Kraftfullare åtgärder mot odeklarerat arbete (kortfattad redogörelse)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Pier Antonio Panzeri, för utskottet för sysselsättning och sociala frågor, om kraftfullare åtgärder mot odeklarerat arbete.
Pier Antonio Panzeri
Herr talman, mina damer och herrar! Jag ska fatta mig kort, eftersom det verkar bli ganska sent.
Självklart vill jag tacka de utskott som avgett yttranden och skuggföredragandena som vi har arbetat med under de senaste månaderna. Det var delvis tack vare deras bidrag som vi kunde framställa en text som kunde få stöd av en stor majoritet i utskottet för sysselsättning och sociala frågor.
Vi har visat att kampen mot odeklarerat arbete måste betraktas som ett problem som rör alla länder och att Europa måste ta sig an den kampen om vi ska kunna nå de mål som fastställdes i Lissabon.
Det finns ett par punkter i den text vi har antagit som jag anser vara av avgörande betydelse i en fråga som den om odeklarerat arbete som är så omfattande. Vi talar om cirka 20 procent av Europas bruttonationalprodukt. Det betyder att det förekommer en allmän laglöshet som inte kan tolereras eftersom den leder till en kraftig snedvridning av konkurrensen mellan olika företag och territorier och ökar osäkerheten för arbete och arbetstagare.
Därför är det rätt att vi har riktat uppmärksamheten på detta problem, för vi måste öka insikten om att misslyckandet att på allvar bekämpa odeklarerat arbete kan skapa dessa problem och samtidigt allvarligt försvaga de sociala skyddssystemen i Europa under den närmaste framtiden.
Dessa överväganden utgjorde startpunkten för förslaget som nu läggs fram i parlamentet. Som jag sa finns det centrala punkter i betänkandet som, om kommissionen också accepterar dem, skulle kunna avsätta positiva resultat och förslag som vi anser vara nyttiga. Jag tror jag kan säga att Europaparlamentet har gjort sitt. Det är nu upp till de övriga institutionerna att göra vad de kan, så att vi kan uppnå målen i kampen mot odeklarerat arbete.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Mina damer och herrar! Låt mig först av allt tacka föredraganden och säga ett par ord om några av de frågor som lyfts fram i betänkandet. Faktum är att odeklarerat arbete alltmer börjar bli gränsöverskridande, som kommissionen säger i grönboken om att modernisera arbetslagstiftningen. Det är därför nödvändigt att hålla ett vakande öga på denna fråga. Kommissionen anser att upprättandet av ett team av experter samt utvecklingen av ett system för informationsutbyte mellan olika sociala trygghetsorgan, såsom yrkesinspektioner, är viktiga steg för att ”inrätta en slags permanent gemenskapsstruktur för gränsöverskridande samarbete”, som föreslås i punkt 53.
Vi är alla överens om att det krävs större insatser för att lösa problemet med odeklarerat arbete. Men rent allmänt anser jag att de lämpligaste och mest motiverade stegen kan tas på medlemsstatsnivå. Våra undersökningar har visat att odeklarerat arbete i medlemsstaterna skiljer sig åt från land till land. Att vidta åtgärder på gemenskapsnivå bör därför inte ges högsta prioritet. I betänkandet föreslås en ”pakt för att deklarera det odeklarerade”, genom att tillfälligt erbjuda mildare regler, vilket skulle främja en reglering av odeklarerat arbete. Även om detta är en bra idé bör medlemsstaterna enligt vår åsikt agera gemensamt med sina sociala partner, som också inkluderar det odeklarerade arbetet bland sina prioriterade uppgifter i hela Europa. Kommissionen skulle ha behörighet att stödja deras initiativ genom kampanjer som finansieras genom Progress-programmet eller genom strukturfonderna.
När det gäller uppmaningen att föreslå en ramstadga för makar eller familjemedlemmar som hjälper till i familjeföretag, så gläder det mig att kunna säga att kommissionen nyligen antog förslaget till direktiv om tillämpning av principen om lika behandling av kvinnor och män, som kommer att ersätta direktiv 86/613/EEG och se till att makar eller familjemedlemmar som hjälper till i familjeföretag får samma skydd som egenföretagare.
Inom ramen för Progress-programmet arbetar kommissionen också med att utveckla verktyg och metoder för en bättre utvärdering och övervakning av odeklarerat arbete, och med att hitta och utbyta de fall av god praxis som existerar på EU-nivå. Vi lägger större vikt vid utbytet av bästa praxis, och vi hoppas att vi på det viset ska kunna få de erfarenheter som behövs för att så snart som möjligt föreslå ett pilotprojekt som kan vara av intresse för så många medlemsstater som möjligt.
Jag tänker inte ta upp frågan om olaglig invandring och förslaget om påföljder för arbetsgivare som anställer medborgare från tredjeland som olagligt vistas i landet. Vi har noterat den oro som framkommer i betänkandet om behandlingen av offren för olaglig anställning och underentreprenörernas ansvar, och vi kommer att beakta detta i våra diskussioner med rådet. Kommissionen gläder sig verkligen åt att ha Europaparlamentets stöd för sina försök att få slut på övergångsbestämmelserna som begränsar rörligheten för arbetstagare från de nya medlemsstaterna.
Avslutningsvis vill jag framhålla att detta extremt konstruktiva betänkande kommer att ge kommissionen och rådet nya krafter när det gäller att ge kampen mot det odeklarerade arbetet en tydligare profil och att höja våra ambitionsnivåer på området.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Louis Grech  
skriftlig. - (EN) Odeklarerat arbete exploaterar arbetstagare, snedvrider arbetsmarknader och ger skrupelfria arbetsgivare orättvisa fördelar, vilket leder till en dold ekonomi på låg nivå.
Ett uppsamlingsområde för odeklarerat arbete är de olagliga eller papperslösa migranterna i ett antal av unionens medlemsstater.
Denna handel med billig arbetskraft växer mycket snabbt. Den förväntas växa ytterligare eftersom de olagliga migranterna behöver pengarna, samtidigt som de är livrädda för att rapportera felande arbetsgivare eftersom de är rädda att bli utvisade från landet av myndigheterna. Jag inser att vissa medlemsstater vidtar ett antal åtgärder för att utrota denna uppenbara överträdelse av lagen, men på det hela taget har framgångarna på detta område inte varit särskilt imponerande. EU och medlemsstaterna måste harmonisera sina insatser och anta mer lagstiftning för att vidta seriösa straffande åtgärder mot dem som överträder lagen.
Tillgången på olagliga arbetstagare och en kultur präglad av dolt arbete, släpphänt lagstiftning, skrupelfria arbetsgivare, finansiella och ekonomiska kriser och krympande vinstmarginaler gör detta område mycket attraktivt för den som vill utnyttja det.
Ona Juknevičien 
EU har fortfarande en omfattande odeklarerad arbetsmarknad. Tack vare den fria rörligheten för arbetstagare inom EU har fallen av odeklarerat arbete ökat. Detta är inte bara till nackdel för de människor som arbetar olagligt, utan också för ländernas finanser. Olagligt arbete stör den inre marknadens funktion genom att förhindra en effektiv konkurrens. Personer som arbetar olagligt exploateras ofta av sina arbetsgivare. De har ingen rätt att utnyttja sociala trygghetssystem eller hälsovårdstjänster. Sådana fall är särskilt vanliga i medlemsstater som fortfarande tillämpar övergångsbestämmelser som begränsar den fria rörligheten för arbetstagare från de nya medlemsstaterna. Dessa begränsningar uppmuntrar till odeklarerat arbete och bör därför slopas så snart som möjligt.
Det är beklagligt och oförlåtligt att EU håller sina medborgare som maktlös gisslan genom denna olyckliga politik. Under intervjuer med litauiska migranter som arbetar i utlandet får man ofta höra klagomål om arbetsgivare som utnyttjar deras brist på kunskaper om den lokala lagstiftningen och deras bristfälliga språkkunskaper och låter bli att betala dem för deras arbete. Jag anser att EU måste vidta kraftfulla åtgärder för att ta itu med det odeklarerade arbetet. För tillfället har arbetsgivare som utnyttjar odeklarerat arbete litet ansvar. De klarar sig i regel genom att betala obetydliga böter som inte får dem att avstå från att anställa odeklarerade arbetstagare.
Jag anser att påföljder som direkt drabbar arbetsgivarnas ekonomiska intressen, såsom tillfällig indragning eller återkallande av deras licenser, vilket skulle göra det omöjligt för dem att utnyttja medlemsstaternas eller EU:s fondmedel, skulle vara betydligt effektivare. Detta skulle kunna minska det odeklarerade arbetet eller till och med eliminera det helt.
Katalin Lévai  
skriftlig. - (HU) Av Eurobarometer-undersökningen i slutet av år 2007 framgår att 5 procent av Europeiska unionens arbetsföra befolkning (19,7 miljoner personer av EU:s 392,9 miljoner invånare) medger att de arbetar olagligt. I vissa medlemsstater nådde det odeklarerade arbetet upp till eller överskred 20 procent av BNP. Det odeklarerade arbetet har varaktigt negativa effekter på den europeiska arbetsmarknaden, en ond cirkel som det är mycket svårt för den anställde, och arbetsgivarna, att ta sig ur.
De sektorer som i första hand drabbas av detta är jordbruket, byggbranschen, underhåll av bostäder samt tjänster inom hotell och turism, där osäkerhet och ogynnsamma löner är vanliga. Därför får uppdateringen av normerna för arbete och anställning och försöken att kontrollera denna svarta marknad inte förbli tomma ord, utan måste få stöd av samtliga medlemsstater. Jag föreslår att kommissionen utarbetar ett förslag till EU-strategi för att bekämpa den svarta marknaden och åtar sig huvuddelen av arbetet med att övervaka arbetsmarknaden och sociala förhållanden. Medlemsstaterna måste reformera sina skattesystem och sociala trygghetssystem för att därigenom lätta arbetstagarnas tunga skattebördor.
För att hushållen ska kunna köpa tjänster till lägre priser bör EU överväga att införa servicevouchers som skulle kunna garantera betalning av både sociala trygghetsbidrag och skatter. En viktig förutsättning för att kunna bekämpa det odeklarerade arbetet är emellertid att medlemsstaterna öppnar sina arbetsmarknader för varandras arbetstagare, eftersom partiella begränsningar på dessa områden uppmuntrar till regional ojämlikhet samt avvikelser från EU:s principer och den europeiska strategin.
Sirpa Pietikäinen  
skriftlig. - (FI) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Pier Antonio Panzeri för hans utmärkta betänkande om effektivare åtgärder för att bekämpa det odeklarerade arbetet i EU.
Enligt betänkandet svarar det odeklarerade arbetet för upp till 20 procent av BNP i vissa medlemsstater. Framför allt i de länderna, men också i alla de övriga EU-länderna är odeklarerat arbete ett problem för landets ekonomi, samtidigt som det kränker de anställdas rätt till anständiga arbetsförhållanden.
EU har fört upp målet ”anständigt arbete” på sin agenda, ett mål som nu hotar att inte bli genomfört i realiteten om det inte finns effektiva kontroller och ett tydligt regelsystem. De dåliga arbetsförhållandena och obefintliga arbetsvillkoren för migrantarbetare som utför odeklarerat arbete har lett till en ny form av socialt slaveri i Europa.
För att utrota det odeklarerade arbetet kan man använda både piskan och moroten. Det bör vara fler kontroller så att man kan ingripa snabbare än nu vid eventuella överträdelser. Fackföreningsrörelsen spelar en viktig roll genom att föreslå, övervaka och förstärka rättvisa regler på arbetsmarknaden. Nationella informationskampanjer för utländska arbetstagare är ett sätt att förbättra de anställdas kunskap om arbetsmarknadens regler i varje enskilt land.
Sanningen är att vi inte kommer att bli av med problemet med odeklarerat arbete bara genom regler. Rättvisa anställningsvillkor, anständig lön och lämplig social trygghet måste garanteras i samtliga EU:s medlemsstater och i övriga världen. Människor måste ha en möjlighet till anständig försörjning och grundläggande social trygghet, oavsett i vilket land de är bosatta.
Rovana Plumb  
skriftlig. - (RO) Odeklarerat arbete förekommer i samtliga EU:s medlemsstater och är ett oroväckande inslag i den europeiska ekonomin som strider mot flexicurity-principerna.
Kampen mot odeklarerat arbete påminner till en del om duellen mellan Microsoft och olika hackers. Ju mer förfinade våra metoder att bekämpa det odeklarerade arbetet blir, desto effektivare knep använder arbetsgivarna. Och det bästa exemplet på detta är uppkomsten av ”grått arbete” när de anställda hellre undertecknar anställningskontrakt för garanterade minimilöner medan resten av pengarna upp till verkliga löner betalas utan att man tillämpar gällande regler.
I Rumänien har detta fått allt större utbredning och för närvarande svarar den grå arbetskraften för 20-50 procent av all sysselsättning. Det som oroar är att de som tillämpade denna metod inledningsvis var småföretagen, men nu är det välkända namn som undviker skatt och sociala avgifter, vilket ger den anställde en mycket liten pension som närmar honom/henne fattigdomströskeln.
Jag har understrukit dessa aspekter, eftersom den framtida strategin för att bekämpa odeklarerat arbete som nämns i betänkandet måste ta hänsyn till den specifika situationen i varje enskild medlemsstat. Vi behöver en enhetlig europeisk strategi och ett effektivt samarbete mellan statliga myndigheter, arbetsinspektörer och arbetsmarknadens parter.
