
Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, minulla on työjärjestysasia. Esitin toukokuun 12. päivän istunnossa kysymyksen menettelytavasta varojen käytön suhteen. Sanoitte silloin: tätä kysymystä ei voida käsitellä täysistunnossa, se pitää esittää kirjallisena. Tein niin samana päivänä. Siitä on nyt runsas kuusi viikkoa, jo seitsemän viikkoa, siis määräaika on ylitetty maksimaalisesti. Kysyin asiaa taas Strasbourgissa, ettekä ole vastannut vieläkään, haluaisin siis mielelläni vastauksen tänään.

Puhemies
Kiitos, Plooij-van Gorsel. Vastausta kysymykseenne valmistellaan palvelujaostossa. Kuten tiedätte, puhemiehistön pitää hyväksyä vastaukset.
Vastausta kysymykseenne käsitellään puhemiehistössä heti, kun se on mahdollista. Toivon, että sitä voidaan käsitellä nyt 10. heinäkuuta ja te saatte vastauksen kysymykseenne ennen seuraavaa Strasbourgin täysistuntoa.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Belgian parlamentin flaamien kristillisdemokraattisen puolueen (CVP) valtuuskunta osallistuu tähän käsittelyyn viralliselta lehteriltä. Sallikaa minun toivottaa teidät parlamentin puolesta tervetulleiksi ja tervehtiä tätä yhtä uutta parlamenttien välisen yhteistyön ilmenemismuotoa.

Eurooppa-neuvoston kokous 16. - 17. kesäkuuta - Alankomaiden puheenjohtajuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
neuvoston selonteosta ja komission julkilausumasta Amsterdamissa 16. ja 17. kesäkuuta pidetystä Eurooppa-neuvoston kokouksesta ja-neuvoston puheenjohtajan julkilausumasta puheenjohtajavaltion Alankomaiden toimintakaudesta.
Kok
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, minulla on suuri ilo olla tänään täällä puhumassa Amsterdamin Eurooppa-neuvoston tuloksista ja siitä tavasta, jolla meidän puheenjohtajakaudellamme on annettu sisältö niille työjärjestyksen kohdille, jotka esiteltiin teille kuusi kuukautta sitten ja joista keskusteltiin silloin. Kyseessähän on enemmän kuin Amsterdamin huippukokous, vaikkakin se on tärkeä ja määräävä tekijä.
Arvoisa puhemies, Euroopan haasteet uuden vuosituhannen kynnyksellä muodostivat perustan puheenjohtajuudellemme. Tarkoitan ajallaan tapahtuvaa ja vakaata talous- ja rahaliiton syntymistä ja Euroopan unionin laajennusta. Maastrichtin sopimuksen uudistaminen oli välttämätöntä myös toisesta syystä. Euroopan unionihan on kansalaisten ja heitä varten. Heidän odotuksensa ja huolensa olivat myös lähtökohtana Amsterdamissa päätetylle keskustelulle.
Haluan tiivistää Amsterdamin Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksen seuraavasti: olemme ottaneet myönteisen askeleen sellaisen Euroopan suuntaan, jossa otetaan huomioon ihmiset, markkinat, raha ja ympäristö. Otimme myös peruuttamattoman askeleen kohti jakamatonta Eurooppaa, johon avautuivat vuonna 1989 uudet tuntemattomat mahdollisuudet. " Amsterdamin" valmistelun lisäksi huomiotamme vaativat monet sisäiset ja ulkoiset tehtävät, jotka puheenjohtajavaltio otti mielellään hoitaakseen.
Emme olisi voineet toimia tehokkaasti puheenjohtajana ilman kaikkien Euroopan yhdentymisprosessin kumppaneiden erinomaista yhteistoimintaa. Ensiksi mainitsen yhteistyön parlamentin kanssa, arvoisa puhemies. Teidän olennaista ja elävää panostanne Amsterdamin sopimuksen synnyssä voidaan pitää sen yhtenä perustuksena.
Yhteistyö komission kanssa oli erinomaista. Se rakentava ja intensiivinen tuki, jonka neuvoston sihteeristö tarjosi puheenjohtajavaltiolle, ansaitsee myös tulla erityisesti mainituksi. Ja tietenkin neuvoston puheenjohtaja on suuressa määrin riippuvainen siitä, mitä hänen edeltäjänsä ovat jättäneet jälkeensä. Irlantilaiset antoivat Italian tekemän työn jatkona meille hyvän aloituksen Dublin II: n sopimusluonnoksen merkeissä. Saimme rakentaa tälle irlantilaiselle perustalle.
Sallikaa minun tarkastella yksityiskohtaisemmin HVK: n tuloksia. Teksti, jonka tulemme allekirjoittamaan lokakuussa ei vastaa kaikilta osin Alankomaiden puheenjohtajuuden panosta. Olen silti sitä mieltä, että kaiken kaikkiaan meidän ei tarvitse olla tyytymättömiä siihen, mitä saavutimme. Olen iloinen siitä, että tämä sopimus merkitsee monessa mielessä askelta kohti parempaa Eurooppaa: demokraattisempaa, toimintakykyisempää ja etenkin inhimillisempää. Haluan puuttua tässä erityisesti muutamiin kohtiin.
Laajassa mielessä, kuten haluan painottaa, eurooppalaisen hallinnon laatua on parannettu, käytännössä sopimuksen uusien artikloiden pohjalta, joiden tarkoituksena on vahvistaa politiikkaa ja myös institutionaalisesti. Avainsanat tässä ovat demokratia ja avoimuus.
Haluan viitata Euroopan parlamentin lakiasäätävän aseman olennaiseen vahvistamiseen. Mainitsen kolme tekijää. Ensiksi, demokraattisesta näkökulmasta epätyydyttävä yhteistyömenettely on käytännössä kokonaan poistettu ja - paitsi EMU: n suhteen - korvattu yhteispäätösmenettelyllä. Tästä lähtien parlamentti ja neuvosto ovat EY: n lainsäädännön suhteen lainsäätäjiä täydellisen tasa-arvoisuuden pohjalta. Toiseksi, yhteispäätösmenettelyä on huomattavasti yksinkertaistettu, etenkin poistamalla parlamentin inhoama kolmas käsittely. Kolmanneksi, yhteispäätösmenettely koskee myös useimpia uusia säädöksiä EY: n sopimuksessa, eli säädöksiä, jotka " Amsterdam" on ottanut käyttöön.
Myös alueella, joka tähän asti on kuulunut kolmanteen pilariin, parlamentin asema on vahvistunut. Henkilöiden liikkuvuuden suhteen pyritään yhteisölliseen lähestymistapaan. Tällä alueella parlamentilla ei tähän asti ole ollut mitään merkittävää roolia. Uudessa sopimuksessa on päätetty muutoksesta antamalla parlamentille virallinen oikeus tulla kuulluksi ja oikeus asianmukaiseen tietoon. Olemassa olevat valtuudet talousarvion suhteen voitiin säilyttää.
Teema " avoin hallinto" toteutuu lopultakin myös Euroopan tasolla. Kaikkein ensimmäiseksi jo mainitun päätöksentekomenettelyn tehokkaan toimivuuden takia. Toiseksi tekemällä päätös EY: n sopimusten tekemisestä ymmärrettävimmiksi tavalliselle ihmiselle. Joukko vanhentuneita asetuksia tullaan poistamaan ja mahdollisimman nopeasti HVK: n jälkeen julkaistaan luettava, vahvistettu sopimusteksti. Avoimuus liittyy etenkin yleisölle tiedottamiseen ja toimielinten asiakirjojen julkisuuteen. Tämä periaate vahvistetaan sopimuksessa ja toimielimet tulevat yhteispäätösmenettelyä käyttäen huolehtiman sen täytäntöönpanosta.
Tässä on kysymys asioista, jotka koskettavat kansalaisia suoraan työntekijänä, kuluttajana ja paremman ympäristön puolestapuhujana. On kyse EY: n vahvistamisesta tietyillä tärkeillä politiikan alueilla. Etusijalla on sosiaalisen sopimuksen sisällyttäminen perustamissopimukseen. Tällä tavoin korjataan menneisyydestä peräisin oleva poikkeus ja luodaan tukeva pohja Euroopan sosiaalis-taloudelliselle kehitykselle. Mutta asia ei jää tähän. Sopimusta on nimittäin vahvistettu huomattavasti joiltakin kohdin. Viittaa unionin toiminnan uuteen perustaan syrjinnän vastaisuuden ja miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun alueilla. Viittaan myös asetukseen sosiaalisen syrjäytymisen vastustamisesta ja sosiaalis-taloudellisista perusoikeuksista.
Tähän liittyen pyydän teitä kiinnittämään erityistä huomiota siihen näkyvään paikkaan, jonka työllisyyspolitiikka on saanut. Huippukorkea työttömyys on kaikkein näkyvin sosiaalinen ja taloudellinen ongelma, jonka kanssa Eurooppa kamppailee. Sopimus sisältää uuden luvun, jonka pitää tarjota puitteet unionin toiminnalle jäsenvaltioiden politiikan vahvistamiseksi ja täydentämiseksi. Jäsenvaltioiden ja unionin tulee yhdessä harjoittaa tehokkaampaa ja ennen kaikkea paremmin yhteensovitettua politiikkaa. Tullaan laatimaan suosituksia, jotta yksittäiset jäsenvaltiot saisivat aikaan parempia saavutuksia ja lisäksi on mahdollista suorittaa edistäviä toimenpiteitä talousarvion reunaehtojen puitteissa. Käsittelen tätä kohta lähemmin.
Viittasin jo yhteisölliseen lähestymistapaan henkilöiden vapaan liikkuvuuden suhteen. Puheenjohtajavaltion tavoitteet oli suunnattu nopeampaan ja ehdottomampaan toimintaan. Silti tässäkin pätee sanonta count your blessings . Asian siirtäminen EY: n pilariin - johon Maastrichtissa ei vielä päästy - voitiin tällä kertaa tehdä. Siitä seuraa välittömiä etuja: EY: n välineiden käyttö, esitysten julkaiseminen, EU: n tuomioistuimen, parlamentin ja komission vahvistettu asema ja neljän vapauden välisen riippuvuuden palauttaminen - mutta siitä seuraa myös epäsuoria etuja pitkällä tähtäimellä tapahtuvan kehityksen muodossa. Lisäksi Schengenin acquis on sisällytetty sopimukseen ja tällä tavalla on luotu perusta tämän hedelmällisen yhteistyön jatkamiselle EU: n puitteissa.
Ulko- ja turvallisuuspolitiikan suhteen sopimus tarjoaa joukon välineitä edistykseen. Ei radikaalia yhteisöllistämistä, mutta parannusta, ja kolmessa mielessä: ensiksi, politiikan parempi valmistelu, toiseksi, päätöksenteko ja kolmanneksi, yksiselitteisempi toteuttaminen. Politiikan valmistelu tulee saamaan syvyyttä ja laatua perustettavan suunnittelu- ja analyysiyksikön kautta. Päätöksenteko YUTP: n puitteissa tulee tehokkaammaksi kun otetaan käyttöön rakentava pidättäytyminen ja tiettyjen ehtojen puitteissa sallitut enemmistöpäätökset. YUTP: stä vastaavan komissaarin tehtävänä tulee olemaan politiikan toteuttamisen parantaminen.
YUTP: n talousarvioon liittyen haluan ilmaista tyytyväisyyteni teidän kanssanne saavutetusta eri toimielinten välisestä sopimuksesta. Olen teille, arvoisa puhemies, ja asiaan vaikuttaneille parlamentin jäsenille erittäin kiitollinen. Sopimus muodostaa hyvän perustan neuvoston ja parlamentin väliselle hedelmälliselle yhteistyölle.
Institutionaalisten uudistusten tärkeällä alueella viittaan päätöksiin komission uudistuksesta. Komission puheenjohtajan asemaa vahvistetaan ja parlamentti vahvistaa ehdokkuuden. Puheenjohtaja voi valita komission jäsenet yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja voi laatia toimiaikanaan toimintaohjeet komissiolle. Olen pahoillani, että HVK ei ole tehnyt selkeää päätöstä neuvoston tulevista äänivaltasuhteista liittyen komission kokoonpanoon, josta on jo tehty muutamia periaatepäätöksiä. Neuvoston äänivaltasuhteista on vielä tehtävä joitakin tärkeitä päätöksiä ennen seuraavaa laajentumista. Mitä institutionaalisiin uudistuksiin tulee, viittaan lisäksi EU: n tilintarkastajien valtuuksien laajentamiseen. Tämä on tärkeää petosten vastustamisen kannalta ja sillä edistetään toimielinten ja jäsenvaltioiden suorittaman varainhoidon kehittämistä. EU: n tuomioistuin saa enemmän valtuuksia. Pyydän teitä kiinnittämään huomiota erityisesti mahdollisuuteen saada tutkia, ottavatko toimielimet toiminnassaan huomioon perusoikeudet.
Lopuksi tähän liittyen muutama sana vahvistetusta joustavuudesta yhteistyössä. Mielestäni se on muotoiltu tasapainoisesti. Toisaalta on varmistettu tehokas päätöksenteko, nimittäin määräenemmistöperiaatteen muodossa. Toisaalta menettely tarjoaa riittävät takeet väärinkäytön estämiseksi. Komissiolle on annettu joustavuuden suhteen EY: n pilarissa keskeinen määräävä asema. Ja niin pitää ollakin: komissio on sopimuksen vartija. Se on yhteisön oikeusjärjestyksen kulmakivi.
Kaiken kaikkiaan minulla on vaikutelma, että " Amsterdam" on tuottanut sellaisen unionin sopimuksen muutoksen, joka huolimatta myönnytyksistä alkuperäisille tavoitteille, on kaikin tavoin vaivan arvoinen.
Kaikkein tärkeimmät valmistelut talous- ja rahaliittoa varten on saatettu loppuun. Tarkoitan vakaus- ja kasvusopimusta ja sopimusta vaihtokurssijärjestelmästä, EMS II, joka astuu voimaan kolmannessa vaiheessa ja euron oikeudellisia puitteita. Näin on otettu olennaiset askeleet kohti EMU: n voimaantuloa 1. tammikuuta 1999. Pitää tehdä vielä paljon käytännön työtä ja siksi on tärkeää, että asiasta tiedotetaan selkeästi. Mutta näiden päätösten pohjalta ja niiden suurten ponnistusten valossa, joita täytyy suorittaa kestävän konvergenssin saavuttamiseksi, luotan täysin siihen, että olemme matkalla kohti vakaan euron voimaantuloa aikataulun mukaisesti. Yhtenäisvaluutta on tärkeä, muttei luonnollisesti tavoite sinänsä. EMU: ssa on kyse ihmisten, valuutan ja markkinoiden keskinäisestä riippuvuudesta. Tässä asiassa olemme tehneet tärkeitä päätöksiä Amsterdamissa hyväksymällä samanaikaisesti vakaus- ja kasvusopimuksen kanssa päätöslauselman kasvusta ja työllisyydestä.
Hyvin toimivat yhtenäismarkkinat ja terve makrotaloudellinen tilanne ovat olennaisia ehtoja työllisyydelle. Tässä mielessä yhtenäisvaluutta ja yhtenäismarkkinat ovat olennaisen tärkeitä. Mutta tämä on nähtävä puitteissa, joissa vallitsee tasapaino rahan, talouden ja sosiaalisen puolen välillä. Tämän tasapainon löytämisessä on Amsterdamissa tehtyjen päätösten ydin.
Jäsenvaltiot ovat ensisijaisesti vastuussa työllisyyspolitiikasta, mutta ne voivat oppia toisiltaan paljon enemmän ja tehdä parempaa yhteistyötä. Näin voidaan myös Euroopan tasolla - yhdessä terveen raha- ja makrotalouspolitiikan kanssa - antaa tehokkaita työntöjä paremman työllisyyden suuntaan. Ei tarvita lisää rahaa, vaan olemassaolevien keinojen tehokkaampaa hyödyntämistä ja, kuten sanottu, toistensa kuuntelemista ja toinen toisiltaan oppimista ja yhteistyötä. Amsterdamin sopimuksen uusi työllisyysluku ja mainittu päätöslauselma työllisyydestä ja kasvusta sekä aidon sosiaalipolitiikan aikaansaaminen Euroopan tasolla muodostavat yhdessä hyvän täydennyksen EMU: un.
HVK: n ja EMU: n lisäksi Keski- ja Itä-Euroopan ja Välimeren alueen maiden jäseneksituloa koskevat valmistelut muodostivat tärkeän osan toimistamme. Laajentuminen vaatii hyvää valmistelua sekä asianomaisilta mailta että meiltä. On rakennettava siltoja maiden ja ihmisten välille, jotka antavat kasvot jakamattomalle Euroopalle. Olemme pyrkineet tähän antamalla jäsenehdokkaiden kanssa käytävälle vuoropuhelulle mahdollisimman hyvän sisällön. Tässä on tiiviissä yhteistyössä komission kanssa - ja jäsenehdokkaiden kanssa käytyjen alustavien keskustelujen jälkeen - valittu neuvotteluja kohti vain yksi tai kaksi aihetta, jotta voitaisiin keskittyä hyvin. Laajasta aihevalikoimasta - yhtenäismarkkinoiden valmistelusta oikeusvaltioon - on syntynyt todellinen ajatustenvaihto. On päästy myös vapaaseen keskusteluun, jossa on ollut syvyyttä. Mielestämme sisällöllinen vuoropuhelu jäsenehdokkaiden kanssa ei ole tärkeä vain liittymisen teknisen puolen kannalta, vaan se lisää myös hyväksyntää kyseisissä maissa, täällä ja siellä. Meillä on se vaikutelma, että assosioidut kumppanimme arvostavat tällaista lähestymistapaa. Huomenna jäsenehdokkaiden kanssa järjestettävässä tapaamisessa annamme toisaalta tietoa Amsterdamin tuloksista ja toisaalta vahvistamme luottamusta tulevaisuuteen, jolloin annamme yhteisesti sisällön jakamattomalle Euroopalle.
Yhtenäismarkkinoiden ongelmaton toiminta on välttämätön kilpailukyvyn, taloudellisen kasvun ja työllisyyden kannalta. Ja siten myös välttämätön Euroopan yhdentymiselle laajassa mielessä. Siksi tämä aihe oli meille yksi tärkeimmistä. Yhtenäismarkkinaneuvostossa ja ECOFIN-neuvostossa käytyjen keskustelujen pohjalta komissio on laatinut toimintasuunnitelman: tehokkaat säännöt, puuttuminen häiriöihin, alakohtaisten esteiden poistaminen ja lopuksi pyrkimys saada yhtenäismarkkinat tarjoamaan enemmän etuja kansalaisille. Eurooppa-neuvosto tukee täysin suunnitelmaa. Toivomme, että ne lakiehdotukset, jotka pitää hyväksyä suunnitelman puitteissa, hyväksytään nopeasti.
Huoli markkinoiden ja ympäristön paremmasta tasapainosta vaatii meiltä kaikilta panostusta. Siksi olemme ilahtuneet siitä, että sen lisäksi, että ympäristöpolitiikka on liitetty paremmin eurooppalaisiin puitteisiin, kuten Amsterdamin sopimukseen on kirjattu, on otettu muutamia tärkeitä askeleita noudatettavan politiikan suhteen. Puheenjohtajavaltio on myöntänyt, että ilmastonmuutosongelmat pitää asettaa etusijalle. Euroopan unioni on sopinut yhteisestä neuvottelupanoksesta maailmanlaajuisen ilmastosopimuksen konkretisoimiseksi, joka sopimus solmitaan joulukuussa Kiotossa. Tavoite on vähentää 15 prosentilla tärkeimpiä päästöjä vuoteen 2010 mennessä. Unioni on aloittanut niiden toimenpiteiden valmistelun, joita päästöjen vähentäminen edellyttää.
Muut tärkeät askeleet ympäristön suhteen viimeisen puolen vuoden aikana ovat yhdentyneen, kestävän vesistöhallinnan edistäminen ja maantieliikenteen ilmaa saastuttavien päästöjen vähentäminen.
Myös unionin sisäisen turvallisuuden alalla on tapahtunut tärkeää edistystä. Dublinin Eurooppa-neuvosto oli pyytänyt kaikenkattavaa toimintasuunnitelmaa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, erityisin suosituksin ja aikataululla varustettuna. Korkean tason ryhmä otti asian hoitaakseen ja se on toiminut ripeästi. Siksi Amsterdamin Eurooppa-neuvosto pystyi hyväksymään ryhmän mietinnön ja antamaan tehtäväksi sen toteuttamisen. Mietinnössä esitellään laaja asteikko järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan suunnattavia toimenpiteitä: ennalta ehkäisy, oikeudelliset välineet, käytännön yhteistyön parantaminen, Europolin valtuuksien lisääminen, verotukselliset ja rahalliset tekijät ja kansainvälinen yhteistyö. Myös huumekaupan vastustamisen alalla on saavutettu edistystä. On hyväksytty esitys early warning -järjestelmästä koskien synteettisiä huumeita. Sen lisäksi on kehitetty useita käytännön yhteistyön muotoja EU: n sisällä ja myös sen ulkopuolella.
Tänä rasismin vastaisena vuonna on onnistuttu sopimaan Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen - joka tulee Wieniin - perustamisesta. Toivon hartaasti, että tämä keskus tulee näyttelemään merkittävää osaa taistelussa rasistista toimintaa ja ajattelua vastaan. Myös syrjintää ja ulkopuolelle sulkemista vastaan ja niistä aiheutuvaa inhimillistä kärsimystä vastaan.
Unionin ulkoinen politiikka on vaatinut paljon huomiotamme. Kansainvälisesti unioni pitää yllä yhä vaihtelevampia ja tiiviimpiä suhteita. Tähän tulee lisänä se, että politiikan ja talouden suhde on kansainvälisissä suhteissa tullut monimutkaisemmaksi. Olemme pyrkineet puheenjohtajana antamaan mahdollisimman paljon sisältöä niihin lukuisiin vuoropuheluihin, joita unioni käy kumppaneidensa kanssa.
Puutun lyhyesti joihinkin tärkeisiin ulkoasioihin.
Puheenjohtajavaltio halusi antaa voimakkaita ärsykkeitä transatlanttiselle yhteistyölle, toisaalta saavuttamalla konkreettisia tuloksia lyhyellä tähtäimellä osoittaakseen sen hyödyn, joka saadaan uuden transatlanttisen esityslistan aikaansaamasta kiinteämmästä yhteistyöstä, ja toisaalta tekemällä rakenteellisia parannuksia, jotka luovat perustan pitkän aikavälin tuloksille.
Unionin ja Venäjän huippukokous vahvisti ja tiivisti suhteitamme kyseiseen maahan. Poliittista vuoropuhelua on laajennettu, keskinäinen kauppa on lisääntynyt, mutta epävarman oikeudellisen ja taloudellisen tilanteen takia eurooppalaiset investoinnit Venäjällä ovat yhä vielä alhaisella tasolla.
Eurooppa-neuvosto on toivottanut uuden sopimuksen NATO: n ja Venäjän välisestä yhteistyöstä tervetulleeksi perustavanlaatuisena panoksena uuteen eurooppalaiseen turvallisuusrakenteeseen.
Eilen oli Euroopan unionin ja Japanin välinen erittäin hyödyllinen ja rakentava tapaaminen, jossa tehtiin tärkeitä sopimuksia vuoropuhelun jatkamisesta muun muassa kaupan esteiden poistamisen ja jakelun alalla.
Puheenjohtajavaltio on panostanut Barcelonan seurantaan vakuuttuneena siitä, että Euro-Välimeren alueen vakaus koskee meitä kaikkia unionissa. Maltalla pidettiin 15. ja 16. huhtikuuta poliittisen tason EuroVälimerikonferenssi ja siellä tuli esille se tärkeä asema, jonka kaikki myöntävät Euro-Välimeriprosessilla olevan. Poliittinen ja turvallisuusvoropuhelu tulee saamaan vähitellen sisällön.
Mahdollisuuksia Euro-Välimeren alueen vapaakauppavyöhykkeen syntyyn vuoden 2010 tienoilla tullaan tutkimaan lähemmin, samalla kun pyritään helpottamaan keskinäistä kauppaa ja edistämään investointeja.
Yhteistyön sosiaalisiin, kulttuurisiin ja inhimillisiin puoliin tullaan kiinnittämään enemmän huomiota. Tarkoitan tässä myös ihmisoikeuksia ja kansalaisyhteiskunnan roolia.
Unionilla on tärkeä asema Lähi-idän rauhanneuvottelujen tukemisessa. Hyvässä yhteistyössä Yhdysvaltojen kanssa ja suhteessa alueelle antamaansa suureen taloudelliseen tukeen unioni on esittänyt aktiivista poliittista osaa ja tulee tekemään niin jatkossakin. Haluan ilmaista arvostukseni paikalla olevan erityislähettiläämme Moratinosin tärkeästä roolista.
Unionin ja Turkin suhteet ovat saaneet uuden ärsykkeen puheenjohtajakautenamme tapahtuneen kehityksen seurauksena. Yleisten asiain neuvoston epävirallisessa kokouksessa maaliskuussa Apeldoornissa kiinnitettiin erityistä huomiota pitkän aikavälin suhteiden kehitykseen Turkin kanssa. Assosiointineuvosto kokoontui 29. huhtikuuta ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1995 lokakuun.
Viisaiden komissio, joka ryhtyy pohtimaan Ankaran ja Ateenan välisiä aluekiistoja, tulee toivottavasti antamaan rakentavan panoksen Kreikan ja Turkin suhteisiin ja sitä kautta myös Turkin ja unionin suhteisiin, kuten myös Kyproksen ongelmaan.
Unionin ja Kyproksen suhteet saivat enemmän sisältöä rakenteellisen vuoropuhelun puitteissa pidetyistä kokouksista. Kyproksen kysymyksen suhteen panoksemme puheenjohtajana liittyi YK: n tukemiseen, joka on ensisijaisesti vastuussa ratkaisun löytämisestä.
Täydentäen johtopäätöksissä ilmaistua Eurooppa-neuvoston poliittista arviota entisen Jugoslavian maiden kehityksestä, haluan pyytää teitä kiinnittämään huomiota yhteiseen strategiaan alueen suhteen. Puheenjohtajakaudellamme on työskennelty strategian aikaansaamiseksi entisen Jugoslavian maiden kanssa, lukuunottamatta Sloveniaa, jolla on Eurooppa-sopimus. Tämän tuloksena on syntynyt asiakirja, jossa on ilmoitettu tarkasti ne ehdot, joiden vallitessa unioni on valmis solmimaan suhteet Kroatian, Bosnia-Hertsegovinan, Jugoslavian liittotasavallan, entisen Jugoslavian Makedonian tasavallan ja Albanian kanssa.
Komissio tulee raportoimaan säännöllisesti, missä määrin maat täyttävät asetetut ehdot.
Olemme seuranneet Albanian huolestuttavaa kehitystä alusta lähtien tarkasti. Kun maa joutui suuren luokan kriisiin, puheenjohtajavaltio tasoitti tien ETYJ: lle, jotta se pystyi perustamaan entisen kanslerin Vranitzkyn johdolla " Coordinating Framework" . On tietenkin erittäin tärkeää, että tulevat vaalit - joita unioni tukee taloudellisesti ja lähettämällä tarkkailijoita - tulevat raivaamaan tien vakaampaan tilanteeseen, jossa vallitsee demokratia, moniarvoisuus ja uudistusmielisyys.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni. Euroopan työjärjestys, jonka niin usein väitetään olevan teknokraattinen ja kylmä, on todellisuudessa suorassa yhteydessä poliittiseen lähiympäristöönsä. Tämä ympäristö syntyy 15 jäsenvaltion poliittisen ilmapiirin ja kansalaisten odotusten ja huolien vaikutuksesta. Vuorovaikutus 15 kansallisen poliittisen työjärjestyksen ja Brysselin työjärjestyksen välillä tulee yhä välttämättömämmäksi. Tässä toisiinsa sitoutuneisuudessa - siinä tosiasiassa, että " Eurooppa" merkitsee yhä enemmän, että " Eurooppa" näyttelee yhä suurempaa osaa esimerkiksi kansallisissa vaaleissa - on suuri poliittinen haaste. Myös neuvoston puheenjohtajalle. Ja tämän haasteen otimme mielellämme vastaan matkalla " Amsterdamiin" .
Kun tarkastelemme näitä kuutta kuukautta laajemmissa poliittisissa yhteyksissä, ei mielestämme ole syytä olla tyytymätön tämän kauden lopulla. Ei konkreettisiin tuloksiin eikä poliittiseen tahtoon päästä " Euroopan" kanssa askel askeleelta eteenpäin. Todellakin, askel askeleelta, mutta oikeaan suuntaan.
Toivomme, että olemme luoneet saavutetuilla tuloksilla hyödyllisen perustan tulevalle Luxemburgin puheenjohtajuudelle. Toivotamme Luxemburgille onnea ja menestystä! Voitte luottaa myös meidän tukeemme.

Puhemies
Kiitos, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Sallikaa minun tässä tilaisuudessa lausua julkinen tunnustus puheenjohtajavaltio Alankomaille sen parlamenttia kohtaan osoittamasta yhteistyön hengestä ja rakentavan työn helpottamisesta hallitusten välisen konferenssin puitteissa. Olen sille siitä erityisen kiitollinen.

Santer
Arvoisa Euroopan parlamentin puhemies, arvoisa neuvoston virassa oleva puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, Amsterdamin Eurooppa-neuvosto saattoi menestyksekkäästi päätökseen Alankomaiden puheenjohtajakautenaan tekemän työn, ja haluaisinkin antaa Alankomaille suurta tunnustusta kaikkien näiden kuuden viime kuukauden ajan vallinneesta dynaamisesta, sitoutuneesta ja päättäväisestä hengestä.
Maastrichtista alkaen minulle on ollut ensisijaisen tärkeää lähentää Euroopan unionia kansalaisiin. Tämä neuvosto on tehnyt tehtävänsä. Työllisyyttä, vapautta, turvallisuutta ja oikeutta sekä ympäristöä koskevat päätelmät samoin kuin Amsterdamin perustamissopimus osoittavat, että kansalaisten huolenaiheet ovat kokoontumistemme esityslistalla.
Päätelmät osoittavat myös sen, että me olemme siirtyneet uuteen vaiheeseen yhteisön historiassa. Se on myös syynä siihen, että kaikki lisäaskeleet ovat vaikeita: ne koskevat kaikista herkimpiä aiheita. Etenemme hitaasti, totta. Mutta me edistymme. Se on pääasia.
Aloitan työllisyydellä, kansalaistemme suurimmalla huolenaiheella. Se on ollut keskustelujen ytimenä, sekä hallitusten välisessä konferenssissa, johon tulen palaamaan myöhemmin, että suurimmassa osassa muitakin aiheita, joita valtioiden päämiehet ja pääministerit ovat käsitelleet.
Päättäessään viimeisistä teknisistä valmisteluista Eurooppa-neuvosto näytti ehdottomasti vihreää valoa yhteisen rahan käyttöönotolle 1. tammikuuta 1999, samalla vahvistaen työllisyyttä palvelevien talouspolitiikkojen yhteensovittamista. Viisitoista jäsenvaltiota vahvisti täten selkeästi päättäväisyytensä ottaa euro käyttöön määrätyissä oloissa. Tunnemme kaikki nyt kolikkojen yhteiset etupuolet: eurolla on vastedes kasvot! Kuten tiedätte, vakaus- ja kasvusopimus hyväksyttiin kaikkine osatekijöineen. Siihen liittyy kaksi päätöslauselmaa. Toinen kasvua ja työllisyyttä koskeva asettaa työllisyyden konkreettisesti ja toiminnallisesti unionin ensisijaisten tavoitteiden joukkoon.
Tähän on lisättävä uusi työllisyyttä koskeva luku, joka pannaan täytäntöön ennakoidulla tavalla, sekä perustamissopimuksen sosiaaliasioita koskevien määräysten vahvistaminen.
Luxemburgin puheenjohtajuudella järjestettävään ylimääräiseen Eurooppa-neuvoston kokoukseen mennessä, meidän on tehtävä kaikkemme työpaikkojen luomiseen tähtäävien konkreettisten aloitteiden tekemiseksi. On hyvä puhua tästä valtion päämiesten ja pääministerien tasolla, mutta sanojen täytyy näkyä teoissa. Kyseessä on taistelu, jota tämä komissio on käynyt yli kahden vuoden ajan, parlamenttinne avustamana.
Iloitsen myös siitä myönteisestä merkistä, jonka Eurooppa-neuvosto antoi sisämarkkinoiden, joiden vaikutus kilpailukykyyn, talouskasvuun ja työllisyyteen on ensisijaisen tärkeä, toteuttamisen osalta. Komissio pitää huolta siitä, että toimintasuunnitelman neljä tavoitetta toteutetaan tehokkaalla tavalla ja määräaikoina. Kaikkien toimielintemme on ryhdyttävä toimeen, kunkin sitä koskevilta osin. Lopuksi olen tyytyväinen niiden noin 90 paikallisen työllisyyttä koskevan sopimuksen tekemisestä, jotka merkitsevät yhtä monta työllisyyden edistämistä koskevaa kokeilua koko unionin alueella.
Arvoisa puhemies, siirryn nyt hallitusten väliseen konferenssiin. Tämä on kolmas kerta, kun osallistun Rooman sopimuksen tarkistamiseen. Kaikki kokoukset päättyivät vasta aamuyöllä. Se, että työskentelee 18 tuntia yhtämittaisesti ei toki sinänsä ole poikkeuksellista. Neuvottelut itsessään eivät ole olleet koskaan helppoja. Ja voin kertoa, että tällä kerralla ne olivat erityisen vaikeita ja toisinaan jopa turhauttavia. Olen todennut useaan kertaan tietyn poliittisen tahdon puuttumisen sekä huolestuttavan taipumuksen asettaa puhtaasti kansalliset näkökohdat etualalle. Lisäksi on esiintynyt joitain erillisiä pyrkimyksiä kyseenalaistaa yhteisöjärjestelmämme avaintekijöitä. Olemme kaikeksi onneksi onnistuneet torjumaan ne.
Neuvotteleminen on yksi asia, tulokset toinen. Olemmeko saavuttaneet ne tavoitteet, jotka asetimme itsellemme tämän hallitusten välisen konferenssin alussa? Olemmeko onnistuneet lujittamaan unionia toteuttaaksemme laajentumisen suotuisissa olosuhteissa?
Kaksi viikkoa sitten puhuin edessänne puheenjohtajuuden tasapainoisuutta edustavan tekstin pohjalta. Minulle tuo teksti yhdisti kunnianhimon ja realismin. Ja haluaisin, että valtionpäämiesten ja pääministerien tasolla toteutettaisiin lisäpyrkimyksiä sen vahvistamiseksi ja parantamiseksi. Ne pelot, joista puhuin viime kesäkuun 11. päivänä edessänne, arvoisa puhemies, ovat osittain osoittautuneet paikkansapitäviksi. Kohdassa jos toisessakin on tapahtunut taantumista. Ja mitä sanoa pöytäkirjojen ja julkilausumien inflaatiosta, 14 pöytäkirjaa, 46 julkilausumaa. Tämä on ennätys, joka ei lisää perustamissopimuksen selkeyttä.
Mutta pysykäämme selväjärkisinä. Maastrichtin sopimuksen suhteen toteutuneet edistysaskeleet ovat tärkeitä. Lopputulos on yhteneväinen komission helmikuussa 1996 esittämän kannan kanssa. Tuloksen pikainen tarkastelu osoittaa sen. Yksi pyrkimyksistämme oli lähentää unionia sen kansalaisiin niin, että nämä voisivat saada vastauksen huoliinsa ja antaa tukensa uudelle perustamissopimukselle ratifiointimenettelyjen yhteydessä. Lopputulos on tässä kohdassa positiivinen.
Uusi perustamissopimus yhteisöllistää komission ja Euroopan parlamentin toiveiden mukaisesti, suuren osan kolmannesta pilarista ja sisällyttää itseensä Schengenin sopimuksen. Olisin toivonut, että valtion päämiehet ja pääministerit ottaisivat jo nyt askeleen kohti määräenemmistöä ja yhteispäätösmenettelyä, sen sijaan, että antavat itselleen harkinta-aikaa. Myönnän tietysti, että nämä asiat ovat luonteeltaan herkkiä, mutta samalla sanon niille, jotka epäröivät kulkea kohti määräenemmistöä: juuri siksi, että tämä asia on niin herkkä ja niin oleellinen, Euroopan unionin on kyettävä toteuttamaan välttämättömät toimenpiteet.
Panen tyytyväisenä merkille, että siirtymäkautta koskevassa kysymyksessä perustamissopimuksen tavanomaisia sääntöjä sovelletaan komission yksinomaisen aloiteoikeuden osalta. Tämä on erittäin hyvä asia. Mitä tulee Schengenin säännöstön sisällyttämiseen, toivon Eurooppa-neuvoston toiveen mukaisesti, että sopimuspöytäkirjan toteuttamistoimenpiteet hyväksytään mahdollisimman pian. Britanniaa, Irlantia ja Tanskaa varten kyettiin löytämään ratkaisu.
Työllisyyden osalta meillä on kannustamistoimenpiteitä koskeva uusi luku ja oikeudellinen perusta. Sosiaalipöytäkirja sisällytettiin sopimukseen. Tämä on merkittävä edistysaskel. Uusi teksti sisältää myös myönteisiä kohtia miesten ja naisten yhtäläisen kohtelun periaatteen soveltamisesta sekä oikeudellisen perustan yhteiskunnallisesta syrjäytymisestä kärsivien ihmisten auttamiselle. Euroopan parlamentti on mukana näissä päätöksissä, jotka kiinnostavat erityisesti kansalaisia, yhteispäätösmenettelyn kautta.
Kuluttajien terveyttä ja suojelua koskevien määräysten tiukentamista ei asetettu kyseenalaiseksi Amsterdamissa. Iloitsen erityisesti siitä, että Euroopan parlamentti on läheisesti mukana myös eläin- ja kasvilääketieteellisten toimenpiteiden hyväksymisessä.
100 A4 artiklan osalta, uusi sanamuoto antaa jäsenvaltioille paremman mahdollisuuden vastata kansalaistensa huoliin ympäristönsuojelun alalla. Me olemme kuitenkin huolehtineet siitä, että kaikki sisämarkkinoiden hajoamisen vaarat vältetään, mistä on kiittäminen sitä, että komissiolle on annettu määräävä osa menettelyssä.
Perusoikeuksien lujittaminen, yleishyödyllisten palvelujen, jotka ovat yksi olennainen osatekijä eurooppalaisessa yhteiskuntamallissamme, aseman tunnustaminen sekä petosten torjunnan tehostaminen ovat myöskin tervetulleita myönteisiä seikkoja.
Nyt sananen toissijaisuudesta. Komissiolla ei ole ongelmia itse hyväksytyn pöytäkirjan sisällön suhteen, sillä se on menetellyt virkakauteni alusta alkaen sen hengessä. Toissijaisuusperiaatetta ei saa kuitenkaan käyttää tekosyynä yhteisön toiminnan estämiseksi silloin, kun se on välttämätöntä. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi syytä lakaista oman ovensa edusta, sillä meille tulvii pyyntöjä ehdotusten tai tutkimusten laatimisesta mitä moninaisimmista aiheista. Enkä tarkoita kansallisia byrokraattisia esteitä, jotka tekevät unionin pienten ja keskisuurten yritysten elämästä niin vaikeaa.
Toinen pyrkimyksemme oli antaa unionille sellaiset ulko- ja turvallisuuspoliittiset välineet, jotka ansaitsevat tämän nimen. Tällä alalla teksti vastaa pääasiassa komission odotuksia. Välineet on selvitetty, määräenemmistö pääasiassa otettu käyttöön. Luonnollisesti on turvavöitä tai käsijarruja - rakentava äänestämättä jättäminen, tärkeisiin kansallisiin etuihin vetoaminen. Kaikki riippuu siitä, miten niitä käytetään. Rakenteita on myöskin parannettu: YUTP: n pääedustajana toimiva neuvoston pääsihteeri, uusi troikka, analyysiyksikkö. Me olemme siis ottaneet huomattavia edistysaskeleita, mutta niitä on hyödynnettävä käytännössä. Kyse on vain poliittisesta tahdosta. Sitä vastoin puolustuksen osalta ei ole valitettavasti saavutettu todellista läpimurtoa.
Neuvottelut olivat erityisen vaikeita kauppapolitiikan alalla. Tietyt jäsenvaltiot eivät olleet valmiita ottamaan pitkää askelta eteenpäin, ja tämä johtuu erilaisista syistä, jotka, minä pelkään, ilmentävät tiettyä likinäköisyyttä. Sen sijaan, että puheenjohtajakauden tekstin olisi annettu laimentua, pidin parempana varjella tulevaisuutta. Minä annoin lisätä nykyiseen 113 artiklaan lausekkeen, joka antaa neuvostolle, komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan, mahdollisuuden laajentaa tämän artiklan määräyksiä koskemaan henkistä omaisuutta ja palveluja. Olen vakuuttunut, että ennemmin tai myöhemmin järki ja yksimielisyys saavat vallan, ja että tämä lauseke otetaan käyttöön.
Ja nyt toimielimiä koskeviin kysymyksiin, jotka ovat herättäneet paljon kommentteja. Kahdella suoraan Euroopan parlamenttia koskettavalla alalla on saavutettu erittäin merkittävää edistymistä. Ensinnäkin on kyse yhteispäätösmenettelystä: demokratisoinnin alalla saavutettiin läpimurto, johon kuuluu yhteispäätösmenettelyn erittäin suuri laajentaminen sekä menettelytavan yksinkertaistaminen, joka luo lainsäätäjien tasa-arvoisuutta. Käsittääkseni tämä on todellinen luottamuksen osoitus kansalaisia edustavalle toimielimelle. Euroopan parlamentti on siis epäilemättä poistunut voittajana tästä konferenssista. Sen jälkeen on kyse komission puheenjohtajan roolin kolminkertaisesta vahvistamisesta. Lisäksi valitun puheenjohtajan tulee vastedes saada Euroopan parlamentin muodollinen hyväksyntä.
Sitä vastoin tulos määräenemmistöäänestysten laajentamisen osalta on keskinkertainen. Puheenjohtajakauden paketti oli kunnianhimoinen ja pahoittelen, ettei tätä kunnianhimoa voitu pitää yllä Eurooppa-neuvoston tasolla. Tosin on valopilkkujakin, esimerkiksi tutkimuksen ja YUTP: n osalta, taikka työllisyyden, yhteiskunnallisen syrjäytymisen, miesten ja naisten tasa-arvon ja terveyden suojelun aloilla. Mutta monet muut aikeet joutuivat ansaan. Tämä ei ole kovin hyvä ennusmerkki laajentumiselle, mutta olen yhä toiveikas sen suhteen, että osaamme korjata tähtäintä ajoissa.
Sananen vahvistetusta yhteistyöstä. Sen tulisi antaa niille jäsenmaille, jotka niin haluavat, mahdollisuuden kulkea eteenpäin ja sen tulisi olla erittäin hyödyllinen väline laajentuneessa Euroopassa. Mitä tulee ensimmäiseen pilariin, sen käynnistyminen tapahtuu enemmistöpäätöksellä ja komission ehdotuksesta. Tästä olen iloinen.
Lopuksi haluan ottaa esiin komission koostumuksen ja äänten uudelleen painottamisen. Mitä tulee komissioon, sen puheenjohtajan aseman vahvistaminen on äärimmäisen myönteinen seikka sen tulevan toiminnan kannalta. Hän osallistuu muiden komission jäsenten nimittämiseen ja hänen ratkaiseva asemansa poliittisten suuntausten määrittelyssä iskostetaan perustamissopimukseen.
Toimielimemme sisäistä organisaatiota koskeva julkilausuma on myös tervetullut. Olen ilmoittanut useaan otteeseen aikeistamme ryhtyä sisäisiin uudistuksiin, ja tulemme niin tekemään. Komission jäsenten lukumäärää koskevaa kysymystä on luultavasti liioiteltu neuvottelujen aikana. Mutta vastedes kaikki myöntävät, ettei tiettyä lukumäärää tule ylittää. Olen voinut todeta, että suuret jäsenvaltiot ovat tietyillä edellytyksillä valmiita luopumaan toisesta komissaaristaan. Tämä ei ole itsestään selvää. Yksi yhteisymmärrys liittyy tietysti äänten uudelleen painottamiseen. Minulla ei ole epäilystäkään, etteikö asiassa päästäisi ratkaisuun. Mutta olkaamme rehellisiä: tämä kysymys koskee enemmän jäsenvaltioita kuin komissiota tai Euroopan parlamenttia. Voisin tyytyä nykyiseen painottamisjärjestelmään.
Komission jäsenten lukumäärää koskeva ratkaisu, jonka valtioiden päämiehet ja pääministerit hyväksyivät, ei eroa loppujen lopuksi paljoakaan komission kannasta. Olemme aina olleet sitä mieltä, että komission jäsenten määrä olisi vähennettävä yhteen jäsenvaltiota kohden, ja että konferenssissa olisi suunniteltava tarkoituksenmukainen menettelytapa järjestelmän muuttamiseksi yli 20 jäsenvaltiota varten. Komission jäsenten määrän vähentäminen tulee tapahtumaan, sen ajan koittaessa, sellaisen kokonaiskompromissin yhteydessä, joka käsittää äänten uudelleenpainottamisen, ja jonka olisi tultava voimaan ensimmäisen laajentumisen toteutuessa. Lisäksi uudessa hallitusten välisessä konferenssissa olisi suoritettava toimielinten koostumuksen ja toiminnan perinpohjainen uudelleen tarkastelu - ja tarkoitan todellakin toimielimiä, en yksinomaan komissiota - vuosi ennen kuin unionissa on yli 20 jäsentä.
Mitä tulee institutionaaliseen pakettiin, on totta, että sen olisi, ajan koittaessa, ilmennettävä enemmän poliittista tahtoa. En halua, että laajentumisen aattona meidän on pakko sanoa tuleville jäsenvaltioille: " Olette tehneet kaikkenne ollaksenne valmiita liittymään unioniin, valitettavasti unioni ei ole kyennyt valmistautumaan teidän vastaanottamiseenne."
(Suosionosoituksia) Arvoisa puhemies, unionilla on nyt edessään sen tulevaisuuden kannalta ensisijaisen tärkeitä poliittisia määräaikoja. Komissio esittää muutaman viikon kuluessa kantansa liittymisen ehdokasmaista. Se esittelee ehdotuksensa vuoden 2000 toimintasuunnitelmaksi: politiikkojemme tulevaisuus, mukaan lukien yhteinen maatalouspolitiikka sekä rakennerahastot, laajentuminen, tulevaisuuden rahoitusjärjestelmä. Tarvitaan päättäväisyyttä ja poliittista tahtoa. Aloittakaamme tekemällä Amsterdamin sopimuksesta elävä hyödyntämällä kaikkia sen mahdollisuuksia.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Paljon kiitoksia, Santer.
Puheenvuoro on nyt Greenillä.

Green
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa ilmaisemalla lämpimän tukeni puheenjohtajavaltion Alankomaiden viimeisen kuuden kuukauden aikana tekemille ponnisteluille. Millaiseksi tahansa arvioimmekin hallitusten välisen konferenssin tuloksen, tunnustamme, että pääministeri Kok henkilökohtaisesti on tuonut prosessiin tarmoa ja pontta. Ryhmäni haluaa ilman muuta, että pöytäkirjaan merkitään kiitoksemme pääministerille, hänen ulkoministerilleen Van Mierlolle ja Eurooppa-ministerilleen Patijnille sekä muille hänen hallituksensa jäsenille, jotka ovat antaneet parlamentille vankan tukensa.
Meidän tehtävämme täällä tänään on antaa alustava poliittinen vastaus Amsterdamin perustamissopimukseen. Minun ryhmäni arvostelee tätä perustamissopimusta kahden pääasian perusteella. Ensinnäkin vastaako perustamissopimus Euroopan unionin kansojen pyrkimyksiin, toiveisiin ja odotuksiin? Toiseksi onko unioni perustamissopimuksen ansiosta valmis laajentumaan ottaen mukaan Kyproksen, Baltian maat ja Keski- ja ItäEuroopan? Haluan tehdä selväksi, että ryhmäni tunnustaa edistyksen, jota Amsterdamin perustamissopimus on saanut aikaan kansalaisten Euroopan luomisessa, ja suhtautuu siihen myönteisesti.
Ensinnäkin pidämme erittäin tervetulleena neuvoston päätöstä asettaa työllisyys asialistansa kärkeen. Ryhmäni tukee sitä, että perustamissopimukseen sisällytetään uusi työllisyysluku ja sosiaalipöytäkirja sekä viittaus sosiaalisiin perusoikeuksiin. Tunnustamme, että perustamissopimukseen kirjatut sanat eivät koskaan ole luoneet yhtä ainoaa työpaikkaa. Tunnustamme kuitenkin myös, että uusi toimivalta sallii meidän ensimmäistä kertaa luoda puitekehyksen, jossa jäsenvaltioiden talous- ja työllisyyspolitiikkojen vakava yhteensovittaminen voidaan aloittaa. Tämän toki voimme tehdä Euroopan tasolla sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden tekemä työ työttömyyden kiroukseen puuttumiseksi on kestävää ja että maailman rikkaimpiin kuuluvan viidentoista maan, jotka toimivat kiinteässä ja rauhanomaisessa yhteistyössä, talous- ja työllisyyspolitiikka antaa huikean panoksen kasvulle ja todelliselle työpaikkojen luonnille.
Koska tunnen neuvoston puheenjohtajan sitoumuksen työttömyyden torjuntaan, haluaisin kääntyä hänen puoleensa välittääkseni hänelle sosialistiryhmän viestin. Jos neuvosto on todella vakavissaan työpaikkojen luonnin kanssa, sillä on todellinen mahdollisuus todistaa se välittömästi. Neuvoston on vielä hyväksyttävä täysin unionin laajat talouden suuntaviivat. Kasvua ja työllisyyttä koskevaan päätöslauselmaan sisältyy sitoumus varmistaa, että työllisyys otetaan paremmin huomioon laadittaessa talouden laajoja suuntaviivoja. Tietänette myös, että valtiovarainministerien kokouksella ECOFINissä on tapana jättää Euroopan neuvoston pyynnöt täysin huomiotta. Jäsenvaltioiden pääministerien on käytettävä arvovaltaansa ja vaadittava, että talouden laajoja suuntaviivoja uudistetaan nyt. Mikään ei voi antaa vahvempaa signaalia hyvistä aikeista kuin tämä. Mikään ei vaienna kyynikkoja nopeammin. Ja, puheenjohtaja Santer, mikään ei todista paremmin Euroopan komission poliittista sitoumusta kuin se, että se vaatisi tällaista tarkistusta.
Tällainen siirto antaisi myös selkeän signaalin siitä, että lokakuussa puheenjohtajavaltio Luxemburgin alaisuudessa järjestettävällä työllisyyttä koskevalla huippukokouksella on todellista poliittista merkitystä ja että siinä on tarkoitus saada aikaan konkreettisia ehdotuksia tavanomaisen blaa-blaa-rituaalin sijaan. Työllisyyttä koskeville lupauksille on saatava lihaa luiden ympärille. Talouden laajojen suuntaviivojen hyväksyminen antaa tähän ensimmäisen mahdollisuuden ja työllisyyttä käsittelevä huippukokous toisen.
Ryhmäni puolesta haluan myös tunnustaa Amsterdamin perustamissopimuksen muut myönteiset piirteet: ihmisoikeuksien kunnioittamisen tunnustamisen; uuden syrjimättömyyslausekkeen, vaikka onkin todella sääli, että Euroopan rasismin ja muukalaisvihan vastaisena vuonna neuvosto ei hyväksynyt tätä toimivaltaa määräenemmistöäänestyksellä; selkeän edistysaskeleen tasa-arvoisiin mahdollisuuksiin, ympäristöön, terveyteen ja kuluttajansuojaan liittyvissä asioissa; avoimuuden ja läpinäkyvyyden parantamisen ja päätöksentekomenettelyjen määrän vähentämisen sekä Euroopan parlamentin yhteispäätösvaltuuksien virtaviivaistamisen ja laajentamisen.
Ymmärrän, että jotkin hallitukset asettavat jopa nyt kyseenalaiseksi laajennetun yhteispäätösluettelon väittäen, että neuvoston yksimielisiä päätöksiä ei voida alistaa yhteispäätösmenettelyyn Euroopan parlamentin kanssa. Ehkäpä pääministeri voisi kiinnittää jäsenvaltioiden huomion nykyiseen kulttuuria koskevaan toimivaltaan, Maastrichtin sopimuksen 128 artiklaan, ja nykyiseen tutkimusta koskevaan toimivaltaan, Maastrichtin sopimuksen 130 artiklaan, joissa molemmissa Euroopan parlamentille myönnetään yhteispäätösvalta neuvoston yksimielisissä päätöksissä. Parlamentti tukee täysin pääministeriä, kun hän vaatii, että luettelo artikloista, joihin on sovellettava yhteispäätösmenettelyä, sellaisena kuin se on julkaistu nyt laajassa jakelussa olevassa Amsterdamin perustamissopimusluonnoksessa, on säilytettävä.
Ryhmäni on myös syvästi pettynyt perustamissopimuksen toisessa ja kolmannessa pilarissa saavutettuun edistykseen. Olemme tehneet sen selväksi alusta lähtien ja olemme tukeneet ponnistelujanne joidenkin oikeusja sisäasioiden pilarin osa-alueiden yhteisöllistämiseksi. Arvostamme sitä, että joitain siirtoja on tehty, mutta haluan tuoda uudelleen julki sen todellisen huolestuneisuuden, jota tunnemme parlamentaarisen valvonnan tämänhetkisestä puutteesta noilla alueilla - sellaisilla ratkaisevilla alueilla kuin maahanmuuttopolitiikka, viisumivalvonta ja turvapaikat. Säilyttämällä neuvoston yksimielisyyden ja vain kuulemalla Euroopan parlamenttia todellinen demokratia tehdään tyhjäksi.
Yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta totean, että olemme aina tienneet, että todellisen edistyksen saavuttaminen on vaikeaa, etenkin puolustusasioissa, ja ryhmäni on tyytyväinen siitä, että saimme sisällytettyä Petersbergin tehtävät perustamissopimukseen. Olemme kuitenkin edelleenkin huolissamme siitä, että Euroopasta puuttuu johdonmukaisen ulkopolitiikan äänitorvi. Tiedämme, mitä perustamissopimus sanoo YUTP: stä, mutta kun neuvostossa on yksimielisyys, miten YUTP tietää, kenen äänellä puhua?
Suurin pettymyksemme liittyy ehkä laajentumiseen. Epäilemme vakavasti neuvoston kykyä päästä sopimukseen mistään määräenemmistöäänestyksen merkityksellisestä laajentamisesta. Tämä on suurempi vaara laajentumiselle kuin mikään muu asia. Kun tulevina vuosina jäsenvaltioita on pöydän ääressä entistä enemmän, kuinka voimme odottaa, että Euroopan lainsäädännössä määritetään korkeat standardit Euroopan kansojen elinja työolojen suojelemiseksi? Siksi ryhmäni uskoo, että on elintärkeää, että Eurooppa-neuvosto kokoontuu vielä kerran ennen laajentumista käsittelemään neuvoston enemmistöäänestystä sekä komission kokoonpanoa ja äänten painotusta.
Päätän puheeni sanomalla, että ryhmäni on vakaasti sitä mieltä, että perustamissopimusta, joka epäilyksistämme huolimatta on edennyt tasaisesti kansoillemme tärkeissä asioissa, ei voida sivuuttaa.

Martens
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, haluaisin ensin onnitella pääministeri Kokia ja hänen työntekijöitään siitä erinomaisesta työstä, jota he ovat tehneet. Amsterdamin huippukokous oli, hyvä pääministeri, varmasti suuri menestys euron kannalta. Toivomme, että nyt on poistettu viimeinen este ja uskon, että euro voi vapauttaa voimia, jotka antavat Euroopalle uutta intoa. Lisäksi Amsterdamissa saavutettiin se, mikä Maastrichtissa jäi puuttumaan. Ensiksi, sosiaalinen pöytäkirja. Toivon, että Yhdistynyt kuningaskunta tulee soveltamaan niitä lakeja, jotka on jo hyväksytty Euroopan tasolla. Lisäksi työllisyydestä tulee unionin päätavoite.
Jo kymmenen vuotta sitten, kun toimimme puheenjohtajana, yritimme saada aikaan sosiaalisen ulottuvuuden, joka sisältäisi neuvottelut työmarkkinaosapuolten välillä, kollektiiviset eurooppalaiset työehtosopimukset ja yhteisen sosiaalisen perustan. Olemme hukanneet paljon aikaa. Euroopan on todellakin saatava sosiaaliset ja inhimilliset kasvot. Meidän on pystyttävä vastaamaan niihin ongelmiin, joita eurooppalaisessa yhteiskunnassa vallitsee ja suurin niistä on työttömyys. Toivomme, että Luxemburgin huippukokouksessa saadaan näkyviä tuloksia.
Hyvät kollegat, Euroopan unioni on nähtävästi oppinut läksynsä hullun lehmän taudista. Yhteisön politiikkaa vahvistetaan tuntuvasti elinympäristön, kansanterveyden ja kuluttajan suojelun suhteen. Aito läpimurto saavutettiin ihmisoikeuksien puolustamisessa. Syrjinnän lopettaminen naisten ja miesten välisen tasa-arvoisen aseman kautta, sosiaalisen syrjinnän lopettaminen ja seksuaaliseen suuntautuneisuuteen pohjautuvan syrjinnän kieltäminen. Kuolemanrangaistuksen poistaminen ja vapaaehtoisuus sosiaalisen solidaarisuuden ilmaisuna ovat erittäin tärkeitä pöytäkirjoja tai julistuksia.
Siksi eurooppalaiset kansat arvostavat niin suuresti vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden vyöhykettä. Hallitusjohtajat olivat selvästi vakuuttuneita siitä, että hallitusten välinen yhteistyö ei voi johtaa tehokkaisiin ratkaisuihin, sillä he tekivät henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta ja turvapaikanhausta ja maahanmuutosta yhteisön asioita. Mutta tätä päätöstä ei toteuteta automaattisesti. Viiden vuoden kuluttua vaaditaan yksimieleisyyttä siitä, että neuvosto saa tehdä enemmistöpäätöksiä ja että parlamentille annetaan yhteispäätösoikeus.
Olemme tyytyväisiä siihen, että Europol tulee toimintakykyiseksi ajan mittaan ja että Schengenin acquis otetaan perustamissopimukseen. Mutta nämä säädökset ovat äärimmäisen monimutkaisia. Etenkin Tanskan, Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa laadittavat pöytäkirjat, jotka mahdollistavat näiden valtioiden jäämisen henkilöiden vapaan liikkuvuuden ulkopuolelle.
Edistys YUTP: n suhteen oli paljon rajoitetumpi. Toivomme, että rakentava pidättäytyminen voi edistää päätöksentekoa. Petersburgin tehtävät, suunnittelu- ja varoitusyksikkö, joka voidaan perustaa jopa ennen sopimuksen ratifioimista ja ulkoasiain komissaari ovat myönteisiä asioita.
Mutta oli jälleen mahdotonta saada WEU osaksi Euroopan unionia ja laajentaa kauppapolitiikkaa.
Ennen Amsterdamia sanottiin, että Euroopan parlamentista tulee suuri häviäjä. Kävi päinvastoin. Tarkkailijamme Elmar Blok on laskenut, että parlamentin yhteispäätösoikeutta laajennettiin 15 38 alueeseen, se merkitsee 23 alueen lisäystä, ja kuulemismenettelyä laajennettiin 8 11 tapaukseen. Voiko neuvoston puheenjohtaja vahvistaa, että tämä merkitsee enemmän alueilla, joilla neuvoston tulee edelleen tehdä päätökset yksimielisesti ja joilla parlamentti säilyttää yhteispäätösoikeuden, kuten on käynyt ilmi meille annetusta virallisesta asiakirjasta.
Lisäksi yhteispäätösmenettelyä yksinkertaistettiin suuressa määrin. Nämä ovat erittäin myönteisiä uudistuksia. Haluan onnitella Euroopan parlamentin puhemiestä ja kahta tarkkailijaamme, joilla on ollut asiassa suuri vaikutus.
Mutta parlamentin tulee ottaa oma vastuunsa. Vastoin monia odotuksia parlamentti voi nyt vahvistaa omat sääntönsä. Tämä merkitsee suurta haastetta meille. Toivon, että pystymme vastaamaan tähän haasteeseen ja että saamme asian hoidettua ennen tämän istuntokauden loppua. Tällä välin meidän on poistettava kaikki väärinkäytökset. Neuvoston tulee hyväksyä säännöt yksimielisesti. Silloin tulemme näkemään, haluaako neuvosto antaa parlamentille mahdollisuuden harjoittaa toimintaansa uskottavalla tavalla. Komission uudistus ja siihen liittyvät puheenjohtajalle myönnettävät poliittiset oikeudet on erittäin myönteinen uudistus.
PPE: n ryhmän johtopäätös on se, että Amsterdam on niiden suurten uudistusten linjoilla, jotka on saatu aikaan viimeisen 15 vuoden aikana sitten Stuttgartin julistuksen vuonna 1983: sisämarkkinat, talous- ja rahaliitto, yhtenäisvaluutta, poliittinen unioni. Amsterdamissa saavutettiin taas oleellista edistystä. Suhtaudumme myönteisesti Amsterdamin sopimukseen. PPE: n ryhmä suhtautuu siihen myönteisesti. Mutta olemme hyvin tietoisia siitä, että yhtä merkittävää ongelmaa ei ratkaistu ja sen ratkaisua lykättiin. Euroopan unionin tulee ottaa tulevina vuosina historiallinen vastuu ja liittää Euroopan mantereen demokraattiset maat unioniin. Tämä ei ole mahdollista ilman toimielinten uudistamista eikä etenkään ilman mahdollisuutta enemmistöpäätöksiin neuvostossa. Siksi olemme maininneet yhteisessä päätöslauselmassa, että niitä asioita, jotka pitäisi hoitaa ennen kuin unioniin otetaan uusia jäseniä, ei ole hoidettu lainkaan. Ilman näitä uudistuksia unioni vesittyy. Mikäli unionilta puuttuu vahva ja kiinteä rakenne, pelkään, että se ei pysty täyttämään laajennuksen antamaa historiallista tehtävää.
Hyvät kollegat, vaikka kehummekin puheenjohtajavaltiota sen saavuttamista myönteisistä tuloksista, jotka mainitsin, emme saa olla sokeita sille, että yksi olennaisen tärkeä asia on vielä hoidettava. Esitän tämän kysymyksen usein, kun luen Eurooppa-neuvoston antamia selontekoja ja kun eri pääministerit aina sanovat: olen pystynyt puolustamaan kansallisia etujamme. Olen vienyt voiton kotiin. Thatcher oli esimerkki tästä. Kun hän meni parlamentin alahuoneeseen, hän sanoi aina: olen puolustanut kansallista etuamme. Suuri kysymys on: kuka puolustaa yleistä etua? Kuka puolustaa Euroopan etua? Helmut Kohl on tehnyt niin. Vuosien ajan.
(Suosionosoituksia) Belgian pääministeri on tehnyt niin. Te olette tehnyt niin, arvoisa pääministeri. Tämä on se uusi henki, joka täytyy saada elämään. Muuten pelkään, että se historiallinen tehtävä, joka meillä on kaikkien Euroopan demokraattisten valtioiden liittämisessä unioniin, on todellakin liian raskas, ellei meillä ole hyviä kiinteitä rakenteita ja poliittista tahtoa saada aikaan aito unioni, ei puhdasta vapaakauppavyöhykettä, aito unioni, joka voi näytellä osaa tässä maailmassa.
(Suosionosoituksia)
Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Amsterdamin huippukokouksen tulokset, huolimatta puheenjohtajamaa Alankomaiden ponnisteluista, joille annamme tunnustusta, näyttävät tiukan institutionaalisesta näkökulmasta kovin riittämättömiltä, jos niitä verrataan hallitusten välisen konferenssin käynnistyessä viidentoista jäsenvaltion julkistamiin kunnianhimoisiin tavoitteisiin.
Toimielinten uudistamista niiden tehokkuuden ja avoimuuden lisäämiseksi on selkeästi ja yksinkertaisesti lykätty siltä osin, kuin se koskee määräenemmistöäänestysten laajentamista, jota ei voida suunnitella ilman sellaista uudelleen painottamista, jossa otetaan huomioon jäsenvaltioiden väestölliset ja taloudelliset painoarvot, taikka komission rakenteen osalta, mikä antaisi sille mahdollisuuden toimia täysin siinä asemassa, joka sille on perustamissopimusten myötä langennut, taaten samalla lailliset oikeudet pienille valtioille, jotka ovat unionin täysivaltaisia jäseniä.
Mitä tulee YUTP: aan, ne muutamat hyödylliset korjaukset, joita nykyiseen säädökseen on tehty kokemuksista oppimiseksi, eivät anna mahdollisuutta havaita viidessätoista jäsenvaltiossa todellista poliittista tahtoa antaa unionille sellaiset toimielimet ja menettelytavat, jotka antaisivat sille mahdollisuuden toimia taloudellisen merkityksensä tasoisessa aktiivisessa roolissa kansainvälisellä näyttämöllä. Emme voi kuin valittaa sitä, sillä niin suuria ovat lukuisten kolmansien maiden, jotka sietävät yhä huonommin yhden supervallan hegemoniaa maailmassa, odotukset Euroopan osalta.
Tämä keskeneräisen työn vaikutelma, jonka HVK: n johtopäätökset jättävät, kätkee ne merkittävät ja oleelliset edistysaskeleet, joita on saavutettu muualla. Sosiaalipöytäkirjan, työllisyyttä käsittelevän luvun sisällyttäminen perustamissopimukseen ja etenkin Schengenin sopimuksen liittäminen yhteisön säännöstöön, edustavat merkittäviä edistysaskeleita, joille tulee antaa tunnustusta sellaisinaan. Nämä edistymiset korostavat, sikäli kun siihen on tarvetta, sitä etua, mikä on vahvistetusta yhteistyömenetelmästä, joka on vastedes tunnustettu perustamissopimuksessa, joka lähimenneisyydessä mahdollisti edistymisen yksimielisyyssäännön esteen kiertämällä.
Olemme iloisia myös Euroopan parlamentin aikaansaamasta lainsäädäntömenettelyn yksinkertaistamisen toteutumisesta, edistymisen eurokansanedustajan aseman osalta mahdollistavan oikeudellisen perustan sekä yhtenäisen vaalimenettelytavan sisällyttämisestä perustamissopimukseen. Saanen ilmaista teille tässä yhteydessä, arvoisa puhemies, erittäin lämpimät onnitteluni ratkaisevasta roolistanne tässä asiassa.
Lopuksi Amsterdam ei ole sellainen valmis rakennelma, mitä Torinossa saatettiin toivoa, mutta se on merkittävä etappi pitkällä ja vaikealla tiellä Euroopan poliittiseen yhdistymiseen. Kenties veto, joka näyttää olevan lyöty siitä, että euro olisi poliittisen yhdentymisen tehokas osatekijä on riskialtis, sillä yhteisen kasvua ja työllisyyttä koskevan politiikan toteuttamisesta käydyt vaikeat keskustelut ovat näyttäneet sen liikkumavaran rajat. Alusta alkaen Euroopalla on ollut edessään valinta pelkän vapaakauppa-alueen, jolla tarpeen tullen voisi ehkä olla yhteinen raha, ja itsenäisten valtioiden, jotka ovat päättäneet saada äänensä kuuluviin maailmassa pelkän muminan - kuten Denverissä - sijaan, todellisen liiton rakentamisen välillä.
Toivokaamme, että seuraavien vaiheiden aikana, maailmanlaajuistumisen ja maailmamme suuriin alueellisiin kokonaisuuksiin järjestäytymisen tuomat haasteet, jotka ovat omiaan varmistamaan kasvun ja täystyöllisyyden, pystyvät osoittamaan meille oikean valinnan Euroopan suuntautumisen kannalta.

De Vries
Arvoisa puhemies, Berliinin muurin kaatuminen ja kommunismin romahdus merkitsevät käännekohtaa Euroopan historiassa. Nämä historialliset tapahtumat merkitsivät myös Euroopan unionille uutta kehitysvaihetta. Unionin tavoitteena ei ole enää Länsi-Euroopan yhdentyminen. Vuodesta 1989 suurin syy olemassaoloomme on sekä Itä- että Länsi-Euroopan yhdentyminen. Se merkitsee kaikkien sellaisten kansojen tuomista yksien yhteisten oikeudellisten puitteiden sisälle, jotka haluavat jakaa tavoitteensa. Unioni voi täyttää tämän historiallisen tehtävän vain, mikäli se ei sorru taakkansa alle. Mitä suurempi jäsenvaltioiden määrä, sitä suurempi eroavaisuus etujen suhteen. Ennen kuin unionia voidaan laajentaa menestyksekkäästi, sitä on vahvistettava. Amsterdamin huippukokous on varmasti vahvistanut unionia. Tärkein askel Euroopan yhdentymisessä sitten vuoden 1957, euron voimaantulo, on tuotu askelta lähemmäksi vahvistamalla vakaussopimus. Myös Ranska on sitoutunut terveeseen ja siis tiukkaan budjettipolitiikkaan. Silti olen huolestunut rahaliitosta. Saksa, Ranska ja Italia tarvitsevat vähintään viisi vuotta talouksiensa uudistamiseen kestävällä tavalla ja kilpailukykynsä suurentamiseen. Ne eivät kuitenkaan tee tarpeeksi saadakseen väestönsä tuen tälle politiikalle. Mikäli nämä kolme suurta jäsenvaltiota ei täytä kriteereitä kestävästi, Euroopan keskuspankki ei voi muuta kuin nostaa korkoa, mikä aiheuttaa poliittista vahinkoa unionille. Irlanti ja Hollanti ovat näyttäneet, että alijäämän pienentäminen ja työllisyyden kasvattaminen voi tapahtua samanaikaisesti. Seuratkoot Saksa, Ranska ja Italia tätä esimerkkiä. Muuten pelkään, että eurosta ei tule poliittisesti sitova vaan hajauttava tekijä. Amsterdamin kokouksen tehtävänä oli myös vahvistaa unionia institutionaalisesti. Iloitsen siitä, että Amsterdamin sopimus on kasvattanut unionin oikeudellista luonnetta. Uudet ihmisoikeusasetukset, naisten ja miesten tasa-arvoinen kohtelu, syrjintäkielto ja EU: n tuomioistuimen laajempi toimivalta ovat tärkeitä parannuksia. Parlamentin lainsäädäntövaltuuksia on jälleen vahvistettu. Kiitän Elmar Brokia ja Elisabeth Guigouta ja etenkin neuvoston puheenjohtaja Kokia heidän henkilökohtaisesta panoksestaan tässä.
Näistä asioista huolimatta Amsterdamin sopimus tarjoaa valitettavasti vähän aihetta ilon ilmauksiin. Tärkeimpiä päätöksiä, jotka olisi pitänyt tehdä, on lykätty. Turvapaikkapolitiikan, rikosten vastustamisen ja ulkopolitiikan suhteen toimintakykyä ei ole juurikaan korotettu. Jäsenvaltiot näyttävät valitsevan kansallisen suvereniteetin harhan keskinäisen riippuvuuden todellisuuden tilalle. Maastrichtissa tehtyä virhettä antaa unionille tehtäviä ilman asiaankuuluvia välineitä ei ole korjattu. Sellainen unioni ei vakuuta eikä innosta. Ei voida rakentaa vahvaa Eurooppaa, jossa on heikot toimielimet. Nyt kun sopimuksesta tuli näin laiha, monissa pääkaupungeissa esitetään uusien valtioiden mukaantuloa lykättäväksi parilla vuodella vuoteen 2005 tai sen jälkeen. Oliko tämä ehkä joidenkin maiden tarkoituksena Amsterdamissa? Se olisi vaarallinen erehdys. On totta, että euroa ja EU: n sopimusta koskevat päätökset eivät oikeuta enempään kuin unionin rajoitettuun laajentumiseen. Niistä 12 maasta, jotka pyrkivät jäseniksi, voi vain muutama liittyä unioniin vuonna 2002. On tärkeää, että tähän ensimmäiseen ryhmään otetaan yksi Baltian valtioista, tarkoitan Viroa. Näin unioni voi panostaa välttämättömään poliittiseen vakauteen alueella, jossa NATO ei toistaiseksi voi tehdä sitä. Unionin päätehtävä tulevina vuosikymmeninä on vahvistaa poliittista vakautta Euroopassa. Jäseneksituloneuvottelut on aloitettava aikataulun mukaisesti, mutta ne voidaan saada onnistuneeseen päätökseen vain, mikäli eurosta tulee vuonna 1999 vakaa valuutta ja mikäli unionin päätöksentekokykyä kasvatetaan ajoissa. Pyrkikäämme siihen.

Puerta
Arvoisa puhemies, kiitämme puheenjohtajavaltio Alankomaita sen tekemästä hyvästä työstä, mutta haluamme tehdä analyysin Eurooppa-neuvoston tuloksista.
Meidän pitää sanoa, että samoin kuin koko parlamentti, olimme ensin hyvin huolestuneita. Komissio on myös ilmaissut olleensa huolestunut, ja tänään puheenjohtaja Santer muistutti siitä sanoessaan, että yhteisön järjestelmän olennaiset elementit ovat olleet vaarassa. Sen jälkeen, viimeisinä päivänä, olimme pettyneitä kuullessamme hälyttäviä uutisia Amsterdamista ja lopuksi, kun saimme tietää tulokset, olimme tyrmistyneitä. Emme halua dramatisoida, mutta sellainen oli mielialamme. Olimme tyrmistyneitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sen vuoksi, että Eurooppa-neuvoston kokouksen tulokset merkitsevät eurooppalaisia toimielimiä laajentumista varten valmistelevan uudistamissuunnitelman epäonnistumista ja sen vuoksi, että vakaussopimuksen kova ratifiointi oli mielestämme virheellistä.
Aion käsitellä - hyvin lyhyesti - näitä molempia aiheita painottaen enemmän niiden kielteisiä kuin myönteisiä puolia, en sen vuoksi, että olisin katastrofaalinen, vaan koska minulla on vähemmän aikaa käytettävissäni kuin suurilla ryhmillä, ja minun pitää esittää kritiikki ennen kiitoksia. Mielestämme on virhe, ja tiedämme että kuulumme parlamentissa vähemmistöön, että kansallisiin talousarvioihin ei jätetty liikkumavaraa sosiaalipolitiikalle, sekä se, että liiallisista alijäämistä rangaistaan omituisilla seuraamuksilla, jotka ovat vastoin klassista tulonjaon käsitettä. Näillä toimenpiteillä teemme pakosta alijäämäisistä valtioista vieläkin alijäämäisempiä ja vakavaraisista valtioista vieläkin vakavaraisempia. Tunnustamme kuitenkin erään hyvin myönteisen asian, eli sen että Ranskan hallituksen ehdotuksesta työllisyydestä käydään merkittävä institutionaalinen keskustelu, joka huipentuu Luxemburgissa ei kaunopuheisuuden vaan - niin toivon - ratkaisevien tulosten osalta.
Torinossa HVK: lle asetettujen kolmen tavoitteen suhteen, joista parlamentti on voimakkaasti yksimielinen, ongelma on mielestämme erittäin vakava.
Ensimmäistä tavoitetta - lähentää Eurooppaa kansalaisiin, voittaa demokratiavaje - on onnistuttu lähestymään heiveröisin askelin, jääden hyvin kauas odotuksista. Sopimukseen on sisällytetty sosiaalipöytäkirja, mutta se on hyvin rajallinen. Sosiaaliturvaa koskeviin toimenpiteisiin vaaditaan yksimielisyyttä. Oikeus- ja sisäasioiden pilarin "yhteisöllistäminen" on hyvin rajoitettua, eikä todellista tasapainottamista eurooppalaisten toimielinten kesken tapahdu.
Toisen tavoitteen - varustaa unioni tehokkaamman ulkopolitiikan toteuttamiseen soveltuvilla välineillä - suhteen luulemme, että YUTP: ssä on puuttunut poliittista tahtoa, ja kauppapolitiikkaan viitaten, kauppapolitiikkaa käsittelevän 113 artiklan muuttamatta jääminen on todellinen haaksirikko.
Kolmannen tavoitteen - laajentumiseen valmisteleva instituutioiden toiminnallisuuden parantaminen - osalta tappio on ollut niin suuri, että olisi ollut parempi lykätä konferenssin päättämistä. Lopulta ei myöskään voida pitää suurena tuloksena yhteispäätösmenettelyn kolmannen käsittelyn poistamista. Tämä on osoitus niistä vähistä tavoitteista, jotka konferenssissa on saavutettu.
Amsterdamista tuli Maastricht II, se ei edusta mitään oleellista muutosta tiellä kohti poliittista unionia - joka jo demokraattisessa mielessä on välttämätöntä, kun talous- ja rahaliitto saavuttaa huippunsa - eikä se valmista laajentumista varten. Pyydämme perustamissopimuksen vakavampaa tarkistamista laajentumista varten, emmekä me parlamentista käsin, tämä ei ole korporatiivista, voi hyväksyä sitä, että meiltä kielletään oikeus hyväksyvään lausuntoon tämän eurooppalaisen unionin perustavanlaatuisissa tilanteissa, mitä kaikki kansalaiset pyytävät.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kysymys, jota tänään käsittelemme, kuuluu, missä tilassa unionin laiva on lähtenyt Amsterdamin satamasta. Onko se varustettu kestämään rajuja myrskyjä ja pystyykö se väistämään ne jyrkät kalliot, joiden me tiedämme olevan edessämme. Mielestäni onkin täysin hyödytöntä etsiä suurennuslasilla myönteisiä kohtia, kuuluisia pikku askeleita eteenpäin. Meidän on katsottava koko rakennelmaa ja nähtävä, kelpaako se. Mikäli talo on vinossa ja perustukset ovat huonot, emme ihaile rentoutuneina keittiön ja olohuoneen uusia hankintoja. Ei, kollegat, silloin vahinko tutkitaan peittelemättä ja mietitään, kuinka se voidaan korjata.
Parlamentissa oltiin aikoinaan vakuuttuneita siitä, että unionin pitää olla Amsterdamin jälkeen valmis kolmeen suureen haasteeseen. Rahaliiton lisäksi piti saada aikaan poliittinen liitto, joka tarjoaisi tarvittavan poliittisen vastapainon yksipuoliselle rahalliselle lähestymistavalle, joka on aiheuttanut sen, että miljoonat eurooppalaiset yhdistävät euron jo ennen sen voimaantuloa sosiaaliturvan purkamiseen ja työpaikkojen menetykseen. Poliittista liittoa eurooppalaisine ohjauslaitteineen ei ole saatu aikaan. Amsterdamissa paranneltiin sopimusta työllisyyden osalta, mutta arka kohta on aina ollut eurooppalaisen rahan saanti yhden ja toisen asian toteuttamiseksi. Siksi meidän piti kollega Willockxin kanssa aikoinaan lähestyä valtiovarainministereitä, jotka aina vain istuivat rahakirstun päällä ja sopimustekstit ja päätöslauselma kasvusta ja työllisyydestä eivät merkitse askeltakaan eteenpäin konkreettisten takuiden suhteen.
Toiseksi, päätöksenteosta piti tulla nopeampaa, avoimempaa ja demokraattisempaa, jotta laajentuminen voisi tapahtua ilman painostusta ja luottamuksella. Tämä edellytti institutionaalisia uudistuksia, pääkohtina enemmistöpäätökset neuvostossa, parlamentin yhteispäätösoikeus ja EU: n tuomioistuimen aseman vahvistaminen. Mitä viimeksi mainittuun tulee, on jo ongelmia ja kiistoja, joista kollegani ovat maininneet ja pyydänkin neuvostolta selitystä tähän.
Belgian pääministeri nimitti institutionaalista luukkua täysin epäonnistuneeksi. Mutta me täällä, ainakin enemmistön suulla, olemme niin sivistyneitä. Olemme niin kilttejä, arvoisa puhemies, kärsimme siinä määrin valtiomiestaidosta, ettemme enää sano, mitä haluamme ja muutaman kuukauden kuluttua valitamme taas, ettei meitä oteta vakavasti. Jos aloittaisimme ottamalla itsemme vakavasti, aloittaisimme sanoista, jotka lausuimme eilen ja jotka nielemme tänään.
Kolmanneksi unionin piti ottaa ratkaisevia askeleita matkalla kohti kestävää kehitystä. Sopimustekstissä on parannuksia, mutta yksimielisyyden vaatimus neuvostossa estää keskeisen välineen, ympäristöverotuksen käyttöönoton. Maastricht II: n epäonnistumisen jälkeen olen kuullut eri ryhmissä puhuttavan, että meidän pitää ottaa opiksemme HVK: n mallista. Ja tällöin poliittinen kysymys kuuluu: miten nyt jatketaan. Kuka riistää meiltä eurooppalaisen yleisen edun. Mielestäni tässä tarvitaan lakia säätävä kokous ja parlamentin on otettava edelläkävijän asema. Mutta se ei tapahdu niin, että saatamme itsemme ensin naurunalaiseksi laatimalla yhteisen päätöslauselman, jossa tehdään tase vastoin yleistä mielipidettä, vastoin tiedotusvälineiden analyysiä ja vastoin omaa parempaa tietoa, tase, jota äänestäjä ei tunnista rehelliseksi poliittiseksi taseeksi.

Lalumière
Arvoisa herra puhemies, Amsterdamin Eurooppa- neuvostoon asetettiin paljon toiveita. On helppo sanoa, että nämä toiveet petettiin. On turhaa kätkeä totuutta meille esitettyyn ja liioitellun optimistiseen päätöslauselmaan.
Totuus on surullisempi ja jotkut ovat sen jo sanoneet: Amsterdam ei ikävä kyllä ollut menestys. Tosin tietyiltä osin, ja annan tunnustusta Alankomaiden puheenjohtajuudelle, lopputulos ei ollut täysin negatiivinen. Näin on esimerkiksi yhteisen rahan osalta. Joten kuten euro ylitti esteen ja me iloitsemme siitä, samoin kuin iloitsemme taloudellisesta ja sosiaalisesta osiosta, jossa otetaan viimein huomioon kasvua ja työllisyyttä koskevat huolenaiheet. Mutta myös näillä aloilla edistyminen on epätäydellistä, sillä käytännössä mitään lisämäärärahoja ei ole osoitettu näitä toimia varten. Mitä tulee näitä politiikkoja ohjaaviin toimielimiin, niitä ei ole todellakaan määritelty tarkoin.
Juuri institutionaalisissa asioissa Amsterdamin lopputulos on kaikista negatiivisin. Kuitenkin sen piti olla keskeisin kysymys tässä huippukokouksessa, jota valmisteltiin kuukausia hallitusten välisessä konferenssissa, jossa parlamentti oli osittain mukana. Optimistit sanovat, että Euroopan parlamentti vahvistui yhteispäätösmenettelyn laajentamisen ansiosta. On totta, että uusi perustamissopimus vahvistaa, nähtävästi, lainsäädännöllistä valtaamme. Joskin tässä kohdassa Amsterdamin teksti on riittävän epäselvä mukautuakseen rajoittaviin tulkintoihin. Toivon, että näin ei ole, mutta me olemme valppaana.
Mutta jos tänään antaisimme takauksemme koko institutionaaliselle uudistukselle sellaisena kuin se meille on esitetty, me emme todellakaan ajaisi toimielimemme arvovallan etua. Kuukausien ajan olemme toistaneet, että haluamme vahvemmat toimielimet, vaikka vain seuraavat laajentumiset mahdollistaaksemme. Puutteet ovat kuitenkin ilmeisiä. Yksimielisyyssäännöstä luopumisen toteutuminen on kaukana. Useat alat ovat yhä määräenemmistön ulottumattomissa: sosiaaliasiat, verotus, sisä- ja oikeusasiat, jotka on vastedes yhteisöllistetty jne. Jopa Euroopan parlamentin tulevan aseman hyväksyminen vaatii neuvoston yksimielisyyttä.
Eurooppa-neuvosto ei ratkaissut myöskään äänten painottamista koskevaa ongelmaa, kuten ei komission jäsenten määrää koskevaakaan. Se luopui unionin tunnustamisesta oikeushenkilöksi. Se määräsi erittäin epäselvästä perustamissopimusten tarkistamismenettelystä seuraavien laajentumisten edellä. Kaikissa näissä kohdissa, ja muissakin, tekstit, joista olemme kahden vuoden aikana äänestäneet, olivat paljon kunnianhimoisempia kuin teksti, josta on määrä tulla Amsterdamin perustamissopimus.
Tästä syystä me toivomme, että mahdollisimman pian, ja jotta seuraavia laajentumisia valmisteltaisiin tehokkaasti ja vilpittömästi, kutsuttaisiin koolle uusi hallitusten välinen konferenssi ja joka tapauksessa toivomme, että toteutettaisiin uusi perustamissopimusten uudistus. Jos valtion päämiehet ja pääministerit eivät pysty etenemään kuin pienin askelin, antakaamme heille mahdollisuus ottaa useita pieniä askeleita. Ennen pitkää he saavuttavat ehkä tuloksen, joka viimein on tyydyttävä.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Hollanti on onnistunut erittäin vaikeissa olosuhteissa saattamaan Amsterdamin huippukokouksen ja HVK-neuvottelut päätökseen. Kiitos siitä.
Olen vähemmän innostunut sopimuksen sisällöstä. En aio sanoa mitään yksittäisistä asetuksista. Jos tekisin niin, huonojen puolet ylittäisivät runsaasti hyvät. Mutta haluan huomauttaa, että arvostan suuresti toissijaisuuden periaatteen ja kansallisten parlamenttien aseman ottamista sopimuksen kahteen eri pöytäkirjaan. Tällä tunnustetaan se, että kansallisvaltiot ovat tärkeitä unionin hyvän toiminnan kannalta ja se, että on tärkeää tehdä päätökset mahdollisimman lähellä kansalaisia.
Uskallan epäillä sitä, onko tämä ajatus tullut sopimuksen laatijoiden mieleen. Sillä, ja tässä on vastustukseni ydin, Amsterdamin sopimus rakentuu yhä vanhalle ajatukselle yhdistyneestä Euroopasta. Se merkitsee uutta askelta kohti keskittymistä, vaikkakin pienin askelin. Näin unohdetaan se, että Euroopan kartta on muuttunut perusteellisesti Berliinin muurin hajoamisen jälkeen.
On loogista vahvistaa Euroopan toimielimiä sen estämiseksi, että unioni menettäisi toimintakykynsä laajentumisen seurauksena. Mutta ei ole mahdollista rakentaa unionia, jossa tulevaisuudessa on 24 jäsentä, sen mallin pohjalta, joka on suunniteltu alunperin kuutta jäsenvaltiota varten. Laajennus kahdella tai kolmella valtiolla on Amsterdamin pohjalta vielä mahdollista, mutta 24 maan tehokkaan yhteistyön takaamiseksi tarvitaan toisenlaista arkkitehtuuria. Siksi täytyy keskustella perusteellisesti unionin nykyisestä muodosta ja sisällöstä sekä Euroopan parlamentin asemasta.
HVK antoi erinomaisen tilaisuuden puheenjohtajavaltio Hollannille käynnistää tämä keskustelu. Sitä tilaisuutta ei ole käytetty hyväksi. Päinvastoin, sopimuksen takana oleva ajatus on saavuttaa demokratian kasvu ja voimakas hallinto keskittämällä enemmän valtuuksia Euroopan tasolle.
Sopimukseen on lisätty työllisyysluku, sosiaalinen pöytäkirja on sisällytetty siihen, turvapaikka-, viisumi- ja maahanmuuttopolitiikasta tehdään ajan mittaan yhteisöllistä, enemmistöpäätöksiä on laajennettu, samoin parlamentin valtuuksia.
Nähdäkseni tämä keskittäminen johtaa pitkällä tähtäimellä tulokseen, joka on päinvastainen kuin toivottiin, nimittäin laajennuksen hidastumiseen, vähäisempään hallintokykyyn ja vähäisempään demokratiaan. Nykyisessä 15 jäsenvaltion muodostamassa unionissa on jo vakavia puutteita yhteistyön ja lainsäädännön noudattamisen suhteen. Kuinka asia tulee olemaan laajennetussa unionissa, joka sisältää suuren määrän kulttuureja, oikeusjärjestelmiä, poliittisia perinteitä ja hyvinvoinnin tasoja? Ja ovatko juuri itsenäistyneet maat valmiita luovuttamaan suvereniteettinsa suurelta osin Brysselille? Yhdentyminen näytti törmäävän jo Amsterdamissa rajoihin.
Toinen keskeinen kysymys on, voivatko kansalaiset tunnistaa itsensä Euroopan unionissa, jossa päätöksenteko tapahtuu kaukana heistä. Voivatko he tuntea olevansa edustettuja demokraattisesti parlamentissa, joka saa kasvaa enintään 700 jäsenen suuruiseksi ja jossa on 24 eri kansallisuutta ja monia kieliä ja jossa kaiken lisäksi kansallinen poliittinen erilaisuus ei juurikaan pysty tulemaan esille. Oletetaan liian helposti, että voimme voittaa pahan maailmassa ja rakentaa paremman yhteiskunnan laajennetun institutionaalisen rakenteen avulla.
Tiivistäen, unionin laajentuminen ansaitsee tulla asetetuksi etusijalle poliittisena välttämättömyytenä ja moraalisena velvollisuutena. Mielestäni Amsterdamin sopimuksessa olisi pitänyt saattaa tällainen kehitys alulle tekemällä unionista vähemmän keskitetty yhteistyöyhteisö, jolla on rajoitettu määrä tehtäviä ja alhaisemmat tavoitteet.
Presidentti De Gaulle sanoi joskus, että kuudesta keitetystä munasta on vaikea tehdä munakasta, puhumattakaan siitä, jos niitä on 15 tai 24. Ehtona laajennetun unionin vakaudelle ei olekaan vahva keskitetty hallinto, vaan hyvin toimivat parlamentaariset demokratiat itsenäisissä jäsenvaltioissa. Toivon, että ennen unionin laajennusta käydään perustavanlaatuinen keskustelu Euroopan tulevasta rakenteesta.

Puhemies
Olen vastaanottanut kahdeksan työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä tämän keskustelun päättämiseksi.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.
Puheenvuoro on nyt Hänschillä.

Hänsch
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimus ei ole mikään huippusuoritus, eikä juhlimiseen ole aihetta. Toisaalta sopimus ei myöskään ansaitse sitä torjumista, ilkeyttä ja halveksuntaa, jota se on saanut osakseen monissa kannanotoissa. Se tulee vielä osoittautumaan tämänhetkistä mainettaan paremmaksi. Tietysti valtion- ja hallitusten päämiehet paljastuivat kaikki kääpiöiksi Euroopan jättiläismäisiin ongelmiin verrattuna. Arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, tämä ei aivan ilmeisistä syistä todellakaan koske teitä.
Sopimus jäi vanhan sopimuksen tavoin sekavaksi. Ei jälkeäkään yksinkertaistamisesta ja selkeydestä. Ennen kaikkea, sopimus ei vielä tee Euroopan unionista valmista laajentumiseen, ja ennenkuin yksikään uusi valtio otetaan jäseneksi, on toteutettava vielä toinen toimielimiä koskeva uudistus.
Uudistuksen yhteydessä on tärkeämpää laajentaa määräenemmistöpäätösten soveltamisalaa neuvostossa kuin vähentää komission jäsenten määrää. Verrattuna siihen, mikä olisi unionissa välttämätöntä, sopimus on riittämätön. Verrattuna voimassa olevaan Maastrichtin sopimukseen uusi sopimus on kuitenkin huomattava edistysaskel. Parlamentin asemaa on vahvistettu merkittävästi. Me osallistumme lainsäädäntötyöhön, ja vieläpä tasavertaisina lainsäätäjinä. Puutteita tietysti on, mutta ne ovat korjattavissa. Jos joku olisi ennustanut kaksi vuotta sitten, että koko yhteistoimintamenettely onnistuttaisiin korvaamaan yhteispäätösmenettelyllä, häntä olisi pidetty hulluna.
Strategiamme keskittyä yhteispäätösmenettelyyn oli onnistunut. Molemmat edustajamme Elmar Brok ja Elisabeth Guigou, jotka osallistuvat vuoden ajan sopimuksen valmisteluun vaikeissa olosuhteissa, onnistuivat hyvin. Haluaisin lausua erityiset kiitokseni Elisabeth Guigoulle ja Elmar Brokille heidän tekemästään erinomaisesta työstä.
(Suosionosoituksia) Olen kuullut, että sopimusta yritetään nyt jälkikäteen muutella, koska yhteispäätösmenettelyä ei joissakin tapauksissa otettu järjestelmällisesti käyttöön. Että niissä tapauksissa, joissa neuvoston on päätettävä yksimielisesti, yhteispäätösmenettely yritetään jälleen poistaa. Voin ainoastaan varoittaa tällaisista suunnitelmista. Euroopan parlamentti ei voi hyväksyä sitä, että Amsterdamin sopimukseen tehdään muutoksia jälkeenpäin.
(Suosionosoituksia) Edistystä tapahtui. Minäkin olisin toki toivonut parempaa sopimusta, mutta parempi sopimus ei hyödytä mitään, niin kauan kuin tahto sen tekemiseen ja täytäntöönpanemiseen puuttuu. Vapaan liikkuvuuden osalta otettiin selvä askel taaksepäin, koska sopimuksessa vaaditaan yksimielisiä päätöksiä seuraavaksi viideksi vuodeksi. Kymmenen vuoden ajan oli kuitenkin mahdollista päättää määräenemmistöllä, mutta hallitukset eivät siitä huolimatta tehneet niin. Me arvostelemme yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevia määräyksiä ja pidämme niitä täysin epätyydyttävinä. Niiden avulla voidaan kuitenkin päästä alkuun, jos poliittista tahtoa on riittävästi. Jos esimerkiksi haluatte, että SFOR-joukoille annetaan Jugoslaviassa uusi toimeksianto ja että niiden mandaattia pidennetään, voitte päättää näin huolimatta siitä, millaisia uutta ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevat määräykset ovat.
Työllisyyttä koskeva osasto ei vielä takaa työllisyyspolitiikkaa. Niin kauan kuin hallitukset eivät noudata tekemiään päätöksiä, eli eivät ryhdy Delorsin valkoisen kirjan ja Santerin työllisyyttä koskevan luottamussopimuksen mukaisiin poliittisiin toimiin, ne voivat sisällyttää sopimukseen niin monta työllisyyttä koskevaa osastoa kuin haluavat. Sopimusvelvoitteiden täyttäminen koskee muuten myös Euroopan parlamenttia. Meidän on muutettava työskentelytapaamme, jos haluamme käyttää tavoittelemiamme uusia oikeuksia todella tehokkaasti.
(Suosionosoituksia) Tarvitsemme siis Amsterdamin sopimusta. Emme aio tyytyä ainoastaan siihen, mutta tähänastinen sopimuksenmuuttamismenetelmä on nyt käytetty loppuun, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Jos te jatkatte tällä tavoin, saatte tulevaisuudessa aikaan yhä vähemmän ja vähemmän, kunnes mitään ei ole enää jäljellä. Lisäuudistukset tulevat unionissa välttämättömiksi pikemmin kuin uskottekaan. Me Euroopan parlamentissa pidämme huolen siitä, että kuva toimintakykyisestä, oikeudenmukaisesta, demokraattisesta ja yhtenäisestä Euroopasta, joka luo työpaikkoja ja takaa rauhan, ei katoa uudistusten yhteydessä.
(Suosionosoituksia)
Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaikkein ensiksi haluan myös meidän puolestamme toivottaa pääministeri Kokin sydämellisesti tervetulleeksi tänne Euroopan parlamentin tiloihin Brysseliin. Olette ehkä huomannut, että täällä rakennetaan valtavaa rakennusta, jotta tilamme Brysselissä olisi turvattu myös tulevaisuudessa laajentumisen jälkeen. Tätä taustaa vasten on neuvoston päätökseen antaa meidän kokoontua 12 kertaa vuodessa Strasbourgissa suhtauduttu sekavin tuntein. Miksi neuvosto haluaa päättää meidän puolestamme? Eikö asia olisi parempi jättää parlamentille?
Tässä Amsterdamin huippukokouksen tuloksia käsittelevässä keskustelussa vallitsee ristiriitaisten tunteiden ilmapiiri. Ristiriitaisten, koska suhtaudumme myönteisesti siihen, mitä on saavutettu, mutta meidän on arvosteltava sitä, mikä on saavutettu vain puoliksi tai mitä ei ole saavutettu lainkaan. Suhtaudumme myönteisesti siihen tapaan, jolla kansalaisten asemaa on vahvistettu sopimuksissa. Syrjinnän vastainen artikla on otettu miltei kirjaimellisesti parlamentin maaliskuussa 1996 antamasta päätöslauselmasta ja se on hyvä este yhteiskunnan rasistisia ja kielteisiä voimia vastaan. Suhtaudumme myönteisesti myös miesten ja naisten samanarvoista kohtelua käsittelevien artikloiden parantamiseen. Mutta tässä yhteydessä pahoittelemme sitä, että suora vaikutus puuttuu. Vaadimme komissiota laatiman nopeasti direktiivit, jotta nämä uudet artiklat saavat sisällön, jolloin ne voivat todella merkitä jotakin kansalaisille ja yhteiskunnalle.
Suhtaudumme myönteisesti myös niihin askeliin, jotka on otettu unionin avoimuuden ja demokraattisen luonteen alueella. Julkisuutta koskevien uusien artikloiden kohdalla pätee myös se, että tarvitaan direktiivit, jotta ne saisivat sisällön. Eurooppalainen laki hallinnon julkisuudesta voi olla vaikutukseltaan tervehdyttävä Brysselin byrokratialle ja osalle sitä edunvalvojien armeijaa, joka voisi etsiä Brysselissä hyödyllisempää työtä, ellei sen tarvitsisi enää hankkia kalliilla hinnalla niitä tietoja kansalaisille, jotka tiedot kansalaisten pitäisi voida hankkia itse. Suhtaudumme myös myönteisesti unionin demokratiasisällön osittaiseen vahvistamiseen. Mikäli olen laskenut oikein Elmar Brokin listasta, parlamentilla on kohta viimeinen sana yli 80 prosentissa eurooppalaista lainsäädäntöä ja tuen ryhmämme puheenjohtajaa, joka sanoi, että Euroopan parlamentti on ehdoton voittaja tässä sopimuksessa.
Mutta suhtaudumme vähemmän myönteisesti siihen, ettei päästy tulokseen talousarviota koskevan päätäntävallan suhteen. Ei ole hyvä asia, että käytetään yli 50 miljardia, ja etenkin maatalouden alalla, ilman minkäänlaista parlamentaarista valvontaa.
Harmi kyllä, muutamat kohdat ovat kielteisiä ja liittyvät etenkin politiikkaan. Euroopan työllisyyspolitiikka saa uusia ärsykkeitä. Se on hyvä asia. Tuemme Jean-Claude Junckerin työllisyyskonferenssia, jotta siitä tulisi todella jotakin. Jopa ympäristöpolitiikan alueella on otettu joitakin edistysaskeleita. Mutta kipu liittyy etenkin sisäiseen turvallisuuteen, ulkopolitiikkaan ja maahanmuutto- ja pakolaispolitiikkaan. Näillä kolmella alueella on saavutettu vähän edistystä, vaikka on kyse politiikasta, joka on erittäin tärkeää kansalaisillemme. Se että puuttuminen kansainväliseen rikollisuuteen ja rajat ylittävä yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa ei vielä pääse vauhtiin, on vakava asia, ja sitä on oikeastaan vaikea uskoa todeksi, kun tiedämme, että mafia valtaa yhä enemmän alaa Keski- ja Itä-Euroopan maissa. Se on suuri vaara laajentumiselle ja Euroopan unionin asemalle. Myös ulkopolitiikan suhteen olemme päättämättömiä. Sitä ei oikeastaan voida hyväksyä. En syytä puheenjohtajavaltio Hollantia tästä. Varustettuna Hollannin parlamentin selkeällä aloitteella puheenjohtajisto teki rakentavia esityksiä, mutta syytän kylläkin joukkoa pääministereitä, jotka eivät halunneet edistystä asiassa. Mitä turvapaikka- ja pakolaispolitiikkaan tulee, olemme oikeastaan hylänneet kansalaiset, koska he vaativat parempaa politiikkaa, enemmän yhteensovittamista ja enemmän säätämistä. Tämä ei oikeastaan ole onnistunut.
Ennen loppua vielä muutama sana. Laajentuminen on liian tärkeä, jotta sen voisi antaa pysähtyä HVK: ssa esiintyvän vastahakoisuuden vuoksi. Ja haluaisinkin suositella sisäisen turvallisuuden, ulkopolitiikan, pakolais- ja turvapaikkapolitiikan sekä äänivaltasuhteiden ja päätöksentekomenettelyn ottamista uudelleen käsittelyyn kolmen, neljän vuoden kuluttua, jotta saisimme kotitehtävämme tehtyä ennen laajentumista. Ehkä se onnistuu, kun laajennus on näkyvissä. Onhan unioni usein päässyt parhaisiin tuloksiin suuren paineen alaisena.
Lopuksi vielä jotakin puheenjohtajuudesta kokonaisuutena. Joidenkin hollantilaisten ministereiden onneton esiintyminen, tarkoitan Sorgdrageria ja Zalmia, on hyvitetty muiden ministereiden tekemällä hyvällä työllä: Van Mierlo, ihmisoikeuksien ja parlamentin arvostuksen alueilla, De Boer, hyvät saavutukset CO2-politiikassa, Melkert, vahva panos työllisyyden alueella ja Pronk, joka on tehnyt töitä Afrikan eteen. Meidän pääministerimme arvostus täällä on ehdoton. Nykyisten pääministerien joukossa ei ole monta aitoa eurooppalaista. Ryhmämme puheenjohtaja on oikeassa sanoessaan, että yleinen eurooppalainen etu saa usein väistyä pikkusieluisten kansallisten etujen tieltä. Te kuulutte aitoihin eurooppalaisiin ja olette harvinainen lajissanne. Toivon teille vielä paljon hyviä vuosia, hyvä pääministeri, ja toivon, että voitte ponnistella vielä paljon Euroopan yhteistyön eteenpäinviemiseksi.

Azzolini
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, Amsterdamin sopimusluonnos on tulos lähes 15 kuukauden konferenssista, jossa on arvioitu kaikkien toimielinten esittämiä ehdotuksia perustamissopimuksen muuttamiseksi, ja neuvottelut, jotka eivät aina ole olleet helppoja, ovat johtaneet kompromissiin, joka on sinetöity jäsenvaltioiden sopimuksella nykyisestä sopimusluonnoksesta.
Uudistukselle asetettiin monia odotuksia ja monet odotukset ovat toteutuneet mutta myös pettymyksiä on paljon. On sanottu, että yhtenäisasiakirjalla taottiin lopulliseen muotoonsa yhtenäismarkkinat, että Maastrichtin sopimus loi muodon talous- ja rahaliitolle ja että tuleva Amsterdamin sopimus tuo Euroopan keskeisen huomion kohteeksi sosiaaliasiat ja kaikki niihin liittyvät tasapainotukset makrotaloudellisten tekijöiden ja jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen välillä.
Tätä myönteistä kehityssuuntaa me pidämme todella kiitettävänä ja kannatamme sitä, eikä se ole ainoa asia; kannatamme myös realistisemman ja tehokkaamman integraation alalla saavutettua edistystä, josta mainittakoon esimerkkeinä kompromissin myötä aikaansaatu sopimus talousarvion vakaudesta, sosiaalisen pöytäkirjan lisääminen perustamissopimukseen, uusi työllisyyttä koskeva luku, yhteisöpolitiikan vahvistaminen tietyillä aloilla, kuten ympäristö, terveys ja kuluttajansuoja, Schengenin säännöstön lisääminen perustamissopimukseen, Europolin kehittäminen, suunnittelu- ja ennakointiyksikön perustaminen YUTP: n piiriin sekä yhteispäätösmenettelyn laajentaminen ja yksinkertaistaminen.
Lista ei toki ole täydellinen vaan sitä voitaisiin jatkaa, mutta minun on valitettavasti siirryttävä kriittisiin huomautuksiin. Olemme sitä mieltä, että toimielinten uudistamisessa ei ole vielä edetty riittävän pitkälle. Ennen suunniteltua laajentumista olisi mielestämme pitänyt määritellä joitakin ensisijaisia asioita, kuten liittymismenettelyn yksinkertaistaminen, ja se, miten voidaan välttää vielä ratkaisematta olevia institutionaalisia ongelmia koskevat laajat neuvottelut. Viittaan tällä päätöksen lykkäämiseen siitä, miten ääniä painotetaan neuvostossa, ja siihen liittyvään poliittiseen ongelmaan, joka koskee Euroopan komission kokoonpanoa ja toimintaa; lisäksi heikkoon edistykseen määräenemmistöpäätösten käytön lisäämisessä neuvoston päätöksenteossa, mikä on isku unionin yhdentymiskehityksen ytimeen ja muodostaa vakavan uhan Euroopan unionin päätöksentekokyvylle.
Tämänhetkistä perustamissopimusten tarkistusjärjestelmää olisi näin ollen tarkistettava kiireellisesti, jotta päästäisiin ulos ahtaista hallitusten välisistä puitteista ja voitaisiin vähentää demokratiavajetta antamalla kansalaisille heidän valitsemiensa edustajien välityksellä suorempi osallistumismahdollisuus Euroopan yhdentymisprosessiin.
Kuten näemme, kuljettavanamme on vielä pitkä tie, mutta olkaamme optimistisia, sillä teemme ensimmäisen tarkistuksemme lähikuukausina, jolloin Euroopan parlamentti antaa lopullisen lausuntonsa sopimustekstin sisällöstä, kun tekstiä on ensin tarvittavasti yhdenmukaistettu ja se on tarkastettu lakiteknisesti.
Luottakaamme siis siihen, että parlamentin hienosäädön ja tarpeellisten pohdintojen myötä saadaan aikaiseksi Euroopan unionin, sen nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden ja sen kansojen hyväksi nykyistä parempi perussopimus 2000-luvulle odoteltaessa seuraavaa ja aikaansaavampaa hallitusten välistä konferenssia.

Spaak
Arvoisa puhemies, jäsenvaltiot tai Euroopan parlamentti eivät ole kiistäneet toimielinten rohkean uudistamisen ja liittymisneuvottelujen aloittamisen välistä yhteyttä siitä kiistattomasta syystä, että tämä yhteys on ilmeinen. Viidelletoista jäsenvaltiolle tarpeellisena tästä uudistuksesta tuli välttämätön liittymisehdokkaiden etujen kannalta, jotta neuvottelut käytäisiin lujitetulla institutionaalisella pohjalla.
Meidän on pettymyksellä todettava epäonnistuneemme institutionaalisen tavoitteen osalta. Näistä syistä, herra pääministeri, olisi ollut enemmän todellisuuden mukaista tunnustaa, että toivottua tulosta ei saavutettu, ja että tämä korjattaisiin vahvistamalla selvästi uusi aikataulu, jotta vaatimukset huomioon ottaen, liittymisneuvottelut voisivat alkaa. Euroopan parlamentin edustajien velvollisuus on arvioida perustamissopimuksen sisältö, ilmaista mielipiteensä ja perustella kantansa valitsijoille. Meillä on velvollisuus vaatia. Kuinka antaa hyväksyntä hankkeelle, joka ei sisällä mitään, tai vain niin vähän siitä, mitä pidettiin olennaisena eräiden allekirjoittamissa ja Euroopan parlamentin suuren enemmistön hyväksymissä päätöslauselmissa.
Euroopan komissiolla taas on velvollisuus puolustaa unionin tärkeintä etua. Komission jäsen Oreja esitti tässä mielessä rohkean selonteon haluamatta miellyttää institutionaalisten asioiden valiokuntaa. Täytyykö, herra Santer, parlamentin jäsenten puolustaa komission auktoriteettia, varsinkin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan avoimuuden osalta? Tämä komission vastuutehtävä edellyttää tinkimätöntä asennetta, itsenäistä arvostelukykyä ja tiukkaa arviointivelvollisuutta. Se voi toivoaksemme näyttää kykynsä heinäkuun puolivälissä antamassaan kertomuksessaan.
Lopuksi haluan sanoa ehkä tärkeimpänä seikkana, että tämän konferenssin epäonnistuminen on myös hallitusten välisen menetelmän epäonnistumista. Koneisto on nyt käynnistettävä uudestaan. Eurooppalaisilta ei ole koskaan puuttunut mielikuvitusta ja rohkeutta. Tällainen on se tahto, jonka olisi saatava meidät liikkeelle, ja olen vakuuttunut, herra pääministeri, että te olette huomenna ensimmäisten joukossa.

Elmalan
Arvoisa puhemies, Amsterdamin Eurooppa-neuvoston esityslistan mullisti työllisyyskysymyksen esiin ponnahtaminen Ranskan hallituksen vaatimuksesta ja sosiaalisen liikkeen painostuksesta. Sopimuksen hyväksyminen vaikutti minusta tärkeältä toimelta, mutta on kiistämätöntä, että keskustelu työllisyydestä on avattu. Tämä on merkittävä saavutus, monien viime aikoina Euroopassa tapahtuneiden liikehdintöjen, kuten esimerkiksi Vilvorden, tai Ranskassa ja muualla avatun poliittisen keskustelun, tulos.
Ryhmäni ranskalaiset edustajat vakuuttavat jälleen vastustavansa täysin vakautussopimusta, joka kiristää sitovasti budjettipolitiikkoja asettamalla kireyskriteerejä, joihin liittyy sakkoja, pääomamarkkinoiden vaatimusten tyydyttämiseksi. Tämä sopimus, joka ei piittaa Euroopan kansojen riippumattomuudesta, estää työttömyysongelman tehokkaan ja kestävän ratkaisemisen.
Työllisyyttä ja kasvua koskeva päätöslauselma, joka hyväksyttiin Amsterdamissa, avaa tutkittavaksi joitakin linjoja, jotka voisivat antaa mahdollisuuden työpaikkojen luomiseen, mutta se on yhä vahvasti Essenin Eurooppaneuvoston leimaama: pääpaino on kilpailukyvyssä, joustavuudessa, työn kustannusten laskemisessa.
Työllisyyttä käsittelevä tänä syksynä järjestettävä ylimääräinen Eurooppa-neuvosto on tilaisuus Euroopan kansoille saada kuuluville vaatimuksensa, joita sosiaalinen liike kautta Euroopan esittää. Teemme kaikkemme ottaaksemme osaa kansalaisten sosiaalisen liikehdinnän jatkamiseen ja tehostamiseen muokataksemme Euroopan rakennetta uudelleen, tehdäksemme sosiaalisesta edistyksestä ja työllisyydestä Euroopan uuden talouskehityksen moottoreita.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, olemme 21. vuosisadan kynnyksellä, mutta Euroopan demokratia näyttää olevan peräisin 19. vuosisadalta. Sillä, että olemme nähneet viimeisen puolen vuoden aikana mitäänsanomattomat paperit ja sopimustekstit ja nähneet HVK: n kulkeneen ammottavien demokratian aukkojen ohitse vajoamatta niihin, ei ole, ironista kyllä, mitään tekemistä sen kanssa, että hallitusjohtajat ovat ymmärtäneet, että Euroopan yhdentymisestä on tultava demokraattisempi, vaan kansallisen suvereniteetin sadun kanssa. Tietenkin Amsterdamin sopimuksessa on otettu askeleita eteenpäin, mutta kuvaavaa on, en luettele tässä kaikkea, sillä muut ovat jo tehneet niin, ympäristönsuojelun kuuma peruna, ympäristötuki. Jäsenvaltiot, joilla on luontoa, ovat joutuneet taistelemaan saadakseen tehdä omissa maissaan sen, mitä Eurooppa ei tee. Työllisyyden yhteydessä on oltava kysymys siitä, saako Eurooppa välineet, joilla se voi muuttaa työn verotuksen ympäristön käytön ja pääoman verotukseksi ja jakaa työn paremmin. Tällainen työllisyyspolitiikka ei ole tullut askeltakaan lähemmäksi. Tämä sopimus ei luo työpaikkoja vaan vääriä odotuksia.
Tiukka kiinnipitäminen EMU: n aikataulusta vastoin parempaa tietoa, sotii räikeästi sitä huolettomuutta vastaan, jolla unionin laajennus työnnettiin taka-alalle Amsterdamissa. Tulevista neuvotteluista tulee huonojen uutisten keskusteluja. Länsi-Euroopalla on liian kiire itsensä kanssa, tämä tulee olemaan viestinä. Suurempi unioni tarvitsee suuremman mittapuun ja tämä sopimus ei ole sen mittapuun mukainen.
On huolestuttavaa, että maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan yhteisöllistämisen yhteydessä ei oteta käyttöön normaaleja demokraattisia tarkistuksia ja taseita. Kansallisten parlamenttien ei odoteta enää puuttuvan asiaan ja Euroopan parlamentti saa oikeuden tulla kuulluksi.
Kuvaavampaa on, että eurooppalaiset hallitusjohtajat ovat päättäneet, että meillä on toimipaikat Brysselissä, Luxemburgissa ja Strasbourgissa ja meidän tulee kokoontua 12 kertaa vuodessa Strasbourgissa. Jos parlamentti hyväksyy tämän, se ei ole minkään arvoinen.

Hager
Arvoisa puhemies, oma väliaikainen johtopäätökseni Amsterdamista on, että Euroopan yhdentymisen todellisista esteistä tuli toimivia. Yhteinen eurooppalainen nimittäjä osoittautui pienemmäksi kuin vielä Maastrichtissa oli oletettu. Uskon, että olisi pitänyt ottaa huomioon se tosiasia, että yhdentyminen voi edetä ainoastaan vähitellen, ja että yhteisöllistämistä ei voi määrätä toteutettavaksi, vaan että se on saavutettavissa ainoastaan etenemällä askel askeleelta yhteisen poliittisen tahdon pohjalta.
On myös otettava huomioon, että joillakin aloilla yhdentyminen ei ole vielä tai lainkaan mahdollista. Kehitys voi jatkua ainoastaan, jos tämä kaikki ymmärretään ja jäsenvaltioiden kansalliselle päätöksenteolle jätetään tilaa. Myös institutionaalisten asioiden valiokunnan esittämä toive, että sopimusta parannettaisiin sitä tulkitsemalla, on äärimmäisen petollinen. Puuttuvaa poliittista yhteisymmärrystä ei mielestäni voi korvata saivartelevilla tulkinnoilla aiheuttamatta kansalaisissa jälleen epävarmuutta ja torjuntaa, joiden poistaminen oli yksi sopimuksen tarkistamisen päätavoitteista.

d'Ancona
Arvoisa puhemies, mikäli muistelemme niitä ongelmia, joita esiintyi ennen Amsterdamin kokousta ja sen aikana, voimme todeta ilman muuta, että puheenjohtajavaltio Hollanti on tehnyt hyvän suorituksen, etenkin kun se onnistui saamaan 15 allekirjoitusta Amsterdamin sopimuksen alle. Tästä kunnian ja arvostuksen osoitus pätevälle puheenjohtajistolle.
Mutta en voi käyttää minulle myönnettyä paria minuuttia vain ylistykseen. Kuuluuhan parlamentin jäsenen asemaan tarkastella asiallisesti, että ovatko HVK: n tulokset meidän omien ideoidemme ja tavoitteidemme mukaisia. Joidenkin asioiden kohdalla on todellakin näin ja menemme askel askelelta hyvään suuntaan. Mutta valitettavasti se ei päde niiden asioiden suhteen, joiden pitäisi tehdä laajentuminen mahdolliseksi. Tarvitaan suurennuslasia sen edistyksen havaitsemiseksi. Sitä tarvitaan myös välttämättömien uudistusten havaitsemiseksi oikeus- ja sisäasioissa tehtävän yhteistyön puitteissa. Tärkeitä päätöksiä on lykätty. Mitä tulee ajatella esimerkiksi uudesta otsikosta, jonka alle vapaa liikkuvuus, turvapaikka- ja maahanmuuttoasiat sijoitetaan? Mitä tulee ajatella vapaasta liikkuvuudesta, johon on liitetty niin paljon ehtoja, ettei se enää ansaitse nimeään? Meidän on myös odotettava, toteutuuko määräenemmistöpäätösperiaate lopulta ja odotettava liittyykö siihen yhteispäätösmenettely parlamentin kanssa. Tiedämme jo varmasti, että parlamentin tavoitetta saada normaalit valtuudet tuomioistuimelle ei ole saavutettu.
Laajennus ei voi tapahtua ilman syvennystä. Siksi sitä koskeva kohta on otettu päätöslauselmaamme. Uudestaan neuvottelupöydän ääreen. Ne jotka ovat juuri nousseet ylös niin kovan työn jälkeen, kauhistuvat tätä. Mutta on välttämätöntä jatkaa uudistusprosessia lyhyen tauon jälkeen.

Brok
Arvoisa puhemies ja neuvoston puheenjohtaja sekä hyvät naiset ja herrat, haluaisin aluksi kiittää neuvoston puheenjohtajaa, ulkoministeri van Mierloa sekä Patijnia ja hänen ryhmäänsä yhteistyömyönteisestä asenteesta Elisabeth Guigouta ja minua kohtaan menneinä kuukausina. Olen vakuuttunut siitä, että sama myönteisyys jatkuu myös muutamia käytännön asioita hoidettaessa seuraavien päivien ja viikkojen aikana.
Uskon, että voimme arvioida sopimustekstiä useaan kertaan menetelmän " hyvän vihollinen on parempi" mukaisesti. Meidän on nimittäin myönnettävä, että niihin odotuksiin verrattuna, joita meillä on Euroopan tulevaa perustuslakia kohtaan, sopimus ei luonnollisestikaan ole mikään suuri edistysaskel. Toisaalta - olen ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 1980 lähtien - kolme hallitusten välistä konferenssia vuosina 1985, 1991 ja 1997 ovat saaneet aikaan dramaattisen, myönteisen muutoksen Euroopan unionissa, ja yhteisö on vuosien 1985 ja 1997 välisenä aikana kehittynyt enemmän kuin vuosina 1958-1985. Tätäkään kehitystä ei mielestäni saisi unohtaa, kun otetaan huomioon sen lähtökohdat. Meidän olisi oltava oikeudenmukaisia myös tässä suhteessa.
Amsterdamin sopimuksella on saatu aikaan sosiaalinen tasapaino. Yhtenäisasiakirja oli sisämarkkinoita koskeva sopimus, Maastrichtin sopimus keskittyi talous- ja rahaliittoon, ja nyt perustamissopimukseen on sisällytetty sosiaalipöytäkirja, vuosien 1961 ja 1989 sosiaaliset peruskirjat sekä työllisyyttä koskeva osasto. Lisäksi sopimus sisältää useita muita kansalaisoikeuksia, ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asemaa on vahvistettu. Kyse on perustamissopimuksen tasapainottamisesta. Nämä toimenpiteet eivät kenties ole vielä riittäviä, mutta ne on otettava huomioon.
Mielestäni on parempi yhteisöllistää tietyt oikeus- ja sisäpolitiikan osa-alueet ja siirtää ne ensimmäiseen pilariin sekä jatkaa vielä jonkin aikaa työskentelyä yksimielisyysperiaatteen mukaisesti, kuin jättää ne kolmanteen pilariin, jotta määräenemmistöpäätökset olisivat mahdollisia jo nyt. Miksi? Siitä syystä, että sisällyttäminen yhteisön rakenteisiin tarkoittaa, että valtion- ja hallitusten päämiehet ovat tunnustaneet hallitustenvälisen lähestymistavan olevan väärä ja Monnet'n klassisen yhdentymisteorian oikea. Myös määräenemmistöpäätöksenteon saamme vielä toteutettua. Tämä on strateginen päätös, johon meidän olisi pyrittävä ja josta olemme aikaisemmin keskustelleet.
Ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla on myös saatu nimenomaan parlamentin ansiosta aikaan se, että komissio osallistuu politiikan suunnitteluun, analysointiin ja muihin vastaaviin toimiin ja että päätöksiä eivät enää tee ainoastaan hallitukset ja neuvosto yksin. Tilanne oli muutama kuukausi sitten vielä aivan toinen. Tämä on tärkeä ensiaskel myös näiden politiikan alojen siirtämiseksi yhteisön toimivallan piiriin. Se, että Petersbergin julistuksen mukaiset tehtävät on kirjattu sopimukseen, että EU voi vahvistaa WEU: n suuntaviivat ja että unioni voi tehdä kolmansien maiden kanssa myös toisen ja kolmannen pilarin sisältämiä asioita koskevia sopimuksia, on toki huomattava saavutus ja olisi mielestäni otettava huomioon.
Joustavuuden, Schengenin sopimuksen jne. osalta Amsterdamin sopimus tarkoittaa sitä, että niistä asioista, jotka kuuluvat perustamissopimuksen mukaan ensimmäiseen pilariin, päätetään näilläkin aloilla ensimmäisen pilarin menettelyjen mukaisesti. Sopimuksessa ei siis otettu käyttöön pilareita 3a ja 3b tai muita vastaavia järjestelyjä. Myös tähän olisi kiinnitettävä huomiota.
Meidän on kuitenkin huomattava, että sopimuksessa on ratkaiseva puute. Tämä puute on se, että määräenemmistöpäätöksenteko on liian vähäistä unionin toimintakyvyn säilyttämisen kannalta. Jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet ovat myös myöntäneet tämän ilmoittamalla, että ennen 16. jäsenvaltion hyväksymistä on tarkoitus järjestää vielä yksi hallitusten välinen konferenssi. Mielestäni asian myöntämisellä voi olla muitakin seurauksia. Voisin esimerkiksi kuvitella, että päätöstä, joka neuvostossa on tarkoitus tehdä ja jonka mukaan oikeus- ja sisäpoliittisiin asioihin sovellettaisiin määräenemmistöpäätöksiä ja yhteispäätösmenettelyä viiden vuoden kuluttua, muutetaan, ja menettelyjen soveltamista aikaistetaan esimerkiksi siten, että ne aloitetaan ennen ensimmäistä laajentumiskierrosta. Näin emme enää tarvitsisi hallitusten välistä konferenssia asian hoitamiseksi, mutta saavuttaisimme merkittävää edistystä kyseisellä alalla. Kenties neuvosto ottaa tämän huomioon keskusteluissaan.
Euroopan parlamentti osallistuu nykyään lähes poikkeuksetta lainsäädännölliseen päätöksentekoon. Parlamentin tahto ratkaisee komission puheenjohtajan, ja koko komission virkaan asettaminen edellyttää Euroopan parlamentin hyväksyntää. Myöskään talousarviota ei voida laatia parlamentin tahdon vastaiseksi. Samalla tavoin laajentumis- ja assosiaatiosopimusten ja monien muiden kolmansien maiden kanssa tehtyjen sopimusten on saatava parlamentin hyväksyntä.
Meidän on oltava kriittisiä, meidän on tulevaisuudessa saatava vielä paljon aikaan ja meidän on tehtävä selväksi, että hallitusten väliset konferenssit eivät kenties enää ole oikea menetelmä. Meidän on tehtävä selväksi, että pitkällä aikavälillä on perustettava Euroopan parlamentin ja kansallisten hallitusten ja parlamenttien perustuslakia säätävä kokous, jotta byrokraattiset esteet voidaan poistaa. Emme kuitenkaan enää saisi väittää, että Euroopan parlamentilla ei ole valtaa. Me kuljemme kohti vuoden 1999 vaaleja, ja silloin meidän olisi kerrottava kansalaisille rehellisesti, että Euroopan parlamentti on yksi Euroopan poliittisista vaikuttajista eikä paljoakaan ole enää mahdollista tehdä parlamentin tahdon vastaisesti. Ainoastaan tällä tavoin voimme saada kansalaiset ahkerasti vaaliuurnille, ja siten saamme voimaa taivuttaa neuvosto ensi kaudella vielä suurempiin myönnytyksiin. Tästä syystä pyydän, että Euroopan parlamentin saavutuksia ei vähäteltäisi. Meillä olisi oltava hyvä itsetunto, ja meidän olisi pyrittävä eteenpäin käytössä olevien välineiden avulla.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, parlamentti on neuvotellut keskuudessaan kaksi vuotta ja sen seurauksena saatiin kunnianhimoinen toivomuslista, jota ei ole läheskään täytetty. Onko Eurooppa nyt menetetty? Ei lainkaan. Talous- ja rahaliiton toteutumisesta tuli tosiasia viime hetkellä, kyse on silminnähtävästä teknistaloudellisesta toimenpiteestä, joka pitkällä tähtäimellä voi saada aikaan poliittisen yhteenkuuluvuuden tunteen. On huolestuttavaa, että matkalla laajentumiseen esteeksi on jäänyt omien toimielintemme rakenne. Harmittelen suuresti, ettei edes Benelux-mailla ollut jalomielisyyttä esittää Beneluxin kesken vaihtuvaa komission jäsentä. Myös neuvoston sulkeutuneisuus on vääränlainen merkki Itä-Euroopan nuorille demokratioille. Tämä on demokraattinen vaje. On harmi, että parlamentin jäsenten lukumäärä nousee 700 jäseneen, erittäin hankalaa! Miksei meillä ole rehellisyyttä puuttua asiaan ja sanoa, että 400-500 jäsentä on yläraja. Tunteeko Euroopan kansalainen olonsa turvalliseksi? Neuvoston puheenjohtaja kuulutti paketin toimenpiteitä, mutta valitettavasti hän toimii käytännössä aivan päinvastoin. Kansainvälisestä huumekauppiaasta Boutersesta ei ole annettu pidätysmääräystä ja Hollannissa yleinen syyttäjä on vapautettu toistaiseksi virantoimituksesta mitättömästä syystä. Uusien säädösten ilmoittaminen Brysseliin on unohdettu. Juopuneet kuljettajat pääsevät syytteittä, se ei edistä vähimmässäkään määrin kansalaisten turvallisuutta. Olen ymmärtänyt, että parlamentin oikeusasiain valiokunnan puheenjohtaja De Clercq on pyytänyt oikeusministeriä antamaan selvityksen parlamentille. Amsterdam ei ollut menestys tavoitteisiin nähden, mutta eurooppalaiset johtajat, jotka ovat 15 jäsenvaltion äänestäjien suora heijastuma ovat päättäneet toisin. Tämä on tilannekuva Euroopasta 20. vuosisadan lopulla. Puheenjohtajavaltio Hollanti on työskennellyt mahdollisuuksiensa mukaan ja ansaitsee kiitoksen jo yksinään siitä syystä, että se on onnistunut kuin primus inter pares pitämään 15 jäsenvaltiota erilaisine ongelmineen yhdessä. Amsterdam ei ole epäonnistunut, vaan se on pieni askel eteenpäin. Strasbourg on ja pysyy enemmän kuin tämä byrokraattinen Bryssel Euroopan rauhan symbolina.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, kaikella kunnioituksella myönteisiä saavutuksia kohtaan meidän on kuitenkin keskityttävä Amsterdamin konferenssin saavuttamatta jääneisiin tavoitteisiin. Toimielimiä koskeva uudistus jäi kokonaan toteutumatta, minkä vuoksi olemme sittenkin sen ongelman edessä, että jäsenvaltioiden määrän kasvu joko heikentää Euroopan unionin erittäin huonoa päätöksentekojärjestelmää entisestään tai laajentumista on lykättävä. Kumpikaan ei ole hyväksyttävää, ja sen vuoksi meidän on kaikin tavoin korostettava sitä, että toimielimiä koskevia uudistuksia aikaistetaan, eli että Amsterdamissa asetettuja määräaikoja lyhennetään selvästi.
Tulokset jäivät todella heikoiksi myös yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla, ja Denverin huippukokous osoitti juuri, millaisia haasteita Eurooppa tulee kohtaamaan, sillä Yhdysvallat haluaa asettaa oman talouspoliittisen ryöstökäyttömallinsa esikuvaksi muulle maailmalle. Mielestäni meidän on valmistauduttava myös tällaisiin kiistakysymyksiin, ja uskallan epäillä, että Amsterdamissa pidettävässä hallitusten välisessä konferenssissa olisi ryhdytty tarvittaviin institutionaalisiin toimenpiteisiin.

Papayannakis
Arvoisa puheenjohtaja, Amsterdamissa otettiin merkittäviä askeleita, ne olivat kuitenkin katkonaisia ja koordinoimattomia. Varmaa on kuitenkin, että pelastitte kurssin yhteiseen valuuttaan. Se ei ole vähäinen asia, mutta tällä hetkellä se ei minusta näytä riittävältä.
Rahaliiton tuolla puolen taloudellinen yhdistyminen, taloudellinen hallinto, kuten jotkut sanovat, on kesken. Huolimatta hyvin myönteisistä julistuksista vakava politiikka työttömyyttä vastaan ja todellinen yhteinen sosiaalipolitiikka ovat edelleen keskeneräisiä. Nämä asiat jäivät epäselviksi, ja ne riippuvat muista päätöksistä, joita Amsterdamissa ei tehty. Minkälaisia päätöksiä teette syksyllä? Mitä esityksiä tuotte meille tulevaisuudessa budjetista? Ehkäpä toteutatte kaikki nämä politiikat ilman budjettia - tai nyt voimassa olevan budjetin puitteissa? Huvittavia ja uskomattomia asioita! Ja totisesti, selkeä suunnitelma poliittisesta yhdistymisestä puuttuu. Ei yksikään valtio luovuta varoja ja omaisuuttaan toisia valtioita varten paitsi poliittista kokonaisuutta ajatellen.
Teidän on siis kokeiltava uudestaan uutta hallitusten välistä konferenssia tai lykättävä laajentumista. Siihen asti voisitte edes yrittää painottaa yhteisön poliittista uskottavuutta. Emme toimi yhteisen ulkopolitiikan mukaisesti, jos emme tuomitse vakavasti niitä kurjia ja hirvittäviä asioita, mitä tapahtui Somaliassa Euroopan yhteisön " välittäjämaiden" taholta.

Medina Ortega
Arvoisa rouva puhemies, haluan aloittaa esitykseni onnittelemalla neuvoston puheenjohtajaa hänen suuren aikaansaannoksensa johdosta asiassa, jonka onnistuminen vaikutti vaikealta. Kukaan ei kaksi tai kolme viikkoa sitten uskonut, että Amsterdamissa olisi mahdollista saada perustamissopimushanke päätökseen.
Sen aikaansaaminen on käsittääkseni kattanut monia aspekteja ja kehitys ja edistys on ollut suurta, mutta halusin osoittaa joitakin oikeudellisen puolen merkittäviä puutteita. Olemme ryhtyneet rakentamaan yhteisön oikeusjärjestelmää, missä päätökset tehdään yleisen edun, eikä yhden jäsenvaltion tai yhden määrätyn ihmisryhmän hyväksi, ja konkreettisesti, minun mielestäni suurin huolestumisen aihe on joustavuuslausekkeessa. Joustavuus edellyttää, että jäsenvaltioiden suhteisiin kansainvälisessä oikeudessa sovellettavat periaatteet sisällytetään yhteisön järjestelmään.
On olemassa se vaara, että Amsterdamissa jäsenvaltiot ovat löytäneet uuden kansainvälisen oikeuden. Haluan muistuttaa, että kansainvälisen oikeuden keksi 500 vuotta sitten - ei neuvoston puheenjohtaja - vaan eräs toinen hollantilainen, Hugo Grocio. Eli, en tiedä onko tässä tilanteessa välttämätöntä sortua uudelleen tuohon kansainväliseen oikeuteen, jonka maineikas hollantilainen löysi 500 vuotta sitten.
Tilanne on toinen, olemme luomassa ylikansallista yksikköä ja tästä näkökulmasta katsoen luulen, että löydämme puutteita suhteessa Euroopan oikeudelliseen alueeseen.
Sosiaalidemokraattisen ryhmän puheenjohtaja viittasi tähän asiaan aikaisemmin ja mielestäni meidän olisi pitänyt edetä pidemmälle Euroopan oikeudellisen alueen alalla, sillä sisällyttäessämme Schengenin säädökset Euroopan unioniin, voimme huomata olevamme tilanteessa, jossa, koska kansallisia rajoja ei ole, joku voi syyllistyttyään rikokseen yhdessä jäsenvaltiossa siirtyä rajavalvonnan puuttuessa toiseen valtioon. Toisin sanoen ja käytännöllisesti katsoen, tässä yhteisössä ei ole mitään mieltä puhua poliittisesta turvapaikasta, sillä suhteet jäsenvaltioiden välillä eivät ole kansainvälisen oikeuden suhteita, vaan yhteisön suhteita. Poliittiseen turvapaikkaan liittyvät lausekkeet voivat jopa olla taantumuksellisia, sillä en usko, että jokin Euroopan unionin jäsenvaltioista voisi myöntää turvapaikan sellaiselle henkilölle, joka on syyllistynyt rikokseen toisessa jäsenvaltiossa, en ymmärrä mitä mieltä on tukeutua poliittiseen turvapaikkaan, koska elämme demokraattisten valtioiden hallitsemassa yhteisössä.
Demokraattisten valtioiden hallitsemassa yhteisössä poliittinen turvapaikka on täysin merkityksetön. Jos jokin valtio ei täytä demokraattisuuden vaatimuksia, tuon valtion ei pitäisi olla yhteisön jäsen. On totta, että on joitakin määräyksiä, joiden nojalla karkottaminen on mahdollista, mutta minä en pidä mahdollisena sitä, että jonkun valtion viranomainen, oikeus- tai hallintoviranomainen voisi kieltäytyä turvapaikkamääräysten nojalla palauttamasta henkilöä, joka on syyllistynyt rikoksen toisessa yhteisön jäsenvaltiossa - joka kunnioittaa ihmisoikeuksia, joka saa vaikutteita yhteisön perustamissopimusten perustakuista. Tässä tilanteessa ei voida soveltaa kansainvälisiä sopimuksia turvapaikasta, niitä voidaan soveltaa vain kansainvälisessä oikeudessa.
Jos haluamme taata vapaan Euroopan oikeudellisen alueen, joka on sopusoinnussa perusperiaatteiden kanssa, turvapaikkaa täytyy pitää Amsterdamin sopimuksen suurimpana nykyisenä virheenä, sillä se ei ole pystynyt vahvistamaan sellaista Euroopan oikeudellista aluetta, joka samaan aikaan takaisi vapauden ja turvallisuuden.

Puhemies
Kiitoksia, herra Medina Ortega. Puheenne oli niin kiinnostava, että kello pysähtyi sen aikana. Mutta onneksi meillä on tällä kertaa enemmän aikaa kuin viimeksi tälle tärkeälle keskustelulle.

Fraga Estévez
Arvoisa rouva puhemies, ensimmäisessä Amsterdamin Eurooppa-neuvoston jälkeen pidetyssä täysistunnossa haluan osoittaa suosiotani sen tuloksille, ennen kaikkea sille, mikä niissä koskee Euroopan parlamenttia, jonka merkitystä on epäilemättä vahvistettu. Olen vakuuttunut siitä, että toimielimemme valtaoikeuksien kasvattaminen on paras tapa taata, että Rooman sopimuksesta kohonnut ajatus Euroopasta säilyy elävänä.
Suoranaisessa suhteessa tämän huippukokouksen tuloksiin on kuitenkin tapahtunut jotain, joka huolestuttaa meistä suuresti, koska se tavallaan on ristiriitainen tämä aiemmin viittaamani yhtenäisen tasapuolisen Euroopan perusteitten kanssa. Konferenssin aikana Iso-Britannia pyrki lopullisessa tekstissä rajoittamaan yhteisön jäsenvaltioiden oikeutta rekisteröidä laivoja minkä tahansa jäsenvaltion lipun alle - jolle he ovat antaneet nimen quota hopping. Aloite muutosten sisällyttämisestä perustamissopimukseen ei ollut menestyksekäs, sillä tällaisten yhteisön olemassa olevan lainsäädännön vastaisten rajoitusten sisällyttäminen sopimukseen on mahdotonta, vaikka komission julkilausumaa yritettiinkin pakottaa helpottamaan britannialaisten vaatimusten tietä, joka lopulta suljettiin neuvoston toimesta.
Tilanteessa, jossa minkäänlaisen HVK: n virallisen tekstin saaminen ei ollut mahdollista, puheenjohtaja Santer lähetti motu propio ja yllättävällä päätöksellä, jollaista ei ole aiemmin tehty, Ison-Britannian pääministerille henkilökohtaisen kirjeen, jossa hän yksipuolisesti antaa pääministerin käyttöön PO XIV: n palvelut, auttaakseen yhtä maata - Isoa-Britanniaa - saamaan tahtonsa läpi muiden jäsenvaltioiden kustannuksella, liittäen vielä mainittuun kirjeeseen ehdotuksia, jotka ovat selkeästi vastoin yhteisön oikeutta ja jopa kolmea Euroopan tuomioistuimen päätöstä.
Tällainen komission puheenjohtajan yksipuolinen toiminta päättää henkilökohtaisesti ryhtyä puolustamaan määrättyä jäsenvaltiota vastoin yhteisön etua muiden jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten, kuten parlamentin, selän takana, asettaa oletetun tasapuolisuuden ja välttämättömän avoimuuden kyseenalaisiksi ja se koskee koko komissiota, huolimatta komission jäsen Boninon julkilausumista hänen pyrkiessään himmentämään kirjeen sanomaa, joka, kuten ymmärrätte arvoisa puhemies, ei erityisemmin edistä Euroopan unionin arvovaltaa.
Mielestäni komission perustavinta laatua oleva velvollisuus on avoimuus suhteessa jäsenvaltioihin ja jos toimielin jota Santer johtaa oli sitä mieltä, että yhteisön lait - joihin kuuluu Luxemburgin tuomioistuimen päätökset - sallivat Santerin tulkinnan kaltaiset tulkinnat, tämän mielipide olisi pitänyt antaa kaikkien jäsenvaltioiden tietoon, eikä vain yhden ainoan, ja niissä puitteissa joissa ongelma oli esiintynyt.
Santer, olette luoneet erittäin vakavan demokratian vastaisen ennakkotapauksen, jota ei jäsenvaltioiden eikä parlamentin pidä hyväksyä, ja jonka seurauksena pitäisi vähintäänkin vaatia teiltä sitä koskevaa julkista selitystä.

Sjöstedt
Rouva puhemies! Minuutissa ei ehdi analysoida perusteellisesti Amsterdamin sopimusta, mutta keskityn yhteen kysymykseen. Turvapaikkapolitiikkaa koskevassa pöytäkirjassa on artikla, joka merkitsee sitä, että käytännössä halutaan estää turvapaikan myöntäminen EU-kansalaisille toisessa EU-maassa. Käytännössä tämä on turvapaikkaoikeuden rajoitus, joka on vastoin Geneven sopimusta. Päätös on kielteinen paitsi tästä syystä myös siksi, että se on vaarallinen esimerkki muille alueille, jotka voisivat alkaa soveltaa samaa käytäntöä, toisin sanoen alueet eivät ottaisi vastaan alueen sisältä tulevia turvapaikkahakemuksia. Tämä Amsterdamissa tehty päätös on siten erittäin kielteinen.
Päätöksen jälkeen sen merkitystä on yritetty vaimentaa. On kuitenkin aivan ilmeistä, että se on ristiriidassa Geneven sopimuksen kanssa, minkä myös YK: n pakolaiskomissaari on vahvistanut. On kunniaksi Belgialle, että se on erityisessä julistuksessa ottanut epäsuorasti etäisyyttä tästä päätöksestä. On sääli, etteivät useammat jäsenmaat ole menetelleet näin.

Avgerinos
Arvoisa puhemies, en odottanut paljoa Amsterdamista, ja kuten on aivan oikein arvioitu, Amsterdamissa ei syntynyt vuorta eikä hiirtä.
Niin kuin jokaista sopimusta, tätäkin on arvioitava sen toteuttamismahdollisuuksien ja edellytysten mukaisesti. Tältä kannalta katsoen olen sitä mieltä, että sen lopputulokset eivät olleet huonoja.
Lähtien liikkeelle työllisyysluvusta, on korostettava tasapainoa, joka sopimuksesta oli seurauksena huolimatta siitä, että uudet järjestelyt työllisyyden hyväksi olisivat voineet olla kunnianhimoisempia. Paljon kuitenkin riippuu siitä tavasta, joilla näitä järjestelyjä sovelletaan.
Yhtä merkittävää on sopimuksen liittäminen yhteisön protokollaan. Tällä tavalla otetaan pois yksi Maastrichtin sopimuksen merkittävistä heikkouksista, jota olemme arvostelleet ankarasti koko ajan. Amsterdamin sopimus ei onnistunut ratkaisemaan institutionaalista kysymystä, sen toteutuminen siirtyy uuden vuosituhannen alkuvaiheille ja toivon, että tarkistukset tukeutuvat niihin ajatuksiin, joihin tukeutui Euroopan rakenteen ajatus ja että keinotekoiset erot jäsenten välillä jäävät syrjään.
Ei pidä aliarvioida uuden sopimuksen tiettyjä järjestelyjä, jotka kulkevat oikeaan suuntaan. Viittaan erityisesti yhteispäätösprosessiin ja kolmannen lukijan poistamiseen, joka sallii parlamentin roolin tasapainoisena neuvoston kanssa.
Amsterdamin sopimuksen lopputulokset yhteisön ulkopoliittisten toimintojen suhteen ovat rajoitettuja ja tavoitteitamme alhaisempia. Amsterdamissa heijastuivat jälleen perinteiset käsitykset. Ei omaksuttu järjestelyjä, joilla yhteisö voisi muotoilla omaa rooliaan.
Kuten sanoin, paljon riippuu siitä, miten sopimusta sovelletaan. Riittämättömyydet, jotka kaikki olemme todenneet, voidaan korvata käyttämällä hyväksi voimakkaasti niitä teitä, joita se avaa.

Berès
Arvoisa puhemies, kuka voisi tänään sanoa, että hallitusten välinen konferenssi olisi täyttänyt tehtävänsä? Kahden vuoden neuvottelujen lopputuloksen positiivisuus on kiinni muutamasta seikasta. Ensinnäkin työllisyyden sisällyttäminen pakottamalla perustamissopimukseen, mihin sitoutumisesta on annettava konkreettisia merkkejä Luxemburgin ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa. Toiseksi sosiaalipöytäkirjan liittäminen perustamissopimukseen, alkuaan Britannian työväenpuolueen voiton hedelmä, edistyminen yleishyödyllisissä palveluissa, joiden tunnustettiin kuuluvan unionin yhteisiin arvoihin ja joilla on asema sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden edistäjänä, yhteispäätösmenettelyn alueen lähes odottamaton laajentaminen, pääasiassa sisämarkkinoiden toteuttamiseen liittyvillä alueilla, lähes valmiisiin lainsäädännöllisiin rakennelmiin liittyvissä asioissa.
Hallitusten välisen konferenssin toimivallan ulkopuolella ja Ranskan sosialistien vaalivoiton hedelmänä Amsterdam tuo meille lopuksi hyvänä uutisena kasvua ja työllisyyttä koskevan päätöslauselman, vakautussopimusta koskevan päätöslauselman välttämättömän tasapainotuksen, voimatta kuitenkaan puhua todellisen taloushallinnon perustamisesta.
Mutta muilta osin tavoitteita ei saavutettu. Amsterdamin piti tuoda demokratiaa, tehokkuutta ja avoimuutta toimielimiimme. Määräenemmistön laajentamisen ja veto-oikeuden poistamisen asemesta, joka on kaiken yhteisön syventämisen a ja o, meille tarjotaan vaikeasti toteutettavaa vahvempaa yhteistyötä, yhteisön dynamiikan romuttajaa, vaikka sellaista yhteistyötä tehdään itse asiassa euron yhteydessä.
Matona Euroopan yhdentymisen omenassa olevien Maastrichtin kolmen pilarin jälkeen olemme nyt luoneet neljännen pilarin. Institutionaalisesta näkökulmasta katsottuna Amsterdamin sopimus on askel kohti epädemokraattista hallintoa.
Amsterdamin olisi annettava 15 jäsenvaltion Euroopalle mahdollisuus toimia paremmin ja laajentua. Madridissa valtioiden ja hallitusten päämiehet sitoutuivat avaamaan laajentumisneuvottelut puoli vuotta HVK: n päätelmien jälkeen, ottaen huomioon sen tulokset. Selvästikään he eivät ole niin pitkällä. Valtion ja hallitusten päämiesten olisi tehtävä tästä johtopäätöksiä, mitä he eivät Amsterdamissa tehneet.
Amsterdamin perustamissopimus ei ole tyydyttävä päätös hallitusten väliselle konferenssille. Huomenna Eurooppa, ollakseen vahva, tarvitsee poliittista ja sosiaalista valtaa. Sosiaalisen vallan osalta havaitsemme edistystä, mutta poliittisen vallan osalta kaikki on yhä tekemättä. Se edellyttää kansallisen itsekkyyden ohittamista, yhteistä ponnistusta. Spinellin hankkeen avulla parlamenttimme pystyi antamaan vauhtia Euroopalle. Sen on löydettävä tämä vauhti uudelleen.

Lööw
Rouva puhemies! Minunkin mielestäni on syytä toivottaa sopimus tervetulleeksi ja onnitella Hollannin puheenjohtajuutta.
Heti siitä lähtien, kun Ruotsi liittyi unioniin kaksi ja puoli vuotta sitten, olemme työskennelleet työttömyyden torjunnan saamiseksi unionin yhteiseksi asiaksi. Monet epäilivät, ettei se onnistuisi, mutta itsestään selvästi ovat myös Euroopan 18 miljoonaa työtöntä olleet realiteetti, joka on pakottanut kaikkein vastahakoisimmatkin hallitukset ottamaan asian mukaan sopimukseen. Nyt tarvitaan sopimusartiklan toteuttamista käytännön toimin. Tämän toteuttamiseen liittyy suuri vastuu, muun muassa ylimääräisen työllisyyshuippukokouksen suhteen.
Toinen ehdotus, joka on saanut vastakaikua Euroopan unionissa, on lisääntynyt avoimuus, jota Ruotsissa pidämme tavattoman tervetulleena. Ruotsissa tämä on kiistaton kysymys, sillä meillä vallitsee suuri avoimuus ja läpinäkyvyys. Samalla on kuitenkin suuria eroja unionin jäsenmaiden välillä tässä asiassa. Nyt on tärkeää, että tämä sopimusartikla avoimuuden lisäämisestä saa selvän ja konkreettisen sisällön ja että unionin instituutiot todella menettelevät sen mukaisesti. Mielestäni tämän sopimuksen tulokset Ruotsista katsoen osoittavat, että päinvastoin kuin toisinaan väitetään, todellisuudessa pienilläkin mailla on mahdollisuus vaikuttaa unionin politiikan päälinjauksiin.
Santer valitti aiemmin, että tässä prosessissa on ollut monia kansallisia intressejä. Haluan kuitenkin tähdentää, että vaikka olen nyt puhunut paljon Ruotsin asioista, katson näiden kysymysten olevan Euroopan intressejä. Työllisyys on eurooppalainen ongelma, avoimuus eurooppalainen intressi, tasa-arvoisuus eurooppalaista oikeudenmukaisuutta ja ympäristö eurooppalainen vastuu.

Kirsten Jensen
Arvoisa rouva puhemies, monista vaikeuksista huolimatta hallitusten välisen konferenssin esityslistasta onnistuttiin tekemään laaja esityslista, joka sisältää ne alueet, joita kansalaiset pitävät tärkeimpinä. Kaikkialla Euroopassa kansalaiset sanovat työllisyyden olevan se ongelma, jonka kimppuun poliittisten järjestelmien pitäisi käydä ensin. Hallitusten välisen konferenssin alkaessa monikaan ei uskaltanut pitää kiinni siitä, että EU saisi työllisyyslukunsa, mutta niin kuitenkin kävi. Tietysti hankkeelle ovat puhallelleet suosiolliset tuulet Ison-Britannian ja Ranskan juuri saatujen vaalitulosten muodossa. Nyt EU: n velvollisuus on ryhtyä taistelemaan työttömyyttä vastaan. Tanskassa on uusi talouspolitiikka vienyt meidät pitkälle työpaikkojen luomista ajatellen. Tämän politiikan teho olisi kuitenkin paljon suurempi, jos se olisi EU: n yhteistä politiikkaa. Lisäksi Luxemburgissa syksyllä pidettävään työllisyyttä käsittelevään huippukokoukseen liitetään suuria odotuksia.
Erityisen merkityksellistä on kuitenkin, että se, että Amsterdamissa saavutettiin tulos, tarkoittaa, että voidaan käynnistää neuvottelut Baltian ja Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa. Näillä mailla on oikeus vaatia EU: n jäsenyyttä, ja siviiliyhteistyö maiden välillä, jotka olivat aiemmin sodassa toisiaan vastaan tai jotka erotti betonimuuri, on EU: n panos Euroopan rauhan ja vakauden puolesta. Se, että EU: n perustamissopimuksen johdannossa nyt vahvistetaan, mihin arvopohjaan yhteistyö perustuu, ihmisoikeuksien, perusoikeuksien ja eidiskriminoivan kohtelun kunnioittamiseen, oli harras toive, joka ilmaistiin neuvottelujen alussa, mutta lopulta siitä tuli todellisuutta. Amsterdamin sopimus merkitsee todella EU: n parantamista sellaisen yhteistyön suuntaan, jossa pidetään tärkeinä ja ryhdytään ratkaisemaan niitä ongelmia, jotka ovat ihmisten mielestä keskeisiä.

Kok
Arvoisa puhemies, saanen ensimmäiseksi lausua kiitokseni arvoisille edustajille heidän puheenvuoroistaan ja heidän puheenjohtajavaltiota kohtaan osoittamastaan arvostuksesta. Tulen välittämään nämä arvostuksen osoitukset, myös kollegoilleni Hollannin hallituksessa, sillä vaikka olenkin kiitollinen minulle henkilökohtaisesti osoitetuista sanoista, teimme yhteistyötä, se oli yhteistyötä. Haluan mielelläni jakaa kiitokset kollegoideni kanssa.
Haluan tässä esittää erityiset kiitokseni arvoisille edustajille, Brokille ja Guigoulle siitä panoksesta, jonka he antoivat parlamentin nimissä - sama koskee muuten parlamentin puhemiestä - työn edistymiseen. Arvostimme sitä erittäin paljon. Sanon tämän myös erityisesti Hollannin hallituksen nimissä, sillä me vaadimme jo ennen puheenjohtajakauttamme, että parlamentille pitää antaa aktiivinen mahdollisuus osallistua valmisteluihin. Työnjakoon varaministeri Patijnin kanssa sisältyy se, että rajoitun muutamiin aiheisiin; hän tulee käsittelemään kohta muutamaa asiaa. Kuuntelin puheenvuoroja tarkasti ja totean, että yleinen mielipide suhtautuu ristiriitaisin tuntein Amsterdamin sopimuksen saavutuksiin. On hyviä ja huonoja puolia ja niihin sidotaan erilaisia poliittisia seurauksia ja niistä tehdään johtopäätöksiä. Sopimus on vähemmän kuin kaikki olivat halunneet, toivoneet, esittäneet - se pätee myös puheenjohtajavaltion kohdalla - mutta se on askel eteenpäin. Askel, jota ei pidä vähätellä, annan tämän neuvon myös teille kaikille, sillä jos teemme niin, se ei rohkaise kansalaisia, pikemminkin päinvastoin ja he voivat saada sen vaikutelman, että saavutettu edistys ei vaikuta mihinkään. Toiseksi, tulosten vähättely merkitsee omien mahdollisuuksiemme aliarvioimista. Jokaisen pitää ottaa oma paikkansa, jotta sopimuksen jatko saisi vahvan sisällön. Tämä koskee kansallisia hallituksia, komissiota, kansallisia parlamentteja ja myös Euroopan parlamenttia. On olemassa hyvät mahdollisuudet rakentaa tälle perustalle ja eurooppalaisen talon rakennus on todellakin kasvuprosessi. Näin on aina ollut ja tulee olemaan. Kyse on siitä, haluammeko antaa sille sisällön uskomalla omiin voimiimme ja siihen, että mielipiteemme ovat oikeutettuja. Haluan tätä joka tapauksessa tosissani, en vain näinä parina viimeisenä puheenjohtajuutemme päivänä, vaan myös sen jälkeisenä aikana.
Työllisyys ja kaikki siihen liittyvät sosiaaliset tekijät saavat keskeisemmän aseman tulevien vuosien Euroopassa. Se on suuri voitto. Sitä tarvittiin kovasti, sillä mehän haluamme ottaa euron käyttöön vuonna 1999, mutta siihen tulee liittyä näkyvämpi sosiaalinen työllisyys- ja talouspolitiikka. Osoitan tämän myös ryhmien puheenjohtajille, joista jokainen mainitsi siitä, euron voimaantulo, EMU: n viimeinen vaihe on merkittävä poliittinen ja taloudellinen asia, on kyse yhtenäismarkkinoiden viimeisestä vaiheesta, perustasta vahvistetulle poliittiselle yhteistyölle tulevina vuosina ja Euroopan taloudellisen aseman vahvistamisesta maailmalla. Aliarvioimme joskus matkan, joka meillä on kuljettavana, jotta säilyttäisimme Euroopan rakenteellisen aseman ja vahvistaisimme sitä sen ohitusvimman jälkeen, jonka koimme 1980-luvun puolivälissä, kun yhtenäismarkkinat otettiin poliittiselle esityslistalle. On siis kyse EMU: n toteuttamisesta sopimuksen mukaisesti, sovittuna ajankohtana ja sovituilla kriteereillä, mutta meidän on huolehdittava siitä, ettei Eurooppa ole vahva vaan rahallisesti, vaan myös taloudellisesti ja sosiaalisesti. Olemme juuri osallistuneet Denverin kokoukseen, jossa amerikkalaiset luonnollisesti tekivät parhaansa vakuuttaakseen meille, että heidän taloudellinen mallinsa on paras. Haluan sanoa tässä, että Eurooppa saa olla ylpeä ja sen pitää olla ylpeä sen omasta taloudellisesta mallista ja samanaikaisesti sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta ja uskon, että on olemassa paljon amerikkalaisia ja myös muiden suurien maiden asukkaita, jotka katsovat ihailevasti Eurooppaa, kun on kyse tasapainon löytämisestä. Tällä kohtaa olemme liittäneet tähän malliin sosiaalisen Euroopan ja voimaperäisemmän työllisyyspolitiikan tavalla, joka on välttämätön. Sanon sosialistien ja sosiaalidemokraattien ryhmän johtajalle Greenille, että kaikkien hallitusten pitää jatkaa Amsterdamissa annetun tehtävän täyttämistä. Se koskee valtiovarainministereitä, sosiaali- ja työvoimaministereitä, talousministereitä, pääministereitä, lyhyesti, poikkeuksia ei ole. Minulla ei ole mitään syytä epäillä sitä panosta, jonka valtiovarainministerit antoivat tähän, sillä he työskentelivät tosissaan viime päivinä, vakaussopimuksen lisäksi muiden sopimusten ja kasvua ja työllisyyttä koskevan päätöslauselman merkeissä.
Monet edustajat ovat maininneet Luxemburgin erityiskokouksen, jossa tullaan käsittelemään työllisyyttä. Neljä huomautusta siitä. Ensiksi, puheenjohtajavaltio Luxemburg tulee vahvistamaan sen ajankohdan. Toiseksi, meidän pitää valmistella huippukokous todella hyvin; etenkin Luxemburgin itsensä, mutta meidän kaikkien tulee auttaa. Kolmanneksi, esityslistalla tulee olla suurimmaksi osaksi käytännön kysymyksiä, muutamia käytännöllisiä aiheita, joihin voidaan tarttua, jotta tiedämme, mistä puhumme. Neljänneksi, meillä ei saa olla liian suuria odotuksia. Ette saa ajatella, että kun Luxemburgin huippukokous pidetään mahdollisesti vuoden toisella puoliskolla, niin sen seurauksena ilmaantuu tuhansia työpaikkoja, koska me olemme keksineet ihmeellisiä ratkaisuja keskusteltuamme pari tuntia kokouksessa. Mutta se tulee olemaan tärkeä hetki tuoda Euroopassa vallitsevat ajatukset ja ideat keskitetysti yhteen ja ilmaista, että rahallisen vakauden lisäksi talouspolitiikan yhteensovittaminen ja työllisyyspolitiikan vahvistaminen saavat enemmän sisältöä. Kuulin erään edustajan vaativan lisää eurooppalaista rahaa tänä aamuna. Mitä on eurooppalainen raha? Lukuunottamatta kohta voimaantulevaa euroa. Ei ole niin, että voidaan sanoa yksinkertaisesti, että mikäli jäsenvaltioilla on puutteelliset mahdollisuudet harjoittaa työllisyyspolitiikkaa, me painamme eurooppalaista rahanappia ja näin saamme työpaikkoja. Asia ei ole näin helppo. Mutta voimme kovasti ponnistellen huolehtia siitä, että eurooppalaisissa talousarvioissa tehdään työllisyysystävällisempiä muutoksia käytettävissä olevien varojen suhteen ja siitä, että opimme tekemään parempaa yhteistyötä, pystymme oppimaan toisiltamme ja kuuntelemaan toisiamme käytännön työllisyyspolitiikkaan liittyvissä asioissa. Viime vuosina - sanon tämän, koska olen itse ollut vastuussa siitä, en syytä muita - on kulutettu erittäin paljon aikaa raha-asioihin, asiantuntijoiden etsimiseen EMU: un liittyvissä kysymyksissä ja suhteessa on tehty paljon vähemmän sosiaalisen puolen eteen. Olemme nyt tasoittamassa tätä eroa ja meidän tulee jatkaa sitä voimakkaasti tulevana aikana, myös vielä muutaman päivän kestävän puheenjohtajuutemme jälkeen.
Haluaisin pyytää, ettei edistystä YUTP: n alueella ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden yhteisöllistämisen alueella aliarvioitaisi täysin. Nyt on kyse Petersbergin tehtävistä. Se ettei Länsi-Euroopan unionin ja Euroopan unionin yhdistymisessä ole saavutettu juurikaan edistystä, liittyy siihen, että 15 jäsenvaltion Euroopassa esiintyy täysin vastakkaisia mielipiteitä jäsenvaltioiden keskuudessa. Olemme nyt esittäneet, ainakin joissakin teksteissä, näkökulman edistykseen, jossa lähestymiselle annetaan sisältö.
Institutionaaliset asiat. Ensinnäkin olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka tekivät kriittisiä huomautuksia asiasta. Arvoisa puhemies, tämä on mielestänne ehkä hieman typerää, sillä voitte huomauttaa minulle, että puolustan täällä kokonaistulosta. Niin teenkin, sillä jos meillä ei olisi ollut perustaa saada Amsterdamia päätökseen, meidän olisi pitänyt tunnustaa se rehellisesti, puolustan siis tulosta sellaisenaan, emme kiellä sitä, emme ota raskasta vastuuta, mutta mielestäni meillä olisi pitänyt olla rohkeus mennä pidemmälle määräenemmistöpäätösasiassa. Tiedätte, että puheenjohtajavaltio ponnisteli kovasti sen puolesta. Valmisteluvaiheessa ja myös itse kokouksen aikana. Loppujen lopuksi meidän piti hyväksyä se, että suppeahkoa enemmistöpäätösten listaa pienennettiin entisestään joidenkin jäsenvaltioiden vaatimuksesta. Lista on välttävä, joten voin puolustaa sitä, mutta suppeampi kuin olimme toivoneet.
Sitten äänivaltasuhteista. Tässä asiassa me jouduimme Amsterdamin viimeisenä iltana tekemisiin jäsenvaltioiden toisensa poissulkevien käsitysten kanssa. Jotkin jäsenvaltiot halusivat ehdottomasti, siis ehdottomasti, vain toisen avaimen päätöksenteon suhteen, jonka yhteydessä väestön määrä otettaisiin huomioon, eivätkä äänivaltasuhteiden muuttamista, joka noudatteli Hollannin esitystä ja näiden jäsenvaltioiden mielestä muutkin vaihtoehdot olivat ehdottomasti poissuljettuja. Toisilla jäsenvaltioilla oli täsmälleen päinvastaiset lähtökohdat. Se merkitsi sitä, että tällaisessa tilanteessa viimeisenä iltana Amsterdamissa oli valittava tämän ristiriidan hyväksyminen tai se, että yritämme uudelleen saada aikaan sopimuksen siitä, että ensimmäisen laajentumisen yhteydessä suuret jäsenvaltiot luopuvat toisesta komission jäsenestään, millä on poliittisesti suuri merkitys ja sovimme jo nyt, että sen korvaamiseksi ennen ensimmäistä laajentumista, olettaen, että laajennus koskee vähempää kuin kuutta valtiota, saadaan aikaan uusi avainjako neuvoston äänimäärien suhteen. Tämä sopimus merkitsee luonnollisesti kiinnelainaa tulevaisuuteen, sillä emme voi sulkea pois sitä, että ne ongelmat, joita meillä oli Amsterdamin huippukokouksessa, tulevat toistumaan silloin, kun meidän pitää tehdä laajentumispäätös ja sopia uusista äänivaltasuhteista. Mutta sanon - ja tämä on poliittinen huomautus - että ne jäsenvaltiot, jotka sillä hetkellä haluavat estää laajentumisen tämän ongelman takia, ottavat erittäin suuren vastuun harteilleen. Sillä voin sanoa teille, että kannatan ja tulen kannattamaan unionin laajennusta ja niin pian kuin mahdollista. Tiedämme, että se vaatii luonnollisesti valmisteluja. Tiedämme, että jäsenvaltioiden tulee täyttää joukko ehtoja ja että ne eivät ole taloudellisesti riittävän hyvässä kunnossa. Meillä on Kööpenhaminan kriteerit, on kyse demokratiasta, vähemmistöistä ja ihmisoikeuksista. Mutta ottaen huomioon sen, missä määrin jäsenehdokkaat yrittävät täyttää vaatimukset ja missä määrin ne pystyvät siihen, nykyisen 15 jäsenvaltion Eurooppa ei saa hidastaa laajennuksen vauhtia, ei myöskään perusteilla, jotka liittyvät äänivaltasuhteisiin. Sillä meidän on muistettava, että kun olimme vuonna 1989 euforisia, oletan ainakin, että tekin olitte, minä ainakin olin, muurin kaatumisesta ja alistamisen päättymisestä, diktatuurin ja kommunismin luhistumisesta, tiesimme, että halusimme tarjota näiden maiden asukkaille näkökulman uuteen jakamattomaan Eurooppaan. Äänivaltasuhteisiin liittyvät kiistat eivät saa estää unionia laajentumasta normaalia vauhtia. Siksi me emme suhtaudu innokkaasti ajatukseen, jonka monet parlamentin jäsenet ovat esittäneet, että pitäisi ryhtyä käymään uudestaan hallitusten välisiä neuvotteluja ennen ensimmäistä laajennusta. Se on hyvin vaarallista. Kohtaamme riskin, että ryhdymme pohtimaan kaikenlaisia asioita sillä tavalla, että tuloksena on se, vaikkei ehkä ollut tarkoitus, että laajentumisen valmistelujen vauhti ja dynamiikka hidastuu. Amsterdamissa on kylläkin sovittu, että jonakin toisena hetkenä pitää tehdä institutionaalinen uudistus. Sen pitää tapahtua hetkenä, jona ylitämme 20 jäsenvaltion rajan. Jos lähdetään siitä, että ensimmäisellä kierroksella rajoitutaan alle kuuteen jäsenvaltioon, laajennukseen pitää liittää jo sitä ennen tehty sopimus äänivaltasuhteista ja kun ylitetään 20 valtion raja, on välttämätöntä suorittaa institutionaalinen uudistus, joka ei koske vain komission kokoa ja äänivaltasuhteita, vaan myös päätöksentekomenettelyä. Koko institutionaalinen järjestelmä on tällöin kyseessä. Se on vaivan arvoista, mutta on kysyttävä, pitääkö ensimmäisen laajennuskierroksen vauhdin kärsiä tästä. Omasta puolestani en suosittele sitä.
Lopuksi, Martens asetti puhetulvassaan kansallisen ja eurooppalaisen edun toisiaan vastaan, koska se tuli niin selvästi esille myös Amsterdamin kokouksen yhteydessä annetuista lausunnoista. Asia on itse asiassa hieman monimutkaisempi. Kansallinen etu on usein jäsenvaltioiden sisäisten poliittisten ja institutionaalisten suhteiden tulos, kuten olemme voineet todeta. Kysynkin, onko se vastakkainasettelu, jonka kohtaamme joissakin pääkaupungeissa, kansallinen vastaan Eurooppa, oikeastaan hyvä, sillä onhan myös kansallisen edun mukaista saada aikaan edistystä Euroopassa. Mitä muuta me haluamme Euroopalta kansallisvaltioissa, kun katsomme 15 tai 20 vuoden päähän tästä kansallisen edun näkökulmasta, kuin sitä, että voimme rakentaa eurooppalaista taloa jatkuvasti. Jokainen tietää, että tiettyinä aikoina on hyväksyttävä hitaampi vauhti, kuin silloin, kun meillä on myötätuuli. Tietenkin jäsenvaltioissa esiintyy tilanteita, jotka vaikeuttavat tapahtumien kulkua. Mutta sanoisin - ja nämä ovat loppusanani, päätän oikeastaan vetoomuksella - työntäkäämme pettymys, jota tunnemme joitakin osia kohtaan, tämä koskee parlamenttia, hallitusten jäseniä, puheenjohtajavaltiota, työntäkäämme pettymys taka-alalle ja keskittykäämme haluumme seurata tätä tietä, joskus hitaammin kuin haluaisimme, väsymättömästi matkalla oikeaan suuntaan vakain askelin, jotta voimme jättää lapsillemme ja lapsenlapsillemme jakamattoman, hyvinvoivan ja rauhanomaisen Euroopan ja mikäli me nyt jättäisimme käyttämättä tilaisuuden vahvistaa perustuksia ja rakentaa tätä taloa, jonka Amsterdamin sopimus on antanut, tekisimme ehkä historiallisen erehdyksen.

Santer
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajan puheenvuoron jälkeen haluaisin olla suhteellisen lyhytsanainen, palaamatta kaikkiin puheenvuorojenne näkökohtiin, jotka heijastelevat yleisesti niitä huolenaiheita, joita itse esitimme johdannossamme.
Amsterdamin tulevan perustamissopimuksen arvioinnissa on itse asiassa kyse hieman tarinasta puolityhjästä ja puolitäydestä lasista. Kyse on siitä, otetaanko Amsterdamin perustamissopimukseen positiivinen vai pessimistisempi asenne. Tiedetään varsin hyvin, mitkä olivat läpimurrot Amsterdamissa. Puheenjohtaja selosti myös juuri, mitkä ovat hänen omia pettymyksiään ja tulevaisuutta koskevia huoliaan.
Mutta toisaalta on toki muistettava, mitkä olivat Amsterdamin Eurooppa-neuvoston haasteet, sillä olen syvästi vakuuttunut siitä, että jollei yhteisymmärrystä olisi saavutettu samalla sekä eurooppalaisesta rahasta että vakautta, kasvua ja työllisyyttä koskevasta sopimuksesta, ei olisi voitu saavuttaa myöskään yhteisymmärrystä hallitusten välisestä konferenssista, ja päin vastoin. Tämä oli haaste Amsterdamissa, ja puheenjohtajamaa Alankomaat vältti tämän kompastuskiven. Ei ole myöskään puheenjohtajamaan vähäisimpiä ansioita, että se pystyi pääsemään sopimukseen yhteistä rahaa koskevista valmisteluista, sillä nyt tiedetään erittäin hyvin, että euro on liikkeellä ja että se on hyvällä tiellä. Se onnistui samalla myös perustamissopimuksen 102 a ja 103 artiklojen yhdentämisessä määrittelemällä taloudelliset suuntaviivat ja sisällyttämällä työllistämistavoite, ja toisaalta se onnistui myös viemään päätökseen hallitusten välisen konferenssin neuvottelut.
Tietysti tässä hallitusten välisessä konferenssissa oli hyväksyttävä kompromisseja 15 jäsenvaltion yksimielisyyden saavuttamiseksi, mutta kompromisseja arvioitaessa on tiedettävä, että ne ovat edistyksellisiä kompromisseja. Kuitenkin tässä asiassa todellakin tehtiin edistyksellisiä kompromisseja, jotka vievät oikeaan suuntaan. Missään kohdassa ei tapahtunut taantumista. Tämä on se, mikä on olennaista meille kaikille, niin Euroopan parlamentille, komissiolle kuin neuvostollekin, jotta kaikkia uudelle perustamissopimukselle ominaisia mahdollisuuksia Euroopan tulevaisuuden kannalta voitaisiin hyödyntää.
Jos sallitte, arvoisa puhemies, haluaisin palata kysymykseen, jonka rouva Fraga Estévez otti äskettäin esiin, suoraan komission puheenjohtajalle osoitettuna. Se ei koske lainkaan Amsterdamin Eurooppa-neuvostoa, eikä sitä myöskään otettu esiin Amsterdamissa, vaan se koskee kiintiöiden ylittämistä. Vastaan rouva Fraga Estévezille kertomalla hyvin selvästi, että on normaalia, että komissio vastaa jäsenvaltiolle, kun sille esitetään kysymys. On perustavan laatuista kohteliaisuutta, että komission puheenjohtaja vastaa pääministerille yhteisön oikeuden soveltamista koskevassa ongelmassa, sillä tästähän on kyse kiintiöiden ylittämistapauksessa.
Tietoisena siitä, että kiintiöiden ylittäminen on erittäin arka asia, ei ainoastaan briteille, vaan myös espanjalaisille, komission jäsen Bonino, joka on asiasta vastaava komission jäsen, sekä minä itse, olemme pitäneet huolta siitä, että Espanjan viranomaiset olisivat ajan tasalla yhteyksissään Ison-Britannian viranomaisten kanssa. Komissio on perustamissopimusten valvojana aina noudattanut yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, ja kiintiöiden ylittämisen osalta on todettava tuomioistuimen myöntäneen, että voidaan vaatia todellista taloudellista sidettä jonkin valtion aluksen ja kalastuskiintiön saaman jäsenvaltion välillä.
Ja mitä tulee siihen, millä tavoin tämä side voidaan konkreettisesti näyttää toteen, kirjeessäni Britannian pääministerille tyydyin luettelemaan mahdollisia vaihtoehtoja - kiintiön alaisen jäsenvaltion satamassa purettavan kalasaaliin vähimmäisosuus, miehistön tietyn osan pysyvä asuminen tässä samaisessa jäsenvaltiossa, suurin osa aluksen matkoista tämän samaisen jäsenvaltion satamista lähtien - kaikkien näiden vaihtoehtojen ollessa tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisia, siinä määrin, kun niitä sovelletaan suhteellisella, syrjimättömällä ja eikumulatiivisella tavalla, toisin sanoen antamalla aluksen omistajan valita jokin näistä tavoista taloudellisen siteen osoittamiseksi.

Patijn
Minun pitää vastata yhteen kysymykseen, tai oikeastaan huoleen, jonka monet edustajat esittivät. Se koskee yhteispäätösmenettelyn aluetta. Amsterdamin sopimuksessa on tosiaan sovittu suuresta laajennuksesta, joka koskee yhteispäätösmenettelyn aluetta ja sitä kautta Euroopan parlamentin valtaa. Muutamat jäsenet ovat esittäneet, että mikäli enemmistöpäätösten listalta siirretään asioita yksimielisyyttä vaativien päätösten listalle, siitä pitää seurata se, että yhteispäätöslistalta on siirrettävä samat asiat kuulemista vaativien asioiden listalle. Puheenjohtajavaltion mielestä tämä ei ole loogista. Ensiksikin siksi, ettei Amsterdamissa nimenomaan ole päätelty näin ja toiseksi, Maastrichtin sopimuksesta lähtien on ollut sellainen käytäntö, että asiat, joista päätetään yksimielisesti neuvostossa voidaan siitä huolimatta ottaa parlamentin käsittelyyn, tällaisia ovat muun muassa rakenne- ja koheesiorahastot. Puheenjohtajavaltio ei siis näe syytä muuttaa Amsterdamin päätöksiä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan välittömästi.

Äänestys
Berthun, Bonden, Fabre-Aubrespyn, Nicholsonin ja Van der Waalin I-EDN-ryhmän puolesta työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan nojalla laatima päätöslauselmaesitys (B4-0581/97) Amsterdamin perustamissopimuksesta
: hylätty
Yhteinen päätöslauselmaesitys Eurooppa-neuvoston kokouksesta Amsterdamissa 16. 17. kesäkuuta
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Puhemies
Kuten varmasti tiedätte, Amsterdamin perustamissopimusta ei ole vielä ratifioitu. Siksi sillä ei ole mitään vaikutusta parlamentin työhön.

Tomlinson
Arvoisa puhemies, olette aivan oikeassa. Tuo oli varmaan yksi Fabre-Aubrespyn vähemmän nerokkaista välihuomautuksista tässä parlamentissa. Ehkäpä jos hän, näistä asioista suuresti huolestunut mies, olisi ollut paikalla eilen, hän olisi ymmärtänyt, että käsittelemme vain ennakkoarvioita. Budjettiäänestykset toimitetaan lokakuussa Strasbourgissa.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, puhun henkilökohtaisesta seikasta. Tomlinson, joka valitettavasti ei näytä olevan istuntosalissa juuri nyt, syytti minua äsken, ei ainoastaan sanomalla, että pohjimmiltani olin väärässä, unohtaen samalla, että jo ennen Amsterdamin perustamissopimusta oli olemassa Edinburghin kompromissi, jonka olemassaolosta muistutan, ja toisaalta korostamalla poissaoloani istuntosalista eilen iltapäivällä.
Voisin tyytyä siihen, että hän huomautti poissaolostani, mutta haluaisin ainoastaan muistuttaa häntä siitä, että olin läsnä budjettivaliokunnassa hänen mietintönsä käsittelyn aikana, että osallistuin keskusteluun, ja siitä, että vaikka en voinutkaan olla läsnä täällä eilisessä täysistunnossa, se johtuu yksinomaan siitä, että olin kaupunginvaltuustossa, ja että ryhmälleni suotu puheaika ei antanut minulle mahdollisuutta olla läsnä kyseisenä päivänä.

Berthu
Arvoisa puhemies, olemme kuulleet sanottavan tässä keskustelussa usein, että Amsterdamin perustamissopimusluonnos ei valmista unionin toimielimiä laajentumiseen.
Ryhmäni yhtyy tähän väitteeseen, mutta epäilemättä eri syistä kuin federalistit. Heille toimielinten sopeuttaminen laajentumiseen merkitsee yksinkertaisesti sitä, että heidän ikuisen ohjelmansa täytäntöönpanoa tulisi nopeuttaa, ensin yleistämällä enemmistöäänestys neuvostossa. He haluaisivat korvata hajoamisen vaaran, jonka he uskovat löytävänsä laajentumisnäköaloista, kiristämällä keskitettyjä menettelytapoja.
Mutta meille tämä monoliittisen Euroopan vahvistaminen ainutlaatuisessa institutionaalisessa järjestelmässä olisi virhe, jonka seurauksena pakotettaisiin lisää jäykkyyttä sinne, missä pitäisi päin vastoin olla enemmän joustavuutta ja sopeutumiskykyä eri kansojen vaatimuksiin. Näissä oloissa laajentuminen ei vaadi federalistien ohjelman nopeuttamista. Se vaatii päin vastoin Euroopan uudelleen määrittelyä ja enemmän eriytyneiden toimielinten vallassa oloa.
Amsterdamin Eurooppa-neuvostossa kaikki tapahtui ikään kuin valtion ja hallitusten päämiehillä, jotka saivat puheenjohtajamaa Alankomailta käsiteltäväkseen pitkälti vanhoihin teeseihin perustuvan alustavan tekstin, olisi ollut epäilyksiä ja ikään kuin he olisivat lopulta pitäneet parempana odottaa, kunnes ymmärtäisivät hiukan paremmin laajentumisia, ennen kuin päättäisivät tietyistä uudistuksista. Tähän perustuu mielipiteemme.
Valittu suunta on kyllä huono, mutta tosiasiassa laiva kulkee omalla vauhdillaan, moottorit sammutettuina. Sellainen älyllinen muutos, jota Eurooppa odottaa ei tapahdu yhdessä päivässä, eikä ole merkityksetöntä, että ajatus vahvistetusta yhteistyöstä on saanut jalansijaa odotettaessa huomisen eriytyneitä yhteistyömuotoja. Antakaamme ideoiden kehittyä.

Nordmann
Arvoisa herra puhemies, toisin kuin ryhmäni enemmistö, jonka hollantilaiset vastavoimat ovat vaientaneet ja huolimatta muutosehdotuksen 7 hyväksymisestä, en hyväksynyt päätöslauselmaa, joka oli mielestäni liian heikko. On osattava kutsua kissaa kissaksi, epäonnistumista epäonnistumiseksi. Sopimusta ei ole täytetty. Unioni ei ole toimielinten osalta valmis laajentumiseen. Ja tämä aiheuttaa ratifiointiongelman.
Aikaisempina etsikkoaikoina - yhtenäisasiakirja, Maastricht - pettymykset haihtuivat sen ajatuksen edessä, että Eurooppa kulkee eteenpäin vaikka vain pienin askelin, ja että tätä kehitystä olisi rohkaistava. Onko ratifiointi tänään oikotie kohti todellista uudistusta, kohti välttämätöntä toimielinten vahvistamista? Totta puhuen en ole sitä varma.

Corbett
Arvoisa puhemies, Amsterdamin perustamissopimukseen sisältyy joukko nykyisiin perustamissopimuksiin kohdistuvia parannuksia. Toisaalta siinä ei kerta kaikkiaan onnistuta tekemään tarvittavia muutoksia, jotta yli 30 jäsenvaltion unioni voisi toimia. Parannuksia on lukuisia. Ne koskevat työllisyyslukua, sosiaalilukua, ympäristöä, kansanterveyttä ja kuluttajansuojaa koskevaa selkeämpää kieltä, yhteispäätösmenettelyn laajentamista ja menettelymuutoksia parlamentin haluamaan ja pyytämään menettelyyn. Siihen sisältyy myös monia muita asioita.
Siksi perustamissopimus tulisi ratifioida, koska se on edistysaskel. Se ei kuitenkaan ole riittävä edistysaskel, varsinkaan mitä tulee unionin mahdollisuuksiin toimia yli 20 jäsenvaltion kanssa. Tältä osin Eurooppa-neuvosto tunnusti itse, että sen on palattava asiaan ainakin äänten painotusten ja komission koon osalta. Meidän on varmistettava, että se palaa asiaan myös määräenemmistöäänestyksen laajentamisen osalta, sillä jos yli 20 jäsenvaltion unionissa vaaditaan yksimielisyyttä, tuloksena on lamautuminen. Tämä on parlamentin edessä oleva haaste. Meidän on varmistettava, että laajentamiseen sisällytetään tarvittavat institutionaaliset muutokset.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Mielestämme on ilahduttavaa, että työllisyys on saanut oman kappaleensa sopimukseen. Monien EU: n jäsenmaiden hallitukset eivät ole valmiita sijoittamaan julkisia varoja ihmisten saamiseksi työhön. Niin kauan kuin tämä poliittinen tahto puuttuu ennen muuta kristillisdemokraattisilta/konservatiivisilta ja liberaalisilta puolueilta, emme tule näkemään mainittavaa työllisyyden paranemista Euroopassa.
Vastustamme uudessa sopimuksessa mm. sitä, että useampia politiikan aloja keskitetään EU: n tasolle. Euroopan parlamentille annetaan myös lisää yhteispäätösoikeutta merkittävässä osassa EU: n lainsäädäntöä sekä vaikutusvaltaa ulkopolitiikan rahoitukseen. Euroopan parlamentin vallan lisääminen on askel kohti federalismin lisäämistä Euroopassa. On sitä paitsi aihetta epäillä, onko Euroopan parlamentti kypsä tehtävään. Sen sijaan on kansallisten parlamenttien rooli, ts. sen elimen, jolla kuitenkin on suurin demokraattinen legitimiteetti jokaikisessä Euroopan maassa, saanut painua unohduksiin. Kansallisille parlamenteille on ainoastaan luvattu, että ne saavat hyvissä ajoin komission vihreät ja valkoiset kirjat.
Muuan yksityiskohta on se, että nyt on taas kerran päätetty Euroopan parlamentin kokousten sijoittuvan pääasiassa Strasbourgiin, valiokuntatyön Brysseliin ja hallinnon säilyvän Luxemburgissa. Emme hyväksy tätä voimavarojen tuhlausta kaksinkertaisiin tiloihin sekä tarpeettomiin matkoihin ja kuljetuksiin.
EU: n laajeneminen niihin Keski- ja Itä-Euroopan valtioihin, jotka haluavat jäsenyyttä, uhkaa myös myöhästyä, jos uusi hallitusten välinen konferenssi järjestetään viiden uuden maan liityttyä, kun samalla on yksitoista jäsenyydestä kiinnostunutta maata.
Lopullinen kanta, joka saavutettiin yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta, perustui kaikilta oleellisilta osiltaan Ruotsin ja Suomen ennen hallitusten välistä konferenssia tekemään aloitteeseen. Sitä tuemme. Emme voi kannattaa kohdan 10 sanamuotoa yhteisessä päätöslauselmaehdotuksessa, jossa ilmaistaan pettymys WEU: n ja EU: n yhdistämättömyyden vuoksi. Mielestämme näiden järjestöjen tulee pysyä erillisinä. Emme voi myöskään tukea kohtia 8 ja 12.
Yhteinen päätöslauselma vaatii EMU: n jatkamista ja vakautussopimuksen toteuttamista. Emme usko näiden kahden poliittisen toimenpiteen edistävän työllisyyden paranemista, kasvun lisäystä tai rauhaa Euroopassa. Valitettavasti seuraukset voivat olla päinvastaiset.
Meidän perusnäkemyksemme mukaan EU: n tulee olla itsenäisten valtioiden välistä yhteistyötä. Haluamme nähdä Euroopan, jossa demokratiat tekevät yhteistyötä, emme " supervaltion" luomista. On myytti, että juuri eurooppalainen liittovaltio antaisi maksimaalisen talouskasvun ja työllisyyden.

Berès
Äänestin lopullista päätöslauselmaa vastaan vihreiden esittämän tarkistuksen n: o 12 hyväksymisen vuoksi, jossa hylätään toimielinten kokoontumispaikkaa koskeva pöytäkirja.

Bonde
Amsterdamin sopimus koostuu monista pienistä askelista ja joistakin suurista hyppäyksistä, joiden tavoitteena on ENEMMÄN UNIONIA. Siinä ei ole olemassa ainuttakaan päätöstä, joka lähetetään Brysselistä takaisin jäsenvaltioille ja alueille. Siinä on sitä vastoin uusia toimivallan siirtoja ja enemmistöäänestysten käyttöönotto uusilla alueilla. Nämä kaksi asiaa vahvistavat EU: ssa tehtävien päätösten keskittämisen lisäämisen. Amsterdamin sopimus on muodoltaan kansainvälinen sopimus, mutta sisällöltään uuden valtion perustuslaki, jossa on yhteiset vapausoikeudet ja unionin kansalaisuus. Tärkeät päätökset vaativat edelleen yksimielisyyttä hallitusten kesken - mutta meiltä ei tarvitse äänestäjinä kysyä enää mitään. Menetämme suvereenisuutemme äänestävinä kansoina.
Kansan valitsemat kansalliset parlamentit menettävät lainsäädäntövallan. EU: n parlamentti saa enemmän valtaa muutosehdotusten asettamiseen ja veton käyttämiseen uusia lakeja vastaan. Veto-oikeus ei ole kuitenkaan kansanvaltaa, ja vaikka EU: n parlamentti ottaisi itselleen lainsäädäntövallan, se olisi huono korvike sille lähidemokratialle, joka voi vallita jäsenvaltioissa ja alueilla. Vielä ei olemassa eurooppalaista kansaa, joka on valmis yhteiseen eurooppalaiseen kansanvaltaan. Ja kansanvalta ilman kansaa on vain valtaa. Se on unionin demokratian surkeutta ja syy siihen, että jokaisen demokraatin on äänestettävä Amsterdamin sopimusta vastaan.
Meillä, jotka pidämme Kansojen Eurooppaa parempana kuin Euroopan Yhdysvaltoja, on myös muita syitä äänestää kielteisesti. Emme halua yhteistä ulkopolitiikkaa enemmistöpäätöksineen, yhteistä ulkoministeriötä ja yhteistä ulkoministeriä. Emme toivo sotilaallisen puolen sekoittamista EU: n siviilipuoleen. Emme halua yhteistä oikeuspolitiikkaa emmekä liittopoliisia. Me haluamme lempeät ja ystävälliset rajat vapaiden ja kansanvaltaa harjoittavien kansojen ympärille ja velvoittavaa yhteistyötä kaikissa rajat ylittävissä kysymyksissä.
Yhdellä alueella Amsterdamin sopimus on parempi kuin edeltäjänsä. Siinä on ystävällisiä sanoja työllisyydestä. On kuitenkin vaikea nähdä niitä uusia työpaikkoja, joiden on korvattava ne, jotka häviävät yhtenäisvaluutan ehtoihin sopeuduttaessa. Avoimuuden voivat nyt estää kolme maata, nimittäin Espanja, Ranska ja Saksa. Ympäristörahastoon tehdään leikkauksia sisällön, aiheiden ja maantieteen osalta. Laajentumista Itä- ja KeskiEurooppaan lykätään.
Me haluamme pitää Euroopan kokonaisena, emme pilkkoa sitä, ja kehotamme kaikkia vaatimaan kansanäänestystä.

Caudron
Amsterdamin huippukokouksen johtopäätöksissä on katkera maku ja keskeneräisyyden, jopa tuhlatun tilaisuuden, tuntu. Emme voi kuitenkaan kieltää, että se on paljon parempi kuin Maastrichtin sopimus! Kaikilla tasoilla edistymiset ovat todellisia ja tämä on kerrottava neuvottelijoille ja siitä on onniteltava puheenjohtajamaa Alankomaita. Britanniassa ja etenkin Ranskassa toteutettujen poliittisten muutosten ansiosta edistyminen on todellista, näköalat selkeitä ja aikataulut tarkkoja työllisyyden, työttömyyden torjunnan ja sosiaalisen Euroopan osalta.
Kehykset on nyt vahvistettu: on mahdollisuus toimia. Se vahvistaa suurta osaa komissiosta ja se asettaa Euroopan parlamentin vastaamaan velvollisuuksiinsa. Luxemburgin työllisyyttä käsittelevä huippukokous on edessämme. Hallituksilla, komissiolla ja parlamentilla ei ole enää " oikeutta epäonnistua" , ei oikeutta epämääräisiin ehdotuksiin eikä epävarmoihin määräaikoihin. Euroopan kansalaiset odottavat toimenpiteitä ja täsmällistä aikataulua, ainakin niin täsmällistä kuin rahapolitiikan sekä rahoitus- ja pankkialan aikataulut ovat.
Toimielinten tasolla lopputulos on paljon negatiivisempi. Parlamentti sai valtaa yhteispäätösmenettelyn laajentamisella, mutta huippukokouksen kyvyttömyys päättää toimenpiteistä, joilla muuttaa neuvosto ja komissio yksinomaan " johdettaviksi" laajentumiskysymyksessä, merkitsee vakavaa epäonnistumista.
Neuvotteluja ei voida järkevästi aloittaa tältä pohjalta, sillä siten tuomitsemme Euroopan unionin täydelliseen tehottomuuteen ja urautumiseen.
Euroopan unionin olisi siis erittäin pian syvennettävä kasvua ja sosiaalialaa edistäviä ja työttömyyttä vastustavia ehdotuksiaan käynnistäen samalla uudelleen keskustelut, jotka koskevat toimielimiämme, joita on mukautettava ja uudistettava erittäin nopeasti, kriisin uhalla.
Tämän arvostelun henki esiintyi yhteispäätöslauselmassa ja olin valmis hyväksymään sen. Mutta Strasbourgin Euroopan parlamentin kotipaikaksi vahvistavan pöytäkirjan hylkääminen sai minut, yhdessä ranskalaisten kollegojeni kanssa, äänestämään sitä vastaan.

Cushnahan
Kuten monet kollegani Euroopan parlamentissa, toivoin, että Amsterdamissa olisi otettu suuri askel kohti Euroopan yhdentymistä. Niin ei käynyt. Sen sijaan otettiin useita pieniä varovaisia askelia kohti yhdentymisen parantamista ja syventämistä.
Nämä pienet mutta merkitykselliset askeleet ovat kaikesta huolimatta tervetulleita. Euroopan parlamentin voimaa ja vaikutusvaltaa on vahvistettu useilla alueilla, meidän mahdollisuutemme pienenä jäsenvaltiona nimittää komissaari on säilytetty ja uusi työllisyyttä koskeva luku on sisällytetty perustamissopimukseen. Mikä vielä tärkeämpää, Europolille, koordinoivalle poliisivirastolle, annetaan toiminnallinen rooli ja 15 jäsenvaltiota ovat luvanneet tehostaa huumekaupan ja siihen liittyvän rikollisuuden torjuntaa.
Vain vähän edistystä saatiin aikaan EU: n ulkopolitiikan parantamisessa. Tulemme olemaan täysin hampaattomia maailman poliittisella näyttämöllä siihen asti, kunnes meillä on rohkeutta kehittää EU: lle vahva ulkopolitiikka. Olen aina kannattanut unionin kunnolla neuvoteltua laajentumista itään. Se, ettei Amsterdamin huippukokouksessa onnistuttu sopimaan toimielinuudistuksesta, monimutkaistaa uskomattomasti näitä neuvotteluja, sillä kaikki päätökset, joita ei tehty Amsterdamissa, täytyy nyt neuvotella unioniin liittyvien maiden kanssa.

Duhamel
Ilmaisen tänään mielipiteeni täysin tietoisena niistä velvollisuuksista, jotka kuuluvat meille, minulle. Sallikaa minun aivan ensiksi uutena parlamentin jäsenenä kiittää teitä vastaanottonne laadukkuudesta. Käytän noviisin oikeutta puhua niin lyhytsanaisesti, yksinkertaisesti ja suoraan kuin mahdollista.
Amsterdam toi mukanaan tuloksia ja pettymyksiä. Mutta loppujen lopuksi Amsterdam on epäonnistuminen Euroopalle. Epäonnistuminen tänään, ja jos asiaa ei korjata, huomenna raskaampien epäonnistumisten aiheuttaja. En painota positiivisia tekijöitä, muut ovat niin tehneet, välillä liiallisuuksiin asti.
Mitkä siis ovat puutteet ja epäonnistumiset? Luetelkaamme pikaisesti niistä tärkeimmät:
1.sosiaalinen osa ei sisällä tarkoituksenmukaista oikeudellista määritelmää eikä välttämättömiä rahoituskeinoja; 2. unionille ei annettu tarvitsemaansa oikeushenkilön asemaa; 3. Euroopan puolustukselliset näköalat etääntyivät hieman kauemmas; 4. yhteisten ulkopolitiikkojen välineet puuttuvat; 5. vahvistettu yhteistyö lähestulkoon tukahdutettiin etukäteen sen toteuttamiselle asetetuilla ehdoilla: ne valtiot, jotka haluavat edetä pisimmälle eivät voi sitä tehdä; 6. kansalaiset unohdettiin jälleen kerran: teksteistä tuli entistäkin vaikeaselkoisempia, keskusteluista hämärämpiä ja heidän oikeuksiaan ei vieläkään selkeästi vahvistettu. Kuinka he voivat arkielämässään olla selvillä, että tämä Eurooppa, jonka saavutuksia heille on kehuttu, on hyödyksi?; Last but not least,
7.toimielinten uudistusta lykättiin pääosin kolmannelle vuosituhannelle.Sallikaa minun hetken aikaa painottaa tätä peruskysymystä, sillä olin läsnä institutionaalisten asioiden valiokunnan kokouksissa viime kesäkuun 18. päivästä alkaen. Tässä ei ole kyse oikeudellisista pakkomielteistä, vaan laajentuneen unionin tulevaisuudesta. Se ei etene ainoastaan rahapoliittisen raajan avulla. Se ei etene kahdenkaan raajan avulla, joista toinen rahapoliittinen, toinen sosiaalinen. Sillä nämä raajat eivät liiku tai elehdi ilman aivoja, jotka antavat niille käskyjä. Ja aivot ovat politiikka, siis instituutiot, jotka mahdollistavat sen. Se on enemmistöpäätösten tekeminen, ei yksimielisyys. Vielä tarkemmin: oikeiden eurooppalaisten päätösten tekeminen enemmistöäänestyksin, lamaantumisen taikka mitättömän pienten kansallisten päätösten yhteenliittämisen sijaan.
Jos olemme samaa mieltä tuloksesta, etsikäämme lääkkeet sairauden parantamiseksi ja ennen kaikkea sen krooniseksi muuttumisen estämiseksi. Lääke kyllä tiedetään: se on toimielinten uudistaminen ja etupäässä enemmistöpäätösten laajentaminen. Lisäksi potilaan tulisi hyväksyä lääkkeen ottaminen. Tänään se ei siihen suostu. Meidän pitää selittää sille, että se tarvitsee sitä ja kehottaa sitä voimakkaasti hyväksymään se.
Älkäämme siis olko liian diplomaattisia tänään. Se ei ole tehtävämme. Sanokaamme selkeästi ja tiukasti, että tämä ei käy. Ja vaatikaamme, ennen laajentumista perustamissopimusten eli pohjimmiltaan Euroopan perustuslain uutta uudistamista. Toimikaamme niin, että tämä uudistus tapahtuu demokraattisemmalla ja avoimemmalla tavalla niin, että kansoilla on mahdollisuus ymmärtää siitä jotain ja niin muodoin osallistua siihen.
Monet korottavat ääntään parlamentissa tässä hengessä. Tämä tulee voimakkaasti esiin eri ryhmien jäsenten esittämässä muutosehdotuksessa kompromissiehdotuksen 1. kohdassa. Ranskan sosialistivaltuuskunnan taivuttelemana PSE on innostunut siitä ja tukee olennaista vaatimusta: toimielinten uudistaminen viipymättä. Me olemme iloisia siitä.
Ollessamme lujia arvosteluissamme ja ehdotuksissamme olemme tänään hieman hermoillekäyviä, mutta huomenna meistä on hyötyä. Toivon, etten ole käynyt teidän hermoillenne liikaa, ja että olen huomenna hyödyksi.

Gasòliba i Böhm
Ääneni puoltaa yhteistä päätöslauselmaesitystä, joka hyväksyy Amsterdamissa pidetyn Eurooppa-neuvoston tuloksen kokonaisuudessaan, ja erityisesti uuden perustamissopimuksen, jota kutsutaan Amsterdamin sopimukseksi.
En kuitenkaan voi tukea sitä täysin tyytyväisenä. Amsterdamin sopimuksista on joka tapauksessa paras on se, että päästiin sopuun vakaus- ja kasvusopimuksesta, mikä vahvistaa sitoumusta toteuttaa talous- ja rahaliitto ja euro suunniteltujen määräaikojen ja ehtojen mukaisesti, ja se että meillä on muodollisesti uusi perustamissopimus, vaikka tämä uusi perustamissopimus ei voi piilottaa suuria puutteita ja ratkaisevissa kysymyksissä päätettyjä huolestuttavia lykkäyksiä.
Euroopan unionissa on jo vuosien ajan ilmennyt huolestuttavaa johtajuuden ja kunnianhimon puutetta. Se ei vastaa tämänhetkisen maailmanlaajuisen tilanteen haasteisiin, eikä käytä hyväkseen niitä erinomaisia EU: lle tarjoutuvia mahdollisuuksia, tässä uudessa tilanteessa, joka on syntynyt Neuvostoliiton romahtamisesta ja Keskija Itä-Euroopan yhteiskuntien vapautumisesta, jotka Euroopan unionin pitää ottaa vastaan auliin solidaarisesti.
Toistan huolestuneisuuteni jäsenvaltioiden liiallisesta painosta ja varauksista päätöksenteossa, vaatimattomasta edistyksestä alueiden komitealle myönnetyssä roolissa, sekä niistä rajoituksista, joita nyt on olemassa kehittää eurooppalaista politiikkaa turvallisuuden, ulkosuhteiden, oikeus- ja sisäasioitten alalla ja jopa talous- ja rahapolitiikan piirissä, joka on ehdottoman välttämätön ja korvaamaton, koska meillä on jo sisämarkkinat sekä talous- ja rahaliiton ja yhteisen eurooppalaisen rahan ulottuvuudet.
Valitan samoin toistamiseen vakavasta epävarmuudesta, joka on seurausta siitä, että ei ole sovittu 21. vuosisadan Euroopan unionin poliittisen johtamisen vaatimasta institutionaalisesta vahvistamisesta.

Kirsten Jensen, Blak ja Sindal
Tanskalaisilla sosiaalidemokraateilla on pari vastalausetta päätöslauselman suhteen. WEU: n integroimista EU: hun koskevaa 10 kohtaa ei voida tukea tanskalaisten varautuman johdosta. Lisäksi emme voi kannattaa sitä, että Schengenin sopimus liitettäisiin perustamissopimukseen, samoin kuin emme myöskään katso, että laajentumisesta on tullut vaikeampaa hallitusten välisen konferenssin päättämisen jälkeen. Siksi emme äänestä 5 kohdan puolesta. Näistä kohdista huolimatta äänestämme päätöslauselman puolesta, koska siinä korostetaan, että niitä aihepiirejä, jotka ovat meille tärkeimpiä, kuten avoimuus, demokratia, ihmisoikeudet, ympäristö, kuluttajansuoja ja työllisyys, on nostettu uudistetun sopimuksen tärkeysjärjestyksessä ylemmäksi.
Lindqvist (ELDR), Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling (V), Bonde (I-EDN), kirjallisesti. (SV) Amsterdamin sopimus ei kenties mene niin pitkälle kuin monet olivat toivoneet tai pelänneet. Mutta EU: n valta kasvaa kuitenkin olennaisesti, ja juuri ylivaltiolliset elimet, Euroopan parlamentti, komissio ja tuomioistuin, saavat enemmän valtaa. Euroopan parlamentti saa yhteispäätösoikeuden noin 75 prosenttiin tosiasiallisesta EU-lainsäädännöstä sekä vaikutusvaltaa ulkopolitiikan rahoitukseen. Komissio ja tuomioistuin saavat enemmän sananvaltaa esimerkiksi asioissa, jotka aikaisemmin kuuluivat valtioiden välisen yhteistyön alueeseen, ts. ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa sekä sisä- ja oikeusasioita koskevissa kysymyksissä.
Erillisessä pöytäkirjassa, perusteluna EU: n suunniteltu laajeneminen, luvataan enemmän ääniä niille maille, joilla nykyisin on kaksi komissaaria, ts. suurille maille. Ainoa substanssi, jota kansallisille parlamenteille tarjotaan, on komission vihreiden ja valkoisten kirjojen saatavuus hyvissä ajoin.
Unionin kehitys on myös asetettava laajempiin yhteyksiin. Viimeisten yhdentoista vuoden aikana EU: n perustuslakeja on muutettu olennaisesti kolmeen kertaan. Euroopan yhtenäisasiakirjalla 1980-luvulla otettiin käyttöön enemmistöpäätökset laajassa mitassa, erityisesti tavaroiden, työvoiman ja pääoman vapaan liikkuvuuden edistämiseksi, mikä radikaalisti rajoitti jäsenmaiden suvereenisuutta.
Maastrichtin sopimus vuodesta 1991 toi uusia määräyksiä ulkopolitiikasta sekä sisä- ja oikeusasioista. Mutta ennen muuta Maastricht merkitsi EMU: n läpimurtoa. Rahaunioni itsessään johtaa käytännössä intergraation syvenemiseen ja tosiasiallisesti jäsenmaiden itsemääräämisoikeuden vähenemiseen.
Amsterdamin sopimus vahvistaa sen, että unioni näyttää aina liikkuvan yhä syvemmän unionin, liittovaltion, suuntaan, vaikka tahti ja intensiivisyys voi vaihdella.

McKenna
Amsterdamin perustamissopimus on hyökkäys demokratiaa kohtaan. Uskon, että suurimpien poliittisten ryhmien jättämä päätöslauselmaesitys ei heijasta riittävästi sen vaikutusten vakavuutta. Tästä syystä äänestin päätöslauselmaa vastaan. EU-johtajat pyyhkäisivät pois demokratian muutaman perustamissopimuksen tärkeimmän edistysaskeleen osalta, etenkin oikeus- ja sisäasioissa. Euroopan parlamentille annettiin pelkkä konsultoiva rooli useimmissa oikeusalan kehityksissä, mutta nyt sillä ei ole mitään sanavaltaa Europoliin, liittovaltion poliisivoimiin. Euroopan tuomioistuimen rooli useimpien kehitysten osalta jää epäselväksi.
Ympäristöpolitiikan osalta perustamissopimuksesta on tullut pysähtyneisyyden pöytäkirja. Jäsenvaltioita estetään panemasta täytäntöön kunnianhimoisia ympäristönsuojelustrategioita, jotka menevät EU-normeja pidemmälle. Tehokkaat jätehuoltotoimet, kuten Tanskan alumiinisia juomatölkkejä koskeva kielto, ovat muun muassa vaarassa. Perustamissopimukseen kirjattu työllisyyden edistämistavoite ei sovi yhteen talous- ja rahaliittoon (EMU: un) tähtäävien ponnistelujen kanssa.
On elintärkeää, että perustamissopimuksesta järjestetään kansanäänestys kaikissa jäsenvaltioissa, joissa on kansanäänestysväline. Muutoin kansalaisilta evätään kaikki todelliset mahdollisuudet vaikuttaa EU: n tulevaan kehitykseen. Demokratiavaje kasvaa entisestään.
En hyväksy väitteitä, että Irlannin puolueettomuutta koskevat pelot hälvenivät Amsterdamissa. Vaikka ehdotettu sulautuminen EU: n ja ydinasein varustautuneen Länsi-Euroopan unionin (WEU) kanssa lykättiin tuonnemmaksi, perustamissopimuksessa todetaan silti, että "yhteisen turvallisuuspolitiikan asteittaista muodostamista tuetaan, siltä osin kuin jäsenvaltiot katsovat sen tarpeelliseksi, niiden välisellä yhteistyöllä aseistuksen alalla" .
Ei ole epäilystä siitä, etteikö Irlanti olisi ajautumassa mukaan sotilasliittoon, joka haluaa oman aseteollisuutensa tuen.

Miranda
Amsterdamin huippukokous aiheutti syvän pettymyksen ja se myöskin epäonnistui pahasti. Siitä ei odotettu paljoa, mutta sen tulokset jäivät vielä heikommiksi kuin siihen kohdistuneet vaatimattomat toiveet.
Ensinnäkin, perustuslaillisista asioista puhuttaessa on tärkeää pitää mielessä yksi johtopäätös. Muutokset, joita haluttaisiin lisätä perustamissopimukseen, ovat täydellisesti Maastrichtin sopimuksen hengen mukaisia eivätkä ne ota huomioon pidättyvyyttä ja kasvavaa vastustusta, jota se sai aikaan ja jota se saa edelleen aikaan vähän kaikilta tahoilta.
On selvää, että joitakin kielteisiä ehdotuksia, joita oli käsittelyssä, ei ole tarkasteltu, ainakaan selväsanaisesti. Vaaditaan kuitenkin liittovaltion päätöstä, vaikkei sitä oteta kuitenkaan vastuulle. Päätösvalta keskittyy yhteisön tasolle, kansalaiset etääntyvät aina vain enemmän päätöksien tekemisestä, ja siitä seuraa lisääntynyt demokratiavaje.
Täytyy korostaa kuitenkin joitakin näkökohtia taloudellisissa ja yhteiskunnallisissa suunnitelmissa. Ensinnäkin täytyy korostaa työttömyyttä ja sen väistämätöntä yhteyttä pakotettuun yhteiseen valuuttaan siirtymiseen ja vakaussopimukseen. Nämä ovat peruskysymyksiä tällä hetkellä, koska ne on kirjoitettu Cimeiran esityslistaan, aivan kuten olemme aina halunneetkin.
Tästä huolimatta neuvoston päätökset tällä alalla tarkoituksen kannalta ovat poikkeuksellisia. Aikeita on liikaakin, mutta toimia ja keinoja puolestaan puuttuu niiden täytäntöönpanemiseen. Tämän tilanteen jatkuvuus johtuu, lyhyesti sanoen, nykyisestä rajoittavasta politiikasta, jolla on väistämätön kielteinen vaikutus työllisyyteen. Tilanteen jatkuminen osoittaa tehokkaiden toimien ja työllisyyden nujertamiseksi tarkoitettujen keinojen täydellisen puuttumisen. Ne ovat täydellisesti vastoin yhteiskunnallisessa keskustelussa olevia päämääriä.
Enemmistö Euroopan parlamentissa kuitenkin jatkaa kansalaisten todellisuudesta, toiveista ja huolista vieraantuneena, taas kerran, koska heillä on taipumus mennä sokeasti muiden mukana neuvoston tehdessä kaikkein tärkeimpiä päätöksiä. Tämä vaikuttaa ilmiselvältä kyseessä olevan päätöslauselmaesityksen suhteen, jota emme juuri tämän vuoksi allekirjoita emmekä kannata.

Valverde López
Kaksi päivää sen jälkeen kun eurooppalaista julkista mielipidettä vainottiin tiedotusvälineissä suurilla otsikoilla, jotka poimivat Euroopan rakentamisen nationalistisia vaurioita ja tulevaisuudenkuvia, on hyvä, että Euroopan parlamentti on se foorumi, jossa ilmaistaan neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin institutionaaliset kannat.
Kaikenlaisten yksityiskohtaisten analyysien yläpuolella julkiselle mielipiteelle välitettävän viestin pitäisi olla se, että Amsterdamin sopimus on uusi, myönteinen askel kohti Euroopan poliittista rakentamista. Tämän lisäksi pitää myös tuoda julki kielteisenä suuntauksena se, että on puuttunut poliittista tahtoa edetä sellaisilla aloilla, jotka valmistelevissa töissä olivat täydellisesti määritelty. Pitää ilmiantaa se, että suurella osalla valtioiden ja hallitusten päämiehistä peruslähtökohta oli luonteeltaan nationalistinen. Unohdettiin, että kansallisia etuja voidaan parhaiten puolustaa EY: n sisällä. 14 pöytäkirjan ja yhtä monien julkilausumien olemassaolo jo sinällään merkitsee Eurooppaneuvoston tappiota - ei ollut sellaista poliittista suuruutta, jota menneisyys niiltä vaati: tiivistää yhdentymistä monimuotoisuus säilyttäen. Vallalla oli lyhytnäköinen keskittyminen yksityiskohtiin. Hyvä merkki ei myöskään ollut pitkien tekstien sisällyttäminen sopimukseen, se on myös osoitus perustamissopimuksen vieraantumisesta sen käyttötarkoituksesta, sopimus on säädöksenomaisten lausekkeiden valloittama.
Toinen huolenaihe on joidenkin äskettäin nimitettyjen hallitusten toiminta, jotka eivät ole osanneet kunnioittaa institutionaalisen uskollisuuden periaatetta, joka pakottaa hallitukset vahvistamaan allekirjoitetut sitoumukset. Kansalaisten pitäisi vaatia, että eurooppalainen politiikka olisi valtiota koskeva kysymys, riippumaton vaihtuvien hallitusten häilyväisyydestä.
Olen aina kannattanut sitä, että tulikoe antaa edistysaskeleille niiden arvon, ne olivat täysin mitattavissa. Kaikki toisen ja kolmannen pilarin yhteisöllistämiseen kuuluva, olisi selvä merkki todellisesta tahosta jatkaa Euroopan yhdentymiskehitystä. On edistytty suhteellisen paljon kolmannen pilarin sekä ulko- ja turvallisuuspolitiikan aloilla, kaikki riippuu hallitusten päämiesten osoittamasta poliittisesta tahdosta. Mutta toivon, että kansalaiset eivät syytä Eurooppaa mahdollisista tappiosta tässä suhteessa. Ei-Eurooppa on siitä vastuussa.
Määräenemmistöpäätösten laajentaminen ja yhteispäätösmenettelyllä säädettävien politiikkojen piirin laajentaminen on toinen keskeinen poliittinen ilmapuntari. Pitää tunnustaa, että sen alalla on saavutettu merkittävää edistystä; parlamentti ja neuvosto joillain aloilla yhä tasapainottavat valtaansa, Euroopan yhtenäisyyden hyväksi.
Institutionaalinen uudistus on yhä avoin. Mutta parempi niin. Jotkut käsitellyistä ehdotuksista edellyttivät vieraantumista perustamissopimusten alkuperäisestä hengestä. Neuvosto takertui veto-oikeuteen, yksimielisyyteen ja pysäytysenemmistöihin. Ne antavat sille kuvitteellista päätösvaltaa. Tiedetään kuitenkin hyvin, että yksin äänestämällä ei saavuteta mitään, paitsi poliittista eristäytymistä. Kuuluisaa pysäyttämisvähemmistöä, kuten sen nimikin ilmoittaa, voidaan käyttää vain Euroopan rakentamisen viivästyttämiseen.
Amsterdamin sopimuksen kantavuutta ei ymmärrettäisi, jos ei mainittaisi, että sen syntymää on edeltänyt yhteisen rahan peruuttamattoman käynnistämisen ratifiointi. Euro pistää kuriin kaikki nationalistiset ja yksityiskohtaisuuksiin keskittyvät virtaukset. Meidän pitää onnitella itseämme: Eurooppa jatkaa heltymätöntä poliittista rakentumistaan.
Fontainen mietintö (A4-0204/97)
Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin, Wibe ja Waidelich
Mielestämme esittelijä on laatinut mietinnön, jossa on oleellisesti paremmat direktiiviehdotukset kuin komission laatimat. Erityisesti haluamme korostaa niitä mietinnön ehdotuksia, jotka koskevat työntekijän oikeuksia. Tässä yhteydessä on tärkeää pitää esillä työntekijöiden ja pienomistajien suojaa. Mainitut kannanotot ovat kuitenkin merkityksellisiä vain siitä lähtökohdasta, että yhteisötason direktiivi säädetään. Mielestämme voidaan asettaa kyseenalaiseksi, tarvitaanko oikeastaan yhteisötason direktiiviä.
Tomlinsonin mietintö (A4-0178/97)
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Tomlinsonin mietintö ei saanut ryhmäni hyväksyntää. Sitä on nimittäin mahdotonta hyväksyä viidestä syystä.
Ensinnäkin tätä mietintöä on mahdotonta hyväksyä, koska, kuten juuri äsken sanoin, se esitettiin Brysselissä ylimääräisen istuntojakson aikana, kun taas budjetti-istunto pidetään ja tullaan pitämään Strasbourgissa.
Tätä mietintöä on mahdotonta hyväksyä, koska siinä suunnitellaan yhtätoista Strasbourgissa pidettävää viiden päivän istuntojaksoa sekä seitsemää ylimääräistä Brysselissä pidettävää istuntojaksoa, piittaamatta perustamissopimuksista, siltä osin kuin kyse on Edinburghin kompromissista tai siitä, mikä sisällytetään pian yhteisön lainsäädäntöön Amsterdamin Eurooppa-neuvoston seurauksena.
Mietintöä on samoin mahdotonta hyväksyä siltä osin, mitä siinä sanotaan Euroopan parlamentin edustajien korvauksista, kuluista ja menoista. Kuinka voidaan olla tuomatta ilmi sitä tekopyhyyttä, jota kollegamme osoittivat hyväksyessään heille esitetyn muutosehdotuksen, kun tiedettiin, että puhemiehistön muodostama työryhmä ei päätyisi mihinkään, ja minä olen erityisen hyvässä asemassa tietääkseni tämän, sillä olen sen jäsen. Ei mitään muutosta tämän erittäin tärkeän seikan osalta.
Mietintöä on samoin mahdotonta hyväksyä siltä osin kuin se koskee parlamentin rakennuksia. Esittelijä Tomlinson on huolissaan liian suuresta turvautumisesta Euroopan veronmaksajien osuuteen. Se on totta: riittää, kun katsoo ympärilleen, täällä ja tämän istuntosalin ulkopuolella. On totta, ettei voitaisi rakentaa tai ostaa paljon enempää kuin mitä täällä Brysselissä on jo tehty.
Mietintöä on lopuksi mahdotonta hyväksyä siltä osin kuin se käsittelee Euroopan poliittisten puolueiden rahoitusta. Budjettitahto on kasvanut yhä perustamissopimuksen 138 a artiklassa määrättyyn tavoitteeseen vastaamiseksi, 37 luvun nimikkeistön hyväksyen, vaikkei tämä luomus vastaakaan mitään välttämättömyyttä.
Kaikki tämä ei lupaa mitään hyvää vuoden 1998 budjetille. Me odotamme tätä talousarviota, me osallistumme siitä käytäviin keskusteluihin, mutta tehdyt päätökset, sillä kyseessä ovat todelliset päätökset, eivät ohjaa tätä talousarviota oikeaan suuntaan.

Ojala
Arvoisa herra puhemies, äänestin kyllä herra Tomlinsonin mietinnön puolesta, mutta haluan antaa äänestysselostuksen koskien tarkistusta 15, jonka olivat tehneet herra De Coene ja eräät muut. Äänestin tässä kohdassa tyhjää, koska en voi pitää järkevänä sitä, että parlamentti olisi jo tässä vaiheessa antanut sitovan ohjeen asettamalleen työryhmälle, jonka tehtävänä on pohtia jäsenten matkakuluja ja muita vastaavia korvauksia. Vaikka periaatteessa kannatan ehdotusta matkakorvausten maksamisesta todellisten kustannusten perusteella, minusta meidän täytyy kuitenkin odottaa työryhmän tuloksia ennen kuin teemme päätöksiä. Loppuosa, jossa vaaditaan työryhmältä nopeita ratkaisuja, on mielestäni paikallaan.

Ahlqvist, Andersson, Theorin ja Waidelich
Meidän täytyy ilmaista muutamia näkökohtia tästä budjetista, vaikka olemmekin äänestäneet mietinnön puolesta.
1.Yksi suurimmista absurditeeteista kustannuksia ajatellen on parlamentin hajauttaminen kolmeen työskentelypaikkaan. Tämä aiheuttaa suuria ja tarpeettomia hallintokuluja. Tätä asiaintilaa parlamentti ei kuitenkaan voi itse säätää.2.On kohtuutonta, että matkakorvauksia maksetaan kiinteän kilometritaksan mukaan. Matkakorvauksia on helppo hallinnoida antamalla parlamentaarikoille matkakortti.
De Coene
Äänestäjämme esittävät oikeutetusti kysymyksiä siitä, kuinka me käsittelemme heidän rahojaan. He puuttuvat muun muassa mahtaviin kulukorvauksiimme. Miltei kaksi miljardia Belgian frangia 626 parlamentin jäsenen matka- ja oleskelukuluihin on erittäin suuri summa.
Viime vuoden lopulla, ties kuinka monennen lehdistötilaisuuden jälkeen, parlamentin puhemies lupasi parannuksia. Tällä välin emme ole päässeet pidemmälle kuin työryhmän nimittämiseen puhemiehistön tasolla. Esittelijä Tomlinson on ottanut askeleita hyvään suuntaan, josta haluan onnitella häntä. Silti ole sitä mieltä, että äänestäjämme tarvitsevat selkeämmän merkin.
Siksi olen esittänyt yhdessä muutamien kollegoideni kanssa tarkistuksen, jossa esitetään, että matka- ja oleskelukulut voidaan korvata vain todellisten kustannusten pohjalta, jotka on lisäksi todistettava kuitein. Tämän tarkistuksen hyväksyminen olisi antanut yleiselle mielipiteelle merkin, että olemme tosissamme.
Avoimuus merkitsee myös sitä, että kaikki unionin kansalaiset saavat tietoa parlamentin toiminnasta omalla äidinkielellään. Haluamme saada tämän " tasa-arvoisuusperiaatteen" vahvistetuksi, kuten muuten Amsterdamin huippukokous on tehnyt sopimuksessa.

Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling
Yhdymme yleisesti ottaen esittelijän ehdotuksiin budjetista. On esim. hyvä lopultakin tehdä ympäristövaikutusten arviointi Euroopan parlamentin rakennuksista ja työtavoista, mikä toivottavasti johtaa tietotekniikan parempaan hyödyntämiseen parlamentissa.
Olemme tietenkin päättäneet äänestää muutosehdotuksen 3 puolesta, joka koskee edustajien eläkerahastoa. Se on moraalinen ja eettinen kysymys, jolla on suuri symboliarvo. On tärkeää antaa eläkerahastoon kuuluvien edustajien maksaa omalta tililtään, mikä merkitsee edustajien aktiivista toimintaa, sen sijaan että summa pidätettäisiin suoraan kulukorvauksista.
Vastustamme niitä ehdotuksia, jotka koskevat henkilöstömyymälän perustamista Euroopan parlamentin uuteen rakennukseen Brysseliin. Ei voida hyväksyä, että olisi erityisiä myymälöitä verottomien tuotteiden myyntiin sille " EU-eliitille" , jonka palkat ovat jo kevyesti verotettuja.
Suhtaudumme epäillen siihen, että eurooppalaisten poliittisten puolueiden toimintaan varattaisiin rahaa, sillä nämä voivat joissakin tapauksissa oletettavasti muodostua tuen hakemisen rakenteiksi, ei kansalaisten mielenkiinnosta syntyviksi.
Sen sijaan tuemme sitä, että kaikkia virallisia kieliä kohdellaan samanarvoisina Euroopan parlamentissa ja että kaikki käytetyt asiakirjat käännetään näille kaikille kielille.
Lopuksi tuemme muutosehdotusta n: o 15, jonka mukaan edustajien matkakorvaukset koostuisivat vain todellisista kustannuksista eivätkä, kuten nykyisin, yleisestä, suuresta korvauksesta, johon ei vaadita todellisten kustannusten selvitystä.

Haarder
Olen äänestänyt tänään De Coenen 10 kohtaa koskevan tarkistuksen 15 puolesta siitä huolimatta, että olen mukana siinä parlamentin työryhmässä, jonka on tarkoitus laatia ehdotus jäseniä koskevien ehtojen muuttamisesta. Olen samaa mieltä siitä, että matkasääntöjä tulee muuttaa, niin että jäsenet saavat korvattua todelliset matkakulut todistetta vastaan. Sitä vastoin siitä tulee kyllä liian byrokraattista, jos oleskelu- ja ruokailukustannukset ym. katetaan korvaamalla todelliset kulut. Siinä suhteessahan niin julkiset kuin yksityisetkin yritykset käyttävät eräänlaista päivärahajärjestelmää.

Hulthén ja Wibe
Meidän täytyy ilmaista muutamia näkökohtia tästä budjetista, vaikka olemmekin äänestäneet mietinnön puolesta.
1.Yksi suurimmista absurditeeteista kustannuksia ajatellen on parlamentin hajauttaminen kolmeen työskentelypaikkaan. Tämä aiheuttaa suuria ja tarpeettomia hallintokuluja. Tätä asiaintilaa paralamentti ei kuitenkaan voi itse säätää.2.On kohtuutonta, että matkakorvauksia maksetaan kiinteän kilometritaksan mukaan. Matkakorvauksia on helppo hallinnoida antamalla parlamentaarikoille matkakortti.3.Edelleen katsomme, että EU-parlamentaarikoiden eläkerahaston tulisi olla omavarainen, eikä sitä tulisi subventoida julkisista EU-varoista. Aiemmat subventiot tulee siksi periä takaisin.
Lindqvist
Matkakorvaukset ja palkkiot on muutettava yhdenmukaiseksi sen kanssa, mitä yleisesti pidetään hyväksyttävänä. Korvausjärjestelmien tulee olla avoimia, helppoa noudattaa ja valvoa. Matkakorvaus tulee suorittaa kuittia vastaan. Eurooppalaisia puolueryhmiä ei pidä rahoittaa EU: n budjetista. Täydellinen kustannusten tarkastus tulee tehdä kaikista rakennuksista, joita on rakennettu tai rakennetaan parlamentin kolmelle työskentelypaikkakunnalle voimavarojen tehokkaan käytön tarkastamiseksi.
Parlamentin tulee tehdä kaikkensa välttääkseen sitä, että pystytettyjä rakennuksia, esim. Brysselin hallinnollisia rakennuksia, ei lainkaan käytetä tai käytetään epätarkoituksenmukaisesti, mikä merkitsee tarpeettomia kuluja kansalaisille.

Pompidou
STOA on Euroopan parlamentin tieteellisten ja teknisten vaihtoehtojen arviointitoimisto. Hallinnollisesti parlamenttimme tutkimusten pääosastossa (PO IV) sijaitsevana se on riippumaton toimielintämme arvioiva elin. Sitä ohjaa kuhunkin erikoisvaliokuntaan kuuluvien parlamentin jäsenten ryhmä: STOA -paneeli. STOA avustaa näitä valiokuntia erikoisaloilla, joilla tiede ja tekniikka ovat hallitsevassa osassa.
STOAn toimintasuunnitelma määritellään joka vuoden lopussa tulevaa vuotta varten eri valiokuntien jäsenten ehdotuksien perusteella ja parlamentin aikataulu huomioon ottaen. STOA-paneeli ja parlamentin puhemiehistö hyväksyvät sen. Tarjouskilpailujen perusteella valittujen ulkopuolisten osapuolten laatimat kertomukset ovat pohjana STOA-paneelissa esitellyille alustaville esityksille ennen kuin niitä pidetään STOAn lopullisina asiakirjoina.
Tämän uudelleen suuntautumisen ansiosta STOA on parlamentin toimintoja palveleva arviointitoimisto, paremmin valiokuntien toiminnan kanssa yhteensovitettu, ja sillä on asiantuntemuksellinen riippumattomuus.
Näissä oloissa näyttää siltä, että kahden budjettikohdan, kohtien 260 ja 261 yhdistäminen ei sovi yhteen STOAn jatkuvien, talousarvion suurempaan avoimuuteen perustuvan hallinnon takaamista koskevien pyrkimysten kanssa: kohtaan 261 sisällytetyt määrärahat on tarkoitettu erityisesti rahoittamaan STOAa, jonka toimivallan puhemiehistö vahvisti kokouksessaan 17. helmikuuta 1997. Talousarvion valvontavaliokunta saa muuten kolmesti vuodessa kertomuksen talousarvion toteuttamisesta.
Täten kohdan 37 hyväksyminen, erityisesti ennaltamäärättyjen summien kolmanneksella pienentämisen osalta, johtaa parlamentin puhemiehistön ja STOA -paneelin harjoittaman poliittisen vastuun siirtymiseen kohti puhtaasti hallinnollista asiainhoitoa, mikä merkitsee ainakin kolmea vastaavaa tahoa. Demokraattisen hallinnon kyseenalaiseksi asettamisen ohella tällainen toimenpide pitkittäisi kertomusten jättämisen määräaikaa sekä uhkaisi STOAn ja valiokuntien toiminnoissa löydettyä koordinaatiota.
Kaikkien näiden syiden takia ja yhteisymmärryksessä STOA-paneelin jäsenten kanssa pyydän teitä äänestämään Tomlinsonin mietinnön kohtaa 37 vastaan, jotta STOAlla olisi mahdollisuus jatkaa valiokuntien avustamistoimintaansa sellaisissa lainsäädännöllisissä toimissa, jotka liittyvät tieteeseen ja tekniikkaan, jotka säätelevät osaltaan Euroopan unionin talouselämän tulevaisuuden edellytyksiä.

Van der Waal
Strasbourgin ja Brysselin uusien rakennuksien käyttöönotto saattaa Euroopan parlamentin valtavien taloudellisten ongelmien eteen. On välttämätöntä säästää muissa asioissa, jotta nämä kokouskeskukset voidaan rahoittaa. Tomlinsonin mietinnössä annetaan tähän ensimmäinen sysäys, esittämällä muun muassa järjestörakenteen vakauttamista. Parlamentin talousarvion lopullista vahvistamista varten on etsittävä kuitenkin täydentäviä säästömahdollisuuksia. Tomlinsonin paketin kanssa me ylitämme vielä yli neljällä miljoonalla eculla ryhmien puheenjohtajien vuonna 1988 antamat suositukset, joihin perustuen parlamentin talousarvio ei saa olla enempää kuin 20 prosenttia kaikista hallinnollisista menoista. Tähän liittyy vielä se, että puhemiehistö on lähtenyt hyvin edullisesta ECU/BEF -suhteesta talousarviota laatiessaan. Mikäli nykyinen myönteinen kehitys tämän pariteetin suhteen muuttuu, puhemiehistö odottaa vakavia vaikeuksia.
On tehtävä jotakin muun muassa jäsenten vapaaehtoisten eläkemaksujen suurten menoerien suhteen. Vuoteen 1997 nähden kulut tosin laskivat 28 prosentilla. Mutta tämä luku antaa väärän kuvan, sillä edeltävinä vuosina oli kyse suuresta vajeesta. Parlamentti kattoi sen kahdelta kolmasosalta. Myös matka- ja oleskelukorvausten suhteen parlamentin on toteutettava välttämättömät säästöt. On erittäin tärkeää, että työryhmä, joka tutkii asiaa tekee kohta konkreettiset esitykset, jotta ne voidaan ottaa vuoden 1998 talousarvion käsittelyyn. Tuen esittelijän esitystä jäädyttää kulukorvaukset vuoden 1997 tasolle odoteltaessa työryhmän johtopäätöksiä.
Tuen myös Euroopan poliittisille puolueille varatun momentin poistamista. Mutta vastustan perustamissopimuksen 138A artiklaan kohdistuvan viittauksen ottamista momenttien 3705, 3706 ja 3707 perusteluihin. Tällä tavoin avattaisiin tie kansainvälisten poliittisten rakenteiden taloudelliselle tukemiselle, joka ei liity mitenkään Euroopan parlamenttiin. Parlamentin talousarvio tulee mielestäni rajoittaa koskemaan parlamentin toimintaa.
Lisäksi vastusta uuden A7-momentin luomista Euroopan oikeusasiamiehen kohdalle. Tämän instituution rakentamiseen ei näytä tulevan loppua. Etenkin nyt, kun talousarvion liikkumavara on pieni, puhemiehistön kuuluttaman henkilöstösulun pitää koskea myös oikeusasiamiestä.
Tiivistäen, tuen Tomlinsonin mietintöä suurien linjojen osalta. Ensimmäistä käsittelyä varten tulisi kuitenkin toteuttaa joillakin kohdin täydentäviä säästöjä, jotta estettäisiin se, että parlamentti vaatii itselleen vuonna 1998 yli 20 prosenttia luokasta 5.
Hendrickin mietintö (A4-0163/97)
Kirsten Jensen, Blak ja Sindal
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet tänään ehdotusta neuvoston päätökseksi tietoyhteiskunnan luomista Euroopassa edistävästä monivuotisesta yhteisön ohjelmasta käsittelevän mietinnön puolesta. Tietoyhteiskunnan kehittämisellä on dramaattinen vaikutus siihen tapaan, jolla ihmiset elävät, oppivat ja tekevät työtä. Marginalisoituminen ja syrjäytyminen ovat erittäin konkreettisia vaaroja uusien tieto- ja viestintätekniikoiden kehittämisen yhteydessä.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit haluavat välttyä tietoyhteiskunnan kehittymisen seurauksena syntyvältä uudelta yhteiskunnalliselta luokkajaolta ja suhtautuvat siksi erittäin myönteisesti niihin aloitteisiin, joissa lainsäätäjä toimii aktiivisesti vaikuttaakseen kehitykseen. Siksi tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet kyllä. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit kuitenkin vastustavat esillä olevassa asiassa ehdotettua oikeudellista perustaa. Oikeudelliseen perusperiaatteeseen kuuluu käyttää niin yksilöityä oikeudellista perustaa lainsäädännölle kuin mahdollista. Katsomme, että voitaisiin käyttää muita oikeudellisia perustoja, esim. määräyksiä, jotka vahvistavat sisämarkkinoita koskevat aloitteet, Euroopan laajuiset verkot (TEN), koulutus, ympäristö ja liikenne.

Wolf
Tiedon välittäminen tietoyhteiskunnasta - kenellä voisi olla jotain sitä vastaan? Naispuoliset työntekijät, työssä käyvät ylipäätään sekä kulttuurisesti ja sosiaalisesti aktiiviset, kaikki tulevat tarvitsemaan enemmän tietoa kuin nykyään on saatavilla selviytyäkseen muutoksista, joita sana " tietoyhteiskunta" pitää sisällään.
Tiedon tarjoaminen ei kuitenkaan riitä - eikä tietoakaan voi ottaa ainoastaan passiivisesti vastaan. Me tarvitsemme vihdoinkin laajaa yhteiskunnallista ja demokraattista keskustelua tietoyhteiskunnan toteuttamisesta. Kysymys ei saa kuulua ainoastaan, miten me sopeudumme uuteen tilanteeseen, vaan minkälaisen tietoyhteiskunnan me haluamme, millaisen me siitä teemme.
Haluaisin esittää rohkean ennusteen. Jos Euroopan unioni ei avaa poliittista foorumia eurooppalaista tietoyhteiskuntaa koskevalle demokraattiselle keskustelulle, ihmiset avaavat sen itse, taistelevat sen itselleen. Jos komissio ja neuvosto epäonnistuvat jatkossakin tämän tehtävän hoitamisessa, unionin poliittisten voimien on jo nyt alettava käynnistää yhteiskunnallista keskustelua.
Boogerd-Quaakin mietintö (A4-0208/97)
Wolf
Haluaisin yksinkertaisesti muistuttaa siitä, että komissaari Bangemann, joka on kiusannut meitä jo vuosia pilkkomistaktiikallaan (jota hän väittää teknisistä syistä välttämättömäksi), on luvannut jättää parlamentin käsiteltäväksi tietoyhteiskuntaan valmistautumista koskevan puitedirektiivin. Me odotamme sitä.
Direktiivissä ei kuitenkaan saa olla kyse siitä, että säännöstelyn purkamisesta ja yksityistämisestä tehdään teknisesti välitetyn sosiaalisen ja kulttuurisen viestinnän pääperiaate, mitä komissaari Bangemann yhä tavoittelee (vrt. lähentymiskeskustelu). Pikemminkin on päinvastoin kyse siitä, että yksityistämisen rajat ja ehdot määritellään jälleen selkeämmin, että tiedonvälitys- ja viestintäalan annetaan jälleen järjestäytyä itse demokraattisesti ja että kehitys tehdään avoimemmaksi ja että sitä suojataan miljoonamonopoleilta, jotka yrittävät anastaa tämän yhteisen omaisuuden itselleen uudeksi rahasammoksi.
Ahlqvistin mietintö (A4-0200/97)
Titley
Äänestin tänään tämän mietinnön puolesta, koska esittelijän lailla suhtaudun myönteisesti komission tiedonantoon oppimisesta tietoyhteiskunnassa.
Entisenä opettaja minuun tekevät vaikutuksen sekä mahdollisuudet että haasteet, joita tietotekniikka avaa koulutuspalveluillemme.
Komission ehdotuksia multimediaopetuksen käytön kannustamiseksi on siksi kannatettava. Lapset oppivat usein parhaiten tekemällä asioita, ja tätä helpottaa huomattavasti se, jos lapsi tai oppilas osaa käyttää multimediatietokonetta. Tällainen teknologia on usein tutumpaa lapsille kuin aikuisille, joten komissio on oikeassa kannustaessaan opettajia opettelemaan käyttämään tietotekniikkaa opetustaan parantaakseen.
Yhdyn kuitenkin esittelijän huoleen siitä, että komission toimintaohjelmaan on lisättävä yksi tavoite. On olemassa vaara, että teknologiaa käytetään vain teknologian vuoksi ajattelematta sen vaikutuksia kaikkiin elämämme osaalueisiin. Lapsia tulee kannustaa pitämään tietoteknologiaa jonain muunakin kuin jonain, mitä he käyttävät koulussa oppiakseen ja kotona pelatakseen pelejä. Se vaikuttaa heidän koko tulevaan elämäänsä. Mitä paremmin nuoremme ovat perehtyneet tällaiseen teknologiaan varhaisessa vaiheessa, sitä todennäköisemmin he saavat järjestelmät toimimaan haluamallaan tavalla - eikä toisin päin.

Vaz da Silva
Jos tietoliikenneyhteiskunnassa ei mennä kehityksessä eteenpäin, se tarkoittaa, että mennään taaksepäin. Tästä syystä on tärkeää toimia nopeasti, itsepintaisesti ja yhteistyössä jäsenmaiden kanssa. Päämääränä on luoda hyvä, sisällöltään eurooppalainen teollisuus ja uusi pätevä sukupolvi, joka osaa käyttää tietotekniikkaa ja -yhteyksiä hyväkseen parantaakseen elämänlaatuansa.
Jotta tällainen koulutus voitaisiin taata niin tehokkaasti ja nopeasti kuin vaaditaan, täytyy tukea järkevien apuneuvojen ja opetusmultimediatuotteiden kääntämistä muille Euroopan kielille, varsinkin niiden tuotteiden kääntämistä, jotka edistävät Euroopan kansalaisuus -aatetta.
Lopuksi, on ehdotettu kaikkien niiden olemassa olevien hallituksesta riippumattomien kulttuurilaitosten toimintamahdollisuuksien selvittämistä, jotka voisivat auttaa aktiivisesti kouluja ja kehittää ohjelmia ruohonjuuritasolla. Vain näin pystymme välttämään yhteiskunnallisen jakautumisen. Se on pahin uhka, joka meidän täytyy välttää.
Chesan mietintö (A4-0032/97)
Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Olemme äänestäneet Raymond Chesan mietinnön puolesta, joka käsittelee yhteistyötä Kirgisian kanssa. Näin siksi, että kannatamme tietenkin taloudellisten ja kauppasuhteiden avaamista kaikkiin niihin uusiin valtioihin, jotka syntyivät Neuvostoliiton romahduksesta. Suhtaudumme kuitenkin kriittisesti mietinnön muotoiluun, joka niin suuressa määrin keskittyy taloudelliseen liberalisointiin ja yksityistämiseen.
Maassa, jossa mietinnön mukaan 70 prosenttia väestöstä elää köyhyydessä, tulisi kiinnittää enemmän huomiota siihen kysymykseen, miten voisi luoda todellista kehitystä, johon kuuluu oikeudenmukainen jako.
Hormoneilla käsitelty liha
Berthu
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti nousee vastustamaan täydellä syyllä Maailman kauppajärjestön alustavaa mietintöä, jolla pyritään Yhdysvaltojen ja Kanadan kanteesta tuomitsemaan Euroopan asettama hormonilihan tuontikielto.
Valitettavasti tässä asiassa mietinnön väitökset nojautuvat etenkin Uruguayn kierroksen sopimusten erääseen määräykseen, jonka yleiskokouksemme hyväksyi vuonna 1994. Lääketieteellisiä ja kasvilääketieteellisiä toimenpiteitä koskevan sopimuksen 2 artiklassa ei määrätä kansainvälistä kauppaa koskevien rajoitusten mahdollisuudesta ihmisten terveyden suojelemiseksi muutoin kuin siinä tapauksessa, että nämä rajoitukset perustuvat tieteellisiin todisteisiin. Kuitenkin kasvuhormonien osalta meillä on erittäin vakavia osoituksia niiden vahingollisuudesta, vaan ei absoluuttisia todisteita.
Varovaisuusperiaatteen pitäisi toisaalta täysin loogisesti riittää oikeuttamaan kieltomme. Mutta valitettavasti varovaisuusperiaate ei esiinny mainitsemani sopimuksen 2 artiklassa. Myöskään kansojen perusoikeus valita maataloutensa, elintarvikkeensa, elämäntapansa, yhteiskuntansa ei esiinny siinä.
Hullun lehmän taudin yhteydessä moni edustaja syytti Euroopan komissiota siitä, että se oli antanut tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien näkökohtien ohittaa kuluttajien terveyttä koskevan ensisijaisen huolen. Olemme tässä juuri saman ongelman edessä siinä mielessä vaikeutuneessa tilanteessa, että tämä tuhoisa politiikka on kaiverrettu kansainvälisen sopimuksen marmoriin. Brysseliä vainoavat tänään sen aiempien toimien seuraukset.
Tästä syystä vaadimme Euroopan unionin toimielimiä, ei ainoastaan olemaan luovuttamatta tässä hormonilihaa koskevassa tapauksessa, vaan myös esittämään virallisen vaatimuksen GATT: n uudelleen neuvottelemisesta. Hormonilihaa koskeva asia osoittaa jälleen kerran tämän sopimuksen kaikki puutteet ja vääryydet. Niiden vastustaminen ei ole protektionismia, vaan kansojemme oikeuksien oikeutettua puolustamista.

Kirsten Jensen, Blak ja Sindal
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit katsovat, että WTO: n paneeli, joka on käsitellyt USA: n valitusta EU: n asettamasta hormoneilla käsitellyn naudanlihan tuontikiellosta, ei ole tutkinut asiaa oikeassa yhteydessä. Paneeli enteilee, että tässä on kysymys siitä, onko EU: lla johdonmukainen politiikka naudanlihassa olevien hormonijäämien suhteen. Kolme aluetta mainitaan erikseen: EU: lla ei ole lihassa olevien luontaisten hormonien sisältöä koskevia rajoja, EU: lla ei ole hormonien jäämäpitoisuuksien raja-arvoja eläinlääkärin määräämän eläinten hoidon osalta ja lopuksi EU sallii Carbadoxin käytön kasvun edistämiseksi sianlihan tuotannossa.
Emme katso, että asioita voi esittää sillä tavalla, että jos toinen voidaan hyväksyä, niin sitten täytyy hyväksyä toinenkin. Terveyteen liittyvien toimenpiteiden tulee perustua tietenkin tieteellisiin periaatteisiin, mutta täydellinen tieteellinen varmuus ja yksimielisyys on harvinaista. Jos jonkin aineen vahingollisuudesta vallitsee tieteellinen epävarmuus, hallituksen tulee voida päättää, että varovaisuusperiaatteen annetaan koitua kuluttajien eduksi. Katsomme, että EU: n kuluttajapolitiikan tulee perustua nimenomaan tällaiseen ajatuksenjuoksuun ja että juuri tässä piilee WTO: n ja EU: n suurin ero. Kansainvälisen kaupankäynnin tulee pohjautua kuluttajien oikeuksien tunnustamiseen ja kansanterveyden huomioonottamiseen eikä vain markkinoiden huomioonottamiseen.

Novo
Viimeaikainen WTO: n paneelin päätös banaanimarkkinoista ilmensi jo tämän organisaation kasvavaa ja näkyvää alisteisuutta amerikkalaisen talouden eduille ja toiveille.
Tällä kertaa WTO: n päätös, jonka mukaan hormoneilla kasvatetun lihan maahantuonnin kieltämiselle ei ole perusteita, ylittää moninkertaisesti sen, mitä voi pitää hyväksyttävänä. Päätöksessä ei oteta huomioon tieteellisiä eikä eläinlääketieteellisiä näkökohtia. Se halveksii kansanterveyttä, unohtaa eläinten hyvinvoinnin minimisäännöt ja ottaa riskin, että menettää kuluttajien luottamuksen Euroopan unioniin tuodun lihan laatuun.
WTO: n paneelin päätökseen täytyy hakea muutosta. Täytyy myös päättäväisesti pitää huolta siitä, että voimassa olevaa hormoneilla kasvatetun lihan tuontikieltoa USA: sta ja Kanadasta ei peruuteta ja että erityisesti ulkoista ja sisäistä valvontaa lisätään päätöksen lujittamiseksi. Täytyy myös vaatia, että hormonien käyttö kielletään kokonaan maailmanlaajuisesti. Jatkamalla kansanterveyden ja eläinten terveyden puolustamista voimme välttää uusien hullun lehmän kaltaisten tautien ilmestymisen ja leviämisen.
Näistä kaikista syistä kannatamme poliittista päätöslauselmaa, jonka parlamentti hyväksyi tänään.
Novo Belenguerin mietintö (A4-0210/97)
Bernardini
Vuoden kuluttua kautta 1994-1999 koskevien rakennerahastojen uudistuksen jälkeen komissio esittää meille kertomuksensa täytäntöönpanosta. Valitettavasti arvostelu jää äärimmäisen negatiiviseksi. Negatiiviseksi hallinnollisten menettelyjen osalta, negatiiviseksi jäsenvaltioiden määrärahojen alikäytön osalta, negatiiviseksi myös täydentävyysperiaatteen noudattamisen osalta.
Onnittelen kollegaani aluepoliittisessa valiokunnassa työnsä johdosta. Onnittelen häntä kaikkien näiden arvostelujen yhteen kokoamisesta.
Tavoitteen 2 osalta oikeutetun hallintopiirin edustajana olen vastuussa kaikkien paikallisten toimijoiden (toimivaltaiset viranomaiset tai sosiaaliset yhteistyökumppanit) rinnalla, näiden työpaikkoja luovien hankkeiden toteuttamisongelmien kanssa. Meidän on perustettava joustava järjestelmä, mikä edellyttää päätöksentekomenettelyjen yksinkertaistamista sekä suurempaa täydentävyyttä yhteisön muiden politiikkojen (taistelu syrjäytymisen torjumiseksi, työllisyys ja pk-yritykset) kanssa.
Uskon, että kollegamme mietintö muodostaa hyvän pohjan keskustelulle komission rakennerahastojen seuraavaa uudistusta koskevaa virallista kertomusta varten.

Donnay
Rakennerahastot ovat, kuten kaikki tiedätte, Euroopan unionin taloudellista ja yhteiskunnallista yhteenkuuluvuutta koskevan politiikan ensisijaisen tärkeitä osatekijöitä. On siis äärimmäisen tärkeää, että olemme valppaita niiden täytäntöönpanon suhteen, jotta voidaan taata niiden mahdollisimman suuri tehokkuus.
Novo Belenguerin mietintö tuo ansiokkaasti esiin rakennerahastojen hallinnassa ja täytäntöönpanossa esiintyviä jatkuvia vaikeuksia ja ehdottaa toimintasuuntia näiden puutteiden korjaamiseksi. Tästä syystä äänestin sen puolesta. Haluan ainoastaan korostaa kahta tässä mietinnössä esille tuotua kysymystä, jotka ovat lähellä sydäntäni.
Ensimmäinen seikka koskee rakennerahastojen alikäyttöä. Ongelma on merkittävä, vaikka luvut ovatkin tänään vähemmän hälyttäviä kuin vuonna 1995, suunnittelukauden ensimmäisenä vuonna. Puhun tässä samalla erään Ranskan departementin edustajan ominaisuudessa. Tämä alikulutus liittyy suurelta osin niiden menettelytapojen raskauteen, joiden kanssa paikallisen kehityksen toimijat joutuvat vastakkain.
Näyttää väistämättömältä, että niin Euroopan komission kuin jäsenvaltioidenkin tasolla on suunniteltava täytäntöönpanomenettelyjen yksinkertaistamista. Tämä yksinkertaistaminen tapahtuu epäilemättä myös yhteisön aloiteohjelmien määrää pienentämällä niin, että vältetään rahoituksen ripottelu ja tarjotaan paikallisille toimijoille enemmän selkeyttä.
Korostaisin myös pikaisesti kumppanuuden tärkeyttä, mitä Novo Belenguer painotti mietinnössään. Suurta edistystä on jo saavutettu, mutta on välttämätöntä jatkaa tällä tiellä. Täten saavutetaan parempi tarkoituksenmukaisuus kentän tarpeiden ja rakennerahastojen käytön välillä.
En voi lopuksi olla ilmaisematta pettymystäni Amsterdamin huippukokouksen aikana tehtyjen äskettäisten päätösten takia. Novo Belenguerin mietinnössä vedottiin Euroopan parlamentin tarpeeseen toimia yhdessä lainsäätäjänä rakennerahastoihin liittyvissä kysymyksissä. Yhdyn tähän mielipiteeseen. Kuitenkaan, toisin kuin mitä puheenjohtajamaa Alankomaat esitti, yhteispäätösmenettelyä ei ole hyväksytty 130 d artiklan rakennerahastoja ja yhteenkuuluvuutta koskevissa määräyksissä. Menettelynä on yhä puoltava lausunto.
Pahoittelen tätä erittäin syvästi ja toivon, että siihen mennessä kun perustamissopimus allekirjoitetaan lokakuussa 1997, Euroopan parlamentti esittäisi kielteisen kantansa tässä asiassa.

Titley
Olen iloinen voidessani tukea tätä mietintöä tänään. Luulen, että ihmiset eri puolilla Euroopan unionia yhtyvät esittelijän toiveeseen nähdä tehokkaampi järjestelmä, joka koskee Euroopan rahoituksen käyttöä alueillamme. Ne, jotka anovat EU-rahoitusta, tietävät, että rahaa on rajallisesti. He ymmärtävät, että tullakseen otetuiksi huomioon heidän tulee keksiä korkealaatuisia hankkeita. Siksi ei ole hyväksyttävää, että tällaista alueellisiin ja sosiaalisiin hankkeisiin varattua rahaa jää käyttämättä. On yksinkertaisesti epäoikeudenmukaista, että jotkin hankkeet eivät saa yhtään rahaa ja toiset saavat vain minimimäärän, kun budjetin muissa osissa arvokkaat rahat makaavat pankissa käyttämättöminä. Olen suoraan sanottuna äimistynyt siitä, että Saksa, joka antaa niin suuren panoksen EU: n talousarvioon, on niin hidas oman osuutensa takaisin ottamisessa - kahta kolmasosaa sosiaalirahaston Saksalle varaamista rahoista ei voitu osoittaa millekään hankkeelle. Olen esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että meidän tulisi hajauttaa varoja koskevaa päätöksentekoa, ottaa paikallisviranomaiset paremmin mukaan koko prosessiin ja pitää komissiota jonkinlaisena sääntelijänä, joka valvoo, että varat käytetään kunnolla.
Jos jotkin maat eivät halua tai kykene käyttämään niille varattua osuutta EU-varoista, voin vakuuttaa niille, että monet ne ansaitsevat ryhmät ja henkilöt omassa vaalipiirissäni käyttäisivät nuo varat mielellään. Tämän vähäisten resurssien haaskaamisen on loputtava. Toivon, että tämä mietintö kannustaa komissiota ja neuvostoa puuttumaan nopeasti tähän ongelmaan.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 13.20.)

