Status over Rådets belgiske formandskab (forhandling) 
Formanden
Jeg vil gerne have lov til at byde premierminister Yves Leterme velkommen. For et halvt år siden præsenterede vi det belgiske formandskab. Nu skal vi præsentes for det belgiske formandskabs resultater, dvs. lovgivning, Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, finanstilsyn, borgerinitiativet og budgettet - vi skal drøfte alle disse punkter.
Ligeledes velkommen til kommissionsformand Barroso samt til alle, der er til stede her i Parlamentet i dag.
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om status over Rådets belgiske formandskab.
Yves Leterme
Hr. formand, hr. formand for kommissionen, mine damer og herrer! Selv om det måske kan virke malplaceret her i Parlamentets plenarsal, vil jeg ikke desto mindre begynde min tale med et citat fra den store nordamerikanske tænker, Ralph Waldo Emerson, som sagde:
"Gå ikke altid i stiens spor. Gå et sted, hvor ingen sti er - og efterlad et spor". "Do not go where the path may lead. Go instead where there is no path and leave a trail".
(FR) Med andre ord: "Gå ikke altid i stiens spor. Gå et sted, hvor ingen sti er - og efterlad et spor".
Dette er præcis, hvad vi har gjort, sammen, de sidste seks måneder. Belgien, mit hjemland, blev anmodet om at påtage sig det roterende formandskab for EU efter Lissabontraktatens ikrafttrædelse.
Det er sandt, at vi ikke begav os ud på fuldstændig ukendt territorium, men der var dog stadigvæk behov for at fastlægge kriterier for EU's nye funktionsmåde under den nye traktat med de nye EU-institutioner, vi har oprettet. Derfor fulgte vi belgisk tradition og gjorde alt, hvad vi kunne for at sikre, at institutionerne kunne fungere optimalt og således skabe den rette præcedens.
Jeg tør godt sige, at EU, således som det er bygget op i henhold til Lissabontraktaten, i dag fungerer og fungerer godt. Unionen har oprettet et nyt instrument til tilsyn med finanssektoren, hvilket forhåbentlig skulle kunne forhindre, at der igen opstår kriser som den, vi fortsat er i færd med at kæmpe os ud af. Der er sket fremskridt med hensyn til økonomisk styring. Der er indgået aftale om budgettet for 2011, og som det allervigtigste blev der i løbet af de seks måneder i alt indgået næsten 40 lovgivningsmæssige aftaler mellem Parlamentet og Rådet.
Vores beslutning om at respektere både ånd og bogstav i Lissabontraktaten blev truffet med henblik på Unionens fremtid og var en investering i et endnu tættere europæisk samarbejde. For at nå dette mål har vi i dette formandskab fulgt to overordnede retningslinjer.
For det første havde vi ikke noget ønske om at profilere os selv. I stedet indarbejdede vi vores program, det belgiske program med dets fem prioriterede områder, i den europæiske dagsorden, i Kommissionens program, i den fremdrift, som stats- og regeringsoverhovederne har skabt i Det Europæiske Råd, i trojkaens program med vores spanske og ungarske kolleger.
(NL) For det andet, eftersom vi ikke ønskede at påtvinge en belgisk dagsorden, valgte vi, hvad jeg vil kalde et formandskab med plads til alle. Vi forsøgte virkelig at samarbejde så tæt som muligt med alle europæiske institutioner med respekt for Lissabontraktatens ånd og bogstav og påtog os egentlig blot rollen som mægler.
Vi samarbejdede med alle parter, selvfølgelig med Parlamentet og Kommissionen, men også med den nye faste formand for Det Europæiske Råd, den højtstående repræsentant og selvfølgelig med medlemsstaterne, men jeg tør godt sige, at vi i hele vores tid i embedet var særlig opmærksomme på at samarbejde konstruktivt og med et åbent sind med Parlamentet, hvis beføjelser er blevet betydeligt styrket under de nye bestemmelser.
Lidt beskedenhed vil nok også være på sin plads her i dag, men det er mig magtpåliggende at sige, at vi sammen med Dem har sørget for, at denne metode har været vellykket. Dertil kommer, at Unionen i dag mere end nogensinde udgør et samspil mellem institutioner om medlemsstater. Jeg mener, at denne metode har virket, og at den fortsat vil kunne virke, fordi den fokuserede, og stadig fokuserer, på resultater og ikke på profilering. Dette gælder for vores formandskab, og det gælder sandelig også for Parlamentet, men det er selvfølgelig op til Dem at bedømme.
Jeg vil dog gerne benytte mig af lejligheden til at udtrykke min påskønnelse samt takke for samarbejdet, på vegne af den belgiske regering og mine kolleger, som har varetaget det roterende formandskab. Jeg tør godt sige, at de fleste af de aftaler, vi har indgået, i den sidste ende er blevet vedtaget med et bredt flertal. Dette er et vidnesbyrd om kvaliteten af forhandlingerne her i Parlamentet og - hvilket burde overbevise de europæiske borgere - om, at De har prioriteret det, som er godt for Europa, langt højere end nationale interesser.
Nu er disse seks måneder imidlertid gået. Og vi skal ikke dvæle ved fortiden. Faktisk vil vi få mere travlt end nogensinde i løbet af de kommende måneder og år, da vores Union, vores samfund, står over for usædvanlig store udfordringer. Jeg vil lige kort nævne dem her.
Den første udfordring ligger helt klart i at bevare kontinuiteten i det, vi har startet i løbet af det sidste halve år, dvs. økonomisk styring. Siden starten af disse seks måneder har vi i fællesskab arbejdet hen imod at tage de nødvendige skridt til at afværge en krise på euroområdet. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt blot at behandle de symptomer, vi har set indtil nu. De trusler, som en række af landene i euroområdet har stået over for, har vist, at en monetær union ikke kan fungere alene uden en økonomisk union, uden større økonomisk konvergens. Derfor må vi yde en determineret indsats med henblik på at opnå større økonomisk samhørighed, øget samhørighed mellem medlemsstaternes politikker og på det skattemæssige, det økonomiske og det sociale område.
Økonomisk forvaltning kræver ligeledes en nøje overvågning af medlemsstaternes budget- og strukturpolitikker. Vi bør til fulde udnytte det europæiske halvår, som blev indført med netop dette formål. En tilbagevenden til budgetdisciplin må ikke kun være en ikke-bindende målsætning. Den skal kunne kontrolleres og om nødvendigt kunne håndhæves på europæisk plan. Dette handler helt klart ikke om disciplin for disciplinens skyld. Sunde offentlige finanser er en absolut nødvendighed, hvis vi skal kunne genetablere en bæredygtig vækst, en troværdig vækst, der skaber arbejdspladser til vores borgere. Disse arbejdspladser spiller en afgørende rolle for opretholdelsen af den helt særlige europæiske socialmodel, som går hånd i hånd med politisk og økonomisk frihed, social solidaritet og økologisk ansvar.
(DE) Unionen skal anvende de nye instrumenter, den indfører med henblik på en effektiv overvågning af de finansielle markeder. Disse instrumenter formodes at være klar ved slutningen af indeværende år. Dette er absolut nødvendigt, hvis eventuelle nye afsporinger af markedet skal forhindres.
Økonomisk konvergens, overvågning af de nationale budget- og strukturpolitiske muligheder samt nye instrumenter til overvågning af det finansielle marked - alt dette kan give det indtryk, at Unionens apparat er på vej til at blive tungt og kompliceret. Og selvfølgelig må det også forventes, at en tættere overvågning af medlemsstaternes nationale politiske beslutninger ikke vil forløbe uden at skabe en del debat og være en kilde til konflikter. Det bør imidlertid ikke afskrække os, da dette er en del af kernen i den europæiske integration.
(EN) Det andet område vi skal tage os af - hvor vi skal bevare fremdriften - handler om Unionens rolle på verdensplan. Vi har gjort fremskridt på dette område. Takket være vores fælles forberedelser og en fælles EU-repræsentation har vi øget vores slagkraft i G20-samarbejdet. I de seneste måneder har Unionen begyndt opbygningen af sin egen diplomatiske repræsentation i store dele af verden. Disse tiltag er gode, men de har brug for at blive styrket.
EU taler ganske vist med én stemme om de fleste af verdens problemer, men ord er ikke nok. Unionen er nødt til at udvikle mere slagkraft, den skal kunne vise handlekraft og blive en reel pol for indflydelse og magt i en multipolar verden.
For det tredje er vi nødt til at tage fat på Unionens finansielle overslag. Det er korrekt, at tiden ikke er den rette for regeringerne til at overveje kraftige stigninger i deres bidrag til EU's budget, men vi kan heller ikke undgå en debat om de langsigtede finansielle overslag.
Parlamentet er blevet lovet, at der bliver en høring om tanken bag Unionens fremtidige finansiering og om metoder og midler. Unionen kan ikke leve fra hånden i munden, der er behov for et langsigtet perspektiv.
Sidst, men ikke mindst vil jeg sige, at vi vil kunne klare de udfordringer, hvis vi blot mere end nogensinde før tror på os selv. Med denne udfordring for de kommende år i tankerne, vil jeg gerne citere den franske tænker og forfatter, André Frossard. Jeg citerer først på fransk, derefter oversætter jeg:
(FR) "Europa ønsker med rette at udstyre sig selv med en fælles politik og en fælles valuta, men det, Europa har allermest brug for, er en sjæl".
(EN) "Europa ønsker med rette at udstyre sig selv med en fælles politik og en fælles valuta, men det, Europa har allermest brug for, er en sjæl".
Ja, vi har brug for en sjæl, kære kolleger. Vi har brug for at tro på os selv og på det, vi har udrettet, og ikke undskylde for, hvem og hvad vi er. Vi har brug for at huske på, at før Unionen blev et marked, før den blev en valuta, før den blev en samling institutioner, før alt dette var Unionen - vores Union - en vision, en tro, en drøm. Den var en drøm om fred på dette kontinent, som var blevet sønderrevet af så mange krige.
Jeg har hørt, at det er blevet smule passé at tale om fred til de generationer i Europa, som aldrig har oplevet krig. Her kan jeg kun bede dem om at se sig omkring. Se f.eks. på alle de flygtninge, som flygter fra krig, fra væbnede konflikter, fra tyranni og kommer hertil. Disse flygtninge ser helt sikkert ikke ned på det, vi har skabt, nemlig fred og sikkerhed på næsten hele dette kontinent. Alle disse flygtninge, disse mennesker, higer - som så mange mennesker andre steder i verden - efter de rettigheder og den frihed, som alt for mange af vores borgere bare tager for givet.
For vores borgere såvel som for indvandrerne står Unionen for fred, men i lige så høj grad for frihed, for demokrati, for grundlæggende rettigheder og for retsstatsprincippet. Vi tror på retten til menneskelig værdighed for den enkelte, hvilket betyder den enkeltes ret til at leve med rank ryg og ikke på knæ, samt på retten til frit at tænke og sige, hvad man vil, og frit udøve sin religion.
I en meget citeret udtalelse sagde Jean Monnet, at intet bliver gjort uden mennesker, men intet varer ved uden institutioner. Dette er lige så sandt i dag som den gang, det blev sagt, men på den anden side er det også sandt, at institutionerne vil sygne hen, hvis ikke de bliver båret frem af mennesker med stærke overbevisninger. Vi må huske, at vi kun kan bære vores borgere fremad, hvis vi giver dem en vision, hvis vi giver dem en drøm.
Til sidst vil jeg ønske Ungarn al mulig held, nu da det har overtaget formandskabsstafetten. Jeg er sikker på, at det vil holde faklen højt, den fakkel som symboliserer den europæiske drøm om fred, den europæiske drøm om frihed og en endnu stærkere Union.
(Bifald)
José Manuel Barroso
Hr. formand, hr. Leterme, mine damer og herrer! Unionen har gennem effektivitet og fokus, gennem realisme og fællesskabsånd gjort store fremskridt under det belgiske formandskab, og det må vi udtrykke beundring og anerkendelse for.
På vegne af Kommissionen vil jeg gerne på det varmeste lykønske premierminister Leterme, hele hans regering, administrationen og alle de belgiere, der gav deres bedste for at sikre dette formandskabs succes.
Det var et fint og godt formandskab på et vanskeligt tidspunkt præget af store udfordringer for Unionens fremtid. Udfordringerne har sjældent været så store og problemerne så vanskelige at løse. Gennem alle disse måneder med rumlen og rasen - undskyld udtrykket - fastholdt det belgiske formandskab den europapolitiske kurs. Dens aktiviteter skete altid inden for rammerne af den grundlæggende betydning af EU's eksistens, den fælles solidaritet over for de generelle europæiske interesser. Dens aktiviteter gjorde det også muligt at udstikke den fremtidige kurs, der bedst kunne sikre vores primære mål, nemlig stabilitet og relancering af jobskabende vækst.
Der var måneder, hvor Europa stadig måtte leve med den vanvittige udvikling i den finansielle krise og i statsgælden. Alles øjne var rettet mod fremtiden for euroområdet og mod vores vilje til at forsvare det. Når vi siger, at vi vil gøre alt, hvad der er muligt, for at forsvare stabiliteten på euroområdet generelt, må det ikke bare være tomme ord. Det er kort og godt udtryk for vores faste politiske vilje til at forsvare vores fælles fremtid. Fremtiden for euroområdet og fremtiden for EU er to sider af samme sag. Vi ønsker, at denne fremtid skal være stabil og blomstrende for os selv og for de kommende generationer. Dette har altid været og er fortsat det, der menes med europæisk integration og fællesskabsånd.
Vi har forpligtet os til at foretage grundlæggende reformer, og dette viser, at vi fuldt ud er opmærksomme på den udfordring, EU står over for. Vi skal tilpasse os den nye politiske, økonomiske og strategiske virkelighed i en hurtigt skiftende globaliseret verden. Vi må foretage denne tilpasning samtidig med, at vi bekræfter vores værdier, forsvarer vores interesser og styrker vores troværdighed og indflydelse på den internationale scene.
De grundlæggende beslutninger, vi har taget med henblik på at styrke økonomisk styring i EU og afhjælpe de makroøkonomiske ubalancer, er selve kernen i dette forløb. De er ikke en valgmulighed, men bydende nødvendige. Jeg håber, at Parlamentet og Rådet i den kommende halvårsperiode vil vedtage forslagene om økonomisk styring.
Helt grundlæggende drejer det sig ikke om, hvem af de forskellige politiske aktører i Europa, der ender som vinder eller taber, men om hvorvidt vi hver især er parate til at samarbejde under fuld respekt for vores fælles beføjelser. I realiteten handler det om, hvorvidt EU som helhed ender som vinder eller taber. Svaret er klart, nemlig at vi skal styrke vores økonomiske styring, ellers ender vi alle som tabere, både hvad angår euroområdet og EU som helhed.
Hvis vi ikke styrker den økonomiske styring, taber vi slaget om stabilitet, vækst og beskæftigelse i Europa. Hvis vi ikke styrker den økonomiske styring, bliver de stærke forbindelser i dag til svage forbindelser i morgen. Og hvis vi ikke styrker den økonomiske styring, mister vi vores troværdighed på den internationale scene.
Spørgsmål som styring og makroøkonomisk ubalance er også globale spørgsmål, som især bliver debatteret på G20-møder, så hvordan skulle vi kunne bevare vores troværdighed og indflydelse over for vores internationale partnere, hvis vi ikke en gang er i stand til at løse dem på EU-plan? Jeg siger dette, idet jeg nøje vejer alle mine ord: I realiteten er det et eksistentielt spørgsmål for EU. Vi handler og gør vores indflydelse gældende som en Union, eller vi undlader at handle og lader os blive kørt ud på et sidespor. Det handler i virkeligheden om vores kollektive fremtid.
Heldigvis er vi på vej mod en højere grad af selvhævdelse. Derfor lykønsker jeg det belgiske formandskab. Den aftale, der blev opnået på ØKOFIN-Rådets samling den 17. september, førte til oprettelsen af nye tiltag inden for økonomisk styring, også kendt som det europæiske semester. Det første skridt blev taget sidste uge med præsentationen af den årlige vækstgennemgang, der er udarbejdet af Kommissionen, hvori vi gør det meget klart, at de tre prioriterede områder, vi skal koncentrere os om, er en styrkelse af makroøkonomisk stabilitet - især gennem en stram finanspolitisk konsolidering - strukturelle reformer og jobskabende vækst.
Vi har ligeledes opnået betydelige resultater med finanstilsyn i særdeleshed ved at vedtage en ny europæisk struktur for finanstilsyn, som blev oprettet den 1. januar 2011 med etableringen af Det Europæiske Råd for systemiske Risici og de tre nye finansielle kontrol- og tilsynsmyndigheder, som dækker markederne og henholdsvis bank- og forsikringsområdet.
I dette halve år lykkedes det os ligeledes at indgå aftaler om forvaltning af spekulative fonde og andre alternative investeringsfonde samt om kreditvurderingsinstitutterne. For vores borgere er stramningsforanstaltninger ikke et vagt begreb, men den barske virkelighed i deres dagligdag. Rundt om i Europa, næres der megen bekymring og ængstelse, men der er også store forventninger i Europa om, at de reformer, der har været udskudt alt for længe, nu endelig vil blive gennemført, at den europæiske dimension vil blive en integreret del af løsningen, og at Europa vil forsvare sine projekter, sine værdier og sine interesser i verden.
Derfor er det vigtigt at sprede budskabet så bredt som muligt om Unionens bestræbelser for at genskabe bæredygtig vækst, som vil kunne skabe beskæftigelse og opbygge et europæisk samfund, der er mere retfærdigt og miljøvenligt.
Jeg vil også gerne fremhæve visse andre resultater især inden for området for udenrigspolitik og eksterne forbindelser. Et af disse er frihandelsaftalen med Sydkorea, som blev undertegnet den 6. oktober, og som helt enkelt er den mest ambitiøse handelsaftale, EU nogensinde har indgået. Den skal fremover være et forbillede for fremtidige bilaterale handelsaftaler.
I modsætning til, hvad visse pessimister forventede, lykkedes det at gøre fremskridt i Cancún hen imod multilateralisme i kampen mod klimaændringer. Cancún viste ligeledes, hvor vigtigt det er, at formandskabet og Kommissionen samarbejder, således at Europa kan tale med en sammenhængende og hørbar stemme på den internationale scene.
Med hensyn til praktiske resultater, vil jeg desuden gerne rose den aftale, der endelig blev opnået under det belgiske formandskab på transportområdet om eurovignet-pakken. Dette har stor betydning for vores borgere.
Jeg vil også gerne rose det belgiske formandskab for den eksemplariske måde, hvorpå det har sørget for, at de store nyskabelser i Lissabontraktaten blev overholdt og gennemført. Det anvendte med stor succes alle sine forhandlingsevner i de vanskelige drøftelser om EU's budget for 2011 under traktatens nye budgetregler. Dette var en illustration af den europæiske ånd og kompromiskultur, når den er bedst. Kommissionen er stolt over den måde, hvorpå formandskabet bidrog til dette resultat.
Som en del af mine forpligtelser over for Parlamentet skal jeg i morgen have et indledende møde med Parlamentets formand, hr. Buzek, og premierminister Orbán, som har det roterende formandskab for Rådet, om de næste skridt, der skal tages i forbindelse med de budgetmæssige spørgsmål.
2010 var et ofte vanskeligt og til tider ekstremt krævende år. Det endte dog med at være meget produktivt. Det var under to landes formandskaber, det belgiske, men også det spanske, at europæisk integration tog et afgørende skridt fremad. Her ser jeg Unionens styrke og et bevis på, at vores institutioner fungerer hensigtsmæssigt. Det er nu op til det tredje land i trojkaen, Ungarn, at fastholde dette momentum.
De vigtige beslutninger, vi har truffet i løbet af det seneste år, viser, at vi alle, Parlamentet, Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne, ved, hvad vi er nødt til at gøre for at sikre en stabil og indbringende fremtid for Europa. Hvis vi ved, hvad vi skal gøre, skal vi gøre det nu. Vi har sagt, at vi har viljen til at gøre det. Vi må nu vise, at vi virkelig er i stand til at leve op til vores politiske forpligtelser uden at forringe dem, uden at blive svækket eller lade os narre af de fristende tegn på opsving.
Vi skal konsolidere vores handlinger og således vise, at de ikke er en reaktion på presset fra markedskrisen, men i stedet en stærk bekræftelse af vores vilje til at leve sammen i denne Union for fred, solidaritet og frihed.
Jean-Luc Dehaene
Hr. formand! Det belgiske formandskab har med rette fået ros fra alle sider. Hr. premierminister! De og Deres kolleger kan tage æren for en række bemærkelsesværdige resultater. I stedet for at kommentere de enkelte resultater, vil jeg i stedet i særlig grad fremhæve den høje standard, De har sat for formandskabet. Når det kommer til alt, var det belgiske formandskab for Rådet faktisk det første formandskab, hvor hele formandskabets periode fungerede under den nye institutionelle ramme i Lissabontraktaten. Dette var i sig selv en udfordring.
Traktaten har ændret den institutionelle ramme betragteligt, således som jeg allerede har fastslået i min betænkning om den foregående valgperiode. Det Europæiske Råd og Rådet er nu blevet to klart adskilte institutioner med hver deres formand. En anden ting, der er ny, er, at Traktaten anvender nøjagtig den samme ordlyd til beskrivelse af Rådets mandat som til beskrivelse af Parlamentets. Man sidder tilbage med det indtryk, at visse medlemmer af Rådet har haft problemer med at tilpasse sig til det nye forhold mellem Parlamentet og Rådet. Det fremgik tydeligt under budgetforhandlingerne.
Dette kan imidlertid ikke siges om det belgiske formandskab. I samråd med Kommissionen og Parlamentet har det hovedsagelig brugt sine kræfter på at realisere den europæiske dagsorden på lovgivningsområdet. Og her vægtede de europæiske prioriteringer altid højest. Dette er også til dels forklaringen på det belgiske formandskabs succes. Tidligere formandskaber har alt for ofte forsøgt at sætte deres nationale prioriteter højere end de europæiske. Dette er ikke tilfældet her, og derfor har Europa gjort store fremskridt under dette formandskab. Den vanskelige budgetforhandling under det belgiske formandskab fastlagde ligeledes kursen for en af Unionens største udfordringer fremover, nemlig oprettelsen af den nye finansielle ramme. Belgien fik tilsagn fra de foregående formandskaber om, at Parlamentet ville blive inddraget i debatten om denne flerårige finansielle ramme. Hvad Kommissionen angår, forpligtede den sig til i sit forslag til den flerårlige plan at fremsætte forslag omkring Unionens egne ressourcer, og det er af afgørende betydning, at dette sker. Parlamentet vil derfor sikre, at både Kommissionen og kommende formandskaber overholder disse forpligtelser.
Hannes Swoboda
Hr. formand, hr. premierminister Leterme, medlemmer af formandskabet, hr. Barroso! I denne uge har vi mulighed for at sammenligne to formandskaber. Det ene er lige afsluttet og det andet lige begyndt. Med hensyn til det belgiske formandskab må jeg sige, at det leverede et fremragende stykke arbejde - mange tak for det. Dette gjorde det på trods af vanskelige forhold - den politiske situation på hjemmefronten er jo ikke ligefrem nem, Lissabontraktaten er ny, og selv forholdet til Det Europæiske Råd er ikke helt nemt. Det belgiske formandskab fastholdt imidlertid fokus på Europa. Det ønskede at bringe Europa fremad.
I modsætning hertil har vi med det ungarske formandskab set et formandskab, der - i hvert fald indtil nu - er mere fokuseret på sine indre anliggender, med andre ord på at fastholde magten derhjemme især i forbindelse med en meget kontroversiel medielov, som vi også skal drøfte på et andet tidspunkt. Jeg håber, at hr. Orbán vil se nærmere på, hvordan det belgiske formandskab forløb, og måske i nogen grad følge den samme linje.
Hr. Leterme talte om økonomisk styring. I den forbindelse kan jeg fuldt ud tilslutte mig det, hr. Barroso havde at sige. Det er en enten/eller situation. Her taler vi om enten endnu en krisefremkaldende udvikling i Europa - og ikke kun i euroområdet - eller et forsøg på at skabe effektiv økonomisk styring baseret på samarbejde mellem alle medlemsstater, men også baseret på en energisk indsats fra Kommissionens side. De ved, hr. Barroso, at De har fuld opbakning fra vores side i den forbindelse. De har opnået mange resultater på området, hr. Leterme, men vi skal gå længere nu, vi skal tage de næste skridt.
De sagde, at det primært handler om samarbejde på det afgiftsmæssige, det skattemæssige og det sociale område. Dette fører mig til det andet punkt, hvor det belgiske formandskab udmærkede sig, nemlig inden for den sociale dimension. Jeg tror, at vi alle har interesse - skønt måske i forskellige grader - i, at der sker en udvikling af den sociale dimension. Det sociale Europa betyder ikke, at det sidste er gjort inden for det socialpolitiske område i Europa. Det betyder nok snarere f.eks. de ting, De talte om og har opnået i forbindelse med fattigdomsbekæmpelse. Det er en skandale at se, at fattigdommen faktisk til en vis grad er stigende i Europa. Det samme gælder for det, De sagde om den stigende ulige indkomstfordeling. Under Deres formandskab gjorde De det klart, at dette ikke kun er et socialt problem. Det er også et økonomisk problem. Større fattigdom og større social ulighed fører også til faldende konkurrenceevne. Dette er ud fra et økonomisk og finansielt synspunkt empirisk bevist. De ting, De sagde, er meget vigtige.
Det, De sagde om borgernes Europa, er ligeledes vigtigt. De leverede et konkret bidrag sammen med hr. Šefčovič og medlemmerne af Parlamentet i forbindelse med gennemførelsen af det europæiske borgerinitiativ. Dette vil være et stort skridt fremad, hvis det bliver anvendt fornuftigt af de proeuropæiske kræfter til at bringe Europa tættere på borgerne.
Vi ønsker naturligvis også Belgien alt godt i fremtiden. Det er ikke uden betydning, hvordan aktørerne på den politiske scene optræder. Jeg håber, at alle politiske kræfter i Belgien vil prøve at skabe reel enighed. Det er vanskeligt at fortælle folk i en kriseramt region, at de bare skal nå til enighed, at de bare skal samarbejde om vigtige spørgsmål, når det ikke kan lade sig gøre i Belgien - et af de centrale lande i EU.
I den forbindelse vil jeg ønske Dem held og lykke. De repræsenterer på mange måder et forbilledligt formandskab. Jeg håber, at andre kommende formandskaber vil følge Deres eksempel.
(Bifald)
(Taleren indvilligede i at besvare et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort ifølge forretningsordenens artikel 149, stk. 8)
Krisztina Morvai
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne spørge hr. Swoboda om, hvordan han tør kritisere det ungarske formandskab, når det lige er begyndt. Han ved ikke en gang noget om det. Hvorfor kritiserer han ikke i stedet sine kammerater i Den Socialdemokratiske Gruppe, som skød på deres eget folk på 50-års-dagen for revolutionen i 1956, og som vilkårligt fængslede hundredvis af mennesker? Det var dem, han burde stille spørgsmål og kritisere.
Hannes Swoboda
(EN) Hr. formand! Jeg er bekendt med den slags argumenter, som påstår, at hvis man kritiserer en regering, kritiserer man folket. Sådan var det også tidligere i mit eget hjemland.
Lad os lige få det på det rene. Vi startede ikke debatten. Det var - som jeg nævnte for lidt siden - den ungarske regering med sin omstridte lov. Det er en lov, som mange ungarske borgere, der led under kommunismen og under det nazistiske styre, rejser tvivl om. De er bange for, at deres ytringsfrihed er i fare. Det er dette spørgsmål, der bør tages fat på.
Guy Verhofstadt
Hr. formand! Jeg foreslår, at vi debatterer det ungarske formandskab i morgen. Vi bør skille tingene ad, ellers bliver premierminister Leterme nødt til at udtale sig om den nye medielov i Ungarn, og det, tror jeg ikke, er hans ansvar.
Parlamentets rolle er at vedtage og kontrollere lovgivningen, hvilket indebærer at være kritisk, når tingene går galt, når tingene ikke fungerer, men også at rose, når noget bliver gjort godt. Vi må sige, at det belgiske formandskab har gjort det godt, vældig godt, og at det har været vellykket takket være mange menneskers indsats, heriblandt den belgiske regering, men også de mange diplomater, den permanente repræsentant, den stedfortrædende faste repræsentant og alle dem, der hver dag har arbejdet på at opnå et vellykket resultat.
Det var en succes, ingen forudså, fordi vi alle hele tiden blev konfronteret med ét bestemt spørgsmål fra vores vælgere, nemlig hvordan et forretningsministerium dog nogensinde kunne gøre det ud for et vellykket formandskab. Efter min mening er det første gang, vi nogensinde har haft en egentlig europæisk regering, som udelukkende beskæftigede sig med europæiske anliggender og europæiske spørgsmål, og som ikke lod sig distrahere af medlemmernes egne nationale anliggender.
Dette er nærmest en opfordring til andre regeringer om at være forretningsministerier, når de overtager formandskabet i EU, så de kan koncentrere sig om Europa i seks måneder i stedet for lejlighedsvis at klemme det ind mellem andre spørgsmål.
Jeg tror, at det belgiske formandskab var vellykket af især én bestemt grund (jf. det finansielle tilsyn, hedgefondene, kreditvurderingsinstitutterne) nemlig, fordi dette formandskab havde forståelse for, at vi under den nye traktat skal arbejde hen imod "mere Europa", og fordi det pressede på i Rådet for at få "mere Europa". Dette kan ikke siges om alle formandskaber. Jean-Luc Dehaene har ret, når han siger, at der så sandelig er en række medlemsstater, der stadig ikke har forstået, at spillereglerne er ændret.
Spillereglerne er ændret, og det belgiske formandskab var de første til at forstå dette. Når vi har fået en ordning for europæisk finansielt tilsyn, hvor Parlamentets målsætninger omsider er blevet nået, skyldes det, at det belgiske formandskab sagde til vores kolleger i Rådet, at det ikke ville virke, at det skulle være en europæisk løsning og ikke en løsning som den, der blev udviklet af finansministrene i december 2009.
Jeg vil sige det samme om det europæiske patentsystem. Se, det var et stort gennembrud, hr. formand. Jeg vil opfordre Dem og de øvrige medlemmer til at give grønt lys for, at dette patentsystem kan blive behandlet i Parlamentet meget snart, således at det europæiske patentsystem endelig efter mere end 20 år kan blive en realitet.
Isabelle Durant
Hr. formand! Som andre har sagt før mig, er det helt tydeligt, at de belgiske politikere har gjort det bedre uden for end inden for deres egne grænser. Under alle omstændigheder glæder jeg mig over dette og takker derfor. Det belgiske hold gjorde et godt stykke arbejde, og det er rigtig godt.
Desuden mener jeg, at den modstand, De mødte i de forskellige Råd, faktisk ligner den modstand, vi møder i den belgiske debat. Solidaritet, overførsel af midler, alle de spørgsmål, der handler om at trække sig ud eller bidrage, er spørgsmål, vi er vant til i Belgien, og som De også blev stillet overfor i Rådet.
Og eftersom De, hr. Barroso, gav udtryk for Deres beundring og anerkendelse, kunne EU måske en gang i fremtiden give Belgien et skub i den rigtige retning eller en hjælpende hånd. Nu da Belgien har hjulpet EU, kunne EU måske hjælpe Belgien med at komme ud af dets føderale dødvande.
Men for nu at komme tilbage til nogle få specifikke spørgsmål, især spørgsmålet om budgettet, så er det et større ansvar at forlade formandskabet end at indtræde deri. Derfor mener jeg med hensyn til budgettet, at vi uden tvivl har udvist for lidt mod ved ikke at støtte forslaget om en konvention om de finansielle ressourcer. Men spørgsmålet om EU's egne ressourcer bliver et centralt spørgsmål i de kommende måneder, og her har jeg stor tillid til, at Belgien vil bringe sagen videre - når det genvinder sin ytringsfrihed, om De vil, idet det ikke længere repræsenterer alle medlemsstaterne, men kan tale for sig selv.
Et andet vigtigt spørgsmål er spørgsmålet om den europæiske valgkreds. Dette er et emne, som vil blive forelagt Rådet en gang ud i fremtiden. Jeg ved, at der i Belgien er nogen, som ikke ønsker en føderal valgkreds, men jeg mener, at den er nødvendig, og måske Belgien ønsker den på europæisk plan, netop fordi man ikke ønsker den i Belgien. En europæisk valgkreds ville være utrolig nyttig, når det drejer sig om at sikre det, man kalder EU's "sjæl", dvs. at europæiske borgere helt enkelt kan betragte sig selv som borgere, der kan stemme på nationale repræsentanter. Det synes jeg, er et meget vigtigt spørgsmål.
Og det tredje spørgsmål, som allerede er blevet nævnt, er borgerinitiativet. Også her har jeg tillid til, at Belgien vil fremskynde processen. Det er et vigtigt instrument sammen med hele reformen af den økonomiske styring, og jeg håber, at Belgien kan bidrage til at føre processen videre i et hurtigere tempo og med større styrke.
Derk Jan Eppink
Hr. formand! Belgien har i løbet af det sidste halve år vist sig værdig til formandskabet. Man skulle ikke tro, at den siddende belgiske regering var nødt til at trække sig tilbage. Når jeg ser på de sagsakter, som jeg føler mig kompetent til at vurdere, er balancen positiv. En aftale om regulering af risikokapital, regulering af tilsyn med finansmarkederne og et budget for 2011. Jeg kender til både belgiske og europæiske forhold. Europæisk politik er så at sige en forlængelse af belgisk politik, med et større formål. Det betyder, at der skal arbejdes på at opnå kompromiser gennem samtaler og lange frokoster og muligvis lokkes lidt med det formål at opnå et resultat.
Derfor er der nogen, der siger, at Belgien er et Europa i miniature. Det er netop her, faren lurer for Europa, fordi det belgiske system ikke længere selv er i stand til fortsat at fungere på kompromiser. Der står ikke en gang én og venter på at efterfølge hr. Leterme. Hvis Belgien er fremtiden for Europa, må vi spørge os selv om, hvorfor det belgiske system ikke længere virker, hvorfor det er ved at gå i opløsning.
Forklaringen er efter min mening, at Belgien har skabt en overførselsøkonomi, som Belgien ikke længere har råd til. I solidaritetens navn har vi skabt en likviditetsstrøm fra Flandern til Vallonien og Bruxelles, men hvis solidariteten kun går den ene vej, vil folk fjerne sig fra hinanden, og det er det, vi nu er vidne til i Belgien.
Lige nu har vi travlt i Europa med at oprette en overførselsøkonomi. Det er, hvad man har gjort, og resultatet er, at euroen allerede er blevet misbrugt. Vi står nu over for et krav om euroobligationer. Hr. Verhofstadt kræver dette hver dag. Og se på nødfonden, som begynder at ligne en Ponzi-ordning. Først var den midlertidig, så blev den permanent, og nu er vi nødt til at pumpe flere og flere penge ind i den. Et af ofrene for dette bliver konkurrenceevnen, da udenlandske investeringer i Europa vil falde. Dem, der ønsker at se, hvordan Europa ser ud i morgen, bør se på Belgien i dag! Så kan vi forestille os, at Tyskland har den rolle, som Flandern har i dag, og siger: "Vi vil ikke længere betale for alle de andre". Nogle vil le ad dette, men faren er tættere på, end man tror. Dette bør få os alle til at vågne op.
Jeg har altid haft stor respekt for Dem, hr. Leterme. Jeg ønsker Dem held og lykke med, hvad De end skal fortsætte med, men jeg frygter, at Belgien vil holde Dem på den post, De har nu, i endnu et stykke tid.
Patrick Le Hyaric
Hr. formand, hr. Leterme! Jeg anerkender fuldt ud, at De påtog Dem EU-formandskabet i de meget vanskelige krisetider, men ikke desto mindre tilkendegav De, at De havde i sinde at gøre sociale spørgsmål til en af deres prioriteter, og bebudede en vedtægt til beskyttelse af offentlige ydelser.
Intet af dette gjorde De noget ved. Ikke blot så vi ikke noget initiativ til beskyttelse af ydelser af almen interesse, men under den styrkede stabilitetspagt er vi i dag på vej ind i en kedelig spiral, hvor gribbene fra de finansielle markeder og fra deres kreditvurderingsinstitutter, for at nedbringe medlemsstaternes gæld, driver disse til at sælge ud af deres offentlige goder, de goder, som imidlertid er med til at understøtte retfærdighed og lighed.
Med hensyn til de sociale spørgsmål krævede det Parlamentets fulde årvågenhed for at afværge en forlængelse af arbejdstiden for lastbilchauffører eller det såkaldte kombinerede tilladelsesprojekt, en udvidet udgave af Bolkesteindirektivet.
Det var det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom. Der er ikke én fattig person mindre i EU, der bliver flere og flere! Og man er nødt til at erkende, at foranstaltningerne til bekæmpelse af krisen er ineffektive, fordi de medfører en forringelse af vores sociale rettigheder.
Den anvendte strategi medfører, at det er nødvendigt hele tiden at berolige de kreditorer, der har udlånt til medlemsstater, som er stærkt forgældede på grund af nedskæringer i beskatningen af kapital og faldende vækst som følge af manglende købekraft og stramninger - det var første gang, jeg hørte hr. Barroso bruge dette ord. Og i den forbindelse ønsker De nu at foretage en forudgående kontrol af medlemsstaternes budget i stedet for de nationale parlamenter.
De iværksatte i al hemmelighed en gennemgang af de europæiske traktater, som, de i går fortalte os, var ukrænkelige. Dog afslog De fortsat at indlede en debat om oprettelse af en social- og miljøudviklingsfond finansieret af afgift på kapitalbevægelser og en indbyrdes tilnærmelse i opadgående retning af beskatningen af kapital, en debat om Den Europæiske Centralbanks forøgelse af pengemængden for at tilbagekøbe medlemsstaters gæld samt om udvikling af offentlige ydelser, som har afgørende betydning for retfærdighed og social fremgang.
Ved Deres formandskabs begyndelse sagde De, hr. premierminister, at De ønskede et sobert formandskab, og dette tjente Dem til ære. Imidlertid er det de finansielle markeder og de store aktionærer, der er blevet tilgodeset under Deres formandskab. Selve befolkningen lever i stadig stigende fattigdom.
Niki Tzavela
Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at ønske alle, især Kommissionen, Præsidiet og alle medlemmerne et godt nytår i et år, der tegner til at blive et meget vanskeligt år. Jeg vil gerne en passant komme med en bemærkning til udfordringen fra kommissionsformand Barroso, som sagde, at vi gennem en overordnet økonomisk styring skal hjælpe ham med at vise, hvad Europa er. Det er en fælles økonomisk, kulturel og måske også politisk magt. Derfor skal vi alle støtte op om Kommissionen, således at Europa kan vedblive med at være en betydningsfuld magtfaktor.
Med hensyn til det belgiske formandskab er det almindelig anerkendt, at det har været et meget vellykket formandskab. Jeg har to punkter at føje til det, der allerede er blevet sagt, og som ikke er blevet nævnt her, men som er med til at understrege det belgiske formandskabs vellykkede resultater. Først og fremmest arbejdede Belgien på en helt igennem europæisk måde. Med andre ord fulgte det Kommissionens og Parlamentets dagsorden. Formandskaberne tilføjer som regel nationale spørgsmål. Belgien foregik med et godt eksempel ved at vise, at vi er Europa, og vi følger Kommissionens dagsorden. Det havde ingen ambitioner om at lave sin egen dagsorden. Det andet punkt vedrørende det belgiske formandskab, som jeg vil fremhæve, er den model, det anvendte, nemlig trialogmodellen og trepartssamarbejdet mellem Rådet, Parlamentet og Kommissionen. Jeg ønsker alle mine kolleger tillykke.
Philip Claeys
(NL) Hr. formand, hr. Leterme! De har fået talrige komplimenter for den måde, De har håndteret formandskabet på, og det er forståeligt. Kommissionen og Parlamentet er lettet over, at det belgiske formandskab nu er overstået, og at der ikke skete større ulykker. Et kunstigt land uden en regering, et land, som ikke en gang er i stand til at regere sig selv, er vel næppe den oplagte kandidat til at overtage EU's formandskab.
Man kunne selvfølgelig sige, at De og Deres ministre har haft masser af tid til at tage sig af formandskabet, eftersom De kun skulle lede et forretningsministerium. Man kunne sige, at De har nydt godt af diplomater, som har været gode til deres arbejde, og at betydningen af det roterende formandskab er blevet mindre siden Lissabontraktaten.
Alt dette er sikkert rigtigt, men jeg mener, at den bedste beslutning, De traf, var at agte på Vlaams Belangs råd og især at holde lav profil. De kunne have lavet de samme fejl som det forrige belgiske formandskab i 2001. Tænk bare på det fejlslagne "Chokoladetopmøde" i Bruxelles, den lange række af diplomatiske bommerter og den såkaldte Laeken-erklæring, som endte med balladen om den europæiske forfatning.
Det belgiske formandskab har selvfølgelig ikke været fuldstændig fejlfrit. Først var der den sag med den socialdemokratiske pensionsminister Daerden, der sad som formand for EU's Ministerråd i beruset tilstand - kommissær Andors ansigt taler for sig selv. De flamske skatteydere og nettobetalerne kan ikke længere se det morsomme vel vidende, at denne person nu er ansvarlig for deres pensioner.
Dertil kommer udenrigsminister Vanackeres desperate forsøg på at åbne et nyt kapitel i Tyrkiets tiltrædelsesforhandlinger, for enhver pris og imod befolkningens ønske, når Tyrkiet slet ikke burde komme på tale i forbindelse med sådanne forhandlinger.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Hr. formand! Jeg agter ikke at understrege det, der allerede er blevet sagt. Det belgiske formandskab har gjort et glimrende stykke arbejde. Jeg vil nævne to højdepunkter, nemlig finanstilsyn og det europæiske semester. I den forbindelse vil jeg tale om, hvad der er blevet gjort, og endnu vigtigere, om hvad der skal gøres.
Med hensyn til finanstilsyn lykkedes det minister Reynders i løbet af 48 timer at få et spørgsmål, der var gået i hårdknude, behandlet, og vi var i stand til at give Rådet og Kommissionen det, som Kommissionen havde bedt om, nemlig EU-myndigheder som kunne træde i kraft den 1. januar 2011, stærke, ægte europæiske myndigheder med slagkraft.
Men det, der efterfølgende skete, var ikke så beroligende. Vi har stadig ingen formænd for disse myndigheder, vi har et usædvanligt lille budget, og jeg har fået at vide, at vederlagene til dem, der skal ansættes i disse myndigheder, ikke er særlig høje. De er selvfølgelig meget mindre end de bonusser, som bankiererne i London får.
Der er endnu to sager, der bør tages op, nemlig reguleringen af de systemiske institutter samt bidrag fra og beskatning af banksektoren.
Med hensyn til regulering af de systemiske institutter ønsker vi, at den europæiske myndighed får ansvar for tilsyn gennem de nationale myndigheder, som i dette tilfælde skal fungere som agenter og være underlagt den europæiske myndigheds instruktioner. Alternativet ville ikke give nogen mening.
Med hensyn til beskatning, beskriver det seneste tilbud fra kommissær Šemeta alle mulige former for skatteordninger for bankerne. Parlamentet har allerede vedtaget to former for bidrag, nemlig bidrag til de samordnede garantifonde og bidrag til stabilitetsfonde i banksektoren. Det er et faktum, og dernæst vil vi kunne debattere beskatning af banksektoren og skat på banktransaktioner, eftersom resten er et faktum, hvilket jeg lige vil understrege.
Med hensyn til det europæiske semester er det eneste vi ønsker at samordne alting, euroobligationer, projektobligationer, mekanismen osv. ...
(Formanden afbrød taleren)
Kathleen Van Brempt
(NL) Hr. formand! Jeg vover at gentage, hvad der allerede er blevet sagt. Det har ærlig talt været en noget begivenhedsløs debat, men også en debat vi kan være stolte af, og jeg vil med glæde tilslutte mig de øvrige talere i lovprisningen af det belgiske formandskab. Yves! Deres hold, Deres ministre og ligeledes Deres politikere og det diplomatiske korps har gjort et fantastisk stykke arbejde. Jeg havde mulighed for at opleve dette på nærmeste hånd. Jeg har haft den glæde at deltage i to trialoger om miljøet, og - lad det nu ikke stige Dem til hovedet, selv om De nu for en gang skyld får lidt ros - her vil jeg rose Dem for den fornuftige måde, hvorpå De har bestredet denne post.
Jeg har imidlertid et stort og et mindre "men" at føje til disse rosende ord. Mit første "men" drejer sig om socialpolitik, hvor vi efter min mening har gjort fremskridt inden for en række sociale emner. Ikke desto mindre må vi være ærlige og sige - og her anklager jeg ikke det belgiske formandskab, men det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse - at den europæiske interesse i disse spørgsmål ikke er særlig stor. Der er ikke rigtig sket fremskridt på det lovgivningsmæssige område, når det f.eks. kommer til en europæisk mindsteindkomst, og her er der således stadig meget, der skal gøres.
Mit andet "men" handler om den rolle, det belgiske formandskab har spillet efter Lissabontraktatens ikrafttræden. Jeg har modtaget lykønskninger fra hr. Verhofstadt og hr. Dehaene, to tidligere premierministre, som har ualmindelig stor indsigt i institutionelle forhold. Der er imidlertid en bagside ved den rolle, især med hensyn til det belgiske formandskabs mangel på politisk lederskab i forbindelse med nogle virkelig afgørende sager. Man lænede sig i nogen grad tilbage og gjorde ingenting, og her burde hr. Van Rompuy været gået foran.
Jeg tænker her på debatten om økonomisk styring og debatten om gældskrisen i EU. Andre statsoverhoveder - også kansler Merkel og præsident Sarkozy - tog faktisk fat på disse spørgsmål. Dette førte efter min mening kun til begrænsede resultater på sidste rådsmøde på grund af blandt andet gældskrisen. Det belgiske formandskab har tidligere udvist politisk lederskab, og jeg vil håbe, at den næste regering virkelig vil påtage sig dette lederskab af EU.
Chris Davies
Hr. formand! Sammen laver vi love, men alt for ofte ved vi ikke, hvordan medlemsstaterne anvender disse love. De har taget føringen ved klart at vise, at Parlamentet støtter Kommissionen i dens ønske om at indføje sammenligningstabeller ved al fremtidig lovgivning.
Det belgiske formandskab har været til stor hjælp ved fremlæggelsen af et notat for Rådet, hvori det støtter anvendelsen af sammenligningstabeller, idet det understreger, at de fremmer klarhed og gennemsigtighed og en hurtigere og mere effektiv anvendelse af EU-lovgivningen. Jeg tror, at man har indledt en tænkepause i denne sag.
Jeg tænkte på, om De, hr. premierminister, i Deres afsluttende bemærkninger kunne fortælle os, hvilken respons De har fået på dette notat, og om den belgiske regering som en del af trojkaen og medlem af Rådet fortsat vil presse på for en indføjelse af sammenligningstabeller.
Bart Staes
(NL) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har ét minut til at rose det belgiske formandskab. Generelt set er saldoen positiv, men jeg ville såmænd nok give lige meget ros til alle. Efter min mening optrådte kommissær Potočnik og kommissær Hedegaard glædeligvis kraftfuldt, hvad indholdet angår, ved den vigtige konference om biodiversitet i Nagoya og ved klimatopmødet i Cancún.
Det er blevet sagt - og somme tider nok i spøg - at det belgiske formandskab klarede sig godt, fordi de havde masser af tid og var i stand til at fokusere al deres energi på formandskabet. Hr. Verhofstadt sagde f.eks., at det var første gang, Europa havde haft en fuldtidsregering. Det er jeg enig i. Vi må imidlertid ikke glemme, at der stod en masse mennesker bag dem, at de havde et diplomatisk apparat bag sig, som var velforberedt og velinformeret, og som anvendte deres fantastiske forhandlingsevner til at sikre vellykkede resultater for dette formandskab.
I morgen bliver prisen Den Gyldne Sko uddelt i Belgien, hr. Leterme! Hvis jeg skulle skænke Den Gyldne Sko til det belgiske formandskab, til den bedste aktør i det belgiske formandskab, ville den uden tvivl gå til den belgiske diplomatiske tjeneste, til de mennesker, der står bag Dem, og som har sørget for, at De, Deres hold og den regionale regering faktisk har udført et vældig godt stykke arbejde.
Paweł Robert Kowal
(PL) Hr. formand! Det siger sig selv, at også jeg tilslutter mig de lykønskninger og lovord, der er blevet givet udtryk for i forbindelse med det belgiske formandskabs resultater. Når jeg lytter til denne debat, melder der sig imidlertid to vigtige spørgsmål. Er det virkelig tilfældet, at alle i Europa under det belgiske formandskab glemte alt om deres respektive nationale interesser og udelukkende havde fokus på de interesser, som institutionerne i Bruxelles havde besluttet at prioritere, og som den belgiske regering støttede? Dette var sandelig ikke tilfældet. Vi har været vidne til de begivenheder, der har fundet sted i Europa i det sidste halve år, og det fremgår tydeligt, at blot fordi et formandskab ikke henleder opmærksomheden på nationale interesser, betyder det ikke, at de ikke eksisterer.
Og en anden ting, som måske er det mest grundlæggende og største tvivlsspørgsmål i hele denne debat, er, at det ikke ville være så godt at stille det, vi her kalder europæiske mål, op som en modsætning til det, vi kalder nationale mål. I grunden er de nationale mål, vi taler om, idéer, som kommer fra de enkelte lande. Uden dette særlige bidrag ville Europa være meget dårligere stillet. Vi kan ikke indføre en praksis, hvor disse mål, som bliver formuleret i de enkelte medlemsstater, ikke bliver behandlet som et aktiv, men i stedet som et problem.
Rui Tavares
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne bede om premierministerens opmærksomhed. Jeg sidder her til venstre for Dem. Jeg vil gerne føre en åbenhjertig samtale med Dem. Jeg har en tekst på portugisisk, men jeg vil improvisere på engelsk, fordi det var det sprog, De anvendte i den del af Deres tale, der betød mest for mig, da De sagde: "Se på flygtningene. Se på flygtningene, hvis I tror, at et emne som krig og fred ikke er vigtigt for Europa". De talte her til de nye generationer.
Jeg må indrømme, at det gibbede i mig, da De sagde dette, da jeg er Parlamentets ordfører i flygtningeanliggender. Under Deres formandskab kunne De have gjort mere end bare at se på flygtningene. De kunne have gjort noget for at hjælpe. Det var ikke så svært. Rådet kunne have afsluttet den fælles beslutningsprocedure, som Parlamentet havde indledt om genbosættelse af flygtninge. I vores del af den fælles beslutning forhøjede vi beløbet til medlemsstaterne til genbosættelse af flygtninge. Vi oprettede prioriterede kategorier for folk, der havde været udsat for voldtægt, for tortur, for dem, der er syge, samt for dem, der venter i lejre inden en genbosættelse. Rådet har ikke afsluttet den fælles beslutningsprocedure. Det lader til at skyldes artikel 290 og delegerede retsakter - noget der ligger i Lissabontraktaten.
De siger, at vi skal se på flygtningene. Men jeg opfordrer Dem til at gøre det, vi gjorde, til at tage til al-Hol-lejren i Syrien. Og bed så flygtningene om at se på artikel 290 og de delegerede retsakter. De vil sige: "Hvad taler De om? Mine børn går ikke i skole, jeg har ikke noget pas, vi er strandet i en flygtningelejr, hvorfor taler De om små institutionelle problemer, når De kunne have hjulpet os med vores problemer?" Dette vil være en plet på det belgiske formandskab. Jeg er ked af at sige det.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Hr. formand! Jeg vil gerne tilslutte mig den ros, mine kolleger har givet det belgiske formandskab og Dem, hr. premierminister, for selv om den måde, hvorpå Deres lands regering blev dannet, vakte stor bestyrtelse mange steder, lykkedes de Dem virkelig at trække på den europæiske ånd og gøre dette formandskab fuldt funktionsdygtigt.
Efter min mening yder De ikke Dem selv retfærdighed ved at kalde Dem selv for "mægler", for De har været den drivende kraft og formået at løse uoverensstemmelser på en kreativ og engageret måde, herunder dem De havde med dette Parlament,. Takket være Dem har vi nu et stærkt europæisk tilsynsorgan, et direktiv til regulering af alternative investeringsfonde og ligeledes eurovignetten, endnu et vanskeligt forhandlingsobjekt, som endte med en klar konklusion fra Rådet.
Det fremgik imidlertid af den europæiske ånd, som gennemsyrede Deres tale her i Parlamentet, at De også ser fremad. Jeg vil gerne fremhæve især ét punkt i Deres tale. De nævner med rette, at økonomisk styring ikke burde resultere i en situation, hvor vi blot behandler symptomer uden at gøre noget ved den risiko, der stadig eksisterer, for selv om en stærk stabilitets- og vækstpagt stadig kan blive en realitet, er den kun en enkelt hjørnesten i denne økonomiske styring.
Det, vi ønsker for vores borgere, er, at vi sammen formår at komme igennem denne økonomiske krise og igen bliver i stand til at skabe arbejdspladser til vores borgere, til de unge, og for at nå dertil har vi brug for en stærk europæisk makroøkonomisk styring og en meget stærk EU 2020-strategi. Vil det europæiske semester virkelig sikre dette? Vil medlemsstaterne påtage sig at konkretisere økonomisk styring også inden for dette område? Som Parlament bør vi drage fuld nytte af vores rolle som medansvarlig for lovgivningen i regeringspakken, i lovgivningspakken, med henblik på at få dette realiseret.
Marc Tarabella
(FR) Hr. formand, hr. Leterme! Da De præsenterede det belgiske formandskabs arbejdsprogram i juli sidste år, sagde jeg til Dem, da jeg bød Dem velkommen, og vistnok i spøg, at De nok stadig var her til januar for at præsentere resultaterne for os. Jeg må sige, at jeg havde håbet, at jeg tog fejl, og nu ikke for at fornærme Dem, men jeg ville, som alle andre belgiere, ønske, at det havde været en regeringsleder, der var blevet valgt på regulær vis ved stemmeurnerne den 13. juni, som havde stået på Deres plads i dag. Det var imidlertid Dem, der blev nødt til at påtage Dem dette formandskab, og jeg lykønsker Dem og alle ministrene i den nuværende regering.
Lad os nu forlade den interne politiske situation og fokusere på det belgiske formandskabs resultater..
Også jeg vil gerne citere en berømt amerikansk forfatter, som ikke var filosof, men tennisspiller, nemlig Arthur Ashe, som sagde: "En vigtig nøgle til succes er selvtillid. En vigtig nøgle til selvtillid er forberedelse". Og det må erkendes, at det belgiske formandskab uden tvivl har fundet inspiration her.
Inden for de spørgsmål, som jeg som den eneste indtil nu nævner, er der gjort store fremskridt, f.eks. hvad angår et tættere samarbejde inden for skilsmissesager, den europæiske beskyttelsesordre til beskyttelse af voldsramte, det fremtidige udvidede samarbejde for forældre samt aftalen om direktivet om forsinket betaling og aftalen om mærkning af levnedsmidler, som alle er succeser, det belgiske formandskab kan være stolt af.
Det samme gælder for den fælles landbrugspolitik efter 2013. Selv om der endnu ikke foreligger en aftale, er princippet om en stærk fælles landbrugspolitik med to søjler og princippet om forenkling allerede accepteret. Det, som landbruget har allermest brug for i fremtiden, er imidlertid en regulering, der inden for visse begrænsninger formår at dæmme op for markedernes udsving. Der foreligger dog endnu ikke nogen aftale om dette, og jeg har store betænkeligheder, hvad angår de kommende formandskaber, især Ungarns og Polens, da de ikke lader til at have regulering som et prioriteringsområde.
Foruden god forberedelse, fuld inddragelse af ministre, effektive diplomater og belgiske embedsmænd har formandskabets hemmelighed været, hvilket De også har understreget, ikke at insistere på at følge sin egen dagsorden, men at forpligte sig til at tage fat på relevante prioriterede spørgsmål på europæisk plan og gøre alt for at fremme dem, takket være den pragmatiske holdning og kompromiskultur, der kendetegner os.
Jeg håber, at kommende formandskaber vil tage ved lære af dette eksempel.
Anne E. Jensen
(DA) Hr. formand! Jeg vil også gerne takke det belgiske formandskab for dets indsats, især på de to områder, som jeg kender bedst: budget og transport. Det var ikke på grund af formandskabet, at budgetforhandlingerne i første omgang brød sammen, og vi fandt jo en løsning for 2011-budgettet. Lad os så håbe, at spørgsmålet om fleksibilitet og finansiering af fusionsenergiprojektet ITER også snart falder på plads.
På transportområdet fandt det belgiske formandskab en løsning på det vanskelige spørgsmål om eurovignetten. Især vil jeg takke det belgiske formandskab for opbakningen til en sag, jeg har arbejdet for gennem mange år, nemlig at vi skaber et netværk af sikre rastepladser i Europa, så de lastbilchauffører, der bogstaveligt talt holder Europa sammen og skaber det indre marked, kan arbejde under gode og sikre forhold. Jeg ville ønske, at alle andre landes regeringer ville lade sig inspirere af den belgiske regerings positive syn på denne sag, så vi endelig kan få noget til at ske i virkeligheden.
Mirosław Piotrowski
(PL) Hr. formand! Belgien er en af de seks oprindelige stater i EU og har netop afsluttet sit halvårlige formandskab. Trods hjemlige politiske vanskeligheder, hvor det ikke var muligt at danne en regering, har belgierne officielt fået ros for deres effektivitet og succes med at nå næsten alle de prioriterede mål, de havde sat. Derfor vil jeg også lykønske dem, fordi de i den korte periode og som en del af de prioriterede mål, tog fat på den økonomiske krise i Europa, beskyttede Europas miljø, opbyggede en åben og sikker europæisk union, opbyggede en sammenhængende social model i EU og skabte grundlaget for en fælles EU-udenrigspolitik. Historisk set har man sjældent set, at et så lille land på så kort tid har gjort så meget til gavn for Europa.
Mathieu Grosch
(DE) Hr. formand, hr. premierminister Leterme! For et halvt år siden havde medlemmerne her i Parlamentet rigtig mange spørgsmål vedrørende det belgiske formandskab, og da vi havde læst dets arbejdsprogram, var mange af os stadig meget i tvivl.
Når vi i dag takker Dem, men også den faste repræsentation, for et godt forberedt og fremragende stykke arbejde, er glæden derfor så meget større. Det var helt klart ikke en nem sejr. De hjemlige politiske problemer i Belgien er allerede blevet nævnt, og hr. Verhofstadt måtte også konstatere, at tingene ikke nødvendigvis er præget af effektivitet i Belgien eller på europæisk plan. Dette er måske nøglen til at opnå succes fremover - med andre ord, at politikere, der gør det godt her, måske ad den vej også kan opnå den nødvendige anerkendelse i Belgien.
Det var ikke en nem sejr, idet heller ikke de eksterne betingelser var de bedste. Dette skyldes ikke mindst - og jeg kan tillade mig at sige dette, eftersom jeg taler for Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) vedrørende transport - at de sager, De valgte at tage fat på, heller ikke var de nemmeste. Det er blevet nævnt, at blandt andet spørgsmålet om eurovignetten blev løst, og det var vi rigtig godt tilfredse med. Dette spørgsmål drejer sig ikke blot om et princip. Efter min mening drejer det sig om nye finansieringskilder og sikker, ren, men også effektiv mobilitet på europæisk plan. Det handler om at se, hvorvidt vi i morgen bliver i stand til mere aktivt at justere dette område - mobilitet - på europæisk plan.
Jeg bor i et grænseområde, og derfor er jeg helt klart også tilfreds med gennemførelsen af trafiksikkerhedsbestemmelserne. Det er uacceptabelt for os og for alle, der bor i grænseregionerne, at nummerpladen skal være afgørende for, om en alvorlig lovovertrædelse skal straffes. De har taget tyren ved hornene og taget det første skridt i forbindelse med dette problematiske emne.
Passagerrettigheder for bustransport udgør ligeledes et vigtigt skridt, idet Europa nu har givet sine borgere passagerrettigheder inden for alle de forskellige former for transport. Under vulkankrisen så vi, hvor vigtigt det er for virksomheder, men også for passagerer, at der bliver indført en europæisk ramme på dette område. Jeg håber, at vi kan fortsætte på den måde.
Til sidst vil jeg bare ønske én ting for Dem og for Belgien, nemlig at vi omsider må få de samme færdigheder at se på føderalt plan i Belgien, som De har udvist på europæisk plan ved at følge det sunde princip om, at den, der stiller krav - som De gjorde - også må komme med løsninger.
Alejandro Cercas
(ES) Hr. formand, hr. Leterme! På vegne af medlemmerne i Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet med ansvar for beskæftigelse og sociale anliggender vil jeg, i lighed med mine kolleger, lykønske det belgiske formandskab med de seneste seks måneder.
Hvordan er det muligt for mig at tilslutte mig disse lykønskninger på trods af, at De kun kort har nævnt den sociale dimension, og at der ikke er nogen særlig situationsopgørelse på socialområdet fra det belgiske formandskab?
Ganske enkelt, hr. Leterme, fordi jeg har haft det privilegium at arbejde sammen med Deres ministre, fru Onkelinx og fru Milquet, og er klar over, hvor stort et arbejde de og deres hold har præsteret for at skabe fremgang i forhold til en social dagsorden under sådanne vanskelige omstændigheder og i et Råd, der som det nuværende desværre er så ufølsomt over for det sociale Europa. Til trods for dette har de arbejdet tappert, ansvarligt og med en yderst proeuropæisk ånd på at sikre, at Parlamentet bliver hørt, og at europæerne bliver hørt i disse alvorlige tider, hvor Europas fremtid står på spil.
Derfor vil også jeg lykønske Dem, hr. Leterme, og i fremtiden når udfordringerne kommer, håber jeg, at det, De har sagt, vil vise sig at være sandt, nemlig at Europa vil finde sin sjæl. Den sjæl skal komme til udtryk som en politisk og social og ikke kun økonomisk bevidsthed.
Jeg vil gerne nævne nogle få sager, der ikke er blevet løst under Deres formandskab, og som jeg håber, De vil give videre til det ungarske formandskab sammen med Deres proeuropæiske humanistiske indstilling, for der er meget på spil vedrørende Europas fremtid. Jeg taler her om forhold i forbindelse med Europas indvandringspolitik, den kombinerede tilladelse samt de to direktiver om vikaransættelse og virksomhedsinternt udstationerede arbejdstagere.
Bed Deres kolleger om at tænke langsigtet, hr. Rådsformand! Der må ikke forekomme forskelsbehandling af arbejdstagere, der kommer til Europa. Der skal være ligebehandling, ellers risikerer vi at åbne op for noget, som kan få uforudsigelige konsekvenser for Unionens fremtid. Det må ikke være sådan, at disse arbejdstagere kommer til Europa og oplever ulige arbejdsvilkår, for så ødelægger vi Europa.
Jeg håber, at det ungarske formandskab i det næste halve år vil lytte til Dem, og at De igen vil kunne tale på Deres egne vegne i Rådet, samt at Rådet vil fokusere på Europas sjæl, som må og skal tage udgangspunkt i humanisme og fremgang.
Raffaele Baldassarre
(IT) Hr. formand, hr. Leterme, mine damer og herrer! Jeg må sige, at jeg er glad for, at vi har haft et formandskab, der på trods af vanskelige tider viste sig i stand til pragmatisk og effektivt at styre den europæiske dagsorden.
Fra vedtagelse ved førstebehandling af omarbejdningen af direktivet om bekæmpelse af forsinket betaling i det offentlige, som er af grundlæggende betydning for virksomhederne fremover, til vedtagelsen af finanstilsynspakken har det belgiske formandskab vist sig at være både praktisk og dynamisk.
Jeg kunne nævne andre eksempler, men jeg foretrækker at drage konklusioner om, hvad man kan lære af et formandskab, der har afsluttet sit mandat på en positiv måde. For det første skal man have et realistisk arbejdsprogram. For det andet skal man kunne forhandle på en dynamisk måde og nå frem til kompromiser, og endelig skal man fuldt ud inddrage de europæiske institutioner, først og fremmest Parlamentet, og vælge en tilgang til de ubesvarede spørgsmål, som er fri for begrænsninger og nationale interesser.
Jeg håber, at dette formandskab vil tjene som et eksempel for kommende formandskaber. Jeg giver hermed udtryk for min oprigtige tak.
Pervenche Berès
(FR) Hr. formand, hr. premierminister! Vi arbejdede vældig godt sammen med Deres ministre, Joëlle Milquet og Laurette Onkelinx, med henblik på at Parlamentets stemme ville blive hørt, når beskæftigelsesretningslinjerne blev vedtaget i Rådet, hvor vores holdninger blev tilgodeset, men også i forbindelse med spørgsmålet om offentlige tjenesteydelser med den meget centrale plads, disse har i den europæiske sociale model, hvilket blev bekræftet under Deres formandskab. Jeg håber, at den impuls, der er blevet givet til den interinstitutionelle dialog kan fortsætte i Kommissionens arbejde og i det nye formandskabs arbejde.
Et andet aspekt, vi har arbejdet indgående på, er, hvordan vi sikrer, at den økonomiske forvaltning, De talte om, bliver i stand til at stå på egne ben, for hvis den behandler beskæftigelsesspørgsmålet som en modvægt, ender det med en katastrofe. Og det bekymrer mig at se den måde, hvorpå Kommissionen tager sig af denne sag i det europæiske semester ved at forslå medlemsstaterne, at de sænker lønningerne efter forgodtbefindende eller stort set i blinde hæver pensionsalderen og sænker pensionsniveauet. Det er ikke i den ånd, at økonomisk forvaltning kan sikre succes for det europæiske spørgsmål, hvilket er det, vores arbejdstagere og borgere forventer.
Morten Messerschmidt
(DA) Hr. formand! Jeg vil sige, at det belgiske formandskab uden sammenligning har været et forunderligt eksempel på, hvordan EU fungerer. På trods af at landet ikke har haft en regering, høster formandskabet alligevel ros fra alle sider her i salen. Det er måske et billede på, hvordan EU i virkeligheden fungerer bedst - uden folkevalgte og i virkeligheden helt uden folk. I hvert fald er det under det belgiske formandskab, at det hidtil største bedrag, det hidtil største svigt af de europæiske folk siden Lissabontraktatens ikrafttrædelse er blevet en realitet - nemlig indførelsen af den nu permanente krisemekanisme.
Da man skulle overbevise europæerne om at få Lissabontraktaten på plads, hvor man skulle overføre hidtil uset meget magt til fremmede folk i Bruxelles, så lovede man, at én ting i hvert fald ikke kunne komme til at ske: Man ville aldrig komme til at hæfte for hinandens gæld. Det er under det belgiske formandskab, at dette ene løfte er blevet svigtet. Nu har vi med virkning fra 2013 en fast akt gående ud på, at vi skal komme til at hæfte for hinanden permanent i al fremtid. Det er det, der står tilbage efter det belgiske formandskab, og det er trist.
Ivo Belet
(NL) Hr. formand, hr. Leterme, fru Győri! Både De og medlemmerne af Deres diplomatiske tjeneste har vist, at vi kan opnå succes selv under meget vanskelige økonomiske betingelser, og at vi kan håndtere disse betingelser på en måde, der gør Europa stærkere. Dette er meget vigtigt. Det kræver åbenbart, at vi indgår kompromiser, vanskelige kompromiser. Og det vil altid give anledning til kritik, men jeg tror, at den gyldne regel om, at "det perfekte er det godes fjende", her gælder mere end nogensinde. Denne form for kompromis vil altid kunne retfærdiggøres, hvis den giver mulighed for fremgang, og hvis den er til gavn for borgernes velstand og velvære.
Hr. Leterme! Da jeg kun har ét minut, vil jeg nøjes med en kort kommentar om det næste belgiske formandskab, som sandsynligvis kommer til at sidde en gang omkring 2025. De vil da være omkring de 65 og jeg 66. Jeg går ud fra, at Europa stadig vil være en stærk aktør på verdensplans til den tid, men hvis det skal være tilfældet, må vi virkelige gøre en indsats for at fastholde det sidste halve års fremdrift. Under alle omstændigheder ønsker jeg Dem held og lykke både her og i Bruxelles.
Csaba Sándor Tabajdi
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer, mine belgiske kolleger! Jeg ønsker Dem et stort tillykke! Jeg tager hatten af for Dem! Som ungarer vil jeg blive meget lykkelig, hvis det ungarske formandskab bliver lige så vellykket.
(HU) Nu vil jeg gerne fortsætte på ungarsk. Under det belgiske formandskab lykkedes det at afværge en yderligere forværring af krisen på euro-området. Den irske redningspakke blev strikket sammen på rekordtid. Der blev udarbejdet en ny økonomisk politisk samordning, og nu kan det ungarske formandskab se frem til vedtagelsen af seks retsakter vedrørende økonomisk styring. Der er blevet indført finanstilsyn, og tjenesten for EU's optræden udadtil samt et borgerinitiativ er blevet iværksat. Jeg nærer den største beundring for den måde, hvorpå udviklingen i den konkrete gennemførelse af Lissabontraktaten er sket, selv om vi stadig mangler at løse en masse åbne spørgsmål.
(FR) Endnu en gang vil jeg lykønske mine belgiske kolleger. Jeg håber, vi får lige så stor succes under det ungarske formandskab.
Petru Constantin Luhan
(RO) Hr. formand! Man frygtede, at udviklingen på det indenrigspolitiske område i Belgien ville påvirke det roterende formandskabs effektivitet, derfor glæder det mig, at Belgien gjorde forudsigelserne til skamme ved at håndtere de europæiske spørgsmål på en pragmatisk og effektiv måde. Det belgiske formandskabs flagskibssager gav resultater inden for en række europæiske emner, så som iværksættelsen af tjenesten for EU's optræden udadtil, økonomisk vækst og finanspolitisk konsolidering, vedtagelsen af forordningen vedrørende det europæiske borgerinitiativ og igangsættelsen af gennemførelsen af Europa 2020-strategien.
Hvad rumænske interesser angår, fulgte det belgiske formandskab en retfærdig og afbalanceret strategi. I to for Rumænien følsomme sager valgte det belgiske formandskab de muligheder, der bedst afspejlede Rumæniens holdning, nemlig i debatten om spørgsmålet om Romaerne, når det handler om social integration, og håndteringen af proceduren for, hvordan man henviser udkastet til afgørelse vedrørende Rumæniens og Bulgariens optagelse i Schengen-området til Parlamentet.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at understrege, at Belgien påtog sig det roterende formandskab i en situation, der var vanskelig ikke kun på den hjemlige politiske scene, men også, som vi ved, globalt set.
Derfor vil jeg ikke tilskrive Belgien alle Unionens fiaskoer. Tværtimod vil jeg gerne sige, at Belgien har håndteret trialogen mellem Kommissionen, Rådet og Parlamentet på en glimrende måde.
Med Belgien ved roret blev der opnået resultater inden for et vigtigt område som tilsyn med og regulering af banksektoren - i hvert fald delvist. I oktober afsluttede man forhandlinger om regulering af hedgefonde, spekulative fonde og kreditvurderingsbureauer.
Jeg kunne forstille mig endnu mere ambitiøse foranstaltninger på dette område, men jeg synes, at det i hvert fald lykkedes Belgien at samordne det, der var muligt, og i det mindste gøre visse fremskridt.
Området for internationale forbindelser var også utrolig vigtigt. Unionen oprettede sin diplomatiske tjeneste, og også her viste Belgien sig som en dygtig mægler.
Jeg vil gerne slutte med at lykønske Belgien og sige tak for formandskabet samt give udtryk for mine forhåbninger om, at Ungarn vil følge Deres eksempel.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Må jeg tage et bredere emne op her? Ved juletid sagde John Bruton, tidligere leder i Irland og forhenværende rådsformand, at det faktisk ikke er formålstjenligt, at Rådet kun arbejder på deltid, når man tager omfanget af den krise, Europa står over for, i betragtning. Han ymtede noget om, at den tid, der bruges på disse store spørgsmål, svarer til ikke ret meget mere end den tid, lederne bruger på at flyve til Bruxelles.
Han siger, at vi står over for en økonomisk krise - en krise i velfærdsstaten, hvor samfundet ældes, en globaliseringskrise i nationalstaterne og muligvis oven i købet en krise med hensyn til europæisk demokratis gennemslagskraft. Han siger, at lederne er nødt til at sidde sammen, indtil de er nået til fuld enighed om alt det, der skal gøres, altså hele jobbet og ikke kun dele af det. Kun noget på det plan vil indgyde markederne vedvarende tillid. Jeg vil gerne bede folk om at drøfte dette, for måske har han ret.
Oreste Rossi
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Deres tale indeholdt nogle vigtige citater, hr. Leterme. Det er en skam, at De i praksis hovedsagelig vil blive husket som premierminister i et land, hvor man 219 dage efter at have afholdt valg ikke har været i stand til at danne regering.
Ser De, jeg havde en ringe opfattelse af Dem - selv om den uden tvivl er ændret med tiden - fordi jeg på Deres indsættelsesdag, i Deres specifikke rolle som formand, spurgte Dem, hvilke foranstaltninger der ville blive truffet som reaktion på de handlinger, der er begået imod den katolske kirke i Deres land, som reaktion på de efterforskninger, der blev erklæret ugyldige, som jeg fandt meget alvorlige, og som efterfølgende blev fordømt af domstolene selv.
De svarede mig ikke. Det brød jeg mig ikke om, for jeg mener, at en formand bør repræsentere alle. Hvis en formand bliver stillet et spørgsmål, bør han forsøge at besvare det på en eller anden måde, og han bør træffe den modige beslutning at sige, at han er for, eller at han er imod, og forklare hvorfor. Det gjorde De ikke.
I dag kan jeg sige, at De og Deres formandskab har gjort et godt stykke arbejde. Hvis De havde været lidt mere på vores "bølgelængde" fra starten, kunne vi måske have haft et bedre forhold.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! Belgien overtog så afgjort rådsformandskabet i en meget vanskelig overgangsperiode, idet den økonomiske krise for det første endnu ikke var overstået, og Lissabontraktaten for det andet endnu ikke var fuldt gennemført, samtidig med at dens begrænsede formålstjenlighed også blev åbenbar.
I hele debatten om euroredningspakken er der imidlertid et væsentligt forhold, som ikke må glemmes, nemlig at både redningspakken for eurolandene og lånene til Grækenland krænker Lissabontraktaten. Begge foranstaltninger mangler således det nødvendige retsgrundlag. Det betyder, at det er et klart eksempel på, at EU overskrider sin kompetence, hvilket i sidste ende gør en egentlig traktatændringsprocedure tvingende nødvendig.
Efter flere redningspakke-kandidater - som f.eks. Irland og Portugal - er også Spanien et problembarn for euroområdet. Medaljens bagside er, at nettobidragydere som f.eks. Tyskland og Østrig lidt efter lidt bliver til malkekvæg i EU. Det er indlysende, at tingene ikke kan fortsætte på denne måde. Belgien var faktisk ikke i stand til at håndtere nogen af disse udfordringer - som, og det skal medgives, var vanskelige - nemlig at overvinde krisen og gennemføre Lissabontraktaten.
Andrzej Grzyb
(PL) Hr. formand! Der er udtrykt mange gode meninger om det belgiske formandskab, navnlig om dets effektivitet under forhandlinger og dets ro i en vanskelig kriseperiode, G20-topmødet, konferencen i Cancún og budgetforhandlingen. De finansielle markeders tilbagevenden til stabilitet og også den økonomiske stabilitet var fremherskende spørgsmål, men det må siges, at den nationale egoisme gik over gevind, især hvad angår budgettet. Belgiernes effektivitet under forhandlinger fortjener bifald, men det var trods alt Belgiens tolvte formandskab. Premierminister Leterme sagde, at formandskabets program var Rådets og Kommissionens program, uden at han havde til hensigt at lade det omfatte nationale prioriteringsområder. Vi er dog nødt til at lade fremtidige formandskaber afgøre deres egne prioriteringsområder. Det forekommer mig at være den integrationens essens og ånd, som premierminister Leterme talte om. Hvad der bekymrer mig, er krisen med hensyn til at vedtage 2011-budgettet og navnlig baggrunden herfor og udsigten til, at det fremover ikke vil blive let at forhandle det nye finansielle overslag.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Hr. formand! Der er mindst ét område, der er vigtigt for Europa og for den region, hvor jeg hører til - Euskadi, Baskerlandet - hvor De ikke har gjort noget som helst.
I henhold til Lissabontraktaten har Parlamentet beføjelser på fiskeriområdet. Rådet har blokeret for adskillige planer for ansjosfiskeri. I begyndelsen af Deres formandskab udtrykte jeg den personlige opfattelse, at jeg var parat til at fortsætte forhandlingerne for at få gang i vigtige planer igen, og De har ikke gjort nogen indsats, hvad dette angår. Jeg kan derfor ikke lykønske Dem, idet Rådet grundlæggende ikke anerkender de beføjelser, Parlamentet har i henhold til Lissabontraktaten.
Jeg mener, De har forspildt en mulighed for at løse et problem, som har været trukket i langdrag siden det spanske formandskab. De har ikke foretaget ét eneste træk, så det håber jeg, at det næste formandskab vil være i stand til.
Jeg ville også gerne have takket Dem for at vie min tale en smule opmærksomhed.
Edite Estrela
(PT) Hr. formand! Også jeg vil gerne lykønske den belgiske regering med et vellykket formandskab trods de vanskelige vilkår, det har fungeret under, og som også er blevet nævnt i dag. Desuden vil jeg på det område, jeg har fulgt på nærmeste hold, gerne lykønske fru Milquet og takke hende for hendes engagement og beslutsomhed ved udarbejdelsen af betænkningen om barselsorlovsdirektivet trods Rådets uenighed med hende. Vi håber, at det ungarske formandskab vil tillægge denne sag behørig betydning. Hr. Leterme mindede os om den drøm, der viste vejen for grundlæggerne af det europæiske projekt, ud over det indre marked, og hr. Barroso fremhævede betydningen af den europæiske ånd. Jeg synes, det er gode pointer i den aktuelle sammenhæng, hvor vi har brug for større enhed og solidaritet for at kunne klare de udfordringer, vi står over for.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr. formand! Det belgiske formandskab, eller rettere de seneste to formandskaber, kom på et tidspunkt, hvor Lissabontraktaten var ved at blive gennemført, og en ny orden var under udformning i EU. Begge disse formandskaber begrænsede deres nationale tilgang for at styrke samarbejdet og koordineringen i EU. Denne positive fremgangsmåde tjener til at styrke en fælles tilgang snarere end en regeringstilgang. På den anden side bør vi være forsigtige med hensyn til at begrænse de nationale formandskabers rolle, hvad angår fastlæggelse af deres prioriteringsområder. Der skal være en vis balance her. En ubetinget bedrift under det belgiske formandskab er styrkelsen af den økonomiske forvaltning. Agenturer, der skal overvåge de finansielle institutioner, har indledt deres arbejde. Der er gjort meget for at iagttage en strengere budgetdisciplin. Aktiviteter med henblik på en strukturreform er gjort til det væsentligste udviklingsredskab. Endelig er vi kommet ud af dødvandet med hensyn til at godkende EU's budget for 2011. Vi vil simpelthen gerne sige Dem tak.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Jeg må sige, at det er meget opløftende at høre så mange medlemmer fra alle sider i Parlamentet rose det belgiske formandskab, og det med rette. Jeg frygtede det modsatte. Jeg tror, at én af grundene til det belgiske formandskabs succes er, at det tog Lissabontraktatens realiteter i betragtning. Nu om stunder skal overgangen fra det ene formandskab til det næste være problemfri. Det er som et stafetløb. Jo mere effektiv overgangen er - og jo mere diskret - jo bedre er det sandsynligvis. Belgierne har gjort det ualmindelig godt og været et eksempel for andre lande på, hvordan det kan gøres fremover.
Jeg vil især gerne takke dem for deres arbejde i forbindelse med budgettet, bankmyndighederne og andre myndigheder, der er oprettet. Hvis de gør det lige så godt, som vi håber, de vil, så vil det belgiske formandskabs anseelse faktisk vokse i årene fremover, når vi ser tilbage på disse meget vigtige beslutninger.
Frédéric Daerden
(FR) Hr. formand! Jeg tilslutter mig de næsten enstemmige udsagn her i formiddag. Det belgiske formandskab var et godt formandskab, hr. premierminister, fordi det fik det europæiske projekt fremmet under vanskelige, nationale forhold, som ikke desto mindre ikke forhindrede det i at tackle de udfordringer, Europa står over for. Jeg tænker her på vedtagelsen af 2011-budgettet, hvor visse forhold efterlader en bitter smag i vores munde. De undgik imidlertid en skadelig, institutionel konfrontation.
Hvad angår den sociale dimension, var det belgiske formandskab lige fra begyndelsen konfronteret med den overforsigtighed, der hersker hos nogle i Rådet. Jeg tænker navnlig på idéen om et rammedirektiv for minimumsindkomst. Trods denne kontekst kan Belgien tilskrives reelle fremskridt takket være Deres ministres og vores ministres kampånd, nemlig rapporten fra EPSCO-rådet før hvert Rådsmøde som nødvendig modvægt til Økofinrådet, konklusionerne om sociale tjenesteydelser af offentlig interesse, pensioner, især konferencen om pensioner i Liège, hvor der blev sat fokus på nødvendigheden af i fællesskab at overveje pensioners tilstrækkelighed og bæredygtighed, som jeg føler mig forpligtet til at påpege, samt EPSCO-erklæringen om fattigdomsåret.
Endnu en gang tillykke. Forhåbentlig vil denne positive udvikling fortsætte under de næste formandskaber.
Gay Mitchell
(EN) Hr. formand! Som bemærkning til forretningsordenen vil jeg gerne bede Dem undersøge, hvem der får lov til at komme til under catch-the-eye-proceduren, og hvem der ikke gør. Det forekommer mig, at der ikke er nogen rimelig fordeling fra den ene mødeperiode til den næste. Jeg vil gerne bede Dem gøre dette, for nogle af os, som har andre forpligtelser, kan ikke sidde i Parlamentet dag ind og dag ud, mens andre har mulighed for at gøre det.
Jeg mener, der skal være en rimelig mulighed for medlemmerne til at deltage i forhandlingerne. Jeg underskylder forsinkelsen, men vil gerne bede Dem udføre denne undersøgelse.
Formanden
Hr. Mitchell! Jeg ønsker ikke at sige andet, end at jeg har en liste, og at De kan tjekke listen. Næsten 20 mennesker på listen har mulighed for at tale. Hvis De ønsker det, kan De komme ind på mit kontor, hvor jeg kan vise Dem listen, så vi kan forklare den.
Maroš Šefčovič
Hr. formand! Der er givet udtryk for en hel del positive vurderinger og ros i Parlamentet i formiddag. På vegne af Kommissionen vil jeg gerne sige, at det er meget velfortjent. Med sin europæiske ånd har det belgiske formandskab klart vist en imponerende effektivitet og en meget positiv indstilling til samarbejde. Når det belgiske formandskab tog fat på et spørgsmål, vidste vi alle, at det ville forfølge det europæiske mål - og kun det europæiske mål - og at det ville gøre det i en ånd af loyalt samarbejde mellem institutionerne. Det belgiske formandskabs meget fine samarbejde med Parlamentet og dets meget tætte kontakter til Kommissionen har resulteret i, hvad der helt klart er en meget imponerende liste over bedrifter.
I dag kan vi sige, at Lissabontraktaten nu er fuldt funktionsdygtig. Vi har formået at give vores borgere en ny stemme via det europæiske borgerinitiativ, og vi har formået at nå frem til en aftale om mere gennemsigtige og effektive udvalgsregler. Jeg arbejdede med begge disse spørgsmål sammen med minister Olivier Chastel, og jeg må sige, at jeg altid var imponeret over hans samarbejdsånd og store professionalisme.
En rolig og konstruktiv tilgang var nødvendig for at afslutte forhandlingen om 2011-budgettet og for at påbegynde den nye økonomiske styring i Europa. Selv i komplekse og langtrukne drøftelser om emner som skilsmisse, finansiel overvågning og endog patenter lykkedes det for det belgiske formandskab at opnå betydelige fremskridt.
Det står helt klart, at vi skal videreføre det belgiske formandskabs positive ånd og effektivitet. Økonomi, fremgang efter krisen og finansiel konsolidering er naturligvis stadig topprioriteter for os alle. Vi fik godt nyt i sidste uge med det vellykkede salg af portugisiske, spanske og italienske obligationer, og vi oplevede reducerede kursdifferencer i Belgien og andre lande. Men det står også helt klart, at vi skal gå videre med strukturreformerne og er nødt til at arbejde endnu hårdere. Medmindre vi ønsker et konjunkturopsving uden job, er vi nødt til at se på, hvordan vi kan reformere vore arbejdsmarkedsregler, og hvordan vi kan fjerne forhindringerne for en højere beskæftigelse i Europa. Samtidig skal vi beskytte de sårbare i vores samfund og reducere fattigdommen. Kun på den måde kan vi udvikle vores sociale markedsøkonomi i Europa.
Meget vil afhænge af, hvordan vi får påbegyndt det europæiske halvår, og i hvilken udstrækning vi samlet set vil kunne være ambitiøse, hvad angår vores nationale reformprogrammer, vores konsolideringsbestræbelser og gennemførelsen af Europa 2020-strategien. Det belgiske formandskab har ydet et stort bidrag til igangsætningen af denne nye økonomiske styringsproces, og vi skal nu fortsætte det fremragende arbejde, det påbegyndte.
Jeg vil gerne sige Dem hjertelig tak for Deres fremragende arbejde, hr. premierminister, hr. minister. Jeg vil også gerne bringe en stor tak til alle Deres diplomater for at skabe den positive ånd, i hvilken det næste formandskab kan fortsætte det arbejde, De påbegyndte med så stort held for seks måneder siden.
Yves Leterme
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Disse ord er mine sidste på vegne af det belgiske formandskab, og jeg vil gøre det kort. Jeg er glad for at se så mange mennesker her, men jeg ved, at det skyldes andre emner på Deres dagsorden.
(NL) Jeg vil naturligvis gerne takke alle dem iblandt Dem, som er kommet med meget konstruktiv feedback, der vil vise sig uvurderlig i Deres og vores arbejde fremover. Først og fremmest vil jeg gerne, hvad angår Parlamentets meget positive vurdering af vores formandskab, sige, at jeg forsøger at holde mig til det princip at være afklaret i forhold til negativ feedback og at være meget beskeden i forhold til positiv feedback, selv hvis den viser sig at være overdrevet.
Afslutningsvis vil jeg her gerne fremhæve tre faktorer. For det første - og dette ligger selvklart uden for det belgiske formandskabs kompetenceområde - finder jeg det virkelig vigtigt, at vi indfører en bedste praksis, hvad angår gennemførelse af Lissabontraktaten. Enhver nationalstat, der påtager sig det roterende seksmåneders formandskab for EU, bør sætte Europa særlig højt på sin dagsorden.
For det andet er formålet med at forvalte det roterende formandskab måske ikke kun at fungere som katalysator, men også som drivkraft, som én af Dem sagde, så vores institutioner kan udføre deres arbejde. Vi kæmpede alle hårdt for at få Lissabontraktaten ratificeret. Det ville selvfølgelig være absurd, hvis vi forvaltede det roterende formandskab på en sådan måde, at det ikke lykkedes for det at yde Lissabontraktatens ånd og bogstav retfærdighed. Desuden mener jeg, at det er den eneste måde, hvorpå det roterende formandskab vil have nogen mening fremover, og hvorpå eventuelle traktatændringer eller nye aftaler i fremtiden vil overleve. For det tredje er alt ikke perfekt, og flere medlemmer har med rette påpeget nogle huller. Jeg vil især gerne gentage, at Europa bør være mere ambitiøst, når det gælder socialpolitik.
(FR) Det, der er blevet sagt, er fuldstændig rigtigt. Hvad angår socialpolitik, skal Unionen være mere ambitiøs fremover, men jeg mener ikke desto mindre, at Belgien har gjort en forskel her. Det belgiske formandskab styrkede beskæftigelsespolitikkernes rolle i Europa 2020-strategien, det sikrede, at disse politikker ville få en plads i den nye økonomiske styring i Europa, og jeg mener, at det også skabte grundlaget for den sociale dimension i Europa 2020-strategien, ikke kun kampen mod fattigdom, men også den sociale samhørighed. Som svar på nogle af talerne forekommer det mig, at vi trods alt har sat spørgsmålet om tjenesteydelser af offentlig interesse på EU's dagsorden. Det er dog rigtigt, at vi skal gøre mere og komme videre, især på lovgivningsniveau.
Som jeg sagde tidligere, er vores formandskab ikke perfekt, og jeg mener, at vi, sådan som hr. Tavares med rette påpegede, kan gøre mere, end vi gør i dag, hvad angår flygtningepolitik.
(NL) Afslutningsvis vil jeg komme med to slutbemærkninger, da der stadig er andre emner på dagsordenen. Jeg vil specielt gerne henvende mig til de belgiske medlemmer i Parlamentet generelt, men flere af dem i særdeleshed, navnlig to af mine forgængere.
På vegne af den belgiske regering vil jeg gerne sige, at vi betragter den indsats, vi har gjort under det belgiske formandskab, som en slags honnør for Deres arbejde her. Vi har gjort alt, hvad vi kunne, for at anvende Lissabontraktaten korrekt, hvilket også er en slags honnør for de initiativer, der er udviklet siden det ellevte formandskab, som overvågede fremkomsten af Laeken-traktaten, og efterfølgende under vigtige ordførerskaber, med henblik på at inkorporere ånden fra Laeken i Lissabontraktaten.
Det er med rette blevet påpeget, at et roterende formandskab i hovedsagen er afhængigt af det engagement og de resultater, rigtig mange mennesker udviser og skaber rundt om politikerne, som skal tage ansvaret og stå i skudlinjen. Jeg taler her om rådgiverne, diplomaterne, om rigtig mange mennesker, som i sidste ende er dem, der udfører det vigtigste arbejde.
Jeg vil gerne fortælle hr. Staes, at selv om prisen, "the Golden Shoe Prize", der vil blive uddelt i Belgien i morgen, altid er blevet givet til mennesker som f.eks. Lukaku og Boussoufa, ville "the Golden Shoe", hvis det var det belgiske formandskab, der blev hædret, nemt gå til dets diplomatiske tjeneste, hvorfra noget af dens personale sidder her bag mig.
Endelig vil jeg gerne sige et par ord til hr. Tabajdi, og jeg vil forsøge på mit bedste ungarske:
Formanden
Takket være Dem, hr. premierminister, har vi i det seneste halve år udviklet nye samarbejdsmetoder på forskellige niveauer mellem de to lovgivende kamre i EU, nemlig mellem Rådet og Parlamentet. Deres formandskab har været meget vellykket. Vi ønsker alt godt for Deres land og for Dem personligt.
(Bifald)
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Mara Bizzotto
Den 31. december 2010 afsluttedes et temmelig kedeligt formandskab, som nogle har beskrevet som farveløst og svagt. Det var alt, hvad vi kunne have forventet af en belgisk regering, der faktisk ikke har været i gang i otte måneder. De belgiske politikere har ikke formået at lave en politisk plan for deres eget land, som er offer for en institutionel krise uden fortilfælde. Jeg kan ikke se, hvordan den på nogen måde skulle have kunnet lede så kompleks en størrelse som EU - som i dag selv er meget skrøbelig og vakkelvorn - med fremsynethed og visioner for fremtiden. Det var meningen, at det belgiske formandskab skulle bringe Europa på ret kurs mod fremgang efter den økonomiske og finansielle krise. Alligevel er vi igen i gang med at tackle den spekulation, der truer den fælles valutas hele eksistens, selv i dag. Det var det belgiske formandskab, der stod bag den stærke fremskyndelse af den yderligere udvidelse af EU's grænser. Som vi har set de seneste år, har tiltrædelsen af økonomisk svage lande kompliceret arbejdet i EU-institutionerne og svækket hele EU, som nu i mindre grad end tidligere er i stand til at tage nogen af de nye medlemsstaters hjemlige problemer på sig.
Andreas Mölzer
Belgien har haft formandskabet for EU i de sidste seks måneder, og det lader til, at næsten ingen dér har bemærket det. Landet var hovedsagelig optaget af - og desværre uden held - at danne en ny regering, mens skænderierne mellem flamlænderne og vallonerne har gjort det umuligt for landet at træffe politiske beslutninger. Det kan derfor ikke undre, at det politiske establishment i EU mageligt kunne fremme sit ønske om øget centralisering inden for EU. Eurokrisen blev brugt som påskud for at støbe kuglerne til en økonomisk styring i EU. Samtidig er den såkaldte permanente redningspakke for euroen et rent og skært angreb på nettobidragyderne, som vil skulle grave endnu dybere i deres lommer fremover. Belgien bør faktisk betragtes som et afskrækkende eksempel på, hvad der kan ske, hvis folkeslag med ulige økonomiske præstationer bindes sammen. Belgien, hvor forskellene mellem flamlænderne og vallonerne er åbenlyst uforsonlige, og hvor det føderale system er en fordelingsmekanisme fra flamlænderne til vallonerne, viser, hvad der kan times EU og euroområdet, hvis man fortsætter ad den nuværende, misforståede vej.
Sławomir Witold Nitras
skriftlig. - (PL) Når vi opsummerer det belgiske formandskab, bør vi først og fremmest påskønne dets yderst aktive rolle i udarbejdelsen af EU's system for finansiel stabilitet. Alle, der iagttog denne proces, ved, at det var et vanskeligt forehavende, som blev udført under tidspres. Af den grund vil jeg gerne sige hjertelig tak til alle, der bidrog til at få projektet gennemført. I den henseende har det belgiske formandskab overladt et veludført arbejde til det ungarske formandskab. Det bør også understreges, at belgierne har vist vejen for kommende formandskaber, hvad Lissabontraktatens ikrafttræden angår. Jeg vil gerne udtrykke det håb, at fremtidige formandskaber, herunder det polske, vil forsøge i højere grad at opstille deres egne, klare prioriteringsmål, men dog stadig inden for rammerne af vores fælles mål i EU. Med denne arbejdsform kan EU-institutionernes politikker i højere grad planlægges og gennemføres.
Wojciech Michał Olejniczak
Jeg vil gerne indledningsvis lykønske det belgiske formandskab, som har vist fremragende færdigheder under ledelsen af Rådet i de seneste seks måneder. Man kan betegne det belgiske team som vellykket i betragtning af de omstændigheder, hvorunder landet overtog formandskabet. For det første var det det første formandskab, som skulle fungere på grundlag af Lissabontraktatens regler, og for det andet befandt EU og dets individuelle medlemsstater sig i en økonomisk set yderst vanskelig situation. Desuden måtte Belgien tackle hjemlige problemer under sit formandskab. På trods af, at det har været en så vanskelig og krævende periode, har formandskabet vist sin effektivitet samt ægte europæisk stil i gennemførelsen af alle tiltag. Det lod sine egne problemer og spørgsmål blive hjemme og koncentrerede sig om at følge en kurs, der modsvarede forslagene fra Parlamentet, Kommissionen og Rådet, og om at støtte disse institutioner. Formandskabet påtog sig rollen som mægler. Hvad angår de prioriteringsmål, formandskabet har indfriet, fortjener tiltagene til bekæmpelse af den økonomiske krise anerkendelse. Her tænker jeg først og fremmest på arbejdet med den næste flerårige finansielle ramme. Eurovignetten er endnu en betydelig præstation under det belgiske formandskab. Endelig vil jeg gerne sige, at det belgiske formandskab kan tjene som et godt eksempel for de næste lande, der overtager formandskabet for Rådet. Jeg ønsker for både det ungarske formandskab og det polske formandskab, som tager sin begyndelse i anden halvdel af 2011, at deres formandskaber bliver lige så vellykkede.
Jarosław Leszek Wałęsa
Jeg vil gerne takke det belgiske formandskab. Dets arbejde, som lige er afsluttet, kan tjene som model for de lande, der fremover skal lede arbejdet i Rådet. Det er et emne, der ligger mig særlig på sinde i lyset af Polens kommende formandskab, som jeg håber vil følge de veje, det belgiske formandskab har banet med så stor succes. Det sker ikke ofte, at det land, der har formandskabet, sætter fællesskabstiltag før egne interesser. Efter min mening var den væsentligste succes for det formandskab, vi drøfter nu, dets konsekvente gennemførelse af bestemmelserne i Lissabontraktaten, navnlig i Rådet, som blev en egentlig institution med en permanent formand, og i Udenrigsrådet, som i øjeblikket ledes af den høje repræsentant. Bekæmpelse af den økonomiske krise viste sig også at være en ikke ubetydelig sag, og den systematiske overvågning af og begrænsningerne i den finansielle sektor vil med tiden muliggøre en genoprettelse af dens blakkede ry. Det er særlig vigtigt i en tid, hvor der er så stort et pres for at udvide euroområdet. Alt i alt håber jeg inderligt, at den sti, det belgiske formandskab har trådt, vil blive en kvalitetsstandard for de lande, der overtager formandskabet fremover. Må fællesskabets bedste altid være vores prioritet.
