EMU10: Prvih deset let ekonomske in monetarne unije ter prihodnji izzivi (razprava) 
Predsednik
Nadaljujemo z razpravo o prvih desetih letih ekonomske in monetarne unije ter prihodnjih izzivih. V zvezi s tem toplo pozdravljam obisk predsednika Evroskupine in finančnega ministra Luksemburga gospoda Jeana-Clauda Junckerja v Evropskem parlamentu.
(Aplavz)
Seveda z veseljem pozdravljam tudi pristojnega komisarja, gospoda Joaquína Almunio.
Pervenche Berès
poročevalka. - Gospod predsednik, gospod predsednik Evroskupine, komisar, menim, da je trenutek zelo pomemben in da tema, o kateri bomo razpravljali danes, močno vpliva na Evropo kot celoto.
Verjamem in o tem smo danes prepričani vsi, da je evro naš pomemben kapital, naša najboljša investicija. Zdaj je čas za oceno stanja, prek ocene v času krize pa moramo tudi najti način, kako zadeve spet pognati v tek. V kakšnem položaju bi bili, če ne bi imeli evra? Brez evra bi bila danes Islandija več ali manj podobna Irski, oziroma, Irska podobna Islandiji.
V sedanji krizi ponovno odpiramo razpravo, ker se že vsi zavedamo, kako osrednji pomen ima evro za našo sposobnost zoperstaviti se dogodkom ne le v navadnih časih, ampak tudi v času krize.
Komisar, rada bi se vam zahvalila za vašo sposobnost predvidevanja, saj se maja 2008, ko ste Parlamentu predložili ta dokument, nihče ni zavedal, kako koristen in potreben nam bo, oziroma v kakšno oporo nam bo pri naših nujnih razmišljanjih o prihodnosti in pri našem spopadu s krizo na podlagi trdnih temeljev, ki jih pomeni evro.
Vem pa tudi, da so v vaši razpravi z ministri za gospodarstvo in finančnimi ministri vaši sogovorniki nenadoma preusmerili svojo pozornost na zadeve, na katere prej sploh niso bili pozorni: na vprašanja finančnega trga. Opomniti jih morate, da se iz sedanjega stanja krize ne bodo mogli rešiti, če ne bodo opravili dveh stvari.
Uravnotežiti morajo ekonomsko in monetarno unijo. To smo že videli pri obvladovanju krize na finančnih trgih. To vidimo danes pri obvladovanju krize realnega gospodarstva, s katero se soočamo. Monetarna politika lahko prispeva veliko, z zagotavljanjem svežih likvidnih sredstev v pomoč delovanju trgov in z nižanjem obrestnih mer v prid oživitve vlaganj. To je pa tudi vse! Nato so na vrsti vlade z ukrepi za reševanje bank, za izločitev okuženih naložb in, v prihodnje, za obnovo gospodarske dejavnosti v Evropski uniji.
Torej je že čas, da bi gospodarski in finančni ministri začeli upoštevati Pogodbo, ki jim nalaga obravnavati svoje gospodarske politike kot politiko skupnih interesov. Komisar, na tej podlagi spet odprite razpravo v Ecofin, zahtevajte okvirni načrt, ki ste jim ga predlagali, in se postavite ob naš bok na podlagi predlogov, naših predlogov, ki ste jih podprli, da bo evro v prihodnje res služil rasti in zaposlovanju.
Glede monetarne politike seveda spoštujemo neodvisnost Centralne banke, spoštujemo pa tudi Pogodbo kot celoto; člen 105 Pogodbe pa Centralno banko obvezuje, da poleg stabilnosti cen upošteva tudi druge cilje Unije. Ali moram to posebej poudarjati? Ali moram reči tudi, da bomo morda jutri sprožili novo razpravo? To ni potrebno, tega ni v našem poročilu, ampak ali bi bilo morda treba odpreti razprave o vključitvi cilja stabilnosti finančnih trgov med cilje monetarne politike? To vprašam vas.
Jasno, da pri delovanju ekonomske in monetarne unije ne bomo dosegli napredka, če ne bomo bolj upoštevali razmerij med realnim gospodarstvom in finančnimi trgi. Danes plačujemo ceno, ker smo na ta razmerja v preteklosti pozabljali.
Kar se tiče širitve, sedanja kriza ponovno vsiljuje razpravo o pogojih, prepričana pa sem, da moramo ostati strogi. Reforma pred vstopom v evrsko območje je lažja od reforme po vstopu, čeprav je že tako izredno zahtevna. Komisar, ključna točka vašega poročila je misel, da so razlike, ki so se pojavile pri delovanju evrskega območja, zaskrbljujoče. Razlike so večje, kot smo mislili doslej.
Zato Evropski parlament zahteva od vas, da Evropski uniji zagotovite orodja, ki bodo omogočila nadzor nad kakovostjo javne porabe in reakcijami držav članic, in da poskrbite, da razprava ne bo zajemala zgolj mejnih vrednosti, da ne bo mogoča samo splošna razprava brez ozira na kakovost javne porabe, za katero odgovarjajo gospodarski in finančni ministri.
Komisar, v okvirnem načrtu, ki nam ga predlagate, morate po našem mnenju tudi zahtevati od držav članic, naj ponovno pretresejo tudi svoje načrte. Njihovi nacionalni načrti reform zaenkrat ne upoštevajo najnovejših napovedi, ki ste nam jih predložili.
Če hočemo resno jemati skupno koordinacijo gospodarskih politik, je treba omenjene načrte pretresti na podlagi napovedi rasti, ki ste jih predložili in jih potrjujeta ter podpirata tudi MDS in OECD.
Na koncu bi rada med predlogi, ki smo jih oblikovali, opozorila na odprta vprašanja zunanjega zastopanja evrskega območja. Že predolgo imamo do tega pasiven odnos. Evro nas je zaščitil. Poleg zaščite pa nam mora zdaj omogočiti tudi odmevno vlogo na mednarodnem prizorišču, tako da ne bomo več zgolj statisti v razpravi med drugimi glavnimi monetarnimi silami. Tudi mi smo pomembna monetarna sila, prevzeti moramo nase polno breme tega dejstva, in tudi o tem je potrebna dosledna, usklajena razprava na Svetu ministrov.
Mi, Evropski parlament, smo, kot veste, polno pripravljeni odigrati svojo vlogo pri tem.
Werner Langen
poročevalec. - (DE) Gospod predsednik, rad bi pozdravil predsednika evrskega območja, predsednika vlade in komisarja za ekonomske in monetarne zadeve. Gledano v celoti lahko rečemo, da pomeni evro v svojih prvih desetih letih sijajen uspeh. Ni šlo vse popolnoma gladko, zlasti v nedavni krizi na finančnih trgih pa so institucije dokazale svojo veljavo. Sodelovanje med institucijami evrskega območja je omogočilo hitro oblikovanje sklepov in njihovo takojšnjo uveljavitev, zlasti pa je služilo za zgled vsem 27 državam članicam.
Predstavili smo poročilo, ki ga sestavlja 62 podrobnih točk, vključno z oceno preteklosti in orisom možnosti v prihodnosti. Gospa Berès je že omenila nekatere točke, ki se nanašajo na prihodnost, in rad bi o njih spregovoril nekaj podrobneje. Za vsemi ugodnimi odzivi na evro še vedno preži vprašanje, kaj se bo zgodilo zdaj. Ali sta evrsko območje in Centralna banka pripravljena na izzive, ki ju čakajo? Vsekakor bo treba nekatere od teh izzivov analizirati. Naj vas spomnim na razlike pri razvoju konkurenčnosti v evrskem območju, ki izvirajo tudi iz tega, da ob osrednji monetarni politiki ostajajo proračunske in finančne politike lokalne. Pakt stabilnosti in rasti lahko deluje kot sidro med tema dvema ravnema le, če so se ga države članice pripravljene držati, sprejeti njegove pogoje in spoštovati potrebno disciplino. Pakt stabilnosti in rasti je zato pred prvo veliko preizkušnjo, ki se ji reče obvladovanje finančne krize. Po mojem mnenju je Pakt dovolj prožen, vsekakor pa v izrednih primerih omogoča tudi prehodne izjeme; ne smemo pa ga preprosto odriniti vstran.
Drugo vprašanje je, kaj se bo zgodilo glede dolgov. Sveženj za finančne trge je bil oblikovan hitro, vlade so ukrepale in sposobnost ukrepanja v krizi so dokazale vlade, pa tudi Komisija; vprašanje pa je, ali bomo odrinili načela, ki so v preteklosti prispevala k stabilnosti evra, ali pa nam bo uspelo ta načela ohraniti in razvijati dalje?
Poleg tega smo oblikovali še plejado drugih predlogov, ki jih v kratkem času, ki mi je bil v moje presenečenje dodeljen, ne morem in ne nameravam naštevati. Dejstvo pa je, da potrebujemo bolj avtoritativno in enotno zunanje zastopstvo evra - glede česar se v celoti strinjamo s stališčem predsednika vlade Luksemburga in predsednikom Evroskupine. Osupnilo me je, da gospod Juncker kot predsednik Evroskupine ni bil povabljen na zadnji vrh v Washingtonu. To lahko rečem povsem odkrito, saj je to v izrazitem nasprotju z vsemi pozitivnimi dogajanji. Seveda zahtevamo tudi ustrezno vključitev Evropskega parlamenta, poleg tega pa že dalj časa razpravljamo o določeni točki, in sicer o tem, ali je dovolj okrepiti koordinacijo proračunskih in finančnih politik, ali pa - kot je prepričana Francija - to ne zadostuje in moramo oblikovati institucionalno obliko "gospodarske vlade", glede katere pa ima Nemčija resne pomisleke. Katera pot je prava? Za mojo skupino je odgovor jasen: ne potrebujemo gospodarske vlade, potrebujemo pa tesnejše usklajevanje, tudi glede dogovorjenih sklopov politik. Prav tako pa morajo države članice pokazati potrebno disciplino, drugače se lahko evro znajde v dolgoročnih težavah, česar pe ne želi nihče.
Hvala vsem pristojnim. Parlament je pripravljen tesno sodelovati in prepričani smo, da lahko s poročilom nakažemo smer.
Joaquín Almunia
član Komisije. - (ES) Gospod predsednik, gospod predsednik Evroskupine, gospe in gospodje, najprej se moram v imenu Komisije zahvaliti obema poročevalcema, gospe Berès in gospodu Langnu, ter vsem, ki ste sodelovali pri tem odličnem poročilu.
Kakovost poročila ob desetletnici ekonomske in monetarne unije zasluži čestitke. Prav tako zasluži čestitke sodelovanje med političnimi skupinami kot dokaz visoke kohezije v Parlamentu. To je še ena pridobitev in še en pozitiven prispevek ekonomske in monetarne unije, v sedanjosti in v prihodnosti.
Ekonomska in monetarna unija obstaja deset let. To je bilo izhodišče naše analize, pa tudi izhodišče poročila, ki ga je sestavila Komisija. Bilo je tudi izhodišče sporočila Komisije, ki sem vam ga imel čast predstaviti dne 7. maja. Deseta obletnica evra in ekonomske in monetarne unije pa sovpada z izjemno težavnimi in zapletenimi gospodarskimi razmerami. To nam omogoča analizirati ekonomsko in monetarno unijo tudi glede tega, kako koristen je lahko evro, naša skupna valuta, znak naše integracije, pri obvladovanju razmer, kakršnih še nismo doživeli.
Ugotovimo lahko, da je bilo prvih deset let evra zelo pozitivnih. Tudi ugotovitve glede koristnosti ekonomske in monetarne unije pri obvladovanju sedanjih razmer so pozitivne. Preživljamo težaven čas, v rokah pa imamo izredno koristno orodje za obvladovanje težav.
Očitno je treba ugotovitve analize iz našega sporočila, ki sem jih predstavil tukaj dne 7. maja, uveljaviti v praksi, da bomo lahko naše orodje koristno uporabili v sedanjem trenutku. Soglašam s poročevalcema, da je bistveni element koordinacija.
Tudi na sestanku v Washingtonu prejšnji konec tedna smo govorili o koordinaciji. Brez koordinacije se ne moremo učinkovito spopasti z razmerami. Nihče ne more sam, brez koordinacije gospodarskih politik, rešiti gospodarskih težav v razmerah, v kakršnih smo. To je bilo očitno pred nekaj tedni, ko smo se morali soočiti s tveganjem razpada finančnega sistema. Očitno je tudi danes, ko se soočamo z možnostjo recesije v večini naših gospodarstev in ko se prvič v življenju soočamo celo z nevarnostjo deflacije.
Potrebna je koordinacija proračunskih politik. Kot je povedal gospod Langen, poročilo o ekonomski in monetarni uniji navaja, da je treba zaostriti proračunski nadzor in razširiti koordinacijo davčnih ter proračunskih politik. Kot je omenila gospa Berès, pa moramo upoštevati tudi trajnost, kakovost javnih financ in sistem pravil Pakta stabilnosti in rasti, ki smo ga revidirali leta 2005. Zdaj se je izkazalo, da je bila revizija zelo koristna, saj nam v času oživljanja gospodarstva omogoča nadaljevati tudi s fiskalno konsolidacijo. Evrsko območje je zaključilo leto 2007 s skoraj uravnoteženo bilanco - prvič v zgodovini s primanjkljajem zgolj 0,6-0,7 % - to pa pomeni, da imamo zdaj na voljo dovolj prostora, da lahko z davčno politiko res pomagamo vzdrževati povpraševanje, kar je tudi naloga naše monetarne politike.
V sedanjem času so še posebej koristne ugotovitve iz našega poročila glede njune povezave proračunskih politik s strukturnimi reformami, in soglašam z gospo Berès: ponovno moramo pretresti in prilagoditi naše nacionalne lizbonske programe, nacionalne programe reform, pregledati pa moramo tudi programe stabilnosti in konvergence držav članic ter jih prilagoditi sedanjim razmeram. O tem bomo razpravljali v naslednjih mesecih, v ta namen pa bo, kot veste, Komisija dne 26. novembra predstavila akcijski načrt s cilji, instrumenti, politikami in zavezami. Načrt bo nakazal tudi potrebo po prilagoditvi nacionalnih programov, s katero naj bi poenotili nacionalne politike in jih uskladili z evropsko strategijo, politikami in instrumenti. Soglašam z vami in s poročilom, da moramo okrepiti zunanjo razsežnost evra in ekonomske in monetarne unije.
Kot gospod Juncker dobro ve, moramo imeti strategijo v odnosih z večstranskimi organizacijami in drugimi glavnimi akterji, s katero bomo lahko branili svoje interese glede valute in ekonomske in monetarne unije ter s tem branili gospodarske interese Evropske unije.
Ta strategija mora temeljiti na načelih in prednostnih nalogah, pa tudi na izvedbenih instrumentih, da bomo lahko govorili z enim glasom in tako okrepili vpliv vseh in vsakega Evropejca, še zlasti pa evrskega območja. Tu gre tudi za vprašanje vodenja. V celoti soglašam z mnogimi razsežnostmi vodenja, ki ste jih zapisali v svojem poročilu in upam, da se bodo z njimi strinjali tudi finančni ministri v svetu Ecofin in v Evroskupini.
Gospa Berès - in bližam se koncu svojega govora - je rekla, da bi morala komisar in Komisija še enkrat opozoriti finančne ministre na ugotovitve poročila. Eden od Molierovih likov je dejal, da je mislil, da govori v verzih, v resnici pa je nezavedno govoril v prozi. Prepričan sem, da so razprave med ministri v Evroskupini pod predsedstvom Jeana Clauda Junckerja, med ministri v svetu Ecofin in med ministri na sestanku v Washingtonu popolnoma usklajene s prednostnimi nalogami in s potrebo po koordinaciji, izraženo v poročilu Komisije in v vašem poročilu, čeprav se nekateri med udeleženci tega morda ne zavedajo.
(Aplavz)
Jean-Claude Juncker
predsednik Evroskupine. - (FR) Gospod predsednik, komisar, gospa Berès, gospod Langen, gospe in gospodje, za začetek bi rad čestital poročevalcema, ki sta nam poročilo predložila, in vsem nam, ki smo poročilo prebrali in razpravljamo o njem. Poročilo je pošteno in tako podrobno, da nas bo zaposlovalo še nekaj mesecev.
Soglašam z analizo v poročilu gospe Berès in gospoda Langna glede ocen prvih desetih let skupne valute. Besedam v njunem poročilu ni kaj dodati, niti kaj odvzeti. Nadalje uživa poročilo podporo velike večine naše zbornice, vsaj glede delov, o katerih je svoje mnenje izrazila Komisija. Ugotavljam, da je navdušenje zbornice nad skupno valuto danes mnogo bolj izrazito kot pred 12 ali 13 leti, ali celo pred 10 leti, in tega moramo biti veseli.
Glede gospodarskih razlik, razlik v potekih strukturnih reform in razlik pri upravljanju javnih financ bi rad najprej poudaril, da ne razumem, kaj pomeni trditev v poročilu, da rezultati ne dosegajo naših pričakovanj ob času uvedbe skupne valute. Ne vem za nobeno kvantitativno poročilo o razlikah med državami članicami evrskega območja. Glede na to, da takega poročila ni, je ta pripomba arbitrarna in je ne razumem. Se pa strinjam, da se te razlike s časom povečujejo, kar sicer doslej še ni ogrozilo kohezije evrskega območja, če bi se trend večanja razlik nadaljeval, pa bi lahko dolgoročno ogrozil kohezijo.
Kar se tiče drugih zadev, pa smo lahko veseli, da Evropa - Evropska unija v celoti in še zlasti Evroskupina -, ki se danes sooča z eno od najresnejših kriz v zadnjih desetletjih, sedanjo krizo uspešno obvladuje, nenazadnje tudi zato, ker ne ponavlja napak, ki smo jih delali v Evropi v sedemdesetih letih prejšnjega stoletja. Da ne delamo enakih napak, je zelo pomembno, saj nam je to omogočilo v političnem in gospodarskem smislu preprečiti, da bi kriza povečala medsebojne razlike v monetarni uniji in spodkopala kohezijo.
Dejstvo je, da je ob krizi tolikšnega obsega, ki se postopoma širi tudi v realno gospodarstvo, potreben odločen odziv gospodarske politike na evropski ravni, prav tako pa moramo razmisliti o najboljšem načinu organiziranja pri tem odzivu, ob upoštevanju, na eni strani, našega konceptualnega in regulativnega okvira - s tem mislima na Pakt o stabilnosti in rasti ter Lizbonsko pogodbo -, na drugi strani pa resnosti krize, katere posledice so mnogo resnejše, kot smo si predstavljali še pred nekaj meseci.
Vzpostavljanje druge najpomembnejše valute na svetu vsekakor prinaša prednosti, pomeni pa tudi obveznosti, na katere je nas in tudi druge ponovno opomnil vrh G20 v Washingtonu prejšnji petek in soboto. Čim bolje moramo izrabiti tri tedne, ki nas ločijo od decembrskega srečanja Evropskega sveta, za fino uskladitev naše evropske strategije in za preprečitev neusklajenih odzivov na nacionalni ravni. Taki neusklajeni odzivi seveda pomenijo nevarnost za vse nas. Ganjen sem ob stalnih in ponavljajočih se pozivih k uskladitvi gospodarske politike, izrečenih v glavnem v Voltairovem jeziku.
Vesel bi bil, če bi tisti, ki pozivajo k uskladitvi gospodarske politike, najprej in predvsem sami poskrbeli za zgled in tako dokazali iskrenost svojih besed. Ugotavljam, da se precej vlad držav članic evrskega območja strastno, seveda upravičeno, ukvarja s težavami avtomobilske industrije v svojih državah. Rad bi videl, da bi tisti, ki govorijo o avtomobilski industriji in ves čas govorijo o usklajevanju gospodarske politike, uskladili svoje ukrepe in pobude na področju avtomobilske industrije. Vse drugo bo nato malenkost. Resnično usklajujte in z zgledom dokažite iskrenost svojih besed.
(Aplavz)
Kar se tiče monetarne politike, vam je vsem znano, kako sramežljiv sem; nikoli si ne bi drznil izreči besede o njej, razen tega, da ostajam prepričan, da je bilo ravnanje Evropske centralne banke v zadnjih mesecih v resnici vzorno.
Združevanje in nadzor finančnih trgov - to je naslednje področje, ki sta ga zajela naša poročevalca v svojem poročilu. Skupina G20 nam je razgrnila ambiciozen okvirni načrt, ki ga je treba prevesti še v konkretno ukrepanje skupine G20, torej tudi Evropske unije in članic Evroskupine. Gotovo se spominjate, da so bile države članice Evroskupine in države članice Evropske unije prve, ki so zahtevale, da se moramo iz sedanje krize česa naučiti, in svojih spominov na to epizodo ne bi rad zadrževal zase za kdaj kasneje. Že štiri leta neprenehoma opozarjamo - govorim o voditeljih Evroskupine - japonskega in ameriškega finančnega ministra in naše ameriške prijatelje na tveganja, ki jih prinaša njihov dvojni primanjkljaj, in na tveganja, ki jih prinaša sistematično podcenjevanje tveganj, zlasti na področju nepremičnin.
Že dve leti številni med nami na ravni G7, zlasti pa pod nemškim predsedovanjem skupini G7, zahtevamo, v že kar zaostrenem tonu, temeljitejšo ureditev finančnih trgov. Ne odobravam dejstva, da tisti, ki so v preteklosti tako ureditev zavračali, poskušajo vzbujati vtis, da danes vodijo Evropo pr tem. Vladi ZDA in Združenega kraljestva sta imeli obilo časa za sprejem predlogov Evroskupine za boljšo ureditev finančnih trgov, vendar jih nista želeli sprejeti. Danes nimata pravice zbujati vtis, da vodita druge.
Glede širitve evrskega območja nimam kaj dodati ugotovitvam poročevalcev. Rad bi le poudaril, da članstvo v evrskem območju seveda prinaša prednosti in priložnosti, prinaša pa tudi obveznosti, med katerimi morajo biti nekatere izpolnjene že pred pridružitvi evrskem območju.
Popolnoma razumljiva vnema za preoblikovanje skupine G7 seveda povzroča težave glede zunanjega zastopanja evrskega območja. V Evroskupini že ves čas pozivamo k opaznejši vlogi Evropske unije in Evroskupine v skupini G20, v Mednarodnem denarnem skladu in v Skladu za finančno stabilnost. V Evroskupini smo prvi zahtevali trajni sedež za Komisijo v skupini G20, kar pa ni preprečilo predsedniku Evropske komisije, da bi se potegoval za predsedstvo Evroskupine - posledice česar se bodo šele pokazale. Prepričani pa smo, da bi morali biti Evropska centralna banka in Komisija dolgoročno zastopani v skupini G20, prav tako tudi Evroskupina, bodisi prek predsednika Evroskupine, ki se skromno trudi voditi delovanje finančnih ministrov, kar je gospod Sarkozy komentiral kot neenakost, ali prek koga drugega. Ne potegujem se za mesto predsednika Evroskupine na ravni finančnih ministrov za lastno veselje in čast, ki nikakor nista neizčrpna, pač pa iz čuta dolžnosti. Če kdo drug misli, da bi to nalogo opravljal bolje, naj se je kar loti, vendar naj jo tudi vsa naslednja leta opravlja z enako vnemo, s kakršno si prizadeva za to mesto zdaj.
Kar se tiče drugih zadev, ekonomskih instrumentov EMU in vodenja skupine, menim, da smo v zadnjih letih dosegli opazen napredek, ko razpravljamo o devizni politiki in monetarni politiki na mednarodni ravni, pa je komaj mogoče razumeti, da druge najpomembnejše valute na svetu v političnem in monetarnem smislu ne zastopajo tisti, ki so odgovorni za upravljanje teh dveh vidikov in področij naše skupne politike.
Da bodo lahko ministri za finance v Evroskupini ustrezno upravljali gospodarsko razsežnost Ekonomske in monetarne unije, jim morajo voditelji vlad oziroma voditelji držav zagotoviti potrebna navodila. Kot veste, v Luksemburgu nimamo nikakršnih problemov glede tega.
(Aplavz)
Predsednik
- Najlepša hvala, gospod Juncker, ne le za to poročilo, pač pa tudi za vaše prizadevno delo na tej zadevi v vlogi predsednika Evroskupine.
Jean-Pierre Audy
Gospod predsednik, predsednik Evroskupine, gospod Juncker, komisar, gospe in gospodje, naj začnem s čestitkami kolegoma gospe Berès in gospodu Langnu za kakovostno poročilo in z zahvalo, ker sta v poročilo vključila spremembe, ki jih je predložil Odbor za mednarodno trgovino.
Deset let po ustanovitvi lahko EMU ocenimo kot evropsko zgodbo o uspehu, na katero smo lahko ponosni. Nihče ne more zanikati - in vrsta študij dokazuje - pomembne povezave med monetarno in trgovinsko politiko in v tem smislu pozitivne vloge stabilnosti deviznih tečajev pri zagotavljanju trajnostne rasti mednarodne trgovine.
Vse pogostejša uporaba evra kot mednarodne trgovske valute še posebej koristi državam članicam evrskega območja, saj se za podjetja teh držav zmanjšuje tečajno tveganje in s tem povečuje njihova mednarodna konkurenčnost.
Vendar ob tem, ko je Evropski centralni banki s poudarjanjem pomena stabilnosti cen uspelo okrepiti zaupanje v evro, nihče ne more resno dvomiti, da je inflacija v svetu dejstvo in da v odprtem gospodarstvu tega svetovnega pojava ni mogoče obvladati zgolj v okviru evropske monetarne politike.
Jasno je, da so menjalni tečaji evra že predolgo previsoki, kar ima negativne vplive, saj omejuje možnosti izvoza in pospešuje uvoz na notranji trg. Svojo skrb glede tega izražajo številni proizvajalci. Po študiji, ki jo je naročil Odbor za mednarodno trgovino, nas politika visokega tečaja, ki jo vodi ECB, v zadnjih letih stane po 0,5 odstotne točke rasti na leto.
Zato obžalujem, da Komisija ni opravila podrobnejše analize mednarodne vloge evra in njenih posledic na notranji trg z vidika mednarodne trgovine.
Monetarne politike nizke vrednosti domačih valut nekaterih partneric EU ustvarjajo neenakopravne pogoje za trgovino. Lahko bi jih označili za netrgovinske ovire mednarodni trgovini. V tem smislu predlagamo študijo izvedljivosti organa za reševanje monetarnih sporov, oblikovanega po modelu organa za reševanje trgovinskih sporov, ki je bil vzpostavljen v Svetovni trgovinski organizaciji.
Ta organ, ki bi deloval v okviru MDS, bi lahko prispeval k stabilizaciji mednarodnega monetarnega sistema, zmanjšanju tveganj zlorab in ponovni vzpostavitvi potrebnega zaupanja na svetovnih trgih.
Podpiram predlog Komisije o oblikovanju skupnih evropskih monetarnih stališč prek postopne zagotovitve enotnega predstavništva evrskega območja v mednarodnih finančnih institucijah in forumih.
Na koncu bi želel izraziti obžalovanje, da poročilo ni podprlo zamisli o gospodarski vladi. Gospod Juncker, tu ne gre za iskrenost, pač pa za politični predlog organiziranja instrumentov Skupnosti.
V starih časih so vlade urejale večje mednarodne spore z vojnami, z orožjem. Danes potekajo gospodarske in socialne vojne, v katerih ljudje sicer ne umirajo, zato pa izgubljajo delo, in v katerih že dolgo ne vemo več natančno, kdo je naš sovražnik in kdo zaveznik.
V tem smislu ne smemo biti naivni, pač pa moramo neutrudno delati pri uveljavljanju evropskega gospodarskega in socialnega vodenja. Slednje morda res ne zadošča samo po sebi, je pa potreben pogoj za uspešnost evropskega socialno-tržnega gospodarstva.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
v imenu skupine PPE-DE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, rad bi se zelo lepo zahvalil poročevalcu za njegova pojasnila glede prihodnosti evra in z njim povezanih političnih področij, ter povedal, da je v odboru požel široko podporo.
Hvaležen sem tudi drugim sodelujočim, še zlasti gospodu Junckerju, ki je poosebljal Evropo na srečanju MDS v Washingtonu in je to nalogo opravil zelo dobro. Bili smo ponosni nanj in rad bi rekel le: ne pustite, da bi vam krivične kritike vzele pogum za nadaljevanje vašega zelo uspešnega dela.
Pred desetimi leti sem imel čast govoriti o evru v imenu Skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) in Evropskih demokratov, in takrat sem rekel - navajam dobesedno - "evro bo močan navkljub negativnim komentarjem", kakršni so bili komentarji bodočega kanclerja Gerharda Schröderja, ki je takrat dejal, da je evro bolehen, nedonošen otrok. Take komentarje smo ovrgli, in po mojem mnenju zelo uspešno.
Navsezadnje je evro prišel na svet po več letih politike stroge diete in doslednega fitnesa, ki je obrodila uspeh. Tega ne bi rad ponavljal. Gordon Brown, ki je bil v tistem času predsednik Sveta, je takrat povsem jasno izjavil, da je imel v zgodovinskem procesu monetarne unije Parlament eno glavnih vlog. Svoje so povedali tudi drugi akterji, med drugimi Jacques Santer, pa tudi Wilfried Maartens, ki je države evrskega območja - najprej 11, nato 15, nato 16 - označil za pionirje pogumne Evrope.
Prepričan sem, da v Evropi potrebujemo pogum za prihodnosti, da bomo lahko nadaljevali svoje uspešno delo in si zagotovili svoj položaj med drugimi velikimi silami - ZDA, Azijo in drugimi - s svojim evrom. Devizne rezerve v evrih po vsem svetu so najboljši možni dokaz uspešnosti evra in evrskega območja.
Elisa Ferreira
v imenu skupine PSE. - (PT) Rada bi čestitala ne le poročevalcem, pač pa tudi Komisiji za njeno pobudo za to besedilo, pregled prvih 10 let Ekonomske in monetarne unije. Gre za strateško besedilo in analiza v njem nam je bila nujno potrebna.
Kot smo danes že slišali, evro neizpodbitno pomeni uspeh. Od Lizbone do Helsinkov, od Dublina do Bratislave se je evro izkazal močnega in trdnega, tudi v sedanjih hudo razburkanih razmerah. Očitno je, da se morajo meje tega kluba nujno razširiti.
Vendar smo v teh časih vsak dan priče resnim preizkušnjam evropskega projekta na vrsti drugih področij. Kot smo že slišali, ima evro osrednji pomen za delovanje finančnega sistema. Vendar celo besedilo Komisije jasno izpostavlja temeljno ugotovitev, da niti rast realnega gospodarstva niti socialna in prostorska konvergenca ne dohajata tega uspeha. Nasprotno, Komisija izrecno ugotavlja, da so se v prvem desetletju enotne valute razlike močno zaostrile.
Ta neskladja zadevajo tudi območja v moji domovini, zlasti na severu Portugalske, pa tudi druga območja v drugih državah članicah. Enotna monetarna politika, še zlasti visok tečaj, še posebej vpliva na območja, ki so bolj izpostavljena mednarodni konkurenci in ki tudi največ izvažajo.
Danes kriza, ki jo je povzročila deregulacija finančnih trgov, hudo prizadeva realno gospodarstvo in še poslabšuje položaj državljanov na številnih območjih. Območja, ki so izpostavljena mednarodni konkurenci, ki so odvisna od uspešnosti malih in srednjih podjetij in ki so zelo odvisna od dostopa do posojil, so danes žrtve neugodnih procesov, grožnja depresije pa jim je še bližja kot drugim.
Uspešnost evra je odvisna od zaupanja vanj med evropskimi državljani. Najmočnejše evropske države so že sprožile prve korake za obnovo svojih gospodarstev, Tu lahko navedemo zlasti pobude v zvezi z avtomobilsko industrijo. Vendar Evropa pomeni nekaj več. Mora pomeniti več kot zgolj niz bolj ali manj med seboj usklajenih nacionalnih politik. Prišel je čas za to, da evro uporabimo kot eno od glavnih orodij Evrope za zagotavljanje trdne valute, pa tudi trdnega realnega gospodarstva. Evro morajo dopolniti mehanizmi, s katerimi bomo dosegli osrednji cilj, socialno in regionalno konvergenco, saj je v bistvu prav to jedro evropskega projekta.
Razprave o usklajevanju ekonomskih politik v evrskem območju so danes brez dvoma upravičene in aktualne. Vendar samo usklajevanje ekonomskih politik ne zadošča. Narediti moramo več. Lizbonska strategija, ki je zgolj vsota nacionalnih pobud, in Pakt stabilnosti in rasti, ki služi za večje ali manjše pritiske na države podpisnice, sta pravzaprav omejitvi, ki jima moramo prišteti še omejen proračun.
Krize odpirajo priložnosti. Monetarna unija lahko obstane le, če se bodo zmanjšale razlike med blagostanjem držav članic in njihovih državljanov, kjerkoli so že bili rojeni. Kako drugače bomo lahko mobilizirali državljane v podporo skupni valuti? Komisija se mora ravnati po svoji diagnozi, zato z napetostjo pričakujemo konkretne predloge, ki jih namerava predstaviti 26. novembra naši zbornici in evropskim državljanom.
Kriza mora Unijo voditi v novo fazo, v kateri bo utrditev in okrepitev finančnega sistema spremljal resničen napredek na podlagi kohezije in načela državljanstva, ki ima tudi ekonomsko razsežnost.
Wolf Klinz
v imenu skupine ALDE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, danes preživljamo eno od najhujših finančnih kriz v zadnjih desetletjih, Evropska centralna banka in evro pa sta doslej sijajno prestala preizkušnje, ki jima jih zastavlja kriza. ECB je ob krizi ukrepala hitro in odločno in je svojo nalogo opravila bolje od nekaterih drugih centralnih bank, kar je prepričljiv dokaz njenih sposobnosti kriznega upravljanja v težkih časih. Evro se je izkazal za čvrsto valuto, pomagal je ohraniti stabilnost v evrskem območju, poleg tega pa se je prek ciljnih ukrepov izkazal kot koristen pripomoček celo v nekaterih državah izven evrskega območja.
Tisti, ki pozivajo k evropski gospodarski vladi, spregledujejo, da je bilo mnogo že narejenega in da se precej dogaja na področju medsebojnega usklajevanja in poenotenje politik posameznih držav članic. Dosežke na tem področju lahko pripišemo nenazadnje tudi vam, gospod Juncker, in rad bi vam ob tej priložnosti izrazil posebno zahvalo.
Države izven evrskega območja, na primer Danska in Madžarska, danes na boleč način spoznavajo, kako drago te lahko stane, če nisi v evroskupini in ne uživaš zaščite, ki jo nudi evro. Države, ki so v preteklosti odklanjale vključitev v evrsko območje, na primer Danska in Švedska, danes spreminjajo mnenje in razmišljajo o vključitvi v naslednjih letih.
Finančna kriza je prav tako pokazala, kako tesno so prepleteni finančni sistemi in kako ranljivi so. Zato je v našem interesu, da se države, ki jim to še ni uspelo, čim prej vključijo vanj, države, ki so se v preteklosti odločile proti vključitvi, pa si premislijo, seveda ba brez odpustkov pri merilih za pridružitev. Evropska ekonomska in monetarna unija je območje stabilnosti z jasnimi pristopnimi merili, in teh ne bi smeli razvodeniti. Edino, o čemer bi bilo primerno razmisliti, je, da pri stopnji inflacije kot referenco ne bi več upoštevali treh najuspešnejših držav članic Evropske unije, pač pa evrsko območje v celoti, saj je ta klub s 16 članicami večji kot nekdaj.
Od revizije Pakta stabilnosti in rasti pred nekaj leti je le-ta zdaj dovolj prožen, da omogoča ustrezne odzive, v časih gospodarskih neravnovesij, na izzive, kakršen je sedanja kriza. Zato bi poskusi znižanja ali preoblikovanja zahtev pakta pomenili napako.
Kriza je pokazala tudi to, da prekomerni primanjkljaji, kakršnega imajo ZDA, dolgoročno niso vzdržni, da gospodarski napredek na podlagi množičnega zadolževanja dolgoročno ni mogoč, zato nimamo nikakršne druge možnosti razen dosledne politike uravnoteženega proračuna. Prepričani smo, da bo, v nasprotju s sedanjimi mnenji na finančnih trgih in litanijami v medijih, finančna kriza monetarno unijo dolgoročno okrepila, ne pa oslabila.
Eoin Ryan
v imenu skupine UEN. - Gospod predsednik, najprej bi rad čestital gospe Berès in gospodu Langnu za delo, ki sta ga vložila v to zelo pomembno poročilo. Dobili smo odlično poročilo, ki ga velja upoštevati.
Ob prvem poročanju o zadevi na ravni odborov smo živeli še v precej drugačni gospodarski klimi. Sicer smo že govorili o hipotekarni krizi v Združenih državah Amerike, mislim pa, da takrat še nihče ni znal predvideti njenih kasnejših posledic in obsega teh posledic na finančnih trgih po vsem svetu.
S slabšanjem finančnih razmer se je spreminjal tudi ton naših razprav v Odboru za ekonomske in monetarne zadeve. Sedanja kriza je globalna in skoznjo se lahko prebijemo le z usklajenim globalnim delovanjem, zato toplo pozdravljam pobudo, ki je bila sprejeta zadnji konec tedna, in njene izide. Ostane nam še veliko dela, menim pa, da smo začeli zelo dobro.
Za Irsko je stabilnost, ki jo zagotavlja evro, zlasti pri obrestnih merah in tečaju, ključnega pomena za izhod iz viharja, sicer ne povsem brez prask, ampak vsaj na nogah.
Če danes kdorkoli na Irskem, v drugih državah evrskega območja ali sploh kje v Evropi dvomi o prednostih članstva v evrskem območju, naj samo pogleda proti severozahodu, kaj se dogaja na Islandiji.
Če bi ljudje na Irskem poslušali tiste, ki so nasprotovali ne le Lizbonski pogodbi, ampak tudi Maasrichtski pogodbi in pogodbi iz Nice - kaj bi bilo danes z Irsko? Bili bi zunaj. Ne bi bili v evrskem območju in trpeli bi hude gospodarske težave, saj nas ne bi varovala stabilnost, ki jo je v deželo prinesel evro.
Ne pričakujem odgovorov od strank, kakršna je Sinn Féin, ki vztrajno zavračajo Evropo in naše delovanje, menim pa, da je zdaj čas, da končno jasno povedo, kaj natanko mislijo in kakšni so njihovi pogledi na evropsko zgodbo in na našo gospodarsko prihodnost.
Pierre Jonckheer
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospod predsednik, predsednik Evroskupine, komisar, v imenu naše skupine bi se tudi jaz zahvalil gospe Berès in gospodu Langnu za pomembno poročilo, ki sta nam ga preložila. S svojimi 62 točkami in 14 gostimi stranmi ti da poročilo precej snovi za razmišljanje. Naj izkoristim prisotnost predsednika Evroskupine in komisarja in jima v imenu naše skupine posredujem nekaj pripomb, ki bi jih po našem mnenju veljalo obdelati podrobneje, kot so obdelane v poročilu.
Prva pripomba se nanaša na politiko menjalnih tečajev evra. Priznam, da še vedno ne vem točno, ali politiko menjalnih tečajev evra z drugimi mednarodnimi valutami imamo ali ne, in ali na vrhu G20 ali ob drugih priložnostih kaj razpravljajo o tem, kako se bo v prihodnje financiral znatni primanjkljaj Združenih držav Amerike.
Moja druga pripomba se nanaša na vprašanje medsebojnega usklajevanja. Prepričan sem, da evro pomeni uspeh, zlasti s političnega zornega kota, saj zagotavlja Evropski uniji status politične sile. Prepričan pa sem tudi, da usklajevanje ne deluje najbolje, in sicer vsaj na treh točkah.
Prva točka je vprašanje davkov. Znano vam je mnenje Skupine Zelenih/Evropske svobodne zveze o tej zadevi: naklonjeni smo davčni konkurenci v Evropski uniji, ampak pošteni davčni konkurenci. Menimo, da vse preveč zaostajamo v boju proti davčnim oazam, tudi tistim v Evropski uniji, in prepričani smo, da vse preveč zamujamo pri razširitvi področja uporabe direktive o obdavčitvi prihrankov.
Kar zadeva vprašanje usklajevanja proračunskih politik - kar je druga točka - ugotavljam, da se države članice odločajo za načrte "preživetja". Kot slišimo gospoda Strauss-Kahna, je treba na primer na evropski ravni zastaviti 1 % BDP Skupnosti, kar je enako praktično celemu letnemu proračunu EU. Kakšno je naše stališče glede tega? Menim, da usklajevanje ne poteka najbolje, menim pa tudi, da vaši odzivi v obliki preoblikovanja Pakta stabilnosti in rasti niso niti zadostni niti primerni za izzive, ki so pred nami.
In končno, tretja točka, na kateri po mojem mnenju usklajevanje šepa, je politika plač po državah članicah EU. Nemčija si je v zadnjih letih zagotovila trden položaj s politiko plač, ki ima, ob upoštevanju obsega nemškega gospodarstva, zasluge tudi za skupno uspešno delovanje evrskega območja. Verjamem, da taka politika odpira probleme na področju ravni domačega povpraševanja in na področju ravni plač pri nekaterih skupinah zaposlenih, če problema negotovosti zaposlitve sploh ne omenjamo.
Pri teh treh točkah, gospod predsednik Evroskupine, pričakujem od vas osebno in od Sveta finančnih ministrov, ki ga predstavljate, v prihodnje več ambicioznosti, saj gre tudi za izzive, ki nas še čakajo.
Sahra Wagenknecht
v imenu skupine GUE/NGL. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, deset let po uvedbi monetarne unije se je Evropa znašla v hudi krizi. Banke propadajo ali se držijo pokonci z milijardami pomoči iz državnih zakladnic, trg razpada, milijoni ljudi živijo v strahu za delo in glede svoje prihodnosti.
Ni spodrsnilo samo trgu: videti je, da se vladajoča politika ne zna učiti iz svojih napak. Po našem mnenju je bilo pri uvedbi ekonomske in monetarne unije narejenih tudi nekaj hudih napak. Ena takih napak je bila strukturna ločitev monetarne in davčne politike: ne moreš vzpostaviti enotne valute, ne da bi obenem uskladil politike davkov in porabe, vsaj v grobih obrisih. Imam občutek, da so se gospodarska neravnovesja v evrskem območju izredno poglobila. Kar res potrebujemo, je boljše usklajevanje gospodarske, in še zlasti davčne politike. Potrebujemo učinkovite ukrepe za boj proti davčnemu dampingu, ukiniti moramo davčne oaze, pretok kapitala pa je treba nadzorovati.
Drugo resno napako po našem mnenju najdemo v strukturi Pakta stabilnosti in rasti. Kdor v časih, kakršne preživljamo, meni, da je nujno uravnoteženje proračunov, očitno živi v nekem drugem svetu: nič ne bi imelo tako razdiralnih učinkov kot odziv na gospodarsko krizo v sedanji fazi z varčevalnimi programi. Pakt stabilnosti se je jasno izkazal kot neuspešen. Zamenjati bi ga morali s celovito evropsko strategijo solidarnosti in trajnostnega razvoja. Po našem mnenju potrebujemo ofenzivo naložb v obnovo javne infrastrukture in izboljšanje življenjskih pogojev socialno prikrajšanih skupin v Evropi.
Tretja napaka je po našem mnenju v samem ustroju Evropske centralne banke, nad katero se ne izvaja nikakršen demokratični nadzor in katere izključni cilj je stabilnost cen. Zavzemamo se za uvedbo demokratičnega nadzora Evropske centralne banke, pozivamo pa tudi k prilagoditvi političnih pristojnosti ECB, tako da bosta imeli rast in zaposlovanje v prihodnje vsaj tolikšno težo kot stabilnost cen.
Sedanja kriza je tudi priložnost za daljnosežne reforme evropskega monetarnega in finančnega sestava. Take priložnosti ne smemo zapraviti.
Nils Lundgren
v imenu skupine IND/DEM. - (SV) Gospod predsednik, če bi v Evropi uporabljali skupno zakladnico literarnih citatov, bi začel svoj govor z besedami velikega švedskega pesnika: Glas laskanja te uspava: poslušaj nekaj časa tudi glas resnice. Pesnik je uporabil aleksandrinec z zevom. Oba poročevalca sta ocenila, da je monetarna unija zgodba o uspehu. S tem pomagata ustvarjati mit okoli evra, ki pa nima oporne točke v kritičnem zahodnem mišljenju.
Resnica o evru je precej drugačna. Prvič, prvih deset let je povzročil ogromne stroške v obliki upočasnjene rasti in povečane brezposelnosti. Drugič, monetarna unija do danes še ni doživela preizkušnje v težavnih časih. Raziskave kažejo, da je učinek evra na obseg zunanje trgovine verjetno precej velik, morda prispeva celo 3-4 % BNP. Na drugi strani pa je očitno, da so družbeno-ekonomske koristi povečanja obsega trgovine precej skromne, v razredu 3-5 promilov BNP, in sicer enkratno korist. To zanemarljivo povečanje blagostanja je bilo doseženo na račun tega, da države članice evrskega območja niso mogle imeti neodvisnih monetarnih in finančnih politik. Nemčija je vstopila v monetarno unijo z močno precenjeno valuto in zdaj prenaša visoke obrestne mere ter preveč restriktivno finančno politiko.
Stroški so bili torej visoki, in kako nam kaže zdaj? Zgodba, ki jo poslušamo, pravi, da so države evrskega območja odločno stopile skupaj in nas povedle v boj proti finančni krizi. Vsi vemo, da je to mit. Pobuda je prišla od Združenega kraljestva, ki ni v evrskem območju, in Gordona Browna. Evrsko območje se je tej pobudo pridružilo šele kasneje.
Roger Helmer
Gospod predsednik, naj čestitam gospodu Langnu za njegove opombe in naj oporekam gospodu Ryanu iz skupine EUN, ki pravi, da je stabilnost, ki jo zagotavlja evro, v veliko pomoč Irski. Če bi spremljal novejšo gospodarsko zgodovino Irske, bi gospod Ryan vedel, da je neprožnost evrske monetarne politike prispevala k hudim inflacijskim težavam, zlasti na trgu nepremičnin, in da je irski nepremičninski balon mnogo resnejša težava, kot bi bil, če bi lahko Irska sama upravljala svojo monetarno politiko.
Obljubljali so nam, da nam bo evro prinesel velike koristi, preprostejše potovanje po svetu, rast in učinkovitost, dosti lažja denarna nakazila med državami članicami. To se ni uresničilo. Res je, potujemo lažje, nismo pa dočakali rasti in učinkovitosti, prenos denarja med državami evrskega območja pa je prav tako zapleten kot prej.
Izkazalo se je, da so imeli dvomljivci v projekt evra prav. Kar smo dobili, je obrestna mera, ki je za večino držav večino časa neustrezna. Italija je doživela strašljivo krizo konkurenčnosti, saj so se njeni enotni stroški dela zvišali za 40 % primerjavi z Nemčijo. Slišimo, da evro pomeni velik uspeh, ker je trdna valuta. No, kar povprašajmo izvoznike iz evrskega območja, kaj si mislijo o trdnem evru! Od tega imajo samo ogromno škodo.
Pravi preizkus uspešnosti valute je raven zaupanja na trgu, ki jo merimo z razlikami v vrednostih obveznic med državami članicami evrskega območja. Ko sem zadnjič preverjal, je razlika v vrednosti obveznic med Grčijo in Nemčijo znašala več kot 150 baznih točk. To ni zdržno. Kaže popolno nezaupanje v evro na trgih. Po našem mnenju ni pravo vprašanja, koliko časa lahko traja evro, pač pa, katera država članica bo izstopila prva.
Ján Hudacký
- (SK) Gospod predsednik, komisar, dovolite, da začnem z zahvalo poročevalcema za lepo uravnoteženo poročilo.
V zvezi s poročilom se bom najprej dotaknil sedanjih težav v evrskem območju. Ne glede na deset let nedvomno pozitivnih učinkov delovanja se evrsko območje danes srečuje z novimi izzivi v zvezi s spopadom s finančno krizo in iz nje izvirajočo gospodarsko recesijo.
K razpravi bi rad prispeval z opozorilom na nesistematične regulativne posege nekaterih vlad držav članic na trg pod pretvezo urejanja sedanjih spremenjenih razmer.
Z osuplostjo ugotavljam, da vlade držav članic k nekoristnim posegom v finančni sektor pogosto spodbujajo izjave predstavnikov Evropske unije, taki posegi pa pogosto rešujejo samo obrobne razsežnosti sedanjih razmer.
To velja na primer za spoštovanje pogojev Pakta stabilnosti in rasti, pri čemer nekatere države članice naznanjajo, da se pri javnih financah ne bodo držale omejitev proračunskega primanjkljaja in se pri tem sklicujejo na odobravanje s strani Evropske unije.
Vladni prevzemi finančnih institucij v težavah v nekaterih državah članicah bodo vzpostavili nevarne precedenčne zglede za razlaščanje zasebnih podjetjih v kateri koli panogi, če se ta podjetja ne bodo pripravljena ukloniti nesistematičnim diskriminacijskim regulativnim posegom, na primer v prid obvladovanja inflacije.
Finančni posegi velikega obsega v nekaterih panogah gospodarstva, na primer v avtomobilski industriji, odpirajo vprašanje, ali taki posegi morda ne pomenijo prekomernega izkrivljanja trga in diskriminacije drugih panog.
Brez jasnega in pazljivega usklajevanja in jasnih pravil na ravni Evropske unije in ravni evrskega območja bo te zelo zapletene procese težko obvladovati.
V tem smislu bi rad nujno prosil predstavnike Evropske komisije, Evropske centralne banke in drugih pristojnih institucij EU, naj pri iskanju optimalnih rešitev v teh težavnih časih, ko se cela Evropa sooča z gospodarsko recesijo, ravnajo premišljeno in med seboj usklajeno.
Kratkoročno lahko prekomerno urejanje in vladni posegi v prosti trg začasno odvrnejo zlom gospodarstva v EU, srednjeročno pa gotovo ne bodo vzpodbudili novega kroga razvoja, ki ga tako težko pričakujemo.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Gospod predsednik, komisar Almunia, gospe in gospodje, ekonomska in monetarna unija je odprla novo razsežnost v integracijskih procesih v Evropi. Upravljanje unije sloni na dveh nesimetričnih stebrih: monetarni uniji, ki je po svoji naravi federativna, in gospodarskem usklajevanju, ki je medvladno. Oba stebra morata zagotavljati stabilnost, rast, poštenost in trajnostnost, ki jih pričakujejo naši državljani.
Inventura prvih desetih let evrskega območja je pozitivna. Dokaz za to je vedno večje spoštovanja evra kot varnega pribežališča in branika med državami članicami. Moramo pa iti dlje in še povečati njegov domet. To je potrebno v spopadu z izzivi globalizacije, podnebnih sprememb in staranja prebivalstva, pa tudi v spopadu s sedanjo finančno krizo, ki terja izboljšave pri našem delovanju. Potrebno pa je tudi za to, da bomo lahko obvladali recesijo, ki se je začela risati na obzorju.
Evro ne more služiti samo kot varnostna zavora, pač pa mora biti motor, ki bo lahko poganjal rast. Evrsko območje in ekonomska in monetarna unija se morata biti sposobna odzvati na te izzive.
Čestitati moram poročevalcema za odlično opravljeno delo in se jima še posebej zahvaliti, da sta v poročilo vključila tudi dva od mojih predlogov. Po prvem od teh predlogov bi morali v opredelitvi monetarne politike ob monetarnem in gospodarskem stebru vključiti tudi finančno analizo, da bomo to politiko lahko pravilno opredelili. Opredelitev mora upoštevati prenos monetarne politike, razvoj kreditov in finančnih sredstev, značilnosti novih izdelkov ter kopičenje tveganj in likvidnosti.
Drugič, upoštevati moramo razlike med državami članicami, ki se bodo v procesu širjenja samo še povečevale. Monetarna politika po enem samem receptu pogosto ne bo primerna za konkretne razmere v različnih državah. Zato bi jo morali prilagoditi in vanjo vključiti finančna sredstva za države, na katere bi enotna monetarna politika lahko imela restriktivne učinke, saj je učinke širjenja mogoče preprosto odpravljati z davčno politiko.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Pravijo, da vsaka kriza izpostavi vse močne in šibke točke gospodarskih in institucionalnih struktur. Priznati moram, da sem včasih rahlo sumila, da večja pozornost državam v evrskem območju vodi v smer Evrope dveh hitrosti in da bodo gospodarstva v razvoju, kakršno je litovsko, pri vstopanju v evrsko območje naletela na prepreke. Sedanja dogajanja na finančnih trgih pa so spremenila moj pogled na vlogo Evroskupine in na njene učinke na Evropsko unijo.
Očitno je evrsko območje uspešno prestalo prvi veliki val finančne krize. Jasno je, da je mogoče upad gospodarstva ustaviti z ekonomsko politiko, ki jo države članice med seboj usklajujejo in ki pospešuje integracijo ter širjenje notranjega trga. Države, ki so ostale zunaj evrskega območja, so utrpele hujšo škodo. Finančna kriza nas je prizadela najbolj z umikanjem kapitala. Zato včasih odločno nasprotujemo sklepom v prid lažjemu pretoku kapitala med državami članicami Evropske unije - to ne pomeni našega nasprotovanja integraciji. Kot ekonomistka po poklicu vem, da integracijski procesi spodbujajo gospodarsko rast. Zelo pa si želimo, da bi evrsko območje postalo skala, ki bi odbijala valove finančne krize, skala, na katero bi se lahko povzpeli in si poiskali zatočišče pred ledenim vetrom.
Kaj moramo storiti, da bo trdnost evrskega območja pomenila tudi trdnost Evropske unije? Vsekakor bi se morali vzdržati dan na dan novih predlogov ukrepov. Komisar, danes sem prelistala resolucije o ekonomski politiki, ki jih je doslej sprejel Evropski parlament. V veliko korist bi nam bilo, če bi vsaj del teh resolucij tudi v resnici uresničili. Zasuti smo s predlogi in občutek imam, da dlje od tega sploh ne razmišljamo. Zdaj bi morali predloge prečistiti in uresničevati.
Trenutno tečejo razprave, ali bi bila pri premagovanju gospodarske recesije uspešnejša politika močnejših državnih posegov v gospodarstvo ali liberalnejša politika. Rekla bi, da bi morali uporabiti obe gospodarski strategiji. Očitno je predvsem, da potrebujemo mrežo socialnega varstva, prek katere država zagotavlja podporo in preživetje, tako da si ljudje, ki so zaradi krize ali prestrukturiranja izgubili delo, lahko najdejo nov prostor pod soncem. Na drugi strani potrebujemo liberalne reforme, da bomo okrepili proces integracije in ustvarili možnosti za razmah gospodarstva v Evropski uniji. Pri tem ima lahko evrsko območje pomembno vlogo.
Za sklep bi se rada pridružila kolegom in vam, gospod predsednik Evroskupine, povedala, da cenimo vaše delo in vemo, kako zapleteno zna biti - vsaj v Evropskem parlamentu uživate podporo.
Dariusz Maciej Grabowski
(PL) Gospod predsednik, dosežke desetih let ekonomske in monetarne unije bi morali ocenjevati v mednarodni razsežnosti. Vprašati bi se morali, ali je Evropska unija dokazala svoje prednosti v primerjavi z glavnimi tekmicami po svetu, to je z ZDA in Azijo. Ta razsežnost jasno kaže, da je bilanca evrskega območja v rdečih številkah. Evropska unija se razvija počasneje od tekmic. Rast na področju dela, predvsem rast produktivnosti dela, je nižja kov v ZDA, kaj šele v primerjavi z Azijo. To pomeni, da skupna valuta ni kos svoji temeljni vlogi.
Naslednji vidik je prihodnost evrskega območja: dokumenti Evropske centralne banke in pristojnih organov EU vedno bolj poudarjajo, da je treba evro uporabljati kot orodje za uveljavljanje enotnejših gospodarskih politik v državah članicah, zlasti kar zadeva proračunskih in davčnih politik. Taka sporočila skrbijo države, ki nekoliko zaostajajo, zlasti nove države članice. Kako naj se razvijajo in zmanjšujejo zaostanek za starimi državami članicami, če se jim vsiljuje politika, ki upočasnjuje gospodarsko rast v vseh državah članicah?
Glavna kritika na Evropsko centralno banko leti na to, da v prizadevanjih za uveljavitev evra kot svetovne valute zanemarja gospodarske probleme posameznih območij in manj razvitih držav članic. Prav tako ne upošteva socialnih vidikov, kakršna sta demografska struktura in mobilnost državljanov.
Stališča organov EU so še toliko manj sprejemljiva, če upoštevamo, da dolga leta niti Nemčija niti Francija nista izpolnjevali strogih maastrichtskih meril, in to zavestno, ker jima je tako narekoval nacionalni interes. Za to nista bili nikoli niti poklicani na odgovornost niti kaznovati. Zato je po mojem mnenju nadaljevanje sedanje gospodarske doktrine evrskega območja neprimerno; napraviti moramo radikalen obrat, ki nam ne bo le pomagal upreti se sedanji finančni krizi, pač pa bo tudi sprostil energije za gospodarski razvoj v vseh državah članicah EU.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Gospod predsednik, predlog Evropske komisije v zvezi z desetimi leti ekonomske in monetarne unije vsebuje vrsto protislovij. Skuša zaključiti cikel deregulacije trga, ob tem, ko so v realnem gospodarstvu cene blaga in storitev na rekordni ravni, v evrskem območju pa je za leto 2009 napovedana raven brezposelnosti 8,6 %, za leto 2010 pa 9 %.
Dogajanja potrjujejo, da se razlike med bogatimi in revnimi niso še prav nič zmanjšale. Svetovna finančna in gospodarska kriza je neposredno povezana z omejitvami s strani držav in politiko deregulacije. Nadalje se, ob dokazano neenakomerni porazdelitvi bogastva, Komisija zavzema za nadaljnjo uporabo in izravnalno delovanje Pakta stabilnosti in rasti ter za krepitev vloge Mednarodnega denarnega sklada.
Tak pristop pomeni popolno neupoštevanje posebnosti gospodarstev posameznih držav članic in je v popolnem nesoglasju s filozofijo razlik v stopnjah rasti med posameznimi državami članicami.
Hanne Dahl
(DA) Gospod predsednik, letos mineva deset let od uvedbe evra v vrsti držav v EU. Na Danskem smo uvedbo evra zavrnili dvakrat, obakrat po dolgih in temeljitih razpravah, zdaj pa je napočil čas za inventuro pretres stanja. Naša skupna valuta si zasluži precej kritike. Od julija, to je od začetka finančne krize, je vrednost evra v primerjavi z dolarjem padla za 30 %. Vlagatelji nimajo zaupanja v evro. Vprašanje je, zakaj? Del odgovora je očiten: precej znakov kaže, da monetarna politika v EU, ki je osredotočena samo na obvladovanje inflacije, ni prava. Zelo stroga finančna politika, ki jo državam članicam nalaga Pakt stabilnosti in rasti, v tem trenutku preprosto ni ustrezna. Nizek tečaj evra glede na dolar je posledica nezaupanja v gospodarsko politiko v državah, ki uporabljajo evro. Lahko rečemo, da je finančna kriza pokazala še nekaj - in sicer, da vodilo "enotna merila za vse" ni pravo. Vedno več ekonomistov meni, da bi morali sprejeti ekspanzivno finančno politiko. Če naj evro služi kot orodje, potrebujemo mnogo več posamičnih gospodarskih politik, kot jih evro dopušča zdaj. Enotna merila za vse niso prava merila na nikogar. Nikomur se ne prilegajo dobro.
Na koncu bi rada še povedala gospodu Klinzu - ki pravi, da bi se Danska želela pridružiti evru in da imamo šibko valuto -, da je dansko gospodarstvo trdno kot skala in da smo prebrodili finančno krizo bolje, kot je to v povprečju uspelo državam z evrom.
Andreas Mölzer
(DE) Gospod predsednik, ob deseti obletnici ekonomske in monetarne unije nimamo prav veliko razlogov za praznovanje. Obupno poskušamo z najrazličnejšimi rešilnimi ukrepi preprečiti razpad našega finančnega sistema, uspeva pa nam le ne prav trajno krpati razpoke. Banke so vtaknile v svoje žepe milijarde davkoplačevalskega denarja, ob tem pa delijo nagrade in dobičke, kar je nesramno norčevanje iz navadnega državljana: njegov denar je končal v bankirskem kazinu, v zameno pa mu grozi izguba dela in morda celo izguba prihrankov ter pokojnine.
V tej negotovosti v zadnjem času slišimo vedno več glasov, da moramo končno vendarle kaj ukreniti, da evropska podjetja ne bodo končala v rokah tujih, na primer kitajskih lastnikov. Razprodaja Evrope se je začela že pred leti, s čezmejnim lizingom in podobnimi mahinacijami. Še več, EMU je zašla v rahle težave, če pomislimo na grško spiralo zadolževanja in italijansko lahkomiselnost po vstopu v klub evra.
Zato moramo poskrbeti, da napak v zvezi z evrom ne bodo ponavljale še nove članice in da z javnim denarjem, to je z denarjem ljudi, ne bo več mogoče igrati tveganih igric. Potrebujemo ne le strog vseevropski nadzor dvomljivih finančnih konstruktov, pač pa tudi solidarnost od tistih, ki so se okoristili s špekulacijami. Predvsem pa se mora EU načeloma in popolnoma odreči razuzdanemu kapitalizmu in zaščititi svoje državljane pred pohlepom nekaterih ter negativnimi učinki nenadzorovane globalizacije.
Othmar Karas
(DE) Gospod predsednik, gospod Juncker, gospe in gospodje, videti je, da je gospod Mölzer zgrešil temo razprave - kar je povedal, nima nikakršne zveze z evrom.
Evro in širitev sta najvidnejša uspeha Evropske unije v zadnjih desetih letih. Upoštevati pa moramo tudi, da teh uspehov ne bi bilo brez maastrichtskih meril, Pakta stabilnosti in rasti ter Evropske centralne banke, pa tudi ne brez politične volje in pripravljenosti prevzeti odgovornost na evropski ravni. Zdaj se pogovarjamo o sodelovanju in usklajevanju. Res je, da potrebujemo več sodelovanja in usklajevanja, za to pa moramo eden drugemu bolj zaupati. Potrebujemo več sodelovanja in usklajevanja, navsezadnje tudi za to, da bodo naše gospodarske prakse vsebovale več Evrope.
Evropska centralna banka, Ameriška centralna banka in Banka Japonske so že v več krizah pomagale pri zaščiti Evrope pred monetarnimi krizami. Zato bi rad še enkrat poudaril, da ne bi smelo biti nobenega vrha brez predstavnikov evrskega območja in Evropske centralne banke. Finančna kriza je pokazala, da nas je evro obvaroval pred valutnimi špekulacijami in da jih je popolnoma preprečil v evrskem območju. Reakcije na Danskem, v Združenem kraljestvu, na Švedskem in na Madžarskem nam nazorno kažejo, kaj je evro naredil za nas.
Moja zadnja misel je, gospod predsednik, da želimo zastopstvo Evropske unije v MDS in v Svetovni banki in v globalnem finančnem sektorju v skladu z njeno močjo. Pozivamo tudi vse, ki glasno zahtevajo globalno ureditev, naj to, kar zahtevajo od drugih, napravijo tudi v Evropi in v svojih domačih državah.
Olle Schmidt
(SV) Gospod predsednik, komisar, gospod Juncker, začel bi rad s toplimi čestitkami našemu zrelemu desetletniku in zahvalo obema poročevalcema za odlično poročilo.
Zadnjih nekaj mesecev je očitno dokazalo trdnost evra. Pred desetimi leti je bilo malo ljudi, ki so verjeli, da bo evro tak velikanski uspeh. Nekaj držav, tudi moja, je dogodke z napetostjo opazovalo od zunaj. Nekateri kritiki so sodili, da evro ne bo prestal preizkušnje, kot je omenil gospod Lundgren. Ampak kritiki in preroki poloma so se zmotili. Po več mesecih finančne negotovosti je danes jasno, da nam lahko le gospodarsko sodelovanje in evro kot osnik sodelovanja zagotovita gotovost, ki jo zahteva današnji globalni gospodarski sistem. Prav dejstvo, da je bilo skupno ukrepanje tisto, ki je prineslo olajšanje trgu, dokazuje trdnost sodelovanja okoli evra.
Evro bi moral biti valuta vse Evrope. Da bomo lahko to vizijo uresničili, že tako precej strogih konvergenčnih meril ne bi smeli še zaostrovati. Zato menim, da ne bi bilo prav, če bi vrata v evrski klub priškrnili z zaostrovanjem pogojev za vključitev, za kar se zavzema ena od vloženih sprememb.
Dovolite mi še nekaj besed o položaju Švedske izven evrskega območja. Švedski, ki je z eno nogo v Evropski uniji, še vedno pa ostaja zunaj evrskega območja, so prednosti in pomanjkljivosti evra danes jasnejše kot včasih, upam, da tudi gospodu Lundgrenu. Ko je Švedsko leta 1992 prizadela finančna kriza, nismo mogli storiti ničesar drugega kot pustiti, da je krona padla. Nauki iz te krize so nas pripeljali do odločitve, da se pridružimo evropski družini. V zadnjih letih je švedska krona izgubila vrednost glede na evro. Zdaj, ko se ukvarjamo s finančno krizo, Švedska ne uživa niti zaščite evra niti sklepov, ki jih sprejema evrsko območje za obvladovanje krize. Zdaj bi morale tudi malim državam, kakršna je Švedska, postati jasne prednosti skupne valute. Stabilnost, ki jo nudi evro, omogoča širši razgled, kar je za državo, ki je tako odvisna od izvoza kot Švedska, velikega pomena. Res je, da Švedska uživa soliden gospodarski razvoj, članstvo v evru pa bi nam zagotovilo več stabilnosti pri denarni politiki in več novih delovnih mest, stabilnejše gospodarstvo in več izvoza.
Švedske stranke bi zato morale ponovno oceniti svojo pasivno držo do evra kot valute tudi za Švedsko. Švedska bi morala postati polnopravna članica Evropske unije. Zato je v moji domovini nastopil čas za resne pogovore o novem referendumu. Osebno upam, da bo Švedska v nekaj letih postala polnopravna članica.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Gospod predsednik, rad bi opozoril na dve vprašanji v tej razpravi, ki po mojem mečeta senco na delovanje ekonomske in monetarne unije. Prvič, države zunaj evrskega območja se razvijajo hitreje od držav v njem. V letih 2002-2007 so se stare države članice zunaj evrskega območja - Anglija, Švedska in Danska - razvijale mnogo hitreje od držav v evrskem območju. Rast BDP v teh državah je bila skoraj dvakrat višja od povprečne rasti v evrskem območju, njihove ravni brezposelnosti pa so bile znatno nižje kot v evrskem območju. Razlike med državami v evrskem območju in novimi državami članicami so še občutnejše.
Drugič, države, ki si prizadevajo za vstop v ekonomsko monetarno unijo, so deležne neenakopravne obravnave v primerjavi z državami, ki so že v uniji. Kandidatke za vstop v monetarno unijo morajo dve leti pred prevzemom valute izpolnjevati stroga proračunska in monetarna merila, dve največji državi EU - Nemčija in Francija - ki sta tudi članici evrskega območja, pa sta presegali mejni proračunski primanjkljaj štiri leta zapored, v letih 2002-2005. Da tema dvema državama ne bi bilo treba plačati več milijard kazni za kršenje pravil, je bilo celo treba spremeniti Pakt stabilnosti in rasti.
Jens Holm
(SV) Poročilo poje hvalo EMU. Zanima me, kaj pravzaprav lahko sploh praznujemo. Recesija in brezposelnost v evrskem območju naglo napredujeta. Več velikih držav članic EMU ne izpolnjuje več gospodarskih pogojev za članstvo. Že to jasno kaže, kako okorel projekt je EMU.
Pred petimi leti je švedsko ljudstvo glasovalo proti vstopu v EMU. Pogosto pa slišim Komisijo govoriti, da se mora Švedska prej ali slej pridružiti EMU. Naj zato izkoristim priložnost in prosim Komisijo, naj nam to enkrat za vselej razjasni. Ali se mora Švedska res pridružiti EMU?
EMU potrebuje korenito reformo. Reforma mora zajemati tudi jasno zadolžitev Evropske centralne banke za boj proti brezposelnosti. Dopustiti je treba več gospodarske prožnosti. To bi bila dva pomembna koraka v pravo smer.
Zsolt László Becsey
(HU) Hvala, gospod predsednik; uvedbo evra ocenjujem kot uspeh, saj ugotavljamo, da stabilnost evra prispeva k padanju brezposelnosti in rasti zaposlovanja. Nadaljnji dokaz nam je ponudila sedanja kriza, saj država, ki se lahko nasloni na trden evro, preprosto ne more utrpeti težav s plačilno bilanco, druge - med njimi tudi Madžarska - pa take težave doživljajo.
Evrskemu območju pa ni uspelo zagotoviti konvergence, kljub pomoči iz kohezijskih skladov, zato bi veljalo raziskati razloge za to. Evro je močan magnet za kapital. Zato predlagam, da pri ugotavljanju, kaj se je zgodilo, upoštevamo ne le BDP, pač pa tudi BND.
Veseli me, da poročilo vsebuje tudi zahtevo za ukrepanje proti državam članicam, ki vztrajno posredujejo nepravilne, rožnate napovedi - kar nam je znano iz dogodkov na Madžarskem leta 2006 - in prepričan sem, da je ukrepanje zares potrebno.
Pomembno se mi zdi, da ohranimo ugled članstva v EU. Na eni strani držav, ki niso članice Evropske unije, ne bi smeli sprejemati v evrsko območje, saj bi v tem primeru delali hudo krivico državam, ki se močno trudijo za včlanitev.
Možnosti ECB bi morale še zlasti v sedanji krizi bi morale biti na voljo vsem državam članicam, zlasti kar zadeva likvidnost; glede tega ne smemo biti sebični. To daje pomen EU kot braniku in notranjemu trgu, ki je za članice zelo zahteven, še zlasti za manj razvite države članice. To pa bi morali upoštevati tudi pri sestavi izvršilnega odbora ECB.
Najpomembnejše vprašanje pa je zunanje zastopanje evrskega območja Zunanje zastopanje je potrebno, vendar bi morale v poverjanje pooblastil zunanjega zastopanja evrskega območja vključene vse države članice; zunanje zastopanje ne sme biti ekskluziven klub, saj je EU enovita organizacija.
Na koncu bi rad še dejal, da bi se morale države članice vključiti v evrsko območje čim prej, pod strogimi, a logičnimi pogoji. Zato pozdravljam razumni predlog gospoda Klinza, naj se kot referenčne države uporabljajo države EU. Zahvaljujem se vam za pozornost.
Vladimír Maňka
(SK) Ob finančni krizi v zadnjih tednih so imeli prebivalci Evrope priložnost ugotoviti, koliko bolje so za spopad z velikimi pretresi opremljene države članice evrskega območja. To ugotavljajo tudi moji rojaki, prebivalci Slovaške, ki bo v evrsko območje vstopila 1. januarja.
Finančni vlagatelji in valutni špekulanti nas že zdaj smatrajo za del evrskega območja. Ni izplača se jim več špekulirati z našo valuto, saj smo uvedli fiksen menjalni tečaj. Obenem pa vrednosti valut naših sosed padajo. Špekulanti jih ocenjujejo kot tveganje, ki ga zaradi krize na finančnih trgih ne želijo prevzemati. Nekatere valute so padle na večletne najnižje ravni.
Uvedba evra v majhnem in odprtem gospodarstvu pomeni zaščito podjetnikov in državljanov pred nihanji menjalnih tečajev. Celo prebivalci v državi z najvišjo stopnjo zaposlenosti na svetu, Danski, ki je dolgo časa zasedala prvo mesto glede konkurenčnosti in življenjskega standarda na svetu, so ugotovili, da bi jim članstvo v evrskem območju zagotovilo boljše menjalne tečaje in boljše možnosti spopadanja s sedanjimi težavami v svetu. Enako velja seveda tudi za Švedsko, o kateri smo danes že govorili. Morda je zdaj primeren trenutek za njihov ponovni premislek o vstopu v evrsko območje.
Moj kolega-rojak je danes izrazil kritiko slovaške vlade, češ da pripravlja ukrepe za okrepitev regulativnega in nadzornega okvira. Naj ga spomnim na resolucijo, s katero je Evropski parlament nedavno pozval Komisijo, naj predlaga ukrepe za okrepitev regulativnega in nadzornega okvira v vsej EU. Nimamo druge poti. Zato je večina poslancev iz različnih političnih skupin glasovala za to možnost.
Naj zaključim s čestitko obema poročevalcema za odlično opravljeno delo.
DanutBudreikait
(LT) Ekonomska in monetarna unija praznuje desetletnico. To je sijajna obletnica, obenem pa priložnost za razmislek o spremembah v EU in v svetu na ekonomskem, finančnem in političnem področju ter o tem, ali se maastrichtska merila še vedno prilegajo spremenjenemu svetu.
Leta 2005 smo revidirali Pakt stabilnosti in rasti, morda zato, ker njegovih zahtev niso izpolnjevale največje države članice evrskega območja.
V 10 letih praktično nobena država evrskega območja ni dosegla vseh maastrichtskih meril.
Vemo, da je cilj Evropske centralne banke 2-odstotna inflacija. Če si ogledamo današnje razmere, vidimo, da tega cilja ne dosega nobena država članica EU; v septembru so stopnje inflacije segale od 2,8 % na Nizozemskem do 14,7 % v Litvi, tako da bi maastrichtsko merilo stabilnosti cen znašalo 4,5 %.
Če države članice evrskega območja ne dosegajo merila stabilnosti cen, kako lahko govorimo o inflacijski stabilnosti? Pogovori o inflacijski stabilnosti so se začeli leta 2006, ko se je evrsko območje začelo širiti. Ali imamo opravka z novimi zahtevami, ki veljajo izključno za kandidatke za vstop v evrsko območje? Kolikšne so možnosti za širitev evrskega območja?
Pozivam Evropsko komisijo in Evropsko centralno banko, naj ponovno pretreseta načela in smernice ekonomske in monetarne unije ter maastrichtska merila, naj ugotovita, ali se v sedanjih svetovnih gospodarskih in finančnih razmerah upoštevajo, in ugotovita, kakšna je prihodnost ekonomske in monetarne unije ter kakšne so možnosti držav kandidatk za vstop v evrsko območje.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gospod predsednik, gospod Juncker, nimate sreče, kajti današnja razprava o uspešnosti evrolandije poteka neposredno po objavi Eurostata, da se v državah s skupno valuto začenja resna recesija. To bi vam moral biti navdih za samokritiko, ne pa za navdušeno hvalnico uspešnosti. Avtorja v poročilu hvalita padec brezposelnosti, katere stopnja je v devetih letih sicer res znašala le nekaj nad 1,5 %, ampak današnje napovedi govorijo o znatni rasti brezposelnosti v evrskem območju v naslednjem letu. Druga stran medalje je mnogo manj sijajna, in poročilo na to tudi opozarja, namreč, na zelo nezadovoljivo gospodarsko rast in znatno zmanjšanje pri rasti produktivnosti (padec z 1,5 % v devetdesetih letih na 0,75 % v zadnjem desetletju).
Očitno je, da evro ni univerzalno zdravilo za gospodarske tegobe, niti instrument, ki bi sam po sebi zagotavljal višje ravni gospodarske rasti in blagostanja kot v državah članicah EU zunaj evrskega območja - Švedski, Danski in Združenem kraljestvu.
Margaritis Schinas
(EL) Gospod predsednik, ni dvoma, da rojstvo EMU in evra spadata med najpomembnejše dogodke v šestdesetletni zgodovini evropskega združevanja.
Prvič v Evropi in v svetu smo bili priče tako konstruktivnemu prehodu na skupno valuto, brez vojne, brez prelivanja krvi, soglasno in po zaslugi politične volje neodvisnih držav, ki so se skupaj in demokratično odločile za tako pot k monetarni stabilnosti. Pot je težka, ampak primerna za oba dela Evrope: tako za države, ki so bile navajene na finančno stabilnost in so samo nadaljevale z enakimi protiinflacijskimi politikami, pa tudi za druge, ki so po desetletjih finančne nediscipline v evru našle oazo, v kateri so se lahko lotile racionalizacije in prestrukturiranja svojih ekonomskih temeljev.
Toliko o preteklosti. Trenutno smo v izredno težavni fazi, v kateri moramo od kratice EMU upoštevati predvsem črko "E". Do sem, kjer smo danes, nam je pomagala priti črka "M" v EMU, monetarna razsežnost, bojim pa se, da se nam lahko v prihodnje brez kohezivnega, doslednega in enotnega evropskega pristopa k ekonomskim vidikom lahko marsikateri od naših dosedanjih dosežkov podre pred očmi.
Tako sta v prihodnje pomembni predvsem dve zadevi: pravila usklajevanja evropskega ekonomskega vodenja, ki bodo zaščitila tudi globalni sistem pred razsipništvom in anarhijo, ki sta povzročila sedanjo krizo, ter drugič, zavrnitev ekonomskih litanij tistih, ki skušajo krizo izrabiti, da bi v javnosti vzbudili dvome o tako pomembnih dosežkih.
Manuel António dos Santos
(PT) Začeti moram s čestitkami poročevalcema za odlično poročilo. Samo peščici, ki ima skrajno slab spomin, ali množici, ki se na zadeve sploh ne razume, bi se lahko zazdelo, da evro in z njim povezana monetarna politika ne pomenita izrednega uspeha za človeštvo in velikega uspeha za evropsko gospodarstvo. Pomisliti moramo samo na množico novih delovnih mest, ki so nastala v Evropi v času vladavine evra, pa nam bo njegov pomen jasen. Prav tako ne smemo spregledati, da v kriznih razmerah evropsko gospodarstvo po zaslugi instrumentov, ki so mu na voljo, reagira uspešneje kot gospodarstva v drugih delih sveta; tisti, ki so še nedavno dvomili v skupno monetarno politiko in evro, zdaj prosijo za sodelovanje ali celo vključitev v evrsko območje.
Vendar to ni celotna zgodba in nočem reči, da sem osebno zadovoljen z reševanjem vprašanj finančne konsolidacije in finančne stabilnosti v Evropi. V tej dvorani sem že velikokrat povedal, da se zavzemam za finančno stabilnost in za Pakt stabilnosti in rasti, imam pa občutek, da Pakt ni vedno prijazen do realnega gospodarstva. Niti Pakt niti monetarna politika nista iskrena prijatelja realnega gospodarstva. Realno gospodarstvo pogosto trpi hude težave zaradi preveč pravovernega uveljavljanja pravil Pakta stabilnosti in rasti.
Nobenega ekonomista še nisem slišal reči in v nobenem učbeniku ekonomije še nisem prebral, da so številke dve, tri in šestdeset, magične številke Pakta stabilnosti in rasti (inflacija, primanjkljaj in delež javnega dolga) znanstveno dokazane. Nisem srečal še nikogar, zlasti pa ne ekonomista ali teoretika ekonomije, ki bi trdil, da je absolutno nujno oklepati se teh razmerij. Ena od idej, ki jo zagovarjajo Komisija in konservativnejši krogi v Evropi, je nujnost uravnoteženih ali ničelnih proračunov. Ta ideja je popolnoma absurdna. Ne glede na stopnjo rasti uravnotežen proračun pomeni popolno odpravo prihodnje zadolžitve. To ni družbeno pošteno, ni medgeneracijsko pošteno in nima nikakršne zveze s stvarnostjo in realnim gospodarstvom.
Jim Higgins
Gospod predsednik, poročilo Berès-Langen je odlično, ker podaja pregled zgodovine EMU v preteklih 10 letih in smernice za njeno prihodnost. Evro je odmeven uspeh: je druga najpomembnejša valuta na svetu, v prvih desetih letih se je inflacija v glavnem gibala v območju ciljne vrednosti ECB, to je 2 %, olajšal je potovanja, trgovino in zaposlovanje, najpomembneje pa je, da pomeni nadaljnji korak k utrditvi EU.
Objava iz prejšnjega tedna, da je evrsko območje v recesiji, pomeni, da bo treba nujno ukrepati tako v okviru EU kot na svetovni ravni, vendar za sedanjo krizo nikakor ne smemo obtoževati evra. Pravila Pakta stabilnosti in rasti sicer premišljeno zastavljajo smernice glede omejitve zadolževanja držav članic, niso pa predvidela - tega ni mogel predvideti nihče - sedanje svetovne gospodarske krize. Po mojem mnenju sedanja kriza terja prožnost, saj brez sprostitve posojilnega krča pri finančnih ustanovah prav lahko pride do nadaljnje poglobitve krize in nadaljnjih izgub delovnih mest.
Predsednika Barrosa in Sarkozyja moram pohvaliti za uspešno zastopanje Evropske unije na pogovorih G20 prejšnji teden v Washingtonu. Mislim, da smo lahko ponosni in da je lahko ponosna vsa Evropa.
Za konec, raziskati moramo, kako smo zašli v sedanjo krizo in kakšni so bili vzroki zanjo. Iz krize se moramo učiti in poskrbeti moramo, da se ne bo nikoli ponovila. Če to pomeni reformo - reformo institucij, reformo Mednarodnega denarnega sklada - lotimo se je! Če to pomeni pretres delovanja Evropske centralne banke - lotimo se ga! Opravimo forenzično analizo in v kakršni koli krizi že je Evropa trenutno - ne vemo, kako resna je, kako se bo razvijala in končala ter s kakšnimi posledicami - opravimo forenzično preiskavo krize in začnimo sprejemati rešitve.
Dariusz Rosati
(PL) Gospod predsednik, komisar, gospa Juncker. Pridružujem se mnenju, da je skupna valuta velik uspeh Evrope. Več let smo uživali nizke cene in nizke ravni inflacije, nizke obrestne mere, preglednost cen v različnih državah, makroekonomsko stabilnost - kar je še poseben uspeh za države, ki so imele prej težave z inflacijo in proračunskim primanjkljajem. Soglašam, da je to uspeh.
Rad bi komentiral besede svojega poljskega kolega pred nekaj minutami, namreč, da imamo v evrskem območju rast brezposelnosti in finančno krizo. Na žalost je zapustil dvorano, če bi ostal, pa bi lahko slišal nekaj modrih besed. Kajti spregledal je dejstvo, da bi bila Evropa brez evra v mnogo težjem položaju kot trenutno je. To je očitno, če pogledamo razmere v državah, kakršni sta Islandija in Madžarska, ki imata danes hude težave. Če bi bili članici evrskega območja, bi bili v mnogo boljšem položaju.
Rad bi povedal, da dolgoročno uspešnost vsake valute določajo oprijemljivi dejavniki, določa jo dolgoročni gospodarski razvoj, tega pa imamo v Evropi premalo. Ugotavljamo, da se je v zadnjih tednih ameriški dolar okrepil glede na evro, kar je znak, da celo v gospodarski krizi vlagatelji, oziroma vsaj večina med njimi, smatra dolar za varno zatočišče za njihove naložbe. Zato moramo vzpostaviti temelje za dolgoročno rast v Evropi, kar bo okrepilo tudi evropsko valuto. To pa terja reformo, terja gospodarsko dinamiko in višje ravni produktivnosti.
Drugič, prepričan sem, da bi morali ponovno preveriti nazivna konvergenčna merila in poskrbeti za njihovo uskladitev z novimi razmerami, zlasti inflacijska merila in postopek izračuna primerjalnih vrednosti, da se bodo lahko v evrsko območje vključile tudi nove države članice s svojimi zelo dinamičnimi gospodarstvi.
Paolo Bartolozzi
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, rad bi se zahvalil predsedniku Evroskupine in komisarju, pa tudi poročevalcema, ki sta sestavila poročilo pred nami, saj sem prepričan, da je uvedba evra omogočila državljanom uspešnejše upravljanje družinskih proračunov, saj jim je med drugim olajšala varčevanje, a ne le to.
Kot so izpostavili že predgovorniki, smo bili v zadnjih desetih letih priče obvladovanja inflacije v območju okoli 2 %, nastanku približno 16 milijonov novih delovnih mest in zmanjšanju javnega dolga, ki je leta 2007 - po besedah komisarja - znašal le še 0,6 % BDP, v primerjavi s 4 % v osemdesetih in devetdesetih letih.
Nadalje si je evro pridobil mednarodni ugled in postal valuta, zanimiva tudi za države izven Skupnosti, in med finančnim pretresom, ki v zadnjem času zadaja hude udarce svetovnemu finančnemu in bančnemu sistemu, evro nedvomno blaži uničujoče učinke svetovne finančne krize. Danes pa nam grozi nevarnost, da bo upadanje svetovnega povpraševanja še naprej slabilo izvoz in izničilo prednosti diskontne stopnje evra, ki jo ogroža padanje vrednosti dolarja.
Očitno je, da nas čakajo ponovna bistvena prilagajanja strukture evra, da bodo lahko države s podpovprečnimi BDP odpravile svoje slabosti. Zato velja najtopleje pozdraviti okvirni načrt EMU za boljšo analizo gospodarskih razlik, zagon strukturnih reform in nadzor javnih financ ter finančnih trgov ter njihovo integracijo. Vse to lahko dosežemo in moramo doseči postopoma, z majhnimi koraki, vendar čim prej in se tako rešiti iz sedanjega stanja nestabilnosti, ki trenutno terja nujne odločitve od vlad držav članic, pa tudi iz negotovosti, v katero so bili pahnjeni varčevalci. Za ponovni zagon vlaganj in potrošnje je treba obnoviti zaupanje varčevalcev in izboljšati splošni okvir, v katerem bomo lahko delovali mirneje. Z drugimi besedami, odgovornost mora biti kolektivna, od pristojnih organov pa pričakujemo usklajeno odločanje, katere reforme podpreti s čvrstim upravljanjem in odločnim političnim vodenjem.
Sirpa Pietikäinen
Gospod predsednik, najprej bi rada čestitala obema poročevalcema, gospe Berès in gospodu Langnu, za zelo uravnoteženo poročilo, ki tematiko obravnava iz različnih zornih kotov. Drugič, mislim, da si v času, ko smo se odločili za to pripravo tega sporočila, nihče ni predstavljal, v kako pravem trenutku bomo razpravljali o njem. Menim, da je to znak sposobnosti odzivanja EU na globalne izzive, sposobnosti zagotavljanja konkurenčnosti in stabilnosti.
Brez evropske monetarne unije bi bile tako države članice evrskega območja kot države zunaj njega v tej finančni krizi mnogo bolj ranljive. V zadnjih 10 letih je imela Evropska centralna banka zelo pozitivno vlogo in je zagotovila zelo stabilno monetarno politiko ter gospodarsko politiko, ki sta nam pravzaprav omogočili pravočasen odziv na krizo in proaktivno ukrepanje, ne samo v okviru EU, pač pa tudi v svetu pri razpravah o reformi svetovnega finančnega ustroja.
Mislim, da nimamo opravka samo s finančno krizo: gre za krizo odločanja in krizo pravil igre. Zdaj potrebujemo čvrstejšo vlogo Evrope in Evropske centralne banke pri nadzoru. Potrebujemo bolj usklajeno ureditev vseh mogočih finančnih instrumentov. Potrebujemo preglednost na podlagi pravilnih postopkov, še najbolj pa potrebujemo vztrajanje Evrope pri enotnem uveljavljanju teh politik v svetu. Delovati moramo enotno, saj so trgi prerasli naše zmogljivosti na ravni držav, in delovati moramo med seboj usklajeno na nacionalni, evropski in svetovni ravni.
Zita Pleštinská
(SK) Evro bo tudi najboljša vzpodbuda tujim vlagateljem za naložbe v srednjo Evropo. Zato bo po uvedbi evra na Slovaškem s 1. januarjem 2010 naloga vlade Roberta Fica kar bolje izkoristiti to priložnost.
Obvladovanje inflacije in primanjkljaja v javnih financah na Slovaškem bodo pristojni pazljivo spremljali, zato mora sedanja slovaška vlada nadaljevati z reformami, ki jih je začela prejšnja vlada Mikuláša Dzurinde. V nasprotnem primeru bo imela Slovaška po vstopu v evrsko območje težave z obvladovanjem inflacije.
Prepričana sem, da si bo slovaška vlada vzela k srcu priporočila poročevalcev Evropskega parlamenta in ne bo obremenjevala prihodnjih generacij z zadolževanjem. Ne bi smela posegati v pokojninsko reformo in s tem privabljati sredstev zasebnih vlagateljev za kratkoročno izboljšanje primanjkljaja v javni porabi, ne bi smela sprejemati zakonov, ki so v navzkrižji s tržnimi pravili in spodbujati bi morala podjetništvu prijazno okolje.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Gospod predsednik, komisar, Evropska unija črpa svojo moč iz približno 490 milijonov evropskih državljanov. Evrsko območje služi kot steber stabilnosti Evropi in celotnemu svetovnemu gospodarstvu. V evrskem območju je samo v zadnjih 10 letih nastalo 16 milijonov novih delovnih mest. V prihodnosti se bo morala Unija spopasti z izzivi demografskih in podnebnih sprememb. Staranje prebivalstva bo prineslo resne socialne, ekonomske in proračunske probleme. Prepričana sem, da moramo braniti prost pretok blaga, ljudi, kapitala in storitev, zlasti zdaj v tegobnih razmerah finančne krize in gospodarske recesije.
Odprava ovir, ki preprečujejo prost pretok delavcev, zagotavlja ustrezne, dostojne delovne pogoje za vse evropske delavce in pomeni učinkovito sredstvo za boj proti socialnemu dampingu in utaji davkov. Pozivam Evropsko komisijo in članice Evroskupine, naj skupaj z vladami držav članic z ustreznimi ukrepi odpravijo omejitve, ki zdaj veljajo za romunske in bolgarske delavce. Evrsko območje mora veljati za zgled socialno-tržnega gospodarstva.
Vittorio Prodi
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, rad bi se zahvalil komisarju Almunii in predsedniku Junckerju za njuna prispevka k razvoju tega tako pomembnega instrumenta. Evro je trdna opora, ki nas varuje v tej krizi.
Zato moram nadaljevati z delom in ob zelo uspešni monetarni politiki oblikovati tudi gospodarsko politiko za Evroskupino kot celoto, morda tudi za celotno Unijo, prav zato, ker moramo na sedanji prelomnici sprejeti rešilni program za obvladovanje napovedanih gospodarskih težav.
Zato sem prepričan, da potrebujemo čvrsto zavezanost, oblikovati moramo daljnosežen program gradnje energetske infrastrukture za Unijo in za varčevanje z energijo. Prepričan sem, da se moramo tega lotiti čim prej.
Gay Mitchell
Gospod predsednik, dovolite mi, da svoje misli predstavim v obliki alinej.
Homogeni trgi predstavljajo jedro naših sedanjih sistemskih napak, in če niti sposobna politika, kakršna sta gospod Juncker in gospod Almunia, ne morejo ponovno uveljaviti heterogenosti na trgih, samo odlagamo polom na jutrišnji dan. Homogeni trgi so v središču teh težav.
Drugič, na Irskem so svarili, da bo evro kot valuta nekaj takega kot vozilo brez zavor, krmila in luči. Kako so se motili! Kaj bi bilo danes z Irci, če ne bi imeli evra in Evropske centralne banke? Zakaj tega ne poudarjamo bolj? To je ena od stvari, ki bi nam lahko pomagala tudi pri ratifikaciji Lizbonske pogodbe.
In na koncu, v zvezi z razpravami o cepljenju: starši imajo pravico odločanja, ampak, če bi se vsi starši odločili proti cepljenju, bi se razširile epidemije.
Naj rečem le eno: človek ni otok. Morda je otok Britanija, ampak čas je že, da bi tudi Britanci še enkrat razmislili o prevzemu evra, saj ne more vsak od nas korakati v svojo smer.
Gerard Batten
Gospod predsednik, že od nekdaj je ekonomski nesmisel, da različno uspešna gospodarstva delijo iste obrestne mere in menjalne tečaje. Nadalje je osnovna naloga in pravna obveza Evropske centralne banke obvladovati inflacijo, ki pa je v sedanji napredujoči gospodarski krizi še najmanjši od naših problemov.
To sta razpoki, po katerih bo na koncu razpadla enotna evropska valuta. Evrofili v Združenem kraljestvu pa danes razglašajo, da padanje britanskega funta pomeni dobro priložnost za našo vključitev v evro. Če bi poznali osnove ekonomije, bi vedeli, da je prav to razlog proti vključitvi Britanije.
Možnost, da se britanski funt sam ustali na ustrezni vrednosti glede na valute drugih držav bo ključni dejavnik, ki bo Britaniji pomagal preživeti bližajoči se ekonomski vihar. Združeno kraljestvo potrebuje evropsko skupno valuto prav toliko, kot utapljajoči se človek potrebuje prisilni jopič.
Dragoş Florin David
(RO) Gospod predsednik, komisar, najprej bi rad čestital obema poročevalcema, gospe Berès in gospodu Langnu. Deset let ni niti veliko niti malo, so pa ta leta nedvomno pomembno prispevala k utrditvi enotnega trga, v tem trenutku pa nas ščitijo pred finančnimi špekulacijami. Prepričan sem, da lahko s strožjo ureditvijo finančnega in bančnega sektorja, skupaj s spodbujanjem naložb v raziskave in razvoj, spodbujanjem konkurenčnosti in finančnim izobraževanjem državljanov najdemo precej bolj učinkovite rešitve v sedanjih časih krize.
Menim, da bi se morale države Evropske unije v tem trenutku izkazati z ekonomsko in finančno solidarnostjo, saj sami posegi v finančni in bančni sektor ne zadostujejo za kaj več kot zgolj površinsko umiritev gospodarske krize. Upam, komisar, da se učinki krize ne bodo odrazili na proračunskih projekcijah za obdobje 2007-2013, saj bi lahko evropski skladi pomagali doseči želene rezultate v smeri trajnostnega razvoja Unije.
Christopher Beazley
Gospod predsednik, glede vprašanja britanskega članstva v evrskem območju menim, da vse izvira iz tega, da se je Britanija na začetku obotavljala priključiti se evropskim sporazumom. To odločitev je prav kmalu obžalovala. Nato smo zaprosili za včlanitev v najslabšem možnem trenutku. Če bi bili med ustanovitelji evrskega območja - kar bi morali biti - bi bili danes v mnogo ugodnejšem položaju. Z veseljem pričakujem skorajšnjo prijavo za včlanitev, ki jo bo vložila naslednja konservativna vlada.
(Aplavz)
Kurt Joachim Lauk
(DE) Gospod predsednik, dal bi le dve pripombi. Prvič, evro je prestal preizkušnjo. Brez evra nam v sedanji finančni krizi verjetno ne bi bile prihranjene špekulacije v škodo celotnim nacionalnim gospodarstvom po Evropi. V tem smislu je evro torej prestal preizkušnjo. Če v krizi ne bi imeli evra, bi v Evropi verjetno imeli resne težave - če ne celo popolnega poloma.
Po mojem mnenju bosta v prihodnje ključni dve stvari. Evro bo lahko ohranil trdnosti in napredoval v primerjavi z dolarjem kot svetovna rezervna valuta, če bomo zagotovili dve stvari: prvič, ECB, ki se je v krizi izkazala, mora ostati neodvisna - kar smo že slišali, in drugič, Pakt stabilnosti in rasti moramo razširiti. Že v sedanji obliki je izredno uporaben, moramo pa ga tudi izvajati in varovati.
Joaquín Almunia
Gospod predsednik, želim se zahvaliti vsem poslancem, ki so spregovorili v tej razpravi. Menim, da ta razprava omogoča sklep, da poročilo pred nami uživa zelo široko podporo, prav tako vlada zelo široka podpora nadaljevanju projekta ekonomske in monetarne unije in naše skupne valute. Tega ne pravim zato, ker bi si želel ponavljati izjave nas, podpornikov vzpostavitve ekonomske in monetarne unije pred 10 leti, ampak na podlagi analize dogodkov v tem desetletju in ukrepov, ki so potrebni sedaj, v zelo težavnih časih za ekonomijo.
Seveda sedanjih težav ne moremo pripisovati evru. Vsi vemo, da vzrokov te zelo globoke krize ne moremo iskati doma, v Evropi ali v evrskem območju. Vsekakor pa plačujemo ceno, tako kot druge industrijske države, gospodarstva v vzponu in države v razvoju. V globalnem gospodarstvu se pač ne moreš odklopiti. V ekonomski in monetarni uniji pa imamo vsaj instrument za učinkovitejše reševanje problemov. Prepričani smo, da se bomo lahko iz sedanje krize izkopali hitreje, če bomo delali skupaj, kot pa bi se lahko vsaka država zase.
Soglašam z vsemi - in ni vas bilo malo - ki trdite, da je Evropska centralna banka od ustanovitve do sedaj več kot upravičila naše zaupanje, izraženo v Maastrichtski pogodbi. Prepričan sem, da svoje delo opravlja zelo dobro in da bi to delo morali podpirati, saj je bistven gradnik ekonomske in monetarne unije.
Soglašam tudi z vsemi, ki zagovarjate ohranitev Pakta stabilnosti in rasti v sedanji obliki, po reviziji iz leta 2005, da bomo lahko izrabili prožnost, ki smo jo takrat vgradili vanj in o njej že večkrat razpravljali tudi na tem mestu. Ta prožnost nam bo pomagala ohraniti proračunsko disciplino in pravila proračunske discipline. Omogočila nam bo sidranje ciljev zdržnosti javnih financ. Obenem pa nam bo omogočila uporabo davčne politike v razmerah, ki bodo zahtevale aktivno politiko davčnih instrumentov.
Davčne spodbude morajo biti usklajene, če naj bodo učinkovite. Naš okvir proračunske discipline olajšuje usklajevanje, določa pa tudi omejitve, da davčne spodbude ne bi ogrozile zdržnosti javnih financ. Tretjič - in to je omenilo tudi precej današnjih govornikov - zagotovo moramo okrepiti glas evra pri obrambi stabilnosti naše valute in v dvostranskih ter mnogostranskih odnosih z imetniki naše valute, z nosilci drugih valut, še zlasti pa z valutami drugih glavnih akterjev svetovnega gospodarstva.
Kriza v bistvu izvira iz makroekonomskih neravnovesij, ki bi jih morali obvladovati, pa jih nismo mogli obvladovati, ker nimamo učinkovitih mehanizmov za odpravljanje svetovnih neravnovesij. O tem smo že razpravljali v Washingtonu, razprave pa bomo morali še nadaljevati. Tega se lahko kot Evropejci uspešno lotimo le, če evru zagotovimo polno politično podporo in potrebne mehanizme vodenja, s katerimi bomo lahko branili svoje interese, kar je prav, prek menjalnih tečajev naše valute. Prepričan sem, da je to prava pot, kar ugotavlja tudi poročilo, kar je rekel predsednik Evroskupine, kar je sprejela Komisija in kar bodo postopoma, v naslednjih mesecih, sprejeli tudi voditelji držav članic.
To terja usklajevanje, seveda pa pravilno usklajevanje. Ne pomeni poseganja v neodvisnost Evropske centralne banke ali umetnega usklajevanja odločitev ekonomske politike, ki jih morajo tudi v prihodnje sprejemati države članice v skladu z domačimi razmerami. To ne bi pomenilo pravega usklajevanja. Usklajevanje mora biti tako, kot ga že ves čas izvajamo v ekonomski sferi ekonomske in monetarne unije, to je usklajevanje, ki služi ciljem ekonomske in monetarne unije tako v zvezi z makroekonomskimi politikami kot vez med makroekonomskimi politikami in strukturnimi politikami.
Kadar Komisija govori o usklajevanju, ima v mislih tako vrsto usklajevanja. Menim, da tveganje recesije, s katerim se srečujemo v sedanjih razmerah, kaže, da je usklajevanje prednostno področje in da je ekonomska in monetarna unija pravi instrument za to.
Jean-Claude Juncker
predsednik Evroskupine. - Gospod predsednik, bom zelo kratek, saj večine najaktivnejših udeležencev v razpravi ni več v dvorani. Torej ni potrebe, da bi jim odgovarjal.
Za ostale pa bi rad rekel, da je name napravilo velik vtis soglasje, ki se je oblikovalo v razpravi v Evropskem parlamentu, saj so skoraj vsi govorniki soglašali, da je evro uspeh. Vesel sem, da pravijo tako tudi poslanci iz držav evrskega območja. Z veseljem ugotavljam, da tak opravijo tudi tisti, ki si želijo, da bi se njihove države včlanile v evrsko območje. Ugotavljam, da so tisti, ki že ves čas govorijo, da je vse, kar napravimo, popolna neumnost, svoje poglede ohranili, kar ne pomeni nič drugega, kot da tako o nas mislijo na splošno. Torej v Parlamentu ni nič novega, razen tega, da se je v naše razprave prikradel kanček negotovosti - če uporabim vljuden izraz. To negotovost je povzročila finančna in gospodarska kriza, ki jo preživljamo.
Na tem mestu bi rad povedal dve stvari v odgovor več govornikom. Nihče v Evropi ni radikalni zagovornik prekomernega uravnoteženja proračunov. Nihče. Reformirali smo Pakt stabilnosti in rasti. Nekateri člani vaše zbornice se z reformami Pakta niso strinjali. Danes so najglasnejši pri hvali modrosti te odločitve iz marca 2005, ko smo v tolmačenje Pakta stabilnosti in rasti vnesli več ekonomske razsežnosti. Ta razsežnost omogoča danes državam članicam in njihovim proračunom bolj sproščeno dihati, čeprav vstopamo v fazo, ki sicer ne pomeni depresije, pač pa zapleta možnosti uravnoteženja javnih financ.
Države članice, ki so v preteklih letih marljivo uravnovešale svoje proračune, imajo zdaj dovolj rezerv za reagiranje na sedanjo gospodarsko krizo, ki zajema tudi strukturne vidike, s katerimi se soočamo sedaj. Države članice, ki so bile manj marljive, pa imajo več težav s sproščanjem proračunskih sredstev, ki bi jih potrebovale za odzive na krizo, ki jo doživljamo prav zdaj.
V celotnem evrskem območju pa se moramo odzivati na krizo, kar zadeva ekonomsko politiko. Ni dovolj le govoriti o stabilnosti proračunov. Ni dovolj usmerjati naše napore zgolj na finančno krizo. Jasno je, da mora evrsko območje poskrbeti za odločen in usklajen odziv na gospodarsko krizo. Na voljo imamo nekaj tednov; v tem času moramo zbrati vse elemente, ki jih potrebujemo za analizo in ukrepanje, tako da bomo lahko oblikovali omenjeni praktični in odločni odziv. Vsi, ki zagovarjajo več usklajevanja ekonomskih politik, pa pri prizadevanjih v tej smeri ne morejo pričakovati odločitev ekonomske politike, za katere svojih kolegov v Evroskupini niso pooblastili.
V Parlamentu je preprosto pozivati k usklajevanju ekonomskih politik. V skladu s Poslovnikom vam predlagam, da sestavite medskupinsko besedilo, v katerem bodo velike politične skupine v imenu Parlamenta zahtevale od vlad držav članic, naj prenehajo z razglašanjem svojih ukrepov ekonomske politike, preden jih posredujejo kolegom iz Evroskupine.
Zahtevajte od svojih vlad - v tej dvorani je to preprosto zahtevati -, zahtevajte torej od svojih vlad, naj spoštujejo načelo usklajevanja ekonomskih politik. Sestavite medskupinsko resolucijo, pa bomo videli. V dveh, treh, štirih mesecih bomo videli, ali bodo vlade - in politične stranke, ki jim pripadate, so pogosto tudi v vladah, na katere boste naslovili zahtevo - izpolnile vašo zahtevo. To bi bilo verodostojno, modro, logično, racionalno in dosledno.
Zato pravim, da potrebujemo čvrst in usklajen ekonomski odziv na dogajanja, ki se vedno bolj razvijajo v gospodarsko krizo. Kar zadeva politiko plač, pa žal ne morem povedati vsega, kar bi želel povedati, pač pa zgolj to, kar je vredno povedati.
Prav imate, ko pravite, da so socialdemokratske in zelene vladne koalicije v Nemčiji vodile take politike plač, da se je kupna moč nemških delavcev zmanjšala. Stanje se je od takrat izboljšalo. Enaka pripomba velja tudi za Francijo, ki v tistem obdobju - med leti 1998 in 2002-2003 - tudi ni imela reakcionarne vlade. Kot je meni znano, je bilo prav nasprotno. Vsekakor bi nekaterim ljudem pri komentarjih nekaj samokritike samo koristilo.
Kar zadev druge stvari, smo pri obdavčenju hranilnih vlog tri leta pred časovnim načrtom, za katerega smo se dogovorili. Popolnoma prav imate, gospod Jonckheer, ko pozivate k razširitvi nabora finančnih produktov, ki naj jih zajame ta direktiva. Kar se tiče davčnih oaz, naj se vsak v domačem jeziku pogovori z lastno vlado in ugotovil bo, kje ga čaka delo.
Pervenche Berès
poročevalka. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, hvala za to razpravo. Prepričana sem, da je razprava soliden prispevek Evropskega parlamenta k temu, kar pričakujemo, komisar, gospod predsednik Evroskupine, da boste uveljavili prek okvirnega načrta.
Gospod Juncker, rekli ste: "Če bi se le skupine lahko dogovorile med seboj!" No, skupine se bodo dogovorile med seboj: jutri bodo glasovale za točki 61(d) in 61(g), v katerih zahtevamo natančno to, k čemur nas pozivate. Torej lahko na to računate, ko se boste jutri sestali z ministri za gospodarstvo in finance.
Rekli ste nam: "Ni poročil o razlikah". Morda nimamo podrobnega poročila, nekaj pa je gotovo: v evrskem območju nismo dočakali konvergence, kakršno smo pričakovali, in gospa Ferreira je to podkrepila s konkretnim primerom.
Glede nasprotij med državami članicami, gospod predsednik Evroskupine, moram še enkrat povedati, da ne morem soglašati z vami. Nimam časa za tiste, ki zahtevajo usklajevanje, kadar jim to ustreza, nato pa ga zavračajo in se zavzemajo na nacionalno suverenost, ko jim bolj ustreza le-ta. Vprašanja usklajevanja ekonomske politike je vprašanje skupnih interesov, stanje, v kakršnem se nahajamo zdaj, pa je nesprejemljivo: v ZDA jim je že uspelo izvesti dva Paulsonova načrta, za Evropo pa nam pripovedujete, da potrebujete še nekaj tednov, da boste lahko nastopili pred prebivalci Evrope, ki čakajo na vaše odzive. Vsi moramo združiti svoje sile in Komisija ima danes v rokah možnosti za nadaljnje delovanje na podlagi predlogov Evropskega parlamenta. Upam, da bod naš glas slišala in podprla.
Werner Langen
poročevalec. - (DE) Gospod predsednik, rad bi nadaljeval tam, kjer je ministrski predsednik končal. Prepričan sem, da je prožnost, ki jo izkazujejo evrsko območje in 27 držav članic v zadnjih tednih, zelo dober začetek. Zdaj je potreben nadaljnji razvoj in ne dvomim, da bomo na pravi poti, če bodo le države članice sprejele, kar sta nama povedala oba.
Rad bi se zahvalil vsem za prispevke. Gospod Hoppenstedt je navajal izjave iz prve razprave o evru, ko so ga označevali kot nedonošenčka. Danes, po 10 letih, se je razvil v krepkega fanta - evro je v mojem maternem jeziku moškega spola, nemška marka pa je bila ženskega spola - ki je s samimi dobrimi ocenami zaključil osnovno šolo in se zdaj vpisuje na srednjo šolo. Videli bomo še, ali mu bo tudi v prihodnje uspelo premagovati ovire, osebno pa sem glede tega precej optimističen. Besede gospoda Beazleya, da celo britanski konservativci resno razmišljajo o pristopu k evru, so precejšnja novost. Glede tega pa lahko rečemo le, da tudi se tudi Združenemu kraljestvu ne bo moglo priključiti evru zastonj: izpolniti boste morali svoje obveznosti v zvezi z uskladitvijo in ureditvijo finančnih trgov in izpolniti minimalne zahteve glede uskladitve.
V tem smislu smo na pravi poti. Rad bi se zahvalil Komisiji, še zlasti gospodu Almunii, in predsedniku Evroskupine, za zgledno sodelovanje. Glede vaših predlogov in pobud vas bomo držali za besedo. Želimo si sodelovati z vami.
(Aplavz)
Predsednik
Razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo v torek, 18. novembra 2008, ob 12.00.
