
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin torstaina 6. huhtikuuta 2006 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Haluan ilmoittaa teille, että puheenjohtajakokous tuki 6. huhtikuuta pitämässään kokouksessa suhteista Iraniin vastaavan valtuuskunnan pyyntöä nimetä valtuuskunta uudelleen suhteista Iranin islamilaiseen tasavaltaan vastaavaksi valtuuskunnaksi.
Jos hyväksymme tämän ehdotuksen, muutamme käytännöllisesti katsoen yhtä parlamentin päätöslauselmista eli suhteista kolmansiin maihin vastaavien valtuuskuntien nimeämistä koskevaa päätöslauselmaa. Tämän vuoksi on tarpeen, ettei kukaan vastusta ehdotusta. Jos kukaan ei vastusta, valtuuskunta nimetään uudelleen ilmoittamallani tavalla. 
Paulo Casaca (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan ilmaista täydellisen vastustukseni tälle täyskäännökselle, joka merkitsee surkeaa suostumista Iranin uuden presidentin Mahmoud Ahmadinejadin vaatimuksiin. Tälle toimelle ei ole kerrassaan mitään perusteita, ja se on aivan eri linjoilla kuin parlamentin perinteinen näkemys. Tämän vuoksi vastustan ehdotusta ja haluan ilmoittaa vastustavani päätöstänne voimakkaasti. 
Puhemies.
   Haluaako joku muu käyttää puheenvuoron? Tosin yksi puhuja itse asiassa riittää… 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   Arvoisa puhemies, kunkin maan periaatteita on kunnioitettava. Siitä riippumatta, onko kyseessä ystävällinen tai vähemmän taikka enemmän ystävällinen maa, maa on päättänyt omasta nimestään. Meidän on kunnioitettava kyseisen maan päätöstä. Muunlainen toiminta ei ole demokratian mukaista vaan räikeää puuttumista maan sisäisiin asioihin, kuten kaikki varmaan ymmärtävät. Meidän on kunnioitettava maan päätöstä omasta nimestään. 
Puhemies.
   Emme ala keskustella tästä asiasta nyt, koska keskustelu jatkuisi loputtomasti ja asiasta on jo keskusteltu asianmukaisessa paikassa. Nyt on kyse vain puheenjohtajakokouksen ehdotuksen hyväksymisestä tai hylkäämisestä.
Koska ehdotusta on vastustettu, äänestämme siitä mutta emme nyt. Parlamentin jäsenille on tiedotettava, että asiasta toimitetaan äänestys. Tämän vuoksi valtuuskunnan uudelleen nimeämisestä äänestetään täysistunnossa huomenna klo 11.00 äänestysten yhteydessä. 
Puhemies.
   Hetki sitten tehdyn muutoksen eli sen lisäksi, että huomenna klo 11.00 toimitettaviin äänestyksiin lisätään yksi kohta, mikä tietysti muuttaa käsittelyjärjestystä, on ehdotettu muita muutoksia, jotka selitän seuraavaksi.
Tämän- ja huomispäiväistä esityslistaa koskeva oikaisu on jaettu, ja se käsittää muutokset, joista päätettiin Strasbourgissa torstaina 6. huhtikuuta.
Oikaisu käsittää myös seuraavat muutokset, joita ehdotan parlamentille poliittisten ryhmien tuella:
Ensiksikin Bulgarian ja Romanian liittymistä Euroopan unioniin koskevan suullisen kysymyksen jälkeen esityslistalla on palestiinalaishallinnolle annettavan tuen lakkauttamista koskeva neuvoston ja komission julkilausuma. Huolimatta siitä, mitä mainitsemassani oikaisussa todetaan, tämän keskustelun päätteeksi ei anneta päätöslauselmaa. Oikaisun mukaan päätöslauselma annetaan, mutta tämän keskustelun jälkeen ei siis anneta päätöslauselmaa.
Jäsen Mavrommatisin laatima mietintö, joka koskee toimenpiteitä monikielisyyden ja kielten oppimisen edistämiseksi Euroopan unionissa ja jonka oli tarkoitus olla tänä iltana esityslistan viimeistä edellisenä kohtana, siirretään huomisaamuun toiseksi keskusteluksi eli viimeiseksi keskusteluksi ennen äänestyksiä.
Lopuksi ilmoitan toisen korjauksen, eli huolimatta siitä, mitä ilmoitettiin 6. huhtikuuta Strasbourgissa, istunto huomenna torstaina alkaa klo 9.00 eikä klo 8.30. Huomaan, että tämä uutinen kauhistuttaa jäseniä, mutta toivottavasti hätäännyksenne menee ohi.
Huomiseksi torstaiksi suunnitelluista äänestyksistä jäsen Gauzèsin laatimaa mietintöä oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa koskeva äänestys siirtyy, jotta asiassa voitaisiin saavuttaa yhteisymmärrys ensimmäisessä käsittelyssä.
Lisäksi esityslistalle lisätään kaksi mietintöä työjärjestyksen 131 artiklan mukaisesti: jäsen Bögen laatima mietintö solidaarisuusrahaston varojen käyttöön ottamisesta (A6-0138/2006) ja jäsen Pittellan laatima mietintö esityksestä lisätalousarvioksi nro 1/2006, joka liittyy tulviin Bulgariassa, Romaniassa ja Itävallassa. Onko huomautettavaa? 
Daniel Marc Cohn-Bendit (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, tunnustan, etten oikein ymmärtänyt yhtä asiaa. Kuka päätti mitä ja milloin Palestiinaa koskevasta päätöslauselmasta? Haluan vain tietää, kuka päättää. Tekikö päätöksen poliittisten ryhmien pääsihteerien kokous, puheenjohtajakokous, vanhusten kerho vai luoja ties kuka muu? Haluan vain yksinkertaisesti, että minulle kerrotaan, kuka päätti mitä ja milloin. 
Puhemies.
   Kuten tiedätte, päätökset tehdään puheenjohtajakokouksessa, tai jos se ei ole mahdollista, poliittisten ryhmien pääsihteerien kokouksessa. Puheenjohtajiston yksiköistä kerrotaan, että tämä päätös tehtiin poliittisten ryhmien pääsihteerien kokouksessa eilen puolenpäivän aikaan. 
Daniel Marc Cohn-Bendit (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, anteeksi, mutta olen varmaan hieman yksinkertainen. Puheenjohtajakokous koostuu vaaleilla valituista edustajista, ryhmien puheenjohtajista, jotka voivat tehdä päätöksiä. Se on oikein ja aivan hyvä asia. Tietääkseni puheenjohtajakokouksen lisäksi vain täysistunnossa voidaan tehdä päätöksiä. Poliittisten ryhmien pääsihteerit puolestaan voivat ilmaista mielipiteensä, mutta koska he eivät ole vaaleilla valittuja edustajia eivätkä voi edustaa mitään ryhmää, he eivät voi tehdä päätöksiä. Mielestäni asia on yksinkertaisesti näin.
He voivat tietysti tehdä ehdotuksia, mutta he eivät voi tehdä päätöksiä. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Cohn-Bendit, olette aivan yhtä älykäs kuin keskimäärin kuka tahansa täällä parlamentissa, ja esittämänne tai julki tuomanne asia on otettava huomioon. Oletuksena on, että poliittisten ryhmien pääsihteerit osallistuvat poliittisten ryhmien kokouksiin välittääkseen poliittisten ryhmien kannan. Voisimme nyt kokeilla, kuinka hyvin poliittisten ryhmien pääsihteerit edustavat ryhmiään, äänestämällä esityslistan muutoksesta, mutta onko se todella tarpeen? Saammepa nähdä… 
Francis Wurtz (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, ymmärrän jäsen Cohn-Benditin spontaanin reaktion ja haluaisin sen vuoksi yrittää antaa hänelle selityksen.
Juuri minun ryhmäni pyysi, että esityslistalle otettaisiin Palestiinalle annettavan tuen lakkauttamista koskeva kohta. Jätimme tämän ehdotuksen vasta huomattavasti viimeisen puheenjohtajakokouksen jälkeen, minkä vuoksi puheenjohtajakokous ei ole voinut keskustella asiasta. Tämän vuoksi pääsihteerit keskustelivat keskenään, kuten on tapana. Ymmärrän puhemiehen ehdotuksen tämän vuoksi seuraavasti. Nyt on kyse siitä, että ryhmien pääsihteerien tekemät päätelmät, jotka on tehty ehdotuksemme perusteella, jätetään täysistunnon käsiteltäväksi ja jos asiaa vastustetaan, meidän on äänestettävä.
Tämän jälkeen haluan todeta luulleeni, että ehdotustamme tuettiin käytännöllisesti katsoen yksimielisesti. Erimielisyyttä aiheutti ainoastaan se, että me kannatimme myös päätöslauselman antamista. Emme halua kuitenkaan aiheuttaa mitään sotaa tämän asian vuoksi. 
Martin Schulz (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, keskustelun kohteena oleva päätös, josta jäsen Wurtz sanoi kaiken tarpeellisen, tehtiin, koska halusimme keskustelun. Totesimme kuitenkin myös, että kun otetaan huomioon muun muassa presidentti Abbasin tuleva vierailu tänne Brysseliin tai Strasbourgiin, ettei meidän ole nyt sopivaa tehdä päätöksiä tällaisessa asiassa, jolla voi olla huomattavia poliittisia vaikutuksia, eikä esittää päätöksiä päätöslauselman muodossa. Tämän vuoksi emme kannata tätä esitystä, vaikka on aivan selvää, että on perusteltua esittää se täysistunnolle, joka on tämän parlamentin ylin elin. Tässä asiassa tuen täysin jäsen Cohn-Benditin näkemystä.
Haluan kuitenkin kertoa parlamentille jotakin, mitä jäsen Cohn-Bendit jätti kertomatta. On totta, että puheenjohtajakokous koostuu tavallisista parlamentin jäsenistä, ja jäsen Cohn-Bendit on yksi näistä. Samainen jäsen Cohn-Bendit on puheenjohtajakokouksessa mielissään muiden ryhmien puheenjohtajien tuesta aina, kun he hyväksyvät hänen suunnitelmansa, vaikka kyse olisi asioista, jotka eivät todennäköisesti saisi enemmistön tukea, jos niistä äänestettäisiin täällä täysistunnossa. 
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä on todellakin niin hyvässä asemassa, että heillä on kaksi puheenjohtajaa, joista toinen on jäsen Frassoni ja toinen jäsen Cohn-Bendit. Tapaan heidät aina mielelläni, mutta olen pahoillani siitä, etten koskaan näe heitä samanaikaisesti. Kuten jäsen Wurtz ja jäsen Schulz totesivat, olimme yhtä mieltä siitä, että täällä parlamentissa on oltava hieman hyvää tahtoa ja että keskustelemme tästä asiasta, mutta ettemme nykyisessä asiaintilassa laatisi päätöslauselmaa. Kaikki suostuivat tähän.
Tällä parlamentilla on tietysti oikeus tehdä asiasta lopullinen päätös – sehän on sanomattakin selvää. Puheenjohtajakokouksen jäsenet ovat vain tavallisia kuolevaisia, joten kaikki, mitä teemme, ei ole oikein. Tässä tapauksessa päätös oli kuitenkin oikea ja asianmukainen, joten arvostaisin sitä, että parlamentti toimisi päätöksen mukaisesti. 
Daniel Marc Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, en selvästikään ymmärrä yhtään mitään. Jäsen Wurtz totesi, että ehdotus on tehty vasta huomattavasti puheenjohtajakokouksen jälkeen. Jos jäsen Wurtz on oikeassa, niin aikaisemmin pidetty puheenjohtajakokous ei voinut tarkastella ehdotusta. Tämä vaikuttaa minusta loogiselta.
Ehdotuksen teki Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän/Pohjoismaiden vihreän vasemmiston puheenjohtaja. Kuten molemmat kuulimme, hän kertoi juuri tehneensä ehdotuksen puheenjohtajakokouksen jälkeen. Koska ehdotus tehtiin puheenjohtajakokouksen jälkeen, aikaisemmin pidetty puheenjohtajakokous ei voinut keskustella asiasta. Tätä ei mielestäni voida kiistää.
Toiseksi haluan todeta hyvin selvästi seuraavan asian. Jos kaksi pääryhmää vastustaa päätöslauselman antamista, silloin päätöslauselmaa ei anneta. Haluaisin kuitenkin, että parlamentissa äänestettäisiin siitä, annetaanko päätöslauselma vai ei. Teillä on perusteenne, jotka ovat oikeita, ja minulla taas omat perusteeni, jotka ovat aivan yhtä oikeita. Enemmistö päättää. Se on demokratiaa, kiitos. 
Graham Watson (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, asiasta näyttää olevan monia erilaisia muistikuvia, mutta oman varman muistikuvani mukaan sovimme puheenjohtajakokouksessa, ettei päätöslauselmaa anneta. Pyydän teitä kuitenkin lopettamaan tämän väittelyn, jotta pääsemme eteenpäin tämän iltapäivän asioiden käsittelyssä, joko pyytämällä parlamenttia äänestämään ehdotetun esityslistan hyväksymisestä tai yksinkertaisesti vain jatkamalla eteenpäin. 
Puhemies.
   Tiedusteltuani asiaa puheenjohtajiston yksiköistä kerrottiin, että tämä kohta otettiin mukaan tai kohdan mukaan ottamista ehdotettiin viimeisen puheenjohtajakokouksen jälkeen. Ehdotus on siis tehty jälkeenpäin, ja siinä esitetään, että kohta otetaan mukaan ilman päätöslauselmaa. Koska kaikki eivät hyväksy ehdotusta, siitä on tietysti äänestettävä. En halua enää tuhlata enempää henkisiä voimavaroja siihen, että yritetään ymmärtää, mitä on tapahtunut. Voisitteko siis ystävällisesti vain sanoa, hyväksyttekö sen vai ettekö hyväksy sitä, että esityslistaa muutetaan niin, että mukaan otetaan palestiinalaishallinnolle annettavan tuen lakkauttamista koskeva kohta, jonka jälkeen ei anneta päätöslauselmaa.
Esityslista käsittää näin ollen kohdan, joka liittyy palestiinalaishallinnolle annettavan tuen lakkauttamista koskevaan neuvoston ja komission julkilausumaan ja jonka jälkeen ei äänestetä päätöslauselmasta.
Lisäksi ilmoitan teille, että minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista esitetään erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan muuttamista koskevan neuvostolle esitetyn suullisen kysymyksen jälkeen. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu komission julkilausumasta "Kaksikymmentä vuotta Tšernobylin onnettomuuden jälkeen: kokemukset tulevaisuutta varten". 
Andris Piebalgs,
   . Arvoisa puhemies, haluan aloittaa osoittamalla kunnioitusta Tšernobylin onnettomuudessa menehtyneille ja siitä kärsineille yhteisöille. Latvialaisista lehdistä olemme saaneet lukea, että monet ihmiset kärsivät yhä onnettomuuden seurauksista vielä nytkin. Onnettomuus ei vaikuttanut Latviaan suoraan, mutta 6 000 latvialaista osallistui raivaustöihin. Nyt puolet heistä on invalidisoitunut ja 500 on kuollut.
Minulla oli hyvin läheinen yhteys Tšernobyliin. Onnettomuuspäivänä olin kajakkiretkellä Ukrainassa ja kuulin onnettomuudesta vasta kaksi päivää myöhemmin, kun eräs paikallinen asukas kysyi minulta, olinko kuullut läheisellä ydinvoimalalla sattuneesta onnettomuudesta. Toinen yhteyteni onnettomuuteen on lankoni. Hän on aivan tavallinen mies, joka kutsuttiin raivaamaan Tšernobylin onnettomuuden seurauksia.
Nyt 20 vuotta Tšernobylin onnettomuuden jälkeen Euroopan komissio haluaa yhdessä Euroopan parlamentin kanssa pohtia perusteellisesti onnettomuuden seurauksia ja erityisesti siitä saatuja kokemuksia.
Ensiksikin Euroopan unioni on vuodesta 1991 lähtien antanut merkittävää taloudellista tukea ydinturvallisuuden parantamiseksi Venäjällä, Ukrainassa, Armeniassa ja Kazakstanissa, myös Tšernobylin voimalan alueella. Pelkästään Ukrainalle yhteisö on antanut yli puoli miljardia euroa tukea hankkeisiin, jotka liittyvät ydinturvallisuuteen, esimerkiksi Tšernobylin reaktorisuojarahastoon.
EU:n jatkuvien toimien toteuttamiseksi komissio on myös ehdottanut vuosiksi 2007–2013 ydinturvallisuutta tukevaa välinettä, jonka talousarvioksi on ehdotettu 500:aa miljoonaa euroa, jotta turvallisuutta voidaan vahvistaa Euroopan unionin rajojen ulkopuolella.
Kansainväliselle yhteisölle Tšernobyl merkitsi käännekohtaa, joka lisäsi tietoisuutta siitä, että tarvitaan sääntöjä ja yhteisiä normeja, jotta onnettomuusriski saadaan mahdollisimman pieneksi, sekä valmistautumista välittömään toimintaan säteilyhätätilanteen yhteydessä. Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) piirissä allekirjoitetut monet kansainväliset yleissopimukset osoittavat, miten kansainvälinen yhteisö reagoi onnettomuuden jälkeen. Näitä ovat yleissopimus ydinonnettomuuden pikaisesta ilmoittamisesta, yleissopimus avunannosta ydinonnettomuuden tai säteilyhätätilan yhteydessä, ydinturvallisuutta koskeva yleissopimus, yleissopimus ydinaineiden turvajärjestelyjä koskevista toimista sekä käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollon turvallisuutta koskeva yleissopimus. Euroopan atomienergiayhteisö (Euratom) ja jäsenvaltiot ovat kaikkien näiden yleissopimusten sopimuspuolia.
Euroopan unionin osalta muistutan, että Euratomin perustamissopimuksen luvussa, joka koskee terveyttä ja turvallisuutta, määrätään sekä työntekijöiden että kansalaisten terveyden suojelusta säteilyn aiheuttamilta vaaroilta. Lisäksi sopimuksella velvoitetaan jäsenvaltiot ja toimijat toimittamaan komissiolle säännöllisesti tietoja laitoksista ja hallussaan olevista ydinaineista.
Lisäksi Tšernobylin tragediasta saadut kokemukset näkyvät yhteisön johdetussa lainsäädännössä, esimerkiksi elintarvikelainsäädännössä. Pian onnettomuuden jälkeen asetettiin tiettyjen maataloustuotteiden tuontia koskevia rajoituksia, ja joitakin rajatarkastuksia tehdään edelleen. Jos on tarpeen, yhteisön mekanismin avulla voidaan vahvistaa nopeasti elintarvikkeiden ja rehujen radioaktiivisen saastumisen sallitut enimmäistasot.
Toisena esimerkkinä voidaan mainita valmius- ja pelastusjärjestelyjä koskeva johdettu lainsäädäntö. Siinä velvoitetaan laatimaan tarvittavat kansalliset ja paikalliset valmius- ja pelastussuunnitelmat sekä laitosten sisäiset suunnitelmat ja perustamaan hätätilanteissa toimivia pelastusryhmiä. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä valmius- ja pelastusjärjestelyjen sekä hätätilanteeseen reagoimisen alalla.
Kolmanneksi yhteisössä on olemassa tiedottamista säteilyhätätilanteen yhteydessä koskevaa johdettua lainsäädäntöä. Meillä on käytössä yhteisön järjestelmä nopeaa tietojenvaihtoa varten säteilyhätätilanteen yhteydessä. Kaikki jäsenvaltiot sekä Sveitsi, Bulgaria, Romania ja Turkki osallistuvat tähän mekanismiin.
Lisäksi kaikki jäsenvaltiot ovat luoneet alueelleen verkoston, johon kuuluvat laitokset seuraavat ympäristön radioaktiivisuuden tasoa. Juuri tällaisilla laitteistoilla Tšernobylin onnettomuus havaittiin Pohjoismaissa paljon ennen kuin Neuvostoliiton viranomaiset paljastivat onnettomuuden sattuneen. Väestölle tiedottaminen käsittää ennakkotiedottamisen ydinlaitosten lähellä asuville kansalaisille sekä suojelumekanismeja väestölle, jota tällainen hätätilanne todella koskee.
Euroopan unioni on antanut taloudellista tukea muutamien Euroopan unionissa sijaitsevien ydinlaitosten toimintaolosuhteiden parantamiseksi. Reaktorit, joissa riittävä parantaminen ei ollut mahdollista, suljetaan tai on suljettu. Ignalinan, Bohunicen ja Kozloduyn ydinvoimaloiden jäljellä olevien reaktoreiden vaiheittaisesta sulkemisesta sovittiin Euroopan unioniin liittymisestä käytyjen neuvottelujen yhteydessä. Reaktorit suljetaan, ja EU antaa kyseisille maille taloudellista tukea.
Vuoden 1986 jälkeen Euroopan unioni on edistynyt merkittävästi erityisesti turvallisuuden, säteilysuojelun ja hätätilavalmiuden aloilla.
Komissio haluaa kiittää parlamenttia vielä kerran tuesta, jota parlamentti on osoittanut EU:n toimille ydinturvallisuuden edistämiseksi esimerkiksi 15. maaliskuuta 2006 antamassaan Lissabonin strategiaa koskevassa päätöslauselmassa. Siinä muistutetaan, että EU:lla on maailmanlaajuisesti tunnustettua asiantuntemusta ydinvoiman alalla, ja todetaan, että tämä asiantuntemus koskee muun muassa tuotantolaitosten tehokkuutta ja laatua sekä käytöstä poistamiseen tarkoitettuja prosesseja. Lisäksi on syytä muistaa, että neuvosto perusti kesäkuussa 2004 ydinturvallisuutta käsittelevän työryhmän, jonka lopullisen kertomuksen on määrä valmistua tämän vuoden lopussa.
Parlamentti tietää myös, että komissio on tehnyt erityisiä lainsäädäntöehdotuksia, joiden tavoitteena on saada aikaan Euroopan unionin ydinturvallisuus, käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen turvallinen huolto sekä käytöstäpoistorahastoja koskevat yhteiset säännöt. Lisäksi komissio pyrkii kaikin tavoin edistämään tutkimuksen ja kehityksen alalla sitä, että radioaktiivista jätettä koskevaan kysymykseen löydetään kestävä ratkaisu.
Haluan vielä kerran kiittää parlamenttia tuesta ja kiittää teitä mielenkiinnostanne. 
Hans-Gert Poettering,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tämä täsmälleen 20 vuotta sitten silloisen Neuvostoliiton länsiosassa sattunut onnettomuus oli ensimmäinen eurooppalainen ympäristökatastrofi, joka vaikutti koko maanosaan. Yksi nykyisistä tehtävistämme onkin varmistaa, että kyseinen katastrofi jää ainoaksi laatuaan. Tällaisena päivänä meitä koskettavat syvästi tämän tragedian uhrien ja heidän perheidensä kohtalo, niiden ydinvoimalan työntekijöiden ja pelastustyöntekijöiden kohtalo, jotka uhrasivat henkensä säästääkseen väestön vielä pahemmilta seurauksilta, laitoksen välittömässä läheisyydessä asuneiden kohtalo sekä niiden ihmisten kohtalo, joista tuli myöhemmin joko suoraan tai välillisesti radioaktiivisen laskeuman uhreja. Heidän joukossaan on monia lapsia, joihin vaikutukset kohdistuivat erityisen voimakkaasti.
Noin 40 000 neliökilometrin alue eli suunnilleen Belgian kokoinen alue on saastunut niin voimakkaasti säteilyn vuoksi, että alue on vielä vuosikymmeniä asuttavaksi kelpaamaton ja maatalouskäyttöön soveltumaton. Minua muistutettiin juuri siitä, että räjähdys tässä ydinvoimalassa tapahtui tehtäessä kokeita sotilaallisiin tarkoituksiin eikä käytettäessä voimalaa siviilitarkoituksiin.
Meille, joiden on nyt keskusteltava siitä, kuinka diktatuureissa käsitellään ydinenergiaa, Tšernobylin on oltava varoitus. Valitettavasti on kuitenkin nytkin todettava, että ne, jotka olivat tuolloin Neuvostoliitossa vastuussa, suhtautuivat vaurioituneen reaktorin lähistöllä olevissa kaupungeissa ja kylissä asuviin ihmisiin suuressa määrin halveksivasti.
Viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana on tehty paljon joka puolella maailmaa niiden auttamiseksi, jotka kärsivät onnettomuudesta, ja niiden tukemiseksi, joiden on selviydyttävä onnettomuuden jälkivaikutuksista. Lukemattomat yhdistykset ja laitokset, jotka ovat tehneet tällä alalla loistavaa työtä, ansaitsevat kiitoksemme. Uhrien kärsimysten ja monien Euroopan unionin kansalaisten omistautumisen vuoksi on todella sopimatonta hyödyntää Tšernobylin onnettomuuden vuosipäivää poliittisiin tarkoituksiin ja tilaisuutena keskustella ydinenergian varjopuolista. On ratkaisevan tärkeää parantaa ydinturvallisuutta ja taata se.
Tšernobylin ydinvoimala suljettiin joulukuussa 2000. Tämä parlamentti ja Euroopan unioni suhtautuivat sulkemispäätökseen myönteisesti, koska se edisti ydinturvallisuutta Euroopassa huomattavasti. Muistuttaisinkin komission jäsentä Piebalgsia siitä, että olemme jatkuvasti tehneet oikein hyvää yhteistyötä komission kanssa. Euroopan unioni on ollut myös huomattavassa asemassa, kun Tšernobylin onnettomuuspaikan turvallisuutta on parannettu. Joulukuussa 1997 perustettiin rahasto Tšernobylin reaktorisuojan rakentamiseksi. Tarkoituksena on, että väestöä ja ympäristöä voitaisiin suojella altistumasta enää enempää radioaktiiviselle säteilylle.
Sekä rautaesiripun romahtaminen että erityisesti kaksi vuotta sitten tapahtunut Euroopan unionin laajentuminen itään ovat parantaneet ydinenergian käytön turvallisuutta Euroopassa. Kun vielä vuonna 2001 verkkoon oli liitetty yhdeksän ydinvoimalaa, joissa oli yhteensä 27 samanlaista yksikköä kuin Tšernobylissä, uudet jäsenvaltiot sitoutuivat liittymissopimuksissaan poistamaan nämä yksiköt käytöstä tulevien vuosien aikana. On hyvin tärkeää, että vuosien 2007–2013 talousnäkymiä koskevaa kompromissia käytetään avuksi, jotta saadaan määrärahoja näiden laitosten mahdollisimman nopeaan käytöstäpoistoon. Sen sijaan, että jättäisimme nyt oman onnensa nojaan nämä uudet jäsenvaltiot, joiden on selviydyttävä Tšernobylin onnettomuudesta aiheutuvista ongelmista, meidän on toimittava yhteisvastuullisuuden hengessä yhdessä niiden kanssa, ja näin voimme tehdä samalla jotakin itsemme hyväksi.
Vuosien mittaan Euroopan unionissa on saavutettu ydinvoimaloissa korkea turvallisuuden taso, ja naapureidemme on nyt aika päästä siitä osallisiksi. Samalla meidän on edistettävä edelleen reaktorien turvallisuuden tutkimusta, jota voidaan tukea merkittävästi parhaillaan parlamentin käsittelyssä olevalla tutkimuksen puiteohjelmalla. Haluamme noudattaa tällaista politiikkaa ja toivomme, että energian toimitusvarmuus voidaan taata haittaamatta kestävää kehitystä tai ympäristön hyvinvointia. Olivatpa turvallisuutta koskevat vaatimukset sitten millaisia tahansa – sillä nehän ovat aivan perusteltuja – ydinvoiman rauhanomaista käyttöä on harkittava Euroopan unionin energiahuollon varmuuden yhteydessä. Tämän vuoksi meidän kaikkien on tehtävä yhteistyötä. 
Martin Schulz
   , . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, useiden eri syiden vuoksi on hyvin vaikeaa muistaa tämän onnettomuuden uhreja tällaisena vuosipäivänä. Kyseisten ihmisten kärsimystä ei voida mitata. Sain erään saksalaisen kaupungin pormestarina tilaisuuden huolehtia sellaisten perheiden lapsista, jotka olivat Tšernobylin onnettomuuden aiheuttaman saastumisen uhreja. Se oli yksi poliittisen urani karvaimpia kokemuksia. On mahdotonta kuvata niiden tahojen kyynisyyttä, jotka olivat vastuussa tapahtuneesta. Olenkin yhtä mieltä jäsen Poetteringin kanssa siitä, että muistellessamme, mitä tuona päivänä 20 vuotta sitten tapahtui, on muistettava, että tämä kaikki oli seurausta diktatuurissa sattuneesta onnettomuudesta.
Tosiasioiden salaamisen sekä vastuun välttämisen ja kieltämisen vuoksi menetettiin aikaa – aikaa, jota olisi tarvittu välittömään toimintaan ihmisten kärsimysten lievittämiseksi. Näin ollen, jos tänään muistellaan uhreja, on muistettava myös, kuka oli vastuussa, ja ymmärrettävä tarkkaan, kuinka suuri ja historian kannalta merkittävä tuo vastuu on. En kuitenkaan ole samaa mieltä jäsen Poetteringin kanssa siitä, ettei tätä hetkeä saisi hyödyntää tilaisuutena tehdä periaatteellisia päätöksiä siitä, kuinka ydinvoimaa käytetään.
Kuten kaikissa parlamentin ryhmissä – anteeksi, ehkä vihreitä lukuun ottamatta – omassakin ryhmässäni on mielipide-eroja tästä asiasta.
Joidenkin puolueeni kollegojen näkemykset poikkeavat omistani. Jokaisen meistä on kuitenkin Tšernobylin seurauksena vastattava kysymykseen, josta Tšernobyl on esimerkkinä ja josta se on tehnyt silminnähtävän kaikille ihmisille, eli kysymykseen, onko kaikki teknisesti mahdollinen itse asiassa moraalisesti puolustettavissa. Oman käsitykseni mukaan olemme jo saaneet vastauksen, ja se on kielteinen.
Mielestäni on kolme perussyytä, joiden vuoksi ydinenergiaan on suhtauduttava epäilevästi. Ensiksikin voidaan väittää, että ydinvoimalaonnettomuudet ovat harvinaisia; sitä ne tosiaan ovat. Sattuessaan niillä on kuitenkin niin tuhoisat vaikutukset, että verrattaessa onnettomuuden pientä riskiä tuhoon, jota onnettomuudesta voi aiheutua, on päätettävä, ettei tätä pientä riskiä kannata ottaa. Mielestäni tästä asiasta ei ole epäilystäkään.
On toinenkin syy. Aivan viime viikkojen aikana olemme nähneet Intiassa esimerkin siitä, mistä keskustelemme Iranin yhteydessä, eli siitä, ettei siviilikäytön väärinkäyttö sotilaallisiin tarkoituksiin ole mitään uutta vaan pikemminkin jo vuosikymmeniä jatkunut käytäntö. Kansainvälisellä atomienergiajärjestöllä ei ole koskaan ollut mitään toimivaltaa sotilaallisen käytön alalla, mutta järjestö ei ole myöskään koskaan pystynyt estämään sitä, että joukkotuhoaseiden leviämisen kieltoa kierretään rakentamalla laitoksia siviilikäyttöön ja käyttämällä niitä sitten sotilaallisiin tarkoituksiin. Tämä riski on liian suuri.
Kolmanneksi juuri sen vuoksi, että saumaton siirtyminen käytöstä toiseen on mahdollista, Amerikan yhdysvallat on rikkomuksellaan antanut esimerkin vielä yhdestä syystä. Perusteena aloittaa sota Irakia vastaan oli kyseenalainen väite, jonka mukaan yhdysvaltalaiset eivät neuvottele Saddamin kaltaisten diktaattorien kanssa, jotka haluavat hankkia joukkotuhoaseita. Tästä huolimatta samaan aikaan käytiin neuvotteluja erään diktaattorin kanssa, jolla todella oli ydinaseita, eli Pohjois-Korean diktaattorin kanssa. Itse asiassa lähetettiin siis seuraava viesti: "Emme hyökkää maahanne, jos teillä on ydinaseita, mutta hyökkäämme, jos teillä ei ole niitä." Tämä käytännöllisesti katsoen kannusti maapallon jokaista diktaattoria hankkimaan laittomia ydinaseita mahdollisimman nopeasti. Tämäkin seikka on otettava huomioon, kun keskustellaan Tšernobylistä.
Jo varhaisnuoruudestani lähtien olen kampanjoinut kotimaassani ydinvoimaa vastaan. Se, ettei minusta tämän vuoksi tullut vihreää, lienee vihreiden kannalta hyvä asia, mutta poliittisessa lähipiirissäni on monia, jotka ovat kanssani samaa mieltä ydinvoimasta. On myös niitä, jotka ovat eri mieltä, ja haluan puhua selvästi myös heidän puolestaan. Minun on ymmärrettävä heidän perusteensa ja esitettävä nekin. Ryhmässäni on jäseniä, jotka jäsen Poetteringin tavoin ovat sitä mieltä, että tällainen riski voidaan ottaa, ja minun on kunnioitettava myös heidän näkemystään.
Haluaisin kuitenkin lisätä vielä yhden seikan. Mielestäni on ikävää, että me kaikki pidämme tiettyä kyynisyyttä väistämättömänä. Ydinenergian käytön vastustajat tietävät, että on niitä, jotka kannattavat ydinenergian käyttöä, ja niitä, jotka voivat tehdä ydinvoiman käytöstä totta. Suomessa rakennetaan parhaillaan uutta ydinreaktoria. Eri puolilla maailmaa on valtioita, jotka ovat vasta aloittamassa ydinvoiman käytön siviilitarkoituksiin. Koska riskit ovat niin suuria, nekin, jotka vastustavat ydinvoimaa periaatteesta, ovat kiinnostuneita siitä, että sijoitetaan mahdollisimman paljon varoja ydinvoiman käytön korkeimman mahdollisen turvallisuustason takaamiseen. Tämä voi olla kyynistä, mutta tällaista kyynisyyttä meidän on siedettävä nyt 20 vuotta Tšernobylin onnettomuuden jälkeen.
Graham Watson,
   Arvoisa puhemies, 26. huhtikuuta 1986 klo 01.23 kuului hälytysmerkki, joka oli merkkinä maailman kaikkien aikojen pahimmasta ydinonnettomuudesta ydinvoiman siviilikäytön aikana.
Tšernobylin ydinvoimalassa sattunut räjähdys syöksi radioaktiivista jätettä laajoille vyöhykkeille entisessä Neuvostoliitossa ja Länsi-Euroopassa ja teki halkaisijaltaan 30 kilometrin suuruisen alueen ihmisten asuttavaksi kelpaamattomaksi. On oikein, että ilmaisemme tänään solidaarisuutemme tuon onnettomuuden uhreja kohtaan ja että tunnustamme, että onnettomuudella on ollut vakavia vaikutuksia monen ihmisen elämään.
YK:n virallisten ennusteiden mukaan onnettomuus aiheuttaisi 9 000 syövästä aiheutuvaa kuolemantapausta. Viime viikolla julkaistussa Greenpeacen raportissa arvio oli kuitenkin 93 000, ja se voi nousta noin 200 000 kuolemantapaukseen, jos huomioon otetaan myös muut onnettomuuteen liittyvät sairaudet.
Haluan kuitenkin puhua tulevaisuudesta enkä menneisyydestä. Tšernobyl pysyy ydinpolttoaineen vaarojen symbolina ja syynä siihen, että meidän on tehtävä työtä yhdessä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa, joilla on saman mallin mukaisia ydinreaktoreita. Näin reaktoreista saadaan mahdollisimman turvallisia niiden toiminnan ajaksi ja ne voidaan poistaa käytöstä mahdollisimman nopeasti.
Olen erityisen mielissäni komission jäsenen sitoutumisesta uusiutuviin energialähteisiin liittyvän teknologian kehittämiseen. Komission jäsen vierailee kohta vaalipiirissäni, jossa suljetaan ydinvoimaloita ja kehitetään uusiutuvia polttoaineita. Kun rajalliset voimavarat vähenevät nopeasti, Euroopan unionin on tarkasteltava perusteellisesti uudelleen energiantuotantonsa ja -kulutuksensa malleja.
Tämä pätee erityisesti nyt, kun Lähi-idän tilanne on pysyvästi epävakaa, raakaöljyn hinta nousee hälyttävästi ja kilpailu voimavaroista kasvaa. Jos emme halua olla 90-prosenttisesti riippuvaisia Venäjän öljystä vuoteen 2020 mennessä, meidän on parannettava energiahuoltomme autonomiaa ja kehitettävä yhteinen energiapolitiikka, joka perustuu älykkääseen ja tasapainoiseen eri energialähteiden yhdistelmään. Puhtaaseen vihreään teknologiaan sijoitettavat varat eivät mene hukkaan, ja jos Euroopan unioni voi olla maailmassa johtavassa asemassa vihreän teknologian tutkimuksessa, voidaan luoda uusia työpaikkoja, elvyttää tehdasteollisuutta ja luoda tuotteille parempia vientimahdollisuuksia.
Tämän vuoksi ryhmäni on kiitollinen neuvostolle ja puheenjohtajavaltio Itävallalle siitä, että ne tukevat orgaanisen jätteen ja muun biomassan käytön kaksinkertaistamista energiatarkoituksiin. Tämän toimenpiteen avulla voidaan vähentää energiantuontia yli 6 prosenttia ja luoda jopa 300 000 työpaikkaa maaseutualueille.
Kokonaiskulutuksen kasvaessa energiatehokkuuden parantamisella yhdessä uusiutuvien energialähteiden kanssa voitaisiin kattaa noin 25 prosenttia energiatarpeesta. Tätä osuutta on lisättävä. On sitouduttava aidosti sijoittamaan tulevaisuuden teknologiaan. Sijoittamalla vetypolttoaineen kaltaisiin hankkeisiin voidaan mahdollisesti säästää öljyä määrä, joka vastaa noin 13:a prosenttia maailman öljyn kysynnästä.
Kun otetaan huomioon, että ydinenergia parantaa jo huomattavasti energiahuoltomme autonomiaa, turvallisuuteen on sijoitettava edelleen voimakkaasti. Näin voidaan sekä varmistaa, että ydinvoimalat tuottavat entistä vähemmän jätettä ja aiheuttavat entistä vähemmän riskejä, että kehittää Euroopan unionin tutkimusta fuusioenergian alalla Euratomin yhteydessä ja Cadarachessa Ranskassa tehtävien kokeiden avulla.
Lenin uskoi, että edistystä voidaan saavuttaa vain sosialismin ja sähkön avulla. Historia on osoittanut hänen olleen väärässä ensin mainitun osalta mutta ehkei viimeksi mainitun osalta. Kukaan ei kiellä sitä, että tarvitsemme kestävää ja varmaa energiahuoltoa. Erimielisyyttä on vain energialähteiden yhdistelmästä.
Tšernobylin onnettomuuden vuosipäivä muistuttaa meitä edessämme olevista haasteista, kun täytämme energiatarpeemme minimoiden samalla riskit. Olemme velkaa Tšernobylin uhreille sen, että meidän on kehitettävä turvallisia, luotettavia ja kestäviä energialähteitä.
Claude Turmes,
   Arvoisa puhemies, vietämme tänään muistopäivää. Meidän olisi muistettava ne tuhannet ihmiset, jotka kuolivat ja jotka kuolevat vastaisuudessa, sekä ne sadattuhannet ihmiset, jotka kärsivät Tšernobylin onnettomuuden vuoksi. Vaikka onnettomuudesta on jo 20 vuotta, kansalaiset ja päättäjät eivät ole vieläkään ajan tasalla tuhon laajoista seurauksista.
Ydinvoiman puolestapuhujat väittivät viime viikon -lehdessä, että Tšernobylin onnettomuuden vuoksi kuoli vain 50 ihmistä. Wienissä toimiva Kansainvälinen atomienergiajärjestö puhui noin 4 000 kuolleesta viime viikon alkuun asti, mutta järjestön täytyi korjata tätä lukua ylöspäin uusien riippumattomien tutkimusten aiheuttaman paineen vuoksi. Yhden näistä tutkimuksista oli teettänyt kollegamme Harms.
Mitä Tšernobylin kokemuksista voidaan oppia poliittisesti? Ensinnäkin ihmisarvoa on kunnioitettava enemmän. Tšernobylin uhrien on ollut vaikea saada tunnustusta. Uhrit ansaitsevat kunnioitusta. Ei ole oikein, että he joutuvat taistelemaan jatkuvasti niitä vastaan, jotka pyrkivät salaamaan tai kieltämään heidän kärsimyksensä.
Toiseksi tarvitaan ehdotonta avoimuutta -hengessä onnettomuuden todellisia seurauksia koskevissa asioissa. Emme saa enää sallia sitä, että Kansainvälinen atomienergiajärjestö, puolueellinen ydinvoimaa kannattava YK:n erityisjärjestö, puuttuu tutkimuksiin, joita Maailman terveysjärjestö tekee säteilyn terveysvaikutuksista, ja estää tutkimusten tuloksia pääsemästä julkisuuteen. Tämän vuoksi meidän on lopetettava Kansainvälisen atomienergiajärjestön ja Maailman terveysjärjestön välinen vuonna 1959 tehty sopimus sen 12 artiklan mukaisesti.
Sama pätee myös Euratomiin. Kiitänkin PPE-DE-ryhmän jäsentä Rübigia, joka on teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa tehnyt aloitteen Euratomin lopettamisen ottamiseksi esiin. Tämä yhteisö ei voi olla ydinvoimaa kannattava yhteisö ja samalla riippumaton asiaan liittyvissä terveyttä koskevissa kysymyksissä.
Kolmanneksi tarvitaan ehdotonta avoimuutta ydinteollisuuden suunnitelmien suhteen. Nykyään 450 ydinreaktoria tuottaa 2,5 prosenttia maailman ja 6 prosenttia Euroopan energiatarpeesta. Jos ydinenergia on vastaus energian toimitusvarmuuteen ja ilmastonmuutokseen, tätä osuutta on nostettava 2,5 prosentista 30:een, 40:een, 50:een tai 60 prosenttiin energialähteiden yhdistelmästä. Kyse ei siis ole vain muutamasta reaktorista siellä täällä vaan noin 4 000:sta, 5 000:sta, 6 000:sta tai 7 000 reaktorista. Tätä ydinteollisuus haluaa, koska meillä ei ole plutoniumia. Tämä tarkoittaa nopeita hyötöreaktoreita, väkevöintiä ja jälleenkäsittelyä.
Haluammeko, että tällainen riski otetaan maailmassa, jossa ei voida sulkea pois onnettomuuksien mahdollisuutta ydinenergian tuotantoketjussa, maailmassa, jossa al-Qaida ja muut terroristit vaanivat ja jossa Iranin kriisi paljastaa joukkotuhoaseiden leviävän? Yhteisöjen on opittava. Yhteisöt voivat säilyä hengissä vain, jos ne ottavat opikseen historiasta. Nyt on aika tehdä päätöksiä.
Jonas Sjöstedt,
   . Arvoisa puhemies, Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuudesta on kulunut 20 vuotta. Vielä tänäänkin, 20 vuotta onnettomuuden jälkeen, voimme havaita sen kauhistuttavat seuraukset. Nämä seuraukset ilmenevät tuhansien ihmisten sairauksina ja vammoina. Seuraukset näkyvät valtavina asuttavaksi kelpaamattomina alueina, jotka pysyvät sellaisina monien tulevien sukupolvien ajan. Jopa Euroopan perukoilla omalla kotiseudullani Pohjois-Ruotsissa radioaktiivinen laskeuma vaikutti aiheuttamansa luonnon saastumisen vuoksi monta vuotta.
Tšernobylin onnettomuus on kaikkien aikojen pahin ydinonnettomuus, mutta on muistettava, ettei se ole ainoa onnettomuus. Emme saa unohtaa Three Mile Islandia ja kaikkia muita läheltä piti -tapahtumia, jotka ovat sattuneet ydinteollisuuden historian aikana. Ydinvoima ei ole turvallista.
Viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana Euroopan unionissa on rakennettu vain harvoja uusia ydinreaktoreita. Tämä tarkoittaa sitä, että on paljon vanhoja reaktoreita, jotka ovat edelleen täydessä käytössä. Vanhat reaktorit ovat vaarallisia reaktoreita. On aika suunnitella tosissaan näiden vanhojen ydinreaktoreiden käytöstäpoistoa.
Tšernobylin onnettomuus muistuttaa ydinvoiman vaaroista. Lisäksi on todettava, ettei ydinjätettä koskevaa kysymystä ole vielä ratkaistu. Tuotamme nyt ydinjätettä, vaikka emme vielä tiedä, miten se varastoidaan. Jätämme asian tulevien sukupolvien päätettäväksi. Ydinvoima on osoittautunut myös hyvin kalliiksi energialähteeksi. Kyse ei ole ainoastaan siitä, että tuotantokustannukset ovat suuret, vaan myös siitä, että käytöstä poistettujen reaktoreiden ja tuotetun jätteen käsittely on erittäin kallista.
Vielä lopuksi eräs tärkeä seikka. Ydinvoima on rajallinen voimavara. Polttoaine loppuu jonakin päivänä. Olemme parhaillaan valtavan muutoksen partaalla siirtyessämme energialähteistä toisiin. On ehdottoman välttämätöntä päästä asteittain riippuvuudestamme öljystä ja muista fossiilisista polttoaineista. Tärkein syy tähän ei ole öljyn hinta vaan kasvihuoneilmiö. Olisi kohtalokas erehdys korvata riippuvuus öljystä uudella ja vielä suuremmalla riippuvuudella ydinvoimasta. Sen sijaan meillä on nyt ainutlaatuinen tilaisuus kehittää kestäviä, uusiutuvia "vihreitä vaihtoehtoja". Meidän on myös vähennettävä huomattavasti riippuvuuttamme energiasta. Tämä on Euroopan unionin vasemmiston enemmistön vakaumus.
EU:n on kuitenkin huolehdittava omasta tehtävästään tässä kaikessa. EU:n tutkimusvaroista on käytettävä entistä enemmän uusiutuvien energialähteiden ja entistä vähemmän ydinvoiman tutkimukseen. Lisäksi nykyinen Euratomin perustamissopimus, joka on ollut jo vuosia vanhentunut, on lakkautettava. Vasta sitten, kun ydinvoiman käyttö on lopetettu, päästään eroon Tšernobylin kaltaisen uuden onnettomuuden uhasta.
Georgios Karatzaferis,
   . – Arvoisa puhemies, muistamme tänään sitä kirottua päivää, jona Tšernobylin onnettomuus tapahtui. Emme tiedä vieläkään, kuinka monta ihmistä menehtyi. Emme tiedä, kuinka montaa ihmistä meidän on tänään muisteltava. Toiset puhuvat 4 000 kuolleesta, Greenpeace puolestaan 93 000 kuolleesta, emmekä tiedä vielä, mikä tarkka lukumäärä lopulta on. Ihmisiä kuolee yhä. Cesiumin puoliintumisaika on 35 vuotta. Nyt on kulunut 20 vuotta, eli syöpä on asettunut ihmisruumiiseen vielä 15 vuoden ajaksi. Kilpirauhassyövän aiheuttamien kuolemantapauksien määrä on satakertaistunut. Leukemia on aiheuttanut hyvin monia kuolemantapauksia, eikä tämä kauheus lopu vaan jatkuu vielä monien vuosien ajan.
Tšernobylin kattamiseksi valmistetaan jo uutta suojarakennetta. Jossain vaiheessa laitoksen päälle valettiin 200 metrin kerros betonia, ja silti siellä on yhä vuotoja. Tämän vuoksi aiotaan rakentaa terässuoja, joka maksaa useita miljardeja euroja. Näin siis maassa, jossa eläkkeet ovat olleet vain 20 euroa kuukaudessa sadan viime vuoden ajan. Kuolettavat radioaktiiviset aineet ovat siellä vielä 100 000 vuotta. Jotta ymmärtäisitte, kuinka pitkästä ajasta on kyse, mainittakoon, että Kristus kuoli vain 2 000 vuotta sitten ja Nooan tulvasta on kulunut vain 5 000 vuotta. Voitte siis vain kuvitella, kuinka monta tuhatta vuotta Tšernobylin onnettomuus vielä vaikuttaa. Mitä tästä on pääteltävä? Kyse on hyvin, hyvin vaarallisesta asiasta, ja silti samaan aikaan ydinvoimaloiden määrä moninkertaistuu.
Komission jäsen sanoi, että Bulgaria on luvannut sulkea Kozloduyn ydinvoimalan. Kyllä, näin on luvattu. Hän ei kuitenkaan kertonut meille, että Bulgariassa rakennetaan parhaillaan toista ydinvoimalaa muutaman kilometrin päähän suljettavasta ydinvoimalasta eli vain 50 kilometrin päähän Kreikan toiseksi suurimmasta kaupungista ja linnuntietä alle 1 000 kilometrin päähän Roomasta. Näin ollen ymmärrätte, millaista tuhoa ja kuinka monia kuolemantapauksia Euroopassa aiheutuu, jos sattuu samanlainen onnettomuus.
Meidän kaikkien täällä yhdessä maailman suurimmista parlamenteista on oltava rohkeita sekä äänestettävä, puhuttava ja väiteltävä ydinvoiman vastustamisen puolesta. Meidän on vaadittava ydinaseriisuntaa. Turkissa rakennetaan jo kolmea ydinvoimalaa, enkä tarkoita, että Turkissa ja Bulgariassa insinöörit olisivat huonompia kuin Neuvostoliitossa, jossa insinöörit ainakin olivat alansa johtajia, ja silti siellä sattui tällainen onnettomuus. Ymmärrättekö, millaista tuhoa kuitenkin aiheutuisi, jos terroristit laukaisisivat ohjuksen tällaiseen laitokseen? Mahdollinen tuho on valtava niihin taloudellisiin hyötyihin nähden, joita ydinvoimaloista voidaan saada energiaongelmassa. Meidän on arvioitava epäkohtia ja tehtävä merkittäviä aloitteita.
Minun on myös ilmoitettava seuraava surullinen asia. Tänä vuonna Kreikalla ei ole tarpeeksi sotilaita. Tiedättekö miksi? Sen vuoksi, että heti Tšernobylin onnettomuuden jälkeen maassamme tapahtui 3 500 keskenmenoa, ja menetimme monia lapsia, jotka olisivat olleet nyt armeijassa. Tämän vuoksi meidän on kiinnitettävä tarkasti huomiota tulevaisuuteemme, lastemme tulevaisuuteen ja seuraavien sukupolvien tulevaisuuteen. Demokratia edellyttää rohkeutta. 
Brian Crowley,
   . Arvoisa puhemies, tänään on puhuessaan hyvin vaikea tietää, mitkä sanat ilmaisisivat täydellisesti, millaisia kauheuksia Tšernobylin, Valko-Venäjän, Ukrainan, Kazakstanin ja Euroopan muiden osien kansalaisten on yhä kohdattava tämän onnettomuuden seurausten vuoksi. Mieltäni liikutti erityisesti se, mitä komission jäsen Piebalgs sanoi keskustelun alussa julkilausumassaan ihmisistä, jotka menivät heti onnettomuuden jälkeen raivaamaan aluetta sekä yrittivät valaa betonista sarkofagin ja suojella muuta väestöä. Unohdamme nuo ihmiset tämänpäiväisessä keskustelussamme. He uhrasivat henkensä tietäen, että kyse oli tehtävästä, joka merkitsi itsemurhaa, mutta he ryhtyivät tähän toimeen ja hyväksyivät tämän vaarallisen tehtävän ihmiskunnan sekä maanmiestensä ja -naistensa hyväksi.
Kun tänään puhutaan Tšernobylistä ja ydinteollisuudesta, nämä kaksi asiaa kulkevat käsi kädessä. Huolimatta siitä, mitä saatetaan puhua teknologian edistysaskelista tai uusista turvallisuustoimenpiteistä, joita on otettu käyttöön, ydinenergiaan liittyvät vaarat ovat todella laajoja ja suuria. Jätetuote vaikuttaa tuhansia vuosia, mitä emme voi sen paremmin valvoa kuin hallitakaan.
Kuuluisa amerikkalainen kenraali esitti seuraavan kommentin mahdollisista ydinaseista ennen toista maailmansotaa: "Ydinaseet ovat armeijalle sama asia kuin norsu hiirelle. Jos voimme hallita niitä ja käyttää niitä omaksi hyödyksemme, se on hieno asia, mutta mittakaavan ja kokonsa vuoksi hiiren on mahdotonta hallita sitä, miten norsu toimii." Samalla tavoin ihmiskunnan on mielestäni mahdotonta hallita sitä, miten ydinenergia toimii. Paras käytettävissämme oleva vaihtoehto on luopua ydinvoimasta ja tarkastella vaihtoehtoja, kuten muut ovat jo todenneet.
Siirrytäänpä näistä perusteista takaisiin tähän päivään miettimällä 20:n viime vuoden kokemuksia. Ukrainassa, Valko-Venäjällä ja muualla Euroopassa syntyy edelleen lapsia, joilla on synnynnäisiä vikoja. On olemassa sydänsairaus, jota kutsutaan Tšernobylin sydämeksi. Tällöin nuoret lapset, joiden pitäisi olla aivan terveitä ja täynnä elämää, kärsivät omassa elimistössään olevan säteilyn ja laskeuman vuoksi vakavista sydänkohtauksista ja halvauksista.
Eräs nainen, joka näki Tšernobylin kauhut, perusti Irlannissa 1980- ja 1990-luvun vaihteessa avustusjärjestön nimeltä Chernobyl Children's Project. Siitä lähtien Tšernobylistä on tuotu joka kesä 14 000 lasta kolmen viikon ajaksi Irlantiin puhtaaseen ympäristöön, jotta he voivat nauttia raikkaasta ilmasta, elää isäntäperheissä ja nähdä, millaista on elää oikeassa perheessä, sekä saada terveys- ja hammashoitoa. Tänä aikana järjestö on kerännyt yli 60 miljoonaa euroa humanitaarista ja lääketieteellistä apua Tšernobylille ja Valko-Venäjälle. On olemassa monia muitakin tällaisia pieniä hankkeita. Niitä johtavat sellaiset henkilöt, jotka havaitsivat niiden tarpeellisuuden.
Lopetan puheenvuoroni seuraavaan lyhyeen lainaukseen. Dostojevski on todennut: "Mikään maailmantapahtuma ei ole lapsen vuodattaman yhden ainoankaan pikku kyyneleen arvoinen." Ajatelkaapa kaikkia niitä kyyneliä, joita lapset ja perheet ovat vuodattaneet Tšernobylin tähden. Meidän velvollisuutemme on varmistaa, ettei tällainen voi toistua.
Jana Bobošíková (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vielä 20 vuoden jälkeenkin mielemme voi loihtia silmiemme eteen Tšernobylin onnettomuuden kauhut. Näemme taas ydinvoimalan valkohehkuisen nielun, näemme taas tuhansien ihmisten elämän loppuvan, näemme taas lasten altistuvan valtaville säteilyannoksille. Lisäksi voimme huolestuneina lukea ihmismäärästä, joka vielä vastaisuudessa kuolee ennenaikaisesti Tšernobylin onnettomuuden vuoksi. Olin kolmannella kuukaudella raskaana 20 vuotta sitten. Kuten saatavilla olevista asiakirjoista käy hyvin ilmi, kotimaani, silloinen Tšekkoslovakian sosialistinen tasavalta, ei säästynyt radioaktiiviselta laskeumalta. En halua, että kukaan joutuu kärsimään raskautensa aikana jäytävää, tuskallista pelkoa siitä, syntyykö lapsi terveenä vai inhimillisten erehdysten, propagandan valheiden ja hallituksen ylimielisyyden uhrina.
Olen iloinen siitä, että EU on sijoittanut satoja miljoonia euroja ydinonnettomuuden vaikutusten lieventämiseen. Mielestäni on 25 jäsenvaltion EU:n jokaisen kansalaisen etujen mukaista edistää sitä, että Tšernobylin laitos suojataan uudella turvallisella sarkofagilla ja että elämä palaa vähitellen raiteilleen Tšernobylin ympäristössä siinä määrin kuin se on mahdollista. Ukrainassa matkustaessani näen alueen väestön ponnistelut.
Hyvät parlamentin jäsenet, huolimatta kaikesta kauhusta ja pelosta, jota sana Tšernobyl herättää vielä tänäänkin, meidän on mielestäni myönnettävä, ettei EU tule toimeen ilman ydinenergiaa. Kuten kaikki tiedämme, yli puolet EU:n kansalaisista vastustaa voimakkaasti uusien ydinreaktoreiden rakentamista. On kuitenkin myös totta, että Venäjä, Kiina, Intia ja Yhdysvallat ovat hyväksyneet ydinenergian. Olen myös hyvin huolestunut sen vuoksi, että neljän viime vuoden aikana kaasun hinta on kaksinkertaistunut ja että EU:sta on tullut venäläisen Gazprom-yhtiön panttivanki. Tietoisena vallastaan raaka-aineiden alalla yhtiö osoitti hiljattain, mitä se voi tehdä.
Hyvät parlamentin jäsenet, meidän on oltava realistisia ja myönnettävä, etteivät useimmat EU:n kansalaiset saa vastaisuudessa energiaa biomassasta ja tuulipuistoista, mutta silti kaikki kansalaiset haluavat sytyttää valot, lämmittää kotinsa ja valmistaa tuotteita eli lyhyesti sanottuna elää ja käyttää energiaa. Olen vakuuttunut siitä, että ydinenergia on välttämätöntä, jotta EU:ssa voidaan säilyttää sekä taloudellinen tehokkuus että elintaso. Näin ollen olisi asianmukaista kertoa kansalaisille avoimesti, ettei tämä ole mahdollista ilman uusia, nykyaikaisia ja mahdollisimman turvallisia ydinreaktoreita. Mielestäni Greenpeace-tyylisten temppujen tai tuulipuistojen avulla ei voida kilpailla ydinenergiaa käyttävien Aasian ja Amerikan kanssa. Toivon todella, että tämä on selvää paitsi komissiolle, joka loppujen lopuksi tietää tämän asian aivan hyvin, myös ennen kaikkea Saksalle, joka haluaa poistaa ydinreaktorit käytöstä 15 vuoden kuluessa, vaikka se kutsuu itseään Euroopan unionin teollisuuden veturiksi ja edistyksen liikkeelle panevaksi voimaksi.
Lopuksi minulla olisi pieni tiedonjyvänen ydinenergian vastustajille eli Euronewsin uusin raportti. Vähän aikaa sitten Euronewsin asiantuntijat vahvistivat, että ydinenergia on paras tapa vähentää maapallon lämpenemistä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Brokin, Moscovicin ja Van Ordenin laatima ulkoasiainvaliokunnan suullinen kysymys komissiolle Bulgarian ja Romanian liittymisestä Euroopan unioniin (O-0034/2006 - B6-0019/2006). 
Elmar Brok (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parlamentti käsitteli viime vuoden huhtikuussa Romanian ja Bulgarian liittymissopimuksia ja päätti hyväksyä sopimusten allekirjoittamisen. Tällä päätöksellä parlamentti ilmaisi haluavansa Romanian ja Bulgarian liittyvän Euroopan unioniin liittymissopimuksessa mainittuna päivänä eli 1. tammikuuta 2007. Asia on näin, eikä siitä voida enää neuvotella.
Kysymyksiä on kuitenkin herännyt, ei niinkään jäsenyydestä itsestään vaan liittymispäivämäärästä. Näissä sopimuksissa todetaan nimenomaisesti, että tämän vuoden toukokuuhun – ja komission täsmentämään kuun 16. päivään – mennessä on arvioitava, kuinka nämä kaksi maata ovat täyttäneet EU:n lainsäädännön edellytykset ja noudattaneet liittymissopimusten sisältöä ei pelkästään sen perusteella, mitä lakeja ne ovat päättäneet antaa, vaan myös näiden lakien käytännön täytäntöönpanon perusteella. Olen luonnollisesti täysin tietoinen siitä, ettemme voi olettaa maiden noudattavan kaikkia edellytyksiä sataprosenttisesti, sillä se olisi mahdollista ainoastaan täydellisessä maailmassa. Muutos ei tapahdu näissä maissa yhdessä yössä.
Kysymys onkin siitä, onko riittävästi edellytyksiä täytetty, ja tähän haluamme vastauksen. Arvoisa komission jäsen, toivomme, että annatte hetken päästä puheenvuorossanne meille joitakin vastauksia. Herää kysymys myös siitä, ehtivätkö nämä maat panna uudistukset täytäntöön 31. joulukuuta 2006 mennessä vai tarvitsevatko ne siihen vielä yhden vuoden. Onko nyt sopivaa soveltaa supersuojalauseketta vai olisiko sopivampaa valita toinen vaihtoehto eli se, että komissio ja neuvosto eivät tee päätöstään nyt vaan lokakuussa, jotta nämä maat saisivat vielä muutaman kuukauden aikaa panna uudistukset täytäntöön? Onko vaihtoehtoisesti mahdollista, että yksittäisiä neuvottelukappaleita jätetään käsittelemättä, jos kyseisiä aloja koskevia liittymissopimuksen määräyksiä ei ole noudatettu tai niitä koskevaa EU:n lainsäädäntöä ei ole saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä? Tämähän on itse asiassa mahdollista näiden kahden maan liittymistä seuraavina kolmena vuonna. Voitaisiinko tällä ajanjaksolla myös toteuttaa seurantaa, jonka perusteella päätetään, ovatko edellä mainitut edellytykset täyttyneet? Tällaisia kysymyksiä on herännyt.
Parlamentille 3. huhtikuuta esittelemästänne kertomuksesta kävi melko selvästi ilmi, että tiettyjä ongelmia liittyy korruptioon ja sisäiseen turvallisuuteen, järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja muihin samankaltaisiin asioihin sekä sisämarkkinoiden kaupan turvallisuutta koskeviin näkökohtiin. Onko maissa annettu riittävää lainsäädäntöä näillä aloilla? Esimerkiksi Bulgaria on juuri tällä viikolla tehnyt lainsäädännöllisiä päätöksiä, jotka liittyvät sen oikeusjärjestelmään. Saadaanko päätökset pantua uskottavasti täytäntöön 16. toukokuuta mennessä? Näitä seikkoja on tarkasteltava puolueettomasti, jotta prosessista on hyötyä kyseisten kahden maan lisäksi myös EU:lle.
Arvoisa komission jäsen, toivon, että pystytte auttamaan meitä tässä asiassa. Olemme joka tapauksessa sitä mieltä, että liittymissopimusten noudattaminen ja niiden asianmukainen täytäntöönpano ennen liittymistä on molempien osapuolten edun mukaista, niin EU:n kuin ehdokasvaltioiden, jotka joka tapauksessa liittyvät EU:hun.
Pierre Moscovici (PSE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Romanian ja Bulgarian EU:hun liittymisprosessi on nyt edennyt ratkaisevaan vaiheeseen, sillä toimielintemme on tehtävä päätös, jolla vahvistetaan näiden kahden ehdokasvaltion liittymispäivämäärä tai lykätään sitä. Liittymisenhän on tarkoitus tapahtua 1. tammikuuta 2007. Komission jäsenen Rehnin kanssa huhtikuun täysistunnossa käymäni keskustelun perusteella kollegani Brok ja Van Orden sekä minä itse katsoimme, että parlamentin olisi hyvä olla tietoinen toisaalta niistä perusteista, joita komissio on esittänyt näiden kahden maan liittymispäivämäärän asettamiselle, ja toisaalta siitä, millä tavalla maiden uudistusprosessia seurataan nyt ja tulevaisuudessa.
Tässä mielessä Euroopan parlamentilla, esittelijöillä ja minulla Romaniaa käsittelevän mietinnön esittelijänä voisi olla valvova tehtävä, mitä pidän järkeenkäypänä ja oikeudenmukaisena. Näin voisimme todellakin täysimääräisesti harjoittaa oikeuttamme tarkkailla tilannetta. Siksi olemme päättäneet esittää tämän suullisen kysymyksen kolme viikkoa ennen kuin komissio esittää kertomuksensa Romanian ja Bulgarian uudistusten edistymisestä. Esitämme kysymyksemme jäsen Brokin juuri kuvailemassa hengessä: emme todellakaan halua arvioida edeltä käsin maiden jäsenyysmahdollisuuksia, vaan haluamme ainoastaan harjoittaa parlamentin oikeutta saada komissiolta tietoa seurantaprosessin nykytilanteesta. Esitämme kysymyksemme tässä avoimuuden hengessä. Kysymyksessä korostetaan todellisia huolenaiheita, joista on käyty syvällisiä keskusteluja ja joita on käsitelty myös edellisissä määräaikaiskertomuksissa. Ne liittyvät ennen kaikkea oikeusasioihin ja korruption torjuntaan.
Olemme antaneet Romanialle näinä vauhditettujen uudistusten toteuttamiseen kuluneiden kuukausien aikana tukea, jonka yhteydessä olemme mielestäni vakiinnuttaneet kaksi tärkeää käsitettä eli edistymisen vauhdin ja johdonmukaisuuden. Samalla olemme kuitenkin tietoisia siitä, ettei täydellistä poliittista järjestelmää ole olemassakaan ja että edistystä on jo tapahtunut melkoisesti. Jatkamme toimiamme päättäväisesti. Parlamentti haluaa edelleen tietää, onko komissio havainnut viime kuukausien aikana joitakin poikkeuksellisia huolenaiheita, joista meille olisi kerrottava. Tämä on keskeinen kysymys. En halua ennakoida kertomuksen päätelmiä, sillä se ei ole keskustelumme tarkoitus. Totean kuitenkin, että minusta vaikuttaa siltä, ettei komissio ole havainnut tällaisia huolenaiheita.
Romanian on luonnollisesti edelleen edistyttävä tietyillä aloilla. Maan nykytilanne ja komission jäsenen Rehnin suhteellisen optimistinen puhe, jonka hän piti kuluvan kuukauden alussa pidetyssä täysistunnossa, eivät mielestäni kuitenkaan anna aihetta pelätä mitään merkittäviä heikkouksia, joihin olisi puututtava niin jyrkällä toimenpiteellä kuin liittymispäivämäärän lykkäämisellä. Haluan lisäksi todeta, että tällaisella päätöksellä voisi olla kielteisiä vaikutuksia Romanian viranomaisten ja kansalaisten motivaatioon jatkaa laajoja uudistusohjelmia, joita on jo ryhdytty toteuttamaan. Liittyminen tekisi sen sijaan mahdolliseksi myönteisen kehityksen jatkumisen edellyttäen tietenkin, että päätämme liittymisen olevan riskitöntä.
Mielestäni lykkäämislauseketta on tarkasteltava tästä näkökulmasta. Sen tarkoitus on selvä: sillä korjataan jokin huomattavan vaarallinen tilanne. Mielestäni olisi vaarallista turvautua liikaa lykkäämislausekkeeseen tai käyttää sitä erinäisten huolenaiheiden ilmaisuun. Huolenaiheet ovat tietenkin ymmärrettäviä, mutta niihin on reagoitava toisella tapaa. Suullisen kysymyksemme tarkoituksena oli korostaa muihin vähäisempiin huolenaiheisiin liittyviä suojalausekkeita, jotka ovat täysin erilaisia ja huomattavasti lievempiä. Ne tarjoavat mahdollisuuden toteuttaa jatkuvaa ja joustavaa seurantaa Romanian EU:hun liittymistä seuraavien kolmen vuoden aikana. Romanian viranomaiset olisivat tällä perusteella vastuussa niihin eri huolenaiheisiin puuttumisesta, joita joillakin aloilla voi vielä olla. On kuitenkin pidettävä mielessä kaksi keskeistä seikkaa: luonnollisesti sekä Romanian suvereniteetin kunnioittaminen että Euroopan unioniin liittymisestä johtuvat velvoitteet.
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ),
   Haluan heti aluksi kiittää komission jäsentä Rehniä ja laajentumisasioiden pääosaston virkamiehiä siitä, että he ovat tarkkaan ja ahkerasti ohjanneet ja seuranneet Bulgarian etenemistä kohti EU:n jäsenyyttä. Bulgarian ja EU:n kansalaisten edun vuoksi on tärkeää varmistaa liittymisen onnistuminen. Olisi valitettavaa, jos laajentumisinto laimentuisi tässä vaiheessa. Minkäänlaisen mielialan muuttumisen ei pidä vaarantaa Bulgarian ja Romanian liittymisnäkymiä. Saattavathan nämä maat päätökseen EU:n viidennen laajentumiskierroksen, eikä niiden ole tarkoitus liittyä vasta seuraavalla kierroksella.
Bulgarian ja Romanian 25. huhtikuuta 2005 allekirjoittama ja EU:n 15 jäsenvaltion jo ratifioima liittymissopimus sisältää tarkoituksella erilaisia niin sanottuja ehtoja. Ensinnäkin on mahdollinen lykkäämislauseke, jonka nojalla liittymistä voidaan lykätä vuodella äärimmäisenä keinona. Tästä on luonnollisesti tehtävä poliittinen päätös. Mielestäni lykkäämisen seuraukset olisivat pelkästään kielteiset: liittymisen lykkääminen olisi isku vasten kasvoja eikä mikään kannustin, ja se antaisi bulgarialaisille kielteisen viestin. Se lietsoisi ääriliikkeitä ja horjuttaisi yritysmaailman luottamusta, eikä sillä saavutettaisi mitään sellaista, jota ei olisi mahdollista saavuttaa jollakin toisella tavalla.
Toiseksi on erillisiä aihekohtaisia suojalausekkeita, jotka sisällytettiin myös EU:hun jo liittyneiden kymmenen uuden jäsenvaltion liittymissopimuksiin. Niihin voidaan vedota liittymisen jälkeen. Kaksi niistä liittyy taloutta ja sisämarkkinoita koskeviin näkökohtiin ja kolmas oikeus- ja lainvalvontajärjestelmään sekä järjestäytyneen rikollisuuden ja korruption torjuntaan. Tämä onkin ehkä eniten huolta aiheuttava ala ja suullisen kysymyksemme aihe. Huomiota on luonnollisesti kiinnitettävä muihinkin aloihin, etenkin orpolasten tilanteeseen, romanien integroitumiseen sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevaan valvontaan.
Mielestäni meidän ei pidä pyrkiä oikeus- ja sisäasioiden yhtenäistettyyn EU:n järjestelmään. Se ei yleisesti ottaen ole toivottavaa, ja millaisen mallin voisimme ylipäätään omaksua? Haluamme kuitenkin luotettavan rakenteen ja prosessin, joilla saadaan halutut tulokset.
Muun Bulgariassa tapahtuneen kehityksen lisäksi siellä on nyt otettu käyttöön uusi rikoslaki, nimitetty uusi pääsyyttäjä, tehty perustuslakiin muutoksia, joiden ansiosta parlamentin jäsenten koskemattomuus on helpompi kumota, ja maan parlamentissa käsitellään parhaillaan oikeusjärjestystä koskevaa lakiesitystä. Haluamme kuitenkin käytännön tuloksia, emme ainoastaan uutta lainsäädäntöä. Näitäkin uudistuksia on toki odotettu jo – ehkä liiankin – kauan, mutta nyt ne ovat toteutuneet. Yleisten rikosten selvittämisaste on Bulgariassa lähes sama kuin useissa nykyisissä EU:n jäsenvaltioissa. Rikosaste on esimerkiksi alhaisempi ja rikosten selvittämisaste korkeampi kuin Saksassa. Olisi tunnustettava, että Bulgaria ja Romania ovat ennennäkemättömän tarkan seurannan alaisina. Paljon on vielä tehtävää, ja uudistusprosessi jatkuu vielä usean vuoden ajan.
Komission olisi oltava valmis antamaan neuvostolle selkeä viesti: tehkää kesäkuussa päätös 1. tammikuuta 2007 tapahtuvasta liittymisestä ja tehkää joulukuussa päätös mahdollisista seuranta- ja suojatoimenpiteistä sen perusteella, kuinka Bulgarian viranomaiset ovat edistyneet, yhteistyössä niiden kanssa. Tärkeintähän on loppujen lopuksi se, että Bulgarian kansalaisten on pystyttävä luottamaan hallinto- ja oikeusjärjestelmäänsä. 
Olli Rehn,
   Arvoisa puhemies, ennen kuin vastaan jäsenten Brok, Moscovici ja Van Orden esittämiin kysymyksiin haluan aluksi ilmaista osanottoni kaikille äskettäisistä tulvista kärsineille Bulgarian ja Romanian kansalaisille sekä niiden muiden maiden, etenkin Serbian kansalaisille, joita tämänpäiväisessä keskustelussa ei käsitellä. Voin vakuuttaa, että komissio pitää tilannetta tarkkaan silmällä ja on valmis tarjoamaan neuvoa ja tukea tulvien vahinkojen korjaamisessa heti, kun vahinkojen laajuus on saatu selvitettyä. Toimimme näin myös viime vuonna Bulgarian ja Romanian tulvien tapauksessa.
Ensimmäisessä kysymyksessä tiedusteltiin, onko Bulgarian ja Romanian uudistustahti sellainen, että ne ovat valmiita liittymään EU:hun tammikuuhun 2007 mennessä. Komissio arvioi parhaillaan näiden maiden edistymistä eikä voi vielä tässä vaiheessa antaa lopullista vastausta tähän keskeiseen kysymykseen. Kuten totesin ulkoasiainvaliokunnalle 3. huhtikuuta, komissio raportoi tilanteesta huhtikuun loppuun mennessä, eli määräaika on 30. huhtikuuta tämän viikon lopulla. Kattavat asiatiedot tulevat näin ollen saataville toukokuun kahden ensimmäisen viikon aikana. Komissio antaa perusteellisen arvionsa 16. toukokuuta, minkä jälkeen voimme keskustella arviostamme parlamentin jäsenten kanssa.
Haluan kuitenkin korostaa ensisijaisista tavoitteista tärkeintä. Arviomme kannalta ratkaisevia ovat oikeuslaitoksen uudistuksen loppuunsaattaminen ja täytäntöönpano sekä konkreettiset tulokset, jotka osoittavat, että uudistus näkyy myös käytännössä. On vakiinnutettava sellaiset järjestelmää koskevat ja rakenteelliset edellytykset, jotka osoittavat uudistusten olevan pysyviä. Nämä ovat kriittisiä arviointiperusteita, sillä koko yhteiskunnan ja talouden toiminta perustuu moitteettomasti toimivaan oikeusjärjestelmään.
Komissio esittää 16. toukokuuta puolueettoman ja tasapainoisen arvion perusteella ehdotuksen tarkkaan harkitusta päätöksestä, jolla ylläpidetään jäljellä olevien olennaisten muutosten toteutusvauhtia näiden kahden maan liittymiseen asti ja sen jälkeen. Pyydän parlamentilta ja neuvostolta tukea tälle tiukalle ja oikeudenmukaiselle kannalle.
Toinen kysymys koski oikeuslaitoksen uudistamista sekä korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa. Kummatkin maat ovat pyrkineet päättäväisesti toteuttamaan tällä alalla välttämättömät uudistukset. Romaniassa edistyminen on ollut merkittävää, sillä se on jatkanut vuoden 2005 lainsäädäntöpaketin täytäntöönpanoa.
Olen täysin samaa mieltä jäsen Moscovicin kanssa siitä, että täsmällinen rahapoliittinen mekanismi ja lykkäämistä koskeva suojalauseke ovat toimineet vahvana kannustimena ja että niiden ansiosta Romaniassa on saatu aikaan konkreettisia tuloksia.
Bulgariassa on parannettu perustuslakia, heikennetty parlamentin jäsenten koskemattomuutta ja vakiinnutettu syyttäjänviraston johtoasema useimmissa tutkimuksissa. Epäselvyyttä on kuitenkin vielä oikeuslaitoksen riippumattomuudesta, ja järjestäytynyttä rikollisuutta koskevat asiat ovat vakavasti kasautuneet. Bulgariassa ei edelleenkään juuri tutkita järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyviä rikoksia tai nosteta niistä syytteitä. Toimivaltaisten viranomaisten asenne on yleisesti ottaen jälkeenpäin reagoiva pikemminkin kuin ennakoiva. Tällä alalla tarvitaankin kiireellisesti toimia. Sama pätee Bulgariassa tapahtuvaan rahanpesuun.
Lopuksi vastaan jäsen Brokin suojalausekkeista ja seurannasta esittämään kysymykseen. Suojalausekkeiden tarkoituksena on torjua ne mahdolliset kielteiset vaikutukset, joita saattaa aiheutua Bulgarian ja Romanian puutteellisista toimista maiden liittymisen jälkeen. Suojalausekkeet voivat esimerkiksi käsittää sellaisten yhteisön säännöstöön sisältyvien oikeuksien väliaikaisen epäämisen, jotka liittyvät suoraan uuden jäsenvaltion puutteellisiin toimiin.
Voimassa oleva yhteisön lainsäädäntö sisältää jo useita suojalausekkeita esimerkiksi elintarvikkeiden turvallisuuden ja liikenteen alalla. Liittymissopimus sisältää tämän lisäksi kolme suojalauseketta: yleinen taloutta koskeva suojalauseke, erityinen sisämarkkinoita koskeva suojalauseke ja kolmas, oikeus- ja sisäasioihin liittyvä suojalauseke. En nyt käsittele yksityiskohtaisesti sitä, miten näihin lausekkeisiin voidaan vedota, mutta otan esimerkiksi sisämarkkinoita koskevan suojalausekkeen, jota voidaan käyttää tapauksissa, joissa uusi jäsenvaltio jättää täyttämättä liittymisneuvotteluissa tekemänsä sitoumukset. Jos tällainen velvoitteen noudattamatta jättäminen haittaa tai uhkaa haitata merkittävästi sisämarkkinoiden toimintaa, komissio voi toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä tilanteeseen puuttumiseksi jo ennen liittymistä niin, että lauseketta ryhdytään soveltamaan liittymisen tapahduttua. On tärkeää huomata, ettei tähän tarvita yksimielistä neuvoston päätöstä vaan komission päätös, joka perustuu ehdokasvaltion mahdollisia puutteellisia toimia koskevaan puolueettomaan riskinarviointiimme.
On selvää, että mielekäs suojalausekkeita koskeva järjestelmä edellyttää seurantajärjestelmää. Komissio ottaa perustamissopimusten noudattamisen valvojana itselleen tämän tehtävän ja varmistaa EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon kummassakin maasta.
Francisco José Millán Mon,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä Rehniä vastauksesta ja käsitellä puheenvuorossani pääasiassa Romaniaa.
Haluan ensinnäkin todeta, että Romania on selvästi edennyt tiellä kohti jäsenyyttä erityisesti parlamentin hyvin tärkeinä pitämillä aloilla, kuten oikeusjärjestelmän uudistamisessa ja korruption torjunnassa. Voin kertoa, että Romania on kuunnellut Euroopan parlamentin mielipiteitä näistä asioista.
Romanian on luonnollisesti jatkettava toimiaan, mutta edistystä on selvästi tapahtunut oikeaan suuntaan, kuten komission jäsen juuri myönsi.
Muuten olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että Romanian ja Bulgarian on mahdollisuuksien mukaan saatava tietää kesäkuussa, milloin ne voivat liittyä EU:hun eli tapahtuuko se 1. tammikuuta 2007. Tätähän on suunniteltu jo jonkin aikaa, ja haluamme kaikki, että maat liittyvät tuona päivänä.
Mielestäni liittymispäivämäärää koskevan päätöksen lykkääminen edelleen aiheuttaisi ongelmia etenkin näissä kahdessa maassa. Siksi liittymisaikataulu on vahvistettava mahdollisimman pian, mieluummin jo kesäkuussa eikä vasta joulukuussa, kuten jäsen Van Orden hetki sitten ehdotti. Jos kesäkuussa vahvistetaan, että liittyminen voi tapahtua vuonna 2007, sen ei kuitenkaan pidä tarkoittaa sitä, että Romanian ja Bulgarian viranomaiset voivat keskeyttää mukautumis- ja uudistustoimensa.
Komissio kertoo syksyllä annettavassa kertomuksessaan, onko erityisiä suojatoimenpiteitä toteutettava, kuten juuri totesitte. Ne toteutettaisiin liittymissopimuksen mukaisesti tarkoituksena ratkaista joillakin aloilla vielä havaittavat mahdolliset ongelmat ja korjata puutteet.
Lisäksi on puhuttu mahdollisuudesta toteuttaa seurantaa liittymisen jälkeisessä vaiheessa. Tämä kysymys sisältyykin jäsenten Brok, Moscovici ja Van Orden esittämään laajempaan kysymykseen. Arvoisa komission jäsen, kuten juuri totesitte, komission vastuulla on perussopimusten valvojana suorittaa tätä valvontaa. Liittymissopimuksessa määrätään lisäksi erityisestä seurannasta, sillä jotkin suojalausekkeet voidaan aktivoida kolmen ensimmäisen jäsenyysvuoden aikana. Kerrotte meille tulevissa kertomuksissanne kantanne tähän seurantaan, joka saattaa olla välttämätöntä liittymisen jälkeen.
Lopuksi totean, että ajat ovat historialliset Romanian ja Bulgarian kannalta. Viides laajentumiskierros saadaan päätökseen. Nämä maat ovat jo kärsineet lykkäyksistä verrattuna muihin 10 maahan, jotka liittyivät vuonna 2004. Nyt ne haluavat estää mahdolliset uudet lykkäykset, ja mielestäni meidän on kannustettava, tuettava ja palkittava niitä niiden toimista. Arvoisa komission jäsen, odotan luonnollisesti innolla, että pääsen perehtymään kertomukseenne toukokuussa. 
Martin Schulz,
   Arvoisa puhemies, kuuntelin tarkkaan komission jäsenen vastauksia kysymyksiimme, ja on sanottava, että hänen vastauksensa olivat erittäin valaisevia. Ne voidaan esittää tiivistetysti yhdellä lauseella. Vastasitte kysymyksiimme toteamalla, että vastausta on liian aikaista antaa. Selvä, odotamme siis mitä toteatte toukokuussa, mutta haluan kertoa teille, mitä Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä haluaa juuri nyt: haluamme Romaniasta ja Bulgariasta tulevan EU:n täysjäseniä 1. tammikuuta 2007. Sanomme suoraan, että tämä on tavoitteemme. Näiden kahden maan hallitukset edustavat eri poliittisia leirejä, toisen johdossa ovat liittolaisemme ja toisen johdossa muuta poliittista väriä tunnustavat tahot, mutta olemme täysin vakuuttuneita siitä, että molemmat hallitukset pyrkivät kaikin keinoin täyttämään niille esitetyt vaatimukset poliittisesta koostumuksestaan riippumatta.
Tämän vuoksi voin todeta tänään ryhmäni puolesta, että jos tiellä ei mielestänne ole sellaisia valtavia esteitä, joista haluatte ilmoittaa toukokuussa ja jos kantanne tilanteeseen ei siksi muutu, pidämme varmana, että tavoitteemme on mahdollista saavuttaa ja että suullisen kysymyksemme tärkeimpään kysymykseen "täyttävätkö nämä maat kriteerit 31. joulukuuta 2006?" voidaan vastata painokkaasti "kyllä".
Jos näin ei käy, meidän on todellakin keskusteltava asiasta uudelleen, mutta tästä päivästä lähtien oletamme, että liittyminen toteutuu. Tämä on poliittisen ryhmämme kaikkien jäsenten viesti, jonka myös kollegani Poul Nyrup Rasmussen ilmoittaa parlamentille koko sosialidemokraattisten puolueiden perheen puolesta. Haluamme näiden molempien maiden liittyvän Euroopan unioniin, jotta pitkittynyt prosessi saadaan päätökseen ja koska ne ovat tervetulleita EU:n jäseniksi. Haluamme niiden liittyvän myös siksi, että voimme varmistaa tämän uudistusprosessin, jonka eteen maat joutuvat todellakin näkemään vaivaa, onnistumisen niin, että maista tulee turvallisempia, vakaampia ja demokraattisempia.
Lehmänkauppoja ei voida tehdä, sen tiedämme kaikki. Olemme kuitenkin vakuuttuneita siitä, että prosessi voidaan saada onnistuneeseen päätökseen. Totean vielä kerran sosialistiryhmän puolesta, että kriteerien täyttyessä toivotamme nämä maat tervetulleiksi EU:hun.
Annemie Neyts-Uyttebroeck,
   Arvoisa puhemies, puheaikani on rajallinen, joten siirryn heti asiaan. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, en enää tiedä, kuinka monessa keskustelussa on käsitelty yksinomaan Romaniaa ja Bulgariaa 12 viime kuukauden aikana. Keskustelujen suuri määrä lienee osoitus parlamentin halusta ilmaista EU:n kansalaisille, että me olemme heidän tavoin epäileväisiä ja huolestuneita laajentumisen suhteen.
Keskustelu perustuu näennäisesti ulkoasiainvaliokunnan komissiolle esittämään suulliseen kysymykseen, joka käsittää useita kysymyksiä sekä suoria ja/tai epäsuoria vihjauksia. Suullinen kysymys on julkaistu myös Romanian ja Bulgarian lehdistössä sekä lehdessä, ja se on aiheuttanut suurta huolestusta Romaniassa ja Bulgariassa. Siksi olemme päättäneet antaa kysymykseen hyvin selvän vastauksen jo ennen tätä keskustelua, mutta voin havaita, ettei kantani kiinnosta jäsen Brokia lainkaan, sillä hän on jo poistunut istuntosalista.
Vastaus, jonka haluan antaa tähän suulliseen kysymykseen, on kahtalainen, sillä haluan käsitellä sekä sisältöä että prosessia. Prosessista voin vain todeta pitäväni jälleen kerran valitettavana sitä, ettei minua tai ryhmääni ole kuultu tekstistä. Olisimme voineet kertoa, että vastustamme jyrkästi määritelmää "läheisen seurannan järjestelmä", sillä usean parlamentin jäsenen mielestä se haiskahtaa pahasti Romanian ja Bulgarian holhoamiselta ja sitä kautta tiettyjen jäsenvaltioiden syrjinnältä. Näinhän ei voi olla. Haluan lisätä, että kukaan jäsenistä Brok, Moscovici tai Van Orden ei ole käyttänyt käsitettä "läheisen seurannan järjestelmä", vaan se mainitaan ainoastaan paperilla.
Haluan pääasiassa toistaa sen, mitä olen ennenkin todennut ryhmäni puolesta ulkoasiainvaliokunnan suljettujen ovien kokouksessa. Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän selvä enemmistö on sitä mieltä, että Romanian ja Bulgarian olisi voitava liittyä 1. tammikuuta 2007, ja suostumme erityisten suojatoimenpiteiden toteuttamiseen ainoastaan, jos havaitaan vakavia ja tosiasiallisia puutteita. Suojatoimenpiteistä ei mielestämme voida päättää ennen syksyä.
Lopuksi haluan pyytää kollegojani ottamaan huomioon erään asian. Ennen keskustelua ei ole hyvä esittää skeptisiä mielipiteitä laajentumisesta ainoastaan siksi, että kansalaisia halutaan tukea heidän huolessaan, ja todeta sitten keskustelussa, että haluamme maiden kuitenkin liittyvän 1. tammikuuta 2007. Mielestäni laajentumisprosessi on jo kärsinyt liian paljon vahinkoa. Toivomme siksi, että tämä kaikki päättyy hyvin ja että komission jäsen Rehn ehdottaa kollegoilleen liittymispäivämääräksi tammikuun 1. päivää 2007, jotta voimme iloita päätöksestä kesäkuun istuntojaksolla. Kiitos tarkkaavaisuudestanne. 
Joost Lagendijk,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, keskeinen kysymys tässä keskustelussa on, mikä on nyt paras tapa varmistaa, että etenkin oikeusasioita ja korruption torjuntaa koskevat uudistukset pysyvät voimassa vuoden 2007 jälkeen. Kuinka tämä voidaan komission mielestä taata parhaiten? Mitä mieltä olemme? Pitäisikö liittymisajankohtana säilyttää vuosi 2007 vai pitäisikö liittymistä sittenkin lykätä vuoteen 2008?
Ryhmäni tukee edelleen täysin yksimielisesti Euroopan unionin laajentumista. Jos Länsi-Balkanin maat tai Turkki täyttävät tulevaisuudessa kriteerit, ne ovat meidän puolestamme tervetulleita liittymään EU:hun. Jos otamme tämän lähtökohdaksi, tähän keskeiseen kysymykseen on kuitenkin kaksi mahdollista vastausta. Jotkut ryhmäni jäsenet väittävät, että meidän olisi tarkasteltava erittäin kriittisesti sitä, täyttävätkö nämä maat todellisuudessa kriteerit heti liittymisprosessin alussa, juuri siksi, että kannatamme vahvasti laajentumista. Näin olisi tehtävä, jotta sekä EU että laajentumisstrategia säilyttäisivät uskottavuutensa.
Kun tarkastellaan Romaniaa ja Bulgariaa, jotka ovat keskenään hyvin erilaisia maita, on pääteltävä, että tällä hetkellä ne eivät täytä joitakin asetettuja kriteerejä, mitä haluan korostaa. Voimme oikeutetusti suhtautua epäilevästi siihen, yltävätkö ne vaaditulle tasolle näiden kahdeksan kuukauden aikana ennen 1. tammikuuta 2007. Siksi jotkut ryhmäni jäsenet pitävät perusteltuna sitä, että painostusta harjoitetaan 1. tammikuuta 2008 asti aina viimeiseen minuuttiin saakka, jotta voidaan taata, että kaikki maat täyttävät kriteerit.
Eräät muut ryhmäni jäsenet, joihin luen myös itseni, katsovat taas, että Romanian ja Bulgarian välillä on selviä eroja. Kun tarkastellaan, mitä Bulgariassa tapahtui viime vuonna, voidaan havaita, että uudistuksia toteutettiin vain pinnallisesti, täytäntöönpano oli vähäistä, uudistusvauhti oli hidastunut ja jotkin tärkeimmät uudistukset toteutettiin vasta viime tingassa.
Romanian osalta sen sijaan sekä parlamentti että useat kansalliset ja kansainväliset kansalaisjärjestöt ja asiantuntijat pitävät selvänä – ainakin päätellen niiden selonteoista – että uudistusvauhti on lisääntynyt ja että todellista konkreettista edistystä on tapahtunut, ei pelkästään paperilla vaan myös käytännössä. Tuomarit ja yleiset syyttäjät voivat vihdoin toimia itsenäisesti ilman poliittista painostusta. On konkreettisia takeita siitä, että korruption torjumiseksi toteutetaan riippumattomia toimia, ja useita aloitteita on onneksi käynnistetty korkean tason korruption kitkemiseksi. Siksi on perusteltua palkita Romaniaa tästä konkreettisesta edistymisestä toteamalla, että hyväksymme vuonna 2007 tapahtuvan liittymisen edellyttäen kuitenkin, että käyttöön otetaan vahva seurantajärjestelmä. Osoitan sanani nyt jäsen Neyts-Uyttebroeckille, enkä tarkoita seurantaa komission jäsenen ehdottamassa yleisessä mielessä vaan erityisesti oikeusjärjestelmän, uudistusten ja korruption torjunnan alalla.
Näillä aloilla myönteistä kehitystä on mielestämme seurattava vielä liittymisen jälkeen, ja jos kehitysvauhti ei pysy ennallaan, mikä on epätodennäköistä, on sovellettava taloudellisia seuraamuksia. Haluamme tällä tavoin lähettää sekä EU:n kansalaisille että Kroatian ja Turkin kaltaisten ehdokasvaltioiden kansalaisille viestin siitä, että jos ehdokasvaltiot todellakin tekevät kaikkensa uudistusten toteuttamiseksi, ne palkitaan. Jos ne sen sijaan luulevat EU:n sulkevan silmänsä puutteilta, niitä rangaistaan. 

Bastiaan Belder,
   Arvoisa puhemies, kahden alankomaalaisen protestanttisen puolueen edustajana pidän erittäin tärkeänä uskonnonvapautta ja kirkkojen oikeudellista asemaa ehdokasvaltioissa Romaniassa ja Bulgariassa. on edellisen vuosineljänneksen aikana julkaissut useita selontekoja aiheesta, ja ne ovat lisänneet huoltani siitä, kuinka maiden hallitukset panevat täytäntöön tämän Kööpenhaminan tärkeän poliittisen kriteerin.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin tietää kantanne Romaniassa ja Bulgariassa esitettyihin ehdotuksiin, jotka koskevat uskonnollisten yhteisöjen pakollista rekisteröintiä. Kotimaani Alankomaiden hallitus vastustaa ehdotuksia, jotka eivät ole myöskään kansainvälisten normien mukaisia. En odota teiltä tässä keskustelussa tyhjentävää vastausta kysymykseeni, mutta toimitan teille pian asiakirjat. Olisin kiitollinen, jos voisitte viitata aiheeseen toukokuun puolivälissä julkaisemassanne kertomuksessa.
Haluan esittää samankaltaisen pyynnön teille pitkälliseksi venyneestä prosessista, joka koskee Romanian kommunistihallinnon vuosien 1945–1989 aikana unkarilaiselta kirkolta laittomasti takavarikoiman omaisuuden palauttamista. Saamieni tietojen mukaan kyse on 2 140 tavarasta, joista kirkot ovat saaneet takaisin vasta 54. Arvoisa komission jäsen, ei vaikuttaisi kovinkaan lupaavalta, jos Romania liittyisi EU:hun tällaisen historiallisen taakan rasittamana, joka vääristää sen suhteita maan unkarilaisvähemmistöön. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yritämme jälleen kerran ratkaista itse synnyttämäämme ongelmaa eli sitä, pitäisikö vahvistettua liittymispäivämäärää muuttaa ja vielä niin, ettemme loukkaa kyseistä maata tai kyseisiä maita. Olisi kuitenkin sekä EU:n että ehdokasvaltioiden edun mukaista antaa jo aloitetulle uudistusprosessille enemmän aikaa. Kokemus on osoittanut, että jos jokin maa toivotetaan poliittisista tai näennäisesti poliittisista syistä tervetulleeksi liittoon, johon se ei välttämättä vielä ole valmis liittymään, sillä voi olla vakavia seurauksia.
Maksumiehiksi joutuvat aina kansalaiset, kun poliittinen eliitti haluaa runnoa läpi jotain sellaista, jonka aika ei ole vielä tullut. Tämä on muistettava, kun pohditaan mahdollisuutta laajentaa EU:ta Romaniaan ja Bulgariaan, vaikka ne luonnollisesti kuuluvatkin eurooppalaisten kansojen perheeseen ja vaikka niistä on tultava EU:n jäseniä. On kyseenalaista, pystyvätkö Romanian ja Bulgarian kansantaloudet tällä hetkellä selviytymään EU:n jäsenyyden rasitteista, minkä lisäksi ei ole lainkaan selvää, kuinka on järjestettävissä kolmen ensimmäisen jäsenyysvuoden rahoitus, joka voi olla jopa 24 miljardin euron luokkaa.
On mahdollista, ettei meillä ole muuta mahdollisuutta kuin lykätä laajentumista vuodella tai ainakin joksikin aikaa. Mikä tahansa muu toimenpide voisi lähettää väärän viestin muille ehdokasvaltioille, ja se olisi loppujen lopuksi haitallista romanialaisille ja bulgarialaisille. 
Kinga Gál (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, emme kyseenalaista liittymisen oikea-aikaisuutta tämänpäiväisen keskustelun perusteella. Arvoisa komission jäsen, haluan kuitenkin ottaa esille joitakin tärkeitä seikkoja, joihin voisitte kiinnittää huomiota kertomusta laatiessanne.
Ensimmäinen niistä on se, että merkittävästä edistymisestä huolimatta oikeuslaitoksen uudistus ja korruption torjunta Romaniassa ja Bulgariassa aiheuttavat edelleen melkoista huolta. Kymmenissä saamissamme sähköposteissa ja kirjeissä muistutetaan, että pelkkä lakien säätäminen ei todellakaan riitä ongelmien ratkaisemiseen tai alan nykykäytännön muuttamiseen. Komission olisi otettava huomioon myös lakien täytäntöönpano ja niiden näkyminen jokapäiväisessä elämässä.
Vaikka usein pohditaan, onko vähemmistöjen aseman parantaminen tärkeä osa tätä prosessia, se kuuluu kuitenkin Kööpenhaminan poliittisiin kriteereihin ja sitä seurattiin myös edeltävässä liittymisprosessissa kymmenen uuden jäsenvaltion osalta, mikä osoittaa selvästi asian merkityksen. Romanian unkarilaisvähemmistön useita ongelmia ei ole vieläkään ratkaistu, vaikka yhteisö on kiinnittänyt niihin huomiota liittymisprosessissa ja muotoillut ehdotuksia tilanteen parantamiseksi muun muassa Euroopan parlamentin päätöslauselmien ja aiempien komission kertomusten muodossa.
Tilanne on tämä huolimatta siitä, että unkarilainen puolue kuuluu hallituskoalitioon. Hallitukseen kuulumisen katsotaan ratkaisevan tilanteen, mitä ei kuitenkaan ole tapahtunut hallituksen lupailuista huolimatta. Todellisuudessa asiat eivät juurikaan ole muuttuneet, ja muutoksia on joka tapauksessa tapahtunut huomattavasti vähemmän kuin yhteisössä on toivottu. Vähemmistöjä koskevaa lakia ei ole annettu, eikä merkkejä ole siitä, että näin kävisi lähitulevaisuudessa. Välttämättöminä pidetyt yhteiskunnan rakenteiden kehittäminen ja äidinkielellä tapahtuvan korkea-asteen koulutuksen tarjoaminen eivät ole toteutuneet.
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä sisällyttämään viittauksen vielä ratkaisematta oleviin kysymyksiin, jotka aiheuttavat todellista huolta erään Euroopan suurimman vähemmistön keskuudessa, jonka juuret ja perinteet ovat tällä alueella. EU:n uskottavuus joutuu kyseenalaiseksi niin unioniin liittyvissä maissa kuin nykyisissä jäsenvaltioissakin, jos näihin erityisiin huolenaiheisiin sekä muihin oikeuslaitosta ja korruptiota koskeviin seikkoihin ei kiinnitetä huomiota. 
Alexandra Dobolyi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, en aio toistaa esittelijöidemme huomautuksia, joille annan kaiken tukeni, vaan haluan käsitellä liittymissopimuksen 39 artiklaa. Poliittisen ryhmäni puheenjohtaja Schulz ilmaisi jo ryhmämme mielipiteen. Olemme vastikään vierailleet Bulgariassa ja Romaniassa ja keskustelleet useissa kokouksissa hallitusten jäsenten ja virkamiesten sekä opposition jäsenten, ammattiliittojen, kansalaisjärjestöjen ja liike-elämän edustajien, tutkijoiden sekä EU:n jäsenvaltioiden lähettiläiden kanssa. Kukaan keskustelukumppaneistamme ei ole todennut olevan vaaraa siitä, ettei jompikumpi maa olisi riittävän hyvin valmistautunut täyttämään jäsenyyskriteereitä 1. tammikuuta 2007.
Arvoisa komission jäsen, kuten olette erittäin osuvasti todennut useissa parlamentissa ja ulkoasiainvaliokunnassa käymissämme keskusteluissa, Bulgaria on jatkuvasti edennyt kaikilla merkityksellisillä aloilla, kuten alueyhteistyössä, Bulgarian poliisivoimien nykyaikaistamisessa, sosiaalitoimen kehittämisessä, yksilöiden ja vähemmistöjen integroimisessa, työllisyys- ja sosiaalipolitiikan alalla sekä lastenhuollon alalla. Luetteloa voisi jatkaa loputtomiin, mutta haluan vakuuttaa, että Bulgarian hallitus on ymmärtänyt viestin ja kaikki tapahtunut ja parhaillaan tapahtuva edistys on aina ollut edistystä oikeaan suuntaan. Bulgarian ja Romanian hallitukset tietävät, että uudistuksia on jatkettava ja edistystä on tapahduttava edelleen.
Arvoisa komission jäsen, totesitte tuoreessa haastattelussa, että Euroopan rajat määrittyvät pikemminkin arvojen kuin maantieteellisten periaatteiden mukaisesti. Totesitte, että arvot määrittävät rajat. Olen täysin samaa mieltä kanssanne ja uskon vahvasti, että Bulgaria ja Romania jakavat demokratiaa, ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiota koskevat periaatteemme ja että näiden maiden olisi 1. tammikuuta 2007 alkaen kuuluttava Euroopan unioniimme. Niiden rajoista olisi 1. tammikuuta 2007 tultava meidän rajojamme. EU:n dynaamisuuden käsite siirtyy kohti uusia rajoja. En halua toistaa edellisen puhujan toteamuksia, mutta olen täysin samaa mieltä jäsen Gálin kanssa Romanian vähemmistöjen tilanteesta. 
Nicholson of Winterbourne (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, tämänpäiväiset kysymykset ovat mielestäni osuvia ja tärkeitä, sillä ne heijastavat yleistä käsitystä siitä, että käsiteltävänä olevien kahden ehdokasvaltion oikeuslaitos, oikeusvaltion periaatteen noudattaminen ja korruptio aiheuttavat edelleen huolta.
Romanian ja Bulgarian perättäiset hallitukset ovat yli-inhimillisellä tavalla pyrkineet noudattamaan EU:n neuvoja ja suosituksia. Ulkopuolisten tarkkailijoiden ei ole helppo havaita kaikkia näitä toimia. Rakenteelliset, taloudelliset ja yhteiskunnalliset uudistukset eivät ole luonteeltaan kovinkaan hohdokkaita eivätkä herätä kiinnostusta tiedotusvälineissä. Kuitenkin esimerkiksi Romaniassa edellinen Nastasen johtama hallitus ja nykyinen Tariceanun johtama hallitus ovat erinomaisella tavalla sitoutuneet noudattamaan yhteisön säännöstöä sekä toimineet vakaasti kansallisista poliittisista vaikutteista huolimatta.
Oikeuslaitoksen uudistus ja korruption torjunta on toteutettava erittäin varoen, jotta niissä voidaan onnistua, eikä niistä siksi saada heti tuloksia. Jos liian useita korkean tason poliitikkoja haastetaan oikeuteen samanaikaisesti, toiminta voi alkaa muistuttaa noitavainoa. Romaniassa ministeri Monica Macovei on kuitenkin saanut maan pääministerin ja puolueensa puheenjohtajan tuella merkittävää edistystä aikaan järjestelmän vastustuksesta huolimatta. 
Mielestäni liittymisen lykkääminen vuodella ei todellisuudessa juurikaan hyödyttäisi EU:ta, Romaniaa tai Bulgaria eikä äänestäjäkuntaa, sillä vuosi ei ole merkittävän pitkä aika liittymisasioissa eikä merkittäviä uudistuksia voida odottaa tapahtuvan vain 12 kuukauden aikana. Sen sijaan liittymisen lykkääminen olisi erittäin kielteinen viesti näille kahdelle maalle, joista kumpikin on kaikin tavoin pyrkinyt noudattamaan EU:n ohjeita ja vaatimuksia todellisen kumppanuuden ja avoimuuden hengessä. Vaarana on, että julkinen mielipide kääntyy näissä maissa EU:ta vastaan ja että EU nähdään merkityksettömänä ja häilyvänä.
Kummassakin maassa suhtaudutaan tällä hetkellä EU:hun erittäin myönteisesti. Olisi väärin vaarantaa se vahva luottamus, jota nämä maat, niin niiden hallitukset kuin kansalaisetkin, ovat osoittaneet EU:ta kohtaan. 
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa komission jäsenelle olevani huolissani Romanian nykyisestä markkinatilanteesta. Kerron hänelle esimerkin.
Vierailin viime vuonna Rafossa, joka on maan kolmanneksi suurin öljynjalostamo ja köyhän Moldavian maakunnan selvästi suurin yritys. Se yrittää selviytyä vakavista taloudellisista ongelmista, joita on kasautunut yrityksen yksityistämisen jälkeen vuonna 2001. Yrityksen hallituksen jäsenet kertoivat minulle Romanian hallituksen painostuksesta ja pyrkimyksistä lakkauttaa yrityksen toiminta.
Vaikka eräs uusi investoija ilmaisi viime vuoden heinäkuussa haluavansa maksaa Rafon velan Romanian viranomaisille, hallitus ei ole tähän mennessä ilmaissut minkäänlaista kiinnostusta tähän tarjoukseen. Hallitus vaatii lisäksi raaka-ainetuonnista maksettavaksi arvonlisäveroennakkoa, mikä vaarantaa vakavasti yrityksen elinkelpoisuuden. Rafo on ainoa romanialainen yritys, jonka toiminnan edellytyksenä on arvonlisäveron maksaminen ennakkoon. Tällainen syrjivä kohtelu on vapaiden markkinoiden sääntöjen vastaista, ja se kyseenalaistaa Romanian hallituksen puolueettoman asenteen markkinoilla kilpailevia yrityksiä kohtaan. Syrjintää jatketaan, vaikka yritys on nyt vakavarainen ja vaikka uudet investoijat ovat ilmaisseet vakaan aikeensa tukea yritystä. 
Mirosław Mariusz Piotrowski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, bulgarialaiset ja romanialaiset odottavat suuria EU:n jäsenyydeltä. Komission ja parlamentin laatimat asiakirjat, jotka koskevat näiden kahden maan edistymistä jäsenyysvalmisteluissa, vahvistavat, että molemmat niistä ovat kaikin keinoin pyrkineet valmistautumaan jäsenyyteen. Vaikeuksista huolimatta ne ovat toteuttaneet ja toteuttavat edelleen poliittisten ja taloudellisten järjestelmiensä merkittäviä uudistuksia. Viime aikoina on kuitenkin puhuttu yhä enemmän etenkin Bulgarian liittymisen lykkäämisestä, hämäristä suojalausekkeista ja "muista keinoista".
Bulgariaa ja Romaniaa rasittaa kommunistisen aikakauden taakka. Niillä on huomattavan paljon kirimistä kaikilla aloilla samoin kuin oli toukokuussa 2004 EU:hun liittyneillä mailla. Siksi onkin erityisesti vältettävä lykkäämästä liittymistä, jota molemmat maat pitävät mahdollisuutena nopeampaan kehittymiseen. Emme saa jakaa Eurooppaa jälleen kerran A- ja B-luokan maihin. Kannatan Bulgarian ja Romanian EU:hun liittymisen päivämäärän pitämistä ennallaan, 1. päivänä tammikuuta 2007. 
Markus Ferber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen mielissäni siitä, että parlamentti voi pian toivottaa Bulgarian ja Romanian tervetulleiksi Euroopan unioniin, sillä se merkitsee Euroopan maanosan yhdentymisen onnistunutta päätökseen saattamista. Tämän eteen olemme kaikki työskennelleet jo vuosien ajan.
Minua ilahduttaisi kuitenkin vielä enemmän, jos nyt jo olisi selvää, että kaikki liittymisedellytykset on täytetty, jolloin tilanne olisi ihanteellinen näiden kahden maan Euroopan unioniin liittymiselle. Minun onkin kehotettava komission jäsentä Rehniä tekemään kertomusta laatiessaan sen, mitä komissiolta edellytetään perussopimusten valvojana. Komissionhan on varmistettava, että kaikki sovittu on tehty, sekä päätettävä, saadaanko vielä tekemättä olevat asiat tehtyä jäljellä olevassa ajassa, joka päättyy kuluvan vuoden lopussa. Tämä on komission tehtävä, ja tehtävänsä suoritettuaan sen on liittymissopimuksen nojalla laadittava tarvittavat päätelmät.
Kävin muutama päivä sitten valtuuskunnan mukana Romaniassa ja haluan todeta, että vaikutuimme näkemästämme ja kokemastamme niin maan pääkaupungissa kuin muissakin osissa maata. Voin ainoastaan kehottaa kaikkia poliittisen vallan käyttäjiä – ei ainoastaan Romaniassa vaan myös Bulgariassa, jolla on viime päivinä huomattu olevan vielä kirimistä uudistusten alalla – pitämään yllä uudistusintoa: heidän ei pitäisi pistää pillejä pussiin 16. toukokuuta todeten, että kaikki on jo tehty. Tässä meidän on toimittava yhdessä, mutta se edellyttää uudistusprosessin jatkamista päättäväisesti.
Lopuksi haluan todeta vielä erään asian. Syy siihen, miksi nämä uudistukset on toteutettava Bulgariassa ja Romaniassa, ei ole se, että maista tulisi tällä tavoin kelvollisia komission jäsenen Rehnin tai koko Euroopan unionin silmissä. Päinvastoin, uudistukset ovat välttämättömiä siksi, että maiden kansalaiset saisivat elää varmoina siitä, että laki suojelee heitä ja että vakaat ja demokraattiset hallintoelimet toimivat heidän etunsa mukaisesti. Jos tämä ymmärretään, olemme oikealla tiellä. 
Jan Marinus Wiersma (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, vaikka komission jäsenellä voi olla vaikeuksia vastata joihinkin kysymyksiin siksi, että tiettyjen seikkojen pohdinta on vielä kesken, olen vakuuttunut siitä, että hän on ymmärtänyt kysymysten tärkeyden ja sen, että odotamme niihin vastauksia 16. toukokuuta mennessä. Kuten ryhmäni puheenjohtaja jo totesi, oletamme, toivomme ja odotamme, että molemmat tänään käsiteltävänä olevat maat voivat liittyä EU:hun 1. tammikuuta 2007. Tämä on ollut kantamme aina, ja mielestämme meidän ei pidä luoda kilpailun ilmapiiriä Romanian ja Bulgarian välille. Siitähän tässä ei ole kyse.
On pohdittava, mitä kaikkea on vielä tehtävä, mutta lisäksi ja ennen kaikkea on arvioitava tähänastista edistystä. Olemme muutaman viime vuoden aikana jatkuvasti toistaneet, että kummallakin maalla on vielä paljon tehtävää. Nyt voimme tarkastella kuluneita vuosia ja todeta, että molemmat maat ovat saavuttaneet paljon. Komissio ilmoittaa lopullisesta päätelmästä muutaman viikon kuluttua.
Kuten kollegani jo totesi, ryhmäni teki saman kuin myös jäsen Ferber ilmeisesti teki eli käynnisti oman seuranta-aloitteen. Vierailimme Bulgariassa ja Romaniassa ja huomasimme, että molemmat maat olivat edenneet merkittävästi. Olemme saaneet kaikissa keskusteluissa vahvan vaikutelman siitä, että kummankin maan hallitukset, myös Bulgarian hallitus, tietävät, mitä vielä on tehtävä. Olen vakuuttunut, että useista ongelmista vielä käytävä keskustelu saadaan onnistuneesti päätökseen. Siksi suhtaudun optimistisesti toukokuun 16. päivän tuloksiin.
Vaadimme myös, että neuvosto perustaa kesäkuussa tekemänsä päätöksen komission ehdotuksiin ja parlamentin arvioon. Olen useiden muiden tavoin sitä mieltä, että työtä tehdään vielä useilla aloilla vuoden loppuun saakka ja että painostusta on jatkettava, jotta prosessi etenee. Emme myöskään voi sulkea pois sitä mahdollisuutta, että joitakin suojalausekkeita joudutaan jossakin vaiheessa ottamaan käyttöön, mutta kehotan Romaniaa ja Bulgariaa tekemään kaikkensa sen välttämiseksi.
Toukokuun 16. päivän arviossa on loppujen lopuksi tärkeintä se, mitä komission jäsen itsekin totesi 3. huhtikuuta eli että voimme lykätä keskustelua ainoastaan, jos käy ilmi, ettei toinen näistä maista selvästikään ole valmis liittymään yhden tai useamman alan puutteiden vuoksi. Oletan, ettei komission kertomus sisällä tällaista päätelmää, mutta se jää kuitenkin nähtäväksi.
Lopuksi haluan kommentoida komission jäsenen alkuhuomautusta. Haluan kiinnittää huomionne jälleen kerran tulviin erityisesti Romaniassa mutta myös Bulgariassa ja vedota komissioon, jotta se pyrkisi kaikin keinoin auttamaan näitä maita sekä Serbiaa. Kehotan sitä myös tutkimaan, kuinka tällaiset katastrofit voitaisiin välttää tulevaisuudessa. 
Alexander Lambsdorff (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, voin kertoa jäsen Schulzille, että siinä "toisessa maassa", jonka hallituksen poliittista suuntausta hän ei muista, vallassa ovat liberaalit. Saksalaiselle sosialidemokraatille voi olla vaikea kuvitella, että Euroopassa todellakin on liberaaleja pääministereitä, itse asiassa useitakin.
Hyvät kollegat, kuten jäsenet Neyts-Uyttebroeck ja Nicholson of Winterbourne jo selvensivät, me liberaalit haluamme Bulgarian ja Romanian liittyvän Euroopan unioniin. Se tapahtuu 1. tammikuuta 2007, jos kaikkien jäsenvaltioiden parlamentit ratifioivat liittymissopimuksen, mikä tällä hetkellä näyttää todennäköiseltä. Kaikki ei tietenkään ole vielä aivan mallillaan, ja tehtävää on vielä paljon. Se, mitä Bulgarian hallituksen edustajat ovat todenneet maan oikeuslaitoksen asennoitumisesta uudistukseen, on ristiriidassa maassa vierailleiden saksalaisten tuomarien raporttien kanssa. Tästä syystä on mielestäni perusteltua, että komissio pohtii vakavasti sitä, olisiko oikeusjärjestelmää ja taloutta sekä sisämarkkinoita seurattava, ja ilmoittaa siitä joko toukokuussa tai syksyllä.
Kun kansallisten parlamenttien kollegamme äänestävät kahden ehdokasvaltion liittymisestä, useat heistä voivat tukeutua komission tuoreimpaan kertomukseen. Parlamentti joutui sen sijaan äänestämään ajankohtana, jolloin Bulgaria näytti ohittaneen Romanian uudistusvauhdissa. Myöhemmät tapahtumat osoittavat sen ymmärrettävän tosiasian, ettemme ole ennustajia, joten meidän ei pitäisi toimia niin kuin teimme. Mahdollisten tulevien laajentumisten yhteydessä meidän onkin varmistettava, ettemme äänestä niistä liian lähellä liittymisajankohtaa vaan mieluummin puolitoista vuotta etukäteen. Korostan, että tämä on meidän vikamme eikä ehdokasvaltioiden vika.
Toiseksi komissio ei voi suositella liittymisen lykkäämistä, näin todetaan tämänpäiväisessä . Lehti on oikeassa, sillä mitä tapahtuisi, jos neuvoston äänestyksessä jäisi puuttumaan muutama ääni ja komission suositusta ei noudatettaisikaan? Neuvostossa istuisi silloin kaksi maata, joiden läsnäoloa olisi aiemmin vastustanut neuvoston enemmistö. Se on mahdotonta ja osoittaa, että liittymissopimuksen 39 artiklassa tarkoitettu lykkäämislauseke on tosiasiassa hampaaton.
Bulgarian ja Romanian liittymisestä ei ole epäilystäkään, sillä molemmat maat ovat edistyneet valtavasti. Meilläkin on kuitenkin paljon tehtävää laajentumispolitiikan parantamisessa. Haluan lisätä, että olen erittäin tyytyväinen siihen, että keskustelemme tästä asiasta Brysselissä emmekä Strasbourgissa. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, haluan todeta kaikille niille, jotka huolehtivat ja puhuvat kannustimista ja kriteereistä, että huolehtiminen on turhaa. "Transatlanttinen ystävämme" on pitänyt huolen siitä, että niin Romania kuin Bulgariakin liittyvät EU:hun aikataulun mukaisesti.
Totta puhuakseni EU:n ajoneuvon ajaja istuu takapenkillä. Bulgaria oli ensimmäinen maa, joka antoi tukensa Yhdysvalloille Irakin sodassa, ja nyt se on jälleen ensimmäinen maa, joka haluaa osallistua Iranin vastaisiin toimiin. Tarkastellaanpa kahta vaikutusta:
- Ensinnäkin ne EU:n köyhät alueet, jotka saavat tällä hetkellä tukea koheesiorahastosta, menettävät tuen, kun jälleen kaksi uutta köyhää maata liittyy EU:hun. Kertokaa äänestäjillenne Etelä-Italiassa, Ranskassa, Irlannissa, Portugalissa ja Espanjassa, että rahantulo loppuu tähän ja etteivät he enää ole oikeutettuja koheesiorahaston tukeen.
- Toiseksi, jos puolalainen putkimies joutui matkustamaan tuhansia kilometrejä hakeakseen töitä Pariisista, bulgarialaisen putkimiehen, maanviljelijän tai työntekijän tarvitsee matkustaa vain 15 kilometriä. Suojelkaa siis kreikkalaisia työntekijöitä, jotka ovat eläneet EU:ssa jo 25 vuotta ja jotka nyt menettävät työpaikkansa. 
Christopher Beazley (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, EU:n ja Romanian parlamentaarisen sekavaliokunnan valtuuskunnan jäsenenä kiitän komissiota ja Romanian hallitusta jatkuvasta yhteistyöstä, jonka tarkoituksena on edetä täysjäsenyyttä koskevissa valmisteluissa. Mielestäni valmisteluja on tuettava kaikin keinoin, sillä lykkäämisellä tai viivästyksillä olisi erittäin kielteisiä vaikutuksia unioniin liittyvän maan julkiseen mielipiteeseen, ja se ajaisi ainoastaan uudistusvastaisten voimien etua.
Komission olisi kuitenkin oltava erittäin valppaana eräällä alalla, nimittäin orpolasten hoidon alalla. Useat alalla toimivat hyväntekeväisyysjärjestöt kokevat niiden toimintaa haittaavan sen, ettei Romaniassa ole annettu ja pantu täytäntöön suunniteltua lainsäädäntöä, jonka ansiosta maan hallitus ja hyväntekeväisyysjärjestöt voisivat toimia sopimussuhteessa, jolloin järjestöt saisivat toimintaansa vastaavat määrärahat.
Hyväntekeväisyysjärjestöt saavat lisäksi hallituksen tarkastajilta eriäviä neuvoja palvelujen tarjoamisesta ja valtion orpokotien varustusta koskevista teknisistä normeista. Voisiko komission jäsen painottaa Romanian hallitukselle, että sen on edelleen parannettava orpojen hoidon tarjontaa? Voisiko hän korostaa, että suunniteltu lainsäädäntö on pantava täytäntöön, jotta hyväntekeväisyysjärjestöt voivat tehdä hallituksen kanssa asianmukaisia sopimuksia ja saada toimintatukea?
EU:n tulevan laajentumisen onnistumisen kannalta on olennaista, että komission ja unioniin liittyvien maiden jatkuvassa yhteistyössä keskitytään erityisesti humanitaarisiin oloihin. 
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää komissiota lämpimästi siitä, että se on pysynyt johdonmukaisesti kannassaan ja siitä, että se on parlamentin kanssa painostanut Romaniaa ja Bulgariaa toteuttamaan merkittäviä muutoksia, joita ei olisi saatu toteutettua onnistuneesti ilman tätä painostusta. Olen vieraillut kummassakin maassa, ja mielestäni kummankin maan hallitukset ja parlamentit ovat toteuttaneet merkittäviä muutoksia, joiden innoituksena on ollut meidän harjoittamamme painostus.
Mielestäni on aivan inhimillistä eikä mitenkään kielteistä pohtia myös sitä, mitä aloja olisi seurattava tietyssä määrin ja millä aloilla olisi jatkettava painostusta sen jälkeen, kun päätös liittymisestä on tehty. Päätöksessä kannatetaan toivon mukaan maiden liittymistä vuonna 2007. Kummankin maan kansalaisjärjestöt suosittelevat jatkuvasti, että käynnistäisimme vuonna 2007 tapahtuvaa liittymistä puoltavalla päätöksellä tarvittaessa myös jatkuvan seurantaprosessin. Näin vältettäisiin toisen luokan jäsenvaltioiden ryhmän syntyminen EU:ssa. Tällaista seurantaa on toteutettu aiemminkin ja sitä toteutetaan parhaillaan joillakin aloilla. Seuranta on tärkeää.
Haluan lisätä erään seikan. Arvoisa komission jäsen, olette aina suhtautunut hieman kriittisemmin Bulgariaan ja teitte niin juuri äsken. Voi olla, että aiemmat kielteiset arviot ovat lisänneet Romanian paineita. Keskustelin tästä eilen Romanian oikeusministerin kanssa ja haluan huomauttaa, ettei maan edistymisen nopeutumisesta tai hidastumisesta voida pitää osoituksena sitä, kuinka monen parlamentin jäsenen parlamentaarinen koskemattomuus on kumottu tai kuinka monta vastaan on nostettu syytteitä.
Mielestäni ratkaisevaa on lainsäädännön sisältö eli se, että kanteita nostetaan, kun siihen on todelliset syyt. Olen varma siitä, että Bulgaria pyrkii Romanian tavoin tuomitsemaan syylliset ja toteuttamaan ankaria toimia korruption kitkemiseksi. Kuten olemme myös useissa vertaisarvioinneissa havainneet, käsitykset voivat erota siitä, mikä uudistus on oikeanlainen. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että oikeuslaitoksen riippumattomuus on taattava kummassakin maassa. Samalla oikeusjärjestelmää on painostettava nopeuttamaan oikeuskäsittelyjä. Olen täysin samaa mieltä jäsen Schulzin kanssa siitä, että haluamme molempien maiden liittyvän vuonna 2007, sillä se olisi kaikille meille suureksi eduksi. 
Nigel Farage (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, "wider still and wider shall thy bounds be set". Tämä ei enää ole Euroopan unioni. Tavoittelette eurooppalaista imperiumia, eikö vain? Ei ole väliä, toteuttavatko nämä maat uudistuksia, ne liittyvät joka tapauksessa, sillä poliittinen päätös on jo tehty.
Olin yksi niistä kolmesta brittiläisestä Euroopan parlamentin jäsenestä – kaikki luonnollisesti UKIP-puolueesta – jotka vastustivat edellistä laajentumista. Tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus vauraudeltaan täysin eritasoisten maiden välillä on aivan eri asia kuin ihmisten vapaa liikkuvuus. Viimeisten 20 kuukauden aikana Yhdistyneeseen kuningaskuntaan on tullut yli 300 000 henkilöä Puolan kaltaisista maista, ja Bulgarian ja Romanian liittyessä Yhdistynyt kuningaskunta joutuu jälleen maahanmuuttajien tulvan kouriin.
Tämä ei ole huono asia ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan kannalta: se on huono asia myös Bulgarian ja Romanian kannalta, sillä raha houkuttelee niiden älykkäimmät ja lupaavimmat nuoret ulkomaille. Se on huono asia meille ja heille. Itse asiassa koko laajentumishanke on hulluutta. 
Hubert Pirker (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tiedämme kaikki, että kyse ei ole siitä, tuleeko Romaniasta ja Bulgariasta EU:n jäsenvaltioita, sillä tämä päätös on jo tehty, ja odotamme innolla näiden maiden liittymistä.
Kyse on sen sijaan liittymissopimuksen soveltamisesta ja siitä, voidaanko lykkäämislausekkeeseen vedota, ja tätä kautta niin laajentumispolitiikan kuin koko Euroopan unionin uskottavuudesta. Täyttääkö Euroopan unioni omat vaatimuksensa ja ehtonsa? Arvoisa komission jäsen, korostitte, että arviossa otetaan ensisijaisesti huomioon oikeus- ja sisäasiat, ja totesitte kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnalle, että paljon edistystä oli tapahtunut, mutta että vakavia puutteita oli yhä. Totesitte erityisesti Bulgariasta, ettei tuomareiden riippumattomuutta ollut taattu ja ettei ketään ollut tuomittu korruptiosta, vaikka ensimmäisiä toimia korruption kitkemiseksi olikin toteutettu. Sanoitte myös, ettei toimia ollut vielä toteutettu riittävästi järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi ja että ihmiskauppa oli ongelma.
Arvoisa komission jäsen, jos kaikki nämä ongelmat pystytään todellakin ratkaisemaan, kannatan vahvasti maiden liittymistä vuonna 2007. Jos komission meille esittämä, seikkaperäiseen tarkasteluun perustuva kertomus kuitenkin vahvistaa joidenkin korjaamattomien puutteiden olemassaolon, olisi harkittava mahdollisuutta antaa näille maille vielä aikaa varmistaa, että ne todellakin pystyvät täyttämään liittymisedellytykset.
Jos oikeus- ja sisäasioiden alalla havaitaan vakavia puutteita emmekä kuitenkaan turvaudu liittymissopimuksen sisältämiin vaihtoehtoihin – tarkoitan tällä lykkäämislausekkeen soveltamista – olen vakuuttunut siitä, että annamme väärän kuvan laajentumisprosessista, jolloin laajentumispolitiikan ja koko Euroopan unionin uskottavuus on mennyttä. Arvoisa komission jäsen, olen kuitenkin varma siitä, että tiedätte vastuunne ja toimitte sen mukaisesti laatiessanne kertomusta ja esittäessänne päätelmät parlamentille toukokuussa. 
Poul Nyrup Rasmussen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olin itse paikalla Kööpenhaminassa, kun Kööpenhaminan kriteerit muotoiltiin vuonna 1993, joten haluan aluksi esittää komission jäsenelle erään toiveen: emme saa esittää Bulgarialle ja Romanialle mitään uusia vaatimuksia niiden edellytysten lisäksi, joihin laajentumispolitiikkamme on aina perustunut. Ei uusia vaatimuksia vaan aivan samat vaatimukset kuin ne, joiden täyttämistä olemme edellyttäneet kaikilta jäsenvaltioilta. Pidän tätä itsestään selvänä.
Toiseksi, kuten ryhmämme puheenjohtaja Schulz tänään totesi, olemme yhtä mieltä siitä, että olemme päässeet siihen ratkaisevaan pisteeseen, jossa voimme todeta, että Romania ja Bulgaria voivat liittyä Euroopan unioniin. Ne eivät ole kaikin tavoin täydellisiä. Ongelmia on vielä, te ja me muut olemme maininneet niistä joitakin, mutta yksimielisyys vallitsee siitä, että olemme oikealla tiellä menossa oikeaan suuntaan.
Arvoisa komission jäsen, totta puhuakseni EU:n nykyisissä jäsenvaltioissa on edelleen joitakin korruptioon liittyviä ongelmia, kuten tiedätte. Jopa kotimaassani tapahtuu tietyntyyppisiä rikoksia, jollaisia tapahtuu myös muissa jäsenvaltioissa. Arvoisa komission jäsen, älkää siis perustako arviotanne siihen, kuinka monta rikostapausta Bulgariassa tai Romaniassa on ratkaistu. Tiedän, ettette tee näin, mutta haluan kuitenkin sanoa tämän. Kyse on etenemisestä oikeaan suuntaan, uudistuksista, lainsäädännöstä ja täytäntöönpanon päättäväisyydestä. Voin vakuuttaa teille, että niin Bulgariassa kuin Romaniassakin koskemattomuus on nyt kumottu, ja parlamentin jäsenet tai muut yhteiskunnan päättäjät voidaan haastaa oikeuteen. Tämä on erittäin tärkeää.
Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän puheenjohtajana haluan lopuksi todeta, että olen täysin samaa mieltä ryhmäni kollegojen Schulzin ja Swobodan kanssa. Mielestämme nämä kaksi maata on paras ottaa jäseniksi nyt. Seuraavien kuukausien aikana – marraskuuhun ja joulukuun Eurooppa-neuvoston kokoukseen mennessä – olisi pohdittava, kuinka muotoilemme joitakin siirtymäajan vaatimuksia 1. tammikuuta tapahtuvan liittymisen jälkeiseksi ajaksi ja tarvitaanko niitä. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, komission jäsenelle on annettu tänään useita neuvoja, joten minä en toista niistä muita kuin sen, että toivomme kaikki Romanian ja Bulgarian täyttävän kriteerit ja liittyvän Euroopan unioniin. Olen käsitellyt erästä yksittäistä seikkaa jokaisessa keskustelussa ja teen niin nytkin: puhun Romanian hylätyistä vauvoista ja huostaanotetuista lapsista.
Tiedän, että alalla on edetty merkittävästi, olen nähnyt jonkin verran edistystä itsekin. Uutta lainsäädäntöä on annettu. Lainsäädännön täysimääräinen täytäntöönpano on varmistettava, jotta hylätyt ja huostaanotetut lapset saavat ansaitsemansa hyvän kohtelun. Joudumme valitettavasti edelleen keskustelemaan lapsista, jotka odottavat adoptointia ulkomaille. Tiedän adoptiokiellon olemassaolosta ja pyydän komissiota kertomaan meille lopullisen kantansa asiaan, sillä olemme saaneet ristiriitaista tietoa keskustelun eri osapuolilta. Mielestäni adoptoitujen lasten hoito EU:ssa on olennaisen tärkeää, ja keskustelun lähtökohdan ja loppupisteen on oltava tämä.
Olen itse sitä mieltä Romaniasta ja Bulgariasta – etenkin Romaniasta – että EU:n jäsenyys olisi hyväksi lapsille, jotka on hylätty tai otettu huostaan. EU:ssa näihin asioihin kiinnitetään jatkuvasti huomiota ja edistystä tapahtuu.
Olen iloinen, että käymme tänään tätä keskustelua vaikkakin vain siksi, että asia tulisi jälleen esille. Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä antamaan täsmällisiä tietoja siitä, mitä useille hylätyille vauvoille tapahtuu. Kysyn tätä siksi, koska komissiolla on tarkkailijoita paikalla. Mitä heille tapahtuu? Onko lasten asianmukainen sijoitus varmistettu ja onko joitakin adoptiotapauksia vielä ratkaisematta? 
Panagiotis Beglitis (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan komissiolla on institutionaalinen ja poliittinen vastuu esittää 16. toukokuuta mahdollisimman puolueettomat ja tasapuoliset määräaikaiskertomukset. Se ei saa tehdä kompromisseja, ja arvion on perustuttava sen omiin poliittisiin ja taloudellisiin kriteereihin kuten muidenkin ehdokasvaltioiden tapauksessa.
On korostettava, että Bulgaria ja Romania ovat edistyneet valtavasti ja toteuttaneet merkittäviä poliittisia ja taloudellisia uudistuksia. Siksi niiden ei pidä jäädä meneillään olevan EU:n toimielinkriisin jalkoihin tai kärsiä siitä, että jotkin EU:n jäsenvaltiot riitelevät laajentumisstrategiasta.
Meidän on korostettava tämänpäiväisessä täysistuntokeskustelussamme, että tavoitteenamme on edelleen, että Bulgaria ja Romania liittyvät EU:hun 1. tammikuuta 2007.
Arvoisa komission jäsen, haluan korostaa erästä arkaluontoista asiaa, joka aiheuttaa huolta EU:n ja Kreikan kansalaisten keskuudessa. Kyse on ympäristönsuojelusta ja ydinturvallisuudesta pääasiassa Bulgariassa. Naapurimaamme Bulgaria suunnittelee nimittäin rakentavansa uusia ydinreaktoreita. Mielestäni Euroopan komission on tulevalla ajanjaksolla kiinnitettävä ensisijaisesti huomiota ydinalaa koskevan yhteisön säännöstön noudattamiseen ja soveltamiseen. 
Olli Rehn,
   Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää teitä tästä erittäin sisältörikkaasta, vakavasti otettavasta ja vastuullisesta keskustelusta. Mielestäni asiasta vallitsee laaja yksimielisyys, jonka nojalla komissio voi 16. toukokuuta antaa suosituksen, joka vastaa tänään kuulemiani parlamentin jäsenten kantoja. En pysty vastaamaan kaikkiin kysymyksiinne nyt: olen vastannut niihin useaan otteeseen muutaman viime viikon ja kuukauden aikana niin suullisesti kuin kirjallisestikin. Vastaan mielelläni vastaisuudessakin kirjeisiinne, jotka koskevat Bulgariaa ja Romaniaa ja näissä kahdessa maassa tapahtunutta edistystä.
Kerron vielä lyhyesti komission mielipiteen ja kannan Bulgarian ja Romanian liittymispäivämäärästä ja liittymisehdoista. Tavoitteenani on, että molemmat maat voisivat liittyä tammikuussa 2007. Velvollisuuteni on kuitenkin varmistaa, että ne todellakin täyttävät kriteerit liittymishetkellä ja liittyvät EU:hun täysin valmiina jäseninä. Tässä mielessä päätös tehdään vasta 16. toukokuuta.
Haluan lisätä, että suojalausekkeilla ja jatkuvalla seurannalla voidaan tarvittaessa puuttua tiettyihin alakohtaisiin puutteisiin. Korostamme tätä myös toukokuussa ja määrittelemme sen tarvittaessa tarkemmin lokakuussa julkaistavassa määräaikaiskertomuksessa. Samalla haluan kuitenkin painottaa, että kummankin maan todellisena ratkaisevana tehtävänä on jatkaa uudistuksia ja niiden täytäntöönpanoa yhtä aktiivisesti kuin tähänkin mennessä. Keskeisenä arviointiperusteena on edistys, jota kummassakin maassa on mahdollista saavuttaa oikeuslaitoksen uudistamisen sekä korruption ja rikosten torjunnan alalla.
Olen täysin samaa mieltä niiden kanssa, joiden mielestä tässä ei ole kyse määrästä, vaan tärkeintä on, että uudistuksissa edetään riittävästi, jotta niistä tulee peruuttamattomia. Tämän vuoksi on saatava yksiselitteistä näyttöä siitä, että korruption ja järjestäytyneen rikoksen torjuntaan tarvittavat rakenteelliset edellytykset ovat olemassa molemmissa maissa, sillä nämä seikat ovat koko yhteiskunnan ja kansantalouden kulmakiviä.
Lopuksi voin vakuuttaa teille, että komissio esittää täysin puolueettoman ja tasapuolisen arvionsa 16. toukokuuta. Vakuutan teille, että teemme ehdotuksen tarkkaan harkitusta päätöksestä, jolla pidetään yllä tärkeiden uudistusten toteuttamisvauhtia molemmissa maissa ennen liittymistä ja sen jälkeen.
Tämä on tehtävämme perussopimusten valvojana, ja siihen pyydän tukeanne 16. toukokuuta ja kertomusta seuraavassa keskustelussa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Marcin Libicki (UEN ). –
   Komission jäsenen Rehnin puhe Romanian ja Bulgarian liittymisestä EU:hun valaa minuun toivoa. Haluan korostaa, että Puolan parlamentti äänesti lähes yksimielisesti sen puolesta, että nämä maat otetaan EU:n jäseniksi, ainoastaan yksi ääni annettiin vastaan. Näin siksi, että mielestämme EU:n laajentuminen uusiin maihin on toisaalta eurooppalaisten maiden välinen solidaarisuuden ilmaus ja toisaalta se luo uusia mahdollisuuksia ja tulevaisuudennäkymiä sekä uusille jäsenvaltioille että koko yhteisölle. Olisin ilahtunut, jos muutkin maat osoittaisivat eurooppalaista solidaarisuutta Puolan esimerkin mukaisesti.
On myönteistä, että komissio asettaa ehdokasvaltioille tiukat vaatimukset ja kannustaa niitä tällä tavoin toteuttamaan tehokkaasti ne uudistukset, joita vielä on toteutettava. Toivon kuitenkin, että komissio pyrkii yhtä aktiivisesti kannustamaan EU:n jäsenvaltioita suhtautumaan mahdollisimman avoimesti Romaniaan ja Bulgariaan siinä vaiheessa, kun olisi pantava täytäntöön perussopimuksiin sisältyvät vapaudet, ja luopumaan pitkistä poikkeusajoista esimerkiksi työmarkkinoiden alalla. Jos asetamme tiukkoja velvoitteita, meidän on myös annettava mahdollisimman pian uusille jäsenvaltioille täysimääräinen mahdollisuus hyötyä niille perussopimusten nojalla kuuluvista oikeuksista. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat palestiinalaishallinnolle annettavan tuen lakkauttamisesta. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unioni on perinteisesti osoittanut solidaarisuuttaan Palestiinan kansaa kohtaan, ja tämä pätee kaikkiin EU:n toimielimiin, myös parlamenttiin. Olimme ennen aina samaa mieltä Palestiinan kansaa kohtaan osoitetun yhteisvastuullisuuden – ja yleensäkin Euroopan unionin Lähi-idän-politiikan – perustasta ja periaatteista.
Ne perustuivat Israelin oikeuteen olla olemassa turvattujen ja tunnustettujen rajojen sisällä sekä Palestiinan kansan itsemääräämisoikeuteen. Niin kutsuttu Oslon prosessi ja rauhansuunnitelma ovat antamassa tälle itsemääräämisoikeudelle konkreettisen muodon, joka on Israelin rinnalla oleva itsenäinen Palestiinan valtio. Euroopan unioni on siis lujasti sitoutunut kahteen valtioon perustuvaan ratkaisuun, ja nämä periaatteet asetettiin kaikkien EU:n poliittisten toimien ja kaiken EU:n antaman tuen perustaksi.
Kyseisiä periaatteita sovelletaan edelleen, ja neuvoston mielestä rauhanprosessi voi onnistua vain, jos se toteutetaan näiden periaatteiden mukaisesti. Haluan vielä kerran mainita ne. Konfliktia ratkaistaessa on ensinnäkin luovuttava selvästi kaikenlaisesta väkivallasta ja aloitettava kattava neuvotteluprosessi. Toiseksi on tunnustettava Israelin olemassaolo-oikeus sekä voimassa olevaan sopimukseen, myös rauhansuunnitelmaan, perustuvat sitoumukset.
Neuvoston Lähi-idän-politiikka perustuu näihin periaatteisiin, ja nimenomaan tästä syystä Euroopan unioni aikoo tukea vastedeskin rauhanpolitiikkaa, jota kansan suuren enemmistön suoralla vaalilla valitsema Palestiinan presidentti Abbas harjoittaa. Neuvosto on seurannut erittäin tarkasti, mitä Lähi-idässä on tapahtunut viime kuukausina. Toivoimme tietenkin, että vasta valittu Palestiinan hallitus noudattaisi mainitsemiani periaatteita, ja neuvosto on seurannut erittäin tarkasti, onko tämänsuuntaista kehitystä havaittavissa.
Tällä hetkellä ei ole valitettavasti havaittavissa mitään merkkejä siitä, että Hamas-hallitus olisi valmis hyväksymään varauksetta Euroopan unionin antaman tuen perustan. Sen reaktio viime viikon alussa Tel Avivissa tehtyyn itsemurhaiskuun ei myöskään ollut rohkaiseva.
Neuvosto on kuitenkin halukas tukemaan edelleen Palestiinan kansaa ja sen perustarpeita. Neuvoston ja komission toiminnassa on otettava huomioon jännite, joka johtuu siitä, että Palestiinan kansa on valinnut hallituksen, joka ei perusta toimiaan Euroopan unionin edellyttämiin periaatteisiin, ja siitä, ettemme halua toisaalta jättää Palestiinan kansaa oman onnensa nojaan.
Haluan tehdä selväksi, että komissio on toiminut erittäin vastuuntuntoisesti tässä asiassa ja varotoimenpiteenä lakkauttanut palestiinalaishallinnolle suoritettavat maksut ja sille annettavan teknisen avun, kunnes lopullinen päätös on tehty.
Viimeksi pitämässään neuvoston kokouksessa Euroopan unionin ulkoministerit pääsivät erittäin perusteellisen ja yksityiskohtaisen keskustelun jälkeen sopimukseen siitä, että palestiinalaishallinnolle osoitettavat suorat maksut lakkautetaan toistaiseksi, mutta apua pyritään edelleen toimittamaan kansalaisjärjestöjen ja kansainvälisten järjestöjen kautta, jotta Palestiinan kansan perustarpeet voidaan tyydyttää myös terveydenhuollon ja koulutuksen aloilla. Suuret avunantajat – EU on edelleen suurin – pyrkivät toimittamaan apua jatkossakin siten, ettei varojen tarvitse päätyä suoraan Palestiinan hallituksen toimielimille. Varoja ei siis toimiteta suoraan hallitukselle eikä sen kautta.
Myös Maailmanpankki on tehnyt tutkimuksen, jossa tarkastellaan avustusten pienentämisen vaikutuksia ja ennen kaikkea sitä, millaisia vaikutuksia on Israelin hallituksen päätöksellä pidättää Palestiinan tulli- ja verotulot. Neuvosto on vaatinut yksiselitteisesti Israelin hallitusta toteuttamaan toimia palestiinalaisten humanitaarisen ja taloudellisen tilanteen parantamiseksi ja etenkin maksamaan palestiinalaishallinnolle tulli- ja verotulot, jotka ovat palestiinalaishallinnon tärkein tulolähde.
Meidän on tietenkin pohdittava, onko tälle menettelytavalle muuta vaihtoehtoa. Koska Hamas kuuluu terrorijärjestöihin eikä anna mitään merkkejä siitä, että se aikoisi tunnustaa mainitsemani perusperiaatteet, uskomme, ettei Euroopan unionilla ole muuta vaihtoehtoa kuin lakkauttaa hallitukselle osoitettavat suorat maksut, vaikka tämän toivotaankin olevan vain väliaikainen toimenpide.
Ensisijaisena tavoitteena on edelleen, että Palestiinan uusi hallitus noudattaa kanssamme samoja perusperiaatteita, joiden noudattaminen on rauhanprosessin onnistumisen ehdoton edellytys.
Kahteen valtioon perustuva ratkaisu ilman demokraattisesti toimivaa palestiinalaishallintoa on perusluonteeltaan mahdoton ajatus. Täytyy siis toivoa, että Palestiinan hallitus noudattaa näitä periaatteita keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, ja meidän on pyrittävä edistämään sitä ja lähetettävä selkeitä viestejä.
Lisäksi on tärkeää, että Euroopan unioni toimii yhteistyössä kansainvälisen yhteisön kanssa. Lähi-idän kvartetilla on tässä asiassa oleellinen merkitys, ja on tärkeää, että sanomme selkeästi samat asiat ollessamme tekemisissä Palestiinan hallituksen ja kansan kanssa. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Hamas-järjestön tammikuussa saama vaalivoitto oli aivan uusi tilanne Euroopan unionille. Tuimme Palestiinan vaaleja, ja täytyy sanoa, että kunnioitamme myös vaalitulosta. Kaikkein merkittävin seikka kuitenkin on, että Palestiinaan muodostui sellainen hallinto, jonka johdossa on EU:n ylläpitämään terrorijärjestöjen luetteloon sisältyvän järjestön jäseniä ja joka pyrkii edelleen oikeuttamaan esimerkiksi Israelissa tapahtuvat itsemurhaiskut.
Neuvosto ja kvartetti määrittivät palestiinalaishallinnon kanssa tammikuussa juuri uudelleen mainitut selkeät periaatteet jatkossa tehtävää yhteistyötä varten. Minusta on tietenkin valitettavaa, että uusi hallitus on toistaiseksi kieltäytynyt luopumasta väkivallasta, tunnustamasta Israelin olemassaolo-oikeutta ja hyväksymästä voimassa olevia sopimuksia. Kuten totesimme, näillä periaatteilla todellakin ilmaistaan sitoutuminen työskentelemään rauhan puolesta rauhanomaisin keinoin. Periaatteet eivät ole uusia, sillä palestiinalaisten kanssa tekemämme yhteistyö on perustunut niihin jo vuosien ajan. Kuten äsken todettiin, neuvosto hyväksyi kaksi viikkoa sitten pitämässään kokouksessa komission päätöksen Palestiinan hallitukselle ja sen ministeriöille annettavan tai sen kautta välitettävän tuen väliaikaisesta lakkauttamisesta.
Tämä on komission varotoimenpide, jolla on tarkoitus varmistaa, ettei yhteisön varoja päädy Hamas-järjestön käsiin. Tämä toimenpide toteutetaan odotettaessa palestiinalaishallinnon kannassa mahdollisesti tapahtuvaa muutosta ja neuvoston lopullista päätöstä EU:n ja palestiinalaishallinnon suhteista. Tämä ei siis ole lopullinen päätös. Tarkastelemme parhaillaan hankkeitamme, joihin sisältyy palestiinalaishallinnolle osoitettavia tai sen kautta välitettäviä maksuja, ja pyrimme löytämään niille vaihtoehtoisia ratkaisuja. Yksikköni ovat jo pitäneet esimerkiksi presidentti Mahmoud Abbasin kabinetin kanssa kokouksen, jossa keskusteltiin joidenkin tällaisten hankkeiden täytäntöönpanosta esimerkiksi presidentin kabinetin kautta.
Haluan tehdä täysin selväksi, mitä tämä tarkoittaa. Kuten jo todettiin, olemme lakkauttaneet Palestiinan hallitukselle osoitettavat maksut, mutta emme ole lakkauttaneet Palestiinan kansalle annettavaa tukea. Tämän vuoden alusta alkaen olemme päinvastoin lisänneet palestiinalaisille annettavaa tukea. Helmikuun 27. päivänä ilmoitin 120 miljoonan euron tukipaketista, johon sisältyvät myös pakolaisille annettava apu ja avustus polttoainekuluissa. Tämä tarkoittaa, että sitouduimme maksamaan lähes puolet normaalista vuotuisesta talousarviostamme vain kahdessa kuukaudessa. Tästä sitoumuksesta on jo maksettu 100 miljoonaa euroa, mikä on viisi kertaa enemmän kuin vastaavana kautena vuonna 2005.
Olemme siis nopeuttaneet Palestiinan kansan tukemista emmekä suinkaan lopettaneet sitä. Komissio tietää aivan hyvin, että taloudellinen, sosiaalinen ja humanitaarinen kriisi valitettavasti pahenee Palestiinan alueilla. Olen nähnyt raportit vierailuilta, joita jotkut jäsenet ovat tehneet alueelle viime päivinä, ja tiedän, että tekin olette erittäin huolissanne. Edistymme myös muissa väestön auttamistoimissa, mutta meidän on tehtävä selväksi, että se, onnistutaanko humanitaarinen katastrofi estämään Palestiinan alueilla, riippuu Israelista ja palestiinalaishallinnosta eikä kansainvälisestä yhteisöstä.
Olen kuullut joidenkin toteavan, että Euroopan unioni on maksanut palestiinalaishallinnon palkkoja. Tämä ei pidä paikkaansa. Palestiinalaishallinnon talousarvioon myöntämämme tuki on liittynyt uudistuksiin. Se on ollut enimmilläänkin alle 10 prosenttia palkkakustannuksista. Todellinen ongelma on, että Israel pidättää Palestiinalta tulli- ja verotulot. Nämä ovat Palestiinalle kuuluvia veroja, jotka kansalaiset ovat jo maksaneet. Niiden pidättäminen tarkoittaa, ettei peruspalveluja voida tarjota, ettei palkkoja voida maksaa ja että perheet joutuvat kärsimään.
Israel sulkee yhä useammin Länsirannan alueen ja estää pääsyn Gazaan tai sieltä pois. EU voi parhaiten auttaa Palestiinan kansaa käsittelemällä näitä ongelmia. Meidän kaikkien kansainvälisen yhteisön jäsenten on tehostettava diplomaattisia toimiamme Israelin kanssa näissä kahdessa asiassa.
Palestiinassa presidentti Abbas on todellakin avainasemassa myös Israelin kanssa käytävissä neuvotteluissa. Tutkimme, miten voimme parhaiten tukea presidentin kabinettia. Emme kuitenkaan harjoita liiketoimintaa, jossa on päällekkäisiä rakenteita, vaan tarkastelemme yhdessä muiden avunantajien kanssa mahdollisuutta perustaa kansainvälinen valvontamekanismi, jonka avulla avunantajien olisi helpompi seurata, täytetäänkö myönnetyillä varoilla esimerkiksi terveydenhuollon ja koulutuksen alojen tarpeet. Toukokuun 9. päivänä pidettävässä kvartetin kokouksessa kansainvälisellä yhteisöllä on tilaisuus käsitellä tätä kysymystä sekä keskustella toimista, joita Israel voisi toteuttaa humanitaarisen tilanteen parantamiseksi.
Lopuksi haluan painottaa, että toivomme palestiinalaishallinnon muuttavan näkemyksiään. Emme toivo hallituksen kaatuvan. Näin voimme toivottavasti käsitellä tällä hetkellä vallitsevaa ristiriitaista tilannetta, joka johtuu Palestiinan uuden hallituksen jäsenten ja Hamas-järjestön näkemyksistä sekä EU:n tavoitteesta neuvotella Israelin ja Palestiinan väliseen konfliktiin ratkaisu, joka mahdollistaa Israelin ja vuoden 1967 rajoihin perustuvan tulevan Palestiinan valtion rauhanomaisen rinnakkaiselon. 

José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra,
   . Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajan ja komission julkilausumien perusteella sekä komission jäsenen Ferrero-Waldnerin mainitsemien Palestiinan vaalien tulosten jälkeen on selvää, että alueella on syntymässä poliittinen, taloudellinen, sosiaalinen ja humanitaarinen kriisi ja että talous on romahtamassa. Puhutaan jopa mahdollisesta kansalaissodasta, joka ei toivottavasti toteudu.
Kuten komission jäsen Ferrero-Waldner totesi, joudumme joka tapauksessa selvästikin käsittelemään kahta ristiriitatilannetta. Toinen niistä on Euroopan unionin sisäinen ristiriitatilanne, joka johtuu siitä, ettei Euroopan unioni voi sisällyttää vaalit voittanutta puoluetta terrorijärjestöjen luetteloonsa ja toisaalta osoittaa yhteisön talousarviosta varoja järjestölle, joka ei suostu luopumaan väkivallasta.
Tässä ongelmassa on myös ulkoinen tekijä. Arvoisa puhemies, kansainvälisen yhteisön on toimittava yhtenäisesti torjuessaan terrorismia ja väkivaltaa.
Euroopan parlamentin on mielestäni tuettava neuvoston puheenjohtajan julkilausumaa. Meidän on puolustettava lujasti periaatteitamme, yritettävä kanavoida tuki palestiinalaishallinnon presidentin kautta ja pyrittävä varmistamaan, ettei Palestiinan kansa joudu kärsimään, kuten komission jäsen Ferrero-Waldner korosti. Meidän on myös jatkettava tukemista pääasiassa humanitaarisista syistä.
Lisäksi komission jäsen Ferrero-Waldner totesi, ettei kukaan ole auttanut Palestiinan kansaa niin paljon kuin Euroopan unioni. Tämä pitää ilman muuta paikkansa, koska Euroopan unioni on maksanut 60 dollaria jokaisesta tässä rauhanprosessissa kulutetusta 100 dollarista.
Arvoisa puhemies, emme voi jatkaa Palestiinan kansan auttamista, ellei sen hallitus auta sitä, hylkää terrorismia kokonaan ja lopullisesti, luovu väkivallasta sekä tunnusta Israelin valtiota ja palestiinalaisviranomaisen ja rauhanprosessin toisen osapuolen välisiä sopimuksia. Arvoisa puhemies, nämä asiat on asetettava avustamisen edellytykseksi, ja parlamentin on mielestäni annettava täysi tukensa neuvoston puheenjohtajavaltiolle ja komissiolle, jotka ovat omaksuneet erittäin järkevän kannan. 
Pasqualina Napoletano,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, hyvät kollegat, myönnän suhtautuvani epäilevästi siihen, millaiseksi EU:n politiikka on muotoutumassa Lähi-idän vaikeassa tilanteessa. Olen huolissani siitä, ettei neuvoston tekemillä päätöksillä todennäköisesti edistetä edes epäilemättä hankalan tilanteen vähittäistä muuttumista. Olen huolissani siitä, että palestiinalaisten epätoivo voi kärjistää tilannetta entisestään.
Euroopan unionin Palestiinan hallitukselle esittämät vaatimukset ovat kieltämättä oikeudenmukaisia, mutta en ymmärrä tähän tarkoitukseen käytettäviä keinoja. Palestiinan kansan on voitava luottaa siihen, että annamme heille kaiken taloudellisen, poliittisen ja moraalisen tukemme.
Sanotte, että haluatte vastedeskin taata paitsi hätäavun myös koulutuksen ja terveydenhuollon tarjoamisen. En ymmärrä, miten tämä voi toteutua, jos hallinto jätetään kokonaan toimien ulkopuolelle. Meidän on kiinnitettävä paljon huomiota myös Palestiinan presidentin ja hallituksen herkkään suhteeseen, ja korostan sanaa "herkkä".
Esitän lopuksi kolme ehdotusta:
- Meidän on pyrittävä vakiinnuttamaan Hamasin vahvistama päätös rauhoittaa tilanne.
- Meidän on pyrittävä kehittämään kaikkia Palestiinan poliittisia toimijoita ja heidän vastuuntuntoaan, vaikka hallituksessa mahdollisesti tapahtuukin muutos, sekä kehotettava neuvottelujen molempia osapuolia tunnustamaan tehdyt sopimukset ja rauhansuunnitelma.
- Meidän on pyrittävä saavuttamaan molemminpuolinen legitimiteetti ja pidettävä mielessä lopullisen ratkaisun mahdollisuus.
Tässä yhteydessä voimme vain vahvistaa, että vastustamme kaikkia yksipuolisia aloitteita, jotka voivat estää ratkaisun löytymisen avoinna oleviin kysymyksiin, kuten rajakysymykseen ja Jerusalemin asemaan.
Graham Watson,
   . Arvoisa puhemies, olemme niin kutsutussa Catch 22 -tilanteessa. Tuimme Palestiinan demokraattisia vaaleja, ja niiden tuloksena muodostettiin hallitus, jonka johdossa on kansainvälisten terrorijärjestöjen luettelossamme oleva liike. Jos myönnämme edelleen rahoitustukea Hamas-järjestön johtamalle hallitukselle, tuemme hallintoa, joka kiistää naapurinsa olemassaolo-oikeuden. Tuen lakkauttaminen estää Palestiinan valtion toteutumisen, vaarantaa 140 000 valtion virkamiehen työpaikan ja viime kädessä lisää jännitteitä.
Kaikissa parlamentin poliittisissa ryhmissä on erimielisyyksiä siitä, mitä meidän pitäisi tehdä. Tällainen tilanne on myös omassa ryhmässäni. Myönsimme palestiinalaishallinnolle tukea 600 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuodessa, koska halusimme vaikuttaa rauhanprosessiin. Ellemme me vaikuta siihen, muuta kyllä tekevät sen. Hamas-järjestö tarvitsee 170 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria kuukaudessa palkkojen maksamiseen. Iran lupasi kymmenen päivää sitten lahjoittaa 50 miljoonaa, ja Venäjä tarjosi apuaan lauantaina. Persianlahden valtiot ovat luvanneet noin 80 miljoonaa. Israel sitä vastoin pidättää palestiinalaisille kuuluvat verotulot, ja Yhdysvaltain valtiovarainministeriö kiersi tällä viikolla Palestiinan rahahanoja tiukemmalle, kun se kielsi Yhdysvaltojen kansalaisia harjoittamasta liiketoimintaa ensimmäisen demokraattisesti valitun palestiinalaishallinnon kanssa.
Millaisen viestin Euroopan unioni lähettää lakkauttamalla palestiinalaisille annettavan tuen? Neuvosto haluaa painottaa, että tuki edellyttää selvästi ilmaistua poliittista sitoutumista. Maltilliset palestiinalaiset ja paikalla työskentelevät EU:n virkamiehet totesivat parlamentin valtuuskunnalle, että meidän oletetaan rankaisevan palestiinalaisia Hamas-järjestön johtaman hallituksen valitsemisesta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, ihmiset lukevat otsikot mutta eivät aina yksityiskohtia. 
 Tiedätte myös kotimaanne tapahtumien perusteella, että kun oppositiopuolue pääsee hallitukseen, se ei aina tee niin kuin se oppositiossa ollessaan sanoi tekevänsä. 
 Arvoisa puhemies, liberaalidemokraatit kehottavat Hamasia tunnustamaan Israelin olemassaolo-oikeuden. Sen on käsitettävä, että demokraattisesti valitulla hallituksella on myös vastuita. Meidän on kuitenkin ymmärrettävä sen näkemystä, koska Länsirantaan rakennetaan koko ajan siirtokuntia ja Israel epää Palestiinalta oikeuden olla elinkelpoinen valtio.
Mitä pitemmälle lykkäämme Palestiinan hallituksen tunnustamista, sitä kauemmin tavalliset palestiinalaiset joutuvat kärsimään ja sitä kauemmin israelilaiset elävät pelon vallassa ja epävarmuudessa. Meidän kaikkien velvollisuutena on luoda Lähi-itään uutta dynamiikkaa hyödyntämällä johtohenkilöissä tapahtuvaa muutosta. Hamas-järjestö on saatava myöntämään, ettei se saa kansainväliseltä yhteisöltä lanttiakaan, ennen kuin se luopuu väkivallasta sekä tunnustaa Israelin ja rauhansuunnitelmasta johtuvat velvoitteet.
Israelille on tehtävä selväksi, että sen on lakattava muodostamasta siirtokuntia rajojensa ulkopuolelle ja että osia sen rakentamasta muurista on purettava. Hamas-järjestön tulitauko on ollut virallisesti keskeytymätön, vaikka jotkut haluaisivat, että asia olisi toisin.
Niin kauan kuin tätä tulitaukoa noudatetaan on toivoa siitä, että osapuolet saadaan taas käymään vuoropuhelua ja neuvottelemaan keskenään. Euroopan unionin olisi tehtävä tämä aloite. Sitä ei saa jättää Iranin kaltaisten valtioiden tehtäväksi.
Margrete Auken,
   Arvoisa puhemies, Palestiinan tilanne on erittäin kireä. Väestö kärsii julmasta saarrosta, koska länsimaat eivät pidä sen valitsemista henkilöistä. Se on nyt eristyksissä Israelin rajamuurin takana eikä voi luoda itselleen tervettä taloutta. Nykyisistä tapahtumista hyötyvät vain ääriliikkeiden kannattajat. Koko tilanne uhkaa todellakin räjähtää.
Olin yksi parlamentin viiteen suureen ryhmään kuuluvista seitsemästä jäsenestä, jotka vierailivat alueella kaksi viikkoa sitten ja tapasivat edustajia kaikista Palestiinan parlamentin puolueista, myös parlamentissa olevasta Hamasin Change and Reform (muutos ja uudistus) -siivestä. Kävi ilmi, että he tunnustavat ennen vuotta 1967 voimassa olleet rajat ja näin ollen myös Israelin. Hamas ei ole nyt puoleentoista vuoteen kohdistanut Israeliin vakavaa väkivaltaa, mutta Israel on järjestelmällisesti pommittanut Gazaa ja surmannut jatkuvasti siviilejä, myös lapsia. Hamas ei vastusta sitä, että PLO noudattaa omaksumaansa neuvottelupolitiikkaa. Jos EU todella haluaisi, sen ei lyhyesti sanottuna olisi vaikeaa löytää keinoja tehdä yhteistyötä palestiinalaishallinnon kanssa, jotta voitaisiin edistää rauhallista kehitystä ja jotta Hamasista tulisi aiempaa demokraattisempi.
Emme kuitenkaan tee näin. Lisäksi hyväksymme sen, ettei Israel piittaa mistään EU:n asettamista ehdoista. EU:n ja Yhdysvaltojen kaksinaismoraali on aivan liian ilmeistä. Miksi Israelin ei pitäisi tunnustaa Palestiinaa ja ennen vuotta 1967 voimassa olleita rajoja? Miksi sen ei pitäisi noudattaa Haagin tuomioistuimen antamaa tuomiota ja poistaa laiton muuri? Miksi sen ei pitäisi vaatia Itä-Jerusalemin liittämistoimien lopettamista? Esimerkiksi niin kutsutusta rauhansuunnitelmasta huolimatta Israel rakentaa nyt E1-alueelle. Miksi sen ei pitäisi maksaa palestiinalaisille takaisin niiden omia rahoja, jotka se pidättää itsellään lainvastaisesti? YUTP:n korkea edustaja Solana on todennut, että Israelin pitäisi tehdä niin. Myös komission jäsen Ferrero-Waldner totesi nyt erittäin selvästi, että Israelin pitäisi tehdä niin. Se ei kuitenkaan tee niin, ja tilanne polkee paikallaan. Laittomuudet lisääntyvät, ja se on meidän, toisin sanoen EU:n syytä, koska annamme Israelin surutta laiminlyödä kaikkia sopimuksia. Kun tapaamme palestiinalaiset, emme kuitenkaan pysty selittämään kaksinaismoraalia, jota olemme tottuneet harjoittamaan Israelia kohtaan. He eivät ymmärrä tällaista suhtautumistapaamme, joka on ehkä kaikkein vaarallisinta, mitä tällä hetkellä teemme. Ongelmana ei ole rahoitusjärjestelymme vaan sietämätön kaksoismoraalimme. 
Luisa Morgantini,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Jerusalemin ja vuodesta 1967 miehitettynä olleen Maleh Aduminin alueen välille on luullakseni nyt alettu rakentaa Israelin poliisiasemaa, jonka kansallismielinen oikeisto on rahoittanut kansallismielisen ryhmän varoilla. Itä-Jerusalemin arabialueen keskuksessa Ras Al-Amudissa sijaitseva vanha poliisiasema luovutetaan vastineeksi.
Huhtikuun 13.–15. päivänä nuoria surmattiin, Gazaa pommitettiin, 41 palestiinalaista haavoittui ja sotilaat valtasivat kymmenen kotia. En koonnut tätä luetteloa itse. Se toimitetaan joka päivä Jerusalemissa olevasta Euroopan komission edustustosta. Kaikki voivat vapaasti tutustua siihen ja tarkastella sitä.
Ihmisiä pommitetaan ja pidetään nälässä Gazassa, kuten erittäin hyvin tiedätte. Euroopan unioni voi panna Gazassa täytäntöön Euroopan unionin ja kvartetin tekemät sopimukset, jotka koskevat Rafahia ja sinne johtavaa Tul Karmin ylityspaikkaa. Tul Karmin ylityspaikka on suljettu, eikä tämä ole pelkästään humanitaarinen asia, eikä kyse ole vain siitä, että Gazan alueella olevat palestiinalaiset näkevät nälkää. Tämä on vapauteen ja demokratiaan liittyvä ongelma.
Meidän on ensin mietittävä ja esitettävä sitten vaatimuksemme. Mitä meidän pitäisi pyytää? Meidän ei pidä vain kohteliaasti pyytää Israelin hallitusta maksamaan takaisin tullirahat, jotka ovat kaikki varastettuja, tai lopettamaan laittoman muurin rakentaminen.
Meidän on painostettava Israelin hallitusta eikä vain pyydettävä sitä tekemään jotain. Vaadimme esimerkiksi edelleen mielestäni aivan oikeutetusti, että Hamas luopuu väkivallasta, mutta meidän on myös otettava huomioon, ettei Hamas ole harjoittanut minkäänlaista väkivaltaa puoleentoista vuoteen ja että se toteaa haluavansa jatkaa tällä linjalla.
Olemme esittäneet vaatimuksia, jotka Hamas on torjunut, mutta olemmeko puhuneet sen kanssa? Onko kukaan teistä puhunut Hamasin kanssa? Palestiinassa käyneet totesivat, ettemme ole. Kukaan ei ole yrittänyt puhua Hamas-järjestön kanssa! On todella tärkeää, ettemme anna sellaista käsitystä, että rankaisemme kollektiivisesti Palestiinan kansaa. Vaikka hankkeita on vain keskeytetty, ne ovat tosiasiassa täysin pysähdyksissä. Itä-Jerusalemissa oleva Euroopan komission edustusto on ilmoittanut lopettavansa hankkeita. Tästä ei kärsi Hamas-järjestö vaan Palestiinan väestö.
Myös palestiinalaiset ovat meidän tavoin pohjimmiltaan eri mieltä asioista: 235 000 ihmistä äänesti Hamas-järjestöä ja 213 000 Al-Fatahia ja muita puolueita. Meidän on rohkeasti myönnettävä, missä määrin olemme vastuussa politiikasta, jolla Lähi-idässä ei saavuteta mitään, ellemme kohtele Israelia ja Palestiinaa samalla tavoin. On todella tärkeää, että neuvottelemme, kuten monet israelilaiset sanovat, joten kuunnelkaamme myös niitä israelilaisia, jotka pyytävät meitä neuvottelemaan.
Yrittäkäämme ymmärtää, mitä Israelin hallituksessa tapahtuu: mitä sanomme, jos Liebermannin kaltainen rasistinen ja muukalaisiin kielteisesti suhtautuva henkilö ottaa vallan haltuunsa? Euroopan unioni voi todellakin sanoa ja tehdä enemmän, jos haluamme tosissamme kaksi kansaa ja kaksi valtiota emmekä tämänhetkistä tilannetta: yhden valtion, joka on olemassa, ja toisen valtion, jota ei ole olemassa ja jota jatkuvasti heikennetään. 
Gerard Batten,
   . Arvoisa puhemies, oma puolueeni, Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue, kritisoi yhtenään Euroopan unionia, joten on minulle miellyttävää vaihtelua, kun voin ainakin osittain kannattaa komission päätöstä lakkauttaa palestiinalaishallinnolle annettava tuki. Palestiinan kansa päätti valitettavasti valita terrorijärjestö Hamasin hallitukseen, ja sen on nyt sopeuduttava tämän päätöksen seurauksiin.
Euroopan unionin veronmaksajien rahojen käyttö Palestiinassa on ollut jo pitkään skandaali, koska näiden varojen käytöstä ei ole tehty koskaan kunnollista selvitystä ja ne ovat lähes varmasti päätyneet terroristien taskuihin. Palestiinan kansa voi sinänsä tarvita humanitaarista apua, mutta sen ei pidä tulla Euroopan unionilta, koska EU:n omat tilintarkastajat eivät ole hyväksyneet sen tilejä 11 vuoteen. Kansainvälisen avun toimittaminen olisi jätettävä kansallisvaltioiden vastuulle. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä on vaikeimpia tilanteita, joissa olemme koskaan olleet, sillä nyt tehdään vääriä asioita. On mahdotonta, että veronmaksajien rahoja luovutetaan suoraan hallinnolle, jonkinlaiselle hallitukselle, joka ei luovu väkivallasta ja vastustaa toisen valtion olemassaolo-oikeuden tunnustamista. Tälle hallinnolle ei saa siksi antaa rahoja, vaikka toisaalta tiedämme, että muut astuvat paikallemme ja saavat vaikutusvaltaa. Sekään ei ole kovin hyvä lopputulos. Jotta tämän alan politiikkamme olisi järkevää, meidän on kannatettava hallinnolle osoitettavien maksujen lakkauttamista mutta pyrittävä samalla löytämään keinoja, joilla väestöä voidaan auttaa suoraan. Tämän avun on kuitenkin oltava erittäin näkyvää, jotta paikalliset pitävät meitä sosiaalisten ja humanitaaristen prosessien tukijoina ja jotta väestö ymmärtää, että rauha on kannattava valinta. Valtaosa palestiinalaisista samoin kuin israelilaisistakin nimittäin haluaa rauhaa. He ovat saaneet tarpeekseen väkivallasta ja haluavat elää rauhallisesti yhdessä kahdessa elinkelpoisessa valtiossa, joiden olemassaolo on taattu alueella.
Näitä tavoitteita silmällä pitäen meidän on vielä selvitettävä, miten Palestiinan toinen legitiimi auktoriteetti, presidentti Abbas, voi olla avuksi tässä tilanteessa ja millainen liikkumavara hänellä on. Hänetkin on nimittäin Palestiinan parlamentin tavoin valittu suorilla kansanvaaleilla, ja hänellä on oma demokraattinen legitimiteettinsä. Hän on luopunut väkivallasta, tunnustanut Israelin valtion olemassaolo-oikeuden, ja komission on mietittävä, miten tämä voitaisiin muuttaa käytännön toimiksi ja tueksi.
Nämä kaksi mahdollisuutta ovat vaihtoehtoja sille, että maksetaan tukea Hamasin johtamalle palestiinalaishallinnolle, joka on antanut kauhistuttavia lausuntoja itsemurhaiskun jälkeen, kun taas Israelin pääministeri Olmert on puhunut harkitusti. Toivon, että mekin jatkamme harkittua kielenkäyttöä, jotta prosessi voi alkaa, ja haluan kiittää myös puheenjohtajavaltiota siitä, että se selvästikin pyrkii ohjaamaan prosessia tähän suuntaan. 
Véronique De Keyser (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, esitän tänään vain yhden kysymyksen ja menen suoraan asiaan. En kysy, mitä aiotte nyt tehdä vaan miksi olette tehneet sen.
Mikä logiikka on en puhu oikeutuksesta vaan logiikasta päätöksessä, joka johti heti uusiin väkivaltaisuuksiin ja Tel Avivissa tapahtuneeseen traagiseen pommitukseen, joka vaati kymmenen kuolonuhria ja joka rikkoi Hamasin aselevon? Tämä päätös on aiheuttanut humanitaarisen kriisin Gazassa ja Länsirannassa, eikä ole mitään vaihtoehtoista suunnitelmaa, joka voitaisiin ottaa käyttöön. Päätös on lisäksi saanut Palestiinan kääntymään Iranin puoleen juuri kun Iranin kanssa käytävien ydinvoimaa koskevien neuvottelujen kariutuminen saa meidät pelkäämään pahinta. Päätös on myös heikentänyt Mahmoud Abbasin poliittista valtaa siten, että hän saattaa näyttää länsimaiden ohjaamalta sätkynukelta, jos tuemme häntä liian avoimesti.
Lyhyesti sanoen, jos vaalit järjestettäisiin huomenna, pelkäänpä, ettei Hamas-järjestö saisi 44:ää vaan kenties 70 prosenttia äänistä. Tämä on erittäin vakavaa. Jotkut parlamentin jäsenet, minä mukaan lukien, löivät vetoa, että Hamas aloittaisi poliittisen vastarinnan, jos sille annettaisiin siihen aikaa. Tämä on järjetön veto, mutta terroriliikkeiden historia osoittaa, että järjettömyyteen on hyvä syy. Miksi siis tehtiin näin julma päätös, jolla on ollut arvaamattomia poliittisia seurauksia? Palestiinassa on syttymässä kansalaissota, julkishallinto on romahtamassa ja Euroopan unionin politiikka takertuu kuin purukumi Yhdysvaltojen politiikkaan.
Ihmisten on parasta olla sanomatta, että heidän kärsivällisyytensä oli lopussa, että Hamas-järjestöä oli varoitettu ja että humanitaarista apua annetaan edelleen. Näin kauhistuttava päätös edellyttää uskottavampia selityksiä. Jokainen tässä istuntosalissa tietää, ettei terroristiliike laske aseitaan neuvottelematta eikä etenkään, jos sen vastarinnan kohde on edelleen olemassa. Palestiinassa miehitys on läsnä kaikkialla. Kuten jäsen Morgantini totesi, tammikuun 2006 jälkeen lähes 50 ihmistä on saanut surmansa, muurin rakentamista jatketaan, Jordan-joen rannat anastetaan ja Itä-Jerusalem tukehdutetaan.
Millaista peliä oikein pelaamme? Miksi palestiinalaisia rangaistaan? Meidän on ainakin lopetettava tämä rahasta puhuminen, kohdistettava huomiomme taas rauhansuunnitelmaan ja suunniteltava kansainvälistä konferenssia, jossa käsitellään Palestiinan tilannetta ja rauhan palauttamista. Tämä oli rauhansuunnitelman toinen vaihe, jota odotamme.
Johannes Voggenhuber (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, komission ja neuvoston tekemä päätös on nähdäkseni välttämätön, ja kannatan sitä. Jotkin viimeisen puolen tunnin aikana esitetyt toteamukset ovat valitettavia ja mielestäni erittäin yksipuolisia.
Euroopan parlamentti ja koko Euroopan unioni ovat kautta aikojen kannattaneet ajatusta Palestiinan kansasta, jolla on oma valtio. Olemme nyt kuitenkin tulleet vaiheeseen, jossa on tehtävä selväksi, ettei demokraattisilla vaaleilla voida oikeuttaa terrorismia, juutalaisvihaa ja rasismia eikä perustuslakia, joka yllyttää kansanmurhaan ja on täynnä natsien tunnuslauseita sekä viittauksia juutalaisten maailmanlaajuisiin salaliittoihin, kuten Siionin viisaiden salaliittoon, ja vastaavaan natsipropagandaan. Euroopan unioni ei voi asettaa tällaista neuvottelujen ja tuen perustaksi. Israelin rikoksia – tai miksi ikinä niitä nyt halutaankin nimittää – virheitä ja väkivaltaa ei voi verrata tähän nyt eteemme tulleeseen aivan perustavanluonteiseen kysymykseen. Kannatan asiaan omaksuttua kantaa.
Israelilta on vaadittu paljon, ja siltä on vielä vaadittava paljon, jotta tämä konflikti voidaan ratkaista. Ei riitä, että Israel tunnustaa Palestiinan valtion. Israelin on myös luotava tämä valtio ja tehtävä siitä elinkelpoinen. Sen on vetäydyttävä laittomasti miehitetyiltä alueilta, luovutettava Itä-Jerusalem, lopetettava tappolistat, höllennettävä taloudellista kuristusotetta ja annettava takaisin alue, jonka se sai muurin rakentamisen vuoksi. Tätä luetteloa voitaisiin jatkaa loputtomiin, mutta Israelia ei saa enää koskaan vaatia tekemään yhtä asiaa, nimittäin neuvottelemaan pelkästä olemassaolostaan sellaisen hallituksen kanssa, jonka ohjelmaan kuuluvat juutalaisten hävittäminen ja Israelin tuhoaminen ja joka heti vaalien jälkeen julistaa, että se pitää kiinni tästä tavoitteesta, ettei se ole tietenkään tyhmä vaan toteuttaa tavoitteensa pragmaattisesti vaihe vaiheelta ja ettei se tietenkään paljasta aikeitaan länsimaille. Nyt se kuitenkin todellakin toteuttaa aikeensa, ja olemme tulleet siihen vaiheeseen, että tämä asia on sanottava kuuluvasti ja selkeästi. Kiitos, että olette tehneet juuri näin. 
Adamos Adamou (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, olemme seuranneet kauhistuneina, miten poikkeuksellisen vaaralliseksi tilanne on kärjistynyt miehitetyillä Palestiinan alueilla 30. maaliskuuta lähtien. Turvallisuusneuvostolle laaditussa YK:n Lähi-idän erityislähettilään virallisessa raportissa todetaan, että viime kuussa menehtyi 40 ihmistä, joiden joukossa oli ainakin kolme palestiinalaista lasta. Väkivallan kierre kuitenkin vain jatkui itsemurhaiskuilla. Tuomitsemme aseistautumattomiin siviileihin kohdistuvat väkivallanteot, jotka aiheuttavat väistämättä tuskaa ja lisäkärsimystä.
Tilanteen kärjistyminen ei edistä ongelman ratkaisemista. Euroopan unionilta pyydetään apua, ja sen on myös hoidettava tehtävänsä tilanteen käsittelyssä edistämällä aktiivisesti sen vakauttamista ja neuvottelujen jatkamista, jotta Palestiinan ongelma saadaan ratkaistua.
Tässä yhteydessä ilmoitamme tukevamme Palestiinan presidentin Mahmoud Abbasin hiljattain antamaa lausuntoa, jossa hän totesi olevansa valmis jatkamaan neuvotteluja Israelin kanssa. Arvoisa komission jäsen, toteamme myös olevamme pettyneitä siihen, että Israelin hallitus taannoin hylkäsi tämän ehdotuksen.
Miten ihmeessä tilanne voidaan vakauttaa, kun Eurooppa-neuvosto päättää jäädyttää palestiinalaishallinnolle myönnettävän rahoituksen, tuen, josta riippuu, selviytyykö Palestiinan kansa – edes vaikeuksien kautta – ja voiko se samalla vahvistaa valtionsa rakenteita takeena siitä, että tulevaisuudessa muodostetaan itsenäinen Palestiinan valtio?
Mietin vain, millaisen viestin lähetämme tällä päätöksellä israelilaisille. Miten Israelin valtio suhtautuu tähän? Se saattaa katsoa, että sille annetaan vapaat kädet jatkaa väkivaltaisuuksia ja taloudellista eristämistä, kun kansainvälinen yhteisö rankaisee palestiinalaisia. Kuka tietää, miten myöhäistä kaikki on sitten, kun kvartetti tapaa 9. toukokuuta.
Haluan kommentoida myös ystäväni jäsen Battenin toteamusta Palestiinan kansan tekemästä "valitettavasta" päätöksestä. Miten ihmeessä voimme pitää "valitettavana" päätöstä, jonka kansa on tehnyt vapaasti ja demokraattisesti – vaikkakin miehityksen alaisena – vaaleissa, jotka olemme todenneet oikeudenmukaisiksi ja avoimiksi? 
Charles Tannock (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kannatan 150-prosenttisesti neuvoston ja komission viisasta päätöstä jäädyttää kaikki suorat tuet, jotka osoitetaan talousarviovaroista uudistamattoman Hamas-järjestön johtamalle palestiinalaishallinnolle. Olen aina suhtautunut epäilevästi siihen, että länsimaat oikeuttavat ja hyväksyvät Hamas-järjestön ehdokkaat, jotka ovat sitoutuneet käymään aseellisia taisteluja ja poistamaan Israelin valtion kartalta. Vaivauduin lukemaan vuonna 1988 laaditun järjestön peruskirjan, joka on kauhistuttavan vanhanaikainen ja kiihkomielinen ja jossa yllytetään juutalaisvihaan sekä kannatetaan jihadia ja shariaa. Näin jälkeenpäin voidaan viisastella, että meidän olisi pitänyt todeta tämä selkeämmin ääneen, koska Israel selvästikin varoitti meitä todetessaan, ettei Hamas-järjestön edustajien saisi antaa asettua ehdokkaaksi, elleivät he vanno luopuvansa terrorismista, tunnusta Israelin valtion olemassaolo-oikeutta sekä sitoudu PLO:n antamiin lupauksiin ja sopimuksiin, jotka PLO on tehnyt Oslon rauhansopimuksessa, kvartetin kanssa ja rauhansuunnitelmassa.
Muslimiveljeskunnan jäsenten, Egyptissä olevien Hamasin hengellisten neuvonantajien, ei annettu julkisesti ajaa maansa hallituksen väkivaltaista kukistamista. Koko palestiinalaishallinnolle osoitetun avokätisen tukipaketin edellytyksenä sitä paitsi oli, että hallinto sitoutuu kahteen valtioon perustuvaan ratkaisuun, joka saavutetaan rauhanomaisilla neuvotteluilla.
Minusta on kauhistuttavaa, että Hamas-hallitus tuki taannoin avoimesti pääsiäisenä Tel Avivissa tehtyä itsemurhaiskua ja sallii edelleen ohjusiskut, jotka osuvat umpimähkäisesti ja tarkoituksellisesti Israelin siviilikohteisiin. Tämä on sotarikos kansainvälisessä oikeudessa.
Lopuksi totean, että tunnette joitakin Hamas-hallituksen tukijoita. Itse Osama bin Ladenin ja Iranin presidentin Ahmadinejadin väitetään viime viikolla kannattaneen Hamas-järjestön islamistista ohjelmaa sen niin kutsutussa Israelin vastaisessa pyhässä sodassa. Meidän on nyt siksi löydettävä keinoja toimittaa Palestiinan väestölle humanitaarista apua Hamas-hallituksen ohitse, ehkäpä esimerkiksi UNRWA:n ja kansalaisjärjestöjen kautta, sekä lisättävä Euroopan unionin näkyvyyttä prosessissa. Emme voi antaa talousarviovaroista osoitettavaa suoraa tukea palestiinalaishallinnon johdossa olevalle uudistamattomalle Hamas-järjestölle. Lontoossa olevat äänestäjäni eivät missään tapauksessa hyväksy sitä. 
Caroline Lucas (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, rahoitus uhkaa Palestiinan toimielinten olemassaoloa, ja ne ovat todellakin vaarassa romahtaa. Opettajat ja lääkärit eivät ole saaneet palkkaa kuukausiin. EU:n kannasta aiheutuu vahinkoa tavallisille palestiinalaisille siviilihenkilöille, koska sillä rangaistaan koko Palestiinan kansaa sen demokraattisista valinnoista. EU:n kannalla voi olla lisäksi vaikutuksia, jotka haittaavat tavoitteiden saavuttamista. Lakkauttamalla tuki heikennetään nimenomaan niitä poliittisia ja oikeudellisia uudistuksia, joita EU on tukenut, sekä ajetaan ihmisiä ääriliikkeiden kannattajien ja etenkin Iranin käsiin, jolloin fundamentalistien vaikutusvalta voi lisääntyä huomattavasti.
Puhutte periaatteista, mutta EU:n on oltava johdonmukainen. Hamas-järjestöltä ei voida vaatia sellaista, mitä ei vaadita myös Israelilta. On totta, että nyt tarvitaan ehdottomasti vastavuoroista tunnustamista ja että väkivallan on loputtava, mutta näitä on edellytettävä molemmilta osapuolilta. Israelin on tunnustettava Palestiina ja lopetettava valtion harjoittama väkivalta. Israelin hallitus muodostetaan lähipäivinä, joten kysyn neuvostolta, aikooko se tiedustella Israelin uudelta hallitukselta, onko se sitoutunut rauhansuunnitelmaan ja kvartetin ehdottamaan sopimukseen sekä lopettamaan palestiinalaisiin kohdistuvan väkivallan? Mehän pyydämme Hamas-järjestöäkin tekemään kaikkensa Israeliin kohdistuvan väkivallan lopettamiseksi. 
Jana Hybášková (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, ryhmämme kannattaa onneksi yksimielisesti yhtä selkeää kantaa: se tukee varauksettomasti komission ja neuvoston päätöksiä. Haluan tässä yhteydessä lausua komissiolle suuret kiitokset siitä, että se on lähestulkoon joka päivä kuullut meitä ja tehnyt kanssamme yhteistyötä tässä erikoisessa tilanteessa.
Annamme täyden tukemme kvartetille ja rauhansuunnitelmalle. Tuemme kvartettia Venäjän takia. Meidän on tehtävä yksi asia erittäin selväksi: tämä tilanne ei johdu täysin demokraattisista vaaleista vaan siitä, ettei toinen osapuoli, Palestiina, tunnusta keskinäisen rahoituksen oikeudellista perustaa, Oslon, Pariisin ja Kairon sopimuksia eikä varsinkaan Israelin valtiota. Meidän on autettava tarjoamalla humanitaarista apua, ja kannatan tässä asiassa ryhmäni kantaa. Euroopan unionin tarjoaman avun on oltava näkyvää, ja epäilen suuresti, että Yhdistyneiden Kansakuntien avustus- ja työelin olisi tosiasiassa hyvä keino lisätä Euroopan unionin näkyvyyttä. Meidän on pyrittävä löytämään jokin toinen väline.
Rahoituksen seuranta ja kansainväliset valvontamekanismit ovat erittäin tärkeitä, ja tässä asiassa kannatamme suunnitelmianne ja tuemme teitä. Tiedämme, että palestiinalaisille on jo maksettu 165 miljoonaa euroa, joten emme ole lopettaneet auttamista vaan tuemme heitä. Komission pitäisikin mielestäni korostaa enemmän sitä tosiasiaa, että olemme rahoittaneet elinkelpoisen Palestiinan valtion syntymistä.
Millaisessa tilanteessa nyt ollaan? Muslimiveljeskunnan koehankkeen Hamasin on nyt käännyttävä Iranin puoleen ja pyydettävä siltä rahaa, minkä vuoksi saudit ja egyptiläiset ovat raivoissaan. Tämä on suuri menestys, koska se luo vakavia erimielisyyksiä Hamas-järjestöön, jota olemme jo heikentämässä. Meidän on kuitenkin vahvistettava Palestiinan liberaaleja, ja tarvitsemme eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen sekä ihmisoikeuksia koskevan kansainvälisen rahoitusvälineen, jotta voimme auttaa palestiinalaisia vahvistamaan maltillisia, liberaaleja poliittisia puolueita. 
David Hammerstein Mintz (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, meidän eurooppalaisten on tehtävä Lähi-idän tilanteessa selkeä valinta: voimme joko liittyä suureen kansainväliseen liittoumaan, joka pyrkii eristämään ja lopulta kaatamaan Hamas-järjestön johtaman palestiinalaishallinnon, tai voimme valita itsenäisen eurooppalaisen politiikan, jonka tavoitteena on, että Hamas voi olla vallassa, mikäli se täyttää tietyt porrastetut ja realistiset poliittiset ja turvallisuutta koskevat ehdot, joihin Euroopan unioni voisi vastata lisäämällä vuoropuhelua, tukea ja mahdollisesti poliittisia tunnustustoimenpiteitä.
Emme saa toistaa Irakin sodan jälkeisiä virheitä. Kaaos ja Palestiinan toimielinten hajoaminen voisivat vahingoittaa Israelia, joka tavoittelee turvallisuutta. Israel ei pysty toteuttamaan yksipuolista vetäytymistä koskevaa suunnitelmaansa, jos väkivalta lisääntyy ja jos yhteiskunnassa vallitsee sosiaalinen epätoivo ja uhka kansalaissodasta.
Jos haluamme esittää palestiinalaisille poliittisia vaatimuksia, emme voi jättää huomiotta sitä, että Libermanin puolue saattaa tulla Israelin hallitukseen sellaisella poliittisella ohjelmalla, jossa syrjitään avoimesti Israelissa olevaa arabivähemmistöä. 
Hallituksen jäsen, joka puhuu avoimesti Israelin arabiväestön joukkosiirrosta ja Israelissa olevien arabien oikeuksien tuntuvasta rajoittamisesta, loukkaa ulkopolitiikkamme oleellisimpia periaatteita.
Mitä mieltä komissio ja neuvosto ovat tästä asiasta? 
Ioannis Kasoulides (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen varma, että tuen lakkauttaminen oli oikea päätös. Se oli oikea päätös, joka tehtiin helposti – ei ajattelemattomasti, mutta helposti – koska se on periaatteiden mukainen. Nyt kuitenkin alkaa vaikea tehtävä.
Olemme nyt risteyskohdassa. Jos muistelemme menneitä aikoja, voin todeta, että jos 30 vuotta sitten olisi ylläpidetty terroristiluetteloa, PLO olisi varmasti sisältynyt siihen. Se, mitä tänään todettiin Hamas-järjestöstä, ja kaikki sen perussääntöön ja julistuksiin sisältyvät asiat pätivät myös PLO:hon 50 vuotta sitten. PLO:sta tuli kuitenkin Israelin keskustelukumppani rauhanpyrkimyksissä. Meidän on näin ollen kaikin mahdollisin keinoin kannustettava Hamasia muuttamaan kantaansa ja omaksumaan käsityksen, joka toivottavasti edistää rauhanprosessia. Tätä ei ole niin vaikea toteuttaa, jos vain annamme järjestölle hieman tilaa. Näin saamme sen kenties luopumaan väkivallasta ja noudattamaan aselepoa pitkällä aikavälillä tai jotain tämäntapaista.
Arvoisa komission jäsen, toinen vaikea tehtävä on teidän vastuullanne. Olen varma, että hoidatte sen erittäin tehokkaasti ja sitoutuneesti. Kuten aivan oikein totesitte, emme saa rangaista Palestiinan kansaa. Tuki menee Palestiinan kansalle, kunhan se vain ymmärtää, ettei se joudu maksamaan valinnasta, jonka se teki vapaissa ja demokraattisissa vaaleissa. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, tämä keskustelu on osoittanut, miten monimutkaisia ja vaikeita valintoja neuvoston ja komission oli tehtävä. Toistan, ettei muuta vaihtoehtoa ollut, ja pysyn kannassani. Euroopan unioni on mielestäni arvoyhteisö, joka pitää kiinni periaatteista ja joka ei voi poiketa niistä. Kiitän kaikkia, jotka ovat kannattaneet tätä näkemystä. Kaikki ovat neuvostossa asiasta yhtä mieltä, ja tästä näkemyksestä pidetään varmasti kiinni myös jatkossa. Siitä todellakin on pidettävä kiinni.
Monet puhujat ovat samalla vaatineet, ettemme unohda Palestiinan kansaa, emmekä unohdakaan. Jäsen Kasoulides, jäsen Brok ja muut totesivat, että meidän on tehtävä Palestiinan kansalle täysin selväksi, että nimenomaan Euroopan unioni auttaa sitä. On tietenkin se riski ja vaara, että palestiinalaiset kääntyvät muiden rahoituslähteiden puoleen. Meidän on tehtävä heille selväksi, että olemme valmiita auttamaan heitä. Heidän on ymmärrettävä, että Euroopan unioni on paitsi valmis myös halukas auttamaan heitä. On kuitenkin ymmärrettävä, ettemme voi poiketa periaatteistamme.
Jäsen Watson kertoi toivovansa, että puolueen oppositiossa toteamat asiat muuttuvat, kun se pääsee hallitukseen. Juuri tätä Euroopan unioni toivoo. Siihen menee luultavasti todella paljon aikaa, mutta Euroopan unionin on tehtävä tämä täysin selväksi ja pyrittävä edistämään sitä toimillaan. Juuri näin me parhaillaan teemmekin.
Monet puhujat totesivat, että meidän on oltava puolueettomia. Haluan tehdä erittäin selväksi, ettei neuvosto ole viime vuosina eikä etenkään viime kuussa tekemissään päätöksissä ja päätelmissä antanut koskaan aihetta epäillä, ettemme vaatisi Israelilta samanlaisia kansainvälisiä velvoitteita kuin Hamas-hallitukselta. Haluan lainata kaksi lausetta tuoreimmista asiaa koskevista neuvoston päätelmistä: "Neuvosto kehotti Israelia pidättymään sellaisista toimista kuin siirtokuntien perustaminen ja muurin rakentaminen palestiinalaisalueelle, jotka ovat kansainvälisen oikeuden vastaisia ja uhka hyväksytyn kahden valtion ratkaisun toteuttamiskelpoisuudelle. Neuvosto kehotti Israelia ryhtymään toimiin palestiinalaisten humanitaarisen ja taloudellisen tilanteen parantamiseksi, mukaan lukien palestiinalaisille kuuluvien vero- ja tullitulojen maksamisen uudelleen aloittaminen."
Tämä on erittäin selkeää kieltä. Kehotamme Israelia yhtä tiukkaan sävyyn noudattamaan kansainvälistä oikeutta. Teemme tietenkin näin myös jatkossa.
Lähi-idän kvartetti tapaa ulkoministerien tasolla 9. toukokuuta, jolloin tietenkin keskustellaan presidentti Abbasin taannoisesta pyynnöstä järjestää kansainvälinen rauhankonferenssi. En tietenkään voi arvioida etukäteen, mitä kokouksessa päätetään, mutta tästä asiasta ilman muuta keskustellaan.
Hyvä jäsen Kasoulides, olen kanssanne samaa mieltä siitä, että olemme nyt risteyskohdassa. Meidän on tehtävä oikeat päätökset ja autettava Palestiinan kansaa, mutta meidän on myös pidettävä kiinni periaatteistamme. Tämän on pysyttävä politiikkamme perustana, ja siihen neuvoston politiikka aivan varmasti perustuu. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, moneen otteeseen on jo todettu, että tämä on epäilemättä nyt ulkopolitiikkamme vaikeimpia haasteita. Esitän kiitokseni siitä, että valtaosa parlamentin jäsenistä on tukenut meitä tässä erittäin hankalassa tilanteessa.
Miksi emme vain myönnä varoja Hamasin johtamalle hallitukselle? Olemme tehneet asian erittäin selväksi. On olemassa joitakin periaatteita, joita jokaisen demokraattisen hallituksen on noudatettava. Tämä on täysin selvää kaikkien demokraattisesti valittujen hallitusten kohdalla. Tämän pitäisi olla selvää, ja olemme todenneet sen selkeästi. Haluan toistaa, ettemme ole lakanneet tukemasta Palestiinan kansaa, kuten jotkut väittivät. Olemme päinvastoin nopeuttaneet tuen antamista myöntämällä tämän vuoden alussa jo yli 100 miljoonaa euroa. Viime vuonna samaan aikaan emme olleet myöntäneet viidennestäkään siitä, kuten erittäin selkeästi mainitsin. On vain kuunneltava, mitä sanomme. On totta, että tuestamme on tehtävä erittäin näkyvää Palestiinan kansan silmissä. Sen on tiedettävä, ettemme ole jättäneet sitä pulaan, mutta emme tietenkään voi antaa suoraa tukea hallitukselle, joka ei vastaa erittäin selkeään vaatimukseen noudattaa tiettyjä periaatteita.
Toisen kysymyksen kohdalla on kuitenkin myös totta, että haluamme todellakin tukea myös Mahmoud Abbasia ja tehdä sen erittäin varovasti, koska emme halua heikentää hänen asemaansa. Samalla kuitenkin haluamme löytää tapoja ja keinoja jatkaa avustusta, minkä vuoksi totesin, että tarvitsemme kansainvälisen valvontamekanismin varmistaaksemme, että kaikki rahoitusapu todellakin menee oikeisiin paikkoihin. Tutkimme jo yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien, IMF:n, Maailmanpankin ja muiden suurten avunantajien kanssa, miten tällainen mekanismi voidaan perustaa. Meidän on tietenkin tehtävä se melko nopeasti, ja tämä pätee myös terveydenhuoltoon ja koulutukseen sekä muihin asioihin.
Sovellammeko kahdenlaisia sääntöjä? Kuten neuvoston puheenjohtaja totesi, sovellamme samoja kriteerejä kuin ennenkin. Olemme todenneet israelilaisille aina erittäin selvästi, että heilläkin on monia velvoitteita. Esimerkiksi syyskuussa 2005 kvartetti lisäksi ilmaisi erittäin selkeään sävyyn, että siirtokuntien laajentumisen on loputtava ja että israelilaisten on poistettava luvattomat ulkoiset toimipisteet. Lisäksi se huomautti, että panemme edelleen huolestuneina merkille Israelin rakentaman rajamuurin, etenkin kun sen vuoksi anastetaan Palestiinan alueita, estetään henkilöiden ja tavaroiden liikkuminen ja heikennetään siten Palestiinan luottamusta rauhansuunnitelmaan.
Emme olisi voineet ilmaista vaatimuksiamme enää tämän selkeämmin, mutta haluamme Israelin uuden hallituksen nyt neuvottelevan palestiinalaishallinnon kanssa. Presidentti Mahmoud Abbas on jo osoittanut olevansa valmis siihen.
Emme voi toistaiseksi tehdä mitään muuta kuin noudattaa selkeästi tätä linjaa. Toivon, että myös Hamasin johtama hallitus ymmärtää viestimme. Haluamme antaa sille vielä vähän lisäaikaa, mutta senkin pitäisi nyt joustaa kannoissaan, koska silloin voimme tehdä yhteistyötä sellaisen hallituksen kanssa, joka haluaa rauhaa rauhanomaisin keinoin. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Alessandro Battilocchio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Palestiinan tilanne kärjistyy koko ajan. Nyt jos koskaan Euroopan unionin on tuettava Palestiinan väestöä sekä poliittisesti että taloudellisesti. Yhteisön tukea ja meneillään olevia hankkeita ei saa lakkauttaa juuri silloin, kun niitä tarvitaan eniten, koska rahoituksen vähentäminen vain lisäisi nykyistä epävakautta.
Nyt jos koskaan Euroopan unionin on lähetettävä kansainväliselle yhteisölle voimakas viesti, pyrittävä edistämään ajatusta kahdesta kansasta ja kahdesta valtiosta sekä reagoitava päättäväisesti siihen, että Iran yllyttää olemaan tunnustamatta Israelin valtiota, ja siihen, että Israelin hallitus puuttuu jatkuvasti asioihin eikä ole halukas tekemään yhteistyötä.
Nyt jos koskaan Euroopan unionin on osoitettava, että se voi hyväksyä demokraattisesti valitun hallituksen ja luottaa Hamasiin, mikä on välttämätöntä, vaikka EU tietääkin joutavansa valvomaan aiempaa tarkemmin, että institutionaaliset asiat toteutetaan legitiimisti, ja varmistamaan, ettei maksettuja tukia käytetä terroristitoimintaan.
Nyt jos koskaan Euroopan unioni voi osoittaa merkityksensä kriisin ratkaisemista koskevissa kansainvälisissä neuvotteluissa ja pyrkiä vakiinnuttamaan asemansa tärkeimpänä neuvottelukumppanina edistämällä yhteisössämme toistaiseksi säilyneitä arvoja: rauhaa, suvaitsevuutta ja demokratiaa. 
David Martin (PSE ). –
   Haluan palauttaa mieleen Palestiinan kansan tilanteen. Sillä on tällä kertaa niin suuria vaikeuksia, ettemme voi edes ymmärtää niitä. EU:n päätös lakkauttaa demokraattisesti valitulle palestiinalaishallinnolle annettava suora rahoitustuki vaikeuttaa luultavasti tuhoisin seurauksin peruspalvelujen tarjoamista Palestiinassa, joka on täysin varaton.
Ihmisoikeuksien puolustajana ja "rehellisenä välittäjänä" Lähi-idän konfliktissa EU:n olisi oltava johdonmukainen lähestymistavassaan kolmansiin maihin, jotka rikkovat kansainvälistä oikeutta. Toisen valtion tai sen kansan oikeuksien tunnustamatta jättäminen on vakava syytös. Tämä syytös voitaisiin kuitenkin kohdistaa myös Israelin viranomaisiin. Meidän olisi siksi harkittava uudelleen päätöstä lakkauttaa palestiinalaisviranomaiselle annettava 340 miljoonan Englannin punnan suuruinen tuki, kun otetaan huomioon, että myös Israelin hallituksille on toinen toisensa jälkeen myönnetty tukea.
Hamas-järjestön olisi ymmärrettävä, että sen kyky hoitaa tehtävänsä ja palvella kansaa yhdistetään sen halukkuuteen luopua väkivallasta ja tunnustaa Israelin kansan oikeudet. Toivon, että Hamas sitoutuu rauhanomaisiin keinoihin. Katson kuitenkin, että yhteistyö on ainoa toteuttamiskelpoinen poliittinen vaihtoehto ja että eristäminen vain pahentaa Palestiinan toivottomia oloja, jotka aiheuttavat turhautumista ja väkivaltaa. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Salafranca Sánchez-Neyran laatima ulkoasiainvaliokunnan mietintö (A6-0047/2006) Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan yhteistyön lujittamisesta (2005/2241(INI)). 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, keskustelun aluksi haluan kiittää kolmesta asiasta. Ensinnäkin haluan kiittää komissiota erinomaisesta tiedonannosta. Totuus on, että on kulunut monta vuotta siitä, kun meille viimeksi esiteltiin tiedonanto, jossa esitetään näin vankka strateginen näkemys ja joka on yhtä tulevaisuuteen suuntautunut kuin komission jäsenen Ferrero-Waldnerin meille nyt esittelemä tiedonanto ja joka lisäksi vastaa vaatimuksia, joita parlamentti esitti ensimmäisen kerran jo marraskuussa 2001 Madridin huippukokouksen aattona.
Toiseksi haluan kiittää neuvoston puheenjohtajavaltiota ja erityisesti puheenjohtaja Winkleriä – joka ei kuuntele minua, koska hän rupattelee parhaillaan vilkkaasti jäsen Voggenhuberin kanssa – siitä, että nämä antoivat Euroopan parlamentille mahdollisuuden puhua Latinalaisen Amerikan maiden johtajille Bregenzissä eilen ja toissa päivänä pidetyssä kokouksessa ja tunnustivat näin Euroopan parlamentin roolin EU:n ja Latinalaisen Amerikan suhteiden lujittamisessa.
Kolmanneksi kiitän ulkoasianvaliokunnan ja kehitysyhteistyövaliokunnan jäseniä, koska he ovat hyväksyneet mietinnön yksimielisesti hyvin epätavallisessa äänestyksessä, jossa kaikki valiokunnan 51 jäsentä äänestivät mietinnön puolesta ja jossa poliittiset ryhmät eivät esittäneet täysistunnolle lainkaan tarkistuksia. Tämä on selvästi osoitus koko parlamentin halusta tukea mietintöä, josta äänestetään huomenna täysistunnossa. Arvoisa komission jäsen, mietintöä ei hyväksytty yksimielisesti siksi, että se olisi kunnianhimoton. Kuten aiemmin totesin, kaikki tietävät, että Euroopan parlamentti on kunnostautunut olemalla yksi EU:n ja Latinalaisen Amerikan välisten suhteiden tärkeimmistä liikkeelle panevista voimista, toteamalla, että ratkaiseva tekijä näiden suhteiden kehittämisen kannalta tulevina vuosina on ensisijaisesti poliittinen tahto, ja antamalla selkeän tukensa näiden suhteiden kehittämiselle. Olemme näin ollen tehneet muutamia erittäin selkeitä ehdotuksia. Vaadimme ensinnäkin, että perustetaan Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välinen transatlanttinen yleiskokous, joka voi antaa parlamenteille demokraattisen legitiimiyden näiden suhteiden edistäjinä ja laillistajina. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluamme, että Wienin huippukokouksen päätelmissä ei pelkästään oteta huomioon parlamenttien tahtoa vaan myös suositetaan Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisen transatlanttisen yleiskokouksen perustamista, kuten Euro–Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen tapauksessa tehtiin.
Vaadimme myös ministeritason poliittisen vuoropuhelun uudistamista ja saattamista ajan tasalle ja suositamme uuden, kahden alueen välisen poliittisen toimintaohjelman hyväksymistä. Tässä ohjelmassa käsiteltäisiin uusia kysymyksiä, kuten hallittavuuteen kohdistuvia uhkia, terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa, ympäristön ja luonnonvarojen säilyttämistä Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Latinalaisen Amerikan maiden kantojen yhteensovittamista Yhdistyneissä Kansakunnissa, ja monia muita kysymyksiä, joita käsitellään EU:n ja Latinalaisen Amerikan välisiä suhteita koskevissa aloitteissa. Tällainen aloite on esimerkiksi Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisen rauhan ja turvallisuuden peruskirjan allekirjoittaminen.
Arvoisa puhemies, poliittinen vuoropuhelu ja poliittinen tahto loppuvat kuitenkin jossain vaiheessa ja menevät hukkaan, ellei samanaikaisesti toteuteta toimia, joilla ryhdymme sanoista tekoihin. Juuri tämän vuoksi huippukokoukset, joita on liikaa, epäonnistuvat ja saavat osakseen kovaa kritiikkiä. Yksi ala, jolla voimme selvästikin siirtyä sanoista tekoihin, on assosiaatiosopimusten kaupalliset näkökohdat. On selvää, että meidän on edistyttävä assosiaatiosopimuksen aikaansaamisessa Mercosurin kanssa, koska edistymistä ei valitettavasti ole toistaiseksi tapahtunut, mikä ei kuitenkaan johdu Euroopan unionin tahdon puutteesta. Meidän onkin asetettava Wienissä realistinen aikataulu kyseisen sopimuksen tekemiselle.
Arvoisa komission jäsen, haluan sanoa aivan suoraan, että Euroopan parlamentin mielestä Andien yhteisön ja Keski-Amerikan maiden kanssa tehtyjen yhteistyötä ja poliittista vuoropuhelua koskevien sopimusten aika on mennyt ohi jo kauan sitten. Suositammekin, että Wienin huippukokouksessa tehdään päätös assosiaatiosopimusvaiheeseen siirtymisestä. Olen tietoinen, että Venezuelan päätös erota Andien yhteisöstä saattaa aiheuttaa tällä hetkellä jonkinasteista epävarmuutta, mutta nyt enemmän kuin koskaan Euroopan unionin on lähetettävä selkeä ja yksiselitteinen viesti tähän suuntaan, jotta yhdentymisprosesseja vastustavien henkilöiden asema ei vahvistuisi.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni mainitsemalla hyvin lyhyesti kaksi aloitetta, jotta en ylittäisi puheaikaani. Ensimmäinen niistä on Euroopan investointipankin rahoitusjärjestelmä, jonka haluaisimme nimettävän komission jäsenen mukaan, koska hän on ajanut sinnikkäästi sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevaa rahastoa, joka on aivan uusi innovaatio Euroopan unionin historiassa. Toinen aloite, jonka emme halua kuivuvan kokoon, on alueiden kahdenvälinen solidaarisuusrahasto, joka ei maksa EU:lle senttiäkään, koska emme pyydä sitä varten lisärahoitusta. Niin Euroopan parlamentti kuin latinalaisamerikkalaiset kumppanimmekin tukevat solidaarisuusrahastoa. Vaikka emme pyydäkään täysimääräistä sitoutumista tähän rahastoon, pyydämme, että rahaston perustamista ainakin tutkitaan ja että se voidaan ottaa huomioon huippukokouksen päätelmissä.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni ei voi langeta oman napansa tuijottamiseen ja keskittyä politiikassaan pelkkään itsetutkiskeluun, kuten Narkissoksen tarussa. Euroopan unionin on lähetettävä Wienin huippukokouksessa selkeä ja yksiselitteinen merkki sitoutumisestamme alueeseen, joka odottaa meiltä paljon. Toivomme myös, että komission jäsen ja neuvoston puheenjohtajavaltio osoittavat sitoutuvansa varmistamaan, että Wienin huippukokous onnistuu kaikkien yhteisen panoksen ansiosta. 
Hans Winkler,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aloittaa kiittämällä jäsen Salafranca Sánchez-Neyraa erittäin lämpimästi erinomaisesta mietinnöstä ja hänen neuvostolle osoittamistaan ystävällisistä sanoista. Pahoittelen suuresti sitä, ettei kielitaitoni riitä puheen pitämiseen espanjaksi, mutta nykyisen komission kanssa työskentely on ollut kova koulu, jonka ansiosta pystyn ymmärtämään riittävästi espanjaa tietääkseni, mitä esittelijä minulle sanoi. Kiitän esittelijää hänen sanoistaan.
Osallistumiseni Itävallan Dornbirnissä äskettäin pidettyyn kokoukseen oli itse asiassa myös osoitus siitä, että neuvoston puheenjohtajavaltio on erittäin kiinnostunut lujittamaan parlamentin kanssa tehtävää yhteistyötä. On sanomattakin selvää, että Euroopan parlamentti on edustettuna Wienissä 12. toukokuuta pidettävässä neljännessä huippukokouksessa kuten Latinalaisen Amerikan alueelliset ja paikalliset parlamentitkin. Kyse on näiden alueiden välisen yhteistyön hyvin tärkeästä ulottuvuudesta, jota me neuvostossa pidämme tietysti myönteisenä.
Emme saa unohtaa, että Wienin huippukokous tarjoaa ainutkertaisen tilaisuuden lujittaa yhteistyötä, ja voin sanoa tietyllä ylpeydellä, että Itävallan liittohallitus päätti järjestää tämän huippukokouksen vapaaehtoisesti myös siksi, että se osoittaisi, miten tärkeää meille on, että EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen huippukokous järjestetään ensimmäistä kertaa Iberian niemimaan tai Amerikan mantereen ulkopuolella. Työskennellessäni nykyisen komission jäsenen työtoverina osallistuin Rio de Janeirossa vuonna 1999 pidettyyn ensimmäiseen huippukokoukseen. Jos vertailemme tilannetta vuonna 1999 ja nyt, olemme päässeet erittäin pitkälle, mistä voimme olla ylpeitä. Haluan lisäksi kiittää erityisesti parlamenttia ja tietysti myös komissiota toimista, joilla olette auttaneet tekemään tästä matkasta onnistuneen.
Neuvosto on täysin samaa mieltä Euroopan parlamentin ja komission kanssa Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisen kumppanuuden tärkeimmistä tavoitteista ja toimintatasoista. Tämä käy erittäin selvästi ilmi neuvoston helmikuun lopulla hyväksymistä päätelmistä, joissa neuvosto vahvisti aikovansa edelleen syventää näitä yhteyksiä päättäväisesti kummankin osapuolen etujen mukaisesti. On omien etujemme mukaista lujittaa tätä yhteistyötä, jos haluamme edistää yhteisiä arvojamme ja etujamme sekä myötävaikuttaa yhdessä rauhan ja turvallisuuden lisäämiseen, ihmisoikeuksien suojeluun sekä kansalaisten osallistumisen ja demokratian lujittamiseen.
Sosiaalinen yhteenkuuluvuus, kestävä kehitys, ympäristönsuojelu ja ympäristöalan kansainvälisen hallinnon vahvistaminen YK:n järjestelmässä ovat aiheita, joiden osalta olemme perinteisesti tehneet hyvää yhteistyötä Latinalaisen Amerikan kumppaneidemme kanssa. Haluan käyttää tätä tilaisuutta korostaakseni hyvää yhteistyötä, jota useimmat Latinalaisen Amerikan maat ja Euroopan unioni ovat tehneet YK:n uudistamisessa erityisesti viime kuukausien aikana. Olemme myös hyvin kiitollisia niille Latinalaisen Amerikan maille, jotka ovat tukeneet voimakkaasti päätöksen tekemistä YK:n ihmisoikeusneuvoston perustamisesta.
EU:n ja Latinalaisen Amerikan kolmas huippukokous pidettiin Guadalajarassa vuonna 2004. Kokouksessa tehtiin joitakin hyvin kunnianhimoisia sitoumuksia, joiden mukaan molemmat osapuolet pyrkivät erityisesti hyväksymään verotuksellisia ja taloudellisia toimia, joilla helpotetaan hyvinvoinnin tasaisempaa jakautumista ja asianmukaisen sosiaalipolitiikan harjoittamista. Euroopan unioni tukee jatkossakin näitä toimia, joilla pyritään demokraattisten instituutioiden, hyvän hallintotavan ja oikeusvaltion vahvistamiseen sekä huumeiden, järjestäytyneen rikollisuuden ja ihmiskaupan torjumiseen.
Guadalajaran huippukokouksen jälkeen toteutettujen toimien luettelo on erittäin vaikuttava. Olemme neuvoston puheenjohtajavaltiona ottaneet vapauden toimittaa kopion tästä luettelosta parlamentille, jotta sen jäsenet voivat tutustua siihen, ja tietysti myös komissiolle, koska luettelo on mielestämme erittäin tärkeä osoitus siitä, mitä olemme saavuttaneet näiden kahden vuoden aikana.
Euroopan unioni pyrkii käymään hedelmällistä poliittista vuoropuhelua paitsi koko alueen ja eri yhdentymisfoorumeiden myös yksittäisten maiden kanssa. Jäsen Salafranca Sánchez-Neyra viittasi puheenvuorossaan eri neuvotteluihin, jotka on jo aloitettu tai joiden on määrä alkaa ja joita haluamme tietysti jatkaa. On toivottavaa, että yksi huippukokouksen merkittävä tulos on neuvottelujen aloittaminen Keski-Amerikan kanssa. Olemme itse asiassa hieman huolissamme Andien yhteisön tulevasta kehityksestä, sillä Venezuelan äskettäinen ilmoitus yhteisöstä eroamisesta herättää kysymyksiä, joita on selvennettävä ja joihin on vastattava sekä poliittisella että oikeudellisella tasolla. Tapasin vain muutama viikko sitten Perun ulkoministerin, ja meillä oli tilaisuus keskustella tästä kysymyksestä. Voin vakuuttaa kaikille Euroopan parlamentille jäsenille ja teille, arvoisa jäsen Salafranca Sánchez-Neyra, että olemme hyvin kiinnostuneita viemään tätä prosessia eteenpäin. Tämä edellyttää tietysti sitä, että asianmukaiset edellytykset ovat olemassa.
Muistellessani keskusteluja, joita kävimme Dornbirnissä muutama päivä sitten, haluan mainita muutamia aloja, joilla yhteistyön tiivistäminen vaikuttaa minusta tarpeelliselta ja joita en aio tässä yhteydessä käsitellä yksityiskohtaisesti. Kyseiset alat ovat koulutus, muuttoliike ja ympäristönsuojelu, jotka ovat mielestäni sellaisia aloja, joilla yhteistyötä on tulevaisuudessa mahdollista lujittaa.
Wienissä 12. toukokuuta järjestettävän huippukokouksen valmistelut on aloitettu ja edistyvät hyvin. Korkeilla virkamiehillä on ollut mahdollisuus käydä ja myös saattaa päätökseen erittäin tärkeitä neuvotteluja. Voimme siis kaiken kaikkiaan olla – eikä vähiten Euroopan parlamentin tuen ja tässä mietinnössä annetun avun ansiosta – optimisia sen suhteen, että Wienin huippukokouksesta tulee hyvä huippukokous, jolla on todellista sisältöä ja joka on poliittisessa mielessä onnistunut. 

Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, minulla on suuri kunnia olla jälleen kerran täällä parlamentissa tänään käsittelemässä Euroopan parlamentin mietintöä Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan yhteistyön lujittamisesta. Haluan nimenomaisesti ilmaista tyytyväisyyteni tähän erinomaiseen aloitteeseen ja onnitella jäsen Salafrancaa erityisesti siitä loistavasta työstä, jota hän on tehnyt mietinnön parissa.
Kuten tiedätte, mietintö on parlamentin vastaus ehdotuksiin, jotka komissio esitti 8. joulukuuta antamassaan tiedonannossa. Haluan ilmaista vilpittömän kiitollisuuteni komissiolle antamastanne poliittisesta tuesta ja tavasta, jolla kahden toimielimemme välistä yhteistyötä on vahvistettu.
Katson, että Euroopan unionin osalta nykytilanne on äärimmäisen hyvä kumppanuuden luomiseen Latinalaisen Amerikan kanssa. Neuvosto on suhtautunut erittäin myönteisesti tiedonantoomme ja hyväksyi sitä koskevat päätelmät helmikuun lopulla. Nykyinen puheenjohtajavaltio pitää Wienissä 12. toukokuuta järjestettävän Euroopan unionin, Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen neljännen huippukokouksen onnistumista yhtenä työohjelmansa painopistealueista. Näiden kolmen toimielimen ansiosta komissiolla on näin ollen tarvittava poliittinen tuki asioiden eteenpäin viemiseen. Toivon, että tämä merkitsee, että asiassa edistytään huomattavasti.
Se ei kuitenkaan riitä tekemään huippukokouksesta onnistunutta. Kuten englantilaiset sanovat, "tangoon tarvitaan kaksi". Euroopan unioni on valmis sitoutumaan voimakkaammin Latinalaiseen Amerikkaan, joten toivon myös, että Latinalainen Amerikkakin sitoutuu tiukasti yhteistyöhön. Katson näin ollen, että Wienin huippukokous tarjoaa myös tilaisuuden testata Latinalaisen Amerikan maiden tahtoa ja päättäväisyyttä, joiden toivon johtavan konkreettiseen edistymiseen.
Haluan kertoa olevani hyvin kiitollinen siitä, että komissio ja parlamentti ovat samoilla linjoilla tässä asiassa, koska me kaikki olemme vakuuttuneita siitä, että tiiviimmän kumppanuuden luominen on tervetullutta, tärkeää ja tarpeellista seuraavista syistä:
Ensinnäkin Latinalainen Amerikka on yksi niistä harvoista alueista maailmassa, joita voidaan pitää Euroopan unionin luontaisina liittolaisina erityisesti yhteisten arvojemme perusteella.
Toiseksi moniin haasteisiin voidaan vastata tehokkaammin uudistetun kumppanuuden avulla, ja yksi näistä haasteista on sosiaalisen yhteenkuuluvuuden puute, joka koskee sekä Euroopan unionia että Latinalaista Amerikkaa. Mielestäni on hyvin tärkeää, että edistymme kyseisellä alalla, ja toivon, että tältä osin saavutetaan todellisia ja konkreettisia tuloksia.
Kolmanneksi toivon, että tämänpäiväisellä Latinalaista Amerikkaa käsittelevällä keskustelulla lähetetään myönteinen viesti kumppaneillemme ja saadaan ne vakuuttuneiksi siitä, että Euroopan unioni on edelleen hyvin kiinnostunut Latinalaisesta Amerikasta. Tarvitsemme vahvoja, vakaita ja luotettavia kumppaneita Latinalaisessa Amerikassa.
Haluan tarkastella nyt seuraavaa edessämme olevaa haastetta, joka on Wienin huippukokous. Se pidetään tilanteessa, jossa Latinalaisessa Amerikassa ja Karibian alueella ollaan merkittävien haasteiden edessä, käydään vilkasta vaihtoa ja tapahtuu muutoksia. Suurin osa Latinalaisen Amerikan maista on omaksunut demokraattiset järjestelmät ja aloittanut kunnianhimoisia taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia, ja niiden kehittymismahdollisuudet ovat erittäin suuret. Alueella on kuitenkin valitettavasti edelleen suuria sosiaalisia puutteita, jotka johtuvat pääosin siitä, ettei talouskehitys ole tavoittanut valtaosaa väestöstä. Tämä aiheuttaa tai on jo aiheuttanut jonkinasteista pettymystä tietyissä demokraattisissa hallituksissa, koska ne eivät ole kyenneet noudattamaan yhteiskuntasopimuksen ehtoja.
Erittäin suurta huomiota on kiinnitetty uusien poliittisten liikkeiden syntymiseen Latinalaisessa Amerikassa, minkä jotkut näkevät välittömänä uhkana perinteisille poliittisille, taloudellisille ja yhteiskunnallisille rakenteille. Näitä ilmiöitä ei ole pakko nähdä kielteisessä valossa, vaan meidän pitäisi pikemminkin tarkastella niitä osana kehitystä, jolla pyritään saavuttamaan oikeudenmukaisempi yhteiskunta. Ei liene tarpeen korostaa, miten tärkeää on, että tämä muutos tapahtuu olemassa olevien ja luotettavien demokraattisten instituutioiden avulla.
Wienin huippukokous tarjoaa nähdäkseni erinomaisen tilaisuuden saada tällaista näkyvyyttä ja käydä vuoropuhelua sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta sekä alueellisesta yhdentymisestä ja monenvälisyydestä. Bregenzin kokous liittyi tähän, ja olen hyvin tyytyväinen, että kokous onnistui erinomaisesti.
Meidän on edistyttävä Euroopan unionin sekä Latinalaisen Amerikan maiden ja alueiden välisistä assosiaatiosopimuksista koostuvan verkoston luomisessa. Tästä syystä suositankin, että jäsenvaltiot neuvottelevat aluksi Keski-Amerikan maiden kanssa. Tämä päätös edellyttää edelleen sitä, että Keski-Amerikan maat osoittavat selvästi edistyvänsä omassa yhdentymisstrategiassaan, mutta olen hyvin optimistinen ja uskon, että tätä koskevat päätökset tehdään Keski-Amerikan maiden johtajien 5.–7. toukokuuta pidettävässä kokouksessa.
Kuten tiedämme, Andien yhteisön osalta tilanne on valitettavasti vaikeutunut sen jälkeen, kun Venezuela erosi yhteisöstä muutama päivä sitten. Olen puhunut presidentti Moralesin kanssa henkilökohtaisesti, ja toivomme edelleen, että Andien yhteisön sisäisissä tapaamisissa voidaan löytää ulospääsytie tästä tilanteesta.
Tiedän, että Mercosurin osalta tilanne on valitettavasti paljon vaikeampi. Toivon kuitenkin, että Wienin huippukokouksella ainakin vauhditetaan merkittävästi poliittisella tasolla neuvotteluja, joita käydään samanaikaisesti Dohan neuvottelujen kanssa. Aikomuksenamme on lujittaa kaikkea taloudellista yhteistyötä ja kehitysyhteistyötä avustusohjelmien avulla, ja pyydämme tätä varten Euroopan investointipankilta huomattavaa 4 miljardin euron tukisummaa.
Lisäksi toivomme, että Wienin huippukokouksessa voidaan ilmoittaa Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisen transatlanttisen yleiskokouksen perustamisesta. Tämä on mielestäni hyvin tärkeää ja lähentää myös näiden alueiden kansoja toisiinsa tulevaisuudessa.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että meidän kaikkien velvollisuutena on varmistaa, että Euroopan unionin, Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen liitosta tulee aiempaa ja toimivampi ja että sillä on pitkän aikavälin tulevaisuus. 
Miguel Ángel Martínez Martínez (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvä Benita, hyvä Hans, hyvät kollegat, puhun paitsi kehitysyhteistyövaliokunnan sosialistiryhmän koordinaattorina myös Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan kumppanuutta käsittelevän kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon valmistelijan ominaisuudessa.
Halusimme korostaa, että vaikka näihin suhteisiin sisältyykin tärkeä poliittinen ulottuvuus, jota jäsen Salafranca hyvin kuvasi, niitä on myös tarkasteltava ja kehitettävä kehitysyhteistyön sekä niiden strategisten tavoitteiden ja sitoumusten näkökulmasta, jotka parlamentti, neuvosto ja komissio määrittivät muutama kuukausi sitten kolmikantajulistuksessa, jonka me tunnemme Eurooppalaisena kehitysstrategiana.
Olemme näin ollen tyytyväisiä, että huomenna äänestettävässä päätöslauselmassa yhdytään ehdotukseemme siitä, että EU:n ja Latinalaisen Amerikan välisissä suhteissa olisi pyrittävä ensisijaisesti poistamaan köyhyyttä ja edistämään vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista asetetussa aikataulussa.
Mielestämme on myös tärkeää tunnustaa toimet, joita tietyt Latinalaisen Amerikan maat, kuten Kuuba, Venezuela tai Chile, toteuttavat saavuttaakseen nämä tavoitteet omassa maassaan, ja mikä vieläkin ihailtavampaa, meidän on tunnustettava niiden pyrkimykset auttaa muita alueensa maita, jotta kyseiset tavoitteet voidaan saavuttaa myös näiden maiden yhteiskunnissa. 
Fernando Fernández Martín,
   . Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni ilmaisemalla solidaarisuuteni kuubalaiselle toisinajattelijalle Marta Beatriz Roquelle, jonka suku on kotoisin Euroopasta Kanarian saarilta ja jonka Castron diktatuuria edustavat roistot pahoinpitelivät tänä aamuna hänen yrittäessään poistua kotoaan Havannassa.
Arvoisa komission jäsen, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on hyvin tyytyväinen tiedonantoonne Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan aiempaa tiiviimmästä kumppanuudesta. Arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, ensimmäistä kertaa vuosiin komissio ja parlamentti puhuvat samaa kieltä keskustellessaan Latinalaisesta Amerikasta.
Jäsen Salafranca on esitellyt kunnianhimoisen mietinnön, jonka sisältöä en aio toistaa. Arvoisa komission jäsen, teidän tulisi tietää, että kun puolustatte ehdotustanne Wienissä järjestettävässä EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen neljännessä huippukokouksessa, teillä on koko Euroopan parlamentin enemmistön, ellei jopa parlamentin yksimielinen, tuki takananne.
Aika ei ole otollinen tämänkaltaiselle ehdotukselle, mutta monet meistä ovat vakuuttuneita siitä, että meillä on erittäin hyvä tilaisuus edetä oikeaan suuntaan. Esittelijä on todennut, että olemme monien vuosien ajan toistelleet hyviä aikeitamme Latinalaista Amerikkaa kohtaan, joka elää parhaillaan vaikeita aikoja sekä sisäisesti että suhteissaan ulkomaailmaan. Latinalaisen Amerikan on ratkaistava itse monet ongelmistaan, kuten tämänhetkinen Andien yhteisöä koskeva kriisi, mutta meidän on viestitettävä äärimmäisen selvästi tukevamme sitä.
Huippukokouksessa on annettava valtuudet aloittaa ja tarvittaessa tehostaa neuvotteluja, joiden tavoitteena on assosiaatiosopimuksen tekeminen Andien yhteisön, Keski-Amerikan ja Mercosurin kanssa. Tämä on aivan ehdoton vähimmäisvaatimus. Ellei EU ota tiettyjä selkeitä ja yksiselitteisiä askelia vahvistaakseen suhteitaan Latinalaiseen Amerikkaan ja sen paikallisen yhdentymisen instituutioihin, emme ehkä saa toista samanlaista tilaisuutta vuosiin. 
Giovanni Claudio Fava,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen kiitollinen komission jäsenelle Ferrero-Waldnerille ja esittelijä Salafranca Sánchez-Neyralle, jolle ryhmämme antoi tukensa ja jonka tänään keskusteltavana olevaa mietintöä ryhmämme pitää myönteisenä. Olemme tyytyväisiä esittelijän mietintöön, koska se on ajankohtainen ja käytännöllinen ja koska siihen sisältyy jotain kallisarvoista, nimittäin poliittista realismia.
Jäsen Salafranca Sánchez-Neyra muistuttaa meitä siitä, että meidän on viimeinkin omaksuttava strateginen lähestymistapa Latinalaiseen Amerikkaan, laaja-alainen suhtautumistapa, jonka tarkoituksena on asettaa tasavertaiseen asemaan kaikki meille tärkeät asiat: sosiaaliset, taloudelliset ja kulttuuriset näkökohdat.
Meidän on pidettävä mielessä, että monet asiat ovat muuttuneet kyseisessä maanosassa. Yhteiskunnallisessa elämässä ja politiikassa on noussut vahvasti esiin merkittäviä uusia toimijoita. Meidän on otettava huomioon nämä uudet toimijat, mukaan lukien tietysti alkuperäiskansojen edustajat ja mestitsit, jotka on aivan viime aikoihin saakka syrjäytetty poliittisesta prosessista.
Meidän on tarkasteltava realistisesti myös sitä, että alueellisen yhdentymisen prosessit vievät usein aikaa, ja tästä näkökulmasta katsottuna kokemuksemme avulla voidaan tukea ja auttaa työtä, jota Latinalaisen Amerikan maat parhaillaan tekevät. Kuten jäsen Salafranca Sánchez-Neyra huomauttaa, meidän on myös muistettava, että köyhyyttä on edelleen laajalti kyseisessä maanosassa: 45 prosenttia väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella.
Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta Latinalaisen Amerikan maiden bruttokansantulo henkeä kohden on noin 2 800 Yhdysvaltain dollaria, mikä on kolminkertainen määrä Kiinaan nähden. Tämä kertoo meille, että Latinalainen Amerikka on edelleen maanosa, jonka sisällä on huomattavia taloudellisia eroja ja tuloeroja, toisin sanoen epätasa-arvon maanosa.
Tästä näkökulmasta Wienin huippukokous on erinomainen tilaisuus ensinnäkin hyvittää sitä, että oma toimielimemme, Euroopan parlamentti, on perinteisesti kiinnittänyt vain vähän huomiota Latinalaiseen Amerikkaan, ja toiseksi investoida yhteistyöhön, jolla köyhyys todellakin voidaan voittaa, sekä estää poliittisen toiminnan typistyminen pelkästään erillisten toimien kasautumaksi. Tarvitsemme strategisen lähestymistavan, jota komissio ehdottaa meille ja jollaista esittelijä on voinut noudattaa. 
Cecilia Malmström,
   . Arvoisa puhemies, viime vuosina EU on ollut hyvin kiinnostunut lähiympäristöstämme ja keskittynyt siihen erittäin voimakkaasti etenkin laajentumisen yhteydessä. On luonnollista, että uudet jäsenvaltiot ja EU:n rajanaapurit ovat olleet ja ovat jatkossakin tärkein painopisteemme. On kuitenkin tärkeää pitää mielessä myös muu maailma. Valitettavasti toisinaan tuntuu edelleen siltä, että Latinalaista Amerikkaa jossain määrin laiminlyödään, mikä on surullista. Latinalaisen Amerikan kehitys on valtavan jännittävää, joskin hyvin ristiriitaista, ja siihen kuuluu talouskasvua, demokratian vakauttamista, sovintokomissioita ja edistymistä hyvinvoinnin lisäämisessä. Chileä johtaa maan historian ensimmäinen naispresidentti. Samaan aikaan hyvin suuri osa väestöstä elää edelleen köyhyysrajan alapuolella. Epätasa-arvo on suurta, ihmisoikeuksia loukataan monissa maissa, ja populistit ovat ottaneet johdon Venezuelassa ja Boliviassa. Kuubassa Fidel Castro on nyt 47 vuoden ajan vanginnut vastustajiaan, vainonnut toisinajattelijoita ja estänyt kansalaisiaan harjoittamasta sananvapauden, kokoontumisvapauden, lehdistönvapauden ja vapaiden vaalien kaltaisia perusoikeuksia. Parlamentti on keskustellut Kuubasta moneen otteeseen. Ryhmäni suhtautuu hyvin kriittisesti siihen, että neuvosto on ottanut pehmeämmän linjan Castron hallintoon ja ettei EU tue riittävästi maan demokraattista oppositiota, jonka edustajat ovat saaneet kahdesti Euroopan parlamentin Saharov-palkinnon.
Wienissä on määrä järjestää toukokuussa EU:n ja Latinalaisen Amerikan huippukokous. Toivomme tietysti, että se onnistuu erinomaisesti. On todella tärkeää toteuttaa strateginen kumppanuus, josta me täällä istuntosalissa olemme niin usein puhuneet ja jota olemme pitkään vaatineet. Kumppanuuden on oltava laaja-alainen. Yhteistyötä on mahdollista tehdä monilla aloilla, joihin kuuluvat politiikan lisäksi esimerkiksi talous sekä sosiaali- ja kulttuurikysymykset sekä ympäristö-, tutkimus- ja turvallisuuspolitiikka ja erityisesti konfliktinratkaisu. Meidän on myös uudistettava kauppapolitiikkaamme lisätäksemme keskinäistä kaupankäyntiä. Yhteistyön on oltava pitkäjännitteistä ja säännöllistä. Yksittäiset huippukokoukset ovat tärkeitä, mutta ne eivät yksin riitä. Kuten jäsen Salafranca Sánchez-Neyra mietinnössään toteaa, transatlanttinen yleiskokous voisi vahvistaa demokraattista ulottuvuutta. Myös yhteydet kansalaisyhteiskuntaan, esimerkiksi opiskelijoihin, ovat tärkeitä yhteistyön ja solidaarisuuden tunteen vahvistamiseksi.
Haluan kiittää jäsen Salafranca Sánchez-Neyraa hänen mietinnöstään. Se hyväksyttiin yksimielisesti ulkoasiainvaliokunnassa ja siihen sisältyy monia myönteisiä ja järkeviä ehdotuksia, joita tuemme. Mietinnön yksimielinen hyväksyminen osoittaa, miten tärkeää koko parlamentin on poliittisesta ryhmästä riippumatta ja yksittäisiä kehitysprosesseja koskevista hienoisista mielipide-eroista huolimatta myöntää, että meidän on todellakin syvennettävä tätä yhteistyötä. Yksimielisyytemme tästä asiasta on vahvuus. Haluamme yhteistyötä, joka on pitkäjänteistä ja laadukasta ja joka asetetaan etusijalle. Arvoisa puhemies, löydätte uskoakseni todisteen tästä yksimielisyydestä, jos selaatte puhujaluetteloa hieman eteenpäin, sillä tähän keskusteluun osallistuvat ja kiinnostusta tähän kysymykseen osoittavat myös muut kuin espanjaa puhuvat parlamentin jäsenet. 
Raül Romeva i Rueda,
   . Arvoisa puhemies, Wienin huippukokouksen aattona Salafrancan mietintö tarjoaa meille tilaisuuden keskustella jälleen kerran kahden, selkeästi yhtenäisen ystävyysalueen nykytilanteesta. Tämä on erittäin otollinen ajankohta keskustella asiasta, koska, kuten on todettu, Latinalaisessa Amerikassa tapahtuu parhaillaan tiettyjä muutoksia, joiden uskon antavan aidosti toiveita paremmasta. Nämä muutokset osoittavat, että joissain tapauksissa tietyt ryhmät, jotka eivät ole saaneet ääntään kuuluviin ja joilla ei ole käytännössä ollut lainkaan oikeuksia, vaativat nyt demokraattisesti äänivaltaansa ja oikeuksiaan takaisin, ja mielestäni tämä on asia, johon meidän on suhtauduttava myönteisesti kaikin mahdollisin tavoin.
Esittelijä on tietoinen siitä, ettemme ole täysin samaa mieltä mietinnössä ehdotetuista strategiasta ja tavoitteista. Joitakin erimielisyyksiä on, mikä on uskoakseni odotettavaakin tällaisessa tilanteessa, mutta tiettyjen mietintöön sisältyvien näkökohtien ansiosta voimme olla toiveikkaita. Katson näin ollen, että meidän on suhtauduttava mietintöön yleisesti ottaen myönteisesti.
Haluan kuitenkin kommentoida kolmea näkökohtaa. Ensinnäkin suuren ongelman meidän kannaltamme – ja meidän on pidettävä tästä kiinni jatkossakin – muodostaa vapaakauppa-alueen määritelmä, jota meidän on pohdittava. Puhuisimme paljon mieluummin maailmanlaajuisesta alueiden välisestä kumppanuudesta. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, ettei kyseisellä alueella vallitse yhteisymmärrystä tai yksimielisyyttä siitä, että tämä vapaakauppa-alue on niin myönteinen ajatus kuin miltä se vaikuttaa.
Toiseksi sekä itävaltalainen komission jäsen että neuvoston puheenjohtajavaltion Itävallan edustaja ovat läsnä täällä parlamentissa, joten haluan käyttää tätä tilaisuutta huomauttaakseni, että naissurmille, joista on keskusteltu parlamentissa useaan otteeseen, on annettava näkyvä sija Wienin huippukokouksessa. Naissurmien torjunta on minusta erittäin tärkeää, eikä sitä pitäisi jättää huomiotta missään oloissa.
Kolmanneksi on myös tärkeää muistaa rankaisemattomuuden torjunta ennen kaikkea siksi, että ne monet toimet, joita Latinalaisessa Amerikassa toteutetaan, tuottavat myönteisiä tuloksia vain, jos samanaikaisesti myös torjutaan rankaisemattomuutta. 
Willy Meyer Pleite,
   . – Arvoisa puhemies, ryhmäni hyväksyi yksimielisyyden, vaikka teimmekin selväksi, että suhtaudumme suurella varauksella päätöslauselman 6, 21 ja 66 kohtaan Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan vapaakauppa-alueen määritelmän osalta.
Pyytäisin jäsen Salafrancaa tekemään mietintöönsä vielä yhden muutoksen, koska mietinnön laatimisen jälkeen Bregenzissä on pidetty kolmas erittäin tärkeä parlamentaarinen kokous, johon osallistui yli 90 parlamentaarikkoa Latinalaisesta Amerikasta, Karibian alueelta ja Euroopan unionista.
Tämä käsite esiintyy hyvin erilaisessa muodossa Bregenzin julistuksessa. Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan vapaakauppa-alueen käsitettä tuskin edes mainitaan julistuksessa pääasiallisesti Latinalaista Amerikkaa ja Karibian aluetta edustavien parlamentaarikkojen pyynnöstä.
Haluaisin näin ollen, että ryhmäni voi äänestää muiden mukana mietinnön puolesta huomenna, mutta tämä edellyttää mietinnön sanamuodon muuttamista, koska meidän on kuunneltava, mitä kumppanimme ovat Bregenzin kokouksessa sanoneet. Niillehän tämä perustavanlaatuinen, tärkeä ja strateginen ehdotus on suunnattu. Meidän Euroopan parlamentin jäsenten pitäisi mielestäni näin ollen ottaa lähtökohdaksi Bregenzin julistus.
Lisäksi katson, että parlamentissa vallitsee suuri yksimielisyys tämän kahden alueen välisen strategisen kumppanuuden tärkeydestä, Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisen transatlanttisen yleiskokouksen perustamisesta, alueellisesta yhdentymisestä ja alueiden kahdenvälisestä solidaarisuusrahastosta. Mitä tulee komission jäseneen Ferrero-Waldneriin, myös viimeksi mainittua muutettiin Bregenzin julistuksessa, koska julistuksessa ei mainittu Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen mahdollisuutta tehdä ehdotuksia rahaston varojen käytöstä. Jos niillä ei ole tätä mahdollisuutta, kyse ei ole enää alueiden kahdenvälisestä rahastosta vaan eurooppalaisesta rahastosta, josta myönnetään apua Latinalaiselle Amerikalle ja Karibian alueelle EU:n oman harkinnan mukaan.
Tältä pohjalta pyydän – tietäen, että meillä on erittäin vähän aikaa jäljellä – jäsen Salafrancaa tekemään vielä yhden muutoksen, niin että päätöslauselman 6, 21 ja 66 kohta, joissa mainitaan Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan vapaakauppa-alue, voidaan muotoilla Bregenzin julistuksen mukaisesti. 
Irena Belohorská (NI ). –
   () Hyvät kuulijat, haluan aluksi kiittää jäsen Salafrancaa hänen mietinnöstään ja rakentavasta lähestymistavasta, jonka hän omaksui aiemmin tällä viikolla käydyissä Euroopan unionin sekä Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen maiden välisissä keskusteluissa. Arvostan myös tapaa, jolla Euroopan parlamentin puhemies Borrell johti näitä Bregenzissä käytyjä keskusteluja, jotka päättyivät yhteisen julistuksen hyväksymiseen.
Euroopan unioni on hyvin merkittävä kumppani Latinalaisen Amerikan maille paitsi kaupan, teollisuuden, tieteen ja teknologian myös yhteiskunnan demokratisoitumisen alalla. Näiden kahden alueen välisessä yhteistyössä on jo edetty vaiheeseen, jossa yhteistyö on vakiinnutettava, minkä vuoksi pidän myönteisenä ehdotusta perustaa Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välinen transatlanttinen yleiskokous, jolla edistetään ja laajennetaan tietojenvaihtoa sekä tarjotaan keskinäisiin suhteisiin asianmukainen lainsäädäntökehys. Globalisaatio on vähentänyt tiedonsaantia koskevaa eriarvoisuutta ja nopeuttanut tiedonsiirtoa, minkä vuoksi taloussuhteiden inhimillistä näkökulmaa on vahvistettava.
Kiitän teitä siitä, että sisällytitte mietintöön huomautukseni naisten tilanteesta ja asemasta näissä maissa. Valkoinen orjakauppa, naisten ja lasten hyväksikäyttö prostituutiossa ja naisten riittämätön edustus yhteiskunnassa ovat kysymyksiä, jotka on ratkaistava paitsi Euroopan unionissa myös Latinalaisen Amerikan maissa. Arvoisa komission jäsen, kannatan ehdotusta perustaa alueiden kahdenvälinen solidaarisuusrahasto, jonka varoja on tarkoitus käyttää etupäässä koulutukseen, lukutaidottomuuden poistamiseen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tukemiseen. Pyydän kuitenkin osoittamaan rahaston varat niille, joille ne on tarkoitettukin, toisin sanoen kansalaisille, opiskelijoille ja nuoremmalle sukupolvelle eikä hallinnoille, joilla on ongelmia demokratian kanssa. Toivotan teille menestystä Wienin huippukokouksessa. 
Charles Tannock (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, muutamina viime vuosina, erityisesti viimeisimmän EU:n laajentumisen jälkeen, jolloin unionin jäsenmäärä kasvoi nykyiseen 25:een, Latinalaisen Amerikan poliittinen painoarvo ei ole valitettavasti ollut enää yhtä suuri kuin se oli vaikkapa välittömästi Portugalin ja Espanjan liittymisen jälkeen 1980- ja 1990-luvulla. Toivokaamme kuitenkin, että 12. toukokuuta pidettävä huippukokous muuttaa kaiken tämän.
Euroopan naapuruuspolitiikkaa koskevan mietinnön esittelijänä olen joutunut punnitsemaan asioita uudelleen ja hyväksymään, että EU:n strategiset intressit kohdistuvat nyt pakostakin selkeästi naapureihimme Itä-Euroopassa ja Kaukasuksen alueella sekä Euromed-kumppaneihimme samoin kuin etäämpänä Kiinaan ja Intiaan. Latinalaisen Amerikan laiminlyöminen olisi kuitenkin meille hyvin vaarallista. Meillä on yhteinen kulttuuriperintö ja yhteiset länsimaiset demokratiaa, ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiota koskevat perusarvot, minkä lisäksi Latinalaisessa Amerikassa on pieni pala EU:ta, nimittäin Ranskan Guyana. Kamppailussa luonnonvaroista emme saa kuitenkaan antaa esimerkiksi Kiinan kaapata Venezuelan öljytoimituksia tai lakata tukemasta Kolumbiassa presidentti Uriben pyrkimyksiä ja hänen taisteluaan FARCin huumekauppaa käyviä marxilaisia terroristeja vastaan.
Latinalaisen Amerikan tilanne saattaa nyt muuttua epävakaammaksi, kun alueella on noussut valtaan Bolivian presidentti Moralesin ja Venezuelan presidentti Chavezin kaltaisia puolijumalia, jotka lähentyvät Castron kommunistista diktatuuria Kuubassa ja torjuvat länsimaiset käsitykset vapaudesta ja demokratiasta. Myös Haiti on maa, jossa ei noudateta lakeja ja joka on tällä hetkellä epävakaa. Öljyn ja raaka-aineiden hintojen erittäin voimakas nousu viime aikoina on onneksi hyödyttänyt monia alueen maita. Meidän olisi kuitenkin korostettava EU:n sekä Meksikon ja Chilen välisten vapaakauppasopimusten erittäin myönteisiä vaikutuksia ja pyrittävä tekemään vastaava sopimus Mercosurin kanssa, koska vain alueellisen taloudellisen yhdentymisen ja monenvälisyyden avulla voidaan turvata alueen hauras vakaus.
Omasta puolestani toivon vilpittömästi, että voimme perustaa Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisen vapaakauppa-alueen vuoteen 2010 mennessä, kuten mietinnössä ehdotetaan, koska Amerikan Yhdysvallat näyttää nyt menettäneen kaiken mielenkiintonsa Amerikan vapaakauppa-alueen perustamiseen ja tekee sen sijaan kahdenvälisiä sopimuksia yksittäisten Latinalaisen Amerikan maiden kanssa. Mielestäni tämä heikentää pitemmällä aikavälillä alueellista yhdentymistä, joka on erittäin tärkeä ystävillemme Latinalaisessa Amerikassa. 
Luis Yáñez-Barnuevo García (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, aion puhua lyhyesti. Haluan onnitella jäsen Salafrancaa, komission jäsentä Ferrero-Waldneria ja neuvoston puheenjohtajaa Winkleriä tästä kolmen toimielimen lähentymisestä, jota he ovat kuvailleet erittäin osuvasti.
Avain Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan suhteisiin on mielestäni näiden kahden alueen toisiaan täydentävä luonne eikä meidän pidä kadottaa tätä kokonaiskuvaa. Euroopan unionilla ja Latinalaisella Amerikalla on yhteiset arvot, ihanteet, historia, kulttuuri ja perinteet, ja ne edustavat yli 50 maata ja yli tuhatta miljoonaa asukasta. Yhdessä ne voivat olla paljon enemmän kuin vain osiensa summa ja ratkaista globalisaation luomia ongelmia ja haasteita erittäin menestyksekkäästi. Jos tämä seikka otetaan huomioon, Wienin huippukokous voi onnistua. Tähän suuntaan meidän on edettävä.
Lopuksi haluan sanoa arvoisalle komission jäsenelle Ferrero-Waldnerille, ettemme saa hylätä Andien maita vain siksi, että yksi niistä on eronnut Andien yhteisöstä. Emme voi näin ollen palkita maata, joka on boikotoinut Andien yhteisöä, vaan meidän on pikemminkin palkittava ne maat, jotka haluavat ylläpitää sopimussuhteita Euroopan unioniin, kuten Kolumbia, Peru, Ecuador ja – kukapa tietää – Bolivia. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, mietintö ja komission strateginen tiedonanto Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan yhteistyön lujittamisesta palvelevat eurooppalaisen pääoman tavoitteita hankkia vieläkin suurempi osuus Latinalaisesta Amerikasta luomalla edellytykset omalle toiminnalleen, joka ei kuulu vastuuvelvollisuuden piiriin. Muu on vain kauniita sanoja. Jotkut meistä ovat rehellisempiä.
Päätöslauselmaesityksessä ja komission tiedonannossa asetetuilla ehdoilla ei ole mitään tekemistä tasavertaisten ja molempia osapuolia hyödyttävien suhteiden kanssa. Todellisuudessa niissä kehotetaan Latinalaisen Amerikan maita omaksumaan ja soveltamaan Euroopan unionin politiikkaa taloudessaan ja politiikassaan ja jopa hyväksymään EU:n ulkopolitiikka. Näiden suhteiden avulla yritetään kehityksen nimissä riistää Latinalaisen Amerikan maita entistäkin enemmän ja samaan aikaan puuttua niiden sisäisiin asioihin asteittaisen kehityksen estämiseksi. Kyseisissä asiakirjoissa ei mainita sanallakaan Amerikan Yhdysvaltojen Kuuballe asettaman laittoman ja tuomittavan saarron poistamista.
Latinalaisen Amerikan ruohonjuuritason liikkeet ja yhteiskunnalliset liikkeet sekä useiden alueen maiden hallitukset ovat kuitenkin jo tuominneet ja torjuvat politiikan, jota ehdotetaan Euroopan unionin mietinnöissä ja Yhdysvaltojen selvityksissä, ja etsivät toisenlaisia tapoja luoda mailleen tasavertaiset ja molempia osapuolia hyödyttävät suhteet, joista niiden kansalaiset hyötyvät.
Me tuemme niitä näissä pyrkimyksissä, ja neuvosto on perustellusti huolissaan Venezuelan eroamisesta Andien yhteisöstä. Kyse on näille maille tarjoutuvasta vaihtoehtoisesta ja edistyksellisestä yhteistyötavasta. 
Luca Romagnoli (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Latinalaisen Amerikan talous on kasvanut viime aikoina odotettua voimakkaammin, ja Mercosurilla on maailman neljänneksi suurimpana talousalueena tietysti ollut erittäin keskeinen osa tämän tuloksen saavuttamisessa.
Tavoitteena on lujittaa Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan yhteistyötä asettamalla etusijalle keskinäinen strateginen, niin poliittinen kuin institutionaalinenkin kumppanuus, jonka tavoitteena on puolestaan ohjata tehokkaammin näiden kahden maanosan välistä taloudellista yhteistyötä ja sosiokulttuurista yhdentymistä. Nämä ovat tavoitteita, joihin edustamani puolueen sekä kansalaisten ja hallitusten on terveen järjenkäytön perusteella yhdyttävä.
EU:n toimielimillä ja jäsenvaltioilla, Italia ja Espanja etunenässä, sekä eurooppalaisilla yrityksillä on voimakkaita intressejä Latinalaisessa Amerikassa, joka näyttää olevan yksi maailmantalouden voimakkaimmin kasvavista alueista. Esimerkiksi yli puolella Latinalaisessa Amerikassa toimivilla italialaisilla yrityksillä on toimistoja Mercosur-maissa. Tuemme näin ollen komission aikomusta laajentaa vuoropuhelua ja molempia osapuolia kiinnostavia aiheita koskemaan jäsen Salafranca Sánchez-Neyran mietinnössä esitettyjä erinomaisia suosituksia, samalla kun se pyrkii kuitenkin varmistamaan, ettei väitetty tarve edistää kaupankäyntiä voimakkaammin johda liialliseen vapauttamiseen ja sitä kautta epäreiluun kilpailuun eurooppalaisen teollisuuden kannalta.
Salafranca Sánchez-Neyran mietinnön yhtenä tavoitteena on köyhyyden torjunta. Tältä osin olen samaa mieltä siitä, että maatalousuudistusta Etelä-Amerikassa on tuettava. Aivan kuten Euroopassa menneinä vuosisatoina, suurten maatilojen jakaminen edisti merkittävällä tavalla maanviljelyä. Se paitsi ratkaisi köyhyysongelman maanosassamme myös tasoitti tietä Euroopan myöhemmälle teolliselle kehitykselle. Olisin näin ollen kiitollinen jäsen Salafranca Sánchez-Neyralle, jos hän sisällyttäisi nämä näkökohdat mietintöönsä. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Latinalainen Amerikka on ruokkinut ihmisten mielikuvitusta ja herättänyt tunteita maanosan löytymisestä lähtien. Näin asia on ollut ja on edelleen. Kyseessä on maanosa, joka on merkittävä luovan, taiteellisen, musiikillisen ja kirjallisen inspiraation lähde ja jolle on tunnusomaista voimakas ja elävä usko. Kristityt muista maanosista katsovat toiveikkaina Latinalaista Amerikkaa. Eurooppalaisina politiikkoina myös me suuntaamme katseemme tähän alueeseen tiiviin yhteistyön ja sen toivossa, että pystymme hyödyntämään vuosisataisia kulttuurisiteitä edistääksemme sekä Latinalaisen Amerikan että Euroopan unionin dynaamista kehitystä kaikilla aloilla.
Tarkastelen seuraavaksi Salafrancan mietintöä. Mietinnössään jäsen Salafranca on luonut perustan käytännön yhteistyölle ja hahmotellut kokonaisvaltaista politiikkaa ja laaja-alaista näkemystä politiikasta, joka perustuu tiiviimpiin taloudellisiin, turvallisuuspoliittisiin ja sosiaalisiin siteisiin. Mietinnön tarkoituksena on tarjota Latinalaiselle Amerikalle EU:n kokemusta yhdentymisestä, millä tarkoitan yhteisiä rakenteita, käytäntöjä, elimiä ja instituutioita, jotka toimivat tehokkaasti, EU:n yhteistyön mahdollistava ohjelmia ja halukkuutta vastata nykyaikaisen maailman haasteisiin yhdessä EU:n kanssa.
Latinalainen Amerikka kohtaa kuitenkin myös valtavia ongelmia. Näihin kuuluvat köyhyys, sosiaalinen epätasa-arvo, yhtäläisten mahdollisuuksien puuttuminen, vähäinen sosiaalinen edistys, maanosan intiaaniväestön kärsimys, puuttuva infrastruktuuri, huumekartellien valta, turmeltuneiden nuorten muodostamat jengit ja apatia. Ratkaistessaan kaikkia näitä ongelmia Latinalaisen Amerikan pitäisi pystyä luottamaan Euroopan unionin apuun. Tämä ei kuitenkaan tarkoita EU:n hallintorakenteiden määrän tarpeetonta kasvattamista Latinalaisessa Amerikassa. Olisi löydettävä yhteistyömuotoja, jotka eivät edellytä suurta määrää uusia ja kalliita virkoja EU:n edustustoissa, joita laajennetaan jatkuvasti.
Lopuksi haluan mainita vielä yhden asian: yhteistyöhön pitäisi sisältyä kansalaisvapauksien ja ihmisoikeuksien suojelua koskeva lauseke. Latinalainen Amerikka on tässä suhteessa hyvin vaikutuksille altis maanosa, minkä sen historiakin vahvistaa. Venezuelassa, Boliviassa ja kommunistisessa Kuubassa tehdään kuitenkin parhaillaan vaarallisia demokratianvastaisia kokeiluja. Kansalaisvapauksien ja ihmisoikeuksien suojelua koskevaa lauseketta on sovellettava ehdoitta. 
Richard Howitt (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, tämän mietinnön varsinaisena tavoitteena on kaupankäynnin ja taloudellisen yhteistyön edistäminen, mutta Latinalaisen Amerikan talouskasvua voidaan ylläpitää vain noudattamalla tiukasti oikeusvaltioperiaatetta ja kunnioittamalla ihmisoikeuksia. Tuen esittelijän ja muiden hänen poliittisen ryhmänsä jäsenten puheenvuoroja, joissa tuomitaan ihmisoikeusloukkaukset Kuubassa, mutta kehotan heitä olemaan johdonmukaisia myös Kolumbian osalta, jossa kotiutetut puolisotilaalliset joukot ovat Amerikan maiden järjestön mukaan jälleen aseistautumassa.
Toivon, että komission jäsen vahvistaa tänä iltana päässeensä YK:n ihmisoikeusvaltuutetun kanssa yhteisymmärrykseen siitä, että ihmisoikeusvaltuutetun toimisto säilyttää Kolumbiassa kaksoisvaltuutuksensa, jonka mukaan sen tehtävät eivät rajoitu pelkästään teknisen avun antamiseen vaan käsittävät myös seurannan.
Lopuksi totean, että Latinalainen Amerikka on Euroopan unionin strateginen kumppani. Annan tunnustusta Brasilialle, joka on osallistunut ydinaseiden leviämisen estämiseen, ja useille Latinalaisen Amerikan maille, jotka ovat osallistuneet rauhanturvaamisoperaatioihin Haitilla. Toivon kuitenkin myös, että Wienin huippukokouksessa varmistetaan Latinalaisen Amerikan kumppaneidemme tuki WTO:n neuvottelukierrokselle, jolla pyritään aidosti edistämään kehitystä, etenkin siksi, että Bolivian, Hondurasin ja Nicaraguan kaltaiset maat ovat itse erittäin velkaantuneita ja köyhiä maita ja voivat hyötyä eniten näistä neuvotteluista. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, suunniteltu Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välinen Wienin huippukokous, joka on syy tämän mietinnön laatimiseen, on suurin useita valtioita käsittävä huippukokous Itävallan puheenjohtajakaudella. Tämä on hyvä asia siinä mielessä, että näin Latinalainen Amerikka nousee ainakin takaisin asialistalle. Wienissä järjestetään myös vaihtoehtoinen huippukokous, johon osallistuu ruohonjuuritason ryhmiä Latinalaisesta Amerikasta ja EU:sta, ja tämä vaihtoehtoinen huippukokous saa ryhmämme vankan tuen.
Nämä ruohonjuuritason ryhmät vastustavat erityisesti kaikenlaista Latinalaisen Amerikan ja EU:n jäsenvaltioiden yhteistoimintaa, joka perustuu uusliberalistiseen käsitykseen esteettömästä vapaakaupasta. On valitettavaa, että Salafrancan mietintöön sisältyy monia tällaista esteetöntä ja uusliberalistista vapaakauppaa koskevia ajatuksia. Mietinnössä esitetään myös ajatus Latinalaisen Amerikan liittämisestä EU:n turvallisuuskäsitteeseen. Latinalaisessa Amerikassa tapahtuu tällä hetkellä erittäin paljon muutoksia, joista suuri osa on myönteisiä ja ansaitsee tukemme. Tämän keskustelun perusteella minulle on melko selvää, että ihmisoikeudet ovat kokonaisvaltaisia oikeuksia, siten että kaikki ihmisoikeudet – niin yksilölliset ja sosiaaliset ihmisoikeudet kuin oikeus itsenäiseen kehitykseenkin – kuuluvat yhteen. Juuri tällainen kokonaisvaltainen lähestymistapa ihmisoikeuksiin meidän pitäisi omaksua, eivätkä ideologiset puheenvuorot, jollaisen esimerkiksi jäsen Tannock äsken käytti, edistä asiaamme. Latinalaisen Amerikan väestö tarvitsee tukeamme etenkin konkreettisella ja poliittisella tasolla. 
Leopold Józef Rutowicz (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Salafrancaa hänen mietinnöstään. Katson, että päätöslauselmaesityksen 92 kohdasta pitäisi valita ne kohdat, jotka ovat yhteisten etujemme mukaisia, ja toteuttaa ne pikaisesti. Eurooppalaiset yritykset investoivat alueen talouteen, ja Euroopan unioni antaa taloudellista apua, jolla pyritään ratkaisemaan sosiaalisia ja taloudellisia ongelmia. Latinalaisen Amerikan maiden BKT kasvoi viime vuonna 3–4 prosenttia, ja ne muodostavat yhä kasvavat vientimarkkinat Aasian maille, ei Euroopan unionille. Aasian "taloustiikerit" käyvät aggressiivista kamppailua alueen rikkaista raaka-ainevarannoista ja rajoittavat näin EU:n ja Latinalaisen Amerikan yhteistyömahdollisuuksia tällä alalla.
Päätöslauselmien antamisen lisäksi meidän pitäisi hyödyntää kulttuuriperintöämme ja olemassa olevia taloudellisia yhteyksiä Latinalaiseen Amerikkaan laatiaksemme toimivan talousohjelman, joka perustuu yhteisiin toimiin ja hyötyihin, jotta vältetään yhteistyön taloudellisten hyötyjen menettäminen. Näyttäisi olevan tarpeen paitsi laatia mietintöjä, joissa esitetään näkemys tulevista toimista, myös tarkastella uudelleen EU:n elinten työtapoja, jotta voidaan reagoida nopeasti maailmanlaajuisten markkinoiden toiminnasta aiheutuviin muutoksiin, jotka asettavat kansalaisemme epäedulliseen asemaan. 
Alojz Peterle (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Iberian niemimaan ulkopuolella syntyneenä Euroopan parlamentin jäsenenä minuutti puheaikaa riittää vakaumukseni ilmaisemiseen siitä, ettei Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan nykyinen yhteistyön taso kuvasta molempien osapuolten maiden ja kansalaisten etuja.
Olen erittäin tyytyväinen jäsen Salafrancan erinomaiseen mietintöön, jonka avulla Euroopan parlamentti osoittaa omalta osaltaan poliittista tahtoa, jota strategisten suhteiden voimakas ja todellinen kehittäminen edellyttää.
Haluan korostaa, että tämä kehitys hyödyttää koko Euroopan unionia eikä vain muutamia sen jäsenvaltioita.
Lopuksi katson, että paitsi kahdenväliset suhteet yksittäisiin maihin tai Mercosuriin tai Andien yhteisöön myös suhteet koko Latinalaiseen Amerikkaan ovat tärkeitä. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, Dornbirnissä – joka muuten sijaitsee vain muutama kilometri Bregenzistä – annettuun julistukseen sisältyi maininta, joka on minusta erittäin tärkeä. Dornbirnin julistuksessa nimittäin todettiin, ettei Latinalaisen Amerikan, Karibian alueen ja Euroopan unionin huippukokous ole vain yksittäinen tapahtuma, joka järjestetään 12. toukokuuta. Huippukokous on prosessi, johon kuuluvat niin Dornbirnin kokous kuin huippukokouksen yhteydessä järjestettävät tapahtumatkin. Minusta on erityisen tärkeää huomauttaa, kuten tein myös Dornbirnissä, että huippukokouksen yhteydessä järjestään molempien alueiden tärkeimpien yritysjohtajien tapaaminen, sillä juuri yrittäjät voivat auttaa antamaan Latinalaiselle Amerikalle mahdollisuudet lisätä hyvinvointiaan.
Haluan myös huomauttaa jäsen Pflügerille, että huippukokouksen yhteydessä järjestetään laaja tapaaminen, johon osallistuu kansalaisyhteiskunnan edustajia molemmilta alueilta ja jota odotamme kovasti. Tämäkin tapaaminen on tärkeä, sillä kansalaisyhteiskunnan tukeminen Latinalaisessa Amerikassa on keskeinen kysymys Euroopan unionille. Mainitsemanne vaihtoehtoinen huippukokous on epäilemättä erittäin mielenkiintoinen tapahtuma, ja toivon, että kokous sujuu hyvin ja rauhallisesti.
Jäsenet Romeva i Rueda ja Belohorská nostivat esiin aiheen, joka on itse asiassa myös erityisen tärkeä neuvoston itävaltalaiselle puheenjohtajalle, Ursula Plassnikille ja joka koskee naisiin kohdistuvaa väkivaltaa ja ihmiskauppaa, erityisesti nais- ja lapsikauppaa. Tämä on erittäin tärkeä asia koko puheenjohtajavaltio Itävallalle, ja siitä tietysti keskustellaan Wienin huippukokouksessa.
Jäsen Yañez-Barnuevo García vetosi Euroopan unioniin, ettei se hylkäisi Andien yhteisöä, eikä EU varmasti niin teekään. Samalla kun seuraamme kehitystä hyvin tiiviisti, meidän etujemme mukaista on tietysti, että paikalliset yhteenliittymät ja järjestöt Latinalaisessa Amerikassa säilyvät vahvoina, koska ne ovat potentiaalisia kumppaneitamme. Toivommekin, että Andien yhteisön puheenjohtajavaltiona parhaillaan toimivan Venezuelan eroaminen yhteisöstä, mitä ei ole vielä virallisesti pantu täytäntöön ja mitä yksikään ministerineuvosto ei toistaiseksi ole vahvistanut, ei ehkä loppujen lopuksi olekaan välttämätöntä ja että me Euroopan unionissa voimme aloittaa neuvottelut Andien yhteisön kanssa.
Kuten komission jäsen totesi, molempien osapuolten on tehtävä sitoumuksia. Me Euroopan unionissa olemme valmiita antamaan sitoumuksia, ja kumppaniemme Latinalaisessa Amerikassa on tietysti oltava valmiita tekemään samoin. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, huippukokous järjestetään Wienissä, joten haluan sanoa muutaman sanan saksaksi: olen iloinen erittäin laajasta yksimielisyydestä, jonka Euroopan unionin kolme toimielintä ovat saavuttaneet Latinalaisen Amerikan huippukokouksen ja Latinalaisen Amerikan kysymyksen osalta.
Me kaikki olemme tehneet erittäin lujasti töitä sen eteen. Huippukokouksen valmistelujen yhteydessä on järjestetty muutamia erinomaisia tapaamisia, kuten sosiaalista yhteenkuuluvuutta käsitellyt ministerikokous Brysselissä, maahanmuuttoon ja huumeisiin keskittynyt tapaaminen Cartagenassa, kansalaisyhteiskunnan edustajien tapaaminen Wienissä, yritysjohtajien tuleva tapaaminen ja tietysti parlamentaarikkojen kokous Dornbirnissä. Kaikki tämä tarkoittaa, että meillä on nyt laajempi pohja kuin oikeastaan koskaan aiemmin, mikä on hyvin tärkeää. Seuraavien kahden viikon aikana meidän on kuitenkin tehtävä paljon hyvin tärkeää työtä, jossa voimme toivon mukaan edetä ennen kaikkea niin, että assosiaatiosopimuksen tekeminen Andien yhteisön kanssa on mahdollista. Tiedän joka tapauksessa, että puheenjohtajavaltio Itävalta tekee erityisen tarmokkaasti työtä tämän hyväksi.
Huippukokouksia arvioidaan kuitenkin aina sen perusteella, ketä niihin osallistuu. Kokouskutsuun on tietääkseni tähän mennessä vastannut myöntävästi 18 Latinalaisen Amerikan maan johtajaa. Mielestäni on hyvin tärkeää, että tämä huippukokousta kohtaan osoitettu suuri mielenkiinto muutetaan nyt konkreettisiksi toimiksi. Rakennamme jatkossakin sen varaan, sillä sen on muodostettava yhteistyön perusta seuraaviksi seitsemäksi vuodeksi.
Huippukokouksen sisällön osalta haluan myös todeta, että niiden aiheiden lisäksi, joita olemme tänään käsitelleet, kokouksessa keskustellaan tietysti myös ihmisoikeuksista ja instituutioiden vahvistamisesta sekä naisiin kohdistuvasta väkivallasta Ciudad Juárezissa. Otin tämän kysymyksen esille Meksikon oikeuskanslerin kanssa vieraillessani äskettäin kyseisessä maassa ja tiedän, että hän pitää sitä hyvin tärkeänä. Myös Kolumbian osalta toteaisin, että tuemme tietysti ihmisoikeusasioista vastaavia viranomaisia ja väestöä, joihin kohdistuu ihmisoikeusloukkauksia. Näistä naisia koskevista kysymyksistä vastaava viranomainen vieraili äskettäin sekä parlamentissa että komissiossa, ja kävimme aiheesta hyvin intensiivisiä keskusteluja.
Yleisesti ottaen olemme mielestäni käsitelleet tähän liittyviä kysymyksiä erittäin laajasti, mutta meidän on nyt tehtävä yhteistyötä saavuttaaksemme kaiken tämän, minkä ansiosta huippukokouksesta voi tulla todella onnistunut. 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan kommentoida lyhyesti erästä asiaa ja esittää kaksi menettelyä koskevaa huomautusta, jotka voivat uskoakseni helpottaa tästä mietinnöstä äänestämistä huomisessa täysistunnossa.
Kommenttini koskee sitä, ettei neuvoston puheenjohtajan tarvitse pahoitella espanjan kielen taitoaan, jonka uskon olevan erinomainen, kuten hänen halunsakin edistää omalta osaltaan komission, neuvoston ja parlamentin harmonisia suhteita. Tästä oli osoituksena hänen läsnäolonsa Bregenzissä.
Arvoisa puhemies, kaksi muuta huomautustani liittyvät jäsen Romagnolin aloitteeseen esittää maatalousuudistusta koskeva tarkistus. On valitettavaa, ettei jäsen Romagnoli esittänyt tätä tarkistusta työjärjestyksessä tarkistusten jättämiselle asetetussa määräajassa, mutta jos muut parlamentin jäsenet tukevat hänen suullista tarkistustaan, en vastusta sen hyväksymistä huomisessa täysistunnossa.
Jäsen Meyerin esittämän huomautuksen osalta haluan todeta hänelle, että Bregenzin julistus on syntynyt pikemminkin tämän parlamentin mietinnön pohjalta kuin päinvastoin. Olette täysin tietoinen siitä, että jos olin valmis tekemään myönnytyksen lopullisesta asiakirjasta käydyissä neuvotteluissa, se johtui halustani säilyttää yksimielisyys eikä siitä, ettei valiokunnan suuri enemmistö olisi tukenut hyväksymiämme kantoja.
Jäsen Meyer, haluan kuitenkin sanoa teille aivan ystävällisesti ja vilpittömästi, että kun äänestän tai puhun omasta puolestani tai poliittisen ryhmäni puolesta, hyväksyn näin tehdessäni kaikki merkitykset, joita sillä saattaa olla. Vaikka en ole koskaan pyytänyt tätä teiltä, olen kuitenkin valmis vaihtamaan Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välistä vapaakauppa-aluetta koskevan viittauksen jäsen Romevan, joka ei ole nyt läsnä salissa, pyytämäksi viittaukseksi ja korvaamaan kyseisen käsitteen maailmanlaajuisen alueiden välisen kumppanuuden alueella kolmessa päätöslauselman kohdassa, jotka ovat 6, 21 ja 66 kohta.
Arvoisa puhemies, halusin esittää tämän huomautuksen yksimielisyyden vuoksi. Uskon, että huomenna parlamentti voi äänestää yhtenäisesti varmistaakseen kaikkien meidän toimesta, että tämä huippukokous onnistuu ennen kaikkea komission ja neuvoston puheenjohtajavaltion ponnistelujen ansiosta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00. 
Puhemies. -
   Esityslistalla on seuraavana Garganin laatima oikeudellisten asioiden valiokunnan suullinen kysymys neuvostolle erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan muuttamisesta (O-0002/2006 – B6-0004/2006). 
Giuseppe Gargani (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten jo useasti aiemminkin, parlamentti keskustelee jälleen tästä erittäin arkaluonteisesta aiheesta, joka liittyy koskemattomuuteen.
Minulla oli kunnia käynnistää keskustelu uudelleen kysymykselläni, jonka esitin oikeudellisten asioiden valiokunnan ja sen koordinaattoreiden puolesta. Kaikki kollegani täällä parlamentissa tietävät, että Euroopan parlamentti tarvitsee yhteiset säännöt koskemattomuudesta. Nämä säännöt ovat olleet jo kauan Euroopan parlamentin tavoitteena.
Kollegamme, jäsen Donnez sai 20 vuotta sitten hyväksynnän Euroopan parlamentin koskemattomuutta koskevalle mietinnölle, jolla pyrittiin ratkaisemaan tilanne, joka oli jo 20 vuotta sitten joustamaton eikä vastannut Euroopan parlamentin laajuutta. Erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa edellytettiin, ettei Euroopan parlamentin jäsenten asemaa voi kyseenalaistaa heidän äänestyspäätöstensä perusteella, ja samalla kuitenkin pyydettiin, että noudatetaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöä koskemattomuudesta.
Luonnollisesti tämän taustalla oli jokin logiikka, sillä parlamentti oli tuolloin eri kansallisten parlamenttien yleiskokous ja säännöllä oli oma tarkoituksensa, oma oikeutuksensa. Keneltäkään ei varmasti ole kuitenkaan jäänyt huomaamatta, että nykyään on olemassa yleisen äänioikeuden ansiosta oikeuskäytäntö, jonka ansiosta on tehty paljon läpimurtoja, ja parlamentti itsekin on muuttunut. Oikeudellisten asioiden valiokunta on myös määrätietoinen, ja edellisellä vaalikaudella se otti esille ja tuki toisenlaista tarvetta, eli sitä, että Euroopan parlamentin jäsenet tarvitsevat yhteisen säädösviittauksen ja yhteiset toimintasäännöt.
Oikeudellisten asioiden valiokunnan lisäksi koko parlamentille on selvää, kuinka vaikeaa jäsenten on kääntyä kansallisten lakien puoleen: Yhdistyneellä kuningaskunnalla on tietynlainen lainsäädäntö ja Saksalla hieman erilainen. Italiallakin oli erilainen, ja sitten sitä taas muutettiin. Tämä ei lisää uskottavuutta, eikä auta Euroopan parlamenttia muuttumaan aidosti itsenäiseksi tai riippumattomaksi.
Monien keskustelujen jälkeen, jopa te, arvoisa puhemies, nykyisessä asemassanne parlamentin puheenjohtajana, tunnette Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevat säännöt, sillä olemme keskustelleet niistä ja hyväksyneet ne oikeudellisten asioiden valiokunnassa ja kahdesti täällä parlamentissa.
Neuvosto kuitenkin vastusti aiheen sisällyttämistä uudelleen primaarilainsäädäntöön, joten tarkistimme jäsenten asemaa koskevia sääntöjä parlamentin organisaatioon liittyvän osion osalta. Vaikka tehtävä olikin hallinnollisesti hankala, siitä saatiin tulos: neuvosto – arvoisa puhemies, hyvät kollegat tässä on asian ydin – yritti kutsua kokoon jäsenvaltioiden hallitustenvälisen konferenssin, johon olisivat osallistuneet kaikki eri maat. Tavoitteena oli saada ratifioitua teksti, josta parlamentti oli päättänyt.
Mielestäni olemme nyt saaneet aikaan erittäin tärkeän tasapainon: olemme keskustelleet ja todella viisaasti myöntäneet koko Euroopan parlamentin jäsenille etuoikeuksia, jotka korostavat parlamentin roolia ja lisäävät sen riippumattomuutta.
Neuvosto antoi lupauksensa jo toukokuussa 2004 – nyt on käytännössä toukokuu 2006 – joten on selvää, että pyrimme tällä kysymyksellämme saamaan asian nopeasti päätökseen. Koska kollegamme, jäsen Donnez tiedosti tämän tarpeen jo 20 vuotta sitten ja koska parlamentti on äänestyksillään osoittanut, että aihe on edelleen tärkeä ja ratkaiseva, neuvoston on välittömästi ratifioitava se, mitä parlamentti on päättänyt ja vahvistanut. Olemme ottaneet suuren askelen eteenpäin. Kun työmme tunnustetaan, pystymme varmasti antamaan Euroopan parlamentin jäsenille paljon entistä tärkeämmän ja arvokkaamman aseman.
Arvoisa puhemies, kuten hyvin tiedätte, hyväksymämme sääntöjen osa oli se vähemmän merkityksellinen osa. Totesin keskustelussa tuolloin – ja toistan sen tänään – että kyseessä on perustavanlaatuinen asia, joka vaikuttaa sääntöihimme ja vahvistaa Euroopan parlamenttia sekä asemaamme, erityisesti asemaamme.
Neuvostolle esitetty pyyntö on tämän mukainen, ja toivon, että koko parlamentti ottaa tämän pyynnön huomioon ja että jokainen ryhmä ja jokainen Euroopan parlamentin jäsen, omana itsenään, antaa sille tukensa. Tämä on nimittäin ainoa keino painostaa neuvostoa. 

Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa jäsen Gargani, vastatakseni kysymykseenne voin iloiten toistaa sen, mitä on jo todettu ennenkin: neuvosto on tyytyväinen, että viime vuoden heinäkuussa hyväksyttiin pitkällisten neuvottelujen tuloksena Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevat säännöt, jotka takaavat jäsenille samat ehdot tehtäviensä hoitamiseen vuodesta 2009, eli parlamentin seuraavalla toimintakaudella. Säännöistä antamassaan lausumassa neuvosto todellakin mainitsi olevansa periaatteessa valmis mahdollisesti tarkistamaan erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa Euroopan parlamentin jäsenten osalta, kun säännöt on hyväksytty. On sanomattakin selvää, että neuvosto pysyy sanojensa takana. Haluan myös korostaa, että neuvosto on yhä valmis tarkastelemaan asiaa, vaikka, kuten tiedätte, säännöt tulevat voimaan vasta vuonna 2009, kun seuraava Euroopan parlamentti on muodostettu.
Hallitustenvälisen konferenssin koolle kutsumista koskevan kysymyksen osalta haluan ensiksikin huomauttaa, että menettelystä määrätään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 48 artiklassa ja että tämän artiklan nojalla jäsenvaltion hallitus tai komissio voi tehdä neuvostolle ehdotuksia niiden sopimusten tarkistamiseksi, joihin unioni perustuu. Artiklan toisessa kohdassa määrätään, että jos neuvosto Euroopan parlamenttia ja tarvittaessa komissiota kuultuaan antaa jäsenvaltioiden hallitusten edustajien konferenssin järjestämisestä myönteisen lausunnon, neuvoston puheenjohtaja kutsuu konferenssin koolle. Näin määrätään Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa.
Neuvoston edustajana haluaisin kuitenkin miettiä tämän kysymyksen yhteydessä, täyttyvätkö hallitustenvälisen konferenssin koolle kutsumisen edellytykset. Jos konferenssi järjestettäisiin nyt, keskeyttäisimme perustavanlaatuisen pohdinnan Euroopan unionin tavoitteista ja tulevaisuudesta. Jätän vastaamatta kysymykseen, onko asianmukaista kutsua hallitustenvälinen konferenssi koolle ainoastaan tarkistamaan Euroopan parlamentin jäsenten erioikeuksia ja vapauksia. Minun on myönnettävä, että neuvoston mielestä on kyseenalaista, auttaisiko nyt järjestettävä konferenssi, jossa käsiteltäisiin ainoastaan parlamentin jäsenten erioikeuksia ja vapauksia, lisäämään kansalaisten luottamusta Euroopan parlamenttia kohtaan. Neuvosto katsoo, ettei konferenssin järjestämistä todennäköisesti ymmärrettäisi.
Neuvosto olettaa tänään esitetyn kysymyksen sanamuodon perusteella, että Euroopan parlamentti ei toisin sanoen aio tehdä uusia sisältöä koskevia ehdotuksia vaan vahvistaa edellisen parlamentin toiveet. Tämä on tärkeää tulevan työmme kannalta. Kuten joka tapauksessa tiedätte, jäsenvaltioiden hallituksilla on etuoikeus päättää hallitustenvälisessä konferenssissa keskustelujensa aiheesta. Sanomattakin on selvää, että neuvoston puheenjohtaja ei voi tässä vaiheessa ennustaa, mitä hallitustenvälinen konferenssi saattaisi päättää.
Halusin kuitenkin tuoda keskusteluun nämä vähän yleisemmät näkökohdat. Kyse ei ole siitä, haluaako neuvosto täyttää antamansa lupauksen: totta kai se haluaa. Kyse on kuitenkin siitä, onko nyt oikea aika toteuttaa konferenssia ainoastaan siksi, että voitaisiin tarkistaa perussopimuksia etuoikeuksien ja vapauksien osalta. 
Maria da Assunção Esteves,
   . – Arvoisa puhemies, se poliittinen Eurooppa, jonka haluamme rakentaa, edellyttää uutta toimielin- ja oikeusjärjestystä, joka kattaa Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevat säännöt.
Jokaisella parlamentilla on omat jäsentensä asemaa koskevat säännöt, joissa selostetaan riippumattomuuden ja edustuksen arvot, mutta Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevissa säännöissä mennään pidemmälle. Ne auttavat meitä ymmärtämään, mikä merkitys parlamentilla on poliittisen Euroopan unionin kehittämisessä.
Yhtenäiset säännöt jäsenten asemasta, joihin sisältyy asianmukainen etuoikeuksien ja vapauksien järjestelmä, ovat tärkeä ennakkoehto täydellisesti yhdentyneelle unionille, jossa on demokratian periaatteiden mukainen laaja-alainen edustus. Jäsenten erioikeuksia ja vapauksia koskeva järjestelmä on jäsenten asemaa koskevien sääntöjen olennainen osa. Järjestelmä ei liity unionin muiden työntekijöiden erioikeuksiin ja vapauksiin, eikä siitä saa tehdä hajanaista myöntymällä kunkin jäsenvaltion mieltymyksiin.
Parlamentin tänään neuvostolle esittämä kysymys ei ole vain muodollinen. Tarkoituksena on korostaa eroa, joka on sellaisen yhdentyneen demokraattisen Euroopan, jossa parlamentti on keskeisellä sijalla, ja rakenteeltaan hajanaisen Euroopan välillä.
Lisäksi voidaan todeta, että erioikeuksia ja vapauksia koskevan järjestelmän tarkistaminen liittyy neuvoston tekemään lupaukseen. Hallitustenvälisen konferenssin mahdollisesta järjestämisestä nyt tai jossakin myöhemmässä vaiheessa voitaisiin keskustella. On selvää, että halutut muutokset on mukautettava jäsenten erioikeuksia ja vapauksia koskevaan järjestelmään. Olemme myös vakuuttuneita siitä, että hallitustenvälisen konferenssin on kuultava parlamentin kanta, sekä nyt että tulevaisuudessa. 
Katalin Lévai,
   . Yhdyn puheenjohtaja Garganin kantaan, jonka mukaan Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen merkityksestä olisi syytä keskustella. Minusta on äärimmäisen harmillista, että parlamentti ei ole näiden pitkien vuosikymmenten aikana onnistunut omasta aloitteestaan saamaan ratkaisua tähän tärkeään asiaan ja jäsentensä asemaan. Mielestäni parlamentille on annettava oikeus säännellä oikeudellinen asema omasta aloitteestaan.
Meidän on muistettava, että Euroopan parlamentti on ainoa suorilla vaaleilla valittu Euroopan unionin toimielin ja että se ilmentää Euroopan kansalaisten tahtoa ja kansallista suvereniteettia. Lisäksi parlamentti on ratkaisevassa asemassa, kun halutaan vähentää Euroopan unionin toimielinjärjestelmän demokratiavajetta, luoda kansalaisten Eurooppaa ja välttää kansalaisten vieraantumista Euroopan unionin toimielimistä. On kiistatta tärkeää, että järjestetään hallitustenvälinen konferenssi, ja riitelyn sijasta olisi suotavaa unohtaa kaikki konferenssin järjestämistä estävät ristiriidat, koska kyseessä on todellakin erittäin tärkeä asia. Äänestysaktiivisuuden laskeminen Euroopan parlamentin vaaleissa ja – toivottavasti vain ohimenevä – pysähdys Euroopan perustuslakiprosessissa, sekä epäonnistuminen Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksissä ovat kaikki merkkejä siitä, että nyt on tärkeämpää kuin koskaan, että kansalaiset ymmärtävät ajatuksen Euroopan unionista.
On kuitenkin todettava, että ennen kuin jäsenten asemaa koskevaan sääntöön saadaan tyydyttävä ratkaisu, viime vaalikauden lopulla koetut valitettavat tapahtumat saattavat uusiutua ja niiden myötä kansalaisten luottamus vähentyä. Näin ollen ehdotan, että otamme Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen hyväksymisen mahdollisimman pian esityslistallemme. 
Marek Aleksander Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään Euroopan parlamentin jäsenten erioikeuksista ja vapauksista tehtyyn pöytäkirjaan tehtävistä muutoksista. Mielestäni olisi ensisijaisesti keskityttävä tarkistamaan jäsenten koskemattomuutta koskevaa säädöstä mahdollisimman pian. Nykyinen tilanne ei todellakaan ole ihanteellinen. Säädöksiä on Euroopan unionissa yhtä paljon kuin jäsenvaltioitakin. Jokaisessa maassa on erilaiset säännöt. Tilanne ei ole yhtäläistä kohtelua koskevan periaatteen mukainen eikä myöskään sovi yhteen parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnassa asiasta tehtävän ajankohtaisen tutkimuksen kanssa. Meidän olisi otettava käyttöön yhtenäinen järjestelmä, joka on sama kaikille Euroopan jäsenvaltioista tuleville parlamentin jäsenille. Tällaisten sääntöjen ansiosta toiminta, johon olemme törmänneet useammin kuin kerran, olisi mahdotonta. Näissä tapauksissa yksittäisten maiden hallitukset ovat esittäneet perusteettomia syytöksiä parlamentin jäseniä kohtaan kampanjoidessaan hankalaa oppositiota vastaan. 
Manuel Medina Ortega (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, mielestäni neuvoston puheenjohtaja Winkler on reagoinut täysin oikealla tavalla vallitsevaan tilanteeseen, eli siihen, että perustuslakisopimusta ei ole vielä saatu hyväksyttyä ja että jos tässä vaiheessa keskustelisimme Euroopan parlamentin jäsenten erioikeuksista ja vapauksista, huomaisimme luultavasti, että Euroopan kansalaisten enemmistö ei olisi valmis takaamaan parlamentin jäsenille erioikeuksia ja vapauksia, jotka meillä nyt on.
Tällä hetkellä en — aivan rehellisesti sanoen — haluaisi Euroopan parlamentin jäsenenä minkäänlaisia erioikeuksia tai vapauksia. Mieluummin haluaisin, että minua kohdeltaisiin kuin ketä tahansa Euroopan unionin kansalaista. Sanon tämän myös siksi, että Euroopan parlamentti käytti aikoinaan, edellisellä toimikaudellaan, erioikeuksiin ja vapauksiin liittyviä valtuuksiaan hyväksi ja yritti näin salata tiettyjä rikollisia toimia.
Mielestäni nyt on kaksi vaihtoehtoa. Parhaan turvan saamme, jos kunkin jäsenvaltion oikeuslaitos on itsenäinen ja omatoiminen. Eräissä maissa ei tunnusteta minkäänlaisia erivapauksia, ja tällaisia maita on vähintään kaksi tai kolme. Jos käynnistäisimme tässä vaiheessa keskustelun jäsenten asemaa koskevista säännöistä, Euroopan parlamentin olisi käsittääkseni ehdotettava yksinkertaisesti sellaista vaihtoehtoa, että Euroopan parlamentin jäseniltä poistetaan kaikki erioikeudet ja vapaudet, joita ei ole kaikilla kansalaisilla. Jos kansalaisilta edellytetään oikeusjärjestelmän noudattamista ja järjestelmään luottamista, en ymmärrä, miksi Euroopan parlamentin jäsenille olisi sallittava erioikeuksia.
Olen joka tapauksessa samaa mieltä neuvoston puheenjohtajan Winklerin kanssa, joka esitti asian oikeudellisen näkökulman, ja hän on oikeassa. Nyt ei ole oikea aika aloittaa keskustelua ja järjestää aiheesta hallitustenvälistä konferenssia, sillä silloin Euroopan parlamentin olisi mietittävä tilannetta uudelleen kansalaisiin ylläpidettävien suhteiden kannalta. 
Giuseppe Gargani (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, edellisessä puheenvuorossani unohdin mainita erään seikan, joka mielestäni on osa Euroopan yhteisön oikeutta: koskemattomuus ei ole yksittäisten jäsenten erioikeus, vaan se koskee koko toimielintä.
Mielestäni tälle ajatukselle on historialliset perinteet, ja se juontaa juurensa koskemattomuuden varsinaisesta merkityksestä. Hyvät kuulijat, päinvastaisten lausuntojen ilmaiseminen tai poikkeuksien etsiminen tähän sääntöön vaikuttaa todellakin kansankiihotukselta. Olemme jo hyväksyneet säännön ja keskustelleet siitä monesti valiokunnassa ja parlamentissa, ja asiasta on laadittu säädös. Jos neuvosto olisi toiminut ahkerasti ja jos puheenjohtajavaltiot olisivat myös olleet edellisillä puolivuotiskausilla ahkeria, neuvosto olisi jo ratifioinut säädöksen.
Koska tämä erioikeus vahvistaa parlamentin asemaa ja lisää sen itsenäisyyttä, neuvoston puheenjohtajavaltiolle olisi ansiokasta, jos neuvosto sisällyttäisi asian esityslistalle. Näin saatettaisiin jopa edistää perustuslakisopimuksen etenemistä.
Perustuslakisopimuksen jarruttelu tai vaikeudet sopimuksen hyväksymisessä Euroopassa eivät saa kyseenalaistaa asemaa, joka parlamentille on uskottu kokonaisuudessaan. Kansallisia sääntöjä on toisaalta olemassa, mutta niillä ei ole suurta merkitystä, koska Euroopan parlamentti valitaan yleisillä vaaleilla. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan tehdä yhden asian hyvin selväksi – kommenttejani ei toki pidä tulkita niin, että kieltäydyn hyväksymästä Euroopan parlamentin laillisia erioikeuksia. Ne ovat voimassa kaikissa valtioissamme, niillä on perusteensa, ja on sanomattakin selvää, että neuvosto hyväksyy tämän.
Neuvoston puheenjohtajana tietenkin välitämme täällä ilmaistun toiveen jäsenvaltioille ja mainitsemme kaikki näkökohdat, myös lausuman, joka on mainittu täällä jo monesti. Uusi jäsenten asemaa koskeva sopimus tulee voimaan joka tapauksessa vuonna 2009. Kaikki nyt tehtävät päätökset hallitustenvälisen konferenssin järjestämisestä olisi tietenkin ratifioitava Euroopan unionin kaikissa jäsenvaltioissa niiden perustuslakien säännösten mukaisesti.
On tuskin mahdollista, tai ainakin hyvin epätodennäköistä, että vaikka hallitustenvälinen konferenssi kutsuttaisiin heti koolle – mikä mielestäni ei, kuten totesin, olisi tällä hetkellä asianmukaista – ja konferenssi antaisi tällaisen säädöksen, se tuskin tulisi voimaan ennen kuin seuraava Euroopan parlamentin toimikausi alkaa.
Lopuksi haluan vielä käsitellä keskustelussa esitettyä seikkaa, joka koski Euroopan parlamentin yhteistyötä minkä tahansa hallitustenvälisen konferenssin kanssa. Haluan tässä yhteydessä vain tehdä selväksi, että konferenssiin osallistumisesta ja osallistumisen laajuudesta olisi tietenkin säädettävä neuvoston päätöksessä, joka koskee hallitustenvälisen konferenssin koolle kutsumista, ja siinä olisi annettava säännöt muiden toimielinten osallistumisesta konferenssiin. 
Puhemies. -
   Olen vastaanottanut kaksi työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.(1)
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ). –
   Tšernobylin reaktorin nro 4 aiheuttaman onnettomuuden jälkeen noin 20 vuotta sitten radioaktiivinen pilvi levisi entisen Neuvostoliiton lisäksi koko Eurooppaan. Jouduin itsekin tuolloin kokemaan tietämättömyydestä johtuvan pelon, sillä entisen Tšekkoslovakian totalitaarinen hallitus ei ilmoittanut meille lähellä Ukrainan rajaa eläville ihmisille onnettomuudesta eikä meihin kohdistuvasta vaarasta sen paremmin kuin suojautumiskeinoistakaan.
Onnettomuuden todellinen laajuus kerrottiin julkisuuteen vasta muutama päivä myöhemmin. Turvallisuussäännösten noudattamatta jättäminen, inhimillinen erehdys ja tiedottamisen puutteet aiheuttivat tarpeettomia ihmishenkien menetyksiä kotiseudullani. Tuhoutunut luonto ja parantumattomasti sairaiden ihmisten kohtalo on vakava varoitus meille kaikille.
Arvoisat parlamentin jäsenet, pyydän, että vietämme tänään hetken hiljaisuuden Tšernobylin onnettomuuden uhrien, sekä menehtyneiden että onnettomuuden seurausten kanssa yhä elävien, muistolle. 
Yannick Vaugrenard (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, demokraattiset yhteiskuntamme perustuvat luovuttamattomille periaatteille, joita ovat rauha ja vapaus, keskinäinen kunnioitus, tasa-arvo ja mahdollisuuksien mukaan myös veljeys. Historian tragediat ja erityisesti toinen maailmansota saivat kunnioitettavat vanhimpamme vihdoin tunnustamaan tarpeen vakiinnuttaa rauha maanosaamme. Historian tapahtumien muistaminen tekee maailmasta paremman. Jos emme ota opiksemme historiasta ja kiellämme tapahtuneen, vaarana on, että joudumme kokemaan sen uudelleen.
Sen vuoksi me eurooppalaiset emme voi suvaita sitä, että Iranin presidentti on useaan otteeseen kieltänyt juutalaisten joukkomurhan väittäen sen olevan myytti ja yllyttäen hävittämään Israelin maan päältä. Meidän olisi häpeällistä vähätellä näitä lausuntoja ja jättää ne huomiotta Luoja tietää, minkä käsittämättömän reaalipolitiikan tai reaalitalouden nimissä. Kaikkien, niin Iranin kansalaisten kuin meidänkin, on kannettava vastuunsa ja vaadittava, että presidentti Ahmadinejad peruu kammottavat lausuntonsa. Emme voi antaa tällaisen maan, jonka presidentti esittää vastaavia lausuntoja, osallistua kansainvälisiin urheilutapahtumiin EU:n maaperällä. Emme hyväksyneet maan läsnäoloa myöskään Nürnbergissä, sillä se olisi ollut loukkaus holokaustin marttyyrejä kohtaan. 
Marian Harkin (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kertoa esimerkin siitä, mitä ulkomaiselle työntekijälle voi tapahtua. Sanotaan, että joku tulee Irlantiin työskentelemään muutamaksi vuodeksi ansaitakseen rahaa. Mitä tapahtuu, jos tämä henkilö kuolee odottamatta? Pelkästään viime kuukauden aikana kahdessa tapauksessa kolme latvialaista ja neljä puolalaista työntekijää kuoli kahdessa eri liikenneonnettomuudessa. Surevat lähiomaiset toivovat luonnollisesti, että ruumiit tuodaan kotiin, mutta joissakin tapauksissa – ei välttämättä juuri mainitsemissani tapauksissa – perheillä ei yksinkertaisesti ole varaa tuoda rakkaidensa ruumiita takaisin kotimaahan.
Tiedän tapauksista, joissa muun muassa Irlannin paikalliset terveysviranomaiset, ystävät, naapurit ja kollegat keräsivät rahat, jotta ruumiit saatiin vietyä kotiin. Mielestäni tällaista asiaa ei kuitenkaan pidä jättää sattuman varaan. EU helpottaa henkilöiden vapaata liikkuvuutta. Siksi olisi joko perustettava rahasto, josta autetaan lähiomaisia, jotka eivät pysty maksamaan ruumiiden kotimaahan tuomisen kuluja ja joilla ei ole vakuutusta, tai sitten on tarkasteltava EU:n eri jäsenvaltioiden sosiaalihuoltojärjestelmiä, jos niistä voisi olla apua. 
Thomas Wise (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kertoa julkisuuteen jälleen yhden esimerkin EU:n tekopyhyydestä ympäristöasioihin puuttumisessa.
Tämänpäiväisessä -lehdessä kirjoitetaan, että julkisrahoitteinen Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki on valmis tukemaan erittäin kiistanalaista Sahalin II -hanketta. Ehdotus koskee öljyn poraamista mannerjalustasta Venäjän Sahalinin saaren edustalta, ja se uhkaa saaren asukkaiden taloutta ja elintapaa sekä voi johtaa hälyttävän laajaan ympäristökatastrofiin.
Paikalliset kalastajat ja kansainväliset ympäristöjärjestöt vetoavat Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankkiin, jotta se ei myöntäisi noin 300 miljoonan euron lainaa hankkeen rahoittamiseksi. Nyt näemme EU:n oikeassa valossa, joka ei todellakaan ole vihreä.
Sekä Euroopan yhteisö että Euroopan investointipankki ovat osakkaita pankissa, joka ehdottaa sellaisen hankkeen rahoittamista, jolla on täysin ympäristönsuojelun vastaiset vaikutukset. Tämä on pahimmanlaatuista tekopyhyyttä. 
Jaromír Kohlíček (GUE/NGL ). –
   Hyvät parlamentin jäsenet, aina kun kuulen raportteja vaalivalmisteluista joissakin kehitysmaissa, totean itsekseni, ettei tällaista voisi koskaan tapahtua EU:ssa. Juuri EU:ssa vaalimme demokratian arvoja, käymme sivistyneitä vaalikampanjoita, eikä täällä käydä toisten ehdokkaiden kimppuun fyysisesti. Tämä ei kuitenkaan ole enää totta. Tšekissä viisi viikkoa ennen vaaleja kolme rikollista hyökkäsi erään poliittisen puolueen varapuheenjohtajan kimppuun ja hakkasi hänet. Uhri on Tšekin parlamentin jäsen Jiří Dolejš, ja hänen puolueensa kannatus on mielipidemittausten mukaan lähes 20 prosenttia. Tästä huolimatta jatkamme tyynesti keskustelua poliitikkojen koskemattomuudesta. Parlamentti tuomitsi tämänpäiväisessä päätöslauselmassaan oikeistolaiset suuntaukset yhteiskunnassa.
Hyvät parlamentin jäsenet, jos tällaiset tapaukset yleistyvät EU:n jäsenvaltioissa, mielestäni meidän on kiireellisesti tehtävä asialle jotain. Kiitos solidaarisuuden osoituksistanne. 
Zsolt László Becsey (PPE-DE ). –
   Valitettavasti olemme joutuneet havaitsemaan, että Euroopan ja etenkin Keski-Euroopan maat kärsivät yhä useammin tulvista ilmastonmuutoksen ja metsien laajamittaisen hävittämisen vuoksi. Näin tapahtuu parhaillaan tälläkin hetkellä. Tonavan rannoilla torjutaan juuri kaikin keinoin tulvaa lähinnä Romaniassa ja Tisza-joen rannoilla Unkarissa sekä Serbian pohjoisosassa Vojvodinassa. Tulvat ovat jo ylittäneet patorakennelmat useilla alueilla.
Olen erittäin tyytyväinen siihen, että EU perusti muutama vuosi sitten solidaarisuusrahaston ja myös käyttää sitä. Vaalipiirissäni Etelä-Unkarissa ja etenkin naapurivaltioissa parhaillaan kehittyvä tilanne voi edellyttää solidaarisuusrahaston käyttöä. Pyydän neuvostoa toimimaan joustavasti tuen käytön suhteen komission lähestymistavan mukaisesti. Näin tulva-alueilla, myös ehdokasvaltioissa ja assosioituneissa maissa, voitaisiin todella havaita, että EU auttaa. Parhaillaan laadittavan tulvadirektiivin nojalla EU:n olisi kannettava suurempi vastuu jäsenvaltioiden riskitaakkojen keventämisessä ja kiinnitettävä erityistä huomiota yhteistyöhön EU:n ulkopuolisten maiden kanssa. Tämäkin on nyt ajankohtainen asia.
Kiinnitän huomionne myös siihen, että viljelijöiden olisi saatava suoraa tukea tulvatilanteissa. Jos heidän viljelysmaansa on otettava pois viljelykäytöstä tulvan torjumiseksi, heidän olisi kuitenkin säilytettävä oikeus tukeen. 
Françoise Castex (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, osallistuin kuusi kuukautta sitten EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunnan jäsenenä Palestiinan vaalien tarkkailuun. Kun otetaan huomioon, että EU oli läsnä Palestiinan vaaleissa, mielestäni neuvoston päätös palestiinalaishallinnolle myönnetyn tuen lakkauttamisesta on täysin epälooginen. Tyrmäämme sellaisen vaaliprosessin tuloksen, jota tuimme ja kiitimme sen sujuvasta toimitustavasta. Onko tämä demokratian edun mukaista?
Tuen lakkauttaminen tarkoittaa koko Palestiinan kansan rankaisemista. Sillä rangaistaan Hamasin islamistien lisäksi myös siviiliväestöä eli lapsia, naisia, rauhanaktivisteja ja demokraatteja, jotka hekin olivat edustettuina vaaleissa 12 muussa ehdokasluettelossa, mitä haluan korostaa. Tuen lakkauttaminen merkitsee kuolettavaa iskua kehittyvälle ja haavoittuvalle valtiolle, sillä ensimmäisenä siitä kärsivät 150 000 palestiinalaista julkishallinnon virkamiestä, jotka vastaavat terveydenhuollosta ja koulutuspalveluista ja jotka tarjoavat toimeentulon yli neljännekselle väestöstä. Maailmanpankki on jo varoittanut humanitaarisen kriisin uhkaavan. Kansainvälisen tuen tarkoituksena ei ole tukea jotakin vallassa olevaa puoluetta vaan sillä varmistetaan Oslon sopimusten mukaisesti palestiinalaishallinnon olemassaolo ja peruspalvelujen tarjonta.
Haluan ilmoittaa teille vakavan huoleni, jota tuntevat myös useat eurooppalaiset. Tämä päätös vaikuttaa erittäin kielteisesti ja vahvistaa Hamasia. Se on vaarassa tehdä palestiinalaisista radikaalimpia juuri nyt, kun he tarvitsevat enemmän apua kuin opetusta jaksaakseen elätellä toivoa oikeudenmukaisesta ja kestävästä rauhasta ja uskoakseen demokratiaan. 
Bernard Piotr Wojciechowski (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan Varsovan asukkaiden puolesta kiinnittää parlamentin huomion suunnitelmiin rakentaa moottoriteitä Puolan pääkaupungin kaupunkitaajamien läpi. Hanke käsittää läpikulkutiet, jotka vievät liikenteen läpi tiheään asuttujen asuinalueiden. Suunnitelman toteuttaminen vaarantaisi satojen tuhansien kaupungin asukkaiden terveyden. Hiukkaspäästöt kasvavat yli kymmenkertaisiksi, vaikka hyväksyttävää ilmanlaatua koskevat normit ylittyvät jo nyt 50 prosentilla tai jopa 120 prosentilla. Muitakaan terveydelle vaarallisia aineita ei pidä unohtaa, kuten hiilimonoksidia, bentseeniä, hiilivetyjä ja muita kemikaaleja.
Hanke perustuu vanhentuneisiin maankäyttösuunnitelmiin, joissa ei huomioida kaupungin kasvua eikä uusien asuinalueiden rakentamista. Juuri tästä syystä tiet kulkisivat aivan asuinkerrostalojen vierestä, ja yksi niistä kulkisi Wawerin alueella sijaitsevan Mazowieckin maisemapuiston läpi. Haluan lisätä, että tämä on EU:n Natura 2000 -ohjelman vastaista. Toivottavasti Euroopan parlamentista löytyy henkilöitä, jotka välittävät ympäristön tilasta Puolassa sekä tuhansien puolalaisten terveydestä. 
Antonio Tajani (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Milanossa järjestettiin eilen paraati Italian ja Euroopan natsihallinnosta vapautumisen vuosipäivän kunniaksi. Sen yhteydessä tapahtui erittäin vakava antisemitistinen ja hyvin väkivaltainen rasistinen välikohtaus. Mieltä osoitettiin juutalaisprikaatia vastaan, joka oli taistellut Euroopan vapauttamisen puolesta, kaksi Israelin lippua poltettiin ja opetusministerille buuattiin rankasti. Mikä pahempaa, opetusministerin isälle, Dachaun keskitysleirillä olleelle, hopea- ja pronssiristin saaneelle vastarintaliikkeen jäsenelle, huudeltiin ja häntä pilkattiin.
Parlamentin on lähetettävä vahva viesti siitä, ettei tällainen saa enää koskaan toistua. Arvoisa puhemies, esitän virallisen pyynnön teille, jotta puuttuisitte tilanteeseen virkanne puolesta ja tuomitsisitte jälleen kerran nämä antisemitistiset ja rasistiset välikohtaukset antamalla puhemiehen virallisen julkilausuman asiasta. 
Guy Bono (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ottaa esille nuoriin saksalaisoppilaisiin kohdistuneet hyökkäykset kotimaassani Ranskassa. Saksalaisnuoret olivat osallistuneet koulujen vaihto-ohjelmaan Pariisin lähiökoulujen kanssa. Heidät otettiin vastaan natsitervehdyksin, ja muut nuoret ajoivat heitä takaa heitellen heitä kivillä. Tällaiset tapaukset ovat äärimmäisen vakavia, ja haluan ilmaista suuttumukseni niiden johdosta. Ne eivät valitettavasti ole harvinaisia.
On selvää, että Euroopan yhteisöä ryhdyttiin rakentamaan juuri muukalaisvihan ja kansojen välisten sotien estämiseksi. Siksi tällaisia tapauksia ei voida hyväksyä. Halusin pitää puheenvuoron, koska jotkut näyttävät vähättelevän näitä tapauksia väittämällä, että ne ovat normaaleja. Tällaista "normaaliutta" ei kuitenkaan voida hyväksyä, mutta eurooppalaiset eivät valitettavasti enää tajua sitä. Mielestäni meidän on reagoitava erittäin jyrkästi.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan todeta kaikille teille ja etenkin saksalaisille ystävillemme, ettemme suvaitse tällaista käytöstä emmekä ainakaan halua antaa tällaisen tapahtua kaikessa hiljaisuudessa. Kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan jäsenenä olen päättänyt lähettää kirjeen kotimaani opetusministerille ja kehottaa häntä toteuttamaan asianmukaisia toimia tällaisten häpeällisten välikohtausten torjumiseksi. 
Danutė Budreikaitė (ALDE ). –
   Edellisen puolentoista vuoden aikana 15 elektroniikka-alan ja liitännäisten toimialojen yritystä on lopettanut tuotantonsa Euroopassa. Tšekkiläinen Tesla Ecimex -yritys ja liettualainen Ekranas -yritys kehottivat viime lokakuussa Euroopan komissiota aloittamaan polkumyynnin vastaiset toimenpiteet Kiinaa, Malesiaa, Etelä-Koreaa ja Thaimaata vastaan. Kumpikin yritys valmistaa kuvaputkia. Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoitettiin 11. tammikuuta 2006, että polkumyyntitutkimukset oli aloitettu. Tesla Ecimex on kuitenkin jo lopettanut toimintansa, ja Ekranas sulki ovensa huhtikuussa. Yritykset eivät pysty kilpailemaan Etelä-Aasian ja Latinalaisen Amerikan tuottajien kanssa, sillä viimeksi mainitut saavat valtiontukea yritystoimintaa edistävien toimien muodossa. Liettuassa 5 000 työntekijää on menettänyt työpaikkansa myös liitännäisillä toimialoilla. Elektroniikkateollisuuden markkinoiden näkymät ovat kuitenkin hyvät, ja Ekranas saataneen myytyä. Kehotan komissiota toteuttamaan polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä aktiivisemmin sekä tekemään kaikkensa eurooppalaisten tuottajien suojelemiseksi ja rehellisen kilpailun edistämiseksi. 
Mario Borghezio (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Italian ministeri Letizia Moratti joutui poistumaan 25. huhtikuuta järjestetystä Italian vapautuksen päivän paraatista solvausten ja uhkailujen saattelemana. Tällainen vihamielisyys on ilman muuta häpeällistä, ja se on tuomittava EU:n tasolla ennen kaikkea siksi, että se loukkaa niitä vapauden arvoja, jotka yhdistävät meitä kaikkia parlamentin jäseniä. Näillä arvoilla ei ole mitään tekemistä niiden kanssa, jotka pyrkivät uhkailemaan kaikkia erilaisen mielipiteen omaavia henkilöitä.
Arvoisa puhemies, pyydän, että annamme yhdessä julkilausuman, jossa tuomitaan edellä mainitut välikohtaukset, etenkin Israelin lippujen polttaminen ja suvaitsemattomat juutalaisvastaiset asenteet. Lisäksi meidän on ilmaistava solidaarisuutemme Italian ministeriä kohtaan, joka saattoi paraatissa omaa isäänsä, entistä Dachaun keskitysleirin vankia, joka on nyt pyörätuolissa. Nämä ovat vakavia välikohtauksia, jotka on selvästi tuomittava etenkin sen vuoksi, että niitä on tapahtunut paraatissa, jonka tarkoituksena oli juhlistaa kotimaamme vapautumista. 
Neena Gill (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, on kulunut yli vuosi siitä, kun Nepalin kuningas Gyanendra julistautui yksinvaltiaaksi Nepalissa. Suhteista Etelä-Aasian maihin ja Etelä-Aasian alueellisen yhteistyön liittoon vastaavan valtuuskunnan puolesta haluan todeta, että suhtaudumme erittäin myönteisesti siihen, että kuningas on luopunut vallasta ja myöntyi eilen demokratian palauttamiseen.
Tämä on kuitenkin vasta ensimmäinen askel todellisen rauhan ja pysyvän demokratian vakiinnuttamisessa alueelle. On hyvin tärkeää, että maolaiset osallistuvat demokratisoitumisprosessiin ja luopuvat väkivallasta. Suhteista Etelä-Aasian maihin ja Etelä-Aasian alueellisen yhteistyön liittoon vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana kehotan heitä kuulemaan viestimme ja toimimaan sen mukaisesti.
Maailmalla on nähty kolmen viime viikon aikana kuvia väkivaltaisista mielenosoituksista ja äärimmäisestä kärsimyksestä Nepalissa. Olemme erittäin helpottuneita havaitessamme, että rauha on vihdoin saatu palautettua Kathmandun kaduille. EU:n ja kaikkien prosessiin osallistuvien ulkopuolisten yhteistyökumppaneiden on kuitenkin varmistettava, että tästä myönteisestä suunnanmuutoksesta tulee todellinen merkkipaalu Nepalin kehityksessä. Demokratisoitumisen mahdollisuutta ei pidä menettää jälleen kerran. Tilannetta on seurattava tarkkaan. Kehotan vahvasti komissiota, neuvostoa ja kaikkia ulkopuolisia kumppaneita toteuttamaan tarpeelliset toimet sen estämiseksi, ettei maa sorru enää uudelleen sekasortoon ja väkivaltaisuuksiin. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan komissio esitti marraskuussa 2005 ensi kertaa uudet aluepolitiikan aloitteet nimeltä Jaspers, Jeremie ja Jessica. Ne ovat uusia tukivälineitä, jotka ovat erityisen tärkeitä EU:n uusille jäsenvaltioille ja joiden tarkoituksena on tehostaa rahoituksen hyödyntämistä koheesiopolitiikan alalla kaudella 2007–2013. Aloitteet ovat saaneet huomattavaa tukea parlamentilta, alueiden komitealta sekä talous- ja sosiaalikomitealta, jotka pyrkivät osaltaan edistämään edellä mainittuja alueellisten aloitteiden uusia rahoitusmahdollisuuksia.
Havaittavissa ei kuitenkaan ole mitään laajamittaista ja tehokasta tiedotuskampanjaa, jonka toteuttamisesta komissio on vastuussa. Vaikka ensiesittelystä on jo kuusi kuukautta, aiheesta ei ole mahdollista löytää minkäänlaista esitettä tai julkaisua ainakaan jäsenvaltioiden omilla kielillä. Myös asianomaisille tahoille eli paikallishallinnolle ja yrityksille tiedotetaan penseästi. Yleisesti saatavilla olevaa koulutusta ei ole. Ohjelmien toteutus on tarkoitus aloittaa 1. tammikuuta 2007, joten en ymmärrä, mitä komissio odottaa. On aika aloittaa ammattimainen ja koordinoitu tiedotuskampanja. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, toissapäivänä oli Armenian kansanmurhan 91. vuosipäivä. Tästä ensimmäisen maailmansodan aikana Armenian kansan ihmisyyttä vastaan kohdistuneesta rikoksesta oli vastuussa ottomaanien imperiumi. Rikoksen suunnitteli ja toteutti Turkin tuolloinen hallitus, ja se johti noin 1,5 miljoonan miehen, naisen ja lapsen surmaamiseen. Useimmissa tapauksissa uhreja kidutettiin sanoinkuvaamattomalla tavalla, pidettiin nälässä ja surmattiin joukoittain.
Kun muistelemme ottomaanien raakuuksien viattomia uhreja, meidän on jälleen kerran kehotettava Turkin nykyistä hallitusta luopumaan rikollisen jääräpäisestä asenteestaan, jolla se kieltää koko armenialaisten kansanmurhan tapahtuneen. Sen olisi ymmärrettävä esittää anteeksipyyntönsä Armenian kansalle vielä näinkin myöhäisessä vaiheessa tämän hirvittävän joukkomurhan johdosta. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, edellisellä istuntojaksolla kerroin väitteestä, jonka mukaan Romano Prodi olisi toiminut KGB:n eräänlaisena agenttina. Tämän jälkeen Prodista on tullut Italian pääministeri. Hän toimii virkansa puolesta siis myös Eurooppa-neuvoston jäsenenä, jolloin hänellä on pääsy luottamuksellisiin tietoihin.
Entinen KGB ja nykyinen FSB on Venäjää hallitsevan institutionalisoituneen järjestäytyneen rikollisuuden ja korruption verkoston keskus. KGB:stä ei ole mahdollista erota sen enempää kuin mafiastakaan. Siksi pyydän jälleen kerran parlamenttia tutkimaan nämä väitteet. Entiset KGB:n jäsenet ovat halukkaita todistamaan tutkimuksissa, jos vain olosuhteet ovat oikeat.
Asiaa ei voida jättää tutkimatta, kun otetaan huomioon Venäjän ja EU:n välisten suhteiden merkitys. Parlamentin toimia ei pitäisi rajoittaa sen, että komissiossa vaikuttaa tällä hetkellä entisiä kommunistisen puolueen jäseniä Itä-Euroopan maista. 
Marianne Mikko (PSE ).
   – Hyvät parlamentin jäsenet, kylmä sota ei ole loppunut vielä 2000-luvullakaan. Tämä yksiselitteinen toteamukseni perustuu siihen, että Venäjän federaatio kielsi 27. maaliskuuta georgialaisen ja moldovalaisen viinin tuonnin maahan.
Venäjä on todennut, ettei moldovalainen viini täytä sen tiukkoja hygieniavaatimuksia, ja tällaisella leimaamisella se tuhoaa Moldovan talouden. Tämä on erittäin vakava asia. Tilastojen mukaan moldovalaisesta viinistä 85 prosenttia myydään Venäjän markkinoille.
Tämä on kylmäverisesti laskelmoitu kostotoimi, sillä Moldova on viime vuosina pyrkinyt lähentymään EU:ta eikä Venäjää.
Hyvät parlamentin jäsenet, Kreml ei ole vielä tähänkään päivään mennessä pystynyt toimittamaan yhtään asiantuntijaselvitystä, joka osoittaisi moldovalaisen viinin olevan myrkyllistä. Ehdotankin, että Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen toteuttaa riippumattoman tutkimuksen moldovalaisen viinin laadusta.
Ehdotan myös, että me Euroopan parlamentin jäsenet pidämme viininmaistajaiset Brysselin täysistunnon aikana määritelläksemme itse sen, minkä laatuista viiniä tuotetaan Moldovassa, maassa, joka on halukas liittymään Euroopan unioniin. Rohkaisen EU:n yrityksiä tuomaan moldovalaista viiniä. 
Bruno Gollnisch (NI ). –
   Arvoisa puhemies, parlamentti äänesti vastikään sellaisten päätöslauselmien puolesta, joissa tuomittiin esimerkiksi tapa, jolla vaaleja on toimitettu tietyissä maissa, kuten Valko-Venäjällä. Siellähän vaikuttaa siltä, että vallassa olleella ehdokkaalla oli hallussaan huomattavasti enemmän kampanjavaroja kuin opposition ehdokkaalla. Olisiko meidän kuitenkin järjestettävä ensin omat asiamme?
Olen esimerkiksi juuri kuullut, että Belgiassa Front Nationalin johtajalta Daniel Féret'ltä on evätty vaalikelpoisuus kymmeneksi vuodeksi. Tämä on selvästi uusi tapa, jolla hallituspuolueet poistavat opposition edustajat kilpailusta oikeuslaitoksen tuella.
En luota lainkaan Belgian oikeuslaitoksen riippumattomuuteen. Mielestäni Belgian oikeusjärjestelmässä on useita epärehellisiä tahoja, jotka rikkovat ihmisoikeuksia ja etenkin opposition edustajien vaalioikeuksia kyynisesti ja törkeästi. Tällaista tapahtuu korruptoituneessa valtiossa, joka ei noudata ihmisoikeuksia ja joka EU:n olisi julistettava pannaan.
Järjestäkäämme ensin omat asiamme. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
- Jan Mulderin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0108/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 – pääluokka III – komissio [SEC(2005)1159 – C6-0351/2005 – 2005/2090(DEC)] [SEC(2005)1158 – C6-0352/2005 – 2005/2090(DEC)] [2005/2090(DEC)];
- Markus Ferberin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0119/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 – pääluokka I – Euroopan parlamentti [2005/2091(DEC)];
- Nils Lundgrenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0111/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 – pääluokka II – neuvosto [2005/2092(DEC)];
- Nils Lundgrenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0112/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 – pääluokka IV – yhteisöjen tuomioistuin [2005/2093(DEC)];
- Nils Lundgrenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0113/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 – pääluokka V – tilintarkastustuomioistuin [2005/2094(DEC)];
- Nils Lundgrenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0114/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 – pääluokka VI – Euroopan talous- ja sosiaalikomitea [2005/2095(DEC)];
- Nils Lundgrenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0115/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 – pääluokka VII – alueiden komitea [2005/2096(DEC)];
- Nils Lundgrenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0116/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 – pääluokka VIII A – Euroopan oikeusasiamies [2005/2042(DEC)];
- Nils Lundgrenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0117/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 – pääluokka VIII B – Euroopan tietosuojavaltuutettu [2005/2208(DEC)];
- Rodi Kratsa-Tsagaropouloun laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0110/2006 vastuuvapauden myöntämisestä kuudennen, seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston talousarvion toteuttamisesta varanhoitovuonna 2004 [KOM(2005)0485 – C6-0430/2005 –2005/2157(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0094/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2106(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0093/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2107(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0095/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan jälleenrakennusviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2108(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0096/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2109(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0097/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2110(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0098/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan ympäristökeskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2111(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0099/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan työturvallisuus- ja työterveysviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2112(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0100/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin elinten käännöskeskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2113(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0101/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan lääkeviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2114(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0092/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Eurojust-yksikön talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2115(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0102/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan koulutussäätiön talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2116(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0103/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan meriturvallisuusviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2117(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0104/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan lentoturvallisuusviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2118(DEC)];
- Umberto Guidonin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö A6-0105/2006 vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 [2005/2119(DEC)]. 
Jan Mulder (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, kysyin kolmen aikaan iltapäivällä, mihin aikaan suurin piirtein saisin puheenvuoron, ja minulle vastattiin noin klo 17.45. Kello on nyt 19.45. En tiedä, kuka on viisaudessaan laatinut esityslistan, mutta mielestäni ei ole parlamentille eduksi keskustella vastuuvapauden myöntämisestä yhteisön toimielimille tähän aikaan vuorokaudesta.
Siirryn nyt itse asiaan ja neuvon parlamenttia myöntämään komissiolle vastuuvapauden talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004. Tämä saattaa tulla teille yllätyksenä, sillä kuten kaikki tiedämme ja kuten monet todennäköisesti tulevat sanomaan, tilintarkastustuomioistuin ei ole antanut tarkastuslausumaa komission politiikan toteutuksesta yhtenätoista peräkkäisenä vuotena. Miksi siis myöntää vastuuvapautta? Esitän teille kaksi tätä puoltavaa perustelua. Ensinnäkin tämä komissio oli virassa tuskin kuukauden vuonna 2004 ja toiseksi tämä komissio aloitti hyvin kunnianhimoisen toiminnan saadakseen myönteisen tarkastuslausuman. Palaan tähän hetken kuluttua.
Vaikka on valitettavaa, että jäsen Wynn ei ole paikalla, haluan kuitenkin aloittaa hänen viime vuonna kokoamastaan päätöslauselmasta, jossa hän toi esiin useita uusia tekijöitä, joista keskeinen oli, että katsoimme, että jokaisen jäsenvaltion korkeimman poliittisen viranomaisen olisi annettava jokaisen varainhoitovuoden alussa ja lopussa lausuma, jossa todettaisiin poliittisen valvonnan olevan kaikin puolin kunnossa. On valitettavaa, että jäsenvaltiot ovat vastustaneet niin jyrkästi tätä parlamentin pyyntöä.
Tämän jälkeen on tapahtunut paljon edistystä. On tehty toimielinten välinen sopimus, jossa päästiin neuvoston kanssa kompromissiin siitä, ettei ole väliä, tapahtuuko tämä korkeimmalla poliittisella tasolla vai ei. Hyväksymme minkä tahansa jäsenvaltioille sopivan tason lausuman, kunhan lausuma annetaan. Toivoisin komissiolta tietoja siitä, mitä se aikoo tehdä toimielinten välisen sopimuksen kanssa.
Toinen seikka on se, että eräät valtiot sanovat nyt vastustavansa tätä. Haluaisin tietää komission vastauksen tähän kantaan, sillä käsittääkseni yhä useammat valtiot jakavat tämän näkemyksen. Kaikesta tästä minun on todettava, että jäsenvaltiot eivät ole koskaan yksin vastuussa, vaan komissio kantaa aina viimekädessä vastuun.
Meidän olisi hyväksyttävä komission toimintasuunnitelma avosylin. On hyvä, että otetaan käyttöön yleiset normit, että saadaan aikaan yhdennetty valvonta, että kansalliset tilintarkastustuomioistuimet tekevät entistä enemmän yhteistyötä jne. Toisessa yhteydessä arvostaisimme myös, jos komissio määrittäisi talousarvion riskialat, eli mitkä ovat korkean riskin ja mitkä matalan riskin aloja. Tämän vuoksi on tärkeää, että jäsenvaltiot kantavat poliittisen vastuunsa. Tätä me pyydämme myös komissiolta itseltään. Ei riitä, että pääosaston johtaja kuittaa vuotuiset tilit; meistä myös tietystä politiikan alasta vastaavan komission jäsenen olisi lisättävä allekirjoituksensa.
Minun on puhuttava nopeasti, sillä kello käy. Tilintarkastustuomioistuimen presidentti julkisti jälleen marraskuussa vuosikertomuksensa ja esitti mielenkiintoisen ehdotuksen. Hän toi esiin vertaisarvioinnin, joka tarkoittaa, että kansallisten tilintarkastustuomioistuinten entiset presidentit tutkisivat, ovatko muiden eurooppalaisten tilintarkastustuomioistuinten soveltamat menetelmät ja työtavat asianmukaisia. Meistä tämä on hyvin tärkeää ja kannatamme ehdotusta. Haluamme toimia tässä aktiivisesti Euroopan tilintarkastustuomioistuimen kanssa.
Euroopan tilintarkastustuomioistuimella on vielä lisää työtä tehtävänään. Vastuuvapausmietinnössä pyydetään erityisesti kahta kertomusta, ensinnäkin kertomusta Euroopan unionin YK:n elimille myöntämien varojen hallinnoinnista. Mitä lisäarvoa yhteisölle tuo se, että annamme rahaa Yhdistyneiden Kansakuntien kautta? Ja toiseksi, minkälaista on rahoituksen valvonta siellä?
Haluamme tilintarkastustuomioistuimen vaihteeksi myös tutkivan hallituksista riippumattomia järjestöjä. Missä määrin nämä järjestöt ovat "hallituksista riippumattomia"? Kuinka paljon rahaa niillä on omassa käytössään?
Lopuksi totean, että seuraavat pari vuotta ovat komission kannalta ratkaisevia. Jossain vaiheessa on saatava myönteinen tarkastuslausuma.
Olen hyvin kiitollinen talousarvion valvontavaliokunnan sihteeristön jäsenille heidän suuresta tehokkuudestaan ja taidoistaan. Olen luonnollisesti kiitollinen myös omalle henkilöstölleni. 
Markus Ferber (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, aluksi haluan sanoa, että olin jokseenkin yllättynyt siitä, että aikaa on riittänyt niin moniin tärkeisiin asioihin, kuten yhden minuutin puheenvuoroihin, ja kuitenkin siitä, käytetäänkö eurooppalaisten veronmaksajien rahat asianmukaisesti, keskustellaan illan päätteeksi.
Minäkin olisin ollut iloinen, jos olisin voinut tänään kertoa, kuten komission talousarviota käsitellyt esittelijä, että parlamentin viranomaiset ovat tehneet kaiken asianmukaisesti, ja että meillä oli vain joitakin ongelmia, koska monia laajentumisen yhteydessä perustettuja virkoja ei ole täytetty, koska täytäntöönpanemattomuusasteemme määrärahojen siirrossa on parlamentin talousarvion historian korkein, ja joistakin muista syistä.
Viime päivinä on kuitenkin tullut ilmi tapahtumasarja, joka on todellakin tuotava esiin täällä sen omituisten piirteiden vuoksi. Minusta on viisasta, että emme nyt myönnä vastuuvapautta parlamentin talousarvion toteuttamisesta. Haluan kuitenkin myös tehdä täysin selväksi, että minusta on valitettavaa, että parlamentin yksiköt eivät ole hyväksyneet menettelyä, joka olisi mahdollistanut selityksen sille, miksi emme myönnä sille vastuuvapautta. Minusta sitä, mitä parlamentin oikeudellinen yksikkö esitti tänään talousarvion valvontavaliokunnassa vastoin parlamentin jäsenten etua – arvoisa puhemies, jopa vastoin puhemiehistön etua – ei voida hyväksyä. Tilannetta ei voida hyväksyä, ja jo pelkästään se edellyttää erityistä tarkastelua.
On toinenkin seikka, jota emme voi hyväksyä. Meidän on tutkittava, onko Strasbourgin kaupunki tarjotessaan kiinteistöä, jolle alankomaalainen eläkerahasto on rakentanut rakennuksen, tehnyt kanssamme vuokrasopimuksen, jonka määrä poikkeaa merkittävästi sen eläkerahastolle maksamasta määrästä – eikä todellakaan Strasbourgin tappioksi vaan sen eduksi. Teen tämän täysin selväksi: kyse ei ole siitä, että parlamentti kokoontuu Strasbourgissa – se perustuu perustamissopimuksiin – vaan siitä, onko tällaisen alivuokraustilanteen tarkoitus todellakin, että Strasbourgin kaupungille maksamassamme vuokrassa annamme suoraa tukea – sillä juuri tästä on kyse – kaupungin talousarvioon. Koska sopimusta ei ole allekirjoitettu hiljattain, vaan, jos saamani tiedot pitävät paikkansa, se on ollut voimassa vuodesta 1980, meidän on tutkittava myös sitä, kuka täällä parlamentissa tiesi tilanteesta jo aiemmin eikä tehnyt vuokrasopimusta suoraan eläkerahaston kanssa ja näin suojellut eurooppalaisten veronmaksajien varoja. Jos olisi toimittu näin, olisimme voineet vuokrata rakennuksen edullisemmin. Jos siis joku täällä parlamentissa tiesi asiasta eikä toiminut eurooppalaisten veronmaksajien edun mukaisesti, asia on tutkittava tarkkaan. Ja juuri näin me teemme yhdessä.
Voin näin ollen vain pyytää – tällä hetkellä kyseessä on vain pyyntö, vaikka työjärjestys tarjoaa muita mahdollisuuksia myöhemmässä vaiheessa – että hallinnosta vastaavat antavat kaikki saatavilla olevat tiedot. Voin vain pyytää myös Strasbourgin kaupungilta, että se toimittaa kaikki saatavilla olevat tiedot ja tekee tiivistä yhteistyötä parlamentin kanssa tässä asiassa. Jos se ei tee niin ja jos tätä keskustelua käytetään ainoastaan tekosyynä sille, että Euroopan parlamentti etsii tilaisuutta lähteäkseen pysyvästi pois Strasbourgista, on kaupunki itse vaikuttanut tilanteeseen, jota se ei ole toivonut.
Tähän minun pyyntöni todella perustuu – luin Strasbourgin kaupungin iltapäivällä antaman lehdistötiedotteen, ja mitä siitä alkeellisella ranskankielentaidollani ymmärsin, kyse ei ole sellaisesta yhteistyöstä, joka minulla oli mielessä. Strasbourgin kaupunki hyötyy jo Euroopan parlamentista ilman näitä maksujakin. Tämän vuoksi pyydän heitä tekemään kanssamme yhteistyötä asian selvittämiseksi: se on ainoa tapa toimia veronmaksajien etujen mukaisesti, ja voimme tehdä oikeat johtopäätökset. Tämän vuoksi olen pahoillani – vaikka haluankin kiittää kaikkia, jotka tekivät kanssani työtä mietinnön valmistelussa, yksiköitä, valiokunnan sihteeristöä ja kollegoita – mutta minun on suositeltava, että äänestätte huomenna mietintöä vastaan, ettekä myönnä vastuuvapautta talousarvion toteuttamisesta, jotta voimme todella tarkastella mainitsemiani asioita.
Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin poliittinen legitimiteetti on rajallinen ja heikkenemään päin. EU:ta kohtaan tunnetun luottamuksen puute on valitettavasti täysin ansaittua. EU ei osoita vakuuttavaa päättäväisyyttä lisätäkseen valvontaa säännönvastaisuuksien, petosten ja toimivallan väärinkäytön ehkäisemiseksi toimielimissä. Käytännössä ei juuri olla halukkaita vaatimaan tilivelvollisuutta. Asioita pyritään peittelemään. Kiitosten sijaan ilmiantajat menettävät työpaikkansa. Petoksia ja skandaaleja ei tutkita, ja jos tutkitaan, ei oikeudellisia menettelyjä käynnistetä. Vastuuvapaus myönnetään, vaikka emme tiedä, onko kaikki sujunut asianmukaisesti.
Parlamentin enemmistö haluaa selvästikin salata kansalaisilta epämiellyttävät tosiseikat Euroopan unionista, jotta EU:sta ei tulisi yhä epäsuositumpi. Asenne on syvästi demokratian vastainen. Meidän tehtävämme on saada totuus selville ja vaatia tilivelvollisuutta kansalaisten puolesta, ei salata totuutta heiltä.
Talousarvion valvontavaliokunnan esittelijänä tehtävänäni oli selvittää vastuuvapauden myöntämistä "muille toimielimille", joita on yhteensä seitsemän. Minulla ei ole mitään syytä kyseenalaistaa oikeusasiamiehen ja tietosuojavaltuutetun toimintaa. Neljää jäljellä olevista viidestä toimielimestä voidaan kritisoida, mutta ei niin vakavista seikoista, että olisi perusteltua kyseenalaistaa vastuuvapauden myöntäminen. Nämä neljä toimielintä ovat neuvosto, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, Euroopan tilintarkastustuomioistuin sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitea. Katson kuitenkin, että alueiden komitean tapauksessa tarvitaan lisäselvityksiä ennen kuin voimme tehdä päätöksen vastuuvapauden myöntämisestä.
Vuonna 2004 Euroopan talous- ja sosiaalikomitealla oli ongelmia, jotka koskivat säännönvastaisuuksia jäsenten matkakulukorvauksissa. Toivomme, että ongelma on nyt ratkaistu. Ongelmia on ollut myös Belliard I ja II -rakennusten kanssa, ja odotan näistä täyttä tilintekoa tilintarkastustuomioistuimen tulevassa kertomuksessa.
Neuvostossa puolestaan monet riskit liittyvät kuten tavallisesti niiden rakennushankkeiden hallintoon, joihin neuvosto osallistuu. Tässä yhteydessä haluan korostaa, kuinka edullista on vuokrata rakennuksia sen sijaan, että itse ryhdymme tällaisiin valtaviin hankkeisiin. Asiaa helpottaisi myös, jos neuvosto voisi selkeämmin määritellä hallinnolliset ja toiminnalliset menot.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen sisäiset tarkastukset olivat kaikkea muuta kuin tyydyttäviä vuonna 2004. Sisäinen tarkastaja toimi myös tarkistusyksikön päällikkönä, mitä ei todellakaan voida hyväksyä. Sisäinen tarkastaja ei myöskään ole saattanut päätökseen yhtään nimityksensä jälkeen vuonna 2003 aloittamaansa selvitystä. Parlamentti odottaa energisiä toimenpiteitä ja voimakkaita parannuksia tällä alalla.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen parhaillaan käynnissä oleva valtava rakennushanke voi vain aiheuttaa huolta. On siis hyvin tärkeää, että hankkeesta laaditaan talousarvion valvontavaliokunnalle kattava ja yksityiskohtainen edistymisraportti.
Sitä, että tuomioistuin ei tällä hetkellä vaadi tuomareiltaan taloudellisten etujen ilmoittamista, ei voida hyväksyä. Riippumatta siitä, onko tästä oikeudellisia vaatimuksia, tuomioistuimen on laadittava omat sitovat sääntönsä tällä alalla. Virka-autojen käytöstä parlamentti muistuttaa jälleen tuomioistuinta, että niitä ei pidä antaa yksityiseen käyttöön.
Mitä tulee tilintarkastustuomioistuimeen, se, että muutama suuri Luxemburgissa toimiva kirjanpitoyritys on määräävässä asemassa tuomioistuimen tilien tarkastamisessa on huolestuttavaa, vaikka parlamentti myöntääkin, että tuomioistuimen on vaikea välttää tätä tilannetta. Avoin, tasapuolinen ja kattava tarjouspyyntömenettely onkin hyvin tärkeä.
Tilintarkastustuomioistuimella on ongelmia organisaatiorakenteensa kanssa, ja sitä on uudistettava. Tämä on toteutettava tilintarkastustuomioistuimen organisaatiomuutosta valmistelevan arvioinnin mukaisesti, mieluiten Britannian ylähuoneen uudistusehdotuksen mukaisesti.
Parlamentin on myös jälleen muistutettava tilintarkastustuomioistuinta siitä, että virka-autoja ei saa antaa yksityiskäyttöön.
Seuraavaksi puhun mustasta lampaastamme, alueiden komiteasta, joka "muiden toimielinten" yhteydessä on saanut eniten kritiikkiä tilintarkastustuomioistuimelta. Vuonna 2004 sisäisen tarkastuksen toteutti käytännössä yksi ainoa sisäinen tarkastaja, vieläpä määräaikainen sellainen. Toistuvasti uusittavasta työsopimuksesta riippuvaisen sisäisen tarkastajan on varmasti hyvin vaikea säilyttää riippumattomuutensa kyseisen organisaation hallinnosta. On siis anteeksiantamatonta, että alueiden komiteassa ei näin ole tehty asianmukaista sisäistä tarkastusta vuonna 2004, huolimatta parlamentin vuonna 2003 esittämästä toimielintä koskevasta järeästä kritiikistä. Emme ole vieläkään saaneet selitystä sille, miksi toukokuuhun 2004 saakka työsuhteessa ollut sisäinen tarkastaja ei kyennyt laatimaan tarkastuskertomusta.
Euroopan petostentorjuntavirasto tutkii edelleen alueiden komitean jäsenten menojen korvauksia, joihin on sovellettu korjauskerrointa. On suoritettu maksuja, joiden oikeutuksesta ei ole näyttöä. Alueiden komitean olisi selvästikin pitänyt havaita tämä viimeistään vuonna 2004, ja maksut olisi pitänyt lopettaa. Tästä huolimatta komitean johtajat toteavat, ettei kyse oli petoksista. Asiassa ei ole annettu selkeitä tietoja myöskään toimenpiteistä virheellisesti suoritettujen maksujen takaisinperimiseksi. Tilannetta pahentaa se, että maksut suoritettiin henkilöille, jotka olivat keskeisessä asemassa hallinnossa. Viime vuosina erilaiset sääntöjenvastaisuudet ovat leimanneet alueiden komiteaa, mikä osoittaa, ettei luvattua kulttuurin muutosta organisaatiossa ole toteutettu. Nyt näyttää siltä, että petostentorjuntavirasto antaa loppuraporttinsa toukokuun puolivälissä. Olisi vastuutonta myöntää vastuuvapaus ennen kuin tiedämme tutkimuksen tulokset.
Alueiden komiteassa uudelleenorganisointi on useissa tapauksissa merkinnyt sitä, että epäiltyihin sääntöjenvastaisuuksiin osallistuneet henkilöt on ylennetty, mikä on myös vastoin sääntöjä.
Tilintarkastustuomioistuin jatkaa Belliard I ja II -rakennuksia koskevia tutkimuksiaan. Myös Montoyer-hanke olisi tutkittava. Mitään selitystä ei ole annettu sille, miksi henkilö, joka aiemmin vastasi infrastruktuurista, vaikuttaa peruneen tulojen ja menojen hyväksyjänä antamansa lausunnon varainhoitovuonna 2004. Meille on myös selitettävä, miksi minulle esittelijänä ei kerrottu tästä, ja meille on tehtävä selväksi, kuinka teoreettiseen hyväksymispäivään päädyttiin. Olisiko rakennusyhtiöltä kenties pitänyt vaatia suurempia korvauksia? Jopa alueiden komitean sisäiseltä tarkastajalta evättiin tutustuminen näihin asiakirjoihin hänen pyydettyään sitä. On siis vahvat syyt odottaa tilintarkastustuomioistuimen meneillään olevien tutkimusten tuloksia ennen vastuuvapauden myöntämistä.
Haluan tässä yhteydessä myös kertoa parlamentille oudosta tavasta, jolla talousarvion valvontavaliokunta on kohdellut alueiden komiteaa. Valiokunta oli saanut eri lähteistä tietoja, joiden mukaan alueiden komitean taloudellisella vastuualalla oli paljon muutakin moitittavaa, kuin mitä valiokunta itse oli saanut tietoonsa. Sain talousarvion valvontavaliokunnan suostumuksen petostentorjuntaviraston tutkijan ja alueiden komitean vuoden 2004 sisäisten tarkastajien kuulemiseen suljetuin ovin. Tapaamisen oli määrä olla tiistaiaamuna, 21. maaliskuuta 2006. Talousarvion valvontavaliokunta kokoontui edellisenä päivänä klo 15.00, ja hyväksyi ensin esityslistan, ja yhtäkkiä valokunnan enemmistö vaati seuraavan aamun kuulemistilaisuuden peruuttamista.
Talousarvion valvontavaliokunnan enemmistö kieltäytyi siis tutkimasta tietoja, jotka minä esittelijänä katsoin hyvin merkittäviksi valittaessa kantaa vastuuvapauden myöntämiseen. Syy tähän ei paljastunut minulle. Katson edelleen, että jos halutaan suojata EU:n taloudellisia etuja, valiokunnan on otettava huomioon kaikki olennainen tieto näissä asioissa. Valiokunnan enemmistö kieltäytyi tutkimasta tietoja ja äänesti sitten sen puolesta, että ehdotamme parlamentille vastuuvapauden myöntämistä heti, huolimatta siitä, että minä esittelijänä vaadin, että odotamme petostentorjuntaviraston ja tilintarkastustuomioistuimen meneillään olevien tutkimusten tuloksia.
Ymmärtääkseni talousarvion valvontavaliokunnan jäsenet ovat nyt saaneet tilaisuuden tutustua asiakirjoihin, joista käy ilmi lukuisia säännönvastaisuuksia. Jos parlamentti silti myöntää vastuuvapauden, myöhemmin on mahdotonta vedota tietämättömyyteen. Tilannetta voidaan verrata siihen, mitä nyt tapahtuu myönnettäessä vastuuvapaus puhemiehelle Strasbourgin vuokrien osalta.
Tästä aiheesta parlamentti tekee päätelmän, että on tullut ilmi uutta tietoa, joka on tutkittava ennen kuin päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä tehdään. Tilanne on täysin verrattavissa alueiden komitean tilanteeseen. Ainoa ero on se, että Strasbourgin kaupungin tapaus pääsi tiedotusvälineisiin. Tarvitaanko lehtiartikkeleita ennen kuin Euroopan parlamentin jäsenet reagoivat? Eikö pitäisi olla itsestään selvää, että parlamentin jäsenet päättävät äänestää vastuuvapauden myöntämistä vastaan alueiden komitealle kunnes kaikki epäselvyydet on selvitetty?
Pyydän tämän vuoksi kaikkia jäseniä harkitsemaan huolellisesti huomista äänestystä. Koska kaikkia epäselvyyksiä ei ole selvitetty, kehotan teitä äänestämään vastaan vastuuvapauden myöntämisestä alueiden komitealle Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004. Jos mietinnöstä äänestetään, kehotan teitä äänestämään jäsen Staesin ja minun esittämien tarkistusten puolesta, sillä niissä vaaditaan tietoja tapauksesta. Näin meidän on toimittava, jos otamme vakavasti tilivelvollisuutta koskevan vaatimuksen, joka on keskeinen asia demokraattisessa prosessissa. 
Rodi Κratsa-Τsagaropoulou (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vastuuvapauden myöntämistä Euroopan kehitysrahastolle käsittelevänä esittelijänä haluan aluksi sanoa, että rahastot ovat tärkeä ja arvokas väline, joilla edistetään solidaarisuutta, vaurautta maailmassa, rauhaa, oikeusperiaatteita ja ihmisoikeuksien kunnioitusta.
Talousarvion valvontavaliokunta tarkastelee näiden rahastojen talousarvion toteutusta ja esittää kantansa hallinnon optimaalisuudesta tehokkaasti ja avoimesti.
Varainhoitovuodelta 2004 ehdotamme vastuuvapauden myöntämistä komissiolle kuudennen, seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen rahaston osalta, ottaen huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomus sekä näkemysten vaihto komission ja itse komission jäsenen Michelin kanssa. Ehdotamme myös kehitysrahaston talousarvion toteuttamiseen liittyvien tilien päättämistä varainhoitovuonna 2004.
Valiokuntamme täysistunnolle esittämässä päätöslauselmaesityksessä korostetaan Euroopan kehitysrahaston merkitystä Euroopan unionin panoksessa pyrittäessä saavuttamaan vuosituhattavoitteita, joiden ensisijainen tavoite on köyhyyden poistaminen. Ilmaisemme huolemme siitä, että ainoastaan 12 miljoonaa euroa (0,4 prosenttia talousarviosta) osoitettiin perusopetukseen ja 74 miljoonaa euroa (vain 2,7 prosenttia) perusterveydenhuoltoon, huolimatta parlamentin edellisessä vastuuvapauden myöntämistä koskevassa päätöslauselmassa esitetystä suosituksesta.
Meille on hyvin tärkeätä edistää demokratisoitumista, hyvää hallintoa ja yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevia periaatteita Euroopan kehitysrahaston kautta, jotta voimme saavuttaa kaksi tavoitettamme: ensinnäkin kestävän kehityksen edunsaajavaltioissa ja toiseksi varojen entistä tehokkaamman käytön. Tämä on Euroopan parlamentin velvollisuus vaaleilla valittuna Euroopan kansalaisten edustajana.
Nämä tavoitteet koskevat sekä yhteisön toimielimiä ja AKT-maihin hajautettuja yksiköitä, jotka ovat rahastojen edunsaajia, että kyseisten valtioiden kansallisia hallintoviranomaisia ja parlamentteja.
Toinen seikka, johon viittaamme, on se, että vaikka tilintarkastustuomioistuin ei tarkasta eikä Euroopan parlamentti valvo Euroopan investointipankin hallinnoimia EKR:jen varoja osana vastuuvapausmenettelyä, avoimuus ja tehokkuus lisääntyisivät, jos näistä varoista annettaisiin tietoja Euroopan investointipankin EKR:ja koskevissa kertomuksissa.
Katsomme myös, että rahastojen sisällyttäminen yleiseen talousarvioon poistaisi monia hankaluuksia ja hallinnollisia kuluja, ja rahastojen täytäntöönpano auttaa nopeuttamaan maksuja sekä poistamaan tätä koskevan demokratiavajeen.
Olemme huolissamme myös suorittamattomista summista. Niitä on vähennettävä edistämällä joustavia toimia ja nopeita tuloksia.
Lopuksi mainitsen, että haluamme lisätä Euroopan unionin ulkoisten toimien näkyvyyttä. Euroopan kansalaiset ovat ylpeitä solidaarisuuspolitiikasta, ja kehitysmaiden kansalaiset haluavat ja tarvitsevat sitä. On aika yhdistää poliittiset tavoitteemme ja tehokkaat menetelmät entistä parempaan viestintään ja näkyvyyteen niin itsenäisissä toimissamme kuin YK:n ja Maailmanpankin kaltaisten muidenkin kansainvälisten organisaatioiden toiminnassa. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004. 
Umberto Guidoni (GUE/NGL ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan parlamentin tärkeänä tehtävänä on myöntää vastuuvapaus varainhoitovuodelta 2004 Euroopan unionin täysin, osittain tai epäsuorasti tukemalle 14 virastolle. En paneudu nyt erityisiin yksityiskohtiin tai ongelmiin, joita löytyi kussakin virastossa. Puhun niistä seikoista, jotka ovat nousseet keskustelun pääkohdiksi.
Käytän tilaisuutta hyväkseni korostaakseni juuri sanomaani, nimittäin että vastuuvapaus myönnetään vain 14 virastolle kaikista 27 olemassa olevasta virastosta. Mietin, kuinka moni teistä itse asiassa on tietoinen siitä, kuinka paljon tällaisia elimiä on ja mitkä ovat niiden todelliset tehtävät. Monellakaan teistä, hyvät kollegat, ja varmasti monellakaan Euroopan kansalaisella ei ole selvää käsitystä asiasta. Tämän vuoksi olisikin kenties hyödyllistä kehittää kansalaisille suunnattuja tiedotuskampanjoita virastoista ja niiden tehtävistä.
Ei ole sattumaa, että sen jälkeen kun mietintöäni oli käsitelty valiokunnassa, tilattiin tutkimus – joka on edelleen käynnissä – yhteisön virastojen tilanteen analysoimiseksi ja selvittämiseksi. Tutkimuksessa paljastuu se, mikä esitetään jo mietinnössä, nimittäin että eri virastoja ei ole yhtenäistetty, ja että parlamentin ongelmat niiden valvonnassa liittyvät avoimuuden puutteeseen.
Tämän vuoksi kehotan mietinnössäni neuvostoa käynnistämään mahdollisimman pian keskustelut komission parlamentin pyynnöstä esittämän toimielinten välisen sopimusluonnoksen hyväksymiseksi. Vastuuvapauden myöntämisestä virastoille varainhoitovuonna 2003 annetussa mietinnössä parlamentti itse asiassa pyysi toimielinten välisen sopimuksen tekemistä, jotta kaikki virastot kuuluisivat yhteiseen sääntelykehykseen.
Olen pyrkinyt korostamaan nykytilanteen epäoikeudenmukaisuutta parlamentin oikeudessa myöntää vastuuvapaus ja muistutan, että varainhoitoasetuksen 185 artiklan mukaan Euroopan parlamentti antaa vastuuvapauden talousarvioiden toteuttamisesta sellaisille yhteisöjen perustamille elimille, joilla on oikeushenkilöllisyys ja jotka todellisuudessa saavat talousarviosta suoritettavaa avustusta.
Todellisuudessa on tärkeää panna merkille, että kaikkia näitä elimiä ei rahoiteta kokonaan tai edes osittain talousarviomäärärahoin. Tästä voidaan siis päätellä, että päätös vastuuvapauden myöntämisestä kattaa sekä näiden elinten rahoituksen talousarviosta että muun rahoituksen. Tilannetta ei todellakaan voida hyväksyä, sillä sen mukaan jotkut unionin perustamista elimistä ovat tilivelvollisia tavasta, jolla ne käyttävät muista lähteistä kuin talousarviosta saamiaan tuloja, kun taas sellaiset, jotka eivät saa tukea talousarviosta, eivät ole tilivelvollisia.
Ehdottamani ja talousarvion valvontavaliokunnan hyväksymä varainhoitoasetuksen tarkistus sisälsi juuri tämän periaatteen. Jos varainhoitoasetus hyväksytään näin muutettuna, parlamentin valvontavalta laajenee suuresti tulevina vuosina avoimuuden ja demokratian periaatteiden eduksi.
Tilintarkastustuomioistuimen toteuttamat analyysit oli suureksi avuksi näitä mietintöjä laadittaessa. Ne paljastivat joitakin hyvin vähäisiä sääntöjenvastaisuuksia, joten kannatan tilintarkastustuomioistuimen päätöstä, jossa ehdotetaan vastuuvapauden myöntämistä kaikkien 14 analysoidun viraston johtajille. Valitettavasti minun on kuitenkin todettava, että tilintarkastustuomioistuimelta pyydetty analyysi on luonteeltaan täysin tekninen, eikä sitä, kuinka myönnettyjä määrärahoja on käytetty kuluneen vuoden aikana, ole valvottu mitenkään.
Olen korostanut tätä seikkaa mietintöjen mukana olevassa työasiakirjassa, jossa ehdotan, että tulevina vuosina tilintarkastustuomioistuin täydentäisi nykyistä arviointia yksikön laadun, kompetenssin ja toiminnan arvioinnilla, toisin sanoen tutkisi, kuinka tehokkaasti yksittäiset virastot käyttävät määrärahansa.
Monet ilmi tulleet seikat ovat toistuvia, ja voimmekin puhua eri virastoissa ilmi tulleiden seikkojen laaja-alaisesta analyysista. Yksi tällainen seikka koskee varainhoitoasetusta, joka laadittiin virastoja varten, kun taas myöhemmät jokaista virastoa erikseen koskevat varainhoitoasetukset suunniteltiin mahdollisimman tarkkaan vastaamaan komission laatimaa yleistä varainhoitoasetusta.
Vaikka tämä kriteeri on yleisesti ottaen hyvä, se ei aina sovi pienimmille virastoille, jotka tarvitsevat asianmukaisia uudistuksia. Tämä on yksi merkittävimmistä tilintarkastustuomioistuimen esittämistä huomioista. Henkilöstön valintaongelmat ovat myös yleisiä useissa virastoissa, sillä virastot todellakin tarvitsevat enemmän tukea kuin suuret toimielimet. Tämän vuoksi on mielestäni tärkeää, että komissio tarjoaa myös virastoille EPSO:n, komission henkilöstövalinnoista vastaavan pääosaston, palveluja sekä muita laaja-alaisia palveluja, kuten koulutusta ja oikeudellisen yksikön palveluja.
Toinen ongelma liittyy sisäisiin tarkastuksiin, jotka ovat joillekin virastoille liiallinen taakka. Katson tämän vuoksi, että komission olisi laadittava nykytilanteesta kertomus, jossa se kuvaisi niin jokaisen viraston nykyistä kykyä suorittaa sisäisiä tarkastuksia kuin niitä sisäisen tarkastuksen palveluja, joita komissio voi tarjota pienimmille virastoille.
Lopuksi käsittelen asiaa, joka on herättänyt kiivasta keskustelua ja tuonut ilmi eron parlamentin ja komission ajattelutavassa. Asia koskee Euroopan jälleenrakennusvirastoa, joka perustettiin vuonna 2000 tarjoamaan tukea Kosovon, Serbian, Montenegron ja Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian jälleenrakentamiseen, kehittämiseen ja vakauteen Cards-ohjelman avulla. Koska Cards-ohjelma on päättynyt, komissio on päättänyt sulkea viraston vuoden 2008 loppuun mennessä.
Koska virasto on tehnyt erinomaista työtä viime vuosina, ja jottei menetettäisi usean toimintavuoden aikana saatua arvokasta kokemusta, ehdotan mietinnössäni toimikauden jatkamista siten, että virastoa voitaisiin käyttää jälleenrakennustuen antamiseen kaikkialla, missä sitä tarvitaan, kuten Irakissa, Afganistanissa, Pakistanissa, Intiassa ja tsunamin koettelemissa maissa. Tämä tapahtuisi ECHO:n humanitaarisen avun toimiston tarjoaman välittömän humanitaarisen avun lisäksi. ECHO on komission osasto, jonka tarkoitus on auttaa EU:n ulkopuolisia alueita luonnonkatastrofeissa tai aseellisissa selkkauksissa. Tässä oli suurin piirtein se, mitä minulla on sanottava mietinnöstä, jonka toivon tulevan hyväksytyksi seuraavassa istunnossa. 
Siim Kallas,
   –Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat.
Tarkastelemme nyt lasia, joka on varmasti vain puolillaan, mutta hiljalleen täyttymässä.
Tänä vuonna Euroopan tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt myönteisesti Euroopan unionin talousarviokirjanpidon, tulot, määrärahat, hallinnolliset menot ja Euroopan kehitysrahaston. Tilintarkastustuomioistuin on myös varsin tyytyväinen maatalousmenojen ja ehdokasvaltioille annetun tuen valvontaan. Tilintarkastustuomioistuimen hyväksymät menot kattavat lähes kolmanneksen Euroopan unionin talousarviosta. Olen iloinen siitä, että tämä edistyminen näkyy myös parlamentin mietinnöissä, ja siitä, että on ehdotettu, että parlamentin olisi hyväksyttävä komission talousarvion toteuttaminen.
Haluan ilmaista vilpittömän kiitollisuuteni esittelijöille, Jan Mulderille, Rodi Kratsa-Tsagaropouloulle (joka tarkasteli Euroopan kehitysrahastoa) ja Szabolcs Fazakasille, parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajalle, sillä he ovat ohjanneet koko prosessia taidokkaasti. Parlamentti on laatinut kattavan luettelon parannuksia koskevista suosituksista. Komissio aikoo noudattaa suurinta osaa suosituksista ja tarvittaessa raportoida tästä.
Me kaikki tiedämme, ettei lasi ole vielä täysi, mutta parlamentti kannattaa komission kesäkuussa 2005 hyväksymää suunnitelmaa yhdennetyn sisäisen valvonnan kehyksestä sekä komission tammikuussa 2006 hyväksymää toimintasuunnitelmaa.
Nyt kun tiedämme, mitä vielä puuttuu, haluan keskittyä tähän puuttuvaan osaan. Ensinnäkin kiitän parlamenttia toimielinten välistä sopimusta koskevasta tekstistä, joka on tulosta neuvoston kanssa käydyistä neuvotteluista ja jossa mainitaan ensimmäistä kertaa talousarvion valvonta ja hyväksyminen.
Tiedämme kaikki, että poliittisen sopimuksen täytäntöönpano edellyttää jatkuvaa työtä, ja komissio aikoo todellakin tehdä kaikkensa tavoitteen saavuttamiseksi.
Pyrimme myös parantamaan tilivelvollisuutemme ilmaisemista Euroopan parlamentille ja eurooppalaisille veronmaksajille. Aiomme kiinnittää merkittävästi huomiota kolmeen toimenpiteeseen.
Ensinnäkin vahvistamme vuotuisten toimintakertomusten laatimismenettelyä ja parannamme sen yhtenäisyyttä pääosastojen kesken. Tarkistamme myös yhteenvetokertomusta, joskaan emme aivan niin yksityiskohtaisesti kuin Euroopan parlamentti on ehdottanut.
Toiseksi lisäämme avoimuutta EU:n varojen käytössä. Komissio antaa ensi viikolla vihreän kirjan eurooppalaisesta avoimuusaloitteesta. Asiakirjassa komissio ehdottaa, että otetaan käyttöön jäsenvaltioiden velvoite julkistaa luettelo yhteisesti hallinnoitujen EU:n varojen edunsaajista. Tätä varten komissio perustaa keskitetyn Internet-portaalin.
Kolmanneksi jatkamme kansallisten tilintarkastuselinten osallistumisen lisäämistä. Komissio lähetti viime viikolla kaikille kansallisille tilintarkastuselimille yksityiskohtaisen luettelon kaikista kyseisille jäsenvaltioille vuonna 2005 suoritetuista maksuista ja kehotti niitä jakamaan tilintarkastusten tulokset komission ja tilintarkastustuomioistuimen kanssa. Tämä on toimintasuunnitelmamme täytäntöönpanon alkuvaihe, ja tiedän, että monet kansalliset tilintarkastuselimet ovat valmiita tarkistamaan EU:n varojen asianmukaisen käytön valtioissaan. Näin on siis otettu ensiaskeleet tähän suuntaan, ja aion ottaa asian esille Euroopan tilintarkastustuomioistuimen ja kansallisten tilintarkastustuomioistuinten koordinointikomitean kokouksessa, joka pidetään Puolassa tämän vuoden lopussa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, käydessäni täällä viime vuonna sanoin, ettei jäsenvaltioiden mobilisoiminen ja motivoiminen tule olemaan helppoa, ja että komissio tarvitsee edelleen tukeanne. Olemme saaneet tukenne kuluneena vuonna, ja minä puolestani vakuutan teille, että mekin teemme kaikkemme. Aluksi aiomme noudattaa suosituksia, jotka hyväksytte tänään.
Kiitos mielenkiinnostanne. 
Danutė Budreikeitė (ALDE ),
   . –Arvioituaan yleisen talousarvion toteutusta varainhoitovuonna 2004 kehitysyhteistyövaliokunta katsoo, että huolimatta Euroopan komission pyrkimyksistä on aloja, joilla talousarvion toteutusta voitaisiin parantaa. Kehitysyhteistyövaliokunta kannattaa Euroopan tilintarkastustuomioistuimen kantaa, jonka mukaan käyttöön tulisi ottaa indikaattorit, jotka ovat objektiivisia, hyödyllisiä, kattavia ja tuen tuotosta kuvastavia; ja valiokunta luottaa siihen, että kyseiset indikaattorit kehitetään kaudeksi 2007–2013. Kehitysyhteistyövaliokunta on tyytyväinen siihen, että on löydetty keino toteuttaa alakohtaista talousarviotukea, ja pitää tätä vaihtoehtoa yleistä talousarviotukea tehokkaampana. Edellisen laajentumisen yhteydessä saatujen kokemusten perusteella kehitysyhteistyövaliokunta kehottaa komissiota varmistamaan, että kehityspolitiikan hallinnollisia valmiuksia Bulgariassa ja Romaniassa vahvistetaan ennen maiden liittymistä EU:hun.
Mitä tulee kuudennen, seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston täytäntöönpanon arviointiin varainhoitovuonna 2004, on korostettava, että parantamisen varaa on edelleen. Tilanne on sama kuin aiemminkin, eli avunantajien tukea ei koordinoida riittävästi ja yhteisön jäsenvaltioiden yhteistyön arvioimiseksi on edelleen kehitettävä tulosten arviointia, sillä ilman sitä on mahdotonta edetä toivottuun "tuloksiin perustuvaan lähestymistapaan" pyrkiessämme saavuttamaan vuosituhattavoitteita.
Toinen seikka on se, että komission on osoitettava selkeämmin edunsaajamaiden tukikelpoisuus, tehostettava rahoittajien paikallista yhteistyötä sekä käytettävä kannustavampia julkistalouden alan suoritusindikaattoreita.
Kehitysavun yhteydessä on vaarana, että jopa 700 miljoonaa euroa jää käyttämättä vuoden 2007 loppuun mennessä. Samalla kymmenettä Euroopan kehitysrahastoa kasvatetaan, ja jäsenvaltioiden on lisättävä kehitysapuaan. Kuten aiempinakin vuosina, komission on näin ollen panostettava enemmän kehitysyhteistyöpolitiikan täytäntöönpanoon osoitettujen varojen hallintoon. 
Joseph Muscat (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, olen jokseenkin hankalassa tilanteessa, sillä olen samaa mieltä lähes kaikesta, mitä esittelijät sanoivat mietinnön yleisistä vaikuttimista ja siitä, onko huomisessa äänestyksessä myönnettävä vastuuvapaus vaiko ei. Kannatan tässä PSE-ryhmän kantaa. Olen täällä kuitenkin sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan lausunnon valmistelijana, ja tältä kannalta olen tyytyväinen tapaan, jolla tarkastelemamme pääosastot – terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto, budjettipääosasto ja palvelujen pääosasto – ovat toimineet asioissa, joita olemme korostaneet.
On korostettava sitä, että tilintarkastustuomioistuin ei itse esittänyt mitään huomautuksia kuluttajansuoja-, sisämarkkina- ja tullipolitiikan täytäntöönpanosta. Valiokunta vaatii kuitenkin entistä avoimempaa mutta joustavaa lähestymistapaa siihen, kuinka tukea myönnetään ja EU:n varoja hallinnoidaan. 
Michael Cramer (Verts/ALE ),
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon valmistelijana haluan korostaa, että Euroopan tilintarkastustuomioistuimessa on jo muodostunut perinteeksi arvostella Euroopan laajuisia verkkoja. Esimerkiksi viimeisimmässä avoimuutta koskevassa kertomuksessaan se toteaa, että "Komissio loi TEN-T-hankkeiden arvioimiseksi ja valitsemiseksi – monivuotisen ohjeellisen ohjelman hankkeiden monivuotisuudesta huolimatta – monimutkaisia vuosittaisia menettelyitä, mikä teki arvioinnista suhteellisen raskaan. Arvioinnin ja valinnan tekemiseksi ei myöskään ollut aina saatavilla kaikkia tietoja hankkeista". Lisäksi tilintarkastustuomioistuin suosittelee, että "komissio loisi yhtenäisen ja johdonmukaisen TEN-T-arviointimetodologian ja laatisi siitä julkisesti saatavilla olevan käsikirjan". Tämä on myöhäistä.
Tilintarkastustuomioistuin arvosteli myös koordinointia todeten, että "komissio ei pysty liikenteen infrastruktuurihankkeisiin liittyvää yhteisön rahoitusta koordinoimalla havaitsemaan kaikkia sellaisia tapauksia, joissa rahoitusta on myönnetty liikaa tai päällekkäisesti". Tiukan talousarviotilanteen vuoksi tätä ei voida hyväksyä.
Ongelman poistamiseksi tilintarkastustuomioistuin jopa esittää joitakin erityisiä ehdotuksia: että "komissio laatisi tarvittaessa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa asianmukaisen oikeusperustan sekä asianmukaiset menettelyt ja välineet, joilla parannetaan liikenneinfrastruktuurin rahoituksen koordinointia ja yksilöidään tapaukset, joissa liian suuren tai päällekkäisen rahoituksen mahdollisuus on olemassa". Tähän haluan lisätä, että vastuuhenkilöt on osoitettava joka tasolla, ja tästä on tehtävä päätelmiä.
Puutteita on myös liikenneturvallisuudessa ja matkustajien oikeuksissa. Liikenneturvallisuuteen osoitetuista maksumäärärahoista käytettiin ainoastaan 60 prosenttia, ja matkustajien oikeuksien suojaamiseen osoitetuista maksumäärärahoista vain 11 prosenttia. Myös tämän on muututtava tulevaisuudessa.
Lopuksi haluan ilmaista syvän kiitollisuuteni tilintarkastustuomioistuimelle. Kehotan komissiota puuttumaan ongelmiin ja hyväksymään ehdotukset, jotta tilintarkastustuomioistuimen esittämän vuotuisen kritiikin perinne voidaan lakkauttaa ensi vuonna. Kuten meriturvallisuusvirasto toteaa liitteissä, meriturvallisuus- ja lentoturvallisuusvirastojen on tulevaisuudessa käytettävä paremmin saatavilla olevia varoja, vaikka virastot ovat vielä uusia ja niillä oli vuonna 2004 joitakin lastentauteja. 
Gérard Deprez (ALDE ),
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden lausunnon valmistelijana haluan aluksi ilmaista, kuinka paljon arvostan esittelijöiden ja erityisesti jäsen Mulderin yleisen talousarvion parissa ja jäsen Guidonin virastojen osalta tekemää työtä. Nämä kaksi mietintöä käsittelevät suoraan asioita, jotka kuuluvat valiokuntamme toimialaan.
Ensinnäkin olen iloinen, että jäsen Mulder otti mietinnössään EU:n yleisestä talousarviosta huomioon kaksi laatimassani valiokunnan hyväksymässä lausunnossa esitettyä ratkaisevaa huomautusta. Ensimmäinen huomautus koskee talousarvion toteutusastetta vapautta, turvallisuutta ja oikeutta koskevalla alalla, erityisesti maksujen osalta.
Vaikka tilanne on parantunut vuodesta 2003, jolloin aste oli niinkin alhainen kuin 68 prosenttia, vuonna 2004 maksujen toteutusaste oli edelleen riittämätön 83 prosenttia, mikä on selvästi alle talousarvion toteuttamisen keskiarvon. Tämä johti maksamatta olevien määrien merkittävään kasvuun – 160 miljoonasta eurosta 238 miljoonaan euroon. Oikeus-, vapaus- ja turvallisuusasioiden pääosaston on selvästikin kaksinkertaistettava pyrkimyksensä talousarvion toteuttamisessa. Tällä on entistäkin suurempi merkitys uuden rahoituskehyksen yhteydessä ajanjaksolla 2007–2013, olettaen, että parlamentti hyväksyy rahoituskehyksen pian, kuten toivon sen tekevän. Seuraavien seitsemän vuoden aikana vapautta, turvallisuutta ja oikeutta koskevalle alalle osoitetut budjettivarat lisääntyvät merkittävästi, sillä 163 prosenttia on suurin lisäys unionin yleisen talousarvion luokkaan tai alaluokkaan. Oikeus-, vapaus- ja turvallisuusasioiden pääosaston hallintoa on vahvistettava, jos sen on määrä tehdä oikeutta sille poliittiselle merkitykselle, joka näin annetaan todellisen vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen luomistehtävälle.
Toinen yleisesittelijän huomioon ottama huomautus koskee tilintarkastustuomioistuimen ilmaisemaa huolta siitä tavasta, jolla useat jäsenvaltiot ovat käyttäneet Euroopan pakolaisrahastoa, ja erityisesti käytössä olevien kansallisten valvontajärjestelmien puutteista. Kuten monilla muillakin jaetun hallinnon aloilla komissio kärsii tälläkin alalla selvästi enemmän jäsenvaltioiden heikkouksista kuin omista puutteistaan. Olen iloinen siitä, että yleisesittelijämme päätti tehdä tästä ongelmasta keskeisen tekijän mietinnössään. Parlamentin valtuuskunta kolmen toimielimen toimielinten välisen sopimuksen uudistamista koskevissa neuvotteluissa oli oikeassa vaatiessaan neuvostolta ja jäsenvaltioilta erityisiä sitoumuksia yhteisesti hallinnoitujen varojen seurantaan. Valitettavasti tiedämme, että tulokset eivät vastanneet odotuksiamme.
Haluan sanoa pari sanaa virastoista, joista monet toimivat vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alalla. Jos jätämme syrjään Europolin – ja käytän jälleen tilaisuutta hyväkseni, kuten aina, muistuttaakseni parlamenttia vaatimuksestamme, että Europol on muutettava pelkästä hallitusten välisestä elimestä, jollainen se nyt on, mahdollisimman pian yhteisön virastoksi – jos siis jätämme syrjään Europolin, jopa neljä muuta virastoa toimii vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alalla, eikä Euroopan poliisiakatemia (CEPOL) ole tässä mukana. Neljä virastoa ovat Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus, Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus, operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto sekä Eurojust.
Vastuuvapauden myöntämistä talousarvion toteuttamisesta virastoille käsitellyt esittelijämme Guidoni tietää varmasti, että jotkut jäsenvaltiot ja julkinen mielipide eivät aina suhtaudu suopeasti virastoihin – hän totesi sen itse hetki sitten. Hän totesi mietinnössään, tämä on lainaus, että "erillisvirastoilla ei aina ole hyvää julkisuuskuvaa ja hyvää mainetta". Hän jatkoi, ja tässä olen samaa mieltä hänen kanssaan, että monien erillisvirastojen kielteinen julkisuuskuva on aiheeton ja että Euroopan unionin kansalaisille olisi näin ollen tiedotettava erillisvirastojen olemassaolon oikeutuksesta ja niiden saavuttamista tuloksista niin usein kuin se on tarpeellista sekä asianmukaisin keinoin.
Kansalaisvapauksien valiokunnan lausunnon valmistelijana haluan todeta selvästi, että minusta toimialaamme käsitteleviä virastoja hallinnoidaan hyvin, lukuun ottamatta jotakin Wienin virastoa koskevaa aiheellista kritiikkiä. Virastojen työ on korkealaatuista, enkä ymmärrä mikä toisenlainen rakenne voisi paremmin selviytyä nykyisille virastoille osoitetuista erityistehtävistä. Tämä koskee esimerkiksi operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivaa Frontex-virastoa sekä oikeudellisen yhteistyön parantamisesta vastaavaa Eurojustia. Haluan tässä yhteydessä myös ilmoittaa – vaikka otankin nyt varaslähdön ennen keskustelua – että tulen esittämään ehdotuksia kyseisten virastojen vahvistamisesta vuoden 2007 talousarvion yhteydessä. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, emme olisi voineet käsitellä vastuuvapauden myöntämistä koskevaa mietintöä parempaan aikaan kuin tänään. Hiljattain kuulemamme huhut, jotka koskevat kahden muun virastotalon hankintaa Strasbourgissa, osoittavat, että tarvitaan lisätietoja siitä, kuinka Strasbourgin kaupunki alivuokraa kyseisiä rakennuksia.
Vaikuttaa siltä, että Euroopan parlamentti on maksanut huomattavaa ylihintaa Strasbourgin kaupungille, joka on vuokrannut rakennukset säätiöltä. Ylihinta on saattanut olla vuosittain jopa 2,7 miljoonaa euroa. Tämä on saattanut jatkua jo 25 vuoden ajan. Minusta tämä on järkyttävää: ei pelkästään itse asia, vaan myös se, että tietoja on tähän asti salattu parlamentilta.
Euroopan parlamentin on toteutettava perusteellinen selvitys saadakseen mahdollisimman pian tietää, ovatko väitteet Strasbourgin kaupungin perimästä ylihinnasta totta. Jos näin on, Euroopan parlamentin on välittömästi harkittava oikeustoimia Strasbourgin kaupunkia vastaan. Lisäksi olen hämmästynyt siitä, että Strasbourgin kaupunginjohtaja on kieltäytynyt vastaamasta varapuhemiehen tätä koskeviin kysymyksiin. Ihmettelen, kuinka Strasbourgin kaupungin viestintäpolitiikka – joka tavallisesti on niin täsmällistä, harkitsevaista ja jopa meitä parlamentin jäseniä hemmottelevaa – on muuttunut näin äkkiä.
Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan puolesta haluan sanoa, että vastuuvapauden myöntämistä koskevissa mietinnöissä ei yleisesti ottaen anneta riittävästi tietoa siitä, kuinka talousarviossa on onnistuttu edistämään naisten yhtäläisiä oikeuksia laajentuneessa unionissa, eivätkä mietinnöt myöskään tarjoa mahdollisuutta arvioida talousarvion vaikutusta sukupuolten tasa-arvon kannalta, huolimatta parlamentin pyynnöstä, joka koskee tasa-arvonäkökohtien huomioimista julkisten talousarvioiden laatimisessa (gender budgeting). Tulevaisuudessa komission on jokaisessa vastuuvapautta koskevassa kertomuksessa annettava merkityksellisiä tietoja sukupuolten välisen tasa-arvon valtavirtaistamisesta. Olemme pyytäneet sitä niin monta kertaa; minusta komission on jo aika toimia näin. 
Alexander Stubb,
   . Arvoisa puhemies, haluan tuoda esiin kolme seikkaa. Ensimmäinen on se, että tämän keskustelun ajoitus on häpeällinen. Keskustelun oli määrä alkaa klo 18.00, ja kello on nyt 21.30. Tämä jatkuu koko illan. Kyse on yhdestä tärkeimmistä asioistamme. Yritämmekö me salata jotakin yleisöltä?
Toinen seikka on se, että olen vastuuvapauden myöntämistä komissiolle koskevan Mulderin mietinnön varjoesittelijä. Haluan onnitella kollegaani ja ystävääni Mulderia erinomaisesta mietinnöstä ja muistuttaa, että 80 prosenttia rahojen väärinkäytöstä tapahtuu edelleen jäsenvaltioissa. Komissio tekee erinomaista työtä. Emme tarvitse enempää valvontaa vaan parempaa valvontaa.
Kolmas ja viimeinen seikka koskee vastuuvapauden myöntämistä Euroopan parlamentille. Siitä haluan mainita neljä asiaa. Ensinnäkin on hyvin tärkeää, että pysyttäydymme tässä vaiheessa tosiseikoissa. Meidän on tutkittava, mitä on todella tapahtunut. Meidän on kovin helppo pohtia, onko Strasbourg oikea paikka vaiko ei. Minusta nyt ei ole kyse tästä. Tutkitaan, mitä on todella tapahtunut. Toiseksi tässä on kyse kahdesta asiasta: meidän on tarkasteltava, mitä Euroopan parlamentin hallinto on tehnyt kuluneiden 25 vuoden aikana, ja meidän on tarkasteltava, mitä Strasbourgin kaupunki on tehnyt. Vaikuttaa todellakin siltä, että kaupunki on rikkonut sen kanssa tekemämme sopimuksen henkeä. Kolmanneksi tarvitsemme lisätietoja. Olen samaa mieltä asiaa käsitelleen esittelijä Ferberin kanssa, joka totesi äskettäin, että Strasbourgin kaupungin lehdistötiedote – johon jäsen Kauppi viittasi – on . Heidän on annettava paljon enemmän tietoa tai sitten heidän on vaihdettava koko pr-osastonsa. Se ei anna meille tietoa siitä, mitä on todella tapahtunut.
Meidän on siis äänestettävä vastuuvapauden myöntämistä Euroopan parlamentille vastaan ja aloitettava tutkimukset. 
Dan Jørgensen,
   – Arvoisa puhemies, haluan aluksi kannattaa jäsen Stubbin toteamuksia. On skandaali, että keskustelemme niinkin tärkeästä asiasta kuin vastuuvapauden myöntämistä koskevasta menettelystä näin myöhään, varsinkin kun meillä oli aikaa yhden minuutin puheenvuoroihin sellaisista aiheista kuin, oliko Prodi KGB:n agentti. Minun on todettava – ja tähän mustaan huumoriin sisältyy kuitenkin totuuden hiven – että tässä nimenomaisessa tilanteessa on kenties aivan hyvä asia, etteivät ihmiset tämän rakennuksen ulkopuolella ole kiinnostuneita tekemisistämme, sillä olisimme uskoakseni naurunalaisia, jos joku todella näkisi, mitä me pidämme esityslistalla ensisijaisena tämän merkittävän asian sijaan.
Haluan kiittää jäsen Mulderia, joka on tehnyt erinomaista työtä mietinnössään. Minusta koko prosessi on ollut hyödyllinen ja rakentava. Vain hänen tavallaan on mahdollista saada aikaan näin vaikuttava tulos, joka saa suuren enemmistön kannatuksen parlamentissa. Vastuuvapausmenettely on hyvin merkittävä menettely. Kannatan myös Mulderin suositusta, että myönnämme luonnollisesti vastuuvapauden komissiolle. Luonnollisesti siihen on liityttävä paljon huomautuksia, koska tänäkin vuonna tuli ilmi tyytymättömyytemme perusaihe. Valitettavasti ei tehty tarpeeksi. On valitettavasti vielä liian paljon aloja, joilla emme voi antaa tyydyttäviä vakuutuksia siitä, että Euroopan veronmaksajien rahoja hallinnoidaan asianmukaisesti.
On kuitenkin myös aihetta optimismiin. Monilla aloilla on tapahtunut edistystä. Esimerkiksi maatalouden alan yhdennetyssä hallinnollisessa valvontajärjestelmässä on käynnistetty menettely, joka on itse asiassa osoittautunut tehokkaaksi, ja joka lisäksi sai tilintarkastustuomioistuimen ensimmäistä kertaa kirjoittamaan suoraan kertomukseensa, että alalla on edistytty merkittävästi. Tämä on luonnollisesti kehumisen arvoista.
Tässä yhteydessä on myös syytä korostaa, että menettelystä ja erityisesti vaatimuksestamme, joka koskee yksittäisten jäsenvaltioiden vuotuisia tarkastuslausumia, on nyt päästy toivomaamme sopimukseen eri toimielinten kesken. Tästäkin meidän on tietenkin oltava iloisia.
Lopuksi haluan sanoa pari sanaa minulle läheisimmästä asiasta tässä prosessissa, nimittäin avoimuutta koskevan vaatimuksen noudattamisesta. Kyse on komission työryhmistä ja komission alaisuudessa toimivista lukuisista komiteoista. Olemme huolestuneita myös yksittäisissä valtioissa maksetuista rahoista. Tämän osalta olen hyvin iloinen niistä vakuutuksista, joita olen kuullut komission jäsenten tänään antavan. 
Ona Juknevičienė
   , . – Yritän tänään kenties vastata jäsen Stubbille ja jäsen Jørgensenille, jotka kysyivät, miksi keskustelemme tästä aiheesta näin myöhään ja ketä me yritämme pettää, yhteiskuntaa vaiko itseämme. Haluan muistuttaa, että viime vuonna myöskin näin huhtikuussa äänestimme Euroopan parlamentin vuoden 2003 talousarvion hyväksymisestä, ja olin pääesittelijä. Ehdotin, että Euroopan parlamentti luopuisi toiminnasta Strasbourgissa. Nyt olen varjoesittelijä ja haluan muistuttaa, että viime vuonna Euroopan parlamentin jäsenet päättivät säilyttää kolme työpaikkaa ja jatkaa istuntoja Strasbourgissa. Tämä työ ja sen organisoiminen maksaa Euroopan kansalaisille vuosittain 200 miljoonaa euroa. Arvoisa puhemies, onko meidän siis syytä olla yllättyneitä siitä, että Strasbourgin kaupunki pyrkii saamaan epärealistisen korkean hinnan rakennuksista? Minusta näin ei ole, sillä olemme itse kannustaneet sitä tällaisiin toimiin. Säilyttämällä Euroopan parlamentin toimipaikan Strasbourgissa jatkamme rahan tuhlausta kunnes päätämme luopua siitä. Siinä ei ole mitään uutta, että on taloudellisia tahoja tai henkilöitä, jotka syyllistyvät petoksiin tai jopa korruptioon. Usein heitä kuitenkin kannustavat tällaiseen käytökseen monopolitilanne, epälooginen lainsäädäntö tai poliittiset päätökset. Me itse, arvoisat kollegani parlamentissa, päätimme käyttää Strasbourgin rakennuksia tietäen, että ne maksavat perusteettoman paljon rahaa ja merkitsevät menetyksiä kaupungille ja sen asukkaille, sillä käytämme rakennuksia vain muutaman päivän kuukaudessa. Tämä on perustavaa laatua olevaa taloudellista logiikkaa. On laskettu ja todistettu moneen kertaan, että jos Euroopan parlamentin rakennuksiin muuttaisi joku toinen elin, joka toimisi ympäri vuoden, siitä olisi kaupungille enemmän hyötyä taloudellisesti ja rahoituksen kannalta. Meidän on siis tunnustettava, että me kaikki tiedämme tämän, mutta emme halua jostain syystä muuttaa tilannetta. Minusta Strasbourgin asukkaista ja muista yhteisön kansalaisista on tullut virheellisten päätöstemme uhreja. Kannatan ehdotusta Euroopan parlamentin talousarvion hyväksymisen lykkäämisestä siihen asti, kunnes olemme tutkineet, kuinka suuria tappioita Euroopan kansalaiset ovat kokeneet. On hyvin tärkeää varmistaa, onko kyse korruptiosta tai lakien ja sopimusten rikkomisesta, mutta, arvoisat kollegat, on vieläkin tärkeämpää tehdä lopultakin päätös luopua tästä perusteettomasta ja häpeällisestä Euroopan kansalaisten rahojen tuhlaamisesta. Meidän on toimittava tehokkaasti yhdessä paikassa ja käytettävä rahat siellä, missä niitä eniten tarvitaan. 
Bart Staes,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan tuoda esiin kolme seikkaa. Ensinnäkin haluan kiinnittää huomionne Mulderin ja Guidonin mietintöihin esittämiini tarkistuksiin, jotka koskevat entisen Jugoslavian jälleenrakennusvirastoa. Vieraillessamme helmikuussa valtuuskunnan kanssa Kosovossa näimme itse, kuinka erinomaista työtä jälleenrakennusvirasto on tehnyt, eikä meidän todellakaan pitäisi väheksyä sen asiantuntemusta. Tähän perustuu pyyntö, jonka mukaan virastosta ei pitäisi luopua kerralla, varsinkaan tässä ratkaisevassa vaiheessa, kun Kosovo todennäköisesti itsenäistyy tänä vuonna, vaan vaiheittain ja hyödyntää sen asiantuntemusta maailman muilla konfliktialueilla, kuten Irakissa ja Afganistanissa.
Toiseksi haluan korostaa jäsen Ferberin erinomaista panosta, mitä tulee vastuuvapauden myöntämiseen parlamentille. Hän on saanut aikaan erinomaisen mietinnön. Hänen alkuperäinen mietintönsä oli vielä parempi kuin se, josta lopulta äänestettiin talousarvion valvontavaliokunnassa, mutta on todettava, että on käynyt ilmi uusia paljastuksia, jotka on tutkittava. Tämä tarkoittaa, että meidän on todellakin äänestettävä hänen mietintöään ja vastuuvapauden myöntämistä vastaan. Haluan tehdä täysin selväksi, että tämä ei johdu jäsen Ferberin työstä tai talousarvion valvontavaliokunnan huomautuksista, vaan kyse on puhtaasti varotoimenpiteestä, jolla annamme itsellemme kuusi kuukautta aikaa selvittää, mitä on todella tapahtunut. Toivottavasti pystymme yhdessä Strasbourgin kaupungin, Ranskan hallituksen, parlamentin hallinnon ja kaikkien asiassa osallisten kanssa tekemään täysin avoimia johtopäätöksiä.
Kolmas seikka koskee alueiden komiteaa. Pahoittelen sitä, että emme kuulleet ennen valiokunnan äänestystä niitä kahta tilintarkastajaa, jotka olisivat jäsen Lundgrenin pyynnöstä saapuneet paikalle ja jotka olisivat kertoneet meille mahdollisista sääntöjenvastaisuuksista ja petoksista. Tämän sijaan meillä on nyt parlamentissa paksu luottamuksellinen asiakirja, jonka mukaan jokin saattaa olla vinossa. Tämäkin edellyttää perusteellista selvitystä, joten pyydän sekä kollegoitani että koko parlamenttia äänestämään vastuuvapauden myöntämistä alueiden komitealle vastaan. 
Esko Seppänen,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, jatkan keskustelua parlamentin vastuuvapaudesta. Parlamentin talousarvio vuodelle 2004 oli 1 231 miljoonaa euroa. Jos parlamentilla olisi vain yksi kieli ja vain yksi toimipaikka, näistä menoista olisi säästynyt 60 prosenttia. Parlamentin täysistuntojen järjestäminen Strasbourgissa maksaa yli 200 miljoonaa euroa. Siitä noin 10 miljoonaa euroa on käytetty Salvador de Madariaga- ja Winston Churchill -rakennusten vuokriin. Parlamentti saa käyttöönsä 20 prosenttia EU:n kaikista hallintomenoista. Se on niin paljon, että kaikkea sitä rahaa ei saada helposti kulumaan.
Viime vuoden lopussa parlamentin talousarvioon oli jäänyt ylimääräistä rahaa 85 miljoonaa euroa. Sille piti nopeasti keksiä käyttötarkoitus. Puhemiehistö päätyi ehdottamaan Madariaga- ja Churchill-rakennusten ostoa. Rakennukset omisti hollantilainen eläkesäätiö SCI Erasme tai sen tytäryhtiö. Parlamentti maksoi kuitenkin vuokrat Strasbourgin kaupungille. Ostoneuvottelujen yhteydessä selvisi, että kaupunki oli perinyt neljännesvuosisadan ajan parlamentilta enemmän kuin mitä se maksoi Erasmelle. Strasbourgin kaupunki siis rahasti parlamenttia siitä, että parlamentilla oli toimitilat kaupungissa. Kaupunki on kieltäytynyt kertomasta välirahan suuruutta.
Tilanne on sietämätön. Ryhmämme tukee asian perusteellista ja täydellistä selvittämistä. Siinä tarkoituksessa olemme valmiita hylkäämään Ferberin laatiman mietinnön ja palauttamaan sen uudelleen käsiteltäväksi valiokuntaan. Ilmenneiden uusien epäselvyyksien johdosta samalla tavalla on toimittava myös Lundgrenin valmisteleman alueiden komitean vastuuvapausmietinnön osalta. 
Nils Lundgren,
   Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää niitä virkamiehiä, jotka auttoivat minua vastuuvapauden myöntämistä koskevassa työssä. Heidän panoksensa on ollut ihailtavaa ja poikkeuksellisen merkittävää. Kuten on todettu, työ on lisäksi ollut jonkinlaista ylämäkeen puskemista.
Nyt on tullut ilmi tietoa, jonka mukaan Strasbourg on laskuttanut perusteetonta vuokraa parlamentilta useiden vuosien ajan. Haluan korostaa, että ennen kuin vastuuvapaus voidaan myöntää, Strasbourgin on annettava parlamentin tutustua kaikkiin kyseisiä rakennuksia koskeviin asiakirjoihin. Jos se ei sitä tee, parlamentin on annettava asia petostentorjuntaviraston käsiteltäväksi. Parlamentin ei tietenkään myöskään pidä allekirjoittaa mitään myyntisopimusta ennen kuin asia on selvitetty.
Jos EU:n toimielimillä olisi ollut selkeä halu selvittää asia ja vaatia tilivelvollisuutta ja jos talousarvion valvontavaliokunta olisi suorittanut tehtävänsä asianmukaisesti ja toiminut sellaisena valvontaelimenä, kuin sen pitäisi olla, tällaista ei olisi tapahtunut. Tarvitaan selkeää halukkuutta selvittää perusteellisesti säännönvastaisuudet sellaisten ilmetessä, eikä vasta kun tiedotusvälineet ovat vainunneet ne.
Haluan myös lisätä, että jäsen Ferberin mietintöä käsitellessään talousarvion valvontavaliokunta peitteli mietinnössä esitetyn kritiikin parlamentin jäsenten vapaaehtoisesta eläkejärjestelmästä. Järjestelmällä ei ole oikeusperustaa eikä määräyksiä siitä, kuinka on toimittava rahaston alijäämien kanssa. Ei ole reilua, että Euroopan veronmaksajat joutuvat korvaamaan eläkerahaston alijäämän. Myös se, että jäsenten maksuosuudet eläkejärjestelmään maksetaan parlamentin kulukorvausjärjestelmästä, on merkittävä seikka. Rahaston jäsenten on maksettava maksuosuutensa rahastoon omista henkilökohtaisista tuloistaan. Järjestelmä on lakkautettava. 
Mogens N.J. Camre,
   – Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää kollegaani Mulderia kaikesta hänen tekemästään huolellisesta työstä sekä kiittää muitakin esittelijöitä. On tietenkin valitettavaa, että tänäkään vuonna emme saaneet selväsanaista tarkastuslausumaa. Kuten hyvin tiedetään, EU:n olisi ihanteellisesti toimittava mallina jäsenvaltioille, varsinkin uusille jäsenvaltioille, joissa on uusi ja kokematon hallinto. Epäilen kuitenkin, ettemme ole erityisen hyvä malli, sillä meillä on suuri ongelma, koska emme kykene saamaan myönteistä tarkastuslausumaa. Olen samaa mieltä jäsen Mulderin huomautuksesta, jonka mukaan ei voida tyytyä siihen, että jäsenvaltiot eivät ole valmiita antamaan lausuntoja siitä, kuinka niiden saamia varoja on valvottu. Meidän on varmistettava, että näin tehdään.
On tietenkin myös totta, ettei vastuu hallinnosta voi olla yksin komissiolla, vaan myös neuvoston ja jäsenvaltioiden on kannettava vastuuta. On paljon tilanteita tai tapauksia, joissa en voi suositella vastuuvapauden myöntämistä yksinkertaisesti siksi, että tekisimme sen täysin umpimähkään. Joillakin aloilla me otamme tehtäviä, joita emme todellisuudessa voi suorittaa. Tästä on todisteena parlamentin kirjanpitotilanne, sellaisena kuin jäsen Ferber sen tänään kuvasi. Eilen olimme varmoja siitä, että kaikki on kunnossa, ja olimme valmiita myöntämään vastuuvapauden, mutta yön jälkeen olimme viisaampia.
On tietysti puhdas sattuma, että olemme nyt tilanteessa, jossa meidän on pyydettävä vastuuvapauden myöntämisen lykkäämistä, koska emme yksinkertaisesti tiedä tarpeeksi. On tietysti varsin outoa, että parlamentin hallinto tai oma tilintarkastusyksikkömme eivät ole 25 vuoteen huomanneet – ainakin näin ne väittävät – hyvin arveluttavaa maksua Strasbourgin kaupungille. Tämä on todellisuudessa tietysti maksu täysin ylimääräiselle välittäjälle, ja jos joku hallinnossamme haluaa saada meidät uskomaan, etteivät he tienneet tästä, minun on sanottava, etten usko hallintomme olevan niin epäpätevää.
Lisäksi on kysyttävä, onko todella mahdollista tehdä tällaisia rahoitusta koskevia sopimuksia ilman erilaisten vaihtoehtojen ja tarjousten huolellista arviointia. Ei tietenkään ole. Joku on auttanut jotakuta toista saamaan luvattoman kauhaisun veronmaksajien rahaa, ja jos ollenkaan tunnen järjestelmää, kukaan ei ole tästä vastuussa, koska kukaan ei tietenkään ole tiennyt mitään. Kuten komission entinen puheenjohtaja Prodi totesi Eurostatin skandaalin yhteydessä: ei voi olla vastuussa siitä, mitä ei tiedä. Älkää siis lukeko sopimuksia läpi. Näin voitte aina sanoa, ettette tienneet mitään, ja vapaudutte vastuusta.
Kuten totesin, olisimme voineet myöntää vastuuvapauden, mutta emme tee sitä. Voin suositella vastuuvapauden myöntämisen lykkäämistä, kuten jäsen Ferber ehdotti. Muilla aloilla kantamme on esitetty mietinnössä. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   – Arvoisa puhemies, on todellakin syytä valittaa tästä ajankohdasta. Lähes 100 miljoonaa ihmistä katsoo parhaillaan suoraa lähetystä – ei täällä, mutta television edessä, jossa muu maailma nyt on – Barcelona–Milano-ottelusta. Tilanne on muuten nolla–nolla. Entä täällä? Näen kolme tyttöä ja 11 poikaa – ja yhtä heistä pyydettiin erityisesti jäämään paikalle. Se herättää kysymyksen siitä, mitä poliittista tässä keskustelussa on: kyse on asiasisällöstä. Kyse on – vakavasti ottaen, vaikka sitä ei uskoisikaan komission haukotuksista – vastuuvapaudesta, miljardeista euroista.
Me kaikki kuitenkin tiedämme – jos tarkkaan pohdimme – ettei kukaan täällä voi hyvällä omallatunnolla myöntää vastuuvapautta, jos omaatuntoa on lainkaan. Me kaikki tiedämme "raaputa sinä minun selkääni, niin minä raaputan sinun" -asenteen. Me tiedämme, että olemme antaneet yhteisön, tämän unionin tulla sellaisen mafian kaltaisen järjestelmän yliajamaksi, jossa kaikki aivan loogisesti tekevät juuri niin kuin muutkin. Mitä niin kamalaa on siis Strasbourgin kaupungissa? He tekevät juuri kuten monet parlamentin jäsenetkin ovat tehneet: rahastavat hieman. Tämä on vaarallista, hyvin vaarallista.
Kuusikymmentä yksi vuotta sodan päättymisen jälkeen ajaudumme kohti Euroopan suurten kansanosien demokratian ja vaurauden loppua, sillä me annamme asioiden vain tapahtua, koska petosten vastaisesta toiminnasta vastaava komission jäsen Kallas ei voi panna täytäntöön avoimuusaloitetta, josta hän on puhunut, koska hänen kätensä ovat aina sidotut, täsmälleen koska politiikkaa ei enää johdeta. Olkaa hyvät ja kuunnelkaa huomenna omaatuntoa, joka teillä oli ainakin ryhtyessänne politiikkaan, ja hylätkää kaikki niin kutsuttua vastuuvapautta koskevat mietinnöt.
Me tarvitsemme uuden alun – se on ainoa asia, joka voi auttaa Eurooppaa tässä tilanteessa! 
Véronique Mathieu (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, virastoja koskevan mietinnön varjoesittelijänä haluan kiittää varsin päteviä esittelijöitä heidän asiantuntemuksestaan ja avoimuudestaan sekä erityisesti jäsen Guidonia hänen erinomaisesta kyvystään kuunnella.
Minusta olisi sopivaa käsitellä joitakin virastojen talousarvion toteutukseen liittyviä seikkoja. Ensinnäkin haluan todeta, että nykyisistä 30 virastosta valvontamme kattaa vain 14 virastoa. Minusta on hyvin tärkeää, että loputkin 16 virastoa, joiden talousarviota rahoitetaan Euroopan veronmaksajien varoista, alistetaan parlamentin vastuuvapausmenettelylle. Myös laajentuminen ja nykyiset 25 jäsenvaltiota ovat lisänneet virastojen työtaakkaa, ja kuitenkaan niille ei ole annettu tehokkaan toiminnan edellyttämiä resursseja. Meidän on omaksuttava ymmärtävä lähestymistapa näitä virastoja kohtaan asian suhteellisen erikoisten olosuhteiden valossa.
Toisaalta toistuvasti esiin putkahtavat kiistanalaiset asiat on käsiteltävä nopeasti. Tästä ovat esimerkkeinä ympäristövirasto ja Kööpenhaminan kaupungin vuosina 2000–2004 virheellisesti kantamat 906 000 euroa veroa sekä Euroopan unionin elinten käännöskeskus ja kiistanalaiset 7,5 miljoonaa euroa – toisin sanoen neljännes sen vuotuisesta talousarviosta – työnantajan veromaksuihin. Näistä tosiseikoista on tiedetty useiden vuosien ajan, mutta käytännössä niille ei ole tehty mitään. Tätä on mahdoton hyväksyä. Mitä tulee jälleenrakennusviraston tulevaisuuteen, erityisesti sen toiminnan asteittaiseen lakkauttamiseen vuonna 2008, kuten komissio on päättänyt, en näe tässä mitään ongelmaa, koska virasto alun perinkin suunniteltiin määräaikaiseksi.
Eräiden kollegojen tavoin en voi välttää puhumista aiheesta, joka nyt on kaikkien huulilla – Strasbourgin kaupungista. Tänään ei ole mitenkään kyseenalaistettu parlamentin istuntopaikan legitimiteettiä, eikä se edes ole parlamentin tai sen jäsenten toimivallassa. Totean, että istuntorakennuksen vuokraaminen perustuu perussopimuksiin; kyse ei siis todellakaan ole tästä.
Viime aikoina kiertäneet tarinat, joiden mukaan Strasbourgin kaupunki on perinyt parlamentilta liikaa vuokraa 25 vuoden ajan, on todella tuotava julkisuuteen. On perustettava parlamentaarinen tutkimusvaliokunta ja asia on esitettävä petostentorjuntavirastolle. Kaikkien osapuolten – parlamentin yksiköiden, Strasbourgin kaupungin, ranskalaisten ja yhteisön valvontaelinten – on annettava meille mahdollisimman paljon lisätietoja. 
Edith Mastenbroek (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tällaisissa keskusteluissa on aina vaarana, että jäsenet alkavat toistaa muiden sanomisia. Toistan siis aluksi kritiikin, jota monet parlamentin jäsenet ovat esittäneet keskustelun ajoitusta kohtaan. On skandaali, ettemme käy keskustelua käsiteltävien mietintöjen merkityksen kannalta parempaan aikaan.
Olen samaa mieltä jäsen Staesin kanssa, joka kutsui jäsen Ferberin mietintöä erinomaiseksi. PSE-ryhmällä ei ole mitään ongelmia mietinnön kanssa sellaisena kuin se on nyt esitetty. Siinä pyydetään avustajien aseman tarkistamista ja vuoropuhelua puhemiehistön kanssa avustajien poliittisesta tehtävästä. Olemme iloisia näistä asioista. Uskon kuitenkin, että ylivoimainen enemmistö kaikista poliittisista ryhmistä kannattaa ehdotusta olla myöntämättä vastuuvapautta huomenna. Se on aivan oikein.
On aivan oikein, ettemme myönnä vastuuvapautta sellaisen mietinnön nojalla, jossa todetaan olevan aivan oikein, että maksamme X–määrän vuokraa, jonka nyt kaikki tiedämme olevan todennäköisesti liian korkea. Itse asiassa olen eri mieltä niiden jäsenten kanssa, jotka sanoivat, että Strasbourgin tänään antama lehdistötiedote vain lisää sekaannusta. On täysin selvää, mitä siinä sanotaan. Lehdistötiedotteen toisella sivulla todetaan, että he tarvitsevat rahaa tarjottuja palveluja vastaan ja että vaarana on, että rakennus jossain vaiheessa tyhjenee ja sitä on rahoitettava. Olen pahoillani, mutta missä on tästä esitetty lasku? Me olemme talousarvion valvontavaliokunta! Meidän kuuluu tarkistaa tällaiset asiat, joten näin me teemme.
Toisessa kappaleessa todetaan, että Julian Priestleyn päätös lakata maksamasta vuokraa on sopimuksen vastainen. Haluan nähdä sopimuksen, jossa todetaan, että olemme maksaneet oikean määrän rahaa. Jos rahamäärä ei ole oikea, on aivan oikein perustaa tutkintavaliokunta.
Olen siis tyytyväinen päätökseen työryhmän perustamisesta. Olen samaa mieltä myös jäsen Stubbin kanssa siitä, ettei kyse ole Strasbourgista istuntopaikkana, mutta tiedämme kaikki, että tietyssä vaiheessa tästä tulee keskustelu istuntopaikasta. Pitäkäämme pää kylmänä, mutta kantani viimeksi mainittuun asiaan on selvä jokaiselle tässä huoneessa, joka haluaa tietää. 
Margarita Starkevičiūtė (ALDE ).
   – Haluan käsitellä virastojen talousarvion toteutuksesta laadittua mietintöä. On korostettava, että niiden tilien hyväksyminen heijastaa vain virastojen rahoituksellista tilannetta, mutta virastojen varojen käytön kattava arviointi edellyttää niiden toiminnan tarkistamista. Loppujen lopuksi virastojen on käytettävä rahat asianmukaisesti.
Tällä hetkellä luettaessa tilintarkastuskertomusta ei todellakaan ole selvää, miksi yksi virasto kykeni tekemään useita tarkastuksia paikan päällä ja toinen vain muutaman. Miksi yhdessä virastossa tietynkokoinen osuus henkilöstöstä huolehtii hallinnosta ja operatiivisesta toiminnasta, kun toisessa virastossa osuus on erilainen?
Kaikki tämä ja varsinkin tilintarkastajien vahvistus, jonka mukaan osa talousarviosta on siirrettävä seuraavalle vuodelle, osoittaa, että virastot eivät hallinnoi varoja tehokkaasti. Haluan tämän vuoksi ehdottaa, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin keskustelisi mahdollisuudesta laajentaa sen vuotuisia erityiskertomuksia virastoihin ja sisällyttää niihin kustannus–hyöty-analyysi virastojen toiminnasta.
Rohkenen epäillä, ovatko virastojen kaltaiset elimet, jotka eivät ole tilivelvollisia toiminnastaan kenellekään, demokraattisia arvoja edistävän EU:n arvoisia. Euroopan keskuspankin pääjohtaja Trichet vierailee usein valiokunnassamme – talous- ja raha-asioiden valiokunnassa – vastatakseen Euroopan parlamentin jäsenten kysymyksiin. Hän on tilivelvollinen Euroopan parlamentin jäsenten kautta Euroopan unionin kansalaisille. Virastojen johtajat eivät kuitenkaan ole tilivelvollisia kenellekään, ja komissio korostaa vastauksissaan Euroopan tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin havaituista petoksista, että se voi vain auttaa virastoja ratkaisemaan nämä ongelmat, mutta virastot päättävät itse, noudattavatko ne tilintarkastajan suosituksia vaiko eivät. Minusta virastojen tulisi olla tilivelvollisia Euroopan parlamentin asiasta vastaaville valiokunnille. 
Jonas Sjöstedt (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan sanoa pari sanaa mietinnöstä, joka koskee vastuuvapauden myöntämistä omalle parlamentillemme, Euroopan parlamentille. Tämä on valtava skandaali Strasbourgin vuokrineen. Olen tietenkin samaa mieltä siitä, että vastuuvapautta ei voida myöntää näissä oloissa. Ei riitä, että vastuuvapauden myöntämistä lykätään. Meidän on myös selvitettävä kaikki epäselvyydet ennen asian ratkaisemista.
Tämä ei ole kuitenkaan ainoa syy evätä vastuuvapauden myöntäminen omalle toimielimellemme. Vastuuvapauden myöntämistä koskevaa mietintöä on kaunisteltu, ja siitä on poistettu paljon eläkejärjestelmää kohtaan esitettyä vakavaa kritiikkiä. Minusta jo tämä kritiikki itsessään on riittävä syy vastuuvapauden epäämiseen parlamentilta. Kyse ei ole vain siitä, että eläkejärjestelmällämme ei ole oikeusperustaa, eikä eläkemaksuja makseta omista palkoistamme. Myös sääntely on heikkoa ja veronmaksajat joutuvat maksamaan valtavia vajeita. Myöskään tilintarkastustuomioistuimen esittämää kritiikkiä ei ole otettu huomioon. Myös tätä asiaa on tutkittava tulevien töiden yhteydessä. 

Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, keskustelussa talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 haluan kiinnittää huomionne useisiin seikkoihin, jotka ovat mielestäni keskeisiä talousarvion toteuttamisen tarkastamisessa. Olemme saaneet Euroopan tilintarkastustuomioistuimelta hyvin kattavan kertomuksen. Myös täällä parlamentissa on esitetty yli tusinan verran mietintöjä talousarvion toteutuksesta varainhoitovuonna 2004. Tästä runsaasta aineistosta huolimatta me kuitenkin tiedämme varsin vähän siitä, kuinka talousarviota on toteutettu ja kuinka varat on käytetty.
Tämä johtuu ensinnäkin siitä, että tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa esitetyt tiedot ovat yleisluontoisia, koska tuomioistuin tarkastelee pääasiassa kirjanpitokohtia, toisin sanoen niin kutsuttua "kirjanpidollista todellisuutta", ja kuten elämä on usein osoittanut, se on usein ristiriidassa objektiivisen todellisuuden kanssa. Toiseksi tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen jälkeen esittämät päätelmät eivät useinkaan vastaa kaikkein tärkeimpiin kysymyksiin, jotka koskevat talousarvion järkevää toteutusta. Tällaiset kysymykset koskevat sitä, mihin varat on käytetty, onko varoilla todella saavutettu asetetut tavoitteet, onko varoja kenties käytetty väärin ja lopuksi, onko varoja tuhlattu. Vastaukset näihin kysymyksiin ovat olennaisia, jotta voidaan arvioida talousarvion toteutusta tosiasiallisesti.
Se, missä määrin tätä tietoa tarvitaan, käy ilmi Euroopan tilintarkastustuomioistuimen toteuttamaan Tacis-ohjelman täytäntöönpanoa koskevaan suoraan tarkastukseen perustuvista havainnoista. Ohjelmaan käytettiin vuosina 1991–2005 lähes seitsemän miljardia euroa. Ohjelmasta oli määrä tarjota rahoitustukea Euroopan unionin Itä-Euroopan ja Keski-Aasian kumppanimaille, jotka ovat uudistumassa. Esimerkiksi vuonna 2005 näitä valtioita olivat Valkovenäjä, Georgia, Kazakstan, Kirgisia, Moldova, Venäjä, Tadžikistan, Turkmenistan, Ukraina ja Uzbekistan. Ohjelman avulla oli määrä saavuttaa 29 tarkkaan määritettyä tavoitetta. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastajat saivat selville, että vain viisi tavoitetta saavutettiin. Jos suurin osa Euroopan unionin talousarviosta rahoitetuista ohjelmista tarkistettaisiin tällä tavalla, voisimme saada selville, kuinka järkevästi ja tehokkaasti EU:n varat käytetään.
Tällainen yleisluontoinenkin tarkastus antoi Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle perusteet antaa jo yhdennentoista kerran peräkkäin lausunto, jonka mukaan tilit eivät ole virheettömiä. Vaikuttaa näin ollen siltä, että Euroopan unioni tarvitsee kattavan menojen tilintarkastusjärjestelmän, johon jäsenvaltioiden kansalliset tilintarkastuselimet osallistuvat entistä laajemmin. Vain tällaisessa järjestelmässä laaditut tilintarkastuskertomukset antaisivat vastauksia edellä esitetyn kaltaisiin kysymyksiin, ja tällaisten tilintarkastusten päätelmät auttaisivat parantamaan talousarviomenojen tehokkuutta tulevina vuosina. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, vaikka vastuuvapauden myöntämismenettelyn puutteista täällä EU:ssa ja sen toimielimissä on paljonkin sanottavaa, haluan puhua EU:n varojen väärinkäytöstä kansallisella tasolla. Minun on sanottava, että tiettyjen kansallisten hallitusten, eikä vähiten kotimaani Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen, petos leviää niin Euroopan alueilla kuin EU:ssakin.
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 11 artiklan mukaan EU:n varojen on oltava vain täydentäviä, eikä niillä voida korvata jäsenvaltion julkisia menoja. EU:n varoja ei kuitenkaan käytetä näin. Minulla on tässä kirje alueeni valtiovarainministeriltä, ja siinä myönnetään, että Pohjois-Irlannin saamat EU-varat ohjataan suoraan Yhdistyneen kuningaskunnan valtiokonttoriin ja niitä käytetään alentamaan Yhdistyneen kuningaskunnan laajuista verotusta ja näin tarvittavaa lainanottoa.
Tämä ei ole täydentävyysvaatimuksen mukaista, ja näin alueeltani huijataan varat, jotka yhteisö on tarkoittanut todellisiin lisämenoihin siellä. Pyydän tämän vuoksi, että uutta rahoituskehystä vuodelle 2007 koskevassa asetuksessa vaaditaan selkeästi jäsenvaltioita osoittamaan, että täydentävyys toteutuu alueilla, joiden nimissä rahoitusta yhteisöltä haetaan. Vain näin voidaan varmistaa sen tavoitteen saavuttaminen, jonka mukaan varoilla on oltava alueilla todellista taloudellista vaikutusta. Tämä alueiden huijaaminen on jatkunut vuosia. Se on aika lopettaa. 
Daniel Caspary (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, avoimuus herättää luottamusta. Kaikki yhteisön toimielinten edustajat ja jäsenet ovat täysin riippuvaisia kansalaisten luottamuksesta. Tässä yhteisö on parempi kuin mitä sen maine antaa ymmärtää, mutta monissa tapauksissa ei todellakaan olisi vaikea lisätä entisestään avoimuutta, kuten voin todistaa käyttämällä esimerkkejä "muista elimistä".
Jos käytetään esimerkkinä yhteisöjen tuomioistuinta, kysyn milloin sen jäsenet julkistavat taloudelliset kytköksensä? Milloin tuomioistuimen sisäinen tarkastaja saattaa päätökseen edes osan työohjelmassaan luetelluista tehtävistä ja esittelee ne meille? Koska yhteisöjen tuomioistuin panee lopultakin täytäntöön sisäisen valvonnan standardit?
Sitten on tilintarkastustuomioistuin: koska tilintarkastustuomioistuimen jäsenet julkistavat taloudelliset kytköksensä ja luovat näin tarpeellisen avoimuuden?
Sama koskee alueiden komiteaa: miksi siellä on tehty niin vähän tarkastuksia ja selvityksiä? Miksi sisäisen tarkastajan virka oli riittämättömällä tavalla täytetty niin pitkään? Miksi alueiden komitea ei kyennyt antamaan vuotuista edistymiskertomusta ennen tilintarkastustuomioistuimen tarkastusta? Valiokunnan kuulemistilaisuuksissa käytiin varsin ristiriitaisia keskusteluja alueiden komiteasta.
Vastuuvapauden myöntämistä "muille elimille" koskevan vuoden 2005 mietinnön esittelijänä kerron teille heti, että aion erityisesti tarkastella tätä.
Strasbourgin vuokraa koskevasta skandaalista sanon vain lyhyesti, että olen hyvin iloinen siitä, että ainakin enemmistö jäsenistä on kyennyt erottamaan asian parlamentin istuntopaikkaa koskevasta yleisemmästä keskustelusta. 
Edit Herczog (PSE ). –
   Minusta on perusteltua myöntää vastuuvapaus alueiden komitealle vuoden 2004 talousarvion toteuttamisesta. Arvostan alueiden komitean hyvin myönteistä ja yhteistyökykyistä lähestymistapaa, joka käy ilmi siitä, ettei komitea mitenkään pyrkinyt välttämään tai vähentämään vastuutaan aiempien vuosien ja tämän vuoden puutteista. On todettava, että osa säännönvastaisuuksista – varsinkin sisäisen tarkastajan nimittämisen viivästyminen – johtui ulkoisista tekijöistä, eikä komiteaa voida tässä tapauksessa pitää siitä vastuussa. Rakennuksia koskevassa ongelmassa alueiden komitealla ei ole yksittäistä itsenäistä vastuuta, eikä parlamenttimme toimisi johdonmukaisesti tai rakentavasti, jos se kritisoi yhtä toimielintä asiasta, josta samaa rakennusta käyttävää talous- ja sosiaalikomiteaa ei kritisoida.
On rohkaisevaa, että parlamentin asiantuntijavaliokunnan tekemän työn ja esittelijän erinomaisen työn ansiosta toimivaltaiset rahoitusviranomaiset nyt jo tutkivat todettuja säännönvastaisuuksia. Näissä olosuhteissa en ymmärrä, mitä tarvetta on lykätä vastuuvapauden myöntämistä tai mitä hyötyä siitä on. Tätä keskustelua edeltäneessä asiantuntevan valiokunnan työssä olemme jo keskustelleet kaikesta, mistä toimielimemme toimivallan mukaan voidaan keskustella, eikä lykkääminen edistä työtämme, petostentorjuntaviraston työtä tai alueiden komitean toimintaa.
Valmisteilla oleva tilintarkastustuomioistuimen kattava kertomus rakennusten hallintoa koskevasta luonnoksesta antaa meille lopulliset takeet. Katson, että rakentava lähestymistapa olisi tarkoituksenmukaisempi: arvostakaamme alueiden komitean ottamia aiempien ehdotustemme mukaisia edistysaskelia, arvostakaamme heidän yhteistyöhaluaan ja antakaamme heille luottamuksemme, antakaamme heidän jatkaa työtään samassa hengessä, aivan kuten valmistaudumme tekemään kaikkien muiden elinten osalta.
Lopuksi haluan vielä lisätä, että kantani aiemmin käsitellyssä Strasbourgin kaupunkia koskevassa asiassa on, etteivät päätelmämme voi perustua tunteisiin, vaan ainoastaan tosiseikkoihin. 
José Javier Pomés Ruiz (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minun on aloitettava toteamalla, että pidän moitittavana tämän keskustelun öistä käymisajankohtaa. Kiitän pääsihteeriämme Julian Priestleytä hänen läsnäolostaan täällä. On kuitenkin hyvin tärkeää, että saamme kansalaiset vakuuttuneiksi siitä, että rahat käytetään oikein. Miksi tämä keskustelu käydään yöllä? Haluaako joku suojella Strasbourgin kaupunkia? Tähän ei tarvitse nyt vastata. Pyytäisin vain, että jos todella lykkäämme vastuuvapauden myöntämistä talousarvion toteuttamisesta ja keskustelemme sen vuoksi tästä asiasta uudelleen kuuden kuukauden kuluttua, keskustelu käytäisiin parhaaseen aikaan ennen kuin sanomalehdet ovat menneet painoon, kuten ne nyt ovat menneet.
Strasbourgin kaupunkiin liittyvä ongelma on nyt jättänyt varjoonsa tämän keskustelun varsinaisen aiheen, joka on todella tärkeä. Strasbourgin kaupunki hyötyy suuresti siitä, että Euroopan parlamentti kokoontuu siellä viikon ajan 12 kertaa vuodessa. Ranskan hallitus suojelee sitä. Siksi Ranskan hallintokorkeakoulu on siirretty Pariisista Strasbourgiin. Miksikö? Strasbourgin vetovoimaa halutaan lisätä, ja ymmärrämme kyllä yskän.
Kuten jäsen Stubb totesi, Strasbourgin kaupunki on julkaissut tiedotteen. Jos tiedotteessa on tarkoitus selittää parlamentin maksaman ja rakennuksen omistajan saaman summan ero, meidän on vaadittava rahojamme takaisin Margaret Thatcherin tavoin. Onneksi tiedämme, kenen hallussa ja missä liikaa maksetut rahat ovat, ja onneksi nämä tahot ovat maksukykyisiä.
Jos tutkinnassa, jonka avulla tästä käsittämättömästä epätasapainosta on otettava selvä, päädytään siihen lopputulokseen, että Strasbourgin kaupungin on palautettava rahat, olen varma, että se ja Ranskan viranomaiset tekevät niin.
Tämä on erittäin tärkeä keskustelu. Muistan, kun Ranskan entinen sosialistinen pääministeri Édith Cresson kieltäytyi täällä parlamentissa tunnustamasta käyttäneensä väärin vastuullaan olleita rahoja. Lopulta tuomioistuimet pakottivat Cressonin ottamaan vastuun, ja silloin vastuu kaatui koko komission kannettavaksi kollegisen vastuun periaatteen mukaisesti. Toivon, että tällä kertaa asiat eivät mene näin pitkälle. Olen varma, että Strasbourgin kaupunki toimii velvollisuutensa mukaan ja palauttaa rahat, jos sillä ei todellakaan ole muita perusteluja kuin tässä meille lähetetyssä surkeassa lehdistötiedotteessa ilmaistut. 
Terence Wynn (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Mulderia hänen mietinnöstään ensisijaisesti siksi, että hän jatkaa tässä varainhoitovuotta 2004 koskevassa vastuuvapausmenettelyssä kansallisten ilmoitusten suhteen samalla linjalla, jonka loimme vuotta 2003 koskevan vastuuvapauden myöntämispäätöksen yhteydessä. Kappaleiden sanamuoto on erittäin tärkeä erityisesti 26 kohdassa, jossa mainitaan kansallisten parlamenttien kannustaminen osallistumaan Euroopan unionin varainhoidon valvontaan. Toivoisin, että talousarvion valvontavaliokunta jatkaa tällä tiellä ja kannustaa kollegojamme kansallisissa parlamenteissa käymään todellista vuoropuhelua kanssamme tästä asiasta. Sanon tämän siksi, että neuvoston asenne ei ole koskaan ollut kehuttava.
On myös aihetta kiittää kollegojamme kolmikantaneuvotteluista, joissa päästiin sopuun toimielinten välisestä ilmoituksia koskevasta sopimuksesta, vaikka he eivät käytäkään juuri tätä sanaa. Olen kuitenkin saanut kuulla – ja ehkä komission varapuheenjohtaja Kallas voi vahvistaa tämän – viiden jäsenvaltion ilmoittaneen, etteivät ne aio noudattaa toimielinten välisessä sopimuksessa sovittuja kohtia. Näistä jäsenvaltioista kuulemani mukaan Espanja, Belgia, Saksa, Ranska ja mahdollisesti Italia ovat todenneet, että lukekoon toimielinten välisessä sopimuksessa mitä vaan vuosittaisen ilmoituksen antamisesta, ne eivät sitä tee. Haluaisimme komission jäsenen selventävän tätä hieman. 
Simon Busuttil (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, koska Euroopan parlamentin kahden Strasbourgissa sijaitsevan rakennuksen vuokraamisesta ja ostamisesta on esitetty vakavasti otettavia väitteitä, parlamentin olisi nyt korostettava, että se aikoo tutkia nämä väitteet viipymättä, ripeästi, perusteellisesti ja avoimesti. Olisi virhe tehdä hätiköityjä johtopäätöksiä. Nyt on aika tutkia, esittää kysymyksiä ja saada vastauksia, jotta pääsemme täysin perille tapahtumien kulusta.
Haluan tehdä selväksi, että esitämme kaikki olennaiset kysymykset ja odotamme täydellisiä ja riittäviä vastauksia. Jos käy ilmi, että parlamentti on todella maksanut liikaa, emme epäröi pyytää rahojamme takaisin, kuten jäsen Pomés Ruiz muistutti. Ne ovat veronmaksajien rahoja, ja meidän on todellakin vaadittava takaisinmaksua.
Tuen esittelijän ehdotusta siitä, että on äänestettävä vastuuvapauden myöntämistä vastaan ja näin ollen lykättävä asian käsittelyä, koska meillä ei ole muuta vaihtoehtoa. Tämä olisi voitu välttää, jos talousarvion valvontavaliokunta olisi saanut tietää näistä väitteistä ennen kuin se kuukausi sitten hyväksyi mietinnön vastuuvapauden myöntämisestä parlamentin talousarvion toteuttamisesta. Tuolloinhan talousarvion valvontavaliokunta hyväksyi mietintönsä autuaan tietämättömänä tapahtumista.
Meidän on siis ryhdyttävä välittömästi tutkimaan näitä asioita kiireellisesti, perinpohjaisesti ja avoimesti siten, että voimme varmistaa Euroopan unionin ja EU:n veronmaksajien taloudellisia etuja suojeltavan asiaankuuluvasti. Tätä veronmaksajat meiltä nykyään odottavat.
Inés Ayala Sender (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan ilmaista huolestuneisuuteni ja yllättyneisyyteni siitä, että olemme tällaisessa tilanteessa päivää ennen äänestystä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004. Olimmehan me ja talousarvion valvontavaliokunta valmistelleet tätä äärimmäisen huolellisesti kaiken tarpeellisen tiedon perusteella.
Juuri ennen tätä keskustelua saimme lukea lehdistä tiettyjä asioita… Voin kertoa, että Espanjan lehdistössä julkaistaan joskus tietoja, jotka eivät ole sataprosenttisesti totta tai joita on vääristelty. Sen vuoksi vetoan parlamentin jäseniin ja erityisesti jäsen Ferberiin, jota en tosin tällä hetkellä näe istuntosalissa, ettemme joutuisi äänestämään vastuuvapauden myöntämisestä, koska emme voi sitä aidosti myöntää. Ovathan talousarvion valvontavaliokunta ja oikeudellinen yksikkö mielestäni tässä tilanteessa aivan oikein kehottaneet meitä olemaan järjestämättä äänestystä. Mietintöhän ei ollut valiokuntamme mietintö vaan oikeastaan täysistunnon, koska jos äänestämme jäsen Ferberin mietinnön puolesta, siitä tulee täysistunnon mietintö.
Pyytäisin jäsen Ferberiä välttämään äänestystä, josta saattaa tulla epäselvä ja jota lehdistö voi jälleen kerran tulkita väärin tai manipuloida. Sen sijaan pyytäisin teitä nyt ennen äänestystä harkitsemaan mahdollisuutta palauttaa mietintö talousarvion valvontavaliokuntaan. Valiokunta ei ole pystynyt käsittelemään mietintöä tänään nimenomaan siksi, että oli täysistunnon tehtävä äänestää siitä. Kehotan teitä siis pyytämään täysistuntoa lähettämään mietinnön takaisin valiokuntaan ennen kielteistä äänestyspäätöstä. Onhan se eri asia kuin äänestää jotain vastaan ilman selkeitä perusteluja.
Arvoisa puhemies, mielestäni olisi siksi parempi lähettää tämä mietintö takaisin talousarvion valvontavaliokuntaan ennen kuin äänestämme sitä vastaan, jos se vain on mahdollista ja jos parlamentin istuntopalvelut ja kollegani voisivat tehdä sen mahdolliseksi. Valiokunta tekisi sitten työnsä uudelleen. Näin voitaisiin välttää se, että kielteinen äänestystulos saatettaisiin tulkita huonosti perustelluksi. Saimmehan nämä uudet tiedot vasta eilen. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, vuosi 2006 on varmaankin komission jäsenen onnen vuosi! Yhdentoista vuoden aikana tilintarkastustuomioistuin ei ole antanut yhtään myönteistä tarkastuslausumaa tai vahvistanut tilejä, mutta tätä on tuskin sivuttu tässä keskustelussa, joka on aivan liian lyhyt ja käydään täysin väärään aikaan, jotta muut Euroopan parlamentin jäsenet haluaisivat tulla sitä seuraamaan.
Valitettavasti minun on kuitenkin puhuttava päivän kuumasta aiheesta, joka on tietenkin Strasbourgin kaupunki. On jo tarpeeksi hankalaa, että tämä matkustussirkus vie meidät 12 kertaa vuodessa Strasbourgiin, olkoonkin että se on oikein miellyttävä paikka. Joutuminen vielä petetyiksi tästä hyvästä pahentaa asiaa entisestään. Voiko Strasbourgin kaupunkia kuitenkaan syyttää siitä, että se yritti huiputtaa Euroopan parlamenttia?
Emme ole juurikaan osoittaneet muuta kuin ohimenevää kiinnostusta sitä kohtaan, miten parlamentti tai muut EU:n toimielimet käyttävät EU:n veronmaksajien rahoja. Miettikää esimerkiksi sitä, miten välinpitämättömästi parlamentissa suhtaudutaan alueiden komitean rahankäyttöön. Siellä on ollut parlamentista kaksi sisäistä tarkkailijaa, jotka ovat ilmoittaneet meille ongelmista, emmekä me ole tehneet asialle mitään. Olemme ansioituneesti jättäneet huomiotta sekä paljastusten tekijät että taloudelliset ongelmat ja joudumme nyt vastaamaan siitä.
Näyttää siltä, että emme ole onnistuneet viimeisten 27 vuoden aikana varmistamaan, että EU:n veronmaksajien rahoja käytetään oikein. Oletettavasti parlamentti, jonka tehtävänä on taata Euroopan unionin demokraattisuus ja joka on toinen budjettivallan käyttäjistä, on joutunut pohjimmiltaan yksinkertaisen vuokrapetoksen uhriksi.
Viime vuosina olen esittänyt tarkistuksia monien syiden perusteella, jotta komission ja parlamentin tilejä ei vahvistettaisi tai vahvistamista lykättäisiin. Olen tehnyt sen siksi, että puolueeni kotimaassani ei yksinkertaisesti ole uskonut, että veronmaksajien rahoja käytetään oikein tai että niiden käytöstä tehdään asianmukaiset selvitykset. Valitettavasti on osoittautunut, että olimme oikeassa.
Mitä siis nyt? Hyväksyn tähänastiset toimenpiteet ja hyväksyn täysin myös mietinnön lähettämisen takaisin valiokuntaan. Kuitenkin jokaisen meistä ja erityisesti niiden, jotka ovat olleet parlamentin jäseniä useamman kuin yhden kauden ajan, olisi pohdittava toteuttamiamme ja toteuttamatta jättämiämme toimia, jotta voidaan tarkistaa asianmukaisesti, mihin rahat on käytetty. Toimettomuutemme on aiheuttanut tämän ajankohtaisen ongelman, kun emme ole kyseenalaistaneet maksamamme vuokran suuruutta, mikä olisi itse asiassa hyvin yksinkertainen kysymys, jollaisia monet äänestäjistämme kysyvät viikoittain. 
Szabolcs Fazakas (PSE ). –
   Haluan aluksi kiittää esittelijöitä ja erityisesti jäsen Mulderia, joka on yhä täällä myöhäisestä kellonajasta huolimatta, sekä kaikkia valiokunnan jäseniä viimeisten kuuden kuukauden aikana tehdystä erinomaisesta ja vaativasta työstä. Myös komission jäsen Kallas ansaitsee kiitoksemme erinomaisesta yhteistyöstä kaikilla aloilla, mistä paras osoitus lienee se, että hän on käytettävissämme tässä tärkeässä keskustelussa vielä näin myöhäisenä ajankohtana.
Haluamme, että tämänhetkisen vastuuvapausmenettelyn tuloksena päästään taas huomattavasti eteenpäin myönteisen tarkastuslausuman saavuttamisessa, mikä on määritelty yhteiseksi tavoitteeksemme. Tämän tavoitteen saavuttaminen vihdoin 11 vuoden jälkeen on tärkeää paitsi meidän parlamentin jäsenten, komission ja tilintarkastustuomioistuimen kannalta, myös yleisen mielipiteen kannalta ja sitä kautta koko Euroopan unionin toimielinjärjestelmän maineen kannalta. Meidän on osoitettava veronmaksajille, että heidän rahojaan käytetään asianmukaisesti, tehokkaasti ja avoimesti.
Vaikka arvostan tällä alalla saavutettuja tuloksia, minun on viimeisimpien tapahtumien johdosta ilmoitettava, että parlamentin kohdalla vastoin valiokunnan alkuperäistä ehdotusta minun on pyydettävä kollegoitani lykkäämään vastuuvapauden myöntämistä, kunnes olemme saaneet yksityiskohtaiset ja tyhjentävät vastaukset kaikkiin esitettyihin kysymyksiin. Olemme tämän velkaa sekä yleiselle mielipiteelle että itsellemme ja koko Euroopan parlamentin maineelle. 
Ingeborg Gräßle (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluan yhtyä edellisten puhujien kiitoksiin esittelijöille, jotka ovat nähneet suuren vaivan ja työskennelleet erittäin tunnollisesti.
Valitettavasti komissiokaan ei voi ylpeillä täysin moitteettomalla varainhoidolla kyseisen ajanjakson aikana. Komission kirjanpitoon liittyy epäselvyyksiä: komissiolla on epävirallisia kaupallisia tilejä, joista me emme tiedä mitään, joita ei kirjata komission taseeseen ja jotka saavat vastuuvapautta koskevan mietinnön näyttämään vaillinaiselta. Jäsen Mulder aikoo huomenna pyynnöstäni esittää kaksi suullista tarkistusta, joissa parlamentti vaatii selvitystä näistä tileistä sekä niiden tarkastamista ja lisäämistä taseeseen ja talousarvioon. Pyydän teitä tukemaan näitä tarkistuksia.
Pyydämme komissiota kertomaan meille mahdollisimman pian, mitä nämä tilit ovat, ja olemme kiitollisia siitä, että komissio yrittää itsekin selvittää tätä asiaa. Komissio ansaitsee kiitosta myös siitä, että se teetti lokakuussa 2005 rahoitusalasta vastaavan henkilökuntansa keskuudessa kirjallisen tutkimuksen päästäkseen selvyyteen tileistä ja niiden käyttöoikeuksista. Erityisesti tutkittiin niitä tilejä, jotka ovat suoraan tai epäsuorasti yhteydessä komission toimintaan ja joista ei aiemmin tiedetty. Saksassa tällaisia tilejä kutsuttaisiin "mustiksi tileiksi".
Näitä tilejä oli hyvin monenlaisia. Joidenkin olemassaolosta tiedettiin, mutta kaikki eivät tienneet, ja joistain ei ollut aiemmin tiedetty mitään. Niillä tileillä, jotka olivat jo tiedossa, on vuokratuloja komission tiloissa Rue de la Science -kadulla sijaitsevasta komission entisestä supermarketista "Economatista", joka on nyt yksityistetty. Tulot ovat useita miljoonia euroja. Epäselvyydet näiden tilien käyttöoikeuksista ovat huolestuttavia, ja vaadin siksi pikaista selitystä – nopeampaa kuin mihin komissio on tähän asti pystynyt.
Moniin kysymyksiin ei ole vielä saatu vastauksia. Esimerkiksi siihen, miksi näitä tilejä hallinnoivat ennen komission tietämättä tai valvomatta sellaiset henkilöt, joilla ei selvästikään ollut valtuuksia sitä tehdä. Olisi myös mukava tietää, paljonko näitä tilejä itse asiassa onkaan. Me tiedämme oletettavasti, kuinka paljon tiedossa olevia tilejä oli, mutta sellaisten tilien, joista ei tiedetty, lukumäärää emme tiedä. Olisi mielenkiintoista tietää, miksi näitä tilejä ei kirjattu talousarvioon. Minun ei liene tarpeen korostaa, miten tyrmistyttävänä pidän sitä, että näin merkittäviä rahasummia siirrettiin ulottumattomiin budjettivallan käyttäjältä, jolla on tämän suhteen demokraattinen legitiimiys. 
Paulo Casaca (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja, mielestäni voimme suhtautua tähän tilanteeseen luottavaisesti.
Suurin osa työstämme on tehty, mutta valiokunta toteaa myös, että vakavia epäilyksiä herättävän kysymyksen kohdalla emme voi vain sulkea silmiämme, vaikka toiset kovasti haluaisivatkin niin tehdä. Vaadimme selityksiä ja takaamme, että saamme selville totuuden parlamentin Strasbourgin rakennuksista.
Me kaikki toimimme näin äärimmäisen nopeasti, ja haluaisin erityisesti mainita tässä yhteydessä valiokuntamme puheenjohtajan, joka otti vastuun prosessista. Kiitoksen työstään ansaitsee yhtä hyvin esittelijä Ferber. Jos haluamme lykätä vastuuvapauden myöntämistä, menettelyllisesti ainoa vaihtoehtomme on äänestää "ei". Silloin emme kuitenkaan äänestä esittelijän tekemää työtä tai mietintöä vastaan vaan oikeastaan sen puolesta sekä oman työmme ja täydellisen avoimuuden puolesta.
Hyvät kollegat, näin me aiomme huomenna tehdä vakuuttuneina asian oikeellisuudesta. Toivotan teille menestystä työhönne seuraavien kuuden kuukauden aikana. Varmasti saamme totuuden esiin tästä asiasta. 
Albert Jan Maat (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä jäsen Wynnin kiitoksiin jäsen Mulderille hänen varainhoitovuotta 2004 koskevasta mietinnöstä. Hän on esittänyt monia suosituksia vastuuvapausmenettelyn parantamiseksi, alkaen hänen esittämästään tarkistuksesta, jolla pyritään antamaan komissiolle valtuudet sakottaa niitä maita, jotka laiminlyövät maataloutta koskevien palkkioiden maksamisen. Haluaisin kuulla komission mielipiteen tästä asiasta. Oman puolueeni edustajat aikovat joka tapauksessa äänestää tarkistuksen puolesta.
Toinen vakuuttava näkökohta esittelijän mietinnössä on se, että hän haluaa valtiovarainministereiden allekirjoittavan itse kaikki menot. Tämä saa varauksettoman tukemme. Se on ainoa tapa varmistaa, että vastuuvapauden myöntäminen Euroopan unionin talousarvion toteuttamisesta käsitellään asianmukaisesti. Tämän vuoksi arvostamme tätä mietintöä erittäin paljon.
Vastuuvapauden myöntäminen parlamentin talousarvion toteuttamisesta ja Strasbourgin ympärillä pyörinyt keskustelu onkin sitten eri asia. On yleisesti tiedossa, että Alankomaissa keskusteluun Euroopan unionin talousarviosta on huomattavasti vaikuttanut se, että parlamentin istunnot järjestetään ja toimistot sijaitsevat edelleen kolmessa eri paikassa. Olemme järkyttyneitä siitä, mitä Strasbourgissa on tapahtunut. Jälleen kerran totean, että tämä on selvitettävä ja olen vakuuttunut, että esittelijä Ferber onnistuu siinä. Tästä näemme jälleen kerran, että Euroopan parlamentti on maailman ainoa parlamentti, jolla on toimistoja ja istuntopaikat kolmessa eri paikassa. Ainoa maailmassa! Jos haluamme, että EU:n kansalaiset suhtautuvat meihin vakavasti, meidän on keskitettävä toimintamme yhteen paikkaan.
Jo tästä yhdestä syystä CDA-puolue on sitä mieltä, että parlamentin ei tulisi ostaa yhtään kiinteistöä ennen kuin neuvosto saadaan taivutetuksi sijoittamaan kaikki yhden katon alle. Voimme sitten aikanaan keskustella siitä, onko sopiva paikka Strasbourg, Luxemburg vai Bryssel. Emme myöskään saisi vierittää kaikkea syytä muutamien niskoille. Nyt olisi aika tehdä valinta. Sen vuoksi olemme Ferberin ja Mulderin mietinnöistä sitä mieltä, että vaikka kiinteistöosto maksaisi itsensä takaisin kymmenessä vuodessa, nyt ei ole oikea aika ostaa, koska haluamme ensin saada neuvoston tekemään päätöksen. 
Herbert Bösch (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, ensinnäkin on häpeällistä, että käsittelemme vastuuvapauden myöntämistä talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004 tähän kellonaikaan. Näin ei saa enää käydä, joten meidän on yritettävä tosissaan varmistaa, ettei näin käy.
Toiseksi, vaikka monet tietävät jopa jo ennen tilintarkastusta, miten asiat ovat, annetaan talousarvion valvontavaliokunnan ratkaista tämä Strasbourgin tapaus tutkimalla ensin ja tekemällä päätelmät sen jälkeen.
Kolmanneksi, vain koska jäsen Gräßle osaa niin kauniisti kehua, meidän olisi otettava vakavasti se, mitä jäsen Wynn aiemmin sanoi tarkastuslausuman käsittelyn suhteen. Ovatko jäsenvaltiot todella valmiita toimimaan tilien vahvistamisen suhteen osoittamallamme tavalla? Kyllä vai ei? Kuulisin mielelläni komission jäsenen Kallasin vastauksen tähän kysymykseen. Kysyisin jäsen Wynniltä, mitä me voimme tehdä, jos neuvosto ei suostu yhteistyöhön: päästämmekö silloin toimielinten välisen sopimuksen kaatumaan? Kyllä vai ei? Miten tärkeä tämä allekirjoitus meille loppujen lopuksi on?
Lopuksi totean, että tämän tarkastuslausuman ja sitä koskevan keskustelun ei pitäisi antaa sellaista vaikutelmaa, että painostamme tilintarkastustuomioistuinta. Minusta alkaa vaikuttaa siltä, että Luxemburgissa jotkut tuntevat painostusta siihen, että tulevaisuudessa on pakko antaa myönteinen tarkastuslausuma.
Meidän olisi sitä vastoin tehtävä muutoksia siinä, miten varoja hallinnoidaan, ja sen jälkeen tilintarkastustuomioistuin voi päästä toisenlaiseen lopputulokseen. Asioiden olisi mentävä nimenomaan tässä järjestyksessä, mikä olisi hyvä pitää mielessä keskusteltaessa vastuuvapauden myöntämisestä EU:n talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004. 
Siim Kallas,
   Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa kantaa jäsenten Böschin, Mulderin ja Wynnin esiintuomaan aiheeseen, joka koskee jäsenvaltioiden ottamista tiiviimmin mukaan yleiseen valvonta-, seuranta- ja tarkastusmenettelyyn. Toimielinten välinen sopimus on alustavasti hyväksytty. Nyt tietenkin odotamme, tästä sovittiin kaikkien kolmen toimielimen kesken. Neuvosto käsittelee sopimusta toukokuun puolessavälissä, ja se ilmeisesti allekirjoitetaan tuolloin. Tämä on jäsenvaltioiden edustajien ja puheenjohtajavaltion virallinen kanta. Se on vahvistettu, ja olen varma, että jäsenvaltiot ovat käyneet tästä aiheesta hyvin tiiviitä neuvotteluja.
Toiseksi jäsenvaltioissa on erilaisia näkemyksiä, mutta olen hyvin tyytyväinen voidessani nyt viitata jäsen Wynnin mainitsemaan kansallisia ilmoituksia koskevaan linjaan. Olen tukenut sitä ja ottanut vastuuvapauden myöntämisen ja yhdennetyn valvonnan järjestelmän monta kertaa esille neuvostossa. Voin kertoa, että myönteinen asennoituminen on lisääntymässä. Viimeisimmässä neuvoston kokouksessa kolme jäsenvaltiota asettui selvästi tukemaan näitä ajatuksia, ja jotkin niistä ilmoittivat jopa olevansa valmiita toteuttamaan jonkinlaisen kokeiluprojektin tai jakamaan vastuuta välittömästi. Myönteinen asennoituminen on siis todellakin lisääntynyt. Liittovaltioille se on monimutkaisempaa, mutta mielestäni tätä on työstettävä. Tämä on Euroopan unioni, missä asiat eivät tapahdu silmän räpäyksessä yllättäen, paitsi kielteiset asiat.
Vastaan jäsen Mulderin kysymykseen siitä, mitä komissio tekee seuraavaksi toteamalla, että seuraavaksi hyväksymme tämän toimielinten välisen sopimuksen ja sen jälkeen joitakin tarkistuksia lainsäädäntöön, minkä jälkeen siirrymme käytännön toimiin hyödyntääksemme jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä.
Haluan vakuuttaa jäsen Böschille, että tämä ei todellakaan ole ihme ja että on kyse kahdesta eri asiasta. Tapasimme tänään tilintarkastustuomioistuimen edustajia ja todellakin tunsimme tähän asiaan liittyvää tiettyä kireyttä, josta myös jäsen Bösch puhui, joidenkin tilintarkastustuomioistuimen jäsenten keskuudessa. Vakuutan teille selvästi, että on kyse kahdesta erillisestä asiasta. Ensimmäinen on valvonta-, seuranta- ja tarkastusmenettely järjestelmänä, toinen on omat virheemme ja sääntöjenvastaisuudet, joita sattuu ja joita on pyrittävä torjumaan. Tämän valvontajärjestelmän on oltava järkevä ja tarjottava vastauksia siihen, onko poliittiset päätökset pantu asianmukaisesti täytäntöön vai ei. Kukaan ei halua olla tehokkuudessa muita huonompi ohjelmamme toteuttamista koskevien sääntöjen suhteen.
Viime vuodesta lähtien olemme esittäneet, että jäsenvaltioiden osallistuminen on erittäin oleellista ja väistämätöntäkin, jos haluamme lisätä avoimuutta ja parantaa EU:n raha-asioiden hoitoa. Olemme saavuttaneet jo jotain ja päässeet eteenpäin. Voimme olla sen suhteen varovaisen toiveikkaita.
Jäsen Gräßlen mainitsemien tilien suhteen olen tiedustellut asiaa ylitilinpitäjältämme, eikä meillä mielestäni ole mitään salaisia tilejä. Kaikkia tilejä valvotaan, tosin EU:n sisäisiin ja ulkoisiin tileihin sovelletaan erilaisia tarkastusmenettelyjä, mutta uudella kirjanpitojärjestelmällä on taattava kaikkien tilien asianmukainen valvonta. En osaa kuvitella, että Euroopan unionilla olisi joitain tilejä, joista valvontajärjestelmä ei ole tietoinen.
Paljon kiitoksia kannanotoistanne. Tapaamme samoissa merkeissä syksyllä, kun aloitamme vastuuvapauden myöntämismenettelyn vuodelle 2005. 
Jan Mulder (ALDE ),
   Arvoisa puhemies, minulla on vielä yksi lisäkysymys: onko komission jäsen tietoinen siitä, että usea jäsenvaltio on ilmaissut varauksellisen kantansa tekemäämme toimielinten väliseen sopimukseen? Mitä seuraamuksia hän uskoo tästä koituvan ja miten komissio aikoo hoitaa asian? 
Siim Kallas,
   Arvoisa puhemies, en ole kuullut tällaisesta varauksellisuudesta, mutta ne keskustelevat asiasta toukokuun puolessavälissä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.
Richard Corbett (PSE ). –
   Jäsenvaltiot ovat jo vuosia vahvasti moittineet yleisesti Euroopan unionia ja erityisesti Euroopan komissiota varainhoitomenettelyjen puutteellisuudesta. Itse asiassa kansalliset hallitukset käyttävät noin 80 prosenttia EU:n talousarviosta, ja tilintarkastustuomioistuin kohdistaakin suurimman osan moitteistaan niihin eikä EU:n toimielimiin. Vaikka jäsenvaltioiden puutteet koskevatkin pääasiassa aikatauluista viivästymisiä, vaillinaista kirjanpitoa ynnä muuta sellaista, eivätkä petoksia, niistä syntyvä yleisvaikutelma on kuitenkin haitallinen ja käytännössä haitallisempi EU:lle kuin jäsenvaltioille itselleen.
Tämän vuoksi on niin tärkeää velvoittaa jäsenvaltiot ottamaan vastuunsa vakavammin, ja pidän myönteisenä edistystä tässä asiassa. Kiitän erityisesti parlamenttia vaikutusvaltansa käyttämisestä neuvoston kanssa käytyjen uutta rahoituskehystä koskevien neuvottelujen yhteydessä. 
Alyn Smith (Verts/ALE ). –
   Olen hyvin huolissani EU:n talousarviomenettelyistä enkä luota tähän järjestelmään alkuunkaan, mutta minulla ei myöskään useimmissa tapauksissa ole todisteita rikkomuksista tai väärinkäytöksistä. Näitä asioita voidaan käsitellä vain epäilyinä.
Tilinpidon ja EU:n varainhoidon avoimuutta on aidosti lisättävä. Voimme luottaa täysin tilinpidon moitteettomuuteen vasta, kun kaikkia EU:n toimielimiä ja EU:n varoja hallitaan aidon avoimesti.
Tosiasiassa jäsenvaltiot, paikallisviranomaiset ja ulkoiset organisaatiot – ei siis EU:n toimielimet – käyttävät suuren osan EU:n varoista ja vastaavat niistä. Tämän vuoksi tarkastajat eivät ole voineet osoittaa talousarvion toteuttamisen olleen moitteetonta sen kummemmin kuin virheellistäkään. Tämä ei tarkoita samaa kuin rikkomusten osoittaminen todeksi, ja EU:n vastustajat tekevät EU:n kansalaisille karhunpalveluksen teeskennellessään, että se tarkoittaisi sitä.
EU:ssa tarvitaan monia uudistuksia, mutta hyvääkin siitä löytyy. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Wolf Klinzin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A6-0106/2006) omaisuudenhoidosta (2006/2037(INI)). 
Wolf Klinz (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tarkasteltuaan vuosien ajan omaisuudenhoitoalaa komissio esitteli elokuussa 2005 vihreän kirjan ja pyysi arvioimaan sitä. Komissio sai kaiken kaikkiaan noin 121 vastausta, mikä osoittaa selvästi, miten merkittävä kyseinen ala on, sillä alan liiketoiminta on lisääntymässä. Arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten (yhteissijoitusyritysten) tuotteet ovat nykyään merkkituotteita eivätkä pelkästään Euroopassa. Niitä myydään myös Singaporessa, Taiwanissa ja Hongkongissa ja pian myös Etelä-Amerikassa.
Pelkästään Euroopan unionissa alan pääomavarallisuus oli viime vuonna yhteensä yli 4 600 miljardia euroa, mikä on noin 900 miljardia euroa enemmän kuin vuonna 2004. Parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunta on päättänyt vastata komission vihreään kirjaan laatimalla valiokunta-aloitteisen mietinnön. Esittelijänä pidin aina mielessäni tietyt tavoitteet, jotka ovat toimivat yhteissijoitusyritysten sisämarkkinat, houkuttelevien ja turvallisten tuotteiden tarjoaminen sijoittajille, etenkin piensijoittajille, sekä tehokas omaisuudenhoitoala, jonka ei tarvitse pelätä lisääntyvää maailmanlaajuista kilpailua. Sisämarkkinat ovat nyt olemassa, mutta ne eivät vielä toimi moitteettomasti. Näin ollen kuluttajilla ei ole optimaalista mahdollisuutta hankkia vertailukelpoisia tuotteita eikä ala voi hyötyä suurten yhtenäismarkkinoiden tarjoamista mittakaavaeduista.
Muutoksia on tehtävä kolmella alalla. Ensimmäisenä ovat hyväksyttävät sijoitusmuodot, joita kansalliset valvontaviranomaiset tulkitsevat eri tavoin. Tämän vuoksi jokin rahasto saatetaan hyväksyä yhdessä valtiossa mutta ei toisessa. Tuotteen kehittäminen maksaa, ja jos sitä ei voida markkinoida koko Euroopassa vaan ainoastaan yksittäisissä valtioissa, siitä aiheutuu huomattava kustannushaitta. Hyväksyttäville sijoitusmuodoille on siis laadittava täsmällinen määritelmä, jota sovelletaan yhdenmukaisesti koko Euroopassa. Olen Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean (CESR) kanssa samaa mieltä siitä, että listatut kiinteistörahastot, niin kutsutut REIT-rahastot (Real Estate Investment Trusts), pääomarahastot ja sijoitustodistukset olisi voitava jossain määrin sisällyttää hyväksyttäviin sijoitusmuotoihin. Myös vipurahastojen sisällyttämistä kannattaisi mielestäni harkita.
Toinen ala on niin kutsuttu ilmoitusmenettely. Yhdessä jäsenvaltiossa tapahtuvaa toimiluvan hakuprosessia nimitetään rekisteröintimenettelyksi, mutta se on muuttunut käytännössä hyväksymismenettelyksi. Valvontaviranomaiset eivät sovella yhdenmukaisia sääntöjä eivätkä kommunikoi riittävästi keskenään, mikä luo epävarmuutta, on ajan tuhlausta ja aiheuttaa tarpeettomia lisäkustannuksia alalle. Valvontaviranomaisten välinen menettely olisi asianmukainen ratkaisu todellisilla sisämarkkinoilla.
Kolmas ala on yksinkertaistetut tarjousesitteet. Asiaa koskeva komission suositus on pantu eri valtioissa eri tavoin täytäntöön, minkä vuoksi yksinkertaistetut tarjousesitteet ovat nykyään jäsenvaltiosta riippuen joko ohuita esitteitä tai paksuja kirjoja, joissa on erilaisia kuluttajalle usein täysin käsittämättömiä tietoja. Nyt on kehitettävä mahdollisimman nopeasti yksinkertainen ja yhdenmukaistettu enintään kaksisivuinen esite, ja siitä on tehtävä pakollinen koko Euroopan unionissa. Alakin hyötyy siitä, että sen on toimitettava samat tiedot kaikissa valtioissa – tietenkin kunkin maan omalla kielellä.
Neljänneksi on tarkasteltava rajatylittäviä sulautumisia ja rahastojen varojen yhdistämistä. Kyseisellä alalla on tällä hetkellä huomattavia verotuksellisia esteitä, jotka on poistettava.
Viidentenä on rahastojen hoito, jonka alalla toteutetaan lupaavia toimia. Meidän olisi siksi luotettava alaan ja oletettava, että se ratkaisee ongelmat oma-aloitteisesti. Komissio näyttää olevan asiasta samaa mieltä.
Uskon vakaasti, että sisämarkkinat saadaan varsin pian toimimaan näillä viidellä alalla toteutettavilla korjaustoimenpiteellä. Myös alan oma-aloitteisuudella ja osapuolten, etenkin valvontaviranomaisten, yhteistoiminnan parantumisella on myönteinen vaikutus. Niihin direktiivin aloihin, joihin on tehty muutoksia, olisi sovellettava Lamfalussy-menettelyä, jotta joustavuutta voidaan lisätä ja jotta voidaan helpottaa sopeutumista nopeasti muuttuviin markkinoihin.
Komissio on jo jonkin aikaa pohtinut, voidaanko direktiivi mukauttaa markkinoiden muutoksiin yksittäisillä toimilla vai onko annettava kokonaan uusi direktiivi. Olen tullut esittelijänä siihen tulokseen, että jos laaja-alaisesta omaisuudenhoitodirektiivistä laadittaisiin täysin uusi versio, johon sovellettaisiin täysimääräisesti Lamfalussy-menettelyä, se olisi suuri hanke, jonka parissa olisi työskenneltävä monta vuotta. Meillä ei ole varaa tällaiseen ajan haaskaukseen, eikä tätä hanketta näin ollen pidä aloittaa.
Tästä keskusteltiin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa kolme kertaa, kerran jopa laajennetun näkemystenvaihdon yhteydessä. Lukuisia tarkistuksia, joita on lähes 150, on vähennetty kompromissiehdotuksilla, ja talous- ja raha-asioiden valiokunta hyväksyi mietinnön kokonaisuudessaan vain yhden jäsenen äänestäessä vastaan.
Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä kyseenalaistaa nyt saavuttamamme kompromissin tarkistuksella 6. Tällainen menettely veisi mielestäni pohjan valiokunta-aloitteiselta mietinnöltämme ja osoittaisi, ettei parlamentti pysty rakentavaan toimintaan edes pitkän keskustelun jälkeen. Emme aloita nyt tyhjästä. Yhteissijoitusyritysten tuotteet ovat merkkituotteita, vaikka niitä onkin vielä parannettava. Ala on kuitenkin vahva, ja sillä on noin 450 miljoonaa mahdollista kuluttajaa ja monta tuhatta työntekijää. Meillä Euroopan parlamentin jäsenillä on velvollisuutemme kaikkia näitä kansalaisia kohtaan. Kehotan siksi äänestämään Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän tarkistuksia, etenkin tarkistusta 6, vastaan. Jos se saa vastoin odotuksia enemmistön kannatuksen, kehotamme täysistuntoa hylkäämään mietinnön. 
Neelie Kroes,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan sijoitusrahastoala on uudistumassa: rajatylittävä kilpailu on vakiintumassa, rahastojen hoitajat ja palveluyritykset sulautuvat, jakelujärjestelmät avautuvat ja piensijoittajille tarjotaan uusia tuotteita. Onko yhteissijoitusyrityksiä koskeva direktiivi tällaisessa tilanteessa ja tulevassa perusteellisessa muutoksessa asianmukainen sääntelykehys menestyksekkäille EU:n rahastomarkkinoille? Tämä on epäilemättä ratkaiseva kysymys päätöksentekijöille.
On puhuttu paljon hienoja sanoja siitä, että omaisuudenhoitoalan on oltava elinvoimainen ja dynaaminen, jotta se voi tarjota turvallisen ja tuottoisan paikan eurooppalaisten kotitalouksien pitkäaikaisille säästöille. Nyt näitä hienoja sanoja on alettava muuttaa käytännön toiminnaksi.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö on erittäin osuva ja tasapainoinen arvio tärkeimmistä haasteistamme. Siinä määritetään selkeästi haasteet, joita on käsiteltävä.
Komissio yhtyy parlamentin mietinnön näkemykseen siitä, että toimien on perustuttava voimassa olevassa direktiivissä säädettyyn vankkaan perustaan ja ettei tuotteiden yhdenmukaistamisesta saa luopua. Tämä on ollut toistaiseksi hyvä menetelmä. Meidän on pyrittävä lisäämään sen merkitystä nykyaikaisilla rahoitusmarkkinoilla. Komissio ja Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitea ovat tehneet tärkeää työtä selventäessään hyväksyttävien sijoitusmuotojen määritelmää. Parlamentille esitellään pian ehdotus täytäntöönpanosäädökseksi. Tämä on tunnollista ja lupaavaa työtä. Antakaamme sille mahdollisuus ennen kuin luovumme tuotteiden yhdenmukaistamisesta.
Sen lisäksi, että voimassa olevat säännökset on pantava paremmin täytäntöön, rahastoalan toimijoiden vapaata liikkuvuutta on lisättävä, jotta ne voivat paremmin hyödyntää yhdentyneiden rahastomarkkinoiden tarjoamia kaupallisia mahdollisuuksia. Tässä yhteydessä on painotettava konkreettisia, järkeviä ja kohdennettuja muutoksia, jotka perustuvat tiiviiseen yhteyteen markkinoiden kanssa ja joille on ominaista voimakas sitoutuminen siihen, että markkinoista saadaan toimivat loppusijoittajan kannalta.
Monia tärkeitä parannuksia voidaan tehdä kumoamatta yhteissijoitusyrityksiä koskevaa direktiiviä. Mietinnössä osoitetaan erittäin selkeästi, millä aloilla muutoksesta voi olla eniten hyötyä. Niitä ovat ilmoitusmenettelyn yksinkertaistaminen sekä rajatylittäviä sulautumisia ja rahastojen varojen yhdistämistä helpottavat toimet. Komissiolla on nyt velvollisuus ehdottaa ratkaisuja. Koska lainsäädäntöä on mukautettava, jotta voidaan tehostaa uusien yhtenäismarkkinoiden tarjoamia vapauksia, näiden muutosten yhteydessä voitaisiin hyväksyä myös teknisiä täytäntöönpanotoimia.
Toinen mietinnössä voimakkaasti esillä oleva aihe on keinottelu eri sijoitustuoteperheiden välillä sen mukaan, missä sääntely on löyhintä. Asiasta ei ole vielä 8 eri tuotteita myydään piensijoittajille.
Pääsemmekin näin käsittelemään seuraavaksi asioiden julkistamista. Panen merkille Euroopan parlamentin voimakkaan viestin, joka koskee yhteissijoitusyritysten yksinkertaistettuja tarjousesitteitä. Ei pidä päätellä, että hanke on epäonnistunut ja että meidän on mentävä eteenpäin. Rahastomarkkinoista on päinvastoin tullut aiempaa monimuotoisempi ja monimutkaisempi toimintaympäristö. Tehokkaita ja vertailukelpoisia riski- ja kustannusselvityksiä tarvitaan nyt entistä enemmän. Pidämme tätä asiaa koskevaa parlamentin voimakasta viestiä tärkeänä. Pyrimme korjaamaan yksinkertaistettujen tarjousesitteiden puutteet.
Yhteissijoitusyrityksiin kohdistuvan sijoitustoiminnan lisäksi tarkastelemme joitakin uusia sijoitusmuotoja: pääomarahastoja ja vipurahastoja. Ne ovat yhä merkittävämpiä tekijöitä Euroopan unionin rahoitusmarkkinoilla. Ne edistävät koko sijoitusrahastoalan muutosta, kun perinteiset rahastojen hoitajat oppivat niihin liittyviä tekniikoita ja strategioita. Kansalliset järjestelmät riittävät, eikä näillä aloilla tarvita EU:n valvontaa. Näiden tärkeiden tekijöiden yhteydessä tarvitaan kuitenkin taitavia sääntelytoimia. Meidän on ymmärrettävä asiayhteys, jossa ne toimivat, ja selvitettävä, voidaanko joidenkin hyödyllisten parannusten avulla auttaa niitä toimimaan Euroopan unionin toimintaympäristössä.
Mitä teemme seuraavaksi? Pohdimme yksityiskohtaisesti parlamentin mietinnössä esitettyjä näkemyksiä. Analysoimme kriittisesti alan asiantuntijaryhmien tulevia suosituksia, jotka koskevat vaihtoehtoisia sijoituksia ja tehokkuuden parantamista. Arvioimme edelleen kustannus-hyöty-näkökulmasta erilaisia yhteissijoitusyrityksiin liittyviä tarkistusmahdollisuuksia ja muodostamme määrätietoisen kannan siitä, minkä tyyppisiä parannuksia tarvitaan kaikkein kiireimmin. Tämä kanta esitetään syksyllä julkaistavassa valkoisessa kirjassa, johon liitetään kattava vaikutustenarviointi. Alamme heti muuttaa näitä ajatuksia konkreettisiksi ehdotuksiksi.
Komission mielestä yhteissijoitusyrityksiä koskevassa vihreässä kirjassa ja siitä – myös parlamentin mietinnössä – esitetyissä huomautuksissa on korostettu, että tällä alalla on toteutettava harkittuja mutta tehokkaita toimia. Tämä keskustelu ja jatkotoimet ovat auttaneet selvittämään, missä asioissa on hyödyllisintä jatkaa EU-tason toimintaa. Olemme nyt valmiita muuttamaan nämä ajatukset tehokkaiksi ratkaisuiksi. 
Astrid Lulling,
   – Arvoisa puhemies, käsiteltäessä Euroopan unionin sijoitusrahastoja on otettava huomioon kaksi oleellista tekijää. Ensinnäkin on arvioitava arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten (yhteissijoitusyritysten) aktiivista roolia muodostettaessa rahoituspalvelujen sisämarkkinoita, jotka eivät ole vielä toteutuneet. Toiseksi on otettava huomioon, että rahoituspalvelujen kaikkien asiakkaiden eli käytännössä kaikkien EU:n kansalaisten yhteishallinnoinnilla on nykyään oleellinen merkitys.
Sijoitusrahastoja koskeva Euroopan unionin lainsäädäntö on ollut olemassa yli 20 vuotta, ja se on osoittautunut hyväksi. Meillä on "tuotemerkki", joka tunnustetaan niin Euroopassa kuin muuallakin maailmassa, ja tehtävänämme on ennen kaikkea varmistaa sen täytäntöönpano. Ongelmat eivät sitä paitsi johdu niinkään voimassa olevasta lainsäädännöstä vaan jäsenvaltioiden välisistä eroista direktiivien tulkinnassa ja täytäntöönpanossa. Kun komissio kerran aivan hyvin tietää, mikä on ongelmana, minusta on hämmästyttävää, ettei se ole käyttänyt toimivaltaansa varmistaakseen lainsäädännön asianmukaista täytäntöönpanoa etenkin, jos vastenmielinen protektionismi estää alan tehokkaan toiminnan. Arvoisa komission jäsen, totesitte aivan oikein, että pallo on nyt komissiolla. Kehotan myös Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa kokoontuvia valvojia toteuttamaan viipymättä vuoden 2001 direktiivien mukaisia toimia. Heidän ei pidä odottaa, että lainsäädäntöön tehdään muutoksia.
En kuitenkaan vastusta kehitystä sinänsä. Esittelijä totesikin jo, että lainsäädäntöön on tehtävä useita muutoksia. Ne koskevat esimerkiksi uutta yksinkertaistettua ilmoitusmenettelyä, yksinkertaistettuja tarjousesitteitä ja varojen yhdistämistekniikkojen rajatylittävää käyttöä.
Mietinnössä kannatetaan rahastoyhtiöitä koskevan Euroopan unionin kattavan toimiluvan periaatetta mutta todetaan, että olisi ennenaikaista toteuttaa vastaavanlainen toimilupa säilytysyhteisöjen kohdalla. Tulenkin näin oleelliseen seikkaan. Kaikki toimilupien alalla saavutettavat edistykset edellyttävät tarkkaa ja yleisesti hyväksyttyä valvontajärjestelmää. Miten voidaan valvoa riskittä esimerkiksi Irlantiin tai Lontooseen sijoittautunutta elintä, jonka varat on talletettu Luxemburgiin? Huomaatte, että ensimmäinen vastaan tuleva ongelma on, ettei kukaan tunne olevansa asioista täysin vastuussa, ellei seurantajärjestelmässä nimenomaisesti määrätä vastuita. Tässä yhteydessä delegointijärjestelmää hyödynnetään vielä kauan.
Hyväksyttävistä sijoitusmuodoista totean, että markkinoilla kehittyville tuotteille on mielestäni oltava avoin, mutta sijoittajien suojelua ei pidä koskaan unohtaa.
Lopuksi haluan ilmaista kannattavani esittelijän huomautuksia Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän jättämistä tarkistuksista. Emme aio äänestää kyseisten tarkistusten puolesta. Minusta on valitettavaa, ettei kaikkia pyrkimyksiämme saada aikaan toimiva kompromissi arvostettu siten kuin niitä olisi kuulunut arvostaa. 
Pervenche Berès,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämänpäiväinen tapaaminen oli mielestäni etukäteen tiedossa, sillä edellisestä direktiivistä käydyssä keskustelussa myönsimme, että arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin (yhteissijoitusyrityksiin) tehtävien hyväksyttävien rahastosijoitusten määritelmää on mukautettava nykytilanteeseen ja ettei viimeksi hyväksymämme teksti ollut siinä mielessä aivan optimaalinen.
Arvoisa komission jäsen, kuten epäilemättä tiedätte, tällä alalla on oma maantieteensä, koska omaisuudenhoitoalalla on yhteissijoitusyritysten tuotteita, joita tuotetaan joissakin valtioissa ja käytetään toisissa valtioissa. Meillä on toisin sanoen markkinat, joilla on tuovia valtioita ja vieviä valtioita, ja tämä on tärkeä tekijä siinä, miten molemmat osapuolet voisivat lähestyä tätä työtä. Älkäämme unohtako, että tällä työllä on tarkoituksensa, vaikkakin yhä monimutkaisempi, ja tämä on epäilemättä kaikkein tärkein seikka tässä tapaamisessamme.
Yhteissijoitusyritysten rahastot ovat tuotteita, jotka oli tavallaan tarkoitettu monenlaiseen säästämiseen, toisin sanoen sekä pienille että suurille sijoittajille. Nyt käsiteltävänämme oleva ehdotus saattaa tehdä tästä sijoitustuotteesta aiempaa monimutkaisemman eikä välttämättä tarjoa sille keinoja varmistaa, että sijoittajien suojelua parannetaan. Useissa EU:n jäsenvaltioissa on tullut ilmi ongelmia, jotka liittyvät virheellisiin myyntikäytänteisiin. Käytän niistä mukavaa ranskalaista ilmausta "mis-selling". Koska ne heikentävät sijoittajien luottamusta ja koska sijoitustuotteista on tullut aiempaa monimutkaisempia, meidän on jossain vaiheessa tehostettava kaikkien sijoittajien suojelua, täällä tai muualla. Tämä nimenomaan on yhden, Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän jättämän tarkistuksen ajatuksena, ja toivon, että se hyväksytään.
Ryhmämme pitää yksinkertaistettua tarjousesitettä erittäin tärkeänä, koska se on mielestämme oleellinen edellytys sijoitustuotekohtaisen toimiluvan tehokkaalle täytäntöönpanolle.
Haluan sanoa vielä muutaman sanan valvonnasta, koska Euroopan unionin valvontatoimien puuttumisesta aiheutuu suuria ongelmia nyt esillä olevalla alalla. Tämä vaikeuttaa yhteissijoitusyritysten tuotteiden levitystä, koska valvojat suhtautuvat niihin epäluuloisesti. Kansallisten valvojien luottamus on palautettava, ja vielä enemmän tarvitsisimme Euroopan unionin tasolla toimivan valvojan, jolla on suuremmat toimivaltuudet. Tiedän, että tämä huomautus menee jo tämänpäiväisen keskustelun ulkopuolelle.
Lopuksi sanon muutaman sanan edessämme olevasta työstä. Meidän mielestämme sen pitäisi olla kaksivaiheinen prosessi. Jotkin asiat on tehtävä heti. Tällaisia asioita on esimerkiksi hyväksyttävien sijoitusmuotojen lisääminen. Lisäksi on pohdittava alan eri toimijoiden asemaa ja tehtäviä, sillä tämä toiminta-ala on tärkeä EU:n rahoitusmarkkinoiden yhdentymisen kannalta. 
Margarita Starkevičiūtė
   , . – Haluan kiittää esittelijää loistavasta mietinnöstä ja olen iloinen, että kilpailuasioista vastaava komission jäsen on tänään paikalla. Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän edustajana pidän kilpailupolitiikkaa erittäin tärkeänä ja haluan puhua kilpailun kannalta erittäin oleellisesta asiasta –omaisuudenhoidosta.
Aivan aluksi haluan todeta, että omaisuudenhoitoyritykset laajentavat parhaillaan toimintojaan uusiin valtioihin ja myytävät tuotteet alkavat olla hyvin samanlaisia. On epäselvää, miksi jotakin tuotetta myydään. Voidaan vain olettaa, että omaisuudenhoitajien ja jakelijoiden välillä on tiettyjä sopimuksia. Olisi kuitenkin parempi, jos tämä ilmaistaisiin selkeästi ja jos suhteet paljastettaisiin, jotta nähtäisiin, maksetaanko näistä palveluista. Tällöin kuluttajat ainakin tietäisivät, että heille tarjotaan tiettyjä tuotteita, koska niistä maksetaan välityspalkkio.
Toinen ongelma liittyy markkina-analyysikustannusten arviointiin. Tällä hetkellä omaisuudenhoitajat myyvät palvelujaan yhdessä rahoitusanalyysien kanssa, eikä kuluttaja tiedä, onko kyseinen analyysi tosiasiassa tehty, mitä siihen sisältyy ja mikä sen todellinen hinta on. Eläkerahastot tai tavalliset piensijoittajat voivat arvioida kustannuksia ja valita paremman omaisuudenhoitajan, kun nämä kustannukset ovat kokonaan tiedossa.
Haluan kiinnittää huomionne myös siihen, ettei omaisuudenhoitoyrityksiä saisi rasittaa tarpeettomilla rajoituksilla. Pienissä valtioissa toimivien rahoitusalan välittäjien on usein vaikea välttää eturistiriitoja. Eturistiriidan paljastamista koskevasta vaatimuksesta ei ole hyötyä kuluttajalle eikä kyseiselle rahoitusalan yritykselle, koska kuluttaja ei ymmärrä, mitä paljastetaan, ja koska yrityksen on täytettävä ylimääräisiä asiakirjoja asian selvittämiseksi. On varmasti parempi, että eturistiriita hoidetaan asianmukaisesti, ja tämä on tärkeää taata lainsäädännössä.
Kuten komission jäsen mainitsi, toinen esiin tullut ongelma on, että eri yritykset myyvät erilaisia piensäästämiseen tarkoitettuja tuotteita. Vakuutusyhtiöt ja omaisuudenhoitoyritykset myyvät nykyään hyvin samanlaisia tuotteita. Omaisuudenhoitoyritysten on kuitenkin julkistettava paljon enemmän tietoja kuin vakuutusyhtiöiden. Kuluttajalle annetaan toisinaan sellainen väärä vaikutelma, että vakuutusyhtiöiden tuotteet ovat edullisempia tai parempia. Meidän on mielestäni kiinnitettävä huomiota myös tähän asiaan. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, meillä on nyt edessämme kaksinkertainen haaste. Meidän on ensinnäkin pyrittävä luomaan todelliset sijoitustuotteiden sisämarkkinat. Toiseksi meidän on parannettava Euroopan sijoitusrahastoalan maailmanlaajuista kilpailukykyä. Klinzin mietinnössä annetaan erittäin hyödyllisiä suosituksia näitä tavoitteita silmällä pitäen.
Näistä suosituksista kannattaa mainita esimerkiksi yhdenmukaistetun, yksinkertaistetun tarjousesitteen mahdollinen käyttöönotto koko EU:ssa, minkä ansiosta sijoittajat voisivat vertailla tuotteita helposti. Toiseksi on syytä ottaa esiin sijoitusmuotoja koskevat yhtenäiset säännökset, joista komission jäsenkin puhui. Lisäksi voidaan mainita yksinkertaistetut ilmoitusmenettelyt, tehostettu valvojien välinen yhteistyö sen jälkeen, kun ilmoitus on vastaanotettu alkuperämaassa, sekä sijoitustuotekohtaisten toimilupien vastavuoroinen tunnustaminen. Luetteloa voitaisiin vieläkin jatkaa.
Omaisuudenhoito on keskeinen väline, jonka avulla Euroopan unioni voisi rahoittaa pian räjähtävän eläketilanteensa. Alalla toteutettavia toimia, joilla pyritään yhdentämään ja konsolidoimaan alaa sekä poistamaan rajatylittävän liiketoiminnan esteet, olisi tuettava kansallisten lainsäätäjien tehokkaalla ja yhdenmukaisella toiminnalla.
Kannatan voimakkaasti Klinzin mietinnössä esitettyä näkemystä siitä, että alalla tehtäviä suuria aloitteita, jotka koskevat toiminnallisen ja yhtenäisen eurooppalaisen omaisuudenhoitomallin luomista, on tarvittaessa tuettava yhdenmukaisella täytäntöönpanolla. Markkinaympäristöä, joka kärsii nykyään siitä, että jäsenvaltioissa tulkitaan eri tavoin yhteissijoitusyrityksiä koskevan direktiivin keskeisiä säännöksiä, olisi parasta valvoa käyttämällä EU:n nykyisiä kilpailupolitiikan alan toimivaltuuksia eikä laatimalla koko sääntelykehys uudelleen.
Puhun lopuksi vielä rahoitusvälineiden markkinoista annetusta direktiivistä. Kyseisellä direktiivillä säännellään omaisuudenhoitoalan merkittävää osaa, nimittäin yhteissijoitusyritysten toimeksiantojen vastaanottamista ja toteuttamista. Parhaat omaisuudenhoidon toteuttamista koskevat vaatimukset ovat erillään välittäjiä koskevista vaatimuksista. Tämä olisi myönnettävä myös komission täytäntöönpanotoimissa, joita Euroopan parlamentti ja Euroopan arvopaperikomitea parhaillaan arvioivat. 
Harald Ettl (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kun eläkejärjestelmien toisen ja kolmannen pilarin merkitys lisääntyy, myös omaisuudenhoitajien mahdollisten asiakkaiden määrä kasvaa ja tarjottavat tuotteet monipuolistuvat.
Klinzin mietinnössä on tehty erinomaista työtä luettelemalla, mitä nämä ovat, ja mietinnössä annetaan hyvä yleiskuva monista erilaisista yritysmuodoista ja tuotteista, joita omaisuudenhoitajat ja heidän myyntiyrityksensä tarjoavat ja myyvät yhä laajemmalle asiakaskunnalle. Alan valvontaa ja avoimuutta koskevien sääntöjen puute houkuttelee kuitenkin arveluttaviin käytäntöihin. En kannata vipurahastojenkaan hyväksymistä yleiseksi sijoitusmuodoksi, ennen kuin kaikki Euroopan valvontaviranomaiset ovat sopineet niihin liittyvien riskien rajoittamista koskevista säännöistä. Koska rahasto-osuusrahastot ja riskipääomarahastot luonnollisesti hajauttavat riskejä, ne olisi mielestäni hyväksyttävä, mikäli riskejä rajoitetaan EU:n koordinoimilla valvontatoimilla. Rahastoyhtiöitä koskevan ja sijoituspalveluyrityksiä koskevan EU:n kattavan toimiluvan suunniteltu käyttöönotto lisää kilpailua rajatylittävissä liiketoiminnoissa, minkä vuoksi omaisuudenhoitoalan kuluttajien ja sijoittajien suojeleminen on luonnollisesti entistä tärkeämpää.
Tämän vuoksi on mielestäni valitettavaa, etten saanut hyväksytettyä toiminnallisiin riskeihin liittyviä tarkistuksiani, joilla tietyt rahasto- ja markkinointialalla toimivat osakeyhtiöt olisi velvoitettu noudattamaan omistaja-ohjausta koskevia sääntöjä. Samoin hylättiin vaatimus järkevistä kansallisista kuluttajansuojasäännöksistä, joilla estetään rahoituspalvelujen etämyynnin vääristyminen epäoikeudenmukaiseksi kilpailuksi ja harhaanjohtavaksi mainonnaksi. Tämäkin on harmillista. Etenkin vaatimukseni ennen sopimusten allekirjoittamista toimitettavista pakollisista tiedoista ja sijoittajien suojelua koskevat tarkistukset on vesitetty pienimmän yhteisen nimittäjän mukaisiksi kompromisseiksi. Se on vahinko, sillä hieman laajemmat ratkaisut olisivat olleet parempia.
Tässä yhteydessä haluan todeta esittelijä Klinzille vielä yhden asian. Hän on kokemusteni mukaan ollut yleensä hyvin halukas käymään vuoropuhelua, mutta nyt hän hylkäsi suoralta kädeltä ainoan komiteamenettelyä koskevan Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän tarkistuksen. Jos ajattelemme asioita pidemmällä aikavälillä, tämä on kysymys, jossa kantojemme pitäisi olla jo nyt huomattavasti lähempänä toisiaan. Ehkäpä meidän olisi vielä puhuttava hieman siitä, sillä meillähän on aikaa vielä huomiseen. Tämä on kuitenkin harmillista, sillä EU voisi maailman suurimpana rahoitusvälineitä koskevan lainsäädännön laatijana olla johtavassa asemassa tai ainakin varmistaa yhdenvertaiset mahdollisuudet Euroopan talousalueella. Tässäkin asiassa hieman laajempi ratkaisu olisi ollut parempi. Meidänhän ei ole tarkoitus kehittää menettelytapoja vain varakkaita varten. Kyse on muistakin ihmisistä, minkä vuoksi tarvitaan joustavuutta. 
Neelie Kroes,
   . Arvoisa puhemies, kuten olen jo tehnyt selväksi, komissio suhtautuu myönteisesti parlamentin mietintöön. Siinä määritetään selkeästi painopisteet ja esitetään realistinen suunnitelma Euroopan rahoitusmarkkinoilla tehtävien uudistusten edistämiseksi. Mietinnössä muistutetaan selkeästi, että lopullisena tavoitteena on tehdä eurooppalaisille piensijoittajille järkeviä ja houkuttelevia sijoitusehdotuksia.
Yhdymme visioon tehokkaasta ja innovatiivisesta rahastoalasta, jolla otetaan huomioon perinteisten piensijoittajien tarpeet. Olemme samaa mieltä myös siitä, että tämä voidaan parhaiten saavuttaa toteuttamalla konkreettisia, järkeviä ja kohdennettuja muutoksia, jotka perustuvat tiiviiseen yhteyteen markkinoiden kanssa ja joille on ominaista voimakas sitoutuminen siihen, että markkinoista saadaan toimivat loppusijoittajan kannalta.
Jäsen Lullingin esiin ottamista asioista totean, että meillä on voimassa oleva lainsäädäntö ja että varmistamme sen asianmukaisen täytäntöönpanon. Meidän on parempi toimia olemassa olevan lainsäädännön perusteella kuin panna koko lainsäädäntö uusiksi. Tämä ei tarkoita, että tyydymme toiseksi parhaaseen vaihtoehtoon. Voimme saavuttaa paljon tekemällä kohdennettuja ja tarkoin harkittuja mukautuksia voimassa olevaan lainsäädäntöön.
Tässä työssä on kaksi painopistettä. Meidän on ensinnäkin tarjottava sijoittajille keinot tehdä tietoon perustuvia valintoja parhaiden saatavilla olevien tuotteiden välillä. Eurooppalaisilta sijoittajilta ei pidä evätä mahdollisuutta hankkia teknisiä ja monimutkaisia mutta hyviä tuotteita, jotka ovat yleistymässä. Oleellista on, miten rahastoja myydään loppusijoittajille, että kustannuksista ja riskeistä esitetään tehokas ja vertailukelpoinen selvitys ja että välittäjät noudattavat selkeitä velvoitteita suosittaessaan rahastoja mahdollisille piensijoittajille. Tässä yhteydessä panen merkille voimakkaan viestinne siitä, että tarjousesitteiden yksinkertaistamiseksi on tehtävä huomattavia parannuksia. Olemme alkaneet jo pohtia, miten voimme korjata yksinkertaistettujen tarjousesitteiden puutteet.
Toiseksi on keskityttävä markkinoiden tarjontapuoleen. On tarkasteltava, miten sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia voidaan hyödyntää paremmin, jotta Euroopan rahoitusmarkkinoiden verrattain suuria kustannuksia voidaan pienentää. Minusta on ilahduttavaa huomata, että komissio ja parlamentti ovat pitkälti yksimielisiä alan tehostamista hidastavista keskeisistä seikoista.
Parlamentin mietinnössä vahvistetaan, että alalla on toteutettava harkittuja mutta tehokkaita toimia, ja komissio määrittää nyt tarvittavat käytännön toimet. Marraskuun alussa julkaistavassa valkoisessa kirjassamme määritetään, mitä toimia on toteutettava, jotta tätä rahoitusalan tärkeää pilaria koskevat yhteiset tavoitteemme voidaan saavuttaa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Sophia in 't Veldin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A6-0073/2006) valtiontukia koskevan toimintasuunnitelman alakohtaisesta ulottuvuudesta: innovaatiotuki (2006/2044(INI)). 
Sophia in 't Veld (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aloitan ilmaisemalla tukevani komission periaatetta siitä, että valtiontukea myönnettäisiin vähemmän mutta se kohdennettaisiin paremmin. Vaikka minulla on komissiolle pelkästään hyvää sanottavaa, minun on valitettavasti aloitettava pienellä moitteella.
Mielestäni on joka tapauksessa valitettavaa, että komissio on esittänyt ehdotuksia, tosin luonnostasolla, jo viikkoa ennen kuin parlamentin oli tarkoitus äänestää kannastaan ja suosituksistaan. Jos haluamme yhdessä pyrkiä vahvempaan kansantalouteen ja pidämme toisiamme liittolaisina, meidän on mielestäni tehtävä yhteistyötä ja kunnioitettava toisiamme sen mukaisesti. Siksi pidän itsestään selvänä, että jos parlamentti tekee tässä vaiheessa ehdotuksia, ne otetaan todella huomioon.
Mietinnön, jonka toivon mukaan huomenna hyväksymme, keskeisin sanoma on, että valtiontukea olisi edelleenkin myönnettävä vain poikkeustapauksissa. Se on keino korjata epätasapainoa, jos markkinat eivät tuota haluttuja tuloksia. Valtiontuki ei ole säännönmukainen politiikan väline, jonka avulla hallitus voisi saada aikaan innovaatioita, kuten oli ennen. Valtiontukea ei myöskään todellakaan saisi käyttää korvaamaan kyvyttömyyttämme toteuttaa rakenneuudistuksia. Kaikissa aihetta käsittelevissä tutkimuksissa on todettu, että valtiontuki ei ole liiketoimintaa koskevissa päätöksissä tai kilpailun kannalta ratkaiseva tekijä.
On huomattavasti tärkeämpää luoda suotuisat olosuhteet innovaatioille, kokeilulle, riskinotolle ja ennen kaikkea investoinnille. Markkinoiden sijoittajat investoivat EU:hun epäröimättä, jos tarjolla on voittoja ja jos esteet on poistettu. Tämä tarkoittaa, että meidän on kehitettävä järkevä patenttijärjestelmä sekä edistettävä rehtiä kilpailua ja vapaakauppaa sisämarkkinoilla. Tässä mielessä on valitettavaa – haluan sanoa tämän vielä kerran – ettemme onnistuneet avaamaan palvelumarkkinoita. Meidän on kehitettävä maahanmuuttopolitiikkaa, jotta saisimme parhaan työvoiman pysymään EU:ssa ja houkuteltua lahjakkaita yksilöitä ulkopuolelta. Meillä on oltava muun muassa kattava valikoima rahoituspalveluja ja ammattitaitoista työvoimaa. Muun muassa näitä asioita on työstettävä.
Ei ole kuitenkaan epäilystäkään siitä, etteikö valtiontuki saattaisi vääristää markkinoita niin, että se voi itse asiassa jopa hidastaa kehitystä innovaatioiden alalla. Niinpä pidän komission asiakirjassaan ehdottamia tasapainotuskriteerejä hyvänä välineenä. Myöskin myönnetystä tuesta saatujen tulosten arvioinnissa komissio painottaa samoja asioita kuin parlamentti, jonka kanta hyväksyttiin jäsen Hökmarkin mietinnön käsittelyn yhteydessä.
Olen itse asiassa melko kiinnostunut kuulemaan komission mielipiteen valtiontuen myöntämisestä sellaisissa tapauksissa, joissa selvästi tarvittaisiin rakenneuudistuksia, mutta jäsenvaltiot eivät vain onnistu toteuttamaan niitä. Rinnastaisin tähän aloitteen, jota pidän melko järjettömänä, nimittäin globalisaatiorahaston. Jos emme onnistu tekemään EU:sta kilpailukykyistä, emme saisi turvautua hätäratkaisuihin. Lisäksi mielenkiintoinen esimerkki tästä on se, että erään suuren jäsenvaltion hallitus ilmoitti tänään uudesta 600 miljoonan euron panostuksesta innovaatioihin, mikä on sinänsä erittäin myönteistä. OECD julkaisi kuitenkin samana päivänä melko kriittisen selvityksen saman jäsenvaltion edellisen tukiohjelman tuloksista. Selvitys on todella mielenkiintoista luettavaa.
Olen tyytyväinen siihen, että komission ehdotuksissa, kuten parlamentin tulevissa suosituksissa, viitataan myös muihin kuin teknologisiin innovaatioihin, koska niiden huomioiminen on palvelutaloutemme kannalta epäilemättä ratkaiseva kehityssuunta. Käytännön toteutuksen ja kriteerien osalta säännöt vaikuttavat kuitenkin perustuvan suurelta osin teknologisiin innovaatioihin, ja siksi vaadin, että säännöistä tehdään käyttökelpoiset myös muiden kuin teknologisten innovaatioiden tapauksessa.
Eilisessä istunnossa ilmaisin huoleni niin sanotusta vastaavuuslausekkeesta. Tarkistin asian uudelleen, ja tekstissä sanotaan todella, että sallitun tuen prosenttimäärää voidaan lisätä, jos EU:n ulkopuolisesta maasta tuleva kilpailija saa enemmän tukea. Mielestäni näin ei pitäisi toimia automaattisesti, koska jos valtiontukeen sovelletaan vastaavuuslauseketta, sellainen pitäisi ottaa käyttöön myös muilla juuri mainitsemillani politiikan aloilla, jotka ovat kilpailun kannalta paljon tärkeämpiä.
Suuryritykset ovat toinen mahdollinen keskustelunaihe. Vaikka käytettävissä nähtävästi onkin kaikenlaisia ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä, joilla voimme välttää tuen myöntämisen yksittäisille suuryrityksille, mielestäni tässä piilee silti pieni huolenaihe. Huomasin, että ehdotusten mukaan suuryritykset olisivat oikeutettuja saamaan lisätukea, nimittäin 15 prosentin lisän tuki-intensiteettiin, jos kaksi tai useampi niistä yhdistävät voimansa yli rajojen. Voisiko tämä tarkoittaa – tämä on viimeinen asiani – että aiomme tukea monikansallisia yrityksiä? Se ei varmaankaan ole tarkoitus, mutta koska olen jo käyttänyt puheaikani, minun on jätettävä tämä tähän. 
Neelie Kroes,
   Arvoisa puhemies, olen mielelläni tullut tänne tänä iltana keskustelemaan jäsen in 't Veldin mietinnöstä innovaatiotukea koskevasta tiedonannosta. Mietintö myötäilee parlamentin hyvin mielenkiintoista ja rakentavaa kantaa valtiontukia koskevaan toimintasuunnitelmaan. Arvostan suuresti parlamentin jäsenten mielenkiintoa valtiontukisääntöjen muokkausprosessia kohtaan ja osallistumista siihen. Kuten tiedätte, oikeanlaiset säännöt ovat jäsenvaltioille välttämättömät, jotta ne voivat käyttää valtiontukijärjestelmää kohdennetusti ja viisaasti tukeakseen yhteisiä kasvu- ja työllisyystavoitteitamme.
Komission innovaatioon liittyvät ehdotuksethan ovat teille kaikille tuttuja. Kuten jäsen in 't Veld aivan oikein mainitsi, me korostamme, että valtiontuki on vain yksi kansantaloutemme innovaatiota edistävä väline monien joukossa. Olen jäsen in 't Veldin kanssa täysin samaa mieltä rakenneuudistusten tärkeydestä. Valtiontuki voi auttaa, mutta se ei todellakaan ole ainoa väline, päinvastoin. Emme yritä luoda yleistä innovaation määritelmää, vaan keskitymme konkreettisiin toimenpiteisiin. Kuten jäsen in 't Veld totesi, ehdotamme riskinottoa ja kokeilua sekä innovoinnin liiketoimintaympäristöä tukevia toimenpiteitä. Etusijalla ovat pk-yritykset ja teknologiset innovaatiot, mutta muutkin ovat tärkeitä.
Olen tyytyväinen siihen, että parlamentti ja suurin osa sidosryhmistä tukevat komission suunnitelmia.
Hyvä jäsen in 't Veld, mietintönne on laadukas ja tasapainoinen. Kiitän teitä ja valiokuntaa hyvästä työstä. Mietinnön ajoitus on lisäksi erinomainen. Yksikköni on juuri lähettänyt jäsenvaltioille ensimmäisen valmisteluasiakirjan uusista säännöistä. Esittelijän näkemykset ovat selkeitä. Seuraavaksi kerron hieman taustatietoja.
Itävallan puheenjohtajakauden alkaessa kävin mielenkiintoisen keskustelun Itävallan valtiovarainministerin kanssa. Keskustelimme vastuualueeseeni liittyvistä asioista Itävallan puheenjohtajuuden yhteydessä. Hän kertoi, että innovaatiot, tutkimus ja kehitys sekä pk-yritykset ovat tärkeitä Itävallan puheenjohtajakauden painopisteitä. Hän pyysi minua vahvistamaan, että näistä asioista voitaisiin keskustella neuvoston epävirallisessa kokouksessa keväällä. Tämä kokous pidettiin Grazissa viime perjantaina ja lauantaina, kuten tiedättekin. Olin siis luvannut, että voisimme keskustella siellä yksityiskohtaisesti tästä aiheesta. 
Selvyyden vuoksi totean, että lähettämäni valmisteluasiakirja on alustava selvitys neuvottelujen aloittamiseksi. Tämä on ensiarvoisen tärkeää. Otamme huomioon tämän keskustelun päätelmät, tulokset ja ilmapiirin, onhan parlamentin tässä valtiontukimietinnössä ilmaisema kanta erittäin tärkeä.
Valmisteluasiakirja, joka on saatavilla Internet-sivuilla, on vasta ensimmäinen vaihe, jolla valmistellaan neuvotteluja. Valmisteluasiakirjaa tarkistetaan ja hiotaan saamamme palautteen, kuten teidän huomautustenne ja ajatustenne, perusteella.
Haluaisin lyödä lukkoon tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoiminnan uudet puitteet tänä syksynä. Vakuutan teille, että tämän prosessin aikana otan avoimesti vastaan parlamentilta rakentavia mielipiteitä esimerkiksi innovaatiotuesta suuryritysten yrityskeskittymille sekä hyödyllisestä luokittelusta ja ehdoista, joilla ehdotuksenne mukaan voitaisiin erottaa innovaatioihin liittyvät toiminnot jokapäiväisistä toiminnoista.
Ehdotatte, että joidenkin tiettyjen muiden kuin teknologisten innovaatioiden muotojen pitäisi kuulua innovaatiotuen piiriin. Olen valmis tutkimaan tätä lähemmin ja ymmärrän tarkoitusperänne esimerkiksi palvelualan prosesseihin ja organisaatioon liittyvän innovaatiotoiminnan kohdalla.
Tarkastelen huolellisesti kaikkia hyödyllisiä kommenttejanne ja ideoitanne. En väitä, että mallini olisi täydellinen, ja iloitsen parlamentin aktiivisesta osallistumisesta prosessiin taatakseen, että lopputuloksista saadaan mahdollisimman suuri lisäarvo Euroopan kilpailukyvyn kannalta. 
Corien Wortmann-Kool,
   . Arvoisa puhemies, on hyvä, että tämä tärkeä aihe on tänään esityslistalla, koska EU on innovaatioalalla valitettavasti yhä kilpailijoitaan jäljessä. Siksi on syytä olla tyytyväinen siihen, että komissio on valtiontuen uudistussuunnitelmiensa yhteydessä painottanut innovaatioita ja innovatiivista yrittäjyyttä EU:ssa kannustavia toimenpiteitä erityisesti pk-yrityksiä varten.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tukee yksimielisesti tätä jäsen in 't Veldin mietintöä. Olen kiitollinen esittelijälle hänen hyvästä mietinnöstään ja toimivasta yhteistyöstä. Mietinnössä muotoillaan selvästi perusperiaatteet, joiden perusteella innovaatiotukea voidaan myöntää, ja määritellään ryhmät, jotka voivat saada tällaista tukea.
Arvoisa komission jäsen, te tunnetusti otatte aina parlamentin kannan hyvin vakavasti. Sen vuoksi olen vastauksestanne huolimatta jäsen in 't Veldin tavoin pettynyt siihen, että komissio esitti alustavat valtiontukipuitteet jo viime viikolla. Voi hyvin olla, että se johtui epävirallisesta neuvoston kokouksesta, mutta olisi ollut oikein ja asianmukaista lykätä näitä neuvotteluja, jotta parlamentin kanta olisi voitu ottaa huomioon. Se olisi merkinnyt vain muutaman viikon viivettä.
Mietinnössä on muutamia kohtia, joihin kehotan teitä kiinnittämään huomiota nyt ja joita olisi tulevaisuudessakin korostettava. Onneksi kahdesta niistä on tänään jo keskusteltu, joten meidän pitäisi pystyä pääsemään sopuun sisällöstä. Vaikka olenkin erityisen huolestunut niin sanottuihin yrityskeskittymiin kuuluvien suuryritysten osuudesta, niiden innovaatiomahdollisuuksia tai tuen tarvetta ei kuitenkaan saisi aliarvioida.
Haluaisin vielä mainita muut kuin teknologiset innovaatiot. Kolmas ja viimeinen asiani on, että valtiontuen soveltamiseen yliopistoihin ja tutkimuslaitoksiin on selkeytettävä. 
Elisa Ferreira,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, komission aloite innovaatiotuen käsittelemiseksi uudelleen on yleisesti ottaen myönteinen ja hyvin ajoitettu. Innovaatio on yksi tärkeimmistä välineistä EU:n kansainvälisen kilpailukyvyn elvyttämiseksi ja Lissabonissa asetettujen kasvu- ja työllisyystavoitteiden toteuttamiseksi.
Epätäydellisillä markkinoilla, kuten innovaatiomarkkinoilla, tämä ei kuitenkaan tapahdu luonnollisesti vaan vaatii ohjausta. Tämän alan tärkeydestä huolimatta ei ole olemassa vakaata EU:n tukipolitiikkaa niin innovaatioiden kuin tutkimuksen ja kehityksenkään alalla. Yhteiset määrärahat ovat lisäksi valitettavan riittämättömät, mikä käy ilmi rahoituskehyksestä, josta äänestämme pian.
Olemme siksi riippuvaisia kussakin jäsenvaltiossa määritellyistä menettelytavoista. Tämän vuoksi tarvitaan sovittelua kilpailupolitiikan alalla ja sisämarkkinoiden toiminnassa, mikä ei aina ole helppoa. EU:n valtioiden ja alueiden välillä edelleen vallitseva valtava epätasapaino saattaa kuitenkin johtaa suuriin eroihin tuen määrässä ja laadussa.
Syrjäisimpien alueiden yritysten ja tutkimuslaitosten pääsyä tiedon ja innovaatioiden Eurooppaan ei saa estää. Tiedämme, että tehtävä on vaikea, mutta se on myös tärkeä EU:n tulevaisuuden kannalta. Sen vuoksi toivomme, että EU:n kansalaisten huolet, jotka heidän edustajansa täällä parlamentissa tuovat esiin, saavat komissiolta ansaitsemansa huomion edellisten puhujien mainitsemista jo julkaistuista asiakirjoista huolimatta.
Tämä mietintö on edellyttänyt sovittelua ja rakentavia neuvotteluja parlamentissa. Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen ryhmän varjoesittelijänä haluan ilmaista kiitokseni monien mukana olleiden niin oman ryhmäni kuin muidenkin ryhmien jäsenten osoittamasta avoimuudesta. Kiitän myös jäsen in 't Veldiä hänen mietinnöstään.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan hyväksymissä ehdotuksissa on muutamia kohtia, joihin haluaisin kiinnittää parlamentin ja komission huomion. Niistä ensimmäinen on se, että valtiontuen myöntämiseen liittyviä hallintomenettelyjä on yksinkertaistettava ja niiden avoimuutta ja vertailtavuutta on lisättävä.
Selkeys on ratkaisevan tärkeää ensinnäkin komissiolle näiden menettelyjen arviointia varten. Vielä tärkeämpää se on siksi, että yritykset, kansalaiset ja erityisesti pk-yritykset voisivat ymmärtää valtiontuen perusteet ja vaikutuksen. Esimerkiksi käsite "markkinahäiriö" verrattuna käsitteeseen "markkinoiden tehottomuus" ei varmaankaan ole kansalaisille kovin selvä.
Vielä tärkeämpää saattaa olla joidenkin politiikan välineiden arvioiminen uudelleen saatujen kokemusten perusteella. Mainitsen niistä muutamia. Ensinnäkin julkisen ja yksityisen pääoman osuuksia innovaatiotukimenettelyissä on selvennettävä. Riskien havaitseminen ja epäsuhtaiset tiedot usein karkottavat yksityisiä sijoittajia joistain isoista hankkeista. Myös julkisten investointien osuus on näissä tapauksissa korvaamaton.
Toiseksi innovaation käsitettä on laajennettava koskemaan muitakin kuin teknologisia innovaatioita, kuten on jo mainittukin. Innovaatiotoiminta voi olla tarkoituksenmukaista vain, jos se käsittää myös muiden kuin teknologisten innovaatioiden piirteitä niin teollisuudessa kuin palvelualallakin. Kolmanneksi tukeen oikeutettujen yritysten luokittelua on tarkistettava. Ei ole mitään perusteita pitää ratkaisevana kriteerinä esimerkiksi tuen määrää ja tukiaikaa. Riskipääoman kohdalla ei ole mitään järkeä rajoittaa vasta perustettuja yrityksiä liikaa niiden alkuvaiheissa ja myöhemmin poistaa rajoitukset kokonaan. Juuri myöhemmin niitä todennäköisesti tarvittaisiin enemmän ja niistä olisi enemmän hyötyä.
Neljänneksi kannattaa mukauttaa koheesiopolitiikkaa sellaisiin tavoitteisiin, jotka ovat enemmän Lissabonin strategian mukaisia, esimerkiksi aineettoman tuen sekä arvioinnin ja seurannan kehittäminen.
Viimeiseksi parlamentin olisi kiinnitettävä erityistä huomiota EU:n tuottajien kilpailukykyyn maailmanmarkkinoilla suhteessa valtiontukeen, jota myönnetään kolmansien maiden eri toimialoilla toimiville uusille kilpailijoille. Tätä aihetta olisi nostettava enemmän esiin EU:n kansainvälisissä kauppaneuvotteluissa. EU:n ulkopuolisten kilpailijoiden saamat tukimäärät olisi kuitenkin otettava huomioon määriteltäessä EU:n valtiontukipuitteita.
Olen viitannut vasta muutamiin asioihin ja haluaisin vielä lisätä muutaman seikan. Ensimmäinen liittyy yrityskeskittymille myönnettävän valtiontuen selkeyttämiseen. Arvoisa komission jäsen, panin tyytyväisenä merkille, että viittasitte puheenvuorossanne juuri tähän. Tarkoitan tukea, jota myönnetään innovaatioihin suuntautuneille yrityskeskittymille ja olemassa oleville yrityskeskittymille, joista monet voivat selvitä vain, jos ne onnistuvat hyödyntämään innovaatioiden muutosvoimaa. Tällaiset innovaatioprosessit ovat usein monialaisia, joten niihin tarvitaan julkista tukea. Tällainen apu on ratkaisevan tärkeä tekijä toimijoiden välisen yhteistyön kehittämisessä ja sitä haittaavien esteiden poistamisessa.
Toinen viimeisistä asioistani koskee tarvetta yhdistää innovaatiotuki koheesiopolitiikkaan johdonmukaisemmin varmistaaksemme, että emme itse asiassa ole rakentamassa kahden nopeuden Eurooppaa Lissabonin strategian suhteen.
Mielestämme valtiontuki on yksi tärkeimmistä välineistä EU:n innovaatiopulan korjaamiseksi, vaikkakaan se ei ole tärkein eikä myöskään ainoa väline. EU:n menestyminen dynaamisena, kilpailukykyisenä ja yhtenäisenä alueena riippuu kuitenkin tämän tuen laadusta. Olen vakuuttunut, että parlamentin ja komission yhteistyön tuloksena löydetään myönteisiä tapoja päästä eteenpäin tärkeinä pitämiemme tavoitteiden saavuttamisessa. 
Marian Harkin,
   Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää esittelijää laajasta ja hyvin perustellusta mietinnöstä. Tuen hänen kantaansa, joskaan en ole varma, haluaisinko korvata termin "markkinahäiriö" termillä "markkinoiden tehottomuus". Markkinahäiriöitä voi tapahtua ja niitä tapahtuu. Hyvä esimerkki tästä ovat syrjäseudut, joilla ei asu riittävästi väestöä, jotta markkinat toimisivat kunnolla. Vaikka näillä markkinoilla voi olla myös tehottomuutta, se ei todellakaan kerro koko totuutta.
Tuen esittelijää erityisesti siinä, että hän kehottaa komissiota ottamaan huomioon EU:n kansainvälisten kilpailijoiden myöntämän valtiontuen. Tuen myös tarkistusta 9, jossa esitetään jotain samansuuntaista.
Valtiontukia koskevassa toimintasuunnitelmassa todetaan, että kaikille yhtenäismarkkinoilla toimiville yrityksille on taattava tasapuoliset toimintaedellytykset. Vaikka tämä on perustamissopimuksen mukaista, me emme elä tyhjiössä: ulkoiset tapahtumat ja politiikat vaikuttavat EU:n sisäiseen valvontajärjestelmään. Meidän on pystyttävä vastaamaan tähän haasteeseen.
Komission asiakirjassa minua huolettaa se, että siinä keskitytään voimakkaasti pk-yrityksille annettavaan innovaatiotukeen. Meidän on huolehdittava siitä, ettemme syrji suuryrityksiä, koska saattaisimme huomattavasti hankaloittaa suurten monikansallisten yritysten ja EU:n innovaatiojärjestelmien välisten verkostojen ja yhteyksien rakentamista. Meidän on erityisesti varottava kannustamasta suuryrityksiä siirtämään tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoimintaansa EU:n ulkopuolelle.
Tuen vahvasti ehdotusta, jonka mukaan EU:n olisi voimakkaammin pyrittävä pääsemään tavoitteeseen investoida 3 prosenttia BKT:stä tutkimukseen ja kehitykseen. Olen todellakin pettynyt, että kotimaani Irlannin tavoite on paljon alhaisempi.
Toiseksi tuen valtionavun käyttämistä uusiutuvaa energiaa koskevan teknologian innovatiivisen tutkimuksen kannustamiseen etenkin tarjoamalla välineitä esimerkiksi biomassan tai biopolttoaineiden käsittelyä varten. Uskon EU:n voivan ottaa kansainvälisen johtoaseman tällä alalla, joten tilaisuutta ei kannata jättää käyttämättä. 
John Whittaker,
   Arvoisa puhemies, tässä ohjelmassa oletetaan, että tutkimus- ja kehittämistoimintaa voidaan parantaa verottamalla yksityisiä ja yrityksiä ja siirtämällä sitten nämä rahat yrityksille käytettäväksi sellaiseen tutkimukseen, jota muuten ei tehtäisi. Onko tämä oikein? Jos tutkimusta ei muutoin tehtäisi, siihen on luultavasti syynä se, että tutkimuksen oletettu hyöty ei kata sen kuluja. EU pettää itseään kuvitellessaan osaavansa kohdistaa tuet oikeanlaisiin innovaatioihin. Todennäköisemmin se kohdistaa tuet turhuuksiin ja byrokratiaan.
Minulla on parempi suunnitelma: lieventäkää yritysten verotusta ja lopettakaa niiden tukahduttaminen liiallisella sääntelyllä ja puuttumisella niiden toimintaan. Sallikaa niiden ottaa hyöty irti hyvistä ideoistaan, koska tällä tavalla saisimme varmasti runsaasti uusia innovaatioita. Myös työllisyys ja talous lähtisivät kasvuun. Näitä asioitahan täällä halutaan saavuttaa, mutta tuskin koskaan opitaan keinoja siihen. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuunneltuani esittelijän, komission jäsenen ja varjoesittelijän puheenvuorot, tunnelma on kieltämättä hieman "alankomaalainen" tänä iltana. Kello on jo paljon, mutta tuen vahvasti heidän tämäniltaisia puheenvuorojaan.
Haluaisin korostaa yhtä asiaa, jota pidän innovaatiotukipolitiikasta keskusteltaessa tärkeänä: tärkein edellytys ja perusta innovaatioille on kilpailu. Laaja-alainen ja vahva kilpailupolitiikka kannustaa innovaatioihin parhaiten. On suositeltavampaa tarjota tasapuoliset mahdollisuudet tuhansille yrittäjille ja innovaattoreille kuin tukea joitain toisten kustannuksella. Tämä on erittäin tärkeä muistaa, ja kaikki ovatkin korostaneet sitä. Komission tärkein tehtävä on pitää yllä kilpailua ja puolustaa vahvasti pienyrityksiä ja pienyrittäjiä. Siten voimme luoda innovaatioita tukevan yhteisöllisen ilmapiirin tähän osaan maapalloa.
Haluaisin korostaa, että valtiontukipolitiikalla on tähdättävä siihen, että tukia myönnetään vähemmän mutta kohdennetaan paremmin. Innovaatioiden tukeminen ei saa olla suuremman valtiontuen selityksenä tai verukkeena, koska meidän on pidettävä mielessä, että innovaatiot kuuluvat normaalina osana yrityselämään, eikä valtiontuki saa olla suunniteltu tukemaan tavallista yritystoimintaa. Innovaatiotukea olisi myönnettävä sellaisiin innovaatioihin ja prosesseihin, joita ei muuten toteutettaisi tavallisen markkina- ja liiketoiminnan puitteissa. Sen täytyy olla väliaikaista ja se täytyy suunnata kaikille avoimiin yrityskeskittymiin niin, ettei kukaan jää ulkopuolelle: näin voimme harjoittaa hyvää innovaatiopolitiikkaa.
Antolín Sánchez Presedo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, innovaatioilla on ratkaisevan tärkeä osa muuttuvilla markkinoilla. Globalisaation tuomat haasteet edellyttävät meiltä uuden kilpailuedun saavuttamista, jotta välttyisimme kilpailukykymme laskulta ja onnistuisimme kuromaan umpeen kuilun EU:n ja edistyneimpien kansantalouksien väliltä. Ilman innovaatioita on mahdotonta saavuttaa Lissabonin strategian kestävää kasvua ja työllisyyttä koskevia tavoitteita.
Innovaatiotoiminnalla tarkoitetaan siirtymistä teoriasta käytäntöön ja sen varmistamista, että tietoa ja teknologiaa käytetään yritysten kehittämiseen ja liike-elämän mahdollisuuksien hyödyntämiseen moniarvoisessa yhteiskunnassa. Vaikka innovaatioiden alkulähde onkin henkilökohtainen luovuus ja lahjakkuus, niitä ei kuitenkaan synny oma-aloitteisesti vaan niihin vaikuttavat monet yhteiskunnalliset tekijät. Näkemyksemme innovaatiotoiminnasta on siksi oltava niin laaja-alainen, että se käsittää muutkin kuin puhtaasti teknologiset innovaatiot.
EU investoi tällä hetkellä innovaatioihin vähemmän kuin Yhdysvallat ja Japani. Innovaatioihin tehtävien investointien kasvattaminen ei ole ristiriidassa julkisen tuen käytön sääntöjen tiukentamisen kanssa. Ensimmäisessä on kyse varoista ja asioiden tärkeysjärjestyksestä, toisessa taas tuen kohdentamisesta ja perusteista.
Innovaatiotuki on oikea julkisten toimenpiteiden väline. Niitä tarvitaan markkinoiden puutteiden – joihin lasken mukaan myös epäsuhtaisuudet kansainvälisellä tasolla – aiheuttamien esteiden poistamiseen. Nämä toimenpiteet on suunniteltava tarkasti, niitä on toteutettava avoimesti ja syrjimättä ja niiden vaikutusten on edistettävä kilpailukykyä yleisesti ja oltava määriteltävissä.
Näissä olosuhteissa tuki on paras ratkaisu pikemminkin kuin viimeinen oljenkorsi. Innovaatioiden luomat mahdollisuudet, edut ja hyödyt on tuotava kaikkien ulottuville, ja niillä on edistettävä osallisuutta. Pk-yritykset ja uudet yritykset ansaitsevat erityistä huomiota, koska niiden on vaikeampaa hyödyntää innovaatioita ja edistää niitä. Innovaatioiden edistämistä tarvitaan epäsuotuisien alueiden ja rajat ylittävän yhteistyön lähentämiseksi keskenään. Aluetuen ja innovaatiotuen on täydennettävä toisiaan, ja ne on järjestettävä niin, että vääristävät vaikutukset pystytään välttämään.
Kiitän esittelijää hänen mietinnöstään, jonka ansiosta olemme päässeet eteenpäin näissä asioissa. Toivon, että täysistunnossa voidaan vielä päästä tästä yksimielisyyteen. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   – Hyvät kuulijat, odotan innolla keskusteluamme, vaikka se käydäänkin näin myöhään, ovathan pk-yritykset koko EU:n talouden tukipilari ja ansaitsevat huomiomme. Ne ovat innovatiivisia, joustavia ja työllistävät kaksi kolmasosaa koko työväestöstä. Kaikki suuryritykset ovat lähteneet liikkeelle pienestä, esimerkiksi Volkswagen, Microsoft ja Google.
Tämä osoittaa, että sellaisten innovatiivisten liikeideoiden tukeminen, joiden taustalla on hyvä kaupallinen strategia, hyödyttää koko yhteiskuntaa. Talouden globalisoituminen, kaupan vapauttaminen ja yhteiset kauppasäännöt ovat jo tuoneet lukuisia haasteita ja mahdollisuuksia monille yrityksille. Näiden mahdollisuuksien muuttaminen konkreettisiksi tuotteiksi ja palveluiksi edellyttää yritystoimintaa edistäviä olosuhteita.
Olen huomauttanut aiemmin globalisaation vaikutuksia sisämarkkinoihin koskevan Herczogin mietinnön käsittelyn yhteydessä, että pk-yrityksille olisi luotava suotuisat olosuhteet tuomalla niiden saataville rahoitusta ja riskipääomaa erityisesti niiden kehityksen alkuvaiheissa. Kiitän esittelijä in 't Veldiä huomion kiinnittämisestä riskipääoman täydentävään käyttöön yritysten pitkän aikavälin ulkoisena rahoituksen lähteenä. Riskipääoman saatavuus on tärkeää innovaatioiden tukemisessa. Tämän saavuttamiseen tarvitaan valtiontukea, joka on täydentävä väline ja jonka käytön on oltava hyvin ajoitettua, avointa ja kohdennettua. Tällä tavoin voidaan lisätä jäsenvaltioiden kansantalouksien ja koko EU:n yhtenäismarkkinoiden kilpailukykyä.
Tämä mietintö on tärkeä viesti yritysmaailmalle siitä, että Euroopan parlamentti haluaa luoda kannustavan yritysympäristön vasta perustetuille pk-yrityksille, joilla on innovatiivisia ideoita mutta ei taloudellisia mahdollisuuksia suunnitelmiensa toteuttamiseen. Tällä tavoin avaamme niille lupaavan tulevaisuuden. 
Cristóbal Montoro Romero (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin aluksi kiittää esittelijää hänen työstään, joka on todella erinomainen. Kiitän myös tärkeimpien poliittisten ryhmien varjoesittelijöitä. En aio nyt toistaa täällä jo ilmaistuja mielipiteitä, joihin yhdyn täysin.
On selvää, että EU:ssa tarvitaan lisää innovaatioita ja että pk-yritykset ovat tämän suhteen ratkaisevassa asemassa. On vielä selvempää, että kannatamme vapaata kilpailua ja että valtiontuki on poikkeusväline. Haluaisin kuitenkin lisätä, että valtiontuki on myös monin tavoin tehokasta, esimerkiksi työpaikkojen luomisessa ja EU:n kansalaisten hyvinvoinnin lisäämisessä. Siksi olen sitä mieltä, että epäsuotuisat alueet on otettava huomioon pohdittaessa sitä, ketkä mahdollisesti hyötyvät valtiontuesta. Meidän on huomioitava ne, jotka puutteellisen rahoituskehyksen vuoksi saavat vähemmän EU:n kehitystukea.
Arvoisa komission jäsen, haluan tässä yhteydessä myös tähdentää sitä, että innovaatiot eivät saa olla perusteena tuen leikkaamiselle niiltä, joilla EU:n kansalaisina on täysi oikeus päästä osallisiksi talouskasvun hyödyistä. Mehän kehitämme EU:ta nimenomaan myöntämällä tukia, jotka edistävät aidosti alueellista yhteenkuuluvuutta ja tasavertaisia mahdollisuuksia kaikille EU:n kansalaisille. 
David Casa (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, keskustelu valtiontuesta ja sen roolista nykypäivän taloudellisessa toiminnassa on kestänyt jo kauan ja sen tuleekin jatkua etenkin nyt, kun suurimmat taloudelliset kilpailijamme lisäävät tukiaan innovaatioille sekä tutkimus- ja kehittämistoiminnalle tuodakseen alalle lisää kilpailuhenkisyyttä. Tämän vaikutukset näkyvät EU:ssa jo nyt. Kuroaksemme umpeen kuilun EU:n ja kansainvälisten kilpailijoidemme välillä, julkisia ja yksityisiä investointeja tutkimus- ja kehittämistoimintaa harjoittaviin yrityksiimme on helpotettava ja tulosten levittämisen on oltava laajempaa.
Kollegani mietinnössään esiintuomat asiat osoittavat, että innovaatioiden puute on hyvin selvästi yhteydessä kykenemättömyyteemme yltää Lissabonin strategian tavoitteisiin. Ensinnäkin sääntelyä on kehitettävä, toiseksi on investoitava koulutukseen, kolmanneksi tarvitsemme tarkoituksenmukaisen infrastruktuurin ja neljänneksi riskipääoman saatavuutta on lisättävä.
Nämä neljä asiaa täytyy ottaa vakavasti huomioon paitsi siten, että niistä keskustellaan, myös siten, että ne edellyttävät kiireellisiä toimenpiteitä. Koska Yhdysvalloilla ja Aasialla on nyt niin vahva auktoriteettiasema innovaatioalalla, meidän on toimittava nyt. Haluaisin myös korostaa pk-yritysten merkitystä kansantaloudellemme ja niiden vaikeuksia investoida T[amp]K-toimintaan. Niille on järjestettävä mahdollisuudet investoida, ei ainoastaan tarjoamalla varoja, vaan perustamalla esimerkiksi yrityshautomoita ja foorumeita, joilla ne voivat verkottua. Tällä tavoin voimme tarjota niille keinoja edistää kasvua. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, sanonta kuuluu eli "Ajattele globaalisti, toimi paikallisesti". Kuten tiedämme, Internet, eBay, luottokorteilla maksaminen ja kuljetusyritys DHL ovat tehneet mahdolliseksi maailmanlaajuisen liiketoiminnan. Nämä mahdollisuudet ovat nykyään avoinna kaikille halukkaille. Siksi pidän tärkeänä, että pohdimme sitä, miten liiketoiminnan voi aloittaa ja millaista tukea siihen voidaan antaa. Yrityksen perustamisvaiheeseen liittyy paljon riskejä, ja jos valtio haluaa myöhemmin verotuksen kautta osan yrityksen voitoista, se voi myös ottaa vastuulleen osan alkuvaiheisiin liittyvistä riskeistä.
Vielä tärkeämpää on kuitenkin se, mitä yrityksessä tapahtuu sukupolvenvaihdoksen yhteydessä. Yritys on silloin erityisen heikossa asemassa, eikä silloin pitäisi verottaa vaan ennemminkin aidosti tukea ja auttaa siten, että nuori yrittäjä saa mahdollisuuden olla innovatiivinen sekä nykyaikaistaa ja uudistaa yritystään.
Siksi tulevaisuudessa on tärkeää, että infrastruktuuri sekä ammatillinen ja täydentävä koulutus voisivat kohdata ja toimia yhdessä yrityskeskittymissä. Näin halukkaille tarjoutuisi mahdollisuus menestyä yritysmaailmassa ja lopulta tuottaa voittoakin. 
Neelie Kroes,
   Arvoisa puhemies, keskustelu on ollut antoisaa. Paremmin kohdennettu innovaatiotuki todellakin on keskeinen osa valtiontuen uudistamisohjelmaamme. Komissio tekee parhaansa parantaakseen valtiontukia koskevia yleisiä ehtoja. Kuuntelemme sidosryhmiä hyvin tarkkaan ja mietinnöllänne on tässä tärkeä osuus. Hollannissa on sanonta: eli "tehty mikä tehty" Ensi kerralla otan kuitenkin tätä asiaa koskevat toiveenne huomioon.
Haluaisin vastata muutamiin tämäniltaisessa keskustelussa esitettyihin kysymyksiin. Jäsen in 't Veld kysyi, miksi ehdotamme keskittymistä yritysten keskinäiseen ja jäsenvaltioiden väliseen yhteistyöhön. Siihen on kaksi pääasiallista syytä: tällaista yhteistyötä on kannustettava, koska se vähentää kilpailun vääristymistä ja tuottaa enemmän hyötyä yhteisöille. Toinen syy on se, että meidän on myös tuettava sisämarkkinoiden kehittämistä.
Muutamassa puheenvuorossa mainittiin kysymys suuryritysten mahdollisuudesta saada innovaatiotukea erityisesti yrityskeskittymissä. Olen kiinnittänyt tähän erityistä huomiota. Myös muut sidosryhmät, esimerkiksi viime perjantain ja lauantain epävirallinen kilpailuneuvoston kokous, ovat tehneet samansuuntaisia huomautuksia. 
Siksi pohdinkin nyt tällaiseen tukeen sopivia ehtoja. Itse asiassa yksikköni valmistelemaan valmisteluasiakirjaan sisältyy mahdollisuus tarjota tukea suuryritysten yrityskeskittymille. Haluaisin kuitenkin vielä selventää, että jos lähdemme tälle tielle, valvontajärjestelmämme on oltava riittävä, jotta voidaan välttää kilpailun vääristyminen ja varmistaa, että kokonaisvaikutukset, kuten yhteistyön tuomat edut, ovat myönteisiä.
Olen jäsen Hökmarkin kanssa täysin samaa mieltä siitä, että loppujen lopuksi innovatiivisen ilmapiirin luo kilpailu eikä valtiontuki. Sen vuoksi valtiontukea on välineenä kehitettävä ja tehtävä kaikille mahdolliseksi sisällyttää innovaatiot ansiotyöhönsä.
Globalisaatiotakin käsiteltiin jäsenten Casan, Ferreiran ja Harkinin puheenvuoroissa. On totta, että valtiontukien valvontajärjestelmämme on ainutlaatuinen maailmassa. Niin ovat myös sisämarkkinamme, EU:n tärkein saavutus. Niiden ansiosta EU:ssa ylipäänsä valvotaan valtiontukia.
Olen aivan liian usein kuullut väitettävän, että valtiontukia koskevat sääntömme vähentäisivät investointeja EU:hun, koska kolmannet maat saattavat tarjota tukia jäsenvaltioita vapaammin. Tämä väite perustuu virheellisiin olettamuksiin. Kuten jäsen in 't Veld ja jäsen Casa totesivat, EU:hun tehtyjen investointien kokonaismäärään vaikuttavat muutkin tekijät. Valtiontuki on niistä viimeisten joukossa. Se mainitaan joskus kaikkien seuraavien tekijöiden jälkeen: yleiset ja rakenteelliset kriteerit, yleinen poliittinen ilmapiiri, yleinen yritysympäristö, byrokratia, sääntely, verotus, tunnettuus asiakkaiden keskuudessa, työvoiman saatavuus, ammattitaitoinen työvoima, resurssien saatavuus ja infrastruktuurin saatavuus. 
Tapaan työssäni paljon yritysmaailman johtajia, ja keskustellessamme siitä, mihin he ja heidän yrityksensä eniten kiinnittävät huomiota tehdessään investointipäätöstä, juuri mainitsemani muut tekijät ovat huomattavasti tärkeämpiä. Tietenkin he myös lisäävät ottavansa vastaan valtiontukea, jos sitä on saatavilla, olisihan järjetöntä toimia toisin. Mutta valtiontuki ei ole pääsyy, vaan yksi viimeisistä.
Siksi valtiontuen käyttäminen eurooppalaisten yritysten suojelemiseen tulee erittäin kalliiksi, ja maksumiehiksi joutuvat usein yhteiskunnan köyhimmät osat.
En myöskään väittäisi, että ilman valtiontukea yritys helposti investoi EU:n ulkopuolelle. Tämän väite perustuu olettamukseen, että jos EU:n ulkopuolella on samankaltainen vaihtoehtoinen sijoituskohde, valtiontuki saa vaa'an kallistumaan toisen osapuolen hyväksi. Koska tästä ei ole näyttöä, koko väite voi osoittautua vääräksi. Haluamme oikeita argumentteja emmekä virheellisiä oletuksia.
Olen kuitenkin valmis tarkastelemaan lähemmin sitä, voitaisiinko uusiin sääntöihin sisällyttää muualla myönnetyn tuen vaikutusta koskevia arviointiperusteita. Kuten tiedätte, en henkilökohtaisesti pidä vastaavuuslausekkeesta. Minun on pidettävä sitä vaihtoehtona, koska niin monet sidosryhmät ovat huomauttaneet siitä. Aion kyllä ottaa asiasta selvää, mutta henkilökohtaisesti en kannata tätä välinettä.
Jäsen Ferreira mainitsi alueellisen ulottuvuuden ja alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat, jotka jo muodostavat joustavan välineen yhteenkuuluvuutta koskevissa asioissa. Koska tätä saatetaan vastustaa, esittelemmekin tässä yhteydessä mahdollisuuden ottaa käyttöön uudenlainen tuki, jota voitaisiin myöntää vasta perustetuille yrityksille alueellisen investointituen lisäksi.
Kannatan vahvasti vasta perustettujen yritysten tukemista ja vahvistamista. Toteankin joskus, että kun rahaa ei tarvita, pankki haluaa antaa sitä ja jos taas tarvitaan, pankki ei olekaan halukas sitä antamaan. Vasta perustetut yritykset tarvitsevat useimmiten kipeästi pankin apua tai valtiontuen turvin taattua lainan tai rahallisen avun saamista toiminnalleen.
Jäsenvaltiot saavat myöntää yritystoiminnan tukea yhdelle yritykselle korkeintaan 2 miljoonaa euroa 87 artiklan 3 kohdan mukaisilla alueilla ja korkeintaan miljoona euroa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisilla alueilla. Alueellinen lisätuki T[amp]K- ja innovaatiotoimintaa varten horjuttaisi koheesiotavoitettamme ja olisi haitallista. Jos jäsenvaltio myöntää vähemmän yritystoiminnan tukea tukialueille ja suosii innovaatiotukea, se saattaa vaarantaa toimialoille tarpeellisen perustan kehittymisen ja vahvistumisen, mikä taas on edellytys aluekehitykselle.
Jos jäsenvaltio myöntää tarpeettoman paljon tukea kannustaakseen toimialaa toteuttamaan innovaatiohankkeen, se syrjäyttää yksityiset sijoitukset ja saattaa aiheuttaa kohtuuttomia satunnaisvoittoja.
Jäsen Harkin otti esiin ne tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoiminnan lajit, joihin valtiontuki kohdistetaan. Muistutan teitä, että olemme tietoisesti keskittyneet soveltamisalaan sisällön sijaan. Autamme siis kohdentamaan valtiontuen tietyille yhteistä etua hyödyttäville aloille, jonka jälkeen jäsenvaltiot saavat itse päättää, mitä nimenomaisia hankkeita ne haluavat tukea, eikä komission asia ole sanella sitä.
Komissio laatii erillisen tiedonannon ympäristönsuojelulle myönnettävää valtiontukea koskevista suuntaviivoista ensi vuonna, ja siinä yhteydessä lupaan kiinnittää erityistä huomiota tasapuoliseen innovaatiotoimintaan.
Loppujen lopuksi ainoastaan myönteinen yhteistyökumppanuus ja riittävä määrä innovaatioita edistäviä toimenpiteitä voivat luoda Euroopan unioniin lisää työpaikkoja. Kiitos tuestanne ja arvokkaasta osallistumisestanne tähän prosessiin. Kiitän myös jäsen in 't Veldiä ja hänen varjoesittelijäänsä heidän työstään. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.
Gábor Harangozó (PSE ). –
   Tämä mietintö on tärkeä askel kohti EU:n innovaatiotoimintaa ja kilpailukykyä edistävien tarkoituksenmukaisten puitteiden luomista. Tiedon, teknologian ja niille avautuvien markkinointimahdollisuuksien yhteys oikein kohdennettuun valtiontukeen on ensiarvoisen tärkeä Lissabonin strategian kasvu- ja työllisyystavoitteiden henkiin herättämisen kannalta.
EU:n innovaatiopotentiaalin edistämisen ei luonnollisestikaan pitäisi haitata jäsenvaltioiden välistä ja kyseisten eri alojen sisäistä tervettä kilpailua.
Euroopan unionin innovaatioiden ja investointien määrä jää huomattavasti jälkeen sen kauppakumppanien ja kilpailijoiden vastaavista määristä. Valtiontukikysymystä on kuitenkin tarkasteltava huolellisesti. Haasteena on saada uudistettua valtiontukipolitiikkaa tarkoituksenmukaisella tavalla siten, että sillä voitaisiin edistää tehokkaammin innovaatioita, kestävää kasvua, sosiaalista ja taloudellista yhteenkuuluvuutta sekä ympäristönsuojelua ja välttää myös kohtuuttomat kilpailun vääristymät. Valtiontukien vähentämisen ja paremman kohdentamisen tavoitetta työstettäessä valtiontuen olisi kuitenkin pysyttävä epätasapainoa tarvittaessa korjaavana välineenä, jolla on todellista lisäarvoa. Valtiontuki saattaa olla tehokas työkalu markkinahäiriöiden käsittelemiseen, mutta ainoastaan jos sitä myönnetään avointen, helposti ymmärrettävien ja kaikille tasapuolisten kriteerien perusteella. 

