Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Eisma
Arvoisa puhemies, asiani ei koske pöytäkirjaa, olen tyytyväinen siihen. Mutta Violan mietinnön yhteydessä hylättiin eilen liberaalien tarkistus käsittämättömästä syystä. Tarkistus koski toimielinten tekemistä ympäristöystävällisemmiksi. Haluan esittää asiaan liittyen seuraavan pyynnön. Mikäli haluatte edistää pyöräilyä täällä Strasbourgissa, teidän on huolehdittava siitä, että katettuja pyörien säilytystiloja on riittävästi. Autotallissa ei ole tällä hetkellä riittävästi säilytystilaa parlamentin jäsenten ja työntekijöiden pyörille. Saanen pyytää teitä lisäämään pyörätelineiden määrää alhaalla autotallissa muutaman autopaikan kustannuksella.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Eisma. Panen huomautuksenne tarkasti muistiin ja toimitan sen puhemiehistölle sekä erityisesti myös kvestorien kollegiolle, jotta he tutkisivat juuri esittämäänne asiaa mahdollisimman myönteisessä ilmapiirissä.

Kerr
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa erään asian esille eilistä puheenvuoroani koskevien pöytäkirjamerkintöjen osalta. Pinochetia koskevan puheenvuoroni lopussa sanoin pelkääväni, että Britannian hallitus aikoisi sopia hänen vapauttamisestaan. Tämän aamun Guardian-lehdessä kerrotaan, että juuri niin on käymässä. Haluan vain sanoa, että ennustukseni osui oikeaan.

Puhemies
Herra Kerr, tiedätte minun olevan hyväntahtoinen, varsinkin perjantaiaamuisin, jotka ovat rauhallisia päiviä. Tämä ei kuitenkaan liity millään tavalla pöytäkirjaan.
Pöytäkirjasta ei ole huomautettavaa.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Hallam
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Olen moneen otteeseen tuonut perjantaisin esille sen seikan, että tätä istuntoa, joka on yleensä hyvä istunto, ei televisioida. Televisioyhtiöillä ei ole mahdollisuutta kuvata sitä, eikä sitä voida taltioida arkistoihin. Haluaisin jälleen pyytää ratkaisua tähän asiaan ja kysyä, milloin tämä istunto televisioidaan asianmukaisesti, ja milloin sitä kohdellaan samalla tavoin kuin muiden päivien istuntoja.

Puhemies
Herra Hallam, panen huolenaiheenne huolellisesti muistiin, sillä olen kanssanne samaa mieltä, koska puhemiehenä voisin olla televisiossa enemmänkin, mutta joka tapauksessa, herra Hallam, muistan kyllä toimittaa kysymyksen asianosaiselle taholle.

Äänestykset
Santini
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoron vain esittääkseni yhden ennakoivan täsmennyksen, yhden vain, esitetyistä tarkistuksista. Tämä mietintö hyväksyttiin yksimielisesti maataloutta käsittelevässä valiokunnassa sen jälkeen, kun oli päästy kompromissiin eräiden ryhmien kanssa, jotka olivat esittäneet erästä keskeistä aihetta koskevia tarkistuksia. Vuoristoseutuja koskevasta toimintasuunnitelmasta laadittu mietintö syventää erästä yleistä mietintöä, joka viime vaalikaudella laadittiin epäsuotuisista alueista laajemmin ymmärrettynä. Kollega Anttila esittelee parlamentissa muutaman päivän päästä mietinnön arktisista alueista. Seuraavalla vaalikaudella joku laatii ehkä syvemmälle menevän mietinnön autioituvista ja kuivista alueista, joita käsiteltiin jo monta vuotta sitten.
Huomaan, että parlamentissa käsitellään vain yhden ryhmän, I-EDN-ryhmän, tarkistuksia, samaisia tarkistuksia, jotka olimme ottaneet huomioon mietinnön tekstissä ja joiden pyrkimyksenä on jälleen kerran yleistää ongelmaa, mikä merkitsee askelta taaksepäin. Meillä on nyt tilaisuus paneutua aiheen erääseen osaan, minkä jälkeen muihin osiin voidaan paneutua muilla mietinnöillä: voisi sanoa, että meillä on viimein mahdollisuus päästä käsiksi eri ongelmien todellisuuteen jäämättä joka kerta suurten periaatejulistusten tasolle, joista kaikki ovat yhtä mieltä mutta jotka eivät ole kovin konkreettisia ja käytännöllisiä. Tästä syystä voin hyväksyä vain osan tarkistuksista, ne, jotka eivät riistä tältä mietinnöltä sen konkreettista ja käytännöllistä luonnetta ja jotka ennen kaikkea ovat sen otsikon mukaisia.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Puhemies
Herra Wijsenbeek pyytää puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, tämä viikko on ollut erittäin raskas, koska äänestyksiä on pidetty kolmessa istunnossa, ja sen vuoksi en pyydä 121 artiklan mukaista suljettua lippuäänestystä vaan hiljaisempaa äänestystä.

Puhemies
Hyvät jäsenet, vetoan työjärjestykseen ja pyydän teitä kunnioittamaan meitä olemalla hiljaa, jotta herra Wijsenbeek ja minä voimme työskennellä rauhassa.

Santini
Arvoisa puhemies, katson, että minun on kommentoitava tämän äänestyksen tulosta. Se on epäilemättä ollut oiva esimerkki parlamentaarisen demokratian toteutumisesta. Kollega Fabre-Aubrespy oli oikeassa, äänestimme ainoastaan kolmen sanan lisäämisestä, aina samojen kolmen sanan, kaikissa tarkistuksissa: kyse on niistä kolmesta sanasta, joista käy ilmi tämän mietinnön alkuperäinen aihe, jonka oli tarkoitus olla ainoastaan vuoristoseudut, koska - toistan - kuivista alueista on jo puhuttu ja arktisista alueista tullaan puhumaan kuukauden kuluttua parlamentissa.
Nyt tilanne on sama, kuin jos minä esittäisin uudelleen kaikki vuoristoseutuja koskevat tarkistukseni kuukauden päästä kollega Anttilan mietinnön yhteydessä. Jälleen kerran saisimme kuulla lukuisia julkilausumia, mutta jälleen kerran mahdollisuus puuttua konkreettisiin ongelmiin jäisi puuttumaan täysin. Mikään ei muutu, mietintö on täysin kelvollinen - tästä syystä en ole pyytänyt ryhmäni johtajaa äänestämään sitä vastaan - mutta jälleen kerran tarjoamme pelkkiä sanoja. Emme kykene luomaan konkreettisia lakeja, joihin kansalainen voisi samastua.

Puhemies
Herra Santini, en ole perunut puheitani, koska se ei ole minun tapaistani, mutta ottakaa huomioon, että teidän puheenvuoroanne voidaan pitää melkein äänestysselityksiin kuuluvana ja keskustelun uudelleen aloittamisena. Minä en kuitenkaan aio jatkaa tätä keskustelua. Olemme jo äänestäneet tästä asiasta, ja se on parlamenttimme kaikkein demokraattisin ilmaus: äänen antaminen.

Souchet
Ryhmämme äänesti sen Iversenin mietinnön puolesta, joka käsittelee ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisten maatalouden tuotantomenetelmien edistämistä, ja siinä ollaan täysin tietoisia YMP: n ja kansainvälisten sopimusten soveltamisesta aiheutuvista ongelmista, liittyivätpä ne sitten Maailman kauppajärjestöön tai Euroopan unionin toteuttamiin vapaakauppasopimuksiin.
Arvoisa puhemies, minä siis muistutan siitä, että Agenda 2000: n puitteissa laadittua YMP: n uudistusta koskevat komission ehdotukset velvoittavat maanviljelijöitä pyrkimään tuotantovälineistöllään suurimpaan mahdolliseen tuottavuuteen. Maanviljelyn tehokkuuden ja erikoistumisen kehittyminen joillakin Euroopan unionin alueilla on vain seurausta YMP: n sisältämistä kieroutuneista kannustimista. Nykyisellään uudistusehdotukset voivat ainoastaan vahvistaa tätä suuntausta yhteisön ympäristönsuojelua ja maaseutuympäristön hoitoa koskevasta lainsäädännöstä huolimatta.
Arvoisa puhemies, haluan muistuttaa lyhyesti siitä, että GATT-sopimuksiin ei ole sisällytetty sosiaalista ja ympäristöulottuvuutta. Vapaakauppasopimusten lisääntyminen suosii maatalouden halpatuotantoa ja siis halpoja tuotantokustannuksia. Pysyäkseen kilpailukykyisinä Euroopan maanviljelijöiden on pakko pyrkiä suurimpaan mahdolliseen tuottavuuteen silläkin uhalla, että he eivät kykene vastaamaan eurooppalaisiin ympäristövaatimuksiin.
Arvoisa puhemies, lopuksi ryhmämme haluaa muistuttaa, että yhteisön politiikka on niin ulkoasioiden kuin maatalouden osaltakin ristiriidassa eurooppalaisen ympäristöasioita ja eläinten hyvinvointia koskevan politiikan kanssa. Todellisuudessa Euroopan maanviljelijät on puristettu ruuvipenkkiin, ja sillä edistetään heidän katoamistaan. Yhteisön suosituimmuusaseman menettämisen vuoksi he eivät voi vastata samalla kertaa sekä ympäristövaatimuksiin että niihin tuottavuusvaatimuksiin, jotka edellyttävät yhä vain alhaisempia tuotantohintoja.
Otilan mietintö (A4-0346/98)
Lindqvist
On tärkeää, että maa- ja metsätalouden harjoittajat voivat löytää tulonlähteitä, kun maaalueet muuttuvat. Siirtyminen maatalousmaan metsitykseen voi olla yksi tapa. Samanaikaisesti on luonnonvaraamme maata säästettävä niin, että ruokaa voidaan tuottaa riittävästi. Jotta metsätaloudesta saataisiin kestävä, maankäytön muutosta on seurattava tekemällä ympäristö- ja luonnonvara-analyyseja sekä metsien sertifiointia. Maa- ja metsätalouden alajärjestöt on otettava työhön mukaan, ja on tehtävä kustannusten, tulonmuutosten ja ympäristövaikutusten arviointeja. Olen äänestänyt mietinnön puolesta.

Titley
Äänestin tämän mietinnön puolesta ylpeyden ja huolestuneisuuden sekaisin tuntein.
Tunsin ylpeyttä siitä, että Britannia on niiden neljän maan joukossa, jotka ovat EU: n järjestelmän puitteissa edistäneet tehokkaimmin puiden istuttamista vaihtoehtoisena viljelysmaan käyttömuotona. Olin kuitenkin huolestunut sen vuoksi, että tässä mietinnössä annetaan ymmärtää, että yleisesti ottaen EU: n alueella metsityksen tukijärjestelmä ei ole johtanut merkittäviin muutoksiin, kyse on siis puiden istuttamisesta sellaisten viljelykasvien sijasta, joilla kasvatettaisiin entisestään Euroopan ruokavuoria.
Toinen mietinnössä esille tuleva huolenaihe metsänistutusohjelman korkeista hehtaarikustannuksista herättää myös epäilyksiä siitä, miten sitä käytännössä toteutetaan.
Koska on tärkeää tukea metsitystoimia, kuten esimerkiksi Britanniassa erittäin hyvin menestyvää yhteismetsiä koskevaa ohjelmaa, jonka tunnen parhaiten Red Rose Forestin osalta omassa vaalipiirissäni, on tärkeää, että keskitytään mietinnössä esille tuotuihin EU: n metsitystuen muita edunsaajia koskeviin huolenaiheisiin. Sen vuoksi kannatan mietintöä ja toivon, että komissio vastaa siihen pian laatimalla arvioinnin EU: n metsityksen tukijärjestelmästä.
Santinin mietintö (A4-0368/98)
Ephremidis
Erilaisuudestaan, vaihtelevuudestaan ja ominaislaaduistaan huolimatta unionin vuoristoalueilla on yksi yhteinen ominaisuus: epäsuotuisat kehitysolosuhteet. Siellä, minne unionin suurin ekologinen perintö ja biologinen monimuotoisuus, mittaamattoman arvokas ympäristön rikkaus ja perinteiden harjoittaminen ovat keskittyneet, paisuvat samaan aikaan jatkuvasti eristäytyneisyyden, alikehittyneisyyden, autioitumisen ja kuihtumisen akuutit ongelmat.
Vuoristoalueet saavat kokea rikollisten poliittisten valintojen seuraukset, jotka nopeuttavat niiden huononemista. Näiden alueiden luontoon, väestöön ja talouteen liittyviä ongelmia on hoidettu ja hoidetaan politiikoilla, jotka ovat jäykkiä, hajanaisia ja keskittyvät lähinnä oireiden hoitamiseen. Esimerkiksi, kun - yhteisen maatalouspolitiikan tai GATTin kautta - sovelletaan politiikkaa, joka jatkuvasti supistaa maataloutta, joka on tärkeimpiä aloja työllisyyden kannalta ja sen kannalta, että väestö pysyy maaseudulla ja vuoristoalueilla, joka on välttämätöntä toimintaa luonnollisen ympäristön suojelemisen kannalta ja tukee luonnontilan ja luonnonmaiseman säilyttämistä, kuinka on mahdollista säilyttää, tukea ja kehittää maaseutua ja vuoristoseutuja?
Kun vuoristoalueiden viljely- ja karjataloustuotteiden tuotannolle asetetaan jatkuvasti määrällisiä rajoituksia, mikä on erityisen paha ongelma eteläisille tuotteille, joita ei voida korvata muilla alkutuotantoalan toiminnoilla maaperään ja ilmastoon liittyvien tekijöiden takia, väestön ja erityisesti nuorten pitäminen näillä alueilla käy mahdottomaksi, sillä heiltä puuttuvat takeet työllistymisestä sekä tyydyttävät ja kunnolliset elinolosuhteet. Ei ole sattuma, että Kreikan Epeiros, joka on ennen kaikkea vuoristoalue, on EU: n köyhin alue, tavoitteen 1 kurjalla johtopaikalla. Kaikki tämä samaan aikaan, kun Agenda 2000: n esityksissä valmistellaan lisää leikkauksia maatalouteen ja ajetaan merkittäviä muutoksia rakennerahastotukien rajoittamiseksi.
Samalla nämä alueet ovat tyypillisesti kaukana kaupungeista, niiden ilmasto-olosuhteet ovat erityisen epäsuotuisat, infrastruktuuri ja soveltuva tekninen tuki on puutteellista ja maantieverkko on riittämätön sekä huonosti soveltuva, mikä johtaa näiden alueiden eristäytyneisyyteen ja rajoittaa paikallisten tuotteiden hyödyntämismahdollisuuksia sekä paikallisten markkinoiden riittävää toimintaa, uuden taloudellisen toiminnan kehittämistä ja tyydyttäväntasoisen terveydenhoidon, koulutuksen ja kulttuuritoiminnan rakentamista.
Paitsi, että nämä ongelmat jätetään hoitamatta, ne vain syvenevät. On taipumus hoitaa niitä erillisinä, luonnollisina ja jopa pittoreskeina haittoina. Tarvitaan välitön poliittinen suunnanmuutos, ja pitää laatia uusia politiikkoja, jotka kykenevät torjumaan unionin vuoristoalueiden vaarallisen nopean autioitumisen ja antamaan todellisia kannustimia näiden alueiden kehitykselle, kannustimia väestön säilymiselle, työllisyydelle ja elinkeinoille sekä alku- ja jalostustuotannon kehittämiselle. Tarvitaan infrastruktuurin, tieverkon ja liikenteen parantamista sekä korkeatasoisia terveys- ja koulutuspalveluita.

Souchet
Se, että ryhmämme on esittänyt 31 tarkistusta tähän vuoristoalueita koskevaan valiokuntaaloitteiseen mietintöön, johtuu siitä, että halusimme komission ja neuvoston olevan tietoisia kaikkien niiden epäsuotuisten alueiden ja ekologisesti herkkien alueiden tilanteesta, jotka vuoristoalueiden lisäksi ovat YMP: n ja ennen kaikkea Agenda 2000 -ehdotuksen puitteissa laadittujen YMP: n uudistusehdotusten osalta kaikkein hauraimpia maatalousvyöhykkeitä.
Jo monien vuosikymmenten ajan nämä alueet ovat kärsineet merkittävästä autioitumisesta, sillä niiden maatalouden tuottavuus on heikompaa ja korvausten maksaminen maataloustuotteiden säännöllisistä hinnanalennuksista on näillä alueilla vaikeampaa kuin muualla.
Vastaus niihin erilaisiin vaatimuksiin, joita maatalouden harjoittaminen, maaperä, ilmasto-olot ja ympäristötekijät näille alueille asettavat, näkyy kehityksen osalta monella tavalla: tietyillä alueilla maanviljelyn tuottavuutta kasvatetaan laajentamalla maatiloja; toisilla alueilla maataloutta monipuolistetaan ottamalla siihen mukaan täydentäviä toimintamuotoja, kuten esimerkiksi maatilamatkailu. Nämä kehityssuunnat määrittävät maaseutuväestön erityistarpeita (julkisten palvelujen tarpeita, infrastruktuuritarpeita, jotta helpotettaisiin viestintää ja vältettäisiin syrjäytyminen...). On toki tärkeää, että nämä tarpeet voitaisiin ottaa huomioon rakennerahastojen puitteissa, mutta mitä varsinaiseen maataloutta koskevaan toimintaan tulee, viimeksi mainittuun tarvitaan erityistukia, jotka ovat todellisuudessa haitoista maksettavia lisäkorvauksia.
Epäsuotuisten ja tasankoalueiden välisistä tuotantoeroista on maksettava korvausta, sillä kyseessä on näiden alueiden tulevaisuus ja aluesuunnittelun tulevaisuus.
Mitä tulee ekologisesti herkkiin alueisiin, joita ovat esimerkiksi kosteat alueet, ympäristötekijöiden näille alueille asettamat erityisvaatimukset on otettava huomioon, sillä myös ne vaikuttavat kielteisesti maatilojen tuottavuuteen. Esimerkiksi kosteilla alueilla maanviljelijöiden on otettava huomioon heidän palstojaan ympäröivät kanaalit, mutta älkäämme unohtako, että heidän täytyy myös ylläpitää koko infrastruktuuria, kuten on monessa tapauksessa tehty jo vuosisatojen ajan. Maanviljelyksen katoaminen näiltä alueilta johtaisi kaikenlaisen maiseman säilyttämiseen liittyvän taloudellisen toiminnan katoamiseen, mutta ennen kaikkea sen ympäristön tasapainon katoamiseen, joka on osa näiden alueiden kulttuuria.
Lopuksi pyydämme, että komissio ja neuvosto toteuttaisivat todellista maaseutuympäristön liitännäispolitiikkaa, joka mahdollistaisi niiden haittojen korvaamisen, joista Euroopan unionin jäsenvaltioiden epäsuotuisat alueet ja ekologisesti herkät alueet kärsivät. Euroopan unionin maatalouspolitiikassa on otettava huomioon sekä maaseutuympäristö että maatalouden harjoittamisen, maaperään liittyvien, geomorfologisten ja ilmasto- sekä ympäristötekijöiden monimuotoisuus.
Rehderin mietintö (A4-0298/98)
Lindqvist
Maataloustuki on jakautunut hyvin epätasaisesti. Hyvinvoivien maatalouspitäjien suurille maatalouksille ja suurtiloille myönnetään paljon tukea, samalla kun reuna-alueiden ja harvaan asuttujen seutujen pienille maatalouksille ja pienille maatiloille myönnetään vähän tukea.
Tukijärjestelmä on hankala, ja se vie liian paljon yksittäisen maanviljelijän, kuten myös koko yhteiskunnan, aikaa ja voimavaroja. Tukijärjestelmää on sen vuoksi muutettava asteittain sellaiseksi, että tukea maksetaan enemmän tuotannon perusteella ja että sääntöjä ja valvontaa vähennetään. Mietinnön ehdotus, jonka mukaan yhteisön suorittamia jäsenvaltioiden valvontatoimien tarkastuksia pitäisi laajentaa, ei ole oikein. Koko ajatus valvonnan lisäämisestä ja kasvavasta kiihkosta " EU-oikeuteen" kohdistuvia rikoksia vastaan johtaa harhaan ja lisää vain entisestään epäuskoa sekä EU: ta että jäsenmaiden omia maataloushallintoja kohtaan.
Sen sijaan on kuljettava päinvastaista tietä, joka merkitsee vähemmän sääntöjä ja valvontaa sekä enemmän markkinavaikutteita, jolloin maksu suoritetaan laadun perusteella.

Van Dam
Emme voineet tukea Rehderin mietintöä useista eri syistä. Suurin syy on se, mitä mietinnössä sanotaan EMOTR: n " käyttämättä jääneistä " määrärahoista. Esittelijä ehdottaa sen mahdollisuuden tutkimista, että näitä määrärahoja ei maksettaisi enää takaisin jäsenvaltioille, vaan että ne varattaisiin eurooppalaista maatalouspolitiikkaa varten. Mikäli esittelijä tarkoittaisi " käyttämättä jääneillä" määrärahoilla sellaisia määrärahoja, jotka on budjetoitu tietyksi varainhoitovuodeksi mutta joita ei ole käytetty sinä vuonna, voisin hyväksyä asian. Mutta Rehderin mietinnössä ei ole kyse tästä. F kohdasta käy ilmi, että esittelijä tarkoittaa " käyttämättä jääneillä" määrärahoilla sitä erotusta, joka vallitsee maatalouden suositusten ja maatalouden menojen välillä. Rehder haluaa käyttää koko erotuksen eurooppalaisen maatalouspolitiikan hyväksi. Tämä merkitsee tosiasiassa sitä, että maatalouden menoille asetettu katto nähdään tavoitteena. Emmekä voi mitenkään hyväksyä tällaista.
Tämä mietintö ei myöskään ole oikea väline tällaisten esitysten tekemiseksi. Mietinnössä on muitakin pitkälle meneviä esityksiä Euroopan tulevasta maatalouspolitiikasta ja sen rahoittamisesta. Tällaiset esitykset eivät kuulu tähän mietintöön, vaan ne pitää käsitellä Agenda 2000 -asiakirjan esitysten puitteissa.
Lopuksi meidän on vaikea hyväksyä sitä tapaa, millä maatalouspolitiikan mahdollinen epätasapaino on esitetty mietinnössä. Esittelijän mukaan nykyinen maatalouspolitiikka on sosiaalisesti epätasapainossa, koska vain 20 % maanviljelijöistä saa tuesta 80 %. Tämä kanta antaa sen vaikutelman, että maatalouspolitiikan tavoitteena on antaa kaikille maanviljelijöille yhtä paljon tukea. Eihän asia voi olla näin. Jokin sektori voi tuottaa paremmin vapailla markkinoilla, kun taas toiset sektorit tarvitsevat välttämättä valtion tukea.

Kirjastojen rooli
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ryynäsen laatima kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0248/98) kirjastojen roolista modernissa yhteiskunnassa.
Arvoisat jäsenet, ennen kuin annamme puheenvuoron rouva Ryynäselle, haluaisin teidän muistavan herra Wijsenbeekin pyynnön. Pyydän hiljaisuutta, hyvät jäsenet, koska haluan kuulla rouva Ryynäsen puheenvuoron.
Rouva Ryynänen, esittelijänä teillä on puheenvuoro viiden minuutin ajan.

Ryynänen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tietoyhteiskunnassa tieto on keskeinen resurssi ja informaatio tärkein raaka-aine. Nyt onkin korkea aika nostaa keskustelun painopisteeksi kirjastot, joiden merkitystä ja mahdollisuuksia monen tietoyhteiskuntaan liittyvän ilmiön risteyskohtana ei ole vielä kyllin selvästi tajuttu.
Tietoyhteiskunnan suurimpia uhkia on eriarvoisuuden kasvu. Juuri kirjastot voivat taata, että kaikilla on mahdollisuus saada käyttöönsä haluamaansa tietoa ja kulttuuria, oli se missä pakkausmuodossa tahansa, perinteisestä painetusta muodosta aina uusimpaan verkkoaineistoon. Verkkotiedon yleistyessä kirjastojen rooli muuttuu, muttei vähene. Erityisen tärkeäksi nousee kirjastojen osaaminen verkkotiedon järjestäjänä. Informaatiotulvassa tarvitaan ohjausta ja tienviittoja, että jokainen saisi vastauksen omaan kysymykseensä. Demokratia, avoimuus ja aktiivinen kansalaisuus voivat toteutua vain, jos kaikkien saatavilla on sellainen aineisto kuten lait, muut hallinnon päätökset EU-aineisto mukaan lukien sekä esimerkiksi tapahtumien tasalla pitävät lehdet. Kokemukset Eurooppa-informaatiopisteistä kirjastojen yhteydessä ovat olleet hyviä. Yleisemminkin verovaroin tuotetun aineiston saatavuus ja maksuttomuus pitäisi turvata. Luetteloiden, karttatietojen ja tilastojen saaminen verkkomuotoon voi helpottaa yleistä saatavuutta olennaisesti, koska se voidaan tehdä hyvin pienin jakelukustannuksin.
Yleisten kirjastojen peruspalveluiden maksuttomuus sisältyy jo Unescon kirjastomanifestiin, eivätkä kokemukset lainausmaksuista ole missään olleet kovin hyviä. Seurauksena on ollut käytön väheneminen eli kootun sivistyspääoman alhainen käyttöaste eikä pienellä tuotolla ratkaista kirjastojen taloudellisia ongelmia. Kirjastojen rahoitus onkin koko Euroopassa ajateltava uudelleen. Nykyisin voimavaroin ne eivät pysty vastaamaan sekä monipuolisista, perinteisistä kulttuuri- ja tietopalvelutehtävistään että tietoyhteiskunnan uusista haasteista. Kuitenkin elinikäisen oppimisen tietoyhteiskunnassa kohdistetaan yhä suurempia vaatimuksia kirjastojen kaikenlaisen aineiston ja ammattitaidon tehokkaammalle hyödyntämiselle. Kirjasto- ja informaatioalan jatko- ja täydennyskoulutus onkin keskeinen haaste, jossa eurooppalainen yhteistyö voi tuoda hyviä tuloksia. Kirjastojen tietoteknologiset investoinnit on nähtävä keskeisenä osana tietoyhteiskunnan perusinfrastruktuuria. Kun tieto muuttuu yhä keskeisemmäksi tuotannontekijäksi, sen levittämiseen kannattaa sijoittaa yhteisiä varoja. Kirjastoissa talouden kasvupaineita tuovat esimerkiksi elektronisen aineiston lisenssimaksut ja luetteloiden ja alkuperäisaineistojen eli koko laajan kulttuuriperinnön siirtäminen digitaaliseen muotoon.
Tehokkaimmillaan kirjastot toimivat verkkoina yli kaikkien rajojen myös kansainvälisesti. Verkostoituminen on Euroopassa edelleen pahasti kesken. Onkin tärkeää, että vuonna 1990 alkanut ja erinomaisia yhteistyöprosesseja käynnistänyt kirjastojen telematiikkaohjelma saa jatkoa tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viidennessä puiteohjelmassa. Eurooppalaista kirjastoalan kehittämistä koordinoimaan ja alan tutkimusta ja täydennyskoulutusta edistämään tarvitaan EU: n kirjasto-osaamiskeskus. Tällä hetkellä puuttuu myös vertailukelpoista tietoa kirjastojen tarjoamista palveluista eri puolilla yhteisöä. Kirjastoyhteistyö nousee hyvin tärkeälle sijalle myös Keski- ja Itä-Euroopan maiden tietoyhteiskuntastrategioissa ja demokraattisen kansalaisuuden vahvistamisessa.
Ajankohtaisessa tekijänoikeuskeskustelussa kirjastot, arkistot ja museot edustavat kansalais- ja käyttäjänäkökulmaa. Tekijänoikeuksien turvaaminen ja laittoman levityksen estäminen on oikeutettu ja tärkeä tavoite myös kirjastojen kannalta. Nykyinen tasapaino tekijöiden ja käyttäjien oikeuksien välillä on säilytettävä. Siksi onkin tärkeää muotoilla selkeästi käyttäjän ja kirjastojen oikeudet turvaavat poikkeukset yksinomaisesta tekijänoikeudesta. Digitaalisten tieto- ja kulttuurituotteiden käyttökynnystä ei saisi nostaa. Kirjastokäytön liian tiukka rajaaminen jättämällä esimerkiksi omaehtoinen opiskelu ulkopuolelle on ristiriidassa elinikäisen opiskelun periaatteiden kanssa. Liian ahdas tekijänoikeuslainsäädäntö voi päinvastaisista tavoitteistaan huolimatta vähentää henkisen työn tuottavuutta Euroopassa.
Toivon, että komissio valmistellessaan vihreää kirjaa kirjastojen roolista tietoyhteiskunnassa ottaa huomioon tämän mietinnön linjaukset ja toimii niiden mukaisesti kansalaisten demokraattisen tietoyhteiskunnan kehittämiseksi.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, rouva Ryynänen, kiitoksia elegantista mietinnöstä. Meidän keskeinen huolemme tietoyhteiskunnassa on, että me jakaudumme niihin, joilla on varaa tietoon ja niihin, joilla ei ole, eli tietorikkaisiin ja -köyhiin. Tätä rajaa pitää kaikin keinoin pienentää. Me olemme Suomessa ja eräissä muissa maissa tehneet tätä kirjastolaitoksen kautta ja hyvällä menestyksellä. Lukeneisuus on meillä maailman huippua. Kansankirjaston olennainen perustehtävä on sivistysjärjestelmän kehityksen turvaaminen ja erityisesti se on tärkeätä pienissä kieliryhmissä, joita suurten kieliryhmien on vaikea ymmärtää.
Tekijänoikeusdirektiivin mukaan elektronista aineistoa ei saa antaa kirjastojen asiakkaille, siis tavalliselle ihmiselle, nähtäväksi tietokoneruudulla ilman erillistä sopimusta tekijöiden kanssa. Tämä saattaa uhanalaiseksi modernin kirjastopalvelun ja on suuri ongelma niin tasa-arvoisuuden kuin sivistyksenkin kannalta tietoyhteiskunnassa. Pidän tätä lapsuksena, virheenä tai käsittämättömänä operaationa, jolla uhataan tuhota laitoksen toiminta, joka on osoittautunut aivan erikoisen kustannustehokkaaksi kulttuurin sektorilla. Kirjasto ei voi silloin täyttää tiedonvälitystehtäväänsä. Se on ilmainen jokaiselle kansalaiselle. Se auttaa juuri niitä, joilla ei ole mahdollisuutta ostaa kaikkia tuotteita. Tähän on totuttu. Kirjastosta on tullut eräänlainen sivistyksen kirkko. Ihmiset tarvitsevat kirjastoa ja käyttävät sitä. Jos nyt sitten muka digitaalisuuteen ja toistoihin vedoten estetään tämä toiminta, on kyseessä musta ja ikävä taantuma sivistyksen tiellä, jota päinvastoin pitäisi kaikkien pyrkiä hellästi ja oikeamielisesti kehittämään. Kun uskon, että tämä perustuu tietämättömyyteen, niin lähden siitä, että muutamme tekijänoikeusdirektiiviä niin, että kirjasto voi jatkaa ja kehittyvässä tietoyhteiskunnassa lisätä omaa tasa-arvoistavaa, viisasta ja oikeudenmukaista sivistystehtäväänsä.

Valverde López
Arvoisa puhemies, haluan tuoda julki Euroopan kansanpuolueen ryhmän täyden tuen esittelijä Ryynäselle, sillä hän on tehnyt erinomaisen mietinnön, ja aion viitata vain yhteen kysymykseen: perjantaisin meillä on tapana kertoa iloisia uutisia, ja etenkin silloin, kun komissaari Fischler johtaa puhetta Euroopan komission edustajana, mutta tänään, arvoisa puhemies, kun puhumme kirjastoista, meidän on kerrottava yleiselle mielipiteelle, että kirjastomme ovat vähin erin kuolemassa.
Miljoonat kirjat kirjastoissamme tuhoutuvat hitaasti mutta varmasti. Kirjastomme ovat sairastuneet vakavasti, varsinkin niiden uusimmat kirjat. Velvollisuutemme on pelastaa kirjastomme, eikä tämä ole liioittelua.
Arvoisa puhemies, muistutan parlamenttia eräästä hyvin tiedossa olevasta asiasta: kolmannes 150: n viime vuoden aikana julkaistuista kirjoista tuhoutuu itsestään. Ongelmana on kirjoissa käytettävä paperi. Vuoteen 1803 saakka paperi valmistettiin pellava- tai puuvillakuiduista, jotka antoivat paperille hyvän säilyvyyden ja kulutuskestävyyden. 1800-luvun puolivälissä paperin suuri kysyntä johti siihen, että käyttöön otettiin niin sanottu hapan paperi, joka valmistettiin puusta valmistetusta selluloosamassasta. Kokemus on osoittanut, että tällainen paperi kestää vain muutaman vuosikymmenen ajan. Kirjastojen kokoelmien turmeltumisen laajuus on hälyttävää. Isojen kirjastojen kokoelmien kirjoista noin kolmanneksen arvioidaan olevan turmeltuneita.
Puhumme siis sellaisista kirjastoista kuin Yhdysvaltain kongressin kirjasto tai Pariisin kansalliskirjasto, joissa on 11 miljoonaa nidettä. Näin ollen ongelma on vakava. Ongelma ei myöskään ole uusi. Vuodesta 1990 lähtien olemme pyytäneet komissiota laatimaan päätöslauselmia ja hyväksyttäviä määräyksiä kestävien paperilaatujen käyttämisestä ja kuluttajille suunnatusta tiedottamisesta.
Arvoisa komissaari, haluaisimme tietää, missä vaiheessa ovat nämä hankkeet, joita olemme pyytäneet komissiolta jo kahdeksan vuoden ajan.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, käsittelyssä oleva Ryynäsen mietintö antaa aivan erinomaisen kuvan kirjaston roolista modernissa yhteiskunnassa. Samalla se kartoittaa loistavasti ne lukuisat mahdollisuudet ja haasteet, joita kirjastolaitoksella on edessään lähivuosina. Mietintö on laadittu huolellisesti ja taitavasti, parhaiden suomalaisten kansansivistysperinteiden mukaisesti ja siitä haluan lausua kollegalleni rouva Ryynäselle parhaat onnittelut ja kiitokset.
Sivistys on kehityksen ehto. Se on myös pienten maiden ainut turva. Kun esimerkiksi EU rakentaa kehittämisohjelmia, ne saattavat usein kaatua kansansivistystason heikkouteen saajamaissa. Kirjastot ovat olleet voimakkaita kansansivistystyön edeltäjiä. Ne ovat tuoneet kaiken kansan nautittavaksi inhimillisen kulttuurin koko kirjon ja sen parhaat hedelmät. Ne ovat välittäneet ymmärrettävästi ja monipuolisesti myös tiedon ja taidon uudet keksinnöt sekä eri alojen sovellutukset. Kirjastojen merkitys länsimaisen sivistyksen ja elintason nousulle on ollut suunnaton.
Toisaalta tieto on valtaa. Tiedonhallinta merkitsee valtaa ja tiedonpuute vaikutusvallan puuttumista. Jos kansansivistyksestä ei huolehdita, seurauksena on yhteiskunnallisen epätasa-arvon kärjistyminen. Kirjastojen kehityksen avain on immateriaalioikeuksien määrittely. Tekijänoikeudet ovat erittäin tärkeä osa länsimaista oikeusjärjestystä. Niillä turvataan tekijöiden, tieteen- tai taiteenharjoittajien oikeudet. Ne myös turvaavat monien alojen kehityksen. Rouva Ryynäsen lähestymistapa tässä suhteessa on oikea. Samalla kun se turvaa kirjastolaitoksen kehityksen käyttäjäystävällisenä ja myös vähävaraisen parhaana kulttuurilaitoksena modernissa yhteiskunnassa, se ratkaisee asianmukaisesti tekijänoikeuksien kehityksen tulevaisuuden.

Alavanos
Arvoisa puhemies, minäkin haluan aidosti onnitella rouva Ryynästä tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, joka mielestäni avaa Euroopan unionille suuren mahdollisuuden ryhtyä aloitteentekijäksi suuressa joukossa tietoon ja kulttuuriin nyt ja tulevaisuudessa liittyviä kysymyksiä. Annamme täyden tuen rouva Ryynäsen kannanotoille. Haluaisin ottaa esiin kaksi seikkaa, kaksi ulottuvuutta, niin sanoakseni, jotka liittyvät omaan kansalliseen todellisuuteemme.
Ensiksikään mahdollisuus tarjota kirjastopalveluja ei ole vain taloudellinen kysymys. Usein koulujärjestelmä kehottaa ja kannustaa nuoria ja vanhempiakin turvautumaan kirjastoihin, usein se ottaa vangikseen ja asettaa kieltoja ja rajoituksia tämän inhimillisen tiedon suuren pankin käytölle. Tyypillinen tällainen tapaus on Kreikka, ja myönnän tulleeni hieman kateelliseksi, kun kuulin, mitä Suomessa tapahtuu. On tyypillistä, että lukion oppilaiden, joiden pitää osallistua kokeisiin voidakseen siirtyä korkeakouluasteelle, yliopistoihin, pitää opetella ulkoa joka aineessa vain yksi kirja, vain yksi kirja! Jos oppilas sattuu näissä kokeissa kirjoittamaan jostain toisesta tai kolmannesta kirjasta, silloin hän varmasti epäonnistuu. Jos oppilas hallitsee koulukirjan kaikki kappaleet viimeistä piirtoa myöten, hän on kympin oppilas. Kreikkalaisissa perheissä, joissa lapsi on päättämässä lukion, on tavallista, että palatessaan illalla töistä isä tai äiti löytää lapsensa tankkaamasta ulkoa oppikirjaansa, koska kokeessa se on osattava ulkoa. Näin ollen koulutusjärjestelmä voi vaikuttaa paljon kirjastojen käyttöön Suomessa luullakseni myönteisellä tavalla, mutta Kreikassa luullakseni kielteisellä tavalla.
Toinen seikka, jonka tahtoisin ottaa esille, liittyy erityisiin ponnistuksiin, joihin meidän pitää ryhtyä, jotta Euroopan unionin suurissa kaupungeissa olisi kirjastoja, jotka liittyvät kulttuuriin, sivistykseen sekä Euroopan unionin muihin kansoihin ja kieliin. Sanon tämän siksi, että valitettavasti näemme, kuinka esimerkiksi monet yliopistojen nykykreikan oppituolit yhdessä niihin liittyvien kirjastojen ja kaiken kertyneen tietämyksen kanssa ovat nykyään rappiolla Münchenissä ja muissa Saksan kaupungeissa, ne sinnittelevät juuri ja juuri hengissä ja voidaan jopa sanoa, että ne ovat vaarassa kuihtua kokonaan pois. Tätä taustaa vasten mielestäni tällainen yleinen kirjastoille annettava sysäys, jossa painotetaan erityisesti Euroopan muihin kieliin ja kulttuureihin keskittyviä kirjastoja, on hyvin myönteinen asia.

Kerr
Arvoisa puhemies, yksi aiemmin puhuneista suomalaisista sanoi, että kirjastot ovat Suomessa hyvin tärkeitä. En uskoisi tämän niinkään johtuvan siitä, että pitkien pimeiden talvien aikana heillä ei olisi muuta tekemistä kuin lukea kirjoja. Itse asiassa rouva Ryynäsen kanssa tekemieni Suomen-vierailujen perusteella tiedän, että siellä on paljon muutakin tekemistä, varsinkin ihastuttavilla Savonlinnan oopperajuhlilla käyminen. Kirjastojen tarjonta ja kirjastojen merkitys Suomessa teki minuun suuren vaikutuksen, ja kiitän rouva Ryynästä hänen mietinnöstään. Se on loistava mietintö, jonka on laatinut loistava kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan jäsen. Kävimme kulttuurivaliokunnassa monia hyviä keskusteluja tästä mietinnöstä, ja toivon, että komissio ottaa sen selkeästi huomioon esittäessään direktiivinsä. Se on erinomainen perusta vihreälle kirjalle.
Kirjastot ovat äärimmäisen tärkeitä eurooppalaisen sivistyksen ja kulttuurin kannalta. Minulle itselleni niistä on ollut todella paljon hyötyä. Lopetin koulunkäynnin 15-vuotiaana, menin yliopistoon aikuisopiskelijaksi 20-vuotiaana, ja tämä oli mahdollista, koska ystäväni oli kirjastonhoitaja. Hän järjesti minulle yksityisen tilan paikallisesta kirjastosta, antoi minulle kirjoja, etsi asiakirjoja ja auttoi minua järjestämään opintoni uudelleen. Tämä auttoi minua jatkamaan ja suorittamaan useita tutkintoja ja tulemaan lopulta yliopiston luennoitsijaksi. Skotlannissa tulen edustamaan uutta Skotlannin sosialistipuoluetta - ajattelin, että se voitaisiin mainita rainbow ´ssa, sanatarkkojen istuntoselostusten monikielisessä versiossa; puolueen toiminta käynnistettiin viime kuussa - ja olen varmistanut sen, että sitoudumme tämän puolueen politiikassa kannattamaan vahvasti julkista kirjastotoimintaa.
Tämä on Britanniassa tärkeää, sillä 18: n viime vuoden aikana konservatiivinen hallitus on leikannut kirjastojen varoja ja supistanut niiden tarjontaa. Minun on sanottava, että tämä jatkuu New Labour -puolueen hallituskaudella, hallitus antaa tyhjiä lupauksia tiedon ja koulutuksen osalta, mutta jatkaa kuitenkin paikalliskirjastojen varojen leikkaamista. Kirjastot ovat Yhdistyneessä kuningaskunnassa valtavan paineen alaisina. Toivon siis, että tästä mietinnöstä on hyötyä.
Haluaisin lopuksi sanoa iloisempaan sävyyn, että kirjastokorteista on toisinaan erittäin paljon hyötyä henkilöllisyyden todistamisessa. Skotlantilainen kollegani Hugh McMahon kertoi minulle, että hän pääsi kerran Unkariin todistamalla henkilöllisyytensä kirjastokortilla. Tosin Otto von Habsburg oli silloin hänen mukanaan, joten ehkä se auttoi asiaa.

Puhemies
Kiitos, herra Kerr. Todellakin, mainitsitte juuri Otto von Habsburgin nimen. Tänään hän ei poikkeuksellisesti ole seurassamme, koska hän on sairaana. Koska mainitsitte hänen nimensä, toivotan hänelle pikaista paranemista. Perjantaisin tarvitsemme häntä täällä.

Maes
Arvoisa puhemies, kannatan kaikkia tämän mietinnön suosituksia, sillä ne kuvaavat hyvin ongelmien tämänhetkistä tilaa. Kuunneltuani täällä käytyä keskustelua voin todeta, että tilanne on hyvin erilainen eri jäsenvaltioissa, ja kun luin perustelujen jälkeen tulevan päätöslauselman tekstin, olin hieman pettynyt. Minun on sanottava, että olen jokseenkin tiukka toissijaisuusperiaatteen kannattaja. Olenkin sitä mieltä, ettei Euroopan parlamentin pidä heristää sormeaan, ellei sillä ole varoja eikä toimivaltuuksia asiassa.
On tietenkin hieman eri asia, kun katsotaan, miltä suositukset vaikuttavat suhteessa komissioon. Minun on todettava, että siinä suhteessa ei tapahdu juuri mitään konkreettista. Haluaisinkin kysyä kulttuurista vastaavalta komissaarilta, kuinka pitkälle yhteisymmärrys tekijänoikeuksista ja tässä mietinnössä ilmaistusta huolestuneisuudesta menee tällä hetkellä, sillä me tiedämme: kirjastot ovat kehittyneet. Ne eivät ole enää vain kirjojen säilytyspaikkoja, vaan niistä on tullut todellisia tietokeskuksia, joissa on Internet-yhteydet kirjaston käyttäjiä varten ja joissa kannetaan huolta tästä oppimisyhteiskunnasta, tietoyhteiskunnasta, jossa me kaikki elämme tulevaisuudessa. Olenkin erittäin tyytyväinen tähän mietintöön ja sen suosituksiin, mutta en hyväksy sen holhoavaa sävyä, jonka mukaan asioita ei ole hoidettu missään siten kuin ne pitäisi hoitaa. Olen pikemminkin sitä mieltä, että pitäisi saada aikaan tietojen vaihtoa, josta kävisi ilmi, kuinka pitkällä joissakin maissa jo ollaan.

Blokland
Arvoisa puhemies, kirjastojen rooli on muuttunut valtavasti nykyajan yhteiskunnassa. Kun ennen mentiin kirjastoon, siellä oli pitkät, kunnioitusta herättävät rivit kirjoja, jotka oli mahdollista ottaa hyllyiltä ja leimauttaa ja ottaa mukaan. Nykyään moderneissa yliopistojen kirjastoissa ei ole kirjoja näkyvillä vaan tietokoneita, joiden avulla voidaan etsiä kirjoja hakusanaa käyttäen. Neljännestunnin kuluttua kirjan saa ottaa mukaan. Lähitulevaisuudessa useimmat kirjastot tulevat olemaan virtuaalisia kirjastoja, jotka tarjoavat ihmisille kaikkia mahdollisia tiedon muotoja. Tämä kuva tulee esille hyvällä ja informatiivisella tavalla rouva Ryynäsen mietinnössä. Mielestäni on hyvä asia ennakoida tällaista kehitystä.
Myönnän, että kirjastojen on välttämätöntä tehdä yhteistyötä toisten kirjastojen kanssa Euroopan tasolla. Mielestäni tärkein kysymys on se, minkä elimen pitäisi ryhtyä hoitamaan asiaa Euroopan tasolla. Minulle ei selvinnyt mietinnöstä, miksi komission ja parlamentin pitäisi puuttua siihen. Eikö asia kuuluisi ennemminkin Euroopan neuvostolle ja UNESCOlle? Eikö tässä ole kyse toimivaltuuksien päällekkäisyydestä? Mielestäni argumentointi tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön käsittelemiseksi Euroopan parlamentissa onkin siksi riittämätön.
Päätöslauselmaluonnoksessa puhutaan muuten vaatimattomasta menettelytavasta ja vaatimattomista aikeista. Tässä on tiettävästi kyse alueesta, jolla " Eurooppa" ei halua herättää suuria odotuksia.
Edellä mainittu huomioon ottaen minun on vaikeinta hyväksyä sitä päätöslauselman kohtaa, jossa komissiota pyydetään kiirehtimään tekeillä olevaa vihreää kirjaa kirjastojen roolista tietoyhteiskunnassa.
Sellaiset aiheet kuin tekijänoikeudet, lisenssit ja eurooppalainen kirjastoverkko ovat tärkeitä, mutta myös ne kuuluvat mielestäni Euroopan neuvostolle tai UNESCOlle. Mikäli näitä aiheita käsitellään Euroopan neuvostossa, yhteistyö saa vielä laajemman pohjan, koska mukana on useampia maita. Tekijänoikeuksien suhteen kaipaan mietinnössä viittausta tekijänoikeuksia käsittelevään niin sanottuun WIPO-sopimukseen, joka on laadittu World Intellectual Property -järjestön puitteissa.
Myönnän, että hapan paperi on ongelma. Mielestäni on erinomaista, mikäli kehitetään eurooppalainen normi säilyvän paperin käytön aikaan saamiseksi. Tukisin parlamentin asiaa koskevaa suositusta, mutta direktiivin vaatiminen komissiolta nyt, kun vihreää kirjaa ei vielä ole olemassa, menee minusta liian pitkälle.
Mielestäni Euroopan parlamentin ei tarvitse myöntää varoja yhteistyön edistämiseen. Kirjastojen välinen yhteistyö on mielestäni erinomaista, mutta jäsenvaltiot ovat ensisijaisesti vastuussa sen edistämisestä.
Päätöslauselmassa on kuitenkin paljon arvokkaita asioita. Mietinnössä korostetaan oikeutetusti kirjastojen merkitystä yhteiskunnassa. Kuten mietinnöstä käy ilmi, kirjastot ovat tärkeitä kulttuurin levittäjiä, tietoa antavia laitoksia ja sosiaalisia foorumeita. Meidän tulee huolehtia niistä hyvin.
Kirjastojenkin pitää seurata aikaansa. Siirtyminen pelkästään kirjoista kaikkiin mahdollisiin tiedon muotoihin, kuten kasetteihin, CD-rom-levyihin ja verkkoihin, on suuri askel. Mahtavatko uudet tiedotusvälineet korvata vanhat, kuten perusteluissa sanotaaan. Itse haluaisin painottaa kirjastojen yhteydessä etenkin painetun kirjan merkitystä. Se liittyy visiooni ja koskee siirtymistä bibliografisesta aikakaudesta virtuaaliseen aikakauteen. Amerikkalainen kulttuurifilosofi Neil Postman on kirjoittanut tästä huomionarvoisia asioita kirjassaan " Amusing to Death" , joka on julkaistu hollanniksi otsikolla " Wij amuseren ons kapot" . Mikä onkaan ihanampaa kuin lukea takan ääressä hyvää viiniä nautiskellen kirjastosta lainattua kirjaa? Se on minusta mukavampaa kuin istua kirjoituspöydän ääressä ja tutkia tietokoneen näytöstä kaikenlaisia sähköisiä asiakirjoja. Mutta kuten sanoin: kirjastojenkin on seurattava aikaansa.
Arvoisa puhemies, johtopäätökseni on seuraava: mietintö on erinomainen ja siinä on hyvät ja informatiiviset perustelut ja sen käsittely kuuluu tähän saliin, mutta toisena ajankohtana, nimittäin silloin kun Euroopan neuvosto kokoontuu täällä.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on tärkeä ja perusteellinen kirjastojen roolia käsittelevä työ. PENklubin jäsenenä minua ilahduttaa joka kerta se, kun parlamentti käsittelee tällaisia suuren maailmanpolitiikan reunamille sijoittuvia aiheita. En kuitenkaan voi ohittaa myöskään kysymystä kirjasto-käsitteen historiallisista juurista. Sille oli kaksi tärkeää perustetta: ensinnäkin antaa laajoille kansanjoukoille mahdollisuus lukemiseen, ilman että kirjaa tarvitsi ostaa itselle, ja toiseksi tuoda saataville sellaisiakin kirjoja, joita ei tuon ajan monissa pienissä kirjakaupoissa yksinkertaisesti ollut tarjolla. Kumpikin näistä edellytyksistä on nyt muuttunut. Nykyään kirjat ovat oleellisesti halvempia ja nykyaikaisten, niin sanottujen suurten kirjatavaratalojen kautta on löydettävissä lähes mikä tahansa kirja. Sen vuoksi kysymys ei olekaan vain määriä koskevasta vaatimuksesta - ja tässä on myös tämän mietinnön heikkous - vaan ongelman ratkaisemiseksi tarvittavasta laadullisesta panoksesta. Meiltä puuttuu malleja, joilla vastata kuluttajien nykyajan tarpeisiin.
On kysyttävä, miksi yhä harvemmat ihmiset käyttävät kirjastoja? Elleivät kuluttajat enää osoita tarvitsevansa niitä, silloin nimenomaan kirjastojen jos kenen tehtävä on saada nämä kuluttajat takaisin asiakkaikseen. Kuten mietinnössä mainitaan, kirjastot eivät voi todennäköisesti milloinkaan olla voittoa tuottavia yrityksiä. Ne ovat kuitenkin vastuussa siitä, että ne herättävät kuluttajissa kiinnostusta, niin että nämä saadaan jälleen niiden käyttäjiksi ja harrastamaan lukemista. Ehkä kyse ei olekaan vain lukemisesta, vaan kenties kirjasto voi olla tulevaisuudessa älykäs tietopankki, joka tarjoaa palvelujaan kansalaisten käytettäväksi. Nykyaikaiset kirjastot voivat olla modernin, tietoverkkoihin perustuvan tekniikan ansiosta yhteydessä maailman kaikkiin kirjastoihin ja kaikkiin arkistoihin, ja niin ollen avautuisi mahdollisuus päästä maailmanlaajuisesti käsiksi tarjolla oleviin asiakirjoihin, artikkeleihin ja kirjoihin sekä muuhun aineistoon. Tämä esimerkiksi olisi palvelu, jota mikään kirjakauppa, olkoon sitten kuinka suuri tahansa, ei pystyisi tarjoamaan kuluttajille, ja tämä voisi parantaa tietyssä määrin myös kirjastojen kilpailukykyä. Puhumme toistuvasti elinikäisen oppimisen ongelmasta. Se on haaste, johon meidän on varauduttava. Taloudelliset erot eivät synny nykyään enää sen perusteella, onko jollakulla varaa ostaa itselleen kirjoja vai ei. Se on mennyttä aikaa. Ennemminkin on kyse pääsystä sähköisten tietovälineiden ääreen. Siinä nykyaikaiset kirjastot voisivat osaltaan olla lisäämässä oppimisen demokraattisuutta ja vaikuttaa siihen, että elinikäinen oppiminen olisi mahdollista jokaiselle.

Myller
Arvoisa puhemies, myös minä haluan onnitella rouva Ryynästä erittäin kattavasta mietinnöstä ja erityisesti siitä, että siinä on otettu lähtökohdaksi tulevaisuus, koska jos kirjastolaitos ei reagoi uusiin asioihin, se menettää merkityksensä. Kirjastojen tulee elää ajassa ja mieluummin etuajassa. Kirjastoilla tulee olla myös uusinta tietoa helposti ja kaikkien halukkaiden saatavilla.
Yleisten kirjastojen perusperiaatteisiin on kuuluttava palvelujen maksuttomuus käyttäjille. Olen edellisen puhujan kanssa eri mieltä siitä, etteikö kirjojen hinta asettaisi useille ihmisille tiedonsaantiongelmia. Ainakin Suomessa kirjat ovat niin kalliita, että aika harvat ihmiset voivat ostaa kaikki kirjat, joita he tarvitsevat opiskeluun tai esimerkiksi kulttuurin harrastamiseen.
Kirjasto jo nimensä mukaisesti mielletään kirjojen varastointi- ja lainauspaikaksi, mutta jo vuosikymmeniä sitten on ollut käytettävissä uusia tallennemuotoja, ja uudet sähköiset palvelut ja verkkopalvelut lisääntyvät koko ajan. Tieto kulkee verkoissa, ei enää niinkään kirjastojen hyllyillä. Tämän tiedon muodon on oltava myös aivan samalla tavalla tasapuolisesti muun aineiston kanssa kaikkien saatavilla. Tekijänoikeusdirektiivi eivätkä muutkaan vastaavat oikeuksia suojaavat järjestelmät saa olla esteenä kansalaisten tiedonsaannille. Esimerkiksi Suomessa, josta tässä nyt muutenkin on esimerkkejä otettu, on niin kutsuttu kirjastokorvausjärjestelmä, jonka kautta tasapuolisesti korvataan tekijöille se, että heidän tuotteensa ovat julkisesti saatavilla. Tämän keinon käyttö ja sen laajentaminen muunkinlaiseen tietoon saattaisi olla harkitsemisen arvoista.
Kirjastolaitos on perustettu palvelemaan kansalaisia heidän erilaisissa tiedontarpeissaan. Kirjasto on myös kansalaisten eniten käyttämä kulttuurilaitos, niin sanottu joka miehen ja naisen tietopankki. Tämä on erittäin tärkeää yhteiskunnan tasaarvotavoitteiden ja demokraattisen kehittämisen kannalta.
Toivon, että tulevaisuudessa on yhä enemmän rajat ylittävää yhteistyötä kirjastolaitosten kehittämisen osalta, sitä vaativat jo uudet tekniikat. Yhteistyön on perustuttava ennen muuta siihen, että pyritään etsimään sellaisia käytäntöjä, jotka ovat sovellettavissa eri maihin.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää teitä isälleni osoittamistanne ystävällisistä sanoista. Soitan hänelle parin minuutin päästä ja välitän hänelle teidän terveisenne ja koko parlamentin terveiset.
Myös minä tahtoisin kiittää erittäin sydämellisesti esittelijää mietinnöstä, jonka hän on laatinut ajankohtana, jolloin sillä on nähdäkseni erityistä merkitystä sen vuoksi, että parlamentissa käsitellään parhaillaan laajasti uusia teknologioita ja tekijänoikeuskysymyksiä. Uskoakseni on myös erittäin tärkeää, että käsittelemme tätä mietintöä, ennen kuin vuoden lopulla valmistuva Barzantin mietintö tai myös oma, Maailman henkisen omaisuuden järjestöä käsittelevä mietintöni tulevat täysistunnon käsiteltäviksi. Tarkistukset, joita tulen esittämään Barzantin mietintöön, liittyvät nimenomaan kirjastoja koskeviin kysymyksiin. Olen sitä mieltä, että emme yksinkertaisesti saa unohtaa tässä yhteydessä sitä, miten uskomattoman merkittävä rooli kirjastoilla on aikojen kuluessa ollut. Kun ajatellaan, millaista menetystä ihmiskunnalle kirjastojen tuhoutuminen on merkinnyt aina Aleksandriasta Sarajevon päiviin asti, on lähdettävä ennen kaikkea siitä, että näillä kirjastoilla on oleva tulevaisuudessa hyvin, hyvin merkittävä rooli. Uskon, että herra Valverde López on ollut hyvin oikeassa puhuessaan tosiasiallisesta kirjastojen kuolemasta.
Mielestäni meidän on syytä olla selvillä yhdestä asiasta: kuolevaa kirjastolaitosta ei luultavasti voida herättää henkiin pelkästään rahoitusta lisäämällä, vaan tarvitaan nimenomaan parempia ideoita, ja parempia ideoita on myös tarjolla. On paljon tutkimuksia, kuten esimerkiksi MITin, Massachussetts Institute of Technologyn, sekä Karlsruhessa sijaitsevan ZKM: n tutkimus, puhumattakaan ARCH-Foundationin Salzburgissa viime vuoden lopulla samansuuntaisesta aiheesta järjestämästä kongressista, joka tarjosi tutkijoille ja myös nykytaiteilijoille mahdollisuuden ilmaista näkemyksensä siitä, miten menneiden aikojen teoksia saadaan siirretyksi tulevaisuuteen, miten niitä pystytään paremmin säilyttämään ja miten niitä voidaan suojella. Uskon, että tarjolla on paljon ideoita, ja varmasti myös rouva Ryynäsen mietintö edistää tällöin merkittävästi asiaa.

Seppänen
Arvoisa puhemies, olen oppinut tässä parlamentissa eteläisten maiden kollegoilta, että puolet puheenvuorosta käytetään mietinnön esittelijän onnitteluun ja että varsinainen puheenvuoro alkaa sitten sanasta " mutta" . Niinpä minä teen nyt tällä kertaa samoin ja onnittelen mietinnön esittelijä Ryynästä työstä, jota hän on tehnyt sivistyksen ja kulttuurin puolesta. Toimiessamme yhdessä kansallisessa parlamentissa pitkän aikaa olen oppinut tuntemaan hänet vastuuntuntoisena sivistyksen puolesta toimivana ihmisenä.
Pohjoismaiseen lukuperinteeseen kuuluu se, että osataan lukea, ja että on mitä lukea. Kirjastot auttavat jakamaan sivistystä tasaisemmin kansalaisten kesken. Tärkeää on maksuttomuus. Maksuttomuus on kuitenkin ristiriidassa nykyisen yhden ainoan vaihtoehdon talouspolitiikan eli meillä käytössä olevan uusliberalistisen talousopin kanssa. Uusliberalismi on barbariaa. Sen mukaan rahan mitalla pitää mitata myös terveyttä ja sivistystä. Sellainen talouspolitiikka tappaa kirjastoja. Kirjastot kuitenkin auttavat taistelussa yhtä ainoaa vaihtoehtoa ja myös elektronista hälyä vastaan. Kansalaisten perusoikeus tietoon vaatii toteutuakseen sen, että ihminen erottaa itse toisistaan järjestyksen ja hälyn. Kirjastojen henkilökunnan tärkeä tehtävä on opettaa ihmisiä erottamaan toisistaan sivistys ja häly.
Tämä kaikki oli onnittelua mietinnön esittäjälle. Nyt tulee se " mutta" . Mutta mietinnön laatija vaatii EU-tiedotuksen käyttöönottoa kirjastolaitoksen yhteydessä koko Euroopassa. Mielestäni se ei ole viisasta. Sillä tavalla virallistetaan europropaganda. Euroopan parlamentti on esimerkki indoktrinaatisesta tiedottamisesta. Esimerkiksi Euro Newsille annetaan rahallisia avustuksia, joiden avulla tuotetaan sähköistä europropagandaa. Kun olen seurannut parlamentissa tehtyjä erilaisia mietintöjä, pääsihteeri näyttää olevan parlamentin propagandaosaston johtaja.
Kirjastojen pitää olla riippumattomia Euroopan unionista, Euroopan parlamentista ja muista virallisista laitoksista. Ihmisillä pitää itse olla tilaisuus oivaltaa vaihtoehtoja.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, olen samaa mieltä esittelijän ja edellisten puhujien esittämistä näkemyksistä, joiden mukaan julkisilla kirjastoilla tulee olemaan ilman muuta keskeinen sosiaali- ja informaatiopoliittinen avainrooli myös tulevaisuuden tietoyhteiskunnassa, ja voidaan vain yhä uudelleen muistuttaa sen olemassaolosta ja vaatia, että kirjastot säilyttävät jatkossakin tehtävänsä demokratian lisäämisen ja poliittisen sivistyksen välittäjinä, että jokaisella on oltava - tämä on hyvin tärkeää - niihin maksuton pääsy ja että niiden on säilyttävä korkealaatuisina myös maaseudulla.
Siksi oli aivan oikein, että me tekijänoikeusdirektiiviä käsitellessämme vaadimme ponnekkaasti, että kirjastoille varataan tekijänoikeuksien rajoissa laajat kopiointioikeudet. Päinvastoin kuin edellinen puhuja haluaisin nostaa esiin erityisesti kaksi kohtaa: kirjastojen täytyisi omaksua myös uusia rooleja, ja tavallaan omaa asiaa ajaakseni toteaisin, että yleiset kirjastot voisivat ottaa itselleen paljon voimakkaammin Euroopan unionista tiedottamisen roolin, luonnollisesti itsenäisinä eliminä, ja tässä viittaisin Ison-Britannian erittäin hyvin järjestettyyn Public Information Relais-verkkoon, joka yhdistää toisiinsa erityisesti EU-tietoutta tarjoavat yleiset kirjastot.
Toivon, että me EU: n tiedotustyötä hajauttaessamme voisimme saada kirjastot voimakkaammin mukaan myös tämän tehtävän hoitamiseen. Lisäksi uskon, että kirjastot voisivat omaksua nykyään myös voimakkaammin roolin Euroopan nykykulttuurin välittämistä palvelevina risteyskohtina, mikä tarkoittaisi käytännössä keskinäistä neuvontatyötä, kirjojen ja videoaineiston hankintaa muista maista ja myös suoraa rajat ylittävää kirjallisuuden ja multimedia-aineiston vaihtoa. Avoimuuden ja suvaitsevuuden kannalta tämä olisi tärkeää.
Lisäksi kirjastot voisivat mielestäni toimia vallan hyvin pienimuotoisina Internet-keskuksina koululaisille ja nuorille, jotka haluavat muodostaa pieniä eurooppalaisia kulttuurivaihtoverkostoja, ja juuri tämän kannalta olisi tärkeää, että verkkoihin pääsy oppimistarkoituksissa olisi ilmaista. Sallinette minun esittää lopuksi vielä pienen huomautuksen: jos kirjastojen on jatkossakin tarkoitus mahdollistaa tämän kulttuurituotteen, kirjan, ilmainen saanti, silloin on välttämätöntä, että tietyillä kielialueilla kirjatarjonnan monipuolisuus turvataan hyväksi koetulla menetelmällä, kirjojen hintasäännöstelyllä. Kysyn teiltä: onko tarkoituksena, että tulevaisuudessa eurooppalaisissa kirjastoissa on saatavana enää vain amerikkalaisten bestsellereiden taskukirjaversioita? Pyydänkin komissiolta hartaasti sitä, että se ei sortuisi kansalaisten etujen vastaiseen liberalisointi- ja kilpailudogmatiikkaan vaan ottaisi vastaisissa päätöksissään paremmin huomioon yksityiset itsesäätelymekanismit.

Baldi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan ennen kaikkea onnitella rouva Ryynästä hänen tekemästään erinomaisesta työstä. Euroopan unionin kulttuuristrategiassa, erityisesti tietoyhteiskunnan yhteydessä, on ilman muuta kiinnitettävä riittävästi huomiota kirjastoihin. On tehtävä mahdolliseksi se, että kirjastoilla voi olla aktiivinen rooli tiedon saannin varmistamisessa ja tiedon välittämisessä.
Kirjastojen keskeisiin tehtäviin kuuluu se, että ne tarjoavat jokaiselle kansalaiselle välttämättömät perustiedot teoksilla, jotka osaltaan voivat lisätä tietämystä erilaisista identiteeteistä ja taustoista ja jotka mahdollistavat sen kulttuurisen integraation, joka on tavoitteemme tässä ainutlaatuisessa Euroopan rakentamisessa. Lisäksi kirjastot osallistuvat merkittävällä tavalla tiedon tallentamiseen, järjestämiseen ja yhteensopivuuden ja siirrettävyyden turvaamiseen, jota kunkin jäsenvaltion verkkotiedon aikakautena tulisi tukea kaikilla mahdollisilla rahoituskeinoilla.
Telemaattisen verkon perustaminen on toki yhä alkuvaiheessa, vaikka kansallis- ja parlamenttikirjastojen sekä eurooppalaisten kirjastojärjestöjen välillä onkin jonkinlaista yhteistyötä, kuten " Telematics for libraries" - ohjelmasta ilmenee. Tätä yhteistyötä on siis kehitettävä ja on tarkasteltava erityyppisten kirjastojen palvelumahdollisuuksia, jotta opitaan tuntemaan todelliset ja toteuttamiskelpoiset mahdollisuudet. On myös kannustettava pieniä kirjastoja, joilla on erityinen rooli ja joille on tyypillistä voimakas paikallinen identiteetti: ne tarjoavat foorumin yleisölle, joka käy niissä siksi, että niissä on mahdollista harjoittaa erilaista sosiaalista toimintaa.
Komission tulisi tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viidennessä puiteohjelmassa harkita eurooppalaisen kirjastoverkon perustamista tarkoituksena muun muassa kehittää teknisiä yhteyksiä ja toteuttaa erityisesti tutkimus sellaisen säilyvän paperin valmistamiseksi, joka ei tuhoudu vuosien kuluessa, jotta voidaan turvata nykyisen kirjastoperinnön, jonka piiriin kuuluu lukuisia rekistereitä ja arkistoja, tulevaisuus.
Lopuksi, on tärkeää perustaa Euroopan kirjasto-osaamiskeskus, jonka tehtävänä on koordinoida koulutetun henkilökunnan avulla kirjastoasioihin liittyviä kysymyksiä ja joka voisi myös luoda uusia työpaikkoja.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä mahdollisuutta keskustella tästä mietinnöstä, jossa käsitellään kirjastojen merkitystä Euroopan unionille. Olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että kirjastot edustavat yhtä tärkeimmistä tiedon ja kulttuurin saatavuuden järjestelmistä. Mietintö sisältää useita mielenkiintoisia suosituksia, joista toiset ovat monimutkaisia ja tulevat aivan ilmeisesti aiheuttamaan ongelmia ja toiset taas selkeämpiä.
Kannatan vilpittömästi sitä ehdotusta, että jäsenvaltiot sisällyttävät julkiset kirjastot tietoyhteiskuntaa koskeviin yleisiin aloitteisiinsa. Me teemme näin Irlannissa, ja tietoyhteiskuntakomitea tunnustaa selvästi julkisten kirjastojen arvon.
Jotkin jäsenvaltiot saattavat hyvinkin vastustaa suositusta siitä, että komissio ottaisi kirjastojen ja niiden kautta kansalaisten tiedonsaantinäkökulman selkeästi huomioon ratkaistaessa tekijänoikeuskiistoja. Myös ehdotus monikansallisesta lähestymistavasta vapaakappalekokoelmien osalta saattaa johtaa kielellisiin ongelmiin.
Kaikesta huolimatta pyyntöä siitä, että komissio lisäisi panostustaan kirjastoalaan perustamalla kirjasto-osaamiskeskuksen, jonka tehtävänä olisi koordinoida kirjastoasioita ja valvoa niiden kehitystä, pidetään yleisesti myönteisenä.
Onnittelen esittelijää hänen mietinnöstään, ja nyt on varmasti otollinen aika keskustella siitä, varsinkin, kun komissio on kohta laatimassa asiasta vihreää kirjaa.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aivan ensimmäiseksi tahtoisin kiittää teitä, rouva Ryynänen, sydämellisesti valiokunta-aloitteisesta mietinnöstänne, niin sanotusti ilman mitään " muttia" . Mietintö osoittaa huomattavan hyvää näkemystä niistä teknisistä, taloudellisista, kulttuurisista ja koulutukseen liittyvistä ongelmista, joita kirjastoilla on ratkottavanaan. Kirjastojen entistä tärkeämpi rooli tietoihin käsiksi pääsyn järjestämisessä ansaitsee meiltä erityistä huomiota. Kun ajatellaan kaikenlaisen tiedon tarjonnan nopeaa kasvua, tarvitaan todella paljon sitä, että kaikista Euroopan yleisistä kirjastoista muodostetaan kansalaisia lähellä oleva verkosto, joka toimii - samaan tapaan kuin vaikkapa koulut ja muut vastaavat laitokset - tiedon ja kulttuurin välittäjänä.
Kuten esittelijä korostaa, komissio on edistänyt aktiivisesti uusien kirjastopalvelujen kehittämistä erityisesti telematiikkaohjelman osana. On ilahduttavaa nähdä, että osittain Euroopan laajuisen yhteistyön tuloksena monet jäsenvaltiot ovat nyttemmin ryhtyneet perustamaan nykyaikaisia, verkostoutuneita ja käyttäjän kannalta helposti saavutettavia kirjastopalveluja. Aivan kuten analyysinne osoittaa, rouva parlamentin jäsen, kirjastojen ratkottavana olevien ongelmien kirjo on hyvin laaja. Viidennessä puiteohjelmassa meille käy mahdolliseksi tukea tutkimustyötä, joka kohdistuu moniin tässä osoitettuihin teknisiin näkökohtiin, kuten tietojen käsittelyssä, säilyttämisessä ja välittämisessä noudatettaviin standardeihin sekä yhteyksien luomiseen yhteisesti toteutettavilla hankkeilla.
Muut näkökohdat, esimerkiksi kysymys tekijänoikeuksista tai tietojen yleisestä saatavuudesta on otettava esille laajemmissa yhteyksissään. Esimerkiksi se, että käsiteltävänä olevasta tekijänoikeusdirektiivistä käydään parhaillaan keskustelua samanaikaisesti useassa parlamentaarisessa valiokunnassa, auttanee osaltaan siinä, mitä mietinnössäkin vaadittiin, eli että tekijänoikeuksien käsittelyssä pystytään turvaamaan tasapuolisuus eri eturyhmien kesken.
Mietinnössä komissiota pyydetään kiirehtimään tekeillä olevaa vihreää kirjaa kirjastojen roolista tietoyhteiskunnassa. Viime vuoden maaliskuusta lähtien, jolloin hyväksyttiin Morganin mietintö, olemme edistyneet hyvin työssä, jolla on pyritty kartoittamaan ja jäsentämään alan kehityssuuntia jäsenmaissa, ja saaneet kootuksi taustamateriaalia useimmista puheena olleista aiheista. Siksi komissiossa ollaan sitä mieltä, että sen olisi jo nyt syytä laatia kirjastojen roolia koskeva tiedonanto. Se voisi toimia perustana sopimiselle kaikista niistä tärkeistä näkökohdista, joita liittyy nykyaikaisiin kirjasto- ja tietopalveluihin ja kaikkien kansalaisten oikeuksiin päästä niihin käsiksi. Tässä tiedonannossa olisi sen vuoksi otettava käsiteltäväksi hyvin monia kirjastoille erityisen tärkeitä erityisaiheita, kuten elinikäinen oppiminen, tekijänoikeudet, lukemisen edistäminen, alueelliset tietopalvelut ja yleisten kirjastojen laaja-alainen yhteistyö tietoon ja kulttuuriin käsiksi pääsyssä. Tämän lisäksi tiedonanto voisi tuoda oman lisävivahteensa kirjastojen osallisuudelle viidennen puiteohjelman kohtaan " Käyttäjäystävällinen tietoyhteiskunta" ja valmistaa tietä tuleville toimille päämääränä parantaa kaikkiin ikäryhmiin ja yhteiskuntakerroksiin kuuluvien kansalaisten mahdollisuuksia hyödyntää mielekkäällä tavalla digitaalista tietoa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Puhemies
Onnittelen esittelijää siitä, että hänen mietintönsä hyväksyttiin yksimielisesti.

Maes
Arvoisa puhemies, tätä ei ole voitu hyväksyä yksimielisesti. Minä pidättäydyin äänestyksestä; kyseessä oli symbolinen pidättäytyminen.

Puhemies
Onnittelen esittelijää siitä, että hänen mietintönsä hyväksyttiin yksimielisesti.

Lindholm
Viimeisimmässä nimenhuutoäänestykessä tarkoituksenani oli äänestää " vastaan" . En tiedä, olinko liian myöhään liikkeellä, vai oliko järjestelmässä jotain vikaa. Haluaisin saada tämän merkityksi pöytäkirjaan.

Puhemies
Arvoisat parlamentin jäsenet, tyhjiä ääniä ei tarvitse sen kummemmin selitellä. Riittää, kun mainitaan, että päätöslauselma hyväksyttiin suurella enemmistöllä. Rauhoitan teidän kaikkien omaatuntoa.

Striby
Arvoisa puhemies, tulos ei ollut yksimielinen, sillä minä äänestin vastaan.

Puhemies
Arvoisa jäsen, korjasin jo alkuriemastustani ja sanoin, että päätöslauselma hyväksyttiin suurella enemmistöllä, joka siis kattaa kaksi mainittua tyhjää ääntä ja teidän ei-äänenne.

Viittomakieli
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hughesin työllisyys- ja lakiasiainvaliokunnan puolesta komissiolle esittämä suullinen kysymys viittomakielestä (B4-0489/98).

Schmidbauer
Arvoisa puhemies, kun kollegamme rouva Eileen Lemas esitteli 10 vuotta sitten täysistunnolle mietintönsä viittomakielestä, hänellä oli yleisölehterillä vieraanaan ryhmä, jolle viittomakielen tulkki tulkkasi käymämme keskustelun. Se oli hyvin vaikuttava esitys, joka vahvisti mietinnössä esitetyt vaatimukset ja toi ne meidän kaikkien koettavaksi. Itse en - tämä on myönnettävä - ole vielä opetellut viittomakieltä, vaikka Kuurojen Euroopan unioni, European Union of Deaf, on tarjonnut parlamentin jäsenille mahdollisuuden siihen. Tämä tapahtui sen viittomakieltä koskeneen hankkeen yhteydessä, joka toteutettiin vuosina 1996-1997 ja huipentui syyskuussa 1997 pidettyyn konferenssiin ja perusteellisen viittomakieltä koskeneen selonteon antamiseen Euroopan unionissa. EU muuten rahoitti hankkeen HELIOS II -ohjelmiin varatuista varoista, ja saadut tulokset sekä erinomainen yhteenveto 16 maan raporteista, jotka antavat perusteellisen yleiskuvan asiasta, osoittavat jälleen kerran HELIOS-ohjelman tärkeyden ja hyödyllisyyden. Haluaisin esittää komissiolle vielä kerran vaatimuksen, että sen piirissä mietittäisiin kaikkia mahdollisia keinoja sellaisen ratkaisun, toisin sanoen oikeusperustan, löytämiseksi, joka antaisi uuden Amsterdamin sopimuksen rajoissa tulevaisuudessa mahdollisuuden myös muiden kuin työllisyyteen liittyvien hyödyllisten ohjelmien tai hankkeiden edistämiseen.
Viittomakieltä koskevan raportin esipuheessa todetaan lopuksi seuraavasti, ja lainaan sen sisältöä vastaavasti: " Hankkeelle on tarpeen järjestää seuranta, jotta sen tulokset eivät menisi hukkaan." Vaatimus viittomakielen virallisesta tunnustamisesta omaksi itsenäiseksi kieleksi on esitetty Euroopan parlamentissa jo 10 vuotta sitten. Tällä välin asiassa on edistytty, ja komissiolta hankkeelle saatu taloudellinen tuki on varmasti askel eteenpäin, joskaan ei vielä riittävä. Herää kysymys, eikö olisi komission tehtävä, samalla kun se pyrkii edistämään tasa-arvoa kaikkien EU-kansalaisten välillä, antaa viittomakielen virallista tunnustamista koskeva direktiivi. Tässä yhteydessä en enää jättäisi sijaa toissijaisuusperiaatteelle. Suurelle osalle jäsenvaltioistamme Euroopan tasolla tapahtuvan toiminnan estäminen tarjoaa valitettavasti hyvän verukkeen, jonka varjolla ne itse voivat olla tekemättä asialle mitään.
Näen kuitenkin pienen valonpilkahduksen omassa maassani, Saksan liittotasavallassa. Siellä nimittäin viittomakielen tunnustamista koskeva tilanne on ollut ja on edelleen todella vaikea. Saksan tulevan uuden hallituksen koalitiosopimuksessa on kuitenkin lause: " Tullaan tutkimaan mahdollisuudet saksalaisen viittomakielen tunnustamiseen ja tasa-arvoiseen kohteluun." Komission direktiivillä tätä pelkkää tutkimistehtävää voitaisiin kuitenkin jonkin verran laajentaa. Silti läheskään kaikkia ongelmia ei vielä ratkaista sillä, että viittomakielet tunnustetaan ja kaikkialla on käytettävissä riittävästi tulkkeja. Se olisi asian helpompi puoli, jonka jälkeen televisioyhtiöt velvoitettaisiin esittämään tietty vähimmäismäärä viittomakielisiä lähetyksiä. Televisio ei kuitenkaan tunnetusti ole ainoa nykyaikainen tiedonvälitysjärjestelmä. Jäsenvaltioissamme on käytössä 7 erilaista tekstipuhelinjärjestelmää, jotka eivät ole keskenään yhteensopivia. Komissio voisi toimia myös tässä antamalla asiaa koskevan puitesäädöksen. Yleensäkin komission olisi tahollaan huolehdittava siitä, että kaikki multimedialaitteet varustettaisiin jo alun perin niin, että kuulovammaisia ei suljettaisi pois niiden käyttäjäpiiristä.
Haluaisin antaa tästä esimerkin: matkapuhelimet. USA: ssa matkapuhelimet ovat sikäläisen syrjinnän vastaisen lain ansiosta yhteensopivia kuulokojeiden kanssa. Euroopassa on sallittu kuitenkin myös sellaisia laitteita, joita käytettäessä kuulokojeet muuttuvat matkapuhelimen käytön yhteydessä häiriölähettimiksi. Vältettävänä on teknisiä esteitä, mutta myös byrokraattisia. Ajattelen tällöin esimerkiksi sellaisten byrokraattisten esteiden purkamista, jotka haittaavat kuulovammaisten osallistumista EUohjelmiin. Tarjolla on kyllä taloudellista tukea jonkin toisen vaihto-ohjelmaan osallistuvan maan kielen opiskeluun, mutta vaihtoohjelman ajaksi ei rahoiteta tulkkia, siis ei myöskään viittomakielen tulkkia. Tästä pitäisi sentään olla mahdollista antaa sopivat säännökset.
Tämä esimerkki osoittaa myös, että vielä on hyvin paljon tehtävää, jotta esteet saadaan puretuksi, niin konkreettiset kuin ajatusmaailmassammekin vallitsevat esteet. Sen puolesta meidän on työskenneltävä itse. Komissiolta sen sijaan vaadimme, että se aktiivisilla toimillaan, esityksellä oikeudellisesta kehyksestä ja purkamalla byrokraattisia esteitä, mahdollistaa meille kaikille - olkoonpa meillä jokin vamma tai ei - yhdessä elämisen ilman syrjintää.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, komissio on hyvin selvillä viittomakielen merkityksestä kuulovammaisille ihmisille. Se on tukenut ponnekkaasti parlamentin päätöslauselmaan liittyvää Birminghamin yliopiston tutkimushanketta. Tämä tutkimus on osoittanut, että jäsenvaltioiden välillä vallitsee huomattavia eroja viittomakielen kehitysasteessa, käyttökelpoisuudessa ja virallisessa asemassa. Epäilemättä asiassa on runsaasti parannettavaa, ja komissio toimii aina jatkossakin aktiivisesti siellä, missä yhteisöllisistä toimista on hyötyä asialle. Siitä huolimatta komission mielestä päävastuu asiasta kuuluu jäsenvaltioille, joten se ei suunnittele tekevänsä tässä yhteydessä erityisiä asiaa koskevia ehdotuksia.
Koulutuksen alalla tuettiin kuitenkin esimerkiksi Lingua-Surda-hanketta aiemman Lingua-ohjelman osana. Lisää yhteistyöhankkeita, jotka liittyvät erityiskoulutusta tarvitsevien ihmisten yleissivistävään tai ammatilliseen koulutukseen voitaisiin kehitellä SOKRATES- tai LEONARDO-ohjelmien piirissä. Mitä tulee televisiolähetyksiä koskeneeseen kysymykseen, niiden osalta sovelletaan yhteisössä tätä nykyä voimassa olevia oikeudellisia edellytyksiä, joiden oikeusperusta on ennen muuta direktiivissä " Televisio ilman rajoja" ja perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohdassa ja 66 artiklassa, joissa määrätään jäsenvaltioiden oikeus- ja hallintosäännösten yhteensovittamisesta siinä tapauksessa, että erot näiden välillä estävät vapaata palvelujen vaihtoa. Yksittäisten jäsenvaltioiden viittomakielisiä televisio-ohjelmia koskevien määräysten kohdalla näin ei kuitenkaan tällä hetkellä ole laita. Totta on, että yhteensopivuusongelmia ilmenee erilaisten EU: ssa käytössä olevien tekstipuhelinjärjestelmien välillä. Komissio on sillä kannalla, että tähän epäkohtaan voidaan löytää helpoimmin parannusta keskinäisesti sovittavilla standardeilla, ja siksi komissio tukeekin tätä koskevaa tutkimustyötä. Kuurojen Euroopan unioni on tuonut selkeästi esiin näkemyksensä siitä, että koko EU: n aluetta varten tarvittaisiin yhtenäinen tekstipuhelinstandardi. Edut, jotka tällaisella " kaikille sopivalla suunnittelulla" saavutettaisiin, todettiin jo multiamediasovellusten yhteydessä komission tiedonannossa vammaisten tasavertaisista mahdollisuuksista vuonna 1996. Parhaillaan komission alan yksiköissä on tekeillä " kaikille sopivaa sunnittelua" sekä vammaisten ja vanhusten integroimista tietoyhteiskuntaan koskeva tutkimus, joka käsittää myös multimediasovellusten käyttömahdollisuudet.
Olen iloinen voidessani ilmoittaa teille tänään, että komissio on kuluvan vuoden syyskuun 22. päivänä antanut komissiota itseään koskevat toimintaohjeet vammaisista työntekijöistä. Näiden ohjeiden soveltamisalueisiin kuuluvat muun muassa komission henkilöstön herkistäminen vammaisuuden ongelmille, siis muiden muassa kuulovammaisuuteen liittyville ongelmille. Viittomakielen tulkkeja varataan käyttöön samoilla periaatteilla kuin muitakin tulkkeja, jotta myös kuurot pääsisivät osallistumaan istuntoihin. On kuitenkin selvää - koska kukin opettelee oman kielensä - että meillä on tulevaisuudessa yhtä monta viittomakieltä kuin on puhuttuja kieliäkin. Kuulovammaisillehan koituisi vielä yksi syrjivä tekijä lisää, jos heiltä vaadittaisiin, että heidän on vastedes tultava ymmärretyksi vain yhdellä kaikille yhteisellä viittomakielellä. Komissio aikoo joka tapauksessa jatkossakin tukea useita erilaisia toimenpiteitä, jotka tähtäävät kuurojen etujen turvaamiseen, erityisesti Kuurojen Euroopan liitolle suunnattavan tuen kautta.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, yhteiskunnan tila ei ilmene siinä, miten se kohtelee vahvoja, vaan siinä, miten se kohtelee heikoimpiaan. Kuurot, kuten niin monet muutkin sellaiset ihmiset, joilla on rajalliset mahdollisuudet, kehittävät itsessään poikkeuksellista tarmoa, he ylittävät raja-aitoja ja heillä on pitkälle kehittyneet aistit. He tarkastelevat asioita monesti muita tarkemmin ja pystyvät sen vuoksi näkemään monia muita paremmin myös asioiden taustat. Silti heidän osallistumisensa tekniikan edelleen kehittämiseen aina tekstinkäsittelylaitteista tai kuvapuhelintekniikasta multimedian hyödyntämiseen ja entistä voimallisempaan viestinnälliseen vuorovaikutukseen on käynyt vuosi vuodelta yhä vaikeammaksi.
Euroopan parlamentti voisi näyttää esimerkkiä ja toimia edelläkävijänä välittämällä keskustelunsa kuuroille ja myös kuulovammaisille esimerkiksi puheenjohtajakorokkeen alueelle sijoitettavien erikoismonitorien välityksellä. Voisimme todeta, miten elävää viittomakieli on, jos täällä sanottu ja esitetty tulkattaisiin televisiolähetyksissä joko jaetun kuvaruudun tai kuvaan sijoitetun erillisen ikkunan kautta. Tosin tällaiset televisioinnit on useimmiten tuomittu lähetettäviksi iltapäivien hiljaisina lähetysaikoina ja yleensä ne on supistettu tiedotusluonteisiksi ohjelmiksi. Mitä mieltä komissio on lähetysaikoja ja -määriä koskevasta sääntelystä, jolla lähetysmääriä lisättäisiin tuntuvasti, ja miten tämä olisi toteutettavissa jäsenvaltioissa, arvoisa herra Fischler?
Ihmiset, jotka eivät kuule, eivät silti ole vailla omaa kieltä. Sen vuoksi Euroopan kansanpuolueen ryhmä vetoaa komissioon, jotta se tunnustaisi viittomakielen täysimääräisesti yhdeksi EU: n kieleksi ja laatisi tätä koskevan direktiiviehdotuksen. Komissaari viittasi edellä niihin vaikeuksiin, joita seuraisi useiden erilaisten viittomakielten huomioon ottamisesta. Tiedän tämän oikein hyvin, mutta uskoakseni järkevin lähtökohta, jonka voimme tarjota, olisi aloittaa ensin yhdestä kielestä. Sekin olisi jälleen yksi tekijä tasavertaisuuden lisäämiseksi.
Näin saataisiin avatuksi tie sille, että tähän kieleen voidaan kouluttaa yhä enemmän päteviä tulkkeja ja että sille saadaan riittävästi tukea EU: n varoista. Voisimme sitä kautta jälleen kerran osoittaa sen, että eurooppalaisuudesta koituu lisäarvoa, jonka täytyy ilman muuta koitua myös niin kutsuttujen vähemmistöjen hyväksi.

Schörling
Arvoisa puhemies, jos viittomakieltä ei eri jäsenmaissa virallisesti tunnusteta kuurojen kieleksi, se merkitsee ajan mittaan ja käytännössä sitä, ettei kuuroilla mielestämme pidä olla omaa kieltä. Viittomakielen tunnustaminen ei kuitenkaan riitä, vaan sitä on käytettävä paljon nykyistä laajemmin. Kuuroilla on oltava mahdollisuus osallistua yhteiskunnalliseen keskusteluun. Jotta he voisivat tehdä niin, heidän on toisaalta saatava tietoa siitä, mitä tapahtuu, toisaalta heidän on päästävä osallisiksi uutisista ja keskusteluista. Se vaatii ennen kaikkea useampia koulutettuja viittomakielen opettajia ja viittomakielen tulkkeja.
Ruotsissa on nykyään viittomakielisiä uutislähetyksiä. Lisäksi tärkeimmät Ruotsin parlamentin televisioidut poliittiset keskustelut simultaanitulkataan viittomakielellä, mikä on tietenkin todella hyvä asia. Ohjelmia voisi kuitenkin olla enemmän ja TV-kanavien itsestään selvä velvollisuus on lähettää poliittisia keskusteluja ja uutisohjelmia viittomakielellä. Mielestäni tämä tulisi sisällyttää eri kanavien lähetyslupiin.
Mielestäni komission on ensi kädessä tuettava jäsenvaltioita ja kannustettava niitä ryhtymään toimiin, koska päävastuuhan on niillä. Voimme luonnollisesti tehdä hyvin paljon asian puolesta parlamentista käsin, ja komissio voi tehdä hyvin paljon juuri tukeakseen ja kannustaakseen sitä, että entistä useammat maat todella tunnustaisivat viittomakielen, lähettäisivät viittomakielisiä TV-lähetyksiä ja keskusteluja sekä kouluttaisivat useampia opettajia ja tulkkeja. Voisimme kuitenkin aloittaa Euroopan parlamentista ja toimia näin hyvänä esimerkkinä.

Maes
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista ryhmäni nimissä tukemme niitä useita kysymyksiä kohtaan, jotka rouva esitti tämän istunnon alussa. Olen kuunnellut tarkkaavaisena komissaaria ja mielestäni voimme olla samaa mieltä kanssanne siitä, että päävastuu on todellakin jäsenvaltioilla. Silti olette itse sanonut, herra komissaari, että on mahdollista suorittaa joitakin toimenpiteitä, jotka liittyvät yhteensovittamiseen, yhdenmukaistamiseen ja erityisesti tekstipuhelinjärjestelmien yhdenmukaistamiseen. Mikäli toteuttaisitte nämä konkreettiset asiat, uskon, että se auttaisi paljon. Silti olen sitä mieltä, että viittomakielen tunnustamisen mahdolliseksi tekeminen unionissa, myös komission taholta, ansaitsee huomion, jotta kuulovammaiset eivät tuntisi itseään syrjityiksi omassa parlamentissamme ja jotta suoritettaisiin tarvittavat toimenpiteet, jotta he voisivat kommunikoida parlamentin kanssa omalla tutulla kielellään. Tilanne, missä viittomakieltä ei ole tunnustettu täysiarvoiseksi kieleksi, on vallinnut jo liian pitkään. Nyt kun asiaan tulee muutos, meidän on pystyttävä antamaan nopeasti ärsykkeitä, jotta tämä tunnustaminen tulisi viralliseksi ja sitä sovellettaisiin käytännössä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Maes.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona 18. marraskuuta.

Komission maksuviivästykset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Pexin kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan komissiolle esittämä suullinen kysymys komission maksuviivästysten aiheuttamista vahingoista (B4-0490/98).

Pex
Arvoisa puhemies, on ehkä erikoista, että esitän tämän kysymyksen tänään täällä istuntosalissa, koska valiokunnan puheenjohtajana voin luonnollisesti hoitaa monet asiat joustavasti hyvässä yhteisymmärryksessä komission kanssa. Mutta nyt on kyse niin monesta järjestöstä, jotka ovat kohdanneet ongelmia, että on mielestäni hyvä esittää tämä kysymys julkisesti.
Mielestäni valtion antamien tukien tarkoituksena on mahdollistaa sellaiset toiminnot, joita me haluamme, eikä niiden tarkoituksena ole työllistää joukkoa virkamiehiä, jotka hyvää hyvyyttään myöntävät tuen vuoden lopulla. Valtion velvollisuutena on luoda oikeusturva ja ylläpitää sitä. Tässä tapauksessa se merkitsee sitä, että mikäli tuki myönnetään, sen on tapahduttava ajoissa anomuksen jättämisen jälkeen ja maksamisen on tapahduttava mahdollisimman nopeasti sen jälkeen kun tuen myöntämisestä on ilmoitettu.
Mainitsen kaksi esimerkkiä. Ensiksi pieni hanke Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1997. Joulukuussa 1997 maksettiin 15 000 ecua, sen jälkeen kun olin itse puuttunut asiaan. Nuo ihmiset eivät siis voineet toteuttaa hankettaan, sillä heillä ei ollut mahdollisuutta rahoittaa sitä etukäteen.
Toinen esimerkki: eräs järjestö, jonka palveluksessa on useita henkilöitä, on saanut monien vuosien ajan tukea. Kyse on 500 000 ecusta. Tämän vuoden heinäkuun 30. päivänä järjestölle ilmoitettiin kirjeitse, että tukea annetaan. Silloin oli kulunut jo puoli vuotta, ja järjestön oli pitänyt huolehtia rahoituksesta etukäteen, ja ensimmäinen erä maksettiin elokuun lopulla sen jälkeen kun olin itse puuttunut asiaan. Toinen erä maksetaan asiaan puuttumisen jälkeen melko nopeasti.
Tämän toisen hankkeen korkomenot ovat 24 000 ecua. Voisin mainita kymmeniä vastaavanlaisia esimerkkejä. En halua olla konkreettinen, sillä järjestöt ovat pyytäneet minua olemaan mainitsematta niiden nimiä, koska ne pelkäävät, että se tulisi vaikuttamaan kielteisesti niiden asemaan tulevina vuosina.
Mielestäni on tärkeää, että kun ihmisten on pakko lainata rahaa rahoittaakseen toimintansa etukäteen, koska he luottavat siihen, että komissio pitää sanansa, niin heidän pitää voida olla varmoja asiasta; mikäli heidän pitää maksaa korkoja, heidän tulee olla tietoisia siitä, että ne voidaan korvata. Tänä vuonna tilanne on vakavampi kuin edellisinä vuosina, mikä johtuu siitä, että komissio päätti olla maksamatta tukia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion vuoksi. Voitte vain kuvitella, mitä tapahtuu. Jokin järjestö menee pankkiin mukanaan komission allekirjoittama kirje. Kirjeen perusteella myönnetään laina. Muutamien kuukausien kuluttua pankissa hermostutaan. Sitten pankista tiedustellaan asiaa komissiolta ja saadaan kuulla: me emme maksa enää. Se merkitsee sitä, että järjestöt joutuvat suuriin vaikeuksiin, ei vain varojensa suhteen vaan myös pankkien kanssa. Minulle on kerrottu ja vakuutettu, että joidenkin järjestöjen on lopetettava toimintansa tämän vuoksi.
Mielestäni on skandaali, että tällainen on mahdollista ja pyydänkin komissiota - en tarvitse siihen monia sanoja - ensiksi vakuuttamaan parlamentille, että voimme odottaa kahta asiaa varainhoitovuodelta 1999, siis ensi vuodelta, nimittäin sitä, että talousarviossa tehdyt lupaukset täytetään ensimmäisellä vuosineljänneksellä ja että maksaminen tapahtuu välittömästi sen jälkeen, jotta toiminta voi käynnistyä. Meillä on omat budjettilinjamme, me vahvistamme ne täällä parlamentissa. Kyseiset järjestöt tietävät, että kun asia on toisessa käsittelyssä, ne jättävät hakemuksensa ennen vuoden loppua ja odottavat, että ne käsitellään nopeasti. Me tuemme kaikkien näiden järjestöjen toimintaa, koska olemme sitä mieltä, että niiden tulee toteuttaa meidän politiikkaamme. Kyseessä on oikeastaan meidän politiikkamme, jonka me annamme yksityisten ihmisten, yksityisten järjestöjen ja joskus yritystenkin toteutettavaksi. On käsittämätöntä, että teemme sen tavalla, joka tekee mahdottomaksi sen, että saataisiin varmuus siitä, että suunnitelmamme voidaan toteuttaa kyseisenä varainhoitovuonna.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, herra Pexin suullisessa kysymyksessä mainittuja tukia kulttuurin alalla toteutettavia toimia varten on todellakin jouduttu lykkäämään aina syyskuulle asti. Näiden tukien myöntämistä silmällä pitäen komissio julkisti jo tammikuussa kehotuksen niitä koskevien ehdotusten jättämiseksi. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toukokuussa antaman oikeusperustaa koskeneen päätöksen johdosta komissio kuitenkin katsoi, että sen on pakko keskeyttää menettely.
Euroopan parlamentin laatimalle asiaa koskevalle talousarviokohdalle ei ollut vaadittavaa oikeusperustaa, mikä muuten vahvistettiin kolmen osapuolen vuoropuhelussa heinäkuun puolivälissä. Vuoropuhelussa tehtyjen päätösten mukaan komission oli mahdollista suorittaa maksut niille tuen saajille, jotka oli valittu jo ennen tuomioistuimen päätöstä ja joilla oli siten perusteltua aihetta odottaa näin tapahtuvan. Sen ansiosta, että kehotus ehdotusten jättämiseen oli annettu heti vuoden alussa, komissio pystyi siis myöntämään nämä tuet. Olemme varsin hyvin selvillä siitä, että kyseiset organisaatiot ovat joutuneet vaikeuksiin maksusulun takia. Maksut suoritettiin sopimuksen mukaisesti 60 päivän kuluessa sopimusten allekirjoittamisesta. Vahingonkorvauksen saamiselle ei siten ollut perusteita. Sitä paitsi niihin ei myöskään ollut varattu talousarviossa varoja.
Tulevana vuonna, herra parlamentin jäsen, tätä ongelmaa ei enää synny, sillä tämäntyyppistä maksusulkua ei toivon mukaan enää tarvitse asettaa. Kolmen osapuolen vuoropuhelussa todettiin selvästi, millä edellytyksillä voidaan toteuttaa sellaiset talousarviokohdat, joilta puuttuu oikeudellinen perusta. Niistä aiomme pitää kiinni.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Fischler, hyvät naiset ja herrat, talousarviovaliokunnan jäsenenä pidän EY: n tuomioistuimen ja komission päätöksiä hyvinä. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on ollut aina tärkeä rooli jo Euroopan yhdentymisen alkuajoista lähtien. Se on toiminut yhteisön oikeuden turvaajana ja edelleenkehittäjänä. Viime aikoina se on antanut päätöksiä, jotka ovat erittäin kauaskantoisia. 12. päivänä toukokuuta tuomioistuin antoi päätöksen, joka perustuu useiden jäsenvaltioiden, ennen muuta Ison-Britannian, tekemään valitukseen, siitä, että - ja tämä on mielestäni huomionarvoista - varojen maksamiseen EU: n budjetista tarvitaan kaksinkertainen vahvistus, rahoituksen saaminen nimittäin edellyttää yhtäältä sitoumusta ja valtuutusta ja toisaalta riittävää oikeusperustaa. Tämän johdosta komissio keskeytti kaikki maksut, jotka eivät täyttäneet näitä kriteerejä, ja nähdäkseni täysin aiheellisesti.
Komissio asetti maksusulun 100 budjettikohdalle, joiden yhteissumma oli 920 miljoonaa euroa, voidakseen tutkia niiden oikeudellisen perustan. 56 budjettikohdalle, joiden yhteismäärä oli 390 miljoonaa euroa, asetettiin täysi sulku, 19 kohtaa, määrältään 170 miljoonaa euroa, vapautettiin osittain maksuun, ja 16 budjettikohtaa, yhteismäärältään 340 miljoonaa euroa olivat käsittelyn alaisina, toisin sanoen niistä päätti parlamentti. Sulun kohteeksi joutui ennen kaikkea kansalaisjärjestöjen hankkeita perhe-, lapsi- ja vanhustyön alueilla, mutta etenkin myös kulttuurin alalla. Haluan lausua onnitteluni ensinnäkin puheenjohtajamaa Itävallalle ja niin ikään komissiolle, jonka johdolla asiassa onnistuttiin kuluvan vuoden heinäkuun 17. päivänä saamaan aikaan toimielinten välinen sopimus, sopimaan varojen vapauttamisesta ja saamaan aikaan kestävä päätös oikeudellisista perusteista.
Tällöin ei saa unohtaa, että Euroopan parlamentissa ja erityisesti talousarviovaliokunnassa on vaadittu tällaista järjestelyä jo 16 vuoden ajan. Kun näkee, miten olennaisesta vaatimuksesta kiistellään ensin 16 vuoden ajan ja sitten siitä onnistutaan saamaan muutamassa päivässä toteutuskelpoinen, voi nähdä, että EY: n tuomioistuimen päätöksellä on ollut oleellinen vaikutus siihen, että toimielinten välisille sopimuksille ja viime kädessä myös niiden tekemille päätöksille on saatu vaadittava oikeudellinen perusta.
Komission asema aina tuomioistuimen päätöksen julkistamisesta kompromissiin pääsyyn asti ei varmasti ole ollut helppo. Monet budjettikohdat, joilta on puuttunut riittävä oikeusperusta, koskivat jo edellä mainittuja ohjelmia kulttuurin, koulutuksen, nuorisoja myös perhetyön aloilla. Meihin parlamentin jäseniin on otettu hyvin paljon yhteyttä, koska asian kohteeksi joutuneet organisaatiot eivät ole enää voineet olla varmoja siitä, saavatko ne rahat oikeaan aikaan. Tämän vuoksi olenkin iloinen voidessani sanoa, erityisesti tämänhetkisen tilanteen valossa, että suurin osa varoista on sittemmin jälleen vapautettu maksuun.
Komissio ei nyt kuitenkaan voi joutua yksin vastaamaan menettelynsä seurauksista. Viime kädessähän se noudatti EU-oikeuteen perustuvaa unionin korkeimman oikeusistuimen antamaa päätöstä. Kuten komissaari Fischler meille juuri selvitti, maksut suoritettiin 60 päivän kuluessa.
Olen myös sitä mieltä, että tämä keskustelu sekä asian nopea ratkeaminen ovat Euroopan yhteisölle selvä edistysaskel. Meillä on samanaikaisesti meneillään myös maksuviivästyksiä koskevan direktiivin käsittely. Tämä direktiivi koskee sitä, missä ajassa maksut on suoritettava. Uskon, että tämä direktiivi olisi varmasti hyväksi myös Euroopan unionille. Meidän ei tulisi olla esikuvana vain tulojen hankinnassa, missä turvaudumme hyvin nopeasti rankaisusäännöksiin ja erittäin koviin keinoihin. Meidän Euroopan unionina pitäisi olla esikuvana myös maksujen maksajana, luotettava kumppani, joka on esimerkkinä Euroopalle.

Kerr
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin musiikin ystävien puheenjohtajana saan säännöllisin väliajoin pyyntöjä, kiireellisiä puheluja ja vetoomuksia musiikin alalla toimivilta järjestöiltä, jotka odottavat komissiolta maksujaan. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tapaus vain pahensi asiaa tänä vuonna, mutta minulla on neljän ja puolen vuoden kokemus parlamentissa työskentelystä ja minun on sanottava, että näin on käynyt komission kanssa joka vuosi. Joka vuosi päätämme talousarvion osalta marraskuussa siitä, mille järjestöille talousarviossa pitäisi antaa rahoitusta, ja jos näillä on onnea, komissio toimittaa rahat niille seuraavan vuoden lokakuuhun mennessä.
Tällaista rahojen toimittamisen viivästymistä ei voida mitenkään hyväksyä. Ratkaisu näyttäisi olevan se, että tarvitsemme enemmän monivuotisia ohjelmia - toivon, että uusi kulttuurin puiteohjelma saa tämän todellakin aikaan - jotta suurimmat järjestöt, kuten Euroopan nuoriso-orkesteri, Euroopan oopperakeskus (European Opera Centre) ja niin edelleen, todellakin saavat jatkossa rahansa porrastettuina maksuina ja jotta komissio valvoo ja arvioi maksujen suorittamista ja jotta tilintarkastus ja muut sellaiset suoritetaan asianmukaisesti, mutta huolellisesti ja säännöllisesti siten, että niihin voidaan luottaa.
Jos komissio on syypää viivästyksiin, meidän pitäisi vaatia sitä maksamaan ne korkomaksut, jotka järjestöjen on maksettava pankeille. Näen komissaari Fischlerin nauravan, joten oletan sen olevan myöntymisen merkki.

Rehder
Arvoisa puhemies, tässä on tietyltä osin kyse myös sisäisiä toimintasääntöjä koskevasta eettisestä asiakohdasta. Haluaisin mainita yhden esimerkin, josta ei käsittääkseni ole EY: n tuomioistuimen päätöstä. Asia koskee erään maksun viivästymistä pian jo vuoden verran. Eräät kunniavirkaa hoitavat henkilöt halusivat rakentaa Chileen koulun tähtioppilaille; he ajoivat aktiivisesti asiaa, kääntyivät puoleemme, saivat oikeudellisesti sitovan myöntävän vastauksen ja ovat nyt odottaneet jo vuoden rahoja. Onneksi he saivat hankkeelle väliaikaista rahoitusta. Tämä kaikki on jo sinänsä kestämätöntä. Mutta vielä kestämättömämpää ja osoitus komission ylimielisyydestä ja hidasliikkeisyydestä on oikeastaan se, että kaikkiin niihin kirjeisiin, joissa pyydettiin selvitystä asiaan, joko ei vastattu lainkaan tai sitten vastauksissa puhuttiin joistakin mitäänsanomattomista asioista. Pyytäisin teitä, arvoisa komissaari, välittämään asian toimivaltaiselle taholle, muuten nimittäin vien asian Euroopan oikeusasiamiehelle. Tällä tavoin ei Euroopan kansalaisia voi kohdella!

Puhemies
Herra Rehder, tuo ei ole menettelyä koskeva esitys. Se oli puheenvuoro. Olisin kiitollinen, jos tekisitte tulevaisuudessa kaiken mahdollisen päästäksenne puhujalistalle.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Keskustelun päätteeksi ilmoitan, että olen vastaanottanut päätöslauselmaesityksen.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Parlamentti on käsitellyt kaikki esityslistalla olleet asiat. Tämän istunnon pöytäkirja annetaan parlamentin hyväksyttäväksi seuraavan istunnon alussa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, ennen kuin päätämme istunnon, haluaisin tavalliseen tapaani esittää kiitokset kaikille parlamentin yksiköille. Tällä viikolla olemme joutuneet joihinkin kireisiin ja jännittyneisiin tilanteisiin, mikä on yksi niistä väistämättömistä asioista, joita talousarviota koskeva keskustelu ja sen hyväksyminen saavat aikaan, ja kaikki - tämä on sanottava - kaikki on mennyt oikein hyvin parlamentin tehokkaan toiminnan ansiosta, esittelijöiden kykyjen ansiosta ja - miksen sanoisi myös tämän - sen ansiosta, että rouva Fontainella on kadehdittava taito johtaa äänestyksiä.
Arvoisat parlamentin jäsenet, tämä viikko alkoi rauhan sanomalla. Puhemiehemme Gil-Robles kertoi ensimmäisessä puheenvuorossaan iloitsevansa siitä, että Nobelin palkinto luovutettiin oikeudenmukaisesti Pohjois-Irlannin rauhanprosessin kahdelle johtohahmolle. Me myös päätämme tämän viikon rauhan sanomalla, sillä nämä perjantaiaamun istunnot ovat erittäin rauhallisia, jopa siinä määrin, että minulla on kiusaus asettaa perjantaiaamun istunnot seuraavalla kerralla Nobelin rauhanpalkintoehdokkaaksi. Hyvät jäsenet, toivottavasti se onnistuu.
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 11.15.)
