Aviācijas drošības nodevas (debates)
Priekšsēdētāja
Nākamais punkts ir Leichtfried kunga ziņojums Transporta un tūrisma komitejas vārdā par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par aviācijas drošības nodevām - C7-0038/2009 -.
Jörg Leichtfried
Priekšsēdētājas kundze! Pašlaik Eiropas aviācijas drošības un aviācijas drošības nodevu jomā pastāv situācija, kad visi rīkojas pēc sava prāta. Neviens neko nedara īsti pareizi. Tomēr mums nāksies par to maksāt. Tā patiesi nav situācija, kas mums būtu jāpieņem bez iebildumiem, un šā ziņojuma mērķis ir panākt pārmaiņas šajā ziņā. Ko tieši tas mainīs un kādas pārmaiņas ir tā mērķis?
Vēlos jau iepriekš sacīt, ka attiecībā gandrīz uz visiem jautājumiem - un es vēlos pateikties savam kolēģim deputātam - pastāv vienprātība, ka ziņojums varētu nodrošināt lielāku pārredzamību. Pārredzamība nozīmē, ka, no vienas puses, aviosabiedrības turpmāk varēs iegūt informāciju, kas tām ļaus saprast, kādas drošības nodevas tām piemēros lidostas, par ko šīs nodevas piemēro, vai nodevas ir pārmērīgas - kas joprojām dažreiz tā ir - un turpmāk arī pasažieri, protams, varēs saprast, ko aviosabiedrības no viņiem pieprasa. Arī šeit man ir aizdomas, ka aviosabiedrību pārredzamība dažreiz tiek apzināti ierobežota, pat tad, kad, kā tās pašas apgalvo, tās ļoti cenšas nodrošināt pārredzamību.
Viens no aspektiem, kas šajā saistībā ir ļoti svarīgs, ir tas, ka Eiropā pastāv vairākas dažādas sistēmas drošības aprīkojuma finansēšanai. Ir valstis, kas šo aprīkojumu finansē tikai ar nodokļu palīdzību. Ir valstis, kurās maksā tikai galalietotājs, un ir valstis, kurās ir jauktas sistēmas.
Mūsu mērķis bija nodrošināt, lai šīs sistēmas varētu tikt saglabātas. Mēs nevēlamies nevienai dalībvalstij norādīt, kā būtu jāfinansē drošības nodevas; mēs tikai vēlamies nodrošināt, lai persona, kas galu galā tās maksā, zina, ko tā ir samaksājusi.
Ir - vai bija - dažādas idejas par to, kuras lidostas būtu jāietver, un mēs esam izlēmuši, ka tas ir drošības jautājums. Šeit nav runa par ieņēmumiem un par peļņu; šeit ir runa par drošību. Tādēļ mēs esam izlēmuši, ka ir jāietver visas lidostas, kas veic komercdarbību, un es domāju, ka tas arī bija pareizais lēmums.
Visbeidzot, mēs esam nonākuši pie jautājuma, par kuru plenārsēdē ir plaša vienprātība, proti, pie jautājuma, ka mums būtu jānošķir nodevas drošības aprīkojuma vajadzībām, kas ir ES noteikumos ietverti drošības pasākumi, no nodevām to drošības pasākumu vajadzībām, kuri ir plašāki par iepriekš minētajiem pasākumiem un kurus sauc par "stingrākiem pasākumiem”.
Mēs sakām, ka nekas, kas ietilpst ES kontekstā, netiks mainīts; katra dalībvalsts var rīkoties tā, kā uzskata par pareizu. Tomēr, ja drošības pasākumi ir plašāki par piemērotajiem, tad šīm dalībvalstīm tie ir jāfinansē pašām. No otras puses, tam būtu jānodrošina, ka šo jautājumu risinās uzmanīgi, ka drošības pasākumi netiks vienkārši uzreiz piemēroti, neapsverot, vai tie patiešām ir vajadzīgi, un ka tiks arī ņemts vērā, ko šāda rīcība nozīmēs pasažieriem un ko - aviosabiedrībām un lidostām.
Tomēr ir arī jānodrošina, lai šajā saistībā mēs piemērotu principu, kas paredz, ka drošība ir arī sabiedrisks pienākums. Uzbrukumi aviosabiedrībām parasti nav vērsti pret tām, bet gan pret valstīm, no kurām ir šīs aviosabiedrības, tādēļ mēs arī uzskatām, ka principā drošība tomēr ir sabiedrisks pienākums un ka tādēļ tā arī jāfinansē no valsts līdzekļiem.
Vēlos vēl īsumā izteikties par grozījumiem, kuru skaits ir neticami liels - kopā trīs grozījumi. Es domāju, ka tiem visiem ir stabils attaisnojums un pamats. Vēlos īpaši norādīt, ka atbalstu noteikti ir pelnījuši divi grozījumi, ko ierosināja Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupa; ne jau tādēļ, ka Lichtenberger kungs man sēž blakus, bet gan tādēļ, ka tajos ir ietvertas lidostu darbinieku sociālās prasības. Manuprāt, tas ir ļoti svarīgi, jo īpaši laikā, kad aviosabiedrības un lidostas izjūt spiedienu.
Andris Piebalgs
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze! Priekšlikums direktīvai par aviācijas drošības nodevām ir rezultāts debatēm par aviācijas drošības finansēšanu un tika ierosināts jau 2001. gadā. To motivēja pieaugošās drošības izmaksas pēc teroristu uzbrukumiem 2001. gada 11. septembrī, kā arī ES tiesiskā regulējuma noteikšana aviācijas drošībai.
Ar šo tiesību akta priekšlikumu Komisijas mērķis ir izveidot pārredzamu un nediskriminējošu regulējumu aviācijas drošības nodevu piemērošanai Eiropā. Turklāt Komisija uzskata, ka aviācijas drošības nodevas ir jānosaka, apspriežoties ar lidostu lietotājiem, un tām jābūt saistītām ar izmaksām. Vēlos apsveikt Leichtfried kungu par viņa lielisko darbu pie šā ziņojuma, kā arī pateikties TRAN komitejas locekļiem, kuri arī ieguldīja darbu šajā ziņojumā.
Es uzskatu, ka ziņojums precīzi atbalsta Komisijas paredzētos mērķus, un es atzinīgi vērtēju atbalstu, ko tas sniedz Komisijas priekšlikumam šajā jomā.
Vēlos tikai uzsvērt divus konkrētus jautājumus, kas ziņojumā tiek risināti. Pirmkārt, ar ziņojumu tiek ieviests jauns elements, proti, svarīgais un dažreiz strīdīgais jautājums par to, kas maksā par aviācijas drošību. Komisijas priekšlikumos šis jautājums netika risināts, un tam par iemeslu ir tas, ka gandrīz visas dalībvalstis uzstāj, ka to pašreizējais stāvoklis neļauj tām šajā ziņā uzņemties saistības, lai gan tās atzīst, ka būtu jābūt iespējamam valsts finansējumam aviācijas drošībai.
Tādēļ, mūsuprāt, izvēle jāatstāj atsevišķu dalībvalstu ziņā, un šis jautājums ir jārisina, izmantojot subsidiaritāti.
Paturot iepriekš minēto prātā un ņemot vērā mūsu pieņemšanai iesniegtajā ziņojumā pausto nostāju, Komisija vēlas norādīt, ka 32. grozījums, kas dalībvalstīm liktu finansēt stingrākus pasākumus, izraisīs intensīvas diskusijas ar Padomi par šo ierosināto direktīvu. Tomēr esmu drošs, ka referents to visu zināja un ir gatavs šai cīņai ar Padomi.
Otrais jautājums ir vairāk saistīts ar precizēšanu un attiecas uz ietekmes novērtējumu, kas jāveic pirms saskaņā ar tiesisko regulējumu piemēro jebkādus turpmākus aviācijas drošības pasākumus. Tas noteikti ir pamatots jautājums, bet es vēlos jums darīt zināmu, ka mēs jau esam piemērojuši dažus mehānismus un mums nevajadzētu sev uzlikt pārmērīgu slogu.
Pirmkārt, darbojas ieinteresēto pušu aviācijas drošības konsultantu grupa, kurā ir gaisa transporta nozares pārstāvji un kura pilnā mērā iesaistās jebkādu ierosinātu aviācijas drošības pasākumu apsvēršanā.
Otrkārt, regulatīvā kontroles procedūra nodrošina, ka Parlaments var izmantot savas veto tiesības, ja to uzskata par vajadzīgu.
Paldies par šo lielisko ziņojumu! Ar nepacietību gaidām, kad varēsim sākt strādāt kopā ar referentu un Parlamentu, lai turpinātu attīstīt šo jautājumu.
Hans-Peter Martin
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Es atvainojos, ka kavēju plenārsēdi, bet saskaņā ar 151. pantu man šķiet, ka man ir jāuzstājas ar šo personisko paziņojumu. Pirms brīža pret mani vērsa kādu komentāru. Austrijā dzīvojot, tā ir ierasta lieta. Šajā valstī ir grupa, kas saskaņā ar starptautiskiem standartiem ir klasificējama kā ekstrēmi labēja. Tai ir partijas vadītāji, kas plaši žestikulē ar rokām un daudz par to nedomā. Tie ir cilvēki, kas nevar pieņemt, ka viņus sakauj demokrātiskās vēlēšanās, un tad atsakās no rokas spiedieniem vai jebkādas saskarsmes. Ja viņiem pamāsiet, viņi redzēs tikai vienu lietu: lietu, attiecībā uz kuru viņiem ir patiesa pieredze, proti, Hitlera sveicienu.
Protams, tās ir problēmas, kas vienkārši parāda, ka mana dzimtā valsts diemžēl nav spējusi pieņemt pagātni, ka drīz tai nebūs tikai viena ekstrēmi labēja partija, kas tur tiek pārstāvēta, bet gan divas. Es vienkārši vēlos vēlreiz skaidri norādīt, ka mēs esam demokrāti. Ekstrēmi labējie sēž tur. Esmu lepns, ka pārstāvu politisko grupu, kurai ir izdevies nodrošināt izšķirošu ieguldījumu tajā, ka mums šajā Parlamentā vairs nav ekstrēmi labējas grupas, un es ceru, ka mums tādas vairs nekad nebūs. Tādēļ risinājums ir plašāka demokrātija, nevis plašāka ekstrēmi labēja politika, naidīgums pret cilvēkiem un cinisks nicinājums pret cilvēkiem. Tie ir cilvēki, kas jau ir sacījuši, ka man jāmeklē psihiatra palīdzība, jo viņi nevarēja pieņemt sakāvi demokrātiskās vēlēšanās.
Priekšsēdētāja
Par saskaņā ar 151. pantu veiktu personisko paziņojumu nav atļauts uzdot jautājumu, paceļot zilo kartīti. Tādēļ jūsu pieprasījums izteikties par šo jautājumu nevar tikt pieņemts.
Zoltán Balczó
(HU) Šis jautājums, kas uzdots, paceļot zilo kartīti, ir adresēts iepriekšējam runātājam. Man būtu vajadzīga pusminūte, lai uzdotu jautājumu.
Ioan Mircea Paşcu
Priekšsēdētājas kundze, šī uzstāšanās - kas ir pilnīgi pieņemama - kavē debates par konkrēto tematu. Es ierosinu šādus jautājumus izskatīt starp debatēm par ziņojumiem.
Priekšsēdētāja
Liels paldies. Tagad turpināsim debates. Es ļāvu uzstāties ar personīgu paskaidrojumu, jo iepriekšējais darba kartības punkts attiecās tieši uz Martin kungu. Mēs turpināsim debates un tām veltīsim nedalītu uzmanību.
Artur Zasada
Priekšsēdētājas kundze! Sākumā vēlos pateikties referentam Leichtfried kungam par lielisko ziņojumu un nevainojamo sadarbību, strādājot pie šā dokumenta.
Mums bija jāatbild uz četriem jautājumiem, bet, pirmkārt, mums bija jānosaka uzdevums, proti, aviopasažieru tiesību aizsardzība, un tā bija mūsu darba svarīgākā daļa. Tomēr šie četri jautājumi, ko mēs sev uzdevām, bija saistīti ar risinājumu attiecībā uz pārredzamību vai ar to, kurām grupām varētu atļaut piedalīties procedūrā. Tas bija jautājums par direktīvas darbības jomu vai par to, kurās lidostās direktīva ir piemērojama. Bija viens svarīgs jautājums par finansējumu, bet uz to Komisija nespēja atbildēt. Tomēr kopā ar Leichtfried kungu mums izdevās rast risinājumu, un par to es viņam saku īpašu paldies. Es runāju par stingrākiem pasākumiem, kas būtu jāfinansē dalībvalstīm.
Vēl viens jautājums attiecās uz neatkarīgas uzraudzības iestādes kompetenci, nosakot nodevas saistībā ar gaisa satiksmes drošību. Mūsu darba gaitā mēs izstrādājām kopīgu nostāju, kas, manuprāt, ir ļoti mērķtiecīga. Šodien tas ir Padomes un Komisijas uzdevums. Es domāju, ka mums kā aviopasažieriem, nevis kā kuģu, automobiļu un dzelzceļa pasažieriem nebūtu jāmaksā par šādu drošību. Tas ir mājiens Padomei, tā ir kompromisa nostāja, un es šodien gaidu vienlīdz mērķtiecīgu nostāju no Padomes puses.
Saïd El Khadraoui
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, komisār! Sākumā vēlos pateikties referentam par lielisko darbu, daži pat teiktu - fantastisko darbu. Tādēļ paldies jums un paldies tiem, kas tajā ieguldīja savus pūliņus.
Vēlos jums tikai atgādināt, ka jautājums par finansējumu nav jauns jautājums. Šis dokuments faktiski tiek izstrādāts kopš brīža, kad mēs pieņēmām Eiropas regulu par drošības pasākumu piemērošanu Eiropas līmenī pēc uzbrukumiem 2001. gada 11. septembrī. Jau no paša sākuma Eiropas Parlaments vienmēr uzsvēra, ka jautājums par finansējumu ir nopietns jautājums un ka mums tam ir jārod Eiropas līmeņa risinājums. Tomēr Padome to vienmēr ir aizkavējusi. Saistībā ar šīm debatēm mums vēlreiz jāaicina Padome ievērot vienošanās, ko tā ar mums iepriekš ir panākusi, jo īpaši vienošanos, kura mums ļautu izstrādāt atsevišķu priekšlikumu par šo jautājumu, un iesaistīties kopējā darbā ar mums, lai rastu risinājumu.
Acīmredzot mums jāpatur prātā daži apsvērumi. Pirmais un svarīgākais ir pārredzamība. Pašlaik mēs nerisinām jautājumu par to, kam katrā dalībvalstī būtu jāsedz izmaksas. Tomēr viena lieta, ko mēs noteikti vēlamies, ir organizēt apspriedes par šo jautājumu, lai panāktu vienošanās un tad tās ievērotu. Citiem vārdiem sakot, mēs vēlamies, lai no drošības nodevām gūtie ieņēmumi tiek reāli ieguldīti drošības pasākumu finansēšanā, nevis, piemēram, stāvvietu attīstībā. Tas ir būtiski, un mums ir skaidri jānorāda, ka šajā jautājumā mēs nepiekāpsimies.
Otrs svarīgs apsvērums ir tas, ka mums jānošķir drošības pasākumi, par kuriem mēs visi esam kopīgi vienojušies Eiropas līmenī, no citiem papildu pasākumiem, ko individuāli uzņemas dalībvalstis. Attiecībā uz pirmo apsvērumu jāsaka, ka pārredzamības noteikumi ir skaidri un ka tie ir jāpiemēro. Runājot par otro apsvērumu, mums skaidri jānorāda, ka finansiālā atbildība ir dalībvalstu ziņā un ka tieši tām ir jāsedz izmaksas par papildu drošības pasākumiem. Papildu ieguvums būtu arī drošības pasākumu koordinēšana Eiropas līmenī, un, ja dalībvalstis pašas izlemj ieviest ķermeņa skenēšanu vai citus pasākumus, tām būs arī jāuzņemas šo pasākumu finansiālās sekas.
Gesine Meissner
Priekšsēdētājas kundze! Pirmkārt, vēlos pateikties referentam Leichtfried kungam arī Hennis-Plasschaert kundzes vārdā. Viņa šodien nevarēja ierasties. Viņa ar jums kopā strādāja un bija ļoti apmierināta.
Mēs arī varam sacīt, ka vēl viens aspekts, kas apliecina to, cik ziņojums ir kvalitatīvs, ir tas, ka komitejā balsojums bija samērā vienprātīgs. Šis ir arī - tāpat kā jautājums, uz kuru jāatbild mutiski un kuru nupat uzdeva, - jautājums par patērētāju aizsardzību, kā arī par aviācijas drošību. Mēs vēlamies, lai tiktu ieviesta drošība; tomēr mēs arī vēlamies, lai patērētāji zinātu, cik daudz viņi par to maksā. Tika jau norādīts, ka sistēmas dažādās dalībvalstīs ir ļoti atšķirīgas un mēs kopumā nevēlamies to mainīt. Mēs neko nevēlamies uzspiest. Tomēr mēs vēlamies pārredzamību par to, kā izmaksas tiek summētas, un par daļu, kas jāsedz patērētājam. Pašlaik tas netiek vienmēr nodrošināts. Tātad mēs vēlamies zināt, kāda daļa no biļetes cenas - pašlaik tā ir tikai daļa no biļetes cenas, ko maksā par drošību, - patiesi attiecas uz drošību. Un tad mēs arī vēlamies garantēt, ka par drošību samaksātais patiesi tiek izmantots drošībai un ka neviens no tā negūst peļņu. Es domāju, ka mūsu izstrādātā pieeja šim jautājumam ir absolūti loģiska.
Jautājumā starp to, ko Parlaments vēlētos un kas pēc dalībvalstu domām ir labs, pastāv viens izšķirošs kavēklis, proti, jautājums par to, kurš maksās par papildu drošības pasākumiem, ko piemēro un kas ir plašāki par tiem, kurus mēs vēlamies pasažieriem Eiropā. Šeit mēs esam sacījuši, ka faktiski tas būtu jādara dalībvalstīm. Tas ir jautājums par valsts drošību, un arī valstīm tajā ir jāizrāda spēcīga interese. Protams, valstis nevēlas par to maksāt. Kā jau tika norādīts saistībā ar jautājumu, vai mēs vēlamies ķermeņa skenerus vai ne, mums neapšaubāmi ir arī jāapsver, vai mēs vēlamies tos ieviest Eiropā vai nevēlamies un kas galu galā par tiem maksās. Protams, mums būs arī jāuzdod jautājums par to, vai tie patiesi nodrošina lielāku drošību.
Tātad šādas aviācijas drošības nodevas ir jāpārvalda pārredzami.
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Anna Rosbach
Priekšsēdētājas kundze! Reiz sensenos laikos lidosta bija vieta, kur varēja iegādāties biļeti, reģistrēt bagāžu lidojumam, parādīt pasi un izlidot vai ielidot. Mūsdienās lidostas vairāk atgādina mazas pilsētiņas, kurās pieejamas dažnedažādas iespējas, bet ar drošības pasākumiem, kas tās ir padarījuši vairāk līdzīgas Fortnoksai, un attīstība notiek vienā virzienā: aizvien plašāku drošības pasākumu virzienā.
Gaisa kuģi noteikti nokļuva avārijās arī kādreiz, un diemžēl joprojām tā notiek. Tādēļ ir svarīgi, lai vienādi noteikumi tiktu piemēroti ES un ārpus tās. Šajā saistībā ES ir pārāk maza, lai būtu izolēta sala. Šī ir teritorija, kurā mēs redzam, kādus ieguvumus nodrošina vienādi noteikumi, vienādi, pārredzami noteikumi attiecībā uz gaisa kuģiem katrā valstī. Tas attiecas arī uz nodevām. Ikviens - gan pasažieri, gan aviosabiedrības - vēlas skaidrību par to, ko sedz aviācijas drošības nodeva. Neviens nedrīkstētu apmaldīties neskaidru nodevu un nodokļu džungļos. Pasažieriem ir jāzina, ko tieši nodevas sedz, un viņi nedrīkstētu maksāt īpašas papildu valsts nodevas vai papildu maksu par aviosabiedrībām. Es no visas sirds atbalstu Transporta un tūrisma komitejas ziņojumu ...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Mathieu Grosch
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisār! Pirmkārt, vēlos pateikties referentam, kā arī citām grupām par darbu. Transporta un tūrisma komitejā mums bija interesantas diskusijas. Tomēr es uzskatu, ka mēs jau esam pieņēmuši daudz kompromisu attiecībā uz Padomi, kas ir izrādījusi savu nevēlēšanos pieņemt kompromisu šajā gadījumā gluži tāpat kā iepriekš. Jo diskusijas sāk attīstīties tad, kad mēs sākam runāt par īstenošanu. Šajā brīdī mēs kā Parlaments gaidām Komisijas atbalstu idejai, ka drošības nodevas piemēros visām lidostām. Mums nebūtu jāatkārto tas, ko esam jau izdarījuši citās jomās - neatkarīgi no tā, vai tā ir maksa par apkalpošanu uz zemes vai aviācijas nodevas - t. i., pieļāvuši izņēmumus, kuri skar divus vai piecus miljonus pasažieru.
Otra lieta, kas man ir vēl svarīgāka, protams, ir pārredzamības nodrošināšana pasažieriem - kurš un cik maksā par ko -, un šādas pārredzamības nodrošināšana nepārprotami ir lidostu, kā arī aviosabiedrību pienākums. Manuprāt, tas ir samērā svarīgs apsvērums.
Un šeit es nonāku pie trešā punkta, proti, maksājuma - jomas, kurā, protams, vienmēr pastāv kavēkļi. Attiecībā uz finansējumu es personīgi uzskatu, ka sabiedrības drošība būtu jāfinansē no valsts līdzekļiem. Mēs jau pieņēmām kompromisu, dažus jautājumus atstājot tā saucamās subsidiaritātes ziņā. Tas šajā Parlamentā kopā arī ar Komisiju vienmēr ir efektīvs triks: ja neizdodas rast risinājumu ar Padomi, tad vienkārši to nosauc par subsidiaritātes jautājumu. Es personīgi neesmu ar to pārāk apmierināts, bet tāda ir pašreizējā situācija. Tādēļ es domāju, ka mums būtu vismaz jāievēro tas, ko esam sacījuši, proti, ka īpaši pasākumi - stingrāki pasākumi - noteikti jāsedz no valsts budžeta. Drošības nodevas un drošība kopumā pēdējo gadu laikā ir būtiski pieaugušas. Tādēļ šim dokumentam ir arī ekonomiskas dabas aspekts. Mēs pašlaik runājam par aptuveni 30 % no izmaksām. Ja mēs runājam par drošību un par to, kas par to maksās, šā jautājuma ekonomiskais aspekts būs aktuāls arī rīt. Tādēļ šie trīs punkti man ir ļoti svarīgi. Es ceru, ka vismaz ar pašreizējiem pieprasījumiem mēs gūsim pozitīvu rezultātu Padomē un Komisijā.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Ierosinātais tiesību akts piedāvā aviācijas drošības nodevu noteikšanas regulējumu, kas ir pārredzams, nediskriminējošs un nodrošina pārsūdzības tiesības. Lidostu drošība ir dalībvalstu atbildība.
Tomēr pasažieri ir tie, kas galu galā maksā par drošības pasākumiem, samaksājot savas biļetes cenu. Tādēļ pasažieriem ir tiesības uz informāciju par to, kāda daļa no biļetes galīgās cenas tiek maksāta par drošību.
Ir jāsaskaņo direktīva par aviācijas drošības nodevām un direktīva par lidostu nodevām. Parlaments ir vairākkārt pieprasījis, lai uzņēmumi un lidostas operatori šajā direktīvā noteiktās aviācijas drošības nodevas izmantotu tikai aviācijas drošības pasākumu īstenošanai. Parlaments jau ir pieprasījis pārredzamību un atbilstību starp drošības nodokļiem un nodevām un īstenotajiem mērķiem.
Dalībvalstis var arī piemērot striktākus drošības pasākumus, tomēr to izmaksas pilnīgi uzņemsies dalībvalstis. Šie drošības pasākumi tomēr nedrīkst kavēt pasažieru satiksmes vienmērīgu plūsmu lidostās. Diemžēl īpaši Briselē mēs saskaramies ar nebeidzamām rindām, kurās pasažieri stāv, lai varētu doties ceļā.
Vēlos pieminēt aizliegumu lidmašīnā ienest šķidrumus. Tas nozīmē, ka drīkst konfiscēt dažādus priekšmetus. Diemžēl Briseles lidostā, piemēram, ir piemērota laikietilpīga procedūra, kas saistīta gan ar papildu izmaksām, gan priekšmetu konfiscēšanu. Diemžēl šī procedūra neietver iespēju konfiscēto priekšmetu vēlāk saņemt sūtījumā uz pasažiera adresi.
Jaroslav Paška
(SK) Drošības nodevu ieviešana ir radījusi jaunas finanšu izmaksas aviācijas tirgū, un lidostu operatori un aviosabiedrības tās nekavējoties un veikli piemēros pasažieriem.
Tādēļ ir pareizi meklēt mehānismus, lai aizsargātu pasažierus un novērstu fiktīvu summu piemērošanu, ko slēpj aiz drošības nodevu aizsega un ko nepārredzami pievieno kā labi noslēptas pozīcijas ar mērķi gūt nepamatotu peļņu, no kuras labumu gūst izveicīgi aviācijas nozares uzņēmēji. Šo nodevu līmenim būtu jāatbilst tikai tām izmaksām, ar ko nepārprotami saskaras, lai nodrošinātu pasažieru drošību.
Tādēļ mūsu pienākums, komisāra kungs, ir noteikt skaidrus un pārredzamus noteikumus - noteikumus, kas likvidēs pašreizējo anarhiju šajā nozarē un neļaus operatoriem turpmāk izmantot obligātus pasākumus pasažieru aizsardzībai, lai gūtu nepamatotu peļņu.
Jānosaka noteikumi, nevis jāizveido papildu iestādes un struktūras, kas pasažieriem, aviosabiedrību operatoriem un arī nodokļu maksātājiem piemēros vēl lielākas papildu izmaksas.
Komisār, ja mēs vēlamies palīdzēt Eiropai kļūt konkurētspējīgai, mums jāaizmirst par jaunu iestāžu izveidošanu. Iestādes nenodrošina pievienoto vērtību, kas var paaugstināt dzīves standartus mūsu pilsoņiem. Paldies par uzmanību!
Priekšsēdētāja
Mums šeit bija tehniska kļūme, tādēļ šī runa bija ilgāka par vienu minūti. Tomēr tagad pulkstenis atkal strādā, un cerams, ka viss turpmāk notiks saskaņā ar noteikto grafiku.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisār! Vulkāna pelnu mākoņa ietekme uz Eiropas gaisa telpu, kas, kā mēs labi zinām, nozīmēja tūkstošiem lidojumu atcelšanu, ir labs piemērs tam, kādēļ ir vajadzīga aviācijas drošība. Pašlaik jau risinās strīds par to, kam būtu jāsedz ar to saistītās izmaksas - kam būtu jāmaksā par dabas katastrofu, tā sacīt - un kādā mērā ierobežojumi ir pamatoti. Kamēr transporta ministri cenšas šeit nonākt pie risinājuma, mums jāizlemj, kādas izmaksas, kas saistītas ar pretterorisma drošības noteikumiem, kuri kļūst aizvien ierobežojošāki, var tikt piemērotas pasažieriem. Galu galā izmaksas par uzdevumu, kas ir jāuzņemas valstij, proti, par sabiedrības drošības uzturēšanu, nevar tā vienkārši novirzīt uz pilsoņiem. Tikai tad, ja valstīm pašām būs jāuzņemas finansiālā atbildība par noteiktajiem striktajiem drošības pasākumiem, mēs varēsim novērst neierobežotu ķermeņa skeneru un citu samērā smieklīgu drošības pasākumu skaita pieaugumu.
Kamēr mēs vēl cīnāmies ar SWIFT nolīgumu, ASV slēdz nolīgumu terorisma apkarošanas vārdā, lai ar Eiropas Komisiju un dažādām aviācijas organizācijām apmainītos ar pasažieru datiem. Turklāt jautājums par to, ka gaisa satiksmes vadības dispečeru trūkums un to pieaugošais darba apjoms varētu radīt fatālas sekas attiecībā uz aviācijas drošību, diskusijās tika nostumts malā. Kopš liberalizācijas 20. gs. 90. gados un Eiropas vienotas gaisa telpas redzējuma galvenokārt ir tikušas apsvērtas izmaksas, nevis drošība. Ir skaidrs, ka pelnu mākonis ir tikai aizkavējis pilotu streiku, kas jau ticis paziņots. Tādēļ uz šo jautājumu var skatīties ironiski: cerams, ka mēs no vienas haotiskas aviācijas situācijas nenokļūsim citā.
Christine De Veyrac
(FR) Priekšsēdētājas kundze! Arī es vēlos apsveikt mūsu referentu Leichtfried kungu par viņa izstrādāto tekstu un vēlmi sadarboties šajā jautājumā, un es īpaši atbalstu viņa priekšlikumu par aviācijas drošības finansēšanu, jo mēs šeit diskutējam par aviācijas drošību, nevis drošību gaisā.
Mūsu komiteja jau vairākus gadus ir centusies panākt, lai tiktu pieņemts princips, ka visstingrākie drošības pasākumi ir jāfinansē dalībvalstīm, un es šajā jautājumā pilnīgi atbalstu mūsu referentu. Drošība faktiski neattiecas tikai uz pasažieriem, bet gan uz visiem pilsoņiem, un valstis ir atbildīgas par pretterorisma pasākumu piemērošanu.
Tādēļ nav pamatoti likt aviopasažieriem vieniem pašiem uzņemties lidostu un gaisa kuģu drošības pasākumu izmaksas, vēl jo vairāk tādēļ, ka tādās transporta nozarēs kā dzelzceļš un kuģniecība drošības pasākumus finansē valstis, vai nu daļēji, vai pilnīgi, atkarībā no piemērotības. Tādēļ es domāju, ka mums jāsaceļas pret Padomi un līdz pēdējam jāaizstāv Transporta un tūrisma komitejas pieņemtā ziņojuma 32. grozījums.
Vēlos ātri izvirzīt vēl vienu jautājumu. Lai gan atbalstu progresu, ko šis teksts nodrošinās nediskriminēšanas un pārredzamības jomā, neuzskatu, ka šīs direktīvas mērķis ir ieviest vienotu un identisku drošības nodevu sistēmu Eiropā.
Vienlaikus ievērojot kopējos noteikumus, dalībvalstīm ir jāļauj paturēt savas pašreizējās nodevu piemērošanas sistēmas. Tādējādi tādās valstīs kā Spānija, Itālija vai Francija nodevas apstiprina parlaments, un šādos gadījumos neatkarīgas uzraudzības iestādes pienākumi ir jāpilda iestādei, kas ir atbildīga par apelācijas sūdzību attiecībā uz tiesību aktiem izskatīšanu. Tāds ir 40. grozījuma priekšmets, un es ceru, ka daudzi no jums to atbalstīs, kad par to balsosim.
Inés Ayala Sender
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Lai gan šonedēļ kļuvuši acīmredzami sarežģījumi, kas saistīti ar to, ka pašreiz joprojām nepastāv Eiropas vienotā gaisa telpa, kā arī - kas ir vēl būtiskāk - patiesa vienota iestāde vienotās gaisa telpas vadībai un pārvaldībai, pamazām mēs virzāmies tuvāk mērķim, ko esam sev noteikuši, un šim tekstam vajadzētu būt vēl vienam instrumentam, kurš mums palīdzēs šajā virzībā.
Es apzinos referenta Leichtfried kunga izturību un viņu apsveicu par šo darbu, kā arī par viņa īpašo smalkjūtību saistībā ar gaisa transporta un sociālajiem jautājumiem. Tomēr šajā gadījumā es uzskatu, ka mēs zināmā mērā varam kļūt par naivuma un maksimālisma upuriem un ka, mēģinot gūt nevainojamu rezultātu, riskējam nesasniegt labāko rezultātu.
Lai gan es pilnīgi atbalstu kopējas sistēmas izveidi, tostarp neatkarīgu uzraudzības iestādi, kas spētu noteikt godīgas un pārredzamas pilnvaras saistībā ar nodevām, un ņemot vērā vides un sociālos kritērijus, kā arī pasažieru aizsardzību utt., es tomēr domāju, ka trūkst dažu aspektu, kurus es vēlētos, lai Komisija precizē. Piemēram, es runāju par De Veyrac kundzes nupat sacīto: neredzu, ka tiktu apstiprināta sistēma, saskaņā ar kuru valstu parlamenti balsotu par nodevām, panākot parlamentāru vienošanos, jo tās ir jāpiemēro iepriekš minētajai iestādei. Es arī nespēju īsti saprast - un es vēlos, lai Komisija to paskaidro -, cik stabils ir šis teksts, ņemot vērā viedokļu atšķirības Padomē un - kas ir vēl svarīgāk - konsekvenci vai tās trūkumu, manuprāt, starp šo tekstu un vispārējo direktīvu par lidostu nodevām.
Ņemot vērā lielo nenoteiktību un viedokļu atšķirību par to, kas maksās par šo drošību - ko es uzskatu par valsts drošību -, es domāju, ka mums ir skaidri jānorāda, ka tad, kad runājam par to, ka maksā dalībvalstis, principā maksās sabiedrība. Kad runājam par dalībvalstīm, tās izklausās kā abstraktas personas, taču tas tā nav: tās ir arī katrs pilsonis, kurš ceļo. Tādēļ es baidos, ka galu galā mēs panāksim ļoti nelielu progresu.
Vēlos prasīt Komisijai sniegt tās atzinumu par to, kādu tā saskata šā teksta nākotni.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Ir taisnība, ka gaisa transports ir drošākais no visiem transporta veidiem. Tomēr negadījumi aviācijas nozarē ar globālu ietekmi, kā pieredzējām pirms 10 dienām, vai haoss, ko radīja vulkāna izvirdums, liek mums apzināties jautājumu par aviācijas nozares drošību un drošības ķēdi: lidostas, aviosabiedrības, dispečeru torņi, gaisa kuģi, apkalpe un pasažieri. Starp šiem posmiem jābūt ļoti ciešai saiknei, ietverot saziņu.
Pasažieri, kam rūp pašu ceļojums un komforts, nespēj saprast drošības pasākumu vajadzību neatkarīgi no tā, cik tie ir mēreni vai strikti, un nespēj saprast pat izmaksas, ar kurām viņi saskaras, ja vien neapzinās tādu dramatisku vai traģisku notikumu nozīmi, kādi, piemēram, risinājās 2001. gada 11. septembrī. Terorisma draudi, pilotu pieļauta kļūda, tehniskas kļūmes, nesaprašanās starp pilotu un dispečeru torni, kā arī neprognozēti atmosfēras apstākļi ir faktori, kas jāparedz, un ir jāpiemēro stingrāki pasākumi, lai īstenotu noteikumus saskaņā gan ar to garu, gan burtu.
Es atbalstu ārkārtas pasākumu pieņemšanu tādos gadījumos, kādus minēju. Tomēr šiem pasākumiem jābūt pārredzamiem. Pasažieriem ir tiesības uz drošu ceļojumu, un viņiem tāds ir jānodrošina, viņiem ir tiesības zināt arī patiesību. Diemžēl saziņa un pārredzamība ir tie aviācijas drošības aspekti, kas ir steidzami jāuzlabo. Tas ir lidostu un aviosabiedrību uzdevums, kurām jākļūst atklātākām un pārredzamākām. No otras puses, pasažieriem ir jāsaprot, ka viņiem jāapzinās, ka lidostās un gaisa kuģos piemērotie drošības pasākumi - neatkarīgi no tā, cik tie ir strikti - galu galā tiek piemēroti viņu labā un tikai.
Thomas Ulmer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Pirmkārt, vēlos pateikties Leichtfried kungam par lielisko ziņojumu, kas ietver labus, stabilus priekšlikumus.
Kāds tad galu galā ir jautājums? Jautājums ir par pārredzamības nostiprināšanu, patērētāju aizsardzību, drošību un koordināciju, kā arī kvalitātes vadību. Tomēr vēlos ieteikt neveidot jaunu iestādi šo jautājumu risināšanai. Es pozitīvi vērtēju subsidiaritāti ziņojumā, un tā noteikti būtu jāsaglabā. Manuprāt, ir arī ļoti svarīgi, lai būtu skaidri nošķirti nodokļi un nodevas no visiem valdības uzdevumiem - neatkarīgi no tā, vai tie ir pirkstu nospiedumu ņemšana vai fotoattēlu iegūšana, policijas uzdevumi, terorisma apkarošana vai kas līdzīgs - tie nepārprotami ir jāfinansē, izmantojot nodokļus, nevis patērētāju nodevas. Ja atsevišķas valstis ir ieinteresētas piemērot plašākus drošības pasākumus, tad, manuprāt, tām ir arī pienākums uzņemties izmaksas šajā jomā. Tas, kas norīko ar valdību saistītus drošības pasākumus, par tiem arī maksā. Manuprāt, atšķirīgs ir tehniskas vai personīgas drošības gadījums, ko noteikti var piemērot pasažierim, ja vien šādas drošības mērķis ir skaidri norādīts.
Taču ir jāpiemin, ka ietekmes novērtējumā, ko mums ir iesniegusi Komisija, runa ir par aptuveni 0,1 % no šo pasākumu kopējās maksas. Tādēļ mums nevajadzētu sākt ar pārāk augstiem skaitļiem.
Es uzskatu, ka mēs ieviešam stabilu kompromisu, tostarp arī ar Vācijas Federālo Republiku, kas paudusi būtiskus iebildumus saistībā ar subsidiaritāti. Es ceru, ka mūsu priekšlikuma galīgais rezultāts ir ļoti tuvu.
Zuzana Roithová
(CS) Lai gan es pilnīgi atbalstu ziņojumu, jo tas būtiski palielina pārredzamību Eiropas patērētājiem, kas izmanto gaisa transportu, attiecībā uz drošības nodevu likmēm un aprēķināšanu, esmu pārsteigta, ka šajā svarīgajā jomā nav panākta plašāka saskaņošana. Es baidos, ka konkrētu lidostu dominējošās pozīcijas dēļ pasažieri maksās pārmērīgi augstas drošības nodevas, kas tieši neietekmēs drošības pasākumu līmeni, ātrumu vai kvalitāti reģistrēšanās laikā.
Savā novērtējuma ziņojumā par diviem gadiem pēc direktīvas stāšanās spēkā Komisijai vajadzēja būt daudz drosmīgākai un jāierosina vienota un saistoša metode drošības nodevu aprēķināšanai ES.
Es pilnīgi piekrītu prasībai, ka stingrāki pasākumi, piemēram, ķermeņa skeneri, ir jāfinansē valstij, nevis pasažieriem, jo īpaši tādēļ, ka joprojām turpinās debates par to nepieciešamību un saistītajiem riskiem veselībai. Un visbeidzot, bet ne mazāk svarīgi, vēlos paust bažas par interpretāciju noteikumiem attiecībā uz drošības pasākumiem, ko īsteno nevis lidostas, bet tieši aviosabiedrības, jo šīs izmaksas gluži pretēji var piemērot pasažieriem, un tas, manuprāt, nozīmē, ka pastāv ļaunprātīgas izmantošanas risks saistībā ar pārmērīgas maksas piemērošanu.
Ioan Mircea Paşcu
Priekšsēdētājas kundze! Leichtfried kungam ir taisnība. Papildu drošības izmaksas galu galā būtu jāsedz dalībvalstīm. Galu galā pasažieri un katrs pilsonis jau maksā dalībvalstīm par savu drošību kopumā.
Valsts nevar saviem pilsoņiem vienkārši pateikt: "Jūs saņemat tieši to, par ko maksājat.” Tās pienākumi ir plašāki, jo valsts nav vienkārši vēl viens pakalpojumu sniedzējs, ko motivē tikai peļņa. Es jums atgādinu šo vienkāršo patiesību, jo, lai gan ir šāds princips, pasažieri, nevis viņu valstis sedz izmaksas par papildu aviācijas drošību, kā referents pareizi norāda.
Turklāt daudzreiz papildu drošību, ko pasažieri saņem, maksājot papildu nodevas, pat nenodrošina valsts, bet gan privāti apakšuzņēmumi, kuri nereti neņem vērā pasažierus un to tiesības, izmantojot aizsegu, ko sniedz drošības jautājumu noslēpumainība kopumā. Tas ir jāizbeidz.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Ņemot vērā, ka ES aviācijas drošības nodevu jautājumu risina ļoti dažādi, es domāju, ka ir svarīgi piemērot objektīvu pasākumu. Būtu saprātīgi, ja novērtējuma pamatā būtu gan pasažieru skaits, gan maksimālā pacelšanās masa. Tomēr ir būtiski nodrošināt skaidru saistību starp piemēroto drošības nodevu un pakalpojumiem, kas tiek reāli sniegti. Ir svarīgi definēt, kas vispār ir aviācijas drošība, un mums arī jāzina, par ko tieši maksājam. Tieši veidam, kādā aprēķinās drošības nodevas, ir jābūt saprotamam. Informācijai par nodevu apmēru un to, no kā tās sastāv, jābūt atklāti pieejamai. Šeit ir obligāti jānodrošina pārredzamība. Tomēr tam mums vajadzīgas neatkarīgas regulatīvās iestādes, lai ātri un efektīvi varētu novērst jebkādus konkurences izkropļojumus.
Andris Piebalgs
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze! Šīs debates par aviācijas drošību ir bijušas aizraujošas un ir parādījušas, ka mums katram ir sava pieredze šajā jomā.
Manā gadījumā man atņēma visu sieru, ko vēlējos nogādāt mājās, jo tas bija smērējams siers! Man tas likās pārmērīgi strikti, tomēr es uzskatu, ka esam sistēmā nodrošinājuši uzlabojumus. Komisijas priekšlikums sniedzas vienu soli tālāk, jo, ja ir runa par drošību, ir arī nodevas un pirmais noteikums ir pārredzamība. Ziņojums un Komisijas priekšlikums viens otru pastiprina.
Jautājumā par to, kas iekasētu nodevas, mans viedoklis ir tāds, ka subsidiaritāte būs labākais veids, jo galu galā nemaksā dalībvalstis, bet gan pilsoņi. Vienīgais jautājums ir, vai būtu jāmaksā visiem nodokļu maksātājiem vai tikai tiem, kas ir pasažieri.
Tas nav vienkārši atbildams jautājums, bet es uzskatu, ka mūsu priekšlikuma subsidiaritātes aspekts atbilst šodienas aviācijas drošības pasākumiem.
Parlaments rīkojas vēl plašāk, aplūkojot visu aviācijas drošības nozari. Mēs redzēsim, kur šīs debates mūs aizvedīs. Es uzskatu, ka Komisija ir izstrādājusi ļoti labu priekšlikumu, un esmu priecīgs, ka Parlaments ir to plaši pieņēmis un ka tas, kā parasti, aptver nedaudz plašāku jomu nekā Komisijas priekšlikums. Uzskatu, ka priekšlikuma laika grafiks un darbības joma ir pareizi.
Jörg Leichtfried
Priekšsēdētājas kundze! Esmu nedaudz sakautrējies pēc tik daudzām uzslavām un runāšu īsi. Tomēr vēlos izmantot iespēju un pateikties referentiem un ēnu referentiem, kas ir kopā smagi strādājuši: Zasada kungam, Hennis-Plasschaert kundzei, Lichtenberger kundzei un Kohlíček kungam. Mēs jau gadu smagi strādājam pie šā jautājuma. Tādu es redzu Eiropas politiku, nevis kā ķildošanās forumu, lai piedāvātu izrādi, kā varbūt daži kolēģi deputāti rīkojas.
Otrkārt, vēlos uzrunāt Padomi un izteikt tai lūgumu. Transporta un tūrisma komiteja faktiski ir ļoti draudzīga komiteja, kas strādā un argumentē profesionāli, un šādi mēs esam izturējušies arī pret Padomi šā tiesību akta izstrādes laikā, kas pašlaik ir pusceļā. Jau no sākuma mēs bijām gatavi pieņemt kompromisu. Tomēr vēlos brīdināt Padomi, lai tā nerausta lauvu aiz ūsām. Ja vēlaties pieņemt kompromisu, jums arī jāspēj uzklausīt kompromisus no jūsu pretiniekiem vai partneriem.
Ja Padome vispār nevēlas panākt pretī Eiropas Parlamentam pusceļā, tad arī šīs komitejas attieksme mainīsies. Tas nav tikai mans viedoklis. Es jau no dažiem kolēģiem esmu dzirdējis, ka, ja Padome nevēlas mums panākt pretī pusceļā, mēs arī diskutēsim par ķermeņa skeneriem citādā gaismā un, iespējams, arī nevēlēsimies panākt Padomei pret pusceļā. Tas nav jautājuma interesēs kopumā, un tas noteikti nedrīkst notikt. Tādēļ aicinu Padomi un dalībvalstis rīkoties. Tagad mums ir Lisabonas līgums. Gan Padomei, gan dalībvalstīm jāturpina rīkoties šajā jautājumā, pretējā gadījumā mēs atkal dzirdēsim: rīkosimies atkal saistībā ar SWIFT!
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks nākamās plenārsēdes laikā Briselē.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Nessa Childers  
rakstiski. - Leichtfried kungs ir pelnījis uzslavu par dziļo un pārliecinošo ziņojumu, kurā efektīvi risina daudzus jautājumus, kas Komisijas dokumentā nav atbildēti. Tomēr ir daži jautājumi, kas nav atrisināti, un šie jautājumi būtu jāapskata jaunā kontekstā pēc Eiropas gaisa telpas ieilgušās slēgšanas. Aviācijas nozarei zaudējot vairāk nekā 1 miljardu eiro vulkāna pelnu mākoņa dēļ, ES ir ātri un izlēmīgi jārīkojas, lai atvieglotu finansiālā rakstura triecienu, ar ko saskārusies aviācijas nozare. Lai gan komisārs Almunia arī ir pelnījis uzslavu par šodienas pozitīvajiem komentāriem attiecībā uz krīzi, mums kā EP deputātiem ir iespēja ar šo ziņojumu palīdzēt nozarei, kas nupat ir saņēmusi smagu triecienu jau trešo reizi pēdējos desmit gados. Šim Parlamentam un mūsu kolēģiem Eiropadomē un Komisijā būtu jāsāk domāt par valsts finansējumu, lai segtu ierosinātās drošības izmaksas, jo īpaši maza pasažieru skaita gadījumā. Lai gan šie pasākumi nebija populāri pirms izvirduma pagājušajā nedēļā, mēs pašlaik esam nonākuši punktā, kad jebkura zaudēta iespēja nodrošināt palīdzību aviācijas nozarei varētu izrādīties liktenīga.
Debora Serracchiani  
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Vēlos pateikties Leichtfried kungam par lielisko darbu saistībā ar ziņojumu par aviācijas drošības nodevām, kurā starp dažādiem aspektiem tiek apsvērts viens svarīgs jautājums: patērētāju aizsardzība un pasažieru tiesības.
Jāievieš skaidri un pārredzami noteikumi, jo, ja aviosabiedrības no pasažieriem iekasē papildu summu par drošības pasākumiem, šai informācijai, manuprāt, jābūt pieejamai, lai nodrošinātu, ka pasažieri necieš zaudējumus.
Es uzskatu, ka ir tikai pareizi, ka patērētāju aizsardzības organizācijām būtu jāpiedalās apspriedēs un tādējādi jāgūst ieskats saistībā ar drošības pasākumu cenu noteikšanu, ko tās tad varētu pārbaudīt attiecībā pret biļetes cenu. Tikai tā būs iespējams nodrošināt lielāku pārredzamību pasažieriem un viņu informētību.
