A Bizottság által trösztellenes ügyekben kirótt bírságok (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság nyilatkozata a Bizottság által trösztellenes ügyekben kirótt bírságokról.
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) Elnök asszony! Mint mindig, most is nagy örömömre szolgál, hogy itt lehetek önökkel éjjel-nappal, és szólhatok kollégám, barátom, Almunia úr nevében, akinek jelenleg a Kína-Európa Unió munkavacsorán kell részt vennie. A tisztelt Ház arra kérte a Bizottságot, hogy fejtse ki a versenyellenes gyakorlatok elleni küzdelem során kiszabott bírságokkal kapcsolatos szakpolitikáját. A Bizottság részéről nagy örömmel teszek ennek eleget a következő ismertető keretében.
Ahogy önök is tudják, a Bizottság köteles fellépni a versenyellenes gyakorlatokkal szemben, köteles továbbá büntetni ott, ahol ezek megkárosítják a belső piac vállalkozásait, illetve a fogyasztókat.
A rendelkezésünkre álló elsődleges eszköz, hogy megbírságolhatjuk a kartellben résztvevő vállalkozásokat, amelyek versenyt korlátozó üzleti gyakorlatot valósítanak meg, illetve visszaélnek az erőfölényükkel. A bírság összegét a bírságok meghatározására vonatkozó módszertani iránymutatások alapján állapítjuk meg. A jelenleg hatályos változatot éppen négy éve vezettük be.
Emellett csökkentett bírságtételeket alkalmazunk a vizsgálatainkkal együttműködő vállalkozások esetében, ha például ők maguk hívják fel a figyelmünket egy kartell létére, vagy eljáráson kívül megállapodnak a Bizottsággal. Ez minden félnek sok időt és erőforrást takarít meg. A vállalkozások egyébként nem kényszeríthetők az éves forgalmuk 10%-át meghaladó összeg megfizetésére, ez ugyanis a kiszabható bírság felső határa.
Tehát, tisztelt képviselők, elsődleges eszközünk a bírságolás. A jövőben viszont nem zárjuk ki egyéni szankciók, különösen a közigazgatási szankciók bevezetését sem. Számos tagállam már most is lehetővé teszi ilyen szankciók alkalmazását. Alaposan meg kívánjuk vizsgálni e lehetőség jogi és politikai vonatkozásait.
Szükség van-e hivatalos jogi keretre? Az 1/2003/EK tanácsi rendelet 23. cikke meghatározza a Bizottság által kiszabott bírságok jogalapját, de nem ad iránymutatást az összegük meghatározásának módszerére nézve. A 23. cikk rögzíti az alapelveket, többek között meghatározza az imént említett forgalomarányos felső határt, az iránymutatások pedig részletesen szabályozzák az alkalmazást.
Több európai jogrendben viszonylag egységes gyakorlat alakult ki, a törvény a szankciók széles köréről rendelkezik, a bírság összegét pedig közigazgatási iránymutatások határozzák meg. A versenyjog alkalmazása terén így van ez Németországban, az Egyesült Királyságban és Hollandiában. Ennek alapján nem látjuk okát annak, hogy az Európai Unió versenyügyekben kiszabott bírságai tekintetében új jogszabályra tegyünk javaslatot.
A második kérdés az, hogy felül kell-e vizsgálni az iránymutatásokat még azelőtt, hogy áttekintenénk a kiszabott bírságok mértékét. Szeretném érzékeltetni, mennyibe kerülnek az európai gazdaságnak a kartellek. Becsléseink szerint a 2005 és 2007 között felszámolt kartellek csaknem 8 milliárd eurónyi kárt okoztak. A vizsgálatok azt is kimutatták, hogy a kartellek 10-30%-os áremelkedéshez vezettek; ez vonzó lehetőség, nehéz lenne neki ellenállni, ha nem teljesítenénk ügybuzgón a feladatunkat, azaz nem hajtanánk végre a versenyszabályokat.
Bírságaink mértékét úgy határoztuk meg, hogy méltányos büntetéssel sújtsák a korábbi törvénysértő magatartást. Nagyok az összegek, viszont tükrözik a kartell tagjai által okozott kárt és az elért jogtalan hasznot. Bírságainknak elrettentő hatással kell járniuk, hogy a jövőben eredményesen eltántorítsák a vállalatokat az ilyen versenyellenes magatartástól. Ismétlem, hogy éppen ezért nem látjuk okát annak, hogy módosítsuk a bírságok meghatározására vonatkozó 2006-os módszertani iránymutatásokat.
A harmadik, egyben utolsó kérdés az, hogy csökkenteni kéne-e válság idején a bírságokat. Biztosíthatom önöket, hogy figyelmesen nyomon követjük azon vállalatok pénzügyi helyzetét, amelyek egyes esetekben fizetésképtelenségre hivatkoznak, és több alkalommal jelentősen csökkentettük a bírságuk összegét. Az utóbbi időben a fürdőszobai szaniterekre, illetve nagy szilárdságú acélra vonatkozó határozatokban például 25-75%-os csökkentést alkalmaztunk.
Nem az az érdekünk, tisztelt képviselők, hogy kizárjuk az érintett vállalatokat a piacról. Sőt, éppen ellenkezőleg. A versenyszabályokat gyakran azért alkalmazzák, hogy új vállalatok jussanak be a piacra, és egyenlő versenyfeltételek mellett végezhessék rendes gazdasági tevékenységüket.
Klaus-Heiner Lehne
a PPE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, biztos úr! Először is szeretném megköszönni a Bizottságnak az a rugalmasságot, amelyről az imént tett tanúbizonyságot. Barnier biztos úr utalt arra, hogy egyes ágazatokban, például az építőiparban - miután jelentős gazdasági visszaesés következett be ezen a területen - jelentős elmozdulás történt a bírságok meghatározása terén, és abban, hogy - "elengedésnek” nem nevezhető - halasztott fizetési lehetőségeket biztosítottak. Úgy hiszem, ez a számos nehéz gazdasági helyzetben lévő vállalatot figyelembe véve ésszerű reagálás a Bizottság részéről. A Bizottság üdvözlendő rugalmasságától függetlenül fel kell tenni azonban az alapvető kérdést, hogy a bírságok jelenleg is érvényben lévő rendszere vajon összeegyeztethető-e a jogállamiság elvével?
Meg kell mondjam, ezzel kapcsolatban kétségek merülhetnek fel. A jogszabály ugyanis igen tág teret biztosít a bírság meghatározásához, miközben nem állapítja meg a konkrét szempontokat; az 1/2003/EK tanácsi rendelet oly mértékben szabad kezet ad a Bizottságnak, hogy szinte gyaníthatóan nem feltétlenül jogi megfontoláson alapulnak a háttérdöntések, hanem valószínűleg bizonyos véletlenszerű elemeket tartalmaznak. Sajnos az Európai Bíróság eddig elfogadta ezt a gyakorlatot, illetve a bírságok meghatározásának ezt a módját, és nem kritizálta.
El tudom azonban képzelni, hogy ennek fényében talán megváltozhat az ítélkezési gyakorlat, mivel változott a helyzet - hamarosan csatlakozunk az európai emberi jogi egyezményhez, a Lisszaboni Szerződés pedig kötelező érvényre emelte az Alapjogi Chartát. Ennélfogva ezt valóban megfontolandónak tartom, és örömmel látom, hogy a Bizottság azon gondolkozik, hogy a kritériumok és az egyéb szankciótípusok tekintetében módosítsa az 1/2003/EK tanácsi rendelet rendelkezéseit, azokat konkrétabbá tegye, valamint szigorúbb kritériumokat vezessen be a meghatározandó büntetőintézkedések tekintetében is. Én személy szerint ezt szükségesnek tartom a sok szakértő által "európai jogállamiság-deficitként” jellemzett hiányosságok felszámolásához.
Antolín Sánchez Presedo
az S&D képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök asszony, biztos úr! Nagyon fontos a bírságok témája. A versenyellenes magatartásra adott válaszról van itt szó, a válasznak pedig eredményesnek és határozottnak kell lennie. A gyenge, nem megfelelő válasz ösztönöz, sőt buzdít a szabálysértésre. A bírságnak ezért nem csak el kell tántorítania a szabálysértőket, hanem általános elrettentő hatással kell bírnia minden gazdálkodóra. Egyértelművé kell tenni, hogy az illegális versenymagatartás sem előnnyel, sem haszonnal nem kecsegteti az elkövetőket.
Igaz, hogy a Bizottság széles mozgástérrel rendelkezik a bírságok alkalmazása terén. A döntési szabadság azonban nem jelent önkényes intézkedést, mivel vannak szabályok, felső határok és szempontok, eljárási garanciák, és minden eshetőségre ott van a bírósági ellenőrzés is.
A Szerződés, az 1/2003/EK rendelet, a 2006-os iránymutatások és a türelmi program - ugyancsak 2006-ból - összességében egy meglehetősen jól működő keretté áll össze.
A rendszer azonban még továbbfejleszthető. A rendszer alkalmazása során szerzett tapasztalatok, a szakértői ajánlások, valamint az intézmények és az egyes gazdálkodók által jelzett jogos aggályok arra intenek, hogy bizonyos kérdésekkel foglalkoznunk kell. Lenne mit javítani a rendszer átláthatóságán és kiszámíthatóságán, továbbá meg lehetne vitatni a kis- és középvállalkozásokra, a foglalkoztatásra, valamint a vállalkozások fenntarthatóságára gyakorolt hatását. Érdemes lenne fontolóra venni az összegek és fizetési feltételek rugalmasabbá tételét, a türelmi programokkal való összefüggéseket, sőt a különböző tagállami rendszerek közötti különbségek áthidalását is.
Emellett más idevágó eszközökkel lehetne teljessé tenni a rendszert: például hangsúlyozni lehetne az egyéni felelősséget, egyéb megoldásokat lehetne fontolóra venni - nem csak a versenyellenes magatartás megszüntetése, hanem az ismétlődés megelőzése szempontjából is -, valamint az egyének, illetve csoportok magán-kártérítési pereket indíthatnának.
Mindezeket a kérdéseket szigorúan, módszeresen és pozitívan kell kezelni anélkül, hogy megkérdőjeleznénk a versenypolitika működési módját.
Sophia in 't Veld
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Sok mindennel egyetértek az előttem szólók által elmondottakból. Üdvözlendőnek tartom a biztos úr nyilatkozatát, mert ha figyelmesen hallgatom, a Bizottság tulajdonképpen nyitott a Parlament kérésére, amelyet a versenypolitikáról szóló tavalyi jelentésében fogalmazott meg, és amelyben kifinomultabb eszközcsomagot szorgalmazott a trösztellenes szakpolitikák terén.
A figyelem középpontjában a bírságok és azok összege áll, de vigyáznunk kell, nehogy ideológiai vitába bonyolódjunk. Hangsúlyosan arról van itt szó, hogy a versenyellenes magatartástól elrettentő, eredményes eszközcsomaggal rendelkezzünk. Ahogy ön helyesen rámutatott, tekintélyes kár éri a gazdaságunkat és a fogyasztókat is. Azt gondolom, a bírságoknak ésszerű mértékűeknek kell lenniük, de a vállalatoknak nem a bírságra kellene panaszkodniuk, hanem egyszerűen csak nem kellene kartellbe tömörülniük. Ez a legjobb garanciája annak, hogy ne sújtsák őket kirívóan magas bírsággal.
Tavaly kifinomultabb eszközökre vonatkozó javaslatokat kértünk a Bizottságtól. Azt kértük önöktől, hogy terjesszenek elő javaslatokat például a társaságok egyéni felelősségére (ezt említette is), átláthatóságára és elszámoltathatóságára, a rövidebb eljárásokra, a védelemhez és a tisztességes eljáráshoz való jogra, a türelmi ügyek eredményes feldolgozására, továbbá a vállalati megfelelőségi programokra és az európai előírások kidolgozására vonatkozóan. Szeretném tudni, vajon a Bizottság elő kíván-e terjeszteni ilyen javaslatokat. Belátjuk, hogy ez nagyon bonyolult, mivel ez nemzeti és uniós hatásköröket is érint. De úgy gondolom, hogy közös célunk a piac megfelelő működésének biztosítása.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Elnök asszony, biztos úr! Emlékszem, néhány éve megkérdeztem az akkori kereskedelmi biztos asszonytól, tud-e olyan értékelésről, amelyben megvizsgálták volna a kiszabott bírságok fogyasztókra gyakorolt hatását; az akkori biztos asszony közölte szakbizottsági ülésünk elején, hogy sikerült ennyi meg ennyi millió euró bírságot beszednie. Tehát az volt a válasz, hogy ezt nem vették figyelembe. Úgy tűnik, azóta végeztek vizsgálatokat arról, hogy mekkora a tényleges kár.
Két dologra szeretném azonban felhívni a figyelmüket. Az első, hogy az összegeket az adott vállalatcsoport forgalma alapján határozzák meg. Azonban előfordulhat, hogy a versenyszabályokat esetlegesen megsértő vállalat - amit elítélek - egy viszonylag kis cég a csoporton belül. Engem ez zavar, különösen akkor, ha önálló jogi személyekről van szó.
Másodszor, biztos úr, - és ezt ön mondta, nem a kollégája - ön gyakran szól a megelőzés szükségességéről, azt állítva, hogy a megelőzés jobb a büntetésnél, és mindenképpen eredményesebb. Tehát az a kérdésem, hogy ezek a hatalmas bírságok, amelyekről mindig a címlapon számolnak be az erről cikkező újságok, valóban betöltenek-e bármiféle megelőző szerepet. Azon töprengek, hogy a megelőzés szempontjából nem lenne-e hatékonyabb az ellenőrzések számára, nem pedig a bírságok összegére összpontosítani.
Mint a közelmúltbeli francia eset mutatja, a jelek szerint kiszabható olyan pénzösszegről szóló ítélet, amelynek megfizetéséhez 4-5 ezer év szükséges. Azt gondolom, nem szabadna rögeszmésen ezekkel a számokkal foglalkoznunk. Meg kell vizsgálnunk, hogy konkrétan milyen következményekkel jár ez a vállalat számára a bizonytalan gazdasági környezetben.
Nem helyes megsérteni a versenyszabályokat. Teljesen jogos, hogy büntetést szabnak ki, de annak valóban arányosnak kell lennie, ezért szerettük volna tudni, vajon a Bizottság módosítja-e a szabályait. Azt gondolom, elmondta, hogy nem, és ez nagy kár.
Peter Skinner
Elnök asszony! Nem ismerek ugyan olyan vállalatot, amelynek 400 évig kellene bírságot fizetnie, de ez elég drákóian hangzik. Ezzel együtt, biztos úr, belátom, hogy nem feltétlenül van abban a helyzetben, hogy ma este itt, a helyszínen szakpolitikát alkosson. Evégett Almunia biztos úrhoz intézek majd néhány, a ma esti vitánkkal kapcsolatos kérdést.
Két rövid gondolatot szeretnék felvetni. Először is azt kérném, hogy a Bizottság adja át a 2006-os iránymutatások hatásvizsgálatait. Úgy tudom, Almunia úr munkatársai már jelezték, hogy ez lehetséges. Nagy érdeklődéssel várom az anyagokat. Lehet, hogy időközben már megérkeztek, de megnyugodnék, ha így lenne.
Másodszor, arról hallhattunk ma este, hogy a bírságok - a versenyszabályokat megsértőkre kiszabott bírságok - állnak a középpontban. Lehet, hogy több fokozatú a bírságrendszer, de úgy tűnik, ez nem rettenti el az elkövetőket. Folytatják tovább.
Ötletesen kellene fellépnünk. Árrögzítés esetén például a kis alvállalkozókat is érinthetik a vállalatok szabálytalankodásának következményei, azaz önhibájukon kívül sújtja őket a bírság.
Mi lenne, ha Bizottság megfontolná egy percre a szociális hatásokat? Mi lenne, ha Bizottság többféle megközelítést is megfontolna? Az Egyesült Királyságban alkalmazott rendszer például bírságolás helyett lehetővé teszi az igazgatók eltiltását, ezáltal valóban az elkövetőket sújtja, miközben talpon maradhat a vállalat, maradhatnak a munkavállalók - ez ésszerű gondolat, érdemes lenne átvenni és megvalósítani, akár kísérleti alapon is.
Vannak más példák más országokból - ahogy hallhattuk itt, a felszólalásokból -, és biztos vagyok benne, hogy mi is bevezethetnénk őket. Ha némi intelligenciát viszünk ebbe bele, nagyon sokat tehetünk annak érdekében, hogy ne a vállalatok dolgozóit sújtsa a kartellfilozófiát valló igazgatók gyakorlata.
Catherine Stihler
Elnök asszony! Rövid leszek. Üdvözlendőnek tartom, amit a kollégák elmondtak ma este. A trösztellenes ügyekben alkalmazott bírságok hatékony erőt adnak a kartellek, a versenyellenes gyakorlatok felszámolásához, és ahhoz, hogy számunkra valóban a fogyasztó legyen az első.
Gauzès úrhoz és másokhoz hasonlóan három kérdést szeretnék a Bizottsághoz intézni. Először is, mit csinálhatnánk jobban a megelőzés terén? Másodszor, megvizsgáljuk-e - ahogy Skinner úr említette - a különböző tagállamok legjobb gyakorlatát? Alapvető jelentőségű Skinner úr felvetése az igazgatóság összejátszásáról és arról, hogy mit kezdhetünk az igazgatókkal. Harmadszor, kaphatunk-e ütemezést a jövőbeni javaslatok elkészítéséről?
Seán Kelly
Elnök asszony! A 81., 101. és 102. cikk mind ezekkel a kérdésekkel foglalkozik a kartellek, az árrögzítés, a felfaló árazás stb. címszavak alatt. Ezekkel egyértelműen foglalkoznunk kell, de gyakran nehéz bizonyítani, hogy valóban léteznek. Itt van nálam például egy újságcím, amely a következőképpen hangzik: "Trösztgyanú: csak kis mértékben csökkentek 2009-ben az autóárak”, miközben a javítási és szervizdíjak tovább emelkedtek a válság ellenére, a bércsökkentések ellenére, és infláció helyett a defláció ellenére. Ez kartell?
Hazámban egy-egy zápor hatására automatikusan csökkennek a szarvasmarhaárak. Úgy gondolom, egyértelműen meg kell vizsgálni az iránymutatásokat, mind a hosszabb távú tendenciák, mind a kiszabni kívánt büntetések meghatározása céljából. Azt gondolom, Skinner úr nagyon érdekes javaslatot tett, amikor így fogalmazott: "fizessenek az igazgatók”. Én azt mondanám, hogy bírságra is szükség van: alkalmazzák mindkettőt. Egyértelműen nagyon sok tennivaló van, de jó irányba megyünk-e?
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) Elnök asszony! Meghallgattam az összes érvet, kérést, és gondosan beszámolok majd róluk Almunia kollégámnak, aki rajtam keresztül közölte önökkel: nem lát okot arra, hogy teljesen új jogszabályra tegyen javaslatot a bírságokról, mivel a jelenlegi 1/2003/EK rendelet, amelyről már említést tettem, remekül használható a belátható jövőben.
Ami pedig az iránymutatásokat illeti, a Bizottság folyamatosan nyomon követi az alkalmazásukat, nyitott minden, a továbbfejlesztésüket célzó javaslatra, és e tekintetben rendkívül hasznos az, amit néhányan elmondtak.
Lehne, Gauzès és Skinner úr! Semmi kifogásunk az ellen, hogy némi rugalmassággal ellenőrizzük a rendeletek alkalmazását - az ítélkezési gyakorlat irányt mutató korlátai között -, és hogy figyelembe vegyük a továbbra is kihívást jelentő gazdasági helyzetet. Egyelőre azonban megismétlem, hogy Almunia úr nem lát okot a 2006-os iránymutatások felülvizsgálatára. Elégedett az iránymutatások működésével. Megfelelően rugalmasnak bizonyultak a jelenlegi válság során, lehetővé tették, hogy figyelembe vegyük egyes vállalatok nehéz pénzügyi helyzetét, miként azt néhányan már említették.
A bírságok meghatározására vonatkozó módszertani iránymutatások kötelezőek a Bizottságra nézve. Ez jogbiztonságot nyújt a vállalatoknak, mivel a Bizottság alapos indok nélkül nem térhet el az iránymutatásoktól. Amennyiben a Bizottság mégis eltér az iránymutatásoktól, azt kockáztatja, hogy a bíróságok megsemmisítik a határozatait.
In 't Veld asszony! A bírságtól eltérő szankciók kapcsán azt kell elemeznünk, hogy szükség esetén milyen mértékben lehetséges beépíteni őket a jelenlegi jogi keretekbe. Bár a tagállamokban léteznek alternatív szankciók, úgy tűnik, hogy csak az ügyek kisebb részében alkalmazzák őket, és továbbra is a bírság az elsődleges szankció.
Ennek megvitatása során két elvet célszerű érvényesíteni. Egyrészt az egyes szankciók nem kérdőjelezhetik meg a jelenlegi jogsértés-ellenőrzési rendszerünket, különösen nem a türelmi programot. Másrészt az, hogy a vállalat igazgatóit vagy munkavállalóit egyénileg megbüntettük - mert erre van lehetőség -, egyáltalán nem csökkenti a vállalat felelősségét a versenyszabályok megsértése kapcsán.
Végül, a Bizottság határozott véleménye, hogy a bírságok jelenlegi szintje és az Európai Unió versenyjogának egységes alkalmazása hatékonyan visszatart a versenyellenes magatartástól a belső piacon.
Lehne úr! Egy dolgot szeretnék mondani. Megvan az igazgatási rendszerünk a versenyszabályok megfelelő végrehajtására. Mi több, ez a rendszer számos előnnyel rendelkezik. Ezenfelül a Bíróság ítélkezési gyakorlata is alátámasztja ezt a rendszert.
Sánchez Presedo úr az átláthatóságot említette, és ez nem lep meg, tekintettel a vele lefolytatott egyéb vitákra a felügyelet témájában. Több ponton is lehetséges a továbbfejlesztés. Rugalmas iránymutatásaink vannak, ahogy az imént említettem, és az idei évben még a legjobb gyakorlatokat is bevezettük.
Végül, in 't Veld és Stihler asszony a kifinomultabb programok és kifinomultabb eszközök bevezetését említette. Ezt a kérdést a megfelelőségi programok révén vethetjük fel. Ezek rendkívül üdvözlendőek. Tisztában vagyok vele és úgy látjuk, hogy a vállalatok komolyan veszik a megfelelőségi programokat, és ez segítheti a megelőzést, amely valóban olcsóbb, Gauzès úr, mint a kártérítés vagy a büntetés.
Végül, Skinner úr és Kelly úr arról beszélt, hogy a büntetések időnként a vállalatokat sújtják, és ez szociális problémákat okozhat. Élénk érdeklődéssel követjük a tagállami fejleményeket, különös tekintettel a kis- és középvállalkozásokra. Ezért is javasoljuk olyan lelkesen, ahogy a fehér könyvben jeleztük, hogy megvizsgáljuk, mennyire eredményesek a kártérítési perek, és milyen hatásokkal járnak. A Bizottság e célból hamarosan nyilvános konzultációt indít a témában.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
George Sabin Cutaş
írásban. - (RO) Az Európai Bizottság egyre gyakrabban szab ki egyre magasabb bírságokat a kartellekre és a piaci erőfölényükkel visszaélő vállalatokra. A Bizottság által kiszabott bírságok összege 2009-ben meghaladta a 2 milliárd eurót. Üdvözlendőnek tartom az európai végrehajtó testület gyors reagálását. Ugyanakkor fel kell tennünk magunknak a kérdést, hogy vajon kellően átfogó-e a jelenlegi szankciórendszer. A Bizottság ügyészként és bíróként kettős szerepet tölt be. Ráadásul a bírság a megbüntetett vállalatok munkavállalóit is sújtja, hiszen veszélybe kerül a munkahelyük. Ez azt jelenti, hogy olyan emberek válnak vétlen áldozattá, akik nem követtek el jogsértést. Következésképpen azt hiszem, a trösztellenes ügyekre kifinomultabb intézkedéscsomagot kell kidolgozni, amely részint - független bíróság kinevezésével - átláthatóbbá teszi az eljárásokat, részint bevezeti a vállalat törvénysértő magatartásáért felelős igazgatók egyéni megbüntetésének lehetőségét.
