A Szerződés módosításainak elfogadása (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Szerződés módosításainak elfogadásáról szóló bizottsági nyilatkozat.
Szeretném felhívni a figyelmüket arra, hogy a vita során nem érkezett kérdés az ülésteremből. Mindannyian nagyon jól tudjuk, hogy ez egy különösen fontos vita, és emiatt nagy jelentőséget tulajdonítunk neki.
José Manuel Barroso
Elnök úr, hölgyeim és uraim, az Európai Bizottság kedvező véleményt fogalmazott meg az Európa Tanács által decemberben hozott döntésről, amely szerint az Európai Unió működéséről szóló szerződés 136. cikkét korlátozott mértékben módosítsuk.
Ahogy mindannyian tudják, a cél az, hogy az euróövezet tagállamai létrehozhassanak egy állandó mechanizmust, amely biztosítja a pénzügyi stabilitást az euróövezet egésze számára. 2013-ban az európai stabilitási mechanizmus fogja átvenni a jelenlegi átmeneti stabilitási eszközök - az európai pénzügyi stabilitási alap és az európai pénzügyi stabilitási mechanizmus - szerepét, mivel mindannyian tudjuk, hogy azok mennyire hasznosak.
Egy olyan döntésről beszélünk ma, amely alapvető aziránti elkötelezettségünk megerősítésében, hogy megvédjük közös valutánkat és biztosítsuk a pénzügyi stabilitást az egyes tagállamokban lévő gazdasági egyensúlyhiány idején, amely egyensúlyhiányt ki kell igazítanunk. Erre a mechanizmusra szükség van a Szerződés keretének kiegészítéséhez.
Ezáltal, és ahogy hangsúlyoztam az Európai Tanács legutóbbi ülésén, minden kezdeményezésnek - beleértve az európai gazdaság versenyképességére és konvergenciájára vonatkozóakat, és azért említem a versenyképességet és a konvergenciát is, mert gazdaságaink konvergenciájáról is szó van -, minden kezdeményezésnek tiszteletben kell tartania a Szerződést, valamint az Unió és intézményei számára létrehozott elveket és szabályokat.
A Bizottság éppen ezért megtesz valamennyi - jogalkotási vagy egyéb jellegű - kezdeményezést, hogy biztosítsa a jövőbeli stabilitási mechanizmus, illetve az Unió által az euróövezetben végrehajtott gazdasági kormányzás közötti összhangot.
A Szerződés tiszteletben tartása természetesen nagyon fontos, és megnyugtat, hogy február 4-én az Európai Tanács ezt határozottan elismerte. Az európai gazdaság versenyképességének és konvergenciájának fokozását célzó mechanizmust, amely nemcsak az euróövezet jelenlegi 17 tagjára vonatkozik, hanem mind a 27 tagállamra, a Szerződések megfelelő tiszteletben tartása mellett fogják létrehozni - figyelembe véve az Unió és intézményei, különösen a Parlament és a Bizottság hatásköreit. A Bizottság által éppen most elfogadott véleményben ez egyértelműen szerepel.
Az általános európai érdek kérdéséről van ma szó. Világos, hogy az euró védelme nemcsak az euróövezet tagjainak áll érdekében. Ez az oka annak, hogy az euróövezeten kívüli tagállamok, amennyiben akarnak, részt vehetnek az állandó mechanizmus bevezetésével kapcsolatos munkában. Szükség esetén dönthetnek továbbá úgy, hogy részt vesznek a jövőbeli mechanizmussal kapcsolatosan végrehajtandó műveletekben, ahogyan néhányan már részt vettek a jelenlegi átmeneti mechanizmusok keretein belül elvégzett műveletekben.
Ma beszélünk továbbá a válságra adott globális válaszunkról, amelynek egyik fő eleme a jövőbeli európai stabilitási mechanizmus létrehozása. Gyorsan és megfelelő módon kell haladást elérnünk ennek a kérdésnek a kapcsán.
A sürgősség nem jelent sietséget, és semmiképp sem zárja ki azt, hogy időt hagyjunk a közös gondolkodásra. A válság nyomán levont tanulságok végrehajtására vonatkozó döntések, amelyeket az elkövetkezendő hetekben fogunk hozni, alapvető döntések a közös jövőnkre vonatkozóan. Nagyon határozottnak kell lennünk éppen ezért azt illetően, hogy milyen irányban akarjuk elkötelezni magunkat.
Mindannyian egyetértünk abban, hogy fel kell szállnunk a reformot szállító vonatra, hogy megóvjuk a pénzügyi stabilitást, fokozzuk gazdaságaink versenyképességét és konvergenciáját, valamint teret biztosítsunk a munkahelyeket létrehozó fenntartható növekedés teljes potenciáljának.
Most már csak azt kell meghatározni, hogy ez a vonat milyen útvonalon haladjon, és úgy gondolom, hogy ahhoz, hogy ez az európai vonat előre tudjon haladni, az uniós útvonal a legjobb. Az európai stabilitási mechanizmus bevezetésének módja jelentős mértékben hozzá fog járulni ennek a kérdésnek a megválaszolásához.
Ami az eljárást illeti, a Bizottság úgy véli, hogy teljesültek a feltételek a Szerződés egyszerűsített felülvizsgálatának elvégzéséhez, amelyet az Európai Unióról szóló szerződés 48. cikkének (6) bekezdése tartalmaz.
Tudom, hogy önök közül sokan csodálkoznak az állandó mechanizmus erőteljesen kormányközi jellegén. Mi is jobban örültünk volna egy gyorsabb fejlődésnek, amely jobban biztosított volt az Unió rendszerében. Észre kell azonban vennünk, hogy ez az új lépés nem csökkenti az Unió és intézményeinek jelenlegi hatásköreit. Növeli kollektív válaszadási kapacitásunkat olyan kihívások esetében, amelyek nem szerepeltek egyértelműen a Szerződésben.
Szeretnék itt néhány fontos kérdést kiemelni, amelyek hangsúlyosan szerepeltek a Bizottság véleményében. Úgy vélem, ezek segíteni fognak bennünket abban, hogy egy szolidárisabb, felelősségteljesebb, egy egységes és erős Unió irányába orientálódjunk.
Az első szempont a szolidaritás. Ez az Európai Unió egyik alapvető értéke és nagyon egyértelmű szeretnék lenni ezzel kapcsolatban. A Szerződés korlátozott módosítástervezetére vonatkozó tárgyalások során a Bizottság azt mondta, hogy ez a módosítás semmilyen módon nem sértené az Európai Unió működéséről szóló szerződés 122. cikkében szereplő szolidaritási mechanizmust, ha egy tagállamban nehézségek lépnének fel vagy nehézségek veszélye állna fenn. Ennek eredményeképp, és egyes személyek véleményével ellentétben a 122. cikk nem kerül módosításra.
A szolidaritás az Unióban egyben felelősségvállalást is jelent. Európában nem létezhetne szolidaritás felelősségvállalás nélkül, ahogy természetesen felelősségvállalás sem létezhetne szolidaritás nélkül. Ez különösen igaz a pénzügyi szolidaritásra és felelősségvállalásra és ez jelenti az átmeneti stabilitási mechanizmusok szellemiségének lényegét. Ez lesz az állandó mechanizmus szellemisége is, amelynek a feltételei nagyon szigorúak lesznek. Fogalmazzunk egyértelműen: a tagállamoknak tiszteletben kell tartaniuk a felelősségteljes pénzügyi politikát.
A szolidaritás és felelősségvállalás mértékét az Európai Unióban csak nagyobb mértékű összehangoltsággal és megfelelőbb ellenőrzéssel lehet növelni. Ezt az alapvető következtetést vontuk le a válság során. Az Unió által az euróövezetben végzett gazdasági kormányzás fogja ezáltal azt az alapot jelenteni, amelyre a jövőbeli pénzügyi stabilitási mechanizmusnak szükségszerűen épülnie kell.
Erősítenünk kell az európai gazdasági kormányzást, azaz szélesítenünk és fokoznunk kell az euróövezet, és különösen az Európai Unió egésze stabilitásának biztosítása érdekében. A gazdasági kormányzás kibővítése nemcsak a költségvetési politikákat, hanem a gazdasági politikákat és a strukturális reformokat is érinti. Ez a célja az európai szemeszternek, amelynek kapcsán megállapodásra jutottunk.
Ez a folyamat a Bizottság által készített éves növekedési jelentés bemutatásával kezdődött. Ez a dokumentum egyértelműen állítja és rávilágít, hogy a jelenlegi politikák nem elegendőek. Többet kell tennünk azért, hogy megfeleljünk a jelenlegi kihívásoknak. Közösen kell cselekednünk és nem lehetünk megosztottak. Többet kell tennünk az erőteljesebb konvergencia eléréséért, és nem engedhetjük, hogy több nézeteltérés alakuljon ki.
A gazdasági kormányzás fokozását illetően ez a határozott célja a Bizottság által bemutatott, hat javaslatból álló csomagnak. Tisztában vagyok vele, hogy a Parlament részéről erőteljes támogatásra számíthatunk, és szeretném megköszönni ezt a támogatást. Biztosak lehetnek benne, hogy a Bizottság támogatni és segíteni fogja ezt a folyamatot egészen a befejezésig, hogy a törekvéseinket meg tudjuk valósítani.
Pontosan ez az a reformcsomag, amelyhez a jövőbeli európai stabilitási mechanizmus tartozni fog, ahogy a még közelibb jövőben az európai pénzügyi stabilitási alap megerősítése is tartozni fog. Meggyőződésem, hogy ez a megfelelő megközelítés, és mindenkinek megvan benne a szerepe. A Bizottság teljes mértékben részt vesz ebben, és különösen célja, hogy aktívan részt vegyen a jövőbeli európai stabilitási mechanizmus bevezetésére irányuló munkában.
Nem elegendő azonban a megfelelő megközelítés, azt alkalmazni is kell. Úgy gondolom, hogy sikeresen végre fogjuk tudni hajtani a megközelítésünket, amennyiben mindannyian tiszteletben tartunk néhány egyszerű és egyértelmű magatartási szabályt. Ezalatt az Európai Parlament vizsgálatán alapuló demokratikus legitimációra gondolok. Gondolok továbbá az állandó intézmények kitartására, amelyek átlátható módon cselekednek és a 27 tagállam közös intézményei, és ezáltal következetességet biztosítanak az egész Unióban.
Meg szeretném említeni továbbá a Szerződésben szereplő, a tagállamok közötti egyenlőség elvét, valamint a tisztességes verseny elvét, amely szerint a tagállamok által meghatározott cselekvések nem befolyásolhatják, nem módosíthatják vagy veszélyeztethetik az Európai Unió szintjén meglévő együttműködés hatékonyságát.
Annak biztosítására törekszünk, hogy egyetlen kocsi se kapcsolódjon le, mivel az a vonat kisiklását eredményezhetné. Többet kell foglalkoznunk a tagállamok közötti, valamint a tagállamok és az európai intézmények közötti bizalommal.
Egy Unió vagyunk, és ennek megfelelően kell cselekednünk, hogy ki tudjunk emelkedni a válságból és szilárd alapokat tudjunk létrehozni egy versenyképesebb, sikeresebb, stabilabb és befogadóbb Európa számára. Ennek szellemiségében kell cselekednünk, ennek szellemiségében cselekedett és fog cselekedni a Bizottság továbbra is. Azt hiszem, elmondhatom, hogy számíthatunk ennek kapcsán az önök támogatására.
Elmar Brok
Elnök úr, Barroso úr, hölgyeim és uraim, teljes mértékben tisztában vagyunk vele, hogy a jogbiztonság eléréséhez szükség van egy rendelkezésre a Szerződésben. Országomban ezt alkotmányos szükségességnek tekintik, és azért tárgyalunk a Szerződés módosításának szükségességéről, hogy biztosítani tudjuk az euró stabilitását hosszú távon.
Sok más lehetőség létezik a Szerződés szélesebb körű módosítására vonatkozóan, amely ezt teljes mértékben beépítené a közösségi politikába. Esetleg más megfogalmazást használhatnánk az adott cikk egy másik részében. Másrészről azonban fennáll az a veszély, hogy az egyszerűsített eljárást nem lehet tovább alkalmazni, ami népszavazás kiírását tenné szükségessé. Ennek eredményeképp nem tudnánk időben döntést hozni, ami a pénzügyi piacokat befolyásoló problémákat eredményezne.
Fontos ugyanakkor elmagyarázni, hogy a monetáris unió közösségi hatáskör. Biztosítanunk kell, hogy ezt a hatáskört ne ássa alá a stabilitási mechanizmus vagy a versenyképességi paktum.
A Szerződésnek vannak hiányosságai, amelyeket sajnálatos módon csak egy kormányközi megközelítés által lehet orvosolni, a már említett körülmények miatt. Van azonban példa olyan tagállamokra, amelyek megállapodtak közös rendeletekben, ilyen például a megerősített együttműködési eljárás, azonban az Európai Unió intézményeit használják a szükséges munka elvégzéséhez. Ez elképzelhető ebben az összefüggésben is és különösen a Bizottságot érinti. Nem lenne helyes párhuzamos struktúrákat létrehozni, amelyek egyre inkább szétválnának, és megakadályoznák, hogy a közösség hosszú távon kohéziós egész maradjon. Ezt mindenáron el kell kerülnünk. Ha nem reagálunk felelősségteljesen és megfelelő módon a következő hetek során, akkor egy törés megindulását fogjuk tapasztalni.
Egyértelműen ki kell jelenteni továbbá, hogy a közösségi és a kormányközi módszer nem egyenlő fontosságú. A kormányközi módszer egyszerűen egy olyan segédeszköz, amelyet akkor kell alkalmazni, amikor a közösségi módszer nem áll rendelkezésre a Szerződéssel kapcsolatos okok miatt. Biztosítanunk kell éppen ezért, hogy a Szerződés lehetséges módosítása esetén az ügyet komolyabb problémák nélkül át lehet irányítani a közösségi politika hatáskörébe, ahogy azt korábban tettük Schengen és sok más kérdés kapcsán.
Ez radikális megoldást sürget, amely egyúttal egyértelmű jogi struktúrákat biztosít, így a nem részt vevő országok is biztosak lehetnek abban, hogy részt vehetnek, amint teljesítik a feltételeket. Azt is biztosítania kell, hogy a kis országok egyenjogúak, mert tudjuk, hogy a közösségi struktúrák nemcsak kohéziót, hanem döntéshozatali képességet is biztosítanak hosszú távon. Meg kell azonban még állapítanunk, hogy milyen nehéz lesz a kormányközi megközelítés alkalmazása egy versenyképességi paktum esetén.
Három terület létezik. Az első ezek közül a stabilitási és növekedési paktum, amely egyszerű jogalkotást és közösségi módszert igényel. Létezik a Szerződés módosítása, amely magában hordozza a szétválás kockázatát, és a versenyképességi paktum, amelyről további tárgyalásokat kell folyatni. A Parlamentnek szemléltetnie kell, hogy felelősségteljesen jár el és nekünk is ezt kell tennünk a képviselőcsoportunkon belül. Tudjuk, hogy mennyire fontos március 24-e és az azt követő hétfő. Úgy vélem, hogy nem egy ideális megoldás eléréséért dolgozunk, azonban ha mi felelősségteljesen cselekszünk, akkor a többi intézménynek, és különösen a Tanácsnak is ezt kell tennie.
Úgy gondoljuk, hogy hagyományos megoldásként kell elfogadnunk a kormányközi megközelítést. Ez az intézmények, és különösen a Bizottság hatáskörével kapcsolatos ezt a kérdést illetően. A Tanácsnak rendelkezésre kell állnia tárgyalások lefolytatására a következő néhány napban. Ez azt jelenti, hogy készen állunk ennek a kérdésnek a megvitatására, hogy legyőzzük az ülésteremben felmerült problémákat, mert a kis méretű és az euróövezeten kívüli országok úgy érzik, hogy előnytelen helyzetben vannak a versenyképességi paktum elindítását jellemző különleges eljárás miatt. Ez mind megnehezíti a munkánkat. Szeretnék segíteni annak biztosításában, hogy a szükséges határidőn belül a többség támogassa a tervünket. Remélem, hogy a Tanács lehetőséget ad számunkra a tárgyalások folyamán, hogy elérjük ezt a többséget.
Roberto Gualtieri
Elnök úr, hölgyeim és uraim, válaszút előtt állunk az Európai Unió jövőjét illetően. A sok késlekedés miatt, amelyekről mi tehetünk, mindenki számára egyértelművé vált, hogy Európának valódi gazdasági kormányzásra van szüksége, amelynek különösen szigorúnak kell lennie azon országok esetében, amelyek bevezették az eurót.
Üdvözöljük éppen ezért egy állandó stabilitási mechanizmus létrehozását, amely véleményünk szerint kulcsfontosságú pont a hiteles gazdasági kormányzás kialakításában Európában, akkor is, ha továbbra is jogi és politikai fenntartásaink vannak az elfogadott eljárás kapcsán, amely szerintünk kockázatos és nem használja ki teljes mértékben a Szerződés által biztosított eszközöket. Örömmel hallom, hogy ön is egyetért ezekkel a fenntartásokkal.
Mindenesetre jelenleg egy másik kérdésre összpontosítunk: hogyan fog az új mechanizmus valójában működni? Hozzá fog járulni az Európai Unió gazdasági kormányzásának megerősítéséhez, vagy egy lépést fog jelenteni az új (és feltétlenül diszkrecionális) "kormányköziség” felé, mivel ebbe az irányba mutatott a francia-német versenyképességi paktum nem megfelelő szövegezése is? Alapvetően véve milyen irányba indul el a vonat? És ki fogja azt vezetni?
Egyrészről a 136. cikk javasolt módosítása valóban egy olyan kormányközi mechanizmust hoz létre, amely teljes mértékben elválasztott az Uniótól és annak intézményeitől, másrészről a Bizottság véleményében azt olvashatjuk, hogy a mechanizmusnak az Unió által gyakorolt gazdasági kormányzásra kell támaszkodnia, és a Bizottság minden intézkedést meg fog hozni a stabilitási mechanizmus és a korábban említett gazdasági kormányzás közötti következetesség biztosítása érdekében.
Méltányoljuk ezeket a célkitűzéseket, azonban mivel ennek semmilyen nyoma nincs a 136. cikk módosítására irányuló javaslatban, úgy gondoljuk, itt az ideje, hogy egyértelműen meghatározzuk ennek a mechanizmusnak a működését. Milyen eljárást fogunk elfogadni ennek a mechanizmusnak az életbe léptetésére? Milyen szerepe lesz a Bizottságnak ennek az irányításában és az alkalmazási feltételek meghatározásában? Hogyan fog összeállni a titkárság? Mi a Tanács véleménye arról, amit Barroso úr épp most mondott a jelenlegi rendkívüli szolidaritás mechanizmusok érvényességéről? Lesz-e szerepe az Európai Parlamentnek is?
Úgy gondolom, hogy kizárólag a 136. cikk módosításának átfogalmazása, vagy az Európai Tanácsnak az e kérdésekkel kapcsolatos egyértelmű nyilatkozatai teszik lehetővé a Parlament számára, hogy az Európai Tanács kívánt munkaprogramjával összhangban lévő véleményt fogadjon el.
(Az előadó beleegyezik, hogy válaszol egy kékkártyás kérdésre a 149. szabály (8) bekezdése értelmében.)
William
Elnök úr, szeretném megkérdezni Gualtieri úrtól, eszébe jutott-e, hogy a kormányközi együttműködés sokkal jobb út lenne az európaiak és a munkanélküliek számára Európában, mint az európai államok feletti állam, amelyet úgy tűnik, hogy ő támogat? Ez eszébe jutott?
Roberto Gualtieri
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, nagy tisztelettel vagyok az Európai Unió, valamint a Szerződések által az Uniónak kiosztott hatáskörök iránt, amely szerintem a legjobb módszert testesíti meg arra vonatkozóan, hogy hogyan hajtsuk végre szerepünket az Európai Unió polgárainak közvetlen képviselőiként.
Guy Verhofstadt
Elnök úr, úgy gondolom, hogy elégedettek lehetünk Barroso úrnak a Szerződés módosítására vonatkozó nyilatkozataival. Természetesen most a mi feladatunk, hogy megfogalmazzuk véleményünket, és ezt március 24-e előtt kell megtennünk, mivel a Tanács fontos ülést tart ezen a napon. El tudunk érni többséget az egyszerűsített eljárás érdekében? Meglátjuk. Úgy vélem, vannak még teljesítendő feltételek.
Az első feltétel szerintem annak biztosítása, hogy a mechanizmust a Bizottság irányítsa, amennyire csak lehet. Ezt alá tudom támasztani néhány megfelelő érvvel. Bizonyára tapasztalták, hogy január 6-án a Bizottság által irányított európai pénzügyi stabilitási mechanizmus (EFSM) 5 millió euró értékben bocsátott ki kötvényeket a piacon öt évre. Január 25-én a kormányközi európai pénzügyi stabilitási eszköz ugyanezt tette, az összeg szintén 5 millió euró, öt éven keresztül.
A Bizottság által kezelt kötvényeket 2,5%-on, míg a kormányközi rendszer által kezelt kötvényeket 2,89%-on bocsátották ki. Ez azt jelenti, hogy a közösségi módszer szerint irányított EFSM a kormányközi rendszernél alacsonyabb kamatlábak mellett bocsátott ki kötvényeket. Ezt ki akartam emelni, mert fontos érzékeltetni, hogy a közösségi módszer jobb eredményeket szolgáltat, mint a kormányközi rendszer.
Másodszor, úgy gondolom, fel kell tennünk magunknak a kérdést, tudjuk-e használni a 136. cikk módosítását a gazdaságirányítási csomag megerősítése érdekében, amelyről jelenleg tárgyalások folynak. Wortmann-Kool asszony és más előadók hat javaslatot terjesztettek elő. Ezt a hat javaslatot illetően még szükségünk van arra, hogy a Tanács szabad utat engedjen, hogy a Bizottság megkezdhesse az eljárásokat. Ezt a problémát a 136. cikk segítségével is fel lehet oldani. Mondhatjuk, hogy ha a 136. cikket - amely az állandó válságmechanizmus - hívjuk segítségül, a Bizottság automatikusan el tudja kezdeni ezt az eljárást, és a Tanács nem fogja tudni megakadályozni egy fordított többségi szavazással. Ezáltal létezik egy valós automatikus szempont a büntetésekre vonatkozóan. Ez a második észrevétel, amelyhez esetleg vissza kell térnünk a véleményünkben, ahogy említettem Brok úrnak és Gualtieri úrnak, bizottságunk két előadójának.
Szeretném elmondani harmadik és egyben utolsó megjegyzésemet. Brok úr és Gualtieri úr, önöknek, mint előadóknak meg kell próbálniuk nyilatkozatokat és biztosítékokat szerezniük a Tanácstól, nem a jelenlegi csomag kapcsán, hanem az elmúlt néhány napban említett valamennyi ügy kapcsán: a versenyképességi paktum, a kormányközi módszer, az azt ellenző számos ország stb. kapcsán. Nagy megosztottság van jelenleg a Tanácsban ennek a kérdésnek a kapcsán. Úgy gondolom, hogy biztosítékra van szükség a Tanácstól, hogy a közösségi módszert fogja alkalmazni a második gazdaságirányítási csomag kapcsán. Miért van erre szükség? Azért, mert a kormányközi módszer nem működik. Képzeljük el egy pillanatra, hogy az Európai Unióban a versenyre vonatkozó szabályokat a Tanács tartja kézben! Hányszor büntetnének meg vállalkozásokat, amelyek nem alkalmazták a versenyszabályokat? Egy vállalkozást vagy magánvállalkozást soha nem büntetnének meg azért, mert nem alkalmazta a versenyre vonatkozó szabályokat az Európai Unióban. Ugyanez igaz ezekre a szabályokra is, és ezért kérem a két előadót, hogy próbáljanak biztosítékot szerezni arra vonatkozóan, hogy alkalmazni fogják a közösségi módszert a második gazdaságirányítási csomag kapcsán is.
Rebecca Harms
Elnök úr, hölgyeim és uraim, úgy vélem, egyértelmű, hogy az Európai Parlament számára világos, hogy a Szerződés módosítása miért egyszerűsített eljáráson alapszik. Vészhelyzettel állunk szemben. Egyértelmű ugyanakkor, hogy az Európai Parlament azon a véleményen van, hogy nem helyes, ha a válságmechanizmust végrehajtó eljárás eredményeképp a közösségi módszer a jövőben véget ér, és az Európai Parlamentet és a Bizottságot, legalábbis részben, kihagyják.
Szeretném elmagyarázni továbbá meglehetősen kritikus hozzáállásunkat a kormányköziség növeléséhez. Úgy gondolom, hogy jelenleg egyre kevesebb európai polgár érti, hogy milyen döntések születnek az egyes helyzetekben. A németeket szembeállították a görögökkel, és a görögöket szembeállították a németekkel. Az írek úgy gondolják, hogy a német bankokat az ő költségükre segítik ki. A helyzet félreértésének oka azzal kapcsolatos, hogy a Tanács fekete dobozként működik, továbbá hogy a döntéseket az utolsó pillanatban hozzák meg.
Nagyobb átláthatóságra van szükség ezen a területen. Máskülönben gyorsabban fogjuk elveszíteni a polgárok bizalmát, mint ahogy azt gondolnánk. Fel kell készülnünk éppen ezért, ha azt akarják, hogy most nyújtsuk be az egyszerűsített eljárást, hogy megerősítsük a Parlament szerepét, mint a polgárok képviselőjét a Tanácsban és a Bizottságban, ahogy azt mindenki ígérte a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése előtt. A Szerződést és a nagyobb mértékű európai demokráciát igénylő ügyet nemcsak ön támogatta, Barroso úr, hanem a tagállamokban hatalmon lévők is. Szeretném látni, hogy ez most a gyakorlatban is megvalósul.
Csak meg kell néznünk, hogy mi történik jelenleg Görögországban. Létezik egy terv a tengerpartok privatizálására Görögország adósságszolgálati terheinek ellensúlyozására. Ez véget vet a válság eddigi kezelésének. Azáltal, hogy teljes mértékben a megszorító politikára összpontosítunk, amelyet Németország erőteljesen támogat, a költségvetési hiánnyal küzdő országokat közelebb sodorjuk a katasztrófa széléhez. Értékelnünk kell a cselekvéseket. Tárgyalnunk kell a jelenlegi válságpolitika struktúrájáról és az állítólagos szolidaritáspolitikáról. Hogyan tudnánk máskülönben biztosítani, hogy Európában mindenhol egyértelmű, hogy mit kell tenni a válságot illetően?
Még egy dolgot el szeretnék mondani. Úgy vélem, fel kell készülnünk arra, hogy szolidaritást mutassunk más európai országokkal szemben. A jelenleg meglévő anyagi eszközök nem elegendőek. Döntést hoztak ma Brüsszelben arról, hogy nagyobb mértékű likviditást kell biztosítani. Hamarosan újra beszélnünk kell erről, illetve az eurókötvényekről. Verhofstadt úr ezt megfelelő módon megindokolta. Azt is meg kell azonban vitatnunk, hogy milyen jövedelempolitikát akarunk a jövőben.
Elnézést kérek, hogy túlléptem az időt. Több időre van azonban szükség ennek a megvitatására, hogy következtetést tudjunk levonni és ne egyszerűen csak védekező magatartást tanúsítsunk.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Ashley Fox
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, támogatom a Szerződés megváltoztatását és a képviselőcsoportom is támogatja, mert stabilitást akarunk az euróövezetben. Az Egyesült Királyság ugyan nem tagja az euróövezetnek - és remélem, hogy soha nem is fog csatlakozni hozzá -, mégis érdekünk fűződik sikeréhez. Az Egyesült Királyság kereskedelmének felét az euróövezet országaival folytatja le. A City of London Európa pénzügyi fővárosa. Nagy-Britannia sok sikert kíván az euróövezetnek, mi pedig reméljük, hogy a javasolt stabilitási mechanizmus támogatást fog nyújtani rövid és középtávon.
Remélem, hogy a Parlament felelősségteljesen fog cselekedni és jóváhagyja a Tanács által javasolt változtatást. Ha azonban az euró fennmarad és prosperál, hosszú távon további radikális változtatásokra lesz szükség. Barroso úr, olyan mértékű felügyelettel és ellenőrzéssel rendelkezhet és olyan mértékű gazdasági kormányzást gyakorolhat, amilyet kíván, azonban lényegében ha olyan országok, mint Görögország, Írország és Portugália továbbra is az euróövezetben maradnak, akkor sokkal versenyképesebbé kell válniuk, annyira versenyképessé, mint amilyen Németország, és a Bizottságnak erre kell összpontosítania erőfeszítéseit.
Lothar Bisky
Elnök úr, hölgyeim és uraim, a Lisszaboni Szerződés nem régóta létezik. Néhány hónap alatt azonban most kerül másodszor módosításra egy állítólag sürgős ügy kapcsán. Ennek eredményeképp a Szerződés módosítása nem a Lisszaboni Szerződésben meghatározott demokratikus folyamatot fogja követni. Ehelyett gyorsított eljárás során születik erről döntés.
Láttuk, hogy ezt az eljárást hogyan alkalmazták, hogy lehetővé tegyék a bankok számára a több milliárd euró értékű mentőcsomagot, megkerülve a Parlamentet. A Tanácsra most ismét nyomás nehezedik, és számos kormányfő azt akarja, hogy az új szerződés-módosítást az állítólag kipróbált és tesztelt gyorsított eljárás alkalmazásával hajtsák végre. Az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja ellenzi ezt a megközelítést, amely azzal fenyeget, hogy általános eljárássá válik, és azt sürgeti, hogy a szerződés-módosításokat szokásos eljárás alkalmazásával irányítsák, beleértve a Lisszaboni Szerződésben szereplő megállapodást.
William  Dartmouth
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, talán az elejéről kellene kezdenem. Egy egyszerű vámunióként indult, aztán politikai unió lett belőle, azonban megfelelő demokratikus egyetértés nélkül, majd monetáris unióvá vált - azaz csak majdnem, mivel tíz tagállam elég józan maradt ahhoz, hogy kimaradjon belőle -, azonban ami most van az az adósságok uniója, egy olyan unió, amely egész egyszerűen nem működik.
Nézzük meg a német szövetségi kötvény kamatlábát. Ha a monetáris unió működne, akkor annak valamennyi tagja, valamennyi euróövezetbeli ország ugyanolyan kamat mellett tudna pénzt kölcsönkérni - a német szövetségi kötvénnyel megegyező kamat mellett -, azonban egyáltalán nem ez a helyzet. Jelenleg Portugália 4,8%-kal, Írország 5,9%-kal és Görögország 8,25%-kal fizet többet. Gualtieri úrnak teljesen igaza van, ez egy sorsdöntő pillanat.
Nem várom az EPP vagy az S&D képviselőcsoport elnökétől - aki beszédem alatt rázta a fejét -, hogy megértse ennek a döntő fontosságát, azonban úgy gondolom, hogy hamarosan meg kell érteniük. Az önök problémáját, és ez főként az önök problémája, jobban meg lehetne oldani kormányközi együttműködés révén. A gazdasági kormányzás egy csapda, és ami még fontosabb, nincs mandátuma. Soha senki nem említette őket, vagy gondolt a nemzetállam szorongatott helyzetben lévő adófizetőire, miközben létre akarják hozni ezt a törékeny és csalóka hatalmat.
Szeretném önöket még egyszer emlékeztetni, hogy 27 tagállam létezik: ezek közül 11 nettó befizető és 16 kedvezményezett, és Szent András-törésvonal méretű szakadék van azok között, akik befizetők és akik nem. Azt gyanítom, hogy főként a német adófizetők azok, akik nem fognak beletörődni hosszú távon ebbe a drága színjátékba.
1896-ban William Jennings Bryan a bimetalizmusról szóló kiváló beszédében azt mondta, hogy "Ne feszítsd az emberiséget aranyból készült keresztre”. Most még sürgetőbben azt mondom önöknek, és főként a Bizottság elnökének, aki a végrehajtó hatalommal rendelkezik: nem szabad feláldozni az Egyesült Királyság és Európa többi adófizetőjét a közös valuta oltárán.
Bruno Gollnisch
(FR) Elnök úr, először a botrányról szeretnék beszélni, ami az úgynevezett "egyszerűsített” eljárás - valójában hamis eljárás - a Szerződés módosítására vonatkozóan.
Nem zajlik valódi vita, és ahogy lenni szokott, közvetlen konzultáció sem történik az emberekkel. Ez azonban nem egy ártalmatlan téma. Az európai pénzügyi stabilitási eszköz állandóvá tételéről szól. Mi mást fejez ki ez az eszköz ugyanakkor, mint egy európai adósság létrehozásának lehetőségét, amelyet végül a tagállamoknak kell magukra vállalniuk, amelyek már így is el vannak adósodva, és amelyek olyan helyzetbe kerülhetnek, hogy kötelességük ezt az európai adósságot törleszteni, mielőtt saját adósságukat törlesztenék? Bizonyos módon ez Sapeur Camember - egy szórakoztató könyv főszereplője Franciaországban - gazdaságpolitikája, a katonáé, aki elrendelte a laktanyák udvarán lévő gödrök betemetését és azért, hogy be lehessen őket temetni, újabb gödröt ásott mellettük.
Cserébe Németország részvételéért, engedélyeznek számunkra egy paktumot, az úgynevezett versenyképességi paktumot, amelynek részleteit, a francia kormány európai ügyekért felelős főtitkársága által kiadott tájékoztató szerint nem kellett volna közzétenni. Valójában nagyon is jól ismertek a részletek. Ez a gyógymód magába foglalja a valódi megszorítást, felügyeletet és a költségvetési politikák fokozott egységesítését.
Ez a konvergencia kiterjesztéséről szól, idézem, valamennyi politikára, amely hatással van a versenyképességre, még akkor is, ha elvben nemzeti hatáskör alá tartoznak. Röviden, ez valamennyi német politikának, amelyről Sárközy úr olyan nagyon sokat álmodozik, a teljes euróövezetre való kiterjesztéséről szól. Ez egyáltalán nem elfogadható, ahogy a homogén európai szuverén államadósság-piac lehetősége, valamint az európai költségvetés növelése és ennek a finanszírozására létrehozott különleges adó megalkotása sem. Valami mást kell tennünk.
José Manuel Barroso
Először is, szeretném megköszönni a beszédeiket, és különösen szeretnék köszönetet mondani az előadóknak, Brok úrnak és Gualtieri úrnak a közösségi módszerre vonatkozó megjegyzéseikért, valamint hogy figyelmet fordítottak arra, ami kormányközi irányba mozdulhatott volna el. Csak köszönetet mondhatok nekik figyelmességükért.
Ebben a konkrét esetben legyünk teljesen egyértelműek: a Bizottság támogatta ezt a felülvizsgálatot, mivel úgy gondoljuk, hogy ennek a célja egy olyan hatáskörrel kapcsolatos kihívásra való válaszadás, amely nem szerepelt a Szerződésben. A Szerződés nem hozott létre egy állandó stabilitási mechanizmust. A tagállamok ezért egyhangúlag egy mechanizmus létrehozása mellett döntöttek, és ezt kormányközi alapon akarják megtenni. Ez a tagállamok egyhangúlag meghozott döntése volt.
Nem tartom titokban azt a tényt - és nagyon világosan elmondtam -, hogy azokkal tartok, akik minél gyorsabban akarnak haladni ennek kapcsán. Egy kormányközi lépés haladást jelenthet, azonban mi inkább egy nagy kormányközi lépéssel szeretnénk haladni. Ahogy mindannyian tudjuk azonban, néhány nagy előrelépés Európa számára az európai integráció történetében kormányközi kezdeményezésekkel kezdődött, mint például Schengen vagy a szabadságon és a jog érvényesülésén alapuló térség. A politikai felelősségvállalással kapcsolatos kérdés éppen ezért a következő volt: támogatnunk kell-e vagy sem egy olyan dolgot, amely, miközben nincs teljesen összhangban preferenciáinkkal - a közösségi módszerrel -, azonban magába foglalja kollektív képességünk megerősítését az olyan kihívásokra való válaszadást illetően, amelyek nem szerepeltek kifejezetten a Szerződésben? A válaszunk "igen”, úgy gondolom, hogy támogatnunk kell ezt a dolgot. A Bizottság véleménye éppen ezért pozitív a Szerződés e reformjával kapcsolatban.
Szeretném azonban nagyon nyíltan elmondani önöknek, hogy a Bizottság a közösségi módszert részesíti előnyben. Egyébként ezt a vitát folytattuk le ennek a határozatnak az előkészítése során. Néhányan a 122. cikk módosítását akarták - és javasolták -, amely megszüntetne egy hatáskört, amely a Római Szerződés óta létezik. Én személy szerint elleneztem ezt. Úgy gondolom, elmondhatjuk éppen ezért, hogy most közösen hozhatjuk létre ezt az új hatáskört, még akkor is, ha tulajdonképpen az nem tartozik a közösségi módszer alá. Ugyanakkor azonban nagyon egyértelműen kimondjuk a véleményünkben, idézem: "A Bizottság megtesz minden - jogalkotási vagy bármilyen más jellegű - kezdeményezést a jövőbeli mechanizmus és az Uniónak különösen az euróövezeten belüli gazdasági kormányzása közötti összhang biztosítása érdekében, miközben tiszteletben tartja a Szerződés által az Unióra és annak intézményeire ruházott hatásköröket.” Ez egy teljesen egyértelmű vélemény és szeretném megosztani önökkel ezt a célkitűzést.
A vita során néhányan például a tagállamok közötti, valamint az Egyesült Királyság és az euróövezet közötti ellentétekről vagy nézeteltérésekről beszéltek. Rendes körülmények között nem szeretek különbséget tenni, azonban van néhány ellentét, amely közül a legfontosabb, hogy az euróövezet adóssága sokkal kisebb, mint az Egyesült Királyság adóssága. Az Egyesült Királyság adóssága sokkal magasabb, mint a teljes euróövezeté. Ez az oka annak, hogy az euróövezeten belüli probléma - ahogyan mellesleg önök közül is néhányan hangsúlyozták - valójában viszonylagos versenyképességi probléma. Ezért keresünk most megoldást a versenyképességre és a konvergenciára - és hangsúlyozom a konvergenciát - az Unión belül.
Még ha néhányan nem is értenek egyet ezzel, haladjunk az erősebb konvergencia irányába az euróövezeten és az Unión belül azok miatt, akik haladni akarnak, mert most nemcsak a föderalisták vagy az integrációt támogatók akarnak fokozottabb kormányzást az Európai Unióban. A piacok is igénylik az ilyen jellegű kormányzást, és erre tekintettel kell lennünk. A piacok ma nemcsak azt kérik Európától, hogy elkötelezetten védje az euróövezetet, hanem hogy egyúttal biztosítsa a kormányzás egyértelműbb rendszerét is. Igaz továbbá, hogy a közösségi módszer nagyobb biztosítékot jelent, mint egy olyan módszer, amely túl gyakran a vezetők jóindulatától függ.
(Taps)
Ebben az irányban dolgozunk jelenleg más, elsősorban a versenyképességgel és a konvergenciával kapcsolatos projektek kapcsán, ezt a vitát azonban tartsuk meg egy másik napra. Úgy gondolom mindenesetre, hogy ennek a kérdésnek a kapcsán a Bizottság helyes álláspontot képvisel: a Szerződés korlátozott felülvizsgálatát részesíti egyértelműen előnyben, miközben mindenkitől azt kéri, hogy nagyobb figyelmet fordítson a mechanizmusok létrehozásának elkerülése iránti igényre, amelyek, ahogy többek között Brok úr is elmondta, megosztottságot eredményezhetnek, mert a közösségi intézmények biztosíthatják az Unió egészét, mert a Bizottság cselekszik az euróövezet, valamint az euróövezeten kívüli tagállamok kapcsán.
Tartsuk szem előtt éppen ezért ezt a szempontot. Ne hozzunk létre olyan kérdéseket, a sürgető kihívásokra való válaszadás szüksége miatt, amelyek a jövőben sokkal jelentősebb problémákat eredményezhetnek. Biztosítsuk a határozott kormányzást, miközben biztosítjuk az unió egészét olyan szellemiségben, amely természetesen az Unió szellemisége: a szolidaritás és a felelősségvállalás szellemiségében.
Manfred Weber
(DE) Elnök úr, Barroso úr, a Szerződés szükséges módosítása, illetve a jelenleg folyó intézményi vita bizonyítja, hogy most, amikor a Lisszaboni Szerződés még csak alig több mint egy éve van érvényben, nem tudjuk továbbra is a jelenlegi Szerződés segítségével megoldani azokat a kihívásokat, amelyekkel a világ szembesít minket. A mai napon zajló vita éppen ezt demonstrálja. Másrészről, amikor a jelenlegi Szerződésről beszélünk, akkor azt halljuk, hogy a Szerződésről szóló tágabb körben folytatott vita elképzelhetetlen és hiábavaló a tagállamok, és különösen az Egyesült Királyság és a Cseh Köztársaság jelenlegi helyzetében. Jelenleg ezzel a konfliktussal állunk szemben. Többre van szükségünk, azonban ezt nem fogjuk megkapni a tagállamoktól. Az Európai Parlamentnek kell megadnia a választ.
Ha meghallgatjuk, hogy mit mondanak ma a polgárok, akkor egyértelműen tisztában vannak azzal, hogy változtatásokat kell most bevezetnünk a Szerződést illetően. Kérdéseket tesznek fel, például, "Hogyan fogjuk ellenőrzés alá vonni a piacokat a közeljövőben?”. Ezért van szükségünk egy erős Európára.
Fel kell tennünk magunknak ugyanakkor egy még fontosabb kérdést, amely így hangzik: Milyen jó szolgálatot is tesz az európai projektünk? Évtizedeken keresztül a békefenntartás, valamint az volt a feladata, hogy véget vessen a kontinensen zajló háborúknak. Ma reggel egy iskolai csoportot fogadtam. A fiatalok számára, hála Istennek, a háború már nem létezik. Nem tudják elképzelni, hogy milyen lehet egy háború. Beszélgetéseink során a globalizáció veszélyét hozzuk fel és elmagyarázzuk, hogy azért van szükségünk Európára, hogy féken tartsa a globalizáció ördögét, ez azonban egy negatív érv. Ha nemcsak az emberek eszét, de a szívüket is meg akarjuk nyerni magunknak, akkor további lépést kell tennünk annak a kérdésnek a kapcsán, hogy mi jó származik az európai projektből. Beszélnünk kell az elképzelésekről, és fel kell tennünk magunknak a kérdést, hogy mi az, amit Európa elér és mi a feladata.
Amikor a hatalommal rendelkező országok, köztük Amerika, Japán, Európa, Brazília, India stb. összegyűlnek, ki fogja felemelni a kezét és megkérdezni, hogy vajon elég figyelmet fordítunk-e a szociális kérdésekre? Kína nem fogja ezt megtenni. Ez a mi feladatunk lesz. Ki fogja felemelni a kezét és azt mondani, "Gondolnunk kell a környezetvédelmi kérdésekre.”? Az amerikaiak nem fogják ezt megtenni. Nekünk kell hangsúlyoznunk ezt a kérdést. Ki fogja azt mondani, hogy "meg akarjuk őrizni a békét az egész világon és biztosítani akarjuk, hogy a konfliktusokból ne legyenek háborúk”? Nekünk kell ezt megtennünk a meglévő történelmi tapasztalatunk birtokában.
Ha megnézzük Tunéziát, egyértelmű, hogy az ottani emberek ugyanazt a modellt akarják, mint ami Európában létezik. Nagyon vonzó az életmódunk. Éppen ezért, amikor a Szerződéssel kapcsolatos kérdéseket vitatjuk meg, amikor arról beszélünk, hogy hogyan működik a kontinensünk és milyen munka áll még előttünk, akkor az átfogó képet kell néznünk, hogy ne csak az emberek eszét, hanem a szívüket is megnyerjük ehhez a projekthez. Így érhetjük el a nemzeti szintű jóváhagyást.
(Az előadó beleegyezik, hogy válaszol egy kékkártyás kérdésre a 149. szabály (8) bekezdése értelmében.)
Proinsias De Rossa
Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani Weber úrnak, hogy foglalkozott a kérdésemmel, és remélem, hogy arra Barroso elnök úr is válaszolni fog, mert elsősorban hozzá intéztem a kérdést.
Támogatom a Szerződés módosítása mögötti szándékot. Másokhoz hasonlóan, én is aggódom a mechanizmus miatt. Az egyszerűsített eljárás azonban biztosítja, hogy valamennyi nemzeti parlamentnek, mind a 27 nemzeti parlamentnek legalább hozzá kell járulnia a Szerződés módosításának elfogadásához.
A nemzeti parlamenteknek hat hónap áll rendelkezésükre, hogy eldöntsék, mit akarnak tenni. Egy határozat márciusban való elfogadásáról van szó, egy decemberben hozott tanácsi határozat elfogadásáról. Hogyan fordulhat ez elő? Valóban júniusig kell várni ennek a döntésnek a meghozatalára?
Manfred Weber
(DE) Elnök úr, egyrészről fontos, hogy a tagállamok felügyelik a szerződéseket, ez az oka annak, hogy a módosítást ezen a szinten kell végrehajtani. Másrészről, olyan kérdéssel állunk szemben, amely implicit módon szerepel sok olyan kérdésben, amelyekkel foglalkozni szeretnék. Körültekintően foglalkozunk ezzel, kellő időt fordítunk és hagynunk arra, hogy mindent részletesen megbeszéljünk? Vagy az embereknek olyan magasak az elvárásaik és olyan nagy a globális kihívások általi nyomás, hogy gyorsabbnak kell lennünk és gyorsabban kell cselekednünk? Ezen okból nem tekintem problémának az idő kérdését, azonban válaszokat kell adnunk. Erre kell összpontosítanunk.
Elnök
A következő előadó a listán Martin Schulz úr, akitől kaptam egy levelet. Ha bármilyen félreértés van a listán szereplő sorrend kapcsán, a vitát követően meg tudom magyarázni.
Martin Schulz
(DE) Elnök úr, ezt a levelet önnek írtam személy szerint, nem az ülésteremben lévőknek.
A szerződés-módosítások mindig összetettek, még az egyszerűsítettek is. Amiről most itt beszélünk, bizonyítja, hogy rendkívül nehéz helyzetben vagyunk. Az "egyszerűsített eljárás” kifejezés elrejti azt a tényt, hogy az ilyen típusú eljárás eredménytelen lehet. Eredménytelen lehet ebben a helyzetben is és máshol is. Azt mondták nekünk, ha eredménytelen lesz, akkor nagyon nehéz helyzetbe kerülünk. Fel kell tennünk magunknak a kérdést éppen ezért még egyszer, hogy mit tehetünk annak biztosítása érdekében, hogy ne legyen eredménytelen. Igaz, hogy meghallgatnak minket. Az, hogy vajon csak a ratifikációs eljárás lesz-e eredménytelen, vagy az egész euróval kapcsolatos projekt, az attól függ, hogy a kormányfők mennyire hajlandóak koherens és egységes módon cselekedni. Sok jogos megjegyzést hallottunk már ennek kapcsán.
Három kiemelkedően fontos dolgot szeretnék elmondani. Ma, egy évvel a súlyos válság kirobbanását követően, azt szeretném kérdezni önöktől, hogy mi pénznemünk külső értéke. A válasz erre a kérdésre 1,35 USD. Amikor az eurót először vezettük be, ugyanez a szám 1,17 USD volt. Most elérte az 1,35 USD-t. Egy nemzetközi valuta értéke annak külső értékétől függ. Az elmúlt év során az euró külső értéke nagyon stabil volt. Az euró belső szerkezete azonban egyáltalán nem stabil. Ennek oka az állam- és kormányfők végtelenül zavaros hozzáállása és kettős mércéje.
Nem az a probléma, hogy Európa nem tud következetesen cselekedni. Valamennyi eszköz rendelkezésre áll ugyanis. Az a probléma, hogy Európa nem tud megállapodásra jutni egy következetes eljárást illetően. Amikor azt mondjuk, hogy Európa nem tud megállapodásra jutni, akkor azt is hozzá kell tennünk, hogy "azok nem, akik itt vannak közülünk”. Nem az Európai Parlament vagy a Bizottság, hanem a szuverén tagállamok kormányai hozták létre az erős monetáris területet, amely képes külső cselekvésekre, amely azonban nincsen felkészülve független, belső eszközök létrehozására, amelyek szükségesek egy szigorú gazdasági és szociális politika és szigorú kormányzati politika létrehozásához az erős valuta mellett. Ez a legfontosabb dolog.
Másodszor, minden, ami Európában zajlik, a Szerződésekkel összefüggésben történik. Amikor azonban valami történik a szerződéseken belül és nem akarunk önkényesen létrehozni valamit a szerződések határain kívül - mert néhányan ezt fontolgatják -, akkor egyértelmű az Európai Parlament számára, hogy a központi intézménynek kell középpontban állnia a szerződések keretein belül, név szerint a Bizottságnak. Az európai szintű intézkedéseink demokratikus legitimációját, közvetlen kapcsolatban az Európai Parlamenttel, a Bizottság határozza meg. Ezért helyes az, amit ön elmagyarázott, ahogy a Brok úr és Gualtieri úr által elmondottak is helytállóak.
A harmadik megjegyzésem, hogy Európa számára a kockázatot az a tény jelenti, hogy erőteljes, amikor következetes módon cselekszik a világ legnagyobb gazdasági területeként, 500 millió lakosával, azonban ha hagyja, hogy 27 külön részre szakadjon, akkor ez lényegtelenné válik. Sajnálatos módon ez egyértelművé vált a Földközi-tenger túloldalán bekövetkezett események során. Ha Európa nem képvisel következetes álláspontot, akkor nem játszhat szerepet. Ha következetes álláspontot képvisel, akkor szociális és gazdasági modelljével a globális gazdaság motorjává válik és befolyásos partner lesz a nemzetközi politika színpadán.
A kérdés, amelyet az egyszerűsített eljárással összefüggésben tárgyalunk azzal kapcsolatos, hogy vajon Európának van-e jövője vagy szét fog-e szakadni önálló államokra és jelentéktelenné és lényegtelenné válik. Erről a kérdésről folyik a vita.
Ivo Strejček
(CS) Elnök úr, bárhogy is állunk hozzá a közös valutához, az euróhoz, úgy gondolom, hogy mindenkinek érdeke, aki az EU-ban él, hogy az euró és az euróövezet stabilan fejlődjön, attól függetlenül, hogy használjuk-e vagy sem, mivel gazdaságaink nagyon szorosan összekapcsolódnak.
Mindamellett, amikor Barroso elnök úr bemutatta az európai stabilitási mechanizmust, olyan kifejezéseket használt, mint a fokozott felügyelet, a gazdasági együttműködés kibővítése, a költségvetési politikák összehangolása és a szociális politikák harmonizációja. Hölgyeim és uraim, ez utat nyit a fiskális unió létrehozása előtt, és a gazdasági tapasztalatok alapján a fiskális unió nem maradhat fenn hosszú távon a politikai unió megteremtése nélkül. A kisebb változás, amelyről ma beszélünk, éppen ezért jelentős változás az EU tagállamai számára. Az Európai Unió politikai átalakuláson megy át a jövő érdekében. Weber úr azt mondta, hogy "az európai polgárok erősebb Európát akarnak látni”. Ezt mindvégig tudtuk. Kérdezzük meg őket, mert az európai polgárok évtizedeken keresztül egyszerűen elfogadták, és nem döntöttek arról, ami az európai intézményekben történt.
Joe Higgins
Elnök úr, egy új stabilitási mechanizmusra irányuló javaslat született. Írországban a választási kampány során azok a pártok, amelyek nagy valószínűséggel létre fogják hozni az új kormányt, a meglévő EU-IMF takarékossági terv jelentős újratárgyalását ígérik, csökkentve annak szigorúságát. Ez azonban mindössze spekuláció, és igazságtalan és antidemokratikus azt kérni az ír polgároktól, hogy egy bizonytalan feltételezésről szavazzanak.
Azt szeretném kérni Barroso úrtól, a Bizottság elnökétől, hogy ne avatkozzon bele az ír választási kampányba, hanem érvényesítse az ír polgároknak a tényszerű információk és az igazság ismeretéhez való demokratikus jogát.
Rehn biztos úr tegnap azt mondta, hogy az EU-IMF megállapodás újratárgyalása lehetségesnek tűnik, azonban nekem négy konkrét kérdésem van ezzel kapcsolatban. Először is, az újratárgyalás lehetséges azonnal azt követően, hogy az új kormány hivatalba lép és a 2013. évi új mechanizmus előtt? Másodszor, ez a brutális mértékű felszámított kamat lényeges csökkentését jelentené? Harmadszor, a pénzügyi spekulánsokat köteleznék, hogy vállalják a felelősséget veszteségeikért az ír polgárok sanyargatása helyett? Negyedszer, tisztában van-e vele, hogy csak a csökkentések visszaállítására és a jelentős munkahelyteremtési közberuházásokra irányuló újratárgyalás oldaná meg a válságot Írországban, míg a további csökkentések és megszorítások tönkreteszik társadalmunkat?
Nicole Sinclaire
Elnök úr, megint csak itt tartunk. A sikertelen politikai projekt, az euró a Lisszaboni Szerződés kétszeri módosítását eredményezte annak rövid élete során. Nem szabad elfelejtenünk természetesen, hogy a Lisszaboni Szerződést erősen támadták a népszavazás során Írországban. Az ír emberek nemmel szavaztak, azonban hazudtak nekik, azt mondták nekik, hogy megvédik az ország gazdaságát, azonban félrevezették őket és most, amikor az Európai Unió cselekszik, amikor problémákkal áll szemben, nem lép hátra, hogy megkérdezze, "Mit csináltam rosszul?”. Nem, további integrációt akar és azt, hogy a kis országok még többet szenvedjenek. Az Unió meg akarja büntetni őket, ha további nehézségeik akadnak, amely még inkább nehéz helyzetbe fogja hozni őket, és még inkább kiszolgáltatottabbá válnak az önök európai birodalmának.
El akarom ezt mondani Barroso úrnak: igen, az Egyesült Királyság talán adósságproblémával küzd, azonban az nem segít rajta, ha ki kell segítenie olyan euróövezetbeli országokat, mint Írország, amikor pénzt kellett kölcsön kérnünk ahhoz, hogy ezt meg tudjuk tenni.
Kay Swinburne
Elnök úr, a Szerződés módosítása nem olyan dolog, amelynek könnyelműen nekikezdhetünk, különös tekintettel arra, hogy a Lisszaboni Szerződés elkészítését jelentős mennyiségű munka és tárgyalás előzte meg. A Parlamentnek és a Tanácsnak éppen ezért nagyon megfontoltnak kell lennie azt illetően, hogy hogyan kezdünk neki ennek a módosításnak. Szükség van erre a változásra, hogy megvédjük a gyengébb euróövezetbeli gazdaságokat. Azon tagállamok álláspontját is támogatni kell azonban, amelyek nem vezették be az eurót.
A Szerződés e módosítása nem oldja meg azt a problémát, hogy a tagállamok nem tartják be a stabilitási és növekedési paktum szerinti megállapodásokat. Nem oldja meg a jelentős mértékű államháztartási hiányból eredő problémákat, és nem teszi az EU-t versenyképesebbé globális szinten. Ez egész egyszerűen egy pótintézkedés, amelynek több időt kell biztosítania számunkra az individuális euróövezet és közös lakhelyeinket rendbehozatalára.
Minden egyes uniós tagállamnak saját közkiadásait és adópolitikáját kell megvizsgálnia és gazdaságaink újbóli megerősítéséhez realisztikus programokat kell kidolgoznia. Egy sor hozzáadása a nemzetközi megállapodáshoz ugyan szükséges, azonban nem helyettesíti a valódi reformot és elővigyázatosságot. Valódi stratégiát kell éppen ezért kidolgozni a globális versenyképesség elérése érdekében.
Maroš Šefčovič
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani a vita valamennyi résztvevőjének és az Európai Parlament tagjainak, hogy egyértelműen támogatják a közösségi módszert, az erős Európai Uniót és a jövőbeli mechanizmus megfelelő szerepét, amelyről ma tárgyalunk.
A mi állásfoglalásunk teljesen egyértelmű volt, teljes mértékben támogatjuk egy európai stabilitási mechanizmus létrehozását és úgy gondoljuk, hogy az a mozaik nagyon fontos része egy erősebb és gazdaságilag prosperáló Európa számára. A pénzügyi piacok fokozott felügyeletéért, a megfelelőbb gazdasági kormányzás eléréséért dolgozunk a hat jogalkotási javaslatunkkal. Az első európai szemesztert az éves növekedési jelentéssel kezdtük és ez a rejtvény utolsó darabja.
Azt gondolom továbbá, hogy ezzel és a mai vitával, valamint a márciusi, véleményem szerint pozitív véleménnyel, rendkívül egyértelmű jelzéseket küldünk azok számára, akik az euró ellen fogadnak. Aki az euró ellen fogad, el fogja veszíteni a pénzét. Nagyon fontos ennek az üzenetnek a továbbítása.
Az ebben a kérdésben hozott döntés éppen ezért döntő fontosságú, azonban tudom, hogy a Képviselőház számára az is nagyon fontos, hogy tiszteletben tartsuk az Unió hatásköreit, valamint az uniós intézmények kiváltságait és szerepét. A Bizottság természetesen gondoskodni fog róla, hogy az uniós jogszabályokat mindig tiszteletben tartsuk.
Ahogy véleményünkben is elmondtuk, a Bizottság is készen áll szakértelme segítségével kezelni ezeket a mechanizmusokat, mert úgy gondolom, hogy azoknak teljes összhangban kell lenniük a gazdasági kormányzással, különös tekintettel a gazdasági és pénzügyi politikák összehangolására és felügyeletére a tagállamokban, főként azokban, amelyek az euróövezethez tartoznak.
Néhányan önök közül aggodalmukat fejezték ki annak kapcsán, hogy nem szabad kétsebességű Európát létrehoznunk. Úgy gondolom, hogy a Bizottság állásfoglalása ezzel kapcsolatban teljesen egyértelmű: annak ellenére, hogy továbbra is az euróövezetbeli tagállamok elsődleges felelőssége az euró, teljesen egyértelmű, hogy bármilyen jövőbeli együttműködési mechanizmusnak nyitva kell állnia mások előtt is, és a versenyképesség és a konvergencia fokozására irányuló munkánk mind a 27 tagállamra vonatkozik.
Úgy gondolom éppen ezért, hogy a jelenleg zajló folyamatot, amelyben a pénzügyi piacok is szerepet játszottak az integráció felgyorsítása, valamint a gazdasági kormányzás területén való együttműködés felgyorsítása révén, üdvözölni kell, mert kétségkívül erősebbé teszi az Uniót.
Külön szeretnék köszönetet mondani két előadónak, Brok úrnak és Gualtieri úrnak szoros együttműködésükért, az általuk előterjesztett ötletekért és a konzultációkért, amelyeket a Bizottság folyamatosan tart ezzel a két előadóval. Úgy gondolom, hogy kiváló munkájuk olyan jelentést fog eredményezni, amelyet időben elfogad majd a Képviselőház, még az Európai Tanács döntése előtt.
Az utolsó megjegyzésemet Higgins úrhoz intézem Írországból. Nagyon helyesen említette Rehn biztos úr idézetét, amely szerint a megállapodást Írországgal kötötték - nem a kormánnyal, hanem magával Írországgal. Elvárjuk természetesen, hogy bármilyen jövőbeli kormány tiszteletben tartsa ezt a megállapodást. Ennek tudatában teljesen egyértelmű és világos, hogy a Bizottság nagyon megértő Írország jelenlegi nehézségeivel kapcsolatban és minden tőle telhetőt megtesz, hogy támogassa a növekedés gyors megindulását Írországban.
Az európai intézmények - legyen akár az Európai Unió, a Bizottság, az Európai Központi Bank vagy az IMF - nagymértékben hozzájárultak a helyzet stabilizálásához Írországban. Meggyőződésem, hogy közösen minden tőlünk telhetőt megteszünk a növekedés és a jólét megteremtése érdekében Írországban.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Ilda Figueiredo
A vita során egyértelművé vált, hogy az Európai Bizottság továbbra is elkötelezetten halad azon az úton, amelyen a Lisszaboni Szerződés nem demokratikus elfogadtatásával indult meg. Nem szabad elfelejtenünk, hogy azt követően, hogy Franciaország és Hollandia polgárai visszautasították az úgynevezett európai alkotmányt, az Európai Unió vezetői minden tőlük telhetőt megtettek a további népszavazások elkerülése érdekében. Még az első, írországi elutasítást követően is minden lehetséges módon nyomást gyakoroltak annak biztosítása érdekében, hogy kis idő elteltével új népszavazást tartsanak.
Most, hogy eltelt néhány hónap az új Szerződés életbe lépése óta, újból próbálnak gyors változásokat elérni anélkül, hogy nyilvános vitákat tartanának, mert félnek a különböző uniós tagállamok polgárainak reakcióitól, különösen azon tagállamokéitól, amelyek elszenvedik az egyre inkább neoliberális politikák következményeit.
Most vissza akarnak térni az úgynevezett "egyszerűsített eljáráshoz”, hogy elfedjék azt a tényt, hogy valójában megváltoztatnak egy, az alkotmányosításhoz kapcsolódó fontos kérdést, azzal a céllal, hogy azt állandó eszközzé, az európai pénzügyi stabilitási eszközzé alakítsák át, az úgynevezett versenyképességi paktumban szereplő elfogadhatatlan feltételekkel és azoknak a szociális politikákra gyakorolt súlyos következményeivel: a fizetések és a nyugdíjak leértékelésével és a nyugdíjkorhatár emelésével.
