A makrogazdasági egyensúlytalanságok megelőzése és korrigálása - A túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtása - A tagállamok költségvetési kereteire vonatkozó követelmények - Költségvetési felügyelet az euróövezetben - A költségvetési egyenleg felügyelete és a gazdaságpolitikák felügyelete és összehangolása - Az euróövezetben tapasztalható túlzott makrogazdasági egyensúlytalanságok korrigálását célzó végrehajtási intézkedések (a vita folytatása) 
Elnök
A következő napirendi pont a makrogazdasági egyensúlytalanságok megelőzéséről és korrigálásáról; a túlzott hiány esetén követendő eljárásról; a tagállamok költségvetési kereteire vonatkozó követelményekről; a költségvetési felügyeletről az euróövezetben; a költségvetési egyenleg felügyeletéről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról; valamint az euróövezetben tapasztalható túlzott makrogazdasági egyensúlytalanságok korrigálását célzó végrehajtási intézkedésekről szóló vita.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Polgáraink erős és hatékony Európai Uniót akarnak. A tétlenség, az alkalmatlanság és a tisztán kormányközi jövőkép tovább súlyosbítják a válság hatását és gyengítik az európai projekt hitelességét.
Nem olyan problémákkal állunk szemben, amelyek tisztán nemzeti jellegűek, és nem olyan válsággal, amely csak gazdasági természetű; egy politikai válsággal állunk szemben, amely gyors, teljes körű és Európa-párti választ igényel.
A Gazdasági és Monetáris Unión belül meg kell erősíteni a "gazdaság” és az "unió” alapfogalmát. A ma előterjesztett gazdasági kormányzásra irányuló javaslatot jelentősen javítani kell ahhoz, hogy ezt elérhessük.
Támogatjuk az olyan nemzeti költségvetési keretek létrehozását, amelyek garantálják az átláthatóságot, a gazdasági koordinációt és az európai kötelezettségvállalásoknak való megfelelés ellenőrzését.
Meggyőződésünk, hogy szükség van a makrogazdasági egyensúlytalanságok korrigálására és a konvergencia felé történő elmozdulásra, és úgy találjuk, hogy a Ferreira-jelentés e területen különösen nagy előrelépést tesz.
A Stabilitási és Növekedési Paktum megreformálására irányuló javaslatok azonban nem teljesek: összekeverik a stabilitást a kiigazítással, és a piacra és a nemzeti szférára bízzák a növekedési politikákat. Európa beruházásokkal és foglalkoztatással kapcsolatos kötelezettségvállalásának elkerülése nem elfogadható.
Nem veszünk részt bűnsegédként ebben a kísérletben, amelynek lényege, hogy Európa hátat fordítson polgárainak és saját érdekeinek; nem törődünk bele abba, hogy közömbösen elmélkedünk arról, hogy hogyan súlyosbodnak problémáink; és nem fogadjuk el a kettős mércéket. Egyhangúságra van szükségünk a források biztosításához, a szankciók elkerüléséhez pedig minősített többségi döntésekre.
El kell köteleznünk magunkat Európa mellett, mégpedig gyorsan. Az Európai Parlamentnek keményen kell dolgoznia, hogy nagyratörő, Európa-párti választ fogalmazzon meg, amely méltó polgárainkhoz.
Előre kell lépnünk, nem pedig rák módjára hátrálni. Európa nem rejtőzhet el, amikor a legnagyobb szükség van rá.
Ashley Fox
Elnök úr! Noha az Egyesült Királyság nem tagja az euróövezetnek - és remélem, soha nem is lesz - anyagi érdekeltségünk fűződik sikeréhez. Minden jót kívánok az euróövezetnek, és sajnálom, hogy nem támogathatom a ma este általunk megvitatott gazdasági kormányzási javaslatokat.
Az előttünk fekvő javaslatok messze ható új hatásköröket biztosítanak a Bizottság számára. Ha ezeket a hatásköröket csak az euróövezet országaira korlátozták volna, nem tiltakoztam volna, de ehelyett azt látjuk, hogy a Bizottság és e Parlament sok képviselője - köztük Wortmann-Kool asszony is, akit mélyen tisztelek - kifogásként használják fel az euróövezet válságát az EU hatásköreinek az Egyesült Királyság és más olyan országok gazdasági kormányzására való kiterjesztésére, amelyek nem használnak eurót. Nem azért választottak meg, hogy nagyobb hatáskört adjak az EU-nak afelett, hogy az Egyesült Királyság hogyan irányítja ügyeit, és ezért e javaslatok ellen fogok szavazni.
Werner Langen
(DE) Elnök úr! A vita az európai gazdaságpolitika megoldatlan kérdéseit tükrözi. Miközben központi monetáris politikával rendelkezünk, a költségvetési és pénzügyi politikák helyi felelősség alá tartoznak. Az egyes görög képviselőtársak által arra tett kísérlet, hogy Görögország belső politikai kompetenciáiért Európára vagy harmadik felekre, kapitalista bankokra vagy bárki másra hárítsák a felelősséget, csak tévedés lehet.
(Kellemetlenkedő hozzászólás)
A görög kommunisták voltak.
Szerencsére az euró mind belül, mind kívül stabil. Itt nem az euró válságáról van szó, hanem inkább egy államadóssági válságról. Ebből kell kiindulnunk. Nincs értelme - még az állam sem költekezhet a végtelenségig többet, mint amennyit megengedhet magának. Nincs értelme további adósságokkal megfejelni a meglévő adósságokat, anélkül hogy elfogadnánk a szükséges reformok következményeit. Ezért mondom, hogy legfőbb ideje, hogy cselekedjünk. A Parlament régóta intézkedéseket szorgalmaz. A Bizottság most azt javasolta, hogy szigorítsuk a Stabilitási és Növekedési Paktumot. A magyar elnökség jól tárgyalt, akárcsak saját oldalunk. Tulajdonképpen sajnálom, Bullmann úr - mivel a pénzpiacok szabályozásának sok szempontját illetően nagyon is egyetértünk -, hogy a szocialisták még mindig különbséget akarnak tenni a jó és a rossz adósságok között. Ez tévút! Amikor elkészítjük a mérlegeket, hogy megnézzük, melyik európai országok kerültek bajba, nincs szükség arra, hogy bárkit is bemocskoljunk; ez könnyen felismerhető. Mindenütt szocialista kormányok voltak, ahol ilyen költségvetési és pénzügyi problémák merültek fel. Az euróövezeten kívül Magyarországon, Lettországban, Romániában, aztán Írországban, Spanyolországban, Portugáliában, az Egyesült Királyságban és négyéves szünettel, amikor is a mieink voltak kormányon, Görögországban is. Vagyis az önök gazdasági modellje nem működik.
(Kellemetlenkedő hozzászólás)
Igazán, Bütikofer úr, önnek mostanra több esze is lehetne. Nem mentheti fel a görögöket a felelősség alól, és nagyon nyíltan megmondom most, hogy nem a görögök voltak az elsők, akik megsértették a Stabilitási és Növekedési Paktumot; a két nagy ország, Németország és Franciaország volt az. Ez ellen tiltakoztunk is, és változtattunk. Akkoriban ön volt kormányon, Bütikofer úr. Ön ásta meg a sírt - az ön pártja ásta meg a Stabilitási és Növekedési Paktum sírját, nem a görögök. Most azonban a görögöknek kell ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
(A felszólaló hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban válaszoljon két kérdésre.)
Udo Bullmann
(DE) Elnök úr, Langen úr! Csak szeretnék meggyőződni arról, hogy ön tisztában van az elképzeléseinkkel. Ezért azt kérdezem öntől, hogy tudja-e, hogy mit javasoltunk képviselőtársának, Wortmann-Kool asszonynak. Először is azt, hogy erősítsük a paktumot azzal, hogy felvesszük bele az Európa 2020 csomag Rehn úr által javasolt kiválasztott célkitűzéseinek - például kutatás és fejlesztés, valamint a szegénység elleni küzdelem - szorosabb nyomon követését. Ide tartoznának az energiaellátó rendszerek korszerűsítését célzó beruházások is.
Marc Tarabella
(FR) Elnök úr! Két pontot említenék.
Először is Görögországgal kapcsolatban: ne próbáljuk újraírni a történelmet. Egy jobboldali kormány volt, amely a Goldman Sachs Bank segítségével két hivatali cikluson át elleplezte a számokat. Ma egy baloldali kormány próbálja helyrehozni a helyzetet. Az embereknek kellene fizetniük azokért a hibákért, amelyeket a bankok tanácsára követtek el?
A második példa: országomban, Belgiumban, a képviselőtársunk, Dehaene úr által vezetett kormánynak, amelyben a baloldal is részt vett, 12 év alatt a GDP 130%-áról a GDP 80%-ára sikerült leszorítani az adósságot. A bankközösség és különösen a Fortis tévedései miatt ki kellett segítenünk a bankokat, hogy megelőzzük, hogy a rendszer...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Werner Langen
(DE) Elnök úr! Nagyon jól ismerem a Bullmann úr és a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja által tett javaslatokat. Az egyedüli probléma velük az, hogy elsősorban több pénzt akarnak. A probléma nem oldható meg több pénzzel. Mint Tarabella úr éppen megerősítette, még szocialista részvétellel is van lehetőség az adósság csökkentésére. Szeretném kimondani, hogy a Görögországban végbement reformok nem járultak hozzá ahhoz, hogy a nagy görög magánvagyon valóban osztozzon az állami költségek terhében. Ellenkezőleg: a görög polgárok január 1. óta 59 milliárd EUR összegű görög bankbetétet vettek ki, és január 1. óta 12 milliárd EUR összegű görög államkötvényt adtak el. Követelem, hogy a sok tehetős görög aktívan vegyen részt, és ezt a politikának kell szabályoznia. Ha el tudják fogadni a felelősséget, akkor szolidaritásban részesülhetnek részünkről.
Saïd El Khadraoui
(NL) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Szeretném azzal kezdeni, hogy mindenkinek kifejezem elismerésemet, aki az utóbbi időben keményen dolgozott ezen a csomagon, de támogatom képviselőcsoportom korábbi felszólalóit is. Számunkra ez a csomag nem elégséges és nem kiegyensúlyozott. Nem annyira a technikai részletekről van szó, hanem inkább a lényegről: mire helyezzük a hangsúlyt? Melyeknek kell lennie egy integráltabb gazdaságpolitika célkitűzéseinek? Ezért nem igaz, hogy mi nem akarunk európai gazdasági kormányzást, de fel kell tennünk magunknak a kérdést, hogy hogyan kellene azt meghatároznunk, hogy mi az európai gazdasági kormányzás lényege. A jelenlegi válság nyilvánvalóan világossá tette, hogy a monetáris unió a gazdasági együttműködést is megköveteli. Úgy tűnik, hogy egyfajta tervezési hiba csúszott pénzügyi tervünkbe, és ezt ki kell javítanunk.
Számunkra sokkal többről van itt szó, mint arról, hogy beleegyezünk a megszorításokba, és költségvetési célkitűzéseket érünk el. Igen, Langen úr és tisztelt képviselőtársak, valóban a rendezett államháztartást támogatjuk, de számunkra az a fő, hogy hogyan léphetünk mindannyian tovább, hogyan juthatunk ki ebből az ingoványból. Hogyan készülhetünk fel a jövőre, és így hogyan teremthetünk növekedést és foglalkoztatást egy közös gazdaságpolitika révén? Egy nagyratörő beruházási stratégia rendszerbe való beépítésével, a 2020-as célkitűzésekkel való kapcsolat kialakításával, vagy másképpen azáltal, hogy például közös szabályozást határozunk meg oktatási rendszerünk javítása, a szegénység elleni küzdelem, valamint a kutatási és fejlesztési beruházások révén a versenyképesség javítása és a verseny harmadik országokkal való felvétele érdekében.
Mellesleg lenyűgöz, hogy egyes képviselők, mint például Verhofstadt úr éppen tegnap, a beruházási stratégia mellett emelnek szót, miközben elégedettek ezzel a csomaggal. Számomra személy szerint ez nem összeegyeztethető. Ezért a hatos csomagban a valódi gazdasági kormányzás megvalósítására nyílt lehetőség elszalasztását látjuk.
Marianne Thyssen
(NL) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Nagyon mély válságban vagyunk, és nemcsak arról kell gondoskodnunk, hogy kimásszunk belőle, hanem arról is, hogy soha többé ne juthassunk ugyanide. Pontosan ezért van szükségünk határozott jogszabályi keretrendszerre, és pontosan ezért kell társjogalkotóként nekünk is vállalnunk saját felelősségünket. Végül is mi vagyunk az a generáció, amely jelenleg dönt gyermekeink jövőjéről.
Bennünk, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportban megvan a bátorság ahhoz, hogy keresztülvigyük ezeket a szabályokat. Vennünk kell most a bátorságot, hogy eldöntsük, milyen intézkedésre van szükség. Ahhoz is vennünk kell a bátorságot, hogy úgy döntsünk, hogy keresztülvisszük ezeket a döntéseket, hogy gondoskodunk a betartásukról, még ha ez azt is jelenti, hogy árral szemben kell úsznunk. Megértjük azokat, akik az utcára vonulnak, hogy tiltakozzanak, sőt mi több, éppen azt tesszük, hogy pontos strukturális választ adunk ezeknek az embereknek az aggodalmaira: jó munkahelyeket, fenntartható növekedést és a jövőben teret a megfelelő szociálpolitika számára. Ha befolyással bíró szereplők akarunk maradni a globalizálódott gazdaságban, akkor biztosítanunk kell a gazdasági és költségvetési politikák közötti, illetve a gazdaságpolitika és a tagállamok versenyképességére vonatkozó politika közötti nagyobb összhangot. E célból nyilvánvalóan gazdasági beruházásokra van szükségünk, de mindenekelőtt arra van szükség, hogy gondoskodjunk arról, hogy senki ne tehesse meg szabadon, hogy alapos ok nélkül eltér a megállapodás szerinti szabályoktól, mert az azt jelenti, hogy másokat is magával ránt a posványba.
A csomag, amely a tárgyalások során végül megszületett, határozott választ ad ezekre a követelményekre, és választ ad a múlt hibáira is. Az egyedüli feladat az - és ezt a múltbeli magatartásunk vetette fel -, hogy tovább kell erősítenünk a Stabilitási Paktum megelőzést célzó megközelítését, mert ha egy tagállam elindul lefelé a lejtőn, akkor nem engedhetjük meg, hogy politikai alku tárgyává váljon a Tanácsban, hogy végső soron mi lesz Európa válasza.
Ezért remélem, hogy a csomag mellett adjuk le szavazatunkat, hogy támogatni fogjuk ezt a csomagot, de azt is, hogy megadjuk magunknak a lehetőséget arra, hogy egy végső tárgyalási fordulót indítsunk el a Tanáccsal e pont további megerősítése érdekében.
Leonardo Domenici
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Azt hiszem, hogy egy paradoxon szemtanúi vagyunk. A csomag, amelynek ki kellene igazítania és meg kellene előznie az egyensúlytalanságokat és az aránytalanságokat, maga is egyensúlytalanságon és aránytalanságon alapul. Olyan, mint egy test, amely két lábon áll ugyan, de az egyik sokkal hosszabb és fejlettebb a másiknál. Az a láb, amely a költségvetési politikát ellenőrzi, izmos és hangsúlyos, míg a másik láb, amely a fejlesztéspolitikát vezérli, amelynek lendületet és hosszú távú hajtóerőt kellene biztosítania, vékonynak és erőtlennek tűnik.
Úgy gondolom, hogy a csomag végső felépítése tekintetében létrejött diszharmonikus eredmény a válság okaival és jellegével kapcsolatos véleménykülönbségnek tudható be. Az azok közötti különbségnek, akik úgy hiszik, hogy a válság oka az államháztartások rendezetlensége és egyensúlytalansága, és azok között, akik szerint az alapvető problémának inkább a piaci szabályok és az átláthatóság hiányához, a gazdasági és kereskedelmi egyensúlytalansághoz és a társadalmi egyenlőtlenséghez van köze. Azt kockáztatjuk, hogy összekeverjük az okot és a hatást. Mind azt akarjuk, hogy felelősen ellenőrizzék az államháztartást, de az adósságcsökkentés célja nem elég ahhoz, hogy megadja a kezdőrúgást a növekedéshez és a versenyképességhez. Ezeknek az intézkedéseknek a fő ereje az eljárásokban és a szankciókban rejlik. Sokkal kisebb hangsúlyt - túlságosan kis hangsúlyt - fektettek a beruházási és fenntartható növekedési stratégiára, amelyet Európának elő kellene mozdítania és meg kellene valósítania.
Tudjuk, hogy szándékainkkal ellentétben intézkedéseink tág határok között eltérő eredményekhez vezethetnek, sőt, akár ellentétes hatást is kiválthatnak, mint amelynek elérésére törekszünk. Ez a cél heterogenézise. Tartok tőle, hogy ez a probléma központi eleme e csomagnak.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Elnök úr! Egyértelműen súlyos helyzetben vagyunk, amely mindnyájunktól felelős cselekedeteket követel. Mindnyájunktól, így a Tanácstól is. A nézetkülönbség, amely ma elválaszt bennünket a Tanácstól, a fordított minősített többségi szavazás kérdése.
Mindannyian tudjuk, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum azért nem működött, mert a tagállamok úgy döntöttek, hogy nem büntetik meg egymást a költségvetési fegyelem megsértéséért. Ennek talán az volt az oka, hogy ismerik azt az evangéliumi idézetet, amely így hangzik: "Az vesse rá az első követ, aki bűntelen közületek”.
A Parlament azt akarja - és ez különbözteti meg a Tanácstól -, hogy vessünk véget ennek a kormányok közötti vidám bajtársiasságnak, és az elfogult bíró helyébe ültessünk pártatlan bírót.
A csomag jó, és érdemes arra, hogy megszavazzuk. A legkeményebb időkben senki nem gondolna arra, hogy azt mondja, többet kell költenünk. Amit most teszünk, az a költségvetési fegyelem helyreállítása.
Ha azonban valami jó, az még nem szükségszerűen elegendő is. A ma elhangzott felszólalások több dologra derítettek fényt. Mindannyian tudjuk, hogy az euróövezet nem optimális valutaövezet. Mindenki azt gondolta, hogy a jelenlegi intézményi keretrendszer - a központosított monetáris politika, a Stabilitási és Növekedési Paktum és az egyéb gazdaságpolitikák összehangolása - lehetővé fogja tenni a tagállamok közötti különbségek leküzdését, vagy legalábbis csökkentését. Nem így történt. A jó időkben a különbségek csak növekedtek; a rossz időkben pedig romba dőltek azok a pillérek, amelyekre a monetáris uniót alapozták. A ki nem segítés elvét, a nem teljesítés tilalmának elvét és most a kilépés tilalmának elvét is kihajíthatjuk az ablakon.
Abban a helyzetben találjuk magunkat, mint Lenin, amikor azt kérdezte, "mit tegyünk?”. Az egyetlen megoldás, hogy továbblépünk a politikai unió ügyében.
Üdvözlöm az eurókötvények kérdését. Ez egy pozitív lépés ebbe az irányba, de többre van szükség. Ha a politikai unió létrehozása szükségessé teszi a Szerződések megreformálását, és egy konventet kell összehívni, hát legyen. Van egy görög közmondás, amely szerint "nem az emberek vannak a szabályokért, hanem a szabályok az emberekért”.
Nem az a lényeg, hogy hajnali háromig folytassuk a háromoldalú egyeztetéseket, vagy reggel hat órakor tartsunk miniszteri üléseket. Mostantól gondolkozzunk azon, hogy mit tehetünk e helyzet orvoslása érdekében.
Az első lépés azonban az, hogy megszavazzuk ezt a csomagot, amely jó lépés a helyes irányba. Máskülönben hiábavaló erőfeszítést fogunk tenni, és mint Ortega y Gasset az imént mondta, a hiábavaló erőfeszítés melankóliához, a politikában pedig ellenkezéshez vezet.
Elnök
Melankóliához vezet, és a rendelkezésre álló időnél hosszabb felszólaláshoz is, García-Margallo y Marfil úr, az elnök engedékenységének köszönhetően.
Alfredo Pallone
(IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Ez a vita lehetőséget nyújt arra, hogy foglalkozzunk az Európai Unión belüli irányításra vonatkozó új megállapodás kérdésével, hogy határozott és egységes üzenetet küldjünk, hogy helyreállítsuk a szolidaritást az EU-ban, és eloszlassuk a spekulációt.
Tény, hogy az elmúlt években gyengítettük a Stabilitási és Növekedési Paktumot. Ugyanígy kétségbevonhatatlan tény, hogy ez hiba volt, és most fizetjük a következményeket. Vissza kell térnünk a költségvetési fegyelem szabályaihoz, és ez az igazi kérdés, az igazi vita, amelyet magunk között kell lefolytatnunk. Az eljárásoknak automatikusnak kell lenniük, hogy ne éljük át ugyanazokat a tapasztalatokat, mint a régi Stabilitási és Növekedési Paktummal. Úgy gondolom, hogy csak egy úton lábalhatunk ki a válságból; nincsenek rövidebb utak. A válasz a nemzeti politikákban rejlik, a tervszerű és megállapodás szerinti kötelezettségvállalások végrehajtásában. Az uniós tagállamok közötti szolidaritáshoz felelősségérzetnek kell társulnia, és tiszteletben kell tartani a szabályokat, amelyeket a tagállamok tudatosan nem sérthetnek meg.
Egyértelmű, hogy mindezek során nem feledkezhetünk meg a növekedés fontosságáról, amely belső bevételeket hoz, valamint a strukturális reformokról, hogy a küszködő országok ismét talpra tudjanak állni. A politikai napirend élén a gazdaságok versenyképességének és a növekedési potenciálnak a növelését célzó strukturális reformoknak kell állniuk.
Nem értek egyet azokkal, akik úgy érvelnek, hogy az új Stabilitási és Növekedési Paktum meg fogja akadályozni az államok fejlődését. Inkább arra fogja őket késztetni, hogy kivágják a kiszáradt fákat, korszerűsítsenek, végrehajtsák azokat a strukturális reformokat, amelyek megadhatják a kezdő lendületet a gazdaságnak. Ezeknek és az új Stabilitási és Növekedési Paktum által megállapított szabályok szigorú betartásának köszönhetően biztos vagyok benne, hogy az EU erősödni fog, és képes lesz szembenézni az új kihívásokkal támogatási politikák nélkül, vagy ami még rosszabb, idejétmúlt szlogenek nélkül, amelyek sehová sem vezetnek, csak kárt okoznak, különösen a társadalom leggyengébb tagjainak a körében.
Astrid Lulling
(FR) Elnök úr! Minél többet büszkélkedik a Parlament a gazdasági kormányzás terén elért csodálatos előrelépéssel, annál inkább fel szeretném szólítani képviselőtársaimat, hogy tanúsítsanak némi alázatot, mert a szakadék szélén imbolygunk. Két dolog van, amelyre fel kell nyitnunk a szemünket. Az első az, hogy az Európai Parlament a görög válság alatt hallgatott. Rendszerint annyira gyorsan reagálunk a világszerte bekövetkező mindenfajta eseményre, egyik állásfoglalást a másik követi, ám úgy tűnik, hogy emellett az alapvető válság mellett mégis némán mentünk el. Sajnálom, hogy nem voltunk képesek erős, egyszerű és gyakorlatias üzenetet küldeni a görög embereknek, a tagállamok kormányainak és Európa polgárainak.
A második probléma e csomag hatókörével kapcsolatos. E hat irányelv, illetve rendelet megszavazásával, amit nagyon remélek, természetesen egy lépéssel tovább visszük az euróövezetet - és itt egy lépésre gondolok, semmi többre - a felé a fegyelem felé, amely annyira hiányzik, és ennek értéke a jövőben be fog bizonyosodni. Ugyanakkor csak a fordított minősített többségi szavazás körüli heves vitákra kell tekintenünk, hogy lássuk, hogy még mindig mekkora út áll előttünk, ha a szabályokról és automatikus szankciókról akarunk beszélni. Egyesek még mindig olyasvalamit látnak a fordított minősített többségi szavazásban, amitől tartani kell. Nekünk azonban szilárdan ki kell tartanunk ezen elv mellett.
Szigorúan politikai nézőpontból csalódott vagyok amiatt, hogy a baloldali képviselők továbbra is elutasítják a helyes költségvetési gazdálkodás elveit, minden bizonyíték ellenére. A hiány és a fenntartható növekedés nem járhatnak kéz a kézben. Az államoknak valóban a helyes gazdálkodási szabályok szerint kell gazdálkodniuk költségvetésükkel, nem pedig az állami kiadásokon keresztüli gazdaságélénkítés útját kell járniuk, amely rövid távon ugyan szépíti a helyzetet, de soha nem tartós megoldás.
A következő néhány kritikus jelentőségű héthez közeledve feladatunk most az, hogy új gazdasági uniót építsünk...
(Az elnök félbeszakítja Lulling asszonyt.)
(Lulling asszony hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban válaszoljon egy kérdésre.)
Werner Langen
(DE) Elnök úr! Mivel elfogyott az időm, a következő kérdést tenném fel Lulling asszonynak: hajlandó lenne, Lulling asszony, a nevemben közölni a Parlamenttel, hogy az imént nem az összes görög képviselőre gondoltam, csak arra a két kommunista képviselőre, aki közvetlenül előttem szólalt fel, vagyis Chountis úrra és Toussas úrra? Hajlandó lenne ezt megerősíteni a Parlament felé?
Astrid Lulling
(DE) Elnök úr! Természetesen kész vagyok ezt elmondani és megerősíteni. A következőt is el szeretném viszont mondani: a görögökhöz is szólunk. Görögországban ugyanis mindössze tízen élnek "adószámüzetésben”, akik azt állítják, hogy évi 1 millió EUR felett keresnek. Hozzájuk is szólok, ahogyan Langen úr a kommunistákhoz szólt.
Othmar Karas
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az idő fogytán van. Ezért szeretném kérni, hogy legyen elég a hordószónoklatokból, az ujjal mutogatásból és a pártpolitikai játszmákból, akármelyik oldalon is kerüljön ezekre sor. Megfelelően el kell végeznünk a munkát, és lépésről lépésre választ kell adnunk a válságra.
Melyek a válság okai? Folyamatosan hangsúlyoztuk, hogy az okok közé tartozik a szabályoknak való megfelelés elmulasztása, a szankciók megakadályozása és a monetáris unió következő szakaszba való elmozdításához szükséges előrelépés hiánya. A gazdasági kormányzási terveinkkel most a Stabilitási és Növekedési Paktum megerősítését kérjük, mind a megelőző, mind a kiigazító intézkedéseket illetően, a szankciók végrehajtásánál a fordított többséget, valamint azt, hogy szükség esetén a Bizottságnak legyen joga beavatkozni, hogy Európa polgárai nyugodtak lehessenek afelől, hogy a szabályokat betartják.
Másrészről azt akarjuk, hogy a monetáris unió a következő szakaszba lépjen. Ez a gazdasági unió megteremtését jelenti, anélkül hogy szem elől tévesztenénk a politikai uniót.
El kell mondanom, hogy csalódott vagyok a háromoldalú egyeztetés eredményei miatt. Ez pillanatnyilag nem működik megfelelően. Az a tény azonban, hogy a Tanács a gazdaságpolitikáról folytatott párbeszéd során nem egyezett bele, hogy ebben az Európai Parlament és a szociális partnerek is részt vegyenek, csökkenti azt a képességünket, hogy integráltabbá váljunk. Növelni akarjuk integrációnk fokát. Mivel a Tanács nem képes kezelni társadalmunk jelenlegi egyensúlytalanságát, és megadni a Parlamentnek azt a lehetőséget, hogy közvetlenül elszámoltathatóvá tegyük magunk felé a tagállami minisztereket, ez gyengíti a háromoldalú egyeztetés eredményeit. Kiállunk ezen eredmények mellett. Meg akarjuk oldani a nyitott kérdéseket, és meg akarjuk valósítani az integrációt. Ha megengedjük, hogy pozíciónk a Tanács gyengesége miatt gyengüljön, nem tanultunk semmit a válságból.
(A felszólaló hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban válaszoljon egy kérdésre.)
Franz Obermayr
(DE) Elnök úr! Egy kérdést szeretnék feltenni Karas úrnak. A közös valuta válságának legmélyén vagyunk. Felfedeztük, hogy alapvető problémáink vannak, mint amilyen például a közös költségvetési és gazdaságpolitika hiánya. A közgazdászok és az akadémikusok e megállapításai meglehetősen meglepőek számomra. Ön valóban azt hiszi, Karas úr, hogy a közös valuta bevezetése előtt senki nem volt tisztában azzal a közhellyel, hogy közös kormányzásra és politikai unióra is szükség van? Talán senki nem volt elég bátor vagy őszinte ahhoz, hogy ezt elmondja Európa polgárainak.
Othmar Karas
(DE) Elnök úr! Természetesen mindenki tudta ezt, és el is mondta. Elmondták, hogy a monetáris unió egy politikai projekt, hogy a monetáris unióval járó integráció visszafordíthatatlan, és hogy a monetáris uniót az integráció felé vezető további lépéseknek kell követniük. Éveken át intenzíven dolgoztunk is ezért. Az olyan képviselőcsoportok, mint az önöké, felkorbácsolják az érzelmeket az Európai Unió ellen, nagyon keveset mondanak el a valuta fontosságáról, és a lehetőséget, a politikai akaratot ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Elnök úr! Holnap szavazni fogok az európai gazdasági kormányzásról szóló jogalkotási csomagról. Én is szeretnék köszönetet mondani különösen az előadóknak, a magyar elnökségnek és a Bizottságnak valóban rendkívüli erőfeszítéseikért, amelyek ennek a jogalkotási csomagnak a pontosításában csúcsosodtak ki.
Ezt az európai gazdasági kormányzási csomagot a pénzügyi szektorra vonatkozó másik, már elfogadott jogalkotási csomaggal összefüggésben kell vizsgálni, amely Európa pénzügyi felügyeleti struktúráját foglalja magában. Szilárd meggyőződésem, hogy e jogszabályok hatékony végrehajtása gondoskodni fog arról, hogy egyetlen másik tagállam se legyen ismét veszélyben, ha egy jövőbeni válsággal kell szembenézni. Képesek leszünk megelőzni és kiigazítani a költségvetési és gazdasági egyensúlytalanságokat, ami a gazdasági növekedés és a munkahelyek egyik legjobb garanciája.
Hangot kell viszont adnom aggodalmamnak amiatt, hogy az európai intézmények nem hajlandók tudomásul venni a gazdasági realitást, amely jelenleg körülvesz bennünket. Ez alatt azt értem, hogy az a tagállam, amelynek adóssága van és azt nem tudja többé törleszteni, nem kaphat segítséget, és így a meglévő adósság egy újabb adóssággal növekszik, ráadásul magasabb költségek mellett. Tapasztalatból és józan ésszel tudjuk, hogy a megoldás az, hogy az adós ország rendet tesz a háza táján, a hitelezők pedig felismerik, hogy a fizetendő adósságot úgy kell átalakítani, hogy megfeleljen az érintett ország tényleges fizetőképességének. Ha nem így folytatjuk, akkor messze nem fogunk időt megtakarítani, hanem elpazaroljuk az időt, a probléma pedig súlyosbodni fog.
Sławomir Witold Nitras
(PL) Elnök úr! Miután figyelmesen meghallgattam a mai vitát, szeretnék néhány észrevételt tenni, ha megengedi. Először is, nagyon gyakran szó esett a tisztelt Házban a gazdaság további költségvetési kiadásokkal történő élénkítéséről. Úgy gondolom, hogy az érintett képviselők elfelejtik, hogy vannak olyan országok az Európai Unióban - és nem csak egy vagy kettő, és nem csak Görögország -, amelyek 100% feletti belföldi adósságállománnyal rendelkeznek, amelynek egyedüli oka a gazdaság élénkítése. Ennek eredményeképpen elértünk egy bizonyos gazdasági növekedési szintet, amely ugyan valamelyest mesterséges növekedés, ám ott maradtak a kifizetésre váró számlák, és ezeket most kell kifizetnünk.
A hiány korlátozása tekintetében szóba kerültek a megszorító jellegű megoldások. A javasolt megoldások viszont azt jelentik, hogy minden országnak 20 éven belül 60%-ra kell csökkentenie adósságát. Ha a hosszú távú kilátás az, hogy 20 év alatt megfelezzük az adósságot, akkor mi a rövid távú kilátás? Nem tudok elképzelni hosszabb távú perspektívát ebben a helyzetben.
Meg lehet válni a szankcióktól, vagy a szankciós rendszer korlátozó rendszer? Tizenöt évvel ezelőtt, amikor még diák voltam, tanultam a konvergenciakritériumokról és kötelező jellegükről. Ezek azonban csak papíron voltak kötelező kritériumok. Ha bárki számára is kötelezőek voltak, akkor csakis azok számára, akik csatlakozni kívántak az euróövezethez, de senkinek nem voltak kötelezőek az euróövezeten belül. A fentiekre tekintettel ilyen rendszert nem lehet sikeresen bevezetni szankciók nélkül, illetve megszorító szankciók nélkül, mint valaki mondta. Ezek a szankciók papíron léteztek, de mint emlékszünk és tudjuk, eddig nem voltak tényleges szankciók.
Utolsó észrevételem azzal kapcsolatos, hogy a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportjának képviselői azt mondták, hogy az Európa 2020 stratégiát kellene végrehajtanunk, és nem pusztán a kiadásokat kellene csökkentenünk. Maguk e dokumentumok viszont - többek között - egy európai szemeszterről szólnak. Új eljárást vezetnek be a túlzott egyensúlytalanságok esetére is. Ezen eszköz egyik jellemzője, hogy befolyást biztosít az Európai Bizottságnak afölött, hogy a tagállamok végrehajtják-e a Európa 2020 stratégiát vagy sem, és így érdemes kimondani az igazat. Biztatnám önöket, hogy fogadják el ezt a csomagot, mert ha nem születik megállapodás a Tanács, a Bizottság és a Parlament között ebben az ügyben, akkor...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Sirpa Pietikäinen
Elnök úr! A kompromisszum bölcs dolog. A Parlament persze tárgyalásai során a félútnál tovább ment a kompromisszum érdekében, de azt hiszem, elértük a határt. A csomagról történő döntéshozatal elhalasztása nem oldja meg a problémát. A probléma nem fog eltűnni. Ugyanezekkel a problémákkal újra szembesülünk majd, és ezek fenyegetni fogják az euró és az egész EU jövőjét, ha nem javul a koordináció és nem rendelkezünk több közösségi módszerrel.
Hosszú távon az EU egy gazdasági unió. El kell jutnunk a problémák gyökereihez. Ezzel a csomaggal közelebb kerültünk, de még mindig nem vagyunk elég közel. Úgy gondolom, hogy a fordított minősített többség egyike azoknak a kérdéseknek, amelyek a probléma gyökereit alkotják.
Nincs itt az ideje a populizmusnak és a rövidlátó politikának, amit nézetem szerint időnként bizonyos fokig a Tanács képvisel. A Tanács a Parlamenthez hasonlóan felelősséggel tartozik az európaiak felé. Remélem, hogy a Tanács a Bizottsággal és a Parlamenttel együtt osztozni fog a felelősségben, és megteszi a szükséges lépéseket ezzel a gazdasági kormányzási csomaggal és a jövőbeni intézkedésekkel kapcsolatban. Ha a darabok nem illeszkednek és nincsenek a helyükön, a jövőre vonatkozó tervek és az Európa 2020 stratégia csak hiábavaló szép szavak maradnak, amelyek alapján valóban nem építhetjük a jövőt.
Thomas Mann
(DE) Elnök úr! Az európai gazdasági kormányzási csomag világos jelzést küld, miszerint ha csak lehetséges, el kell kerülnünk a jövőben az adósságválságokat. Hatékony intézkedéseket kell hoznunk, hogy megelőzzük az euró destabilizálódását. Ez a Wortmann-Kool asszony által készített kiváló jelentés alapvető üzenete. Ennek elérése érdekében nagyobb fokú politikai koordinációra van szükség a tagállamok között, uniós szinten pedig erős felügyeletre. Ez a felügyelet az Európa 2020 stratégia egyik alapvető eleme.
Végre következetesen kell alkalmaznunk a Stabilitási és Növekedési Paktumot, amely az erős euró alapját képezi, hogy megmutassuk a nagy költségvetési hiánnyal rendelkező tagállamoknak, hogy hol vannak a határok. Ez az, amit Európa polgárai jogosan követelnek, és nem csak azokban az országokban, amelyektől azt várják, hogy állandóan növekvő megmentési csomagok formájában szolidaritást tanúsítsanak. Nem engedhetjük meg többé a mentségeket és a kínos kompromisszumok megkötését, amikor a tagállamok felfedik konvergenciaprogramjaikat és költségvetési politikáikat egymás előtt. A polgárok csak akkor lesznek hajlandók elfogadni a fájdalmas reformokat, ha világos képet kapnak a helyzetről, hogy támogatást tudjanak nyújtani a szükséges intézkedésekhez.
A nacionalizmusba vetett széles körű meggyőződéssel ellentétben nem kevesebb, hanem több Európára van szükségünk. Erősítenünk kell például közösségi módszerünket, amely a Lisszaboni Szerződésen alapul. A Bizottságnak vállalnia kell felelősségeit, korai szakaszban azonosítania kell a pénzügyi és gazdaságpolitikai tendenciákat, továbbá gondoskodnia kell arról, hogy az eddiginél sokkal hatékonyabb legyen a pénzügyi intézmények és a politikai döntéshozók közötti párbeszéd, és ezt a Bizottság meg is fogja tenni.
Seán Kelly
Elnök úr! Az intézkedések, amelyeket itt ma este megvitatunk, örvendetesek. Véleményem szerint azt mutatják, hogy az Európai Unió rendelkezik a szükséges képességgel, akarattal és intelligenciával, hogy meghozza a gazdasági válságból levont tanulságokból következő intézkedéseket.
Úgy hiszem, néhányan azt mondták, hogy konkrétan a tagállamokról az Európai Unióra történő hatáskör-átruházásról van szó. Ez az a lerágott csont, amellyel mindig előhozakodnak, hogy minden javaslatba belekössenek. Ha az Európai Unió részei vagyunk, akkor annak rendelkeznie kell bizonyos hatáskörökkel, és természetesen azt az üzenetet közvetítjük a piacok és a polgárok felé, hogy kezelni tudjuk a válságos helyzeteket, ha bekövetkeznek.
Természetesen teljes mértékben egyetértek azzal, amit teszünk, és annak is nagyon örülnék, ha elfogadnánk az automatikus, kötelező erejű szankciókat, valamint a fordított minősített többségi szavazási rendszert is. Ez biztosítaná, hogy a jövőben kimaradjunk a válságból. A megelőzés hatásosabb, mint a gyógymód, és ez az egész a megelőzésről szól. Tanuljunk abból, amit már megtapasztaltunk.
Marc Tarabella
(FR) Elnök úr! Létre kell hoznunk a gazdasági kormányzást, hogy kirángathassuk az Európai Uniót ebből a folytatódó válságból. Össze kell hangolnunk politikáinkat; átláthatónak kell lennie, hogy hogyan gazdálkodunk nemzeti költségvetéseinkkel, és mindenekfelett csökkentenünk kell a költségvetési hiányt.
Mindazonáltal valóban azt gondolják, hogy a helyes úton haladunk? Az európai jobboldal arra készül, hogy egyszerűen eltörölje az Európa 2020 stratégia céljait. Elutasítja a pénzügyi tranzakciós adó és az eurókötvények megvalósítását, szemét pedig a hitelminősítő intézetekre szegezi, amelyek nem látták előre a másodlagos jelzáloghitel-piaci válság érkezését, ami mutatja, hogy mennyire is megbízhatóak.
Hadd fogalmazzak ezzel kapcsolatban világosan: válságban vagyunk, amelyet a neoliberalizmus és az a vak bizalom idézett elő, amelyet a kormányok és az EU a szabályozatlan piacokba vetettek. És hogyan szándékozunk ebből kilábalni? Még több neoliberalizmussal és megszorításokkal. Növekedésre van szükségünk; növelnünk kell a keresletet, és ezt nem azzal fogjuk elérni, hogy térdre kényszerítjük polgártársainkat. Önök rossz úton haladnak.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Elnök úr! Görögként szeretnék köszönetet mondani összes képviselőtársamnak, aki pozitívan szólt Görögországról, és hangsúlyozni szeretném, hogy szerintem egy állam túlélése túllép a pártpolitikai választóvonalakon és álláspontokon. A jövő Európájáról beszélünk. Még mindig nem értettük meg a múlt Európáját, még mindig próbálkozunk a megértésével, annak megértésével, hogy hogyan jutottunk a mai helyzetünkbe. Sajnálom, hogy azt kell mondanom, hogy egyesek esztelen kapzsiságról tettek tanúbizonyságot, különösen Görögországban; sokan mások viszont vétkes kapzsiságukat bizonyították.
Azt mondjuk, hogy a probléma megoldása a magánbefektetés. A magánbefektetők elmentek. Ezt rendszerint elfelejtjük. A bolygó más vidékeire távoztak. Európában nincs versenyképesség; Európa öregszik; már nem versenyképes, és nem tud mit kínálni. Amit .....
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Köszönöm a jelentéstevőknek, a tanácsadóknak, a magyar elnökségnek és mindazoknak a munkáját, akik lehetővé tették, hogy a gazdasági kormányzás hatos csomagja ma ilyen formában előttünk állhat. Jó lenne azt gondolni, hogy ez a csomag már nem szükséges és Európa gazdasági problémái egykettőre megoldódnak. A valóság azonban egészen más. Európa nincs túl a válságon, sőt, ha nem cselekszünk felelősen, akár további válságok előtt áll. Egyetértek azokkal a felelősen gondolkodókkal, akik azt mondják, hogy erősíteni kell a költségvetési szigort és a stabilitási és növekedési paktumot. Ki kell mondanunk: az Európai Unió túl ráérős volt eddig, nem volt mechanizmusa a válságra, és ennek következtében képtelen volt megfelelően reagálni a válság gazdasági, pénzügyi és szociális zavarokat okozó súlyos következményeire. Ezt a hibát nem engedhetjük meg még egyszer, ugyanakkor tanulnunk kell a múlt kudarcaiból!
Frédéric Daerden
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, tisztelt előadók! A jó európai gazdasági kormányzásra van szükség; természetes, hogy szükség van erre. Ha azonban megszavazzuk ezt a hat szöveget, akkor nem hagyunk szabadságot a tagállamoknak arra, hogy növekedést ösztönző beruházási politikákat folytassanak.
Egy olyan időszakban, amikor a polgárok egyre inkább elveszítik az EU-ba vetett hitüket, amikor Görögország térdre rogyott és a hitelminősítő intézetek diktálnak az államoknak, a Parlamentnek fel kellene hagynia azzal, hogy minden áron, dogmatikusan ragaszkodik a megszorításhoz.
Az Unió most neoliberális képletekkel és a kiadások módszeres csökkentésével akar válaszolni a neoliberális modell válságára, különösen a társadalombiztosítás terén, annak ellenére, hogy ismert, hogy ez a kiadás védelmet nyújt a gazdasági válságok ellen.
Anélkül, hogy kiegészítenénk őket azokkal az elemekkel, amelyeket e Parlament progresszív csoportjai pártfogolnak, nem látom be, hogy hogyan érthetnénk egyet azzal, hogy e szövegek mellett szavazzunk. Ami azt illeti, tudathasadásos állapotba kerülnénk, tekintve, hogy állásfoglalásokat fogadtunk el az Európa 2020 stratégia végrehajtásáról, és hogy jelentéseket készítünk, jómagam is, a szegénység elleni küzdelem platformjának végrehajtásáról. A javasolt gazdasági kormányzás...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Bastiaan Belder
(NL) Elnök úr! A Stabilitási és Növekedési Paktum szigorítására sürgősen szükség van. Az utóbbi évek tapasztalatai ezt világossá teszik. Annak is örülök, hogy a tárgyalások eredménye a helyes irányba mutató lépés. A miniszterek többé nem fedezhetik egymást, amikor egy tagállam megengedi, hogy államháztartása kisodródjon. Ezért jó lenne, ha a jelentős költségvetési hiányok megelőzését azzal javítanánk, hogy a döntéshozatalt még jobban eltávolítjuk a politikától. Wortmann-Kool előadó asszony ezért helyesen ragaszkodik ahhoz az elképzeléshez, hogy a miniszterek csak minősített többséggel lehessenek képesek megakadályozni a döntéseket.
Számomra azonban kényes pont Rehn biztos úrnak az a kijelentése, amely ehhez a jogalkotási csomaghoz kapcsolódik. Ez egy lépés az eurókötvények bevezetése felé. Az EKB elnöke jelezte, hogy nem lenne kívánatos egy olyan helyzetben bevezetni az eurókötvényeket, amikor hiányzik a költségvetési fegyelem. Az új adósságok bevezetése súlyosbítani fogja az európai adósságproblémát. Ráadásul a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja és a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja fel kívánja menteni az állami beruházást azon norma alól, amely maximális ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Jaroslav Paška
(SK) Elnök úr! A gazdasági kormányzási intézkedéscsomag üzletszerű válasz a nyilvánvaló gazdasági és pénzügyi jellegű problémákra, amelyek régóta sújtják az Európai Uniót.
A gazdasági válság az euróövezet sok országában súlyos adósságproblémákhoz vezetett, és világos, hogy a stabilitási paktum szabályai nem védték meg a valutauniót az egyes országok kormányai által folytatott amatőr és felelőtlen gazdálkodás következményeitől. Noha nem hiszem, hogy az Európai Uniónak több hatáskörrel kellene rendelkeznie, mint korábban, egyetértek azzal, hogy az európai valutauniónak pontosabb kölcsönös ellenőrzési mechanizmust kell létrehoznia a költségvetési politikát illetően. A valutaunió egyes tagjai fizetnek más tagok felelőtlenségéért vagy kalandvágyáért, és ezért elengedhetetlenné vált a nagyobb átláthatóság és a világosabb, országainkban a hosszú távú problémák elkerüléséhez vezető költségvetési szabályok felé való elmozdulás. Az is fontos lesz azonban számunkra, hogy következetesen alkalmazzuk is az elfogadott szabályokat, és ne hozzunk létre mindenfajta felmentéseket ezek alól... (Az elnök félbeszakítja a felszólalót.)
Elena Băsescu
(RO) Elnök úr! Egységes, uniós szintű stratégia szükséges a magas szintű versenyképesség, a fenntartható gazdasági növekedés és a munkahelyteremtés biztosításához. E téren a kulcsfontosságú eszköz az erős, hatékony Stabilitási és Növekedési Paktum. Valóban további erőfeszítést kell tenni annak megelőzése érdekében, hogy nem fenntartható költségvetési politikákat fogadjanak el.
A bővített gazdasági kormányzási keretrendszert különböző, egymással összekapcsolódó politikák fogják alátámasztani. Ez a javaslatcsomag segíteni fog arra biztatni a tagállamokat, hogy alkalmazzanak elővigyázatos költségvetési politikát, és adott esetben kellő időben fogadjanak el javító intézkedéseket, hogy korlátozott legyen a szankciók kiszabása. Jobb félni, mint megijedni.
Franz Obermayr
(DE) Elnök úr! Az EU központi tagállamainak kormányai, az Európai Bizottság és az Európai Központi Bank által követett irányvonal világosan azonosítható. Új megmentési csomagokat állítanak össze Görögország számára, az adófizetők pénzéből több milliárd eurót tesznek kockára, és tervek készülnek egész Európa gazdasági kormányzására, mint éppen hallottuk. A bizottsági javaslat fő célja a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályainak szigorítása. A jövőben a maastrichti kritériumoknak való megfelelésnek sokkal keményebb szankciók kiszabásával fognak érvényt szerezni. Ez a paktum azonban a múltban sem működött, és feltételezem, hogy a jövőben sem fog működni. Ugyanakkor egyik mechanizmust léptetik életbe a másik után, hogy támogassák a költségvetési hiánnyal rendelkező országokat, ismét az adófizetők pénzéből. A tüneteket kezeljük, ahelyett hogy az okokat szüntetnénk meg. Ez a rendkívül kockázatos stratégia rövid vagy hosszú távon vissza fog ütni és kísérteni fogja Európát. Ésszerűtlen azt várni, hogy mindig ugyanazok a keményen dolgozó országok fizessenek mások hibáiért.
Olli Rehn
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr! Nem vagyok biztos abban, hogy minden képviselőnek válaszolni tudok. Erre nem lenne időnk, de igyekszem valamelyest megvilágítani a ma elhangzott kérdéseket.
Először is szeretnék mindenkinek köszönetet mondani a nagyon tartalmas és lényegi vitáért, amely általános felelősségérzetet tükröz Európa gazdasági jövője, a növekedés és stabilitás, valamint polgáraink jóléte iránt.
Meggyőződésem, hogy mindannyian széles körben osztjuk azt a nézetet, hogy a kiegyensúlyozott és egészséges államháztartás szükséges feltétele a fenntartható növekedésnek és a foglalkoztatás javításának, amelyek a jelenlegi jogalkotási csomag céljai. Ezért érdemes a támogatásunkra. Mint önök közül is sokan hangsúlyozták, ez lényeges építőeleme a jelenlegi és még mindig tartó pénzügyi és adósságválságra adott átfogó politikai válaszunknak.
Miért annyira fontos a jelenlegi helyzetben elfogadni ezt a csomagot? Mert képesnek kell lennünk arra, hogy megmutassuk polgárainknak, gazdasági szereplőinknek és a nemzetközi partnereknek, hogy az Európai Unió a jövőben valóban meg tudja majd akadályozni az olyan költségvetési válságokat, mint amelyet nemrégiben tapasztaltunk, például Görögország esetében.
Ez soha nem ismétlődhet meg. Ez ennek a jogalkotási csomagnak az első építőeleme. Ezért van szükségünk az e csomagban, éppen az önök előadói és bizottsága által javasolt megelőző költségvetési felügyeletre és a hatékony végrehajtásra. Ez az oka annak is, hogy miért van szükségünk egy ténylegesen és hatékonyan működő mechanizmusra a makrogazdasági egyensúlytalanságok annak érdekében történő azonosításához és kiigazításához, hogy megelőzzük az olyanfajta válságokat, mint amelyet például Írországban éltünk át, vagy a hitelezési tevékenység fellendülését, amit Spanyolországban tapasztalhattunk.
Ezért van szükségünk e csomag második építőelemére: a makrogazdasági egyensúlytalanságok felismerésére és kezelésére szolgáló hatékony mechanizmusra.
Önök közül néhányan, például Udo Bullmann, Sven Giegold és Philippe Lamberts, azt kérdezték, hogy véleményünk szerint rendeződött-e a szimmetria/aszimmetria kérdése. E kérdéssel kapcsolatban saját értelmezésemet és a Bizottság értelmezését mondhatom el önöknek, amely - ha a szövegekre tekintenek - rendkívül bonyolult. Remélem, hogy emiatt senki nem akadályozza meg ezt a csomagot, mert lehetetlen lenne egyszerűen elmagyarázni polgárainknak.
A Tanács és a Parlament tervezete egyaránt lefedi mind a költségvetési hiánnyal, mind a költségvetési többlettel rendelkező országokat. Ez teljesen világos. A tervezetek eltéréseinek nem lenne lényeges hatása az elvégzendő gazdaságfelügyelet hatókörére vagy súlypontjára. Remélem, hogy a Parlament és a Tanács együtt tudnak működni, és olyan megoldást találnak, amely a lényegen, nem pedig a szemantikán alapul.
Gyakorlatilag nincs különbség, úgyhogy pipáljuk ki ezt a pontot, és zárjuk le a szimmetria/aszimmetria e fontos kérdését, hogy elkezdhessük a munkát a makrogazdasági egyensúlytalanságok, valamint a versenyképességbeli eltérések felismerése és egyben kiigazítása érdekében.
Tehát összességében az önök holnapi szavazata nagyon fontos, valóban döntő jelentőségű az Európai Unió számára abból a szempontból, hogy képes-e meggyőzni a közvéleményt, a gazdasági szereplőket és nemzetközi partnereinket arról, hogy képesek vagyunk legyőzni a válságot és elősegíteni a fenntartható növekedést.
Ezért az önök holnapi szavazata nagy lehetőség annak a történelmi mérföldkőnek az elérésére, amelynek keretében a monetáris unió végre igazi és valóban működő gazdasági unióval egészül ki - amelyre egyértelműen szükségünk van -, lehetővé téve az Európai Unió számára, hogy a tanulságokat levonva kilábaljon a jelenlegi súlyos válságból, remélhetőleg a jövőre nézve megerősödve is, de mindenesetre a fenntartható növekedést, a foglalkoztatást és polgáraink javát szolgáló megfelelő új politikai eszközökkel felszerelve.
András Kármán
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr! Örülök, hogy a legtöbb hozzászólás azt jelzi, hogy a ránk - vagyis a Parlamentre és a Tanácsra - bízott munkát, hogy állapodjunk meg egy nagyratörő új gazdasági kormányzási csomagról, 99%-ban elvégeztük.
Egyetértek a tisztelt képviselők közül sokakkal abban is, hogy a tárgyalások kemény munkája után meg kell kötnünk az egyezséget. Optimista vagyok, mert itt, a Parlamentben elkötelezettséget és igazi felelősségvállalást érzek Európa jövője iránt.
Hadd tegyek néhány észrevételt a fordított minősített többségi szavazás kiterjesztésével kapcsolatban, amely még mindig nyitott kérdés. Az utóbbi hat vagy hét hét során a Tanács legalább hetente megvitatta a Parlament javaslatait. Az utóbbi négy hét folyamán a 27 tagállam pénzügyminiszterei háromszor vitatták meg a csomagot, és minden alkalommal jelentős engedményeket tettek a Parlamentnek a szöveg különféle pontjait illetően, hogy kikövezzék a kellő időben történő megállapodás útját.
Valamennyi javaslat összes szempontját megvitattuk különböző szinteken. Önök eredetileg azt javasolták, hogy a fordított minősített többségi szavazás szabályát több mint 15 esetben alkalmazzák. Egyes esetekben ez jogilag nem volt megvalósítható, és nagyon gyorsan azonosítottuk, hogy hol áll fenn ez a helyzet. A többi kérdéses pont egy részét már magában foglalta a Tanács pénzügyi szankciók kiszabásáról szóló döntésre vonatkozó általános megközelítése.
A Tanács májusban az általános megközelítésen túlmenően két további helyen vállalta a fordított minősített többségi szavazást. A Tanács hétfőn nagy engedményeket tett, az utolsó esetben a paktum preventív ágával kapcsolatban, ideértve a három éven belüli felülvizsgálatról szóló záradékot és a "tartsd be vagy magyarázd meg” eljárást, amelyet a márciusi ECOFIN Tanácsban született korábbi megállapodáshoz képest megerősítettek.
Ezek a biztosítékok megadhatják a Parlament számára a szükséges megnyugtatást, hogy a bizottsági javaslatoktól és ajánlásoktól való eltérések a minimumra fognak korlátozódni, és hogy a szabályoknak való meg nem felelés, vagyis a magyarázatok szükségessége nagyon ritka kivétel lesz.
Egyértelműen eljött az ideje, hogy a Parlament átgondolja kiinduló álláspontját, és lépést tegyen a Tanács felé. A piacok és a befektetők éberen figyelnek, és szeretnék látni, hogy szállítani tudjuk-e a megállapodást az elkövetkező napokban vagy sem. Elengedhetetlennek tartom, hogy szállítsuk. Ezen túlmenően ez a csomag jól szemléltetheti, hogy az európai intézmények hogyan működhetnek együtt felelős, hatékony és konstruktív módon egy ilyen fontos területen. A háromoldalú egyeztetések alatt többször hangzottak el súlyos bírálatok a parlamenti képviselők részéről a kormányközi eljárásokkal kapcsolatban. A csomag gyors és kellő időben történő elfogadása bizonyíthatja, hogy a közösségi módszer a helyes megközelítés, amelyet az előrelépés során alkalmazni kell.
Elisa Ferreira
Elnök úr! Mindenkinek hálás vagyok közreműködéséért e vitában, és különösen köszönöm a Rehn biztos úr és a Tanács soros elnöke, Kármán András által adott összefoglalókat. Csak egy pontot szeretnék hangsúlyozni: valójában mindkét oldal tett engedményeket, és úgy gondolom, hogy nagyon közel vagyunk a megállapodáshoz, de nem szeretném, ha a felek nem ismernék fel, hogy a szimmetria és aszimmetria kérdése egy fontos probléma, amellyel foglalkozni kell. Ez, valamint a fordított minősített többségi szavazás azok a pontok, amelyek kiigazítása még mindig folyik, és amelyek tekintetében még nem született eredmény. Különösen hálás vagyok Rehn biztos úr pozitív felszólalásáért, de ha megállapodást akarunk elérni, annak a jogi szövegen kell alapulnia - a cikkekkel foglalkozó részen - ideértve természetesen a 32. cikket, a 42. cikket és a (11a) preambulumbekezdést, mint azt széles körben megvitattuk. Ezért hálás lennék, ha szem előtt tartanák ezt a kérdést, mert ez olyan kérdés, amely több képviselőnek és több képviselőcsoportnak is érdeke, mint láttuk.
Mindezeket előrebocsátva úgy gondolom, hogy a makrogazdasági egyensúlytalanságok elemzésének új tényezője hasznos lehet. Elnézést kérek, biztos úr, nemcsak az ingatlan- vagy pénzpiaci buborékok problémájának felderítéséért, hanem azért is, mert rámutattam Európa fő problémájának jelentőségére: ez a feszültség abból ered, hogy az euróövezetet alkotó gazdaságok teljesen eltérő módon fejlődnek. Ezek a feszültségek a nem optimális monetáris térség mellett most súlyosan fenyegetik a közös valuta létezését, mint arra ma García-Margallo y Marfil úr nagyon jól felhívta a figyelmet.
Tény, hogy az Európai Unió nem tökéletes és befejezetlen. Amit most teszünk, az nem elegendő azoknak a hibáknak a kompenzálásához, amelyekkel az európai gazdaság pillanatnyilag rendelkezik, és úgy gondolom, hogy az a karikatúra, amely mindenért a lusták, a hazugok és a tévedők hibáit okolja - szemben az erényesekkel, akiknek nincs problémája -, rendkívül veszélyes karikatúra, amelyet mindnyájunknak kerülnie kell. Európa történelme végül is bizonyítja, hogy az összetett problémák egyszerű magyarázatai soha nem adnak helyes eredményt. Nos, ezzel a felhívással fordulok most önökhöz.
Diogo Feio
Elnök úr! Köszönöm az összes hozzászólást, amely e vita során elhangzott, és szeretnék külön köszönetet mondani - mert még nem tettem meg - a mindebben Bowles asszony, a Gazdasági és Monetáris Bizottság elnöke által játszott rendkívül jelentős szerepért.
Rá szeretnék mutatni arra, hogy ez a gazdasági kormányzási csomag az intézmények számára nagyobb átláthatóságot, a Parlament számára pedig jobb és nagyobb szerepet hoz magával. A csomag az euró védelmének is részét képezi. Mindenkinek, aki azt hiszi, hogy a növekedésre nem ez a legjobb megoldás, azt is el kell ismernie, hogy egyetlen országról sem tud, amelynek a gazdasága nem nő, ha közszámlái rendben vannak. Azok az országok, amelyek költségvetési fegyelmet tanúsítanak, egyben azok az országok, amelyeknek a gazdasága nő, és erről nem szabad megfeledkeznünk. Ez az a példa, amelyet mutatnunk kell. Ez az a példa, amelyet éppen most például saját országomban is követnek.
Szeretnék feltenni egy kérdést e Parlament összes képviselőjének is: Lehet azt mondani, hogy ez a gazdasági kormányzási csomag ma rosszabb, mint amikor beérkezett hozzánk? Lehet azt mondani, hogy ez a Parlament semmilyen javítást nem eszközölt benne? Nem mondhatják ezt, hiszen nem igaz. Ez a gazdasági kormányzási csomag ma jobb, mint a Bizottság eredeti javaslata, és a javulás az e Parlament képviselői általi nagymértékű közreműködés eredménye. Ezért nagyon világos választ kell adnunk polgárainknak. Növekvő európai gazdaságot akarunk. Stabilitást akarunk. Természetesen átláthatóságot akarunk. Mindezek eléréséhez azonban felelősségérzetet kell tanúsítanunk a holnapi szavazáskor; szükségszerűen felelősen kell szavaznunk, és jól kell megválasztanunk a partnereinket.
Ami engem illet, nagyon világos a döntésem: a jobb Európára és a jobb európai gazdaságra fogok szavazni.
Sylvie Goulard
Elnök asszony! Mindenkinek köszönöm ezt a vitát, a biztos úrnak és Kármán miniszter úrnak is.
Először is el szeretném mondani a miniszter úrnak, hogy véleményem szerint már bebizonyítottuk, hogy a közösségi módszer jól működik. Mint Diogo Feio az imént mondta, úgy gondolom, hogy a szöveg ténylegesen javult, és úgy gondolom, hogy ha nyilvános vita van, akkor tesszük a dolgunkat, és a polgárok tájékozottak lehetnek arról, hogy - mint mondják - mi is folyik Brüsszelben.
Miért van akkor, hogy még mindig a fordított minősített többségről beszélünk? Egy egyszerű dolgot szeretnék mondani. E Parlamentben vannak például olyan országok, amelyeknek több a lakosa, és amelyeknek több képviselője van. Amikor szavazásra kerül a sor, minden ország a méretének megfelelő mennyiségű szavazattal rendelkezik. Milyen demokráciának van ugyanakkor olyan rendszere, amelyben ha egy szabály alkalmazásáról lenne szó, a szabály hatálya alá tartozó embereket különbözőképpen kezeljük?
Amikor olyan szabályok gyakorlati alkalmazásáról van szó, amelyekben közösen állapodtunk meg, nem kezdhetünk kivételezni. A polgárok elvárják, hogy a törvény mindenkire egyformán vonatkozzon. Európai szinten is az összes tagállamnak, legyen szó nagy vagy kis tagállamról, ugyanabban a hajóban kell eveznie.
Ezért küzdünk: ez nem egy ideológiai csata, hanem általános érdekű ügy.
Másodszor a szimmetriáról szeretnék beszélni, és most különösen Ferreira asszonyhoz intézem szavaimat. Ez egy fontos kérdés: része a megállapodásnak. Tisztában kell lennünk azzal, hogy néhányunk számára ennek nagyon nagy ára volt, és annak biztosításához, hogy ezt végig tudjuk vinni, az egyezség minden vonatkozását illetően a lehető legszélesebb egységgel kell rendelkeznünk ebben a Parlamentben. Egységesnek kell lennünk. Mint a biztos úr mondta, úgy gondolom, hogy nincsenek közöttünk annyira nagy véleménykülönbségek, hogy ne tudnánk ezeket áthidalni. Ezért egységet kérek. nem tehetjük meg, hogy támogatást kérünk, ugyanakkor másokat egyedül hagyhatunk a nehézségek közepette.
Ami utolsó mondandómat illeti, szerettem volna külön köszönetet mondani Kármán úrnak a "tartsd be vagy magyarázd meg” elvre vonatkozó kis magyarázatért. Olyan sokszor kérdeztem önt vitáink alatt, hogy mit jelent a "tartsd be vagy magyarázd meg”, és hogy kinek kellene magyarázattal szolgálni? Ön jó ügyvéd volt; előrevitte a Tanácsot. Készek ezt nyilvánosan megtenni. Előre készülnek a gazdasági párbeszédre. Köszönöm. Kérje meg őket, hogy menjenek még egy kicsit tovább: mindössze ezt kérjük. Eddig nagyon sikeresen tette ezt, így biztos vagyok benne, hogy sikerre fogunk jutni.
Corien Wortmann-Kool
Elnök asszony! Én is szeretnék mindenkinek köszönetet mondani, aki részt vett a vitában, illetve mindenkinek, aki ilyen világos érvekkel támogatott bennünket.
Szeretnék köszönetet mondani Sharon Bowles asszonynak, a Gazdasági és Monetáris Bizottság elnökének is, mert a helyzet nagyon bonyolult volt, és természetesen neki lesz köszönhető, ha a holnapi szavazás pozitív eredménnyel zárul.
Ma meglehetősen ideológiai színezetű vitát folytattunk, és világos, hogy e Parlamentben mindenki fenntartható államháztartást és költségvetési fegyelmet szeretne, de a történelem azt mutatja, hogy ezt nem lehet pusztán azzal elérni, hogy több pénzt költünk.
Előttünk van most egy csomag. Nagyon sok mindent elértünk. Rehn biztos úr listáján 15 tétel szerepel, és lehetséges, hogy egyes képviselőknek problémája van e csomag részleteivel, de ha megnézik a baloldal által kínált alternatívát, azzal még rosszabbul járunk. Ezért remélem, hogy a képviselők holnap készek lesznek felnőni a kihíváshoz, amelyet ez a Parlament számára nagyon fontos jogalkotási csomag jelent, amely történetében először gyakorolja társjogalkotói hatásköreit a Tanáccsal egyenlő módon.
Jövő héten el kell hárítanunk még néhány akadályt, de a holnapi szavazáson remélhetőleg pozitív eredmény születik. Így még egy hetünk van, és remélem, hogy végül júliusban, első olvasatban döntést tudunk majd hozni, mert az út 98%-át már megtettük.
Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) nevében azt is szeretném hangsúlyozni, amit Goulard asszony mondott a szimmetriáról és az aszimmetriáról. Valóban adok-kapok folyik itt a Parlamentben, és mindenkinek megvannak a maga prioritásai. Ezt az adok-kapok elvet azonban a szimmetria jegyében arra is alkalmazni kellene, hogy e Parlament végül állást foglaljon erről a csomagról.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra csütörtökön 2011. június 23-án kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
George Sabin Cutaş
Egy olyan időszakban, amikor erősen érezhető a recesszió és az államadósság-válság hatása, uniós szinten szilárd gazdasági kormányzásra van szükségünk. A gazdasági kormányzási jogalkotási csomag azonban a jelenlegi formájában nem segítene az Európai Unió gazdaságának fellendítésében, hanem egy olyan helyzetet idézne elő, amelyben a magas munkanélküliség és a szegénység állandó tartozékok lennének.
Úgy gondolom, hogy az e csomagban szereplő javaslatok nem elég nagyra törőek, mert csak a megszorításra és a polgárok szociális jogainak megnyirbálására vannak kihegyezve. Nincs említés olyan elemekről, amelyek alátámaszthatnák az európai gazdasági fellendülést, mint például a kulcsterületeken - az infrastruktúra, az oktatás, a kutatás és az innováció területén - történő beruházásokról.
Alternatívát tudunk javasolni e megszorítási modell helyett, amely - mint Görögország esetében látjuk - rendkívül korlátozottnak bizonyul. Az európai államadósság egy része vonatkozásában kibocsátandó kötvények létrehozása automatikusan csökkentené a finanszírozás költségét az Európai Unióban, és lehetővé tenné a beruházások újbóli elindítását. Az Egyesült Királyság New Deal politikai modelljét követve a jelenlegi gazdasági és pénzügyi válság megoldása magában fogja foglalni a gazdasági növekedés beruházásokon és új munkahelyek teremtésén keresztüli helyreállítását.
Monika Flašíková Beňová
Fontos, hogy az EU ne csak a legakutabb problémák megszüntetésével reagáljon a válságra, hanem előkészítse a gazdasági kormányzás alapvetőbb reformját is. A benyújtott jelentések sok pontja helyes irányba tart, ugyanakkor a jelentésekben számos hiányosság is található. A javaslatok keményebb szankciókról, az ajánlások teljesítésének elmulasztása esetén kivetendő bírságokról, valamint ezek automatikus alkalmazásáról szólnak, a politikai lóvásárnak való engedés elkerülése érdekében. Mindez nagyon helyes. Nem tudok szabadulni attól a gondolattól, hogy a szankciókat azokra az államokra szabták, amelyek jelenleg nehéz helyzetben vannak. Ezek láthatóan azon az elképzelésen alapulnak, hogy ezek az államok maguk is kezelni tudják a nehéz helyzetet, és hogy a "fegyelmezett” megközelítés révén képesek maguk javítani saját helyzetüket. Ez azonban tévedés. Már a válság előtt kialakult egy olyan dinamika Európában, amelynek révén az euróövezet erős államai bebetonozták versenyelőnyüket. Többek között például a németországi bérdömpingnek köszönhetően a központi országok megerősítették kiviteli pozíciójukat, a peremre szorult országok pedig a központi országok termékeinek és tőkéjének versenyképtelen kiárusító helyeivé váltak. Ezen országok számára a válság a koporsó utolsó szöge volt. Ebből a helyzetből nem lehet csupán akaraterővel vagy saját döntésekkel szabadulni. A makrogazdasági egyensúlytalanságokkal kapcsolatos helyzet, különösen a közös valutát használó országokban, csak a gazdasági fejlődés jelenlegi modelljének konszenzuson alapuló átértékelésével oldható meg. Pusztán a kiadások csökkentése és a költségvetési fegyelem nem fog megoldást hozni, az Európa perifériájának versenyképességére irányuló célzott fejlesztési és támogatási politikára is szükség van.
Bruno Gollnisch
Mint mindig, most is azzal az ürüggyel kényszerítenek ránk több Európát és még nagyobb bizottsági hatáskört, hogy problémákat oldanak meg, amelyet önök maguk idéztek elő: ennek a Bizottságnak, amely alig több néhány demokratikus felügyelet nélkül kinevezett köztisztviselőnél, és amelyet mégis mint cenzort és rabszolgahajcsárt hoztak létre, most joga lesz szankciókat kiszabni a tagállamokra. Az önök hamis gazdasági kormányzása messze túlmegy a költségvetés-felügyeleten. Nem kevesebbet jelent, mint egy népeink és nemzeteink feletti felügyelet megszabását. Ez a korlátozott szuverenitás doktrinájának az alkalmazása, amely annyira kedves volt a nagy demokrata, Brezsnyev szívének, azzal a kivétellel, hogy tankok helyett pénzügyi szankcióink vannak. Nem túlzok: e jelentések egyike szükségesnek érzi kijelenteni, hogy amennyiben egy választást követően megváltozik a többség, az új kormánynak az elődje által meghatározott költségvetési prioritások megváltoztatása előtt engedélyt kell szereznie, és még ezután is csak szőrmentén változtathat. Ami magukat a prioritásokat illeti, ezek az Európai Unió által megszabott prioritások: a magánhitelezők visszafizetése, a piacok biztosítása, a társadalombiztosítás leépítése és a liberalizálás minduntalan felgyorsítása az Európa 2020 stratégiával összhangban. Ez nem javítja ki a hibákat, nem javítja az államok gazdálkodását és nem előzi meg az újabb görög helyzetet: ez fegyver szegezése a demokráciára.
Jiří Havel
A válság lehetőséget adhat számunkra, hogy megváltoztassuk szabályainkat és intézményeinket, vagy újakat hozzunk létre. Joseph Schumpeter közgazdász "alkotó rombolásról” beszélt. Az EU-nak ezért jelenleg egyedülálló lehetősége van arra, hogy egy új mechanizmust hozzon létre, amely hosszú távon a tagállamok nagyobb makrogazdasági, költségvetési és valutastabilitásához vezethet, és segíthet versenyképességük növelésében. A Gazdasági és Monetáris Unió múltbeli működéséből nyert tapasztalataink azt mutatják, hogy ezeket a szabályokat jogszabályokba kell foglalni, és hogy nem támaszkodhatunk az egyes tagállamok jóakaratára. A benyújtott jogalkotási csomag, amely hat, a gazdasági kormányzás jobb keretrendszerének létrehozására irányuló javaslatot tartalmaz, ezen okból a helyes irányba tett lépés. Négy javaslat költségvetési ügyekre vonatkozik, többek között a Stabilitási és Növekedési Paktum reformjára, a két új rendelet pedig az EU-n és az euróövezeten belül kibontakozó makrogazdasági egyensúlytalanságok felismerésére és megoldására tesz kísérletet. Ezen új szabályok hatékony végrehajtásához azonban most is és a továbbiakban is ajánlatos lesz az egész folyamatba szorosabban, kellő időben bevonni mind a nemzeti parlamenteket, mind az Európai Parlamentet.
Összességében azt hiszem, hogy az előterjesztett jogalkotási csomag megfelelő válasz a világválságra és az EU jelenlegi gazdasági helyzetére, a megfelelő jogszabályokra épül, és megfelel az Európa 2020 stratégiának és más uniós stratégiai dokumentumoknak, ezért javaslom módosított változatának elfogadását.
Iliana Ivanova
Az államháztartási problémák korai diagnosztizálására szolgáló alkalmas eszközök hiánya a Stabilitási és Növekedési Paktum gyengén működő mechanizmusai mellett az euróövezetet és az EU-t sújtó elhúzódó válság alapvető okai közé tartozik. Ez a jogalkotási csomag lehetővé teszi számunkra, hogy megfelelő intézkedéseket hozzunk az egyensúlytalanságok orvoslására, mielőtt káros hatással lehetnének az államháztartásra. Lehetővé fogják tenni az Európai Bizottság számára, hogy folyamatosan nyomon kövesse a tagállamok makrogazdasági fejlődését, és szükség esetén el fogják végezni a nemzetgazdaságok mélyre ható elemzését. Ezért nem szabad a Bizottságnak automatikusan elfogadnia a makrogazdasági fejlődés nyomon követésére szolgáló mutatókat és azok küszöbértékeit, hanem ezeket gazdasági szemszögből elemezni kell. Az eredménytábla elkészítésekor fontos, hogy a tagállamok eltérő kiindulási helyzetét is figyelembe vegyék a makrogazdasági sajátosságaik mellett, amelyek az euróövezetbe tartozó országok és az EU többi országa esetében eltérőek. A mutatók küszöbértékeinek elemzésekor tekintettel kell lenni az új tagállamokat érintő felzárkózási folyamatra. Ez az egyetlen lehetséges mód annak biztosítására, hogy megfelelő elemzés készüljön makrogazdasági fejlődésükről.
Kristiina Ojuland
írásban. - Az Európai Unió gazdasági integrációja és különösen az euró olyan fordulóponthoz érkezett, amikor már nem hunyhatunk többé szemet az Unió gazdasági stabilitásának védelme érdekében megszabott kritériumoktól való kétségtelen eltérések felett. Ezért kérném az EU gazdasági kormányzását illetően a Bizottság szerepének bővítését. Végső soron automatikus mechanizmusokat kellene meghatározni és végrehajtani, ha bizonyos tagállamok következetesen megszegik a Stabilitási és Növekedési Paktumot. A gazdasági válság fényt derített több kormány felelőtlen pénzügyi és gazdasági döntéseire, de az árat a lelkiismeretes tagállamok fizetik meg. A válság egy fájdalmas, de annál értékesebb tanulsággal szolgált számunkra a jövőre nézve. A Bizottságot meg kell bízni azzal, hogy elfogultság nélkül beavatkozzon, ha riasztó jelzéseket kap valamely tagállamtól, a Tanácsnak pedig nem szabadna védenie a bűnösöket. A sokszor hangoztatott szolidaritás nem lesz végtelen, és hacsak nem utasítjuk rendre a gonosztevőket, az olyan országok polgárai, mint például Észtország, elveszíthetik a türelmüket.
Nuno Teixeira
A gazdasági kormányzási csomag elfogadása ismét bizonyítja, hogy még mindig életben van az európai projekt, és hogy a tagállamok a huszonhetek közötti egyeztetés alapján fogják leküzdeni nehézségeiket és egyúttal néznek szembe a jövő kihívásaival. Az államadósság-válság azt mutatja, hogy a jelenlegi felügyeleti és helyreigazító mechanizmusok nem megfelelőek. A ma szavazásra bocsátott intézkedések igyekeznek megerősíteni azokat az eszközöket, amelyek nem működnek, és ezért elengedhetetlen ezeknek a gyakorlati alkalmazása. Ebben az új csomagban végre működésbe lép az adósságkritérium, amelyet a Maastrichti Szerződés hagyott jóvá, és ezt most ténylegesen alkalmazni fogják. Az európai szemeszter intézményesítése, az európai intézmények és a nemzeti szervek közötti párbeszéd bővítése, a Parlament és a Bizottság nyomon követési folyamat során játszott szerepe, valamint a nagyobb fokú és hatékonyabb felügyelet mind az Európa intelligens, fenntartható és befogadó növekedésének elérését célzó módszerek. Hangsúlyoznom kell azonban, hogy az európai gazdaságpolitika sikerének más, kiegészítő intézkedésekre is támaszkodnia kell, amelyek a beruházást és a növekedést támogatják a tagállamokban. Európának egy közös stratégiára kell összpontosítania, de nem feledkezhet meg az egyes országok sajátosságairól sem.
Rafał Trzaskowski
Miként az elmúlt év megmutatta, az úgynevezett Stabilitási és Növekedési Paktum, amelynek az volt a rendeltetése, hogy hatékonyan visszatartsa a tagállamokat az euróövezet makrogazdasági elveinek megsértésétől, nem volt igazán hatékony, hogy enyhén fejezzem ki magam. Ez nagyrészt annak tudható be, hogy a tagállamok meg voltak győződve arról, hogy büntetlenül cselekedhetnek, mert a rendszer által meghatározott szankciók nem voltak automatikusak. Egyetértés van közöttünk a szankciók formáját illetően, amelyeket az euróövezet azon országaira vetnének ki, amelyek túllépik a költségvetési hiány és az államadósság megengedett szintjét. Ugyanilyen fontos azonban megelőző intézkedéseket is hozni, és ezért mi az Európai Parlamentben egy automatikus mechanizmus bevezetését támogatjuk a paktum preventív ágában is. A teljes folyamat nagyobb átláthatóságot is megkövetel, és ez csak az Európai Parlament és a nemzeti parlamentek nagyobb mértékű bevonásával biztosítható.
Jarosław Leszek Wałęsa
Az Európai Tanács 2010 márciusában és júniusában elfogadta az Európa 2020 stratégiát, amelynek legfőbb prioritása a tagállami gazdaságpolitikai stratégiák fokozott összehangolása, illetve hosszú távú célként a fenntartható és befogadó növekedés és a fenntartható foglalkoztatás. Mivel a gazdasági kormányzás az államadósságot a költségvetési hiánnyal egyenértékűnek tekinti, mindent el kell követnünk annak biztosítása érdekében, hogy az életbe lépő középtávú költségvetési keret segítsen a jövő generációkra háruló teher csökkentésében. Ennek során fel kell használnunk a Gazdasági és Monetáris Unió működésének első évtizede alatt szerzett tapasztalatokat. A költségvetési keretet alkotó szabályokkal és eljárásokkal kapcsolatos követelményeket sürgősen szabványosítani kell a hasonló szociális védelmi ellátások biztosítása és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem érdekében.
A tagállamok költségvetései és az uniós költségvetés közötti nagyfokú kölcsönös függésre tekintettel a költségvetési előrejelzéseket mindkét szinten azonos fokú átláthatóságnak kell jellemeznie. Ezért fontos annyira, hogy megállapodás legyen érvényben a Bizottság és minden tagállam között az előrejelzések hatókörét és az előrejelzési módszereket illetően. Az ilyen jellegű együttműködés lehetővé tenné az egymásnak ellentmondó makroköltségvetési forgatókönyvek elkerülését és a tervezéshez felhasznált előrejelzések hitelességének növelését.
Iuliu Winkler
A gazdasági válság és annak következményei bizonyították számunkra, hogy az EU jövőjét inkább európai, semmint nemzeti megoldásokra kell építeni. Az államadósság-válságra és az euró megerősítésének igényére adandó életképes megoldás megtalálása, a fenntartható növekedés pályájára való visszaállítás és az új munkahelyek teremtése a tagállamok közötti hatékony koordináción és a Stabilitási és Növekedési Paktum megerősítésén múlik. Ez dióhéjban egy erős Európától függ, amely cél az Európai Tanács magyar elnökségének mottójában is kifejeződik.
Az Európai Parlament napirendjén szereplő európai gazdasági kormányzási csomag megteremtheti azokat a mechanizmusokat, amelyekre az EU-nak jövője érdekében szüksége van, olyan módon, ahogyan azt építészei elképzelték. A gazdasági kormányzási csomag elfogadása szoros összehangolást, költségvetési fegyelmet, gazdaságfelügyeletet, hatékony döntéshozatali szabályokat, erős európai intézményeket jelent majd, és így alapja lesz az EU újjáéledésének.
A gazdasági válság visszafordíthatatlanul megváltoztatta a világot, és egyértelműen egyre sürgősebb szükség van az EU-ban egy új pénzügyi struktúrára. Fordulóponthoz érkeztünk. A tagállamok válság nyomása alatt elindított reformok kiteljesítésére irányuló törekvésének gyengülése, a túlzott engedékenység, a közösen elfogadott szabályok alóli túl sok kivétel és a belső protekcionizmus új fordulójához való visszatérés végzetes csapást fog jelenteni.
Anna Záborská
Nem hiszem, hogy a kormányok vagy tisztviselők képesek lennének irányítani a gazdaságot. Ugyanakkor megértem, hogy meg kell keresnünk Görögország és más uniós tagállamok pénzügyi problémáinak okait, és módot kell találnunk ezek elhárítására a jövőben. A demokrácia eközben lóg a levegőben, mivel korlátozzuk a polgárok ahhoz való jogát, hogy döntsenek saját államuk költségvetéséről és ezzel az állami politika prioritásairól. A szolidaritás azonban csak akkor lehetséges, ha mindenki számára a felelősségteljes kormányzás jelenti a szabályt. Így válaszúthoz érkezünk. Az egyik út az európai integráció lelassulásához és esetleg szakításhoz vezet. A másik út adóharmonizációhoz, a nemzeti költségvetések végéhez és egy szövetségi szuperállamhoz vezet. Ilyen esetben azonban az egészségbiztosítási hozzájárulások, a társadalombiztosítás és a nyugdíjak egész EU-ban egységesített rendszeréről is beszélünk. Ezek az érvek, nem pedig az egységről szóló üres szólamok alkotják a szövetségi Európáról szóló vitát.
