Lauksaimniecības produktu kvalitātes politika - kāda ir pareizā stratēģija? (debates)
Priekšsēdētāja
Nākamais punkts ir G. Scottà ziņojums Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas vārdā par lauksaimniecības produktu kvalitātes politiku - kāda ir pareizā stratēģija?
Giancarlo Scottà
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Atbildot uz tirgus globalizāciju un nopietno krīzi, kas tagad ietekmē Eiropu, tostarp lauksaimniecības nozari, lauksaimniecības tirgum ir iespēja īpaši uzsvērt produktu kvalitāti.
Es uzskatu, ka laba ES kvalitātes politika var uzlabot konkurētspēju un radīt pievienoto vērtību Eiropas reģionālai ekonomikai, jo daudzās lauku teritorijās, kurām nav daudz ražošanas alternatīvu, tā bieži ir vienīgā attīstības iespēja. Atbalstot šajos mazāk attīstītajos reģionos piemērotu lauksaimniecību, mēs tur radīsim ekonomiku un darbavietas.
Turklāt turpmākā kvalitātes politika jāsaista arī ar galvenajām lauksaimniecības iespējam, un lauksaimniecība Eiropā ir moderna, dinamiska, bagāta un dažāda un var piedāvāt ne tikai izcili kvalitatīvus pārtikas produktus, bet arī ļoti vērtīgus pakalpojumus pastāvīgi mainīgai sabiedrībai.
Es savā ziņojumā uzsvēru to, cik svarīgi ir saglabāt trīs ģeogrāfisko norāžu reģistrēšanas sistēmas atsevišķi, jo tās ir sasaiste ar Eiropas reģioniem, kas pārstāv savas tradīcijas, vēsturi, gaumi un unikālās zināšanas, kas mantotas no iepriekšējām paaudzēm.
Tāpēc es uzskatu, ka, saglabājot atsevišķi PDO (aizsargāts izcelsmes apzīmējums) un PGI (aizsargāta ģeogrāfiska norāde) sistēmas, tiek ņemtas vērā dabas īpašās atšķirības un priekšrocības, ko dod saikne starp produktiem un to ražošanas ģeogrāfisko atrašanās vietu. Patērētāji bieži jauc ģeogrāfisko norādi par vietu, kur pārtikas produkts ticis apstrādāts, ar paša lauksaimniecības produkta izcelsmes vietu un bieži neapzinās, kā darbojas pārtikas aprite.
Tāpēc es uzskatu, ka tikai obligāta sākotnējo produktu ražošanas vietas norāde var sniegt patērētājiem pilnīgu informāciju par to produktu kvalitāti, kurus viņi iegādājas, jo produkti nonāk ražošanas ciklā, kas ievērojami ietekmē pārtikas kvalitātes un nekaitīguma īpašības. Atcerēsimies, ka mūsu pienākums ir aizsargāt to, ko ražo un ēd mūsu līdzpilsoņi, kas balsoja par mums.
Divi citi jautājumi, kurus, manuprāt, bija svarīgi iekļaut manā ziņojumā, ir šādi: intensīvas patērētāju izglītošanas un informēšanas kampaņas svarīgā nozīme, kas Eiropas Savienībai būtu jāuzņemas attiecībā uz dažādiem Eiropas marķējumiem un garantijām, ko tie nodrošina, un ģeogrāfisko norāžu iekļaušana starptautiskos reģistros un to starptautiska atzīšana ar PTO sistēmas palīdzību. Šis pēdējais punkts ir īpaši svarīgs, ja gribam aizsargāt mūsu augstās kvalitātes produktus pret viltojumiem.
Es vēlos pateikties komisāram Cioloş par viņa uzmanību un atgādināt viņam arī lielo nozīmi, kāda ir kvalitātes sistēmu pietiekamai aizsardzībai, kas ir mūsu nākotne, un atgādināt viņam arī to, ka attīstībai nelabvēlīgu lauku reģionu ekonomiku var stiprināt ar lauksaimniecības nozares palīdzību, lai nosargātu visus tos īpašos produktus, kuri ir raksturīgi šiem reģioniem un saglabā cilvēku piesaisti konkrētajai vietai, kas pretējā gadījumā tiktu pamesta. Tas stiprinātu cieņu pret vidi un ainavu un radītu, kur vien iespējams, uz tūrismu, vīnu un gastronomiju balstītu ekonomiku saistībā ar dažādām reģionālām, kultūras un vēstures atšķirībām Eiropas Savienībā.
Es vēlos pateikties saviem kolēģiem par atbalstu, ko viņi man sniedza Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā, un es ceru, ka Eiropas Parlaments arī neliegs savu atbalstu rītdienas balsojumā.
Dacian Cioloş
Priekšsēdētājas kundze, Scottà kungs, dāmas un kungi! Es uzskatu, ka galvenais elements, kas veido Eiropas lauksaimniecības un lauksaimnieciskās pārtikas modeļa tēlu starptautiskā līmenī ir tieši tās kvalitātes politika un daudzveidība. Tieši tāpēc kvalitātes politika lauksaimniecības pārtikas nozarē būs viena no mana mandāta prioritātēm, viena no manām galvenajām prioritātēm tūlīt aiz kopējās lauksaimniecības politikas reformas pēc 2013. gada.
Lauksaimniecības pārtikas kvalitātes politika ir pierādījums ne tikai tam, ka Eiropas lauksaimnieki reaģē uz Eiropas patērētāju vēlmēm, bet arī, ka tā var palīdzēt Eiropas lauksaimniecības pārtikas nozarei apliecināt sevi starptautiskajā tirgū.
Lai kvalitātes politika sasniegtu savu mērķi, mums ir vajadzīga skaidra, saprotama, labi strukturēta, patērētājiem labi atpazīstama un, cik vien iespējams, vispusīga un pietiekama pamatnostādne. Mans mērķis ir panākt strukturētu kvalitātes politikas saturu un padarīt to pieejamāku gan lauksaimniekiem, kuriem jābūt tās labuma guvējiem, gan patērētājiem, neupurējot tās būtību un nepazaudējot neko no tās satura.
Kvalitātes politika sola garantiju patērētājiem, bet tā sola arī pievienotu vērtību lauksaimniekiem; šajā jautājumā es esmu pilnīgi vienisprātis ar Scottà kungu. Tā var palīdzēt saglabāt mūsu lauksaimniecības daudzveidību un var to izdarīt konkurētspējīgā veidā, jo saimniecības, kas var pārdot savus ražojumus, ir konkurētspējīgas. Ja tās var nopelnīt iztiku ar to, ko tās ražo, tās ir konkurētspējīgas, un, ja tās var pārdot produktus ar augstu pievienoto vērtību, to konkurētspēja ir vēl lielāka, kaut arī dažreiz šīs saimniecības ir mazas izmēra ziņā.
Tāpēc es uzskatu, ka dažos reģionos kvalitātes politika var arī palīdzēt palielināt mūsu lauku saimniecību konkurētspēju. Tādējādi kvalitātes politika un vietējo tirgu attīstība, pārtikas attālumu samazināšana un tiešs un ciešāks kontakts starp patērētājiem un ražotājiem var panākt labus rezultātus, tieši lai palielinātu noteiktu lauksaimniecības veidu konkurētspēju, kuriem pašlaik ir samērā niecīga tirgus daļa. Eiropas lauksaimnieki jau cenšas piegādāt drošus ražojumus, izmantojot videi un dzīvniekiem labvēlīgas metodes.
Debates, kā padarīt to redzamāku, izmantojot marķēšanas sistēmu, ir noderīgas un vērtējamas atzinīgi, un ziņojumā sniegti zināmi elementi un zināmas idejas, kas ir ieguldījums šajā virzienā. Es uzskatu, ka šai sasaistei starp lauksaimnieku ievērotajiem standartiem un marķēšanas kvalitātes politiku arī ir jākļūst par tematu debatēs, kuras mēs gatavojamies organizēt par kopējo lauksaimniecības politiku pēc 2013. gada. Katrā gadījumā tāds ir mans nodoms.
Es uzskatu, ka mums jāattīsta un jāpilnveido savi instrumenti attiecībā uz komunikācijas politiku, komunikāciju gan ar Eiropas lauksaimniekiem, gan Eiropas patērētājiem un galvenokārt starptautiskā līmenī. Es esmu pārliecināts, ka mūsu kvalitātes sistēma var būt labs vēstnieks mūsu lauksaimniecības pārtikas modelim un pat mūsu kopējai lauksaimniecības politikai.
Ņemot to visu vērā, es vēlos noslēgumā teikt, ka Scottà kunga ziņojums ir tieši īstajā laikā. Kā jūs zināt, Komisijai ir nodoms līdz 2010. gada beigām iesniegt normatīvu dokumentu kopumu par kvalitātes politiku. Ziņojums, ko šodien sniedz Scottà kungs un par ko notiks debates, ietver dažus jautājumus, idejas un priekšlikumus šajā virzienā, un es centīšos, cik vien iespējams, ņemt vērā šīs idejas, kad iepazīstināšu jūs ar normatīvo aktu priekšlikumiem.
Es vēlos apsveikt referentu un parlamentārās komitejas locekļus, kas ir strādājuši pie šā ziņojuma, un es labprāt uzklausīšu jūsu uzskatus un priekšlikumus.
Esther Herranz García
Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinuma sagatavotāja. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, godīgi sakot, pirmais, ko es gribētu šovakar darīt, ir pateikties Scottà kungam par viņa izcilo prasmi risināt sarunas, strādājot pie šī ziņojuma. Bija patiesa bauda strādāt kopā ar viņu un pārējiem parlamentāro grupu pārstāvjiem.
Mēs esam lepni par nostāju, kas rītdien tiks apliecināta Parlamenta balsojumā, un par tādu ziņojumu, kāds ir šis, kurš aizstāv kvalitāti un iestājas par lauku teritoriju attīstību un uzlabojumiem ne tikai kā Eiropas tradicionālās kultūras izpausmi, bet kā īstas pārticības un darbavietu radīšanas veidu. Tieši darbavietas ir tās, kas mums pašlaik tik ļoti ir vajadzīgas šajā ekonomikas krīzē un dramatiskajā situācijā, kāda izveidojusies nodarbinātības jomā dažās valstīs.
Turklāt mēs priecājamies par aizsardzību, ko Parlaments atbalsta, un nostāju, ko jau ir paudusi Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja, skaidri iestājoties par visaugstāko kvalitāti. Turklāt attiecībā uz visaugstāko standartu mēs, protams, apņemamies aizstāvēt atšķirību starp aizsargātu cilmes vietas nosaukumu un aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi. Mēs, protams, noraidām domu par kvalitātes nivelēšanu, to pazeminot, un mēs gribam, lai ES ražošana piesaistītu uzmanību un tiktu augstu novērtēta.
Es esmu priecīga par to, kas Cioloş kungam bija sakāms. Protams, bija patīkami dzirdēt viņu runājam par uzticību Eiropas lauksaimnieciskās vides nākotnei. Mēs, protams, ceram, ka viņš ieklausīsies Parlamenta balsī, kas atspoguļosies rītdienas balsojumā.
Visbeidzot, es vēlos izteikt cerību, ka vairs nekad nenotiks tā, ka Eiropas Komisija pasteidzas pirms Parlamenta aizliegt, piemēram, tirdzniecības standartus augļiem un dārzeņiem, kas radīja tik lielu kaitējumu Eiropas brīvajai konkurencei.
Mēs vēlamies, lai tiktu labotas tirgus nelīdzsvarotības, un mēs vēlamies rūpēties arī par kvalitāti, dažādību, pārtikas nekaitīgumu un pareizo ražošanas daudzumu.
Turklāt mēs vēlamies, lai ES ražošana un ES lauksaimniecības un pārtikas ražošanas kvalitāte tiktu aizstāvēta Pasaules Tirdzniecības organizācijā. Mēs, protams, paļaujamies uz Cioloş kunga darbu, jo ne Eiropas ražotāji, ne mūsu Eiropas patērētāji nevar turpmāk iztikt bez aizstāvības.
Giovanni La Via
Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Arī es, runādams Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupas vārdā, vēlos pateikties referentam Scottà kungam par izcili veikto darbu, un es vēlos uzsvērt, ka kvalitātes politikai ir ne tikai liela ārēja vērtība attiecībā uz to, ko varam piedāvāt patērētājiem; tā ir svarīga arī ar to, ko tā var sniegt ražotājiem.
Kā jūs visi esat ievērojuši, konkurencei tirgū var būt dažādi veidi. Tik lielā un daudzveidīgā kontinentā kā Eiropa, kam turklāt ir raksturīgas krietni augstākas ražošanas izmaksas nekā konkurentiem, būs grūti konkurēt ar cenām, un mums jāspēj konkurēt tikai ar produktu atšķirībām.
Tieši atšķirības perspektīva ir tā, kurā mums jāaplūko kvalitātes politika, kas spēj piedāvāt produktu un laist tirgū no citiem atšķirīgu produktu, produktu, ko var pārdot arī bez precīzas un konkrētas sasaistes ar cenu, kas ir zemāka par citām cenām.
Tāpēc mēs atbalstām Kopienas marķēšanas prakses turpināšanu, kura jau tiek veikta, vienlaicīgi uzsverot vajadzību saglabāt atšķirību starp ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm un cilmes marķējumu. Tomēr mums arī jāuzsver, ka starptautiski un starptautisko tirdzniecības sarunu līmenī Eiropas Savienībai ir jāuzņemas pienākums aizstāvēt cilmes marķēšanu un cilmes marķēšanas politiku, lai izvairītos no neizbēgamas marķējumu apmaiņu politikas, kas radītu kaitējumu mūsu produktiem.
Pirms beidzu savu uzstāšanos, atļaušos vēl vienu pēdējo piebildi attiecībā uz marķēšanu. Mēs jau esam prasījuši un rīt ar konkrētu grozījumu prasīsim vēlreiz, lai Parlaments balsotu par iespēju norādīt izejvielu izcelsmi ne tikai svaigiem, neapstrādātiem produktiem, bet arī apstrādātiem viena komponenta produktiem, tas ir, produktiem, kuru tipiskais pamatelements ir izejviela.
Csaba Sándor Tabajdi
Komisār, kolēģi deputāti! Runājot Eiropas Parlamenta Sociālistu un demokrātu progresīvās apvienības grupas vārdā, mēs uzskatām, ka Scottà kunga izstrādātais ziņojums ir ārkārtīgi svarīgs, un mēs būtībā tam piekrītam. Ziņojumā bija četri vai pat pieci debatējami punkti. Pirmkārt, kopīgais Eiropas Savienības logotips. Daudziem cilvēkiem ir grūti saprast, ka kopējais ES logotips nav došanās federālisma virzienā, bet parāda patērētājam, ka produkts atbilst ES īpašajām pārtikas nekaitīguma prasībām, vienlaikus atšķirot to no pasaules ārpus ES robežām. Tāpēc es lūdzu atbalstīt īpašo ES logotipu.
Otrkārt, ir jautājums par cilmes vietu. Ir ļoti labi, ka Eiropas Savienībā tagad ir lauksaimniecības komisārs Dacian Cioloş kunga personā, kas ir sapratis un atbalsta vietējo tirgu nozīmi, jo tas ir vienīgais veids, kā mēs varam saglabāt vietējās īpatnības, reģionālās īpatnības un pārtikas daudzveidību Eiropā, un ir arī skaidrs, ka galvenā nozīme šajā sakarā ir pārtikas kvalitātes politikai, izcelsmes vietai un cilmes vietas nosaukumam. Bija strīds ar Komisiju, un es ļoti ceru, ka jaunais komisārs vairs neatbalsta iepriekšējo nostāju, ka mums būtu jāsavieno visi aizsargātie cilmes vietu nosaukumi ar aizsargāto ģeogrāfisko vietu norādi. Laiku pa laikam tas izsauc bažas, kā pavisam nesen notika gadījumā ar Tokajas vīnu. Es pateicos komisāram, ka šīs problēmas ir daļēji atrisinātas, tomēr dažas vēl gaida risinājumu.
Ceturtkārt, bioloģiskās lauksaimniecības logotips. Šajā jautājumā ir pilnīga vienprātība. Un, visbeidzot, piektkārt, tas, ka daži Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas locekļi aicināja atgriezties pie iepriekšējiem stingrajiem standartiem augļiem un dārzeņiem. Es vēlētos atgriezties pie Scottà kunga ziņojuma sākotnējās versijas. Neatgriezīsimies pie pārmērīgās regulēšanas kārtības, kad mēs noteicām, kādai ir jābūt gurķa formai.
George Lyon
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, arī es pievienoju savus apsveikumus Scottà kungam par viņa ziņojumu.
Tajā ir daudz slavējama. Diemžēl es ar saviem ALDE kolēģiem nevaru to atbalstīt, jo pašlaik tajā nav saskatāmas pat ne pāris izmaiņu.
Mēs nevaram atbalstīt 19. punktu, tā saukto "līko augļu” punktu. Es uzskatu, ka ir absurds, ja Briseles birokrāti patērētājiem nosaka, ka viņi var pirkt tikai taisnus banānus vai taisnus gurķus.
Saprotams, ka patērētājiem pašiem ir jāpieņem lēmumi par to, ko viņi grib pirkt, tādēļ es ceru, ka Parlamentam pietiks veselā saprāta un tas atbalstīs kopējo grozījumu, ko iesniedza Zaļie un ECR grupa, lai svītrotu taisno banānu noteikumus un ļautu patērētājiem brīvi izvēlēties, vai viņi vēlas ēst līkus vai greizus augļus un dārzeņus, vai arī viņi tos negrib ēst. Tas, protams, jāizlemj patērētājiem.
Iepriekšējā komisāre Marianne Fischer-Boel nolēma atcelt standartus, un es gribu cerēt, ka mēs joprojām atbalstām šo lēmumu.
Es vēlos redzēt arī dažus grozījumus 16. punktā. Es saprotu aicinājumu par ES logotipu, bet, ja vien tas nenozīmē kaut ko īpašu patērētājiem un nedod pievienoto vērtību lauksaimniekiem, manuprāt, tā ir bezjēdzīga rīcība. Tai jārada atsaucība patērētājos un jāsniedz sava veida gandarījums lauksaimnieku kopienai. Citādi tam nav vērtības. Nav vērts pēc tā censties, un es neredzu neko, kas liecinātu, ka Eiropas patērētāji ilgojas pēc ES logotipa.
Visbeidzot, 62. punktā ir kritika par privātām sertificēšanas sistēmām, kuras Skotijā ir bijušas ļoti sekmīgas. Man šķiet, ka ir ļoti labi, ja lauksaimnieki pēc brīvas gribas var palielināt savas produkcijas vērtību, izmantojot kvalitātes apliecināšanas shēmas, un mums viņi būtu jāatbalsta, nevis jāatrunā.
Es ceru, ka rītdienas balsojumā mēs ieraudzīsim izmaiņas šajā ziņojumā, un, ja tā būs, mēs varēsim atbalstīt to ar grozījumiem, par kuriem tiks balsots rītdien.
Alyn Smith
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, es labprāt piebalsotu daudzām sava skotu kolēģa - lai gan ne manas grupas kolēģa - George Lyon piezīmēm. Šajā ziņojumā ir daudz kā apbrīnas vērta un pāris lietu, kuras, manuprāt, mēs varētu mazliet uzlabot. Mēs esam izvirzījuši vairākus punktus, un es pievērsīšos tikai diviem no tiem.
Es, tāpat kā citi, uzskatu, ka mūsu patērētāji grib zināt, no kurienes nāk viņu pārtika. Mēs uzskatām, ka tādas informācijas sniegšanai ir jābūt obligātai, tāpēc grozījums Nr. 4 tieši šajā punktā samērā vāju formulējumu aizstāj ar daudz stingrāku prasību, ka gadījumos, kad mums ir iespējama informācija par "audzēšanas vietu” marķējumā, tai jābūt obligātai, jo tieši to mūsu patērētāji vēlas redzēt.
Es vēlos pievērsties grozījumam Nr. 3 - kā to darīja mans kolēģis -, ar kuru tiek svītrots mēģinājums atgriezties pie smagnējiem un praktiski neizmantojamajiem noteikumiem par augļu un dārzeņu tiešo pārdošanu patērētājam. Mēs vienojāmies par šo noteikumu atcelšanu tikai pagājušajā gadā, un, lai gan patērētāji nav izjutuši lielu atšķirību, mūsu ražotāji to ir izjutuši un vēl arvien izjūt. Katrs mēģinājums atgriezties pie šiem noteikumiem būtībā būtu vēl viens spieķis apstrādātāju, vairumtirgotāju un lielveikalu rokās, ar ko sist ražotājiem, un patērētāji no tā negūtu tiešu labumu.
Šajā ziņojumā ir daudz kā pievilcīga. Es piekrītu Lyon kunga teiktajam par ES logotipu. Es domāju, ka tas vairāk ir saistīts ar šīs iestādes godkāri nekā ar to, ko grib mūsu patērētāji. Ja tas negūst patērētāju piekrišanu, mums tas nebūtu jādara, un mums tā vietā būtu jāliek obligāta cilmes vietas marķējuma shēma, kuru vēlas mūsu patērētāji.
Grozījumi ir konstruktīvi; es ceru, ka tie būs veiksmīgi un ka kolēģi rītdien tos atbalstīs.
James Nicholson
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, ļaujiet arī man izteikt atzinību referentam par ļoti labu ziņojumu.
Es uzskatu, ka tajā ir ļoti daudz labu ideju, un es pilnīgi piekrītu referentam Scottà kungam, kad viņš runā par to, cik svarīgi Eiropas ražotājiem ir pievienot vērtību un, cik vien iespējams, palielināt savu produktu potenciālu. Mums vienmēr jācenšas panākt Eiropas lauksaimniecības pārtikas nozares maksimālo potenciālu. Tas galu galā palīdzēs palielināt mūsu konkurētspēju un stiprināt ekonomiku lauku reģionos.
Tādēļ es esmu priecīgs, redzot, ka Scottà kungs ir aplūkojis PGI un PDO sistēmu nākotni. Šie instrumenti ir ieguvuši popularitāti gan patērētāju, gan ražotāju vidū. Tomēr es piekrītu referentam, ka to pārvaldība un piemērošana ir jāvienkāršo. Tāpat, ja mēs nopietni domājam par to vērtību ārvalstīs, mums jānodrošina lielāka aizsardzība no trešām valstīm.
Es vēlos redzēt vairāk produktu pats no saviem reģioniem, kas piesakās PGI, un Komisija, cerams, ņems vērā dažus no ieteikumiem, kā vienkāršot pieteikšanās procedūras, lai mēs saņemtu vairāk pieteikumu no mana Ziemeļīrijas reģiona.
Tomēr man jāatzīmē, ka šajā ziņojumā ir daži elementi, kurus es neatbalstu. Es esmu pret ES kvalitātes logotipa ieviešanu. Es atbalstu izcelsmes valsts marķējumu. Būtībā man šķiet, ka ES logotips būtu bezjēdzīga laika un naudas izšķiešana, un to pašu es domāju par ES logotipu bioloģiskai lauksaimniecības produkcijai.
Man bažas rada arī grozījumi, kas tika pieņemti Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā, aicinot atgriezties pie augļu un dārzeņu tirdzniecības standartiem, kurus daži EP deputāti izmisīgi cenšas atkal iekļaut darba kārtībā. Patiesībā šos noteikumus Komisija atcēla pagājušajā gadā. Es no visas sirds atbalstīju šo rīcību, un tagad mēs varam ļaut tirgum pašam noteikt savus standartus. Saistībā ar šo es rosinu kolēģus plenārsēdē atbalstīt manas grupas un citu grupu iesniegtos grozījumus, kas ir ļoti skaidri un vienkārši, un svītrot šos elementus.
Lorenzo Fontana
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Komisār Cioloş, paldies par jūsu uzmundrinošajiem vārdiem, ko nupat teicāt, un paldies jums, Scottà kungs, par iejūtīgo darbu, kas ir veikts, izstrādājot šo svarīgo ziņojumu.
Es uzskatu, ka šā ziņojuma nolūks, par kuru rīt tiks balsots, ir aizsargāt un palielināt vērtību kultūraugiem un produkcijai, kas raksturīga katram Eiropas Savienības reģionam un dalībvalstij. Pietiekami ir pateikt, ka es esmu no Itālijas, valsts ar 4500 raksturīgiem produktiem, un tie ir mūsu zemes bagātība, kuru mēs no visas sirds vēlamies saglabāt.
Mēs ļoti labi saprotam, ka līdz izcilībai vēl tāls ceļš ejams, bet mūsu vēstij ir jābūt tādai, ka tikai ar Eiropas produkcijas kvalitāti mūsu lauksaimniekiem būs iespējams sekmīgi konkurēt pasaules tirgū. Paturot prātā arī plašo krīzi, ko mēs diemžēl izjūtam, mēs nevaram darīt neko citu kā uzturēt kvalitāti, izsekojamību un informācijas pārredzamību saistībā ar lauksaimniecības produktiem.
Ir svarīgi zināt, kādā veidā katrs kultūraugs ir ticis apstrādāts un kur ir šā kultūrauga izcelsmes vieta. Tas ir svarīgi, jo ir labi, ja patērētāji zina, vai viņi ēd ābolu, kas audzēts, piemēram, manā reģionā - Veronā jeb Venēcijas reģionā - un ka tāpēc visā ražošanas ķēdē ir ievēroti ES noteikumi, vai arī viņi ēd ābolu, kas ražots Ķīnā, kur vienīgais, ko mēs patiešām zinām, ir tas, ka daudzos gadījumos Ķīnā ne tuvu netiek ievērotas regulas un labā prakse, ko ievēro Eiropas lauksaimnieki.
Diane Dodds
Priekšsēdētājas kundze, pateicos par iespēju runāt par šo ļoti svarīgo punktu.
Patērētāji pilnīgi pamatoti prasa, lai pārtika, kuru viņi pērk, būtu nekaitīga, izsekojama un ražota atbilstoši augstam standartam. Es atbalstītu izcelsmes valsts marķēšanas sistēmu, kas veicina šādus standartus, un es uzskatu, ka tas būs pieņemams lielākajai daļai patērētāju un lielākajai daļai nozares. Nenoliedzami, reklāmas un pārdošanas veicināšanas pasākumi būs šādas politikas veiksmes vai neveiksmes apliecinājums. Mums stingri jāvēršas pret iespējamiem viltojumiem, produktus nepareizi marķējot.
Es, tāpat kā daudzi kolēģi šajā plenārsēžu zālē, iebilstu pret ES logotipu. Man tas šķiet pilnīgi bezjēdzīgs, un tas nenestu nekādu labumu patērētājam. Izcelsmes valsts marķējums un pat ģeogrāfiskās vietas norādes ir svarīgas, jo tās izceļ konkrēto vietu, vietējo mantojumu un vietējo tehniku saglabāšanu, un tās aizsargā reģionus, kuri balstās uz sava īpašā produkta ražošanu.
Es esmu no Ziemeļīrijas - lauksaimniecības produktu eksportētājas neto izteiksmē. Tāpēc es gribu, lai jebkura marķēšanas sistēma radītu vienlīdzīgus konkurences apstākļus. Viss, kas ietekmē produktu eksportu no tādām valstīm, kāda ir mana valsts, radītu negatīvu ietekmi uz nozari. Es, tāpat kā pārējie kolēģi, atbalstītu kvalitātes apliecināšanas shēmas, kas ir pieejamas, un ieteiktu tās kā vispārēja vietēja rādītāja sastāvdaļu.
Elisabeth Köstinger
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Ļoti kvalitatīvu produktu ražošana ir būtiska Eiropas lauksaimniekiem. Nav šaubu, ka ir jābūt sasaistei starp produkta kvalitāti un izejvielu izcelsmi. Tāpēc es uzskatu, ka obligāta kvalitātes marķēšana ir svarīga iespēja mūsu lauksaimniekiem. Kvalitāte ir izšķirošs jautājums visai pārtikas ķēdei un būtiska vērtība, uz ko balstās Eiropas pārtikas ražotāju konkurētspēja. Augstas kvalitātes pārtikas produktu ražošanai ir senas tradīcijas, un daudzās lauku teritorijās ar ierobežotām ražošanas alternatīvām tā bieži ir vienīgā darba un ieņēmumu gūšanas iespēja.
Lai garantētu šīs augstās kvalitātes standartu, protams, ir vajadzīga kontrole un objektīvi kritēriji. Tomēr arī finansiāliem apsvērumiem ir nozīme, skatoties no patērētāja viedokļa. Par kvalitāti ir jāmaksā, un lauksaimniekiem jāsaņem taisnīgs ienākums. Tomēr patērētājiem ir brīvība izvēlēties produktu ar vispievilcīgāko cenu, lai gan viņi bieži izlemj par labu produktam, kura kvalitāte nav tik augsta. Tomēr ir pilnīgi skaidrs, ka patērētājiem šai brīvībai ir jābūt un viņiem ir jābūt patiešām spējīgiem pieņemt lēmumu, pamatojoties uz objektīviem un pārredzamiem kritērijiem.
Mums ir arī jāpalielina patērētāju vispārējā izpratne šajā jomā. Mums ir vajadzīgas aizsargātas ģeogrāfiskās vietas norādes un izcelsmes nosaukumi. Mums ir jāievieš regulēti un aizsargāti nosaukumi produktiem no kalnu reģioniem un no teritorijām bez ĢMO. Tomēr mums vajadzīgas arī norādes "Garantēts tradicionāls produkts” un "Bioloģiskas lauksaimniecības produkts”. Lai kas notiktu, tās jāsaglabā.
Paolo De Castro
(IT) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Patlaban Eiropā ir sācies jauns pārdomu posms par kvalitātes jautājumu, kas ir iecerēts ne tikai kā garantija patērētājiem, bet galvenokārt kā stimuls mūsu ražotājiem kļūt spējīgākiem konkurēt tirgū, kas ir daudz plašāks un ar daudz lielāku konkurētspēju.
Mūsu uzņēmumiem tirgū ir jākļūst atpazīstamiem, pateicoties īpašiem un ar kvalitāti saistītiem aspektiem, kuri asociējas ar to produktiem. Šajā nozīmē, un tāds ir Scottà kunga ziņojuma nolūks - un arī es par to viņam pateicos -, mēs panākam progresu, garantējot, pirmkārt, vairāk informācijas par izcelsmi, sastāvu un ražošanas procesa īpatnībām.
Vienlaikus, komisār, ir būtiski, lai Eiropas regulas atļautu organizācijām, kas izveidotas kvalitātes produktu aizsardzībai un veicināšanai, plānot savu produktu piedāvājumu un pielāgot savu produkciju potenciālu tirgus vajadzībām, pamatojoties uz taisnīgiem un nediskriminējošiem principiem.
Mēs ceram, ka, pieņemot šo ziņojumu, tiks dots signāls par noteiktas kvalitātes izveidi kā Eiropas stratēģijas nodrošinājumu lauksaimniecības pārtikas nozarei un ka Komisija nopietni apsvērs mūsu komitejas priekšlikumus, lai vienu no galvenajiem Eiropas lauksaimniecības stiprajiem punktiem varētu pārvērst par vērtīgu konkurences priekšrocību.
John Stuart Agnew
Priekšsēdētājas kundze, vai vispirms ļausiet paziņot par ieinteresētību? Es esmu olu ražotājs.
Regulas godīgi jāīsteno atbilstoši kopējam standartam. Tas ir svarīgi. ES veicinātā krīze drīz dos sāpīgu triecienu AK olu industrijai. Sākot ar 2012. gada 1. janvāri, olu ražošana daudznodalījumu būros ir aizliegta. Aizliegums neattiecas uz olām no Rumānijas vai Bulgārijas un varbūt citām valstīm, kurām ir noteikta pagaidu imunitāte saskaņā ar pievienošanās līgumiem.
Tā kā olas tiek apstrādātas, šīs valstis var likumīgi eksportēt uz Apvienoto Karalisti daudznodalījumu būros iegūtās olas, kas saražotas pēc aizlieguma.
AK olu ražotāji, kas ļoti daudz ir ieguldījuši alternatīvās sistēmās, paredz, ka viņu konkurences spēja būs mazāka salīdzinājumā ar ievestajiem produktiem, kurus var ražot daudz lētāk.
Es, pirmkārt, uzstājīgi pieprasu, lai importētie produkti tiktu skaidri marķēti, un, otrkārt un galvenokārt, lai mēs nekavējoties ieviestu apzīmējumā papildu ciparu "četri” olām, kas ir ražotas, izmantojot koloniju sistēmas. Tikai tad patērētājiem būs iespēja informēti izvēlēties.
Michel Dantin
(FR) Priekšsēdētājas kundze, komisār, Scottà kungs! Es uzskatu, komisār, ka tas ir patiešām simboliski, ka jūsu pirmajai runai Parlamentā bija lemts būt veltītai tieši kvalitātes politikai.
Es uzskatu, ka mūsu pieeja šiem kvalitātes produktiem ir vienāda. Jā, tie sniedz iespēju mūsu visapdraudētākajiem reģioniem. Jā, tie ir līdzeklis, kā padarīt reģiona darbiniekus un jo īpaši lauksaimniekus dinamiskākus. Jā, tie raida spēcīgu signālu ne tikai Eiropas patērētājiem, bet arī patērētājiem visā pasaulē par mūsu lauksaimniecības modeli. Burgundijas vīns, Parmas šķiņķis, daži Spānijas gaļas izstrādājumi - tiem ir sava nozīme tālu aiz katras atsevišķās valsts robežām, tālu aiz Eiropas robežām.
Rezolūcija, kuru mēs rītdien bez šaubām pieņemsim, piedāvā jums, komisār, vērienīgākas ieceres attiecībā uz šo kvalitātes produktu politiku, produktu, kuri tiek identificēti pēc dažādām zīmēm. Eiropas politikai ir jābūt skaidrākai, tai jāpārtrauc tas, ka dažādas lielas rūpnieciskas vai izplatītāju grupas pārņem ražotājus un pavisam skaidri vēlas atņemt viņiem ieguvumu, ko dod šo produktu pievienotā vērtība.
Uzklausīšanas laikā es vērsu jūsu uzmanību uz vajadzību noteikt organizācijām, jo īpaši tām, kurām piešķirti izcelsmes nosaukumi, vispārēju atbildību par savu produktu pārvaldību. Ražošanas tiesību pārvaldība ir produkcijas kvalitātes politikas svarīga sastāvdaļa. Turklāt gandrīz visa mūsu komiteja balsoja par šādas ievirzes grozījumu.
Es vēlos atbildēt mūsu kolēģiem AK deputātiem attiecībā uz 19. punktu par augļu un dārzeņu nozari. Jā, dāmas un kungi, mēs nedrīkstam kāpties atpakaļ, bet mēs nedrīkstam arī pieļaut milzīgo vakuumu augļu un dārzeņu politikā, kas nozīmē, ka patlaban izplatītāji ir vienīgie, kas nosaka toni. Skaidrosim šo grozījumu kopīgi kā aicinājumu atrast jaunu vidusceļu.
Komisār, jūs ļoti ātri varat pārliecināt mūs par savu entuziasmu attiecībā uz šo konkrēto politiku, kas patērētājiem atklāj lauksaimniecību citādā gaismā. Tagad iesniedziet mums labu dokumentu. Dariet to ātri, mēs jums ticam.
Iratxe García Pérez
(ES) Priekšsēdētājas kundze, komisār! Lauksaimniecības produkcijas kvalitāte ir izšķirīgs faktors pārtikas ķēdē un ir svarīgs ieguldījums Eiropas ražotāju konkurētspējas atbalstam. Tas viss ir atspoguļots G. Scottà ziņojumā, kurā ir uzsvērti arī citi apsvērumi, kas Komisijai būs jāņem vērā, īstenojot šo politiku.
ES kvalitātes logotips kā mūsu ražotāju vienošanās zīme par ražošanas prasībām Eiropas Savienībā ir jārezervē vienīgi lauksaimniecības produktiem, kas ražoti Eiropas Savienībā.
Tam jānodrošina lielāka aizsardzība aizsargātajām ģeogrāfisko vietu norādēm gan Pasaules Tirdzniecības organizācijā, gan sarunās par divpusējiem nolīgumiem. Ir jāizstrādā arī tādi Eiropas tiesību akti par integrētu ražošanu, kas padara šo ilgtspējīgāko ražošanas metodi redzamu un saskaņo pašreizējos kritērijus katrā dalībvalstī.
Visbeidzot, mums jāņem vērā tirdzniecības apritē radītā nelīdzsvarotība, uzticēšanās nozīme nozares tirgvedības standartiem un vajadzība izstrādāt ES pamatnostādnes par labu praksi sistēmas darbībā saistībā ar lauksaimniecības produktu kvalitāti un to savstarpējo atzīšanu.
Es jo īpaši domāju par privāto sertificēšanas sistēmu kontroli, kuras bieži tiek izmantotas kā prasība, lai piekļūtu liela mēroga izplatīšanas vietām.
Timo Soini
(FI) Priekšsēdētājas kundze, ir ļoti svarīgi iedziļināties šīs lietas būtībā un teikt, ka lauksaimniecība, kas balstās uz ģimeņu saimniecībām, pēc sava būtības ir vietēja, nodrošina darbu, stiprina reģionus, ir humāna un ņem vērā arī dzīvnieku aizsardzības jautājumus. Īpašais produkts, ko tās rada, un šo preču kvalitāte ir tas, kas gūst panākumus Eiropā un visā pasaulē.
Ir svarīgi, no kurienes produkts cēlies. Vietējo īpatnību vērtība ir neizmērojama. Reģions Somijā, no kurienes es esmu, ražo garšīgu kazas piena sieru. Es to varu ieteikt jums visiem. Šādi īpaši produkti ir visā Eiropā. Mums jānodrošina, lai tie atrastu ceļu uz tirgu.
Tā kā mums šeit ir jauns komisārs, es vēlos viņam teikt, ka Eiropā visur ir jābūt iespējai nodarboties ar lauksaimniecību. Ja mēs to atcerēsimies, mums būs brīnišķīga nākotne ar nekaitīgu un tīru pārtiku, kas cēlusies šeit.
Peter Jahr
(DE) Priekšsēdētājas kundze, vēlreiz liels paldies referentam par teicamo ziņojumu. Augstas kvalitātes lauksaimniecības produkti nodrošina Eiropas lauksaimniecībai būtiskas priekšrocības, kas ļauj tai pastāvēt starptautiskas konkurences apstākļos. Tāpēc tiem ir svarīga nozīme lauku reģionu attīstībā Eiropas Savienībā. Eiropas Savienības lauksaimniecības produkti jau tagad atbilst augstiem kvalitātes standartiem. Eiropas standarti pasaulē tiek uzskatīti par ļoti augstiem. Diemžēl ne visi patērētāji to zina. Tāpēc Eiropas Savienībai ir svarīgi uzlabot savu kvalitātes politiku un vienlaikus savu informācijas politiku. Tas būs stimuls ražotājiem vairāk pievērsties kvalitātei un pārtikas nekaitīgumam.
Patērētājiem ir tiesības Eiropas Savienībā baudīt lauksaimniecības produktus bez rūpēm un raizēm. Brīvprātīgs marķējums "Izgatavots Eiropas Savienībā” un obligāts reģionāls marķējums, kā arī obligāts izcelsmes apliecinājums neizslēdz cits citu.
Taču, runājot par iesaiņojuma izmēriem un lauksaimniecības produktu ģeometriskajām formām, mums jāizvēlas saprātīga pieeja. Eiropas Savienības nolūks nav rūpēties par gurķu izliekumiem. Tas pats attiecas uz picu lielumu. Es nopietni brīdinu nepieļaut pārmērīgu regulēšanu. Ja mēs vēlamies saglabāt reģionālos ekonomiskos ciklus, mums jākoncentrējas uz kvalitāti, nevis izliekuma leņķiem. Ja rūpniecība pieprasa vienādus gurķus vienāda svara vienādās burkās, tas ir rūpniecības, nevis Eiropas Savienības vai Eiropas Parlamenta lēmums. Tāpēc pievērsīsimies kvalitātei, nevis iesaiņojuma vienībām.
Šajā jautājumā es uzticos Eiropas Parlamenta un mūsu jaunā lauksaimniecības komisāra Cioloş kunga veselajam saprātam un gudrībai.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Ļaujiet man sākumā apsveikt referentu par lauksaimniecības produktu kvalitātes jautājuma risināšanu.
Tirgus prasības ir dažādas, un tās pastāvīgi pieaug. Eiropas Savienībā lielākā daļa aspektu attiecas uz pārtikas higiēnu un nekaitīgumu, veselīgumu un uzturvērtību, kā arī uz noteiktām sociālām prasībām.
Patērētāji turklāt arvien vairāk apzinās lauksaimniecības devumu ilgtspējai, klimata pārmaiņām, pārtikas nekaitīgumam, bioloģiskajai daudzveidībai, dzīvnieku labturībai un ūdens nepietiekamībai.
Saskaroties ar šīm jaunajām komerciālajām problēmām, Eiropas lauksaimnieka galvenais balsts ir kvalitāte. Eiropas Savienība piedāvā labumu, ko dod kvalitāte, pateicoties ārkārtīgi augstam nekaitīguma līmenim visā pārtikas ķēdē, kuru garantē pašreizējais tiesiskais regulējums un kurā savu ieguldījumu ir devuši ne tikai lauksaimnieki, bet arī ražotāji.
Tomēr ir daži aspekti, kas var paaugstināt kvalitāti. Es uzskatu, ka Eiropas Savienības pienākums ir veicināt labas kvalitātes produktus, vienlaikus veicot pasākumus, lai tos globāli aizsargātu. Šajā sakarā es domāju, ka ir jāievieš stingrāka kontrole attiecībā uz bioloģiskajiem produktiem, kas ražoti trešās valstīs, tādējādi garantējot godīgu konkurenci Eiropā ražoto un trešās valstīs ražoto bioloģisko produktu starpā.
Spyros Danellis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, komisār! Lauksaimniecības produktu kvalitāte ir prioritāte patērētājiem, kas palielina ražotāju konkurētspēju un stiprina reģionu, kurā tos ražo. Tieši tāpēc tiek veikti pasākumi to aizsardzībai, tostarp arī marķēšana.
Taču patlaban Kopienas tiesību akti pieļauj ražošanas vietas obligāto marķēšanu tikai noteiktiem produktiem, tādējādi nodrošinot pret tiem īpašu attieksmi un atstājot ārpusē mūsu lauksaimniecības produktus ar nozīmīgu uzturvērtību un prioritāti patērētājiem. Tāpēc mēs aicinām Parlamentu izvēlēties konsekventāku un loģiskāku nostāju, lai aizstāvētu patērētāju intereses, atbalstot obligātu ražošanas vietas marķējumu visiem lauksaimniecības produktiem, arī apstrādātiem produktiem, kuros ir tikai viena sastāvdaļa, piemēram, piens.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Lauksaimniecības produktu kvalitātes politika var sniegt risinājumu daudziem lauksaimniekiem. Pievēršanās drīzāk kvalitātei, nekā kvantitātei ilgākā termiņā var nest labumu daudzām mājsaimniecībām. Tieši tāpēc Eiropas Savienībai ir vajadzīga saskaņota politika šajā jomā, kas vienlaikus piedāvās Eiropas lauksaimniekiem iespēju kļūt konkurētspējīgiem globālajā tirgū. Šajā sakarā atzinīgi ir vērtējams G. Scottà ziņojums, tāpat kā pasākumu kopumus, par kuru ziņoja komisārs Cioloş.
Vienlaikus mums vajadzēs arī kaut ko citu, kas ļaus mums sasniegt kvalitātes mērķus, proti, stingru kopējo lauksaimniecības politiku nākotnē kopā ar atbilstīgu budžetu. Lauksaimniecības produktu kvalitātes politika un Eiropas lauksaimniecības budžeta samazinājums ir divas savstarpēji nesavienojamas idejas.
Mums arī jāpanāk pietiekami pieejamie instrumenti lauksaimniekiem, lai viņi varētu attīstīt paši savu kvalitātes politiku, un, visbeidzot, bet ne mazsvarīgāk, - mums vajadzīgs, lai Rietumu un Austrumu dalībvalstu lauksaimniekiem būtu dotas vienlīdzīgas iespējas.
Britta Reimers
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Diskutējot par kvalitātes logotipiem un obligātām pārtikas izcelsmes norādēm, mēs nedrīkstam aizmirst, ka mūsu politiskajiem lēmumiem jābūt reāli īstenojamiem. Es nesaprotu, kā var reāli īstenot grozījumu Nr. 4 un grozījumu Nr. 5, un tāpēc es tos noraidīšu.
Kvalitātes logotipi būtībā jāvērtē pozitīvi, ja tie ir brīvprātīgi. Tie dod ražotājiem un preču pārstrādātājiem iespēju gūt sekmes savā tirgus nišā. Tomēr mums jāņem vērā fakts, ka sakarā ar dažu veikalu tīklu dominējošo stāvokli tirgū daudzi brīvprātīgie privātie logotipi tiek uztverti kā viltus standarti. Tas laupa ražotājiem un pārstrādātājiem viņu uzņēmējdarbības brīvību, kā arī sašaurina izvēli patērētājiem.
Līdzīga situācija ir attiecībā uz obligāto izcelsmes vietas norādi lauksaimniecības produktiem, piemēram, pienam. Šīs prasības īstenošana lauksaimniecībā un pārstrādes rūpniecībā ir gandrīz neiespējama, raugoties no tehniskā viedokļa. Mums jāuzmanās, lai labi nodomi nenogrimtu pārmērīgā birokrātijā.
Janusz Wojciechowski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, es vēlos vērst uzmanību uz G. Scottà ziņojuma 9. jautājuma pamatotību, kurā uzsvērts, ka PTO sarunās Komisijai jāmēģina panākt vienošanos par "ar tirdzniecību nesaistītiem jautājumiem”, kas nodrošinās, lai importētie lauksaimniecības produkti atbilstu tādām pašām prasībām pārtikas nekaitīguma, dzīvnieku labturības un vides aizsardzības jomā, kādas ir noteiktas lauksaimniecības produktiem, kas ražoti Eiropas Savienībā.
Problēma ir tā, ka šī, iespējams, ir 150. reize, kad Eiropas Parlaments ir teicis, ka importētājiem būtu jāizvirza tādas pašas prasības, kādas tiek izvirzītas ražotājiem Eiropas Savienībā. Nav saņemta nekāda atbilde, un mēs joprojām nodarbojamies ar situāciju, kurā mūsu ražotāji, lauksaimnieki un pārstrādātāji ir spiesti ievērot augstu un dārgu standartu prasības, bet importētāji šos standartus neievēro. Tas rada negodīgu konkurenci. Kā ziņojumā pareizi uzsvērts, tam ir jāmainās.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, pārtikas produktu kontrole ir utopiska iecere. Tas pats attiecas uz kontroles spiedienu un, šķiet, arī sekām. Mēs tādējādi vārāmies vecajā sulā! Iestādēm būtu jābrīdina par veselības apdraudējumiem, bet to darīt nav viņu pienākums. Nesen mēs redzējām, ar ko tas beidzās skandālā par sieru, kurā bija listeriju piesārņojums. Pārtikas inspektoriem bieži ir jācīnās ar nepietiekamu marķējumu - un ne tikai inspektoriem, bet arī patērētājiem ir tā pati problēma. Viņus pilnīgi ir pārņēmis marķējumu biezoknis. Piemēram, uz iepakojuma var uzrādīt "lauksaimnieku”, lai gan produkts ir ticis rūpnieciski apstrādāts, vai arī varētu būt norādīta "Austrijas izcelsme”, lai gan sastāvdaļas nāk no dažādām vietām.
Kvalitātē ieinteresēti patērētāji ir gatavi maksāt vairāk par augstas kvalitātes pārtikas produktiem. Rodas jautājums - cik ilgi, ja negodīgi tirgotāji arī darbojas šajā jomā. Ja kontroles sistēmas tiek vērstas pret nelieliem uzņēmumiem un gandrīz nekāda uzmanība netiek pievērsta tam, ko dara lielie ekouzņēmumi, tad kaut kas nav kārtībā ar visu sistēmu.
Herbert Dorfmann
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisār! Jūs šodien teicāt, ka produkti ar izcelsmes norādi ir mūsu nozares galvenais spēks. Jums ir taisnība. Tas ir īpaši pareizi attiecībā uz produktiem, kas tiek ražoti dažādos apstākļos, piemēram, kalnainos apvidos, un kam ir vajadzīgas augstākas normas. Tāpēc apzīmējums "kalnu ražojums” ir īpaši svarīgs.
Es gribu pievērsties diviem punktiem. Es domāju, ka attiecībā uz šiem produktiem mums jādod lauksaimniekiem iespēja organizēt starparodu komitejas un jāatbalsta konsorciji, kuros viņi arī varētu pieņemt lēmumus par tirgu. Tas nebūtu pretrunā likumam par konkurenci un, pat ja tā tomēr būtu, katrā gadījumā tā būtu mazāka pretruna nekā veikalu tīklu koncentrācija, kurai mēs esam bijuši liecinieki pāris pēdējos gados.
Attiecībā uz kvalitātes standartiem, par ko daudz jau ir pateikts, es zinu par diskusiju presē un arī runas par līkajiem gurķiem. Tomēr ražotāji grib šos noteikumus, un viņiem tie ir vajadzīgi. Mums tas jāņem vērā mūsu debatēs un arī mūsu rītdienas balsojumā.
João Ferreira
(PT) Sertificēšanas mehānismi varētu būt ieguldījums, kas palielinātu lauksaimnieku darba vērtību, uzlabotu viņu ienākumus un veicinātu kvalitāti un pārtikas nekaitīgumu. Tomēr, tā kā pašreizējās sertificēšanas procedūras ir sarežģītas, prasa laiku un galvenais - ir dārgas, to efekts ir bijis negatīvs, jo īpaši mazām un vidējām lauku saimniecībām. Augstākas ražošanas izmaksas un ienākuma sadale pa visu vērtības ķēdi rada vēl nelabvēlīgākus nosacījumus ražotājam līdz ar vēl viena uzņēmēja pieslēgšanos šai ķēdei.
Ņemot to vērā, sertificēšana ir jāveic valsts iestādēm kā kvalitātes, nekaitīguma un pārredzamības efektīva garantija patērētājiem, un tā nedrīkst radīt augstākas izmaksas ražotājiem.
Tomēr galvenais, ja gribam panākt labu politiku, ir jābūt citai lauksaimniecības politikai, pamatīgai kopējās lauksaimniecības politikas reformai, kas atbalsta vietējo aizsardzību, tiesības ražot un tiesības uz pārtikas apgādes suverenitāti, kas aizsargās lauksaimniekus un patērētājus no sekām, ko rada pasaules tirdzniecības regulējumu mazināšanās un nekontrolētā tirgu liberalizācija, kas iesloga viņus vai nu divpusēju nolīgumu shēmās, vai Pasaules Tirdzniecības organizācijas shēmās.
Zigmantas Balčytis
(LT) Eiropas Savienības lauksaimniecības ražojumi ir labi zināmi starptautiskajā tirgū un tiek augstu vērtēti to kvalitātes dēļ. Domājot par kopējās lauksaimniecības politikas nākotnes perspektīvām, esmu pārliecināts, ka produktu kvalitātei jāsaglabājas kā svarīgajam mērķim nākotnē. Augstas kvalitātes lauksaimniecības produkti ir ne tikai mūsu vizītkarte globālā mērogā; tie ir arī ES reģiona ļoti svarīga ekonomiskās un sociālās dzīves sastāvdaļa. Kvalitātes politika ir jāattīsta, nodrošinot lielāku skaidrību ar produktu sertificēšanu un marķēšanu, kas ir saprotama visiem Eiropas Savienības patērētājiem. Lai aizsargātu kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanu, mums jāizstrādā skaidri noteikumi tādu produktu marķēšanai, kuri var saturēt ģenētiski modificētus organismus. Šī problēma ir kļuvusi īpaši nozīmīga kopš Komisijas lēmuma atļaut lietot ģenētiski modificētus kartupeļus lopbarībā. Kamēr mēs nenoteiksim šādu produktu marķēšanas un sertificēšanas standartus, tiek apdraudēta nākamā ES pārtikas kvalitātes politika un mūsu visu veselība.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, pateicoties kopējās lauksaimniecības politikas instrumentiem, lauksaimniecības tirgu Eiropas Savienībā raksturo augstas kvalitātes lauksaimniecības un pārtikas produktu piedāvājums. Augsti standarti, atbilstoša pārtikas kvalitāte un pietiekama apgāde ir komponenti kaut kam tik svarīgam kā nodrošinājums ar pārtiku.
Ir svarīgi, lai informācija par preču kvalitāti nonāktu līdz patērētājam. Mēs zinām, ka katram produktam, kam ir atļauts nonākt tirgū, ir jāatbilst obligātiem standartiem. Par produkta īpašu kvalitāti, kas pārsniedz obligātos standartus, ir jādod sīks izklāsts, lai uzlabotu tā konkurētspēju, pievēršot uzmanību tā papildu kvalitātes īpašībām, par kurām patērētājam jāmaksā.
Cita svarīga informācija, kam arī ir jābūt uz pārtikas produktiem, ir izcelsmes un izejmateriāla apstrādes vieta. Patērētājiem ir jāzina, ko viņi pērk un par ko viņi maksā. Šādas informācijas trūkums vājina to lauksaimniecības un pārtikas produktu konkurētspēju, kurus ražo un pārstrādā Eiropā, salīdzinot ar importētām precēm, kas tiek ražotas, neievērojot dzīvnieku labturību, vides prasības vai darba ņēmēju sociālos standartus.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Scottà kunga veiksmīgais ziņojums ļoti lielā mērā ir patērētāju aizsardzības interesēs. Lauksaimniecības produktu nekaitīgumam, tostarp saistībā ar veselību, patiešām ir jābūt svarīgai prioritātei. Es vēlos atzīmēt to, cik liela nozīme ir pārtikas izcelsmes norāžu uzlabošanai. Katram lauksaimniecības produktam Eiropas Savienībā ir jābūt skaidri marķētam, norādot izejmateriālu izcelsmi. Patērētājus nedrīkst mānīt ar nelikumīgu marķējumu. Piemēram, Ķīna. Austrijā ieved importētas sēklas, un pēc tam tiek pārdota tā sauktā "spiesto sēklu eļļa”. Vēl sliktāk, ja nobaroti dzīvnieki tiek transportēti pa visu Eiropu nožēlojamos apstākļos, lai ražotu, piemēram, tā saukto "Tiroles bekonu”. Tāpēc mums jākoncentrē uzmanība uz reģionālām piegādēm, un savu patērētāju un savu lauksaimnieku interesēs mums jāatbalsta vietējie lauksaimnieki un mazās lopkautuves.
Mariya Nedelcheva
(BG) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Es apsveicu Scottà kungu par šo ziņojumu, kas raida skaidru signālu par Eiropas Parlamenta vēlmi un apņēmību aktīvi piedalīties nākamajās debatēs par KLP nākotni. Es atzinīgi vērtēju ierosinājumu par logotipa izveidi, ar kuru skaidri tiek parādīts, ka konkrētais produkts ir ražots un pārstrādāts tikai un vienīgi Eiropā. Es uzskatu, ka tas nodrošinās vēl vienu atbalsta apliecinājumu un sākotnēju garantiju mūsu produktu augstajai kvalitātei.
Manuprāt, ir jāīsteno aizsargāta izcelsmes nosaukuma un ģeogrāfiskās norādes sistēma. Tas mums ļaus saglabāt reģionu atšķirīgās iezīmes un to īpatnības un liks cilvēkiem just, ka viņu ražotais produkts ir atpazīstams un tiek vērtēts tirgū. Tieši tāpēc es uzskatu, ka mums jāsaglabā Garantētā tradicionālās īpatnības instruments un jāuzskata tas par labu piemēru mūsu daudzveidībai vienotībā. Nav nekā slikta, ja mēs zinām, ka ēdam fetas sieru no Grieķijas, balto brinzas sieru no Bulgārijas vai mozarella sieru no Itālijas. Pārtikas kvalitāte un nekaitīgums ir dažas no galvenajām problēmām, kas mums nākotnē jāatrisina. Saglabāsim savu produktu kvalitāti un to konkurētspēju un garantēsim pienācīgus ienākumus un iztikas līdzekļus saviem ražotājiem un lauksaimniekiem!
Paldies jums par uzmanību.
Dacian Cioloş
Priekšsēdētājas kundze, es nesolu izskatīt visus jautājumus, kas šeit tika pieminēti, īpaši tāpēc, ka rītdien notiks balsošana, bet es tomēr vēlos izcelt dažus punktus, kas runās tika atkārtoti pieminēti.
Attiecībā uz dažādu ģeogrāfisko vietu nosaukumu sistēmu apvienošanu - es pilnīgi saprotu dažu deputātu bažas. Es varu jums apliecināt, ka man nav nodoma sagraut kaut ko, kas darbojas, kas funkcionē, kaut ko, kas ir saistīts ar patērētājiem. Mums tikai ir jāpadara kvalitātes aizsardzības sistēma skaidrāka un konsekventāka, vēl jo vairāk tāpēc, ka mēs starptautisku sarunu gaitā mēģinām panākt šo sistēmu atzīšanu.
Tāpēc ir svarīgi, lai šīs sistēmas jau būtu skaidras un viegli saprotamas mūsu partneriem un lai viņi varētu tās atzīt. Tāpēc es neesmu domājis apvienot apvienošanas dēļ. Gala iznākums būs sistēma, ar kuras palīdzību mēs varēsim veikt vienkāršošanu, neskarot lietas, kas patērētājiem jau ir viegli atpazīstamas.
Runājot par Eiropas kvalitātes logotipu, mums šajā plenārsēžu zālē ir arī jāapspriež un jānolemj, kādus mērķus mēs gribam ar to sasniegt. Vai mērķis ir vienkārši atspoguļot atbilstību pamata standartiem, kurus ievēro visi Eiropas lauksaimnieki un kuriem atbilst arī importētās preces? Patiešām - es vēlos to uzsvērt - visiem importētiem lauksaimniecības pārtikas produktiem jāatbilst obligātiem pārtikas higiēnas un nekaitīguma standartiem, kuriem atbilst mūsu pašu produkti.
Tāpēc mums jāskatās, kā vislabāk atšķirt mūsu produktus no citiem. Vai mums ir vajadzīgs Eiropas Savienības logotips vai arī mums vajadzētu norādīt izcelsmes vietas, ražošanas vietas? Ir jāatrod vislabākais mehānisms, un mēs katrā gadījumā to apsvērsim.
Attiecībā uz ģeogrāfiskās vietas norādēm starptautiskā līmenī varat būt droši, ka es rūpējos, lai mūsu partneri šo sistēmu atzītu. Mēs mēģinām to panākt sarunās, kuras vada Starptautiskā Darba organizācija, kā arī vienmēr, kad mums ir iespēja to darīt sarunās par divpusējiem nolīgumiem.
Tāpēc mēs domājam turpināt šo pieeju, un turklāt es atbilstīgi savam mandātam gribu pastiprināt šo kvalitātes zīmju komunikācijas un veicināšanas politiku starptautiski, jo kvalitāte ir vērtība un var nodrošināt mums lielāku klātbūtni starptautiskā līmenī.
Attiecībā uz īpašajiem terminiem "kalnu”, "salas” un tā tālāk mēs apsveram šāda veida sistēmu ieviešanas iespēju. Mums tagad arī ir jāizlemj, kā virzīties tālāk, lai nodrošinātu, ka tās nekļūst par papildu izmaksām tiem lauksaimniekiem, kuri vēlas tās ieviest.
Attiecībā uz starparodu organizācijām un to nozīmi aizsargātu izcelsmes apzīmējumu jeb PDO pārvaldībā, mums ir nodoms, īpaši attiecībā uz pienu - jo lielākā daļa PDO un aizsargāto ģeogrāfisko vietu norāžu (PGI) koncentrējas tajā nozarē - veikt pētījumu, lai redzētu, kā kvotu likvidēšana ietekmēs šo kvalitātes aizsardzības sistēmu netraucētu darbību, un es ceru, ka, pamatojoties uz šo ziņojumu, mēs redzēsim, kādi pasākumi mums būs jāveic, ja radīsies tāda vajadzība.
Giancarlo Scottà
referents. - (IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Paldies, komisār Cioloş! Es vēlos sākumā ļoti īsi izteikties par zemi.
Zeme ir tā, no kuras mēs gūstam savus produktus un kura mums jāsaglabā nākotnei un tiem, kam būs jādara tas pats. Tieši tāpēc, pamatojoties uz šo vienkāršo atziņu kā sākuma punktu, es vēlos pāriet pie ražotājiem pie tiem, kas apstrādā zemi, kuri jāatzīst arī tiem, kas vēlāk bauda pārdodamo produkciju, ko viņi atrod lielveikalā vai kādā citā tirdzniecības vietā. Tāpēc ir tikai pareizi, ja mēs vispirms izrādām cieņu zemei, kas nes mums augļus, tad apstrādātājam, ja tāds ir, bet galvenokārt patērētājam.
Es vēlos iesniegt priekšlikumu patērētāju labā, un es neesmu drošs, vai tas tiks vai netiks atzinīgi novērtēts: kāpēc nepavaicāt patērētājiem, ko viņi vēlas zināt? Tādējādi mēs zināsim, kuru iespējamo marķējumu patērētāji spēj izlasīt un saprast, un varbūt tas būs daudz vienkāršāks par mūsu pašreizējiem sarežģītajiem marķējumiem. Kāpēc patērētāji nedrīkst zināt, ka viņi var izvēlēties, vai dzert litru piena no Eiropas vai litru piena no Brazīlijas? Viņi ir tie, kuriem būs jāizvēlas, vai litrs Brazīlijas piena ir labāks par litru piena, kas ražots Eiropas Savienībā.
Katrā gadījumā es uzskatu un ceru, ka šis ziņojums būs noderīgs komisāram Cioloş turpmāk kā informācijas avots, kas palīdzēs attīstīt iepriekš minēto saikni: zeme, ražotājs, pārstrādātājs, ja tāds ir, patērētājs, nekaitīgums un jautājumā par nekaitīgumu vissvarīgākais elements - kvalitāte. Mēs visi esam runājuši par kvalitāti, un es uzskatu, ka mēs visi iestājamies par savu produktu kvalitātes vēl lielāku uzlabošanu, ja tas nozīmē ēst labi un veselīgi.
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks rītdien.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Paolo Bartolozzi  
Jautājums par lauksaimniecības produktu kvalitātes politiku ir guvis autoritatīvu un vienprātīgu atbalsi Eiropas Parlamenta Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā, līdz ar to pilnveidojot pašreizējo tiesisko regulējumu. Eiropas lauksaimniecības ražotāji beidzot ir panākuši, ka Eiropas tiesību aktos tiek atzīta viņu produktu kvalitāte saistībā ar ražošanas reģionu. Tā ir garantija, ka viņi tiek aizsargāti pret tirgus globalizāciju un ka tiek nodrošināts, ka "informēts” patērētājs var atteikties no produkta, kuram nav obligātās ģeogrāfiskās izcelsmes vietas norādes, kas nav skaidri sertificēts un neatbilst tirgvedības un pret viltošanu vērstajiem noteikumiem. Patērētāji iepērkoties varēs izdarīt savu izvēli, pilnīgi zinot noteikumus, kas attiecas uz viņu izvēlēto produktu. Eiropas Parlaments turpinās cīņu gan par lauksaimnieku, gan patērētāju aizsardzību. Patērētāju veselība ir atkarīga no produktu kvalitātes, ko ražo lauksaimnieki. Manā grozījumā par produkta īpašību aizsardzību, ko Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja ir atbalstījusi, atzīts, ka reģioniem ir būtiska nozīme kā ražotāja partneriem, jo īpaši tradicionālo un bioloģisko produktu ražotājiem, un aicināts reģionus iesaistīties produktu atzīšanā un veicināšanā ar ģeogrāfiskās vietas norādi tradicionāliem produktiem un bioloģiskiem produktiem. Es ar prieku konstatēju, ka šī norāde tiek atzīta.
Sergio Berlato  
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Lauksaimniecības produkcijas kvalitāte ir būtiski svarīgs temats, kad jāinformē pircējs un patērētājs par produktu īpašībām un jānodrošina turpmākas garantijas, ka produktu iegāde no Eiropas Savienības nozīmē augstu kvalitāti, kas izriet no dažādajām reģionālajām tradīcijām Eiropas Savienībā. Gadiem ilgi lauksaimniecības produktu kvalitātes politika ir īstenojusies sadrumstalotā veidā, ko raksturoja virkne nozaru instrumentu. Tirgus globalizācija un ekonomikas un finanšu krīze, kas ir iestājusies Eiropā, nav žēlojusi arī lauksaimniecību. Lai no tās izkļūtu, mums jākoncentrējas uz mūsu produktu kvalitāti un nekaitīgumu. Nepārtrauktiem centieniem uzlabot kvalitāti ir jākļūst par būtisku komponenti ES lauksaimniecības pārtikas nozares stratēģijā pasaules tirgū. Turklāt es uzskatu, ka nopietni ir jāapsver Komisijas priekšlikums par Eiropas kvalitātes logotipa ieviešanu produktiem, kuru izcelsme un pārstrāde ir pilnīgi saistīta ar Eiropu. Šis logotips faktiski būtu oficiāls apstiprinājums Eiropas lauksaimnieku centieniem uzturēt augstus ražošanas standartus. Visbeidzot, ļoti laba ir iecere par likumdošanas vienkāršošanu, lai samazinātu birokrātisko slogu uzņēmumiem, vienlaikus garantējot to, ka tiek saglabāti Eiropas ražotāju sasniegtie kvalitātes standarti.
Robert Dušek  
Lauksaimniecības produktu kvalitātes politika nav statiska politika, kas nošķirta no pārējiem ar lauksaimniecību saistītajiem politikas aspektiem. Tieši otrādi, kopējās lauksaimniecības politikas reformai ir jāietver arī jautājumi par pielāgošanos klimata pārmaiņām, bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu, energoapgādes un ūdensapgādes drošību, pienācīgu dzīves apstākļu nodrošināšanu dzīvniekiem un Eiropas zivsaimniecību. Produktu kvalitātes politika var palīdzēt palielināt Eiropas lauksaimnieku konkurētspēju un saglabāt ekonomisku ienesīgumu lauku teritorijās krīzes apstākļos, tieši pateicoties lauksaimniecības produktu kvalitātei un pārtikas produktu augstai kvalitātei kā mērķim. Arī turpmāk bez izņēmuma ir jābūt spēkā tam, ka ES produktu pirkums nozīmē augstas kvalitātes produktu pirkumu, kurus ražo, pamatojoties uz dažādu Eiropas reģionu tradīcijām, vienlaikus ievērojot visaugstākos ražošanas standartus attiecībā uz pārtikas nekaitīgumu. Es atbalstu Komisijas priekšlikumu par Eiropas kvalitātes logotipa ieviešanu, kas tiktu lietots produktiem, kuru ražošana un pārstrāde notikusi tikai Eiropas Savienībā. Patērētāji jauc pārtikas apstrādes vietas apzīmējumu ar lauksaimniecības produkta izcelsmes vietu. Ir jāuzsver, ka pats ražošanas process var dramatiskā veidā negatīvi ietekmēt produkta kvalitāti un īpašības. Es atzinīgi vērtēju arī ģeogrāfisko norāžu un tradicionālo izstrādājumu reģistrēšanas sistēmu saglabāšanu, jo šīs norādes ir svarīgas Eiropas lauksaimniecībai ne tikai no ekonomiskā, bet arī no vides un sociālā viedokļa.
