Приоритети на ЕП с оглед заседанието на Съвета на ООН по правата на човека (Женева, 1-26 март 2010 г.) (продължение на разискването) 
Председател
Следващата точка са декларациите на Съвета и на Комисията относно приоритетите на Европейския парламент с оглед на заседанието на Съвета на ООН по правата на човека (Женева, 1-26 март 2010 г.).
Vittorio Prodi
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, 13-та сесия на Съвета на ООН по правата на човека е изключително важно събитие.
Аз само бих искал да спомена един или два случая, които не се разглеждат много често. По-конкретно по въпроса за затворите, но не тези за терористи, искам да посоча наистина нечовешките условия на затворите в Руанда и в Либия, в които напълно невинни хора са задържани и осъждани на смърт.
Освен това бих искал да спомена за населението сахрави - въпрос, който стои нерешен досега, и искам също така да спомена за правата на "климатичните бежанци", които са прогонени от своите държави от резките климатични промени. Всичко това са фактори, които трябва да бъдат взети под внимание, именно защото те също са в основата на нашето общество.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Г-н председател, за своя 60-и рожден ден през 2005 г. Организацията на обединените нации си създаде две нови структури. Първата беше Комисията за миросъздаване, а втората - Съветът по правата на човека. Докато Комисията за миросъздаване върши своята работа доста ефективно и до голяма степен отговори на очакванията, за Съвета по правата на човека и при най-добро желание не може да се каже същото. Тук беше посочено - и формулирано в резолюция - че е крайно наложително да се извърши реформа. Работата на Съвета по правата на човека е прекалено едностранчива и моите колеги от Парламента споменаха това - Израел например се обсъжда от едностранчива гледна точка. Честно казано, не съм доволен от факта, че единственият основен въпрос, на който председателството наблегна в Парламента, е докладът "Голдстоун”. Той наистина заслужава да се обсъжда, но не е главният въпрос.
Ако г-н Howitt твърди, че избирането на Иран, в случай че е успешно, би било смъртен удар за Съвета по правата на човека, то аз бих искал да зная какво означава това. Аз искам нашите държави-членки, а така също и Европейската служба за външна дейност, да приемат единна позиция, защото считам, че ако нещата продължават по този начин, ще трябва сериозно да размислим относно насочване на нашата работа в областта на правата на човека в Организацията на обединените нации отново към Трети комитет, който поне е универсално представен и има по-голяма легитимност.
Daniël van der Stoep
(NL) Вие знаете това, ние го знаем - Съветът на ООН по правата на човека е един голям фарс. Този Съвет е под натиска на Организацията Ислямска конференция, състояща се от държави, които се защитават една друга и които се стремят да провокират стабилната държава Израел и да сипят лъжливи обвинения срещу нея.
Г-н председател, този така наречен Съвет по правата на човека се противопоставя на всичко, което се отнася до правата на човека, и по-специално свободата на изразяване на мнение. Възмутително е и е жалко, че Парламентът трябва да приема сериозно този ужасен Съвет. Г-н председател, ако Парламентът наистина вярва в правата на човека, той трябва да осъди постоянния поток от резолюции, които се опитват да задушат свободата на изразяване, а така също и очевидните нарушения на правата на човека, извършени от държавите, членуващи в Съвета по правата на човека. Г-н председател, освен Саудитска Арабия, Пакистан, Индонезия и Египет, които са сред най-сериозните нарушители на правата на човека в света, сега Иран също иска да стане член на Съвета по правата на човека. Трябва ни още само Северна Корея да се присъедини към клуба и тогава почти всички скандални държави ще се наредят благополучно една до друга.
Г-н председател, за мен едно нещо е ясно: Съветът на ООН по правата на човека е едно безобразно формирование, което не може да се приема сериозно. Парламентът незабавно и директно трябва да се дистанцира от Съвета по правата на човека и да откаже категорично всякакъв диалог с тази банда злодеи.
Cristian Dan Preda
(RO) Искам най-напред да ви припомня, че когато беше създаден като единствен орган, посветен на правата на човека, като част от системата на Организацията на обединените нации, Съветът по правата на човека вдъхна надежда, а именно надежда за засилване на защитата на основните права в световен мащаб.
Въвеждането на механизма на общия периодичен преглед, който е най-важното нововъведение във връзка със сега вече несъществуващата Комисия на ООН по правата на човека, беше предназначено за решаване на съответните проблеми, на прекомерната политизация и селективния подход при работа със случаи на сериозни нарушения на правата на човека. Този механизъм действа и затова Съветът по правата на човека може да изпълни своя мандат по един или друг възможен начин. Необходимо е обаче да се подчертае, че старите демони не са изчезнали напълно и че прекалената политизация продължава да разстройва работата на този орган. От друга страна, трябва да се каже, че механизмът на общия периодичен преглед не е достатъчен, за да гарантира ефективна защита на правата на човека.
Когато Съветът не реагира с достатъчна готовност, както стана в случая с Гвинея - за да дам само един пример - последиците са изключително сериозни. Това може да накара извършителите на нарушения на правата на човека просто да решат, че няма за какво да се притесняват. Ето защо авторитетът на Съвета по правата на човека зависи от способността му да предприема решителни и бързи действия в случаи на сериозни нарушения на правата на човека.
В това отношение за Европейския съюз е важно да насърчава създаването на механизми на равнището на Съвета по правата на човека, които са конкретно предназначени за реагиране при кризи като тези в Афганистан, Гвинея Конакри, Иран, Йемен или Ирак, ако вземем най-скорошните примери. Аз считам, че в интерес на Европейския парламент е този орган - Съветът по правата на човека - да бъде възможно най-силен и ефективен, защото се нуждаем от надежден партньор в диалога за правата на човека.
Corina Creţu
(RO) Аз бих искала да говоря за положението в ивицата Газа, което, както знаете, е постоянен източник на тревога по отношение на правата на човека, особено след влошаване на условията в резултат на конфликтите миналата зима. Считам, че не можем да измерим кой е страдал повече в конфликта. Военните действия и от двете страни означават, че в конфликта е пострадало главно цивилното население, за съжаление. Въпреки това, в контекста на реалната ситуация разграничаването между войниците и цивилните сред палестинското население е изключително трудно. От друга страна, ракетните нападения от страна на Хамас измъчваха цивилното население в Израел.
Аз посетих района по време на конфликта и видях проблемите и страховете, пред които са изправени и двете страни в конфликта. Считам, че всякакъв опит да се обвинява само едната страна за случилите се събития противоречи на истинското положение. Кървавите сблъсъци в ивицата Газа и трагичните хуманитарни последици са тежък довод за съсредоточени действия във всички горещи точки по света, и по-специално срещу причините, които карат беззащитното цивилно население да страда, и за по-широко и ефективно участие от страна на международните организации, с оглед да се даде тласък на диалога за мир. Това е област, в която Европейският съюз не само има необходимия капацитет и авторитет, но така също и моралния дълг да предприема по-енергични действия в световен мащаб.
Tunne Kelam
(EN) Г-н председател, приоритет на Парламента също така е да се обръща внимание на тревожни ситуации, в които дейността на Съвета по правата на човека е довела до изключителна политизация. Ето защо от първостепенно значение е делегации на държавите-членки на ЕС да подкрепят установяването на критерии за членство в Съвета по правата на човека. Това се отнася особено за минималните изисквания за сътрудничество при специалните процедури и противопоставяне на използването на "предложения за непредприемане на действия", които попречиха за приемането на резолюции относно някои държави, в чийто интерес е да избегнат критиките срещу техните политики в областта на правата на човека.
Бих искал да се позова на други два приоритета на Парламента. На първо място, Беларус. Обратно на очакванията, положението с правата на човека не се подобри, а се влошава. Тук искам да подчертая посланието на г-н Милинкевич. Сега ЕС разполага с реално средство за упражняване на натиск върху режима на Лукашенко, за да го накара да осъществи истински подобрения като условие за по-нататъшна икономическа помощ и сътрудничество от страна на ЕС.
Второ, искам да призова за подкрепа на обръщението към обществеността, направено миналата седмица от 18 активисти за правата на човека, включително лауреата на наградата "Сахаров" Ковальов, които са изключително разтревожени във връзка с продължаващите ограничения върху независимата информация на руски език, излъчвана от сателит, поставени от Кремъл чрез натиск.
Ценностите на ЕС наистина се дискретидират, ако докато се отдава дължимото на защитници на правата на човека като Ковальов, същевременно се отстъпва пред твърденията на Путин, че излъчването на алтернативна информация на руски език от европейски сателити било враждебен акт.
Elena Băsescu
(RO) По време на днешното разискване бих искала да ви обърна внимание на случая с едва деветнадесетгодишния израелски войник Гилад Шалит, който беше отвлечен през контролно-пропускателния пункт Керем Шалом през юни 2006 г. Миналата седмица участвах в официална делегация на Европейския парламент в Израел и една от срещите беше с Ноам Шалит - бащата на Гилад Шалит. Независимо от членове 13, 23 и 126 от Женевската конвенция относно третирането на военнопленниците, правата на Гилад, който има и френско гражданство, не са били зачетени, що се отнася до посещения от членове на неговото семейство и на Международния червен кръст, хуманно отношение и разкриване на точното място, където е държан в плен. Трябва да подчертая, че дори член 77 от доклада на комисията "Голдстоун”, който в други отношения е критичен към Израел, препоръчва Гилад Шалит да се ползва с правата, гарантирани от Женевската конвенция. От друга страна, Израел зачита правата на затворниците.
Csaba Sógor
(HU) На мартенската сесия на Съвета на ООН по правата на човека Европейският съюз трябва категорично да заяви, че международната общност не може да продължава да мълчи относно нарушенията на правата на човека - не само тези, които се случват в развиващите се държави, но така също и нарушенията, които могат да се наблюдават в развитите държави. Декларацията за правата на лицата, принадлежащи към национални или етнически, религиозни и езикови малцинства, приета от Общото събрание на ООН с резолюция A/RES/47/135 на 18 декември 1992 г., е еднакво задължителна за развиващите се и развитите държави, включително държавите-членки на ЕС. В първия параграф от член 2 от декларацията се посочва, че лицата, принадлежащи към национални малцинства, имат право да използват техния собствен език в личния си живот и на обществено място, без намеса или каквато и да било форма на дискриминация. Понастоящем и в държавите-членки на ЕС този член също по-често се нарушава, отколкото се спазва. Европейският съюз може да бъде достоен за доверие само ако намери решение за справяне с нарушенията на правата на човека на територията си по начин, който да даде пример на целия свят.
Georgios Papanikolaou
(EL) Г-н председател, следващите две години ще бъдат решаващи за изясняване на ролята на ООН в областта на правата на човека, защото, както знаете, междуправителственият общ периодичен преглед на Съвета на ООН по правата на човека ще бъде извършен и резултатите от него публикувани през 2011 г.
По време на този период съществува опасност държавите, които бяха споменати от моите колеги и които не отдават особено значение на тази област, да се опитат да ограничат ролята на ООН.
Аз бих искал да добавя следното към това, което вече беше казано: първо, тъй като Европейският съюз е един от най-важните фактори по отношение на защитата на правата на човека - и аз се надявам, че ще продължи да бъде такъв - един от приоритетите ни трябва да бъде нашето единодушие в международен план, когато е възможно, за да се избегнат разногласията.
Второ, ние се нуждаем от ускоряване на нашето сътрудничество със Съединените американски щати в областта на защитата на правата на човека.
Трето и последно, Европейският съвет трябва и може да наблюдава специфичните процедури на общия периодичен преглед на Съвета на ООН по правата на човека, така че ние да имаме реален и съществен принос към насърчаване на правата на човека във всички държави-членки на ООН.
Мария Неделчева
(FR) Г-н председател, г-жо Георгиева, г-н Лопес Гаридо, аз бих искала да насоча вниманието ви към параграф 13 от настоящата резолюция относно кандидатурата на Иран в изборите за Съвет на ООН по правата на човека.
На 15 февруари на Иран беше извършен общ периодичен преглед, който обхваща положението със закрилата и насърчаването на правата на човека в държавата. Иранският режим заяви, че там зачитането на правата на човека е гарантирано. Аз искам да представя различни факти относно тези твърдения на настоящия режим.
Вчера в Парламента г-жа Radjavi ни представи обзорен преглед на произволните задържания и изтезанията, на които са подлагани ирански жени и противници на режима. Ние също така осъждаме условията, които трябва да изтърпяват политическите затворници, а лагерът Ашраф се е превърнал в символ на незачитане на правата на човека. По време на пленарната сесия през януари мои колеги от Парламента представиха няколко описания на очевидци.
Днес ние не можем да приемем Иран да стане член на най-авторитетния орган за защита на правата на човека. Затова се питам какво послание ще изпратим на другите държави, които наистина зачитат правата на човека. Европа трябва да бъде единодушна, да демонстрира своята последователност и, както баронеса Аштън посочи в своята декларация, нека да кажем, че на този етап кандидатурата на Иран е немислима.
Alf Svensson
(SV) Г-н председател, що се отнася до предложението за обща резолюция на нашата група относно Съвета на ООН по правата на човека, аз съм особено удовлетворен от параграфи 6 и 25, в които ние отново изразяваме решителната подкрепа на ЕС за резолюциите по отношение на отделни държави. В случаите, в които правата на човека системно се нарушават, специфичните за съответните държави резолюции са изключително важен инструмент както в Съвета на ООН по правата на човека, така и в Общото събрание на ООН. В много случаи, когато правителството на дадена държава не е участвало в диалог или в програми за подобряване на споменатото положение, резолюцията за съответната държава остава единственото действие, което международната общност може да предприеме срещу тези престъпления.
Тук не става въпрос за назоваване и порицаване, както считат някои критици, нито пък за това, че ние в Европа обичаме да си врем носа във вътрешните работи на другите държави. Това е просто предупреждение от наша страна, че няма да приемем системните нарушения и потисничеството над собствения народ. Въпросът е да покажем, че поддържаме свободата, а не потисничеството. Ето защо е важно лагерът на ЕС да продължи да защитава съществуването на специфични за съответните държави резолюции в системата на ООН.
Andrew Henry William Brons
(EN) Г-н председател, държавите-членки на Европейския съюз трябва да сложат в ред собствения си дом, преди да започнат да сочат с пръст другите. Много държави-членки на Европейския съюз преследват и хвърлят в затвора хора за ненасилствени действия за отстояване на свободата на словото. По-специално те се опитват да представят всяко противопоставяне на имиграцията за престъпление. Все още се изгарят книги. Политически партии се забраняват, както в Белгия, или се прави опит за забраняването им въз основа на измислени доказателства, както в Германия, или пък се търси задкулисен начин за забраняването им, както в Обединеното кралство, където на моята собствена партия е забранено със съдебно решение да приема нови членове за неопределен период от време.
Не е достатъчно държавите да наричат себе си демократични. Те също така трябва да зачитат свободата на словото, свободата на събранията и сдруженията, както и правото на гражданите да избират и да бъдат избирани.
Диего Лопес Гаридо
Г-н председател, аз съм благодарен за изказванията на членовете на Парламента относно този изключително съществен и важен въпрос, който, както казах в първото си изказване, е един от основополагащите елементи на Европейския съюз - защитата на правата на човека.
В това отношение ние считаме, че участието в Съвета на ООН по правата на човека, включително подкрепата за съществуването на този Съвет, е позиция, която Европейският съюз трябва да поддържа. Както казах и преди, Европейският съюз винаги е твърдял, че е необходимо да се създаде Съвет по правата на човека, който да замести бившата Комисия на ООН по правата на човека. Освен това той счита, че въпросният Съвет следва да бъде инструмент, който да може да се справя задоволително с проблеми, свързани с правата на човека по целия свят, проблеми, които изискват предприемане на действие от страна на Организацията на обединените нации и нейните членове, приемане на позиция или съставяне на съответната декларация.
Всъщност председателството на Европейския съюз, председателството на Съвета винаги е вземало системно участие в обсъжданията на различните месечни сесии на Съвета по правата на човека от името на Европейския съюз и ще продължи да го прави. Председателството на Съвета ще участва в следващата месечна сесия на Съвета по правата на човека от името на Съвета на Европейския съюз. Разбира се, това напълно съответства на декларациите и позициите на всяка от държавите-членки на Съюза и на Европейската комисия, като друга институция на Съюза.
Затова искам да изразя нашата подкрепа за съществуването на този орган и за това да се ползваме от целия му потенциал, което в някои случаи се постига, а в други - не. Очевидно има определени ситуации, в които в резултат на проведените гласувания Европейският съюз и неговите държави-членки не постигат всички свои цели. Наистина съществуват положителни примери, като например позицията относно Сомалия - в този регион са налице нарушения на правата на човека. Има други случаи, в които целите не са постигнати, но положителните страни винаги надделяват над отрицателните.
Бих искал да кажа, че ние ще разговаряме относно някои от случаите с държави, които бяха споменати в различни изказвания.
Аз наистина искам да се спра на случая с Иран, защото кандидатурата на Иран беше спомената многократно. Както знаете, по този въпрос постоянно се съставят декларации. Тук пред мен има три декларации, които са съставени тази година само от върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност Катрин Аштън относно положението в Иран, които изразяват нейната загриженост относно случаите на нарушения на правата на човека и екзекуциите, извършени в Иран, и които ги осъждат.
Относно въпроса за кандидатурата трябва първо да се каже, че в момента той все още е в рамките на националната компетентност (позицията относно кандидатурите на държавите за членство в Съвета по правата на човека). Във всеки случай по въпроса с положението с правата на човека в Иран и за нарушенията на правата на човека - и следователно дали кандидатурата на Иран за членство в Съвета по правата на човека ще бъде приета или не - трябва да се действа внимателно, за да не се предизвика ефект, който е противоположен на желания. Затова ние разбираме, че Европейският съюз трябва да има възможно най-съгласувана позиция (което именно се случва в момента), като същевременно зачита националната компетентност и, както казах, проявява предпазливост.
Накратко, г-н председател, ние считаме, че Съветът по правата на човека е мястото, където трябва да защитим позицията на Европейския съюз и също така считаме, че това е точното място, където да го направим. Освен това нашият ангажимент към него винаги е бил да гарантираме, че всеобщото движение в защита на правата на човека няма да отстъпи, да поеме в обратна посока, особено по отношение на завоюваното от човечеството постижение правата на човека да се разглеждат като всеобща ценност, която трябва да бъде защитавана отвъд всякакви граници, традиции и разнообразие, защото тя е свързана със самата същност на човека.
Кристалина Георгиева
Г-н председател, благодаря много на всички членове на Парламента за направените препоръки. Ние ще се погрижим да ги споделим с върховния представител.
Нека да отбележа четири неща в отговор на конкретни въпроси и коментари.
Първо, относно кандидатурата на Иран. Аз напълно споделям виждането на испанското председателство. Мога само да подчертая, че от всеки избран член на Съвета по правата на човека се очаква да покаже на практика най-голяма ангажираност по отношение на закрилата и насърчаването на правата на човека.
Относно изключително тъжния случай със загуба на човешки живот в Куба - смъртта на г-н Орландо Сапата, бих искала да изкажа съболезнования на неговото семейство от името на Комисията и решително да осъдя продължителното лишаване от свобода на повече от 200 политически дисиденти в Куба, както и другите начини на незачитане на основните права на човека. Комисията призовава Куба да промени своята политика и да спазва задълженията си по силата на международното право. Ние ще продължим да се ангажираме с въпроса за правата на човека в диалога с Куба, с органите в тази държава и ще използваме диалога като средство за постигане на напредък във връзка с въпроса за правата на човека.
Относно призивите за единодушие на ЕС по въпросите за правата на човека, отправени от много членове на Парламента, Комисията силно ги подкрепя.
Четвъртата забележка е относно Газа. Считам за по-уместно да се заемем с този въпрос на следващото разискване относно доклада "Голдстоун".
Председател
Внесени са шест предложения за резолюции, на основание член 110, параграф 4 от Правилника за дейността, в заключение на разискванията.
Разискването приключи.
Писмени изявления (член 149)
Mara Bizzotto  
Аз имам много резерви по отношение на общото доверие във Върховния комисар на ООН за бежанците (ВКБООН). Във всеки случай се надявам, че присъствието на делегация на подкомисията по правата на човека на следващата сесия на Съвета по правата на човека ще предостави на европейските институции възможност да повдигнат неотложните въпроси относно християнофобията. Ние добре знаем, че не е нужно да се опитваме да върнем колелото на историята, за да открием сериозни случаи на преследвания срещу християните, но сега не разговаряме за миналото, а за настоящето и - за съжаление - по всяка вероятност и за бъдещето, защото всекидневно, от всички краища на света получаваме тревожни, трагични новини за вярващи християни, които са подлагани на нападения, дискриминация, и са убивани. Ние също така знаем, че въпросът е чувствителен и въпреки че досега не му е било отделено подобаващо внимание, това се случва не само поради необходимостта от поддържане на дипломатическо равновесие от страна на участниците на срещи като тези с ВКБООН, но очевидно и поради антихристиянската политика, следвана от държави, които толерират антихристиянски действия, макар всъщност да не са врагове на християнството.
Следователно при случай, който привлече вниманието на световната политика, ЕС и Парламентът следва да насърчат в рамките на международната общност нов подход към християнофобията, за да може тя да бъде напълно и незабавно призната за сериозно нарушение на правата на човека и на религиозната свобода, така че общността да предприеме действия за спиране на обезпокояващото й разпространение.
Proinsias De Rossa  
Аз подкрепям настоящата резолюция, която призовава, inter alia, върховния представител по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, и държавите-членки да работят за изграждане на твърда обща позиция на ЕС относно доразвиване на доклада "Голдстоун", и изисква изпълнение на препоръките и търсене на отговорност за всички нарушения на международното право, включително предполагаеми военни престъпления, и настоятелно призовава страните да проведат разследвания, които съответстват на международните стандарти за независимост, безпристрастност, прозрачност, бързина и ефективност, в съответствие с Резолюция A/64/L.11 на Общото събрание на ООН. В нея още се подчертава, че спазването на международното право в областта на правата на човека от всички държави и при всякакви обстоятелства е основна предпоставка за постигане на справедлив и траен мир в Близкия изток. Резолюцията също така призовава върховния представител на ЕС и държавите-членки да наблюдават активно изпълнението на препоръките, включени в доклада "Голдстоун", чрез консултации на външните мисии на ЕС и неправителствените организации в тази област, и призовава препоръките и съответните наблюдения да бъдат включени в диалозите на ЕС с всички държави, както и позициите на ЕС на военните форуми.
