Timpul afectat întrebărilor (întrebări adresate Comisiei)
Preşedintele
Urmează timpul afectat întrebărilor (B7-0207/2010/rev. 1). Următoarele întrebări sunt adresate Comisiei.
Partea întâi
Subiect: Crearea unei autorităţi europene responsabile de evaluarea capacităţii de împrumut
Intenţionează Comisia să propună crearea unei autorităţi europene responsabile de evaluarea capacităţii de împrumut a statelor membre din zona euro şi/sau a instituţiilor lor de credit?
Michel Barnier
Domnule preşedinte, aş dori să îi mulţumesc dlui Papastamkos pentru această întrebare referitoare la un subiect pe care, din perspectiva actualei mele poziţii, îl consider absolut esenţial pentru funcţionarea corespunzătoare a economiei şi a pieţelor financiare.
Agenţiile de rating de credit joacă un rol crucial în stabilirea riscurilor asociate situaţiei societăţilor, dar şi a statelor membre, iar criza a demonstrat - ca să mă exprim în termeni moderaţi - că metoda lor de funcţionare a pus şi pune în continuare probleme, având consecinţe grave câteodată. Acesta este motivul pentru care G20 a adoptat pe bună dreptate decizii dure de instituire a unei monitorizări şi a unor reguli noi de guvernare.
Doresc să vă reamintesc, doamnelor şi domnilor, că, în momentul crizei, Comisia şi-a asumat foarte rapid responsabilităţile în această privinţă, acordând prioritate reglementării activităţilor agenţiilor de rating de credit din ultimii doi ani. În septembrie 2009 - adică la un an de la prăbuşirea corporaţiei Lehman Brothers - regulamentul privind agenţiile de rating de credit a fost adoptat cu sprijinul Parlamentului; aş dori să îmi exprim aprecierea faţă de munca depusă de raportorul dvs., dl Gauzès, pentru abordarea problemelor generate de metodele de funcţionare a acestor agenţii, care au contribuit în mod semnificativ la criza financiară.
Regulamentul la care mă refer a introdus un sistem de înregistrare obligatorie a tuturor agenţiilor de rating de credit înfiinţate pe teritoriul Uniunii Europene. A impus o serie de cerinţe urgente: în primul rând, garantarea încetării posibilelor conflicte de interes; în al doilea rând, revizuirea şi îmbunătăţirea calităţii ratingurilor şi a metodologiei utilizate; şi, în ultimul rând, garantarea funcţionării transparente a acestor agenţii de rating.
Doamnelor şi domnilor, sunt încrezător că noile norme privind agenţiile de rating de credit, despre care tocmai am vorbit, vor ameliora în mod sigur independenţa şi integritatea procesului de rating, vor spori transparenţa activităţilor de rating de credit şi vor îmbunătăţi calitatea respectivelor ratinguri, inclusiv a celor referitoare la datoria suverană a statelor membre - a ţărilor din Uniunea Europeană - şi a instituţiilor financiare ale UE. Aceasta este etapa în care ne aflăm.
Domnule Papastamkos, în ceea ce priveşte crearea unei agenţii publice europene de evaluare a capacităţii de împrumut, precum cea pe care o solicitaţi, aceasta este o idee care se integrează treptat în dezbaterea privind posibilele alternative la actualul model economic al agenţiilor de credit de rating, cunoscut drept modelul "emitentul plăteşte”. Efectele acestei idei trebuie evaluate cu atenţie, în special în ceea ce priveşte răspunderea.
În mod clar, domnule Papastamkos, astăzi urmăresc în primul rând punerea în aplicare corespunzătoare a regulamentului din 2009 şi funcţionarea actualului sistem reformat. Cu toate acestea, nu resping ideea creării unei agenţii europene, pe care dvs. o susţineţi. Aceasta trebuie analizată din perspectiva evaluării regulamentului din 2009 şi a efectelor acestuia asupra agenţiilor de rating de credit. În plus, această evaluare este prevăzută de regulament, iar Comisia trebuie să o prezinte Parlamentului şi Consiliului până în decembrie 2012.
Vă pot confirma că, în curând, Comisia va propune o modificare a regulamentului privind agenţiile de rating de credit pentru a conferi Autorităţii europene pentru valori mobiliare şi pieţe (AEVMP) responsabilitatea generală a supravegherii acestor agenţii. Parlamentul a solicitat acest lucru în cursul negocierilor referitoare la regulament, iar şefii de stat sau de guvern au ajuns la un acord asupra acestui principiu. Prin urmare, vom aduce această modificare. Sunt convins că transferul supravegherii agenţiilor de rating de credit către noua autoritate va consolida şi va îmbunătăţii cadrul de reglementare pe care îl avem la dispoziţie în Uniunea Europeană.
Georgios Papastamkos
(EL) Domnule preşedinte, aş dori să îi mulţumesc dlui comisar Barnier pentru răspunsul oferit şi să vă spun, domnule comisar, că acesta este un subiect pe care l-am supus analizei parlamentare în repetate rânduri începând cu 2006, adică înainte de izbucnirea crizei economice.
În opinia mea, există două paradoxuri: există firme internaţionale de rating, dar acestea nu sunt supravegheate la nivel internaţional. Cel de-al doilea paradox se referă la faptul că sistemele şi interesele private din afara Europei acţionează în mare măsură împotriva instituţiilor europene şi statelor membre.
Aş dori - şi solicit, domnule comisar - ca Europa să se mişte mai rapid şi într-un ritm susţinut şi, în cele din urmă, aş dori să ştiu unde este sediul geografic al acestor firme de credit şi în ce mod va fi împărţită cifra de afaceri a acestora.
Michel Barnier
Domnule preşedinte, domnule Papastamkos, cunosc vechiul dvs. angajament şi tocmai de aceea salut acest dialog pe care îl iniţiaţi astăzi pentru prima dată între noi, deoarece, în ceea ce mă priveşte, mă aflu în această funcţie doar de câteva săptămâni.
Am în vedere acest regulament propus de fosta Comisie coordonată de dl Barroso, care îmbunătăţeşte situaţia actuală. Am menţionat noile cerinţe care vor fi impuse agenţiilor de rating de credit şi am vorbit despre cea mai recentă evoluţie înregistrată de propunerea pe care v-o voi prezenta, conform dorinţelor dvs., referitoare la supravegherea exercitată de Autoritatea europeană pentru valori mobiliare şi pieţe (AEVMP).
Afirmaţiile dvs. sunt corecte: nu este singurul domeniu în care, în contextul unei pieţe comune şi unice deosebit de integrate, constatăm că există societăţi, în special societăţi financiare, care nu mai sunt deţinute la nivel naţional. V-aş reaminti, domnule Papastamkos, că în jumătate din ţările Uniunii Europene, 50 % din industria bancară aparţine unor grupuri din alte ţări.
Prin urmare, ne aflăm într-o piaţă integrată cu societăţi în mare parte transnaţionale, dar supravegherea a rămas la nivel naţional. Aşadar, sarcina noastră este să asigurăm integrarea, lucru pe care ne-am angajat să îl facem. Odată cu acordarea noilor puteri către AEVMP, supravegherea internaţională - europeană, să spunem - pe care o solicitaţi va deveni realitate.
Acum, referitor la ţara dvs., care a suferit acest şoc, trebuie să fim foarte vigilenţi. Nu voi trage concluzii pripite despre ceea ce s-a întâmplat. Trebuie să fim vigilenţi în toate cazurile în care agenţiile de rating de credit iau decizii referitoare la statele membre şi să evaluăm situaţia economică şi rolul public al acestora. De ce? Pentru că, de fapt, miza este aici un stat suveran, costul datoriei sale şi, în cele din urmă, situaţia contribuabililor săi, obligaţi, cred, de prea multe ori, să ducă greul. Întâmplător, acesta a fost subiectul propunerilor pe care le-am prezentat în cadrul Consiliului Ecofin de sâmbătă de la Madrid referitoare la prevederea, prevenirea şi gestionarea viitoarelor crize, astfel încât contribuabilii să nu mai fie obligaţi să suporte impactul principal.
Cunosc foarte bine efectele deciziilor luate de agenţiile de rating de credit şi efectul acestor decizii asupra comportamentului investitorilor. De aceea avem nevoie o legislaţie dură, exigentă, iar aceste agenţii trebuie să îşi evalueze toate responsabilităţile şi trebuie să fie supravegheate pentru a face acest lucru. Vor fi supravegheate de autorităţile europene în temeiul propunerilor pe care le voi prezenta la sfârşitul acestui an.
Franz Obermayr
(DE) Domnule preşedinte, vă mulţumesc pentru raportul excelent. Mă determină să fiu destul de optimist că înfiinţarea unei autorităţi europene de evaluare a capacităţii de împrumut ne va oferi, în sfârşit, independenţă faţă de agenţiile private din SUA. Totuşi, ceea ce mă interesează în acest context nu este numai locaţia, ci şi componenţa funcţională şi structurală a acestei autorităţi europene de evaluare a capacităţii de împrumut. În cele din urmă, este important ca o organizaţie de acest tip să se impună. Bineînţeles, sunt interesat şi de consecinţele preconizate ale procedurii şi de consecinţele situaţiei în care un stat membru al zonei euro are un rating scăzut al capacităţii de împrumut.
Michel Barnier
Domnule Obermayr, dl Papastamkos mi-a adresat o întrebare referitoare la posibilitatea, pe care o sprijină, de a crea o agenţie europeană de rating de credit. Dacă am înţeles bine ideea dumnealui, această agenţie ar trebui să fie publică.
Nu am adoptat o poziţie referitoare la acest subiect. Aş adăuga că aceasta nu este direcţia în care se îndrepta Comisia, din moment ce propunerea sa se concentra - prin regulamentul adoptat de acest Parlament - asupra reformei actualului sistem de agenţii, care sunt private, şi asupra consolidării foarte riguroase a cerinţelor referitoare la transparenţă pentru a evita conflictele de interese, de onestitate în activitatea lor de rating de credit. Aceasta este etapa în care ne aflăm. Acest regulament a fost adoptat, va intra în vigoare cât mai curând posibil, fără întârziere - menţionez în trecere acest lucru - şi apoi vom finaliza acest plan prin conferirea unui rol de supraveghere Autorităţii europene pentru valori mobiliare şi pieţe.
Nu resping ideea acestei noi agenţii pe care dl Papastamkos o doreşte atât de mult. Cu toate acestea, chiar avem nevoie de timp pentru a evalua schimbarea generată asupra modelului de afaceri de ideea unei agenţii europene de rating de credit. Este o idee pe care o consider interesantă, dar care trebuie evaluată cu atenţie. Prin urmare, nu voi spune cine va face parte din aceasta sau cum va funcţiona aceasta, pentru că nu ştiu. Ar mai fi de discutat şi problema intervenţiei autorităţilor publice în activitatea unei astfel de agenţii. Condiţiile stricte aplicate agenţiilor private de rating de credit ar trebui să se aplice şi unei agenţii publice europene, în special normele referitoare la conflictele de interese.
Aceste probleme ar apărea în cazul în care ne-am orienta către o nouă agenţie publică europeană. Ca să fiu sincer, pentru a analiza această problemă în mod serios, fără improvizaţii, am avea nevoie, în primul rând, de timpul şi deciziile necesare punerii în aplicare a sistemului reformat pe care l-aţi adoptat prin acest regulament şi, în al doilea rând, de timpul necesar pentru o abordare atentă a tuturor aspectelor şi în special a celor pe care tocmai le-am menţionat.
Preşedintele
Regula este că, în cazul în care autorul nu este prezent, întrebarea se omite. Cu toate acestea, având în vedere circumstanţele de excepţie ale acestei sesiuni plenare, voi citi numele deputaţilor care nu sunt prezenţi şi aceştia vor primi un răspuns scris la întrebările lor. Totuşi, nu va exista o dezbatere aferentă în sesiune plenară.
Aşadar, deputaţii absenţi care vor primi un răspuns scris sunt, în ordinea prezentării întrebărilor, dl Balčytis şi dna Morkūnaitė-Mikulėnienė.
Partea a doua

Subiect: Posibilităţile de alegere ale consumatorilor şi tehnologia telefoanelor inteligente
Popularitatea tot mai mare a telefoanelor inteligente a creat o nouă piaţă în materie de tehnologie, software şi aplicaţii. Anumiţi operatori de telefoane şi dispozitive inteligente restricţionează posibilităţile de alegere ale consumatorilor şi au organizat piaţa astfel încât să aibă un control total asupra experienţei utilizatorilor în ceea ce priveşte accesul la software, browsere şi aplicaţii. În aceste condiţii, s-ar putea deduce că posibilităţile de alegere ale consumatorilor sunt limitate. Intenţionează Comisia să analizeze drepturile şi posibilităţile de alegere ale consumatorilor în cadrul acestei pieţe digitale aflate în expansiune şi poate aceasta să confirme dacă sistemele de operare cu sursă deschisă ar trebui să constituie direcţia de dezvoltare în ceea ce îi priveşte pe utilizatorii telefoanelor inteligente?
Joaquín Almunia
Vicepreşedinte al Comisiei. - Comisia monitorizează îndeaproape evoluţia telefoanelor inteligente şi a pieţelor aferente acestora. Aşa cum onoratul deputat admite în întrebarea sa, uneori se creează pieţe noi.
Comisia îşi asumă pe deplin angajamentul de a garanta respectarea normelor şi principiilor UE în materie de concurenţă, ţinând seama, în acelaşi timp, de evoluţiile dinamice şi rapide ale pieţei. Aşa cum demonstrează cazurile recente ale Microsoft şi Intel, Comisia acţionează în sensul aplicării legislaţiei pentru a garanta că o concurenţa bine fundamentată permite consumatorilor, atunci când este necesar, să aleagă între mai multe alternative şi, astfel, să beneficieze de evoluţiile şi inovaţiile tehnice. În această privinţă, concomitent cu recunoaşterea faptului că tehnologia brevetată se află la baza succesului Europei în domeniul tehnologiilor mobile din a doua şi a treia generaţie, Comisia este conştientă de dezvoltarea tehnică excelentă determinată de tehnologiile non-profit.
Deşi trebuie să lăsăm industria să decidă aspra modelului specific de afaceri pe care doreşte să îl utilizeze şi să lăsăm piaţa să desemneze câştigătorul, Comisia subliniază importanţa interoperabilităţii, încurajând o concurenţă bine fundamentată între tehnologiile diferitelor societăţi şi contribuind la prevenirea blocajelor. În acest context, Comisia salută utilizarea instrucţiunilor de operare cu sursă deschisă care pot împiedica transmiterea neloială de poziţii dominante între pieţe învecinate. Platformele cu sursă deschisă servesc acest scop, permiţând crearea unor pieţe competitive deasupra sistemelor de software.
Liam Aylward
Aş dori să îi mulţumesc dlui comisar pentru răspunsul său. Deviez puţin de la subiect şi vă spun că, recent, au circulat mai multe ştiri referitoare la conceptul de cenzură pe bază de conţinut care apare în cazul acestei tehnologii. Unele aplicaţii au fost refuzate de operatori şi producători de software din cauza conţinutului lor politic.
Ce poate face Comisia pentru a se asigura că există o concurenţă sporită în accesarea de informaţii prin intermediul noilor tehnologii şi că libertatea de exprimare nu este încălcată?
Joaquín Almunia
Vicepreşedinte al Comisiei. - Ştiu că aspectele la care vă referiţi în a doua dvs. întrebare pot crea probleme pentru concurenţă pe piaţă.
Monitorizăm permanent şi îndeaproape acest aspect, dar nu pot face comentarii asupra investigaţiilor speciale care se află acum în derulare sau sunt planificate. Cu toate acestea, sunt conştient că întrebările pe care le-aţi adresat şi preocupările pe care le-aţi exprimat în cadrul Parlamentului sunt reale, iar rolul meu şi cel al autorităţii pentru concurenţă este de a monitoriza situaţia şi de a evita un tip de poziţie dominantă cu închiderea pieţei, barierele pentru noii veniţi şi, în cele din urmă, problemele cu care se confruntă consumatorii şi utilizatorii acestor noi tehnologii, care ar trebui să beneficieze, nu să sufere, depe urma dezvoltării şi îmbunătăţirii tehnologiilor.
Paul Rübig
(DE) Domnule Barnier, în primul regulament privind roamingul pentru schimbul de date şi telefonie, am stabilit o obligaţie de îndeplinire a sarcinilor, ceea ce înseamnă că fiecare operator din Europa trebuie să poată avea acces la fiecare consumator. Acum apar brusc conflicte din cauza faptului că operatorii elimină aceste servicii din reţele şi nu sunt pregătiţi să furnizeze sprijinul necesar. Consideraţi că este necesar ca organismele naţionale de reglementare să ia măsuri în această privinţă?
Franz Obermayr
(DE) Salut abordarea acestui subiect de către Comisie din perspectiva concurenţei. Întrebarea mea este următoarea: A emis Curtea de Justiţie a Uniunii Europene hotărâri în cazuri similare şi ar putea aceste cazuri să fie citate în contextul acestui tip de restricţionare a accesului? Există utilizatori de telefoane inteligente care au încercat deja să îi urmărească în justiţie pe furnizorii lor de servicii?
Joaquín Almunia
Vicepreşedinte al Comisiei. - Referitor la întrebare, consider că ar trebui să combinăm, după caz, instrumente de reglementare cu instrumente în materie de concurenţă.
În ceea ce priveşte unele aspecte menţionate în întrebări şi în intervenţia dvs., instrumentele concurenţei au fost şi vor fi în continuare folositoare, dar nu exclud situaţia în care, în orice moment, Comisia va utiliza, după caz, competenţele de reglementare pe care le deţine. A făcut acest lucru în trecut şi îl poate face din nou în viitor.
Consider că soluţia optimă este o combinaţie adecvată de concurenţă şi reglementare, nu ca instrumente alternative, ci ca instrumente complementare. Şi, referitor la întrebarea dvs., îmi cer scuze, domnule deputat, nu sunt avocat; nu ştiu nimic despre plângerile pe care cetăţenii le înaintează instanţelor. În orice caz, primim unele informaţii şi câteodată plângeri şi, de fiecare dată când trebuie să răspundem atunci când considerăm că informaţiile primite sau plângerile trimise Comisiei merită un răspuns din partea noastră - aţi putut vedea care este instrumentul utilizat de noi -, facem strict acest lucru.
Aşa cum am afirmat în răspunsul precedent, în acest domeniu, referitor la acest aspect şi la aceste probleme, ne ocupăm în prezent de anumite investigaţii, dar nu pot oferi informaţii pentru că, prin natura funcţiei, trebuie să păstrez confidenţialitatea.
Preşedintele
Următorul autor, dl Toussas, care lipseşte, şi dl Ziobro, vor primi răspunsuri scrise, aşa cum am explicat anterior.

Subiect: Activitatea agenţiilor de rating
În ziua următoare anunţării măsurilor de austeritate adoptate de guvernul elen, agenţia de rating Moody's a ameninţat cu scăderea cotei de rating pentru cele mai importante cinci bănci din Grecia.
În opinia agenţiei internaţionale de rating, creşterea ratei şomajului şi scăderea venitului disponibil ar putea avea ca rezultat presiuni suplimentare asupra sistemului bancar grec, care se confruntă deja cu o scădere a profitabilităţii şi o deteriorare a activelor.
Ţinând seama de faptul că astfel de comunicate alimentează speculaţiile din momentul în care sunt publicate, care este opinia Comisiei cu privire la situaţia sistemului bancar din Grecia?
Ce măsuri intenţionează să adopte aceasta cu privire la "activităţile” agenţiilor de rating de credit?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Sursa crizei financiare din Grecia nu a fost sectorul bancar, ci sectorul public. Totuşi, vulnerabilitatea sectorului bancar a crescut din cauza expunerii băncilor la obligaţiunile guvernului elen şi, mai important, din cauza perspectivelor de creştere economică scăzute.
În propria analiză a economiei şi sistemului financiar elen, Comisia ţine seama de multiplele surse de informaţii, inclusiv de agenţiile de credit. În acest context, Comisia monitorizează cu atenţie punerea în aplicare a măsurilor fiscale suplimentare anunţate de autorităţile elene la 3 martie 2010 şi adoptate de Parlamentul elen la 5 martie 2010, în scopul îndeplinirii obiectivelor bugetare pentru anul 2010.
Comisia monitorizează îndeaproape şi evoluţiile înregistrate de sectorul bancar elen. Aproximativ 8 % din activele băncilor sunt sub formă de obligaţiuni sau împrumuturi de stat, deşi se preconizează că împrumuturile de stat sau neperformante care apar nu vor depăşi 8 % în 2010 din cauza economiei slabe.
În plus, băncile elene depind în foarte mare măsură de operaţiunile de refinanţare ale BCE pentru că finanţările pe termen scurt sunt excluse de pe pieţele financiare internaţionale. Comisia îşi asumă responsabilitatea de a asigura stabilitatea financiară a zonei euro şi a UE în ansamblu. Într-adevăr, băncile din alte state membre ale UE sunt expuse la criza elenă în primul rând prin faptul că deţin datorii de stat, Franţa şi Germania fiind cele mai vizate.
Deşi aceste expuneri nu sunt foarte importante în ceea ce priveşte PIB-ul, ele devin mai semnificative în ceea ce priveşte bilanţurile fiecărei bănci în parte. În acelaşi timp, aproximativ 10 % din bilanţurile băncilor elene este investit în sudul şi estul Europei, ceea ce presupune un alt canal de transmitere.
Nikolaos Chountis
(EL) Domnule preşedinte, îi mulţumesc dlui comisar pentru răspunsul oferit. În mod evident, băncile elene au probleme. Există lichidităţi produse de sectorul public din Grecia care, din nefericire, nu merg către economia reală; dar ceea ce aş dori să subliniez este faptul că, de fiecare dată când Grecia anunţă anumite măsuri, anumite forme de împrumut, aceste faimoase agenţii de rating vin şi scad ratingul Greciei şi al băncilor elene.
Este un rol trist. Anterior a avut loc o dezbatere şi nu doresc să o reiau. Aceste agenţii de rating, firme private din SUA, nu sunt de încredere şi cred că este inacceptabil ca Banca Centrală Europeană şi instituţiile europene să le considere - chiar şi acum - importante. Întrebarea care se pune, şi răspunsurile pe care le-am auzit anterior, sunt următoarele: în regulă, problema poate fi reglementată în 2013. Acum, poate Uniunea Europeană şi instituţiile sale să nu mai ţină seama de ratingurile acestor agenţii?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - După cum am afirmat mai devreme, în cadrul analizei sale, Comisia nu ţine seama numai de agenţiile de rating, ci şi de propriile analize. Comisia Europeană urmăreşte îndeaproape evenimentele din sectorul public şi bancar elen, deci tragem propriile concluzii şi pe baza acestora prezentăm propuneri Consiliului. Bineînţeles, mai există un aspect, şi anume activitatea agenţiilor de rating de credit. Acestea sunt societăţi private, foarte influente în ceea ce priveşte pieţele financiare, dar acest lucru nu este, desigur, responsabilitatea Comisiei Europene.
Morten Messerschmidt
(DA) Domnule preşedinte, toţi suntem preocupaţi de ceea ce putem face pentru a rezolva problemele generate de criza financiară. Domnule comisar, am văzut în presa de ieri că aţi sugerat ca, în viitor, statele membre să îşi prezinte proiectele de buget Comisiei înainte de a fi dezbătute şi adoptate de parlamentele naţionale. Aş dori să ne daţi mai multe detalii despre modul în care, în viitor, Comisia va avea posibilitatea să îşi exprime opinia asupra proiectelor de buget ale statelor membre înaintea parlamentelor naţionale. Sună extrem de interesant. Aş dori să ştiu mai multe despre acest lucru.
Georgios Papanikolaou
(EL) Domnule preşedinte, domnule comisar, vă mulţumesc foarte mult pentru răspunsul dvs. Am ascultat cu foarte mare atenţie informaţiile pe care ni le-aţi oferit astăzi şi explicaţia referitoare la poziţia Comisiei.
Încerc să ajung la o concluzie. În cazul în care, cândva, în viitor, o altă ţară din zona euro se va confrunta cu probleme asemănătoare legate de agenţiile de rating şi de presiunile exercitate de piaţă, vom proceda în acelaşi mod bine cunoscut? Vom adopta o abordare de tipul "să aşteptăm şi să vedem”? Vom presupune că, prin abordarea aplicată până în prezent la problemele Greciei, ne confruntăm în general cu probleme structurale ale zonei euro care pot, la un moment dat, să preocupe şi alte state membre?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - În primul rând, vă reamintesc că răspund la aceste întrebări în locul dlui comisar Rehn, care este bolnav, aşadar acesta nu este domeniul meu de activitate, dar vă pot spune, referitor la întrebările legate de bugetele naţionale, că am discutat săptămâna trecută pentru prima dată în cadrul colegiului cu privire la măsurile care ar trebui adoptate pentru viitoarea monitorizare. Desigur, acesta este unul dintre subiectele care vor fi abordate, dar, în mod clar, nu există încă nicio decizie în această privinţă. A existat doar o dezbatere pentru a ne asigura că subiectul este discutat în mod corespunzător în cadrul colegiului, iar comisarul competent va veni în curând cu propuneri. La momentul respectiv veţi putea discuta problema direct cu dumnealui.
Referitor la cea de-a doua întrebare, nu există niciun motiv pentru care Comisia să adopte o poziţie diferită faţă de Grecia şi faţă de orice alt stat membru, aşadar sper că nu ni se vor mai adresa aceste întrebări; dacă ni s-ar mai adresa, am avea aceeaşi poziţie.
Subiect: Strategia Uniunii Europene în materie de reţele cu bandă largă
Este Comisia în măsură să expună măsurile pe care urmează să le ia pentru a promova accesul la internetul de mare viteză pe întregul teritoriu al Uniunii Europene şi îndeosebi în zonele rurale?
Neelie Kroes
Vicepreşedintă a Comisiei. - Într-o lume care evoluează rapid către o nouă eră digitală, Europa trebuie să fie pregătită cu o infrastructură de bandă largă de ultimă generaţie, care va determina creşterea de mâine. Consiliul din martie 2009 a stabilit ca obiectiv indicativ o acoperire de 100 % până în 2013. Strategia 2020 a extins această provocare stabilind obiectivele pentru 2020 pentru infrastructura de bandă largă de mare viteză, respectiv o viteză de 30 de megabiţi pe secundă pentru toţi europenii, inclusiv cei care locuiesc în regiuni rurale, şi de 100 de megabiţi pe secundă pentru 50 % din gospodăriile cu abonament la internet.
Agenda digitală pentru Europa, una dintre cele şapte iniţiative principale din cadrul strategiei UE 2020, stabileşte un plan de promovare a internetului de mare viteză în Europa şi este programată să fie adoptată în curând. Agenda va fi urmată de trei documente privind infrastructura de bandă largă: în primul rând, comunicarea privind infrastructura în bandă largă, care prezintă în detaliu punerea în aplicare a agendei în materie de infrastructură de bandă largă, în al doilea rând, recomandarea privind noua generaţie de acces (NGA), care urmăreşte să clarifice baza pentru încurajarea investiţiilor în internetul de mare viteză şi, în al treilea rând, primul program de politică în domeniul spectrului de frecvenţe radio, care va constitui baza strategiei Comisiei de generare a unui spectru suficient pentru infrastructura de bandă largă fără fir.
Acţiunile de promovare a infrastructurii de bandă largă de mare viteză prevăzute de Agenda digitală nu includ numai angajamentul asumat de Comisie, ci şi sugestii din partea statelor membre. Aceste sugestii vor aduce în centrul atenţiei dezvoltarea strategiilor naţionale în materie de bandă largă, cuprinzând promovarea investiţiilor private prin folosirea de norme de planificare urbană, cartografierea infrastructurii şi clarificarea dreptului de trecere; prin aceste acţiuni, statele membre pot reduce substanţial costurile investiţiilor şi le pot face mai viabile. De asemenea, acestea se vor concentra asupra reducerii disparităţii financiare prin folosirea completă a fondurilor structurale disponibile pentru finanţarea infrastructurii de bandă largă de mare viteză şi, în cazul în care nu există stimulente pentru finanţarea privată, prin folosirea finanţării publice directe.
În ceea ce priveşte Comisia, aceasta analizează opţiunile de care dispune pentru a spori investiţiile private şi publice în NGA, în scopul îndeplinirii obiectivelor stabilite. Ingineria financiară se va număra printre opţiunile avute în vedere pentru a reduce diferenţa dintre ceea ce este necesar şi ceea ce piaţa este pregătită să investească.
Liam Aylward
în numele autorului. - Având în vedere faptul că trăim într-o lume din ce în ce mai digitală, aşa cum aţi subliniat, în care o parte importantă din activitatea noastră zilnică se desfăşoară online, consider că a fost trecut cu vederea grupul cetăţenilor mai în vârstă, care nu au acces sau au un acces limitat la internet. Ce putem face pentru a ne asigura că aceştia nu sunt excluşi din societate şi ce putem face pentru a-i ajuta?
Neelie Kroes
Vicepreşedintă a Comisiei. - Nu numai Comisia, ci şi Consiliul a adoptat decizia înţeleaptă, ca să mă exprim aşa, de a stabili ca obiectiv indicativ o acoperire de 100 % până în 2013. 100 % înseamnă 100 %, prin urmare, indiferent de persoana la care vă gândiţi, aceasta ar trebui să fie acoperită 100 %.
Malcolm Harbour
Salut cu entuziasm întrebarea adresată de dl Crowley şi sunt cu adevărat interesat de faptul că în Irlanda există o nouă desfăşurare de infrastructură de bandă largă fără fir pentru a furniza acces comunităţilor rurale, pe care o consider o iniţiativă importantă.
Doream să vă adresez în special o întrebare legată de o problemă întâlnită în activitatea pe care am desfăşurat-o, referitoare la criteriile privind ajutorul de stat pentru susţinerea iniţiativelor locale în materie de infrastructură de bandă largă. Unele autorităţi locale de care am cunoştinţă au încercat să colaboreze cu autorităţile publice pentru a consolida împreună cererea în scopul oferirii unui pachet viabil unui investitor.
Totuşi, se pare că în anumite cazuri această acţiune este considerată o încălcare a criteriilor privind ajutorul de stat. Aşadar, aş dori să întreb dacă serviciile sale ar putea sprijini unele dintre aceste proiecte ale comunităţilor locale prin furnizarea de orientări referitoare la criteriile privind ajutorul de stat, pentru a sprijini acele parteneriate public/privat care, sunt de acord, sunt esenţiale pentru a ajunge la o acoperire generală cu infrastructură de bandă largă.
Silvia-Adriana Ţicău
Doamnă comisar, planul de redresare economică prevede o sumă de un miliard de euro pentru acoperirea până la nivelul de 100 % a infrastructurii de bandă largă. Aş dori să vă întreb care este stadiul acestui proiect, având în vedere importanţa realizării acestei infrastructuri?
Neelie Kroes
Vicepreşedintă a Comisiei. - Vă sunt recunoscătoare pentru întrebarea adresată deoarece, într-adevăr, atunci când vorbim despre infrastructura de bandă largă, nu vorbim numai de infrastructura prin cablu, ci şi de de cea fără fir, prin satelit şi aşa mai departe. Aşadar, atunci când îi răspund onoratului deputat vorbind despre o acoperire de 100 %, nu menţionez modul în care problema va fi abordată sau soluţionată.
Dar am o părere pozitivă despre Irlanda şi nivelul său de investiţii. Atunci când a existat posibilitatea cheltuirii de fonduri structurale, în special pentru investiţii de acest tip, Irlanda a profitat la maxim de această posibilitate. S-a situat cu puţin sub nivelul de 50 %. În cazul altor state membre m-am simţit descurajată deoarece, câteodată, s-a folosit doar o treime din această posibilitate de finanţare sau chiar nu a fost folosită deloc. Investiţiile în acest tip de infrastructură vor avea rezultate în viitor şi vor contribui la redresarea economică şi la crearea de locuri de muncă.
Dar, uneori, îmi trec în revistă rănile şi experienţa trecută. În cadrul funcţiei deţinute anterior, am avut privilegiul să revizuiesc normele privind ajutorul de stat. Una dintre aceste norme revizuite privind ajutorul de stat se referea, de exemplu, la infrastructura de bandă largă. Revizuirea a constat în furnizarea mai multor orientări referitoare la modul, momentul şi maniera în care aceasta putea fi abordată.
În această ordine de idei, se investighează, de asemenea, împreună cu Banca Europeană de Investiţii, posibilele căi de a profita de fondurile disponibile şi de a sprijini finanţarea construcţiilor civile. Consider că, în acest moment, ţinând seama de recenta revizuire a normelor privind ajutorul de stat, este foarte clar ce este posibil şi ce nu este acceptabil. Vă puteţi adresa personalului din subordinea dlui Joaquín Almunia pentru a solicita îndrumări, aşadar nu ezitaţi în cazul în care există incertitudini.
În concluzie, trebuie să fim conştienţi că acesta este cu adevărat un parteneriat public-privat care face diferenţa în cazul acestui tip de problemă. Bineînţeles, depinde de statul membru şi de miză, dar, în cele din urmă, cred că prin această acoperire de 100 % - şi aici mă repet - contribuim la îndeplinirea unui obiectiv excelent vorbind despre procentul de 50 %. Ştiu ce înseamnă 100 de megabiţi, dar ce îmi pot imagina? Ei bine, o clipire din ochi înseamnă mai puţin de 100 de megabiţi, aşadar vorbim despre un pas înainte extrem de important. Măsurile referitoare la infrastructura de bandă largă şi preocupările noastre din carul acestei dezbateri sunt programate să aibă loc înainte de 2011.
Subiect: Marea Britanie, Suedia şi moneda euro
Cum apreciază Comisia riscurile, care decurg pentru UE ca spaţiu economic unitar, din faptul că state membre ca Marea Britanie şi Suedia refuză în continuare să adopte moneda euro şi ce măsuri şi iniţiative sunt prevăzute cu privire la acest domeniu în cadrul noului său mandat?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Adoptarea monedei euro prezintă beneficii economice atât pentru statele membre care aderă la zona euro, cât şi pentru zona euro în ansamblu. O analiză detaliată şi argumente în sprijinul acestui subiect pot fi consultate, de exemplu, în raportul UEM@10 al Comisiei din 2008.
Conform tratatelor, toate statele membre ale UE sunt obligate să adere la zona euro odată ce au îndeplinit condiţiile necesare. Cu toate acestea, Danemarca şi Marea Britanie au negociat o clauză de excludere voluntară care le permite să rămână în afara zonei euro.
Dacă Danemarca şi Marea Britanie decid să îşi depună candidatura pentru aderarea la zona euro, vor fi supuse aceleiaşi evaluări a criteriilor de convergenţă ca orice alt candidat, aşa cum s-a întâmplat în cazul celorlalte state membre care au aderat deja la zona euro. Comisia va sprijini pe deplin activitatea de pregătire a acestora, inclusiv pregătirea pentru trecerea reală la moneda euro.
În cazul Suediei nu există o clauză de excludere voluntară. Pentru moment, Suedia nu îndeplineşte toate criteriile pentru introducerea monedei euro. În special, aceasta nu face parte din mecanismul ratei de schimb, iar anumite elemente din legislaţia ei referitoare la banca centrală ar trebui modificate pentru a fi compatibile cu statutul de membru al zonei euro. Cu toate acestea, Comisia consideră că acele state membre care în prezent nu îndeplinesc toate criteriile de convergenţă pentru aderarea la zona euro ar trebui să se depună eforturi pentru a îndeplini aceste condiţii.
Bernd Posselt
(DE) Domnule De Gucht, aş dori să vă adresez două întrebări suplimentare. În primul rând, va încerca Comisia să încurajeze Suedia în sensul îndeplinirii obligaţiilor sale? Suedia are o obligaţie în conformitate cu tratatele şi acest lucru nu poate fi interpretat pur şi simplu în mod arbitrar.
În al doilea rând, ce se întâmplă în cazul Estoniei? Credeţi că Estonia va deveni membru în viitorul apropiat, poate chiar în cursul acestui an?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Aşa cu am afirmat în mod corect, Suedia nu îndeplineşte anumite criterii. Am menţionat două criterii: nu face parte din mecanismul ratei de schimb şi anumite elemente din legislaţia sa referitoare la banca centrală ar trebui modificate pentru a fi compatibile cu statutul de membru al zonei euro. Consider că acestea sunt, să spunem, criterii care pot fi îndeplinite. Nu sunt criterii economice referitoare la datorie sau deficit. Posibilitatea întreprinderii unor acţiuni în acest sens de către Comisie este o problemă pentru care trebuie să vă adresaţi comisarului competent în acest domeniu, dl Rehn, care, din nefericire, este bolnav pentru moment.
Referitor la Estonia, din câte ştiu, evaluarea criteriilor de convergenţă se află încă în derulare şi Comisia nu a adoptat o poziţie clară referitoare la aceasta.
Subiect: Extinderea reducerii de personal în sectorul privat
La 4 martie 2010, reprezentantul Comisiei, Amadeu Altafaj, a declarat că reducerea de personal din sectorul public din Grecia va fi foarte probabil urmată de măsuri similare în sectorul privat.
Din punct de vedere economic, o astfel de evoluţie ar agrava şi mai mult recesiunea, deoarece ar reduce cu mult cererea şi consumul intern. Una dintre consecinţele directe ale acestui ciclu va fi scăderea veniturilor statului. Ar putea Comisia să precizeze pe ce se bazează optimismul care o face să creadă că reducerea capacităţii de consum reprezintă pentru Grecia o garanţie de ieşire din recesiune? Consider că nu sunt necesare cunoştinţe speciale în domeniul economic pentru a afirma cu certitudine că reducerea capacităţii de consum duce la agravarea recesiunii.
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Indicatorii scot la iveală faptul că, în Grecia, în ultimii zece ani, nu a existat o corelaţie între evoluţia salariilor şi evoluţia productivităţii. Acest lucru a generat o pierdere a competitivităţii, reflectată în deficite de cont curent persistente şi o diminuare a cotelor deţinute de piaţa exporturilor. Rigiditatea pieţei forţei de muncă şi stabilirea salariilor au fost identificate ca factor important care a determinat creşterea excesivă a salariilor în Grecia şi diferenţa de cost al forţei de muncă pe unitate dintre principalii săi parteneri comerciali.
În ultimii ani, cererea internă a fost principalul factor care a contribuit la creşterea economică, alimentată de creşterea viguroasă a cheltuielilor publice generale şi a veniturilor domestice. Cheltuielile pentru consumul privat final pe cap de locuitor au crescut cu peste 80 % în ultimii zece ani. Evident, acest model nu a putut fi susţinut şi a determinat acumularea unor dezechilibre fiscale semnificative, ceea ce înseamnă un deficit public general ridicat, creşterea stocului datoriei şi creşterea dobânzilor, precum şi a unor dezechilibre macroeconomice, ceea ce implică un deficit de cont curent ridicat, datorie externă şi fluxul veniturilor către exterior.
Nevoile sporite de finanţare ale statului au determinat absorbirea de către sectorul public a unei părţi importante din finanţările disponibile, respingând astfel sectorul privat şi afectând în mod negativ perspectivele de creştere ale economiei. Moderarea salariilor din toate sectoarele economice, reducerile salariale din sectorul public reprezentând un semnal important pentru sectorul privat, şi măsurile fiscale de austeritate sunt, aşadar, indispensabile pentru a stabiliza economia elenă prin redresarea competitivităţii şi obţinerea unei consolidări a fiscalităţii.
Comisia este conştientă că măsurile fiscale de austeritate şi reducerea salariilor pot avea un efect negativ pe termen scurt asupra cererii. Totuşi, având în vedere situaţia actuală cu care se confruntă Grecia, aceste măsuri sunt necesare pentru a reda încrederea pieţei şi pentru a stabili bazele unui model de creştere mai durabil pentru economia elenă pe termen lung.
Grecia a adoptat un program ambiţios pentru a-şi corecta deficitul şi a-şi reforma administraţia publică şi economia. Măsurile de consolidare adoptate de Grecia sunt importante pentru a spori sustenabilitatea fiscală şi încrederea pieţei şi au fost salutate cu entuziasm de către Comisie, Eurogrup, Banca Centrală Europeană şi Fondul Monetar Internaţional.
Măsurile curajoase incluse în programul de stabilitate şi în pachetele de măsuri anunţate în februarie şi martie 2010 nu includ numai reducerile salariale preconizate printr-o reducere a indemnizaţiilor funcţionarilor publici, a primelor de Paşte, de vară şi de Crăciun, ci şi măsuri de îmbunătăţire a mecanismului de colectare a impozitelor, de extindere a bazei fiscale şi de creştere a nivelului de achitare a obligaţiilor fiscale.
În comunicarea adoptată la 9 martie 2010, Comisia a concluzionat că Grecia pune în aplicare Decizia Consiliului din 16 februarie 2010 şi că, pe baza informaţiilor disponibile, măsurile fiscale anunţate de autorităţile elene la 3 martie par a fi suficiente pentru a îndeplini obiectivele bugetare pentru anul 2010.
Georgios Papanikolaou
(EL) Domnule preşedinte, domnule comisar, Serviciul Naţional de Statistică al Greciei a anunţat în cel mai recent comunicat al său - cred că este vorba despre cel de astăzi - că în Grecia şomajul a crescut la 11,3 %, aproape jumătate (45 %) din numărul de şomeri fiind tineri cu vârste de până la 34 de ani. La nivelul vârstelor celor mai productive, cuprinse între 25 şi 34 de ani, şomajul se ridică la 14,6 %. De asemenea, aş dori să menţionez faptul că această generaţie de tineri din Grecia primeşte salarii extrem de mici, cu mult sub media europeană. Ei sunt generaţia de 700 de euro, astfel sunt numiţi în Grecia, şi sunt îngrijoraţi de faptul că salariile s-ar putea diminua şi mai mult.
Aşadar, consider că ar trebui să fim foarte atenţi atunci când emitem astfel de afirmaţii generale, în special într-o perioadă atât de dificilă pentru şomeri, pentru că, după cum veţi înţelege, societatea elenă este îngrijorată. Consideraţi că, în condiţiile în care în Grecia există o rată atât de ridicată a şomajului şi asemenea probleme, putem să revenim la creştere prin noi reduceri salariale şi de personal?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Desigur, ne preocupă foarte mult şomajul din Grecia şi nu numai din Grecia, ci şi din restul Uniunii Europene. Pe de altă parte, este deosebit de important ca principiile de bază ale economiei să fie respectate şi există o problemă atunci când, într-o anumită perioadă, salariile cresc mai rapid decât productivitatea - este ceea ce s-a întâmplat în Grecia. Îmi dau seama că este o problemă uriaşă, în special pentru tineri, şi monitorizăm situaţia în mod activ, dar în acelaşi timp considerăm că sustenabilitatea pe termen lung a unui stat membru al Uniunii Monetare europene este esenţială.
Nikolaos Chountis
(EL) Domnule preşedinte, întrebarea mea se referă la principiul şi la motivul care stau la baza întrebării colegului meu.
Acesta a afirmat că reprezentantul dlui Rehn a sugerat faptul că ar trebui operate reduceri de personal în sectorul privat din Grecia. Domnule comisar, întrebarea este următoarea: ce îi îndreptăţeşte pe funcţionarii Comisiei responsabili cu supravegherea, pe purtătorii de cuvânt ai Comisiei şi, posibil, pe comisari să vorbească, să sugereze, să previzioneze şi să exercite presiuni în legătură cu ceea ce ar trebui să facă Grecia în domenii care nu sunt legate de politica comunitară, precum domeniul salarial, al pensiilor, al administraţiei publice şi al sănătăţii? Cine acreditează aceste afirmaţii şi de unde provine competenţa şi jurisdicţia de a pune sub semnul întrebării, urmări sau sugera o astfel de dispoziţie pentru economia elenă?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - În mod cert, nu solicităm reducerea forţei de muncă din sectorul privat, dar constatăm că şomajul creşte, nu numai în Grecia, dar şi în cea mai mare parte a Uniunii Europene, din cauza crizei economice şi financiare.
Afirmaţia noastră este că trebuie să redresăm economia elenă dacă dorim ca aceasta să fie sustenabilă pe termen lung. De asemenea, ar trebui să menţinem Uniunea Economică şi Monetară, care este deosebit de importantă pentru întreaga economie europeană: aceasta este afirmaţia noastră; în mod cert, nu afirmăm că şomajul ar trebui să crească. Din nefericire, acesta este rezultatul politicilor aplicate într-o anumită perioadă.
Subiect: Conflictul de competenţe între statele membre şi UE în cazul acordurilor cu FMI
Pentru a împiedica producerea unei crize de o mai mare amploare, Comisia a modificat provizoriu normele de eligibilitate pentru ajutoarele de stat acordate IMM-urilor, introducând o serie de simplificări importante (planul european de redresare economică). În ultimul timp, din cauza politicii sale economice, Ungaria se confruntă cu o criză financiară deosebit de gravă. În urma acordului încheiat cu FMI referitor la acordarea a aproximativ 20 de miliarde de euro, Ungaria este constrânsă să acţioneze împotriva unor valori care sunt consacrate în tratatele fundamentale şi pe care Ungaria, în calitatea sa de stat membru, le-a declarat prioritare, cum ar fi un nivel ridicat al ocupării forţei de muncă şi protejarea grupurilor defavorizate. Poate fi legal un acord de acest tip? Cine este responsabil dacă, într-un stat membru, un acord încheiat cu o organizaţie internaţională, care nu are nicio legătură cu Uniunea Europeană, conduce la înrăutăţirea dramatică a situaţiei locurilor de muncă, inclusiv în ceea ce priveşte promovarea ocupării locurilor de muncă de către persoane cu dizabilităţi?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Când criza financiară globală a afectat deosebit de grav Ungaria în toamna anului 2008, Comisia şi Consiliul au decis rapid să o sprijine printr-un pachet de asistenţă UE în valoare de 6,5 miliarde, care a depăşit jumătate din finanţarea disponibilă pentru statele membre care nu făceau parte din zona euro la momentul respectiv şi, împreună cu împrumuturile de la FMI şi Banca Mondială, au însumat 20 de miliarde de euro.
Aş dori să subliniez faptul că, fără această asistenţă, Ungaria s-ar fi confruntat cu o situaţie mult mai dificilă a economiei decât scăderea de 6 % constatată anul trecut şi stabilizarea preconizată pentru acest an. În afară de aceasta, având în vedere că guvernul pierduse accesul la pieţele financiare, lipsa unui sprijin ar fi însemnat o politică fiscală mai restrictivă decât a fost în realitate în cadrul programului şi o reducere mai drastică a cheltuielilor. Astfel, asistenţa internaţională a contribuit în mod direct la limitarea consecinţelor sociale ale crizei, inclusiv în rândul grupurilor sociale vulnerabile, limitând dimensiunea recesiunii, evitând o creştere mai accentuată a şomajului şi contribuind la finanţarea deficitului.
Desigur, pentru a oferi credibilitate programului economic şi pentru a-i reasigura pe investitori că, în timp, Ungaria va reveni la un sistem de finanţe publice sănătoase şi la creştere durabilă, era important ca guvernul să pună în aplicare o strategie economică care să includă măsuri de consolidare fiscală. Conform principiului subsidiarităţii, statele membre sunt responsabile de elaborarea şi punerea în aplicare a măsurilor de politică socială. Acestea fiind spuse, asistenţa a sprijinit acţiunile întreprinse de guvern cu scopul de a realiza economii la buget şi o mai bună direcţionare a cheltuielilor şi, în special, cu scopul de a susţine populaţia săracă şi cu venituri mici.
Kinga Gál
Vă mulţumesc pentru răspuns. Aş dori să adaug un comentariu în numele dlui Kósa. La urma urmei, motivul pentru care Ungaria nu a putut profita de stimulentul de mai multe miliarde de euro oferit de programul european de redresare economică a fost chiar faptul că norme de tipul acesta nu au permis un stimulent economic de mai mare amploare, iar acest lucru a mers mână în mână cu scăderea mai accentuată a şomajului. În special, sprijinul în favoarea ocupării forţei de muncă de către persoane cu dizabilităţi nu a putut să fie pus în practică şi astfel apare aici o contradicţie ciudată. Aş dori să cunosc opinia dvs. referitoare la această situaţie.
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Nu sunt responsabil pentru acest dosar al Comisiei, dar mi se pare că onoratul deputat face aluzie la un pachet de 100 de miliarde de euro, dar acesta este un pachet finanţat de statele membre însele, pentru care statele membre au primit autorizaţia de a-l pune în practică. Nu a reprezentat bani puşi la dispoziţia statelor membre. Veţi găsi cele 100 de miliarde de euro în partea aferentă debitului din bugetele lor naţionale.
Ungariei i s-a pus la dispoziţie, pentru că acest lucru a fost necesar, un ajutor suplimentar de 20 de miliarde de euro, ceea ce nu s-a întâmplat cu celelalte economii. Acestea au primit doar autorizaţia de a lua măsuri prin care să depăşească criza, dar statele respective nu au primit nicio finanţare.
Nikolaos Chountis
(EL) Domnule preşedinte, domnule comisar, consider că răspunsul oferit nu reflectă problemele şi speculaţiile aflate la baza întrebării şi, având în vedere situaţia din Grecia, aş dori să vă întreb următorul lucru: vă preocupă faptul că Fondul Monetar Internaţional, o organizaţie externă, va intra în afacerile interne ale Uniunii Europene? S-ar putea afirma că, indiferent unde a intervenit, Fondul Monetar Internaţional a cauzat unele distrugeri. Aşadar, întrebarea este următoarea: este Comisia preocupată de motivul intrării Fondului Monetar Internaţional în Uniunea Europeană şi care tratat şi care articol prevede participarea Fondului Monetar Internaţional în cadrul procedurilor Uniunii Europene? De ce nu alege o soluţie europeană în cazul Greciei, aşa cum prevede articolul 122 articolul (2) din tratate?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Foarte pe scurt, dacă FMI ar interveni în Grecia, acest lucru ar fi, desigur, la cererea Greciei. Acesta nu intervine în mod unilateral şi, după cum ştie onoratul deputat, statele membre şi statele care fac parte din Uniunea Economică şi Monetară au încheiat un acord european referitor la un efort comun din partea statelor membre ale Uniunii Europene şi din partea FMI. Dar acest lucru va fi pus în practică numai la cererea unui stat membru, în acest caz Grecia, ceea ce înţeleg că se discută în momentul de faţă.
Subiect: Deficitul public al Ciprului
Criza economică, care continuă să aibă efecte grave la nivel mondial, afectează inclusiv ţările din zona euro.
Dispune Comisia de elemente care să semnaleze starea deficitului public şi alţi indicatori ai economiei cipriote?
Este evoluţia economiei cipriote şi, prin extensie, a indicatorilor acesteia îngrijorătoare? Consideră Comisia că ar trebui adoptate măsuri referitoare la situaţia financiară din Cipru? Dacă da, care ar fi acestea şi când ar urma să fie adoptate?
S-a efectuat un schimb de opinii, iar poziţiile şi propunerile UE, în special ale Comisiei, au fost comunicate guvernului cipriot?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Domnule preşedinte, aş dori să vă întreb dacă această dezbatere ar putea lua sfârşit. Sunt aici în locul dlui Rehn şi, în mod normal, timpul afectat întrebărilor se încheie la ora 20.00. Am alte obligaţii, aşa că nu pot rămâne. Este chiar o problemă pentru mine. Nu am timp şi nu pot rămâne.
Gay Mitchell
Am călătorit în condiţii foarte dificile pentru a ajunge aici dintr-o parte a Uniunii Europene şi nu accept răspunsul că dl comisar nu are timp. Dacă nu aveţi timp, părăsiţi sala imediat. Sunt deputat în Parlamentul European, aştept un răspuns la întrebare. Şi eu am multe obligaţii. Am stat aici mult timp aşteptându-mi întrebarea în timp ce s-a răspuns la tot soiul de întrebări suplimentare. Ar trebui să aveţi amabilitatea să îmi oferiţi un răspuns în cadrul acestui Parlament. Consider că este foarte arogant din partea dvs. să spuneţi că nu aveţi timp.
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Depinde de dl preşedinte să decidă în această privinţă. De asemenea, doresc să fie foarte clar faptul că, în momentul de faţă, nu răspund la întrebări care mi se adresează, ci îl înlocuiesc pe dl Rehn care nu poate fi prezent pentru că este bolnav. Trebuie să îi spuneţi acest lucru preşedintelui. Respect autoritatea preşedintelui în Parlament. Nu depinde de mine.
Preşedintele
Semnalaţi problema pe bună dreptate. Îl înlocuiţi pe dl comisar Rehn, ceea ce este situaţie regretabilă, desigur, având în vedere importanţa întrebărilor. Cu toate acestea, timpul alocat întrebărilor este programat să se încheie la ora 20.30 pe agenda noastră. Ţinând seama de circumstanţe, din moment ce nu vă pot lega de scaun, vă pot comunica că ceea ce se aşteaptă din partea dvs., care, din nefericire, aţi fost desemnat înlocuitor al dlui comisar Rehn, este să vă comportaţi în consecinţă pe toată durata întrebărilor.
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Am înţeles că va dura până la ora 20.00, dar, aşa cum am spus deja, dvs. prezidaţi şedinţa şi dvs. decideţi ce ar trebui să fac, aşadar voi continua.
Criza financiară care a evoluat şi într-o criză macro-economică a fost cea mai gravă din istoria de după cel de-al Doilea Război Mondial în ceea ce priveşte intensitatea şi extinderea la nivel global. Criza a avut un impact negativ asupra economiei mondiale, inclusiv asupra ţărilor din UE şi din zona euro. Prin urmare, a afectat în mod inevitabil Ciprul, o economie foarte mică, deschisă.
Conform estimărilor provizorii publicate de Serviciul de statistică cipriot, produsul intern brut al Ciprului pare să fi scăzut cu 1,7 % în termeni reali în 2009. Este pentru prima dată în ultimii 35 de ani când activitatea economică din Cipru înregistrează o creştere negativă.
Aceste condiţii economice nefavorabile, combinate cu diminuarea treptată a creşterii activelor şi cu o politică fiscală expansionistă determinată parţial de măsurile adoptate în cadrul programului european de redresare economică, au dus la deteriorarea finanţelor publice. Conform celor mai recente informaţii referitoare la PIB transmise de autorităţile cipriote în martie 2010 şi care se află în curs de validare de către Eurostat, balanţa publică generală a înregistrat un deficit de 6,1 % din PIB, iar datoria publică globală a ajuns la 56,25 % din PIB în 2009.
Pactul de stabilitate şi creştere prevede obligaţia Comisiei de a pregăti un raport ori de câte ori deficitul real sau preconizat al unui stat membru depăşeşte 3 % din valoarea de referinţă a PIB-ului. În prezent, Comisia pregăteşte un astfel de raport pentru Cipru. După finalizarea raportului, acesta va fi prezentat Consiliului, care ar trebui să decidă dacă deficitul este excesiv sau nu. În cazul în care decizia stabileşte că deficitul este excesiv, Consiliul va face recomandări Ciprului şi va fixa termene pentru adoptarea unor măsuri efective de corectare a deficitului.
Între timp, guvernul cipriot a transmis şi programul de stabilitate actualizat. Acesta explică strategia bugetară pe termen mediu până în 2013. În prezent, Comisia evaluează programul actualizat şi pregăteşte o recomandare în vederea unei opinii a Consiliului asupra programului.
Eleni Theocharous
(EL) Domnule preşedinte, domnule comisar, ar fi deosebit de stânjenitor pentru dvs. dacă nu aţi răspunde imediat la întrebarea adresată. Oricum, aş dori să îmi spuneţi dacă Cipru se află în pericol de a fi pus sub supraveghere şi dacă sunteţi mulţumit de programul de convergenţă. Desigur, aţi spus ceva despre estimări, dar aş dori să ştiu dacă dvs. sunteţi mulţumit de programul de convergenţă prezentat de guvern.
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Ei bine, nu pot decât să repet ceea ce am afirmat, că va exista o evaluare şi aceasta este procedura obişnuită pe care o aplicăm tuturor statelor membre, inclusiv Ciprului.
În cazul în care Comisia concluzionează că există un deficit excesiv, va face recomandări Ciprului.
Subiect: Grecia şi actuala criză a cooperării euro
Grecia ne arată astăzi reversul cooperării euro. În vremurile bune, ni s-a dat impresia că totul este într-o ordine perfectă în UE. Dar, în momentul în care criza financiară a lovit Europa, situaţia s-a deteriorat considerabil. Deficitul public al Greciei a atins, în 2009, 12,7 % din PIB, cu mult peste limita de 3 % prevăzută de Pactul de stabilitate pentru ţările din zona euro. Guvernul din Atena a fost acum nevoit să adopte un plan de austeritate care prevede reduceri bugetare de 4,8 miliarde de euro. Cetăţenii greci trebuie să strângă cureaua, iar acest lucru va afecta pe toată lumea, de la funcţionari publici la pensionari.
În esenţă, cursurile fluctuante nu reprezintă un lucru bun. Nu aduc beneficii nimănui şi nici nu rezolvă problemele fundamentale, structurale. Dar trebuie să recunoaştem faptul că banii, ca orice alt lucru, îşi au "preţul” lor. În Grecia, acest preţ s-a manifestat sub forma unui nivel astronomic al dobânzilor, ce a avut drept rezultat îngheţarea tuturor activităţilor economice. Când o situaţie cunoaşte o astfel de evoluţie dramatică, ţara ar trebui să poată acţiona frâna de urgenţă şi să "scadă” preţul banilor. Nu este Comisia de acord cu acest lucru, şi dacă da, nu se recunoaşte în acest fel slăbiciunea intrinsecă a euro?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Onoratul deputat pare să sugereze că existenţa unei politici monetare independente în Grecia ar constitui o cale de reducere a efectelor crizei care afectează această ţară. Nu este o afirmaţie corectă; ratele ridicate ale dobânzilor impuse de guvernul elen nu sunt determinate de factori de politică monetară, ci mai degrabă de prime de risc ridicat legate de preocupările pieţei referitoare la sustenabilitatea datoriei.
Ratele dobânzii indicate de BCE se află la cel mai scăzut nivel din istorie şi Banca Centrală Europeană a furnizat un volum mare de lichidităţi sistemului financiar din zona euro, inclusiv instituţiilor elene. Desigur, participarea la zona euro impune o ajustare economică realizată prin alte mijloace decât cursul de schimb, aşa cum se afirmă în numeroase documente ale Comisiei, de exemplu în raportul cuprinzător EMU@10 din 2008.
Ajustarea la zona euro nu a fost suficient de lină în trecut. De aceea Comisia a subliniat necesitatea consolidării procedurilor multilaterale de supraveghere ale UE pe baza unei presiuni atente intensificate, în scopul identificării şi soluţionării aspectelor vulnerabile ale statelor membre într-un stadiu incipient. La momentul actual, Comisia pregăteşte propuneri în acest scop, aşa cum am afirmat în răspunsul la întrebarea anterioară.
Morten Messerschmidt
(DA) Există numeroase posibilităţi pentru a reglementa moneda unei ţări - cu condiţia ca ţara respectivă să fie independentă. Totuşi, independenţa este exact lucrul pe care ţările membre ale zonei euro nu îl posedă, pentru că au aruncat o serie întreagă de instrumente de care dispuneau înainte la Frankfurt. În plus, nu este corect ca ratele dobânzii să fie aceleaşi în toată zona euro, pentru că există variaţii importante ale ratelor private ale dobânzii, atât la împrumuturile pe termen mediu, cât şi la cele pe termen lung, iar rata obligaţiunilor de stat elene este mult mai mare decât rata obligaţiunilor de stat daneze, de exemplu, în ciuda faptului că avem propria noastră monedă.
Întrebarea la care aş dori să răspundă sau pe care aş dori să o admită Comisia aici este următoarea: va recunoaşte faptul că, dacă nu ar fi obligată să respecte poziţia stabilită de Frankfurt, atunci Grecia şi-ar fi devalorizat moneda, iar această devalorizare ar fi rezolvat o mare parte din problemele cu care se confruntă această ţară?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Cu siguranţă răspunsul este nu. Ideea de uniune monetară constă, desigur, şi fiecare cunoaşte foarte bine acest lucru când devine membru al uniunii monetare europene, în faptul că nu îţi mai poţi devaloriza moneda pentru că, de fapt, nu mai ai o monedă. Există doar o monedă unică.
Moneda elenă nu mai există. Moneda Greciei este euro. Prin urmare, o devalorizare individuală este complet contradictorie ideii de uniune monetară europeană, iar Grecia nu este membră a Uniunii Monetare europene din întâmplare. Este membră pentru că a făcut tot ce putea - chiar tot - pentru a obţine acest statut.
Subiect: Fondul Monetar European
Ideea unui Fond Monetar European a fost adusă în discuţie în ultimele săptămâni ca posibil mecanism de gestionare a crizelor de tipul celei care a afectat Grecia la începutul acestui an.
În ce stadiu se află această propunere? Cum ar funcţiona acest fond din punct de vedere practic? Care sunt obstacolele principale în calea creării unui Fond Monetar European? De exemplu, este acest lucru posibil în temeiul dispoziţiilor actuale ale tratatului?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Criza a dovedit că este nevoie de crearea unui cadru de soluţionare a crizelor pentru zona euro.
Având în vedere că trebuie să fie luate în considerare toate implicaţiile economice, sociale şi instituţionale, aceasta mai degrabă este o problemă pe termen mediu, decât una pe termen scurt.
Şefii de stat sau de guvern din zona euro au emis un semnal puternic la 25 martie, solicitând înfiinţarea unui grup de lucru care să identifice până la sfârşitul anului măsurile necesare unui cadru de soluţionare a crizelor pentru zona euro.
Discuţia publică referitoare la un Fond Monetar European a atins mai multe elemente relevante în această privinţă. În special, Comisia este de acord că există contextul necesar creării unui cadru pentru acordarea de sprijin financiar de urgenţă, condiţionat în mod strict şi supus unor rate ale dobânzii compatibile cu stimulentele.
Cu toate acestea, nu este nevoie de un organism nou pentru a furniza acest sprijin sau pentru a defini şi monitoriza condiţiile de acordare. Trebuie asigurată consecvenţa cu cadrul de guvernanţă direcţionat către stabilitate al UEM. Comisia analizează domeniul de aplicare a propunerilor în acest sens. La nivel mai general, angajamentul ferm asumat de statele membre ale zonei euro în favoarea unor politici sănătoase rămâne piatra de temelie a funcţionării cu succes a UEM.
În acest context, Comisia se află în curs de pregătire pentru propunerile privind coordonarea consolidată a politicii economice şi instituirea mecanismului de supraveghere pe baza propunerilor prezentate în recenta comunicare a Comisiei referitoare la strategia Europa 2020.
Gay Mitchell
În primul rând, aş dori să îi cer scuze dlui comisar. Suntem agitaţi cu toţii pentru că unii dintre noi nu au reuşit să ajungă acasă şi încercăm să îi ajutăm pe unii dintre membrii familiei să îşi găsească un loc aici. Sunt conştient de faptul că dl comisar are alte obligaţii şi că îi ţine locul unui coleg.
Aş dori să îl întreb pe dl comisar, referitor la răspunsul dumnealui, ce ar însemna termen mediu? Înseamnă jumătatea mandatului Comisiei actuale? Înseamnă un an, 18 luni? Într-un răspuns mai clar, ce perioadă are în vedere pentru concretizarea acestui aspect?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Ar trebui să îi adresaţi dlui Rehn întrebarea referitoare la perioada de timp specifică, dar, analizând recomandările pe care le-am făcut şi acordul încheiat pentru sprijinirea Greciei, în special printr-o combinaţie de împrumuturi bilaterale şi cu sprijinul Fondului Monetar Internaţional, este clar faptul instituţia Comisiei consideră că ceea ce s-a întâmplat nu poate fi în niciun caz rezolvat prin înfiinţarea unui Fond Monetar European, pentru că acest lucru ar dura, cu siguranţă, mai mult timp decât avem la dispoziţie în cazul Greciei.
Aşadar, acesta este un proiect pe termen mediu pe care îl susţinem, dar, referitor la un termen specific, vă sugerez să vă adresaţi dlui Rehn.
Subiect: Mecanisme de supraveghere financiară a statelor membre
Comisarul pentru afaceri economice şi monetare, Olli Rehn, a declarat că principala lecţie care trebuie învăţată din criză este necesitatea urgentă de a supraveghea într-un mod mai riguros şi mai amplu politicile economice şi, în special, de a identifica la timp şi remedia dezechilibrele, în vederea garantării stabilităţii macroeconomice a zonei euro. Dat fiind faptul că, în conformitate cu articolele 121 şi 126 din tratat, Comisia dispune de instrumentele necesare pentru a supraveghea politicile financiare ale statelor membre şi că majoritatea acestora din urmă au înregistrat deficite care depăşesc cu mult limita de 3 %, intenţionează Comisia să întărească caracterul preventiv al acestor mecanisme de supraveghere, şi dacă da, prin ce metode şi proceduri? Va prezenta Comisia propuneri care să vizeze consolidarea convergenţei economice în cadrul zonei euro? Intenţionează Comisia să promoveze modificările structurale care se impun în statele membre, astfel încât acestea din urmă să le poată pune în aplicare de îndată ce le permit finanţele publice?
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Comisia susţine de mult timp o supraveghere mai riguroasă şi mai amplă a situaţiei economice din zona euro. Importanţa acestui aspect a fost recunoscută de Parlamentul European în raportul său referitor la declaraţia anuală privind zona euro şi finanţele publice în 2009.
Comisia intenţionează să folosească la maxim instrumentele prevăzute de noul tratat pentru a consolida coordonarea politicilor şi guvernanţa. O comunicare viitoare va conţine noi propuneri prin care se schiţează o bază de dezvoltare a unui cadru cuprinzător de prevenire şi soluţionare a crizelor pentru zona euro prin intermediul noului articol 136 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene. Comunicarea poate include propuneri de consolidare a instrumentelor de prevenire şi corectare ale Pactului de stabilitate şi creştere - propuneri care vizează o supraveghere mai riguroasă şi mai amplă a dezechilibrelor macroeconomice din zona euro - şi de explorare a opţiunilor de creare a unui mecanism de soluţionare a crizelor pentru ţările din zona euro.
În ceea ce priveşte politica fiscală, atenţia se concentrează mai puternic asupra unei fiscalităţi durabile, din cauza impactului crizei asupra datoriei şi potenţialului de creştere, dar şi din cauza factorilor demografici. Trebuie consolidate stimulentele pentru respectarea dispoziţiilor de prevenire şi corectare ale Pactului de stabilitate şi creştere. Angajamentul pentru consolidare trebuie să devină mai puternic în vremuri bune. Conceperea planului de consolidare optimă trebuie să ţină seama de evidenţierea aspectelor vulnerabile ale finanţelor publice. Trebuie să ne concentrăm atenţia asupra dinamicii şi sustenabilităţii datoriei şi asupra calităţii finanţelor publice, inclusiv asupra originilor fiscale naţionale. De asemenea, este necesar să abordăm cazurile în care normele sunt încălcate permanent; pedepsele ar putea deveni mai intimidante şi stimulentele mai convingătoare.
Evoluţia competitivităţii şi dezechilibrele macroeconomice, alături de cele fiscale, reprezintă un motiv de îngrijorare pentru toate statele membre. Totuşi, supravegherea dezechilibrelor macroeconomice şi devierile competitivităţii sunt garantate în special în cazul statelor membre UE legate de moneda euro, din cauza nivelului mai ridicat al efectelor economice şi financiare în statele care fac parte din zona euro, din cauza unei discipline reduse a pieţei şi din cauza absenţei riscurilor asociate cursului de schimb şi a unei ajustări care prezintă mai multe provocări cu costuri posibil ridicate pentru zona euro în ansamblu.
Devierile competitivităţii reprezintă un motiv serios de preocupare pentru funcţionarea Uniunii monetare europene. În cei zece ani care au precedat criza, divergenţele au fost determinate de acumularea îngrijorătoare a unei serii de dezechilibre economice interne în unele state membre, inclusiv, inter alia, datorii mari şi bule speculative pe pieţele imobiliare în unele ţări cu deficit de cont curent, precum şi de o slăbire bine înrădăcinată a cererii interne în unele ţări excedentare. Evoluţiile divergente ale salariilor şi costurilor, acumularea unei datorii externe sustenabile şi mitica alocare prelungită de resurse au mărit miza ajustării şi au intensificat vulnerabilitatea finanţelor publice. În acelaşi timp, ţările care se bazau în mare parte pe excedente comerciale au devenit victime ale contracţiei puternice a comerţului mondial la începutul crizei. Prin urmare, pe lângă supravegherea politicilor fiscale, Comisia intenţionează să prezinte propuneri de extindere a supravegherii politicilor economice din zona euro, vizând dezechilibrele macroeconomice şi evoluţiile competitivităţii. Se urmăreşte crearea unui cadru de detectare rapidă, prevenire şi corectare eficientă a dezechilibrelor din zona euro.
Cel de-al treilea element principal din propunerea Comisiei va studia opţiunile pentru crearea unui mecanism de soluţionare a crizelor. Mecanismul creat în acest scop pentru o posibilă asistenţă financiară acordată Greciei serveşte nevoii imediate. Cu toate acestea, este necesar să se creeze un mecanism permanent de soluţionare a crizelor, care încorporează puternice elemente disuasive pentru activare. Baza UEM va fi consolidată prin stabilirea unor norme şi proceduri ex ante clare, credibile şi consecvente privind furnizarea unui sprijin excepţional şi condiţionat unei ţări din zona euro aflate în dificultate.
Propunerile privind consolidarea supravegherii şi coordonării politicii economice din zona euro completează strategia UE 2020 pentru creştere şi locuri de muncă. Comisia va asigura îmbinarea eficientă a celor două cadre.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Domnule preşedinte, domnule comisar, vă mulţumesc pentru răspuns; permiteţi-mi să revin la subiectul supravegherii şi al dezechilibrelor. Speram să aflu din răspunsul la întrebarea mea dacă divergenţele vor deveni acum un subiect important în agendă; nu numai dezechilibrele financiare, dar şi divergenţele economice, nu numai mecanismele de supraveghere, dar şi măsurile de abordare a divergenţelor. Crizele internaţionale, criza din Grecia, au scos la suprafaţă toate punctele slabe ale zonei euro.
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - În primul rând, aş dori să îmi cer scuze tuturor interpreţilor, dar mă aflu într-o situaţie oarecum excepţională. Puteţi traduce şi faptul că am încercat să răspund la toate întrebările până la ora 20.30.
Referitor la întrebarea suplimentară, cred că trebuie să reveniţi la originile crizei din ţara dvs., pe care, de fapt, aceste dezechilibre au generat-o în timp. Există un dezechilibru foarte mare legat de competitivitate. Salariile au crescut mult mai mult decât competitivitatea, iar acest lucru ţine, desigur, în primul rând de politicile naţionale.
În legătură cu întrebarea dacă este mai bine să existe o monitorizare mai atentă, răspunsul este afirmativ. Aceasta este motivul pentru care propunem un nou sistem de monitorizare. Nu ar trebui să uitaţi faptul că, în 2002, Comisia Europeană a propus trimiterea de auditori în statele membre pentru a verifica cifrele, de exemplu, dar propunerea nu a fost acceptată de statele membre. Prin urmare, Comisia a fost întotdeauna conştientă de faptul că monitorizarea este foarte importantă pentru asigurarea compatibilităţii bugetelor naţionale cu Uniunea monetară europeană, în special în cazul Greciei.
Preşedintele
Tot ce vă pot spune este că, aparent, Olli Rehn vă este foarte dator! Aşa că aveţi ce negocia cu dumnealui data viitoare cu ocazia timpului alocat întrebărilor, poate când va fi rândul dvs. să vă aflaţi aici.
