjamem, da Evropski parlament ne bi smel brez kakršne koli kritike sprejeti sklicevanja na to priporočilo. Celo Beneška komisija (Evropska komisija za demokracijo skozi pravo) je poudarila, da je treba biti izjemno pazljiv pri vsakem tolmačenju priporočila 1201.
