Säästva lähenemisviisi rakendamine kalanduses maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kaudu (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on kalanduskomisjoni nimel proua Fraga Estévezi koostatud raport säästva lähenemisviisi rakendamise kohta ELi kalanduses maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kaudu.
Carmen Fraga Estévez  
Proua juhataja, lubage mul kõigepealt öelda, et täna hukkus Andaluusia ranniku lähedal Hispaania kalalaev, kus said surma kolm inimest ning viis on hetkel kadunud. Palun parlamendil nende perekondade leina nimel püsti tõusta ja ühineda soovis päästa kadunud meremehed.
Lähen nüüd raporti juurde, mida me täna arutame. Esiteks tahaksin rõhutada, nagu komisjon isegi teab ning mida parlament on korduvalt välja öelnud, et ühenduse kalavarude haldamise süsteem on läbi kukkunud. See süsteem on nüüdseks eksisteerinud aastaid ega ole kindlustanud ressursside jätkusuutlikkust ning ammugi mitte tulemuslikku ja kasumlikku tuge kalapüügisektorile.
Paradoksaalsel kombel on see juhtimissüsteem ainuke, mis ei olnud oluline osa suurtest 2002. aasta reformidest ning seetõttu peab komisjon dokumentidega täitma siin-seal esinevaid lünki, tegelema mittejätkusuutliku kalade vette tagasi laskmisega, leiutama iga päev uusi kontrollimehhanisme ning koostama taastuskavasid, kuid samas ei tegeleta peamise küsimusega: kuidas luua sidus ja tänapäevane raamistik kalapüügisektori juhtimismudelile.
See on kontekst, milles me saime komisjoni teatise, kus valikuks on maksimaalne jätkusuutlik saagikus kui mõõdik pikaajaliste kalandustegevuste jälgimiseks, teoreetiline mudel, mis püüab siduda efektiivseimat liigikasutust bioloogilise jätkusuutlikkuse säilitamisega. Probleem on selles, et maksimaalne jätkusuutlik saagikus, mis oma intellektuaalse ja teoreetilise kontseptsiooni osas on hea, praktilises kasutuses sisaldab aga mitmeid vastuolusid ning tegelikult suur osa teadlaskonnast leiab praegu, et see on suures osas tarbetuks muutunud.
Seega on küsimus mudeli ümberkujundamisest selliselt, et seda saaks kohaldada kalandussektori praktikas. Sealt omakorda tulenevad mitmed küsimused, kuidas seda teha, seda vastust on ka täna arutatav raport püüdnud leida. Komisjoni teatis sellele küsimusele vastust ei anna, see on olnud ebamäärane ja segane.
On selge, et siin me ei kritiseeri komisjoni kava võtta kasutusele uus juhtimismudel, kuid me räägime selle suutmatusest selgitada meile, kuidas hakkab see mudel lahendama probleeme praktikasse rakendamisel ning vältima lõkse, mis praegu varitsevad maksimaalse jätkusuutliku kalanduse reaalsel kavandamisel. Muuhulgas teame ka, et maksimaalne jätkusuutlik saagikus nõuab pikaajalisi, usaldusväärseid ning täpseid, teaduslikke andmeid, samal ajal, kui enamiku liikide osas seda kindlustaset ei ole võimalik saavutada.
Teiseks, mudel töötati välja ühe liigi püügipiirkonna jaoks, samal ajal on enamik ühenduse kalavarusid paljuliigilised, mis tähendab mitmete liikide üle- või alapüüki. See on ilmselgelt vastuolus maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tegeliku tähendusega. See ei toimi ka ookeaniliikide puhul ning me samuti teame, et ka muud tegurid mõjutavad populatsioonide olukorda, nagu näiteks vead tööhõives või keskkonnafaktorid, mille tulemuseks võib olla maksimaalse jätkusuutliku saagikuse vale määratlus.
Kindel võib olla selles, et maksimaalse jätkusuutliku saagikuse mudeli rangel rakendamisel võib üsna lühikese aja jooksul tekkida drastiline kalavarude vähenemine ning sellega kaasneb ka ühenduse kalalaevastiku tegevuse, sissetuleku ja tööhõive vähenemine.
Proua juhataja, lubage mul tänada kõiki kolleege nende panuse eest ning taotleda raporti vastuvõtmist, arvestades, et kalanduskomitee soovib juhtida Euroopa Komisjoni tähelepanu sellele, et need ebatäpsused tuleks likvideerida enne kui mudel jõustub, eriti mis puudutab suure majandusliku tähtsusega liike. Paljude kalatööstuste jaoks on selle efektiivsus teaduslikul ning majandusliku tasandil küsitav. Komisjon soovib ühtlasi pöörata komisjoni tähelepanu arusaadavale kalanduse juhtimissüsteemile, kus keskendutakse ökosüsteemi arvestamisele ning alles siis otsustada, kuidas kohaldada indikaatoreid ja valitud mudelit, kas see põhineb maksimaalsel jätkusuutlikul saagikusel või millelgi muul. Pean rõhutama, et seda ei tohiks teha ilma eelneva võimalike sotsiaalsete ja majanduslike tagasilöökide analüüsita, mida selle mudeli rakendamine kaasa toob, samuti välja töötamata meetmeid selle mõjuga toimetulemiseks. Kõik need küsimused on meie sektorile ja meile hetkel äärmisel olulised.
Joe Borg
komisjoni liige. - Proua juhataja, esiteks palun lubage mul tänada raportööri proua Fraga Estevezi, ning kõiki kalanduskomisjoni liikmeid väga põhjaliku aruande eest, mis puudutab jätkusuutliku kalapüügi rakendamist maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kaudu (MJS).
Mul on heameel tõdeda, et oleme suures osas ühel meelel, eriti mis puudutab vajadust liikuda iga-aastase otsustussüsteemi juurest järkjärgulisema lähenemise ja sektori parema planeerimise suunas. Pikemaajaline lähenemine lubab ka enam stabiilsust ja jätkusuutlikkust kalavarude kasutamisel.
Olen kindel, et oleme ühel meelel eesmärgi suhtes, milleks on vajadus võtta kiiresti tarvitusele meetmed Euroopa kalavarude halva olukorra parandamiseks, et taastada varud jätkusuutlikule tasemele, mis samal ajal tõstaks ka kalandussektori kasumlikkust pikemas perspektiivis.
Lisaks majanduslikele kasudele, tuleb mõelda ka rahvusvahelisele poliitilisele seotusele, mida me peame järgima. Eriti hindan ja jagan kalanduskomisjoni vaadet selles osas, et üldine kalanduspoliitika vajab uut juhtimismudelit kalapüügivõimalusteks, ammendunud kalavarude taastamiseks ja kalapüügi koormuse korraldamiseks jätkusuutlikul ning tulusal tasemel.
Samuti on väga tähtis see, et püügikoormuste MJS tasemetele kohandamine on üks kõige olulisemaid tegevusi, et vähendada Euroopa vetes püütud kalade vette tagasi laskmist.
Olen teadlik ka probleemidest. Jagan mitmeid neid muresid ja tean, et nendega on vaja tegeleda. Esiteks, MJS hindamine ei ole lihtne. Tegemist on teaduslike andmete ebatäpsusega ning küsimus on komplitseeritud lisaks ka ökosüsteemi mõjude ning mitme liigiga püügipiirkondade probleemide tõttu.
Kalandusteadus ei ole veel suuteline täpselt ette nägema, milline oleks MJS mingi liigi või eri liikide osas. Kuid me ei tohi vaadata ainult probleeme. Teadus saab meile ka öelda, millises suunas kalandus peaks liikuma selleks, et parandada saagikust ning vähendada kulusid. Isegi kui lõppeesmärk on ebaselge, siis suund sinna on üsna arusaadav.
Peaksime hakkama liikuma õiges suunas ning jätkuvalt hindama ning üle vaatama MJS indikaatoreid kalanduse arenedes.
Mitme liigiga püügipiirkondade olukorda tuleb hoolikalt uurida ning kindlaks määrata parimad võimalikud lahendused seoses kogu kalandussektori potentsiaalse saagikusega.
See astmeline lähenemine lubab uurida nii keskkonnamõjusid kui ka majanduslikke ja sotsiaalseid aspekte. Seda lähenemist on kasutatud ka Põhjameres lesta ja merikeele püügi pikaajalises kavas, mis võeti vastu sellel aastal ning mida ma pean heaks mudeliks selle lähenemise rakendamisel. Nagu teie aruanne rõhutab, on ülioluline alustada kiiret liikumist õiges suunas.
Lubage mul toonitada siin ka seda, et pikaajalised juhtimiskavad oma praktilises osas viivad kalapüügikorralduse õiges suunas, see tähendab eemale ülepüügist ning mitte tingimata fikseeritud MJS eesmärgini.
Plaanid sisaldavad endas punkte eesmärkide regulaarseks revideerimiseks, mis lubab kasutada MJS eesmärke seal, kus see on vajalik, näiteks kui tegu on looduskeskkonna või teaduslike nõuannete muutustega.
Teiseks, olen nõus, et on oluline tegeleda kalandusküsimustega kohalikul tasandil ning kaasata osanikke tähtsate otsuste tegemise juurde, mis puudutavad eesmärkide valikut, kiirust, millega me nende eesmärkideni peaksime liikuma ning mõjurite õiget kombinatsiooni nagu maksud, püügikoormuste korraldus ning tehnilised lahendused.
Komisjon valmistab MJS plaane ette ainult regionaalselt ning ainult pärast asjassepuutuvate sektoritega konsulteerimist. Regionaalsed nõustamiskeskused mängivad siinkohal olulist rolli ning nende töö on juba alanud. Majanduslikud ja sotsiaalsed analüüsid on samuti selles protsessis olulised ning komisjon lisab kõikide juhtimiskavade ettepanekute juurde mõjuhinnangud, kus analüüsitakse ettepanekute majanduslikke, sotsiaalseid ja keskkonda puudutavaid aspekte.
Kalapüügi uuringute suurenev toetamine on vajalik osa MJS plaanide arengus. Raamprogrammid, kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee töö ja toetus Mereuuringute Rahvusvahelise Nõukogu poolt on selles kontekstis väga tähtis, see on tulevaste aastate prioriteetne valdkond.
Liikumine MJS suunas tähendab paljudel juhtudel ka kalalaevade võimsuse reguleerimist ning püügikoormuse vähendamist. Euroopa Kalandusfond moodustati selleks, et liikmesriigid saaksid kavandada riiklikul tasandil kalalaevade võimsuste arendamist ning kasutada ühenduse eelarvelist kaasfinantseerimist, et hõlbustada kalalaevade suuruse kohandamist vastavalt pikaajalistele eesmärkidele ning võttes arvesse sobivaid sotsiaalseid ja majanduslikke tingimusi.
Soovin ka öelda mõned sõnad hr Schlyteri poolt pakutud kolme muudatusettepaneku kohta. Komisjon usub, et astmeline liikumine MJS tingimuste suunas peaks olema üldine reegel. Pole vajadust kõigil juhtumitel liikuda drastiliselt MJS suunas. Mis puudutab teaduslikku metoodikat MJS saavutamiseks, siis küsib komisjon teaduslikku nõu iga juhtumi korral eraldi. Meil ei tohiks olla eelarvamusi teaduslike debattide osas, võttes eelnevalt seisukoha, millised meetodid on paremad kui teised.
Lõpetuseks, nagu ma ka juba olen öelnud, on õige märkida, et Euroopa Kalandusfond pakub liikmesriikidele rahalist toetust oma kalalaevastiku ümberstruktureerimiseks vastavalt MJS strateegiale. Siiski ei tuleks seda vaadata kui kompensatsiooni, kuna kalandussektor on uue poliitika lõppkasusaaja, vaid kui rahalist motivaatorit üleminekuks.
Komisjon jätkab dialoogi kalandussektoriga ja alustab arutelu pikaajalisteks plaanideks kalandussektoris, pidades silmas MJS perspektiivi. Selliste plaanide rakendamine parandab nii kalandussektori kui ka varude stabiilsust ning saagikust.
Loodan, et meil tuleb teiega veel edaspidigi diskussioone nende plaanide osas ka hiljem, pärast seda, kui komisjon on välja töötanud mõjude hindamise, konsulteerinud kalandussektoriga ning ette valmistanud meie ettepanekud. Palju tööd on vaja teha ning olen tänulik teie toetuse eest selle valdkonna poliitika arendamisel.
Avril Doyle
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Proua juhataja, tervitan pr Fraga Estevezi raportit ja eriti tema rõhuasetusi selles ettepanekus komisjonile, kuna mul on palju tõsiseid küsimusi voliniku ettepanekute osas võtta kasutusele MJS mudel reguleerimaks kalavarude haldamist.
Aasta 2015 on poliitiline mitte teaduslik tähtaeg. Ülepüügi kontekstis on tegemist osade liikide puhul liiga hilise ja osade liikide puhul liiga varajase ajaga. Kuna ettepaneku eesmärk on suurendada kalapüügi majanduslikku kasu ning samuti säilitada varusid, et toota pikaajalises mõttes maksimaalselt jätkusuutlikku kasumit, siis kardan ma, et rääkimata kalade vette tagasilaskmise taseme vähendamisest, võivad kriitilised vead selles mudelis põhjustada ülepüüki. Põhjus selleks on see, et näitajad, mida kasutatakse püügiarvestustes, põhinevad ühel liigil, rannikupüügil ega võta arvesse geograafilist ega bioloogilist mitmekesisust.
Ma aplodeerin eesmärgile kalaliikide kaitsemise tõhustamise suurendamiseks, nagu me kõik peaksime seda tegema. Kuid ma usun, et komisjon ei ole seda piisavalt uurinud. Pole olemas süvahinnangut MJS mudeli veariskide osas. Enamgi veel, suure osa teadlaskonna ning samuti ÜRO toidu- ja põllumajandusorganisatsiooni jaoks on traditsiooniline MJS mudel asendunud uue lähenemisega, mis hõlmab tervikuna kogu ökosüsteemi, mitte ei toetu vananenud kontseptsioonile loomade populatsiooni dünaamikast.
MJS on robustne vahend, mis põhineb suurenenud püügil, kui tegemist on populatsiooni suure kasvuga enne, kui see saavutab oma stabiilse tootlikkuse. Kuid see on mudel, mis võib viia ülepüügini, kui seda kohaldada mitmete liikide püügi korral, kuna pole võimalik määrata optimaalseid erinevate liikide tasemeid üheaegselt, või kui seda kasutatakse ookeaniliikide puhul, mis elutsevad süvameres ning sellistes suurtes veekogudes nagu Põhjameri ja Atlandi ookean.
Kui see kasutusele võtta, viib see mudel üheaegselt nii varude kui ka turu kokkuvarisemiseni. Ma soovitan tungivalt volinikul võtta selge, teaduslik ja tõendusmaterjalidele põhinev seisukoht. Teie oma sõnadega, volinik, me ei tohiks võtta eelarvamuslikku seisukohta teadusliku debati suhtes. Olen teiega nõus. Vaadake teaduslikku, tõendusmaterjalidel põhinevat lähenemist ja vaadake ettepanek veelkord üle, selle asemel et - täie austuse juures - lihtsalt tantsida, kuigi hilinenult, Rahvusvahelise Mereuuringute Nõukogu pilli järgi.
Paulo Casaca
fraktsiooni PSE nimel. - (PT) Proua juhataja, volinik, kalanduskomisjoni esimees, soovin alustada õnnitlustega raportöörile suurepärase töö eest ning samuti õnnitleda komisjoni teatise eest, mis vastab ühele nendest nõuetest, mille komisjoni ise 2002. aasta Johannesburgi tippkohtumisel heaks kiitis ning mis samuti vastab esimesele kaheksast sellel konverentsil välja toodud eesmärgist. Euroopa Komisjon on kindlasti juba saavutanud palju nende kaheksa eesmärgi osas, kuid ma sooviksin volinikule meenutada, et me oleme aastas 2007 koos eesmärkidega 2015. aastaks, mis seati 2002. aastal toimunud tippkohtumisel. Asjaolu, et me ikka arutleme selle teatise üle sellel tasemel, ei näita eriliselt kiiret reageerimist nendele väljakutsetele, mille ees me seisame.
Mul on heameel selle üle, mida volinik ütles vajaduse kohta uue juhtimismudeli järele ja kuna ettepanek asetab rõhu ökosüsteemi juhtimiskontseptisoonile, arvan ma, et me oleme täiesti õigel rajal. Sellest hoolimata, kui me arvame, et maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kontseptsioon on midagi radikaalselt uut, siis eksime, kuna see teoreetiline kontseptsioon on alati olnud kasutusel kvootide ja väljapüügimahtude (TAC) määramisel, mida ongi ainult võimalik selle kontseptsiooni alusel teha. Probleem on selles, et selle kontseptsiooni rakendamine kätkeb palju probleeme, mida meie raportööri poolt väga hästi kirjeldati, samuti nagu ka meie kolleegi pr Doyle'i poolt, ning me ei saa oma tegevuste aluseks võtta kontseptsiooni pimedat järgimist. Me peame üritama parandada selle tõhusust, jälgima, kus ta ebaõnnestus ja kus andis häid tulemusi ning ma siiralt ei usu, et see teatis on seda saavutanud. Peame kasutama kõiki lisavõimalusi edasiminekuks.
See on siis komisjoni ees seisev väljakutse, mis loodetavasti toob meile ka kunagi häid uudiseid.
Chris Davies
fraktsiooni ALDE nimel. - Proua juhataja, kahetsusega ütlen, et see on üks juhtumeid, kus mul on hea meel, et parlamendil on nii vähe võimu selles valdkonnas, eriti kui silmas pidada, et homme eksisteerib reaalne võimalus selle raporti hääletuseks.
Kui nii läheb, siis mõned inimesed võivad tõenäoliselt öelda "hästi, parlament palub komisjonil oma ettepanekud uuesti üle vaadata”. Mulle ei meeldiks, kui selline avalike suhete žest tehakse, soovin, et komisjon teaks, et vähemalt mõned parlamendiliikmed ei nõustu absoluutselt käesoleva ettepanekuga.
Komisjoni 2006. aasta raport oli nõrk - emadusest ja õunapirukatest, kui aus olla - ning oli vaevalt selle paberilepaneku vaeva väärt. Tehti plaane, plaane ja veelkord plaane, kuid praktiliselt mitte mingeid tegusid ei järgnenud. Siiski, see, mida siin parlamendi raportööri poolt välja pakutakse, on minu arvates veel hullem. Vaatan siin eriti just ühte lõiget: "Arvab, et aeg ei ole küps kasutusele võtta maksimaalselt jätkusuutliku saagikuse süsteemi”. Selge, meil on vaja rohkem analüüsida. Kui nüüd komisjon tahab plaane, siis me tahame lihtsalt rohkem juttu plaanidest. Millal midagi ometi ära tehakse? Kui sellega hakkab homme tegelema parlament, siis ma loodan, et komisjon paneb selle täiesti kõrvale, sest minu seisukohalt on see täiesti vastutustundetu.
On küsimus, õigustatud küsimus, metodoloogiast, mida kasutatakse MJS saavutamiseks. Ausalt öeldes, me teame, mida on vaja - see on sõnademäng umbes pool ajast. Kui kaks kolmandikku kalavarudest püütakse välja üle bioloogiliselt turvalise määra, siis tuleb kalapüük lõpetada; tuleb kalalaevastik seisma panna, tuleb kalamehed töötuks jätta, võib-olla kompenseerida, kuni mõne aja pärast olema varud taastanud ja andnud kõigile võimaluse pikaajaliseks, terveks tulevikuks. Tuleb lasta kalavarudel taastuda.
Otse öeldes, me võime vaielda detailide üle, kuidas MJS täiuslikkust saavutada siis, kui meil on kala ja pikaajaline kindlus kalavarude olemasolu kohta.
Volinik, pean teist väga lugu, alates sellest, kui me esimest korda kohtusime, on mulle meeldinud see, mida te räägite. Kas võin öelda kahte asja? Esiteks, arvan, et teie profiil on liiga madal, ma arvan, et teie administratsioon hoiab teid koosolekutel tagatoas. Ma arvan, et Euroopal on vaja oma kalade "kangelast” ja selleks, et mõnede probleemide osas selgusele jõuda, peaksite olema Euroopa telekaamerate ees, öeldes, mida on vaja teha.
Teine asi on järgmine: te olete nüüdseks läbinud kolm aastat oma viieaastasest ametiajast. On olnud väga palju häid ideid, kuid mitte piisavalt tulemust. Ma soovin, et te oleks oluline peatükk Euroopa Liidu ajaloos, mis puudutab kehva kalanduspoliitikat ning selle reformimist. Seega palun, lõpetage endast mõtlemine kui kommenteerijast, vaid tehke midagi ära!
Viis aastat tagasi olin ma Johannesburgis, kus Euroopa Liit kirjutas alla maksimaalse jätkusuutliku saagikuse printsiibile 2015. aastaks. Me ei rääkinud selle poliitika kehtestamisest 2015. aastaks, me rääkisime kalavarude suurenemisest nendele tasemetele aastaks 2015. See ei oleks pidanud olema ainult natukene, see peab tähendama enamat.
Kui me peame selle kaheksa aasta jooksul ellu viima, siis oleme ilmselt liiga hiljaks jäänud. Peame hakkama tulemusele orienteeruma ja niikaua, kui seda ei juhtu, peate ennast iga päev ebaõnnestujaks pidama.
Ärge kuulake parlamenti, ärge kuulakse ministreid, kes üritavad teid kogu aeg takistada, lihtsalt hakake tegutsema.
Carl Schlyter
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (SV) Proua juhataja, ma nõustun paljuga, mida härra Davies ütleb. Kalad on suremas! Kui nad surevad, siis ei ole ka kalameestel mingit sissetulekut. Seega on tunduvalt targem investeerida tulevikku läbi maksimaalse jätkusuutliku saagikuse praegu, kui järgida senist liidu poliitikat, milleks on maksimaalne saadaolev saak. See ei ole absoluutselt jätkusuutlik!
Siis võime arutleda teaduslike meetodite puudujääkide üle ja asjaolu üle, et tegemist on rohmaka instrumendiga. Kuid ELi majanduspoliitika üldeesmärgiks on ka madal inflatsioon ja see on eriti rohmakas instrument, ometi ei ole seda selliselt kunagi kritiseeritud. Antud juhul on tegemist palju täpsema vahendiga ja selle eest ma soovin tänada volinikku. Te olete mõistnud, et poliitika on täiesti vale, läbi kukkunud ning üritate nüüd asju õigeks keerata.
Hiljem arutame kalade vette tagasilaskmise probleemi ja erinevate meetmete kasutamine aitab ehk seda probleemi lahendada. Kuid kui me räägime sotsiaal-majanduslikust hinnangust, siis peame silmas pidama pikemat perspektiivi. See on minu muudatusettepaneku sisu. Ilma selleta võime samahästi öelda "No kuulge, kalamehed ei taha mitte midagi praegu selles osas teha!”. Jättes kalameeste tulevased põlvkonnad tööta, on ilma kahtluseta, kehv sotsiaalmajanduslik arvestus.
Pedro Guerreiro
Üldise märkusena arutluse all oleva raporti põhipunktide osas, mis on kalandussektorile elulise tähtsusega, arvame, et on oluline tuua välja erinevused kalapüügi jätkusuutlikkuse põhimõtte rakendamisest pikaajalises ja lühiajalises perspektiivis. See tähendab, et pikaajalised plaanid seavad eesmärgiks saavutada stabiilne olukord suhteliselt pika perioodi jooksul, samal ajal, kui lühiajalised meetmed põhinevad igaaastastel ettepanekutel, et korvata lühikese ajaga kalade suremus, kuni on saavutatud pikaajaliseks eesmärgiks seatud tase.
Mis puudutab kalanduse pikaajalisi eesmärke, siis peamine Johannesburgis seatud eesmärk peaks olema aktsepteeritav, see on siis kalavarude maksimaalne jätkusuutlik püük. Siiski on vajalik rõhutada, et maksimaalse jätkusuutliku saagikuse määratlemiseks on vajalik kasutada teaduslikku analüüsi, et määrata kalade suremusmäär, mis kindlustaks maksimaalse väljapüügi, mida antud kalavarude juures on võimalik jätkusuutlikult korraldada. Selle jaoks on vajalik arvesse võtta iga kalavaru loomulikke karakteristikuid, samuti ka kalastusmeetodite olemust ja tüüpe. Kalapüügi taseme hindamiseks, mis on kohane pikaajaliste eesmärkide saavutamiseks, on vajalik kontrollida teadlaste poolt tehtud prognoose, mis omakorda tähendab, et need prognoosid peavad olema tehtud usaldusväärse informatsiooni alusel. Et neid aktsepteeriksid juhid ning järgiks kalamehed, alati arvestades, ma rõhutan alati, kalandussektori ja kalanduskogukondade sotsiaal-majanduslikku olukorda.
Praktikas on eesmärgiks hinnata pikaajaliselt püügikoguseid ja vastavaid kalade suremusmäärasid. Selleks on vaja valida jätkusuutlikkuse kriteeriumid ja määratleda kalapüügi tase, mis võimaldaks maksimaalset jätkusuutlikku püüki. Selle koha peal võiks alata tegelik debatt.
Kalade suremusemääraks, arvestades varude pikaajalist kasutust, on pakutud erinevaid numbreid liikmesriikide erinevates majandustsoonides. Mitmed teadlased arvavad, et eelistatav on arvestada kalade suremusmäärana F0.1 kui näiteks FMSY, mis on arvatavalt vähem sobilik. On oluline märkida et FMSY, mis on kalade suremusmäär, ei aetaks segi MJSga, mis on püügitase.
Lõpetuseks, ma nõustun, et on oluline lisada jätkusuutlikele meetmetele sotsiaal-majanduslike mõjude hinnang ning nende rakendamisega seonduvate kulude hinnang.
Thomas Wise
fraktsiooni IND/DEM nimel. -Proua juhataja, ei ole just sagedane, et Ühendkuningriigi Iseseisvuspartei liige õnnitleb siin täiskogul raportööri. Antud juhul esindan ma seda harva erandit.
ÜRO Põllumajandus- ja toiduorganisatsioon on hinnanud, et 70 % kalaliikide püük sellel planeedil on juba jõudnud või ületanud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse (MJS) piiri. Üldine kalanduspoliitika, koos häbiväärse kalade vette tagasilaskmise probleemiga, mille see on kaasa toonud, on andnud suure osa sellesse arvatavasti saatuslikku ökoloogilisse katastroofi, eriti Põhjameres.
1980ndatel hoiatasid kalurid Kanada valitsust, et tursk oli ohtlikult ülepüütud. Valitsus ignoreeris neid hoiatusi ja 1992. aastaks oli tursatööstus täielikult kokku kukkunud. Sarnane situatsioon on ilmselt praegu kujunemas Euroopa vetes.
Raportöör viitab puudulikule analüüsile ja ebapiisavatele lahendustele, mida pakub komisjoni teatis, mida ta korduvalt kirjeldab kui lihtsustatut. Komisjoni on hiljuti kritiseeritud selle pärast, kuidas ta kogub ja tõlgendab merendusteemadega seonduvat statistikat. Briti valitsus viitab hiljutisel briifingul "vajalike andmete puudumisele selles osas, millised peaksid olema õiged eesmärgid”. Komisjoni MJS tõlgendus baseerub vananenud mudelitel ning ökoloogia dogmaatilistel kontseptsioonidel. See näitab selgelt soovi mis tahes hinnaga saada edasist võimu.
Meie kalavarude kaotus on selleks liiga kõrge hind ning ma tänan raportööri, et ta oli aus oma hukkamõistus komisjoni teatise suhtes. See tõepoolest ütleb midagi, kui eurofiilidest PPE-DE fraktsioon ühineb Ühendkuningriigi Iseseisvuspartei seisukohtadega. Samas, kõik jõuavad selleni varem või hiljem.!
Jean-Claude Martinez
Proua juhataja, volinik, meie kahe kolleegi raportid, kaasa arvatud pr Fraga oma, puudutavad kalanduse lahendamatut probleemi - lahendamatut, kuna kalavarud on piiratud ja nõudlus kasvab pidevalt. Sellest tulenevalt, kalanduspoliitika ei ole ühenduse põllumajanduspoliitika.
Alates 1968. aastast ja Sicco Mansholtist on komisjon 40 aasta jooksul jätkanud strateegilist viga ühenduse põllumajanduspoliitikaga, suurusjärgus, mis võrdub kuriteoga inimkonna vastu: inimkond vajab teravilja ja piima ning mõlemat on vähe nagu näitab hindade tõus.
Kalanduspoliitikaga on asi teine. Komisjoni vead tulenevad selle tavapärasest, tehnokraatsest valest tegutsemisest, kuid mitte strateegilisest kuriteost. Kalavarude haldamine väljapüügimahtude, kvootide, FIFG ja MAGP abil on läbi kukkunud. Komisjon on seadusi andnud kõige kohta: võrgud, tonnaažid, kalalaevastiku suurus, laevade arv ja kui kõik on tehtud, nagu raportöör meile ütleb, on tulemuseks vähem kalamehi, vähem turska, ja vähem isegi siniuim-tuunikala Vahemeres, sealt siis see kalameeste viha juunis ja juulis. Näiteks sealkandis, kust mina tulen, Sete või Le Grau-du-Roi sadamast, kasutavad kalamehed kalapüüki triivvõrkudega, see on traditsiooniline rannakalapüük väikeste võrkudega, nad protestisid, et nad ei olnud kala saanud juulist alates.
Sellest hoolimata, hoolimata kontrollist, hävitustööst ja sanktsioonidest, võib-olla ühel päeval pannakse kalameestele nende jälgimiseks ka elektroonilised vidinad külge, on varud ohus, nagu raportöör ütleb. Üldine kalanduspoliitika ei tööta ja miks? Sest probleem on globaalne: Hiina, Indoneesia, Filipiinid ja Peruu püüavad kala. Nagu veinigagi, meie tõmbame maast üles, siis kui ülejäänud maailm istutab, meie lõhume oma laevu, siis kui Ameerika Ühendriigid ehitavad neid juurde ning Venemaa, Island ja Norra suurendavad oma laevade mootorite võimsusi.
Te võite leiutada indikaatoreid, maksimaalse jätkusuutliku saagikuse mudelit, kuid kui teie naaber püüab rohkem kala, siis teie vähem püüdmine ei paranda varude olukorda. Enamgi veel, mis puudutab kalakasvatust või akvakultuuri, siis see pole tegelik lahendus eriti kalasööda tõttu. Kalandus on seetõttu suurepärane näide ühenduse tasemest, kus see on liiga kõrge, kui tegemist on kalapüügiga ranniku lähedal ja kus otsustus peaks olema kohalikul tasandil, ning liiga madal, kui asi puudutab süvamere kalastust. Sellistel juhtumitel, me kas tõuseme teadlaste abiga kiiresti globaalsele tasandile või läheme 21. sajandi lõpul kinno viimaseid Nemosid kalastama.
Jim Allister
Proua juhataja, ma tervitan ja toetan seda raportit ja kiidan raportööri selle tegemise eest. Oleme aastaid rääkinud jätkusuutlikust kalapüügist ja need aastad on kulunud bürokraatlikule kontrollile. Sellest hoolimata ei ole varud suurenenud ning kalamehi on tükk maad vähem ning nad on vaesemad. On raske jätta tegemata järeldust, et kalanduspoliitika on tänaseks tõesti lootusetult läbikukkunud.
Kalamehed on seda aastaid rääkinud, kuid kuni tänaseni ei ole komisjon neid kuulda võtnud, väljapüügimahud ja kvoodid kontrollinstrumentidena on olnud katastroofid, põhjustades kalade vette tagasilaskmise skandaali ning paljudele kalameestele vaesust. Siiski, ka selle uue maksimaalse jätkusuutliku saagikuse mudeli juures on meil väljapüügimahu kvoodisüsteem koos püügikoormuste süsteemiga. Need tuleb siit mudelist välja jätta. Me ei saa mõlemat endale lubada. Me kõik soovime jätkusuutlikku kalandust, kuid see tähendab jätkusuutlikkust ka kalameestele. See tähendab kalade vette tagasilaskmise peatamist. See tähendab tehniliste meetmete lihtsustamist ja paindlikkuse kasutamist. Katsume sinna jõuda nii kiiresti kui võimalik.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Proua juhataja, ma usun, et on juba väga hilja, me kõik oleme väga väsinud ja ma arvan ka kergelt šokis kohutavast uudisest kolme kaluri surma ja viie kaluri kadumise tõttu Cadizi vetes - laev kuulus Barbate laevastikku - ning ma arvan, et sellised uudised peaksid panema meid kõiki mõtlema, see näitab selle ameti raskusi mis, isegi tänapäeval võivad kaheksa meest ühe löögiga minema pühkida.
Seetõttu ma arvan, volinik, et üks peamiseid probleeme, mida see teatis tõstatab, on ainult piirangute kehtestamine kalapüügile varude taastamiseks, asetamata teistele majanduses osalejatele mingeid kohustusi, kelle tegevus seondub mere ökosüsteemidega. Sellega me kõik kaotame poliitilise legitiimsuse, eriti kalanduse eest vastutav komisjoni kalanduse peadirektoraat, sest ta vastutab ka merenduse eest.
Minu teine mure või küsimus on, kuidas kavatseb komisjon rakendada MJS praktilises mõttes, kuna kõik märgid näitavad, et see tekitab probleeme, tõsiseid probleeme, eriti mis puudutab erinevate liikide püüki, kus erinevad liigid on segunenud ning kus püügi tase, mis määrab püügikoormuse ei vasta MJS-le kui räägime individuaalsetest liikidest. Teine meie ees seisev probleem on see, mis puudutab neid populatsioone, mille kohta meil mingit hinnangut ei ole.
Kindel on see, et need, kes selles sektoris töötavad, on mures ning neil on õigus, kui nad ütlevad, et komisjoni poolt jäetud lüngad selleks, et järgida MJSi poliitilise kohustusena, täidetakse kiiresti kolmandate riikide poolt, kuna kalandusturgu kontrollib vajadus pideva varustatuse järgi.
Ian Hudghton
Proua juhataja, aastate jooksul ei ole ma alati nõustunud meie raportööriga, pr Fraga Esteveziga, kuid selle raporti osas nõustunud paljuga. See väidab ühenduse kontrollisüsteemi olevat keeruka ja see on põhjustanud kalade vette tagasilaskmisi. Raport väidab, et tervitab komisjoni teatist selle kohta, et olemasolev kalanduse korraldamise poliitika on läbikukkunud. Märgitakse, et raske on rakendada maksimaalse jätkusuutliku saagikuse mudelit segaliikide püügil, mis kindlasti puudutab enamikku šotimaa kalamehi. Märgitakse ka, et mudel ei ole sobiv ookeaniliikide puhul.
Ma ei ole nõus sõnadega "kaotatud diskrimineerimine” ning palun homme osade kaupa hääletamist, et see välja jätta, sest tean varasemate arutluste põhjal meie raportööriga, et see on rünnakusignaal suhtelisele stabiilsusele, mis niikaua, kui meil on üldine kalanduspoliitika, peab jääma. Kuid ma nõustun samuti voliniku varasemate märkustega, kui ta ütles, et peame alustama liikumist õiges suunas. Pärast kõiki valulisi aastaid, põhjustatuna üldise kalanduspoliitika poolt, peaksime juba olema palju edasi liikunud.
Urszula Krupa
(PL) Proua juhataja, kuna mul on ainult üks minut rääkimiseks, siis teatan, et mul on palutud kõneleda Poola kalameeste nimel, kes soovivad teatada, et kasutusele võetud määrus tursapüügi keelustamiseks diskrimineerib Poola kalureid, eriti kui teame, milline on teiste riikide püük.
Kalurid loodavad, et määruse sõnastus on tekkinud Euroopa komisjoni teadmatusest selles osas, mis puudutab erinevate riikide tegelikku kalapüüki Läänemeres. Nad nõuavad mitte ainult määruse tühistamist, vaid ka sõltumatu erikomisjoni määramist, kes alluks Euroopa Parlamendile ja uuriks ning selgitaks Läänemere kalapüügi koguste arvestamise põhimõtteid ja meetodeid peale liidu laienemist 2004. aastal, ning uuriks ka erinevuste ulatust.
Catherine Stihler
Proua juhataja, vähesed meist vaidlevad vastu pikaajalise jätkusuutliku kalastamise tähtsusele. Jätkusuutliku arengu tippkohtumisel Johannesburgis 2002. aastal kirjutas EL alla kohustusele jõuda maksimaalse jätkusuutliku saagikuseni (MJS) kalanduses hiljemalt 2015. aastaks.
On eluliselt oluline, et me alustame arutelu, kuidas ohustatud kalade püügi vähendamise eesmärki täita ning selle protsessi oluline osa on pr Fraga Estevezi raport.
Ühendkuningriigi peaministri strateegilise üksuse tuluaruandes kajastati ka kalavarude suremuse vähendamise ning kudemisvõimelise populatsiooni suurendamise väärtuslikkust kalandusele.
šotlasena olen liigagi tuttav Põhjamere tursa ülepüügi teemaga ning enamgi veel praktiliste raskustega juhtimiskavade rakendamisel erinevate liikidega püügipiirkondades nagu need on šotimaa ranniku lähedal. Raskused ei võta ära kohustust tegutsemiseks.
Tervitan komisjoni mõtet osapoolte kaasamise vajaduse osas ning et piirkondlikud nõuandekomisjonid (PNK) kaasatakse edasimineku protsessi. Mõned PNKd on juba alustanud pikaajalise juhtimise ning MJS kavandamist ning on oluline, et strateegia arendatakse välja koostöös osapooltega.
Praegusel tasemel ei tohiks me kõrvale kalduda tehniliste detailide auteludesse, mis MJS ikkagi on ja kuidas seda kasutada. Palju suurem tähelepanu tuleks keskendada kalapüügivõimaluste tasakaalustamiseks, kus kalavarud oleksid olemas ka jätkusuutlikuma tuleviku tarbeks.
Marianne Mikko
(ET) Kallid kolleegid. Viis aastat tagasi säästva arengu tippkohtumisel Johannesburgis võtsime endale kohustuse säilitada kalavarusid ja taastada neid kiiresti tasemeni, mis tagab maksimaalse jätkusuutliku saagi. Planeeritav juhtimissüsteemi muudatus seab praeguse turvalise taseme ja ettevaatuse põhimõttega võrreldes tunduvalt ambitsioonikamad eesmärgid. Kuid muutuse plusse ja miinuseid tuleb väga hoolikalt kaaluda.
Euroopa Liit vajab kalavarude haldamisel paindlikku süsteemi ja võimalust kiireks reageerimiseks. Ka pikaajalistes kavades tuleb ette näha mõistlikud ning paindlikud iga-aastased kohandused. Euroopa Komisjon eeldab, et kalavarusid mõjutab eelkõige püük, kuid ilmanähtused, röövloomad, võõrliigid ning inimtekkelised probleemid võivad kalavarudele hävitavat mõju avaldada. Vene-Saksa gaasitoru mõju Läänemere keskkonnale pole veel hinnatud, kuid ehitus juba käib.
Mind tegi väga murelikuks Läänemeres hiljuti avastatud kärgmeduus, sest see Ameerikast pärinev liik laastas Musta mere kalavarud 80. aastatel praktiliselt olematuks ja teeb praegu hävitustööd Kaspia meres. Ta on aastaga levinud Rootsi rannikult Läänemere keskossa. Me ei tohi käed rüpes oodata, kuni ka Läänemere kalavarud hävitatakse.
Niisiis uue juhtimissüsteemi mõjusid tuleb uurida eelkõige piirkondlikul, mitte Euroopa tasandil, sest iga liikmesriigi kalalaevastikul on omad eripärad. Tulevikku vaatava kalanduspoliitika elluviimiseks on äärmiselt oluline aruteludesse kaasata piirkondlikud nõuandekogud. Muutus juhtimissüsteemis nõuab kahtlemata ka kalalaevade arvu ja nende püügikoormuse vähendamist ning tähendab seega suuri kaotusi meie kalandusettevõtetele. Euroopa Kalandusfondil ei ole ilmselgelt piisavalt vahendeid nii suurte kaotustega toimetulemiseks.
(Juhataja katkestas kõne)
Joe Borg
komisjoni liige. - Proua juhataja, kõigepealt lubage meenutada seda õnnetust, mida proua Fraga Estevez ja proua Miguelez Ramos mainisid. Ma jagan nende muret elude kaotuse pärast ja loodan, et kadunud kalamehed tuuakse turvaliselt tagasi.
Lubage peatuda mõnedel arutelu käigus tõstatatud küsimustel, mis on vägagi erinevad, tagasihoidlikult öeldes, kuidas edasi minna. Siiski, tuleb arutelust välja, et me jagame ühist seisukohta, et kalapüük tuleb tuua jätkusuutlikule tasemele nii kiiresti kui võimalik. See ei tähenda, et me pakume välja drastilist ja viivitamatut tegevust. Pigem püstitame endale eesmärgi jõuda maksimaalse jätkusuutliku saagikuseni asteastmelt ning paindlikult. Igal astmel hindame eesmärgid ümber ja kui vaja, kohandame neid muutunud oludega.
Teiste sõnadega, MJS lähenemine annab meile suuna ja mitte tingimata kindla eesmärgi. Lubage mul ennast korrata, MJS lähenemine suunab kalapüügi juhtimise õigele suunale, ülepüügist eemale ning suuremate ja stabiilsemate püükide ning madalamate kulude suunas.
See lähenemine peaks olema muutuv selles osas, mida me veel teada saame või kui keskkonna või ökosüsteemi tingimused muutuvad, et uusi teadmisi saaks kasutada selle mudeli juures.
On tõstatatud ka küsimus, et MJS ei ole toiminud ja et see ei sobi ookeani kalavarudele, ning samuti, et tegemist on vananenud kontseptsiooniga. Lubage mul mainida, et nii Euroopas kui teistes maailma paikades on olnud kalanduse juhtimisstrateegiaid, mis on olnud edukad. Kuigi kontseptsioon ei ole uus, ei tähenda see, et ta oleks vananenud. Tähtis punkt on see, et niikaua, kui see määratleb suuna kalanduse juhtimisele ja on piisavalt paindlik, et võimaldada pidevaid ülevaatamisi, siis on olemas head edu väljavaated.
Häid edunäiteid võib tuua saida, kilttursa ja makrelli varude osas, mida püütakse MJS taseme lähedaselt ning mis on üldiselt stabiilsed ning kasumlikud.
Lubage mul toonitada ühte punkti. Selle ettepaneku eesmärk ei ole karistada kalamehi, kes ilmselt peavad tegema mitmeid ümberkorraldusi, kuid see püüab jõuda eesmärgini ning minna selles suunas, kus sektor töötaks stabiilsemas ning kasumlikumas keskkonnas. Nagu ma oma avasõnades ütlesin, Euroopa Kalandusfond lubab liikmesriikidel võtta kasutusele meetmed, mis puudutavad võimsuste ja püügikoormuste muutmist pikaajalises mõõtmes, kaasa arvatud sotsiaalsed ja majanduslikud sätted, mis hõlmavavad avaliku raha asjakohast kasutamist tegevusprogrammides.
Teine tõstatatud küsimus seondub asjaoluga, et MJS ei toimi mitme liigiga püügipiirkondades, sest kui eesmärgiks on ühe liigi MJS, siis üks liik võib selles olukorras otsa lõppeda, samal ajal kui teist alapüütakse. Ma arvan, et peame olema siin realistlikud selle olukorra osas ning peamiselt mitme liigiga püügipiirkondade osas. Varud, millest me räägime, on praegu kasutuses mittejätkusuutlikul tasemel. On selge, et MJS rakendamine mitme liigiga püügipiirkondades on keerukas ja seda tuleb uurida iga juhtumi korral eraldi. Siiski, mitme liigiga püügipiirkondade probleem eksisteerib ja kui me sellega ei tegele, siis mingit olukorra paranemist ei tule ja õiges suunas me liikuda ei saa.
Mis puutub nõustamist, lubage mul öelda, et komisjon kavatseb kaasata osanikke ning nendega konsulteerida. Mitmed konsultatsioonid on juba toimunud alates MJS eesmärgi võtmisest Johannesburgi tippkohtumisel. Nendesse konsultatsioonidesse on kaasatud liikmesriigid, teadlased ja piirkondlikud arengukomisjonid, mis uurivad meie ettepanekut ja kes nõustavad meid, kuidas oleks kõige parem edasi liikuda. Hiljem peetakse ka diskussioone plaanide osas, pärast seda, kui oleme teinud mõjude analüüsi, konsulteerinud tööstusega ja koostanud konkreetsed ettepanekud. Ootan jätkuvat dialoogi teiega nende plaanide osas.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeval, 6. septembril 2007.
