Az IMF új vezérigazgatójának kiválasztása és az euróövezet külső képviselete (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság nyilatkozata az IMF új vezérigazgatójának kiválasztásáról és az euróövezet külső képviseletéről.
Olli Rehn
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, tisztelt képviselők! Köszönöm önöknek ezt a nagyon időszerű kérdést. A Bizottság üdvözli a Nemzetközi Valutaalap (IMF) igazgatótanácsának 2011. május 20-i döntését, amely tisztázza az IMF jövendő vezérigazgatója kiválasztásának folyamatát.
A Bizottság egyetért azzal, hogy a kiválasztás folyamata nyílt, átlátható és érdemeken alapuló kell, hogy legyen. Ezzel az IMF-tagállamok jelöltjei valamennyi fontos szempont beszámításával, érdemeik alapján versenyezhetnek a tisztségért.
Az EU tagállamok megállapodtak egymással, hogy az arra legalkalmasabb jelöltet fogják támogatni: azt, aki eleget tesz e rendkívül fontos pozícióhoz fűződő kötelességek ellátásához szükséges magas követelményeknek. A jelöltnek határozott rátermettséget és a többoldalú egyeztetés iránti elkötelezettséget kell tanúsítania, valamint beható ismeretekkel kell rendelkeznie a nemzetközi gazdasági, pénzügyi és monetáris ügyek terén. A Bizottság támogatja ezt a megállapodást.
A Bizottság szívből támogatja Christine Lagarde miniszter asszony jelölését. Hozzáértő és tapasztalt jelölt, aki kivívta partnereink tiszteletét a nemzetközi közösségben. Amellett, hogy nagyon jól ismeri az európai gazdaságot és az európai döntéshozást, ami már önmagában is érdem manapság, mélyreható tapasztalattal rendelkezik a gazdasági irányítás terén is - példa erre a G20-elnökség sikeres betöltése.
Hadd tegyem hozzá, hogy tavaly megállapodás jött létre a koreai Szöulban megrendezett G20-csúcstalálkozón arról, hogy Európa két helyet átad az IMF igazgatótanácsában annak érdekében, hogy több beleszóláshoz és képviselethez jussanak a feltörekvő gazdaságok.
Noha az euróövezet külső képviseletének kérdése a Nemzetközi Valutaalap általános reformjához fűződik, nem kapcsolódik közvetlenül az IMF ügyvezető igazgatójának kiválasztásához. A Bizottság azon a véleményen van, hogy Európa, az Unió és a tagállamok közös érdeke azt diktálja, hogy progresszíven törekedjünk az Európai Unió, de legalábbis az euróövezet IMF-képviseletének egy helyre történő csökkentésére. Fokozatosan és progresszív módon.
Elnök asszony, tisztelt képviselők! Mint tudják, mélységesen el vagyok kötelezve az EU gazdasági irányításának külső és belső megreformálása és megerősítése mellett. Üdvös lenne, ha e cél érdekében Jean Monnet bevált módszerét vetnénk be: a valóságban Európa lépésről lépésre, kisebb és nagyobb léptekkel haladva épült fel.
Ezért először is belső irányításunk reformját hajtsuk végre, amire sürgős szükség van, és ami óriási előrelépést fog jelenteni, amint megvalósul. Ezután nézzünk szembe a külső képviselet kihívásával: ugyancsak fontos előrelépés lesz, ha ebben egyetértésre jutunk és megvalósítjuk. Lépésről lépésre, nagy léptekkel haladva.
Corien Wortmann-Kool
Elnök asszony! Amikor a Nemzetközi Valutaalap (IMF) volt vezérigazgatója hivatalba lépett, nagyon kétségesnek látszott, hogy van-e egyáltalán létjogosultsága az IMF-nek, és hogy eredményesen működik-e ez az intézmény. Ma már tudjuk erre a választ, hiszen a válság miatt a saját bőrünkön éreztük, hogy mennyire szoros nemzetközi összefonódásban élünk. Éppen az ilyen válságos időszakokban tanuljuk meg, hogy egymáshoz kell fordulnunk; most jöttünk rá, hogy mennyire életbevágóan fontos az IMF szerepe és szakértelme még a mi számunkra is itt Európában. Ezért fontos, hogy az elkövetkező években az IMF kulcsszerepet játsszon a globális irányításban és a világ pénzügyi és monetáris stabilitásának jobbá tételében.
Sajnos a mostani euróválságban fájdalmas tapasztalatokból kellett tanulnunk. Önök is tudják, mire célzok. A mai vita az IMF vezérigazgatói posztjára kiszemelt új jelöltről szól. Való igaz, hogy a kiválasztási folyamatnak nyitottnak kell lennie. De azért nem kell véka alá rejtenünk a tényt, hogy Európának kitűnő jelöltje van. Boldog vagyok, hogy a mai vita révén magunk is kinyilváníthatjuk itt a Parlamentben, hogy határozottan támogatjuk ezt a jelöltet.
Válság idején rendkívül fontos, hogy egy ennyire kiválóan képzett asszony töltse be ezt a csúcspozíciót, mert válságos időkben a női tulajdonságok valódi hozzáadott értéket jelenthetnek, ha kiválósággal párosulnak. Lagarde asszony az Atlanti-óceán mindkét partján rendelkezik tapasztalatokkal, és jártas a többoldalú irányításban is. Ebből a szemszögből tekintve valóban kitűnő jelölt. Remélem, hogy ezzel az érvvel alátámasztva még inkább meggyőzzük önt, hogy lépjen fel annak érdekében, hogy Lagarde asszony legyen az IMF következő vezérigazgatója.
Pervenche Berès
Elnök asszony, biztos úr! Valójában azon gondolkodom, hogy ön miért is kívánt nyilatkozatot tenni. Ön ugyanis ezzel zárta felszólalását: "Ma tulajdonképpen teljesen el vagyunk foglalva a gazdasági irányítás megreformálásával. Az euróövezet külső képviseletét ráérünk később megvitatni”.
Bocsásson meg, ha nem értek egyet ezzel a megközelítéssel: az Európai Unió egyik legfőbb problémája ma éppen az euróövezet külső képviseletének kérdése. Világosan látszik, hogy a valutaháború könnyedén lerombolhatja azokat az erőfeszítéseket, amelyeket az euróövezet polgáraitól kérünk a "megszigorítások” nevében és a szuverén adóssághelyzet javítása érdekében. Ezért nem reális, hogy az európaiak a belső ügyeket illetően teljesen szigorú elvárásokat támasszanak, miközben oda sem figyelnek arra, hogy mi történik saját valutájukkal - amely összevissza hányódik a nemzetközi piacokon - a külső porondon. Külső védelem nélkül belső védelem sem lehetséges.
Nézze el hát nekem, hogy ebben a kérdésben az önétől eltérő állásponton legyek. Tisztában vagyok a feladat nehézségével, de az Európai Parlament már évek óta azt az elképzelést támogatja, hogy tegyünk valamit az euróövezet külső képviselete érdekében - elsősorban a Nemzetközi Valutaalap (IMF) keretein belül.
Be kell ismernünk, hogy teljesen más volt a helyzet annak idején, amikor Dominique Strauss-Kahnt kinevezték az IMF vezérigazgatójának: arról is szó volt, hogy a szervezetet felváltva fogják irányítani. Maga Strauss-Kahn úr is azt mondta, hogy lehet, hogy ő lesz az IMF utolsó európai vezetője. Azóta azonban jelentősen változott a helyzet. Európa lett ugyanis az a régió, ahol ma életbevágó az IMF beavatkozása. Láthatjuk, hogy az IMF-beavatkozás mögött óriási szerephez jut a nagy amerikai beruházási bankok beavatkozása. Azt is látjuk, hogy az IMF-ben előbb vagy utóbb felvetődhet - és teljes joggal megvitatásra kerülhet - az USA gazdasági helyzetének kérdése is.
Mindez egy sokkal bonyolultabb képet fest annál, semmint hogy csupán arról kelljen döntenünk, hogy ez vagy az az ember irányítsa az IMF jövőjét. Persze, szükség van az európai képviseletre - jogos, hogy legyen szerepünk az egyik legfontosabb intézményben -, de ennél sokkal alapvetőbb az a kérdés, amit most felvetek önnek: miféle politikát akarunk követni a nemzetközi színpadon? Milyen megbízatása legyen egy európainak a nemzetközi színpadon, figyelembe véve belső erőfeszítéseinket, és figyelembe véve az Európai Unión kívüli piacok befolyását és az európai befektetésre, spekulációra és foglalkoztatásra tett hatását?
Úgy gondoljuk, bárki áll is az IMF élére, óriási feladattal fogja szembetalálni magát: nem szabad, hogy tönkretegye a Dominique Strauss-Kahn által elért eredményt, azt, hogy apránként, szinte észrevehetetlenül elmozdította a washingtoni konszenzus határvonalait. Már most látjuk, hogy egyre keményebb irányvonal kezd kialakulni az intézményben, és úgy gondoljuk, hogy ez rossz hozzáállás.
Végül pedig fel kell vetni azt a kérdést is, hogy mi legyen az IMF helye az Egyesült Nemzetek rendszerében, és ha az európaiak jelöltet állítanak, akkor gondoskodniuk kell arról, hogy az illető megbízatását úgy alakítsák ki, hogy ki tudja harcolni egy olyan globális irányítás létrehozását, amely méltó lesz arra, hogy megküzdjön a válság utáni kihívásokkal, amelyek előttünk állnak.
Olle Schmidt
Elnök asszony! Rehn úr, köszönöm a válaszát. Június végéig a várakozások szerint új vezérigazgatót neveznek ki a Nemzetközi Valutaalap (IMF) élére Dominique Strauss-Kahn helyére, akit, mint ismeretes, súlyos bűntettel vádolnak. Valószínű, hogy ez foltot ejtett az IMF hírnevén is. Most, amikor ezekben a zavaros időkben új, rátermett vezérigazgatót kell kinevezni egy ilyen fontos globális intézmény élére, biztosítanunk kell a folyamat nyitottságát.
Képviselőtársaimhoz hasonlóan én is üdvözlöm Franciaország pénzügyminisztere, Christine Lagarde asszony jelölését. Úgy gondolom, mindannyian meggyőződhettünk Lagarde asszony kiváló képességeiről. Számos tagállam és az Európai Bizottság támogatását élvezi. De miért nem tudtunk megegyezni egy közös jelölési eljárásban? Ezzel növeltük volna Európa befolyását, ami jelenleg hiányzik. Ha lett volna egy közös eljárásunk, amiért a Bizottság teljes felelősséget vállalt volna, az erősítette volna az Európai Unió, az euró és Európa jó hírnevét.
A Lisszaboni Szerződés 138. cikke kimondja, hogy meg kell erősíteni az euró helyét a nemzetközi monetáris rendszerben. Akkor miért nem használtuk ki a lehetőséget erre? A biztos lépésről lépésre történő előrehaladásról beszélt, de néha, főként zavaros időkben, inkább kisebb ugrásokat kéne tennünk, hogy megerősítsük a helyzetünket. Úgy látom, arra is érdemes rámutatni, hogy az IMF radikális megreformálására van szükség. Ez Berès asszony jelentéséből is világosan kiderül. A reformmal kapcsolatos munka már megkezdődött. Ugyanakkor szükség van az EU IMF-ben való képviseletének megvitatására és megerősítésére is.
Erősebb, globális hitelezőként működő IMF-re van szükségünk. Összefoglalva: a mai új, globális világban erősebb és reprezentatívabb IMF-re van szükségünk, és új, világosabb hangon felszólaló Európai Unióra. Végül pedig, Rehn úr: néha igenis ugrásokkal kell haladnunk előre.
Kay Swinburne
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! A mai bizonytalan gazdasági környezetben fontosabb, mint valaha, hogy a pénzügyi és gazdasági stabilitás garantálása céljából létrehozott globális intézményeket, amelyektől oly sok ország függ világszerte, ne csupán szimbolikus politikai kinyilatkoztatásokra használjuk.
Az IMF nem szimbólum, hanem működő intézmény: olyan vezetőre van szüksége, aki jól ismeri a pénzügyi piacokat, valamilyen nagyobb nemzetgazdaság irányításával szerezte meg a szükséges szakértelmet, és attól sem riad vissza, hogy kemény döntéseket hozzon a nyilvánosság tudomására. Christine Lagarde indulásának nem az a lényege, hogy európai, hanem az, hogy óriási szaktudással rendelkezik, és hogy az egész pénzügyi válság folyamán rendkívül figyelemreméltó vezetői képességekről tett tanúbizonyságot. Miután az IMF elsődleges szerepe az, hogy feltételes strukturális reformcsomagokat dolgozzon ki a bajbajutott tagállamok részére kiosztott források mellé, úgy gondolom, hogy Lagarde asszony már bebizonyította, hogy összetett megállapodásokat képes tető alá hozni ellentmondásos ügyekben, és sikerrel tud összehozni egymással szembenálló feleket egy kölcsönösen előnyös megoldás érdekében.
Ne terelje el figyelmünket az euróövezet válsága; inkább nézzük meg, milyen problémákkal állhat szemben az IMF a jövőben. Azt gondolom, hogy Lagarde asszonynak megvan a szükséges szaktudása és tapasztalata ahhoz, hogy átvezesse az IMF-et a gazdasági zűrzavar időszakán, és hogy meg tudja valósítani az IMF-ben azokat a reformokat, amelyek több generáción keresztül biztosíthatják az intézmény létjogosultságát.
Ami az euróövezet nemzetközi testületekben való képviseletének kérdését illeti, mivel a pénzpiacok számára nincsenek nemzeti határok, rendkívül fontos, hogy a globális intézmények képesek legyenek hatékonyan összehangolni a nemzeti politikákat. Bár támogatom a jobb koordinációt, a hatékonyságot és a politikák összekapcsolását a szabályozói rések elkerülése érdekében, fontosnak tartom, hogy az EU ne veszítse el sokszínű hangját a nemzetközi intézményekben. A válság rámutatott, hogy óriási különbségek vannak nem csak az uniós országok, de akár az euróövezet gazdaságai között is, hát még az euróövezeten kívüli országok között. Valamennyi országot különbözőképpen érintette a válság; mindegyikük más-más dolgokat tapasztalt. Egy különálló hang soha nem lehet olyan erős, mint több különböző, egymással harmóniában felcsendülő hang.
Philippe Lamberts
Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Összesen négy észrevételt szeretnék tenni. Először is szeretnék visszatérni Schmidt úr felszólalására, hogy még egyszer kitérjünk a kiválasztás folyamatára. Tekintettel arra, hogy egy olyan fontos szerep forog kockán, mint a Nemzetközi Valutaalap vezérigazgatói posztja, úgy gondolom, ahhoz képest, hogy olykor milyen sok energiát fektetünk egy-egy harmadrangú vállalati vezető kijelölésére, ezt a folyamatot meglehetősen szakszerűtlenül kezeljük.
Egy viszonylag nyitott, átlátható, követelményalapú folyamat helyett mi az, amit felmutathatunk? Néhány választási gyűlést, ahol állam- és kormányfők kifejtik egymásnak, hogy mindenképpen ezt vagy azt az illetőt szeretnék jelölni. Ez semmivel sem javítja az Európai Unió hitelességét. Márpedig a Dominique Strauss-Kahn epizód után Európa nem engedheti meg magának, hogy elkapkodja a jelöltállítás folyamatát.
Az én szememben ez egy kihagyott lehetőség. Nem az ön hibája - hiszen nem ön mondja ki az utolsó szót ebben a kérdésben -, de egy szervezettebb, összehangoltabb és szakszerűbb megközelítés mindenképpen javunkra vált volna.
Másodszor, Swinburne asszony szavaira szeretnék reagálni. Ideje, hogy valaki őszintén válaszoljon az olyanoknak, mint Swinburne asszony vagy Farage úr, akik továbbra is azt a tévképzetet terjesztik, hogy ha mi európaiak többszólamú hangon szólalunk meg, akkor képesek leszünk a minket is érintő nemzetközi ügyek befolyásolására.
Swinburne asszony! Szép és jó harmóniában felcsendülő hangokról beszélni, de ön is jól tudja, hogy ez nem így működik. Ha nem egy demokratikus szövetség keretében szólalunk meg, egyáltalán nem fog harmóniában felcsendülni az énekünk, mert mindenki csak saját választási körzetének érdekeivel fog törődni. Ez így működik.
Ha pedig Farage úr és Swinburne asszony azt hiszik, hogy ha az Egyesült Királyságnak sikerülne megvédenie úgynevezett szuverenitását - és ez vonatkozik a hazámhoz hasonló kis államokra és a Németországhoz, Franciaországhoz és az Egyesült Királysághoz hasonló nagyokra egyaránt -, akkor egyedül is befolyást fejthetne ki a világra, akkor szerintem nagyot tévednek.
A harmadik észrevételem az Európai Unió hozzáállásához képest az IMF válság alatt tanúsított hozzáállásáról szól. Ebben a kérdésben viszont felelősnek tartom önt, biztos úr. Hiszen mindannyian látjuk, hogy a különféle, segítségre szoruló tagállamokba utazó "trojkák” valamennyi megbeszélésén végső soron - bármennyire nehezemre esik is ezt elismerni azok után, amit a Zöldek mondtak az IMF-ről a 80-as és a 90-es években - még mindig az IMF bizonyul a legméltányosabbnak, míg a Bizottság és a Központi Bank szabják a legszigorúbb feltételeket.
Európaiként nem engedhetjük meg az ilyesmit. Nem tudom, mondhatok-e ilyet egy finnek, de akkor is kimondom: nem értem, hogy miért akar a pápánál is pápábbnak látszani.
Jürgen Klute
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Itt most nem annyira konkrét személyekről, hanem főként és elsősorban egy kiválasztási folyamatról van szó. Meglepő, hogy ha valaki utánanéz az interneten a Nemzetközi Valutaalap (IMF) vezérigazgatója kinevezési folyamatának, abból lényegében csak annyi derül ki, hogy az Egyesült Államok és Európa osztozik a két vezető pozíción. Ez azt jelenti, hogy úgymond a legerősebb gazdasággal rendelkező nemzetek osztották fel egymás között a világgazdaság irányítását.
Ezt feudalizmusnak hívják, semmi köze nincs a demokráciához, és ezért nem is fogadhatjuk el. Mi úgy látjuk, hogy Dominique Strauss-Kahn lemondása óriási lehetőséget nyújt arra, hogy alapvetően megváltoztassuk a jelölés és a kiválasztás folyamatát, és hogy nyitott, átlátható és mindenekfelett érdemekre és szakképesítésre alapozó választási folyamatot alakítsunk ki, ahogy azt néhány civil szervezet is szorgalmazza az utóbbi időben.
Ide tartozik az IMF-tagok szavazati többségének és az IMF részvénytöbbségének a kombinációja is. Eddig csak az IMF-ben való részesedéseket vették figyelembe, ami az erős nemzetgazdaságoknak biztosított strukturális többséget. A választási folyamat ily módon történő megreformálása és megváltoztatása illeszkedne az IMF reformjához, amely ugyancsak illeszkedne a globális gazdasági kapcsolatok változásaihoz, és esélyt adna a fejlődő országoknak arra, hogy az IMF-ben szerzett tapasztalataikkal maguk is hozzájáruljanak az IMF alakításához.
Zárásul csak annyit szeretnék mondani, hogy az IMF-et kötelezni kellene arra, hogy tegyen erőfeszítéseket a globális egyenlőtlenségek és a szegénység csökkentése érdekében.
Nigel Farage
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Szeretném közölni Rehn biztossal, hogy átnéztem az IMF alapszabályát. Semmi meglepő nincs benne: elő kell segítenie az egyensúlyt, a növekedést és az árfolyam-stabilitást, mérsékelnie kell az egyensúlytalanságokat, és ki kell segítenie a bajbajutott országokat. Klasszikus módszerek a pénzügyek alátámasztására és a kompetitív leértékelés szervezésére.
Azt azonban sehol nem állítja a dokumentum, hogy az IMF-nek támogatnia kellene a politikai kísérleteket, márpedig Dominique Strauss-Kahn sok szempontból éppen ezt tette. Arra használta az IMF-et, hogy kimentse a gyengélkedő európrojektet, ezért az ő kinevezése rendkívül rossz választás volt. Ön ezt most ráadásul azzal akarja tetézni, hogy Christine Lagarde-ot jelöli a helyére, aki szintén az európai politikai elit tagja, szintén eurófanatikus, és szintén hisz az európrojekt feltámasztásában - az ember azt gondolná, hogy az érdekellentét miatt kifejezetten alkalmatlan a jelölésre.
Már-már úgy tűnik, mintha az EU kisajátította volna az IMF-et, egyfajta eurót támogató mechanizmussá alakította volna, hogy most, amikor a görög probléma napról napra eszkalálódik, ne csak az euróövezet és az euróövezeten kívüli uniós tagállamok adófizetői segítsenek feltámasztani az eurót, hanem az egész világ.
Nos, gondolom, bizonyos fokig tényleg Lagarde asszonyra lesz itt szükség, mert nem elég, hogy Görögország csődbe megy, és jó úton vagyunk a negyedik kimentés felé, de - ahogy erre már figyelmeztettem a Parlamentet - hamarosan az Európai Központi Bank létjogosultsága is megkérdőjeleződik. Figyelmeztettem arra, hogy abba kell hagyniuk saját rossz adósságaik felvásárlását, mert ott tartunk, hogy heteken belül akár az EKB is fizetésképtelenné válhat, úgyhogy előfordulhat, hogy azt is barátjuknak, Lagarde asszonynak kell majd kimentenie.
Szerintem ez egy nagyon rossz választás. A nemzetközi közösség előbb-utóbb ki fogja mondani, hogy hova is küldi el önöket - csak úgy látszik, még nem jött el az ideje.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! A saját felszólalási idővel rendelkező Lulling asszony és Langen úr helyett is beszélek, de biztosíthatom önöket, hogy nem fogom az összes időt felhasználni.
Csak arra szeretnék rámutatni, miként az előttem felszólalók valamennyien, hogy megkezdődött az IMF új vezérigazgatójának kiválasztási folyamata.
Fontos, hogy az Európai Unió egységes és erőteljes álláspontot képviseljen, nem csak a különféle tagállamok, hanem a Bizottság megnyilvánulásaiban is, és ön erre tett ígéretet, biztos úr.
Sok képviselőtársammal együtt - Farage úr kivételével - azt szeretném, hogy az Egyesült Államok és Európa közötti, ez idáig népszerűnek bizonyuló egyensúly fennmaradjon az IMF vezérigazgatója és a Világbank elnöke kijelölésének folyamata alatt is.
Teljesen megértjük, hogy a feltörekvő országok - főként a legnagyobbak - több beleszólást szeretnének kapni az IMF döntéseibe. Ezért fontos, hogy folytassuk a biztos úr által is említett, a nemzetközi intézmény irányításával kapcsolatos reformokat. Egyelőre azonban túlságosan korai lenne radikálisan megváltoztatni a tagállamok által a Valutaalapba befizetett pénzügyi hozzájárulások eredményeként kialakult egyensúlyt.
Egyetlen európai jelölt van, aki méltó kampányt indított azzal, hogy felvette a kapcsolatot a különböző tagállamokkal. Ez a jelölt - aki egyébként egy nő - minden szükséges tulajdonsággal rendelkezik. Szakértelme, politikai tapasztalata, morális tekintélye és tökéletes angol nyelvtudása párosul a nemzetközi színtéren végzett munkája során szerzett tapasztalattal, amely ideális jelöltté teszi az IMF vezérigazgatói posztjának betöltésére.
Ahogy elhangzott, a vezérigazgatónak olyan személynek kell lennie, aki közmegegyezésre törekszik, és aki eredményes, határozott és céltudatos tud lenni egy olyan időszakban, amikor az intézmény létfontosságú szerepet játszik a gazdasági és pénzügyi egyensúly helyreállításában. Az Uniónak minden követ meg kell mozgatnia Christine Lagarde sikeres kinevezése érdekében.
Pervenche Berès
(FR) Elnök asszony! Szerintem van azért a mai vitában egy nagy paradoxon. Létkérdés ugyanis, hogy gyakorlatilag semmi ne változzon a Világbank és az IMF viszonyában. Mi európaiak nyerhetnénk a legtöbbet abból, ha megvalósulna a multilateralizmus, de a multilateralizmus nem működik, ha a feltörekvő országok csak korlátozott részvétellel rendelkeznek akár a G20-akban, akár másutt. Dinamikusan és perspektivikusan kell megközelítenünk ezt a kérdést. Azt is ellentmondásosnak találom, biztos úr, hogy most, amikor sürgős kampányt indítunk egy európai személy IMF élére való kinevezése érdekében, európaiként nem mutatunk példát azzal, hogy kifejezzük: ez egy lépés az euróövezet külső képviselete felé.
Mi másért sürgetné olyan nagy eltökéltséggel egy európai kinevezését, ha nem azért, mert ön is szeretné megtenni ezt a lépést - amiről jelenleg azt mondja, nem sürgős, és még várhat egy kicsit. Ha el akarunk jutni a multilateralizmushoz, magunknak kellene jó példát mutatnunk, és következetesen megmutatni, hogy ez nagyon is jól működhet a jövőre nézve, hiszen az IMF-nek kulcsfontosságú szerepe van a nemzetközi irányítás terén; szerepe túlmutat az európai adósság, vagy az államadósságok problémáján, amellyel az európai országok küzdenek. Ez létfontosságú feladat, de a piacok stabilizálásán kívül az IMF-nek abban is szerepet kell vállalnia, hogy segítsen kiküszöbölni a válság által kiváltott globális egyenlőtlenségeket.
Ma világosan kiderült, hogy ön nem veszi figyelembe ezt az életbevágó irányítási kérdést sem akkor, amikor előmozdítani igyekszik az adott személy jelölését, sem máskor. Pedig minket, szocialistákat, ez érdekel a legjobban: szeretnénk, ha az IMF szerepet kapna a globális irányításban, hogy kiküszöbölje a válság által okozott egyenlőtlenségeket.
Patrick Le Hyaric
(FR) Elnök asszony, biztos úr! Mint mindenkit itt az Európai Parlamentben, engem is foglalkoztat, hogy milyen módszerrel választják ki a Nemzetközi Valutaalap leendő vezérigazgatóját. Az emberek azonban főként azt szeretnének tudni, hogy milyen szerepet fog ez a nemzetközi intézmény betölteni annak érdekében, hogy segítsen felszámolni a mostani súlyos gazdasági, pénzügyi, költségvetési és monetáris válságot.
A Nemzetközi Valutaalapnak jóval demokratikusabbá kellene válnia, és tevékenységeit céltudatosan az emberi fejlődésre, az oktatásra és a foglalkoztatásra kellene irányítania. Az a véleményem, hogy az Egyesült Államok blokkoló kisebbségét fel kell oldani. Jelentősen növelni kell a feltörekvő országok szavazati jogát.
Az IMF-nek olyan eszközzé kellene válnia, amely fellép a lakosságot szorongató spekuláció ellen és hatásosan stabilizálja a mezőgazdasági és nyersanyagpiacokat, hogy felvegye a küzdelmet a sokat emlegetett adóparadicsomok ellen. Üdvös lenne, ha valutaháború helyett az IMF egy új, fontos projektet indítana el: az együttműködés közös világvalutájának projektjét a gazdaságtan és a verseny háborúja helyett.
Ezekről a kérdésekről kellene most fő prioritásként beszélnünk; hogy javuljon az emberek életminősége, és a bankok többé ne a nemzetek kifosztásából szedjék meg magukat.
Róża Gräfin von Thun und Hohenstein
(PL) Elnök asszony! Sajnálatos, hogy az IMF-et manapság szinte csak a volt vezérét, Dominique Strauss-Kahnt érintő botrány kapcsán emlegetik. Nem csak e fontos poszt presztízse szenvedett károkat, de az európai politikusé is, aki ezt a fontos pozíciót betöltötte. Ha csak annyit elérnénk, hogy a történtek után végre nem tűrjük tovább azt a viselkedést, amiről mindenki tudott, és amit túl sokan elnéztek, nos, az lenne ennek az egész siralmas ügynek az egyetlen pozitív eredménye. Most azonban küzdenünk kell azért, hogy helyreállítsuk az IMF intézményének és ennek a pozíciónak a jó hírnevét. Ezt szem előtt tartva kell kijelölnünk erre a munkakörre egy olyan rátermett személyt, aki képes tartósan lecsillapítani a piacokat, a médiát és a közvéleményt ebben a mostani rendkívül nehéz helyzetben. Különösen fontos a jelölt hitelessége, márpedig Christine Lagarde-ot 2009-ben a Financial Times az euróövezet legjobb pénzügyminiszterének választotta. A biztos úr már említette, hogy mennyire sikeresen irányította a G20-akat elnöksége idején. Olyan személy ő, akinek hitelessége kétségbevonhatatlan. Nem szabad lebecsülnünk az IMF szerepét, különösen most, a számos európai országot érintő pénzügyi és gazdasági válság idején. Fontos tehát, hogy az intézményben jelen legyen az európai gondolkodásmód. Olyan vezérigazgatóra van szükségünk, aki tisztában van a mostani válság jelentőségével. Tudom, hogy Christine Lagarde nem fogja szem elől veszíteni Európa érdekeit akkor sem, amikor az IMF-nél az Európai Unióban megszerzett szakértelmére és nemzetközi tapasztalatára támaszkodva a globális pénzügyeket kezeli. Ő maga is azt mondta, hogy ha megválasztják erre a posztra, minden tapasztalatát a Valutaalap szolgálatába állítja úgy is, mint jogász, mint vezérigazgató, mint miniszter és mint nő. Az utolsó tényezőt különösen érdemes megfontolni, mert ebben a helyzetben igen fontos lehet.
João Ferreira
(PT) Elnök asszony! A Nemzetközi Valutaalap (IMF) vezérigazgatója utódjának kijelölése elválaszthatatlan azoktól a nehézségektől és ellentmondásoktól, amelyekkel a kapitalista rendszer ma, egyre rosszabbodó válsága fényében szembenéz. A rendszer csúcsán lévő egyik intézmény folyamatban lévő változása szorosan összefonódik a nagytőke különböző érdekcsoportjai közötti vitákkal, és a legfőbb hatalmak között konfliktusok alakulnak ki. A jelölés ugyancsak elválaszthatatlan a monetáris rendszer megreformálásának kérdésétől, és ezzel együtt a dollár hegemóniája felett kitört, globális szinten zajló valutaháborútól. Olyan háború ez, amelynek következményeit - mint az Európai Unióban láthatjuk - a periférián élő emberek és dolgozók cipelik a vállukon.
Anélkül, hogy egy percre is vitatnánk, hogy a középbaloldal és a hagyományos neoliberális kötődései a felelősek ezért a folyamatért, az is látható, hogy az ugyancsak elválaszthatatlan attól a konfliktustól, amely azok között alakult ki, akik elfogadják az adósságok átütemezésének szükségességét az euróövezetben, szemben azokkal, akik arra sürgetnek, hogy fejvesztve törtessünk az intézményesített és nyíltan koloniális intervenció új lehetőségei felé.
Mindenesetre mindkét fél szemmel láthatóan el van tökélve arra, hogy új szintekre emelje a népek és a dolgozók kizsákmányolását és elnyomását.
Niki Tzavela
(EL) Elnök asszony, biztos úr! Úgy tűnik, hogy a 21. század a politikai hatalmak és a pénzintézetek hatalma közötti háború időszakaként fog megmaradni az emberek emlékezetében. A Földnek vannak olyan országai, amelyeket szó szerint névtelen pénzintézetek kormányoznak. Ezeknek az országoknak a lakosságát ide-oda rángatják, sorsuk a piacokon zajló fejleményektől függ.
Meg vagyok győződve arról, hogy Lagarde asszony az Európai Unió méltó és rátermett képviselője lesz; hála a gazdasági válság viharos időszakában szerzett tapasztalatának, bőven rendelkezik a vezérigazgatói poszt betöltéséhez szükséges szakértelemmel, és úgy gondolom, hogy az európai gazdaság méltó képviselője lesz a globális gazdasági irányítás színpadán.
Paul Rübig
(DE) Elnök asszony! Fontosnak tartom, hogy Lagarde asszony megkapja ezt a vezető pozíciót. Franciaországban már bebizonyította, hogy ért a gazdasághoz, támogatja a kis- és középvállalkozásokat, és tekintetbe veszi azokat, akik ténylegesen dolgoznak és hozzájárulnak. Bizonyára az is a Nemzetközi Valutaalap alapelvei közé tartozik, hogy törekedjen az emberek életszínvonalának javítására. Az újraelosztás csak akkor lehetséges, ha van mit újra elosztani, azaz előállítottunk valamit.
Ezért a Nemzetközi Valutaalap és a Világbank megreformálása abszolút prioritást élvez. Biztosítanunk kell, hogy a pénzügyi problémákkal küzdő országoknak megadjuk a szükséges utasításokat, és továbbítsuk a megfelelő ismereteket arról, hogy hogyan küzdünk e problémák legyőzéséért az Európai Unióban.
Ilda Figueiredo
(PT) Elnök asszony! Az itt folyó vitával csak kikerüljük a legfontosabb kérdéseket. Más szóval, nem kezeljük a nemzetközi kapitalizmus által okozott olyan súlyos problémákat, mint a gazdaságainkat irányítás alatt tartó pénzpiacok, amelyek magukra az országokra is rá akarják kényszeríteni saját szabályaikat, amelyek tovább fokozzák az egyenlőtlenséget, a hátrányos megkülönböztetést és a dolgozói jogok és létfontosságú közszolgáltatások elleni támadásokat, és amelyek hozzájárulnak a szegénység és a társadalmi kirekesztettség növekedéséhez nem csupán nemzetközi szinten, a kevésbé fejlett országokban, de számos tagállamban itt az Európai Unión belül is.
Ezért a Bizottság szilárd állásfoglalására lett volna szükség arról, hogy megváltoztatjuk ezt a helyzetet, véget vetünk az adóparadicsomoknak, kézben tartjuk a pénzügyi piacokat, valamint megakadályozzuk az egyenlőtlenség és a kizsákmányolás fokozódását.
Olli Rehn
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, tisztelt képviselők! Először is engedjék meg, hogy köszönetet mondjak ezért a rendkívül tartalmas vitáért. Azt hiszem, hogy a Parlamentben ugyan nem teljes, de széles körű egyetértés uralkodik az IMF jövendő vezérigazgatójának kinevezésével kapcsolatban, amelynek folyamata nyílt, átlátható és érdemeken alapuló kell, hogy legyen.
Azt is érzékelem, hogy - talán szintén nem teljes, de széles körű - támogatottságot élvez a Parlamentben Lagarde asszony, akit a Bizottság és az uniós tagállamok saját jelöltjüknek tekintenek az IMF vezérigazgatói posztjára.
Három észrevételt szeretnék tenni a vita során elhangzott néhány vélemény kapcsán. Először is az IMF az Európai Unióval együttműködésben kulcsszerepet játszott az európai szuverén adósságválság leküzdésében, és ehhez Dominique Strauss-Kahn a Nemzetközi Valutaalap vezérigazgatói székében óriási hozzájárulást tett.
Bár néhány ország szuverén adósságpiacának egyes szegmenseiben még mindig jelentős zűrzavar tapasztalható, sikerült megfékezni a szuverén adósságválságot és megvédeni az Európában folyó gazdasági fellendülést. A munkát persze folytatni kell, és még sok nehéz döntés áll előttünk, nem utolsósorban június elkövetkező heteiben. De ne feledjük, hogy európai földön nem következett be egy Lehman Brothers horderejű katasztrófa, és gondoskodnunk kell arról, hogy ne is következhessen be. Az rendkívül hátrányos következményekkel járna a gazdasági növekedésre és az európai foglalkoztatás fellendítésére nézve.
Másodszor, nagyon színvonalas együttműködés alakult ki a Bizottság, az EKB és az IMF között, noha ezt egyáltalán nem lehetett készpénznek venni másfél évvel ezelőtt, amikor megkezdtük a pénzügyi felfordulással kapcsolatos tűzoltómunkát. Mindhárom intézménynek megvannak a maga szabályai és filozófiája, mindegyik független, és nem vehettük biztosra, hogy tudunk-e majd együtt dolgozni a fenti kihívások legyőzése érdekében. Merem állítani azonban, hogy pragmatikusan felfogott válságtudatosságunk segített abban, hogy közös munkánk eredményeképpen kordában tudtuk tartani a szuverén adósságválságot, és megóvhattuk a gazdasági fellendülést.
Harmadszor, egyetértek azzal, hogy meg kell reformálnunk külső képviseletünket. Ahogy nyitó felszólalásomban megjegyeztem, óriási feladat előtt állunk: először is be kell fejeznünk a gazdasági irányítás megreformálását. Már majdnem itt tartunk, és számítok önökre, hogy június folyamán, még a nyári szünet előtt, lehetővé teszik számunkra, hogy lezárjuk a feladatot. Ez rendkívül fontos lenne az Európai Unió hitelessége szempontjából ezekben a válsággal terhes időkben. Tegyünk tehát meg minden tőlünk telhetőt, hogy befejezhessük az EU gazdasági irányításának ezen elengedhetetlen reformját.
Hosszú távon az a célunk, hogy mindössze egy képviselőnk legyen, legalábbis ami az euróövezetet illeti. Rövidtávon a G20-akban, a G7-ekben vagy az IMF-ben képviselettel rendelkező uniós tagállamok között javítani kell a gyakorlati és pragmatikus politikai egyeztetést. Meg kell mondanom, hogy ezen a téren máris rengeteg konkrét előrelépés tapasztalható abban az irányban, hogy a G20-akban, az IMF-ben vagy a G7-ekben képviselettel rendelkező országok nagyrészt közös célok érdekében dolgozzanak együtt, és egyetlen hangon, egyetlen zenekarként szólaljanak meg.
Persze még bőven van mit javítani, és mindezt alaposan meg kell majd vitatnunk. Mégis, ahogy már kifejtettem, először is hadd zárjuk le a belső irányítási reformot, majd aztán visszatérhetünk arra a kérdésre, hogy miként javítsuk meg külső képviseletünket. A feltörekvő gazdaságok jogai azt jelentik, hogy az Európai Uniónak, az EU polgárainak és tagállamainak alapvető érdeke, hogy a nemzetközi színtéren egységesebbé, és ezáltal eredményesebbé váljunk az európai ügyek és érdekek előmozdítása terén.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Edward Scicluna
írásban. - Bárki lesz is az IMF leendő vezérigazgatója, óriási feladattal kell szembenéznie. Az elkövetkező éveket minden bizonnyal nagy jelentőségű, nemzetközi pénzügyi és gazdasági irányítási reformok fogják meghatározni. Sok kiváló jelölt van, és remélem, hogy a kiválasztás nem politikán, hanem érdemeken fog alapulni. Az a helyzet, hogy az EU-nak globális szinten nincs akkora súlya, mint amit megérdemelne, sem a G20-akban, sem az IMF-ben, sem a WTO-ban. Nem egységesen, hanem több különféle hangon szólal meg. Ez a súlyos hátrány különösen azokat a kisebb tagállamokat érinti, amelyeknek nincs akkora diplomáciai tekintélye, mint a nagyobb nemzeteknek. Ha átlátható és demokratikus módon sikerülne megállapodni egy egységes politikai álláspontban, az EU sokkal aktívabb szerepet játszhatna a nemzetközi monetáris és pénzügyi rendszer átalakításában. A Gazdasági és Monetáris Bizottság most készíti jelentését a nemzetközi gazdasági irányításról, és remélem, ennek eredményeképpen a Bizottság javaslatokat fog benyújtani az EU külső képviseletének javításáról. Az EU egy több mint 450 millió embert felölelő gazdasági egység, amelynek fizetőeszköze a világ második nemzetközi tartalékvalutája. De ha még mi sem vesszük komolyan, akkor a nagyvilág sem fogja.
