Stāvoklis Ukrainā (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir Augstās pārstāves ārlietu un drošības politikas jautājumos un Komisijas priekšsēdētāja vietnieces ziņojums par situāciju Ukrainā.
Štefan Füle
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, Augstā pārstāve un Komisijas priekšsēdētāja vietniece Cathy Ashton man lūdza izteikt šādas piezīmes.
Atļaujiet pateikties jums par šo ļoti laicīgo ielūgumu izteikties par Ukrainu, kas Eiropas Savienībai ir būtisks partneris.
Kā jau jūs noteikti zināsit, svētdien Ukrainā notika prezidenta vēlēšanu otrā kārta. Tas bija nozīmīgs notikums ne tikai valstij pašai, bet arī reģionam kopumā. Tas ir svarīgi, jo demokrātiska Ukraina kalpos par svarīgu piemēru tās kaimiņiem.
Mēs esam saņēmuši EDSO/ODIHR Starptautiskās Vēlēšanu novērošanas misijas veikto pozitīvo novērtējumu, kas norāda, ka vēlēšanas noritēja saskaņā ar starptautiskiem standartiem un ka ir noticis tālāks progress Ukrainas jau tāpat labajā vēlēšanu vēsturē kopš 2004. gada.
Šis ziņojums, ko pirmdien sniegusi Augstā pārstāve, izsaka šādu viedokli. Tas apsveic Ukrainas iedzīvotājus par to nepārtraukto virzību uz demokrātisku procesu. Lielais vēlētāju skaits abās vēlēšanu dienās bija sevišķi iedrošinošs.
Ir skaidrs, ka Ukrainas demokrātija turpina konsolidēšanās procesu. Valsts iedzīvotāji dodas uz vēlēšanu iecirkņiem, veic brīvu izvēli un sagaida, ka viņus uzklausīs. Tas ir nozīmīgs sasniegums. Vissvarīgākais ir, ka tas norāda uz Ukrainas piesaisti Eiropas vērtībām.
Vēlēšanās ir uzvarētāji un zaudētāji. Tā ir elektorāta izvēle. Šodien satiekoties Strasbūrā, Centrālā vēlēšanu komisija vēl nav apstiprinājusi oficiālos vēlēšanu rezultātus.
Vēlēšanu sākotnējie rezultāti parāda ļoti mazu atšķirību starp diviem kandidātiem. Mēs jau esam dzirdējuši par iespējamu rezultātu apstrīdēšanu tiesās. Dažas vietējo tiesu lietas jau ir uzsāktas.
Tas ir gan loģiski, gan likumīgi, ka iespējamās problēmas tiek izmeklētas. Vienlaikus ir ļoti svarīgi, ka vēlēšanu process kopumā norit gludi, demonstrējot gan elastīgumu un Ukrainas demokrātijas briedumu, gan kandidātu kopīgo nodošanos valsts attīstībai.
Katras vēlēšanas ir tautas gribas demonstrēšana. Tās dod iespēju arī jaunam sākumam. Tas šobrīd ir būtiski, lai Ukraina progresētu. Vēlēšanu procesa panākumi Ukrainā - ņemot vērā Ukrainas ģeogrāfisko un stratēģisko nozīmi - ir svarīgi ES un Eiropai kopumā.
Pēdējos gados esam novērojuši politisko nestabilitāti, kas izpaužas kā sāncensība starp prezidentu un premjerministri, ko saasina skaidrības trūkums Konstitūcijā. Ukraina konsekventi ir organizējusi labas vēlēšanas, un tai ir enerģiska pilsoniskā sabiedrība un brīvi mediji. Diemžēl kopējais reformu process, kas Ukrainai ir sevišķi svarīgs, ir būtiski palēninājies. Pēdējos gados būtu bijis jāpaveic daudz vairāk.
Pirmsvēlēšanu politika arīdzan lika šķēršļus SVF vienošanās līguma ieviešanai, jo Ukrainai neizdevās apmierināt nepieciešamos nosacījumus. Vājais Ukrainas konstitucionālais ietvars arī ir bijis tam par iemeslu.
Esmu pārliecināts, ka ar šo apgalvojumu runāju visu vārdā, sakot, ka mēs sagaidām, ka Ukrainas jaunie vadoņi dotu jaunus stimulus centienos virzīt reformu. Kā pirmā prioritāte, lai risinātu pasaules finanšu krīzes ietekmi un nodrošinātu nākotnes ekonomisko stabilitāti, jāmin tas, ka Ukrainai bez kavēšanās ir jāatgriežas pie SVF programmas. Tas ir arī priekšnosacījums iespējamai ES makrofinansiālās palīdzības sniegšanai.
Turpmākajās nedēļās un mēnešos mēs redzēsim jaunas valdības veidošanu Kijevā. ES ieteikums Ukrainas līderiem ir nemainīgs un skaidrs: ir laiks rīkoties. Mēs vēlamies redzēt konkrētus soļus uz priekšu. Reforma ir būtiska Ukrainas ilgtermiņa labklājībai un drošībai. Tas ir Ukrainas pašas interesēs - ne tikai, lai izdabātu starptautiskai kopienai. Šis ieteikums tika nodots jau ES-Ukrainas samitā 2009. gada 4. decembrī.
Rīcība ir nepieciešama daudzos līmeņos. Ekonomikas jomā Ukrainai nepieciešams veikt steidzamus pasākumus, lai risinātu korupcijas jautājumu un uzlabotu uzņēmējdarbības un investīciju vidi. Tas ietver centienus stiprināt tiesu varas neatkarību, lai atvērtu ekonomiku un nodrošinātu godīgu un caurspīdīgu konkurenci - piemēram, pieņemot publiskā iepirkuma likumu saskaņā ar starptautiskiem standartiem un Eiropas Savienības tiesību aktu kopumu.
Vienlaikus jāuzsāk un jāievieš būtiskas nozaru reformas tādās jomās, kā enerģija - sevišķi gāzes nozarē -, transports un apkārtējā vide. Mēs arī konsekventi esam mudinājuši Ukrainu atkārtoti pievērsties konstitucionālai reformai, lai veicinātu stabilitāti un ieviestu darbojošos pamatnoteikumus politiskajai dzīvei. Konstitūcijai jāiztur laika pārbaudījums, un tās reformām nevajadzētu būt saistītām ar īstermiņa politiskiem apsvērumiem. Ukrainas ziņā ir izvēlēties modeli, ko tā vēlas pieņemt. Taču tam vajadzētu nodrošināt, ka ir ieviesta efektīga pilnvaru nodalīšanas sistēma, kas ļauj izvairīties no tādas politiskas paralīzes, kādu Ukraina ir piedzīvojusi pagātnē. Venēcijas Komisijas palīdzība un padomi būs nozīmīgi, lai nodrošinātu, ka tas tiek paveikts saskaņā ar Eiropas standartiem, izmantojot labāko pieejamo pieredzi.
Papildus galvenajām reformu prioritātēm Ukrainai jāturpina lielais darbs pie Eiropas Savienības regulējošo standartu aproksimācijas nodrošināšanas. Tas ir priekšnosacījums, lai nodrošinātu, ka Ukraina var gūt pilnīgu labumu no jaunā un ambiciozā ES-Ukrainas asociācijas nolīguma, par ko mums šobrīd notiek sarunas ar Ukrainu - tostarp no nopietnas un visaptverošas brīvās tirdzniecības zonas.
Tas ir mūsu uzdevums mudināt Ukrainu tās progresā un atbalstīt Kijevas vadību tālejošu reformu un modernizācijas procesā. Mūsu rīcībā ir daudz rīku, lai tā darītu. Ar Eiropas Kaimiņattiecību politiku mums ir iespējas atbalstīt Ukrainas reformu centienus. Jau šodien esošā un plānotā tehniskā un finanšu sadarbība ar Ukrainu sasniedz aptuveni EUR 435 miljonus, neskaitot iespējamo makrofinansiālo palīdzību. Austrumu partnerība ir nodrošinājusi papildu līdzekļus. Visaptverošā iestāžu darbības uzlabošanas programma, ko paredz Austrumu partnerība, ir paredzēta tieši tam, jo tā īpaši attiecas uz iestādēm Ukrainas valdības struktūrā, kam nepieciešama nostiprināšana, lai veicinātu reformu.
Vispārīgāk runājot, sarunās ar Ukrainu par jaunu, ambiciozu ES-Ukrainas asociācijas nolīgumu mēs esam skaidri noteikuši savus mērķus: politiskā apvienība un ekonomiskā integrācija starp Eiropas Savienību un Ukrainu. Tās ir ļoti būtiskas saistības, kas ietver nopietnas un visaptverošas brīvās tirdzniecības zonas izveidošanu, kas nosaka Eiropas Savienības tiesību aktu kopuma plašu aproksimāciju.
Taču mūsu piedāvājums Ukrainai nav vienvirziena. Temps, kādā Ukraina un ES nākotnē tuvināsies, atkarīgs no Ukrainas pašas reformu centienu kvalitātes un dziļuma. Mēs vēlamies sadarboties ar Ukrainas jauno vadību, lai sasniegtu mūsu kopīgos mērķus.
Ar savu kabinetu palīdzību esam sazinājušies ar augsto pārstāvi un manu kolēģi Komisijā, un ļaujiet man apkopot šādus trīs paziņojumus: pirmkārt, mēs abi piekritām, ka šīs vēlēšanas liecināja par Ukrainas demokrātijas entuziasmu; otrkārt, mēs esam nodevušies attiecību ar Ukrainu padziļināšanai un tās reformu ieviešanas atbalstam; un, treškārt, mēs vēlamies sākt konstruktīvu sadarbību ar jaunievēlēto prezidentu, tiklīdz būs paziņoti oficiālie rezultāti.
Elmar Brok
Priekšsēdētājas kundze, komisār, mēs esam diezgan vīlušies. Esmu viens no tiem cilvēkiem, kas atradās telšu pilsētiņā Oranžās revolūcijas laikā Kijevā, un, aplūkojot pēdējos piecos gados paveikto, vēlos teikt prezidentam Yushchenko, ka viņš nav nodrošinājis stabilitāti savā valstī, viņš nav radījis parlamentāras iespējas un viņš ir apturējis likumdošanas procesu. Viņš noteikti ir atbildīgs par Oranžās revolūcijas neveiksmi. Es ceru, ka šīs vēlēšanas Ukrainā ienesīs jaunu stabilitāti. Taču par spīti tam, ka vēlēšanas šķietami bija organizētas atbilstoši starptautiskiem standartiem, esmu nobažījies, ka tā nav stabila, pašpārliecināta demokrātija. Ja trīs dienas pirms otrās balsošanas, vēlēšanu vidū, tiek mainīti likumi, vienalga, kādu iemeslu dēļ, tas nepierāda, ka process ir saprasts. Tā vietā tas mums liek vērot Ukrainu ar lielām bažām. Es uzskatu, ka mums ir intensīvi jāiesaistās demokrātijas attīstības jautājumā un likuma varas nodrošināšanā Ukrainā, saistībā ar stabilitātes jautājumiem, kas nav pretrunā tam, bet gan ir tā sekas.
Füle kungs, jums ir īpaša atbildība par kaimiņattiecību politiku. Taču kaimiņattiecību politika nenozīmē darīt visu tāpat kā līdz šim. Tā nozīmē mūsu rīcībā esošo līdzekļu izmantošanu ne tikai divpusējām attiecībām ar tādu valsti kā Ukraina vai ar citām reģiona valstīm, bet gan daudzpusīgu pieeju šīm valstīm, lai tās tuvinātos un kļūtu stabilākas. Mums jādod tām perspektīva. Tas nenozīmē runāšanu katru dienu par Eiropas Savienības paplašināšanos, bet gan vīzu atvieglojumu piešķiršanu šobrīd, ņemot vērā brīvās tirdzniecības zonas iespēju un, iespējams, pat piedāvājot Norvēģijai līdzvērtīga statusa izredzes Eiropas Ekonomikas zonā. Tas nevienam nekaitēs, tas nereprezentē agresīvu attieksmi pret nevienu, un vienlaikus tas virzīs Eiropas perspektīvas un stabilitātes ieviešanu šāda veida valstīs. Es ceru, ka jaunā valdība pierādīs sevi kā cienīgu piedalīties šādā projektā.
Kristian Vigenin
Priekšsēdētājas kundze, komisār, viens no mīnusiem jūsu atbildībā par paplašināšanos un kaimiņattiecību politiku ir tāds, ka jūs pavadīsit vairāk laika šajā plenārsēžu zālē. Tagad par lietu.
Mums jāatzīst, ka starptautiskie novērtētāji sniedza ļoti pozitīvu Ukrainas vēlēšanu novērtējumu, neskatoties uz to, ka likumdošana, kas attiecās uz pašām vēlēšanām, bija samērā nestabila. Var teikt, ka tas, ka pēdējā minūtē tika ieviestas izmaiņas, tieši neietekmēja šo vēlēšanu rezultātus. Patiesībā mēs varam teikt, ka galvenā uzvarētāja Ukrainā bija demokrātija, jo, kad pašreizējais prezidents atkal kandidē un saņem tikai 5 % balsu, tā ir pavisam skaidra zīme, ka demokrātija darbojas.
Viens no demokrātijas noteikumiem ir, ka vēlēšanu rezultāti jāpieņem tādi, kādi tie ir. Turklāt jāatzīst konkurenta uzvara, ja faktiskais vēlēšanu novērtējums ir pozitīvs. Tāpēc mūsu vēstījumam zaudētājam jābūt ļoti skaidram: Ukrainai ir nepieciešama politiskā stabilitāte, un tai ir jādod iespēja beidzot sākt ilgi atliktās reformas. Papildus šiem vēstījumiem mums skaidri jāpaziņo, ka šis parlaments ar mūsu politiku, kaimiņattiecību politiku un Austrumu partnerību palīdzēs Ukrainai sākt atkal virzīties uz priekšu.
Siiri Oviir
Priekšsēdētāja kundze, komisār, dāmas un kungi, nesenās Ukrainas prezidenta vēlēšanas pielika punktu pēdējo gadu periodam, kura laikā oranžā krāsa nesa politisko vēstījumu. Nesenās prezidenta vēlēšanas var uzskatīt par vēl vienu soli demokrātijas nostiprināšanas virzienā.
Ir teiciens, ka revolūcija aprij pati savus bērnus. Tā ir taisnība, taču Ukraina pat pēc šīm vēlēšanām paliek valsts. Tai joprojām ir daudzpartiju sistēma, kas ir lielākoties Oranžās revolūcijas nopelns. Tāpat runas brīvības un preses brīvības eksistence ir attiecināma uz notikumiem, kas risinājās pirms pieciem gadiem, kad tika uzsākts ceļš uz brīvību un cilvēktiesībām. Un tas viss ir ļoti svarīgi.
Tādējādi mums jāatzīst Ukrainas virzība uz demokrātiju un likuma varu, uz uzlabotu ekonomisko integrāciju un attiecību veicināšanu ar Eiropas Savienību. Es ticu, ka, neskatoties uz vēlēšanu oficiālajiem rezultātiem, Ukraina turpinās virzību pa šo ceļu - tā turpinās atbalstīt integrāciju ar Eiropas Savienību, izveidot efektīgāku valsts pārvaldi un līdzsvarotāku politisko sistēmu - un turpinās konstitucionālo reformu.
Ukrainas iekšējā politiskā stabilitāte un koncentrēšanās uz iekšējām reformām ir priekšnosacījums attiecību turpināšanai starp Eiropas Savienību un Ukrainu. Tas, ka Ukrainas valdība turpina īstenot savus mērķus, ir izšķirošs priekšnosacījums divpusīgai un daudzpusīgai sadarbībai. Mums jāturpina sarunas par asociācijas nolīgumu starp Ukrainu un Eiropas Savienību. Pēdējā laikā temps ir samazinājies, un mums tas atkal ir jāpaātrina.
Mums arīdzan ir jāizveido konkrētāks saturs enerģijas un vides aizsardzības sadarbībā. Pievienošanās Pasaules Tirdzniecības organizācijai ir būtisks sasniegums, kas arī ir svarīgs priekšnosacījums atbilstošas brīvās tirdzniecības zonas izveidošanai starp mums un Ukrainu. Taču mums arīdzan ir jāmin trūkumi: korupcija jau tika pieminēta, turklāt pastāv spēcīgi iesakņojušās īpašu interešu grupas un nepotiskas prakses. Mēs ceram, ka Ukraina novērsīs šos trūkumus ...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Rebecca Harms
Priekšsēdētājas kundze, pirmkārt, es vēlētos turpināt to, ko minēja Brok kungs. Tā ir taisnība, ka šis ir ļoti skumjš iznākums 2004. gada varonim Victor Yushchenko, būt uzvarētam pirmajā balsošanas kārtā. Manuprāt, Yushchenko kungs ir vienīgais, kas ir uzņēmies atbildību par visu Ukrainas partiju un bloku līderu trūkumiem.
Viens būtisks jautājums, kas mums jārisina, ir fakts, ka Ukrainas iedzīvotāji īsti nevienam Ukrainas partiju līderim neuztic vadīt savu valsti visu savu pilsoņu vārdā un labā. Viens rezultāts, ko vēlēšanu novērotāju klātbūtne ir panākusi papildus tam, ka vēlēšanas noritēja atbilstoši, kas ir pats par sevi saprotams, ir atklājums daudzu diskusiju laikā, ka lielākā daļa cilvēku balsoja par mazāko ļaunumu. Neviens no pilsoņiem, ar ko es sastapos, nelika lielas cerības uz šīm vēlēšanām. Tas rada nemieru šādas jaunas demokrātijas gadījumā, kas no bijušās Padomju sistēmas ir atvirzījusies vistālāk par visām citām Austrumeiropas valstīm.
Füle kungs, es ceru, ka jūsu klātbūtne šodien un baroneses Ashton neierašanās nenozīmē, ka Ukraina kārtējo reizi ieņem otršķirīgu vietu un pazudīs citu ārzemju un drošības politiku prioritāšu vidū. Tai ir jābūt vienai no galvenajām prioritātēm, jo tā tas nav bijis pēdējo piecu gadu laikā.
Ukrainas iekšējās problēmas atspoguļo Eiropas stratēģijas neveiksmes. Mēs vairs nedrīkstam pret to attiekties nevērīgi. Mums jāsniedz beznosacījumu atbalsts Ukrainas fokusam uz rietumiem, jo mums ir daudz kas zaudējams. Gāze ir viena tēma, kas vienmēr izraisa pamatīgu apjukumu. Man atliek tikai pieminēt Sevastopoli, kur mums jāsastopas ar nozīmīgu konfliktu. Mēs nedrīkstam vienkārši ļaut lietām notikt tāpat kā līdz šim. Jūs esat uzņēmušies būtisku atbildību šai jomā.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kundze, komisāra kungs, protams, Yulia Tymoshenko ir tiesības apstrīdēt prezidenta vēlēšanu rezultātus. Ņemot vērā intrigas un viltības, kas notika 2004. gadā, mēs nevaram viņu vainot, izņemot to, ka šoreiz starptautiskie vēlēšanu novērotāji ir apstiprinājuši rezultātus. Viņa var iestāties par savām šķietamajām tiesībām. Taču tas nav gudrs gājiens politiskā ziņā, jo šāda veida nesaskaņas rezultātā novedīs pie turpmākas politiskās un ekonomiskās neskaidrības valstī.
Tuvie vēlēšanu rezultāti norāda uz valsts sadalīšanos divās nometnēs. Taču, reālistiski skatoties, Yanukovich kungam nebūs iespējams atjaunot autoritāro režīmu, kas pirms vairākiem gadiem tika gāzts, pat ja viņš to vēlētos, par spīti tam, ka, bez šaubām, prezidenta vēlēšanas ir pastiprinājušas oligarhisko struktūru politiskajā un ekonomiskajā sistēmā.
Ņemot vērā tuvo rezultātu, abām nometnēm būs jārod kompromisi. Ir svarīgi, lai kultūras un sociālā austrumu-rietumu šķelšanās valstī tiktu pārvarēta cilvēku dēļ. Daudz kas būs atkarīgs no tā, vai Yanukovich kungs nozīmēs tādu premjerministru, ar ko gan austrumu, gan rietumu Ukrainas iedzīvotāji var samierināties, un vai Tymoshenko kundze ir sasniegusi demokrātisko briedumu, lai atzītu savu sakāvi un pievienotos opozīcijai.
Paweł Robert Kowal
Priekšsēdētājas kundze, komisār, pirms pieciem gadiem šis Parlaments arī savā ziņā pārdzīvoja Oranžo revolūciju. Taču pirms dažām nedēļām, tostarp Ashton kundzes runā, tika uzdoti jautājumi par to, vai ukraiņi bija gatavi Oranžajai revolūcijai un vai viņi to īstenoja praksē? Es pievienojos Harms kundzes nožēlai par to, ka Ashton kundze šodien nav ar mums. Šim jautājumam ir atbilde: 70 % vēlētāju piedalīšanās Eiropā patiesi ir retums, un tas ir retums arī mūsu valstīs. Šai ziņā Brok kungam nav taisnība, apgalvojot, ka Oranžā revolūcija zaudēja. Tā uzvarēja, jo tās mērķis bija panākt tādus noteikumus, no kuriem visiem būtu kāds labums. Arī Polijā esam pazīstami ar situācijām, kurās demokrātisku noteikumu labuma guvējs ir kāds, kas iepriekš bija demokrātijas pretinieks. Taču tas ir labi - tā tam vajadzētu būt.
Tagad ir pienācis laiks mūsu atbildei: vai mēs esam paveikuši visu, ko vajadzēja paveikt pēc Oranžās revolūcijas? Vai mēs esam atbildējuši uz šo jautājumu? Papildus visiem instrumentiem, par kuriem komisārs runāja - un tas ir labi, ka esam izveidojuši šos instrumentus -, vai mēs esam atbildējuši, ka durvis Ukrainai ir atvērtas? Vai tālejošas reformas var ieviest pēckomunisma valstī, nesniedzot šādu solījumu? Vai mēs varam mudināt cilvēkus nest upurus, ja mēs tiem sakām, ka viņiem vienmēr vajadzēs gaidīt ārpusē? Vai mums nevajadzētu labāk teikt: Eiropā jums ir vieta, ne šodien un ne rīt, bet ir vieta.
Jaunajam komisāram Füle kungam to pateikt ir lieliska iespēja. Ashton kundze šodien nav ieradusies. Komisār, uzdrošinieties un esiet pirmā persona, kas sāk teikt, ka ir vieta. Ne šodien un ne rīt, bet būs vieta. Tā būs liela palīdzība ukraiņiem. Šis varētu būt pēdējais brīdis, kad to var pateikt, un tāpēc visiem ukraiņiem ir jābūt pārliecinātiem, ka integrācija un sadarbība ar Eiropu, kā arī izmaiņas likumos, ir viņu pašu personiskā iespēja.
Tas jāsaka ne tikai elitei, uzņēmējiem vai studentiem. Tas jāsaka tādā veidā, lai visi saprastu, ka vēl joprojām ir vērts nest upurus pēc komunisma gadiem, ka vēl joprojām ir vērts kaut ko darīt. Tā ir iespēja arī jums, Füle kungs. Sakiet to skaidri, un jūs iekļūsit vēsturē. Jūs palīdzēsit ne tikai Ukrainai, bet visai Centrāleiropai, jo Ukrainas labklājība un drošība nozīmē iespēju visai Centrāleiropai. Ikvienam jājūt, ka viņam ir iespēja. Tāpēc atsevišķi no apvienības līguma, kas ir ļoti svarīgs, mums jāatvieglo vīzu noteikumi ukraiņiem, un nākotnē jāatceļ vīzas pavisam. Mums jāsaka pavisam skaidri: durvis uz Eiropu Ukrainai ir atvērtas. Kādam tas beidzot ir jāsaka pēc šiem pieciem gadiem.
Lena Kolarska-Bobińska
Priekšsēdētāja kundze, Ukrainas nesenās vēlēšanas ir pierādījušas, ka valsts ir strādājoša demokrātija.
Jaunais prezidents valdīs, stājoties pretī spēcīgai opozīcijai un brīviem medijiem. Jācer, ka opozīcija būs konstruktīva, un valdīšanas standarti valstī uzlabosies.
Vēlēšanu kampaņa apstiprināja, ka Ukrainas politiskā elite vēlas turpināt integrāciju Eiropas Savienībā un uzturēt labas kaimiņattiecības ar Krieviju. Eiropas Savienībai jāatbild ar skaidriem signāliem, kas atbalsta abas tendences. Vienlaikus Ukrainai jāpaātrina reformu temps.
Ja tiek panākts šāds progress, ES jāapsver Ukrainai dotā dalības solījuma izpildīšana. Tikmēr mums vajadzētu mudināt un darīt daudz vairāk integrācijai pamatlīmenī.
Apmaiņas braucieni, jauniešu un skolu vizītes, stipendijas, pilsētu un reģionālie sadraudzības pasākumi, kā arī uzņēmējdarbības līgumi ir labākais veids, lai izplatītu vēstījumu, ka reformas ir vienīgais ceļš, kā sasniegt labāku nākotni.
Visbūtiskākais šobrīd ir tas, lai ES rastu iebraukšanas vīzu režīma liberalizācijas veidu. Mums jānodrošina lielākā iespējamā cilvēku plūsma pāri mūsu robežām ar Ukrainu.
Kā nesen man rakstīja viens no maniem vēlētājiem, palīdzi 1000 cilvēkiem no Ukrainas austrumu daļas ceļot uz ES, un 100 000 cilvēki izdzirdēs viņu labvēlīgās atsauksmes pēc atgriešanās.
Šis ir veids, kā likt pamatus reformām, ko vēlamies redzēt notiekam mūsu vērtīgajā, demokrātiskajā kaimiņvalstī.
Marek Siwiec
(PL) Priekšsēdētājas kundze, ir vismaz viena bijušās Padomju Savienības valsts, kurā vēlēšanu rezultāti nav iepriekš zināmi. Šī valsts ir Ukraina, un mums vajadzētu par to priecāties, jo arī mēs tajā esam spēlējuši savu lomu. Pēc Ukrainas vēlēšanām kaut kas mainīsies. Būs jauns prezidents, un šo jauno prezidentu vajadzētu draudzīgi uzņemt Eiropas Savienībā un Eiropas Parlamentā. Tas ir tāpēc, ka Ukrainas uz Eiropu vērstās tendences nav pārejoša interese, bet nopietns izaicinājums un ambīcija miljoniem ukraiņu. No Eiropas Savienības puses ir nepieciešama jauna atvērtība Ukrainai. Nemotivēsim sevi ar personīgām ambīcijām. Es saprotu, ka Eiropas Tautas partijā ir neliela nožēla par to, ka vēlēšanās neuzvarēja sieviete, kuras ievēlēšanu viņi vēlējās. Taču negrūdīsim jauno Ukrainas prezidentu Maskavas apskāvienos. Ukraina būs partneris, no kā daudz kas tiks sagaidīts. Ukraina būs partneris, kuram tiks daudz kas uzdots. Ukraina būs partneris, pret ko vajadzētu izturēties ar labvēlību. Tādēļ jauns Eiropas impulss ir vēlreiz nepieciešams, jo Ukraina ir Eiropas daļa, un mums jāīsteno šī politika mūsu pašu interesēs.
Traian Ungureanu
(RO) Es ceru, ka Ukrainas varas iestādes pastiprinās savus centienus, lai ārēji sadarbotos ar Eiropas Savienību un iekšēji pieskaņotos Eiropas standartiem. Austrumu partnerība un Euronest iniciatīva piedāvā tam pienācīgu pamatu.
Neatkarīgi no jaunās valdības politiskās nokrāsas jautājums nav par to, vai Ukrainai vajadzētu palikt austrumos vai kļūt rietumnieciskai. Jautājums ir par to, vai Ukraina var iekšēji konsolidēt demokrātiju. Tas ietver demokrātisku normu ieviešanu un cilvēktiesību aizsargāšanu. Piemēram, viena jūtīga sfēra ir situācija ar rumāņu valodā runājošo minoritāti Ukrainā un tās tiesībām uz izglītību savā dzimtajā valodā.
Ārpolitikas jomā Ukraina jāmudina sadarboties ar Eiropas Savienību, attīstot labas kaimiņattiecības ar ES dalībvalstīm. Taču tikpat svarīgi ir iesaistīt Ukrainu Eiropas procesos, lai sadarbotos Melnās jūras reģionā. Visbeidzot, attiecību nostiprināšana ar Eiropai labvēlīgo Moldovas Republikas valdību varētu būt pirmais derīgais solis uz labu kaimiņattiecību politiku.
Mário David
(PT) Šķiet, ka piecus gadus pēc Oranžās revolūcijas ukraiņi atskatās uz šo periodu kā uz zaudētu iespēju. Tā nav tikai viņu politiskās elites vaina. Tiesa, viņi bija pārāk aizņemti ar varas un ietekmes konfliktiem. Daudzas reformas nekad netika ieviestas, un daudzas nekad netika tālāk par projekta stadiju.
Demokrātijā nav iedomājams, ka vēlēšanu likumu izmanītu starp diviem vēlēšanu raundiem. Tas nevieš uzticību tiem, kas šīs izmaiņas ierosināja, tiem, kas par tām balsoja, ne arī tiem, kas tās izstrādāja. Tas liek domāt, ka aiz tā bijuši necienīgi un nevēlami nolūki. Daudz kam ir jāmainās attiecībā uz tiesu varas iestāžu neatkarības trūkumu, jo tās ir pakļautas ne vien pārāk lielai politisko spēku ietekmei, bet arī pārāk lielai uzņēmēju ietekmei. Bez brīvas un neatkarīgas tiesu sistēmas likumi nevar pastāvēt, cilvēktiesības netiek nodrošinātas, nav ārzemju investīciju un progresa.
Taču vainu par šo vilšanos var novelt arī uz šo Parlamentu un daudzām konkrētām dalībvalstīm. Man gribētos, lai uz dažām sekundēm mēs varētu iedomāties sevi kā pilsoņus tādā Eiropas valstī, kura vēsturiskās nepastāvības dēļ vēl joprojām nav Eiropas Savienības dalībvalsts. Ko mēs sagaidītu no ES? Solidaritāti. Taču daudzas ārzemju ministrijas, bažījoties vienīgi par to, lai netraucētu vai neaizskartu Maskavu, ir izmantojušas un sagrozījušas pastāvošās iekšējās cīņas Kijevā, lai izvairītos no vienbalsīga paziņojuma, ka Ukraina ir neatkarīga un suverēna valsts.
Kā tāda, ja vairākums Ukrainas iedzīvotāju to brīvi atbalsta un ja valsts atbilst noteiktajiem kritērijiem, tā nākotnē var censties kļūt par Eiropas Savienības dalībnieci.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Lai gan tā ir vilšanās, mums jāatzīst, ka sešu gadu romantiskais periods Ukrainas politiskajā dzīvē ir beidzies. Ukrainas prezidenta vēlēšanu rezultāts nav nedz negadījums, nedz Ukrainas iedzīvotāju "kļūdaina” izvēle. Drīzāk gan tas atspoguļo dziļākas politiskās problēmas un to, ka uz Oranžo revolūciju liktas cerības netika attaisnotas.
Komisār, jūs minējāt, ka sagaidām enerģisku un mērķtiecīgu rīcību no Ukrainas jaunā prezidenta un jaunās valdības puses. Valstij ir nepieciešamas nopietnas strukturālās reformas.
Taču mums vajadzētu teikt kaut ko Eiropas Savienībai. Šajā situācijā, ja mēs vēlamies saglabāt ietekmi pēcpadomju telpā un nostiprināt demokrātijas un cilvēktiesību pozīcijas šajā reģionā, mums jāstrādā ar Ukrainu daudz aktīvāk nekā līdz šim. Eiropas Savienībai ir jāsniedz Ukrainai alternatīva Eiropas vīzija. Lai to izdarītu, mums no sākuma vajadzētu mērķēt uz tā sauktajiem "maigajiem” pasākumiem, kam ir ilgtermiņa ietekme, piemēram, ekonomiskās integrācijas veicināšana, aktīvāka personisko kontaktu un politiskā dialoga veidošana Ukrainas valdības iestādēs.
Kinga Gál
(HU) Debatēs par Ukrainas pašreizējo situāciju es vēlētos lūgt Komisiju izmantot savus sakarus vai sakaru tīklus ar Ukrainu, lai lūgtu un parādītu pastāvīgas un skaidras saistības attiecībā uz nacionālo minoritāšu tiesībām, kā arī citām jomām, jo tas, ko mēs šodien esam dzirdējuši par nesenajām neveiksmēm Ukrainā, kas ietekmē tik daudzas sfēras, pastiprināti attiecas uz minoritāšu grupu pārstāvjiem, izglītību minoritāšu valodā un savas dzimtās valodas izmantošanu. No mūsu puses nepieciešama skaidrība un pastāvība, jo Eiropas Savienība var visaptveroši ietekmēt Ukrainu, kurai ir kaimiņattiecību politikas statuss, ietverot noteikumus un nosacījumus par nacionālajām minoritātēm. Mēs esam redzējuši, ka mūsu viedokļu un vēstījumu pastāvība darbojas, un mēs ceram, ka tas mums var palīdzēt atrast nepieciešamos līdzekļus šādu jautājumu risināšanai. Es ierosinu, lai nākotnē izstrādātie līgumi ar Ukrainu sevišķi aptvertu šos jautājumus, tostarp tiesības uz izglītību dzimtajā valodā, jo tas ir būtisks priekšnosacījums nacionālo minoritāšu izdzīvošanai.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Šodien Ukraina piedzīvo ne tikai ekonomisku, bet savā ziņā arī politisku krīzi. Iespējams, šīs prezidenta vēlēšanas palīdzēs izvest valsti no politiskā strupceļa un nodrošinās lielāku stabilitāti. Ukraina vēl joprojām lemj par to, kuram civilizācijas modelim pievērsties. Vai valstij vajadzētu sadarboties ar austrumiem vai integrēties Eiropā? Tas nav vienkāršs lēmums, īpaši, ja ideoloģiskā šķelšanās, kas pastāv politiskajā dzīvē, ir pārņēmusi arī sabiedrību. Durvīm uz Eiropu ir jābūt atvērtām Ukrainai, un caurspīdīgas vēlēšanas ir svarīgs solis demokrātiskas valsts principu stiprināšanā. Ukrainas iedzīvotāji ir izteikuši savu vēlmi izvēlēties savas valsts līderi. Ukraina ir Eiropas valsts, kurai jābūt tiesībām pieņemt lēmumus par Eiropu. Tāpēc Eiropas Savienībai intensīvi jāsadarbojas ar Ukrainu, nostiprinot demokrātiju šajā valstī un paātrinot tās integrāciju Eiropas Savienībā.
Ivo Vajgl
(SL) Komisār, jūsu ziņojums par Ukrainu šodien bija ļoti skaidrs. Ukrainai ir izredzes pievienoties ES, un mums ir līdzekļi, lai padarītu šīs izredzes par ticamu iespēju.
Šīs vēlēšanas bija grūti izcīnītas, taču demokrātiskas, un mums tie ir dienas jaunumi. Būtībā šī ciešā sāncensība ir parādījusi, cik komplicēta ir šī valsts. Ukraina ir multietniska un multikonfesiāla valsts, turklāt tās vēsture ir ļoti raiba, kas mums ir jāņem vērā. Es uzskatu, ka mums, gan Eiropas Parlamentam, gan Eiropai kopumā, vajadzētu izmantot visus līdzekļus, lai veicinātu kaut kāda veida produktīvu dialogu Ukrainā, kas stiprinātu Ukrainas valsti un tās sabiedrību.
Birkas piestiprināšana šai valstij vai jebkādu aizspriedumu izplatīšana par to būtu negatīva parādība. Es nedomāju, ka mēs tā būtu darījuši agrāk, un es ceru, ka mēs tā nedarīsim arī turpmāk.
Charles Tannock
Priekšsēdētājas kundze, svētdien man bija iespēja būt Kijevā kā ECF grupas novērotājam. Viss, ko es redzēju, bija mierīgs, caurspīdīgs un, kas interesanti, daudzējādā veidā robustāks nekā manā valstī, AK,- ar caurspīdīgām vēlēšanu urnām un prasību uzrādīt identifikācijas dokumentu ar fotogrāfiju, lai varētu balsot.
Taču, protams, es biju vīlies rezultātā, jo prezidents Yanukovich nav rietumu stila demokrāts. Viņš tagad formāli atmetīs visas NATO prasības un tikai simboliski pievērsīsies savas valsts dalībai ES, kam, protams, šobrīd formāli pretojas arī Krievija, Ukrainas tuvs draugs un kaimiņš. Tā vietā viņš aprobežosies ar brīvās tirdzniecības līgumu un vīzu liberalizācijas režīmu. Manuprāt, Tymoshenko kundze ķeras pie salmiņa, apstrīdot savas uzvarai tuvās sakāves rezultātus tiesās, un es ļoti šaubos, ka viņa gūs panākumus.
Man šobrīd ir parādījušās nopietnas bažas par to, par ko dzirdēju debatējam tonakt: atjaunotās šķelšanās tendences, lai atdalītu Ukrainas rietumus, kas ir pret Yanukovich un atbalsta Tymoshenko, vai nu, lai pievienotos Polijai, vai - lai veidotu jaunu rietumu valsti. Tas droši vien nenotiks, taču, ja tā būtu, tam jānotiek mierīgā ceļā un vienprātīgi. Tas, kas mums šeit, Eiropas Savienībā, ir jādara,- ir jāatbalsta Oranžās revolūcijas mantojums un mūsu ar Ukrainu kopīgās demokrātiskās vērtības.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētājas kundze, cīņa ir beigusies, un vismaz uz nākamo parlamentāro termiņu Yanukovich kungs būs Ukrainas prezidents. Cerību vieš tas, ka šāds bija godīgu vēlēšanu rezultāts. Tas arīdzan norāda, ka vēlētāji nevēlējās, ka dažādās pozīcijas būtu konkrēti fiksētas, piemēram, pievienošanās NATO, no vienas puses, un virzība uz Maskavu, no otras puses. Yanukovich kungs rīkotos pārdomāti, turpinot demokrātisko procesu un nekoncentrējoties tikai uz austrumiem, un panākot nozīmīgus Ukrainas iedzīvotāju dzīves apstākļu uzlabojumus. Pretējā gadījumā nākamo vēlēšanu rezultāts jau ir nolemts.
ES ir jāsniedz stingrs atbalsts un palīdzība šajā stabilizācijas procesā. Vēlākais, līdz 2012. gada Eiropas futbola čempionātam būs skaidrs, vai Ukraina ir izveidojusi kopīgu ukraiņu apziņu vai tā turpinās ciest savu lingvistisko un ģeogrāfisko atšķirību dēļ.
Priekšsēdētāja
Vēlreiz atvainojos visiem tiem, kam nevarēju dot iespēju izteikties. Esmu pārliecināta, ka pie šīs tēmas mēs vēl atgriezīsimies.
Štefan Füle
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, vēlos vēlreiz pateikties jums par iespēju jūs šodien uzrunāt. Es uzskatu, ka šī ir bijusi noderīga viedokļu apmaiņa, gūstot dažus konkrētus ieteikumus un komentārus, ko pārdomāt.
Kā es teicu sākumā, Ukrainai ir nozīme. Tā vēl joprojām ir Eiropas Savienības stratēģiskas nozīmes partneris un reģiona līderis. ES-Ukrainas attiecības pēdējos gados ir būtiski padziļinājušās. Es noteikti uzskatu, ka šādu dinamiku vajadzētu arī turpināt.
Ukrainas un Eiropas Savienības attiecību atjaunošanas temps un intensitāte būs atkarīga no reformas ieviešanas. Tas mudinās mani būt vēl drosmīgākam. ES ir gatava atbalstīt Ukrainu šajā uzdevumā ar plašāku tās rīcībā esošu līdzekļu klāstu. Tomēr mēs gaidām no jaunās vadības, lai tā izrādītu politisku vēlmi veikt reformu Ukrainas nākotnes stabilitātes un labklājības interesēs.
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks otrās daļas sēdes laikā februārī.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Elena Băsescu  
Ukraina ir sevišķi būtiska Eiropas Savienībai sakarā ar perspektīvu iesaistīties Austrumu partnerībā un Melnās jūras sinerģijā, kā arī no ES energodrošības viedokļa.
Mans sniegums šodien attiecas uz aspektu, kas nav ticis bieži pieminēts, taču kas man rada sevišķas bažas, runājot par Ukrainu. Šajā valstī dzīvo vairāk nekā pusmiljons etnisko rumāņu. Kijevas varas iestādes līdz šim viņiem ir izrādījušas nenozīmīgu interesi pamattiesību garantēšanas ziņā. Taču mēs pirmoreiz redzējām, ka vēlēšanu kampaņas laikā šajā Rumānijas kaimiņvalstī tika virzīta atšķirīga vadība. Viens no kandidātiem solīja rumāņiem šajā valstī, ka viņš atbalstītu rumāņu kā reģionālās valodas ieviešanu teritorijās, kur rumāņi ir vairākumā.
Šobrīd Ukraina ir sastapusies ar divām vērtību sistēmām. Daži pilsoņi vēlētos tuvināties Eiropas Savienībai un vēlētos, lai mūsu vērtības, piemēram, brīvība un miers, būtu garantētas. Cita pilsoņu grupa raugās uz Eiropas integrāciju ar neuzticību. Ukrainai ir nepieciešams ES atbalsts un solidaritāte šobrīd jau notiekošo reformu turpināšanai, lai novērstu dalījumu starp austrumiem un rietumiem.
András Gyürk
Pēc prezidenta vēlēšanām sākas jauna nodaļa ES un Ukrainas attiecībās. Viena no būtiskākajām sadarbības jomām būs energoapgāde. Tas nav nejauši, jo Eiropas Savienība, ņemot vērā pieaugošo atkarību, saņem ievērojamu enerģijas importa daļu caur savu austrumu kaimiņu. Enerģijas importa drošības dēļ, manuprāt, ir pamatoti, ja Eiropas Savienība atbalstītu Ukrainu, piemērojot visus iespējamos līdzekļus, lai uzturētu un modernizētu tās enerģijas tīklojumu, īpaši svarīgo gāzes cauruļvada tīklojumu. Tai pašā laikā saskaņā ar jūnijā notikušā ES samita slēdzieniem, manuprāt, ir būtisks priekšnosacījums finansiālam atbalstam: Ukrainai vajadzētu sākt savu industriālo reformu un padarīt gāzes nozari daudz caurspīdīgāku. Caurspīdīguma trūkums vidēja izmēra uzņēmumu sistēmā ir novedis pie Ukrainas pilsoņiem neizdevīga stāvokļa, vienlaicīgi traucējot apgādes drošību ES dalībvalstīm. Turklāt centieni paplašināt uzglabāšanas iespējas arī ir atbalsta vērti. Patiesībā rezervju izveidošana ir viens no galvenajiem veidiem, kā garantēt vienmērīgu gāzes tranzītu Eiropā aukstajā ziemas periodā.
Ir paredzams arī, ka Eiropas Parlaments pavasarī pieņems jaunus noteikumus par gāzes piegādi. Šie noteikumi uzstādīs dalībvalstīm prasību pieņemt saskaņotus rīcības plānus gāzes piegādes traucējumu gadījumā. Es uzskatu, ka dalībvalstīm ir jāsaskaņo šādi plāni ne tikai savā starpā, bet arī, iesaistot Ukrainu konsultāciju procesā. Pat nākotnē importa traucējumu jautājuma risināšana nav iespējama bez intensīvām sarunām ar līderiem Kijevā.
Cătălin Sorin Ivan  
rakstiski. - (RO) Viktor Yanukovich ievēlēšana par prezidentu nozīmē, ka Ukraina uzsāk jaunu posmu, kas to pietuvinās ES. Būdams ES-Ukrainas Parlamentārās sadarbības komitejas dalībnieks un Eiropas pilsonis, es uzskatu, ka Eiropas Savienība var un tai vajadzētu noliekt svaru kausus par labu Eiropai un demokrātiskam attīstības ceļam tās austrumu kaimiņa izvēlē. Eiropas Parlamenta Vēlēšanu novērošanas misija konstatēja, ka vēlēšanas notika likumīgi, bez starpgadījumiem, tādējādi nodrošinot jaunā prezidenta likumību un demonstrējot sevišķu kontrastu ar 2004.-2005. gadā notikušajām vēlēšanām. Politisko nianšu izmaiņām nevajadzētu ietekmēt mūsu pieeju Ukrainai, kam ir jāpaliek tikpat pastāvīgai un pat vēl efektīgākai. Lai gan ir labi zināms, ka prezidents Yanukovich nevājinās saikni ar Krieviju, tas nenozīmē, ka viņš attālināsies no ES. Lai izvairītos no šādas notikumu gaitas riska, lai arī maza, mums jābūt aktīviem attiecībās ar Ukrainu, kas ir vienīgā valsts, kas šai rajonā var garantēt stabilitāti. Mums ir jāizrāda atvērtība ar dialoga un stingru apņemšanos palīdzību, lai sniegtu Ukrainai nepieciešamo pamudinājumu eiropeiskai attīstībai. Esmu pārliecināts par Ukrainas spēju atsākt reformas un parādīt, ka tā ir ES uzticama partnere.
Tunne Kelam  
rakstiski. - Ukraina turpina būt izšķiroša Eiropa stabilitātē un demokrātiskā attīstībā. Lai gan Oranžā revolūcija, kurā Eiropas Parlaments efektīvi deva savu ieguldījumu, nav attaisnojusi vairumu cerību, jācer, ka noturēsies Yushchenko kunga prezidentūras mantojums - brīvas un godīgas vēlēšanas, cilvēki, kas pārvarējuši bailes, izsakot savu viedokli, un praktiski neatkarīgi mediji. Tiesa, tādai lielai valstij kā Ukraina, kam ilgu laiku bija liegta neatkarība un kas cietusi īstu genocīdu - Golodomoru - būs nepieciešams zināms laiks, lai labāk noteiktu savu Eiropas identitāti un nākotnes stratēģiskos mērķus. Taču mēs nevaram novērsties no Eiropas Savienības politiskās atbildības par Ukrainu kopš 2004. gada. ES nav dedzīgi piedāvājusi Ukrainai izredzes par dalību ES. ES atbalsts Ukrainai ir bijis lielākoties nenoteikts un ukraiņiem nepārliecinošs, jo to bieži ir nomākušas bailes aizkaitināt Krieviju. Mums jāsaprot, ka galvenais risinājums patiesi demokrātiskai un labai kaimiņu Krievijai ir neatkarība un Eiropā integrēta Ukraina. Tā paliek ES atbildība. Tagad mums ir maksimāli jāizmanto Austrumu partnerība.
Krzysztof Lisek  
Priekšsēdētājas kundze, esmu ņēmis vērā informāciju par Viktor Yanukovich ievēlēšanu Ukrainas prezidenta amatā. Lai gan Ukraina ir ļoti nopietnā situācijā, periodā kopš pagājušajām vēlēšanām ir novērojami uzlabojumi likumu ievērošanas ziņā. Es ceru, ka juridiskie strīdi par vēlēšanu rezultātiem tiks ātri atrisināti un ka abas puses koncentrēsies uz darbu, lai palīdzētu Ukrainai iziet no ekonomiskās krīzes un stiprinātu tās pozīciju pasaulē, un jo īpaši palīdzētu Ukrainai attīstīt tuvākas attiecības ar Eiropas Savienību. Ņemot vērā jaunievēlētā prezidenta solījumus vairot demokratizāciju un nodrošināt starptautisku stabilitāti, kā arī faktu, ka viņš liek lielu uzsvaru uz Ukrainas pievienošanos Eiropas Savienībai, esmu pārliecināts, ka esošo labo sadarbību starp Ukrainu un Eiropas Savienību vajadzētu ne tikai turpināt, bet paplašināt. Visu ES valstu pārstāvji cer, ka Ukraina beidzot ieies politiskās stabilitātes un ekonomikas politikas vienprātības periodā.
Manuprāt, jaunais Ukrainas vadonis arīdzan vērsīsies Eiropas Savienībā pēc palīdzības, lai ātrāk izvestu Ukrainu no dziļās krīzes, kuras rezultātā ir notikusi krasa ekonomiskā lejupslīde un izveidojies 12 % liels budžeta deficīts. Eiropai vajadzētu apsvērt konkrēta priekšlikuma izteikšanu Ukrainas iekļaušanai Eiropas struktūrās.
Marian-Jean Marinescu  
Es ceru, ka jaunais prezidents ņems vērā uz Eiropu vērsto attieksmi, ko pauž lielākā daļa ukraiņu.
Tiek vestas sarunas par apvienības līgumu, un es uzskatu, ka abām pusēm ir izdevīgi noslēgt to pēc iespējas drīzāk. Vēlēšanu solījumus vajag piepildīt. Viens no šādiem solījumiem ir minoritāšu tiesību ievērošana un denacionalizācijas, kā arī etnisko minoritāšu asimilēšanas politikas atsaukšana.
Rumānija var kalpot par paraugu Ukrainai, runājot par Eiropas standartu piemērošanu minoritāšu situācijai. Šai sakarā parlamenta loceklis, kas pārstāv Rumānijas ukraiņu kopienu Rumānijas parlamentā, var rīkoties kā labs padomdevējs, un es viņu rekomendēju nākamajam Ukrainas prezidentam.
Iosif Matula  
Ukraina ir Eiropas valsts, un tā atzīst visas Eiropas kultūras vērtības. Ukrainai ir godīgi un efektīvi jāievieš politiska programma, kas nodrošina nacionālo minoritāšu tiesības, piemēram, krievu, tatāru, rumāņu, poļu, ungāru, grieķu un citu minoritāšu tiesības. Tai ir jāievieš Eiropas Reģionālo vai minoritāšu valodu harta, kas garantē šīm valodām reģionālu valodu statusu. Es uzskatu, ka ES ir jāatbalsta šādu pasākumu ieviešana, uzsverot, ka nedrīkst ignorēt nevienu minoritāti.
Piemēram, Ukrainas rumāņu valodā runājošā minoritāte pārsniedz 410 000. Tā ir tradicionāla nacionāla kopiena ar dziļām vēsturiskām saknēm, kas saskanīgi sadzīvo ar majoritāti un citām minoritātēm, sevišķi Černivci reģionā (Ziemeļu Bukovina, Ziemeļu Besarābija un Hercas reģions), Odesas reģionā (Dienvidu Besarābijas rajoni) un Transkarpatu reģionā (vēsturiskajā Maramures reģionā). Es uzskatu, ka ES ir jāmudina Ukrainas varas iestādes izstrādāt sekcijas, kas piedāvā mācības rumāņu valodā kā dzimtajā valodā arodkoledžās un vidusskolās, kas pašlaik darbojas augstāk minēto reģionu pilsētās. Turklāt ES vajadzētu sadarboties ar Kijevu, lai Černivci Valsts universitāte izveidotu sekcijas, kas piedāvā mācības rumāņu valodā kā dzimtajā valodā visās pašreizējās fakultātēs un specialitātēs.
Cristian Dan Preda  
Esmu gandarīts, ka Ukrainas vēlēšanas pagājušo svētdien ir pagājušas sekmīgi. Vēlēšanu rezultāti ir jāatzīst visām iesaistītajām pusēm, jo demokrātiju nevar būvēt uz ilgstošas neuzticības un strīdiem. Man ir žēl, ka Yulia Tymoshenko zaudēja vēlēšanās. Taču esmu vairāk apbēdināts par visiem tiem paziņojumiem, ko viņa sniedza kampaņas beigu daļā, kas apšaubīja Starptautiskās krimināltiesas spriedumu par Melnās jūras kontinentālo šelfu. Es ceru, ka Ukrainas valdība, neatkarīgi no tā, vai to vada Tymoshenko kundze vai kāds cits, pieņems to faktu, ka šāds spriedums ir galējs.
Csaba Sógor  
rakstiski. - (HU) Viktor Yanukovich ungāru minoritātei apsolīja ieviest šādus pasākumus, ja viņš uzvarētu vēlēšanās: nekavējoša ierobežojumu atcelšana, kas ietekmē ungāru izglītības sistēmu, ungāru pamatskolas skolēnus un pēdējā gada studentus; dzimtās valodas neierobežota lietošana izglītībā, justīcijā, valsts administrācijā, medijos un citās jomās; neierobežota nacionālo simbolu lietošana, netraucēta saziņa ar dzimteni; kopienas pārstāvju iesaistīšana vietējā, reģionālā un valsts pārvaldē. Prezidenta vēlēšanu rezultāti reģionos ar augstāku ungāru izcelsmes iedzīvotāju proporciju un niecīgā gala rezultātu starpība norāda, ka ungāru kopienas balsis lielā mērā sekmēja Yanukovich kunga uzvaru. Kampaņas karstumā arī Yulia Tymoshenko solīja atcelt diskriminējošos pasākumus, kas ietekmē izglītību dzimtajā valodā. Taču tas neizklausījās ticami, jo tas nāca no politiķes, kas piecus gadus ir bijusi premjerministre, un šajā laikā viņa nebija izrādījusi nekādu interesi par minoritātēm. Tāpēc ungāru un rutēniešu minoritātes tagad liek savas cerības uz Yanukovich kungu, cerot, ka viņš atzīs minoritāšu reģionālo statusu un nodibinās jaunus pamatus attiecībām starp majoritāti un minoritātēm. Taču, ja jaunais Ukrainas prezidents neizpildīs savus solījumus, piemēram, apmaiņā pret Ukrainas nacionālistu atbalstu, viņš ne tikai zaudētu minoritāšu kopienu atbalstu, bet daudz sludinātās Eiropas Ukrainas izveidošana arī varētu tikt aizkavēta par vairākiem gadiem.
Csaba Sándor Tabajdi  
Eiropas Savienībai vajadzētu spēlēt aktīvāku lomu Ukrainā; mums vajadzētu pārtraukt praksi, kas pēdējo gadu laikā ir guvusi virsroku Eiropas Savienībā, attiecoties pret vienu no Eiropas lielākajām valstīm nekonkrētā, negribīgā veidā. Ukraina ir ievērojams partneris Eiropas Savienības Austrumu kaimiņattiecību politikā, un tā ir arī vissvarīgākā tranzītvalsts attiecībām ar Krieviju. Ar Viktor Yanukovich ievēlēšanu par prezidentu Ukrainai ir spēcīgs līderis ar vienkāršu attieksmi un vienādu atvērtību gan pret Eiropu, gan Krieviju. Vissvarīgākais uzdevums jaunajam prezidentam ir pārvarēt dziļo politisko šķelšanos tā, lai varētu nodibināt stabilu vadību un ieviest sen iekavētās visaptverošās sociālās un ekonomiskās reformas. Vissvarīgākais Eiropas Savienībai šobrīd ir padarīt tās klātbūtni Ukrainā daudz jūtamāku nekā agrāk un nodibināt jaunus pamatus sadarbībai. Austrumu partnerība nodrošina lielisku ietvaru šādai nostājai, un Ārējās rīcības dienests, ko izveidoja saskaņā ar Lisabonas Līgumu, sniegs atbilstošos līdzekļus. Es vēlētos uzsvērt, ka Ungārija, kuras lielākais kaimiņš ir Ukraina, ir sevišķi ieinteresēta Ukrainas politiskās un ekonomiskās stabilitātes nodrošināšanā. Arī mūsu interesēs ir tas, ka attiecības starp Ukrainu un Krieviju ir nostiprinājušās. Mēs arī ļoti ceram, ka Ukraina atteiksies no savām pret minoritātēm vērstajām politikām, kas ir ierobežojušas minoritāšu tiesības Zemo Karpatu reģionā, tostarp arī ungāru tiesības.
