Fremtiden for den fælles landbrugspolitik efter 2013 (forhandling) 
Formanden
(EN) Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Lyon for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om fremtiden for den fælles landbrugspolitik efter 2013.
Vi glæder os over at kunne byde kommissær Cioloş velkommen. I Strasbourg udpeger Kommissionen en vilkårlig kommissær til at deltage i møder på ad hoc-basis, men efter min mening er det et tegn på udvisning af en bemærkelsesværdig ansvarsfølelse, at den kommissær, der er ansvarlig for det område, der skal drøftes, er til stede og deltager i forhandlingerne. Jeg mener, at dette er en særdeles positiv detalje.
George Lyon
ordfører. - (EN) Hr. formand! Jeg kunne indlede mit indlæg med at udtrykke medfølelse med mine tyske kolleger og lykønske mine spanske kolleger efter den fremragende kamp i går aftes.
Jeg ønsker at skitsere det, som jeg mener, er de to grundlæggende spørgsmål, som vi skal besvare i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik. Hvad er formålet med at have en fælles landbrugspolitik? Hvorfor er den stadig relevant i det 21. århundrede? I disse tider med økonomisk krise, gældstyngede statsfinanser og krisebudgetter er det afgørende, at den fælles landbrugspolitik indeholder løsninger på disse problemer, hvis det er meningen, at skatteyderne fortsat skal yde den meget tiltrængte støtte til vores landbrugere i fremtiden.
En af de grundlæggende udfordringer for samfundet er at efterkomme den stigende globale efterspørgsel efter fødevarer, som ifølge FAO forventes at blive fordoblet inden år 2050. Den store udfordring består selvfølgelig i at finde ud af, hvordan man kan efterkomme denne fordobling af efterspørgslen på baggrund af et scenarie, hvor der skal forbruges mindre jord, vand og energi som følge af klimaændringernes virkninger. Hvordan kan vi gøre det umulige og undgå den ødelæggende storm, som Det Forenede Kongeriges videnskabelige chefrådgiver, Sir John Beddington, forudså, da han i 2009 udtalte, at vi har direkte kurs mod en ødelæggende storm i 2030, fordi alle disse faktorer kører med samme tidshorisont? Hvis vi ikke finder en løsning på dette, kan vi forvente en omfattende ustabilitet, flere optøjer og muligvis væsentlige problemer med international indvandring i takt med, at mennesker flytter til udlandet for at undgå fødevare- og vandmangel.
Dette er udfordringens omfang. Efter min mening er håndteringen af klimaændringerne og en mere bæredygtig landbrugsproduktion målsætninger, som skal udgøre et centralt element i den reform, der er taget fat på. De er af central betydning, hvis vi fortsat skal kunne garantere fødevaresikkerheden for de europæiske borgere og stadig skal kunne bidrage til at efterkomme den stigende globale efterspørgsel på fødevarer.
Reformen bør også fremme grøn vækst gennem udvikling af mindre udbredte vedvarende energikilder, såsom vindenergi, biomasse, biogas og andengenerationsbiobrændstoffer. Dette ville bidrage til at skabe arbejdspladser og give landbrugerne en reel mulighed for diversifikation og ekstra indtjening. Vi skal også imødekomme opfordringen til en øget miljøbeskyttelse ved at sikre, at landbrugerne får mulighed for at deltage i miljøvenlige landbrugsordninger med det mål, at hovedparten af landbrugsjorden bliver omfattet af en sådan ordning i løbet af den næste reformperiode. Ved at bruge guleroden i stedet for pisken, hvilket er et meget vigtigt princip, som består i at tilskynde med guleroden i stedet for at bruge pisken i form af regler og bestemmelser, vil landbrugerne bakke op om denne dagsorden.
Ligebehandling skal ligeledes udgøre et hovedelement i reformen, idet den nemlig skal være retfærdig for såvel de gamle som de nye medlemsstater, for så vidt angår fordelingen af de direkte betalinger i hele EU, en rimelig fordeling mellem landbrugere og medlemsstater ved at sætte en stopper for historiske betalinger inden 2020. Det kan ikke være rigtigt eller retfærdigt at fortsætte med betalinger, der er baseret på, hvordan man drev landbrug for ca. 10 år siden. Vi bliver også nødt til at udarbejde en retfærdig aftale for landbrugerne i fødevarekæden for at kunne få flertallet med os. Ligebehandling og ligebehandlingsprincippet skal derfor være omdrejningspunktet for den reform, der er sat i gang.
Vi bliver ligeledes nødt til at tackle problemet med markedssvingninger, men i denne henseende vil jeg opfordre kraftigt til, at man går forsigtigt frem. Ja, vi har stadig brug for intervention og privat støtte til oplagring. Ja, det er nødvendigt, at vi undersøger andre værktøjer, som f.eks. afgrødeforsikring og terminsmarkeder. Ja, vi har brug for vores særlige reservebudgetpost til finansiering af tiltag som en reaktion på kriser. Men vi bør afvise enhver tanke om en tilbagevenden til den omfattende markedsforvaltning, som vi tidligere var vidne til. Det er allerede blevet prøvet, men gav et ringe resultat. Det er min opfattelse, at vi ikke ønsker at begå samme fejl igen.
Afslutningsvis er jeg overbevist om, at Parlamentet vil bakke vores reformer op, modernisere den fælles landbrugspolitik og udstikke en ny kurs for den med henblik på at tackle de nye udfordringer i det 21. århundrede. Ved at bakke op om denne betænkning vil Parlamentet skabe rammerne for forhandlingerne, sætte dagsordenen og jeg vil opfordre kommissæren til at bruge vores idéer som oplysningsgrundlag for hans forslag om en reform af den fælles landbrugspolitik, når han offentliggør disse i november i år.
Dacian Cioloş
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg er naturligvis meget beæret over at deltage i disse forhandlinger, som er af særlig interesse for mig, da jeg skal udarbejde forslag til en reform af den fælles landbrugspolitik. Som jeg tidligere har sagt under mine høringer i Parlamentet, mener jeg, at forholdet til Parlamentet er centralt for den endelige gennemførelse af en reform af den fælles landbrugspolitik, der i højere grad stemmer overens med borgernes forventninger, og som de europæiske borgere i endnu højere grad vil kunne forstå.
Jeg ønsker at takke George Lyon mange gange for den betænkning, som er sat til afstemning i dag, og jeg ønsker også at takke hele gruppen bag ham samt naturligvis alle medlemmerne af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, der har stillet ændringsforslag, som har forbedret affattelsen.
Jeg glæder mig ligeledes over opfordringen og viljen i denne betænkning til en bedre kommunikation med hensyn til den fælles landbrugspolitik og landbrugets fremtid i EU. Jeg mener, at denne betænkning, ud over dens meget væsentlige tekniske indhold, allerede er et meget godt instrument til kommunikation af oplysninger om den fælles landbrugspolitik, om det, der indtil videre er blevet gjort, om nødvendigheden af denne politik i fremtiden og om nødvendigheden af at udvikle denne politik.
Jeg bemærker ligeledes Parlamentets opfordring til en omarbejdning af den fælles landbrugspolitik i overensstemmelse med ikke blot Lissabontraktaten, der indeholder klare mål for den fælles landbrugspolitik, men ligeledes med Europa 2020-strategien. Efter min mening har vi her en mulighed for bedre at tilpasse vores fælles landbrugspolitik til borgernes aktuelle forventninger ud over de traditionelle mål om at garantere forsyningssikkerheden.
Parlamentet anbefaler også foranstaltninger, der kan anvendes som bistand til en forbedring af fødekæden og af balancen mellem kædens forskellige operatører samt til en øget gennemsigtighed i holdningerne og i de primære producenters forhandlingsposition. Disse elementer vil ikke kun blive afspejlet i reformen af den fælles landbrugspolitik, men ligeledes i andre initiativer, som Kommissionen vil foreslå.
Jeg har også nøje gennemlæst Parlamentets forslag om fremtiden for de direkte betalinger som et instrument, der ikke kun skal garantere en stabil indkomst for landbrugerne, men som ligeledes skal sikre en mindstelevering af offentlige goder. Jeg mener, at vi her står med en ny definition af direkte betalinger og med en ny begrundelse, som er knyttet til garantien for en grundlæggende mindsteindkomst for landbrugerne, men ligeledes med initiativet til at producere offentlige goder.
Jeg bemærkede ligeledes forslaget om at revidere kriterierne for fordelingen af disse direkte betalinger med udgangspunkt i dette nye kriterium, men også for at sikre en mere ligelig fordeling mellem de forskellige medlemsstater, regioner og landbrugerkategorier, idet der ligeledes skal tages hensyn til de særlige forhold, som gør sig gældende for landbrug i ugunstigt stillede og vanskelige områder.
I lighed med det, som George Lyon sagde, bemærker jeg ligeledes nødvendigheden af fortsat at sikre, at den fælles landbrugspolitik er fokuseret på markedet, og dette skal opnås på en varsom måde for at hindre, at landbrugerne kommer til at stå over for meget kaotiske markeder. Efter min mening er et fokus på markederne fuldt ud foreneligt med forbedringen af markedsforvaltningsmekanismerne som et middel til mere specifikt at sikre, at disse markeder kan fungere efter hensigten uden som sagt at påvirke opnåelsen af mål, der sigter mod at bevare landbruget i hele Europa og bevare mangfoldigheden i landbruget.
Jeg har et par bemærkninger vedrørende de ændringsforslag, der er blevet stillet, og som skal drøftes. Jeg mener, at fødevareproduktion er et væsentligt mål i den fælles landbrugspolitik. Denne produktion resulterer i indtjening direkte fra markederne, men vi skal ligeledes tage højde for de offentlige goder, der ikke resulterer i indtjening fra markederne, og skal dækkes af et offentligt økonomisk bidrag. I landbrugsproduktionen kan vi tage højde for disse to aspekter, nemlig fødevareproduktion og produktionen af offentlige goder, altså aspekter, der resulterer i indtjening fra markederne, og andre, der ikke gør, og som skal støttes med offentlige midler.
For så vidt angår den fælles landbrugspolitiks opbygning, har jeg flere gange sagt, at den fælles landbrugspolitik efter min mening skal bestå af to søjler med henblik på ikke blot at gøre opnåelsen af målene i den fælles landbrugspolitik tydeligere, men derimod også at sikre, at de instrumenter, vi har til rådighed, forvaltes bedre. Vi har instrumenter, der skal anvendes årligt, og hvis resultater kan måles hvert år, men vi har også nogle foranstaltninger, der skal anvendes over flere år som led i programmer, der tager flere år om at give resultater. For at kunne sikre en bedre forvaltning af de ressourcer og midler, vi har til rådighed inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik, mener jeg, at vi har behov for disse to søjler, der naturligvis skal supplere hinanden, og som skal have mere klart definerede målsætninger. Herefter ville det som det vigtigste punkt være en god idé at præcisere, hvordan de foranstaltninger, som de omfatter, bør gennemføres.
Hvad angår krydsoverensstemmelse, mener jeg, at denne har haft en positiv indvirkning på de direkte betalinger. Med krydsoverensstemmelsen er udgangspunktet for de offentlige goder, der med rette finansieres med offentlige midler, ligeledes blevet defineret. Vi kan naturligvis forenkle foranstaltningerne vedrørende krydsoverensstemmelse. Vi kan sikre, at indholdet af disse gøres tydeligere for landbrugerne, men ligeledes for de nationale eller regionale myndigheder, der gennemfører og overvåger dem. Når dette er sagt, synes jeg at en miljørelateret krydsoverensstemmelse, der er forbundet med grundlæggende direkte betalinger, også er et godt udgangspunkt for en senere tydelig definition af de øvrige foranstaltninger, der stimulerer produktionen af offentlige goder.
Med hensyn til markedsforanstaltninger, mener jeg som sagt, at et fokus på markederne er nødvendigt, men vi bliver også nødt til at beskytte sikkerhedsnet og undersøge nye foranstaltninger, der muligvis kan gøre det muligt for os at nå målet om stabilitet i markedspriserne og indtægterne.
For så vidt angår strukturen i de små, mellemstore og store landbrug, er jeg enig i, at de skal give bedre resultater, og dette gælder også for de små bedrifter, men vi skal kunne sikre, at denne ændring sker i disse bedrifters eget særlige miljø ved i højere grad at udnytte deres konkrete potentiale. Vi kan opnå en omstrukturering af disse bedrifter, der er tæt forbundet med en bevægelse i retning af markederne, men uden en overgang til en fælles landbrugsmodel, således at vi kan opretholde mangfoldigheden i landbruget.
Efter disse bemærkninger vil jeg nu lytte nøje til Parlamentets kommentarer og betragtninger, og jeg kan forsikre George Lyon om, at jeg meget nøje vil gennemgå indholdet af den betænkning, som Parlamentet vedtager, og at jeg bestemt vil henvise til den i forbindelse med udarbejdelsen af Kommissionens lovgivningsinitiativer i de kommende måneder.
Giovanni La Via
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg mener, at Lyon-betænkningen har den fordel, at den indeholder et tydeligt defineret sæt fælles landbrugspolitiske mål, der er meget bredere end tidligere, og som er i overensstemmelse med EU's 2020-strategi.
Som det tydeligt fremgår af betænkningen, skal anvendelsesområdet for denne landbrugspolitik fortsat være europæisk, og vi skal derfor for alvor slå bremsen i over for alle dem, der planlagde at renationalisere den, og som ønskede national støtte til den. Der lægges stor vægt på, at vi har brug for ressourcer, der svarer til de meget bredere mål, der er blevet fastlagt, for ikke mindst at nå offentlige målsætninger og målet om levering af offentlige goder uden markedet. I betænkningen gøres det også klart, at de ressourcer, der øremærkes den nye fælles landbrugspolitik, skal være i overensstemmelse med dem, der hidtil er blevet bevilget til denne politik.
Michel Dantin
Hr. formand! Jeg ønsker først og fremmest at takke George Lyon samt holdet af skyggeordførere, der efter min opfattelse har samarbejdet effektivt med ham om denne betænkning.
Efter vores gruppes mening udtrykkes der i denne betænkning en ambition for det europæiske landbrug. Betænkningen blev udarbejdet efter råvarekrisen i 2007 og 2008 og efter landbrugskrisen i 2009, der lærte os, at liberalisme ikke er løsningen for landbruget.
Hensigten med vores landbrugssektor er først og fremmest at give og at garantere fødevaresikkerhed for 450 mio. europæere, men vi skal ligeledes finde indtage en position på købedygtige markeder. Det fremgår tydeligt, at de betingelser, der har været fremherskende siden midten af det 20. århundrede, har udviklet sig, at teknologien har udviklet sig og stadig skal udvikle sig, at den skal ændres, samt at de landbrugspolitiske instrumenter ligeledes skal udvikle sig. Landbruget skal støttes i denne udvikling.
Mens den første søjle, der udelukkende finansieres over EU's budget, skal støtte omfanget af den samfundsmæssige efterspørgsel, som vi forbinder med landbruget, skal den anden medfinansierede søjle fortsat støtte moderniseringen af landbruget og af landbrugsfødevarer, for således at tage højde for den nye kontekst. Denne politik skal ligeledes være mere retfærdig, og ja, jeg sagde mere retfærdig, i det indbyrdes forhold mellem landene og i det indbyrdes forhold mellem landbrugerne. Vi ønsker helt klart at give de 14 mio. landbrugere og deres familier håbet igen, især for at sikre arvtagerne for de 4,5 mio. landbrugere, der i dag er over 60 år, og som forlader faget. Spørgsmålet om generationsskifte vil være et af de punkter, som vi kommer til at bekymre os over.
Wojciech Michał Olejniczak
Hr. formand! I de forhandlinger, som vi i de seneste måneder har haft i Parlamentet, er der entydigt blevet peget på nødvendigheden af at foretage ændringer i den fælles landbrugspolitik. Ingen af os betvivler, at den fælles landbrugspolitik bør bidrage til at sikre fødevaresikkerheden i de næste par årtier og bevirke, at der leveres gode og sunde fødevarer, samtidig med at mangfoldigheden opretholdes, og miljøet beskyttes.
I fremtiden bør den fælles landbrugspolitik i højere grad opfylde sociale behov, såsom jobskabelse og kvinders og unge menneskers stilling i landbrugssektoren. Jeg vil kraftigt fremhæve, at landbrugerne skal sikres en stabil og tilstrækkelig indkomst som belønning for deres hårde arbejde og leveringen til os af varer af høj kvalitet.
Den betænkning, som vi vedtager i dag, indeholder forslag, der er stillet af medlemmer, som repræsenterer politiske grupper og individuelle medlemsstater. Vi skal træffe store beslutninger, der vil afgøre valget af en bestemt retning, således at de penge, der vil blive brugt på den fælles landbrugspolitik i fremtiden, vil medføre fordele for såvel landbrugsproducenterne og forbrugerne.
Afslutningsvis ønsker jeg at rette en stor tak til George Lyon, fordi han har muliggjort et så godt samarbejde.
Marit Paulsen
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! George Lyon har taget få, måske små, men ikke desto mindre særdeles vigtige skridt til en ændring af landbrugspolitikken. Vi har brug for den fælles europæiske landbrugspolitik. Lad os glemme enhver tanke om renationalisering. Vi bliver også nødt at indse, at vi lever i en ny tid med meget vanskelige problemer, som det er vores pligt at løse. Dette omfatter naturligvis opgaven med at finde fødevarer til ni mio. mennesker. Samtidig skal vi også tackle de enorme udfordringer, som klimaændringerne indebærer, og opgaven med at få de naturlige cyklusser til at fungere.
Lad os undlade at behandle landbruget som en miljøskurk og et miljøproblem. Landbrug og skovbrug er nøglen til de grundlæggende løsninger på vores enorme problemer.
Martin Häusling
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand, hr. kommissær, hr. Lyon! Indledningsvis ønsker jeg at takke Dem for betænkningen. Vi ordførere har haft et godt samarbejde, og efter min mening har vi fundet frem til et fremragende kompromis, som vi kan give vores fulde tilslutning til. Det er vigtigt, at Parlamentet udsender et stærkt signal om, at vi agter at fortsætte med at føre en fælles landbrugspolitik.
I sagens natur får vi selvfølgelig ikke opfyldt alle vores ønsker i et kompromis. Det, som efter min mening er vigtigt for os, og det, som jeg ønsker at fremhæve, er imidlertid, at vi har udsigt til en mere miljøvenlig fælles landbrugspolitik. Med miljøvenlig mener jeg ikke blot i form af en bæredygtig energipolitik, men også i form af en bæredygtig landbrugspolitik. Vi begynder ligeledes at se, at konkurrence ikke blot drejer sig om konkurrence i forhold til det globale marked, men at vi derimod også er mere opmærksomme på situationen i den europæiske landbrugssektor og fokuserer på konkurrenceforhold i den europæiske landbrugssektor samt ikke blot følger Verdenshandelsorganisationens regler for en fremtidig landbrugspolitik, men i sidste ende udvikler vores egen stærke fælleseuropæiske landbrugspolitik.
Det er vigtigt, at vi i fremtiden øremærker de direkte betalinger fra den første søjle i overensstemmelse med en bæredygtig landbrugspolitik, og at vi har en stærk anden søjle til udvikling af landdistrikter med et fokus på arbejdspladser.
Det, som vi ikke vil støtte, hvilket vi også gjorde klart i udvalget, er en landbrugspolitik i forhold til det globale marked, som er baseret på eksportsubsidier. Vi vil fortsat afvise denne strategi, og i modsætning til mange andre er vi mere kritiske i vores vurdering af baggrunden for den nuværende landbrugspolitik. Med andre ord ønsker vi en landbrugspolitik, der bevæger sig væk fra industrialisering og øget koncentration og fra en rent konkurrencebaseret markedspolitik. I stedet vil vi fokusere på det forhold, at landbrugspolitikken grundlæggende er en politik for fremtiden, og at formålet med denne er at udarbejde en politik for landdistrikterne til fremme af fødevaresikkerheden og sikringen af jord, vand og biologisk mangfoldighed. Efter vores mening bør vi ligeledes anvende landbrugspolitikken til at bekæmpe klimaændringerne og sidst, men ikke mindst, som en vigtig mekanisme til at sikre arbejdspladser.
James Nicholson
Hr. formand! Med denne betænkning får Parlamentet mulighed for at skitsere vores synspunkter, inden Kommissionen inden udgangen af indeværende år fremlægger sine forslag om fremtiden for den fælles landbrugspolitik. Selv om jeg og min gruppe vil stemme for denne betænkning, ønsker jeg at gøre det klart, at der er nogle dele, som vi ikke kan tilslutte os. Det er bestemt af afgørende betydning, at strukturen med den anden søjle bevares, og den vil vise sig at være central for den fælles landbrugspolitiks fremtidige succes.
I det store og hele mener jeg imidlertid, at det er et godt udgangspunkt for en grundig forhandling om emnet og viser, at udvalget kan samarbejde. Som Parlament har vi et stort ansvar for at sikre, at enhver fremtidig reform sikrer, at landbruget som industri kan konkurrere og kan overleve i fremtiden. Der er blevet foretaget vidtgående ændringer af landbrugspolitikken, og vi skal sikre, at den lever op til kravene i det 21. århundrede. Vi skal huske på, at den fælles landbrugspolitik ikke blot er for landbrugere, for den giver os en sikker og tryg fødevareforsyning og omfattende offentlige goder og miljøfordele. For at kunne nå disse mål, synes jeg, at budgettet som minimum skal opretholdes, og jeg ønsker at takke ordføreren for en meget god betænkning og for hans samarbejde.
João Ferreira
Hr. formand! Tillykke.
Tidligere reformer af den fælles landbrugspolitik har ført til en liberalisering af landbrugsmarkederne. De har givet anledning til en særdeles uretfærdig fordeling af støtten mellem lande, produkter og producenter. De har ødelagt produktionsrelaterede lovgivningsinstrumenter, som f.eks. kvoter og produktionsrettigheder, samt mekanismer til intervention og markedsregulering. De har medført, at landbruget er blevet underlagt WTO's regler, og dette har resulteret i, at det er blevet brugt som et forhandlingsobjekt i forbindelse med andre interesser.
Resultatet er tydeligt. Millioner af små og mellemstore landbrugsbedrifters hidtil usete opgivelse af produktionen, indkomstusikkerhed og voldsommere prissvingninger samt forstærkelse af fødevareafhængigheden i utallige lande og regioner.
Alt dette kræver en grundlæggende ændring af den fælles landbrugspolitik, som vil skabe fødevaresikkerhed og uafhængighed samt resultere i en prioritering af, at lande og regioner er nødt til at udvikle produktionen for at opfylde deres behov, sideløbende med fremme af miljømæssig bæredygtighed og udvikling af landdistrikterne, fremme af en mere diversificeret produktion og hindring af en produktionsnedgang, samtidig med at de forskellige sektorer og regioners særlige egenskaber anerkendes, genopretning af den nuværende ubalance mellem produkter, producenter og lande gennem opstilling af modeller for og fastlæggelse af et loft over støtten, samt endelig planlægning af interventionsmekanismer, der sikrer retfærdige produktionspriser, og som giver landbrugerne et indkomstniveau, der vil sikre en fortsat produktion og regelmæssig fødevareforsyning.
Lorenzo Fontana
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg ønsker først og fremmest at lykønske George Lyon med hans arbejde samt ligeledes formanden og sekretariatet i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter. Jeg takker også hr. kommissær Cioloş, da han og Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter bestemt har udviklet et godt arbejdsforhold, hvilket er meget vigtigt. Jeg håber, at Kommissionen også fremover i de kommende faser af lovgivningsprocessen vil fortsætte med at være særlig opmærksomme på producenterne og forbrugerne, som utvivlsomt er blevet straffet hårdt som følge af markedsstrukturen og den nylige krise.
I min region, Veneto, er der 150 000 landbrug, og gennem deres arbejde leverer de ikke blot kvalitetsprodukter, men sikrer ligeledes beskyttelse af miljøet i landdistrikterne, hvilket efter vores mening er et aktiv, der ikke blot bør beskyttes, men ligeledes fremmes.
For at kunne fortsætte med at udføre deres aktiviteter anmoder vores landbrugere os imidlertid om at yde øget beskyttelse mod prissvingninger og blive ved med at bevilge direkte støtte. Det er ligeledes af afgørende betydning, at vi bevarer den anden søjle i den fælles landbrugspolitik. Politikken om udvikling af landdistrikter skal beskyttes, hovedsagelig af den grund, at den fremmer udviklingen af forskellige former for lokalt landbrug i Europa, som skal opfylde højere og højere kvalitetsstandarder.
På et konkurrencedygtigt marked, hvor de ofte er ugunstigt stillet, appellerer vores landbrugere til, at vi som led i de prioriterede aktioner reducerer den bureaukratiske byrde, der er blevet dem pålagt, da denne byrde bestemt er en af årsagerne til, at de er mindre konkurrencedygtige.
Diane Dodds
(EN) Hr. formand! Jeg ønsker at takke ordføreren for denne betænkning. Det var så afgjort en fordel at have en lyttende ordfører, og hans rejser i medlemsstaterne afspejler dette og afspejler ligeledes resultaterne i betænkningen.
Landbrugets og den fælles landbrugspolitiks fremtid skal give landbrugerne en bæredygtig sikker indkomst. Søjle 1-betalinger skal fortsat give landbrugerne en direkte betaling, som giver dem et minimum af indkomstsikkerhed. For at opnå dette har vi brug for et budget for den fælles landbrugspolitik, som i det mindste holdes på det nuværende niveau eller, endnu vigtigere, øges for at tage højde for EU's udvidelse.
Svingninger på markederne har været ødelæggende for industrien i hele Europa, og vi bliver nødt til at bevare sikkerhedsnettene for at opretholde stabiliteten og sikre rentabiliteten. Ved fordelingen af midlerne i den fælles landbrugspolitik skal produktionsomkostningerne i medlemsstaterne tages i betragtning.
Definitionen af ligebehandling skal analyseres grundigere af Kommissionen, og områdebaserede betalinger, der ville indebære, at landbrugere i Nordirland kom til at modtage mindre som enkeltbetaling til deres bedrifter, ville være ødelæggende for en branche, hvor mange landbrugere er på randen af et eksistensminimum. I Nordirland er der mange landbrugere, der har små landbrugsarealer, men som driver intensivt landbrug, og en sådan betaling ville hverken afspejle deres indsats eller deres økonomiske byrde. De regionale forskelle skal derfor tages i betragtning og medtages i den fælles landbrugspolitik efter 2013.
Albert Deß
(DE) Hr. formand, hr. Cioloş, mine damer og herrer! I dag er der vigtige forhandlinger om George Lyons betænkning, og jeg ønsker at benytte denne lejlighed til at takke George Lyon mange gange for den vilje til kompromis, som han har udvist i dette dokument. Vi har formået at nå et godt kompromis, der kan støttes af mange grupper, og jeg har forhåbninger om, at dette kompromis vil blive støttet af et bredt flertal i den afstemning, der finder sted i dag kl. 12.
Den fælles landbrugspolitik i Europa var og er en af de væsentligste søjler i den europæiske harmoniseringsproces. I denne betænkning beskriver vi virkningerne af den fælles landbrugspolitik efter 2013. Den europæiske landbrugssektor producerer fødevarer af høj kvalitet, beskytter meget vigtige områder i landdistrikterne og mange arbejdspladser, medvirker til opretholdelse og fremme af vores kulturelle landskab og biologiske mangfoldighed og kan yde et bidrag til at bevare fossile brændstoffer gennem produktionen af vedvarende råvare og energi. For at sikre, at den europæiske landbrugssektor fortsat kan udøve disse funktioner i fremtiden, skal vi finde frem til et grundlag herfor for perioden efter 2013, som vil gøre det muligt at udføre disse mange opgaver.
Jeg glæder mig over, at hr. kommissær Cioloş tydeligt har indikeret, at han ønsker en fortsættelse af en ordning med to søjler. Min gruppe vil støtte dette. Den første søjle fungerer som en modvægt til de restriktioner, som den europæiske landbrugssektor fungerer under i forhold til andre landbrugsregioner i verden, mens den anden søjle omfatter udarbejdelsen af et katalog af foranstaltninger, der gør det muligt for de 27 medlemsstater at sikre, at landbruget modtager supplerende støtte, som gør det muligt for det at udøve sine funktioner. Langt hovedparten i Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) vil stemme for.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Socialdemokraterne glæder sig især over at se, at deres væsentligste forslag skinner igennem i Lyon-betænkningen, idet 80-90 % af vores ændringsforslag blev vurderet, og vi kunne godkende 49 af de 50 forpligtelser, der blev stemt om i landbrugsudvalget.
Vi er særligt glade for, at Lyon-betænkningen tydeligt indeholder en klar vilje til at bevare den fælles landbrugspolitiks virkelig fællesskabsprægede egenskaber og et ønske om, at der tilvejebringes et tilstrækkeligt budget. Betænkningen indeholder en fordømmelse af historiske kriterier som grundlaget tildeling af støtte til landbrugere og et ønske om, at disse kriterier erstattes med nye kriterier, der grundlæggende skal være baseret på miljøet, hensigten om at bevæge sig retning af en mere retfærdig fordeling af støtte blandt landbrugere og medlemsstater, som det er blevet gentaget af flere af mine kolleger, og en anerkendelse af, at der skal være passende politiske instrumenter til markedsregulering og risiko- og krisestyring. Betænkningen omfatter ligeledes en ny støtteordning, der er baseret på kompensation for leveringen af tjenesteydelser og offentlige goder, der er til gavn for hele samfundet, men som markedet ikke giver nogen belønning for.
Kommissionen har således mange inspirationskilder til sin meddelelse, der skal fremlægges i november, og jeg glæder mig over, at kommissæren allerede har udvist vilje til at godkende vores henstillinger.
Jeg håber, at jeg om seks måneder vil kunne lykønske hr. kommissær Cioloş med den samme tilfredshed, som jeg nu lykønsker min kollega, George Lyon, for hans fremragende indsats, der ophøjer og styrker Parlamentets rolle på netop det tidspunkt, hvor vi i henhold til Lissabontraktaten påtager os fælles beslutningsbeføjelser.
Britta Reimers
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg takker vores ordførere for hans konstruktive samarbejde og for de vigtige aspekter, der er fremhævet i hans betænkning om fremtiden for den fælles landbrugspolitik efter 2013. I denne betænkning opfordres der til en videreudvikling af den nuværende fælles landbrugspolitik i stedet for udarbejdelsen af en ny politik. Det er godt.
Landbrugets primære funktion er og vil fortsat være produktionen af fødevarer til vores borgere. Det stadigt stigende behov for offentlige goder, befolkningstilvæksten og den sideløbende mangel på naturressourcer gør dette vanskeligere at opnå. Det kræves, at landbrugerne producerer mere og mere med mindre og mindre. Det er umuligt at gøre uden at øge effektiviteten. Parlamentet, Kommissionen og Rådet er ansvarlige for at sikre de nødvendige rammebetingelser herfor. Hvis vi i Europa ønsker at bevare en sund og mangfoldig landbrugssektor i fremtiden, bliver vi også nødt til at tage højde for landbrugernes behov, nemlig ved at pålægge dem så lidt bureaukrati, som det er nødvendigt, og ved at give dem så meget iværksætterfrihed som muligt for at gøre det muligt for dem at opnå en rimelig indkomst.
Alyn Smith
(EN) Hr. formand! Jeg ønsker også at lykønske min skotske kollega, George Lyon, med en grundigt gennemarbejdet betænkning. Der er meget, man kan være tilfreds med i denne betænkning, og jeg kan tilslutte mig de bemærkninger, som en række kolleger har fremført her i formiddag. Jeg kan særlig godt lide den meget klare erklæring i betænkningen, om at fødevareproduktion er den fælles landbrugspolitiks primære formål. Alt andet er meget nobelt, meget ønskværdigt, men sekundært.
Vi skal gøre os det klart, at fødevaresikkerhed er en integreret del af vores europæiske nationale sikkerhed, og den primære fordel for offentligheden, der er forbundet med den fælles landbrugspolitik, som det i sig selv er værd at betale for. Jeg kan navnlig tilslutte mig Giovanni La Vias bemærkninger om budgettet, som er blevet gentaget af bemærkelsesværdigt få kolleger denne formiddag. Måske er det en smule stereotypisk skotsk at fokusere så meget på budgettet, men medmindre der er tilvejebragt tilstrækkelige midler til denne politik, er det hele meningsløst. Jeg vil være taknemmelig for et par ord fra kommissæren om, hvordan han foreslår at forsvare dette budget fremover, ikke mindst fordi en række medlemsstater, herunder Det Forenede Kongerige, ønsker at sætte en stopper for direkte betalinger til landbrugerne.
De kan imidlertid være sikker på, at Parlamentet vil støtte bevarelsen af en gennemførlig fælles landbrugspolitik og af et gennemførligt budget, og dette skaber et godt grundlag for de igangværende drøftelser.
Janusz Wojciechowski
(PL) Hr. formand! Jeg ønsker også at udtrykke min respekt for George Lyon, der har udarbejdet en betænkning, som indeholder en vision om de vigtigste udfordringer, som den europæiske landbrugssektor står overfor.
Vi har et problem, som vedrører fjernelsen af forskelle i subsidier, der betales i forskellige medlemsstater, og det er et meget alvorligt problem. Når vi ser på de aktuelle subsidier, og hvis vi skulle bevare denne ordning, kan vi se enorme forskelle. I nogle lande udgør disse subsidier over 500 EUR pr. hektar efter 2013, og i andre lande, hovedsagelig de nye medlemsstater, udgør subsidierne sågar under 100 EUR. Vi skal tackle og løse dette problem. Vi kan ikke fortsætte med så store forskelle på lang sigt. Det bliver vanskeligt at løse dette problem.
Jeg ønsker at takke Alyn Smith, der har bemærket problemet med budgettet. Vi kommer ikke til at løse dette problem uden at have et større budget, da det er vanskeligt at tage penge fra dem, der har mest. Vi bør i stedet give til dem, der har mindst. Jeg henviser til sloganet for den franske revolution, "Frihed, lighed og broderskab". Vi har ikke et problem med frihed, men med hensyn til lighed og broderskab er behovet større, og jeg appellerer til mine kolleger fra de gamle medlemsstater om at bidrage til en løsning af dette problem i lighedens og broderskabets ånd.
Bairbre de Brún
(GA) Hr. formand! Jeg glæder mig også over denne vigtige betænkning, selv om jeg er en smule skuffet over, at den ikke indeholder en vision for den fælles landbrugspolitik, som medfører, at der bliver sat en stopper for affolkningen af landdistrikterne og sikrer, at aktive landbrugere kan levere de varer og tjenesteydelser, som samfundet kræver.
Vi har brug for en fælles landbrugspolitik, der vil sikre fødevarer af høj kvalitet, som er produceret efter høje standarder, pleje og vedligeholdelse af jord samt beskyttelse af vand, jord og biologisk mangfoldighed, en fælles politik til sikring af arbejdspladser i landdistrikter og en styrket landbrugsøkonomi og en politik til bekæmpelse af klimaændringerne.
Der er nødvendigt at ændre den fælles landbrugspolitik for at hjælpe dem, der har hårdt brug for hjælp. På nuværende tidspunkt går den største andel til storejere og til producenter. Det er ligeledes væsentligt med et ordentligt budget for den fælles landbrugspolitik, og jeg siger tak til George Lyon.
Giancarlo Scottà
(IT) Hr. formand, hr. kommissær, George Lyon, mine damer og herrer! I en situation som denne har bedrifterne brug for kraftig støtte til innovation og fremskridt.
Landbrugernes rolle skal ændres radikalt. Ved at systematisere landbrugsproduktionen bliver landbrugerne iværksætter inden for landbruget og fremmer således økonomisk udvikling. Efter min mening er det af afgørende betydning for genindvindingen af utallige forladte landområder, at disse anvendes til oprettelse af korte, lukkede landbrugsfilialer, altså med andre ord ordninger, hvor dyrkningen af landbrugsafgrøder forbindes direkte med salg. Disse ordninger kan fungere og blive udbredt i hele EU.
Efter min mening bør Kommissionen inden for rammerne af den nye landbrugspolitik støtte oprettelsen af landbrugskooperativer for at sænke produktionsomkostningerne og gøre bedrifterne mere konkurrencedygtige. Kommissionen skal forpligte sig til at fastlægge et budget, der er tilstrækkeligt til at nå disse mål. Finansieringen af den nye fælles landbrugspolitik skal være betinget af resultaterne, således at man undgår spild og forskellige former for spekulation.
Ydermere ønsker mange unge mennesker i disse krisetider at vende tilbage til landbruget. De støder imidlertid på forskellige hindringer, nemlig at jorden er for dyr, og at politikkerne til udvikling af landdistrikterne er vanskelige at forvalte. Det forhold at der er for lange ventetider på jord, og at jord tildeles ud fra indtjening i stedet for med udgangspunkt i de idéer, som unge iværksættere fremlægger, hindrer denne gruppe i at udnytte sit potentiale. Jeg mener, at Kommissionen skal anlægge en strategi, hvor den yder opbakning og udviser fleksibilitet med henblik på at hjælpe unge landbrugere. Der skal ligeledes lanceres en informationspolitik, som skal tage udgangspunkt i skolerne og på universiteterne, for at fremme en ...
(Formanden afbrød taleren)
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Hr. formand! Jeg er enig med mine kolleger, der har fremhævet kvaliteten af denne betænkning og den store enighed om betænkningen i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter.
På den ene side er det en ambitiøs betænkning, da der er gjort forsøg på at finde løsninger på de store aktuelle udfordringer. På den anden side er det en afbalanceret betænkning, hvori der er gjort forsøg på at finde en løsning på de nye medlemsstaters berettigede bekymringer om, hvorledes midlerne i den fælles landbrugspolitik kan blive fordelt retfærdigt.
Jeg ønsker især at fremhæve de artikler, som omhandler den fælles landbrugspolitiks struktur. Den fælles landbrugspolitik skal fortsat bygge på sine to søjler. En afskaffelse heraf ville ende med at ødelægge den fælles landbrugspolitik eller ændre den til en politik, der var blottet for enhver mulighed for at hjælpe med at modernisere landbruget og styrke dets konkurrenceevne. En afskaffelse af den søjle, der omhandler udvikling af landdistrikter, ville være en fejl, og den ville sænke tempoet med hensyn til moderniseringen af landbruget i hele Europa, men først og fremmest i de nye medlemsstater.
Et andet centralt punkt er, at budgettet for den fælles landbrugspolitik skal bevares på et niveau, der som minimum svarer til det nuværende. De europæiske landbrugere er forpligtet til at overholde de højeste kvalitetsstandarder, der afspejles i kvaliteten af de fødevarer, som de europæiske borgere spiser, og i vores globale konkurrenceevne. Landbrugerne har imidlertid brug for støtte til at overholde disse standarder. En velstruktureret, ordentlig finansieret fælles landbrugspolitik er ensbetydende med sikre fødevarer af god kvalitet til de europæiske borgere.
Efter min mening vil afstemningen om denne betænkning gøre det muligt for Parlamentet at sende et klart og utvetydigt signal til Rådet og Kommissionen om vores holdning som repræsentanter for de europæiske borgere.
Paolo De Castro
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! I løbet af de kommende par år vil de udfordringer, der opstår som følge af udviklingen af den europæiske landbrugsordning, blive enorme. Den stigende efterspørgsel efter fødevarer skal opfyldes gennem en bæredygtig anvendelse af naturressourcerne med en sideløbende forbedring af miljøresultaterne.
Denne udsigt, der styrker forholdet mellem landbrugssektoren og produktionen af offentlige goder, giver landbruget en ny strategisk betydning, idet udarbejdelsen af den fremtidige fælles landbrugspolitik i dag udgør løsningen på disse store udfordringer, som vores samfund står overfor, og denne politik vil spille en afgørende rolle med hensyn til afhjælpningen af det, der allerede er en fødevarekrise. Det drejer sig således om at producere mere og samtidig forurene mindre, og dette er det vanskelige mål, som den europæiske landbrugssektor skal nå i løbet af de næste par år.
På grundlag af disse antagelser har Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, som jeg har den ære at være formand for, udarbejdet et stærkt og præcist dokument, som George Lyon med deltagelse af alle grupperne har fungeret som en fremragende ordfører for, i form af den betænkning, som er blevet fremlagt for Parlamentet i dag. Det er en betænkning, som vi er overbeviste om, vil bidrage til at lægge grundlaget for den fremtidige fælles landbrugspolitik, og som vil give Kommissionen nogle tydelige fingerpeg, således at den kan udarbejde meddelelsen ved årets udgang om fremtiden for den fælles landbrugspolitik efter 2013.
Liam Aylward
(EN) Hr. formand! Jeg ønsker ligeledes at takke min kollega, George Lyon, for hans fremragende indsats med hensyn til udarbejdelsen af denne betænkning. Den fælles landbrugspolitik står over for mange udfordringer, og i EU efter udvidelsen er det af afgørende betydning, at EU opretholder en stærk landbrugspolitik, der er tildelt tilstrækkelige ressourcer, og som vil være til gavn for landbrugerne, landdistrikterne og samfundet, samt vil sikre fødevaresikkerhed. Det er ligeledes vigtigt, at der ikke sker en renationalisering af den fælles landbrugspolitik som følge af samfinansiering. Den fælles landbrugspolitik skal forblive en fælles europæisk politik.
I løbet af de seneste 50 år har den fælles landbrugspolitik resulteret i en øget produktivitet, bidraget til en rimelig levestandard for landbrugerne, sikret adgangen til forsyninger og givet forbrugerne kvalitetsfødevarer til rimelige priser. De europæiske borgere har væsentlig gavn af landbruget i form af fødevaresikkerhed, miljøbeskyttelse, bekæmpelse af klimaændringer, opretholdelse af landdistrikter samt støtte til landbrugsfamilier.
For at sikre, at den fælles landbrugspolitik fortsat er til gavn for de europæiske borgere og opfylder deres efterspørgsel, skal den støttes kraftigt, og dette er naturligvis ensbetydende med et stærkt budget. For det andet bør gennemsigtighed og proportionalitet være en af hjørnestenene i den fremtidige fælles landbrugspolitik. Inden for rammerne af den europæiske landbrugspolitik bør landbrugerne støttes med det hovedformål at producere fødevarer af høj kvalitet, og de bør ikke hindres i form af eller bebyrdes med store administrative krav og bureaukrati.
Endelig skal det siges, at de europæiske landbrugere producerer fødevarer af højeste kvalitet og standard. Alle importer til EU skal garanteres at være produceret i samme kvalitet og standard som EU's produkter. Vi bliver ligeledes nødt til at sikre ens spilleregler for alle, retfærdig konkurrence og den europæiske landbrugssektors fremtidige levedygtighed.
Hynek Fajmon
- (CS) Hr. formand! Den største uretfærdighed i den nuværende fælles landbrugspolitik består i det forhold, at subsidierne fordeles ulige og uretfærdigt mellem de gamle og de nye medlemsstater. I år vil landbrugerne i de nye medlemsstater, der tiltrådte i 2004, kun modtage 70 % af det, som landbrugerne modtager i det gamle såkaldte EU-15. Bulgarien og Rumænien vil modtage sølle 40 %. Samtidig er alle aktører på EU's fællesmarked. Jeg er af den faste overbevisning, at denne uretfærdighed skal fjernes snarest muligt. Alle landbrugere i hele EU skal stilles lige, og der skal være de samme betingelser for subsidier. Jeg støtter derfor ændringsforslag 6, hvori der anmodes om, at dette mål snarest muligt nås, og jeg håber, at mine kolleger vil støtte det.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Hr. formand! Den fælles landbrugspolitik blev udformet med henblik på at sikre Europas uafhængighed i fødevareproduktionen. I 1970'erne blev næsten 70 % af EU-budgettet anvendt til landbrug. Efter en række konkurrencereformer faldt landbrugsudgifterne imidlertid til 35 % i regnskabsperioden 2007-2013.
Desværre bliver den reviderede fælles landbrugspolitik i dag udformet på samme betingelser om konkurrenceevne som den forrige politik. Det er fornærmende, at den økonomiske krise anvendes som et påskud for at skære i ydelserne til landbrugerne. Desuden er det sidstnævnte, som bærer skylden for den aktuelle krisesituation.
Det grundlæggende mål for den nye fælles landbrugspolitik bør være at fremme en global model, der er forenelig med sunde fødevarer, miljøbeskyttelse og bekæmpelsen af CO2-emissioner. Vi må ikke glemme, at den agrokemiske model for det konventionelle landbrug bærer en stor del af ansvaret for drivhuseffekten og klimaændringerne, og dette skal ændres, netop fordi det skader landbrugerne, borgerne og den biologiske mangfoldighed på jorden.
John Stuart Agnew
(EN) Hr. formand! Jeg har en personlig interesse i dette spørgsmål, idet jeg er aktiv landmand. Planerne for fremtiden for den fælles landbrugspolitik skal virke i praksis, og udgifterne hertil skal være overkommelige. I militæret har man et princip om, at hvis ens navn ikke bliver nævnt, kan man ikke stilles til ansvar, men et medlem af PPE-Gruppen stemte imod denne betænkning i udvalget. Dette kan skyldes, at udgifter i nutidens finansielle klima giver anledning til bekymringer, og at entusiasmen i betænkningen over ikke-landbrugsrelaterede mål i søjle 2, medfører at midler kanaliseres væk fra landbrugere.
Betænkningens besættelse af klimaændringer kunne resultere i accept af rådgivning, hvorved jordbrugere forpligtes til at pumpe traktorudstødning ned under jordoverfladen og derved øge brændstofforbruget samt ødelægge havbunden. Min egen erfaringer med at have overværet entreprenørers forsøg på at sprøjte spildevand ned under jorden for at opfylde EU-bestemmelserne giver mig en klar fornemmelse af, hvilke problemer der ligger forude. Landbrugere med drøvtyggende besætninger kan blive stillet over for et krav om at mindske metanemissionerne ved at erstatte hø og ensilage med dyrt kornbaseret foder. Hvis der skal være en fælles landbrugspolitik, lad da denne være til gavn for landbrugerne og ikke til hinder for dem.
Esther Herranz García
(ES) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! I løbet af de kommende par måneder vil vi påbegynde en omfattende forhandling om den nye fælles landbrugspolitik. Det er vigtigt at nå en tilfredsstillende aftale, så jeg håber, at det belgiske formandskab formår at opnå det, som det spanske formandskab ikke opnåede. Jeg håber, at det belgiske formandskab kan lede drøftelserne på en måde, der gør, at medlemsstaterne forpligter sig til at opretholde en virkelig stærk fælles landbrugspolitik i fremtiden med et budget, der er tilstrækkeligt til at opfylde behovene i de 27 både nye og gamle medlemsstater. Jeg håber også, at det ikke kommer til at være som i 2005, hvor der manglede penge, og hvor det var nødvendigt at improvisere en graduering.
I den kommende reform af den fælles landbrugspolitik er det, der er på spil, levedygtigheden i en sektor, der ikke kun leverer immaterielle varer og tjenesteydelser, som f.eks. miljøpleje, men ligeledes skal sikre leveringen af fødevarer til den europæiske befolkning. Vi har tidligere været vidne til foruroligende mangelsituationer, og derfor bør Parlamentet gøre forsyningssikkerhed baseret på EU-produktion til det vigtigste mål i den næste reform uden at nedtone indsatsen på andre områder, som f.eks. bekæmpelsen af klimaændringerne.
Stéphane Le Foll
(FR) Hr. formand! Jeg har forstået, at De havde en kort aften fyldt med glæde. Jeg takker kommissæren for at lægge øre til hele denne forhandling, og jeg ønsker at lykønske George Lyon med det arbejde, han har udført i forbindelse med den betænkning, som han fremlægger her til formiddag.
Hvad er målet her? At få folk til at indse, at landbrug, fødevarer og miljøet i dag er udfordringer for hele Europa. Det er målet. Hvad mener vi med det? Det første punkt er en afvisning af renationaliseringen af den fælles landbrugspolitik og en øget samfinansiering. Det andet punkt er opretholdelse af et landbrugsbudget, der stemmer overens med disse udfordringer og det store spørgsmål med hensyn til fødevaresikkerhed. Det tredje element består i at sikre, at landbruget kan levere de offentlige goder, som samfundet efterspørger. Det fjerde element er en regulering og forebyggelse af markedssvingninger, som efter min mening er af afgørende betydning. Vi skal vende tilbage til dette emne, og vi bliver stadig nødt til at gå lidt længere.
Det sidste punkt vedrører den første og den anden søjle. Jeg advarer alle dem, der forsvarer denne struktur, og måske har de ret i, at der i sidste ende inden for rammerne af budgetdrøftelserne er fare for, at den første søjle indskrænkes kraftigt, således at alt overføres til den anden søjle og bliver omfattet af samfinansiering, hvilket ville være i strid med det mål, vi har fastlagt om at undgå en renationalisering af den fælles landbrugspolitik. Jeg siger dette denne formiddag, da det er det, de igangværende forhandlinger drejer sig om.
Hr. kommissær! Jeg ønsker at afslutte med en ganske enkel idé. Den fælles landbrugspolitik blev oprettet samtidig med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab. Det hedder nu Den Europæiske Union. Jeg mener virkelig, at vi burde have en mere omfattende politik ...
(Formanden afbrød taleren)
Richard Ashworth
(EN) Hr. formand! I denne verden under forandring er det af central betydning, at den fælles landbrugspolitik fortsat ændres, således at den kan være relevant i forbindelse med de fremtidige udfordringer og ikke være bundet til fortiden.
Den reformerede fælles landbrugspolitik kommer til at spille en særdeles vigtig rolle i forbindelse med tacklingen af problemer såsom fødevaresikkerhed, markedssvingninger og klimaændringer, men jeg ønsker at nævne tre andre principper, som efter min mening ikke er mindre vigtige.
For det første bliver vi nødt til at anerkende, at den bedste måde, hvorpå vi kan nå målene i den fælles landbrugspolitik, er at skabe en levedygtig, dynamisk landbrugssektor, og jeg synes ikke, at vi skal tabe dette mål af syne.
Hvis man skal opnå dette, er det for det andet nødvendigt, at den fælles landbrugspolitik forenkles, gøres mere retfærdig og mere gennemsigtig i leveringsøjeblikket.
Endelig skal den fælles landbrugspolitik give noget for pengene. Alle lande og alle sektioner gennemlever for øjeblikket strenge økonomiske tider, og jeg råder dette udvalg til at være yderst realistisk med hensyn til sine forventninger til EU's budget. Efter min mening betyder dette, at vi bør sikre en effektiv anvendelse af midlerne. Ordføreren har udarbejdet en fremragende rapport. Jeg lykønsker ham med hans arbejde, og jeg vil med glæde støtte betænkningen.
John Bufton
(EN) Hr. formand! Den fælles landbrugspolitik vil fremover i højere grad blive knyttet til politikken vedrørende klimaændringer. I min valgkreds, Wales, vil de nuværende ordninger og søjle 2 blive erstattet med Glastir-ordningen, hvori fokus er rettet mod klimaændringsmålsætninger og kulstofbinding. Landbrugerne vil modtage betaling pr. hektar for vandbevarelse, genplantning af skove osv. I forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik efter 2013 er det vigtigt ikke at ofre søjle 1 for at fremme nye søjle 2-målsætninger.
Enkeltbetalingsordningen er af meget stor betydning for mange landbrugere, der er afhængige af subsidier, der kunne blive sløjfet på den mindste foranledning. Hvis de walisiske landbrugere er utilfredse med Glastir-ordningen, vil de da få tilbudt fornuftige alternativer, eller vil de blive straffet på en eller anden måde for ikke at lade sig omfatte af ordningen? Et valg uden alternativer er slet ikke noget valg.
Wales har en stærk landbrugshistorie, og mange samfund er yderst afhængige af landbruget. Hvis de aktuelle reformer af landbrugspolitikken udelukkende blev baseret på ideologien vedrørende klimaændringerne, kunne dette skade den walisiske landbrugstradition og Wales' økonomiske fremtid.
Iratxe García Pérez
(ES) Hr. formand! Der er i en række år blevet gjort en indsats for at tilpasse den fælles landbrugspolitik, og vi er nu på vej ind i en ny fase i denne proces, der skal føre til en varig reform.
I Lyon-betænkningen anerkendes den rolle, som landbruget som en strategisk sektor kan spille med hensyn til at bidrage til prioriteringerne i den nye Europa 2020-strategi. Vi ønsker en stærk fælles landbrugspolitik efter 2013, som bevarer sin fællesskabskarakter uden at være til skade for de særlige forhold, der gør sig gældende i nogle sektorer eller regioner. Politikkens markedsorientering vil blive videreført i sin nuværende form. De øgede markedssvingninger kombineret med kravene som følge af EU's internationale forpligtelser kan få en negativ indvirkning på landbrugernes indkomst.
Det er nødvendigt med et ordentligt sikkerhedsnet. Den direkte støtte skal finansieres i sin helhed over EU-budgettet, og der skal tilvejebringes budgetbevillinger til den fælles landbrugspolitik, som er passende set i lyset af de nye udfordringer og målsætninger, som ligger forude. Disse bevillinger skal ligge på et niveau, der mindst svarer til det, der er gældende for 2013, da yderligere nedskæringer kunne bringe effektiviteten i fare.
Vores landbrugere bliver igen nødt til at gøre en indsats for at tilpasse sig. Enhver ændring, der foretages, skal ledsages af en realistisk overgangsperiode.
Jeg ønsker at takke George Lyon og alle hans skyggeordførere for deres arbejde. De har udarbejdet en betænkning, som Parlamentet kan godkende, og som vil blive et positivt signal om at sætte punktum for de europæiske landbrugeres usikkerhed.
Formanden
(EN) Vi står nu med et problem, for der er 23 medlemmer, der har anmodet om at få ordet efter catch-the-eye-proceduren. Som bekendt indeholder forretningsordenen bestemmelser om, at fem kan få ordet. Desuden var der afsat 57 minutter til denne forhandling som helhed, og vi har indtil videre brugt 59, selv om kommissæren ikke engang har fået ordet endnu, og ordføreren heller ikke har afsluttet forhandlingerne.
Da jeg mener, at emnet er meget vigtigt, hvilket afspejler sig i det usædvanlig store antal medlemmer, der har bedt om ordet, lader vi 10 medlemmer få ordet og fordobler således antallet i forhold til det, der står skrevet i bestemmelserne.
Jarosław Kalinowski
(PL) Hr. formand, hr. Cioloş! En kursændring fra den historiske metode til fastlæggelse af støtteniveauer og indførelsen af en ny og mere lige fordeling af ressourcerne fra den fælles landbrugspolitik mellem landbrugere fra hele EU uden at skelne mellem "gamle" og "nye" medlemsstater, er en af de væsentligste udfordringer for den fælles landbrugspolitik efter 2013.
Jeg støtter støttemodellen med to søjler, hvor landbrugerne modtager betalingerne, og betalingerne er øremærket til udvikling og modernisering af bedrifterne og ikke til ejere, der tager imod pengene, men ikke investerer dem i landbruget, hvilket hindrer de grundlæggende ændringer. Ved at acceptere nye udfordringer skal der inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik fortsat værnes om miljøværdier og fødevaresikkerhed. Desuden foreslår jeg, at man ikke ændrer ved prøvede og testede markedsreguleringsinstrumenter. Mælkekvoter er et eksempel. Hvis de bringes til ophør, hvad skal vi så erstatte dem med? Selvfølgelig er der nogle idéer, men vi har ingen sikkerhed ...
(Formanden afbrød taleren)
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Hr. formand! Jeg ønsker at lykønske ordføreren, skyggeordførerne og alle dem, der deltager i dette projekt, som er særlig vigtigt for fremtiden for den fælles landbrugspolitik.
I en globaliseret verden skal EU med sit fællesmarked iværksætte ensartede tiltag for at sikre fødevareforsyningen og fremme de vedvarende ressourcer. Den skal ligeledes bekæmpe klimaændringerne og øge sin forskningsindsats for at gøre bedst mulig brug af de muligheder, som forskningen kan frembyde.
Den fælles landbrugspolitik skal indeholde fremtidsudsigter og en stabil ramme, hvorved der vil blive tilskyndet til udviklingen af landbrugsproduktion gennem øget produktivitet og konkurrenceevne, samt sikre, at markedet fungerer korrekt og således garantere strategisk forsyningsuafhængighed i alle de centrale produktionssektorer.
Efter min mening er det af afgørende betydning, at vi bevarer den fælles landbrugspolitiks to søjler og trækker en tyk streg mellem søjle 1, der er stærk nok til at sikre en rimelig levestandard for landbrugere i alle medlemsstater...
(Formanden afbrød taleren)
José Bové
(FR) Hr. formand! For det første er det indlysende, at jeg ønsker at takke vores ordfører, George Lyon, som vi alle efter min mening samarbejdede med på grundlag af gensidig forståelse for at forsøge at gøre fremskridt, og med blot et par ord ønsker jeg at sige, at der er klare beviser herpå.
Beviset er, at Europa i dag er nettoimportør af landbrugsråvarer. Vi skal have en ambitiøs landbrugs- og fødevarepolitik, så vi kan sikre, at borgernes fødevarebehov opfyldes.
Desuden har vi i dag en fælles landbrugspolitik, som skal reformeres af tre årsager. Det er en fælles landbrugspolitik, der økonomisk, socialt og miljømæssigt er uretfærdig. Økonomisk, fordi det beløb, der betales til producenterne, er lavere end deres produktionsomkostninger, og den fælles landbrugspolitik skal gøre det muligt at løse dette problem. Socialt, fordi støtten fordeles ulige mellem lande, regioner og landbrugere. 20 % af landbrugerne modtager 80 % af støtten. Miljømæssigt, fordi vi har brug for en fælles landbrugspolitik, der respekterer jorden, der respekterer ...
(Formanden afbrød taleren)
Peter van Dalen
(NL) Hr. formand! Kort sagt er følgende er sandt, når man taler om den fælles landbrugspolitik: Vi har nu flere lande, flere prioriteringer og færre penge. Dette betyder derfor, at den fælles landbrugspolitik kræver en grundig reform, og en sådan reform kræver, at man starter fra begyndelsen. Da fødevarer er det vigtigste kollektive aktiv i landbrugssektoren, skal fødevareproduktionen sikres, især med henblik på fødevaresikkerheden i de kommende tiår.
Desuden ønsker vi fødevarer af god kvalitet i Europa, og vi lægger meget vægt på dyrevelfærd og miljøet. Alligevel belønnes vores landbrugere ikke altid af markedet for disse bidrag til det offentlige gode. Deres globale konkurrenter er ikke nødt til at kæmpe med disse krav, og hvis de er, er de krav, som de skal opfylde, meget mindre. Vi har derfor brug for støtte, når markedet svigter. Det er positivt, at der i betænkningen opfordres til at indføre hektarstøtte. Dette vil hindre en yderligere intensivering af landbruget og gøre det mere realistisk at nå miljømål. Således kan vi belønne vores landbrugere.
Jaroslav Paška
(SK) Hr. formand! Vi ved alle, at EU's fælles landbrugspolitik er et meget kompliceret og følsomt emne. Den fortsatte anvendelse af det såkaldte historiske princip i forbindelse med landbrugsstøtte har, selv efter EU's udvidelse, resulteret i et væsentligt misforhold i den europæiske økonomiske politik.
Det er derfor nødvendigt, at der snarest muligt indføres objektivt retfærdige kriterier i ordningen for uddeling af økonomisk støtte til landbrugere, da dette vil skabe de rette betingelser for reel økonomisk konkurrence mellem landbrugerne på Europas indre marked.
Finansieringen skal fordeles korrekt og afbalanceret, således at landbrugerne i alle EU's lande har ret til lige meget støtte og kan konkurrere mod hinanden på retfærdig vis.
Efter min mening bør vi derfor støtte ændringsforslag 6 i den fremlagte betænkning, da dette vil bidrage til en retfærdig anvendelse af støttemekanismen i den europæiske landbrugsproduktion.
Angelika Werthmann
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Der er behov for en sammenhængende ramme for landbrugspolitikken. Formålet skal være at styrke EU som helhed samt ligeledes tage højde for regionale forskelle. Den anden faktor er især væsentlig for mit hjemland, Østrig, når det drejer sig om specifikke miljø- og investeringsprogrammer.
Landbrugspolitikken står over for nogle enorme udfordringer. Det skønnes, at verdens befolkning vil stige til 9 mia. mennesker samtidig med, at vi konfronteres med virkningerne af klimaændringerne, såsom vandmangel og tørke. For at løse disse problemer er det af afgørende betydning, at EU ikke blot samarbejder mere effektivt internt, men også at EU agerer mere sammenhængende på verdensplan.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Fra en landbrugsmæssig synsvinkel har dagens drøftelser været meget opmuntrende fra alle sider i Parlamentet. Jeg glæder mig navnlig over den vægt, der lægges på at tilskynde unge mennesker til at gå ind i landbruget, hvilket er absolut nødvendigt, og over at den fælles landbrugspolitik ikke bør renationaliseres, at kommissæren sagde, at de to søjler skal bevares, da der ikke ville være behov for søjle 2, hvis søjle 1 ikke var der, eftersom det da ville være urentabelt at drive landbrug, og offentlige goder derfor ikke ville kunne garanteres, og, som anført af Diane Dodds, bliver vi nødt til at se på, hvad vi mener, er "retfærdigt", især under hensyntagen til forskellen i omkostninger og købekraft på tværs af EU.
Endvidere var det kun George Lyon, der henviste til det historiske grundlag. Efter min mening er det meget vigtigt lige nu, at der sendes et klart signal til landbrugerne om, hvad der sandsynligvis vil ske nu, således at de ikke overlades til vilde spekulationer og ikke ved, hvorvidt de skal købe eller sælge besætninger baseret på den historiske model. Jeg ville derfor sætte pris på et klart signal herom fra kommissæren snarest muligt.
Marc Tarabella
(FR) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg ønsker også at takke og lykønske George Lyon med den fremragende betænkning, der udgør det første positive skridt mod en omarbejdning af den fælles landbrugspolitik.
Målet med den nye fælles landbrugspolitik er at få en omfattende europæisk landbrugs-, fødevare-, social- og miljøpolitik og ikke et Europa, der udelukkende er fokuseret på et frit marked med fuldstændig frie tøjler. Vi ønsker, at den fælles landbrugspolitik skal være mere legitim, for så vidt angår de offentlige ressourcer, som skatteyderne afsætter og accepterer, mere lige, hvad angår fordelingen af europæiske midler blandt de 27 medlemsstater og blandt landbrugerne, og mere effektiv, hvad angår den korrekte anvendelse af offentlige midler.
Der skal fastlægges nye offentlige mekanismer for regulering af landbrugsproduktionen for at sikre forbrugernes fødevaresikkerhed. Vi er tilhængere af en stærk fælles landbrugspolitik, hvis budget er tilstrækkeligt til at nå de politiske mål. I denne forbindelse understreges det med rette i Lyon-betænkningen, at der er dukket nye udfordringer op, som skal tackles for inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik, nemlig klimaændringer, vandforvaltning, vedvarende energi, biologisk mangfoldighed og jorderosion.
I denne betænkning opfordres der til udarbejdelsen af en forenklet og mere ansvarlig fælles landbrugspolitik, der mere i højere grad er i overensstemmelse med de europæiske landbrugeres behov, med henblik på at opnå konsekvens og bevare ...
(Formanden afbrød taleren)
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Den fælles landbrugspolitik er af afgørende betydning og vil fortsat være det i lang tid fremover, ikke mindst hvad angår beskæftigelse. I Europa er antallet af beskæftigede i landbruget faldet med 25 % på mindre end 10 år, hvilket er ensbetydende med et tab på næsten fire mio. arbejdspladser. Hvis vi ønsker at løse det presserende arbejdsløshedsproblem, må vi ikke lade den fælles landbrugspolitik køre videre som hidtil, og vi skal foretage investeringer i den ved at sikre tilstrækkelige ressourcer, som fører til en varig vækst. I den nye fælles landbrugspolitik skal der derfor sikres mindst det samme finansieringsniveau som tidligere.
Imidlertid anmoder Parlamentet i dag kommissæren om ikke blot at sikre samme finansieringsniveau, men derimod at forhøje det. Det ultimative krav, der ikke er til forhandling, er at den nuværende finansiering skal opretholdes, men anmodningen går på at forhøje midlerne til landbruget, og hermed mener jeg en væsentlige forhøjelse. Lyon-betænkningen indeholder nogle yderst positive elementer, foranstaltninger til bremsning af prissvingningerne, til støtte af sektoren, til sikring af en rimelig indkomst til landbrugerne og til sikring af den nuværende ...
(Formanden afbrød taleren)
Luís Paulo Alves
(PT) Hr. formand! Vi slår også til lyd for en stærk fælles landbrugspolitik, der ikke blot er målrettet landbrugerne, men derimod ligeledes EU's mere end 500 mio. borgere, og som ledsages af et ambitiøst budget, der kan anvendes til at håndtere de stadig større udfordringer, som vi står over for, og som først og fremmest er gældende for samtlige de europæiske regioner. Det er af afgørende betydning for Azorerne, at dette bliver en realitet, da landbruget der udgør en uerstattelig søjle i modellen for bæredygtig udvikling.
Denne nye fælles landbrugspolitik bør lægge de historiske kriterier for tildeling af midler bag sig, da dette princip har været til stor skade for Portugal og de portugisiske landbrugere. I den nye fælles landbrugspolitik bør der tages højde for landbrugets særlige forhold og tilvejebringes en værktøjskasse med henblik på anvendelse i forbindelse med markedsregulering og risikostyring, og den fælles landbrugspolitik skal kunne sikre, at markedet fungerer ordentligt, og at landbrugsproduktionen bliver stabil.
I den fælles landbrugspolitik efter 2013 bør den europæiske landbrugsmodels konkurrenceevne øges ved at sikre en korrekt værdifordeling på hjemmemarkedet, som skabes af forbindelser mellem fødekædens led, og ved at åbne eksterne markeder ...
(Formanden afbrød taleren)
Formanden
(EN) Jeg har to anmodninger om taletid, som omhandler overholdelse af forretningsordenen. Mairead McGuinness får ordet først.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg har lige en bemærkning til forretningsordenen, og jeg ved, at andre kolleger deler min bekymring om catch-the-eye-proceduren. De, hr. formand, er almægtig i denne forbindelse, men medlemmerne af Landbrugsudvalget, som faktisk har arbejdet med denne betænkning i lang tid, og som har deltaget i disse forhandlinger fra deres spæde start, fortjener efter min mening at få lov til at give udtryk for deres fastlagte holdninger. Jeg kunne ikke fange Deres blik, fordi De ikke ville kigge på mig, selv om jeg fangede seks andre blikke rundt om Dem. Når nu jeg har ordet, ønsker jeg at anmode Kommissionen om at kommentere muligheden for at flytte ugunstigt stillede områder til søjle 1. Jeg vil fremsætte en skriftlig erklæring herom. Jeg håber, at medlemmerne kan støtte min bemærkning.
Formanden
(EN) Jeg kan forsikre Mairead McGuinness om, at jeg har kigget på hende næsten hele tiden, og at jeg har set, at hun har bedt om ordet.
Problemet er imidlertid, at dette punkt ikke er struktureret således. Sagt på en anden måde er det ikke struktureret således, at medlemmerne af det korresponderende udvalg prioriteres, men derimod således, at de medlemmer, som fanger formandens blik før de andre medlemmer, prioriteres. Sådan er forretningsordenen. Det fastslås endvidere, at fem medlemmer skal have taletid, selv om vi har givet 10 medlemmer taletid.
Dette spørgsmål er meget vigtigt. Gruppernes taletid blev fordelt mellem medlemmerne, således at alle kunne få et minut, men næsten ingen har talt under halvandet minut, og derfor var der intet positivt svar, som vi ellers alle ønsker at give, til alle dem, der måtte ønske at give deres besyv med ud over den tid, der blev tildelt deres respektive grupper.
Nu får Franz Obermayr ordet, og det indlæg vedrører ligeledes overholdelsen af forretningsordenen.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! Jeg antager, at De henviste til mig. Jeg vil gerne tage den forrige talers tråd op. Jeg ønsker naturligvis at takke Dem for Deres generøsitet med hensyn til at lade ti få ordet i stedet for fem. Vi har naturligvis forståelse for Deres tidsbegrænsning, men jeg håber også, at De vil forstå os. Dette spørgsmål er meget vigtigt. Dele af Europa er belastede i væsentlig grad og er særdeles truede. Naturligvis gør dette sig også gældende uanset arbejdet i udvalgene.
For det andet anførte De, at problemet vedrørende catch-the-eye-proceduren ikke er blevet løst. Vi anmoder om, at dette problem bliver løst snarest muligt, da jeg ikke ved, om vi burde begynde at stille os i kø dagen før mødet eller indgive en anmodning tre dage før og så tilbringe natten her for endelig at få en chance for at få ordet. Hvis kun 10 talere skal høres, er det også vigtigt, at vi får at vide, hvem de 10 er.
Det ville være nyttigt og retfærdigt at fastlægge en passende struktur så snart som muligt. På denne måde ville De blive mindre stresset og mere populær, hvis De giver flere medlemmer taletid. Vi vil også være glade for en løsning, der er rimelig over for os. Jeg beder Dem om at bære over med mig og takker for Deres forståelse.
Formanden
(EN) De har fuldstændig ret. Det er klart, at idéen med at fange formandens blik er helt og aldeles subjektiv, da formanden vel har et øje, men ikke et bredt og mangefacetteret øje som et krybdyrs øje, hvilket betyder, at dem, der fanger hans blik, er dem, der fanger hans blik, og sekretariatspersonalet kan være til stor hjælp i denne forbindelse. Ikke desto mindre har De ret, for jeg har forstået, at dette problem ikke er blevet håndteret fornuftigt af Præsidiet.
Det, som Mairead McGuinness siger, om at medlemmerne af det korresponderende udvalg bør have førsteprioritet, forekommer mig eksempelvis at være fuldt ud rimeligt, men således forholder det sig ikke i henhold til bestemmelserne. Den eneste bestemmelse, der er fastlagt, er at formanden skal styre forhandlingerne efter bedste evne, hvilket tydeligvis sætter formanden i en yderst prekær situation.
Desuden overholder medlemmerne ikke selv forretningsordenen, da det blå kort ikke må anvendes til at anmode om taletid under catch-the-eye-proceduren. Det blå kort er beregnet til at blive benyttet til at afbryde den taler, der har ordet på det pågældende tidspunkt, for at stille ham eller hende et spørgsmål på 30 sekunder. Der er imidlertid medlemmer til stede, som konstant tager det blå kort frem.
Vi bliver nødt til at afholde et lynkursus, så medlemmerne kan lære, at det blå kort har en særlig funktion, og at man for at anmode om taletid i catch-the-eye-proceduren bliver nødt til at række hånden i vejret, række det hvide kort op eller bruge en anden metode end det blå kort.
Jeg ønsker imidlertid ikke at forlænge forhandlingerne. Vi er temmelig langt bagud, og der kunne have været to eller tre indlæg i løbet af den tid, vi har brugt på dette emne.
Dacian Cioloş
Hr. formand! Jeg er ikke sikker på, at der er blevet stillet mange spørgsmål. Jeg har bestemt bemærket, at der er blevet bekræftet nogle principper, som vi kan se, er afspejlet meget godt i betænkningen.
Under alle omstændigheder er det vigtigste, jeg har hæftet mig ved under disse forhandlinger, at vi har behov for en fælles landbrugspolitik, og at det skal være en landbrugspolitik, som skal være en fællesskabspolitik, og at vi også har behov for et budget, der skal svare til de mål, vi sætter for landbrugsområdet. Jeg mener derfor, at vi bliver nødt til at få et realistisk budget. Efter min mening er et realistisk budget et budget, der er i overensstemmelse med de mål, der er fastlagt for den fælles landbrugspolitik.
Det, som vi bemærker, er at vi forlanger mere og mere af vores landbrugere. Naturligvis kræver vi også, at de tildelte ressourcer anvendes mere effektivt, og at der tydeligere kan gøres rede for dem. I øvrigt kan jeg se, at min kollega, budgetkommissær Lewandowski, er til stede, og måske er han kommet for specifikt at bekræfte over for os, at den fælles landbrugspolitik får et budget, der er i overensstemmelse med de mål, som vi fastlægger for denne politik.
Jeg finder ligeledes, at hvis landbruget, altså den fælles landbrugspolitik, skal nå de mål, som vi har fastlagt, skal vi tage højde for alle forskellene mellem alle de former for landbrug, der eksisterer i EU. Vi skal tage højde for denne mangfoldighed, således at disse forskellige former for landbrug i de relevante regioner kan bidrage til opnåelsen af mål, der ikke blot vedrører forsyningen af markedet, produktion go forsyningssikkerhed, men ligeledes bidrager til et skridt mod en øget anerkendelse af miljøet, forvaltningen af naturressourcerne og økonomisk udviklingspotentiale i landdistrikter. Vi skal overveje, hvordan landbruget og landbrugsfødevaresektoren kan bidrage hertil.
Jeg har også noteret mig, at alle disse overvejelser om fremtiden for den fælles landbrugspolitik også skal bidrage til at tilskynde unge mennesker og indeholde fremtidsudsigter for unge mennesker, der ønsker at etablere sig og investere i landbruget, således at landbrugserhvervet ligeledes bliver en fremtidig aktivitet, og således at vi kan nå vores mål.
Jeg ønsker også at sende et klart budskab og besvare hr. Kellys spørgsmål om direkte støtte. Jeg mener ikke, at der hersker nogen tvivl om, at vi, hvis vi skal have en mere retfærdig landbrugssektor og en mere gennemsigtig og mere effektiv fælles landbrugspolitik, skal fastlægge tydelige kriterier for fordelingen af denne direkte støtte i overensstemmelse med de mål, som vi fastlægger. Jeg mener derfor ikke, at historiske referencer udgør et rimeligt, gennemsigtigt eller objektivt kriterium. Vi bliver nødt til at erstatte disse historiske referencer med meget tydeligere mål, som til en vis grad vil være rimelige og gøre det muligt i videre udstrækning at tage højde for EU's landbrugsmæssige mangfoldighed. Dette vil give medlemsstaterne og regionerne redskaber til at få et bedre afkast af de ressourcer, de har.
Jeg ønsker endelig at gentage, at vi har brug for en fælles landbrugspolitik for Europa. Vi har brug for en fælles landbrugspolitik for hele EU og naturligvis en fælles landbrugspolitik, som ikke indebærer, at verdens øvrige regioner hindres i at udvikle deres eget landbrug.
George Lyon
ordfører. - (EN) Hr. formand! Jeg ønsker først og fremmest at berøre nogle af de mest centrale emner, som nogle kolleger har taget op i løbet af disse forhandlinger. Fødevareproduktionen og den fælles landbrugspolitik skal absolut have en ny strategisk betydning. Der skal absolut være to søjler. Det er jeg enig i. Ja, fødevareproduktionen er hovedaspektet i den fælles landbrugspolitik og så afgjort det, som er omdrejningspunktet for den fælles landbrugspolitik. Resten er alt sammen tilføjelser, som har til formål at sikre, at vi har en rentabel landbrugssektor, som muliggør miljøfordele, håndtering af klimaændringer og alle de øvrige aspekter, som er beskrevet i betænkningen.
Ja, vi har absolut brug for et stærkt budget, som er retfærdigt for både de gamle og de nye medlemsstater. Der var virkelig mange medlemmer, der tog dette emne op, og det er et emne, som vi bliver nødt til at behandle. Det er nødvendigt, at budgettet er objektivt og gennemsigtigt med hensyn til fordelingen af midler mellem medlemsstaterne. Det er nødvendigt, at budgettet kan anvendes til at tackle udfordringerne i Europas 2020-strategi. Det er absolut af afgørende betydning, at landbruget og den fælles landbrugspolitik anses for at være en del af løsningen i forbindelse med opnåelsen af disse mål, og ikke for at være en del af problemet.
Jeg ønsker at anerkende, den indsats, som mine skyggeordførere, Michel Dantin, hr. Häusling, hr. Olejniczak og Jim Nicholson, har ydet. Vi har haft et fremragende samarbejde i forbindelse med sammenstykningen af det, som jeg mener, er en meget solid betænkning, som indeholder en klar vision om, i hvilken retning Parlamentet ønsker at se den fælles landbrugspolitik efter 2013. Jeg vil sige, at Parlamentet med denne betænkning står i en meget magtfuld position med hensyn til samarbejdet og forhandlingerne med Kommissionen og med Rådet (landbrug). Jeg ønsker at indbyde kommissæren til at slutte sig sammen med os, så vi kan sikre, at denne vision realiseres.
(Bifald)
Formanden
(EN) Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag, torsdag den 8. juli 2010 kl. 12.00.
Igen undskylder jeg over for de medlemmer, som vi ikke har kunnet give taletid. Som anført af Mairead McGuinness, kan de fremsætte deres indlæg skriftligt.
Jeg vil fremlægge dette problem for Præsidiet, da det er nødvendigt at opnå afklaring herom. Jeg håber, at alle de tilstedeværende vil støtte, at jeg også vil foreslå Præsidiet, at anmodninger om at tage ordet i catch-the-eye-proceduren ikke bør efterkommes, når de indgives af medlemmer, der ikke er til stede ved forhandlingernes start, når ordføreren fremlægger sin betænkning, eller når kommissæren tager ordet. Vi befinder os i en situation, hvor medlemmer er blevet indignerede over, at de ikke fik ordet, men hvor de ikke er blevet for at høre hverken kommissæren eller ordføreren forklare og redegøre for konklusionerne. Det er nødvendigt at yde en indsats for at stramme op, men vi bliver alle nødt til at yde vores bidrag i denne henseende.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Sergio Berlato  
Den fælles landbrugspolitik er en af de vigtigste politikker i EU, når vi tager i betragtning, at landbrugsudgifterne udgør ca. 43 % af EU-budgettet. I henhold til artikel 33 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab er målene for den fælles landbrugspolitik at garantere de europæiske forbrugere fornuftige priser, samtidig med at landbrugerne sikres en rimelig levestandard.
Den nylige økonomiske og finansielle krise førte til en gennemsnitlig reduktion på 12,2 % i landbrugernes indkomster fra 2008 til 2009, strammere betingelser for bevilling af kredit og stigende arbejdsløshed i landdistrikterne. Svingningerne i priserne på markederne for landbrugsprodukter er tiltaget markant, og denne udvikling forventes at fortsætte. Derfor mener jeg, at der i den fremtidige fælles landbrugspolitik skal sikres et minimumssikkerhedsnet, således at usikkerheden omkring markedsprisen kan håndteres, og der kan skabes hurtigtvirkende, effektive løsninger på økonomiske kriser i landbrugssektoren.
De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO) anslår, at verdens befolkning i 2050 vil være øget fra de nuværende 6 mia. til 9 mia., og at en fordobling af efterspørgslen efter fødevarer vil kræve en tilsvarende forøgelse af den globale fødevareproduktion. Fødevaresikkerhed vil derfor være den primære udfordring for fremtidens landbrug, og det vil påhvile EU fortsat at garantere denne for de europæiske borgeres skyld.
Cristian Silviu Buşoi  
Det vil være nødvendigt at tilpasse den fælles landbrugspolitik til de nye sociale og økonomiske realiteter. Vi er i denne forbindelse rent faktisk nødt til at besvare en række centrale spørgsmål. Jeg er helt enig i, at der er behov for at garantere fødevareforsyningssikkerheden. Vi skal imidlertid overveje, i hvilken udstrækning vi ønsker at være uafhængige, og hvor villige vi er til at betale mere for denne uafhængighed?
Indtil nu har den fælles landbrugspolitik holdt priserne oppe på fødevarer, som er billigere i andre lande. EU kan ikke fremme frihandel og samtidig beskytte sit eget landbrugsmarked. Der skal findes løsninger, som vil gøre det muligt for EU at håndhæve passende globale kvalitetsstandarder, så forskellen i priserne på landbrugsprodukter fra land til land kan indsnævres.
Det, der bekymrer mig mest, er dog den konsekvens, reformerne af den fælles landbrugspolitik har haft for landbrugerne. Afkobling af betalinger har kun ført til kanalisering af direkte betalinger til de største jordejere, som bestemt ikke er landbrugere. Afkobling er nødvendig for at undgå overproduktion. Jeg opfordrer imidlertid Kommissionen til at opstille mere retfærdige kriterier, så landbrugerne kan blive den fælles landbrugspolitiks reelle begunstigede. Vi har brug for incitamenter til landbrugerne, især med henblik på at anspore unge mennesker til at flytte ud i landdistrikterne. Dette vil dog ikke ske, så længe det nuværende, latterlige system med direkte betalinger opretholdes.
Nessa Childers  
skriftlig. - (EN) Den fælles landbrugspolitik har potentialet til at tilbyde løsninger på mange af de nuværende problemer i det europæiske landbrug. I ingen af EU's medlemsstater står dette mere klart end i Irland, hvor der er lige stor opbakning til både at sikre en retfærdig og fuld aftale om den fælles landbrugspolitik og til at komme videre ved at gennemføre de ændringer, som er nødvendige i det 21. århundredes landbrug. For at sikre tillid og opbakning fra landbruget i Europa skal den nye fælles landbrugspolitik imidlertid sikre landbrugerne stabilitet og rimelige priser, som det er tilfældet i dag, for de varer, de producerer. Til gengæld vil de europæiske borgere ikke alene få pålidelige varer af høj kvalitet, som med garanti er produceret af landbrug, der opfylder EU's højre standarder, men også drage fordel af den fælles landbrugspolitiks samfundsmæssige og kulturelle betydning, f.eks. foranstaltningerne inden for rammerne af søjle II. EU skal først og fremmest bevare de europæiske landbrugeres tillid. Landbruget er opmærksom på, at denne nye aftale indebærer ændringer, og er nu parat til at efterleve den. For at udnytte denne positive indstilling skal EU's institutioner sikre en moderne og fyldestgørende aftale, som er fair over for alle parter.
Béla Glattfelder  
Europa vil stadig have behov for en effektiv og fælles landbrugspolitik efter 2013. Derfor skal EU's landbrugsbudget i det mindste fastholdes på det nuværende niveau.
Europa har et særligt ansvar for at garantere fødevaresikkerhed i verden. Det skyldes, at det er i Europa, der kan produceres de sikreste fødevarer under overholdelse af de strengeste standarder for beskyttelse af miljøet. Derfor er hovedopgaven i den fælles landbrugspolitik at bevare landbrugsproduktionskapaciteten i EU.
Som følge heraf er det afgørende at sikre, at direkte betalinger ikke mindskes.
Med hensyn til støtten til udvikling af landdistrikterne under anden søjle skal det sikres, at den primært anvendes til landbrugsformål.
Landbrugerne skal beskyttes mod de ekstreme svingninger i interventionspriserne, som har været almindeligt forekommende gennem de sidste par år. Vi har brug for instrumenter til markedsintervention, og i visse sektorer såsom vin og mælk er der behov for forsyningsbegrænsende foranstaltninger. Disse ville mindske de tab hos landbrugerne, som skyldes prissvingninger.
Den europæiske fødevarehandel er meget mere koncentreret end fødevareforarbejdningsindustrien og landbrugsproduktionen. Ofte konkurrerer hundreder af landbrugere med en stor supermarkedskæde, og deres forhandlingsposition er langt ringere. Derfor skal vi bidrage til at forbedre samarbejdet mellem landbrugere. Det kræver dog en undtagelse fra EU's strenge konkurrenceregler for landbruget.
Importerede varer fra tredjelande skal underkastes samme strenge regler for miljøbeskyttelse, fødevaresikkerhed, dyrevelfærd mv. som europæiske landbrugere.
Elisabeth Jeggle  
Hr. Lyons initiativbetænkning involverer Parlamentet på et tidligt tidspunkt i forhandlingerne om fremtiden for den fælles landbrugspolitik. Jeg vil gerne takke alle involverede parter for deres arbejde. Der er formuleret fremadrettede mål for hele EU.
Jeg mener, at der tre grundlæggende aspekter, der skal overvejes, hvis vi fortsat skal sikre omfattende og bæredygtig landbrugsudvikling i Europa. For det første er det af afgørende betydning, at vi sikrer, at den fælles landbrugspolitik er tilstrækkelig finansieret efter 2013, og at vi vedtager et passende budget.
For det andet skal den afprøvede tosøjlestruktur med en stærk første søjle og en lige så stærk anden søjle bevares. Vores eneste mulighed for at bevare den europæiske landbrugsmodel er at sikre, at produktionen af vores fødevarer lever op til de højeste standarder under den første søjle, og at sikre gode udsigter for udviklingen i landdistrikterne samt jobskabelse og infrastruktur for landbrugere og ikke-landbrugere, mænd og kvinder og navnlig for unge mennesker under anden søjle.
For det tredje gør de store udsving på de liberaliserede markeder og virkningerne af klimaforandringerne fortsat et sikkerhedsnet nødvendigt. Der er blevet fastlagt nye mål vedrørende markedsorientering, produktsikkerhed, dyrebeskyttelse og behovet for miljøbeskyttelse og biodiversitet som følge af klimaforandringerne. I lyset af disse udfordringer er en god landbrugspolitik den mest fremtidssikrede politik, og en sådan politik er i alle vores borgeres interesse.
Sandra Kalniete  
Denne beslutning indebærer en overgang fra areal som det historiske grundlag for fastsættelse af direkte støtteudbetalinger i den næste finansielle programmeringsperiode. Vi giver derfor mulighed for at fastsætte en overgangsperiode. En sådan periode er væsentlig, men syv år ville være en overdrevent lang overgangsperiode. Hvis vi tøver med at gennemføre den nye metode, vil det kunne få negativ indvirkning på opnåelsen af et væsentligt formål med reformen af den fælles landbrugspolitik - målrettet, retfærdig, afbalanceret, enkel og gennemsigtig støtte. Et argument for at fastholde budgettet for den fælles landbrugspolitik på dets 2013-niveau er de nye medlemsstaters berettigede forventninger om, at den fælles landbrugspolitiks støtte i deres tilfælde vil være sammenlignelig med støtten til de gamle medlemsstater. Jeg er overbevist om, at den fælles landbrugspolitik kun kan være en stærk og virkelig fælles politik, hvis det tilsigtes at sikre fair konkurrence mellem alle europæiske landbrugere. Uhindret konkurrence i Europa er også en forudsætning for europæiske landbrugeres konkurrenceevne på verdensmarkedet. Jeg vil gerne fremhæve den politiske vilje, som udtrykkes i beslutningen, til at styrke primærproducenternes position i fødevareforsyningskæden, så primærproducenternes organisationer kan blive mere effektive, og således at de kan tale med store detailkæder og forarbejdningsvirksomheder på lige vilkår. Jeg håber, at det element af den fælles landbrugspolitik, som vedrører udvikling af landdistrikterne, vil blive styrket, og at der i strategien for udvikling af landdistrikterne vil være størst fokus på landsbysamfund, miljøforbedringer, modernisering og omlægning af landbruget, styrkelse af samhørigheden, forbedring af salget af produkter og konkurrenceevnen, bevarelse og skabelse af job i landdistrikterne og på klimaforandringer, vedvarende energi og biodiversitet.
Filip Kaczmarek  
Fremtiden for den fælles landbrugspolitik efter 2013 er utrolig vigtig for os. Mange væsentlige ting afhænger af den fælles landbrugspolitik - EU-budgettets struktur og fremtiden for landbrug, landbrugere og landdistrikter. Det er nødvendigt, at hele Parlamentet er opmærksom på den fælles landbrugspolitiks betydning for EU's fremtid. Det mest centrale er selvfølgelig spørgsmålet om direkte betalinger og behovet for at ophæve forskelle mellem disse betalinger mellem de enkelte medlemsstater. I dag er der for stor forskel på niveauet for betalinger i de forskellige medlemsstater. Det underminerer følelsen af solidaritet, lighed og fællesskab. Det, landbrugere har allermest behov for, er stabile indkomster, både nu og på længere sigt. Uden dette er det meget vanskeligt at modernisere landbrug, og det vil være vanskeligt at opretholde landbrugets gavnlige virkning på natur og kultur. Lad os derfor stræbe efter at bidrage til at sikre, at fremtidige ændringer af den fælles landbrugspolitik fører til stabile indkomster for europæiske landbrugere.
Mairead McGuinness  
skriftlig. - (EN) Jeg hilser denne betænkning velkommen. Den er det første skridt i undersøgelsen af formen og arten af den fælles landbrugspolitik efter 2013. Denne betænkning bekræfter, at der vil være en fælles landbrugspolitik efter 2013, at den bør forblive en fælles politik, og at budgettet i det mindste bør fastholdes på det nuværende niveau. Ordføreren står fast på at bevare politikken som en EU-politik og afviser således forsøg på at renationalisere denne politik. Landbrugerne bør lade sig opmuntre af, at Parlamentet forstår deres bekymringer. Den fælles landbrugspolitik efter 2013 bør støtte aktive producenter og belønne dem for de fødevarer, de producerer, og de mange offentlige goder, de bidrager med til samfundet - herunder høje standarder for dyrevelfærd og miljø. Markedsstøtteforanstaltninger vil være afgørende for tilvejebringelse af tilstrækkelige sikkerhedsnet mod den ekstreme markedsvolatilitet, som sandsynligvis vil være en faktor på fremtidens marked. Kun 7 % af EU's landbrugere er under 35 år - dette er en stærk påmindelse om, at vi er nødt til at sikre, at forudsætningerne for at fastholde unge mennesker i landbruget er opfyldt. Det er afgørende at fokusere kraftigt på de yngre generationer i den fælles landbrugspolitik efter 2013 for at sikre innovativ og effektiv udvikling af landbruget.
Ivari Padar  
For det første vil jeg gerne takke min kollega hr. Lyon for udarbejdelsen af en meget afbalanceret betænkning. Efter min mening har dette givet os mulighed for at skabe et godt grundlag for drøftelser i den nærmeste fremtid. Ændring af landbrugspolitikken er måske en af de største opgaver på dette plenarmøde. Det er rigtigt, at vi først langt senere kan høste frugterne af disse loves ikrafttræden, måske først efter 10 år. Selv om landbrugets vigtigste opgave er at producere fødevarer, er der stigende anerkendelse af landbrugets betydning for den offentlige interesse, uanset om dette manifesterer sig i socialpolitik, miljøet eller kultur. Det er faktisk en relativt lille del af befolkningen, der bespiser 100 % af borgerne, udnytter arealer økonomisk og sikrer den sociale balance i EU's landdistrikter. Betænkningen er et godt grundlag for videre drøftelser.
Ulrike Rodust  
Jeg vil gerne sige tak til ordføreren. Mange af S&D-Gruppens idéer er indarbejdet i betænkningen, og vi har nu et særdeles godt resultat.
Vores primære mål må være at sikre, at der produceres højkvalitetsfødevarer i Europa.
Under forhandlingerne om organiseringen af landbrugsreformen blev der ofte talt om kompensation for offentlige goder. Efter min mening bevæger denne forhandling sig i den rigtige retning.
Den fælles landbrugspolitik vil kun få den anerkendelse, den fortjener, hvis EU-borgerne er overbevist om, at der virkelig gøres en indsats, og at der ikke blot udbetales penge over hele linjen.
Udviklingen i landdistrikterne spiller en stadig større rolle. For at forhindre, at landbruget udslettes, og at landbrugsområder lægges øde, er vi nødt til at udvikle yderligere instrumenter, som kan standse flugten fra landdistrikterne.
Aktive landdistrikter er et attraktivt miljø, ikke alene for landbrugere, men også for mennesker, som ikke ønsker at bo i byerne.
Vi bør godkende betænkningen i sin nuværende form med et stort flertal på plenarforsamlingen for at sende et klart signal til omverdenen.
Csaba Sógor  
Da den europæiske integrationsproces startede, sikrede den fælles landbrugspolitik ikke alene fødevareforsyning til borgerne. Den lagde også grunden til et moderne europæisk landbrug og andre specifikke politikker. EU har imidlertid for nylig fået 12 nye medlemsstater. Det betyder, at EU fik en ny landbrugsbefolkning på 7 mio. mennesker ud over de 6 mio., der var inden 2004. Efter tiltrædelsen af de nye medlemsstater er EU's markareal på 130 mio. ha desuden øget med 40 % til 185 mio. På tiltrædelsestidspunktet forventede de nye medlemsstater, at deres landbrugere med tiden ville modtage støtte fra den fælles landbrugspolitik på samme niveau som landbrugere i de gamle medlemsstater. Det kan imidlertid kun opnås, hvis de ressourcer, som bruges på landbrugspolitik, ikke reduceres efter 2013. EU skal tage hensyn til medlemsstaternes forskellige situationer og behov, da europæisk landbrug kun vil fremme både medlemsstaternes, landbrugernes og borgernes interesser, hvis ressourcerne ikke fordeles uretfærdigt som følge af forskelle i moderniseringsniveauer.
Csaba Sándor Tabajdi  
Den fælles landbrugspolitik kræver en grundlæggende og modig reform, som tager højde for de nye medlemsstaters særlige situation. Bibeholdelse af den fælles landbrugspolitik er kun rimelig set fra de europæiske skatteyderes synsvinkel og kan kun forsvares ved forhandlinger med finansministerierne, hvis vi kan påvise, at landbruget ud over europæisk fødevaresikkerhed også kan tilføre samfundet offentlige goder på det sociale område og på miljøområdet. Det er min holdning, at kun en større reform kan redde den fælles landbrugspolitik. Landbrugsinvesteringerne i de nye medlemsstater bør støttes med subsidier, da der ellers vil være to eller, hvis der tages højde for situationen i Rumænien og Bulgarien, tre forskellige udviklingshastigheder i europæisk landbrug. Dette vil yderligere øge forskellen mellem EU15 og de 12 nye medlemsstater. Opnåelsen af "grønt" landbrug i Europa og frembringelsen af offentlige goder på miljøområdet kræver nye investeringer, især i de nye medlemsstater. Landbrugerne skal ikke straffes, men derimod have finansielle incitamenter som hjælp til anskaffelse af maskiner, der muliggør miljø- og jordvenlig dyrkning, udskiftning af genpuljen i de dyrkede arter og investering i beskyttelse af miljøet og grundvandet.
Artur Zasada  
I forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik må vi ikke glemme integrations-, solidaritets- og fællesskabsprincipperne. Direkte betalinger har en betydelig indflydelse på fødevareforsyningssikkerheden. Ikke alene hjælper de med at stabilisere landbrugernes indkomster. De kompenserer også for omkostningerne ved at skulle opfylde de stadigt stigende krav, der pålægges landbruget. Hvis vi ikke udligner forskellene i niveauet for direkte støtte, vil dette instrument - den fælles landbrugspolitiks finansielle hovedinstrument - fortsat opdele EU i gamle og nye medlemsstater. En ændring af de historiske fordelingskriterier ville ikke alene være en symbolsk handling i retning mod en højere grad af integration, men ville også bidrage til at sikre lige konkurrencebetingelser på et enhedsmarked i Fællesskabet. Det er endvidere væsentligt, at strategien for udvikling af landdistrikterne fortsat er et centralt element i den fælles landbrugspolitik, idet det vil have en positiv virkning på den økonomiske og sociale udvikling i bred forstand. Såvel den fortsatte omlægning og modernisering af landbrug som de mange innovationer, der sigter mod at øge effektiviteten og forbedre konkurrenceevnen i det udvidede EU, spiller her en vigtig rolle. En stærk anden søjle er en mulighed for at hjælpe unge landbrugere i gang med arbejde inden for landbruget. Den kan tillige forbedre livskvaliteten, aktivere samfundet og forbedre situationen for kvinder i landdistrikterne.
