Investiţia în viitor: un nou cadru financiar multianual pentru o Europă competitivă, durabilă şi favorabilă incluziunii (dezbatere) 
Preşedinte
Primul punct este raportul dlui Garriga Polledo, în numele Comisiei speciale privind provocările politice şi resursele bugetare pentru o Uniune Europeană sustenabilă după 2013, referitor la investiţia în viitor: un nou cadru financiar multianual pentru o Europă competitivă, sustenabilă şi favorabilă incluziunii.
Salvador Garriga Polledo
Dle Preşedinte, dle comisar Lewandowski, doamnelor şi domnilor, am avut 23 de ani de perspective financiare, patru perioade distincte care au ajutat veniturile şi cheltuielile UE să evolueze într-un mod ordonat. Existenţa perspectivelor financiare este cea care a permis desfăşurarea programelor Uniunii. Din acest motiv, această dezbatere şi votul care îi va urma sunt atât de importante pentru finanţele Uniunii. Parlamentul preia pentru prima dată iniţiativa în ceea ce priveşte bugetul Uniunii. Comisia şi Consiliul vor trebui să reacţioneze la această propunere şi să prezinte propriile alternative.
Parlamentul a conceput o propunere care este definită de consens şi colaborare. Aceasta a implicat un an de muncă, 1100 de amendamente şi 120 de angajamente, 11 comisii parlamentare şi 10 parlamente naţionale care au contribuit la aceasta. Aş dori să îi felicit pe toţi funcţionarii şi asistenţii care au lucrat mai mult de un an de zile pentru a face posibil acest raport.
De asemenea, a existat cooperarea instituţională din partea colegiului de comisari, prezidat de José Manuel Durão Barroso, împreună cu Janusz Lewandowski, comisarul pentru programare financiară şi buget, care au acordat un sprijin deosebit. Sperăm că propunerea pe care o înaintează la 29 iunie va fi conformă cu recomandările făcute în raportul nostru.
Nu mai putem continua să extindem competenţele de la nivel european cu un buget mai redus. Dorim să încetăm cu prostul obicei de a accepta angajamente politice solemne care sunt imposibil de finanţat. Am avut destulă experienţă în această chestiune cu strategia Lisabona şi nu dorim ca Strategia 2020 să fie un alt eşec care să servească doar creşterii dezamăgirii şi euroscepticismului. De aceea, noi facem din Strategia Europa 2020 coloana vertebrală a următoarei perspective financiare.
Credem ferm în eficacitatea cheltuielilor UE. Un euro administrat de bugetul UE este cheltuit mai eficient decât un euro cheltuit în mod individual de către 27 de bugete naţionale. Am dovedit ideea valorii adăugate şi noi credem că poate fi aplicată practic tuturor programelor UE. Cerem Comisiei Europene să transpună acest lucru în realitate.
Nu poate exista o politică europeană fără finanţare suficientă pentru politica agricolă şi politica de coeziune. Din acest motiv, cerem Consiliului să menţină şi după 2013 nivelul cheltuielilor aferente acestor două politici. Cercetarea, dezvoltarea, inovarea şi investiţiile în eficienţa energetică şi energia regenerabilă, reţelele transeuropene de comunicare şi interconectare energetică, schimbările climatice şi învăţământul sunt doar câteva dintre priorităţile pe care acest buget al UE trebuie să le acopere.
Reducerea bugetului UE nu este o opţiune viabilă pentru aceia dintre noi care cred într-o Europă competitivă. Noi considerăm că este necesară o creştere de cel puţin 5 % din totalul cheltuielilor prezentei perspective financiare. Această creştere reprezintă cerinţa minimă pentru acoperirea necesităţilor principalelor politici majore ca şi pe cele ale noilor noastre priorităţi. Acest 5 % este un exerciţiu de realism politic şi trebuie să constituie baza pentru viitoarea negociere instituţională, împreună cu propunerea delicată înaintată în cadrul acestui raport, asupra căreia grupurile din acest Parlament au fost de acord, referitoare la un nou sistem de resurse proprii.
Această perioadă de criză şi de planuri de salvgardare ar putea fi cel mai prost moment pentru începerea negocierilor asupra perspectivei financiare, dar pentru toţi aceia dintre noi care cred că bugetul UE este un instrument necesar pentru transformarea celor 27 de state membre într-o Uniune adevărată, provocarea se află în faţa noastră, iar privirile noastre trebuie îndreptate suficient de sus pentru a o aborda.
Atât aspectele bune ale raportului, cât şi cele rele, atât laudele, cât şi criticismul vor ieşi la iveală în cadrul dezbaterii de astăzi. Ştiu că este imposibil pentru acest Parlament să-şi acorde sprijinul unanim unui subiect atât de sensibil, dar aş dori să mulţumesc grupurilor politice pentru generozitatea acestora dovedită în căutarea unui consens şi pentru competenţa cu care au contribuit în toată această perioadă. Datorită lor, raportul final este infinit mai bun decât orice aş fi putut produce fără sprijinul acestora.
Joseph Daul
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, euro şi criza datoriei publice necesită soluţii la nivel european, şi nu la nivel naţional. Acesta este mesajul pe care dl Barroso, vorbind în numele Comisiei Europene, l-a trimis luni de zile statelor membre.
Cu toate acestea, o soluţie europeană înseamnă finanţare europeană. Grupul din care fac parte caută să adapteze această finanţare la noile realităţi ale Europei, atât în ceea ce priveşte obiectivele sale, cât şi în ceea ce priveşte termenii săi de referinţă. Întrebarea mea pentru Consiliu este următoarea: este Europa anilor 2020 aceeaşi cu Europa anilor 1960? Sunt comparabile starea finanţelor publice din statele noastre membre, perspectivele de creştere şi poziţia Europei în lume? Nu cred. Este clar că Europa de astăzi nu mai este în niciun fel comparabilă cu Europa părinţilor fondatori. Aceasta s-a schimbat şi ar fi iresponsabil ca aceste schimbări să nu se reflecte în modul de finanţare a Europei, cu alte cuvinte, în modul în care Europa este concepută.
(Vorbitorul s-a oprit sperând să-şi continue ulterior discursul)
Martin Schulz
Dle Preşedinte, doresc în primul rând să îi mulţumesc dlui Garriga şi membrilor Comisiei speciale temporare privind provocările politice şi resursele bugetare pentru o Uniune Europeană sustenabilă după 2013, deoarece cred că au făcut o treabă excelentă. Rar am văzut un raport atât de echilibrat şi rezonabil ca cel înaintat de Comisia privind provocările politice (SURE).
În ceea ce priveşte chestiunea viitoarei perspective financiare şi a organizării sale, devine evident ce fel de Europă ne dorim. Ceea ce ne trebuie este un buget pentru anii următori care să reflecte ambiţiile UE, inclusiv pe cele ale şefilor de stat şi de guvern, răspunzând în acelaşi timp aşteptărilor cetăţenilor noştri. Ceea ce ar putea să pară o dezbatere destul de inofensivă, despre cifre măsurate în decimale, va dicta de fapt direcţia Uniunii Europene pentru următorii 10 ani.
Suntem confruntaţi cu regularitate cu noi propuneri referitoare la ceea ce Uniunea Europeană ar trebui să facă, la scopurile pe care ar trebui să le atingă şi la sarcinile pentru care trebuie să se pregătească. Realizăm în acelaşi timp că resursele financiare necesare pe care toate acestea le implică nu sunt disponibile. Cu toate acestea, dacă transferăm UE mai multe responsabilităţi, aşteptându-ne ca aceasta să finanţeze proiecte ambiţioase, reducând în acelaşi timp finanţarea, ne vom face vinovaţi de o acţiune împotriva solidarităţii din cadrul Uniunii Europene, deoarece vom încuraja divizarea internă, de exemplu prin încurajarea luptei pentru fonduri din cadrul politicii de coeziune. Un astfel de atac la adresa solidarităţii, care poate fi deja observat într-o formă periculoasă în unele state membre ale Uniunii Europene, nu ar trebui să fie permis între statele UE.
Avem Europa preconizată de David Cameron sau de guvernul olandez - sau măcar de partidul care sprijină guvernul în Camera Deputaţilor olandeză - o Europă a reducerilor din ce în ce mai drastice, o Europă a retragerii crescânde de la dezvoltarea integraţionistă şi o Europă a renaţionalizării. Acesta este un concept pe care unii oameni îl vor sprijini. Cu toate acestea, se poate, de asemenea, spune că Europa, un continent al secolului XXI, este răspunsul nostru la provocările referitoare la politica economică, de mediu, financiară şi cea în domeniul migraţiei, dintr-o lume globalizată. Avem două opţiuni: ne putem despărţi în părţile noastre constitutive, clasându-ne după mărime de la Germania, cu o populaţie de 82 de milioane, la Malta cu o populaţie de 360 000. Dacă este vorba ca fiecare să fie pe cont propriu, atunci Europa va deveni irelevantă. În cele din urmă, chiar şi un stat cu 82 de milioane de oameni, cum este cel pe care îl reprezint, nu va supravieţui pe termen lung concurenţei intercontinentale. Avem nevoie de forţa celor 500 de milioane de oameni şi de 27 de state în Comunitate. Acest lucru este cel care ne face puternici.
Acest lucru este exact ceea ce exprimă un buget pentru următorii şapte ani ai perspectivei financiare până în 2020. Proiectul acestui plan este bun. Aş fi foarte mulţumit să văd spiritul Preşedinţiei poloneze, astfel cum este acesta evidenţiat de proiectul publicat de Preşedinţia poloneză, clădind Europa următorilor ani în spiritul cooperării pe care acesta îl propune. Statele din Consiliu negociază viitorul financiar şi economic al Europei de pe poziţii egale cu reprezentanţii cetăţenilor acesteia din Parlamentul European. Nu poţi spune că noi dorim un plan Marshall pentru Mediterană care va sprijini dezvoltarea democraţiilor în Africa de Nord, spunând în acelaşi timp că ar trebui să reducem bugetul Uniunii. Nu poţi spune că noi vrem să finanţăm bugetul UE cu 0.8 % din produsul intern brut pentru ca mai apoi să ceri compensaţii pentru că proprii noştri agricultori sunt loviţi de criza EHEC, astfel cum a făcut guvernul olandez. Bineînţeles că dorim să îi ajutăm pe agricultori. Trebuie să îi ajutăm pe agricultori. Bineînţeles că dorim să ajutăm Africa de Nord. Trebuie să ajutăm Africa de Nord. Cu toate acestea, avem atunci nevoie şi de un buget pe termen lung care să fie bun, bine echilibrat, elaborat în mod raţional, astfel cum este stabilit în acest raport.
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonaşului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Lucas Hartong
(NL) Dle Preşedinte, având în vedere aceste reacţii extrem de negative faţă de poziţia guvernului olandez, aş dori să îl întreb pe stimatul meu coleg deputat dacă încă mai recunoaşte cât de cât dreptul democratic al unui stat membru de a da glas propriilor opinii în numele cetăţenilor săi.
Martin Schulz
(DE) Dle Hartong, bineînţeles că recunosc acest drept. Sper doar că şi dvs.. recunoaşteţi faptul că poziţia guvernului olandez nu poate fi pronunţată ex catedra, dar că într-o democraţie multinaţională aceasta trebuie să fie dezbătută.
Nutresc un respect absolut pentru dl Rutte, care este în favoarea unei creşteri cu 2.7 % a bugetului UE. Am remarcat acest lucru şi sunt mulţumit că aţi ascultat cu atenţie, deoarece poziţiile tuturor guvernelor sunt dezbătute în mod deschis în acest Parlament. Nu am reuşit până acum să înţeleg sensul întrebării dvs.., dar ceea ce eu cred că pot să spicuiesc din aceasta, este faptul că şi dvs.. sprijiniţi democraţia. Bănuiesc că acest lucru reprezintă un anumit gen de progres.
Guy Verhofstadt
în numele Grupului ALDE. - Dle Preşedinte, am aici scrisoarea reprezentantului guvernului Majestăţii Sale privind raportul SURE. Scrisoarea spune că guvernul Majestăţii Sale este dezamăgit de proiectul raportului SURE. Stimaţi colegi, cred că acest lucru înseamnă că avem aici astăzi un foarte bun proiect al raportului SURE!
Trebuie să vă spun că dincolo de trei sau patru cuvinte spunând că guvernul Majestăţii Sale este dezamăgit de raport, celelalte părţi ale scrisorii sunt o adevărată provocare: o provocare faţă de Europa şi Uniunea Europeană, deoarece susţinerea lor principală este că nu este posibilă nici o creştere în cadrul financiar multianual (CFM) şi că noi trebuie să rămânem la vechiul CFM, aceleaşi cifre, aceleaşi resurse, normal că şi aceleaşi reduceri şi cu siguranţă aceeaşi reducere pentru Regatul Unit. Nu trebuie să schimbăm absolut nimic.
Guvernul Majestăţii Sale este totuşi un guvern care doreşte să ia decizii, care doreşte să reformeze nu numai Regatul Unit, dar şi Uniunea Europeană. Aşadar, nu văd de ce ar trebui să rămânem la vechiul CFM şi să continuăm doar cu politicile din trecut. Cred că a venit momentul să spunem opiniei publice că nu prin reducerea bugetului UE cu 1 % [PIB UE] vom rezolva consolidarea fiscală a diferitelor state membre ale Uniunii Europene. Acest 1 % reprezintă doar a patruzecea parte din totalul cheltuielilor din cadrul Uniunii Europene.
Există alte modalităţi de a realiza economii. O altă sugestie pe care o putem face guvernului Majestăţii Sale este că, dacă doreşte să facă economii în sectorul public britanic, poate să o facă prin creşterea rolului Uniunii Europene.
Permiteţi-mi să vă dau trei exemple. Înainte de orice altceva, politica externă. În S.U.A. există 28 000 de diplomaţi. În Europa există 93 000: sunt de patru ori mai mulţi diplomaţi în Europa deoarece noi nu lucrăm împreună în cadrul unei singure politici externe. În acest domeniu se poate face o economie. Dacă guvernul britanic ar investi mai mult în Uniunea Europeană, aceştia ar putea face economii privind propria politică externă, în departamentul lui William Hague. Un alt exemplu îl constituie politica monetară. Aproximativ 44 000 de oameni sunt responsabili pentru politica monetară în Uniunea Europeană. În S.U.A., există 18 000 în cadrul Consiliului Rezervei Federale. Aceasta înseamnă de trei ori mai puţini funcţionari publici.
Dacă guvernul britanic doreşte să facă economii, poate să se alăture euro, poate să dea mai multe competenţe şi responsabilităţi Uniunii Europene şi poate să facă economii cu privire la toţi acei oameni care lucrează în politica monetară a Marii Britanii. Dacă vrea să facă economii în Marea Britanie, poate să le facă în mod simplu în sectorul cercetării prin adoptarea imediată a brevetului european. Aceasta ar genera economii enorme în bugetul său de cercetare. Acesta este răspunsul pe care noi trebuie să îl dăm guvernului Majestăţii Sale.
(Aplauze)
Joseph Daul
Dle Preşedinte, grupul meu ar dori să vadă o finanţare europeană care reflectă noile realităţi, tendinţe şi obiective. Mai corespund perspectivele noastre de creştere, starea finanţelor publice ale statelor noastre membre şi locul Europei în lume viziunii părinţilor fondatori ai Europei? Cu siguranţă că nu: acestea au evoluat şi s-au schimbat.
Ar fi iresponsabil să eşuăm în ajustarea modului în care Europa este finanţată pentru a reflecta aceste schimbări. Cadrul financiar multianual este un subiect foarte politizat pe care comisia specială, lucrând împreună cu Comisia pentru bugete, l-a discutat mai mult de un an. Doresc să felicit comisia pentru activitatea sa. Sper că sentimentul european care există în comisie va modela implementarea cadrului şi va duce Europa mai departe în beneficiul cetăţenilor săi.
Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) cere tuturor statelor membre să participe pe deplin la această dezbatere. Când spun să participe pe deplin, nu înţeleg doar să anunţe că ultimul obiectiv este îngheţarea cheltuielilor europene până în 2020, nici să respingă dintr-o dată noţiunea de resurse proprii europene. Dorim resurse proprii pentru a reduce presiunea asupra bugetelor naţionale. Din acest motiv, noi propunem conceptul de resurse proprii şefilor de stat şi de guvern: pentru a uşura bugetele naţionale strâmtorate.
Permiteţi-mi să vă reamintesc că bugetul european a fost întotdeauna echilibrat, spre deosebire de bugetele naţionale care, în cea mai mare parte, au deficite serioase. Permiteţi-mi să vă reamintesc şi că mai mult de 90 % din acest buget este cheltuit pe proiecte de care beneficiază statele membre. În final, permiteţi-mi să reamintesc statelor membre că orice bani care nu sunt cheltuiţi le vor fi returnaţi la sfârşitul anului. Cu toate acestea, suntem acuzaţi că suntem manageri slabi: cred că trebuie să ne consolidăm eforturile de comunicare. Vă rog deci să încetăm a trata bugetul european ca pe o continuare a finanţelor naţionale.
Haideţi să fim sinceri: un euro cheltuit la nivel european aduce beneficii mult mai mari decât un euro cheltuit de guvernele naţionale. Între 20 şi 30 de cenţi dintr-un euro al cheltuielilor naţionale sunt imediat deturnaţi pentru a plăti dobânda datoriei naţionale. Europenilor trebuie să li se spună adevărul.
Adevărul este că fără finanţarea europeană a învăţământului şi învăţării de-a lungul vieţii, exodul de creiere către China şi Statele Unite ale Americii va lua avânt. Adevărul este că fără finanţarea europeană a cercetării şi inovării, ţările noastre ar fi mai puţin competitive la nivel global, în timp ce creşterea şi ocuparea forţei de muncă ar stagna. Adevărul este că fără finanţarea coeziunii europene, prăpastia dintre regiunile bogate şi cele sărace s-ar adânci. Adevărul este că fără finanţarea europeană, politica de securitate alimentară, politica energetică şi politica în domeniul schimbărilor climatice nu s-ar ridica la înălţimea aşteptărilor şi scopurilor noastre. Doamnelor şi domnilor, adevărul este că fără finanţarea europeană a politicilor externă şi de apărare, Uniunea Europeană ar fi rămas la marginea scenei mondiale, şi nu în centrul acesteia.
Bineînţeles că banii nu sunt singurul argument: modul în care Uniunea Europeană alege să investească şi să pună în aplicare priorităţile politice până în 2020 şi ulterior, va determina capacitatea Europei de a influenţa lumea. Parlamentul European - şi până în acest moment grupurile care au luat deja cuvântul sunt de acord cu mine - cere în consecinţă Consiliului să reflecteze serios la poziţia sa privind cadrul financiar.
Dacă Consiliul este dedicat în mod serios restabilirii creşterii şi ocupării forţei de muncă, atunci acesta trebuie să folosească bugetul european şi resursele proprii ale Comunităţii ca pe o pârghie puternică. Dacă, la fel ca şi Parlamentul şi Comisia, Consiliul vrea cu adevărat să dea Europei o şansă reală în contextul globalizării, atunci acesta trebuie să înţeleagă că cheltuirea în mod înţelept este mult mai utilă decât limitarea cheltuielilor şi că o finanţare comună pentru proiecte comune este o abordare mai inteligentă decât risipirea resurselor între proiecte de scurtă durată.
Doamnelor şi domnilor, în această dimineaţă, membrii Grupului PPE solicită o viziune ambiţioasă a Europei. Concetăţenii noştri împărtăşesc ambiţiile şi speranţele noastre. În timp ce tinerii îşi exprimă temerile pe străzile din Atena şi Madrid, când 500 de milioane de europeni se întreabă ce le rezervă viitorul, este timpul să punem întrebările corecte şi să venim cu răspunsuri la chestiunile cu care ne confruntăm.
Richard Ashworth
în numele Grupului ECR. - Dle Preşedinte, permiteţi-mi să profit de această oportunitate şi vorbind în numele guvernului Majestăţii Sale, vreau să îi răspund dlui Verhofstadt care, ca de obicei, nu a înţeles şi care, ca de obicei, se îndreaptă într-o direcţie complet greşită.
Dacă ar fi citit raportul, ar fi văzut că guvernul Majestăţii Sale a spus că acesta este un moment de criză în Europa. Acesta ar fi observat că economiile stagnează, se pierd locuri de muncă, iar industriile se zbat să concureze într-o lume aflată într-o schimbare rapidă. Europa avea nevoie de un buget care să fie relevant, care să creeze plus-valoare şi care să se implice în situaţia oamenilor, însă ceea ce oferă dl Verhofstadt şi colegii săi e acelaşi lucru.
Există un proverb: dacă nu schimbi direcţia, ajungi acolo unde te îndreptai atunci când ai plecat. Acest buget trebuie să schimbe direcţia. Noi şi guvernul Majestăţii Sale suntem de acord că ar trebui mărite cheltuielile în acele domenii care aduc valoare adăugată. Suntem de acord: investiţiile în cercetare şi dezvoltare, în reţelele transeuropene de transport, energie şi telecomunicaţii trebuie mărite. Suntem de acord: învăţământul, întreprinderile mici şi încurajarea pieţei unice, a investiţiilor viabile, sunt înţelepte şi trebuie încurajate. Acest lucru va ajuta la crearea locurilor de muncă şi la creşterea economică. Dar nu suntem de acord că este acceptabil pentru acest Parlament să considere că toate acestea sunt un motiv pentru un buget mai mare.
Dlui Verhofstadt trebuie să îi spun ceva. În toată Europa, guvernele impun bugete de austeritate şi acest Parlament ar fi extrem de imprudent dacă nu şi-ar însuşi acest mesaj, dacă ar alege să ignore scrisoarea trimisă de cinci şefi de guvern, deoarece aceşti cinci şefi de guvern spun următorul lucru: nu extinderea competenţelor europene este răspunsul; răspunsul este o Europă mai inteligentă.
Avem nevoie de un buget mai focalizat. În Comisia specială privind provocările politice şi resursele bugetare pentru o Uniune Europeană sustenabilă după 2013, am discutat în mod corect despre priorităţi, dar niciodată nu am acţionat în această privinţă. Nu a existat nicio dovadă a dorinţei de a lua alegerile dificile, care sunt luate în acest moment de guvernele din toată Europa.
Aşadar, acceptăm că trebuie să existe o creştere a cheltuielilor privind noile priorităţi, dar mai credem şi că era momentul să ne uităm din nou la priorităţile tradiţionale, astfel încât a existat din nou o şansă ratată pentru bugetul european.
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonaşului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Andrew Duff
Dle Preşedinte, doresc să îl întreb pe colegul meu dacă acceptă faptul că transferarea de la bugetul naţional la cel european al unor capitole cheie de cheltuieli urmează să producă eficienţă din punct de vedere al costului şi economii de scară şi să economisească banii trezoreriilor naţionale. Acesta este mesajul central al abordării reformei perspectivei financiare de către Parlament. Acesta este logic şi necesită un răspuns logic şi raţional din partea Londrei.
Richard Ashworth
Dle Preşedinte, înţeleg ce vrea să spună dl Duff şi, ca de obicei, teoria este corectă, dar practica nu.
Arătaţi-mi dovada că transferul acestui sprijin aduce o mai mare eficienţă prin cheltuirea de către Uniunea Europeană. Dovediţi-mi cazurile în care acesta a economisit, de fapt, banii cetăţenilor, în loc să îi coste pe aceştia mai mult.
Spun încă o dată că acest buget este o dovadă a apelului dlui Duff şi al colegilor acestuia la extinderea competenţelor europene, şi nu la o Europă mai inteligentă. Regatului Unit solicită o cheltuire mai bună, nu mai multă cheltuire.
Bas Eickhout
Dle Preşedinte, este întotdeauna interesant să vedem că, de îndată ce începem să vorbim despre un buget anticipativ, dezbaterea este întotdeauna doar despre cât costă exact. Această dezbatere trebuie să privească de fapt trei chestiuni, trei priorităţi, care pentru noi, Grupul Verzilor/Alianţei Libere Europene, sunt cruciale.
În primul rând, avem nevoie de o viziune pentru Europa şi trebuie să hotărâm ce valoare adăugată aduce bugetul European acestei viziuni? În al doilea rând, da, dnă Ashworth, bugetul trebuie reînnoit şi făcut mai ecologic, trebuie să fie un buget anticipativ. Cu toate acestea, un buget anticipativ înseamnă, de asemenea, schimbări ale priorităţilor şi încă şi mai mulţi bani europeni. A treia prioritate se referă la resursele proprii ale UE. Faceţi ca sistemul să fie mai corect şi mai transparent şi atunci putem discuta despre resurse proprii.
Permiteţi-mi să trec în revistă aceste trei priorităţi, începând cu valoarea adăugată. Şi aici, tonul dezbaterii este ca şi cum banii care merg la Bruxelles dispar într-o gaură neagră. Ce nonsens, un nonsens total şi absolut! Dacă începi să iei în considerare ceea ce se poate face la nivel european, există multe motive pentru cheltuirea banilor la nivel european şi nu în mod specific la nivel naţional. Luaţi, de exemplu, serviciile noastre diplomatice, ambasadele din străinătate. Vrem cu adevărat să avem 27 dintre acestea în tot felul de ţări din Africa sau vrem să avem una singură a UE? Ultima variantă presupune ca va trebui ca mai mulţi bani să meargă la UE pentru acea ambasadă, dar şi că sunt cheltuiţi de 27 de ori mai puţini bani în cele 27 de state membre. În acest mod se lucrează eficient cu banii.
Haideţi să ne referim la infrastructură. Dacă noi, ca ţări, construim infrastructura, cum ne asigurăm că în domeniul reţelelor energetice, aceasta funcţionează şi peste graniţe? Şi aici este nevoie de bani europeni. Sau luaţi inovaţia şi cercetarea. Asiguraţi-vă că acestea sunt consolidate astfel încât să le construiţi împreună pentru a avea economii de scară. Acest lucru este ceea ce se numeşte o investire inteligentă. Aceasta este o viziune a valorii adăugate a Europei şi de aceea avem nevoie de un buget european.
În al doilea rând, bugetul trebuie să fie anticipativ. Bugetul actual reprezintă într-o prea mare măsură continuarea pe acelaşi drum. Avem obiectivele 2020 pentru o economie inteligentă, o economie durabilă. Trebuie aşadar să investim pentru atingerea acestora. Provocarea pentru UE este să se ocupe de deficit, de cel de resurse naturale, dar şi de cel de muncă. UE trebuie să investească în acest lucru, astfel încât să îl putem gestiona. Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală trebuie reînnoit şi făcut mai ecologic, astfel încât agricultura să poată deveni un exemplu de gestionare corectă şi eficientă a resurselor naturale. De asemenea, şi fondurile structurale trebuie să răspundă noilor provocări, cum este energia. Asiguraţi-vă că şi fondurile structurale contribuie la îndeplinirea obiectivelor pe care le-am stabilit pentru 2020. Despre o astfel de inovare ar trebui să discutăm.
Care sunt noile provocări? Energia sustenabilă - aceasta presupune infrastructură şi noi avem nevoie de bani pentru acest lucru; politica externă - primăvara arabă: care a fost răspunsul Europei? Şi pentru acest lucru avem nevoie de bani europeni. Reducerea sărăciei în interiorul şi în afara UE, schimbările climatice, inovarea, toate acestea fiind pentru noi motive bune de a acţiona la nivelul UE.
Cea de-a treia prioritate se referă la resursele proprii ale UE. Sistemul actual este în faliment. Reducerile pe care le au britanicii şi pe care le doresc şi olandezii şi danezii reprezintă un sistem în faliment. Faceţi acest sistem mai drept, mai transparent sau asiguraţi resurse proprii pentru UE. Luaţi în considerare o taxă pe tranzacţiile financiare. Aveţi astfel un sistem corect în care banii merg la UE şi în care ne putem atinge propriile noastre obiective. Aceasta este o politică inteligentă. Lucrurile trebuie neapărat să se schimbe, dar nu-i aşa că ele trebuie să se schimbe la nivel european?
La final, aş dori să adresez următoarea întrebare acelor state membre care susţin că din ce în ce mai puţini bani ar trebui să meargă la UE, dar care, în acelaşi timp, dau tot felul de noi priorităţi UE: dacă doriţi ca la UE să meargă mai puţini bani, care sunt priorităţile asupra cărora noi, ca UE, trebuie să lucrăm? Căci dacă doriţi ca UE să primească mai puţini bani, trebuie să faceţi şi nişte alegeri. Am auzit până acum că există din ce în ce mai multe priorităţi cu bani mai puţini. Acest lucru pur şi simplu nu are niciun sens. Aceasta este chestiunea la care trebuie să se gândească acum guvernele britanic şi olandez.
Lothar Bisky
Dle Preşedinte, dle Garriga Polledo, veţi înţelege faptul că stânga politică are aşteptări deosebit de înalte în legătură cu alinierea socială a UE şi este în consecinţă puţin dezamăgită că raportul dvs.. nu acordă o prioritate mai mare aspectelor sociale ale anilor ce vor urma.
Sunt sigur că păstrarea şi dezvoltarea modelului european al statului social şi principiul european al solidarităţii vor fi de o importanţă enormă în timpuri de criză şi reduceri economice. Ambele sunt importante realizări culturale europene şi consider că renunţarea la acestea ar putea semnaliza sfârşitul procesului de integrare socială europeană.
Bineînţeles că aţi enumerat multe provocări importante, unele dintre ele mergând dincolo de Strategia 2020. Cu toate acestea, nu cred că tentativa propusă de creştere cu 5 % va fi suficientă pentru a răspunde acestor provocări. Ca Parlament, noi ar trebui să declarăm în mod clar că intenţionăm să oferim un sprijin special pentru o Europă socială. Alte elemente cum ar fi ERD, FRONTEX şi ITER ar putea fi necesar să mai aştepte puţin. Cred că nu este bine să invităm Consiliul să stabilească priorităţi negative, cu alte cuvinte, reduceri.
În acelaşi timp, trebuie să acceptăm că acest raport va declanşa o dezbatere parlamentară serioasă privind reforma sistemului de resurse proprii. Problema de care trebuie în sfârşit să ne ocupăm este în special introducerea taxei pe tranzacţiile financiare. Aceasta nu constituie doar un instrument financiar util, dar oferă şi o mai mare transparenţă în legătură cu modul în care este finanţată UE.
În mod firesc, aceasta implică o componentă importantă de reglementare a pieţei financiare. Mai consider şi că trebuie să renunţăm la reducerile britanice şi să ne asigurăm că resursele UE rămase nefolosite se întorc la bugetul UE.
Marta Andreasen
în numele Grupului EFD. - Dle Preşedinte, acest Parlament va fi din nou acuzat că este rupt de realitate dacă votează pentru o creştere bugetară pentru perioada 2014-2020. Motivul oferit pentru această creştere este finanţarea Strategiei 2020, cea despre care se spune că ne va scoate din criză.
Să ne reamintim ce s-a întâmplat cu Strategia de la Lisabona; a fost un eşec de proporţii epice. Banii contribuabililor au fost irosiţi şi nu ar trebui să repetăm această greşeală. Curtea de Conturi Europeană raportează un procentaj important al neregularităţilor care afectează diferite domenii ale politicii, acesta ajungând an după an la o medie de 2,8 % din buget, iar noi continuăm să vărsăm fonduri în aceste regiuni. Costurile proiectelor au crescut de până la trei ori faţă de estimările iniţiale; altele suferă întârzieri fiind în acelaşi timp înlocuite de o tehnologie mai bună. Acesta este cazul lui Galileo, care a ajuns de la un buget de 7,7 miliarde la unul de 22,6 miliarde de euro.
Mai mult de 40 % din buget continuă să fie investit în politica agricolă comună, în timp ce doar 4,7 % din forţa de muncă europeană este angajată în acest domeniu. Politica comună pentru pescuit - considerată un eşec de către comisarul Damanaki - obligă contribuabilii să trimită anual la Bruxelles un miliard de euro. Serviciul European de Acţiune externă costă în plus în fiecare an 500 de milioane de euro şi încă nu şi-a demonstrat raison d'être.
Toate aceste exemple trebuie cu certitudine să justifice o reducere bugetară, şi nu o creştere bugetară. Mi-ar place să cred că guvernul Regatului Unit va adopta o poziţie, va spune că este destul şi va cere o reducere bugetară. Cu toate acestea, se pare că deputaţii PE din coaliţie preferă o îngheţare. Contribuabilii din Regatul Unit nu le vor mulţumi.
Lucas Hartong
(NL) Dle Preşedinte, înainte de începerea primului război mondial, ministrul britanic, Sir Edward Grey, a spus aceste cuvinte: lămpile se sting în întreaga Europă. Nu le vom mai vedea luminând din nou în viaţa aceasta. Avem în faţa noastră raportul Polledo privind priorităţile politice ale Parlamentului European pentru perioada de după 2013. Acesta se referă atât la legislaţie, cât şi la buget. În consecinţă, aceasta este viziunea UE referitoare la viitorul cetăţenilor europeni.
Ce sărăcie teribilă de ordin intelectual, cultural şi politic străbate acest raport! Ce tendinţă dictatorială a elitei politice europene! Acest Parlament susţine că UE aduce mai multă plus-valoare la nivel internaţional decât suma statelor membre individuale. Cereţi, de aceea, o creştere de minimum 5 % a bugetului UE. Cât de ridicol! Ce negare a suveranităţii naţionale şi ce sfidare a cetăţenilor şi guvernelor ţărilor noastre!
Daţi-mi voie să clarific: un stat cu concepţii de dreapta cum este cel al Ţărilor de Jos nu va putea niciodată să fie de acord cu acest raport. Deputaţii PE cu o viziune proaspătă, iubitoare de libertate, trebuie să arunce acest raport direct la coşul de gunoi. De ce? Pentru că altfel lămpile se vor stinge în Europa şi vom deschide drumul unui viitor întunecat pentru copiii noştri. Grupul meu doreşte ca lămpile să stea aprinse în Europa şi, din acest motiv, vom vota cu toată inima împotriva acestui raport.
Preşedinte
Stimaţi colegi, după cum puteţi observa, suntem martorii unei discuţii fundamentale privind viitorul Europei şi aşteptăm punctul de vedere al Comisiei.
Există un cartonaş albastru. Dle Hartong, sunteţi pregătit să răspundeţi?
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Dle preşedinte, aş dori să îl întreb următorul lucru pe colegul meu deputat, dl Hartong. În prezent, câteva state membre ale UE sunt membre ale G8, organizaţia celor mai mari opt economii din lume. Totuşi, în următorii 10 sau 15 ani, nici o ţară europeană nu va mai fi reprezentată în această organizaţie. Cum puteţi atunci insista că ţările individuale europene continuă să joace un rol important pe scena lumii? Nu credeţi că singurul mod în care Europa poate continua să joace acolo un rol este să acţioneze împreună?
Lucas Hartong
(NL) Dle Preşedinte, îi mulţumesc colegului meu deputat pentru întrebare. Europa este atât de minunată şi de puternică datorită statelor sale membre şi astfel, lucrând împreună într-o strânsă consultare, statele membre pot avea un glas puternic pe scena politică globală. Această situaţie va continua. Tocmai pentru că guvernele naţionale lucrează bine împreună, vocile lor se vor ridica într-un cor minunat.
Janusz Lewandowski
membru al Comisiei. - Dle Preşedinte, salut în numele Comisiei raportul înaintat de comisia SURE. Acesta este o adevărată contribuţie la pregătirile pentru viitoarea perspectivă financiară, dar este într-adevăr şi european. Constituie o perspectivă cu adevărat europeană asupra viitorului proiectului european. Acum, când ne confruntăm cu numeroase provocări comune care necesită răspunsuri comune, într-o eră numită de dl Schulz una a spiritului de Entsolidarisierung (desolidarizare), avem cu disperare nevoie de acest lucru.
Comentariul meu nu se referă exclusiv la raportul în sine, ci şi la procedurile din comisia SURE - la care am participat, deci ştiu despre ce vorbesc - la conducerea competentă a dnei Jutta Haug şi la rolul lui Salvador Garriga Polledo. Acesta este consensul larg şi votul majoritar care sperăm că va fi probabil confirmat în şedinţa plenară de astăzi. Da, împărtăşim viziunea pe care o conţine raportul. Da, spunem şi că bugetul european nu înseamnă o dublare a bugetelor naţionale, ci atingerea scopurilor comune aflate dincolo de capacitatea statelor naţionale, unde fondurile europene pot realiza economii de scară sau pot crea sinergii.
Pe scurt, bugetul european trebuie să fie folosit acolo unde contează cu adevărat, deoarece are aceeaşi natură ca şi o investiţie şi nu are niciun deficit. Împărtăşim şi viziunea aşa-numitelor politici tradiţionale, mai exact politica agricolă comună şi politica de coeziune. Tradiţional nu înseamnă perimat, ci un mecanism pentru atingerea obiectivelor Strategiei 2020. Atunci când sunt definite în mod adecvat în buget, acestea deschid calea unei finanţări mult mai bune şi mai vizibile a ceea ce fusese subfinanţat - respectiv, inovarea, gestionarea fluxurilor migratorii, responsabilităţile externe ale Uniunii Europene care sunt acum atât de evidente în zona mediteraneană, eficienţa energetică şi, mai presus de toate, modul de conectare al Europei prin reţelele transeuropene şi ceilalţi conectori transfrontalieri din sistemele energetice.
Bugetul European trebuie să îşi asume noi funcţii, ca set de instrumente pentru disciplinarea finanţelor publice ale statelor membre, dar nu poate fi învinovăţit pentru gestionarea inadecvată a finanţelor publice de la nivel naţional. De asemenea, acesta ar trebui să acţioneze ca o garanţie pentru împrumuturile care depăşesc balanţa de plăţi, iar în viitor, pentru o folosire mai intensă a instrumentelor financiare inovative de consolidare a bugetelor europene.
Raportul face un apel pentru o reformă a părţii financiare şi noi trebuie să răspundem prin indicarea de noi resurse. Astfel cum a spus în mod corect dl Daul, acesta este modul de a face mai uşoară viaţa unui ministru de finanţe - prin indicarea resurselor proprii noi pentru buget şi reducerea contribuţiilor directe. De aceea, pachetul care urmează a fi prezentat la sfârşitul lui iunie se referă la cifre, Regulamentul privind cadrul multianual, o nouă propunere pentru un acord interinstituţional, dar şi la resursele proprii. Propunerile sectoriale specifice trebuie să vină mai târziu, între septembrie şi sfârşitul anului.
Permiteţi-mi să închei repetând convingerea mea că raportul Comisiei SURE este o contribuţie bună la discuţia privind viitorul Europei şi un punct de referinţă puternic şi important pentru Comisie. Cooperarea dintre Comisie şi Parlament este esenţială, nu doar pentru un start bun în conturarea propunerii, dar şi pentru încheierea în mod pozitiv a negocierilor care, în contextul actual, sunt extrem de dificile.
Preşedinte
Vă mulţumesc, dle comisar. Aceasta a fost o discuţie extrem de importantă între Comisie şi Parlament. Celor două instituţii le-ar plăcea să se susţină reciproc, să aibă o abordare similară a Cadrului financiar multianual. Vom vedea proiectul Comisiei Europene la sfârşitul acestei luni, când acesta va fi prezentat şi în Parlament.
(Răspunzând unei voci din sală:)
Îmi pare rău, dar nu adresăm oaspeţilor noştri întrebări în baza procedurii cartonaşului albastru, acestea sunt adresate doar deputaţilor în Parlamentul European.
Thijs Berman
Dle Preşedinte, pentru Comisia pentru dezvoltare, acesta nu este doar un raport clar, ci şi unul esenţial, deoarece stabileşte faptul că Uniunea Europeană îşi va asuma în următorii şapte ani responsabilitatea pentru cele mai sărace ţări, fapt care va genera astfel în buget alocări corespunzătoare în acest sens. Raportul stabileşte că statele membre trebuie să îşi onoreze propriile angajamentele. Cu toate acestea, statele membre mai au încă un drum lung de străbătut până la alocarea a 0,7 % din produsul lor intern brut (PIB) pentru cooperarea în materie de dezvoltare. Dacă Uniunea Europeană va coopera în materie de dezvoltare, acest fapt se va traduce prin economii, eliminarea suprapunerilor şi asigurarea unei cheltuiri mai bune şi mai eficiente.
Raportul stipulează că acţiunea privind schimbările climatice nu poate fi finanţată din bugetul pentru dezvoltare. Acesta face un apel la acordarea unei mai mari priorităţi consolidării drepturilor omului, democraţiei şi statului de drept. Acesta face un apel la noi metode de finanţare, în plus faţă de folosirea exclusiv a subvenţiilor, de exemplu la combinaţiile de împrumuturi şi subvenţii. Acesta subliniază faptul că acţiunea umanitară trebuie să continue să aibă propriul său instrument financiar, deoarece ajutorul de urgenţă trebuie să fie neutru şi independent de alegerile politice ale Serviciului European de Acţiune Externă (SEAE). Dispunând de aceste alegeri, Uniunea Europeană este cel mai important partener al ţărilor aflate în curs de dezvoltare din lume, iar acest lucru este vital.
Gerben-Jan Gerbrandy
Dle Preşedinte, şi Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară poate să îşi exprime satisfacţia faţă de raport, în forma în care acesta a fost depus în faţa noastră. Acesta ţine cont de insuficienţa materiilor prime, de ameninţarea la adresa biodiversităţii, de trecerea la energia sustenabilă şi în special de importanţa - pe care o consider esenţială - a sustenabilităţii economiei noastre.
Dar totuşi mai există ceva: trăim un moment în care toate statele membre analizează cel puţin de trei ori modalitatea cheltuirii fiecărui euro. Şi totuşi, procedăm foarte bizar. Cheltuim miliarde sub forma subvenţiilor, cum ar fi subvenţiile dăunătoare mediului, pe lucruri pentru a căror reparare trebuie ulterior să cheltuim şi mai multe miliarde. De aceea, în numele grupului meu, am depus din nou un amendament care a fost adoptat de Comisia pentru mediu, propunând reducerea până în 2020 a subvenţiilor care au un efect dăunător asupra mediului. În special în aceste vremuri de penurie, nu ne putem permite să avem astfel de subvenţii.
Constanze Angela Krehl
Dle Preşedinte, politica de coeziune are unul dintre cele mai mari bugete individuale din Uniunea Europeană. Trebuie să elaborăm o nouă politică care să fie adaptată la noile provocări. Noi dorim investiţii într-o infrastructură modernă, în cercetare, inovare şi dezvoltarea noilor tehnologii. Dorim o dezvoltare urbană integrată, sustenabilă şi o forţă de muncă bine instruită.
Regiunile au nevoie de subvenţii specifice care să le ajute să devină competitive şi să se dezvolte din punct de vedere economic. Cu toate acestea, trebuie în acelaşi timp spus că toate regiunile trebuie să aibă acces la politica de coeziune, atât statele membre din Europa de Est, cât şi economiile naţionale puternice cum este Germania. Germania de Est are nevoie de sprijin. Totuşi, anumite regiuni germane vestice necesită ajutorul european, la fel ca şi unele părţi ale Regatului Unit al Marii Britanii.
Acest fapt necesită un buget care nu trebuie să fie mai mic decât cel actual şi care să nu poată fi împărţit între mai multe sectoare. Trebuie să facem toate eforturile pentru a îmbunătăţi eficienţa şi transparenţa şi trebuie să facem legătura dintre acestea şi abandonarea birocraţiei inutile. Coeziunea este legată de solidaritate. În orice caz, coeziunea este sensibilă şi din punct de vedere economic şi este necesară.
Chiar şi pentru cele mai puternice economii, lipsa coeziunii reprezintă un factor negativ. Din acest motiv, trebuie să punem la dispoziţie o finanţare adecvată pentru susţinerea politicii de coeziune. Aş vrea să îi mulţumesc raportoarei pentru includerea avizului Comisiei pentru dezvoltare regională în acest raport şi să vă solicit sprijinul pentru amendamentul care îmbunătăţeşte din nou categoriile intermediare.
Noi am ajuns la un compromis în Comisia pentru dezvoltare regională şi recomand ca acest Parlament să încorporeze în raportul Garriga compromisul la care au ajuns politicienii specialişti. Doresc să solicit sprijinul dvs.. larg.
Giovanni La Via
Dle Preşedinte, doresc în primul rând să îmi exprim aprecierea, inclusiv în numele majorităţii din Comisia pentru agricultură şi dezvoltare rurală (AGRI), faţă de excelenta activitate din ultimele luni a dlui Garriga Polledo.
Dezbaterea privind viitoarele perspective financiare a fost foarte încinsă, iar raportul întocmit de dl Garriga Polledo oferă un rezumat eficient, care cuprinde poziţiile diferitelor delegaţii naţionale şi ale diferitelor grupuri politice.
În calitate de raportor pentru avizul Comisiei pentru agricultură şi dezvoltare regională, îmi exprim sprijinul deplin pentru decizia de a lăsa măcar neschimbat bugetul pentru agricultură şi - la fel ca mulţi alţi colegi din comisia AGRI - mă opun cu hotărâre amendamentului depus de Grupul Alianţei Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa (ALDE) care ar accepta posibile reduceri ale resurselor agriculturii pentru a finanţa alte activităţi.
Mă simt obligat să reamintesc colegilor deputaţi faptul că politica agricolă comună este consfinţită de tratate şi este una dintre puţinele politici europene reale; aceasta poate să joace un rol important într-un sector strategic, care oferă bunuri publice şi generează o valoare adăugată europeană reală.
Cătălin Sorin Ivan
raportor pentru aviz al Comisiei pentru cultură şi educaţie. - Când vorbim despre bugetul Uniunii Europene, când vorbim despre fonduri europene şi, mai ales, când vorbim despre viitorul cadru financiar multianual, automat vorbim despre valoarea adăugată europeană. Nu cred că este un domeniu sau un segment în bugetul Uniunii Europene unde valoarea adăugată europeană este mai mare, cu bani atât de puţini. Dar, pentru ca tot ceea ce gândim noi aici, ca toate proiectele europene să aibă aderenţă la populaţia europeană, la cetăţeanul european şi pentru ca toate aceste proiecte să aibă viitor, trebuie ca tinerii de astăzi să creadă în proiectul Uniunii Europene, trebuie ca tinerii de astăzi să se simtă din ce în ce mai mult europeni, trebuie ca investiţiile noastre în cultură, în educaţie şi în proiectele şi programele pentru tineri să fie mult mai ample.
De aceea, spun, ca Uniunea Europeană să aibă un viitor, avem nevoie de mai mulţi bani pentru educaţie, mai mulţi bani pentru cultură, mai mulţi bani pentru tineret. Ca să nu mai spun de sport, care este o prioritate în Agenda Europa 2020.
Eva-Britt Svensson
Dle Preşedinte, ca raportor pentru Comisia pentru drepturile femeilor şi egalitatea de gen, doresc să arăt că atunci când sunt luate decizii cruciale cu privire la economie şi afaceri financiare şi monetare, precum şi chestiuni fiscale şi politica comercială, la toate deciziile care afectează bugetul şi şansele noastre, influenţa pe care femeile o au asupra acestor decizii este în prezent foarte mică. Pentru a produce un buget modern pentru viitor, Comisia pentru drepturile femeilor şi egalitatea de gen a subliniat câteva probleme importante pentru activitatea viitoare referitoare la buget.
Abilităţile şi experienţa femeilor trebuie să fie utilizate. Am indica necesitatea integrării şi egalităţii - pentru ca egalitatea să fie luată în considerare în buget. Îi aud pe colegii mei deputaţi discutând despre bugetul viitor şi resurse crescute şi aşa mai departe. Nu este vorba doar de o chestiune care priveşte creşterea resurselor, ci şi despre a avea curajul politic de a aranja într-o nouă ordine a priorităţilor aspecte din buget şi de a utiliza aptitudinile pe care femeile le posedă. Făcând acest lucru, nu va mai trebui întotdeauna să cerem din ce în ce mai multe resurse bugetare, ci vom fi capabili să folosim bugetul pentru a concepe politici moderne pentru viitor.
Reimer Böge
Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, acest raport este o ofertă adecvată, rezonabilă, făcută de Parlament Comisiei şi Consiliului, pentru dezvoltarea în continuare a bazei bugetare a Uniunii Europene în timpuri dificile.
Doresc să îi mulţumesc raportorului, dlui Garriga Polledo şi preşedintei comisiei, dna Haug, pentru activitatea lor. Amândoi aţi făcut o treabă excelentă. În ciuda tuturor diferenţelor de ordin politic dintre diferitele grupuri, munca noastră a fost caracterizată prin efortul de a găsi soluţii europene comune. Ar trebui ca instituţiile noastre să aibă un pic mai mult din acest spirit. Noi dorim să avem resurse proprii reale, astfel cum se arată în Tratat.
Independent de alt venit, bugetul trebuie să fie finanţat exclusiv din resurse proprii. Cu alte cuvinte, atunci când cerem acest lucru, suntem fideli Tratatului. Apropo, daţi-ne voie să încetăm cu aceste reduceri atât de urmărite. Această dezbatere trebuie condusă în comun cu colegii noştri din parlamentele naţionale, cu mai puţine prejudecăţi şi spume la gură decât cele care se evidenţiază în unele oraşe capitală şi în unele comentarii.
În acelaşi timp, dorim să ştim că unitatea bugetului este protejată şi că politica bugetară nu urmează să fie luată de la bugetul comunităţii. Când discutăm despre cheltuieli, trebuie să ne referim la obligaţiile care rezultă din Tratatul de la Lisabona. Trebuie să finanţăm suficient Strategia UE 2020 în privinţa căreia ne-am luat cu toţii angajamentul. Creşterea este baza activităţii economice şi sociale.
Trebuie să discutăm mai în detaliu despre valoarea adăugată europeană şi sinergiile necesare între bugetele naţionale şi bugetul UE, deoarece independent de economiile potenţiale de la bugetul UE care urmează să fie făcute, multe dintre resursele suplimentare necesare pot fi discutate în contextul unei dezbateri reale privind posibilele economii şi sinergia dintre bugetul UE şi bugetele naţionale. Trebuie să spunem în mod clar Consiliului că, dacă refuză să meargă în direcţia indicată de noi astăzi, trebuie să indice care dintre priorităţile politice urmează să fie scoase de pe agendă şi să nu mai fie finanţate. Acest lucru este necesar dacă este să fim sinceri cu cetăţenii noştri. Sper că Comisia va răspunde pozitiv acestor sugestii ale Parlamentului în cadrul propunerilor sale legislative şi aştept ca preşedinţiile viitoare să găsească o modalitate de a comunica în mod deschis şi transparent cu Parlamentul, astfel încât să putem parcurge procedurile de aviz într-un interval de timp adecvat.
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonaşului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Derk Jan Eppink
Dle Preşedinte, din câte ştiu, dl Böge este membru al UCD în Germania. Mă întreb dacă această pledoarie pentru resursele proprii ale UE reflectă poziţia sa personală sau pe cea a acestui partid din Germania?
Reimer Böge
(DE) Dle Preşedinte, mă bucur să abordez această întrebare. De fapt, nu sunt doar un membru al Uniunii Creştin-Democrate, dar am fost şi vicepreşedinte al UCD în Schleswig-Holstein timp de 13 ani. Înainte ca această comisie să îşi exprime opinia, membrii UCD/UCS care sunt deputaţi în Parlamentul European au căzut de acord asupra unei poziţii. Declaraţia referitoare la resursele proprii, convenită de membrii UCD/UCS, deputaţi în Parlamentul European, care într-o oarecare măsură contrazice poziţia naţională a partidului, este absolut identică cu concluziile Comisiei privind provocările politice. O susţin şi în calitate de politician al UCD din Germania.
Göran Färm
Dle Preşedinte, UE se confruntă în prezent cu cele mai mari provocări pe care le-a întâmpinat într-o foarte lungă perioadă de timp. Trebuie să încercăm să stopăm criza economică şi să evităm în acelaşi timp alte crize. Trebuie să abordăm globalizarea şi concurenţa aflată în creştere. De exemplu, vor fi necesare investiţii transfrontaliere majore în cercetare. Trebuie să facem faţă provocărilor pe care le ridică mediul, clima şi furnizarea durabilă de energie.
Trebuie să schimbăm sensul tendinţei devastante către un şomaj permanent ridicat şi excludere socială, pe care Europa o experimentează şi trebuie, în particular, să încercăm să oferim ajutor cu privire la criza care îi afectează pe vecinii noştri sudici. Din nefericire, într-o situaţie în care avem cel mai mult nevoie de solidaritatea şi funcţionarea corespunzătoare a cooperării europene, cresc şi ameninţările la adresa ideii europene. Chiar acum, acestea sunt îndreptate, printre altele, împotriva bugetului UE.
În cadrul Comisiei speciale pentru provocările politice şi resursele bugetare pentru o Uniune Europeană sustenabilă după 2013, noi înţelegem că poate părea ciudat faptul că, într-un moment în care multe state membre fac reduceri în propriile bugete, noi cerem mai mulţi bani pentru bugetul UE de după 2013. Cu toate acestea, ar fi în acelaşi timp absolut nerezonabil să ignorăm aceste provocări, să ne abandonăm euroscepticismului şi să renunţăm la ambiţiile politice pe care statele membre ni le-au dat, de exemplu prin Tratatul de la Lisabona. De asemenea, trebuie să ne reamintim faptul că reducerile importante nu aduc beneficii celor mai vulnerabile state membre, Grecia, Irlanda şi Portugalia, ci din contră, vor reduce abilitatea UE de a le sprijini.
Guvernul britanic vorbeşte doar în numele contribuabililor şi al nimănui altcuiva. În consecinţă, în cadrul raportului Comisiei pentru provocările politice, am încercat să găsim un echilibru rezonabil între reţinere, ambiţiile care sunt necesare şi reforma orientată către viitor a unor domenii politice cum este politica agricolă. Am ajuns la o propunere de creştere cu 5 % a alocărilor de fonduri pentru următoarea perioadă faţă de 2013.
Doresc să îmi exprim sincerele mulţumiri dlui Garriga Polledo, care a reuşit să asigure o majoritate largă în sprijinul acestui raport. Problema este că aceste 5 % suplimentare urmează să fie folosite exact pentru investiţii în domeniile de bază care sunt concentrate asupra viitorului, în particular în cercetare, creştere şi ocupare a forţei de muncă. Este clar că în aceste domenii există o necesitate de a se acţiona, iar fără resurse nu vom putea să facem faţă acestor provocări. Cu toate acestea, pentru a face acest lucru, noi trebuie şi să putem să ne schimbăm viziunea asupra bugetului UE.
Amintiţi-vă faptul că acest buget al UE este în continuare mai mic în relaţie cu economiile statelor membre decât a fost, de exemplu, atunci când Suedia a aderat în anii 1990, în ciuda extinderii de la 15 la 27 de state membre. Creşterea bugetului UE a fost, de asemenea, semnificativ mai lentă decât creşterea din bugetele naţionale ale statelor membre, de exemplu din bugetul Regatului Unit, care este încă un aspect ce nu este menţionat atunci când guvernul Majestăţii Sale face declaraţii. Eu personal sunt absolut convins că măsurile de austeritate nu sunt singura modalitate de a ieşi din această criză. Trebuie să găsim un mod de a ne întoarce înapoi la creştere economică şi locuri de muncă, prin găsirea resurselor pentru investiţii, iar pentru acest lucru avem nevoie de acţiuni comune.
Carl Haglund
Dle Preşedinte, doresc să adresez mulţumirile mele cele mai sincere raportorului, care a făcut o treabă excelentă în colaţionarea opiniilor din acest Parlament. Sunt sigur că suntem cu toţii într-un acord total în privinţa provocărilor pe care le întâmpinăm. Întrebarea este doar cum vom face ca fondurile să crească, şi nu discutăm acum exclusiv despre fondurile din UE, ci şi despre fondurile din statele membre, iar acesta este un act de echilibrare.
Am decis în comisie să recomandăm creşterea bugetului viitor cu 5 %. Cinci procente sună mult, atunci când mergem acasă în propriile noastre oraşe capitală şi explicăm că avem nevoie de încă 5 %. Pe de altă parte, 5 % este foarte puţin, atunci când luăm în considerare provocările cu care UE se confruntă şi atunci când ştim foarte bine că UE i-au fost alocate o serie de noi sarcini, pe care aceasta trebuie cu adevărat să le îndeplinească corespunzător şi că ne este imposibil să facem acest lucru fără fonduri.
Cu toate acestea, pentru a fi în acelaşi timp credibili atunci când cerem bani, trebuie să avem şi curajul să ne uităm la structurile actuale şi la costurile existente. Dacă reuşim să arătăm şi că putem realoca/modifica priorităţi şi economisi bani, înainte de a cere mai mulţi, atunci cred că credibilitatea noastră va creşte semnificativ. Mă refer acum la avantajele nejustificate din politica agricolă, dar şi la faptul că politica noastră în materie de anticorupţie nu este într-o atât de mare măsură încununată de succes pe cât am susţinut noi întotdeauna că este şi la faptul că, într-o anumită măsură, administraţia UE este destul de greoaie - simplul fapt că ne aflăm aici, în Strasbourg, este un exemplu al acestui fapt. Acestea sunt genurile de lucruri pe care grupul nostru a dorit să le invoce ca exemple ce ar putea fi discutate, deoarece astfel vom câştiga credibilitate atunci când vom cere ulterior mai muţi bani.
Cu toate acestea, noi nu am reuşit întotdeauna în totalitate să facem acest lucru în prezentul raport, ceea ce explică şi de ce unii dintre colegii mei deputaţi vor apăsa în cadrul votării de mâine pe butonul de exprimare a votului împotrivă sau pe cel de abţinere, chiar dacă o majoritate largă a grupului nostru sprijină raportul. Până la urmă, mulţi oameni sunt dezamăgiţi şi din cauză că nu putem discuta o nouă modalitate de a aloca fondurile existente.
O altă problemă de care trebuie în mod absolut să ne ocupăm este modul în care finanţăm bugetul UE şi, în această privinţă, grupul nostru a fost foarte explicit. Dorim o dezbatere serioasă despre ce înţelegem prin resurse proprii, iar acest lucru este important pentru noi, pentru a elimina elementele nesănătoase din structura financiară actuală: mai multe reduceri, aranjamente neclare şi netransparente şi aşa mai departe. Situaţia nu poate continua în acest fel în viitor şi în acest sens, eu sper să putem iniţia un dialog constructiv cu Consiliul referitor la viitor. Acesta este un subiect de o importanţă crucială, dacă este ca bugetul UE să aibă un viitor pozitiv.
Konrad Szymański
Dle Preşedinte, delegaţia poloneză din Grupul Conservatorilor şi Reformiştilor Europeni va vota în favoarea adoptării raportului privind Cadrul financiar multianual. Cu toate acestea, acest lucru nu înseamnă că nu am remarcat punctele slabe ale documentului. Ar fi o adevărată pierdere de vreme să dezvolt subiectele propunerilor pentru resurse proprii şi pentru taxe europene. Europenii plătesc deja prea mult prin taxele de la nivel guvernamental.
Trebuie să acordăm o mai mare importanţă monitorizării cheltuielilor UE şi evaluării critice a politicilor actuale din acest domeniu. A pretinde că nu observăm irosirea banilor nu va rezolva problema şi mai este şi nedrept pentru contribuabilii europeni. Prevalenţa Agendei Europa 2020 ar putea însemna că politicile UE sunt reformate în defavoarea unor obligaţii mai importante - acelea consfinţite de tratate, care se referă la promovarea coeziunii economice dintre statele membre.
Totuşi, valoarea adăugată europeană, care este legată de politica de coeziune europeană, nu trebuie să fie ignorată. Efectele sale pot fi observate mai clar în Polonia decât oriunde altundeva. Nu suntem singurii care beneficiem de o creştere accelerată mulţumită politicii de coeziune. Creşterea accelerată din Europa Centrală aduce o contribuţie importantă şi la creşterea de pe întreg cuprinsul Europei şi îmbunătăţeşte condiţiile investiţionale, aducând profituri nu numai în Varşovia şi Praga, dar şi în Amsterdam, Londra şi Berlin.
Helga Trüpel
Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, doresc să încep cu declaraţia dnei Ashworth care s-a axat de la început până la sfârşit pe un buget european mai inteligent în raport cu un buget mai mare. Nu consider aceasta ca fiind o alternativă reală. Este adevărat că trebuie să urmărim o politică bugetară mai inteligentă identificând în mod precis unde anume se pot economisi bani, unde se poate îmbunătăţi gestionarea şi unde este administraţia deosebit de rigidă.
Cu toate acestea, sarcina comisiei speciale a fost să afle de câţi bani avem nevoie pentru a putea să abordăm corespunzător noile provocări politice cu care ne confruntăm. Avem deci nevoie de deschidere faţă de reformă şi de curaj politic. Trebuie să ne organizăm astfel încât să putem răspunde provocărilor majore pe care le aduce 2020. Nu cred, dnă Ashworth, că acest obiectiv poate fi atins din poziţia dvs..; în schimb, l-aş susţine pe dl. Böge care cred că este fidel Tratatului atunci când spune că trebuie să avem curajul de a ne întoarce la un sistem care implică determinarea adevăratelor noastre resurse proprii.
Acest lucru va face Uniunea Europeană mai puternică şi sistemul nostru de finanţare mai transparent. Va face ca cetăţenilor noştri să le fie mai clar de unde provin banii. Din punctul de vedere al Grupului Verzilor/Alianţa Liberă Europeană doresc să adaug că avem în vedere mai ales taxa pe tranzacţia financiară, deoarece aceasta va reglementa tranzacţiile financiare şi ne va da şansa de a stabili politici mai inteligente. Aşadar, aceasta este o cale de urmat care nu va sufoca statele membre, deschizând în schimb noi alternative pentru noi toţi. De aceea, eu cred că dl Verhofstadt are dreptate atunci când spune că noi trebuie, bineînţeles, să fim pregătiţi pentru a lua iniţiative comune, cum este înfiinţarea Serviciului European de Acţiune Externă, făcând în acelaşi timp economii la nivel naţional. Bineînţeles că nu putem doar să renunţăm la un element pentru a adăuga un altul. Responsabilitatea europeană înseamnă reducerea cheltuielilor la nivel naţional pentru a pune în comun resurse la nivel european. De ce? Pentru că împreună suntem mai puternici şi pentru că putem obţine valoarea adăugată europeană care este bună pentru cetăţenii noştri, în special în domeniile politicii de cercetare şi politicii în materie de educaţie. Sarcinile importante aflate în faţa noastră sunt transformarea ecologică şi înfiinţarea unor reţele de energie inteligentă. Avem nevoie de bani pentru acest lucru şi pentru reţelele de bandă largă din zonele rurale. Acestea sunt sarcinile pentru viitor şi acest lucru necesită un buget mai mare şi mai inteligent.
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonaşului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Peter van Dalen
(NL) Dle Preşedinte, dna Trüpel îşi face auzit din nou crezul său familiar: trebuie să avem "mai multă Europă”, iar "mai multă Europă” va avea un efecte benefic asupra noastră şi va aduce mai mulţi bani. Cunoaştem deja procentul cu care aceasta şi dl Verhofstadt ar dori să crească CFM. Este regretabil că vedem că cetăţenii noştri se îndreaptă exact în cealaltă direcţie. Încrederea în Europa scade. Cetăţenii se uită la acest Parlament ca la o maşină de devorat bani care cere din ce în ce mai mulţi bani. Nu este oare momentul să vă regândiţi crezul şi, pentru a schimba ceva, să veniţi cu o altă melodie, una care să fie conformă cu ceea ce pledează dl Ashworth?
Helga Trüpel
(DE) Dle van Dalen, cred că faceţi o eroare politică majoră. Dacă noi ne întoarcem în Europa la modelul de urmărire a propriilor interese politice naţionale, atunci riscăm să distrugem 50 de ani de muncă la proiectul european.
Ceea ce facem noi aici nu este să irosim bani. Trebuie să trecem la acţiuni decisive împotriva corupţiei şi scandalurilor financiare, deîndată ce acestea apar. Suntem în mod firesc de partea dvs.. în această problemă. Cu toate acestea, când vine vorba despre generarea valorii adăugate europene, astfel cum am făcut-o în multe domenii, trebuie să lucrăm împreună pentru a o dezvolta, deoarece atunci când statele membre o obţin de unele singure, acestea sunt mai slabe în faţa concurenţei internaţionale. Nu veţi obţine rezultate bune cu 27 de state naţionale care acţionează unilateral, ci doar prin punerea în comun a resurselor. Acest lucru a fost recunoscut de către statele fondatoare după cel de-Al Doilea Război Mondial. Ar trebui să muncim la dezvoltarea acestuia, şi nu la distrugerea sa.
Miguel Portas
Dle Preşedinte, ascultând această dezbatere, discursul pe care urmează să îl ţin se îndreaptă împotriva curentului. Prima mea întrebare este aceasta: poate fi susţinută o singură monedă fără un buget european puternic? După părerea mea, răspunsul este nu. Criza datoriei suverane dovedeşte exact acest lucru. Dovedeşte că, dacă am fi avut un buget puternic, nu ar fi existat un atac speculativ asupra datoriilor suverane ale Greciei ori Portugaliei. Exact la acest lucru trebuie să răspundem şi cred că aceasta este principala problemă la care raportul dlui Garriga nu reuşeşte să răspundă. Acest raport este lipsit de ambiţie.
Posibilitatea unei creşteri marginale de 5 % a bugetelor europene pare mult doar pentru Majestatea sa, Regina Angliei. De fapt, problema reală este că nu se poate să stabileşti priorităţi pentru creştere şi creare de locuri de muncă cu un buget european care este în mod esenţial îngheţat. Nu este posibil să răspunzi la noile obligaţii derivate din tratate cu un buget care este în mod esenţial îngheţat. Nu este posibil să te gândeşti că politica de coeziune reuşeşte, deoarece aceasta nu are succes atunci când Europa se întoarce pe plan intern către divergenţe sociale.
Observaţia mea finală este că vom vota pentru taxa pe tranzacţia financiară, însă noi credem că aceasta va vedea lumina zilei doar dacă Europa are curajul să o pună în aplicare independent de ceilalţi.
Niki Tzavela
în numele Grupului EFD. - Dle Preşedinte, s-au spus multe şi aş dori să adaug o notă diferită acestei întâlniri.
Cu ani în urmă, luam cina cu regretatul preşedinte Gerald Ford în Statele Unite, care îmi descria modul în care a apărut G7. Acesta a spus că a dorit să aibă o întâlnire cu Callaghan - cred că era - primul ministru britanic, cu privire la anumite probleme şi Callaghan a spus că de ce să nu combinăm această întâlnire cu un meci bun de golf? Astfel, Ford a răspuns că, ei bine, primul ministru canadian, Trudeau, este un jucător bun, ar trebui să îl invităm, iar mai apoi Trudeau - mulţumindu-le pentru invitaţie - a spus că are anumite probleme de rezolvat cu francezii, aşa că de ce să nu îl invite pe primul ministru francez. Dar când au discutat acest lucru cu toţii la telefon au spus că germanii urmează să fie foarte suspicioşi, deci trebuie să îi invităm şi pe ei la această întâlnire. Iar când germanii au acceptat, aceştia au zis că Italia avea Preşedinţia Uniunii Europene pentru acele şase luni, astfel încât trebuie să se afle şi ea acolo.
Atunci Ford mi-a spus: ştii Niki, aceasta a fost prima dată când mi-am dat seama că aveţi o Uniune care este atât de împărţită, divizată şi dezechilibrată. Într-o zi va trebui să aveţi un buget european care este suficient de puternic pentru a concura cu lumea globală din afară; indivizii urmează să fie foarte puternici acolo afară. Fii atent.
Dle preşedinte, sunt foarte mulţumit în calitate de deputat în PE că trăiesc acest moment.
Angelika Werthmann
(DE) Dle Preşedinte, Comisia pentru bugete lucrează intensiv de ceva timp la următorul Cadru financiar multianual (CFM) şi raportul colegului meu este o contribuţie importantă la acesta.
Niciodată până acum, oamenii din Europa nu au avut aşteptări atât de înalte de la UE, criticând-o în acelaşi timp cu asprime.
Trei aspecte par să fie importante: în primul rând, înainte de orice, legătura cu cetăţenii Europei. Este în totalitate de înţeles ca cetăţenii noştri să-şi piardă orientarea personală, pe fondul impactului crizei structurale şi al cerinţelor crescânde ale globalizării, fiind determinaţi în mod inevitabil să pună sub semnul întrebării întregul proiect european. Acesta este un subiect care trebuie analizat cu atenţie la momentul elaborării următorului CFM, pentru a ne asigura că Europa este mai bine înţeleasă, acceptată, utilizată şi sprijinită.
În al doilea rând: această acceptare în rândul cetăţenilor şi la nivelul politic al statelor membre va fi mai mare dacă bugetul UE poate genera beneficii tangibile suplimentare pentru Europa. Astfel, acesta va fi privit ca fiind valoros pentru unitatea europeană.
În al treilea rând: în plus, salutăm faptul că Strategia Europa 2020 va fi punctul de referinţă al apropiatului CFM, fapt care presupune totodată luarea în calcul a intervalului de timp.
Jan Olbrycht
(PL) Dle Preşedinte, cei în necunoştinţă de cauză ar putea crede că Parlamentul European se poartă iresponsabil propunând o creştere bugetară. Vreau să declar în mod destul de clar că activitatea Comisiei speciale privind provocările politice şi resursele bugetare pentru o Uniune Europeană sustenabilă după 2013 a fost, înainte de orice, una foarte pertinentă şi profesionistă, şi extrem de realistă. Aceasta a fost dominată de discuţii referitoare la cât vor costa deciziile politice. Trebuie să ne aducem aminte de faptul că statele membre, inclusiv cele care au publicat scrisori, au fost de acord cu obiectivele Strategiei Europa 2020. Comisia noastră a încercat să indice într-o oarecare măsură cât vor costa deciziile politice comune. Noi luăm foarte deciziile politice în mod foarte serios. Dacă statele membre decid să ia anumite măsuri, iar noi, ca reprezentanţi ai cetăţenilor, suntem de aceeaşi părere, trebuie să avem fonduri realiste. În acest context, raportul care va fi supus la vot este unul bine gândit, care se bazează pe un compromis. Este un raport realist şi, cel mai important, este un raport care formează o foarte bună bază de deschidere a discuţiilor. Cred că astăzi, în acest Parlament, putem spune că Parlamentul European este pregătit să deschidă negocieri.
De asemenea, în calitate de deputat al PE din Polonia, doresc să îmi exprim credinţa fermă că Preşedinţia poloneză a Consiliului European va fi una care se angajează într-o dezbatere serioasă şi extrem de realistă. Datorită faptului că Polonia şi guvernul polonez sunt pro-europene, cred că această dezbatere, cu siguranţă una foarte dificilă, va fi şi extrem de benefică în termeni de măsuri viitoare. Ceea ce contează cel mai mult este ca negocierile să fie deschise, iar Parlamentul să fie pregătit pentru acestea.
Jutta Haug
(DE) Dle Preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, acum un an, plenul a fost de acord şi a mandatat o comisie specială să întocmească poziţia Parlamentului European în legătură cu următoarea perspectivă financiară. Acum, după exact unsprezece luni de activitate, Comisia privind provocările politice îşi prezintă roadele muncii sale. Aceasta a fost o sarcină care a cerut disciplină şi concentrare şi care a putut fi îndeplinită doar prin adoptarea unei abordări caracterizată prin deschidere, solidaritate şi încredere reciprocă. Pentru aceasta, daţi-mi voie să îmi exprim recunoştinţa faţă de statele membre implicate în acest proces creativ.
Raportul pe care l-am conceput, întocmit sub conducerea dlui Garriga Polledo, constituie într-adevăr un rezultat bun. Este ceva de care putem să fim mândri. Cu toate acestea, astfel cum ştim cu toţii, rezultatele bune necesită nu doar deputaţi harnici, dar şi un personal excelent. Noi cu siguranţă l-am avut, nu doar în forma asistenţilor noştri personali şi a personalului grupului, ci şi, în primul rând, într-un secretariat excelent. Această super-echipă condusă de Monika Strasser nu a fost doar competentă şi profesionistă, dar a fost şi neobişnuit de interesată de munca sa. A fost răbdătoare şi creativă, extrem de bine organizată şi, în acelaşi timp, spontană şi flexibilă. Cel mai bine a fost că a fost întotdeauna veselă şi deschisă. Este clar că s-a bucurat de tot efortul depus. Aş dori să îi mulţumesc din adâncul sufletului meu acestei echipe puternice de nouă persoane. Vă mulţumesc într-adevăr foarte mult.
(Aplauze)
Dl Garriga şi cu mine am dorit de la început să elaborăm un raport care să poată fi susţinut de trei pătrimi din acest Parlament. De fapt, am obţinut în votul din comisie o majoritate de mai mult de patru cincimi. Am fost foarte mulţumiţi de acest lucru. Apelul nostru la o perspectivă financiară pe şapte ani care este exprimată într-o structură care reflectă obiectivele Strategiei Europa 2020, respectând în acelaşi timp toate politicile pentru Uniunea Europeană şi evitând creşterea bugetului european la niveluri nerealiste, trebuie văzută ca fiind rezonabilă. Este realistă şi posibilă.
Raportul nostru conţine 174 de paragrafe, toate fiind argumente pentru mai multă Europă. Avem în mod real nevoie de mai multă Europă. Vă rog să citiţi raportul. Oferă cele mai bune baze pentru a îi convinge pe cetăţenii noştri în dezbaterea locală şi pentru intrarea în negocieri serioase cu Consiliul, care din nefericire se remarcă astăzi prin absenţă. Vă mulţumesc pentru activitatea dvs.. excelentă.
Anne E. Jensen
(DA) Dle Preşedinte, şi eu cred că acesta este un raport foarte echilibrat, cu un mandat clar, dar şi foarte flexibil pentru Comisia pentru bugete, acela de a negocia un acord cu Consiliul, şi aş reitera apelul dnei Haug ca acest raport să fie citit - şi să fie citit şi de acei şefi de stat sau de guvern şi miniştri de finanţe care s-au grăbit să-şi exprime opiniile negative cu privire la rezultat.
Acesta a fost un proces răsunător şi delicat, astfel cum s-a spus deja, şi doresc să îi mulţumesc dlui Garriga şi dnei Haug pentru munca lor excelentă. De asemenea, doresc să mulţumesc Comisiei pentru rolul său foarte activ. Această activitate ne-a permis de fapt să parcurgem toate părţile bugetului UE şi diferite domenii ale politicii pe care am dori să le vedem reflectate în buget. Prin urmare, acesta constituie o realizare solidă. Este rezultatul suficient de ambiţios? Cred că este. Noi consolidăm Strategia Europa 2020, care este destinată echipării UE pentru a face faţă provocărilor generate de concurenţa cu China şi alte economii aflate în dezvoltare rapidă şi înfăptuim trecerea noastră la mai multă energie regenerabilă.
Mi-ar fi plăcut să fi văzut o formulare mai puternică cu privire la politica agricolă comună şi, de asemenea, mi-ar fi plăcut ca noi să fi investigat posibilitatea de a face economii în domeniul fondurilor structurale. Până la urmă, aceştia sunt bani pe care statele membre îi primesc înapoi şi pe care ar dori foarte mult să îi aibă. De aceea, mai cred şi că este necesar ca noi să avem această posibilitate de creştere cu 5 %, astfel încât să existe şansa unor domenii de politică noi şi a satisfacerii unor cereri noi, ca şi şansa investiţiilor în transport, energie şi cercetare - domenii în care UE trebuie să investească în viitor.
Noi avem un control asupra bugetului UE. Raportul pe care îl dezbatem şi adoptăm astăzi priveşte un plafon pentru bugetul UE. Nu ne referim la fondurile specifice care sunt plătite, ci mai degrabă la un plafon, iar sub acest plafon trebuie să putem să abordăm noile provocări. Nu ştim ce se va întâmpla în perioada dintre momentul actual şi 2020 şi de aceea sprijin acest raport.
Hynek Fajmon
(CS) Dle Preşedinte, pe parcursul ultimelor luni, am fost ocupaţi cu pregătirea Cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020. Ne comportăm în această privinţă exact ca pisoiul şi căţeluşul din povestea faimosului scriitor ceh, Karel Čapek. Aceştia decid să facă o prăjitură şi pentru a o face cu adevărat gustoasă, aruncă tot ceea ce le place în oală. Rezultatul este o prăjitură care le dă dureri de burtă. Mă tem că se va întâmpla la fel cu cadrul nostru pentru buget. Aruncăm şi noi în oală multe ingrediente şi angajamente şi recomandări care sună bine, dar nu suntem deloc siguri că acestea se potrivesc.
Suntem foarte conştienţi de consecinţele negative ale Strategiei de la Lisabona. Avem acum Strategia 2020 şi încercăm să facem un cadru bugetar pentru aceasta. Există o problemă, atât cu setul de obiective, cât şi cu instrumentele recomandate de raport. După părerea mea, lupta împotriva schimbărilor climatice reprezintă cel mai nepotrivit set de obiective, iar în cazul instrumentelor, consider că există o problemă majoră în aşa-numitele resurse proprii şi posibilitatea de a emite obligaţiuni. În realitate, resursele proprii înseamnă o nouă taxă europeană, pe care nu o doresc. Euroobligaţiunile reprezintă pentru UE o modalitate de a se adânci în datorii, la fel ca şi statele membre, pe care nu o doresc. Din aceste motive, nu pot susţine raportul.
