Jautājumu laiks (jautājumi Komisijai)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir jautājumu laiks (B7-0223/2009).
Komisijai ir iesniegti šādi jautājumi.

Temats: Komisijas pasākumi, lai veicinātu tādu vidi, kura sekmē ieguldījumus pētniecībā un sniedz stimulus bankām finansēt šos ieguldījumus
Šis 2009. gads ir Eiropas jaunrades un jauninājumu gads. Lisabonas stratēģija, kas tika pieņemta 2000. gadā, paredz līdz 2010. gadam izveidot Eiropas ekonomiku par "viskonkurētspējīgāko un dinamiskāko uz zināšanām balstītu ekonomiku”. Šis mērķis ir radījis divus citus mērķus: palielināt darbaspēka nodarbinātības līmeni vismaz līdz 70 % un paaugstināt ieguldījumu līmeni pētniecībā vismaz līdz 3 % no IKP, kur divas trešdaļas šā apjoma nodrošina privātais sektors. Diemžēl 2009. gads ir iezīmīgs ar ekonomikas un finanšu krīzi, kas skar visas ES dalībvalstis un ierobežo privātu uzņēmumu piekļuvi finansēšanas instrumentiem. Kopējie ieguldījumi pētniecībā nepārsniedz 1,85 % no IKP, un tikai piecas dalībvalstis ir ieguldījušas pētniecībā vairāk nekā 2 % no IKP. Dalībvalstis ekonomiski atgūsies vienīgi tad, ja ES spēs saglabāt konkurētspēju, un tas ir atkarīgs no ieguldījumiem pētniecībā un izglītībā.
Kādus pasākumus Komisija paredz veikt, lai veicinātu tādu vidi, kura sniedz stimulus privātiem uzņēmumiem ieguldīt pētniecībā un jo īpaši lietišķajā pētniecībā un bankām veikt finanšu ieguldījumus pētniecībā un jauninājumos?
Günter Verheugen
Eiropas pētniecības un jauninājumu politikas pamatā faktiski ir Septītā pētniecības pamatprogramma, kas paredzēta laika periodam no 2007. līdz 2013. gadam, Konkurētspējas un jauninājumu pamatprogramma, kas izveidota tam pašam laika periodam, un kohēzijas fondi, kas tāpat attiecas uz šo pašu periodu. Sagatavojot šīs trīs lielās programmas, 2005. un 2006. gadā Komisija iesniedza ilgtermiņa stratēģiju un rīcības plānu. 2005. gadā tā izstrādāja rīcības plānu, savukārt plaši izvērstā jauninājumu stratēģija tika izveidota 2006. gadā. Šo dažādo programmu rezultāti ir atainoti apjomīgos Komisijas dokumentos un bieži pārrunāti Parlamentā. Ţicău kundze, es labprāt jūs vēlreiz iepazīstinātu ar visiem šiem dokumentiem. Ņemot vērā ierobežoto jautājumu laiku, dokumentu saturu sīki izklāstīt nav iespējams, tomēr mēģināšu apskatīt galvenos jautājumus.
Septītās pētniecības pamatprogrammas ietvaros mēs pieredzējām patiesi būtisku Eiropas izdevumu pieaugumu pētniecības un izstrādes jomā, un tika izveidoti arī vairāki jauni instrumenti, jo īpaši kopīgās tehnoloģiju iniciatīvas, kas darbojās ārkārtīgi veiksmīgi.
Kohēzijas fondi ir jauni un labāk piemēroti mērķim veicināt pētniecību un jauninājumus, un, paskatoties uz skaitļiem, mēs redzam, ka rezultāti ir patiešām iespaidīgi - no kohēzijas un struktūrfondu līdzekļiem šīm jomām norādītajā periodā ir atvēlēti EUR 86 miljardi, kas ir 25 % no kohēzijas un struktūrfondu līdzekļu kopējā apjoma. Eiropas struktūrpolitikas ietvaros ir izveidots jauns instruments - JEREMIE atbalsta iniciatīva -, kas galvenokārt paredzēts tam, lai maziem un vidējiem uzņēmumiem atvieglotu piekļuvi kapitālam. Tas tiek darīts sadarbībā ar Eiropas Investīciju fondu.
Jauninājumu un konkurētspējas veicināšanas programma, par kuru atbildu es, pēc būtības ir arī programma, kas nodrošina finansēšanas instrumentus. Lielākā daļa līdzekļu patiešām tiek izmantoti, lai atvieglotu mazo un vidējo uzņēmumu piekļuvi finansēšanas instrumentiem, kas izveidoti ar mērķi uzlabot to jaunrades spējas.
Jūs noteikti zināt, ka kvantitatīvu mērķu mūsu Eiropas izaugsmes un nodarbinātības politikā nav īpaši daudz. Tomēr viens kvantitatīvs mērķis mums ir, un tas nav mainījies kopš 2000. gada. Šis mērķis ir 3 % no iekšzemes kopprodukta, kurus paredzēts tērēt pētniecības un izstrādes vajadzībām. Mēs varam pateikt jau tagad, ka šis mērķis netiks sasniegts. Skatoties tikai uz procentiem, iespaids ir nedaudz maldinošs, jo absolūtos skaitļos izdevumi pētniecībai un izstrādei Eiropas Savienībā no 2000. līdz 2006. gadam tomēr pieauga par 14,8 %. Tas ir lielāks pieauguma rādītājs nekā, piemēram, Amerikas Savienotajās Valstīs. Tomēr jāatzīst, ka rezultāti nav apmierinoši, tādēļ jau pagājušā gada decembrī Padome pieņēma dokumentu "Vīzija 2020”, kas attiecas uz Eiropas Pētniecības telpu un kur ir skatīts jautājums, kā mobilizēt lielākus līdzekļus Eiropas pētniecības un izstrādes politikai.
Nevēlos no jums slēpt savas bažas par to, ka pašreizējās ekonomiskās lejupslīdes dēļ pētniecības un izstrādes veicināšanas ilgtermiņa stratēģija ir apdraudēta. 2008. gada novembrī Komisija uz šiem draudiem ļoti ātri reaģēja. Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāns, kurš papildina dalībvalstu pasākumus ekonomiskās krīzes pārvarēšanai un kura mērķis ir dot stimulu un stāties pretī grūtajai situācijai finanšu nozarē, ir izteikti vērsts uz ieguldījumiem pētniecības un izstrādes jomā, kā arī ieguldījumu veicināšanu. Minēšu trīs piemērus: nākotnes rūpnīcu iniciatīva, kura saistīta ar Eiropas rūpnieciskās bāzes modernizāciju un kuras finansējums ir EUR 1,2 miljardi, energoefektīvo ēku iniciatīva, kurai iedalīts EUR 1 miljards, un "zaļo” automobiļu ražošanas partnerība, kurai pētniecības jomā arī piešķirts EUR 1 miljards, ko papildina izdevumi EUR 4 miljardu apmērā no citiem ekonomiskiem pasākumiem.
Komisija jau sākusi sagatavošanās darbus nākamās izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas izstrādei. Neizpaužot nekādus noslēpumus, jo par to savās vadlīnijās jau runāja priekšsēdētājs Barroso, es varu atklāt arī to, ka nākamajā izaugsmes un nodarbinātības stratēģijā pētniecība, izstrāde un jauninājumi ieņems ļoti svarīgu vietu.
Vēl viena piezīme par jauninājumiem. Attiecībā uz pētniecības politiku Eiropa faktiski ir diezgan labā situācijā. Mums ir labas un atsevišķos gadījumos pat lieliskas pētniecības spējas. Mums ir arī ļoti labi rezultāti tehnoloģiju izstrādes jomā. Tomēr attiecībā uz jauninājumiem situācija noteikti varētu būt labāka. Ja ar jauninājumiem mēs saprotam preču, pakalpojumu, projektu un metožu - jebkā, ko iespējams praktiski izmantot, - pētniecības un izstrādes rezultātu praktisko piemērošanu, mēs joprojām saskatām milzīgu potenciālu izaugsmes un nodarbinātības līmeņa paaugstināšanai Eiropā. Tādēļ šogad Komisija paziņoja, ka gatavojas iesniegt tā saukto "jauninājumu aktu”. Šajā nozīmē akts ir jauns politisks instruments, ko pirmo reizi mēs izstrādājām kopā ar mazajiem un vidējiem uzņēmumiem - jūs taču atceraties Mazās uzņēmējdarbības aktu -, un mēs ierosināsim jauninājumu aktu, kas likumdošanas pasākumus, politikas iniciatīvas un politiski saistošas vadlīnijas apvienos vienā lielā dokumentu kopumā.
Esmu mēģinājis šo darbu vadīt tā, lai jaunā Komisija varētu brīvi izlemt, kad šo jauninājumu aktu tā vēlas iesniegt. Jūs jau saprotat, ka es pats to nevaru izdarīt - par to lems jaunā Komisija. Tomēr sagatavošanās darbs ir pavirzījies tālu uz priekšu, un es ar pārliecību varu teikt, ka jautājumu par šo jauninājumu aktu Parlaments izskatīs nākamā gada laikā.
Nobeigumā atļaujiet man teikt, ka dažu pēdējo gadu laikā progress kopumā ir bijis labs, kaut arī ļoti nevienmērīgs. Tomēr šeit ir nepieciešams objektīvs skatījums. Piemēram, mēs nevaram gaidīt, lai jaunās dalībvalstis savu izdevumu procentuālo daļu no iekšzemes kopprodukta tūlīt pat pielīdzinātu vecāko dalībvalstu izdevumiem pētniecības, izstrādes un jauninājumu jomā. Tomēr esmu ļoti gandarīts, ka jaunās dalībvalstis - jo īpaši tās, kas palikušas vistālāk, - mērķim tuvojas visātrāk, tādējādi šo attīstību kopumā es vērtēju pozitīvi.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Pateicos par informāciju un sniegto atbildi. Vēlos pajautāt Komisijai, vai tā plāno ar Eiropas banku iestādēm pārrunāt iespēju nodrošināt garantijas un izsniegt aizdevumus ar izdevīgāku procentu likmi pētniecības un inovatīviem uzņēmumiem un projektiem, kas šobrīd tiek uzskatīti par ļoti riskantiem. Turklāt Eiropas pētniecības programmas, piemēram, Septītā pamatprogramma, kuras paredz līdz pat 50 % līdzfinansējumu, maziem un vidējiem uzņēmumiem nav īpaši piemērotas. Vēlos pajautāt Komisijai, vai tā plāno šīs programmas mainīt, lai tajās piedalītos vairāk mazo un vidējo uzņēmumu?
Günter Verheugen
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - (DE) Ţicău kundze, šis ir ļoti vērtīgs norādījums, un priecājos jums atbildēt, ka Komisija domā tieši tāpat un tieši tā arī rīkojas. Gribu atkārtot, ka mūsu mazo un vidējo uzņēmumu kritiskā problēma ir riska kapitāla iegūšana, kas vajadzīgs, lai tie varētu finansēt pasākumus pētniecības un izstrādes jomā. Tādēļ ir radīti divi svarīgi instrumenti, proti, Konkurētspējas un jauninājumu pamatprogramma un JEREMIE programma.
Abos gadījumos mērķis ir viens un tas pats, proti, ar Eiropas Investīciju bankas un attiecīgi Eiropas Investīciju fonda palīdzību, izmantojot riska kapitālu, tātad tiešu līdzdalību uzņēmuma kapitālā, un garantijas, spēt mobilizēt kredītu ar pazeminātu procentu likmi, lai mazie un vidējie uzņēmumi tam varētu vieglāk piekļūt. Šīs ir lielākās ieguldījumu programmas, kurās piedalās simtiem tūkstošu Eiropas uzņēmumu.
Jūs noteikti saprotat, ka katru kredīta piešķiršanas gadījumu Eiropas Investīciju banka un Eiropas Investīciju fonds nevar sīki pārzināt. Tādēļ tas notiek, izmantojot starpniekus, parasti dalībvalstu bankas. Pēc jaunākās informācijas man zināms, ka visās dalībvalstīs esam sasnieguši tādu stāvokli, ka valsts banku sistēma ir integrēta šajā politikā un uzņēmumi, kas vēlas piekļūt Kopienas budžeta līdzekļiem, tos var iegūt, izmantojot attiecīgās valsts banku sistēmu.
Paul Rübig
(DE) Mans jautājums attiecas uz EUROSTARS koncepciju, ko esam īstenojuši ar programmu EUREKA un kas īpaši veicināja ātru un efektīvu līdzekļu piešķiršanu maziem un vidējiem uzņēmumiem. Vai uzskatāt, ka šo programmu iespējams paplašināt? Un kā jūs raugāties uz Astotās pētniecības pamatprogrammas izaicinājumu, apspriežot ideju, ka nākotnē mums jāpiešķir EUR 50 miljardi energoefektivitātes pētniecībai, jo īpaši saistībā ar MVU?
Günter Verheugen
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - (DE) Rübig kungs, jūs, protams, zināt manu atbildi, tomēr esmu pateicīgs par šo jautājumu. Jā, es patiešām uzskatu, ka visas mūsu programmas, kas atvieglo mazo un vidējo uzņēmumu piekļuvi līdzekļiem, ir iespējams paplašināt. Šīs programmas rada ļoti pozitīvu pieredzi, tādēļ mums tās vajadzētu paplašināt. Lūdzu, saprotiet, ka es nevēlos sniegt nekādus komentārus par Astotās pētniecības pamatprogrammas prioritātēm. Pirmkārt, jūs jau zināt, ka tā nemaz nav mana kompetence, un, otrkārt, būtu nepareizi, ja es to darītu pirms jaunās Komisijas, kas drīzumā tiks izveidota.
Aplūkojot jūsu jautājuma pamattēzi no pašreizējās Komisijas viedokļa, varu pateikt tikai to, ka mūsu pētniecības, izstrādes un jauninājumu politikas uzmanības centrā turpmākajos desmit gados jābūt energoefektivitātes, atjaunojamo energoresursu un, plašākā nozīmē, tādu tehnoloģiju jomai, kas ļauj veidot ilgtspējīgu ekonomiku un dzīvesveidu.
Jūs jau zināt, ka esmu vienmēr norādījis uz to, ka energoefektivitātes paaugstināšana, iespējams, ir lētākais un efektīvākais ilgtspējas programmas īstenošanas veids, jo tā ļauj ar salīdzinoši nelieliem izdevumiem gūt lielu ieguvumu. Tādēļ, ja jaunā Komisija izteiks konkrētus priekšlikumus šajā virzienā, tā patiešām varēs par pamatu izmantot pašreizējās Komisijas veiktos priekšdarbus un politiku.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, pētniecība un izstrāde farmācijas nozarē, protams, ir galvenais faktors, runājot par jauninājumiem un slimību apkarošanu, no kā ieguvēji savukārt ir ES pilsoņi. Kāda būs Komisijas rīcība pret farmācijas uzņēmumiem, kas cenšas ierobežot paralēlo tirdzniecību medikamentu jomā? Vai šādus pasākumus tā atzīs par konkurenci kropļojošiem?
Günter Verheugen
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - (DE) Mölzer kungs, šis jautājums vienkārši nav aktuāls, jo tas tika sīki izpētīts un izlemts saistībā ar iniciatīvu paketi attiecībā uz farmaceitiskajiem līdzekļiem, ko pagājušajā gadā iesniedza Komisija. Par šo jautājumu mums ir skaidra un nepārprotama Eiropas Kopienu Tiesas tiesu prakse, kas iekšējā tirgus brīvības koncepcijā ietver medikamentu paralēlo tirdzniecību, tādēļ nav nekāda juridiska pamata to apstrīdēt.
Iniciatīvu pakete attiecībā uz farmaceitiskajiem līdzekļiem, ko pagājušajā gadā iesniedza Komisija, neparedz nekādus konkrētus noteikumus, kas jebkādā veidā negatīvi ietekmētu paralēlo tirdzniecību. Ļoti svarīgajos un tālejošajos priekšlikumos, kas attiecas uz aizsardzību pret viltotām zālēm legālas piegādes ķēdē, tie paši noteikumi attiecas gan uz zāļu ražotājiem, gan arī tiem, kas veic paralēlo tirdzniecību. Šeit nav nekādas diskriminācijas. Es nezinu, vai Komisijā ir kāds, kas plāno pievērsties šim jautājumam.
Temats: Patērētāju informēšana par enerģijas cenām
Nesen Komisija Londonā atklāja "otro pilsoņu forumu par enerģiju”. Patērētāju aizsardzības komisāre savā paziņojumā uzsvēra, ka ir svarīgi, lai enerģijas patērētājiem būtu pieejami gāzes vai elektrības rēķini, kas, būdami vienkārši un precīzi, vislabāk informētu par viņu enerģijas patēriņu un ļautu salīdzināt piegādātājus.
Vai bez šiem publiskajiem ikgadējiem pasākumiem Komisija var konkrēti norādīt, kā tā gatavojas piespiest enerģijas ražotājus un izplatītājus sasniegt šo pilsoņiem svarīgo mērķi, ja tā ir atteikusies pieņemt Parlamenta ierosināto "enerģijas patērētāju hartu”?
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Atbildot uz Tarabella kunga pirmo jautājumu par enerģijas cenām, varu apgalvot, ka ar iekšējā enerģijas tirgus trešā tiesību aktu kopuma pieņemšanu ir būtiski palielinājusies pilsoņa loma iekšējā enerģijas tirgū. Jauno pasākumu mērķis ir uzlabot enerģijas mazumtirgus darbību un pastiprināt patērētāju aizsardzību. Šie jautājumi tiek pārrunāti un izpētīti pilsoņu forumā par enerģiju, kas izveidots, lai uzlabotu mazumtirgus darbību individuālo patērētāju labā.
Šajā forumā piedalās patērētāju, nozares, dalībvalstu enerģijas regulatoru un administrāciju pārstāvji, tā mērķis ir uzlabot enerģētikas jomā pieņemto tiesību aktu piemērošanu, un tajā var tikt izstrādāti rīcības kodeksa elementi ar pašregulējošu un pat šķietami saistošu ietekmi uz nozari. Šajā saistībā pirmā foruma ietvaros 2008. gadā izveidoja darba grupu, kas nodarbojās ar rēķinu izrakstīšanas jautājumiem. Darba grupas ieteikumi ir labas rēķinu izrakstīšanas prakses piemēri, un tie tika sniegti un apstiprināti otrā foruma laikā 2009. gadā. Enerģijas regulatori un enerģētikas nozares pārstāvji par šo rēķinu izrakstīšanas ieteikumu izpildi ziņos nākamajā forumā, kas paredzēts 2010. gada rudenī.
Trešais iekšējā enerģijas tirgus tiesību aktu kopums nodrošināja arī jaunu instrumentu, kas paredzēts patērētāju informēšanai, - Eiropas enerģijas patērētāju kontrolsarakstu. Šis kontrolsaraksts palīdzēs informēt patērētājus dalībvalstīs par viņu tiesībām, jo īpaši attiecībā uz enerģijas rēķiniem, kā arī ieviest un piemērot tiesību aktus enerģētikas jomā. Tā mērķis ir sniegt patērētājiem vienkāršotu, precīzu un praktisku informāciju par vietējiem enerģijas tirgiem. Enerģijas regulatoru kompetences saskaņošana attiecībā uz patērētāju aizsardzību, kuras rezultātā tiks nodrošināta aktīva tirgus uzraudzība, šo aizsardzību uzlabos vēl vairāk.
Marc Tarabella
(FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāres kundze, savā atbildē jūs faktiski runājat par otrā ziņojuma rezultātiem, kas attiecībā uz trešo enerģētikas tiesību aktu kopumu tiks sniegts 2010. gada rudenī un kam tiks pievērsta pastiprināta uzmanība.
Tomēr jūs ļoti labi zināt, ka tūkstošiem sūdzību, kas reģistrētas patērētāju organizācijās un dalībvalstu regulatoros, attiecas uz pilnīgu pārredzamības trūkumu gāzes un elektrības rēķinos gan cenu, gan arī reālā patēriņa ziņā. Tas notiek laikā, kad Komisija un dalībvalstis savos enerģētikas plānos vienādi uzsver nepieciešamību samazināt patēriņu un iespēju salīdzināt cenas, lai varētu mainīt piegādātāju. Tas bija galvenais liberalizācijas mērķis.
Tādēļ, komisāres kundze, es runāšu bez aplinkiem, jautājot, kādus pasākumus - un šeit es lietoju daudzskaitļa formu - Komisija tuvākajā laikā plāno veikt, lai novērstu šīs nepilnības. Es gribētu arī norādīt, ka Komisija atteicās pieņemt Parlamenta ierosināto "enerģijas patērētāju hartu” - to ierosināja De Vits kundze -, ko jūs pati agrāk ieteicāt.
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Tarabella kungs, jūsu jautājums ir izteikti vērsts uz to, kāpēc tika noraidīta minētā harta. 2007. gada jūnijā tika sākta sabiedriskā apspriešana "Ceļā uz Eiropas enerģijas patērētāju hartu”. Šīs apspriešanas rezultāti parādīja, ka zināšanas par pašreizējām enerģijas patērētāju tiesībām ir vājas.
Ideja par hartu, ar ko tiktu radīts viens vienīgs tiesību akts, aptverot patērētāju tiesības, kuras šobrīd ietvertas vairākās Eiropas direktīvās un daudzos dalībvalstu izveidotos īstenošanas instrumentos, tika noraidīta juridisku iemeslu dēļ. Spēkā esošajos Eiropas tiesību aktos paredzētās enerģijas patērētāju tiesības jau ir juridiski saistošas.
Jūs vaicājat, kāpēc nevarētu būt viens standarta rēķins visiem patērētājiem. Mūsu darba grupa rēķinu izrakstīšanas jautājumos, kas tika izveidota pirmajā pilsoņu forumā par enerģiju, apliecināja, ka nozares pašregulācijas tiesības, veicinot jauninājumus rēķinu izrakstīšanas jomā, ir jāsaglabā. Vienlaikus jānodrošina lielāka patērētājiem piedāvāto cenu un pakalpojumu pārredzamība un salīdzināmība.
Rēķinu izrakstīšanas precizitāte ir cieši saistīta ar mērīšanas biežumu. ES tiesību aktos mērījumu nolasīšanas biežums nav noteikts. Tomēr uz to netieši norāda ar viedo mērīšanu.
Vēlos arī uzsvērt, ka pilsoņu forumā par enerģiju mēs apstiprinājām ieteikumus attiecībā uz labu rēķinu izrakstīšanas praksi, kuras mērķis ir sniegt patērētājiem vienkāršu un skaidru informāciju par gāzes un elektrības rēķiniem.
Apkopojot rezultātus par dažādiem patēriņa tirgiem, kuros mēs veicām pētījumus, atklājās, ka visvairāk sūdzību ir par elektrības tirgu. Otrajā vietā ir finanšu tirgus, bet trešajā - vietējais transports.
Tādēļ Komisija ir sākusi lielu pētījumu par elektrības mazumtirgu, kura rezultāti tiks sniegti 2010. gada forumā. Tā ir par patēriņa tirgiem apkopoto rezultātu īstenošanas otrā kārta, un es ticu, ka nākotnē tas joprojām būs viens no spēcīgākajiem instrumentiem, kas palīdzēs mums noteikt, kā funkcionē mazumtirgus, jo īpaši šajā gadījumā, kas ir tiks svarīgs un būtisks, kā arī ļoti saistīts ar pakalpojumiem.
Chris Davies
Es gribētu uzdot papildu jautājumu. Mēs zinām, ka mājsaimniecībās pastāv milzīgs enerģijas taupīšanas potenciāls. Es skatos uz savu elektrības rēķinu - skatos uz to ar interesi, jo patiešām vēlos taupīt enerģiju, un, atklāti sakot, tas mani mulsina.
Ja tas mulsina mani, tad es domāju, tas mulsina arī daudzus manus vēlētājus. Pašregulācija nav pietiekama. Skaidrošana ir tā joma, kurā Eiropas Komisija šo situāciju varētu būtiski mainīt, ko, manuprāt, novērtētu visi cilvēki, un sniegt mums būtisku palīdzību, cenšoties mazināt globālās sasilšanas radītās emisijas.
Lūdzu, ierosiniet šo jautājumu Komisijā un pārdomājiet to vēlreiz.
Franz Obermayr
(DE) Šā gada pirmajā pusē gāzes piegādātāju mazuta cenas kritās par 40 %. Tomēr šim kritumam bija pavisam niecīga pozitīva ietekme uz patērētāju cenām, kas gada aukstajā sezonā būtu īpaši svarīgi.
Kādus pasākumus Komisija veiks, lai nodrošinātu to, ka arī patērētāji gūst labumu no šīm pozitīvajām cenu izmaiņām?
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Mēs zinām, ka Komisija nav cenu noteicēja. Tas, ko mēs varam un esam apņēmušies izdarīt, ir raudzīties, lai cenas būtu pārredzamas.
Vienā no jaunākajām direktīvām - 2007. gada Patēriņa kredītu direktīvā - mēs lūdzām bankām izstrādāt kopīgu metodiku procentu likmju aprēķināšanai, lai patērētāji varētu salīdzināt piedāvājumus un atrast sev labākos risinājumus. Mums ir vairāki instrumenti, ar ko strādāt, ja runājam par negodīgu komercpraksi, un šīs direktīvas centrā ir tieši šī cenu pārredzamība.
Mums ir vēl viena horizontālā direktīva - par netaisnīgiem komercnoteikumiem -, kas attiecas uz to, vai noteikumi ir saistīti ar netaisnu un negodīgu iedzīvošanos. Es domāju, ka tieši uz to jūs norādījāt, uzdodot jautājumu par cenām.
Šis jautājums ir mūsu rokās, un mums arī jādara viss iespējamais, lai nodrošinātu vienlīdz labu direktīvu piemērošanu visās dalībvalstīs, jo visas šīs direktīvas ir ļoti atkarīgas no tā, kā tās tiek ieviestas. Tādēļ es ierosinu Eiropas Komisijai pieņemt paziņojumu par direktīvu piemērošanu. Šajā gadījumā mēs laužam jaunus ceļus, jo piemērošana parasti ir dalībvalstu ziņā, taču mums jāsalīdzina rezultāti un mums ir vajadzīgi kritēriji, tādēļ, cita starpā atbildot uz iepriekšējo jautājumu par mērīšanu un izpratni, mēs ļoti atbalstām viedās mērīšanas projektu. Tā var nebūt Viseiropas iniciatīva, bet tādas valstis kā Zviedrija, kas vada ES prezidentūru, ir šīs jomas celmlaužu vidū. Es varu tikai aicināt visus skatīties uz šo piemēru un to maksimāli izmantot. Tas varētu izraisīt arī citus jautājumus, piemēram, kā aprēķināt "oglekļa pēdas nospiedumu”, ko mēs visi atstājam, patērējot enerģiju.
Pievēršoties citām jomām, Komisija pēdējā laikā daudz lielāku uzmanību ir veltījusi energoefektivitātes marķēšanai un cenu salīdzināšanai, aicinot izmantot patēriņa cenu indeksus, kā tas notika Itālijā un citās valstīs, jo arī tas ir ļoti labs pakalpojums, kas pieejams internetā un palīdz patērētājiem cīnīties par labāku cenu.
Tomēr, lai tas notiktu, mums vajadzīga pārrobežu iepirkšanās iespēja un pieejamība. Eiropas Savienībā pārrobežu tirdzniecība internetā šobrīd veido tikai deviņus procentus no kopējā tirdzniecības apjoma, tādēļ mēs patiešām jūtamies atbildīgi par to, lai tiktu pabeigta iekšējā tirgus veidošanas otrā kārta, proti, mazumtirgus. Šī joma ir viens no trūkstošajiem iekšējā tirgus ķēdes posmiem, un es ļoti ceru, ka Parlaments un Komisija strādās pie tā, lai ātrāk tiktu ieviesta viena no nozīmīgākajām direktīvām, kura ierosināta Patērētāju tiesību direktīvas ietvaros un kuras mērķis ir paredzēt tādu noteikumu kopumu, kas patērētājiem un uzņēmējiem sniegs lielāku skaidrību un pārliecību, lai paaugstinātu šo patiešām ļoti zemo pārrobežu tirdzniecības līmeni Eiropā.
Temats: Pārtikas produktu marķēšana patērētāju vajadzībām
Vai Komisija varētu norādīt, kādus pētījumus tā ir veikusi vai sagatavojusi ziņojumus par pārtikas produktiem, par kuriem apgalvots, ka tie labvēlīgi ietekmē veselību, un vai plašs šādu produktu klāsts ir pētīts vai testēts, pārbaudot, vai apgalvojumi par tiem patiešām ir pamatoti, lai tādējādi aizsargātu patērētāju tiesības?
Androulla Vassiliou
Komisijas locekle. - Pēc dalībvalstu un ieinteresēto pušu lūguma Komisija ierosināja regulu par uzturvērtības un veselīguma norādēm, ko Parlaments un Padome pieņēma 2006. gada decembrī.
Šīs regulas konkrētais mērķis ir nodrošināt to, lai uzturvērtības un veselīguma norādes uz pārtikas produktiem būtu patiesas, skaidras un pamatotas ar vispārpieņemtiem zinātniskiem pierādījumiem, tādējādi patērētājs būtu pienācīgi pasargāts. Tādēļ Komisija paredz izveidot atļauto veselīguma norāžu sarakstu, kā arī precizēt atļautās uzturvērtības norādes. Regula nosaka atļauju piešķiršanas procedūras, lai nodrošinātu to, ka tiek lietotas tikai zinātniski pamatotas veselīguma norādes.
Šīs procedūras ietver, pirmkārt, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi, kas izvērtē veselīguma norāžu pamatojumu, otrkārt, Komisiju, kas ierosina pasākumu projektus veselīguma norāžu lietošanas atļauju piešķiršanai vai noraidīšanai, un, treškārt, dalībvalstis, kas savu viedokli par šiem pasākumiem pauž regulatīvajā komitejā.
Līdz šim Komisija ir pieņēmusi četras regulas par atļauju piešķiršanu vai noraidīšanu attiecībā uz veselīguma norādēm. Līdzīgi pasākumi tiks pieņemti arī turpmāk, ņemot vērā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes veikto veselīguma norāžu novērtējumu, tādējādi nodrošinot to, ka patērētāji netiek maldināti.
Jim Higgins
(GA) Paldies komisāres kundzei par atbildi. Es atzinīgi vērtēju Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes veikto pētījumu par pārtikas ražošanu, jo ir pierādījies, ka pircēji ir gatavi vairāk maksāt par tādiem produktiem, kas labvēlīgi ietekmē veselību.
Galu galā pats svarīgākais ir tas, lai mēs ievērotu jaunos noteikumus un dažādus uzņēmumus piespiestu būt pilnīgi godīgiem attiecībā uz informācijas apjomu, ko tie sniedz, lai cilvēkiem, kas šīs preces pērk, netiktu stāstīta nepatiesība.
Androulla Vassiliou
Komisijas locekle. - Es varu tikai piekrist godājamajam deputātam. Tieši šā iemesla dēļ mēs šo regulu ierosinājām.
Man jāsaka, ka bijām pārsteigti par saņemto pieteikumu skaitu. Mēs gaidījām dažus simtus, bet saņēmām 44 000 prasību. Šos 44 000 mēs konsolidējām vienā grupā, kas ietvēra 4000 prasību, kuras iesniedzām Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EPNI), lai tā dotu savu atzinumu. Tādēļ EPNI nevar visu 4000 prasību izskatīšanu pabeigt līdz 2010. gada decembrim.
Taču es domāju, ka patērētājiem ir ļoti svarīgi, lai mēs šo procesu pabeigtu un lai, redzot šādu norādi uz kāda pārtikas produkta lielveikalā, viņi būtu droši, ka tās pamatā ir zinātniski pētījumi un tā nav maldinoša.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Vēlos pateikties komisārei par šo informāciju - tas, ko jūs darāt, patiešām ir ļoti svarīgi.
Vairāk nekā 40 000 uzņēmumu ir iesnieguši pieteikumus lēmumam, kas apliecinātu to, ka viņu produkti atbilst visaugstākajām prasībām un kritērijiem. Taču kas notiks, ja viņi šo apliecinājumu saņems, tomēr reālajā dzīvē pēc noteikta laika šie produkti visām prasībām vai visiem uz etiķetes norādītajiem parametriem vairs neatbildīs? Kas tiks darīts, jo īpaši lielu starptautisku koncernu gadījumā? Viņi ir saņēmuši atļauju un apstiprinājumu, ko norāda arī uz etiķetes, taču realitāte ir pavisam cita. Kas tad notiks?
Paul Rübig
(DE) Mani interesē, kā jūs turpmāk plānojat marķēt uz vietas piedāvātos reģionālos produktus, kā arī nodrošināt, lai tirgū tie nonāktu svaigi un labā kvalitātē.
Androulla Vassiliou
Komisijas locekle. - Uz pēdējo jautājumu es neatbildēšu, jo tā ir pavisam cita lieta. Tas attiecas uz produktu izcelsmi. Bet tagad mēs runājam par veselīguma norādēm. Ja ražotājs apgalvo, ka viņa produkts tāda vai citāda iemesla dēļ ir veselīgs, tad jābūt zinātniskam pamatojumam, kas tas tā patiešām ir.
Attiecībā uz otru jautājumu, protams, EPNI pārbauda apgalvojumus par produktu veselīgumu, kad tiek iesniegts pieteikums, pamatojoties uz šajā laikā sniegtajiem zinātniskajiem pierādījumiem.
Protams, ja šī prasība tiek iesniegta, pamatojoties uz noteiktiem zinātniskiem pierādījumiem, un pēc tam ražotājs savu produktu maina, tā jau ir uzskatāma par krāpšanu, tādēļ pret ražotāju tiek izvirzīta apsūdzība, jo viņš ne tikai maldina, bet arī krāpj sabiedrību.
Temats: Atšķirības patērētāju tiesībās
Ļoti bieži vēlētāji vēršas pie saviem Eiropas Parlamenta deputātiem ar jautājumiem par patērētāju tiesību aizsardzību, dzīvojot vai atrodoties ceļojumā citā dalībvalstī. Ko Komisija dara, lai uzlabotu zināšanas un izpratni par patērētāju tiesībām, kuras dažādās Eiropas Savienības dalībvalstīs atšķiras?
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Šis jautājums ir par atšķirībām patērētāju tiesībās un ir tiešām laikus ierosināts. Visās dalībvalstīs darbojas iestādes un organizācijas, kuru uzdevums ir uzlabot pilsoņu zināšanas un izpratni par patērētāju tiesībām.
Vispārēja informācija par šīm dalībvalstu iestādēm un organizācijām ir pieejama tīmekļa vietnē. Protams, es varu jums norādīt šīs tīmekļa vietnes adresi. Tā ir http://ec.europa.eu/consumers/empowerment/cons_networks_en.htm, un tajā patiešām var atrast ļoti interesantu informāciju.
Informētību par patērētāju tiesībām Komisija uzlabo, izmantojot dažādus instrumentus. Mēs sponsorējam ES mērogā izveidoto patērētāju tiesību aizsardzības centru tīklu, kas patērētājiem sniedz informāciju par viņu tiesībām, iepērkoties ārzemēs, un atbalsta tos situācijās, kad kādas kļūdas gadījumā tie vēlas saņemt atlīdzību par zaudējumiem. Šo centru tīmekļa vietnēs, informatīvajās lapās un brošūrās ir izskaidrotas patērētāju tiesības, piemēram, iepērkoties internetā, noīrējot automašīnu vai rezervējot viesnīcu kādā citā dalībvalstī.
Tāpēc Komisija Eiropas Parlamenta deputātiem iesaka savus vēlētājus sūtīt uz to Eiropas patērētāju tiesību aizsardzības centru, kas atrodas viņu attiecīgajā valstī. Turklāt jaunajās ES dalībvalstīs Komisija rīko arī informatīvās kampaņas, lai uzlabotu cilvēku zināšanas par patērētāju tiesībām un sniegtu informāciju par valstu organizācijām un iestādēm, kur patērētāji var vērsties pēc palīdzības.
Zināšanas par patērētāju tiesībām Komisija uzlabo arī ar savām patērētāju izglītošanas iniciatīvām, piemēram, "Eiropas dienasgrāmata”, kuras mērķauditorija ir skolēni vecumā no 15 līdz 18 gadiem, un Dolceta - pieaugušajiem un skolotājiem paredzēta tīmekļa vietne.
Visbeidzot, bet ne mazsvarīgāk - 2008. gada oktobrī Komisija iesniedza priekšlikumu direktīvai par patērētāju tiesībām, un tas šobrīd tiek pārrunāts Parlamentā un Padomē.
Ja šī direktīva tiks pieņemta, mazināsies pašreizējā patērētāju acquis sadrumstalotība un visi patērētāji Eiropas Savienībā būs ieguvēji, jo viņiem būs tikai viens vienkāršs patērētāju tiesību kopums, tādējādi visas Eiropas mērogā būs vieglāk rīkot izglītojošas kampaņas par patērētāju tiesībām.
Šobrīd Komisija veic izpēti un apstākļu noskaidrošanu par patērētājiem sniegto informāciju tirdzniecības vietā, un pirms konkrētu pasākumu ierosināšanas tā plāno konsultēties ar mazumtirdzniecības ekspertiem, patērētāju organizācijām un citām ieinteresētām pusēm uz vietas.
Man vēl ir daži jaunumi, kas mums ir ļoti svarīgi. Mums ir divi jauni Dolceta informatīvās tīmekļa vietnes papildinājumi. Mēs tai esam pievienojuši vēl divus tematus: viens no tiem ir ilgtspējīgs patēriņš, bet otrs - vispārējas nozīmes pakalpojumi, tātad mēs paplašināmies.
Gay Mitchell
Pateicos komisārei par atbildi. Gribu pajautāt, vai viņa zina, ka cilvēkiem, kas, kā viņa minēja, internetā iegādājas, pieņemsim, viesnīcu atlaižu kartes vai ko citu, ir patiešām lielas problēmas atrast kādu, kas pieņemtu viņu sūdzību? Tur var būt minēts kaut kāds pastkastītes numurs, bet reti kad ir norādīts tālruņa numurs vai pareiza e-pasta adrese. Komisāres kundze, vai jūs pieprasīsiet visiem preču pārdevējiem norādīt tiešās kontaktpersonas tālruņa numuru, lai cilvēki, kuriem ir kādas problēmas, varētu tieši sazināties ar tiem, kas viņiem pārdevuši nekvalitatīvas preces vai pakalpojumus?
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Šī galvenokārt ir dalībvalstu iestāžu kompetence. Komisija varētu painteresēties, vai pastāv valsts iestādes, kas ar šo jautājumu nodarbojas. Mums ir šādu iestāžu tīkls. Laiku pa laikam mēs vācam informāciju, tomēr subsidiaritātes līmenī mūsu uzmanības centrā ir tas, ko mēs varam izdarīt pārrobežu vai Viseiropas mērogā. Citādi katrā valstī šī situācija ļoti atšķiras. Tā ir daļa no izglītošanas procesa, un, kā mēs zinām, izglītība ļoti lielā mērā ir pašu dalībvalstu pārziņā.
Ko es daru attiecībā uz sūdzībām - es savācu visas sūdzības un, izmantojot par patēriņa tirgiem apkopotos rezultātus, noskaidroju, kādā līmenī šīs sūdzības atrodas, salīdzinu tās ar patērētāju apmierinātības rādītājiem un tad izdaru nepieciešamos secinājumus par izturēšanos pret patērētājiem. Jums ir pilnīga taisnība par to, ka mums jāsalīdzina sūdzību skaits, kas nonāk dažādos domēnos. Tādēļ mēs ierosinām un strādājam pie tā, lai Eiropā tiktu ieviesta vienota sūdzību veidlapa, jo informācija, ko šobrīd saņem iestādes valstī X, netiek reģistrēta tāpat kā valstī Z. Ja mums būs šāda vienota sūdzību veidlapa, tas nenozīmēs, ka Komisija kļūs par tādu kā ombudu patērētāju jautājumos, bet gan, pamatojoties uz šīm sūdzībām, varēs veidot savu politiku un kļūt tuvāka pilsoņiem. Es domāju, ka tas patiešām ir svarīgs nākotnes projekts.
Mums tiešām ir diezgan ierobežotas tiesības iejaukties tajā, kā dalībvalstis izskata vietējās sūdzības un atbild uz tām. Mēs varam apkopot rezultātus un noteikt standarta kritērijus, taču nevaram aizstāt konkrēto dalībvalsti.
Es ļoti vēlos Eiropas Komisijā kopā ar Parlamentu turpināt salīdzināt un novērtēt izturēšanos pret patērētājiem, kā arī dalībvalstu ieguldījumu šajā politikā. Domāju, ka tas ir ļoti labs ieguldījums, jo īpaši šajos ekonomiski grūtajos laikos, lai noskaidrotu attieksmi pret patērētājiem, jo tā ir laba informācija par tirgu.
Malcolm Harbour
Priekšsēdētāja kungs, šovakar es gribēju būt šeit īpaši tādēļ, ka, manuprāt, šī ir Kuneva kundzes pēdējā iespēja runāt ar mums kā komisārei, un es gribēju viņai uzdot divus jautājumus.
Pirmkārt, vai viņa man piekrīt, ka viņas pilnvaru laikā ir dramatiski pieaudzis patērētāju informēšanas un pārbaudes pasākumu apjoms, kā arī darba apjoms, jo viņa ir pirmā komisāre, kas bija atbildīga tieši par patērētāju tiesību jomu.
Otrkārt, vai viņa piekrīt arī tam, ka ir ārkārtīgi svarīgi, lai nākamajā Komisijā būtu komisārs, kas nodarbojas ar patērētāju jautājumiem. Esam dzirdējuši satraucošas baumas, ka jaunajā Komisijā šāda komisāra vairs nebūs, tādēļ gribēju dot viņai iespēju šovakar paust savu viedokli.
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Man bija tas gods strādāt kopā ar Harbour kungu, un tas man sagādāja lielu prieku, tādēļ ļaujiet man tieši jums personiski pateikties par šo iespēju pēdējo trīs gadu laikā. Ticiet man, es joprojām būšu uzticīga tirgus ekonomikas politiķe, jo tirgus nav vienkāršs - tā ir tāda kā pilsonisko tiesību laboratorija. Esmu ļoti priecīga, ka esam tā pietuvinājušies tām pašām tiesībām, kas šobrīd ir tik svarīgas visai cilvēcei, - vides tiesībām.
Patērētāju tiesību komisāra portfelis patiešām ir ļoti svarīgs. Tas attiecas uz tirgu un mazumtirgu, taču šeit ir kas vēl, kaut kas vairāk - tas ir tiesību jautājums, tiesību aktu piemērošana, patērētāju sūdzības un tas, kā veidot atbilstošāku politiku.
Esmu pilnīgi pārliecināta, ka priekšsēdētājs Barroso atradīs pareizo līdzsvaru, jo savā runā viņš teica, ka mums jāatrod trūkstošie ķēdes posmi iekšējā tirgū. Domāju, ka viens no šiem trūkstošajiem posmiem ir mazumtirgus. Esmu pilnīgi pārliecināta, ka patērētāju jautājumiem priekšsēdētājs tā vai citādi veltīs pienācīgu uzmanību, un esmu pārliecināta, ka politika joprojām būs ļoti stabila. Tomēr es noteikti viņam šo ziņu nodošu.
Temats: Automobiļu nomas uzņēmumi
Vai Eiropas Komisija uzskata par pieņemamu, ka automobiļu nomas uzņēmumi pirms automobiļa iznomāšanas prasa no klientiem maksu par pilnu degvielas tvertni, neņemot vērā, ka klients varētu atdot automobili atpakaļ nomas uzņēmumam, patērējis, piemēram, tikai pusi no tvertnē esošā degvielas daudzuma, un ka klients par to nesaņemtu atlīdzību?
Vai šāda prakse ir saskaņā ar t. s. Komplekso ceļojumu direktīvu (Direktīva 90/314/EEK)?
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Komisija ir labi informēta par šo praksi, ko piekopj automobiļu nomas uzņēmumi, un ir atbildējusi uz vairākiem citiem Parlamenta jautājumiem un pilsoņu sūdzībām par to. Daudzas no tiem esmu saņēmusi personiski.
Esmu jau teikusi, ka nav pieņemama tāda prakse, kuras rezultātā klienti maksā par degvielu, ko nav izmantojuši, ja par to viņi pirms tam nav skaidri informēti. Komplekso ceļojumu direktīva ir piemērojama tikai tādā gadījumā, ja automobiļu noma ir ietverta komplekso brīvdienu izdevumos. Tomēr šis konkrētais jautājums nav reglamentēts Komplekso ceļojumu direktīvā. No otras puses, šāda prakse varētu būt pretrunā Negodīgas komercprakses direktīvas un Negodīgu līguma noteikumu direktīvas prasībām.
Pirmkārt, saskaņā ar Negodīgu līguma noteikumu direktīvu standarta noteikumi un nosacījumi nedrīkst radīt ievērojamu nelīdzsvarotību, kas nāk par sliktu patērētājam. Turklāt līguma noteikumiem jābūt sagatavotiem vienkāršā, skaidri saprotamā valodā. Varētu apgalvot, ka līguma pants, kura rezultātā patērētājiem jāmaksā par kaut ko tādu, ko viņi faktiski nav patērējuši, ir negodīgs.
Otrkārt, Negodīgas komercprakses direktīva paredz to, ka tirgotājiem jāievēro profesionālās rūpības prasības. Tirgotājiem jābūt atklātiem un godīgiem par sniegto pakalpojumu galvenajām īpašībām. Automobiļu nomas uzņēmumi, kas savus klientus nav informējuši, ka par neizlietoto degvielu viņi kompensāciju nesaņems, šo direktīvu var būt pārkāpuši. Šo praksi varētu uzskatīt arī par neatbilstošu profesionālās rūpības prasībām, kas saskaņā ar šo direktīvu tirgotājiem jāievēro.
Tomēr godājamajam deputātam jāzina, ka par to, vai šāda prakse ir negodīga, lemj valstu izpildiestādes, kas arī izvirza apsūdzību pret uzņēmumiem, kuri pārkāpuši likumu. Komisijai nav nekādu izpildes pilnvaru, tomēr patērētāji, kas iegādājušies pārrobežu pakalpojumus, var sūdzēties savas valsts Eiropas patērētāju tiesību aizsardzības centrā, kam būtu jāspēj viņiem palīdzēt saņemt kompensāciju no tirgotājiem citās ES valstīs.
Taču es domāju, ka mums jādara viss iespējamais, lai nodrošinātu to, ka tiesību aktos nav nekādu nepilnību un ka patērētāji nav pamesti ar netaisnības, bezcerības vai bezpalīdzības sajūtu.
Pat the Cope Gallagher
Atļaujiet man pateikties komisārei par atbildi un novēlēt viņai panākumus visā, ko vien viņa izlems darīt pēc šīs Komisijas pilnvaru termiņa beigām.
Šī prakse ir izplatīta visā Eiropas Savienībā, kad klienti, noīrējot automobili, domā, ka ir noslēguši racionālu darījumu - mēs saprotam jautājumu par apdrošināšanu, kas ir ļoti svarīgs -, bet pēc tam uzzina, ka automobilis jāatgriež ar tukšu degvielas tvertni.
Ir jābūt kādai direktīvai, kuru šie uzņēmumi šādā veidā pārkāpj. Manuprāt, nepietiek ar Komisijas teikto, ka šo jautājumu var atrisināt, sazinoties ar patērētāju tiesību aizsardzības centriem dažādās valstīs. Domāju, ka šī ir lielāka problēma. Ir skaidri jāatzīst, ka šāda prakse ir līdzvērtīga šantāžai. Cilvēki, kas dodas atvaļinājumā, automobili bieži vien noīrē tikai tādēļ, lai nonāktu galamērķī un atgrieztos. Es zinu, ka daudzi mani vēlētāji izlietoja degvielu EUR 15 vērtībā, bet tas viņiem izmaksāja EUR 60. Starpība ir EUR 45, jo vidusmēra automobiļa degvielas tvertnes uzpildīšana maksā EUR 60.
Domāju, ka šis jautājums mums ir jārisina, un ceru, ka nākamā Komisija un komisārs par to uzņemsies atbildību un veiks kādus praktiskus pasākumus.
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Kā jau teicu, par attiecīgo likumu izpildi atbild dalībvalstu iestādes, un, lai cik kritiski mēs nebūtu attiecībā pret Eiropas institūcijām, ir jāatceras, ka mēs darbojamies saskaņā ar subsidiaritātes principu un ir atsevišķas jomas, kurās Komisija tiešus pasākumus nevar veikt.
Manuprāt, būtu ļoti pareizi, ja mēs uzsvērtu arī dalībvalstu atbildību. Citādi, es domāju, mums ir ļoti labs piemērs Parlamentā - Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komiteja (IMCO) šobrīd izstrādā patstāvīgo ziņojumu par patērētāju aizsardzību, kura referente ir Anna Hedh. Pēdējā IMCO komitejas sanāksmē tika nolemts, ka šis patstāvīgais ziņojums ietvers gan apkopotos rezultātus par patēriņa tirgiem, gan arī jautājumu par tiesību aktu izpildi, par ko mēs šobrīd runājam un par ko 2009. gada 2. jūlijā Komisija sniedza paziņojumu.
Mēs risinām jautājumu par tiesību aktu izpildi, bet bez dalībvalstu palīdzības tas būs ļoti grūti. Tomēr es pilnīgi atzīstu problēmas nopietnību - ticiet man, saņemot daudzās sūdzības un nespējot praktiski rīkoties un šo jautājumu atrisināt dalībvalstu vietā, mani pārņem tādas pašas bažas.
Seán Kelly
Pirmajai dienai Parlamentā es Frankfurtē noīrēju automobili. Degvielas tvertne bija pilna, un par to maksāja nomas uzņēmums. Automobilis man bija jāatdod atpakaļ ar pilnu tvertni. Tā noteikti ir labākā prakse. Vai Komisija varētu parūpēties vai ieteikt, lai šāda prakse tiktu ieviesta visā Eiropas Savienībā? Tā ir godīga, pārredzama un pareiza.
Malcolm Harbour
Šī ir joma, par ko esmu personiski runājis ar automobiļu nomas uzņēmumiem. Papildus minētajam ir arī citi jautājumi, piemēram, negaidīti augstas zaudējumu atlīdzināšanas prasības un automobiļi, kas nav izgājuši tehnisko apskati. Tādēļ es gribētu zināt, vai komisāre man piekritīs, ka saskaņā ar Pakalpojumu direktīvas noteikumiem par pārrobežu pakalpojumu sniegšanu dalībvalstis tiek atklāti aicinātas veicināt atbilstošu rīcības kodeksu izstrādi attiecībā uz pārrobežu pakalpojumu sniegšanu. Šķiet, šī ir tieši tā joma, kur mums jāaicina dalībvalstis, varbūt ar Komisijas atbalstu, sapulcināt automobiļu nomas operatorus, lai tie izstrādātu rīcības kodeksu, kas operatoriem ar labu reputāciju būtu jāparaksta un kas aptvertu gan manu kolēģu pieminētos, gan arī citus patērētājiem svarīgus jautājumus.
Meglena Kuneva
Komisijas locekle. - Es domāju, ka šī ir viena no svarīgākajām idejām, kas mums turpmāk būtu jāizvērš plašāk. Pirmkārt, tā ir Pakalpojumu direktīva, jo, protams, mūsu dzīve un ekonomika ir ļoti atkarīga no pakalpojumiem, un mēs vienkārši nevaram ļaut uzņēmumiem ar sliktu reputāciju visu šo nozari sabojāt.
Mums jācīnās pret sliktu praksi, un mums vienmēr jāaizsargā patērētāji. Taču, est modus in rebus, mums patiešām jānosaka dalībvalstu un Komisijas atbildības jomas.
Mums ir dalībvalstu iestāžu tīkls, ko mēs izmantojam, veicot pārbaudes pasākumus dalībvalstīs. Ja mums būs tāds rīcības kodekss, ko pieminēja Harbour kungs, vai mēs atklāsim kādu negodīgas komercprakses tiesību aktu pārkāpumu, tad patērētāju tiesību aizsardzības centri un dažādas valstu iestādes varētu tikt aicinātas pārbaudīt visus automobiļu nomas uzņēmumus dalībvalstīs un sakārtot tirgu.
Tā mēs rīkojāmies attiecībā uz aviokompānijām, kas savās tīmekļa vietnēs piedāvāja biļetes, to pašu mēs darījām zvanu melodiju un elektronisko preču gadījumā. Kādēļ gan nepastiprināt savus centienus un šādu pārbaudes pasākumu neveikt arī automobiļu nomas jomā?
Temats: Rīcības programma administratīvā sloga samazināšanai Eiropas Savienībā
2007. gada janvārī Komisija sāka rīcības programmu administratīvā sloga samazināšanai Eiropas Savienībā, lai novērtētu administratīvās izmaksas, ko paredz Eiropas Savienības tiesību akti, kā arī līdz 2012. gadam par 25 % samazinātu administratīvos šķēršļus. Jānorāda, ka minēto rīcības programmu finansē no Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammas (CIP) līdzekļiem.
Kā Komisija vērtē minētās rīcības programmas īstenošanu un tās ietekmi uz Eiropas Savienības uzņēmumu konkurētspēju?
Günter Verheugen
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - (DE) Papastamkos kungs, šis jautājums dod man iespēju jums izstāstīt ļoti iepriecinošu veiksmes stāstu. Rīcības programma administratīvā sloga samazināšanai Eiropas Savienībā ir viens no labākas tiesību aktu izstrādes programmas pīlāriem. 2006. gada pavasarī es pirmo reizi pieminēju to, ka līdz 2012. gadam plānoju samazināt par 25 % Eiropas uzņēmumu administratīvās izmaksas, kas paredzētas Eiropas Savienības tiesību aktos, un ka Komisijai līdz 2009. gada beigām jāiesniedz attiecīgi priekšlikumi.
Komisija ne tikai iesniedza attiecīgos priekšlikumus, bet izdarīja arī ko vairāk. Šis darbs tika paveikts, pamatojoties uz inventarizāciju, ko veicām visā Eiropā. Jebkurš var pateikt, ka ir samazinājis izmaksas par 25 %, ja neviens nezina, cik lielas patiesībā ir administratīvās izmaksas Eiropā. Tādēļ mēs veicām līdz šim lielāko inventarizāciju, lai varētu noteikt, kādas ir faktiskās Eiropas uzņēmumu izmaksas, kas paredzētas Eiropas Savienības tiesību aktos un radušās to piemērošanas rezultātā, ciktāl tas attiecas uz dokumentāciju, statistiku, informāciju un tamlīdzīgi.
Rezultāti bija aptuveni tādi, kādus gaidījām. Eiropas uzņēmumi šai birokrātijai ik gadu tērē EUR 124 miljardus, kas ir aptuveni puse no Eiropas uzņēmumu kopējām administratīvajām izmaksām. Citiem vārdiem sakot, 50 % no šīm izmaksām mēs radām šeit Strasbūrā vai Briselē.
Pievēršoties britu presei un šajā zālē sēdošajiem deputātiem no Lielbritānijas, es gribētu īpaši piebilst, ka būtu pilnīgi nepareizi no šiem rezultātiem secināt, ka iekšējais tirgus rada administratīvās izmaksas EUR 124 miljardu apmērā. Ja mums nebūtu šo Eiropas likumu, tad mums būtu 27 dažādi dalībvalstu tiesību aktu kopumi visās šajās jomās un slogs Eiropas uzņēmumiem - ciktāl tie piedalās iekšējā tirgū - būtu daudz lielāks. Gribu par šo jautājumu izteikties pavisam skaidri, pat kategoriski, jo man patiešām ir apnicis uzklausīt dažu Eiropas plašsaziņas līdzekļu acīmredzami apmelojošos komentārus par iekšējā tirgus izmaksām. Tomēr mēs uzskatām, ka EUR 124 miljardi ir pārāk liels skaitlis un, īstenojot labāku tiesību aktu izstrādi, mēs varam gan sasniegt visus tiesību aktos izvirzītos mērķus, gan arī samazināt ar to saistītās izmaksas.
Tādēļ Komisija ir izstrādājusi attiecīgus priekšlikumus, un rezultāti ir šādi - es gribu tikai nosaukt skaitļus. Pasākumi, ko likumdevēji jau ir pieņēmuši un kas līdz ar to ir spēkā, Eiropas uzņēmumu administratīvās izmaksas samazina par EUR 7 miljardiem gadā. Ietaupījumu potenciāls no pasākumiem, ko Komisija ir ierosinājusi, bet likumdevēji vēl nav pieņēmuši, ir EUR 31 miljards gadā. Šobrīd Komisija izstrādā papildu priekšlikumus, kuri drīzumā tiks iesniegti un kuros būs piedāvāts ietaupījumu potenciāls vēl EUR 2 miljardu apmērā, kas nozīmē to, ka kopējais ietaupījumu potenciāls būs vairāk nekā EUR 40 miljardi gadā. Tātad, ja šos pasākumus likumdevēji pieņems, 25 % izmaksu samazinājuma mērķis tiks izpildīts ar uzviju.
Mana pēdējā piebilde ir tāda, ka šo programmu papildina attiecīgās nacionālās programmas visās dalībvalstīs. Esmu priecīgs jums pavēstīt, ka visās 27 dalībvalstīs šobrīd ir spēkā salīdzināmas programmas. Tomēr jūs nepārsteigs, ja es teikšu, ka nevienai dalībvalstij līdz šim nav izdevies sasniegt tik veiksmīgus rezultātus, par kādiem es varēju jums pastāstīt šodien saistībā ar ES pasākumiem.
Georgios Papastamkos
(EL) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Komisijas rīcības programmā, kas datēta ar 22. oktobri, jūs cita starpā pieminējāt mikrouzņēmumu izņēmuma tiesības attiecībā uz grāmatvedības prasībām. Manuprāt, komisāra kungs, šeit ir citi vēl svarīgāki leģislatīva, administratīva un fiskāla rakstura šķēršļi. Ir maz mikrouzņēmumu, kas darbojas pārrobežu līmenī; daudz vairāk ir tādu, kuriem vajadzīgs apliecinājums ar grāmatveža zīmogu, lai piekļūtu finansējumam no banku kontiem un nodrošinātu savu darījumu pārredzamību. Vēlos dzirdēt jūsu atbildi uz šo specifisko, taču konkrēto jautājumu.
Günter Verheugen
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - (DE) Papastamkos kungs, jūs droši vien jau zināt manu personisko viedokli, kas faktiski ir pat nedaudz radikālāks par jūsējo. Es personiski esmu pilnīgi pārliecināts, ka mikrouzņēmumi, kas nedarbojas iekšējā tirgū, nekādā gadījumā nav mūsu - ne Eiropas likumdevēju, ne arī Komisijas - darīšana.
Tomēr jūs jau zināt, Papastamkos kungs, ka šajā ziņā mēs ar jums esam mazākumā. Katrā Parlamenta sēdē, jo īpaši jautājumu laikā, es dzirdu vairākus priekšlikumus, kas attiecas uz mazo un mikrouzņēmumu darbību. Citiem vārdiem sakot, Papastamkos kungs, jums priekšā ir liels pārliecināšanas darbs.
Tomēr, ieviešot īpašo MVU testu jeb testu maziem un vidējiem uzņēmumiem attiecībā uz ietekmes novērtējumu, Komisija ir parūpējusies, lai ļoti rūpīgi tiktu izvērtēta ietekme uz maziem, vidējiem un mikrouzņēmumiem, un, kur vien tas ir iespējams, princips ir tāds, ka noteikumi uz mikrouzņēmumiem neattiecas.
Šeit es gribu minēt kādu aktuālu piemēru. Komisija ir ierosinājusi uz mikrouzņēmumiem neattiecināt Eiropas regulās par finanšu pārskatiem paredzētās saistības. Šis pasākums ļaus šiem uzņēmumiem izmaksās ietaupīt EUR 7 miljardus gadā. Diemžēl man jāsaka, ka Eiropas Parlamenta atbildīgā komiteja šo Komisijas priekšlikumu noraidīja, un man par nožēlu pret šo priekšlikumu tiek organizēta pretdarbība - esmu pārliecināts, jūs varat iedomāties, kurš šo pretdarbību organizē. Tomēr Komisija savu priekšlikumu patur spēkā. Tas ir neapšaubāmi svarīgs mazo un vidējo uzņēmumu politikas un mikrouzņēmumu administratīvo izmaksu samazināšanas procesa elements.
Temats: Tūrisms saistībā ar Lisabonas līgumu
Vai Komisija var izklāstīt, kādus plānus tā iecerējusi saistībā ar sagatavošanas pasākumiem un citām iniciatīvām, lai sagatavotu pamatu tūrisma kompetences izstrādāšanai saskaņā ar Lisabonas līgumu (LESD 195. pants), pieņemot, ka Lisabonas līgums stāsies spēkā?
Vai Komisija var komentēt iespēju attīstīt sinerģiju ar tūrisma un reģionālās attīstības politikas virzieniem, īpašu uzmanību pievēršot ģeogrāfiski un ekonomiski atstumtiem ES reģioniem?
Günter Verheugen
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - (DE) Kelly kungs, tīri juridiski Lisabonas līgums paredz tādas izmaiņas, ka tūrisms tiek uzskatīts par Kopienas trešā līmeņa kompetenci, citiem vārdiem sakot, Kopiena var papildināt dalībvalstu pasākumus, bet nevar ierosināt nekādus saskaņojošus tiesību aktus šajā jomā. Praksē Lisabonas līgums pašreizējo situāciju nekādā veidā nav mainījis, jo visu, kam tas šobrīd nodrošina juridisku pamatu, mēs panācām jau pirms dažiem gadiem brīvprātīgas sadarbības veidā ar dalībvalstīm. Tas nozīmē to, ka jau pirms dažiem gadiem dalībvalstis piekrita, ka Komisija dod savu ieguldījumu tūrisma politikā. Arī visus specifiskos lēmumus mēs esam spējuši pieņemt kopā ar dalībvalstīm.
Tomēr fakts, ka tūrismam tagad ir sava vieta Eiropas līgumos, norāda uz to, ka tūrisma nozīme mūsu vispārējā izaugsmes un nodarbinātības politikā pieaugs. Ir viena atziņa, ko es gribētu nodot nākamajai Komisijai, tā teikt, kā mantojumu. Proti, šajā jomā ir milzīgs izaugsmes potenciāls, un to varētu izmantot labāk, gudri un prasmīgi sadarbojoties starp dalībvalstīm un Kopienas iestādēm. Ir pilnīgi skaidrs, ka Eiropa joprojām ir pievilcīgākais galamērķis tūristiem no visas pasaules. Tomēr mums jātiek galā ar nozīmīgām strukturālām pārmaiņām. Mums jātiek galā ar milzīgu konkurenci, īpaši no Āzijas. Mums jādara viss iespējamais, lai Eiropa paliktu populārākais tūrisma galamērķis visā pasaulē.
Ja jūs man jautātu, kas, manuprāt, ir pats nepieciešamākais, es teiktu, ka visiem tūrisma pakalpojumu sniedzējiem - reģioniem, dalībvalstīm un Kopienas iestādēm - kopumā jādara vairāk, lai Eiropa visā pasaulē kļūtu pazīstamāka kā tūrisma zīmols un kvalitātes zīme. Šajā virzienā esam spēruši pirmos soļus, un es uzskatu, ka šeit var darīt daudz vairāk. Es ceru, ka, ņemot vērā skaidro politisko signālu, ko attiecībā uz tūrisma politiku raida Lisabonas līgums, dažos turpmākajos gados mēs redzēsim, ka šeit Parlamentā, Padomē un Komisijā tiks labāk izmantotas iespējas veicināt un popularizēt Eiropas tūrismu. Esmu pilnīgi pārliecināts, ka šī ir joma, kur mums ir plašas iespējas nodrošināt lielāku izaugsmi un, pirmkārt, kur mēs varam radīt darba vietas tajos Eiropas reģionos, kuros praktiski nav citu alternatīvu - kuros tikai tūrisms var nodrošināt patiešām labas darba vietas.
Seán Kelly
Komisāra pirmie vārdi mani sākumā nedaudz samulsināja, bet tad viņš šo situāciju izskaidroja. Mani apmierina viņa teiktais, ka jaunā Komisija var pievērsties šim jautājumam. Visā Eiropas Savienībā ir plašas iespējas attīstīt tūrismu, un es priecājos strādāt kopā ar Komisiju un darīt visu, ko varam, jo šī ir mūsu iespēja. Ļoti svarīgi ir parādīt, ka Lisabonas līgums darbojas cilvēku interesēs un ka tas rada darba vietas, jo īpaši tūrisma nozarē, tāpēc esmu apmierināts ar atbildi un nekādi papildu skaidrojumi man nav nepieciešami.
Jörg Leichtfried
(DE) Ikreiz, kad Eiropas līmenī mēs runājam par tūrismu, - tagad es zinu, ka arī turpmāk šajā ziņā nebūs nekādu tiesību aktu risinājumu, - mēs saskaramies ar lielu problēmu, kas saistīta ar tūrismu, transportu un vides aizsardzību, proti, atvaļinājumu laiku Eiropā - jomu, kas nav saskaņota, sabalansēta vai sakārtota. Tagad es gribētu jums uzdot vienu jautājumu, ņemot vērā jūsu lielo pieredzi, daudzus gadus veicot komisāra pienākumus, un tas ir šāds: vai jūs nākotnē saredzat jebkādas iespējas koordinēt atvaļinājumus Eiropā - varbūt sākumā ne ar likumu noteiktas -, lai varētu mēģināt tos koordinēt tādā veidā, ka šis haoss, kas valda brīvdienās, kuras visur un vienlaicīgi vienmēr pēkšņi sākas sestdienā, tiktu apturēts, un tā, lai mēs šajā ziņā varētu kļūt elastīgāki un šo jautājumu spētu kaut kādā mērā koordinēt?
Nikolaos Chountis
(EL) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Mans papildu jautājums dos jums iespēju sniegt man atbildi, jo jautājumus, ko vēlos uzdot, ir izraisījušas arī jūsu līdzšinējās atbildes. Globālā ekonomiskā krīze ir negatīvi skārusi arī tūrisma nozari. Tādēļ, ņemot vērā tūrisma produkta nozīmi Eiropai un atsevišķām valstīm, piemēram, Grieķijai, no kuras es nāku, es gribētu jums pajautāt: pirmkārt, kādus pasākumus Komisija gatavojas veikt, lai nostiprinātu un nodrošinātu darba vietas Eiropas Savienības tūrisma nozarē? Otrkārt, kādas iniciatīvas Komisija uzsāks, lai veicinātu iekšējo tūrismu Eiropā? Un treškārt, kādus pasākumus jūs veiksiet, lai piesaistītu tūristus no citām valstīm ārpus Eiropas Savienības?
Günter Verheugen
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - (DE) Leichtfried kungs, atbildot uz pirmo jautājumu, es teiktu, ka mēs vienmēr varam mēģināt. Austrijas prezidentūras laikā vairākkārt tika mēģināts koordinēt atvaļinājumu perioda sākumu, tomēr bez panākumiem. Es atbalstītu vēl vienu mēģinājumu, tomēr arī aicinātu pārāk lielas cerības nelolot.
Atsevišķās tūrisma zonās dominējošais uzskats, ka atvaļinājumu periodus Eiropā iespējams koordinēt tā, lai šīs tūrisma zonas ar pilnu jaudu darbotos visu gadu, ir maldīgs, un, starp citu, arī es to neatbalstītu. Ikvienam cilvēkam ir tiesības izmantot atvaļinājumu tajā gada laikā, kurš viņam der vislabāk un kurā viņš var vispilnvērtīgāk atpūsties. Tomēr jums ir pilnīga taisnība, ka kaimiņvalstīm vajadzētu vienoties par to, lai brīvdienas vienmēr visur nesāktos vienā un tajā pašā dienā. Šīs ir lietas, kas, pēc manām domām, ir iespējamas un ne tikai no tūrisma politikas viedokļa, -šos jautājumus vajadzētu risināt nopietni, vienkārši ņemot vērā vides un transporta politiku.
Atbildot uz Chountis kunga jautājumu, mēs esam vispusīgi izpētījuši ekonomiskās krīzes ietekmi uz tūrismu un, aptaujājot 50 000 cilvēku visā Eiropā, esam konstatējuši, ka cilvēki joprojām dodas atvaļinājumā - no ceļojumiem atvaļinājuma laikā viņi nav atteikušies -, tomēr viņi vairs neceļo tik tālu, netērē tik daudz naudas un atvaļinājumu biežāk pavada savā valstī. Taču viņi joprojām pieprasa to pašu līmeni, un tas nozīmē, ka ieguvēji šobrīd ir tie, kas spēj piedāvāt īpaši proporcionālu attiecību starp cenu un pakalpojumu.
Jebkādi pasākumi, ko Komisija šajā jomā veic, var tikai papildināt dalībvalstu pasākumus. Mums nav autonomas Eiropas tūrisma politikas per se, un šobrīd tas būtu par daudz, ja es pa punktiem mēģinātu uzskaitīt visas daudzās iniciatīvas, kuru mērķis ir informācijas izplatīšana visā pasaulē un arī Eiropā par to, cik pievilcīga ir Eiropa kā tūrisma galamērķis. Gribu minēt tikai vienu piemēru, jo pēdējā laikā tas ir bijis ļoti veiksmīgs. Pirms trim gadiem mēs sākām konkursu "Eiropas izcilākie tūrisma galamērķi”. Šā konkursa ietvaros tūrisma reģioni Eiropā tika aicināti demonstrēt savus sasniegumus noteiktās jomās, un trīs gadu pieredze ir parādījusi, ka mums ir izcili tūrisma piedāvājumi gandrīz jebkurā aspektā un visā Eiropā. Tiešām, izšķiroša nozīme ir tam, lai šie tūrisma piedāvājumi kļūtu zināmi sabiedrībai. Tādēļ esam izveidojuši tīmekļa portālu, kas ar vienu vienīgu peles klikšķi nodrošina globālu piekļuvi visai ar tūrismu saistītai informācijai no visām dalībvalstīm.
Temats: Sociālo partneru līdzdalība nodarbinātības politikas izstrādē un īstenošanā valsts un Eiropas līmenī
Smagā un plašā ekonomiskā krīze skaidri iezīmēja jaunas nopietnas problēmas saistībā ar darba tirgus organizāciju un darbību ES dalībvalstīs, kuru risināšanai nepietiek ar valsts varas iestāžu kompetenci. Viena no smagākajām problēmām, ar kurām saskaras dalībvalstis, ir darba vietu samazinājums un tātad bezdarba līmeņa pieaugums, kā arī ārkārtīgi lielas grūtības, kas jāpārvar, radot stabilas un kvalitatīvas darba vietas. Turklāt pašlaik notiek pārmaiņas dalībvalstu darba tirgū, kas nelabvēlīgi iespaido darba ņēmējus, jo faktiski netiek ievēroti darba koplīgumi, darba vietas kļūst arvien nedrošākas un darba attiecības pasliktinās, pieaugot tendencei biežāk izmantot elastīgus nodarbinātības modeļus, vienlaikus nenodrošinot attiecīgās garantijas darba drošības un aizsardzības jomā.
Kāda ir Komisijas nostāja, ņemot vērā radušos apstākļus, un vai tā paredz panākt sociālo partneru aktīvāku līdzdalību un iesaistīšanu politikas izstrādē, lai nodrošinātu sekmīgu darba tirgus organizāciju un darbību, bezdarba apkarošanu un nodarbinātības veicināšanu valsts un Eiropas līmenī?
Vladimír Špidla
Priekšsēdētāja kungs, kungi, kā jūs zināt, par politisku pasākumu izveidi un īstenošanu, reaģējot uz krīzi un, konkrētāk, tās ietekmi uz nodarbinātību, galvenokārt atbild dalībvalstis. Tomēr, kopš pagājušā gada rudenī izcēlās krīze, Komisija ir sākusi virkni iniciatīvu, kuru mērķis ir finanšu un ekonomiskās krīzes ietekmes mazināšana uz darba tirgu.
Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāns, ko Komisija iesniedza 2008. gada novembrī un Padome apstiprināja, paredz neatliekamu jautājumu risināšanu un aicina veikt ieguldījumus, kas Eiropas Savienībai dotu labumu ilgtermiņā. Atveseļošanas plānā ir uzsvērts, cik svarīgi ir īstenot integrētos politikas virzienus, kuri kopsavilkuma veidā ietverti elastdrošības koncepcijā un kuru mērķis ir pasargāt Eiropas pilsoņus no smagākajām krīzes sekām. Šajā saistībā plānā uzmanība ir pievērsta spēcīgākiem aktivizēšanas režīmiem, pārkvalificēšanai un kvalifikācijas paaugstināšanai, lielākai atbilstībai starp piedāvātajām prasmēm un darba tirgus vajadzībām, kā arī nepieciešamībai atbalstīt neaizsargātākās iedzīvotāju grupas. Mērķis ir nodarbinātības, jo īpaši ilgtermiņa nodarbinātības, nevis konkrētu darba vietu aizsardzība. Pieredze rāda, ka elastdrošības galvenie mērķi - spēt pielāgoties pārmaiņām un atvieglot pāriešanu no vienas darba vietas uz citu - ekonomiskās lejupslīdes un darba tirgus pieaugošās nestabilitātes laikā ir ārkārtīgi svarīgi.
Šī integrētā pieeja nodrošina vienotu politikas ietvaru, kas ļauj koordinēt centienus, lai atrastu risinājumu, kā mazināt krīzes ietekmi uz nodarbinātību un sociālo jomu, un var palīdzēt radīt līdzsvaru starp īstermiņa pasākumiem, ar kuriem tiek apmierinātas īstermiņa vajadzības, piemēram, darba laika īslaicīga samazināšana, un ilgtermiņa reformām, kas ietver, piemēram, kvalifikācijas paaugstināšanu un aktīvu politiku darba tirgū.
Pēc atveseļošanas plāna šā gada maijā notika augstākā līmeņa sanāksme par nodarbinātības jautājumiem. Galvenie sanāksmes dalībnieki pauda kopīgu vēlmi mazināt ekonomiskās krīzes ietekmi uz nodarbinātību Eiropas Savienībā. Saistībā ar šo augstākā līmeņa sanāksmi Komisija 3. jūnijā pieņēma paziņojumu "Kopīgā apņemšanās nodarbinātībai”, izvirzot trīs galvenās rīcības prioritātes: nodarbinātības saglabāšana, jaunu darba vietu radīšana un mobilitātes veicināšana; kvalifikācijas uzlabošana un atbilstības uzlabošana starp piedāvātajām prasmēm un darba tirgus vajadzībām, kā arī piekļuves uzlabošana darba tirgum. Šīs trīs galvenās prioritātes tika apstiprinātas Eiropadomes jūnija sanāksmē.
Komisija ir stingri pārliecināta, ka sadarbībai ar sociālajiem partneriem un starp sociālajiem partneriem ir ļoti liela nozīme, jo īpaši krīzes un pārmaiņu laikā. Sociālajiem partneriem ir būtiski pienākumi ekonomikas atveseļošanas pasākumu izveidē un īstenošanā. Valsts līmenī šo pienākumu izpilde ir atkarīga no tradīcijām un pieredzes saistībā ar sociālo partneru līdzdalību darba tirgus politikas noteikšanā un īstenošanā. ES līmenī turpinās konsultācijas par ierosinātajiem politikas virzieniem, jo īpaši augstākā līmeņa trīspusējās sociālās sanāksmes ietvaros. Sadarbība ar ES sociālajiem partneriem šogad ir pastiprinājusies, gatavojoties iepriekš minētajai augstākā līmeņa sanāksmei par nodarbinātības jautājumiem un sagatavojot 3. jūnija paziņojumu.
Konstantinos Poupakis
(EL) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Esmu gandarīts, ka arī jūs, kā man likās no jūsu runas, uzskatāt, ka aktīva sociālo partneru līdzdalība ir ārkārtīgi svarīga, lai sociālais dialogs būtu demokrātisks un efektīvs, jo īpaši šajā kritiskajā pieaugošās ekonomiskās krīzes laikā, kad mazinās nodarbinātība, parādās bezdarbs, nestabils darbs un daudz citu problēmu. Tomēr, zinot šīs līdzdalības līdzšinējo formālo raksturu, mēs gribētu zināt, vai Komisija gatavojas veikt kādus konkrētus institucionālus pasākumus, lai garantētu nepieciešamo līdzdalību kā priekšnosacījumu gan Eiropas, gan arī valsts līmenī ar konkrētām Eiropas Savienības vadlīnijām.
Vladimír Špidla
Dāmas un kungi, man jāsaka, ka EK Līguma 138. pantā ir skaidri noteikta sociālo partneru vieta un nozīme sarunās par visiem svarīgajiem sociālajiem jautājumiem. Komisija šo ietvaru pilnīgi izmanto, tādēļ starp sociālajiem partneriem dažās jomās ir noslēgtas vienošanās, kas ir vai tiek transponētas Eiropas Savienības direktīvās.
Attiecībā uz institucionālajām vai likumdošanas izmaiņām jūs jau labi zināt, ka Komisija ir ierosinājusi grozījumus Direktīvā par Eiropas Uzņēmumu padomi, kas tika apstiprināti šo sarunu ietvaros un nostiprina Eiropas sociālo partneru pozīciju, jo īpaši sarunās par pārstrukturēšanu starptautiskā līmenī. Jūs zināt arī to, ka Komisija atbalsta visus šos efektīvos intervences pasākumus darba tirgū. Tāpat es gribētu uzsvērt, ka Komisija ļoti aktīvi darbojas starptautiskās organizācijās, pieliekot lielas pūles un atbalstot galveno SDO līgumu un konvenciju piemērošanu gan pasaules, gan arī, protams, Eiropas līmenī. Jebkurā gadījumā šīs Komisijas pilnvaru laikā ir gūti panākumi sadarbībā ar sociālajiem partneriem, un esmu pārliecināts, ka tā turpināsies, jo, kā jau minēju, debates ar sociālajiem partneriem ir paredzētas EK Līgumā, tā ir specifiska Eiropas tiesību aktu iezīme un, manuprāt, nodrošina nenoliedzamus panākumus.
Georgios Toussas
(EL) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! ES nodarbinātības stratēģija iezīmē jaunu kapitālistiskās pārstrukturēšanas posmu, lai garantētu un palielinātu kapitāla peļņu, pastiprinot strādnieku ekspluatāciju. Bailes un zaudētas cerības bezdarbniekiem, sievietēm un jauniešiem, no vienas puses, un kapitāla peļņa, no otras puses. Ko jūs teiksiet, komisāra kungs, bezdarbniekiem vai mainīga, nestabila pagaidu darba ņēmējiem, kas četrus vai piecus gadus ir nostrādājuši valsts vai privātajā sektorā, izslavētajā stažiera statusā un ir jau saņēmuši paziņojumu par atlaišanu? Ko jūs teiksiet sievietēm, kurām, aizbildinoties ar sieviešu un vīriešu līdztiesību, tiek paziņots, ka viņu pensionēšanās vecums tiks palielināts par 5-17 gadiem, kā tas notiek Grieķijā?
Vladimír Špidla
Attiecībā uz Eiropas nodarbinātības politiku es gribētu teikt, ka periodā pirms krīzes nodarbināto cilvēku skaits sasniedza līdz šim augstāko līmeni Eiropā. Zināmā mērā tas parāda Eiropas nodarbinātības politikas ietekmi uz darba tirgu. Attiecībā uz jūsu jautājumiem par sociālās apdrošināšanas un sociālā nodrošinājuma sistēmu EK Līguma izpratnē šīs sistēmas ir dalībvalstu atbildība.
Bernd Posselt
(DE) Tā kā komisāra kungs pie mums ir pēdējo reizi, es tikai gribētu viņam pateikties par paveikto darbu. Man žēl, ka viņš vairs neatgriezīsies, un es tikai gribēju to pateikt publiski. Mūsu viedokļi bieži vien atšķīrās, tomēr viņš bija labs komisārs.
Priekšsēdētājs
Paldies par piebildi, Posselt kungs. Es negribēju, lai šādi izteikumi šovakar izskanētu par citiem komisāriem. Mēs neesam pilnīgi pārliecināti - tikpat labi viņi var būt šeit vēl dažas nedēļas!
Es atvainojos kolēģiem, kuri apmeklēja šo sēdi, bet kuru jautājumi netika izskatīti.
Uz jautājumiem, uz kuriem netika atbildēts laika trūkuma dēļ, sniegs rakstiskas atbildes (sk.Pielikumu).
