
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Carlottin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A6-0210/2006) kehityksestä ja muuttoliikkeestä (2005/2244(INI)). 
Marie-Arlette Carlotti (PSE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, maailmassa on 175 miljoonaa siirtolaista, ja tämä luku on miltei kolminkertaistunut neljässäkymmenessä vuodessa. Ilmiö ei ole uusi, mutta se on saavuttanut globalisaation myötä huomattavat mittasuhteet, ja siitä seuraa inhimillisiä murhenäytelmiä. Päivittäin useat kymmenet afrikkalaiset saapuvat köyhyyden ja epätoivon ajamina Välimeren pohjoisrannikolle tai Kanariansaarten rannikolle, ja EU:n jäsenvaltioiden ainoa vastaus tähän on valvonnan ja partioiden lisääminen, mikä saa maahanpyrkijät ottamaan aina vain enemmän riskejä.
Tällainen EU:n siirtolaispolitiikka perustuu kuitenkin harhakuviin siitä, että EU:n rajat voitaisiin sulkea täysin. Nämä harhakuvat johtuvat torjuvasta ja turvallisuushakuisesta ajattelusta, jolla sysätään kaikki vastuu eteläisten valtioiden niskoille. Jopa Euroopan unionin ja Afrikan välisessä Rabatin huippukokouksessa, joka pidetään 10. heinäkuuta, käsitellään tätä asiaa varmasti torjunnan ja rajavalvonnan näkökulmasta, eikä Afrikka saa vieläkään ääntään kuuluviin. Tämä yksipuolinen ja itsekäs näkökanta toistuu nykyään maahanmuuttajien valikointia puolustavissa kannanotoissa ja politiikassa, joka valtaa alaa Euroopassa. Pohjoisilla valtioilla on ehkä varaa valikoida, mutta eteläiset valtiot kärsivät siitä aina, ja tästä eteenpäin EU:n olisi omaksuttava toisenlainen ajattelutapa. Tämä kaikki ilmenee mietinnöstäni. Tarkoitukseni on ehdottaa siinä uudenlaista lähestymistapaa, uusia välineitä ja sitä, että siirtolaisuutta alettaisiin hyödyntää kehityksen hyväksi.
Meidän on ensinnäkin hyödynnettävä paremmin jo olemassa olevia välineitä ja varsinkin täytettävä sitoumuksemme kehitysavun suhteen. Tiedämmehän, että kehityksen ensimmäiseen vaiheeseen kuuluu maastamuuton lisääntyminen eikä niinkään sen vähentyminen. Kehitysavun lisääminen ei tietenkään itsessään ole ratkaisu, vaan se on välttämätön edellytys kehitykselle. Ainoana toimena se on riittämätön.
Seuraavaksi esitän, että olisi todella paneuduttava Aeneas-ohjelman muuttamiseen, jotta kehitys olisi siinä keskeisemmässä osassa, kuten seuraavassakin ohjelmassa, joka laaditaan vuonna 2007. Nyt ollaan vielä kaukana tästä! Tätä ohjelmaa käytetään nykyään lähinnä pohjoisten rajojen suojelutoimiin. Esimerkiksi vuonna 2005 ohjelmasta rahoitetuista 39 hankkeesta ainoastaan 7 koski eteläisiä valtioita. Jos sitä paitsi aiomme luoda yhden uuden rahoitusvälineen, mielestäni olisi luotava takuurahasto köyhissä maissa toteutettavien mikrotason hankkeiden jatkuvuuden varmistamiseksi.
Euroopan unionin on myös toimittava siellä, missä siirtolaiset ovat eli niillä alueilla, joilta siirtolaiset lähtevät. On itse asiassa helppoa määritellä alueet, joilta siirtolaiset useimmiten ovat kotoisin, ne ovat nimittäin useimmiten köyhimpiä alueita. Infrastruktuurin rakentamisen tukeminen näillä alueilla ei myöskään ole vaikeaa kohdennetun talousarviotuen kautta. Juomaveden ja sähkön saatavuus, teiden rakentaminen sekä terveyskeskusten ja koulujen perustaminen ehkäisevät vähäosaisten väestöryhmien lähtemistä siirtolaisiksi.
Edelleen on helppoa määritellä alueet, joille siirtolaiset kerääntyvät. Tiedämme, että ne ovat valtioita tai suurkaupunkeja, joissa on nykyaikaiset liikenne- ja viestintäyhteydet ja joihin saapuu ja joista lähtee siirtolaisia tärkeimmille siirtolaisten käyttämille reiteille, esimerkiksi Saharan eteläpuoliselta alueelta pohjoiseen suuntaavalle reitille. Tämän määritelmän perusteella voimme toteuttaa näillä alueilla nykyistä enemmän niiden väestöjä tukevia toimia. Erityisesti heikoimmassa asemassa olevat siirtolaisryhmät eli naiset ja lapset tarvitsevat apua päästäkseen itsenäisen elämän alkuun niin, etteivät he joudu valitsemaan siirtolaisuutta. Näitä alueita varten voitaisiin myös perustaa siirtolaisille suunnattu tiedotusohjelma.
EU:n on mielestäni myös tarkasteltava, kuinka rikkaisiin maihin muuttaneet siirtolaisyhteisöt voivat tukea kotimaidensa kehitystä. Mielestäni tämä vaikuttaa lupaavalta keinolta toteuttaa yhteisvastuun ja keskinäisen avun periaatetta tekemällä siirtolaisista toimijoita kehityksen hyväksi. Tätä kutsutaan yhteiseksi kehitykseksi. Siihen kuuluu varojen siirron helpottaminen lähtömaihin ja sen tekeminen avoimemmaksi ja halvemmaksi. Lisäksi on harkittava uutta rahoitustuotetta, joka voitaisiin toteuttaa "kehitystä eteenpäin vievänä säästöohjelmana".
EU:n ja erityisesti sen jäsenvaltioiden on alettava toteuttaa innovatiivisia toimia, kuten ottaa vastuu palkkaerokustannuksista joidenkin kotimaahansa paluuta suunnittelevien siirtolaisten puolesta tai ottaa käyttöön "kahden oppituolin" järjestelmiä tutkijoiden ja lääkäreiden kohdalla tutkimuslaitosten, korkeakoulujen ja sairaaloiden välisten institutionaalisten kumppanuussuhteiden yhteydessä.
On myös edistettävä kiertosiirtolaisuutta, joka mahdollistaa maahanmuuttajien kaksisuuntaisen liikkumisen lähtömaansa ja kohdemaansa välillä. Näin voidaan varmistaa sosiaalipalvelujen tarjoaminen kehitysmaissa. Tässä tehdään tietenkin yhteistyötä lähtömaiden kanssa. Mielestäni tällaisilla toimenpiteillä olisi mahdollista muuttaa nykyään tapahtuva aivovuoto "aivojen kierroksi". Tiedämme oikein hyvin, että eteläisille valtioille maastamuutto merkitsee ammattitaitoisimpien ja yritteliäimpien henkilöiden menettämistä. Se vaikuttaa dramaattisesti köyhiin maihin, koska tämä ilmiö koskee etenkin peruspalvelualoja kuten terveys- ja koulutuspalveluita. Tämän vuoksi olen tyytyväinen, että komissio on tehnyt ehdotuksia, joissa pyritään ottamaan nämä haasteet huomioon.
Mutta toivon kuitenkin yleisemmin, että Euroopassa omaksutaan uudenlainen ajattelutapa ja puolustetaan sitä. Yksi mahdollisuus siihen tarjoutuu, kun YK käsittelee syyskuussa ensimmäistä kertaa muuttoliikettä ja kehitystä.
Haluan kiittää kollegoja, jotka ovat tukeneet minua laatiessani tätä mietintöä. 
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää kehitysyhteistyövaliokuntaa sen tekemästä työstä. Kiitän erityisesti jäsen Carlottia.
Voin vakuuttaa teille, että komissio pitää hyvin tärkeänä tätä erittäin ajankohtaista kysymystä muuttoliikkeen ja kehityksen välisestä yhteydestä ja ottaa myös vakavasti huomioon teidän ehdotuksenne. Tämä mietintö on hyvin yksityiskohtainen, ja siinä käsitellään monia eri aiheita. Aion ajan puutteen vuoksi nyt keskittyä kahteen todella tärkeään pääkysymykseen.
Ensimmäinen kysymys koskee yhteisön toiminnan johdonmukaisuutta. Haluan muistuttaa, että komissio on ensimmäistä kertaa vetänyt selkeän yhteyden muuttoliikkeen ja kehityksen välille. Se halusi lähettää vahvan viestin siitä, että muuttoliikkeeseen liittyvien ilmiöiden ja kehityksen vuorovaikutusta parantamalla voidaan saada lisäarvoa. Tässä vuorovaikutuksessa on kaksi ulottuvuutta, kuten mietinnössäkin oikein todetaan.
Toisaalta kehityspolitiikalla saattaa olla huomattava vaikutus siirtolaisvirtoihin. Euroopan unioni toisti viime vuonna voimakkaasti, että se on sitoutunut kunnianhimoiseen kehitysyhteistyöpolitiikkaan, jolla pyritään edistämään taloudellista ja sosiaalista kehitystä ja hyvää hallintoa. Tällaisella politiikalla voidaan siten vaikuttaa siirtolaisuuden perimmäisten syiden hoitamiseen. Tämä on epäilemättä pitkäjännitteistä työtä, eikä tuloksia voida odottaa lyhyellä aikavälillä. Huomasin, että mietintönne sisältää muutamia tätä alaa koskevia kiinnostavia ehdotuksia, ja tarkastelemme huolellisesti joitain niistä. Komissio on jo sisällyttänyt muuttoliikekysymyksen maakohtaisiin strategia-asiakirjoihin.
Toisaalta eräät muuttoliikkeeseen liittyvät ilmiöt voivat tukea tehokkaasti lähtömaiden kehitystä. Komissio korosti tätä viime vuonna muuttoliikettä ja kehitystä koskeneessa tiedonannossaan. Tässä asiakirjassa ehdotetaan suuntaviivoja, joita voidaan noudattaa suhteissamme kyseisiin lähtömaihin ja joiden toteuttamiseen EU voi myöntää taloudellista tukea.
Pidän erityisen myönteisenä suositustanne, joka koskee yhteistä kehitystä. Myös komissio tutkii tätä alaa. Lainaan mietinnön tekstiä: "Ensisijaiseksi tavoitteeksi on asetettava "aivojen kierron" edistäminen aivovuodon kielteisten vaikutusten tasaamiseksi. Tässä työssä lupaavin väline on "kahden oppituolin" järjestelmä, jonka ansiosta AKT-valtioiden tutkijat, opettajat ja lääkärihenkilökunta voivat käyttää puolet ajastaan oman maansa rakentamiseen." Tämä vaikuttaa minusta hyvin mielenkiintoiselta suositukselta. Mielestäni mietinnön suosituksista juuri tämä ehdotus siirtolaisväestön ottamisesta mukaan heidän kotimaidensa kehitykseen on erityisen tärkeä.
Tällä alalla jäsen Carlottin mietinnöstä saadaan todellista lisäarvoa. Mietinnön kanta on selvä, siinä kannatetaan vahvasti yhteistä kehitystä. Komissiolla on tältä alalta hyvin vähän kokemusta, ja olen täysin valmis perustamaan komission arviot kokemuksiin ja esimerkkeihin eräissä jäsenvaltioissa kehitetyistä parhaista käytännöistä.
Mietinnössä ehdotetaan perustettavaksi kaksi rahastoa – puhun nyt suosituksesta 15 – joista ensimmäinen on tarkoitettu yhteisen kehityksen rahoittamiseen ja toinen mikrotason hankkeiden jatkuvuuden varmistamiseen. Jos ymmärsin oikein, tarkoituksenne olisi luoda nämä rahastot muuttoliikettä koskevien uusien aihekohtaisten strategioiden yhteyteen. Henkilökohtaisesti puollan kahden tällaisen rahaston luomista aihekohtaisen ohjelman yhteydessä. Minun on kuitenkin vielä keskusteltava tästä kollegojeni Frattinin ja Ferrero-Waldnerin kanssa.
Kiitän teitä komission puolesta myös siitä, että mietinnössänne tuetaan suurinta osaa muuttoliikettä ja kehitystä koskevan komission tiedonannon suuntaviivoista. Näitä ovat esimerkiksi siirtolaisten liikkuvuus, siirtolaisyhteisöjen rooli toimijoina kotimaidensa kehityksen hyväksi sekä kiertosiirtolaisuuden ja muiden "aivojen kierron" muotojen edistäminen. Minun on kuitenkin tarkennettava, että komissio voi toteuttaa tällä alalla toimia ainoastaan noudattaen tiukasti periaatetta siitä, että siirtolaiset suostuvat toimiin vapaaehtoisesti ja itsenäisesti. Samoin myöskään siirtolaisten rahansiirrot eivät voi korvata julkista kehitysapua, jota tarvitaan nyt enemmän kuin koskaan ja jonka lisäämiseen Euroopan unioni on vankasti sitoutunut.
Haluan lopuksi vakuuttaa, että komissio pitää erittäin tärkeinä aivovuodon vaikutusten lieventämiseen tarkoitettuja toimia. Tässä yhteydessä haluan muistuttaa teitä, että komissio antoi viime joulukuussa tiedonannon kehitysmaiden terveydenhuoltoalan henkilöstöpulasta. Tiedonannossa esitetään myös erittäin tarkkoja ja täsmällisiä suuntaviivoja.
Komissio on luonut hyvin kunnianhimoisen työohjelman, jonka se pyrkii toteuttamaan läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, joista jotkut ovat myös esittäneet omia aloitteita. Kaikki nämä aloitteet toteutetaan kumppanuussuhteessa lähtömaiden kanssa.
Toinen pääkysymys, josta haluan lyhyesti keskustella kanssanne, on – tämä ei varmastikaan tule teille yllätyksenä – Afrikan erityinen asema näissä pohdinnoissa. Tämä on ilmaistu mietinnössänne hyvin selvästi. Aivovuoto, rahansiirron kalleus, rahoituksellisen perusinfrastruktuurin heikkous ja muut vastaavat ongelmat koskevat erityisesti Saharan eteläpuolista aluetta Afrikassa. Mahdollisesti juuri tällä alalla saataisiin todennäköisimmin parhaita tuloksia tietyin ehdoin toteutetusta siirtolaisyhteisöjen mukaanotosta.
Viime joulukuussa annetuissa Eurooppa-neuvoston päätelmissä painotettiin selvästi sitä, että juuri mainitsemiini kahteen toisiaan täydentävään muuttoliikkeen ja kehityksen yhteyden parantamista koskevaan ulottuvuuteen täytyy kiinnittää erityistä huomiota kaikilla keskustelun tasoilla kumppanuudessa, jota olemme rakentamassa Afrikan kanssa muuttoliikkeen alalla. Muuttoliikkeen ja kehityksen väliset yhteydet ovat sen vuoksi keskeisessä asemassa Rabatin huippukokouksen esityslistalla. Euroopan, Maghreb-maiden sekä Keski- ja Länsi-Afrikan edustajat kokoontuvat siellä ensi viikolla keskustelemaan muuttoliikkeestä.
Muuttoliikkeen ja kehityksen väliset yhteydet ovat myös yksi tärkeimmistä aiheista vuoropuhelussa, jota komissio käy joidenkin Saharan eteläpuolisen Afrikan alueen maiden kanssa Cotonoun sopimuksen 13 artiklan nojalla. Komissio uskoo, että nämä keskustelut tarjoavat mahdollisuuden käydä vuoropuhelua erityisestä tuesta, jota komissio pystyy antamaan afrikkalaisille kumppaneilleen auttaakseen niitä hallitsemaan siirtolaisvirtoja paremmin ja hyödyntämään enemmän muuttoliikkeen ja kehityksen välisiä yhteyksiä. Lisäksi nämä yhteydet ovat keskeisiä myös vuoropuhelussamme Afrikan unionin kanssa. Tämän vuoksi olisi järjestettävä ministerikokous, jossa Euroopan unionin ja koko Afrikan edustajat tapaisivat.
Tästä syystä komissio avaa lisää viestintäkanavia, minkä avulla se pyrkii kehittämään Afrikan kanssa esimerkillistä muuttoliikkeen alan kumppanuussuhdetta. Euroopan unioni pystyy epäilemättä juuri tällä tavoin tuomaan tärkeän panoksen muuttoliikettä ja kehitystä koskevaan korkean tason vuoropuheluun, jonka YK järjestää syyskuussa New Yorkissa. Muutaman päivän kuluttua komissio hyväksyy tiedonannon, jossa se antaa kirjallisen lausuntonsa kokousta varten. 
Ioannis Kasoulides (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää jäsen Carlottia. Kiitän häntä hänen mietinnöstään ja siitä, että hän jatkoi samalla linjalla ulkoasianvaliokunnan – jonka puolesta nyt puhun – lausunnon kanssa huomioimalla erityisesti sen, että siirtolaisuuden ja kehityksen välinen yhteys on olennainen osa Euroopan unionin ulkopoliittista ohjelmaa. Tämä on ollut asian laita jo Barcelonan prosessin käynnistämisestä lähtien, ja se on pysynyt samana myös muiden asioiden yhteydessä, jotka koskevat lähtö- ja kauttakulkumaiden ja EU:n välisiä suhteita. Maahanmuuttokysymyksen ratkaiseminen on erittäin tärkeää, jotta voidaan hallita siirtolaisvirtoja, kun pääsemme toimimaan yhteisymmärryksessä ja yhteistyössä lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa.
Kuten YK:n varapääsihteeri on todennut, kehitysmaihin muualta maailmasta lähetettyjen rahansiirtojen yhteissumma on 232 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa, mikä on kaksinkertainen määrä verrattuna kehitysmaille annettuun ulkomaiseen apuun yhteensä. Tämän vuoksi on tärkeää helpottaa rahansiirtoja, se nimittäin edistää kiertosiirtolaisuutta ja auttaa saavuttamaan sellaisten maiden luottamuksen, joiden kanssa haluamme tehdä yhteistyötä. Emme pyri aivovuotoon, jota ne niin kovasti pelkäävät. Emme myöskään ole kiinnostuneita ainoastaan laittomasta maahanmuutosta, vaan tiedämme, miten siirtolaisuudesta saadaan otettua parhaiten hyöty irti väestömme ikääntymisen ja tulevaisuuden tarpeiden kannalta.
Lopuksi haluan todeta, että niin lähettävien kuin vastaanottavienkin rahalaitosten paneminen kuriin auttaisi myös ratkaisemaan ongelman, joka liittyy terrorismin rahoitukseen, jonka on oletettu tapahtuvan muun muassa eurooppalaisten hyväntekeväisyysjärjestöjen kautta. 
Ona Juknevičienė (ALDE ),
   . – Haluan kiittää jäsen Carlottia hänen laatimastaan mietinnöstä ja kiitän valiokuntani jäseniä lausuntomme valmistelusta.
Puhuin tästä aiheesta myös eilisiltana, mutta en käsitellyt yhtä tärkeää asiaa, joka koskee maahanmuuttajien valikointia eli aivovuotoa, joka voi vaikuttaa kielteisesti valtion kehitykseen. En kuitenkaan ole sitä mieltä, että tämä prosessi pitäisi keskeyttää, vaan olisi pyrittävä siihen, että molemmat osapuolet hyötyvät. Haluaisin kuitenkin korostaa, että mielestäni on tärkeää luoda selkeä ja mahdollisimman yksinkertainen menettely pätevyyksien tunnustamista varten. Meidän on myös luotava Yhdysvaltojen pysyvää työ- ja oleskelulupaa vastaava järjestelmä, joka edistää kiertosiirtolaisuutta. Meidän on ymmärrettävä, että ilman asianmukaisia kotouttamista koskevia edellytyksiä muuttoliike on haitallista molemmille osapuolille.
Hyvät kollegat, Ranska voitti eilen. Onnittelen heitä siitä ja myös sen johdosta, että Ranskan kunniaa puolusti joukkue, jonka pelaajista huomattava osa on maahanmuuttajia tai maahanmuuttajien lapsia. Nyt he ovat ranskalaisia. Tämä on täydellinen esimerkki kotouttamisesta. Onnitteluni siitä. 
Feleknas Uca (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, haluan ilmaista lämpimät kiitokseni jäsen Carlottille hänen hyvästä mietinnöstään, jota tuen täysin.
Muuttoliike on ilmiönä yhtä vanha kuin ihmiskunta itse. Jo ammoisista ajoista lähtien olemme etsineet turvallisuutta ja rauhaa sekä paikkaa, jota kutsua kodiksi. Jotkut jättävät kotimaansa vapaaehtoisesti, mutta useimmat miehet, naiset ja lapset pakenevat väkivaltaa, nälkää, köyhyyttä ja vainoa. Köyhyys on uskomattoman voimakas liikkeelle paneva voima. Voimme rakentaa muureja Euroopan ympärille, mutta ne eivät voi pysäyttää ihmisiä, jotka etsivät parempaa elämää kaukana kotoa.
YK:n mukaan maailmassa on noin 191 miljoonaa siirtolaista. Heistä puolet on naisia. Siirtolais- ja pakolaisnaiset ovat suuressa vaarassa joutua seksuaalisen hyväksikäytön ja väkivallan uhreiksi. Muuttoliikkeen ja orjakaupan välisiä vastaavuussuhteita on tässä yhteydessä tarkasteltava erityisesti sukupuolinäkökulmasta. Kun vaaditaan takuurahaston perustamista siirtolaisten mikrohankkeille, on kiinnitettävä erityistä huomiota sukupuolikohtaisiin hankkeisiin.
Ihmettelen sitä, miten voimme olla ylpeitä sellaisesta Euroopan unionista, jossa kotimaastaan köyhyyden ja väkivallan vuoksi paenneet naiset joutuvat syrjinnän ja hyväksikäytön uhreiksi. Siirtolaisten panos kotimaidensa kehitykseen on merkittävä. Joka vuosi pankkien kautta siirretään 150 miljardia euroa. Tämä on kolminkertainen summa verrattuna koko maailman kehitysapuun. Kaiken lisäksi muiden kanavien kautta siirretään vielä 300 miljardia euroa lisää. Tämän vuoksi edellytän erityisesti lisää avoimuutta ja tukea rahansiirroille lähtömaihin.
YK aikoo syyskuussa käsitellä ensimmäistä kertaa muuttoliikettä ja kehitystä korkean tason vuoropuhelun yhteydessä. Euroopan parlamentin olisi valtuuskuntansa välityksellä osoitettava, että tämä Kofi Annanin hiljaiseksi ihmisoikeuskriisiksi kutsuma tilanne on meidän kannaltamme häpeällinen ja että me olemme valmiit vaatimaan lisää oikeudenmukaisuutta siirtolaisille ja pakolaisille. 
Fernando Fernández Martín,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Carlottia loistavasta yhteistyöstä neuvotellessamme tarkistuksista, joiden ansiosta Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä voi tukea tätä mietintöä.
Olemme kuitenkin keskustelleet tästä aiheesta jo pitkään, mistä komission jäsen muistuttikin, mutta vain vähän on saatu aikaan tähän mennessä. Tämä on selvä esimerkki lamaannustilasta, josta kärsimme ja joka kuvastaa EU:n politiikan nykytilaa suhteessa muuttoliikkeeseen, joka on yksi vakavimmista ongelmistamme.
Neuvosto ei ole saanut vahvistettua yhteistä kantaa, eikä se näytä pystyvän siihen jatkossakaan. Samaan aikaan jäsenvaltiot toteuttavat yksipuolisia toimia, jotka ovat usein ristiriitaisia. Sitten ne pyytävät apua neuvostolta aivan kuin sillä ei olisi mitään tekemistä asian kanssa.
Komission mukaan, kuten tänään läsnä oleva komission jäsen sanoi kaksi viikkoa sitten Wienissä, se tekee voitavansa, mutta asia kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Komissio on tässä täysin oikeassa. Lisäksi komissiolta puuttuu nyt toimiva ja riittävä talousarvio, sillä sen voimassaoloaika päättyi lähes vuosi sitten. Työskentelemme tällä hetkellä lisätalousarviolla. Samaan aikaan tuhannet laittomat maahanmuuttajat ylittävät rajamme. Joissain maissa tämä on päivittäistä.
Voimme epäilemättä tehdä monia asioita, kuten jäsen Carlottin mietinnöstä käy ilmi. Siirtolaisten lähettämien varojen yhteissumma on kolme – eikä kaksi, kuten on väitetty – kertaa suurempi kuin koko maailman yhteenlaskettu kehitysapu. Nämä investoinnit eivät kuitenkaan ole taloudellisesti tuottavaa tuloa lähtömaille.
Suurimmassa osassa tapauksista noudatetaan huonosti Cotonoun sopimusta, ja joskus sitä ei noudateta lainkaan. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 42 artiklan nojalla voitaisiin toteuttaa toimia ihmiskaupan torjumiseksi. Nyt kolmen vuoden kuluttua komissio ilmoitti kaksi viikkoa sitten Wienissä, että se tutkii asiaa ja tekee ehdotuksia tulevaisuudessa.
Voisin mainita vielä monia esimerkkejä, mutta nämä riittäkööt. Mielestäni nyt on aika toimia ja jättää aiesopimukset myöhemmäksi ja vähemmän vakavia asioita varten. 
Margrietus van den Berg,
   . – Arvoisa puhemies, muuttoliike on kansainvälinen ilmiö. Se koskee EU:ta viisumeiden, rannikkovalvonnan, tullipolitiikan, ihmiskaupan torjumisen, työmarkkinapolitiikan ja kotouttamisen osalta. Laajasti ottaen näitä asioita komission jäsen Frattini hoitaa Aeneas-ohjelman välityksellä. Olemme sitä mieltä, että turvallisuusjärjestelyt, jotka ovat usein maahanmuuttajien vastaisia ja joilla pyritään vähentämään maahanmuuttoa, täytyy rahoittaa omasta itsenäisestä talousarviosta eikä käyttää siihen kehitysyhteistyövaroja.
Varsinainen huolenaiheemme tänään koskee kolikon kääntöpuolta eli muuttoliikkeen vaikutusta kehitykseen. Tähän kuuluvat etelä–etelä-muuttoliike sekä muuttoliike, joka jarruttaa kehitystä ja aiheuttaa epävakautta. Nyt on kyse koulutuksesta ja terveydenhuollosta, ja jäsen Carlotti on tehnyt käytännönläheisiä ja hyviä ehdotuksia aiheesta. Lisäksi on kyse siirtolaisista, jotka joutuvat pakenemaan maasta tai ihmisistä, jotka ovat pakolaisia omassa maassaan, humanitaarisen avun pääosastosta (ECHO), YK:n ihmisoikeuskomission hallinnoinnista, kansalaisjärjestöistä sekä etnisten ryhmien vainoja ja syrjintää torjuvista alueellisista järjestöistä yhtä hyvin Aasiassa ja latinalaisessa Amerikassa kuin Afrikassakin. Kyse on kansoista, jotka ovat joutuneet jättämään kotinsa sekä heikoimmassa asemassa olevista ryhmistä, joita ovat lähinnä naiset ja lapset.
Komission jäsen oli oikeassa sanoessaan, että nämä kysymykset sopivat loistavasti kehitysyhteistyöpolitiikan alaan, koska ne ovat sellaisia asioita, joihin viralliset kehitysapuvarat tyypillisesti käytetään. Kuitenkin kaikki sellaiset toimet, jotka liittyvät siirtolaispolitiikkaan, menevät pidemmälle kuin virallinen kehitysapu, eikä niiden ensisijainen tavoite ole vähentää köyhyyttä. EU:n pyrkimykset muuttoliikkeen pitämiseksi hyvin hallinnoituna ja turvallisena ovat täysin oikeutettuja. Meidän on pidettävä puolemme, mutta emme saa ajaa omaa etuamme epävakaiden alueiden köyhien maiden kustannuksella, koska se vaikuttaa köyhyyden perimmäisiin syihin.
Jäsen Carlottin mietinnön tarkoitus on, että uudella maantieteellisellä ja aihekohtaisella kehitysyhteistyövälineellä voidaan puuttua juuri näihin perimmäisiin syihin. Intiasta Bangladeshiin ja Boliviasta Ecuadoriin uusi väline voi olla keino, jonka avulla EU voi saada aikaan paljon hyvää. Tämän vuoksi on olennaista, että kohdistamme vähintään puolet niistä 17 miljardista, jotka käytämme seuraavien kuuden vuoden aikana eriomaisina pidettyihin vuosituhannen kehitystavoitteisiin. Meidän olisi myös kasvatettava peruskoulutuksen ja terveydenhuollon kehittämiseen myönnettävien varojen osuutta 20 prosenttiin. Bono sanoisi sen näin: "Put your money where your mouth is; make poverty history" ("Seiso sanojesi takana, tee loppu köyhyydestä"). Uskon, että komission jäsen aikoo toimia juuri näin. 
Danutė Budreikaitė,
   . – Muuttoliikettä, erityisesti taloudellista muuttoliikettä, on tapahtunut jo yli kolmen vuosisadan ajan. Mutta nykyään kehittyneet maat kannustavat ammattitaitoisen työvoiman muuttamista kehitysmaista. Yritämme ratkaista omien maidemme ikääntyvään väestöön ja työvoimapulaan liittyvät ongelmat kolmansien maiden kustannuksella. Haluamme täyttää arvioidun tulevan työvoimatarpeen muuttoliikkeen avulla emmekä aktiivisemmalla innovaatioiden tukemisella, joka olisi yksi parhaista keinoista lisätä työn tuottavuutta.
Toisaalta Euroopan unioni tukee koulutetun työvoiman määrän lisäämistä kehitysmaissa toteuttamalla kehitysyhteistyöpolitiikkaa, ja EU:n osuus kaikesta kehitysavusta on 55 prosenttia. Toisaalta se kuitenkin pyrkii houkuttelemaan parhaat työntekijät ratkaistakseen omat taloudelliset ongelmansa. Hyvin usein nämä työntekijät ovat saaneet koulutuksensa Euroopassa tai Euroopan unionin rahoituksen turvin.
Näin ollen osa kehitykselle osoitetuista EU:n varoista käytetään EU:n omien työmarkkinoiden rahoittamiseen. Siirtolaiset tukevat perheitään rahoilla, jotka he ovat ansainneet EU:ssa. Heidän työpanoksestaan olisi kuitenkin huomattavasti enemmän hyötyä heidän kotimaidensa kehitykselle, jos he työskentelisivät ja vaurastuisivat omassa maassaan eivätkä ulkomailla.
Siirtolaispolitiikka ei koske ainoastaan EU:ta. Sopimusten tekeminen kolmansien maiden kanssa ja erityisesti siirtolaispolitiikan luominen kolmansissa maissa on yksi kehitysmaiden taloudellisen kasvun edellytyksistä.
Siirtolaispolitiikan lisäksi kehitysmaiden itsensä olisi pidettävä tärkeinä taloutensa perustan luomiseen ja talouskasvuun sekä työpaikkojen luomiseen työvoimalleen tähtääviä strategioita. Samaan aikaan Euroopan unionin on tuettava näiden strategioiden toteuttamista, tai kehitysmaat eivät koskaan nouse köyhyydestä. 
Marie-Hélène Aubert,
   . Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää jäsen Carlottia tästä mietinnöstä, jossa esitetään monia mielenkiintoisia aloitteita. Euroopan unionin politiikka tosin ei näytä olevan yhtenäistä, kuten komission jäsen huomauttikin. Tämän istuntojakson aikana olemme käsitelleet muutamia turvapaikkaoikeutta, maahanmuuttoa ja kehitystä koskevia mietintöjä, jotka joissain tapauksissa vaikuttavat ristiriitaisilta.
Meidän on myönnettävä, että valtioissamme hallitsevana suuntauksena on nykyään yhä turvallisuushakuisempi ajattelu. Maahanmuutto ja turvallisuus yhdistetään toisiinsa kohtuuttomalla tavalla ja toteutetuilla politiikalla pyritään lähinnä lähettämään maahanmuuttajat takaisin kotimaihinsa, ja erityisesti laittomat maahanmuuttajat. Vaikuttaa siltä, että maahanmuuttajista kiinnostutaan todella vasta sitten, kun he haluavat palata kotiin. Tämä merkitsee sitä, että niiden ihmisten vapautta ei tunnusteta, jotka haluavat asettua asumaan johonkin toiseen maahan kuin kotimaahansa.
Kuten tiedätte, toissijaisuusperiaate on myös tällä alalla hyvin tärkeä, ja jäsenvaltiot toteuttavat omaa politiikkaansa, joka on joka maassa omanlaistaan. Ranskan hallitus pyrkii nykyisellä politiikallaan maastakarkotukseen ja laittomien siirtolaisten lähettämiseen kotiin. Juuri tänään järjestetään Euroopan parlamentin edessä mielenosoitus niiden koululaisten puolesta, joita uhkaa maastakarkotus. Espanjassa tai muissa maissa taas ei ole otettu käyttöön tällaista politiikkaa, ja joissain maissa vasta pohditaan, miten laittomaan maahanmuuttoon pitäisi reagoida. Tällä alalla on siis aivan liikaa toissijaisuutta.
Vaikka ajatus yhteistä kehityksestä vaikuttaakin mielenkiintoiselta, se ei mielestäni voi korvata tarpeellisia Euroopan unionin julkisia toimia, jotka ovat hyvin tehokkaita laillisuusperiaatteen ja demokratian edistämisessä.
Kaikista vastoinkäymisistä huolimatta tämä on EU:n toimien tavoite Kongon demokraattisessa tasavallassa. Toimissa painottuvat terveyteen, koulutukseen ja ympäristöön liittyvät julkiset toimet, mutta valitettavasti viime vuosina EU:n ja jäsenvaltioiden muut toimet ovat erityisesti talouden ja kaupan alalla vaarantaneet niiden toteuttamisen.
Siksi tarvitsemme johdonmukaisuutta ja kokonaisvaltaista lähestymistapaa, jotta voimme yhdistää maahanmuuton kestävään kehitykseen, emmekä käsittelisi sitä ainoastaan turvallisuuskysymyksenä. 
Gabriele Zimmer,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, muuttoliikkeestä keskusteltaessa törmäävät aina kaksi kilpailevaa näkökantaa. Toisaalta on olemassa ajatuksen ja toiminnan vapautta kannattava näkökanta, joka keskittyy ihmisoikeuksiin ja vuosituhannen kehitystavoitteisiin. Toisaalta taas vallalla on sisäasiainministerien kannattama näkökanta, jossa nähdään maahanmuutto ulkoisena uhkana. Muuttoliikkeeseen liittyvien yhä monilukuisempien murhenäytelmien osalta keskustelua EU:ssa hallitsevat valitettavasti komission jäsen Frattini ja sisäasiainministerit. Rajavalvontavälineet ja puolustusjoukot ovat osa tätä kokonaisuutta. Hyvä jäsen Carlotti, teidän erittäin onnistuneessa mietinnössänne analysoidaan kuitenkin muuttoliikkeen syitä ja asemaa 2000-luvulla huomattavasti syvemmin ja ehdotetaan monia hyvin käytännöllisiä toimia, joita en kuitenkaan pysty näiden käytettävissäni olevien kahden minuutin aikana käsittelemään.
Vaaditte muuttoliikkeen hallintaa, mutta se ei saisi kuitenkaan tarkoittaa sitä, että EU tekee Lampedusasta uuden Ellis Islandin tai mahdollisesti jotain vielä pahempaa, kuten että Libyan aavikolle perustetaan yhdistettyjä pakolais- ja rekrytointileirejä, jotka toimivat EU:n oikeusperiaatteen ulkopuolella.
Luonnollisesti pidän myös valitettavana sitä, että ei ole tehty ehdotuksia EU:ssa vailla virallista oikeudellista asemaa elävien siirtolaisten tilanteen ratkaisemiseksi. Koko siirtolaispolitiikan ydinasia on edelleen Euroopan unionin ja köyhtyvien Afrikan alueiden välisten taloudellisten ja yhteiskunnallisten erojen kasvaminen. EU itse edistää tätä köyhtymistä tavoitellessaan maailmantalouden johtoasemaa.
Kehotan ottamaan vakavasti parlamentissa myöhemmin käsiteltävän reilua kauppaa koskevan mietinnön, jos haluatte vähentää taloudellisiin syihin perustuvaa siirtolaisuutta. Pyrkikää torjumaan Euroopan asevientiä, joka lisää sotapakolaisten siirtolaisuutta. Vähentäkää päästöjä EU:ssa ja valtioissa, joiden kanssa se käy kauppaa, jos haluatte hillitä ensisijaisesti ilmastonmuutoksesta ja aavikoitumisesta johtuvaa siirtolaisuutta. 
Alessandro Battilocchio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, puhun Italian uuden sosialistisen puolueen puolesta. Kiitän komissiota ja esittelijää siitä, että tämä asia on otettu käsiteltäväksi.
Ehdotetut strategiat on suunniteltu pääasiassa helpottamaan rahansiirtoja ja eläkeoikeuksien siirtämistä. Nämä kaksi toimenpidettä ovat käytännössä toteuttamiskelpoisia, ja niillä olisi huomattava vaikutus monien maahanmuuttajien epävakaaseen toimeentuloon. Kuitenkin pidän erittäin tärkeänä ja järkeenkäypänä myös ehdotusta saatujen tulojen kanavoimisesta lähtömaan kehityksen edistämistoimiin.
Jos on totta, kuten mietinnössä väitetään, että muuttoliikkeen parempi hallinta edistää kehitystä, silloin on totta myös se, että meidän olisi varmistettava, että pätevin työvoima löytää joka tapauksessa houkuttelevia mahdollisuuksia kotimaastaan ja että heitä kannustetaan viemään saavuttamansa tiedot ja kokemus takaisin omiin maihinsa yhteisöjensä hyväksi. Tarkoitan erityisesti lääkäreitä, oman alansa ammattilaisia, opettajia ja tutkijoita.
Itse asiassa nykyään on melko idealistista uskoa, että vuosien opiskelun ja työskentelyn jälkeen Euroopassa kolmannen maan kansalainen päättäisi oma-aloitteisesti palata maahan, josta puuttuvat asianmukaiset yhteiskunnan rakenteet ja järjestelmät.
Tämän vuoksi meidän on kiinnitettävä erittäin paljon huomiota kaikkien luotavien rahastojen hallinnointiin, jotta yksittäisten ihmisten ja kansainvälisen yhteisön toimet eivät mene hukkaan. 
Zbigniew Zaleski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, sen lisäksi, että kiitän jäsen Carlottia hänen perusteellisesta työstään, haluaisin kiinnittää huomionne kolmeen asiaan. Globalisaatioon kuuluu myös se, että ihmiset rikkovat rajoja etsiessään siedettäviä elinolosuhteita. Kuitenkin erot talouskehityksen ja poliittisten mallien tasolla haittaavat ihmisten vapaata liikkuvuutta. Jos emme onnistu WTO:n yhteydessä sopimaan tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta, ihmisten vapaasta liikkuvuudesta sopiminen vaikuttaa vielä vaikeammalta tehtävältä, vaikka nämä kaksi asiaa ovatkin täysin eri maailmasta.
Ihmiset lähtevät siirtolaisiksi erityisesti rikkaisiin maihin siitä huolimatta, että emme ole saaneet aikaan tällaista sopimusta. Koska Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat siirtolaisten kohdemaita, EU:n on yhä kiireemmin löydettävä ratkaisuja tähän asiaan. Tällä hetkellä Maltan ongelma on ajankohtainen. Toinen ongelmallinen ilmiö on siirtolaisten valikointi, josta hyötyvät lähinnä rikkaat maat. Tässä on kyse aivovuodosta, joka on moraalitonta köyhiä maita kohtaan. Tarvitsemme oikeanlaista politiikkaa estääksemme koulutetun väestön lähdöstä johtuvaa tilannetta pahenemasta Afrikassa tai muilla alueilla. Meidän on sen sijaan autettava näitä maita kehittymään. Esimerkkinä tällaisesta politiikasta mainitsen kotouttamishankkeet, joista sain tilaisuuden keskustella komission jäsenen Michelin kanssa.
Meillä on Euroopan unionissa jo maahanmuuttajia esimerkiksi Skotlannin kaltaisissa maissa, jotka jo houkuttavat puolalaisia ja slovakkeja ja joista tulee todennäköisesti vielä houkuttelevampia sellaisten maiden kuin Togon tai Jamaikan kansalaisille. Tämän vuoksi on luotava koulutusnäkökohdat sekä sosiaaliset ja oikeudelliset näkökohdat sisältävä ohjelma, jotta maahanmuuttajat saadaan mahdollisimman nopeasti kotoutettua uuteen kotimaahansa. Maahanmuuttajat ovat todellakin sopeutuneet. Kotouttamisjaksolla on sekä psykologisia että taloudellisia vaikutuksia. Mitä lyhyempi ja mielekkäämpi tämä jakso on, sitä parempi molemmille osapuolille, niin maahanmuuttajille kuin vastaanottavalle maallekin. Näiden toimien ansiosta pystymme torjumaan tietojen ja taitojen hukkaan heittämistä koskevan ilmiön. Lopuksi haluan vielä lisätä, että pääasiallisesti taloudellisista syistä johtuva maahanmuutto ei ole ainoastaan Ranskan, Ruotsin tai Maltan ongelma. Se on yleinen ja vakava ongelma, jonka kaikki Euroopan unionin 25 jäsenvaltiota joutuvat kohtaamaan. 
Elena Valenciano Martínez-Orozco (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä ystävääni ja kollegaani Carlottia hänen tekemästään työstä etenkin siksi, että mielestäni mietinnössä annetaan kehitykselle keskeinen asema EU:n ulkopolitiikassa myös silloin, kun käsitellään muuttoliikeilmiötä.
Tulevaisuudessa on epäilemättä niin, että meidän ei niinkään tarvitse hillitä muuttoliikettä vaan säännellä sitä, jotta ihmisten liikkuvuus hyödyttäisi lähtö-, kauttakulku- ja kohdemaita myös nykyään, kuten se on aina ennenkin tehnyt.
Valtioissa tiedetään, että niiden tavoitteet ja edut toteutuvat paremmin, jos ne tekevät yhteistyötä muiden kanssa ja jos niiden toimia koordinoidaan. Muuttoliikettä koskeva EU:n ja Afrikan välinen huippukokous pidetään ensi viikolla Rabatissa. Kehitysyhteistyö on sen esityslistalla tärkeässä asemassa.
Kehotamme käyttämään tilaisuuden hyväksi ja laatimaan konkreettisia toimenpiteitä, joilla tuetaan Afrikan valtioiden kehitystä. Kehotamme EU:ta sitoutumaan lopullisesti demokratian, rauhan ja turvallisuuden edistämiseen siirtolaisten lähtömaissa ja hylkäämään täten aivan liian yleisen reaalipolitiikaksi kutsutun lähestymistavan.
Ehkä meidän olisi edistettävä koulutusta, joka tuo aina tullessaan vapautta ja kehitystä. EU:n on oltava aktiivisemmin mukana poliittisella tasolla ja koulutuslaitosten tasolla.
Oikeus kehitykseen on kuitenkin monitahoinen asia, ja se merkitsee taloudellista vaihtoa, kulttuurivaihtoa, konfliktien hallintaa, terrorismin torjuntaa, ympäristönsuojelua ja sukupuolten tasa-arvoa edistäviä toimia.
Ei ole epäilystäkään siitä, että muuttoliike tuo tullessaan hyötyä. Kansainvälisestä muuttoliikkeestä sekä siirtolaisille että heidät vastaan ottaville yhteiskunnille saatavat hyödyt on kuitenkin mahdollista saavuttaa ainoastaan, jos kunnioitamme edelleen työntekijöiden oikeuksia, jotka toimivat yleisluontoisena takuuna hyväksikäyttöä vastaan. Kaikkien työntekijöiden oikeuksia on suojeltava, olivatpa he maassa laillisesti tai eivät.
Toteutettavissa toimissa on kunnioitettava täysin rajoillemme tulevien ihmisten oikeuksia, kuten turvapaikkaoikeutta. Tässä mielessä Euroopan unionin on varmistettava, että turvapaikanhakijoilta ei evätä heidän tarvitsemaansa kansainvälistä suojelua.
Arvoisa puhemies, kuten kaikki tiedämme, muuttoliikettä ja ihmisten liikkumista ei voida pysäyttää. Meidän olisi taattava se, että siirtolaisten oikeuksia kunnioitetaan. 
Jan Jerzy Kułakowski (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, se, että Euroopan parlamentti keskustelee kehityksestä muuttoliikekysymyksen yhteydessä osoittaa, että olemme avoimia kehitysmaiden ongelmien suhteen. Haluamme, että muuttoliikkeestä tulee osa kehitysprosessia. Valitettavasti tämä on tällä hetkellä vain hurskas toive. Tiettyjä ehtoja on täytettävä, jotta tästä toiveesta voidaan tehdä totta. Käsittelen kahta niistä. Ensinnäkin siirtolaisuuden on muututtava kiertosiirtolaisuudeksi, jotta voidaan estää niin sanottu aivovuoto mahdollisimman hyvin. Toiseksi kaikkien jäsenvaltioiden on ratifioitava kansainvälinen yleissopimus siirtotyöläisten ja heidän perheenjäsentensä oikeuksista.
Lopuksi totean, että muuttoliikettä ja kehitystä koskevalla kysymyksellä on merkittävä vaikutus Euroopan unionin ja AKT-maiden välisiin suhteisiin. Sen vuoksi AKT–EU-yhteiskokouksen, jonka jäsen olen, on tutkittava tätä asiaa tarkasti.
Puheenvuoroni lopuksi haluan esittää lämpimät kiitokseni kollegalleni Carlottille. 
Miguel Portas (GUE/NGL ).
   – Jäsen Carlottin mietintö on askel oikeaan suuntaan. Kehitysapu on tarpeellista, mutta se ei yksistään riitä. Mietinnössä ehdotetaan uusia välineitä ja toimenpiteitä, joilla parannetaan maahanmuuttajien elämänlaatua ja heidän suhdettaan kotimaahansa. Tämä on reilu ja älykäs lähestymistapa, jossa korvataan nykyinen rajavalvontaan keskittyvä politiikka siirtolaisvirtojen kaksisuuntaisuuteen perustuvalla strategialla.
Eurooppa-linnoitus on tuomittu, sillä sen väistämätön seuraus on maahanmuuttajien menehtyminen Välimerellä. Nyt puuttuu enää sitoutuminen ja selkeä kanta säilöönottokeskuksista, joita emme voi hyväksyä. Mietinnössä tuodaan esille myös se, että on olemassa näkymätön raja kansalaisten ja niiden ihmisten välillä, joilla ei ole henkilöllisyyspapereita ja jotka pakotetaan turvautumaan laittomiin keinoihin. Mitä tästä seuraa? Maahanmuuttajia, joilla ei ole henkilöllisyyspapereita? Ei. Väliaikaisia oleskelulupia työn etsimiseen? Kyllä. Tähän johtaa kansalaisuuden periaate. 
Koenraad Dillen (NI ). –
   Hyvät kuulijat, jo silloin, kun tätä mietintöä käsiteltiin kehitysyhteistyövaliokunnassa, ymmärsin sen pääajatuksen, johon olin pettynyt. Sama toistuu mielestäni tässä parlamentin keskustelussa. Kukaan ei ilmeisesti pysähdy miettimään väistämättömiä sosiaalisia seurauksia, joita muuttoliikkeestä aiheutuu EU:n jäsenvaltioille. Nämä maat painiskelevat jo nyt gettojen muodostumisesta, rikollisuudesta, juurettomuudesta ja islamilaisuudesta johtuvien ongelmien kanssa. Ranskalaisissa lähiöissä viime syksynä sattuneiden tapausten johdosta olisin odottanut jotain pohdintaa tästä aiheesta etenkin siksi, että esittelijä on ranskalainen.
Emme saa tässä keskustelussa osoittaa syyttävällä sormella ihmisiä, jotka pakenevat kotimaastaan etsimään parempaa elämää. He vain toimivat niin kuin kuka tahansa toimisi. Michel Rocard ollessaan Ranskan sosialistisena pääministerinä määritteli tilanteen toteamalla, että "Ranska ei voi ottaa vastuuta koko maailman kurjuudesta" – eikä voi myöskään Eurooppa. Rocard on sattumalta parlamentin kehitysyhteistyövaliokunnan entinen puheenjohtaja ja kuuluu esittelijän kanssa samaan puolueeseen.
Lisäksi siirtolaisvirtojen ja avoimien rajojen varsinaisia uhreja ovat afrikkalaisten lähtömaiden heikoimmat ihmiset, joilla ei ole keinoja ja voimia ulospääsyyn. He joutuvat jäämään ja köyhtyvät köyhtymistään. Ammattitaidon liikkuvuuteen tai kiertosiirtolaisuuteen tai muuhun vastaavaan liittyvät ajatukset saattavat vaikuttaa vetoavilta, mutta ne eivät ole realistisia eivätkä muuta tilannetta. Toisin kuin mietinnössä annetaan ymmärtää, maahanmuutto kotimaihimme lisääntyisi, mikä kurjistuttaisi entisestään kehitysmaita.
Eurooppa tarvitsee sitä, että maahanmuutosta tehdään kokonaan loppu. Kehitysmaat taas tarvitsevat tehokasta apua paikan päällä. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme täysistunnoissa keskustelleet erityisesti muuttoliikkeeseen liittyvistä kysymyksistä. Olemme viitanneet moniin ulottuvuuksiin ja näkökohtiin, jotka liittyvät pääasiassa siirtolaisvirtojen hallintaan rajoillamme ja jäsenvaltioiden välillä.
Jäsen Carlottin mietinnössä osoitetaan uusi ja erittäin tärkeä ulottuvuus, mistä kiitän häntä. Tämä ulottuvuus koskee muuttoliikkeen ja kehityksen välistä yhteyttä sekä Euroopan unionin ja kehitysmaiden välisiä suhteita. Maahanmuuttajat ja poliittiset pakolaiset ovat kotoisin pääasiassa kehitysmaista.
Yhteisön tasolla ja kansallisella tasolla toteutettavien ulkoisten toimiemme kautta meillä on runsaasti mahdollisuuksia luoda kestävän kehityksen edellytykset sellaisiin maihin ja yhteisöihin, jotka kärsivät äärimmäisestä köyhyydestä. Voimme myös luoda edellytykset työpaikkojen syntymiselle, demokraattisten instituutioiden ja rakenteiden perustamiselle sekä ihmisoikeuksien ja sosiaalisten oikeuksien suojelulle. Tällaiset olosuhteet antavat toivoa paikallisväestölle ja valavat uskoa parempaan elämään kotona.
Alueelliset rahastot, yhteistyö EU:n kanssa, vakaussopimukset, YK:n puitteissa toteutettavat kehitysyhteistyötoimemme, hyvän naapuruuden politiikka ja muut jo mainitut välineet ovat poikkeuksellisen hyviä välineitä. Meidän olisi vain hyödynnettävä niitä paremmin. Tarvitsemme parempaa koordinointia, vastuun hajauttamista, paikallisten tarpeiden parempaa tuntemista sekä toimiemme ja tavoitteidemme vakavaa ja kunnollista arviointia, joka toteutetaan sekä keskusyksiköissämme että edustustoissamme ja jota olemme parantaneetkin.
Meidän on myös päästävä tekemään parempaa yhteistyötä paikallisten toimijoiden kanssa kaikilla tasoilla. Arvoisa komission jäsen, lisäksi totean, että avoimuuden ja hyvän hallinnon periaatteen vuoksi valvontajärjestelmiemme on varmistettava, että avunsaajamaiden sekä kansalliset että paikalliset hallintoviranomaiset hoitavat velvollisuutensa.
Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan puolesta haluan painottaa sitä, että sukupuolinäkökulman sisällyttäminen kaikkiin toimiimme on tärkeää, koska naiset joutuvat kehitysmaissa eniten kaikenlaisen syrjinnän kohteeksi ja ovat laittoman maahanmuuton ensimmäisiä uhreja saapuessaan yhteisöihimme.
Marie-Line Reynaud (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää jäsen Carlottia hänen erinomaisesta työstään.
Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan lausunnon valmistelijana olin erittäin tyytyväinen siihen, että suurin osa ehdotuksistamme sisällytettiin lopulliseen tekstiin, erityisesti kohta siirtolaisnaisten suojelemisesta syrjintää ja väkivaltaa vastaan ja siitä, että heille on taattava paremmat mahdollisuudet saada terveyspalveluita, koulutusta ja työtä. Lisäksi lopulliseen tekstiin sisällytettiin kohta siitä, että näiden siirtolaisnaisten lapsiin on kiinnitettävä erityistä huomiota sekä vielä kohta konfliktien takia pakolaisiksi joutuneiden naisten tilanteesta.
Pidän valitettavana ainoastaan sitä, että yhtä ehdotustani ei otettu mukaan. Ehdotukseni mukaan laittomasti maassa oleskeleville siirtolaisnaisille olisi tarjottava mahdollisuus käyttää terveyspalveluita sekä saada oikeusapua ja psykologista apua. Nämä laittomasti maassa oleskelevat naiset ovat erityisen heikossa asemassa, ja heidän perusoikeuksiaan on suojeltava aivan kuin sellaistenkin ihmisten, joilla on oikeudellinen asema. Toivon, että tätä asiaa voidaan käsitellä jäsen Kratsan erityisesti siirtolaisnaisten tilannetta koskevan mietinnön yhteydessä. 
Toomas Savi (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Carlotti, arvoisa komission jäsen. Muuttoliike ja erityisesti laiton maahanmuutto on tähän mennessä ollut siirtomaavaltojen ja emämaiden ongelma, joka on johtanut tiukkoihin viisumivaatimuksiin, muuttoliikettä koskevien lakien laatimiseen ja kansainvälisiin keskusteluihin aiheesta. Ongelman monimutkaisuus käy selvästi ilmi nykyisestä tilanteesta Afrikan pohjoisrannikolla, missä 60 000 ihmistä odottaa mahdollisuutta päästä Espanjaan. Globalisaation kautta muuttoliikekysymys ulottuu myös uusiin jäsenvaltioihin.
Arvoisa puhemies, EU:lla on moraalinen velvollisuus auttaa ainakin joitakin siirtolaisia pääsemään teollisuusmaihin, jotta he voivat vapautua nykyisistä olosuhteista ja saada hyvän elämän, kouluttautua ammattiin ja palata myöhemmin kotimaahansa toteuttaen näin kiertosiirtolaisuutta.
Edellä mainittujen ehdotusten toteuttamiseksi on tarpeen päivittää ja uudistaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden siirtolaispolitiikkaa. Laillisen maahanmuuton kanavointi edellyttää pitkän aikavälin yhteistyötä lähtö- ja kohdemaiden välillä, mutta siihen tarvitaan lisärahoitusta.
Arvoisa puhemies, siksi ei ole mahdoton ajatus, että meidän on pian puhuttava Euroopan unionin yhteisestä siirtolaispolitiikasta, jotta emme joutuisi samanlaiseen monimutkaiseen tilanteeseen kuin Euroopan unionin yhteisen energiapolitiikan kohdalla. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää hänen työstään tämän mietinnön hyväksi ja siinä esitetyistä selkeistä johtopäätelmistä. Niihin kuuluu sen myöntäminen, että Euroopan unioni ei vieläkään ole löytänyt yhteistä ja yhtenäistä ratkaisua muuttoliikekysymykseen. Se on varteenotettava ja laajamittainen haaste, sillä maapallon väestöstä 3 prosenttia eli 175 miljoonaa ihmistä on siirtolaisia ja 40 prosenttia näistä ihmisistä asuu kehitysmaissa.
Euroopan unionia on joskus kritisoitu liian vähäisten varojen osoittamisesta maahanmuuttajien ja pakolaisten kotouttamiseen. Seitsemän viime vuoden aikana tähän on käytetty 15 miljoonaa euroa, mikä tekee 50 senttiä maahanmuuttajaa kohti. Vaikuttaa kuitenkin myös siltä, että näiden varojen tehokas käyttö on vähintään yhtä suuri ongelma. Olemme nähneet monia huolestuttavia merkkejä tästä ja kuulemme lausuntoja tuhlaavaisuudesta ja korruptiosta näiden varojen jakelussa.
Maahanmuuttajille myönnettyyn tukeen liittyy sekä moraalinen että poliittinen ulottuvuus, ja meidän on luotava Euroopan unionille uusi ja avoin tätä alaa koskeva politiikka. Kymmenen viime vuoden aikana Euroopan unionin siirtolaispolitiikka on vain tiukentunut. Emme saa huijata itseämme kuvittelemalla, että tämä politiikka muuttuisi vuosien myötä sallivammaksi. Todennäköisemmin käy päinvastoin. 
Libor Rouček (PSE ).
   – Hyvät kuulijat, maailmassa on tällä hetkellä lähes 10 miljoonaa pakolaista ja 25 miljoonaa omassa maassaan pakolaiseksi joutunutta pääasiassa eteläisissä valtioissa. Koska olen myös itse ollut pakolainen ja läpikäynyt pakolaisjärjestelmän, siis elänyt pakolaisleirillä, haluan käyttää puheenvuoroni pakolais- ja kauttakulkualueilla oleskelevien siirtolaisten tilanteen pohtimiseen. Olen ehdottomasti sitä mieltä, että siirtolaisten elinolosuhteita vastaanottaja- ja kauttakulkumaissa on parannettava, erityisesti Saharan eteläpuolisen alueen maissa. Nyt on aika perustaa tiedotuskeskuksia, ulkomaanavun keskuksia ja oikeusapukeskuksia. On luotava erilaisten tautien, kuten sukupuolitautien ja aidsin, ennaltaehkäisyyn ja hoitoon tarkoitettuja ohjelmia. Tuki on kohdennettava pääasiallisesti yhteiskunnan heikoimmassa asemassa oleviin ryhmiin kuten naisiin ja lapsiin. Sen vuoksi kehotan komissiota kehittämään yhdistetyn strategian vastaanottaja- ja kauttakulkumaiden tukemiseksi. Näiden eteläisten valtioiden mahdollisuuksia on tuettava sekä kunnioitettava niiden oikeutta harjoittaa omaa itsenäistä siirtolaispolitiikkaa. 
Francesco Enrico Speroni (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, haluan korostaa, että tämä mietintö on täysin vaillinainen. Siinä puhutaan maahanmuuttajien oikeuksista, mutta ei heidän velvollisuuksistaan. Siinä ei myöskään mainita mitään vaarasta, jonka tietyt uskonnolliset ääriliikkeet aiheuttavat Euroopallemme.
En voi katsoa läpi sormien sitä, että ihmisiä on murhattu enkä sitä, että vapautemme on merkittävästi vähentynyt maahanmuuttajien joidenkin asenteiden takia. Viimeisin uhreista oli Theo van Gogh. Nykyään on suorastaan vaarallista tai mahdotonta käyttää satiirista t-paitaa kuten tätä, joka minulla on täällä mukanani. Tähän asiaan ei viitata mietinnössä sanallakaan. 
Kader Arif (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä lämpimästi jäsen Carlottia hänen erinomaisesta mietinnöstään, jonka lähestymistapaa tuen täysin.
Etelässä maastamuutto merkitsee liian usein parhaiten koulutettujen kansalaisten lähtemistä ja todellista ammattitaitovuotoa, jonka vuoksi nämä maat jäävät ilman tuloja ja todellisen kehityksen kannalta ratkaisevan tärkeiden peruspalveluiden tarjoaminen ja laatu vaarantuvat.
On tehtävä selväksi, että pohjoisissa maissa harjoitettava siirtolaisten valikoinnin politiikka lisää aivovuotoa. Jos pohjoisessa valikoidaan maahanmuuttajia, siitä seuraa aina kielteistä maastamuuttoa etelästä. Tällainen politiikka vie tehokkaasti kaikki oikeudet kehitykseen eteläisiltä valtioilta.
Vastakohtana tälle lähestymistavalle, jolla on näin haitalliset seuraukset, tässä mietinnössä ehdotetut konkreettiset toimenpiteet ja yleinen ajattelutapa vaikuttavat minusta mielenkiintoisilta. Yksi tällainen ehdotus koski kiertosiirtolaisuutta eli "aivojen kiertoa" vaihtoehtona aivovuodolle. Tämä liittyy jaetun siirtolaisuuden käsitteeseen, jonka mukaan kaikki osapuolet rikastuttavat toisiaan. Tässä on kyse yhteisen kehityksen edistämisestä ja sen sisällyttämisestä EU:n lainsäädäntöön unohtamatta siihen tarvittavaa rahoitusta sekä siitä, että näin tunnustaisimme siirtolaisten vaikutuksen lähtömaidensa kehitykseen ja tukisimme sitä. Todellinen tarkoitus olisi saada siirtolaisuus edistämään kehitystä ja kansojen välistä keskinäistä avunantoa.
Toivon, että tulevan Rabatissa pidettävän EU:n ja Afrikan huippukokouksen keskusteluissa vallitsee tällainen yhteisvastuun henki. Se on aivan olennaista. Tiedämme kaikki, että aiemmin on pystytetty muureja siinä uskossa, että ne suojelevat kansoja toisiltaan. Niiden kohtalona on aina ollut murtuminen ja lopullinen tuhoutuminen. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, myös minä haluan vuorostani kiittää jäsen Carlottia hänen mietinnöstään, koska se on todellakin hyvin ajoitettu siihen nähden, että YK:n yleiskokous kokoontuu syyskuussa tarkastelemaan muuttoliikkeen ja kehityksen välistä yhteyttä.
Mielestäni meidän on nyt aika ryhtyä sanoista ja toiveista tekoihin. Puhumme kaikki vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisesta, mutta niiden yhteydessä ei erityisesti mainita muuttoliikkeeseen liittyvää ongelmaa. Syyskuussa pidettävä YK:n yleiskokous on varmasti hyvä tilaisuus yhdistää selvästi toisiinsa kehitystavoitteet ja muuttoliike mutta vielä tärkeämpää olisi asettaa määrällinen tavoite ja sille tarkka toteuttamisaikataulu vastaukseksi tähän maailmanlaajuiseen ongelmaan.
Euroopan unionin on nopeutettava muuttoliikkeen sisällyttämistä kaikkiin ulkoisiin toimiin ja ulkopolitiikkaan. Vielä tärkeämpää olisi tutkia tapoja sisällyttää se uuteen kehitysyhteistyöstrategiaan eli uuteen EU:n naapuruusstrategiaan.
EU:n ja Afrikan huippukokous tarjoaa varmasti mahdollisuuden keskustella kaikista näistä ongelmista, mutta ennen kaikkea tarvitsemme yhdistetyn ja johdonmukaisen Euroopan unionin strategian. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää ja kiinnittää huomionne sellaiseen kehitykseen ja muuttoliikkeeseen liittyvään asiaan, jonka vuoksi jo hyvin menestyvien maiden vauraus ja älyllinen potentiaali kasvaa samalla kun kehitysmaat vuotavat kuiviin. Tarkoitan aivovuotoa.
Kehitysyhteistyöpolitiikalla ei saavuteta tuloksia, jos tällainen kehitys ei edes hidastu. Tällä hetkellä EU tarjoaa näkyvällä kädellään apua kehitysmaille, ja ottaa sen salaa pois toisella kädellään. Ehdotan, että järjestämme asiamme ensin Euroopan unionin sisällä, jossa on käynnissä samankaltainen aivovienti uusista jäsenvaltioista vanhoihin. Prosessi on jopa vielä piinallisempi, koska sisäiset rajat heikentyvät ja häviävät. EU:n on luotava erityisrahasto aivovuodon sääntelyä ja sen vaikutusten lieventämistä varten.
Kun olemme saaneet selvitettyä oman tilanteemme, voimme käyttää sitä perustana yhteistyölle kehitysmaiden ja aivovuodosta suuresti hyötyvän Yhdysvaltojen kanssa. 
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yhdyn tietenkin esitettyihin kannanottoihin. Käytettävissäni olevassa lyhyessä ajassa haluan tuoda esiin muutaman asian, joiden avulla voin esittää selvän kantani joihinkin kysymyksiin ja ehdotuksiin.
Aluksi haluan vastata jäsen van den Burgin erittäin tärkeään kannanottoon siitä, että on tarpeen erottaa selvästi turvallisuuteen ja kehitykseen osoitetut varat. Kehitykseen suunnattuja varoja ei tietenkään olla käyttämässä turvatoimien rahoittamiseen. Voitte olla vakuuttunut siitä, että komission kanta on, että kehitysapurahoja ei pidä käyttää näiden toimien rahoittamiseen.
Toinen mielestäni tärkeä asia on aivovuoto, josta on puhuttu jo kauan. Kehityksestä vastaavana komission jäsenenä olen sitoutunut tähän asiaan, enkä halua siitä olevan mitään epäilystä. Vastustan joidenkin siirtolaisten valikointia ajavien ja sillä ihmisiä houkuttelevien jäsenvaltioiden politiikkaa. Mielestäni siirtolaisten valikointi on kehityksen irvikuva, enkä hyväksy sitä. Tässä mielessä suhtaudun epäilevästi ehdotuksiin ja ajatuksiin, jotka liittyvät pysyvän työ- ja oleskeluluvan käsitteeseen. Mielestäni on hyvin vaarallista leikitellä sellaisilla ajatuksilla, jotka liittyvät selvästi siirtolaisten valikointiin. En pidä tästä lähestymistavasta, ja mielestäni on oikein tehdä se selväksi.
Hyvä jäsen Aubert, minun on sanottava, että pidän erittäin myönteisenä sitä, että vaaditte investointia julkistalouteen. Puhutte EU:n julkistaloudesta, mutta meidän olisi ennemminkin keskityttävä kumppanivaltioidemme ja kehitysmaiden julkistalouteen. Tämä on yksi päähänpinttymistäni, koska se muodostaa varsinaisen perustan jälleenrakentamiselle ja kehitykselle. On erittäin vaikeaa kannustaa kehitysmaiden kansalaisia pysymään kotona ja kehittämään maataan, sillä he elävät vailla tulevaisuudennäkymiä ja peruspalveluja, jotka jokaisen normaalin yhteiskunnan olisi tarjottava, sekä tuntevat, ettei heillä ole tulevaisuutta.
Toisin sanoen kehitysyhteistyöstrategioidemme keskeisimpänä osana olisi oltava kaikki, mikä liittyy valtioiden kykyyn taata peruspalvelut eli koulutus, terveydenhuolto, hallinto, oikeusjärjestelmä, kulttuuri ja perushyödykkeet. Olen varma, että siirtolaisuusilmiön lopulliset ratkaisut löytyvät tältä alalta. On kehitettävä valtion perustoimintoja, jotka ovat erittäin tärkeitä meille, jotka pitävät valtion maallisuutta parhaana vaihtoehtona. Mielestäni tämä on tärkeää.
Kiitän kaikkia puhujia mainitsematta jokaista erikseen nimeltä. Olen täysin samaa mieltä jäsen Kułakowskin kanssa, joka korosti muuttoliikkeen ja kehityksen erittäin läheistä yhteyttä. Ainoa oikea ratkaisu muuttoliikkeeseen on kehitys. Rajojen sulkeminen, ihmisten käännyttäminen tai siirtolaisten valikoiminen eivät ole ratkaisuja. Todellinen ratkaisu on kehityshankkeissa, joilla pyritään vahvistamaan, edistämään ja uudistamaan asianosaisia maita. Monissa kehitysmaissa ei enää ole toimivaa valtiokoneistoa. Kehotankin EU:ta, toimielimiämme ja AKT-maita, joita tämä erityisesti koskee, käymään yhdessä neuvottelupöytään.
Lopuksi haluan sanoa jäsen Dillenille, että hän lainasi Michel Rocardin sanoja täysin irrallaan asiayhteydestä. Tietenkään Eurooppa ei voi ottaa vastuulleen koko maailman kurjuutta. Haluan kertoa hänelle kuitenkin, että rikkailla mailla olisi hyvät mahdollisuudet tehdä niin, joten niiden toimettomuudelle ei ole mitään oikeutusta.
Hyvä jäsen Dillen, tässä on kyse ainoastaan poliittisesta tahdosta. Tiedän, että tällä alalla teillä ei sitä ole. 

Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Frithjof Schmidtin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A6-0207/2006) reilusta kaupasta ja kehityksestä (2005/2245(INI)). 
Frithjof Schmidt (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, laatimalla mietinnön reilusta kaupasta ja kehityksestä me parlamenttina reagoimme huomattavaan taloudelliseen ja poliittiseen menetystarinaan, jollainen reilu kauppa on.
Viime vuosina reilu kauppa Euroopan unionissa on kasvanut keskimäärin 20 prosenttia, ja suuntaus on edelleen nouseva. Yksittäisissä jäsenvaltioissa reilun kaupan markkinaosuus on jopa 20 prosenttia, kuten kahvin kohdalla Isossa-Britanniassa. Tämä kaikki on osoitus kansalaisyhteiskunnan aloitteen menestymisestä markkinaoloissa. Kyseessähän on aloite, joka on tähän saakka selvinnyt ilman huomattavaa valtiollista tukea ja rahoitusta. Samanaikaisesti tällä aloitteella myös edistetään suoraan köyhyyden torjuntaa, sillä reilut hinnat takaavat reilut tulot. Etelän valtioiden sosiaalisen ja yhteiskunnallisen kehityksen kannalta on myös hyvin ratkaisevaa, että tuottajat näissä maissa saavat reilut tulot.
Koko asia on samalla osoitus eurooppalaisten kuluttajien suuresta tietoisuudesta ja heidän kiinnostuksestaan sosiaaliseen vastuuseen kansainvälisessä kaupassa ja tuotteiden korkeaan laatuun. Tämä aihe koskee siten myös kuluttajien etujen suojelua. Reilut hinnat, reilut työ- ja tuotanto-olot ja ympäristöstandardien noudattaminen, kaikki nämä asiat hyödyttävät yhtä lailla tuottajien elämänlaatua etelässä ja kuluttajia pohjoisessa.
Asiasta vallitsi kehitysyhteistyövaliokunnassa myös laaja yksimielisyys, mistä olen hyvin iloinen. Haluankin tässä yhteydessä kiittää lämpimästi kaikkia kollegoitani kehitysyhteistyövaliokunnassa, varjoesittelijöitä ja koordinaattoreita heidän rakentavista neuvoistaan. Mietintö hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti. Tätä edelsi vilkas ajatustenvaihto Reilun kaupan liikkeen ja useiden järjestöjen kanssa reilun kaupan ongelmista. Valiokunnassa laadimme ja ehdotimme yhdessä kriteereitä, jotka "reilun kaupan" tuotteiksi määriteltyjen tuotteiden on täytettävä, jotta kuluttajat eivät tule petetyiksi.
Mietinnössä kehotetaan näin ollen komissiota antamaan reilua kauppaa koskeva suositus. Tässä on kyse poliittisen ja taloudellisen käsitteen eikä esimerkiksi jonkin yksittäisen tuotenimen tunnetuksi tekemisestä. Kyseessä ei myöskään ole koko Euroopan unionia koskeva oikeudellisesti sitova ja yksityiskohtainen sääntely tai eurooppalainen reilua kauppaa koskeva säädös. Tarkoituksenamme ei ole, eikä pitäisikään olla, säännellä liikaa ja siten mahdollisesti haitata näitä hyvin toimivia, vasta kehittymässä olevia markkinoita. Kyse on kuitenkin niiden kriteerien määrittelemisestä, jotka muodostavat "reilu kauppa" -käsitteen sisällön.
Keskeisiin kriteereihin, joita mietinnössä on tältä osin ehdotettu, kuuluvat tuottajien toimeentulon takaavat tuottajahinnat, kuluttajille tiedottaminen tuottajien hintatasosta, toisin sanoen avoimuus, Kansainvälisen työjärjestön työterveyttä ja -turvallisuutta sekä lapsityövoimaa koskevien keskeisten yleissopimusten noudattaminen tuotannossa, ympäristöstandardien noudattaminen, tuottajajärjestöjen tuotannon ja markkinoillepääsyn tukeminen sekä kyseisten ehtojen valvonta. Olisi tärkeää, että nämä seikat sisällytetään komission suositukseen.
Tässä yhteydessä haluan myös kiittää nimenomaisesti komissiota. Eritoten kehitysyhteistyön pääosastossa ja kauppapolitiikan pääosastossa avoimuus ja, voisin lisätä, myös myötämielisyys mietintöä kohtaan oli selvästi havaittavissa. Näkemystenvaihtomme oli erittäin rakentavaa.
Vielä yksi henkilökohtainen huomio: arvoisa komission jäsen Mandelson, tiedän teidän rakastavan suklaata ja olen usein nähnyt, miten ostatte mieluiten reilun kaupan suklaata Oxfamilta. Nämä ovat kaksi mieltymystä, jotka ovat yhteisiä meille molemmille. Olen näin ollen jo kuluttajatottumustenne ansiosta tietoinen siitä, että suhtaudutte avoimesti tähän aiheeseen.
Haluan esittää teille vielä erityisen vetoomuksen: perustakaa "Aid for trade" -ohjelmassa, josta keskustellaan parhaillaan WTO:ssa, oma kohta nimeltä "Aid for fair trade". Jos voisimme käyttää 10 prosenttia tätä alaa koskevista tukivaroista reilun kaupan kehittämiseen, se antaisi valtavan sysäyksen tälle erinomaiselle toiminta-ajatukselle. Auttakaa meitä myöntämällä reilun kaupan tuotteille suosituimmuuskohtelu julkisissa tarjouskilpailuissa ja antakaa uutta eloa Cotonoun sopimuksen 23 artiklalle, jonka mukaan AKT-maiden (Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden) kanssa käytävälle reilulle kaupalle on annettava tärkeä asema ja sitä on tuettava.
Euroopan unioni tarvitsee hyvin koordinoitua reilun kaupan politiikkaa. Parlamentti ottaa tänään toivoakseni tärkeän askeleen tähän suuntaan, minkä jälkeen on komission tehtävä ottaa jälleen uusi tärkeä askel. Tarvitsemme tätä suositusta, arvoisa komission jäsen Mandelson. 
Peter Mandelson,
   . Arvoisa puhemies, haluan heti aluksi kiittää jäsen Schmidtiä mietinnöstä ja huomion kiinnittämisestä yhä huomiota herättävämpiin kulutustottumuksiini, joista on tulossa, kuten pelkään, liiankin ilmeisiä kasvaessani tähän tehtävään EU:n kauppakomissaarina. Haluan kiittää häntä vilpittömästi ja lämpimästi tästä mietinnöstä, joka on mielestäni erittäin arvokas ja saa hyvän vastaanoton.
Reilu kauppa on mielestäni yksi keskeisistä välineistä lisätä kestävää kehitystä ja antaa meille paremmat valmiudet torjua köyhyyttä maailmassa, ja toiminta-ajatuksena se kehittyy nopeasti. Se on kiistatta hyvin suosittu kaupallinen käytäntö. Reilu kauppa tunnetaan ja hyväksytään laajalti yleisessä mielipiteessä, ja sen vetovoima on kasvamassa. Se auttaa lisäämään kansalaisten tietoisuutta kaikista kestävyyteen liittyvistä kysymyksistä.
Kyse ei ole vain yksittäisestä kulutustapahtumasta, joka on hyvä kulutettavan tuotteen sisällön osalta. Se myös stimuloi aivoja. Se saa ajattelemaan ja on siten vieläkin arvokkaampi. Kuluttajat ottavat huomioon tuotanto-oloihin liittyvät näkökohdat. Ihmiset välittävät siitä, mitä he syövät, ja reilu kauppa on tehnyt uraauurtavaa työtä tässä suhteessa mitä miellyttävimmällä tavalla.
Komissio tukee aktiivisesti reilua kauppaa. Teimme reilua kauppaa koskevia sitoumuksia AKT-maiden kanssa tehdyssä Cotonoun sopimuksessa ja tiedonannossamme kehitykseen vaikuttavien politiikkojen johdonmukaisuudesta.
Monilla kauppaa ja kehitysyhteistyötä koskevilla hankkeilla tuetaan reilua kauppaa: kehitysyhteistyöhankkeista reilua kauppaa tuettiin yli 4 miljoonalla eurolla vuonna 2003, ja tämä summa on kasvussa. Kyseiset hankkeet koostuvat pääasiassa kansalaisjärjestöjen toimien tukemisesta mutta myös suorasta avusta työstandardien yhdenmukaistamiselle. Osallistumme myös reilua kauppaa koskeviin tapahtumiin.
Voitaisiin väittää, että samalla kun reilu kauppa auttaa rauhoittamaan niiden omaatuntoa, jotka ostavat reilun kaupan tuotteita, toiset jatkavat joka tapauksessa köyhien riistämistä. En ole ilahtunut tästä väitteestä. Reilu kauppa ei ole ihmelääke kaikkiin köyhien tuottajien ongelmiin, eikä reilun kaupan tuotteiden ostamatta ja käyttämättä jättäminen välttämättä tarkoita köyhien riistämistä.
Köyhyyden torjumiseksi ja kehityksen lisäämiseksi tarvitaan yleistä ja yhtenäistä poliittista kehystä. Tätä meidän on kehitettävä ja tästä meidän on muodostettava itsellemme käsitys, ja mietinnössä autetaan meitä tekemään niin.
Reilu kauppa on yksityistä ja rajattu koskemaan siihen osallistuvia tuottajia, kun taas YK:n vuosituhannen kehitystavoitteet koskevat kaikkia. Reilu kauppa on siten erityistä ja yksityiskohtaista, vuosituhannen kehitystavoitteet taas yleisiä ja laaja-alaisia, mutta näiden kahden välillä on selvä yhteys. Yksilöllä ja EU:n politiikalla on erilainen tavoite.
Yksilö tekee henkilökohtaisen valinnan. Hänellä on oikeus käyttää valinnanvapauttaan. Tätä ei voida automaattisesti muuntaa laaja-alaisemmaksi politiikaksi. Yksittäinen kuluttaja tarkastelee oikeutetusti yhtä kahvipakkausta. Poliitikkojen taas on otettava huomioon koko ala ja velvoitteemme sitä kohtaan.
Tarvitsemme kokonaisvaltaisen ja yleisen ratkaisun, jota ei näin ollen pitäisi rajoittaa koskemaan vain reilua kauppaa. Kuten mietinnössä oikein huomautetaan, markkinoilla toimii myös muita kuin reilun kaupan tuottajia, jotka voivat saavuttaa samanlaisia tuloksia kuin reilun kaupan tuottajat, joilla on samat kasvumahdollisuudet ja jotka voivat vaikuttaa kuluttajien valintoihin ja kansainvälisiin kaupankäyntijärjestelmiin. Meidän olisi hyödynnettävä täysin kaikkien kestävyyden tukemiseen tähtäävien uskottavien aloitteiden tarjoamia mahdollisuuksia. Tätä meidän pitäisi testata. Onko aloitteesta apua ja edistääkö se kestävyyttä? Jos näin on, tämän pitäisi määrätä se, miten reagoimme ja asennoidumme kyseiseen aloitteeseen.
Aiemmin tehtyjen sitoumusten pohjalta haluamme tutkia kumppaneidemme kanssa mahdollisuutta sisällyttää AKT-maiden kanssa tehtyihin taloudellisiin kumppanuussopimuksiin, samoin kuin muihin kauppasopimuksiin, erityisiä kannustimia, joiden tarkoituksena on parantaa reilun kaupan tuotteiden markkinoillepääsyä. Tältä osin voimme uskoakseni ajaa etujamme ja täyttää sitoumuksemme kaikkein hyödyllisimmällä tavalla.
Näin ollen on erittäin hyödyllistä, että mietinnössä viitataan epätarkoituksenmukaisen reilua kauppaa koskevan kansallisen lainsäädännön uhkaan. Olen tietoinen joistakin parhaillaan tehtävistä aloitteista, joilla saatetaan vahingoittaa asemaa, jonka reilu kauppa on jo saavuttanut. Meidän on siten oltava valppaita näiden aloitteiden suhteen ja pohdittava, eikö olisi parempi omaksua yhtenäisempi ja kollektiivisempi lähestymistapa suurimman hyödyn aikaansaamiseksi reilulle kaupalle.
Käänteisesti reilussa kaupassa henkilöityvän nimenomaisen lähestymistavan liian tiukassa noudattamisessa olisi uhkana se, että syrjitään muita järjestelmiä, joita on mainittu mietinnössänne, joilla on samantapaisia vaatimuksia ja joita voimme ja meidän pitäisi tukea.
Olette oikeassa siinä, että kuluttajia on suojeltava, kysymys kuuluu vain, miten se tehdään. Politiikan tehtävänä on nähdäkseni varmistaa, että kuluttajille annettavat tiedot ovat oikeita ja tiedottaminen avointa, ja olen iloinen, että tätä seikkaa korostetaan myös mietinnössä. Kuluttajia suojellaan jo harhaanjohtavilta väitteiltä, mutta voisimme harkita pitemmälle meneviä toimia, joilla kuluttajaa autetaan osallistumaan aktiivisesti tuotantoetiikkaan.
Valitusjärjestelmistä yleisesti on uskoakseni mahdollista antaa parempaa tietoa, ja tätä koskeva työ on käynnissä. Pyydän yksiköitäni tutkimaan, miten kestävyyttä lisätään erilaisilla sertifiointi- ja takuujärjestelmillä, reilu kauppa mukaan lukien.
Tarkastelemme kaikkia mietinnössä esitettyjä ehdotuksia ja tiedotamme tietysti parlamentille tulevista tapahtumista. Meidän on käytävä jatkuvaa vuoropuhelua parlamentin kanssa. Olenkin iloinen, että mietinnössä luodaan kehys sekä tätä vuoropuhelua että sitä tapaa varten, jolla me voimme, meidän pitäisi ja me aiomme viedä tätä alaa koskevaa sitoumustamme eteenpäin.
Puheenvuoroni päätteeksi haluan kiittää esittelijää vielä kerran laadukkaasta mietinnöstä. 
Jörg Leichtfried (PSE ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluan onnitella esittelijä Frithjof Schmidtiä, joka käsitteli kysymystä erittäin tavoitekeskeisesti ja antoi sen valiokunnan äänestykseen hyvin myönteisin seurauksin. Vaikka komissio ja parlamentti ovat käsitelleet tätä aihetta useaan otteeseen, lisätoimet ovat aina tarpeen, jotta reilu kauppa voi kehittyä jatkossakin tehokkaasti ja menestyksekkäästi. Tältä osin on tärkeää, että otetaan käyttöön keskeiset standardit ja kriteerit, joiden mukaisesti markkinoiden tulisi kehittyä. Tämän vasta kehittymässä olevan alan kohdalla on kuitenkin kiinnitettävä aina huomiota siihen seikkaan, että hätiköityihin direktiiveihin liittyy aina kaavamaisen yhdenmukaistamisen ja liikasääntelyn uhka.
Eurooppa on reilun kaupan tuotteiden suurin markkina-alue, jonka osuus maailmanlaajuisesta myynnistä on 60–70 prosenttia, ja sen osuus voi arvioni mukaan edelleen kasvaa. Tältä osin minusta on erityisen tärkeää, että kuntia, kaupunkeja, osavaltioita ja muita alueellisia hallintoyksikköjä muistutetaan toistuvasti asiasta ja pyydetään ottamaan reilun kaupan tuotteet huomioon tarjouskilpailuissaan ja käyttämään niitä erilaisissa tapahtumissa ja muissa vastaavissa.
Reilun kaupan tuotteiden vähäisen tuotannon monimuotoisuuden johdosta kuluttaja on usein epävarma, onko reilun kaupan tuotteeksi merkitty tuote todellakin sellainen. Mitä suuremmat nämä markkinat ovat, sitä suurempaa on myös epävarmuus. Siten meidän on ehkä pohdittava tulevaisuudessa eurooppalaista reilun kaupan logoa.
Reilun kaupan tuottajien osalta vaadin tuottajien toimeentulon turvaavaa hinnoittelua, reiluja tuotanto-oloja ja ympäristöstandardien noudattamista kestävän kehityksen yhteydessä. Reilu kauppa on liitettävä erottamattomasti keskeisiin työstandardeihin. Nyt kun olemme onnistuneet luomaan myönteiset toimintaedellytykset reilun kaupan kehittämiselle ja edistämiselle, voimme eurooppalaisina omaksua erittäin tärkeän tiennäyttäjän roolin tällä alalla. 
Filip Kaczmarek,
   . Arvoisa puhemies, haluan onnitella ja kiittää jäsen Schmidtiä tästä mietinnöstä ja hänen mielenkiintoisesta reilua kauppaa käsittelevästä puheenvuorostaan. Reilu kauppa voi edistää köyhien maiden kehitystä turvaamalla paremmat olot tuottajille ja heidän perheilleen sekä varmistamalla tuottajien paremman pääsyn maailmanmarkkinoille ja edistämällä kestävää kehitystä. Haluan kiinnittää huomionne useisiin mietintöön sisältyviin kohtiin, jotka ovat ongelmallisia mietinnön sisällön vuoksi.
Ensinnäkin mietinnössä sekoitetaan mielestäni toisinaan ajatus Reilusta Kaupasta (isoilla alkukirjaimilla kirjoitettuna) reiluun kauppaan yleisessä merkityksessä. Kyseessä on ensimmäinen sellainen teksti EU:n lainsäädännön historiassa, jossa käsitellään reilua kauppaa, tai toisin sanoen Reilua Kauppaa isoilla alkukirjaimilla kirjoitettuna, Reilu Kauppa -logolla varustettuja ja sellaisina markkinoitavia tuotteita käsittelevän mietinnön muodossa. Mietinnön aiheena olisi pitänyt olla tuotteiden merkitseminen niin, etteivät Reilun Kaupan pääperiaatteet vääristy kuluttajien kustannuksella. Kuluttajat nimittäin haluavat ostaa Reilun Kaupan tuotteita.
Mietintö koskee Reilun Kaupan alaa. Haluan kuitenkin korostaa, ettei nyt keskusteltavana oleva mietintö ole mietintö reilusta kaupasta siinä mielessä, että kansainvälisestä kaupasta tehtäisiin reilumpaa. On selvää, että reilu kauppa (pienillä alkukirjaimilla kirjoitettuna) on jotakin aivan muuta. Se on pyrkimys tehdä kaikesta kaupasta reilumpaa, ja tätä aihetta on sivuttu monissa muissa Euroopan parlamentin päätöslauselmissa ja mietinnöissä.
Tästä syystä Cotonoun sopimukseen viittaaminen tässä yhteydessä on mielestäni sopimatonta, koska kyseisessä sopimuksessa käsitellään reilua kauppaa pienillä eikä isoilla alkukirjaimilla kirjoitettuna. Katson myös, että hintojen vakauttaminen on arveluttava aihe ja etteivät siihen liittyvät huomautukset auta meitä arvioimaan mietintöä kokonaisuutena. 
Linda McAvan,
   . Arvoisa puhemies, minut vei eilen illalla kotiin ghanalainen taksinkuljettaja. Hän oli uskoakseni yksi harvoista taksinkuljettajista, jotka olivat eilen töissä jalkapallon MM-kisojen aiheuttaman jännityksen vuoksi. Kysyin häneltä, pitääkö hän Ranskassa asumisesta. Hän sanoi sen olevan ok, mutta kertoi kaipaavansa Ghanaa. Täällä Ranskassa kolmella hänen lapsistaan oli mahdollisuus opiskella yliopistossa, mikä oli mahdoton ajatus Ghanassa.
Vierailin Ghanassa viime vuonna. Taksinkuljettajan sanat vahvistivat sen, mitä olin nähnyt siellä. Kävin Pohjois-Ghanassa tapaamassa tomaatin ja riisin viljelijöitä. He eivät kyenneet ansaitsemaan toimeentuloon riittävää palkkaa eivätkä voineet näin ollen lähettää lapsiaan kouluun eivätkä saada lääkärinhoitoa. Samanaikaisesti Pohjois-Ghanan markkinoilla oli myynnissä Yhdysvalloissa tukivaroin tuotettua riisiä ja EU:ssa jalostettuja tomaattituotteita, jotka olivat halvempia kuin paikalliset tuotteet.
Samalla matkalla vierailimme reilun kaupan kaakaota tuottavien viljelijöiden luona Ghanan keskiosissa. He eivät olleet todellakaan rikkaita, mutta heillä oli kiinteä tuottajahinta ja pitkä-aikainen tuotantosopimus. Näin ollen heillä oli mahdollisuus saada lääkärinhoitoa, heidän lapsillaan oli mahdollisuus käydä koulua ja reilun kaupan palkkio tarkoitti sitä, että paikallisissa kylissä investoidaan veteen. Näin samat erot reilun kaupan tuottajien ja muiden kuin reilun kaupan tuottajien välillä banaaniviljelmillä Windward Islands -saarilla.
Haluamme reilut hinnat tuottajille kaikissa kehitysmaissa. Toivomme, että WTO luo oikeudenmukaisemman järjestelmän, mutta tällä välin tarvitsemme Reilua Kauppaa, isolla R:llä ja isolla K:lla. Olen tyytyväinen kuullessani, että komissio antaa tälle tukensa.
Muiden merkkien osalta totean, että muita eettisiä merkkejä kehitetään parhaillaan. Jotkin niistä ovat erittäin hyviä, mutta meidän on oltava varovaisia tässä suhteessa. Reilusta Kaupasta ei voida antaa alennusta. Markkinoiden kasvaessa yhä useammille markkinatoimijoille tulee kiusaus hankkia tuotteilleen eettinen merkki, mutta he eivät halua maksaa siitä todellista hintaa. Meidän on siis katsottava tarkasti, ketä tuemme, ja varmistettava, että merkit todella ovat eettisiä. Reilussa Kaupassa on kyse hinnasta ja kestävyydestä. Siinä on kyse köyhyyden torjuntaa koskevasta vuosituhannen kehitystavoitteesta. 
Sajjad Karim,
   . Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla esittelijä Schmidtiä vaatimustason ja sen myötä tavoitteidemme nostamisesta. Olen varma, että me kaikki hyödymme suuresti hänen suosituksistaan. Pidän myös komission esittämiä näkemyksiä myönteisinä. Olen varma, että kumppanuuteen perustuva lähestymistapamme saa paljon hyvää aikaan.
Se on erityisen tärkeää, koska nykyään suuri osa elintarvikkeista on peräisin kehitysmaista, joissa viljelijöiden ja työntekijöiden on yhä vaikeampaa ansaita riittävää toimeentuloa. Kansainvälisesti hyväksyttyjen merkkien, joihin tunnolliset kuluttajat voivat luottaa, käyttö globaaleilla markkinoillamme on looginen ja merkittävä panos taloudellisiin ja sosiaalisiin parannuksiin kaikkialla maapallolla. Selkeiden merkkien käytön myötä yksilöt alkavat ymmärtää, että he voivat osallistua omalta osaltaan kansainvälisen köyhyysongelman ratkaisemiseen. Yksinkertaisella päätöksellä ostaa reilun kaupan merkillä varustettuja tuotteita voi olla valtava vaikutus takaamalla, että kasvattajat ja työntekijät hyötyvät reilummista palkoista ja paremmista työoloista, ja se voi vaikuttaa ratkaisevasti heidän kykyynsä täyttää perheidensä perustarpeet.
Viimeisten viiden vuoden aikana Yhdistyneen kuningaskunnan reilua kauppaa koskevat rakenteet ovat osoittautuneet kaikkein dynaamisimmiksi EU:n jäsenvaltioista, ja se on maailman nopeimmin kasvava reilun kaupan markkina-alue. Huikeat 87 prosenttia Yhdistyneen kuningaskunnan väestöstä ostaisi mieluummin yrityksiltä, jotka tekevät jotain myönteistä yhteisön hyväksi. Kun heiltä kysyttiin, mitkä tuotteet kuuluvat tähän kategoriaan, 27 prosenttia mainitsi nimenomaan reilun kaupan tuotteet. Tämä luku voisi ja sen pitäisi olla paljon korkeampi, ja kaikkien Euroopan parlamentin vastuuntuntoisten jäsenten velvollisuus on lisätä tietoisuutta tästä tarpeellisesta hankkeesta.
Omassa luoteisessa vaalipiirissäni olemme vakaasti päättäneet edistää yhdenvertaisuutta ja kestävää kehitystä, aina kun se on mahdollista. Lancashiressä sijaitseva Garstang oli ensimmäinen kaupunki, joka sai reilun kaupan kaupungin aseman vuonna 2001. Sen esimerkkiä on seurannut 13 Luoteis-Englannin kaupunkia, Manchesterin, Lancasterin ja Liverpoolin kaltaiset suuret teollisuuskaupungit mukaan luettuina. Kendal oli ensimmäinen reilun kaupan kunta, ja nyt Lancashiren neuvosto on luvannut, että Lancashirestä tulee ensimmäinen reilun kaupan kreivikunta.
Euroopan parlamentin tapaan reilun kaupan tuotteita on saatavilla monissa neuvoston rakennuksissa, kokouksissa tarjoiltava tee ja kahvi ovat reilun kaupan tuotteita, ja tietoisuuden lisäämiseksi on järjestetty erityisiä teemapäiviä, jolloin henkilökunnalle on kerrottu reilun kaupan eduista. 
Miguel Portas,
   . – Kun Maailman kauppajärjestön neuvottelut ovat nyt päätyneet jälleen kerran umpikujaan, on hyvä nähdä Euroopan parlamentin keskustelevan reilua kauppaa käsittelevästä mietinnöstä. Tiedämme, että tämä on edelleen vain tippa meressä globaalin talouden kannalta ja että miljoonaa maatyöläistä hyötyy nykyään reilusta kaupasta. Tämä saattaa kuulostaa suurelta määrältä, mutta on itse asiassa melko pieni. EU:n on siten sitouduttava reiluun kauppaan, vaikka vain rauhoittaakseen nälkää ja köyhyyttä etelän valtioissa lisäävän yhteisen maatalouspolitiikan omaatuntoa. Reilu kauppa voisi olla sulka hatussanne, arvoisa komission jäsen. Muut ihmiset, viljelijät, kauppaverkostot ja vaativat kuluttajat voisivat tuoda siihen uutta eloa.
Jäsen Schmidt on esittänyt joitakin hyviä ehdotuksia, erityisesti alv-asteen alentamista ja tuontitullien poistamista. Mietinnön tekee kuitenkin myönteiseksi nimenomaan se, että siinä viitoitetaan tietä eteenpäin ja esitetään toivon periaate. Reilun kaupan myötä maailma voisi olla parempi paikka. 
Eoin Ryan,
   . Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella esittelijää erinomaisesta mietinnöstä, joka olisi pitänyt laatia jo ajat sitten.
Reilussa kaupassa on kyse reilun hinnan maksamisesta köyhille tuottajille ja heidän avustamisestaan niiden tietojen ja taitojen hankkimisessa, joita he tarvitsevat kehittääkseen toimintaansa ja raivatakseen tiensä pois köyhyydestä. Olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa. Reilu kauppa ei ole ainoa ratkaisu, mutta se on osa ratkaisua.
Ostajilla, jotka valitsevat reilun kaupan merkillä varustettuja tuotteita, on erittäin tärkeä asema köyhyyden lievittämisessä ja syrjäytyneiden tuottajien tukemisessa tavalla, joka edistää ihmisarvoa ja omavaraisuutta. Tänään julkistetut uudet luvut osoittavat, että reilun kaupan sertifioitujen tuotteiden maailmanlaajuinen myynti nousi 1,1 miljardiin vuonna 2005. Tämä tarkoittaa 37 prosentin nousua edellisestä vuodesta. Viesti on selvä: kuluttajat tukevat mielellään reilua kauppaa. Jotta reilun kaupan tuotteiden myyntiä lisätään siten, että useammat syrjäytyneet tuottajat hyötyvät myynnin kasvusta, on tärkeää ottaa mukaan kaupalliset valmistajat ja kannustaa reilun kaupan tuotteiden toimittamista supermarketteihin, joissa useimmat ihmiset tekevät ostoksensa.
Reilun kaupan merkittävä maailmanlaajuinen kasvu vuonna 2005 on osoitus myös siitä, että yhä useammat tuottajat, kauppiaat ja toimittajat luottavat reilun kaupan sertifikaattiin ja haluavat liittyä tähän järjestelmään. Haasteena on kuitenkin varmistaa, että sertifioinnissa käytettävät standardit säilyvät.
Vierailin äskettäin Guatemalassa irlantilaisen kansalaisjärjestön Trocairen kanssa. Vierailumme aikana kävimme Claremontin kahvitilalla, jossa 50 perhettä, jotka ovat asuneet ja työskennelleet kyseisellä tilalla kolmen sukupolven ajan oloissa, joita voidaan ainoastaan kuvailla feodaalisiksi, käskettiin lähteä tilalta, koska sen omistaja, joka sattuu olemaan maan presidentin käly, päätti haluavansa heidän lähtevän muualle ja halusi muuttaa heidän toimintaansa. Kyseessä on ryhmä ihmisiä, jotka haluavat perustaa osuuskunnan tuottaakseen reilun kaupan kahvia. He tietävät, miten kahvia tuotetaan, sillä kuten totesin, he ovat tehneet sitä sukupolvien ajan. Haluan vain pöytäkirjaan merkittävän, että olen ottanut näiden ihmisten ahdingon Guatemalassa esille täällä parlamentissa, koska minusta on törkeää, että ihmisiä voidaan kohdella näin tänä päivänä.
Reilussa kaupassa ei ole kyse vain ostamisesta ja myymisestä vaan oikeudenmukaisuuden varmistamisesta ihmisille kaikkialla maailmassa. 
Christofer Fjellner (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kannatan reilua kauppaa. Minulle reilu kauppa tarkoittaa vapaakauppaa, kaupankäyntiä ilman tulleja ja kiintiöitä toimintaympäristössä, jossa kunnioitetaan vapaata yrittäjyyshenkeä ja omistusoikeutta. Mietinnön näkökulma poikkeaa joiltakin osin omasta näkökulmastani, ja paikoitellen vaikuttaa siltä, että mietinnössä pyritään päinvastaiseen lopputulokseen.
Mietinnössä sekoitetaan toisiinsa kaksi erilaista reilua kauppaa. Kun yritykset ja järjestöt määrittelevät itse, mikä on niiden käsityksen mukaan reilua, ja sitten tarjoavat kuluttajalle tuotteita, jotka on tuotettu näin määriteltyjen kriteerien mukaisesti, tämä on osoitus kuluttajan vallasta, mikä on erittäin hyvä asia.
Toisenlaisesta reilusta kaupasta on kyse silloin, kun poliitikot solmivat vapaaehtoisia liikesuhteita ja asettavat ehdot ja hinnat, joita he pitävät reiluina, jotta voivat sitten kutsua tätä reiluksi kaupaksi. Minusta tämä on sosialismia ja erittäin huono asia. Mietinnössä ehdotetaan oman oikeusperustan luomista yritysten reilulle kaupalle sekä poliittisten tavoitteiden ja kriteerien asettamista. Tämä tarkoittaa erittäin tärkeän kuluttajan vallan muuttamista jonkinlaiseksi sosialistiseksi suunnitelmataloudeksi. Minua hämmästyttää, että niin monet Euroopan parlamentin jäsenet pitävät tätä toivottavana.
Vaikka reilun kaupan merkintä ilmentääkin kuluttajan valtaa ja on hyvin myönteinen asia, haluan puheenvuoroni päätteeksi kehottaa kaikkia, niin poliitikkoja kuin kansalaisiakin, suhtautumaan jatkossakin kuluttajina kriittisesti erityisesti reilun kaupan merkillä varustettuihin tuotteisiin. Ne antavat usein enemmän rahaa ja vaikutusvaltaa järjestöille, joita ohjaa vasemmistolainen ideologia ja vapaakaupan vastustus, kuin todella köyhille ihmisille alikehittyneissä maissa. Tropicana- ja Dole-appelsiinimehu edistävät kehitystä ja köyhyyden torjuntaa todennäköisesti enemmän kuin esimerkiksi täällä mainittu Oxfam-appelsiinimehu.
Juuri tapa, jolla Euroopan parlamentti on harkitsemattomasti ottanut Oxfamin avosylin vastaan, on hyvä esimerkki siitä, miten oudon käänteen asiat voivat saada, kun emme suhtaudu kriittisesti reilun kaupan tuotteisiin. Esimerkiksi täällä parlamentissa myytävä Oxfam-appelsiinimehu on peräisin Kuubasta. Kunnes joku on selittänyt minulle, miten sitä voidaan kutsua reiluksi kaupaksi, kun ostan valtion tuottamaa mehua ja rahani menevät kommunistiselle diktaattorille, vaadin kaikkien Oxfam-tuotteiden poistamista parlamentissa tarjottavien tuotteiden valikoimasta, koska tässä ei ole kyse reilusta kaupasta. 
Karin Scheele (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan esittää onnitteluni esittelijälle ja myös lausunnon valmistelijalle. Mietintö on erittäin hyvä. Tiettyjen puhujien kohdalla syntyy sellainen vaikutelma, etteivät he ole lukeneet mietintöä ja että he pitävät esitelmiä, jotka he ovat pitäneet aiemmin jo jollain toisella poliittisella foorumilla.
Kirjoitetaan reilu kauppa sitten pienillä tai isoilla alkukirjaimilla, minusta on hyvin tärkeää kiinnittää huomiota siihen, että "reilun kaupan" merkki voi siihen liittyvine edellytyksineen toimia mallina maailmanlaajuisille markkinoille. Mietin, miksi tässä parlamentissa pelätään niin paljon oikeudenmukaisuutta maailmankaupassa. Säästyisimme lukuisilta kehitystä ja maahanmuuttopolitiikkaa käsitteleviltä keskusteluilta, jos maailmankauppajärjestelmä olisi oikeudenmukaisempi.
Keskustelimme asiasta AKT-maita (Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maita) edustavien yrittäjien kanssa parlamentaarisessa edustajakokouksessa, joka järjestettiin kaksi viikkoa sitten Wienissä. Näiden pienyrittäjien edustajat kertoivat meille "reilun kaupan" merkin tärkeästä asemasta kotiseuduillaan. He myös mainitsivat, että olisi hyvä esimerkki ja ratkaisu heidän kotiseutujensa ongelmaan, jos koko kansainvälisessä kaupassa siirryttäisiin enemmän tähän suuntaan. Keskusteluissa viitattiin myös reilun kaupan tuotannon suunnattomaan vaikutukseen köyhyyden torjuntaan yleisesti ja erityisesti naisten elämään.
On tärkeää, että sanomme tämän selvästi, ja toivon, että hyväksymme esittelijän mietinnön tällaisenaan tukeaksemme tarmokkaasti sekä "reilun kaupan" merkkiä että itse reilua kauppaa. 
Fiona Hall (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Schmidtiä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Reilu kauppa on menestystarina. Yhdistyneessä kuningaskunnassa myytyjen reilun kaupan tuotteiden arvo kaksinkertaistui vuosina 2002–2004, ja reilun kaupan kahvin ja teen tuotemerkit ovat erittäin tunnettuja.
On arvioitu, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa kulutetaan joka päivä kolme miljoonaa reilun kaupan tuotteesta valmistettua kuumaa juomaa. Yhdistyneen kuningaskunnan suurin reilun kaupan järjestö, Tradecraft, on sijoittautunut vaalipiirissäni sijaitsevaan Gatesheadiin. Olen ylpeä Koillis-Englannissa nyt vallitsevasta innostuneisuudesta reilua kauppaa kohtaan yhä useampien paikkakuntien ilmoittautuessa reilun kaupan kaupungeiksi.
Vaikka reilu kauppa on kasvussa monissa paikoissa, se on joissakin jäsenvaltioissa paljon kehittymättömämpää kuin toisissa. EU:n tuki reilulle kaupalle kuluttajien tietoisuuden lisäämisen ja tiedotuskampanjoiden muodossa voi auttaa reilua kauppaa kasvamaan koko Euroopan unionissa. Reilun kaupan vaatimatonkin tukeminen merkitsisi reilun kaupan tuotteiden markkinoiden huomattavaa kasvua ja vähentäisi köyhyyttä merkittävästi tuottajamaissa. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttaminen, globalisaation hyötyjen oikeudenmukaisempi jakautuminen ja kehitysmaiden ottaminen tehokkaammin osaksi globaalia talousjärjestelmää ovat maailmanyhteisön tärkeimpiä haasteita.
Kukaan ei voi epäillä reilun kaupan aloitteiden ja ohjelmien myönteistä vaikutusta kehitysmaiden kestävään taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen.
On hyvin tunnettu tosiasia, että EU on yksi maailman avoimimmista markkina-alueista, mikä on tulosta erityisesti "kaikki paitsi aseet" -aloitteesta, josta hyötyvät vähemmän kehittyneet maat, ja muiden kehitysmaiden suosituimmuuskohtelusta.
Vapaa markkinoillepääsy ei kuitenkaan vielä riitä. Tarvitsemme myös varojen tasapainoisempaa saatavuutta ja jakautumista keskenään kilpailevien viejien ja pientuottajien välillä. Meidän on myös torjuttava sosiaalista ja ekologista polkumyyntiä.
EU:n tekemien myönnytysten ja sen kehitysyhteistyöpolitiikan on kohdistuttava ensisijaisesti haavoittuvassa asemassa oleviin ja erityisesti apua eniten tarvitseviin maihin. Toisin sanoen ei ole mielekästä avata eurooppalaisia markkinoita kehittyneiden maiden suurten viejien eduksi pienten ja keskisuurten eurooppalaisten tuottajien kustannuksella. Reilun kaupan järjestelmien kehittäminen ja sellaisten tuotteiden tukeminen, jotka täyttävät korkeat sosiaaliset ja ympäristöä koskevat vaatimukset, ovat vieläkin tärkeämpiä ottaen huomioon, ettei näitä asioita käsitellä meneillään olevissa Maailman kauppajärjestön neuvotteluissa.
Puheenvuoroni päätteeksi minäkin haluan onnitella esittelijä Schmidtiä hänen laadukkaasta panoksestaan keskusteluun kansainvälisestä reilua kauppaa koskevasta lainsäädännöstä. 
Glenys Kinnock (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä komission jäsenen osoittamaa sitoutuneisuutta näihin kysymyksiin ja myös sen seikan teroittamista, ettei hänen sitoutumisensa koske ainoastaan Oxfam-suklaan nauttimista.
Haluan myös todeta, että Linda McAvanin tapaan minulla on paljon kokemusta kehitysmaista, kuten Ugandasta, missä tapasin viime vuonna viljelijän, joka myi kilon kahvipapuja 150 Ugandan shillingillä. Myöhemmin maksoin 1000 Ugandan shillinkiä yhdestä kahvikupillisesta. Tämä on sellaista epäoikeudenmukaisuutta, jota Reilun kaupan liike käsittelee.
Kotimaani Wales on nyt äänestänyt reilun kaupan käytännön suunnannäyttäjänä toimimisesta. Tällä viikolla Walesin ensimmäinen ministeri julkisti ehdotukset, joiden mukaan Walesista tulisi reilun kaupan kansakunta. Teemme nyt työtä lisätäksemme walesilaisten tietoisuutta reiluun kauppaan liittyvistä kysymyksistä. Tämä tarkoittaa muun muassa korkeakouluissa, kouluissa, vapaaehtoissektorilla ja liiketoimintaverkostoissa tehtävää työtä sekä kansalaistemme tietoisuuden lisäämistä.
Uskon, että Walesista tulee vuonna 2007 reilun kaupan kansakunta ja että reilulle kaupalle antamallamme tuella on valtava vaikutus lukemattomien köyhien elämään, kuten muut ovat jo todenneet. Reilulle kaupalle antamamme tuki tarkoittaa, että edistämme omalta osaltamme sitä, että köyhyydestä tehdään historiaa. 
Wiesław Stefan Kuc (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, annan täyden tukeni jäsen Schmidtin mietinnölle ja Euroopan parlamentin päätöslauselmaesitykselle.
Yhteenvetona asiakirjoista voidaan todeta, ettei reilussa kaupassa ole kyse pelkästään reilujen hintojen ja markkinoillepääsyn saavuttamisesta. Se ei myöskään tarkoita yksinomaan työtä, jolla pyritään nostamaan sosiaalisia standardeja, poistamaan köyhyys, tarjoamaan teknologista apua ja kehittämään taitoja. Siihen liittyy myös huomion kiinnittäminen tuottajien ja heidän paikallisyhteisöjensä sosio-ekonomiseen tilanteeseen. Tämän vuoksi haluan käytöstä poistettujen torjunta-aineiden hävittämistä käsittelevän Euroopan parlamentin työryhmän jäsenten ja yhteistyötä kanssamme tekevien kansalaisjärjestöjen puolesta kiinnittää huomionne yhteen ongelmaan. Kyse on kymmenistätuhansista tonneista käytöstä poistettuja torjunta-aineita, jotka on varastoitu Afrikan maihin, entisen Neuvostoliiton maihin, Euroopan unionin jäsenvaltioihin ja Euroopan unionin jäsenyyttä hakeviin maihin. Nämä torjunta-aineet ovat vakava uhka kehitykselle. Ne rajoittavat terveellisten elintarvikkeiden tuotantoa ja vaikuttavat tämän seurauksena kyseisten maiden kykyyn osallistua kaupankäyntiin.
Auttakaamme näitä maita hävittämään tämän uhan lähde. 
Peter Mandelson,
   . Arvoisa puhemies, tämä on ollut tärkeä ja valaiseva keskustelu, jolla lähetetään erittäin selvä viesti kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisille, jotka haluavat kaupan palvelevan tehokkaammin kehitystä.
Vaikka reilun kaupan järjestelmät eivät ole mikään ihmelääke, tämä ei tarkoita sitä, että meidän pitäisi lopettaa niiden tukeminen. Vaikka ne eivät olekaan koko ratkaisu, tämä ei saa estää meitä näkemästä sitä, että ne edistävät erittäin tärkeällä tavalla toivomaamme kokonaisratkaisua, jossa kauppa pannaan palvelemaan kehitystä voidaksemme torjua köyhyyttä maailmassa. Tästä syystä voimme tämän mietinnön ja keskustelun ansiosta ottaa kantaa ja lähettää viestin, etenkin koska kansalaisten mielenkiinto aihetta kohtaan ja sitä koskeva huoli kasvaa. Mielestäni erityisesti jäsen Karimin puheenvuorossa havainnollistettiin toiminnan, yleisen mielipiteen ja tietoisuuden vahvistumista. Meidän poliitikkoina on tuotava tämä mielipide julki ja toimittava sen mukaisesti sekä löydettävä keinot sen vahvistumiseen.
Kaikista näistä syistä, koska kuluttajien tietoisuus kasvaa koko ajan ja he haluavat tehdä tietoisia valintoja, valtavirtaa edustaviin toimijoihin, tuottajiin ja kauppiaisiin kohdistuu paine tehostaa toimintaansa vastakseen kansalaisten korkeampia odotuksia ja vaatimuksia. Tämän myötä myös hallituksiin kohdistuu paine toteuttaa toimia, joilla autetaan nostamaan näitä standardeja ja lisätään kuluttajien tietoisuutta ja kuluttajille tiedottamista. Näin tapahtuu myönteistä kehitystä, jota meidän on edistettävä.
Yksityisellä sektorilla ja yksittäisen kuluttajan valintojen kohdalla toimivat ratkaisut eivät tietenkään automaattisesti tai näppärästi käänny säädetyksi julkiseksi politiikaksi. Tämä on selvä asia. Ei myöskään ole niin, että yksi nimenomainen reilun kaupan järjestelmä tai reilun kaupan merkki antaa kyseiselle järjestelmälle tai merkille yksinoikeuden tukeen. On muita järjestöjä ja kansalaisjärjestöjä, kuten Rainforest Alliance, jotka aikaansaavat monia samoja myönteisiä ympäristö- ja sosiaalivaikutuksia tekemällä yhteistyötä valtavirtaa edustavien yritysten kanssa. Keskeinen poliittinen haaste onkin saada mahdollisimman paljon irti kaikista näistä toimista, ei nimetä joitakin niistä ja syrjiä siten, tietämättään ja tahattomasti, muita.
Haluan toistaa komission olevan sitoutunut tekemään kansalaisjärjestöjen kanssa yhteistyötä tällä alalla, ja pidämme parlamentin tukea myönteisenä. Komission jäsen Michel johtaa laaja-alaisempaa työtä, joka koskee hyödykkeiden toimitusten muuttumista ja jonka kautta aiomme tukea www-portaalin luomista. Portaalin on määrä toimia tiedotuskeskuksena kaikenlaisista kuluttajille suunnatuista takuujärjestelmistä.
On esitetty myös muita ajatuksia ja ehdotuksia, jotka haluan välittää edelleen komissiolle ja joita haluan pohtia kollegoideni kanssa. Meidän on kehitettävä hyviä malleja, jotka mahdollistavat korkeammat standardit. Tähän olemme yhdessä sitoutuneet, ja odotan innolla tämän työn jatkamista parlamentin kanssa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Enrique Barón Crespon laatima kansainvälisen kaupan valiokunnan suullinen kysymys komissiolle Genevessä huhtikuun lopussa pidettyjen WTO:n kokousten tuloksista ja tulevaisuudennäkymistä (0-0036/2006/rev.1 – B6-0314/2006). 
Enrique Barón Crespo (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Genevessä 29. kesäkuuta – 1. heinäkuuta pidetty WTO:n ministerikokous oli selvästi pettymys. Matkustimme Geneveen edeltävällä viikolla pitämään WTO:n parlamentaarisen yleiskokouksen valmistelukomitean kokousta. Parlamentaarinen yleiskokous perustettiin yhdessä parlamenttien välisen liiton kanssa. Pääjohtaja Lamy totesi, että totuuden hetki oli tullut, ja kuten myös hän on todennut, tulokset osoittavat, että käsillä on kriisi.
Kiinalaisilla on oma merkkinsä kuvaamaan kriisiä, ja se sopii mielestäni hyvin WTO:n nykytilanteeseen: ylempi osa tarkoittaa "kuolemanvaara" ja alempi osa tarkoittaa "tilaisuus". Tässä tilanteessa on nähdäkseni kyse WTO:n toiminnan jatkumisesta monenvälisenä foorumina, jossa käsitellään maailmankauppaa ja globalisaatiota. On varmistettava, ettei WTO hajoa ja ettei palata kahdenvälisiin neuvotteluihin. Ne saattavat kyllä olla hyödyllisiä monenvälisten neuvottelujen ohella, mutta jos ne korvaavat monenväliset neuvottelut, pitkän aikavälin seuraukset ovat erittäin tuhoisat.
Tilanne on tämä, ja lisäksi Yhdysvaltain kongressin Yhdysvaltain presidentille antamat kauppasopimuksia koskevat neuvotteluvaltuudet, jotka tunnetaan nimellä , kuluvat pian umpeen.
Tältä osin totean uskovani, että tulevissa kokouksissa neuvotellaan. Yhdysvaltain kauppaedustajaksi vastikään nimitetty Susan Schwab ei kuitenkaan menetellyt parhaalla mahdollisella tavalla: tapaaminen Capitol-kukkulalla ja esiintyminen valokuvassa ennen tuloa ulos 56 senaattorin ja -maatalousjärjestön – maatalousalan merkittävimmän lobbausjärjestön – edustajien kanssa. Vastaava menettely saattaa olla paikallaan, kun mennään jalkapallon MM-kisoihin, mutta se ei ole paras mahdollinen lähdettäessä tällaisiin neuvotteluihin. Tämä on mielestäni kerrottava kollegoillemme Yhdysvaltain kongressissa.
Tilanne on siis tosiasiassa tämä, ja pääjohtaja Lamylle on annettu tehtäväksi yrittää määrittää Hongkongissa tehtyjen sopimusten soveltamismenetelmät. Pääjohtaja Lamya pyydetään siis nähdäkseni etsimään ratkaisua harjoittamalla "kiertävää suhdetoimintaa" – ei vain matkustamalla kartoittamaan tilannetta. Euroopan unionin toimielimissä menettelyä kutsutaan "ripittäytymiseksi". Toisin sanoen kahdenvälisissä tapaamisissa pyritään keskustelemaan osapuolten kanssa asioista, joita kukaan ei uskalla ottaa esille varsinaisessa neuvottelupöydässä sen enempää pääjohtajan vihreässä huoneessa kuin yleisessä kokouksessakaan. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että kun jokin asia otetaan neuvotteluissa esille, se ei enää oikeastaan kuulu neuvoteltaviin asioihin vaan on pikemminkin jo ratkaistu. Minusta tätä menettelyä on tuettava myös jatkossa.
Parlamentin näkökulmasta katsottuna – kuten komission jäsen Mandelson tietää – parlamentti seuraa prosessia hyvin tarkkaan: parlamentin valtuuskunta matkusti Geneveen, ja viikkoa ennen se oli osallistunut parlamentaariseen yleiskokoukseen.
Haluan tuoda esiin, että saimme haastatella neuvoston puheenjohtajaa, sekä edellistä että nykyistä. Tämä ei kuitenkaan vedä vertoja Cancúnille, jossa saimme keskustella 133 artiklan komitean kanssa. Yhteistyömme komission – sekä komission jäsenen Mandelsonin että komission jäsenen Fischer Boelin – kanssa on ollut erittäin antoisaa. Heiltä olemme saaneet tärkeitä tietoja, ja olemme pystyneet tekemään töitä yhdessä, luomaan yhteyksiä ja käymään keskusteluja. Minun on myös pakko mainita, että neuvoston rakennuksessa saa erinomaista kahvia.
Komission jäsenen on nyt selitettävä meille, miksei etenkään maatalousasioissa eikä teollisuustuotteita koskevissa NAMA-neuvotteluissa edistytty ja mihin saakka palveluissa voidaan edistyä. Lisäksi komission jäsenen olisi hyödyllistä selvittää, miten kauas hän jäi toimivaltuuksiensa rajoissa, sillä tästä asiasta häntä on arvosteltu ja uskoakseni arvostellaan myös jatkossa.
Mielestäni olette toiminut hyvin, mutta joka tapauksessa, arvoisa puhemies, tässä ovat Euroopan parlamentin puolesta esittämäni kysymykset. 
Peter Mandelson,
   . Arvoisa puhemies, osallistuin Mariann Fischer Boelin kanssa 29. kesäkuuta – 1. heinäkuuta Genevessä pidettyihin ministerikokouksiin, jotka koskivat kauppaneuvottelujen Dohan kierrosta. Tapasimme myös tuolloin Genevessä olleet Euroopan parlamentin jäsenet, ja jatkoimme yhteydenpitoa heidän kanssaan. Kiitän parlamentin jäseniä heidän toimistaan ja sitoutuneisuudestaan. Komissio arvostaa tätä suuresti.
Ministerikokouksissa ei syntynyt sovintoa maatalous- ja teollisuustuotteita koskevien tariffien ja tukien vähentämisen pääperusteista eli sopimusta koskevista niin kutsutuista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka ovat välttämättömiä, jotta keskusteluissa päästään viimeiseen vaiheeseen.
Tapasimme useita kertoja kuuden ryhmän eli Euroopan unionin maiden, Yhdysvaltojen, Brasilian, Intian, Japanin ja Australian ministerit. Kokoonnuimme myös vihreässä huoneessa 30 ministerin kesken, ja osallistuimme kauppaneuvottelukomiteaan, johon kuuluvat kaikki WTO:n jäsenet. Ministerikokouksista ja muista tapaamisista ei ollut puutetta, mutta tapaamiset olivat laadultaan selvästi parempia kuin tapaamisissa käydyt varsinaiset neuvottelut.
Kävimme keskusteluja painottaen, että EU hyväksyy Pascal Lamyn etukäteen ilmoittaman periaatteen, jonka mukaan sopimuksen pohjustaminen edellyttää kaikilta maataloustukien todellista vähentämistä ja sekä maatalous- että teollisuustuotteiden tariffien todellista vähentämistä. Tähdensimme, että jos sopimukselle saadaan tällainen perusta, olisimme omalta osaltamme valmiita vähentämään maataloustariffeja keskimäärin lähes sen verran, kuin G20-maat ovat ehdottaneet teollisuusmaille – edellyttäen, että muut etenevät samalla tavalla – ja aikovamme säilyttää saman kunnianhimon myös muilla neuvoteltavilla aloilla.
Teimme neuvottelukumppaneillemme selväksi, ettemme ole valmiita noudattamaan G20-maiden kaikkia vaatimuksia, etenkään vähennysten rakenteita koskevia. Teimme lujasti töitä, jotta maatalousmarkkinoille pääsyä koskevat toimemme vastaisivat tasoltaan selvästi niitä toimia, joita Yhdysvaltojen olisi vuorostaan toteutettava kotimaisten tukiensa vähentämiseksi, niin että G20-maiden meiltä vaatimat keskimääräiset vähennykset vastaisivat tasoltaan Yhdysvaltojen kauppaa vääristävien tukien vähentämistä koskevia G20-maiden vaatimuksia.
Yhdysvallat kieltäytyi ainoana suurvaltana harkitsemasta tällaista perustaa eikä jättänyt tältä pohjalta yhtään liikkumavaraa. Yhdysvallat vaati muilta lisää huomattavia toimia pitääkseen nykyisen tarjouksensa voimassa, mitä kaikki muut pitivät riittämättömänä.
Teimme myös selväksi, että mikäli neuvotteluperusta määritettäisiin maataloudessa, joustaisimme siinä mahdollisimman pitkälle vain, jos teollisuustuotteiden markkinoille pääsyssä päästään oikeudenmukaiseen ratkaisuun niin, että teollisuusmailta ja edistyneemmiltä kehitysmailta edellytetään todellisia vähennyksiä tariffeihin. Taloudellisesti tämä olisi näille kehitysmaille mahdollista, ja väittäisin, että jopa toivottavaa. Meille ja muille teollisuusmaille se olisi poliittisesti hyvin tärkeää. Yhdysvaltojen haluttomuus sitoutua sai kehitysmaat pitäytymään asemissaan ja kieltäytymään joustamasta.
Kokouksen päätelmät keskittyvät siis siihen, miten neuvottelujen kariutumisesta selvitään poliittisesti. Kaikki jäsenet vahvistivat haluavansa päästä sopimukseen tänä kesänä. Tältä osin G6-jäsenmaat pyysivät ensinnäkin muiden kauppaneuvottelukomitean jäsenten tuella pääjohtaja Pascal Lamya tehostamaan kuulemisia ja kursimaan neuvotteluperustan kokoon tulevina viikkoina. Häntä ei pyydetty laatimaan lopullista sopimusta eikä Dunkel-tyyppistä tekstiä, jollaisen edellinen pääjohtaja esitti Uruguayn kierroksen päätteeksi. Häntä pyydettiin sen sijaan toimimaan välittäjänä ja myötävaikuttamaan lopullisen sopimuksen aikaansaamiseen. Tämä edellyttää, että teemme hänen kanssaan sekä muiden tärkeimpien kumppanien kanssa lujasti töitä seuraavien kymmenen päivän tai kahden viikon kuluessa.
Jos asiassa edistytään, ministerien on todennäköisesti tavattava vastaavassa kokoonpanossa heinäkuun loppupuolella, tehtävä ratkaisevat päätökset yksityiskohtaisista säännöistä ja vahvistettava edistyminen kierroksen muilla avainaloilla eli palveluissa, säännöissä ja kehityspaketissa.
Ei ole täysin poissuljettua, etteivätkö valtioiden ja hallitusten päämiehet voisi tavata jossakin kokoonpanossa edistääkseen neuvotteluja kymmenen päivän päästä pidettävän G8-maiden kokouksen aikoihin. Paljon on pelissä, ja lähipäivinä ja -viikkoina on tehtävä lujasti ja ripeästi töitä. Dohan kehitysohjelman epäonnistumisella olisi vakavat seuraukset erityisesti kehitysmaille. Nyt on tilaisuus avata markkinoita entisestään, vähentää tukia, vahvistaa maailmankaupan sääntöjä ja edistää todellista kasvua maailman köyhimmissä maissa. Tämä tilaisuus ei toistu. Siksi nämä monenväliset neuvottelut ovat jatkossakin ensisijaisia EU:n kauppapolitiikassa. Vaikka kahdenvälisiä sopimuksia tehtäisiin lukematon määrä, niillä ei olisi samoja kauaskantoisia vaikutuksia eikä niistä olisi yhtä paljon hyötyä.
Kauppapolitiikkamme pitää sisällään muutakin kuin Dohan sopimuksen onnistuneen päätökseen viennin. Komissio määrittää tulevina kuukausina sitoutumisensa kilpailukyvyn vauhdittamiseen niin kotimarkkinoilla kuin niiden ulkopuolella. Tämä tehdään kesän jälkeen annettavassa kattavassa komission tiedonannossa, jossa käsitellään Euroopan unionin kilpailukyvyn ulkoisia näkökohtia. Siinä tarkastellaan, miten tulevalla kauppapolitiikalla voidaan edistää kilpailukyvyn lisäämiseen tähtääviä sisäisiä toimia ja mitkä ovat ensisijaisia tehtäviämme, jotta investoinneille ja kaupalle saadaan luotua uudet ja turvalliset globaalit markkinat.
Tähän sisältyy markkinoille pääsyä koskeva uusi strateginen lähestymistapa tullien ulkopuoliset esteet mukaan luettuina. Lisäksi pohditaan kahdenvälisiä ja alueellisia toimia koskevia uusia lähestymistapoja sekä tarkastellaan poliittisia ja taloudellisia siteitämme Kiinaan. Tämä ei kuitenkaan ole mikään vaihtoehto Dohan kehitysohjelmalle, vaan tarkoituksena on laajentaa onnistuneesti päättynyttä neuvottelukierrosta. Kiireellisin ensisijainen toimemme on näin ollen saada kaikki hallitukset sitoutumaan poliittisesti niin, että Dohan kehitysohjelmaa koskevat neuvottelut saadaan vietyä tasapainoisesti ja kunnianhimoisesti päätökseen.
Tarkastelemme luonnollisesti globalisaation sosiaalisia näkökohtia tarkemmin. Nykyaikainen sosiaaliturva ja parempi elämänlaatu eivät ole vaihtoehtoisia lisiä, vaan erottamaton osa sellaista toimintaa, jolla taataan kestävä poliittinen vastaus globalisaatiolle. Tämä päämäärä on ennen kaikkea keskeisellä sijalla työssäni. 
Puhemies.
   Pyydän jäseniä olemaan hiljempaa. Keskeytämme keskustelun nyt. Äänestettävänä on monia asioita, joten toivon teidän suhtautuvan ymmärtäväisesti.

Puhemies.
   – Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.

Konrad Szymański (UEN ),
   . Arvoisa puhemies, eurooppalaista naapuruuden ja kumppanuuden välinettä koskeva asetus on erittäin tärkeä. Se on pohjana poliittisten ja taloudellisten uudistusten edistämiseen ja tukemiseen tähtäävissä Euroopan unionin toimissa sekä kumppanuudessa naapurivaltioiden kanssa.
Tämän päivän äänestys toimitetaan pitkällisten neuvottelujen päätteeksi. Neuvotteluissa on käsitelty monia yksityiskohtaisia ja hankalia kysymyksiä, joihin kaikki osapuolet ovat suhtautuneet rakentavasti. Olen iloinen voidessani kertoa, että monet parlamentin ehdottamista merkittävistä muutoksista on hyväksytty. Asetuksesta on siis tullut täydellisempi ja kattavampi.
Tarkistukset, jotka olen jättänyt nyt yhdessä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän sekä Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän varjoesittelijöiden kanssa, vastaavat yhteistä aikomusta varmistaa, että asia saadaan sovittua ensimmäisessä käsittelyssä. Kaikista tekstissä jäljellä olevista eroista pitäisi selvitä tavanomaisella oikeuslingvistisellä tarkastuksella. Pieniä eroja on 3 artiklan 1 kohdassa ja muutamissa tarkistuksissa. Nämä ovat puhtaasti kielellisiä tai teknisiä muutoksia, eivätkä ne vaikuta sisältöön mitenkään. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan sanoa ennen mietinnöstä toimitettavaa äänestystä muutaman selventävän sanasen esittelijä Beerin puolesta. Välitän hänen pahoittelunsa siitä, ettei hän päässyt itse paikalle.
Esittelijä Beer pyysi minua välittämään kiitokset poliittisten ryhmien koordinoijille sekä neuvostolle ja komissiolle erinomaisesta yhteistyöstä tuloksekkaiden sovitteluneuvottelujen aikana. Tänään äänestetään ensimmäisen käsittelyn sovitteluratkaisusta. Neuvotteluissa sovittiin kuitenkin viidestä tärkeästä seikasta, jotka eivät käy ilmi edessänne olevista tarkistuksista mutta jotka ovat silti olennainen osa sovitteluratkaisua.
Ne on kirjattu komission jäsenen Ferrero-Waldnerin kirjeeseen. Tarkistuksissa 108–112 otetaan huomioon eri asiakirjat, jotka koskevat seuraavia kysymyksiä. Ensinnäkin komissio reagoi parlamentin vaatimukseen vahvistaa osallistumista toimenpidetasolla, mikä liittyy läheisemmin toteuttamisvaiheeseen. Komission jäsen Ferrero-Waldner vakuutti virallisesti, että komissio aikoo käydä säännöllistä vuoropuhelua parlamentin kanssa maakohtaisten, alueellisten ja aihekohtaisten strategia-asiakirjaluonnosten sisällöstä ja takaa ottavansa parlamentin kannan asianmukaisesti huomioon pannessaan ehdotettuja strategioita täytäntöön. Tämä on "julistus demokraattisesta valvonnasta".
Toiseksi komissio vakuutti kohtelevansa Euroopan parlamenttia samantasoisesti kuin neuvostoa ilmoittamalla sille hyvissä ajoin komission hyväksymistä poikkeuksellisista avustustoimenpiteistä.
Kolmanneksi komissio antoi sanansa siitä, että terrorismin vastaisissa toimissa kunnioitetaan täysin ihmisoikeuksia ja humanitaarista oikeutta ja että komissio sitoutuu takaamaan näiden periaatteiden noudattamisen tarkan seurannan avulla.
Neljänneksi komissio suostui perustamaan rauhanrakennuskumppanuuden parlamentin ja kansalaisjärjestöjen vaadittua EU:n rauhanrakennusvalmiuksien parempaa koordinointia. Komission kirjallisessa selvityksessä näkyy myös parlamentin pitkäaikainen vaatimus edistää ajatusta Euroopan ei-sotilaallisista rauhanturvajoukoista.
Vakautusvälineen rahoitusta vähennettiin rankalla kädellä uudesta rahoituskehyksestä käydyissä neuvotteluissa, joten komission jäsen Ferrero-Waldner vahvisti kirjallisesti komission olevan sitoutunut takaamaan tarpeen vaatiessa lisävaroja käytettävissä olevien budjetointimahdollisuuksien avulla hätäapua koskeva varaus ja joustoväline mukaan luettuina.
Parlamentin oikeudellinen yksikkö on pyytänyt ilmoittamaan, että neuvoston hyväksymien tekstien ja tänä päivänä hyväksyttäväksi suositellun tekstin välillä on vielä muutamia puhtaasti kielellisiä ja teknisiä eroja. Tämä on puhtaasti tekninen kysymys, joka liittyy siihen, että kun asiakirja hyväksytään ensimmäisessä käsittelyssä, tavanomainen oikeudellinen tarkistus ja varmistus voidaan suorittaa vasta äänestyksen jälkeen. Kaikissa muutoksissa otetaan kuitenkin parlamentin tarkoitus täysimääräisesti huomioon. 
István Szent-Iványi (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, liittymistä valmistelevan välineen tarkoituksena on varmistaa, että rahoitusapua annetaan tehokkaasti ja avoimesti, ja taata aito eurooppalainen näkökulma ehdokasvaltioille.
Olemme ottaneet huomioon edellisistä laajentumisista saadut kokemukset sekä Euroopan unionin edut ja ehdokasvaltioiden erityiset vaatimukset ja ongelmat. Välineen hyväksyminen on tällä kertaa erityisen tärkeää, sillä Euroopan unionin laajentumiseen suhtaudutaan nihkeästi. Hyväksymisellä viestitetään ulospäin, ettei rakentaminen ole pysähtynyt, vaan se jatkuu. Hyvä väline edellyttää kuitenkin riittäviä määrärahoja. Ehdokasvaltioille on myönnetty määrärahoja hyvin kitsaasti. Toivottavasti vuosien 2008–2009 tarkistuksessa tulee tilaisuus korjata asia.
Haluan kiittää yhteisesittelijöitä, jäsen Dimitrakopoulosia, jäsen De Keyseriä ja jäsen Lagendijkia avusta ja rakentavasta yhteistyöstä sekä komissiota rakentavasta ja kannustavasta yhteistyöstä. Pyydän teitä hyväksymään välineen. 
Elmar Brok (PPE-DE )
   , . – Arvoisa puhemies, haluan korostaa neuvottelujen tuloksissa yhtä tärkeää kohtaa. Ellei vastalauseita esitetä, toivon, että tämä myös merkitään pöytäkirjaan.
Komissio ja neuvosto ovat sopineet, että näitä kolmea välinettä tarkistetaan ennen Euroopan parlamentin vaaleja vuonna 2009. Tässä tarkistuksessa parlamentin täysien oikeuksien – myös yhteispäätösvallan – olisi säilyttävä, niin että hallinnointi sujuu käytännöllisesti ja joustavasti viivästyksettä. On varmistettava, että parlamentilla on tilaisuus tehdä tarkastuksia. Samalla on kuitenkin varmistettava, että parlamentilla on sananvaltaa hankkeessa, jolle on varattu tällä rahoituskaudella yhteensä 43 miljardia euroa kehittämisväline mukaan luettuna.
Haluan esittää erityiset kiitokset esittelijöille, komissiolle, komission jäsenelle ja heidän avustajilleen hyvästä yhteistyöhengestä.

Alexander Alvaro (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, haluaisin eritoten käyttää tilaisuutta hyväkseni ilmoittaakseni, miten kiitollinen olen talous- ja raha-asioiden valiokuntaan kuuluville jäsen Bullmannille ja professori Laukille, joiden ansiosta yhteistyö kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kanssa oli erinomaista ja hyvin tuloksekasta. Samalla haluan kiittää lämpimästi myös neuvostoa ja komissiota yhteistyöstä.
Toistaisin ryhmäni puolesta, että mietinnön sisällöstä huolimatta äänestämme tyhjää siksi, että käsiteltävänä oleva asia liittyy hyvin läheisesti parhaillaan käynnissä olevaan SWIFT-keskusteluun. Minusta olisi poliittisesti viisasta odottaa ja katsoa, mitä SWIFT-tutkimuksista käy ilmi erityisesti siksi, että perusoikeuksiin puuttuminen vaikuttaa moniin ihmisiin, samoin kuin ohjelmat, joista ihmisillä ei ole tietoa. Suosittelen näin ollen ryhmälleni, että se äänestäisi tyhjää.
Mietinnön osalta jäsen Lauk ja jäsen Bullmann saavat tukeni, ja haluan kiittää molempia ryhmiä erinomaisesta yhteistyöstä.

Udo Bullmann (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin haluan kiittää Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän puolesta jäsen Alvaroa ja jäsen Laukia erinomaisesta yhteistyöstä. Olemme päässeet suurelta osin yhteisymmärrykseen siitä, miten kunnollinen oikeusperusta olisi laadittava, vaikka olemmekin Euroopan unionista sitä mieltä, että on paras laatia säädöksiä, joita kaikkien on noudatettava ja joita kaikki kansalaiset voivat ymmärtää. Äänestämme tänään vain tästä pienestä asiasta – ainoasta, jossa mielipiteemme jakautuvat.
Haluan vain, ettei menettelyä voida vastustaa teknisesti. Asialla on jonkinlainen yhteys juuri hyväksyttyyn Corbettin mietintöön, johon jäsen Radwanin esittämä tarkistus hyväksyttiin. Tarkistuksen tarkoituksena oli muuttaa yhtä teknistä yksityiskohtaa tavassa, jolla nyt äänestämme. Tämä ei muuta tulosta mitenkään, mutta komiteamenettelyyn liittyvät tarkistukset on merkitty miinuksella kaikissa äänestysluetteloissa, eli olemme kaikki asiasta yhtä mieltä. Niiden ei pitäisi antaa raueta, vaan niistä olisi äänestettävä.
Kerron nyt parlamentille, mitkä tarkistukset ovat kyseessä. Pyydän, että niistä saadaan äänestää. Kaikki ryhmät, jotka ovat niitä käsitelleet, ovat kuitenkin merkinneet ne miinuksella. Selkeää menettelyä tarvitaan joka tapauksessa, mikäli komiteamenettely ja Corbettin mietintö aiotaan saada yhdenmukaisiksi nyt annettavan säädöksen kanssa.
Kyseessä ovat tarkistukset 20, 22, 24, 103, 124 ja 125, ja niistä on äänestettävä. Niistä on äänestettävä, vaikka ne on merkitty miinuksella. Tällaisesta poliittisesta kompromissista esittelijät ovat sopineet. 

Jas Gawronski (PPE-DE ).
   – Haluaisin esittää muutosta otsakkeeseen ennen 6 kohtaa. Siinä pitäisi lukea "joissakin tapauksissa väitetysti" eikä "useimmissa tapauksissa väitetysti". Alkuperäisessä versiossa oli kielivirhe. 

Giusto Catania,
   . Arvoisa puhemies, kollegani sallinevat minun esittää suullista tarkistusta ryhmäni esittämään tarkistukseen 6. Saimme itse asiassa tietää vasta eilen, kun tarkistusten jättämisen määräaika oli kulunut umpeen, että Abu Omarin tapausta koskevissa Italian tutkimuksissa oli paljastunut vakavia käänteitä. Näin ollen meistä on loogista, aiheellista ja välttämätöntä saattaa tarkistuksen teksti ajan tasalle. Tarkistukseen 15 olisi siis kohdan
jälkeen lisättävä
Pyydän kollegoiltani – myös niiltä, jotka ovat asiasta eri mieltä – etteivät he estäisi tämän suullisen tarkistuksen ottamista käsiteltäväksi, kuten tehtiin aiemmin jäsen Gawronskin tarkistukselle, sillä se vastaa vain tämänhetkistä oikeudellista tilannetta. 

Michael Gahler (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, alkuperäinen asiakirja on tarkoitus kääntää kaikille kielille, mutta tarkistuksessa 1 ehdotetaan, että käännökset rajoittuisivat englantiin ja ranskaan. Haluan ehdottaa kompromissina, että käännökset tehtäisiin kaikkien niiden jäsenvaltioiden kielille, joita tutkimukset koskevat.
Minusta tämä olisi oikeudenmukaista. Se hyödyttäisi parlamentin lisäksi esimerkiksi muissa parlamenteissa perustettuja tutkintavaliokuntia.

Puhemies.
   – Äänestykset ovat päättyneet. 
Christoph Konrad (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mietinnössäni tehdään tärkeä ehdotus arvonlisäveropetosten torjumiseksi Euroopan unionissa. Arvonlisäveropetoksilla eurooppalaisia veronmaksajia petkutetaan noin 60 miljardin euron verran joka vuosi. Pidän mietintöäni tärkeänä petosten torjumisessa, koska siinä ehdotetaan käänteistä verovelvollisuutta koskevaa menettelyä, joka olisi toteutettavissa myös kansallisella tasolla. Asiasta on keskusteltava, mutta juuri nyt on neuvoston ja komission vuoro. Parlamentti on nyt osoittanut olevansa yksimielinen asiasta, ja olen siitä hyvin kiitollinen. 
Margie Sudre (PPE-DE ),
   – Molempia osapuolia hyödyttävä EU:n ja Karibian alueen kumppanuus kasvun, vakauden ja kehityksen edistämiseksi perustuu yhteisiin arvoihin ja tarjoaa molemmille osapuolille tilaisuuden toimia yhdessä demokratian ja ihmisoikeuksien edistämisen puolesta ja torjua köyhyyttä sekä rauhaa ja vakautta heikentäviä uhkia.
Kannatan komission ehdottamia toimia, joilla on tarkoitus auttaa alueen maita, jotka ovat jo aloittaneet alueellisen yhdentymisen, kuten CARICOM, CARIFORUM ja MEUC osoittavat.
Tavallisesti pienikokoisten Karibian maiden taloudet ovat helposti haavoittuvia. Ne ovat tehneet huomattavia toimia monipuolistaakseen talouttaan ja toteuttaakseen rakenneuudistuksia ja muita uudistuksia. Niiden pitäisi pystyä käyttämään Euroopan unionin tuella tehokkaasti hyväkseen globalisaation tarjoamat mahdollisuudet ja välttämään sen sudenkuopat.
Haluan kiittää parlamentin jäseniä siitä, että he hyväksyivät tarkistukseni, jossa kehotettiin ottamaan alueella sijaitsevat Ranskan merentakaiset departementit eli Ranskan Guayana, Guadeloupe ja Martinique mukaan tulevaan poliittiseen vuoropuheluun EU:n ja Karibian alueen välisestä yhteistyöstä, sillä ne ovat ilmiselvästi Euroopan unionin "sillanpäitä" kyseisessä maailmankolkassa. 
David Martin (PSE ),
   . Veren kautta tarttuvan infektion vaara on olemassa, kun potilaan verestä mahdollisesti saastunut neula lävistää vahingossa ihon. Saastuneista neuloista voi saada yli 20 vaarallista veren kautta tarttuvaa taudinaiheuttajaa, muun muassa B-hepatiitin, C-hepatiitin ja HIV:n. Suurin osa tällaisista vahingoista tapahtuu sairaanhoitajille ja lääkäreille, mutta myös muu hoitohenkilökunta on merkittävässä vaarassa, samoin kuin muukin henkilöstö, kuten siivoojat, pesulatyöntekijät ja muut myöhempien vaiheiden työntekijät.
Olen tyytyväinen mietintöön, jossa esitetään ehkäiseviä toimenpiteitä; niitä olisi toteutettava terveys- ja eläinlääkintäpalveluissa työntekijöiden suojaamiseksi neuloista ja muista terävistä lääkinnällisistä välineistä aiheutuvilta vahingoilta. Toimenpiteisiin kuuluvat esimerkiksi kirjallisten ohjeiden antaminen työpaikoilla ja kaikkien työntekijöiden, erityisesti kanyyleja asentavien, kouluttaminen.
Mietinnössä painotetaan myös tehokasta reagointia ja jatkotoimia onnettomuuksien ja välikohtausten sattuessa ja muun muassa estolääkityksen antamista nopeasti altistumisen jälkeen. Lisäksi kaikille työntekijöille, jotka saattavat olla kosketuksissa neulojen tai muiden terävien lääkinnällisten välineiden kanssa, on tarjottava B-hepatiittirokote. 
Jaromír Kohlíček (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, luottamus on hieno asia, mutta luottamus ei saa olla varauksetonta. Tänään on äänestetty useista rahoitusehdotuksista, mutta vakautusväline on niistä hankalin. Monimutkaisuus näkyy jo sen päämääristä. Suurpiirteinen määritelmä kattaa käytännössä lähes kaiken – esimerkiksi perustelut sille, ettei kenraali Francon suorittaman kaltaisiin oikeistolaisiin vallankaappauksiin ole tapana osallistua. Kaksi päivää sitten jäsen Giertych totesi, että tämän välineen tavoitteiden toisen osan mukaan jopa kenraali Francoa olisi ollut mahdollista tukea EU-varoista. Hän totesi, että Francoa kiinnosti ainoastaan perinteisten katolisten arvojen uudistaminen ja lujittaminen Espanjassa. Vaikkei asiakirjaan sisälly lukuja, komissio on luvannut toimittaa niitä piakkoin. Nyt voidaan todeta vain yksi asia: parlamentti on jäänyt täysin lehdellä soittelemaan. Parlamentin ulkoasiainvaliokunta painotti tätä vastikään neuvoston, parlamentin ja komission välisessä vuoropuhelussa ja vaati asiaan muutosta. Parlamentin ei pitäisi antaa kenellekään rajattomia valtuuksia. Asiakirja on osittain epäilyttävä, epäselvä ja selvästi avoin mahdollisille väärinkäytöksille. Äänestin näin ollen käsiteltävänä olevaa ehdotusta vastaan. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   . Olen esittelijän tavoin tyytyväinen komission ehdotukseen EU:n ulkoisen avun hallinnoinnin yksinkertaistamisesta siten, että noin 30 olemassa olevaa välinettä typistetään kuuteen, joista yksi on eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden väline (ENPI). Tämä lisää tehokkuutta ja toimivuutta ja on todella järkevää.
Puollan monia mietinnössä ehdotetuista tarkistuksista, joilla on esimerkiksi tarkoitus vahvistaa parlamentin asemaa ENPI-ohjelmien suunnittelussa ja valvonnassa, lisätä kansalaisyhteiskunnan edustajien osallistumista kuulemisiin ja pönkittää eri kumppanien – kuten paikallis- ja alueviranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan edustajien – asemaa.
On kuitenkin valitettavaa, ettei ENPI:n soveltamisalaan sisällytetä naapuruuspolitiikkaan liittyviä syrjäisimpiä alueita, kuten Kap Verdeä. Lähialueita koskevaa toimintasuunnitelmaa ehdotettiin aiemmin yhteistyön edistämiseksi syrjäisimpien alueiden ja niiden naapurimaiden välillä. Se oli osa syrjäisimpiä alueita koskevaa kestävän kehityksen strategiaa, jota komissio esitti noudattaakseen yhtä ensisijaisista painopistealoistaan eli saadakseen nämä alueet liitettyä niiden omaan alueelliseen ympäristöön.
Äänestin tästä huolimatta mietinnön puolesta. 
David Martin (PSE ),
   . Kriisistä toipuville unionin ulkopuolisille maille tarjottua rahoitusapua sekä taloudellista ja teknistä apua koskevasta mietinnöstä laaditun, kansainvälisen kaupan valiokunnan lausunnon valmistelijana halusin huolehtia siitä, että vakautusvälineellä olisi todellista lisäarvoa ja että sillä voitaisiin vastata kriiseihin tehokkaasti, välittömästi ja yhtenäisesti.
Välineen oikeusperusta herätti alkuun huolta, mutta lopulta sovittiin, että se perustuisi kaksitahoisesti kehitysyhteistyöpolitiikkaan sekä taloudelliseen ja tekniseen yhteistyöhön ja rahoitusyhteistyöhön. Tuen kehitysyhteistyövaliokuntaan kuuluvien kollegojeni näkemystä siitä, ettei rauhantukemiseen liittyvien toimenpiteiden lisääminen välineeseen saisi viedä määrärahoja kehitysyhteistyöltä.
Mikä tärkeintä, neuvoston, komission ja parlamentin aikaansaamaan sovintoon sisältyy parlamentin aloite tarkistuslausekkeesta, jonka avulla muutosten teko ja raportoinnin tehostaminen onnistuvat. Tämä on tärkeää, sillä väline on uusi ja kauaskantoinen. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   – Niin kutsuttu vakautusväline on osa laajempaa rahoitusvälinepakettia (kehitysyhteistyö ja taloudellinen yhteistyö, liittymistä valmisteleva tuki, naapuruus ja kumppanuus). Rahoitusvälineet ovat keskeinen keino harjoittaa EU:n imperialistista politiikkaa ehdokasvaltioissa, EU:n rajanaapureina olevissa maissa ja koko maailmassa. Antamalla "taloudellista tukea" unionin ulkopuolisille maille Euroopan unioni hankkii oikeuden puuttua niiden asioihin sen varjolla, että se muka auttaa ratkomaan epävakaita tilanteita, "kriisejä" ja "kehittyviä kriisejä" – tilanteita, jotka "uhkaavat" oikeusvaltion periaatteita, lakia ja järjestystä ja ihmisoikeuksien suojelua sekä kansainvälisen oikeuden periaatteiden edistämistä kansallisten ja kansainvälisten erityistuomioistuinten tukeminen mukaan luettuna.
Rahoitusta antamalla unionin ulkopuoliset maat pakotetaan samalla noudattamaan EU:n imperialistisia pyrkimyksiä. Näin puututaan avoimesti itsenäisten maiden sisäisiin asioihin. Hallituksia kyseenalaistetaan ja EU:n suosimille ehdokkaille annetaan rahoitusta, sillä välineellä on mahdollista tukea kansalaisyhteiskuntaa ja sen järjestäytymistä sekä kehittää riippumatonta, moniarvoista ja ammattitaitoista joukkotiedotusta.
Kreikan kommunistinen puolue äänesti mietintöä vastaan, sillä siinä puolletaan Euroopan komission asetusehdotuksen periaatteita ja osittain muutetaan niitä jopa vieläkin taantumuksellisempaan suuntaan. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, parlamentti hyväksyi vastoin suositustani jäsen Radwanin esittämän, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän tarkistuksen, joka koski komiteamenettelyä.
Eilisillan keskustelussa esittämässään lausumassa komissio ilmoitti olevansa sitä mieltä, että tämä tarkistus todella vaarantaa ja pilaa neuvotteluissa aikaansaadut sopimukset. Tämä saattoi todella olla jäsen Radwanin tarkoituksena – mene ja tiedä – mutta tarkistuksessa viitataan parlamentin antamaan päätöslauselmaan, jossa suunnitellaan lainsäädäntävallan siirtämistä koskevien raukeamislausekkeiden käyttöönottoa ja soveltamista järjestelmällisesti kaikkeen rahoituspalvelualan lainsäädäntöön.
Pyytäisin komissiota kuitenkin hillitsemään reaktioitaan. Valitettavasti tarkistus hyväksyttiin, mutta se oli vain tarkistus johdanto-osan kappaleeseen ja siinä viitataan vanhaan päätöslauselmaan. Parlamentti ei vahvista uudelleen kannattavansa kyseistä päätöslauselmaa. Tällaisen tulkinnan perusteella komission pitäisi pystyä hyväksymään tekstimme ja katsomaan, että neuvoteltu sopimus on edelleen voimassa. 
Ivo Strejček (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin palata Corbettin mietintöön. Oletan, että äänestysselitystä koskeva pyyntöni kaikui kuuroille korville istuntosalista poistuneiden jäsenten aiheuttaman hälinän vuoksi. Haluan sanoa muutaman sanasen komiteamenettelystä. Äänestin mietintöä vastaan Tšekin kansalaisdemokraattiseen puolueeseen (ODS) kuuluvien kollegojeni tavoin. Tein näin, sillä mielestämme asia on kiistanalainen, koska jäsenvaltioilta siirretään valtaa komissiolle. Ranskan ja Alankomaiden äänestäjät kertoivat Euroopan unionin toimielimille mielestämme aika selvin sanoin, mitä mieltä he ovat vallan siirtämisestä komissiolle. Heidän päätöstään ei saisi kiertää takaoven kautta. 
David Martin (PSE ),
   . Uudessa yhteispäätösmenettelyssä vuonna 1993 annettiin parlamentille ja neuvostolle (melkein) yhdenvertainen lainsäädäntävalta. Parlamentti asettui sille kannalle, että yhteispäätösmenettelyllä annetut säädökset, joissa neuvosto ja parlamentti voivat yhdessä siirtää täytäntöönpanovaltaa, tarkoittivat samalla sitä, että ne molemmat osallistuisivat siirretyn täytäntöönpanovallan käyttöä koskevien menettelyjen määrittämiseen ja että niillä olisi yhdenvertaiset oikeudet vaatia oikaisua tai uusintakäsittelyä. Neuvosto väitti kuitenkin, että EY:n perustamissopimuksen 202 artikla säilyi muuttumattomana niin, että neuvostolla on (yksin) valta määrittää täytäntöönpanovaltajärjestelmä.
Neuvoston ja komission kanssa käytyjen neuvottelujen tuloksena saatiin sovittua parlamentin kannalta tärkeästä seikasta: parlamentti voi estää "lainsäädäntötyyppisten" toimenpiteiden antamisen, jos se vastustaa niitä. Jos parlamentti tekee näin, komissio voi antaa uuden ehdotuksen tai esittää lainsäädäntöehdotuksen.
Olen tyytyväinen mietintöön, sillä siinä laajennetaan Euroopan parlamentin valtuuksia ja tehdään siitä tehokkaampi ja demokraattisempi toimielin. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   – Pitäisikö meidän olla mielissämme vai huolissamme neuvoston, parlamentin ja komission välisestä sopimuksesta, joka koskee komissiolle siirretyn täytäntöönpanovallan käyttöön liittyviä menettelyjä?
Joku voisi olla mielissään siitä, että tätä demokratialle ennenkuulumattoman suhteetonta valtaa hillitään nyt hieman. Sen turvin Brysselin virkamiehet ovat pystyneet käytännössä muuttamaan säädöksiä ilman lainsäätäjää.
Monista asioista on kuitenkin syytä olla huolissaan. Ensinnäkin on jälleen tuotava esiin Euroopan unionin toimielinrakenteen suurin synti: komissio on toimielin, joka on vähiten legitiimi mutta jolla on eniten valtaa. Toiseksi Euroopan unionin lainsäädäntöä ei ole saatu yksinkertaistettua. Lainsäädännön parantamista koskeva aloite – kinkkinen "eurokratia" – josta parlamentti keskusteli ties kuinka monennen kerran viime kuussa, on vain asioiden kaunistelua. Kolmanneksi sopimuksella pannaan täytäntöön – tosin vain osittain, mutta kuitenkin pannaan – Euroopan perustuslakiin sisältyvä säädös. Euroopan perustuslaki on vanhentunut asiakirja – kuten parlamentti on eittämättä saanut kuulla kyllästymiseen asti – sillä kaksi Euroopan kansaa hylkäsi sen kansanäänestyksissä valtavalla enemmistöllä.
Paras tapa saada komission valtaa kuriin on tarkistaa perussopimuksia ja rakentaa kansakuntien Eurooppaa, jossa ei tarvita komissiota sen nykyisessä muodossa. 
Alexander Alvaro (ALDE ),
   . Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän on valitettavasti pakko äänestää tyhjää mietintöä koskevassa lopullisessa äänestyksessä. Ryhmän pyyntöä äänestyksen lykkäämisestä ei hyväksytty, joten meistä mietinnön hyväksyminen on ennenaikaista, kunnes äskettäistä SWIFT-skandaalia koskevat epäselvyydet on selvitetty. Käsiteltävänä oleva lainsäädäntöehdotus on hyväksyttävä kansainvälisen sopimuksen (FATF) pohjalta, jonka sopimuspuolia sekä EU että Yhdysvallat ovat. Yhdysvaltojen kantaa on selvennettävä, ennen kuin EU täyttää osansa sopimuksesta. Hyväksyminen edellyttää selvitystä myös EKP:ltä ja kansallisilta keskuspankeilta.
Kansalaisoikeudet ja EU:n kansalaisten henkilötietojen suoja herättävät yhä enemmän huolta, joten Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän mielestä alalla tarvitaan lisää vakuuksia. Olemme havainneet, että viime vuosina on toteutettu lukuisia turvallisuustoimia, mutta kansalaisoikeuksien ja yksityisyyden suojan vahvistamisessa on vitkasteltu. Alalla tehdään päätöksiä laajalti ilman tarkoituksenmukaista parlamentaarista valvontaa tai tuomioistuinvalvontaa. SWIFT-tapaus saa epäilemään tietosuojavälineiden asianmukaisuutta EU:ssa. Asiasta on ensin keskusteltava perusteellisesti. 
Carlos Coelho (PPE-DE ),
   . Kymmenen viime vuoden aikana terrori-iskut ovat lisääntyneet valtavasti eri puolilla maailmaa. Tämän vitsauksen torjunnasta onkin tullut yksi ensisijaisista poliittisista toimista Euroopassa ja muualla maailmassa.
Ehdotus kuuluu unionin toteuttamiin toimiin, joilla on tarkoitus heikentää terroristien mahdollisuuksia saada rahoitusta ja muita taloudellisia voimavaroja. Sen tarkoituksena on saattaa sähköistä rahansiirtoa koskeva rahanpesunvastaisen toimintaryhmän erityissuositus VII osaksi yhteisön lainsäädäntöä.
Se on tarkoitettu rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnasta vastaaville viranomaisille, ja siinä asetetaan säännöt varainsiirtoja tekeviä maksajia koskevien tietojen toimittamisvelvollisuudesta.
Tämä on hyödyllinen ja tehokas väline, jolla voidaan estää ja paljastaa terroristien ja muiden rikollisten toimet, tutkia niitä, panna asianosaiset syytteeseen ja jäljittää heidän varojaan.
Puollan ehdotettuja poikkeuksia, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon maksujärjestelmien erityispiirteet eri jäsenvaltioissa.
Kannatan jäsen Brejcin esitystä raukeamislausekkeesta, jonka mukaan asetus raukeaa viiden vuoden kuluttua, ellei siitä ole hyötyä. Kannatan myös jäsen Brejcin ja esittelijän välillä syntynyttä kompromissia. 
Lena Ek (ALDE ),
   . Äänestämme mietinnöstä tyhjää, sillä parlamentin edessä on ratkaisematon ongelma. Yhtäältä mietinnöllä pannaan täytäntöön kansainvälinen sopimus ja sitä vastaan äänestäminen vain vahvistaisi komission asemaa. Toisaalta emme voi tukea yksityisyyteen puuttuvien säädösten lisäämistä ilman näyttöä siitä, että viattomien kansalaisten laajamittainen valvonta lisäisi turvallisuutta tai auttaisi estämään terrori-iskuja. On osoitettu, että terrorismiin suuntautuvat rahavirrat kulkevat entistä useammin "maan alla" käteisenä, kuriirien viemänä.
Tehtiinpä yksityisyyden suojelemiseksi mitä tahansa, viranomaisten kiusaus käyttää tietoja muihin tarkoituksiin tulee olemaan valtavan suuri. Toistaiseksi kukaan ei ole onnistunut luomaan rekisteriä, josta tietoja ei vuotaisi.
Olemme myös erittäin huolissamme demokratiaa ja ihmisoikeuksia edistäviin kansalaisjärjestöihin kohdistuvista vaikutuksista epädemokraattisesti hallituissa maissa. Laajat rekisterit heikentäisivät eittämättä kansalaisjärjestöjen mahdollisuuksia toimia, vaikka meille väitetäänkin, ettei rekistereitä käytettäisi tällä tavalla.
Äänestämällä tyhjää vaadimme samalla parlamenttia aloittamaan keskustelun yksityisyyden suojaa ja kansalaisoikeuksien suojelua koskevasta kattavasta politiikasta. Nykykäytännöstä, oikeuksien rajoittamisesta askel askeleelta, on tultava loppu. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Varainhoitoasetuksen muuttamisen tarkoituksena on yksinkertaistaa hankintasopimuksia ja avustuksia ja selventää niitä. Teksti on tällä hetkellä epäselvä ja sekava, eli mahdollisten käyttäjien on hankala ymmärtää sitä.
Tämä byrokraattinen sääntökokoelma, josta vastaavat vain muutamat tahot komission pääosastoissa, tulee hyvin kalliiksi palvelujentarjoajille ja avustuksia hakeville järjestöille. Niinpä rannalle jää monia mikroyrityksiä sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja pieniä yhdistyksiä, laitoksia ja kansalaisjärjestöjä.
Lisäksi komissiolla on harkintavaltaa, joten vain harvat yhtiöt ja järjestöt – aina samat – ovat perillä prosessin kulusta. Viime kädessä tämä saattaa johtaa siihen, että valinnat tehdään poliittisen tuen perusteella.
Kuten tilintarkastustuomioistuin kuitenkin totesi, tarkistuksella ei vähennetä rasitteita riittävästi eikä yksinkertaisteta menettelyjä tarpeeksi sen enempää komission kuin mahdollisten käyttäjienkään kannalta. Parlamentin ehdotuksilla parannetaan tilannetta, mutta niillä ei toteuteta kipeästi kaivattua varainhoitoasetuksen yleistä tarkistusta näissä asioissa. 
Frank Vanhecke (NI ).
   – Arvoisa puhemies, minulla on ollut syytä esittää useita kysymyksiä komission jäsenelle Frattinille jo aiemmissa turvapaikka- ja maahanmuuttoasioihin liittyvistä keskinäisistä tiedottamismenettelyistä käydyissä keskusteluissa, sillä huomaan pohtivani, mitä lisäarvoa järjestelmä tarjoaa laittoman maahanmuuton torjumiseksi. En väitä, että siitä olisi haittaa, mutta minusta se on yhtä tyhjän kanssa.
Tosiasiallinen ongelma on loppujen lopuksi, että Italiassa, Espanjassa ja Belgiassa käyttöön otettu laillistamispolitiikka on houkutellut satojatuhansia uusia maahanmuuttajia, jotka tulevat alueelle taloudellisin perustein ja jotka voivat levittäytyä ympäri Euroopan unionia vaivatta avointen rajojemme ansiosta. Jos Euroopan unioni haluaa todella puuttua laittoman maahanmuuton ongelmaan, sen on aloitettava alusta. On päivänselvää, että tuhoisasta laillistamisesta on luovuttava käytännössä, jotta tällaisen politiikan suunnaton vetovoima saadaan hiipumaan. Sen jatkoksi on välittömästi omaksuttava johdonmukainen käytäntö, jonka mukaan kaikki laittomat ja rikolliset maahanmuuttajat lähetetään takaisin sinne, mistä he ovat tulleet. 
Martine Roure (PSE ),
   . – On pantava täytäntöön kunnollinen yhteinen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka. Unionin kannalta on ratkaisevan tärkeää, että jäsenvaltioilla on käytössään tietojenvaihtojärjestelmä.
Jos jäsenvaltiot saavat kattavamman kuvan toistensa lainsäädännöstä ja pystyvät vaihtamaan säännöllisesti parhaita käytäntöjä, ne pystyvät erittelemään tehokkaammin alat, joilla Euroopan unionin lainsäädäntö on tarpeen, ja vastaavasti pääsemään sopimukseen, jonka kaikki voivat hyväksyä.
Olisi naiivia ja epäasiallista väittää, että jäsenvaltiot voisivat luopua nyt laillistamisesta, joka on joissakin jäsenvaltioissa välttämätöntä. Toimenpiteitä koskeva tietojenvaihto auttaa ymmärtämään niitä paremmin. Laillista maahanmuuttoa koskevalla tehoiskulla saatetaan kääntää maahanmuuttovirta toisen jäsenvaltion puoleen. Myös tällaisesta tehoiskusta olisi näin ollen ilmoitettava. 
Bruno Gollnisch (NI ).
   – Arvoisa puhemies, jäsen Gargani on oikeassa vaatiessaan, että parlamenttia on kuultava, kun erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa muutetaan. Hän on samoin oikeassa vaatiessaan mietinnössä parlamentille oikeutta vedota yhteisöjen tuomioistuimeen, mikäli jäsenvaltiot eivät kunnioita jäsenten vapauksia, jotka on asetettu parlamentin oikeuksien puolustamiseksi ja etenkin parlamentin jäsenten suojaamiseksi sellaisia toimia vastaan, joita vihamielinen toimeenpanovallankäyttäjä voi päättää toteuttaa syyttäjän välityksellä. Näin etenkin sen jälkeen, kun Ranskan korkein oikeus sortui todelliseen petokseen – mikä ei ole lainkaan liian vahva ilmaus – entisen kollegamme Marchianin tapauksessa.
Arvoisa puhemies, oikeudellisten asioiden valiokunnan on myös kunnioitettava lakia: se ei saa käsitellä parlamentaarisen koskemattomuuden puolustamista koskevaa pyyntöä ilmeisen epäasiallisin perustein – tässä tapauksessa 9 artiklan perusteella, kun asia kuuluu 10 artiklan soveltamisalaan. Sen olisi asetuttava samalle oikeudelliselle kannalla sananvapautta puolustettaessa, kun kyseessä on selvästi -tilanne, kuten minun kohdallani. Lopuksi toteaisin, ettei parlamentin oikeudellisen yksikön pidä vesittää parlamentin päätöslauselmia eikä työjärjestykseen parlamentin itsensä lisäämiä kohtia, kun asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on vielä kesken. 
Alexander Alvaro, Wolf Klinz, Silvana Koch-Mehrin, Holger Krahmer, Alexander Lambsdorff ja Willem Schuth (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, me vapaaseen demokraattiseen puolueeseen kuuluvat jäsenet äänestimme yritysten uudelleenjärjestelyjen taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia Euroopassa koskevaa päätöslauselmaa vastaan, sillä olemme vakuuttuneita siitä, että Euroopan markkinataloudessa yritysten on voitava päättää ilman poliittista painostusta, minne ne haluavat tuotantonsa sijoittaa. Kilpailu, myös alueiden välinen kilpailu, on yhtenäismarkkinoillamme keskeinen tekijä eurooppalaisten yritysten tulevaisuuden kehityksen ja niiden kunnossapysymiskeinojen suhteen. Poliittisella painostuksella haitataan viime kädessä markkinoiden toimintaa, joten sillä ei pidä estää yrityksiä toimimasta omien päätöstensä mukaisesti. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Äänestimme vastaan seuraavin perustein:
– Päätöslauselmassa ei ole minkäänlaista mainintaa solidaarisuudesta Opel/GM-yhtiön työntekijöitä kohtaan, etenkään Azambujassa Portugalissa sijaitsevan Opelin tehtaan reilua 1700:aa työntekijää (ja heidän perheitään) kohtaan. Näiden työntekijöiden työpaikat ovat vaarassa GM:n johtokunnan suhtautuessa välinpitämättömästi mahdollisiin taloudellisiin, yhteiskunnallisiin ja alueellisiin seurauksiin. Tällainen kanta on syötetty oikeistosta yhteisen päätöslauselman allekirjoittaneen Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän avustuksella.
– Siinä puolustetaan yhtiöiden oikeutta tehdä liikkeenjohdollisia päätöksiä, joilla on tarkoitus lisätä niiden omaa taloudellista kasvua mahdollisista yhteiskunnallisista seurauksista piittaamatta.
– Siinä ei mainita toiminnan siirtojen taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia. Siirrot toteutetaan useimmiten yksinomaan kustannusten pienentämisen ja voittojen maksimoimisen toivossa. Esimerkiksi taloudellinen elinkelpoisuus ja tuottavuus eivät vaikuta päätökseen mitenkään. Siirroissa ei useinkaan noudateta sopimusvelvoitteita, vaan asianomaiset yritykset nauttivat erittäin laskelmoivasti paikallista, kansallista ja yhteisön julkista tukea ja jättävät taakseen vain työttömyyttä sekä vaarantavat paikallistalouden. Yksin viime vuonna EU:ssa irtisanottiin puoli miljoonaa työntekijää siirtojen seurauksena.
– Päätöslauselmalla ei päästä lähellekään samaan kuin maaliskuussa annetuilla päätöslauselmilla toiminnan siirtojen ja rakenneuudistusten vaikutuksista työllisyyteen ja aluekehitykseen. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Yrittäjyys ja yritysten asema ovat keskeisiä talouskasvun ja -kehityksen kannalta, ja talouden suuret muutokset edellyttävät monilta yhtiöiltä uudelleenjärjestelyjä. Samalla on kuitenkin totta, että ehdotukseen sisältyy kaksi erittäin oleellista seikkaa, jotka eivät saa jäädä huomaamatta. Ensinnäkin yrityksillä on yhteiskuntavastuu ja velvollisuus noudattaa sopimuksia etenkin, jos ne ovat saaneet tukia tai avustuksia tiettyä toimintaa varten. Tuen päätöslauselmaan sisältyviä pohdintoja, huolenaiheita ja ehdotuksia.
Minusta ehdotus Euroopan globalisaatiorahaston perustamisesta muistuttaa kuitenkin erittäin osuvasti ongelman laajuudesta. Se on ratkaistava kauaskantoisella tavalla. Euroopan yrityspohjan – eritoten teollisuuden – uudelleenjärjestelyillä on toivon mukaan myönteistä vaikutusta, vaikka alkuvaiheessa niillä on myös kielteistä yhteiskunnallista vaikutusta. Euroopan unionilla – yksittäisten maiden hallituksilla ja yhteisön toimielimillä – on nyt velvollisuus valmistautua lähitulevaisuuteen. Rahaston lisäksi on keskusteltava myös muista ratkaisuista ja panostettava muihinkin mekanismeihin. 
Marco Cappato (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, äänestämällä mietinnön puolesta osoitetaan kunnioitusta käänteelle, joka on kenties myönteinen: Euroopan parlamentti on alkanut tutkia, miten Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot noudattavat lakia sen sijaan, että parlamentti syyttelisi jatkuvasti Yhdysvaltoja. Kun on ollut kyse esimerkiksi henkilötietojen siirtoja tai matkustajalentoliikennettä koskevista laittomuuksista tai väärinkäytöksistä, olemme itse asiassa aivan liian usein piilottaneet omat laittomuutemme – kyvyttömyytemme noudattaa omia sääntöjämme – niiden laittomuuksien taakse, joihin Yhdysvallat on syyllistynyt.
Meidän on aika kantaa vastuumme, ja mielestäni jäsen Favan laatima mietintö on ensimmäinen askel siihen suuntaan. 
Philip Claeys (NI ).
   – Arvoisa puhemies, äänestin Favan mietintöä vastaan, sillä se on tyypillinen esimerkki vasemmiston ennakkoluuloista. Väliaikainen valiokunta oli jo päättänyt kaiken etukäteen, joten nyt tarvittiin vain näyttöä asiasta.
Asia on vain niin, ettei näyttöä CIA:n harjoittamasta kidutuksesta tai muista laittomista toimista Euroopan unionin alueella ole saatu. Niinpä mietinnössä esitetään oletuksia ja vihjauksia järjestelmällisesti tosiseikkoina, mikä on järjen kannalta katsottuna epärehellistä.
Tämä on tyypillistä parlamentissa pesivälle asenteelle. Suoraan sanottuna voidaan todellakin todeta, että parlamentissa on jäseniä, jotka eivät halua terrorismiin puututtavan. 
Petr Duchoň (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan ilmoittaa olevani katkerasti pettynyt Favan mietinnön hyväksymisen johdosta. Syitä tähän on yhteensä neljä. Ensinnäkin mietintö perustuu yksipuolisiin yleisiin tietoihin eikä täsmällisiin tosiseikkoihin, jotka olisi varmistettu useammasta lähteestä.
Toiseksi mietintö on täynnä ristiriitoja. Mikäli olisi kiistatonta näyttöä siitä, että CIA on käyttänyt Euroopan maita vankien kuljetuksiin ja laittomaan säilytykseen, sana "epäilty" olisi pitänyt poistaa otsikosta. Kolikon toinen puoli on, että kun esittelijä käyttää otsikossa sanaa "epäilty" kaikista väliaikaisen valiokunnan jäsenten ja muiden asianosaisten yrityksistä huolimatta, hän tunnustaa hiljaisesti, ettei valiokunta ole kyennyt osoittamaan, että mitään laitonta olisi tapahtunut.
Kolmanneksi ajan kuluessa on mahdollista, että osa julkituoduista epäilyistä osoittautuu lainvastaisiksi teoiksi tai uusia tapauksia tulee ilmi. Terrorismin torjunta on laajamittaista ja hankalaa, joten tämän ei pitäisi yllättää ketään. Tärkeintä olisi, että puhuisimme yksityiskohdista emmekä järjestelmän virheistä. Ihmiset, jotka katsovat oikeuksiaan rajoitetun, voivat käyttää asianmukaisia, toimivia kanavia perätäkseen oikeuksiaan ja vaatiakseen hyvitystä.
Neljänneksi ja viimeiseksi on tutkittava tarkkaan, miten paljon parlamentti uhraa aikaa epäillyn ongelman tutkimiseen ja miten paljon aikaa uhrataan todelliseen terrorismin ongelmaan. Jäsen Favan laatiman mietinnön hyväksyminen saa epäilemään, pystymmekö arvioimaan yksittäisten ongelmien suhteellista merkitystä ja onnistummeko puuttumaan niihin asianmukaisesti. 
Hynek Fajmon (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään täällä täysistunnossa Tšekin kansalaisdemokraattisen puolueen (ODS) jäsenet päättivät olla tukematta Favan väliaikaista mietintöä Euroopan alueen maiden epäillystä käytöstä CIA:n vankikuljetuksiin ja laittomaan vankien säilyttämiseen. Mietintö perustuu nähdäksemme muodissa olevaan Yhdysvaltain-vastaisuuteen, jossa ei oteta huomioon kansainvälisen terrorismin vakavaa uhkaa. Amerikan yhdysvallat ja sen liittolaiset Tšekin tasavalta mukaan luettuna ovat keskittäneet kaikki toimensa tämän kamalan uhan torjuntaan edelliset viisi vuotta. Terrori-iskuja on tehty vuodesta 2001 Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Espanjassa ja monissa muissa maissa. Uhka on hyvin todellinen, mutta Favan mietinnössä ei mainita sanallakaan sen torjumisen tarvetta. Mietinnössä sivuutetaan myös täysin se, että Yhdysvaltojen ja sen eurooppalaisten liittolaisten yhteisesti hyväksymän lähestymistavan ansiosta kansainvälistä terrorismia on saatu vähennettyä merkittävästi ja Euroopan kansalaisten turvallisuutta on saatu näin lisättyä. Sen sijaan mietinnössä keskitytään muutamiin vahvistamattomiin tapauksiin, joissa Yhdysvaltojen ja sen liittolaisten turvallisuuspalvelujen toiminta on ollut epäilyttävää, ja tapausten pohjalta tehdään yleistäviä päätelmiä. Tšekin ODS-puolueen jäsenet eivät voi puoltaa tällaista kantaa äänestyksessä. 
Jas Gawronski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka osa tarkistuksistamme hyväksyttiin, tänään äänestettävänä ollut Favan mietintö on edelleen täynnä ennakkoluuloja, yksipuolisia katsantokantoja ja ennakkoasenteita. Lisäksi siinä keskitytään tukemaan täysin perusteettomia teorioita.
Teksti on yksipuolinen sisältönsä puolesta, mikä on jopa vastoin Italian hallituksen näkemyksiä. Pääministeri Prodi asettui vastustamaan virallisessa tiedonannossa jäsen Favan näkemystä Abu Omarin tapauksesta. Jäsen Fava hylkäsi esittämäni tarkistuksen, jossa pidettiin kiinni siitä, ettei hallituksen ja Italian tiedustelupalvelun osallisuudesta ollut näyttöä. Pääministerin kansliasta vahvistettiin vielä eilisiltana, että tiedustelupalveluun luotetaan edelleen.
Jäsen Favan asenne osoittaa, miten paljon pahoja aikeita Italian vasemmistossa piilee. Se ei halua luopua aiemmasta Yhdysvaltain-vastaisuudesta eikä lopettaa Euroopan unionin toimielinten käyttämistä hyökätäkseen vastustajiaan vastaan. 
James Hugh Allister (NI ),
   . (EN) Vastustin äänestyksessä jäsen Favan valiokunnan toimeksiannon eli niin kutsuttujen "poikkeuksellisten luovutusten" tutkinnan jatkamista, sillä toistaiseksi se ei ole saanut kokoon pitävää näyttöä niin, että jatkaminen olisi perusteltua. Sen sijaan toimeksiantoa käytetään pikemminkin silmittömään Yhdysvaltain-vastaisuuden lietsontaan, ja siinä sorrutaan valikoivaan juoruiluun tutkittaessa jo etukäteen syyllisenä pidetyn CIA:n toimia. 
Gerard Batten, Roger Knapman ja Thomas Wise (IND/DEM ),
   UKIP-puolue puolsi äänestyksessä tarkistusta 13, sillä siinä korostetaan, ettei EU:n terrorismin torjunnan koordinaattorilla eikä EU:n korkealla edustajalla ole valtuuksia pyytää asiasta tietoja jäsenvaltioilta. UKIP vastustaa molempien toimien perustamista eikä tunnusta niiden valtuuksia. Näin ollen se on tyytyväinen valtuuksien rajoittamiseen. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Mietinnössä on myönteisiä näkökohtia, jotka vahvistavat sen, minkä olemme tienneet ja mistä olemme puhuneet jo pitkän aikaa: CIA ja muut yhdysvaltalaiset yksiköt "ovat olleet suoraan vastuussa" kansalaisten "laittomista pidätyksistä, siirroista, sieppauksista ja vangitsemisista" – joista puhutaan hienommin termillä "poikkeukselliset luovutukset" – ja kansalaisten siirtämisestä kolmansiin maihin kuulusteltaviksi ja kidutettaviksi, mikä rikkoo pöyristyttävällä tavalla kansainvälistä oikeutta ja ihmisoikeuksia.
Samoin on tärkeää, että mietinnössä pidetään "epätodennäköisenä", että Euroopan maiden hallitukset eivät tietäisi näistä rikollisista toimista, ja "täysin epätodennäköisenä", että satoja lentoja olisi tehty Euroopan ilmatilan halki ilman, että asianomaiset viranomaiset olisivat tehneet mitään.
Mietintö auttanee paljastamaan, mitä "ennaltaehkäisevä sota" ja "terrorismin torjunta" todella tarkoittavat. Niiden varjolla Yhdysvallat liittolaisineen on iskenyt kansoja ja maiden itsemääräämisoikeutta vastaan ja rikkonut näin kansainvälistä oikeutta ja ihmisoikeuksia.
Mietintö auttanee myös selvittämään, mitä tapahtui, ja saattamaan vastuulliset tilille teoistaan selventämällä asiaa koskevien Naton sopimusten ja EU:n ja Yhdysvaltojen välisten sopimusten sisältöä. Lisäksi sillä varmistetaan, että kansalliset parlamentit toteuttavat omat tutkimuksensa. 
Jean Lambert (Verts/ALE ),
   . Äänestin mietinnön puolesta, sillä minusta se on tärkeä käytännön edistysaskel: Euroopan parlamentti haluaa nyt asettua vastatusten rajojensa sisällä tapahtuneiden vakavien ihmisoikeusloukkausten kanssa, johon liittyvät myös sen suhteet Yhdysvaltoihin. Ystävällismielisten hallitusten vakuutteluja kidutuksen sekä julman ja halventavan kohtelun kieltämisestä ei voida noin vain hyväksyä. Meillä on velvollisuus varmistaa, että me ja liittolaisemme toimimme kansainvälisen oikeuden mukaisesti. Poliittiselta kannalta katsottuna nyt on tutkittava, onko EU:lla ja sen jäsenvaltioilla tarvittavat välineet sen selvittämiseksi, mitä alueellamme todella tapahtuu ja mitä nimissämme todella tehdään, ja voidaanko kansalaisillemme ja asukkaillemme antaa riittävät turvatakeet. Olen tyytyväinen siihen, että parlamentin enemmistö päätti jatkaa väliaikaisen valiokunnan toimeksiantoa. 
Astrid Lulling (PPE-DE ),
   . – En äänestänyt Euroopan maiden alueen epäillystä käytöstä CIA:n vankikuljetuksiin ja laittomaan vankien säilyttämiseen annetun väliaikaisen valiokunnan päätöslauselmaesityksen puolesta.
Olen ensinnäkin sitä mieltä, ettei väliaikaista valiokuntaa olisi pitänyt alkuaankaan perustaa, sillä Euroopan neuvosto teki asiasta tutkimuksen Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 52 artiklan mukaisesti. Miksi toistaa sama tehtävä? Miksi sekaantua Euroopan neuvoston toimivaltaan ja tehtäviin?
Miksi vaivata pääministeriä hänen kotimaansa koosta riippumatta antamalla hänen tehtäväkseen laatia laaja kertomus parlamentin ja Euroopan neuvoston välisestä yhteistyöstä, jos tuhlaamme heti tilaisuuden tullen aikaamme laatimalla uuden päätöslauselman, jonka ainoana tarkoituksena näyttää olevan silmittömän Yhdysvaltain-vastaisuuden lietsonta?
Yhdyn vähemmistön näkemykseen. Sen mukaan väliaikainen valiokunta, joka ei ole toistaiseksi löytänyt mitään vahvistettua näyttöä siitä, että EU:n jäsenvaltiot olisivat rikkoneet eurooppalaista tai kansainvälistä oikeutta, on ylimääräinen ja tarpeeton eikä sen pitäisi jatkaa työtään. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . Eilisessä täysistuntokeskustelussa, joka koski Yhdysvaltojen salaisia lentoja ja vankileirejä, nousi esiin kaksi täysin vastakkaista näkökantaa. Osa hallituksista pitää ihmisten oikeuksia ja vapauksia toisarvoisina suhteessa toimintaan, jolla torjutaan kaikkia toisinajattelevia eli näin ollen terrorismista epäiltyjä. Tällä tavoin ajattelevat tahot kuvittelevat, että vapautta ja demokratiaa voidaan suojella rajoituksilla ja kielloilla, ja niillä on usein läheiset suhteet Yhdysvaltoihin. Ne ovat erityisen lojaaleja Yhdysvaltain nykyhallinnolle ja sen politiikalle, joka on johtanut Irakin ja Afganistanin miehityksiin ja jonka takia Israelin miehittämien palestiinalaisalueiden sietämätöntä tilannetta suvaitaan.
Sanoudun jyrkästi irti tällaisesta lähestymistavasta. Terrorismia ei torjuta laajentamalla sen kasvualustaa vaan pienentämällä sitä mahdollisimman tehokkaasti. Tällainen lähestymistapa ajaa vain lisää epätoivoisia ihmisiä kannattamaan "kuumakalleja", jotka väittävät tietävänsä, mikä on paras ratkaisu ja paras tapa parantaa ihmisten elinoloja.
Ihmisoikeuksia rikotaan röyhkeästi silmiemme edessä. Yksittäisten ihmisten oikeudet eivät ilmeisesti ole enää minkään arvoisia terrorismin torjunnassa. EU:n jäsenvaltioiden on tunnustettava osittainen vastuunsa asiasta. 
Claude Moraes (PSE ),
   . Labour-puolueen jäsenet äänestävät Favan mietinnön puolesta, sillä mielestämme Euroopan parlamentin on edelleen tärkeää tutkia Euroopan maiden alueiden epäiltyä käyttöä CIA:n epäiltyihin vankikuljetuksiin ja laittomaan vankien säilyttämiseen.
Väliaikainen mietintö on tärkeä kahdesta syystä. Ensinnäkin Euroopan parlamentin jäsenet valitaan suorilla vaaleilla ja he ovat vastuussa äänestäjilleen, toisin kuin Euroopan neuvoston jäsenet. Tutkimme kaikenlaisia kysymyksiä äänestäjien puolesta, emmekä voi sivuuttaa väitteitä, joiden mukaan jäsenvaltiot ovat saattaneet rikkoa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan mukaisia sopimusvelvoitteitaan. Artikla pitää sisällään kansanvallan, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamisen. Euroopan parlamentti on ainoa elin, joka voi rangaista näitä sopimusvelvoitteita rikkovia jäsenvaltioita. Parlamentin mietintö on tärkeä myös siksi, että toisin kuin Euroopan neuvosto, valiokunta pystyi kutsumaan todistajia kuultaviksi. Valiokunta kuuli vahvoja henkilökohtaisia todistuksia, joista saatiin mietintöön raskauttavia todisteita. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   – Väliaikainen mietintö CIA:n toimista – sieppauksista, kuljetuksista, kuulusteluista ja kidutuksista Euroopan maiden alueella – vahvistaa järjestöjen ja tiedotusvälineiden paljastukset.
Kohu pakotti konservatiivit ja sosialidemokraatit perustamaan tutkintavaliokunnan vahvistamaan yleisesti tiedetyt tosiseikat, jotta ne näyttävät nyt itse "puhtailta pulmusilta" ihmisten silmissä ja jotta syntyy harhakuva EU:n roolista asiassa.
Kreikan kommunistista puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet äänestivät tyhjää. He kieltäytyvät ottamasta osaa Euroopan parlamentissa meneillään olevaan absurdiin näytelmään: Ateenassa tehtiin EU:n ja Yhdysvaltojen välinen sopimus, jonka mukaan CIA:lla on oikeus toimia rankaisematta, ja nyt sopimusta tukeneet tahot esittävät muka vastalauseita sopimuksen seurauksista.
Jäsenvaltioiden hallitukset, sekä keskustaoikeistolaiset että keskustavasemmistolaiset, tiesivät CIA:n salaisista toimista ja ottivat niihin osaa. Sitä tukevien puolueiden jäsenet, joista monet olivat tietoisia tapahtumista, näyttävät nyt tuomitsevan sen teot. He pitävät maailmaa pilkkanaan.
Konservatiivit ja sosialidemokraatit ovat asettuneet puoltamaan Yhdysvaltojen "terrorisminvastaista" strategiaa ja hyväksyneet "ennaltaehkäisevän sodan" ja kansalaisten vapauksien ja demokraattisten oikeuksien joukkotuhon. Nyt he yrittävät pestä kätensä Pontius Pilatuksen tavoin.
Imperialismia tukevat puolueet eivät voi pestä Euroopan parlamentin mietinnöllä käsiään poliittisesta vastuusta, eikä mietinnöllä voi harhauttaa ihmisiä uskomaan, että Yhdysvaltojen ja EU:n terroritoimet loppuvat. Ne vain lisääntyvät, kun kansalaisten imperialismin vastainen liike kasvaa ja muuttaa valtasuhteita. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Mietinnön aihetta ei voi käsitellä huolettomasti. Ihmisoikeudet ja terrorismin torjunta sekä suhteet tärkeimpään liittolaiseen edellyttävät erityistä huomiota ja pohdintaa. Väliaikaisesta mietinnöstä ilmenee, että useita epäilyksiä ja olettamia on selvittämättä ja muutamien toimijoiden lausunnot ovat ristiriitaisia. Valiokunnan työtä on siis ymmärrettävää jatkaa, mutta on kohtuutonta esittää toteennäyttämättömiä olettamuksia päätelminä.
Vielä vakavampaa on, että tietyt tarkistukset hylättiin; niillä oli tarkoitus liittää mietintöön oleellisia tarkennuksia, joilla olisi kumottu osa syytöksistä ja vihjauksista. Tämä osoittaa halua uhitella sellaista liittolaista vastaan, joka ei halua paljastaa totuutta. Sanoudun täysin irti tällaisesta parlamentin roolia ja EU:n ulkosuhteita koskevasta tulkinnasta. Uskon, että sekä Euroopan maat että liittolaisemme saattavat tehdä virheitä ja lain vastaisia tekoja. Teot olisi tunnustettava ja niistä olisi rangaistava, mutta en ole valmis esittämään syytöksiä ilman tutkintaa enkä tuomitsemaan ilman näyttöä. 
Charles Tannock (PPE-DE ),
   . Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivikollegani ja minä emme voi puoltaa Favan mietintöä, sillä mielestämme siinä esitetään liian paljon syytöksiä ja liian vähän uusia todisteita ja näyttöä. Vastustimme alun alkaenkin tätä väliaikaista valiokuntaa, ja meistä sen toiminta on vain varojen tuhlausta ja toistaa senaattori Martyn toimia Euroopan neuvostossa.
Mitään näyttöä ei ole myöskään saatu CIA:n vankileirien olemassaolosta Romaniassa tai Puolassa, enkä usko, että Yhdysvallat olisi käyttänyt poikkeuksellisia luovutuksia järjestelmällisesti voidakseen kiduttaa siepattuja vankeja kolmansissa maissa. 
John Whittaker (IND/DEM ),
   . UKIP-puolue (Yhdistyneen kuningaskunnan edustajat IND/DEM-ryhmässä) puolsi äänestyksessä tarkistusta 13, sillä siinä painotetaan, ettei EU:n terrorismin torjunnan koordinaattorilla eikä korkealla edustajalla ole valtuuksia pyytää jäsenvaltioilta kyseisiä tietoja.
UKIP vastusti näiden toimien perustamista eikä tunnusta niiden valtuuksia. Olemmekin tyytyväisiä tarkistukseen 13, sillä siinä rajoitetaan hieman niiden toimivaltaa. 
Marco Cappato (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kun varainsiirtoja suoritetaan ulkomailla, kyse on tosiasiassa kaupallisista pankkitapahtumista, eikä niiden yhteydessä kerättyjä tietoja pidä käyttää järjestelmällisesti turvallisuustarkoituksissa.
Vahvistan puoltavani päätöslauselmaa, ja haluan painottaa, ettei ongelmana ole pelkästään tietojen laiton siirtäminen kolmansiin maihin, vaan ongelmallista on myös kaupallisessa tarkoituksessa kerättyjen tietojen käyttö turvallisuustarkoituksissa.
Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen mukaan tässä tapauksessa on kyse yleisestä valvonnasta, joka on vastoin Euroopan unionin direktiivejä ja jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Tämänkin vuoksi puollamme Swift-mietintöä. 
Gérard Deprez ja Frédérique Ries (ALDE ),
   . – Puolsimme äänestyksessä Euroopan kansanpuoleen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esittämää päätöslauselmaa, mutta vastustimme SWIFT-tapauksesta laadittua yhteistä päätöslauselmaa, sillä se on epätasapuolinen eikä sitä voi korjata tarkistuksilla.
Tiedämme kaikki, että on hankala arvioida, mihin olisi vedettävä raja erittäin tärkeän terrorismin torjunnan ja aivan yhtä tärkeän yksilön oikeuksien kunnioittamisen välillä. Keskustelua ovat herättäneet säännöllisesti uutiset Guantánamon vankiloiden oloista, CIA:n salaiset lennot, pidätyskeskukset Euroopassa ja nyt SWIFT-tapaus. Rajanveto on hankalaa. Tämä on kuitenkin tärkeä keskustelu, sillä terrorismi ylittää kansalliset rajat.
Belgiassa on ryhdytty tutkimaan, onko tietosuojalainsäädännössämme porsaanreikiä. Tämä kostonhalua huokuva päätöslauselma, joka on muodoltaan vihamielinen Yhdysvaltoja kohtaan, sisällöltään täysin moitteeton (4 ja 13: loistava ajatus, tiedustelupalvelujen operaatioista julkisia!) ja monesta kohtaa mahdoton ymmärtää, ei mielestämme kohenna eurooppalaisten meistä saamaa kuvaa. Olisimme voineet ilmaista muulla tavoin, että haluamme selvittää päättäväisesti kaikki rikkomukset, ja toistaa samalla olevamme lujasti sitoutuneita torjumaan niitä, joiden ideologia sotii arvojamme vastaan. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Emme ole kaikista näkökohdista samaa mieltä, mutta meistä päätöslauselman pitäisi tuoda selvästi esille, mitä niin kutsuttu "terrorismin torjunta" ja sille ominainen turvallisuuden korostaminen oikein ovat.
Terrorismin rahoituksen seurantaohjelmassa Yhdysvallat on päässyt salaisen sopimuksen turvin käsiksi kaikkiin rahoitustietoihin, jotka on tallennettu SWIFT-yhtiöön (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications), joka on 200:ssa eri maassa sijaitsevien 8 000 pankin ja rahoituslaitoksen – myös Euroopan keskuspankin – omistama osuuskunta.
Yhdysvallat on siis saanut käsiinsä poikkeuksellisen paljon tietoja varainsiirroista ja pankkitapahtumista, joita kansalaiset ja yritykset ovat tehneet eri puolilla maailmaa. Tiedot on annettu vastoin tietosuojaa koskevia lakimääräisiä menettelyjä ja ilman mitään oikeusperustaa. Näin on rikottu ihmisten oikeuksia, vapauksia ja takeita sekä kunkin maan suvereenia velvollisuutta suojata omia kansalaisiaan.
Totuus on siis saatava selville, ja tästä anteeksiantamattomasta asiaintilasta vastuussa olevat on saatava tilille teoistaan. Myös Euroopan keskuspankin rooli on selvitettävä.
Kyseessä ei ole yksittäinen tapaus vaan pelkkä jäävuoren huippu. Se osoittaa, mitä kansalaisten oikeuksia, vapauksia ja takeita uhkaava, turvallisuutta painottava suuntaus todella merkitsee. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   – Yhdysvallat on seurannut EU:n ja jäsenvaltioiden hallitusten suostumuksella miljoonien viattomien ihmisten tekemiä tilisiirtoja, mikä osoittaa niin kutsutun terrorismin vastaisen strategian syvyyden ja päämäärän. Se on osa imperialistien maailmanlaajuista yhtenäistä tietojenkeruustrategiaa, jolla on tarkoitus valvoa, pakottaa ja terrorisoida kaikkia vastustajia.
Tässä paljastuu pankkijärjestelmän, yksityisten yritysten, kapitalististen maiden julkisten yritysten ja Euroopan keskuspankin rooli. Ne rikkovat jopa omia sääntöjään järjestelmän yleisen edun vuoksi.
EU:ssa ja jäsenvaltioiden hallituksissa valta-asemassa olevien konservatiivisten ja sosialidemokraattisten puolueiden päätöslauselmat ja vaatimukset kansalaisten yksityisyyden suojaamiseksi ja tasapainon löytämiseksi terrorismin torjunnan ja ihmisoikeuksien välillä ovat vain suurimittaista tekopyhyyttä.
Puolueet allekirjoittivat nämä sopimukset. Yhtä loukkaavaa on, että ne hyväksyivät samaan aikaan samassa kokouksessa mietinnön ja asetusehdotuksen kaikkien EU:n kansalaisten suorittamien pankkitapahtumien tallentamisesta.
Kreikan kommunistista puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet äänestivät tyhjää. He kieltäytyvät ottamasta osaa yritykseen luoda vääriä vaikutelmia ja vapauttaa EU ja sitä tukevat tahot synneistään. Kreikan kommunistinen puolue auttaa paljastamaan lisää EU:n roolista. Yrittipä EU miten kovasti tahansa vaikuttaa vastaanottavaiselta ja demokraattiselta, se toteuttaa yhä ankarampia kansalaisvastaisia ja demokratiavastaisia toimia ja tuntee nahoissaan kansalaisten vastustuksen kasvavan. 
Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, väitettiinpä Lambrinidisin mietinnössä miten kovasti tahansa, että kotouttaminen on periaatteessa kaksisuuntainen prosessi, minusta sitä ei juurikaan osoiteta tekstissä. Päinvastoin, tekstissä toistetaan vain samaa vanhaa virttä runsaista oikeuksista ja tuskin mistään velvollisuuksista.
Euroopan unionin jäsenvaltioita vaaditaan jälleen harjoittamaan myönteistä syrjintää maahanmuuttajien eduksi. Näin alkuperäisväestö joutuu väistämättä epäedulliseen asemaan tai syrjityksi. Lisäksi maahanmuuttajille olisi myönnettävä kaikki poliittiset oikeudet ilman, että pohditaan lainkaan heidän haluaan kotoutua. Yhdessä kohtaa jopa väitetään, etteivät tietyt kulttuuriset tai uskonnolliset tavat saa estää ulkomaalaisia käyttämästä oikeuksiaan tai kotoutumasta yhteiskuntaan. Rivien välistä voidaan vallan hyvin lukea, että tässä tarkoitetaan islaminuskon niin kutsuttuja kulttuurisia ja uskonnollisia tapoja, joista tässä on tosiasiassa kyse ja jotka ovat täysin vastoin eurooppalaisissa demokratioissa saavutettuja asioita ja niissä nautittuja oikeuksia.
Muun muassa tästä syystä äänestin luonnollisesti mietinnön hyväksymistä vastaan. 
Philip Claeys (NI ).
   – Arvoisa puhemies, äänestin Lambrinidisin mietintöä vastaan siksi, ettei siinä esitetä minkäänlaista ratkaisua kyseisiin ongelmiin vaan se on päinvastoin itsekin osa ongelmaa. Tämän riittää osoittamaan esimerkiksi mietinnön toteamus, että Euroopan unionin 40:tä miljoonaa ulkomaalaista voidaan pitää 26. jäsenvaltiona. Jo ties kuinka monennen kerran Euroopan unionin äänestäjistä tehdään syntipukkeja ja mielipiteen ilmaisun vapautta rajoitetaan peitellyn verukkeen varjolla.
Mietinnössä vaaditaan muukalaisille äänioikeutta ja myönteistä syrjintää, mikä tarkoittaa toisin sanoen eurooppalaisten syrjintää muukalaisten hyväksi. Jo käytännön kokemus osoittaa, etteivät tällaiset epärealistiset säännöt toimi, eikä niillä kaiken lisäksi ole edes demokraattista pohjaa. Tällainen mietintö on uusin esimerkki Euroopan unionin demokratiavajeesta ja Euroopan unionin puuttumisesta asioihin, mikä vain murentaa entisestään eurooppalaisten luottamusta Euroopan unioniin. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   – Mikäli kaivattiin näyttöä Euroopan yhdentymistä kannattavan näennäiseliitin romahtamisesta, sen sekavista ajatuksista, maamerkkien kadottamisesta ja arvojen keikahtamisesta päälaelleen, sitä saatiin nyt Lambrinidisin mietinnössä. Esittelijä ehdottaa itse asiassa yleispätevää, institutionalisoitua ei-eurooppalaisten suosimista eli eurooppalaisten syrjintää heidän omalla maaperällään. Tähän liittyy rahoituksen osalta niin sanotulle 26. jäsenvaltiolle tarkoitettu eräänlainen Marshall-apusuunnitelma ja politiikan osalta valtion kansalaisille kuuluvien oikeuksien yksipuolinen myöntäminen.
Jäsen Lambrinidis, on aika herätä! Jos 40 miljoonaa Euroopan ulkopuolelta tulevaa maahanmuuttajaa hyväksytään virallisesti, padot avautuvat. Jäsenvaltiot varaavat jo nyt vuosittain satoja miljardeja euroja niin kutsuttuun kotouttamispolitiikkaan, jossa on epäonnistuttu räikeästi ja joka käy yhteiskunnalle kalliiksi ja rasittaa niiden talouksia. Ei pidä unohtaa etnisten ryhmien välisiä selkkauksia Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Ei pidä unohtaa, miksi Theo Van Gogh on kuollut. Ei pidä unohtaa Ranskan mellakoita, joissa nuoriso purki vihaansa toimielimiämme, arvojamme ja kaikkea edustamaamme kohtaan. Monikulttuuriset yhteiskunnat, jollaisia haluatte luoda, ovat erittäin räjähdysalttiita.
Miljoonat eurooppalaiset kärsivät työttömyydestä, sosiaalisista ongelmista ja asunto-ongelmista. Heistä meidän pitäisi ensisijaisesti huolehtia. 
Timothy Kirkhope (PPE-DE ),
   . Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivikollegani ja minä olemme tyytyväisiä Lambrinidisin mietinnön yleiseen lähestymistapaan ja tuemme sen monia myönteisiä ja tasapuolisia näkökohtia, joilla on tarkoitus edistää maahanmuuttajien kotoutumista eurooppalaiseen yhteiskuntaan.
Haluamme kuitenkin toistaa, että on kiinnitettävä erityisen paljon huomiota sen varmistamiseen, että toissijaisuusperiaatetta noudatetaan täysin toiminnan kaikissa näkökohdissa tällä tärkeällä alalla.
Lisäksi olemme sitä mieltä, että turvapaikkapolitiikan on säilyttävä kansallisten hallitusten toimivallassa. Emme siis usko johdanto-osan L kohdan yleiseurooppalaiseen lähestymistapaan.
Näistä syistä päätimme äänestää mietinnöstä tyhjää. 
Carl Lang (NI ),
   . – Tällä hetkellä Euroopassa on noin 50 miljoonaa maahanmuuttajaa, joista suurin osa on kotoisin Afrikasta ja Aasiasta. Määrä kasvaa vuosittain miljoonan tai kaksi. Etnisen väkivallan puhkeaminen, monien kaupunkien islamisoituminen ja uusien saapujien tulvan takia vaikeuksiin joutuneen sosiaaliturvajärjestelmän vaarantuminen ovat pahimpia maahanmuutosta johtuvia seurauksia. Maahanmuuttajien on entistä vaikeampi sopeutua, sillä he tulevat omalle kulttuurillemme vieraista kulttuureista.
Esittelijän ehdottamalla kotouttamistavalla ei ratkaista ongelmia vaan pahennetaan niitä. Ranskassa kolme viikkoa kestäneissä mellakoissa marraskuussa 2005 tuhoutui kymmenittäin tällaisen politiikan perusteella rakennettuja rakennuksia, kuten monitoimitaloja, liikuntasaleja ja kouluja. Muilla ehdotuksilla, kuten edistämällä "maahanmuuttajien osallistumista politiikkaan" eli antamalla heille äänioikeus – minkä ministeri Sarkozy haluaa tehdä Ranskassa – hajotetaan yhteiskuntia entisestään.
Sen sijaan, että tuhansia ihmisiä pyritään kotouttamaan näennäisesti, hallitusten olisi ensinnäkin ryhdyttävä harjoittamaan aitoa, vastavuoroisuuteen perustuvaa yhteistyöpolitiikkaa lähtömaiden kanssa ja toiseksi aloitettava laajamittaiset perhepoliittiset toimet, jotta varmistetaan kansojemme säilyminen hengissä pitkällä aikavälillä. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   . Haluan kiittää jäsen Lambrinidisia, joka on laatinut erinomaisen mietinnön maahanmuuttajien kotouttamista EU:ssa koskevasta strategiasta ja välineistä. Annan sille täyden tukeni.
Haluan todeta tässä yhteydessä, että maahanmuuttajien kotouttamista koskevien yhteisön direktiivien tehokas täytäntöönpano on taattava.
EU:n on näin ollen seurattava kotouttamista koskevien direktiivien saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä asiaan liittyvän lainsäädännön toimeenpanossa sovellettujen viranomaiskäytäntöjen toimivuutta maahanmuuttajien arkielämässä. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Yhdyn esittelijän esittämiin huoliin, mutten ole samaa mieltä kaikista hänen ehdotuksistaan, joilla on tarkoitus ratkaista yksi maahanmuuton keskeisistä ongelmista eli kotouttaminen.
Mainitsen pari esimerkkiä. Esittelijä sekoittaa keskenään ehdokasvaltioista tulevat (etenkin aiemmin tulleet) maahanmuuttajat ja muualta tulevat maahanmuuttajat. Virhe näkyy hänen päätelmissään. Hän esittää myös harhaan osuneen väitteen, jonka mukaan reilut 40 miljoonaa kolmansien maiden kansalaista olisivat EU:n "26. jäsenvaltio" (ja viidenneksi suurin). Lisäksi Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän tältä pohjalta esittämä ajatus siitä, että jäsenvaltioiden olisi annettava maahanmuuttajille kansalaisuus, mainitsematta kuitenkaan, että asiasta on omat säädöksensä ja että siihen on omat perusteensa, on näin monimutkaisessa asiassa yksisilmäinen ajatus.
Tällä hetkellä EU:ssa on ongelmia joidenkin maahanmuuttajayhteisöjen kotouttamisessa, mikä osoittaa, ettei yksikään Euroopan yhteinen malli toimi täysin tehokkaasti. Kotouttaminen on kaksisuuntainen prosessi. Isäntämaiden (viranomaisten ja kansalaisten) on tarjottava siihen mahdollisuus, ja maahanmuuttajien on itsensä haluttava sitä ja toteutettava se käytännössä. Mikäli tätä ei tunnusteta, aloite ojennetaan kuin lautasella molempien puolien ääriliikkeille. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   – Maahanmuutto on liian vakava aihe jätettäväksi pelkästään mielipidetutkimuslaitoksille tai korostettavaksi ainoastaan valtakunnallisten vaalien aikaan. Maahanmuutto on todellisuutta: yli 40 miljoonaa ihmistä elää Euroopan unionin alueella, ja Euroopan unionilla näyttää olevan suuria vaikeuksia koordinoida toimiaan. Sen on toimittava nopeasti, jotta käyttöön saadaan johdonmukainen ja tehokas maahanmuuttopolitiikka. Puheenjohtajavaltio Suomi pyrkii viemään tätä hankalaa kysymystä eteenpäin poistamalla ministerineuvostosta yksimielisyyden esteen, joka hankaloittaa edistymistä tärkeällä oikeudellisen yhteistyön ja poliisiyhteistyön alalla, jotta ihmiskauppaa ja laitonta maahanmuuttoa voidaan torjua.
Toivon todella, että tämä pohjoismainen tahto pannaan pian täytäntöön toteuttamalla turvapaikkaoikeutta koskevaa yhteistä, inhimillistä politiikkaa tai tekemällä yhteistyötä 25 jäsenvaltion kesken kiintiöiden jakamiseksi niiden välillä. Toinen haaste, johon on vastattava, on maahanmuuttajien kotouttaminen. Kuten Lambrinidisin mietinnössä painotetaan, 25 jäsenvaltion unionissa on edistyttävä vielä paljon, jos kotouttamisen halutaan onnistuvan. Edistymistä kaivataan erityisesti työhönpääsyssä, syrjinnän estämisessä, naisten koulutuksessa, kielenopetusohjelmissa ja politiikkaan osallistumisessa. Jos tämä veto voitetaan, pääsemme askeleen lähemmäs yhteiskuntarauhaa. 
Martine Roure (PSE ),
   . – Euroopan unionin maahanmuuttopolitiikkaa ei voida typistää yksinomaan laittoman maahanmuuton torjuntaan: kolmansien maiden kansalaisille tarkoitettu Euroopan unionin kotouttamispolitiikka on laadittava kiireesti.
Komission tiedonanto yhteisestä toimintasuunnitelmasta kotouttamiselle onkin tärkeä askel eteenpäin, ja kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskevan eurooppalaisen rahaston perustaminen on hyvin laajalti samoilla linjoilla. Maahanmuuttajien on saatava tukea suoraan tästä rahastosta, ja sen avulla heidän on voitava osallistua aktiivisemmin kaikentasoiseen koulutukseen, kulttuuriin ja politiikkaan.
Parhaiden kotouttamiskäytäntöjen vaihtoa jäsenvaltioiden välillä on edistettävä, millä tasoitetaan tietä aidosti eurooppalaiselle kotouttamispolitiikalle.
Kannatan myös esittelijän ehdotusta siitä, että on otettava käyttöön nopeat ja inhimilliset menettelyt maassa pitkään oleskelleen henkilön aseman myöntämiseksi, perheiden yhdistämistä varten ja kansalaisoikeuksien myöntämiseksi maassa pitkään oleskelleille maahanmuuttajille. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   EU käsittelee maahanmuuttoa koskevaa kysymystä yksinomaan Lissabonin strategian yhteydessä lisätäkseen taloutensa kilpailukykyä – toisin sanoen lisätäkseen eurooppalaisen pääoman kannattavuutta. Maahanmuuttajien kotoutumista yhteiskuntaan koskevat lausunnot ovat näin ollen vain yleinen toiveluettelo, eikä käytännön tukea pahenevien ongelmien ratkaisemiseksi löydy lainkaan. Lausunnot ovat loukkaavan tekopyhiä, sillä maahanmuuttajat eri puolilla EU:ta joutuvat kärsimään pääoman ankarasta hyväksikäytöstä kehnosti palkatuissa töissä vailla vakuutuksia, vailla perustavanlaatuisia yhteiskunnallisia ja poliittisia oikeuksia, jäsenvaltioiden ja EU:n taantumuksellisen toimielinrakenteen pysyvinä panttivankeina. EU pitää miljoonia maahanmuuttajina laittomasti vankeinaan.
Kreikan kommunistinen puolue kannattaa maahanmuuttajien oikeudenmukaista mahdollisuutta hakea oikeudellista asemaa, ilman vakuutuksia tehtävän pimeän työn lopettamista, korkeampia palkkoja, samaa palkkaa samanarvoisesta työstä, ilmaiseksi annettavaa parempaa julkista koulutusta ja terveydenhuoltoa sekä täysimääräisiä poliittisia oikeuksia kaikille. Maahanmuuttajien ongelmat saadaan ratkaistua, kun he liittyvät työväenliikkeeseen, vastarintaan, ja kehittävät sen taistoa EU:n ja hallitusten ruohonjuuritason vastaista politiikkaa vastaan. EU ja hallitukset ovat vastuussa paikallisten työntekijöiden ja maahanmuuttajien köyhyydestä ja kurjuudesta EU:ssa ja koko maailmassa. 
Nirj Deva (PPE-DE ),
   . Olen Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivikollegojeni tavoin tyytyväinen Carlottin mietinnön yleiseen lähestymistapaan, ja tuemme sen monia myönteisiä ja tasapuolisia näkökohtia.
Vastustamme kuitenkin ajatusta maahanmuuttoasioiden sisällyttämisestä EU:n ulkopolitiikkaan, kuten 6 kohdassa esitetään. Yhteinen strategia ei ole mielestämme paras tapa käsitellä tätä kysymystä. Meistä tämän alan politiikan on säilyttävä kansallisten hallitusten toimivallassa. Emme usko yleiseurooppalaiseen lähestymistapaan maahanmuuttopolitiikassa. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   – Esittelijä Carlottin pahin virhe, joka löytyy kaikista asiaa koskevista Euroopan parlamentin mietinnöistä, on se, että hänen mielestään maahanmuutto, joka ristitään tässä tilanteessa "ihmisten liikkuvuudeksi", on ihmisoikeus. Meillä kaikilla ei kuitenkaan ole luovuttamatonta oikeutta asettua pysyvästi mihin maahan haluamme. Valtioiden on voitava päättää, kuka saa tulla niiden alueelle, kuka saa jäädä ja miten pitkäksi aikaa.
Esittelijän puoliuskonnollinen filosofinen ennakko-oletus onkin johtanut vääriin vastauksiin. On selvää, että kehityksen ja maahanmuuton välillä on yhteys: satojentuhansien ihmisten on pakko lähteä kotimaastaan köyhyyden takia, ja on selvää – kuten -puolue on jo vuosia sanonut – että kehitysyhteistyöpolitiikkaa tarvitaan, jotta ihmiset voivat pysyä kotimaassaan, jossa heille on tarjottava keinot elää ihmisarvoista elämää.
Yhtenä osana tähän kuuluu maahanmuuttajien paluu kotimaahansa, jotta kyseiset maat voivat hyötyä kokemuksista ja taidoista, joita maahanmuuttajat ovat hankkineet oleskellessaan Euroopan unionissa. Tämä on ainoa vaihtoehto, jota ei mainita sanallakaan Carlottin mietinnössä, ja siksi äänestämme sitä vastaan. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Puolsimme mietintöä, sillä siihen sisältyi useita kohtia, joihin olemme tyytyväisiä. Siinä ei kuitenkaan arvostella EU:ssa käytössä olevaa maahanmuuttopolitiikkaa eikä tuomita miljoonien miesten ja naisten maastamuuton taustalla olevia syitä eri puolilla maailmaa.
Mietinnössä ei arvostella EU:n maahanmuuttopolitiikkaa; sen päätavoitteena on käyttää hyväksi halpatyövoimaa, jolta on viety oikeudet. Samalla toteutetaan sortotoimia, joilla pyritään kriminalisoimaan maahanmuuttajat – miehet ja naiset, jotka haluavat vain nauttia oikeudesta elää eli riittävästä ruuasta, terveydestä, vedestä, asumisesta, koulutuksesta ja kulttuurista, oikeudesta työhön ja oikeudesta ansioihin.
Mietinnössä sivuutetaan myös maastamuuton taustalla olevat syyt, jotka perustuvat yhä kasvavaan epätasa-arvoisuuteen. Epätasa-arvoisuus johtuu uusliberalistisista, militaristisista politiikoista, jotka ovat kapitalistisen globalisaation perusta. Liberalisoinnilla ja yksityistämisellä on tarkoitus edistää hyvinvoinnin ja vaurauden keskittymistä suurille talous- ja rahoitusryhmittymille sekä manipuloida jäsenvaltioita harjoittamaan niiden eduksi koituvaa hyväksikäyttöä, mikä osoittaa, etteivät ne tarvitse väliintuloja eivätkä sotia levittääkseen ajatusmalliaan. 
Martine Roure (PSE ),
   . – Rabat'n konferenssin alla on oleellista pitää mielessä, ettei Euroopan unionin ja maahanmuuttajien lähtömaiden välinen yhteistyö saa typistyä siihen, että lähtömaita autetaan vain vahvistamaan rajojaan.
On aloitettava vuoropuhelu niistä perustavista syistä, joiden vuoksi ihmiset vaarantavat henkensä ja ylittävät meren etsiäkseen parempaa elämää Euroopassa. On edistettävä yhteistä kehitystä, joka on kohdennettu lähemmin ihmisiin, köyhyyden ja epätasa-arvoisuuden – maastamuuton pääasiallisten syiden – vähentämiseksi. Euroopan yhteiskehitysrahaston perustaminen auttaisi pitämään kiinni tästä periaatteesta.
On muistettava, että maahanmuutto on nähtävä mahdollisuutena lähtömaille: maahanmuuttajia voidaan kannustaa panostamaan kotimaahansa ja vaikuttamaan näin mahdollisimman paljon sen kehitykseen. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   Äänestän mietinnön puolesta, sillä siinä ei määritetä lainsäädäntöä vaan esitetään monia kunnon ehdotuksia. Siinä painotetaan tasa-arvoa, turvapaikanhakijoiden oikeuksia sekä kotouttamisen ja yhteistyön tukemista. Vastustan kuitenkin mietintöön sisältyviä ehdotuksia, joiden mukaan EU:lle annettaisiin enemmän valtuuksia maahanmuuttopolitiikassa, sillä tällä olisi kielteinen vaikutus niin käytännössä kuin demokratian kannalta katsottuna. Vastustan ehdotettuja uusia rahastoja, joista tulisi tehottomia ja joita EU ei kykene hallinnoimaan onnistuneesti. Vastustan myös kallista ja tehotonta ehdotusta, jonka mukaan palkkojen erotus korvattaisiin kotimaahansa palaaville korkeatuloisille. 
Jean-Claude Fruteau (PSE ),
   – Esittelijä Schmidtin mietinnössä Euroopan parlamentti on yrittänyt esittää, että reilulle kaupalle olisi saatava aidosti eurooppalaiset poliittiset puitteet.
Tällainen lähestymistapa on ehdottoman tärkeä, sillä maailmanmarkkinoiden jatkuva avautuminen luo paineita, jotka uhkaavat pahoin eri maatalousmallien taloudellista, ympäristöllistä ja yhteiskunnallista elinkelpoisuutta eri puolilla maailmaa. Viljelijöiden on ollut pakko myydä tuotteitaan yhä alempaan hintaan, jolloin heidän ansionsa ovat vaarantuneet, ja samalla maatalouden työntekijöiden työolot ovat huonontuneet ja ympäristö on pilaantunut.
Reilu kauppa tarjoaa vaihtoehdon tilanteessa, jossa pienimmän yhteisen nimittäjän suosiminen vaarantaa vuosituhattavoitteiden saavuttamisen. Komission onkin nyt viestitettävä puoltavansa kauppajärjestelmää, jossa taataan tuottajille asianmukaiset ansiot ja poistetaan kiusaus sosiaaliseen ja ympäristön kustannuksella tapahtuvaan polkumyyntiin. Reilun kaupan tuotteiden suosion kasvu Euroopan unionin kuluttajien keskuudessa kannustaa tällaisiin aloitteisiin.
Minusta on valitettavaa, ettei parlamentti katsonut aiheelliseksi puoltaa erityisiä tariffitoimenpiteitä (yleisen tullietuusjärjestelmän GSP+:n kaltaista eriytettyä lähestymistapaa) reilun kaupan tuotteiden edistämiseksi. Äänestän silti Schmidtin mietinnön puolesta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Vaikka mietinnön tarkoitusperät ovat mitä parhaat, siinä ei päästä lopulta pureutumaan ongelman ytimeen.
Tuottajan on tietenkin saatava oikeudenmukainen ansio, joka kattaa tuotantokustannukset ja takaa kestävän elannon. Hänen on lisäksi voitava osallistua tuotteidensa markkinoille saattamiseen. Tässä kaksi monista mietinnön myönteisistä kohdista.
Tällä ei saa peitellä sitä, että niin kutsutun reilun kaupan takana olevat yleiset näkemykset ovat laajalti ristiriidassa maailmankaupan liberalisoinnin kanssa. Esimerkiksi WTO:ssa (EU:n ja Yhdysvaltojen tukemista vapaakauppasopimuksista puhumattakaan) yritetään sormeilla taloudellisesti vähiten kehittyneiden maiden tuotantojärjestelmiä täyttämään pohjoisen pallonpuoliskon maiden suurten talous- ja rahoitusryhmittymien laajentumistarpeet.
Tarvitaan politiikkaa, jossa kunnioitetaan ihmisten oikeutta käyttää luonnonvaroja ja nauttia oman maansa tuotannosta ja taloudellisista voitoista parantaakseen elinolojaan. Tarvitaan politiikkaa, jolla kannustetaan molempia osapuolia hyödyttävään yhteistyöhön ja taataan itsemääräämisoikeus ruuan suhteen. Tarvitaan politiikkaa, jossa luonnonvarat ja talouden strategisesti tärkeä alat pysyvät julkisessa omistuksessa ja julkisen valvonnan alla. 
David Martin (PSE ),
   . Olen tyytyväinen tähän tasapuoliseen mietintöön, jossa pohditaan, millä tavoin reilun kaupan tuotteiden suosion ja määrän kasvu EU:ssa voisi auttaa pyrkimyksissä päästä sosiaalisesta epäoikeudenmukaisuudesta ja nostaa tuotannon tasoa kehitysmaissa.
Tuen monia mietinnön päätelmiä, kuten sitä, että kuluttajille olisi tarjottava riittävästi tietoa ja että on taattava reilu tuottajahinta sekä avoimuus koko tuotantoketjussa. Halusin muuttaa mietintöä varmistaakseni, että tuotanto-olosuhteet sisältyvät täysin reilun kaupan käsitteeseen, siten, että noudatetaan kahdeksaa keskeistä ILOn yleissopimusta.
Esitin myös tarkistuksen, jossa kehotetaan komissiota tekemään yhteistyötä kansainvälisen reilun kaupan liikkeen kanssa sellaisten selkeiden ja yleisesti sovellettavien kriteerien löytämiseksi, joita voitaisiin käyttää kuluttajille suunnattujen takuujärjestelmien arviointiin, jotta vahvistetaan kuluttajien luottamusta tällaisiin järjestelmiin. Useita kuluttajien tunnistamia kansallisia järjestelmiä on olemassa, joten tällä hetkellä en kannata EU:n laajuista reilun kaupan merkkiä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tätä vaihtoehtoa on syytä pohtia, jos standardien ja merkkien nopea lisääntyminen aiheuttaa kuluttajien parissa sekaannuksia. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Yleisesti tiedetään, että maailmassa yli 65 miljoonaa ihmistä on saanut HIV-tartunnan, noin 25 miljoonaa ihmistä on kuollut ja noin 15 miljoonaa lasta on jäänyt orvoiksi aidsin takia. Tämä on erityisen vakava ongelma kehitysmaissa: 40 miljoonasta HI-viruksen kantajasta 95 prosenttia asuu tällä hetkellä kehitysmaissa ja yli 70 prosenttia pelkästään Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.
Haluan peilata naisten ahdinkoa tätä hirveää taustaa vasten. Aidsiin sairastuneista yli puolet on naisia ja Afrikassa aidsiin sairastuneista naisia on 60 prosenttia. Tartunnan todennäköisyys on 2–4 kertaa suurempi naisten kuin miesten keskuudessa.
Haluamme tuoda esiin YK:n yleiskokouksen erityisistunnossa 2. kesäkuuta 2006 annetun julistuksen ja eritoten siinä olevat maininnat lääkkeiden yleisen saatavuuden edistämisestä, mukaan luettuna geneeristen antiretroviraalisten lääkkeiden ja aidsiin liittyvien infektioiden torjumiseksi välttämättömien muiden lääkkeiden tuotanto. On kuitenkin valitettavaa, ettei julistuksessa aseteta yleisiä tavoitteita eikä aikatauluja hoidolle, resursseille eikä ennaltaehkäisylle, eikä siinä esitetä toteuttamiskelpoista toimintasuunnitelmaa tueksi tavoitteelle, jonka mukaan kaikille HI-viruksen kantajille on taattava hoitoon pääsy vuoteen 2010 mennessä...


Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Barón Crespon laatimasta suullisesta kysymyksestä Genevessä huhtikuun lopussa pidettyjen WTO:n kokousten tuloksista ja tulevaisuudennäkymistä. 
Robert Sturdy (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, oletan, että useimmat puhujat toivoisivat komission jäsenen Mandelsonin olevan läsnä, kun he esittävät puheenvuoronsa. Tiedättekö, onko hän tulossa? 
Puhemies.
   – Minulle on kerrottu, että komission jäsen on matkalla tänne, ja luulen itse asiassa, että hän saapui juuri istuntosaliin, joten voimme antaa Mandelsonin istuutua rauhassa sillä aikaa, kun ensimmäinen puhuja käyttää puheenvuoron ryhmänsä puolesta. 
Georgios Papastamkos,
   – Arvoisa puhemies, sen lisäksi, mitä kansainvälisen kaupan valiokunnan puheenjohtaja Barón Crespo aivan oikein totesi, haluaisin tehdä vakavasti otettavan ehdotuksen. Geneven-kokouksen lopputulosten vuoksi meidän ei pidä luopua sitoutumisestamme monenvälisyyteen, järjestäytyneisiin kansainvälisiin taloussuhteisiin sekä tasapainoiseen ja oikeudenmukaiseen maailmankaupan hallinnointiin. 
En silti ymmärrä, miksi Euroopan unioni on edelleen heikoilla maataloudessa. Tiedämmehän, että se on osoittanut rakentavaa neuvotteluasennetta. Neuvotteluissa esitetyt painotukset myönnytyksineen ovat muiden johtavien kehittyneiden maiden ja nopeasti kehittyvien maiden sanelemia. Meidän on tehtävä loppu harhakuvitelmista, joita erät kauppakumppanimme yrittävät suurin ponnistuksin pitää yllä.
Ensinnäkään maataloustuotteiden kaupan vapauttaminen ei ole patenttiratkaisu kehitysmaa-asioissa. Sen voidaan päinvastoin odottaa koituvan eduksi vain muutamalle kilpailukykyiselle viejämaalle, kuten Australialle, Uudelle-Seelannille, Brasilialle ja Argentiinalle. Kaikissa tuoreissa taloustutkimuksissa on tultu siihen tulokseen, että tämänhetkisen neuvottelukierroksen merkittävimpiä etuja odotetaan koituvan teollisuustuotteiden ja palvelukaupan markkinoiden avautumisesta.
Toiseksi teollisuustuotteiden ja palveluiden vapauttaminen ei merkitse ainoastaan voimakasta kehittyneiden maiden omien etujen ajamista. Vähittäinen vapauttaminen tarpeellisen teknisen avun ohella koituu lopulta myös kehitysmaiden eduksi.
Kolmanneksi kehitysmaille myönnettävä erityiskohtelu on ehdottoman myönteinen asia. Suuntautumalla ulospäin ne kuitenkin voivat samalla itse edistää tehokkaampaa integroitumistaan maailmanlaajuiseen kauppajärjestelmään. Mitä tulee toisaalta monenvälisyyttä ja toisaalta kahdenvälisyyttä tai alueellisuutta koskevaan pulmaan, kannatamme varauksettomasti monenvälisiä kauppasuhteita.
Näin ollen neuvotteluja on jatkettava, mutta sitoumusten yhtenäisyyden periaatteeseen ei pidä puuttua. Käsittääkseni meillä on vielä liikkumavaraa sopimukseen pääsemiseksi. Dohan kierros ei saa kariutua, sillä siihen liittyy suuria toiveita ja odotuksia.
Lopuksi haluan kiittää erityisesti komission jäsentä Mandelsonia siitä yksityiskohtaisesta selvityksestä, jonka hän esitti Geneven kokouksesta, ja onnitella häntä vilpittömästi hänen neuvotteluasenteestaan. 
Panagiotis Beglitis,
   – Arvoisa puhemies, haluan puolestani kiittää kansainvälisen kaupan valiokunnan puheenjohtajaa Barón Crespoa ja komission jäsentä Mandelsonia heidän esittämistään selvityksistä.
Geneven neuvottelujen katkeaminen viime viikolla on nähdäkseni nostanut esiin kaikenlaisia uhkakuvia, sillä sellainen siellä oli ilmapiiri. Mielestäni sen ei kuitenkaan missään olosuhteissa pidä antaa painostaa komissiota tai komission jäsentä Mandelsonia jatkamaan myönnytysten tekemistä etenkään maatalouden alalla.
Arvoisa komission jäsen, pelkään pahoin, että me – Euroopan unioni ja Euroopan komissio – olemme hävinneet taistelun kantojemme puolesta. Olemme hävinneet viestinnässä, ja mielestäni tähän meidän on kiinnitettävä aivan erityistä huomiota. Viestimme on oltava kristallinkirkas. Haluamme saada aikaan tasapainoisen ja johdonmukaisen kompromissin, joka käsittää kaikki Dohan kierroksen alat. Sitä ei kuitenkaan voida tehdä Euroopan unionin maataloussektorin kustannuksella. Meidän mielestämme unionin kannan on perustuttava neuvostolta saatuun valtuutukseen ja uudistettuun yhteiseen maatalouspolitiikkaan.
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä lopuksi selittämään meille jotain, mitä olette hiljattain sanonut useissa yhteyksissä. Mitä tarkoitatte sillä, että "Euroopan komissio on valmis joustavuuteen tietyin ehdoin"? Pelkään pahoin, että kauppakumppanimme käyttävät hyväkseen tätä lausuntoa painostaakseen Euroopan komissiota yhä ankarammin. 
Marian Harkin,
   . Arvoisa puhemies, toivotan komission jäsenen Mandelsonin tervetulleeksi tänne tänään.
Kuuntelin, mitä komission jäsenellä oli sanottavanaan tänä aamuna. Hän puhui kaikilta odotettavista maataloustukien todellisista leikkauksista ja käytti ilmaisua "toimia joustavuutemme äärirajoilla". Haluan kysyä häneltä joustavuudesta ja neuvotteluvaltuuksista, jotka hän on saanut neuvostolta maataloustuotteiden kaupan myönnytysten osalta. Onko neuvoston päätelmissä ja Luxemburgin sopimuksessa määriteltyjä neuvotteluvaltuuksia muutettu? En odota hänen kertovan minulle neuvottelukannastaan yksityiskohtaisesti, mutta haluaisin tietää, minkälaisia yleisiä rajoituksia tuolle joustavuudelle on asetettu ja onko sille mitään rajoja?
Komission jäsen kertoi myös neuvotelleensa Genevessä viime viikolla komission jäsenen Fischer Boelin rinnalla. Onko hän samaa mieltä siitä, mitä Fischer Boel totesi viime viikolla: jos hyväksymme G20-maiden ehdotukset kokonaisuudessaan, menetämme toimitusketjussa jopa puoli miljoonaa työpaikkaa, kun naudanlihantuotanto Irlannin ja Ranskan kaltaisissa maissa päättyisi ja siipikarjatuotanto häviäisi kokonaan?
Haluan lopuksi esittää komission jäsenelle vilpittömät pahoitteluni siitä, että minun on kuunneltava hänen vastauksensa internetistä, sillä keskustelu on useita tunteja myöhässä ja myöhästyn pian lennoltani.
Carl Schlyter,
   Arvoisa puhemies, on selvää, että WTO:n kriisi on syvenemässä. Osapuolet eivät viime viikolla pidetyssä WTO:n ministerikokouksessa onnistuneet pääsemään lähemmäksi kauppasopimusten tekemistä, mikä saattaa olla uusi askel kohti kehityskierroksen lopullista hylkäämistä. Jotkut ovatkin sanoneet, että kokous oli pikemminkin haitaksi ja sen ilmapiiri oli jopa aiempaa kireämpi, mutta valopilkkuna ehkä on se, että kehitysmaat vaativat yksituumaisesti rikkaita maita asettamaan kehitysasiat keskiöön itsestään selvänä asiana ja lunastamaan jo hyvin kauan sitten antamansa lupaukset.
Yli kaksi kolmannesta WTO:n jäsenistöstä – kehitysmaat ja vähiten kehittyneet maat – ilmoittivat olevansa valmiita sopimaan asioista, mutta edellyttäen, että teollisuusmaiden on annettava suurin panos osoittaakseen todellista johtajuutta. Olen iloinen siitä, että EU ilmoitti olevansa valmis lähentymään G20-maiden kantaa erityisesti vähentämällä kotimaista tukea, mutta EU:n tarjouksessa on edelleen porsaanreikiä, jotka voivat vähentää todellisen kehityssopimuksen mahdollisuuksia. Yhdysvaltojen tarjous on tietenkin vielä kaukana siitä, mitä tarvittaisiin polkumyynnin lopettamiseksi ja elintarviketurvan takaamiseksi.
Maatalouden erityis- ja erilliskohtelun eli niin sanotun kehityslaatikon osalta ei ole selvää, aikooko komissio tukea G33:n vaatimusta siitä, että merkittävä osa tuotteista olisi saatava mukaan järjestelmään elintarviketurvan suojaamiseksi. Olisin kiitollinen, jos komission jäsen Mandelson voisi määritellä EU:n kannan ja toivottavasti pitää sen erillään Yhdysvaltojen erittäin haitallisista ehdotuksista.
NAMA-neuvotteluissa komissio vaatii edelleen liian tiukasti teollisuustuotteiden markkinoillepääsyn äärimmäistä vapauttamista, joka uhkaa joidenkin kehitysmaiden paikallisen tuotannon elinkelpoisuutta. Ei myöskään liene kehityskierroksen hengen mukaista vaatia, että puututtaisiin sovellettuun tariffitasoon eikä kiinteään tariffitasoon, kuten yleensä.
Näyttää erittäin epätodennäköiseltä, että sopimus saataisiin aikaan heinäkuussa, sillä aikataulu on liian tiukka. Tarvitsemme aikaa pohtiaksemme Dohan kierroksen epäonnistumisen syitä. Meidän on otettava tästä opiksemme ja pidettävä huoli siitä, että asiat valmistellaan paremmin huomattavasti uudistuneen WTO:n kautta, sekä saatava selkeä käsitys kaupankäynnin merkityksestä kestävän kehityksen edistämisessä. Kenties sillä tavoin saamme suunniteltua kehityskierroksen, joka on yleisesti ottaen nimensä arvoinen. 
Bastiaan Belder,
   . Arvoisa puhemies, tänä iltapäivänä emme keskustele ainoastaan Geneven WTO-kokouksessa esiin tulleista asioista, vaan myös WTO:n tulevaisuudesta instituutiona. WTO:n sisäisen kriisin vuoksi on entistä todennäköisempää, että järjestö pystyy nykyisellään toimimaan vain välittäjänä eikä enää kykene olemaan aloitteellinen uusien sääntöjen ehdottamisessa. Sen vuoksi uhkaa käydä jälleen kerran niin, että maailmankauppaa hallitsevat jälleen lukuisat kahdenväliset sopimukset. Minulla on kolme kysymystä esitettävänä komission jäsenelle Mandelsonille.
Ensiksi, ovatko kaikki kauppaneuvotteluiden osapuolet täysin tietoisia siitä, kuinka tärkeätä olisi saattaa Dohan kierros pikaisesti onnistuneeseen päätökseen? Toinen on jatkoa ensimmäiselle: mikä on komission jäsenen käsitys Yhdysvaltojen ja G20-maiden asemasta, ja missä määrin luulette niiden olevan halukkaita ryhtymään toimiin? Kolmas kysymykseni on kaikkein tärkein: onko komissiolla itsellään selvä käsitys siitä, mitä se aikoo tehdä, jos Dohan kierros epäonnistuu, ja minkälainen toimintasuunnitelma sillä on valmiina siltä varalta?
Haluan esittää komissiolle kaksi ehdotusta kyseisestä suunnitelmasta. Tärkeintä on pitää ovi mahdollisimman pitkään avoimena monenvälisille sopimuksille. Kahdenväliset sopimukset tuovat aina maailmankauppaan lukuisia kauppaa koskevia sääntöjä, jotka tekevät siitä vaikeammin hallittavan ja tehottomamman. Sen lisäksi ne myös muodostavat uuden taloudellisen protektionismin uhan.
Toinen ehdotukseni koskee kehitysmaiden asemaa, sillä ne eivät saa joutua mahdollisten uusien kahdenvälisten sopimusten ylivallan uhreiksi. Komission on tarjottava kyseisille maille teknistä tukea, jotta ne eivät häviäisi neuvotteluissa suurille ja vahvoille maille. 
Robert Sturdy (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä paitsi siitä, että hän saapui tänään paikalle kuuntelemaan keskusteluamme, myös avusta, jota hän ymmärtääkseni antoi parlamentin jäsenille Genevessä viime viikolla. En itse päässyt paikalle, mutta he esittivät kiitoksensa siitä, kuinka hän piti heidät ajan tasalla.
Arvoisa komission jäsen, sain varsin vilpittömänä pitämästäni puheenvuorostanne sen käsityksen, että – varovasti ilmaistuna – olitte melko kyllästynyt Yhdysvaltojen neuvottelutaktiikkaan. Sen asenne näyttäisi itse asiassa olleen varsin myöntymätön. Vaikka ei pidäkään aina uskoa kaikkea, mitä lehdistä lukee, erään lehdistötiedotteen mukaan olitte tiedustellut Yhdysvaltain kauppaneuvottelijalta Susan Schwabilta, mitä hänellä olisi tarjottavanaan, jos Euroopan unioni antaisi Yhdysvalloille markkinoillepääsykysymyksessä kaiken, mitä se haluaa. Schwab ei tuntunut osaavan vastata. Onkohan Yhdysvalloilla todella neuvotteluvaltuudet? Ollessamme Hongkongissa Rob Portman ei koskaan vaikuttanut kykenevän neuvottelemaan. Aina kun kuulin hänen puhuvan, hän mainitsi erityiseksi ongelmaksi länsiafrikkalaisen puuvillan. Tuottajien yrittäessä vaikuttaa häneen Hongkongissa hän hermostui kovin eikä tuntunut pystyvän kommentoimaan asiaa. Kyseessä ei ollut Yhdysvaltain tai kaupankäynnin kannalta suuri asia, mutta se oli silti hyvin tärkeätä.
Mikä on EU:n varasuunnitelma, jos neuvotteluissa ei tapahdu mitään ensi kuussa? Mihin suuntaamme? Mikä tilanne on?
Vielä yksi pieni huomio. Jäsen Harkin mainitsi maatalouden. Mikä on EU:n kanta siihen? Ainakin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja varmasti koko Euroopassa pelätään, että Yhdysvaltain kanssa käytävät kauppaneuvottelut johtavat siihen, että Euroopan unioniin tuodaan hormonilihaa. Onko olemassa todellinen vaara, että tällaista tapahtuisi, vai voimmeko estää sen?
David Martin (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, on selvää, että maailmankauppaneuvottelut ovat vakavassa kriisissä, mutta toivon, että parlamentin jäsenet eivät puheillaan tuomitse meitä varmaan epäonnistumiseen. On selvää, että kierroksen onnistuminen vaatii maatalouskysymysten ratkaisemista. Koska jopa 85 prosenttia maailman köyhimpien maiden väestöstä asuu maaseudulla, ei ole hämmästyttävää, että kyseiset maat arvioivat pakettiratkaisuja sen perusteella, millainen vaikutus niillä on niiden omiin maanviljelijöihin.
Mielestäni vieläkin hämmentävämpää ja suorastaan käsittämätöntä on se, että neuvottelut voisivat takerrella Yhdysvaltojen ja vähäisemmässä määrin myös EU:n maatalouskannan vuoksi. Maatalous edustaa vain kahta prosenttia vauraudestamme, joten tuntuu järjettömältä tehdä siitä kiistakohta, kun voimme hyötyä niin paljon teollisuustuotteiden paremmasta markkinoillepääsystä ja erityisesti palvelujen vapauttamisesta.
Euroopan unioni on Dohan kierroksen käynnistymisen jälkeen uudistanut maatalouspolitiikkaansa perusteellisesti. Hongkongissa tarjouduimme lopettamaan maatalouden vientituet vuoteen 2013 mennessä. Kaikki paitsi aseet -sopimuksessa tarjoamme köyhimpien maiden tuotteille tullitonta markkinoillepääsyä. Vaikka mielestäni voimme ja meidän pitäisi edetä pidemmälle – ja onnittelenkin komission jäsentä hänen joustavuudestaan, jota hän osoitti erityisesti Genevessä – neuvottelu- ja kauppakumppaneiltamme valitettavasti puuttuu tällainen joustavuus. 
Koska komission jäsenellä on muihin neuvottelijoihin laajat yhteydet, pyytäisin häntä kertomaan meille, minkälainen pakettiratkaisu Yhdysvaltojen on hänen mielestään esitettävä lukkiutuneen tilanteen avaamiseksi.
Susan Schwab on ilmoittanut olevansa sitoutunut pääsemään onnistuneeseen lopputulokseen. Mitä hänen on tuotava neuvottelupöytään osoittaakseen, että Yhdysvallat on valmis siirtymään maataloustukiasioissa sanoista tekoihin? 
Kathy Sinnott (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Dohan kehityskierroksen kehitysnäkökulma on tainnut kadota näköpiiristämme neuvottelujen jatkuessa jatkumistaan. Neuvotteluista ei ole koitunut merkittävää hyötyä vähiten kehittyneiden maiden kannalta. Sen sijaan niistä on aiheutunut näkyviä menetyksiä Mauritiuksen kaltaisille maille, jotka ovat nyt vaarassa suistua kaikkein köyhimpien maiden luokkaan.
Myös Irlannin maatalous on kärsinyt merkittäviä tappioita. Eräs jo kolmatta sukupolvea edustava lampaankasvattaja esitteli minulle hiljattain viimeistä lammaslaumaansa. Sokeriteollisuus kukoisti aiemmin maassamme, mutta nyt on viimeinenkin alan tehdas sammuttanut valonsa ja sulkenut ovensa. Vaikka toivonkin, että neuvotteluissa saadaan aikaan tuntuvaa edistystä köyhimpien maiden hyväksi, minun täytynee yrittää olla kiitollinen siitä, ettei Irlannin maatalouden eduista tingitty viime neuvottelukierroksella vielä tätäkin enemmän.
Jos arvoisan komission jäsenen on kuitenkin löydettävä lisäpontta Yhdysvaltain kannan muuttamiseksi, ehdotan, että hän pyrkisi saamaan muuntogeeniset viljelykasvit luokitelluiksi eri ryhmään kuin niiden luonnonmukaiset vastineet. Se antaisi meille ja vähiten kehittyneille maille selvän edun Yhdysvaltoihin nähden, jolla olisi vaikeuksia erottaa toisistaan muuntogeeniset viljelykasvit ja niiden luonnonmukaiset vastineet. Jos komission jäsen ryhtyy tähän, voisiko hän keskustella myös kollegani Fischer Boelin kanssa siitä, että Euroopan maiden sallittaisiin julistautua gm-vapaaksi alueeksi? 
Christofer Fjellner, (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää komission jäsentä Mandelsonia avoimuudesta, jota hän osoitti meitä neljää kohtaan, jotka muodostimme Euroopan parlamentin valtuuskunnan Genevessä viime viikolla. Se oli erittäin antoisaa, ja mielestäni yhteistyömme sujui erittäin hyvin. On arvo sinänsä, että uusi WTO-sopimus saataisiin aikaan. Se vaatii luottamusta niin WTO:hon kuin monenvälisyyteen. Onhan kuitenkin kyseessä ainoa järjestelmä, jonka avulla maailmankauppaa on todella saatu vapautettua.
Mielestäni meidän on tästä huolimatta perusteltua vaatia kaikilta osapuolilta enemmän kuin tyytymistä millaiseen sopimukseen tahansa. Ansaitsemme kunnianhimoisen sopimuksen, joka takaa sekä maatalous- että teollisuustuotteiden laajemman markkinoillepääsyn kaikille osapuolille, niin teollisuus- kuin kehitysmaissakin, ja käsittää myös palvelut. Se on olennaista köyhien maiden kehittymisen kannalta ja tärkeää myös siksi, että omat eurooppalaiset yhtiömme pääsisivät uusille markkinoille. Kenellekään ei olisi pidemmällä aikavälillä hyötyä "kevytDoha-sopimuksesta" tai Dohan kierroksen täydellisestä epäonnistumisesta. Lukkiutuneet asenteet, joita monet osapuolista näyttävät omaksuneen, eivät siksi ole mielestäni perusteltuja.
On helppoa ymmärtää, minkälaisia ongelmia neuvotteluihin liittyy. Yksinomaan jo taloudellisten realiteettien pitäisi saada kaikki osapuolet vakuuttuneiksi siitä, että on syytä ponnistella hiukan enemmän, varsinkin EU:n, Brasilian ja Yhdysvaltain muodostamassa kolmikossa, joka oli viime viikonvaihteessa Genevessä niin voimakkaasti valokeilassa. Kaikilla niistä on vahvat käytännön syyt ryhtyä lisätoimiin. Esimerkiksi Yhdysvalloissa maatalouden protektionismin kiihkeimpienkin kannattajien pitäisi ymmärtää, että on parempi luopua maataloustuista neuvotteluissa ja saada vastineeksi markkinoillepääsy avainalueille sen sijaan, että tuista olisi pakko luopua riidanratkaisuelimen päätöksellä neuvottelujen katkettua, jolloin vastineeksi ei saataisi mitään. Meidän olisi pitänyt ymmärtää se jo silloin, kun jouduimme sokeripaneelin hampaisiin ja meidän oli sen päätöksestä uudistettava sokerintuottajille maksamamme tuet.
Euroopan unionin on myös ymmärrettävä, että olisi absurdia menettää mahdollisuus saada avattua teollisuustuotteille ja palveluille merkittäviä uusia markkinoita vain siksi, että pidämme kynsin hampain kiinni maataloustuista, joiden tiedämme olevan perusteiltaan kestämättömiä. Siksi on ilahduttavaa, että komissio näyttää lähentyneen G20-maiden eli edistyneiden kehitysmaiden esittämää vaatimusta maataloustuotteiden korkeiden tullien alentamisesta. Se on olennaisen tärkeätä, jos aiomme säilyttää mahdollisuudet päästä sopimukseen. Meidän on nyt pidettävä huoli siitä, että olemme joustavia ainoastaan todella arkojen tuotteiden suhteen emmekä siksi, että myöntyisimme äänekkäimmin ajettuihin erityisetuihin. Meidän eurooppalaisten jos kenen pitäisi ymmärtää tulleista ja kaupan esteistä vapaan kaupankäynnin merkitys, sillä hyödymme siitä päivittäin sisämarkkinoilla.
Elisa Ferreira (PSE ).
   – Kuuluin parlamentin Geneven-valtuuskuntaan, joten haluan mainita teille pari positiivista asiaa: ensimmäinen niistä on komission ja paikalla olleiden parlamentin jäsenten myönteinen yhteistyö. Kuten edelliset puhujat ovat sanoneet, komission jäsenet Mandelson ja Fisher Boel olivat päivittäin yhteydessä meihin. Sen ansiosta saimme jatkuvasti tietoa kokouksen kulusta, mikä edisti parlamentin jäsenten työskentelyä. Toinen asia on EU:sta saatu kuva aktiivisena ryhmittymänä, joka on valmis neuvottelemaan erityisesti Yhdysvaltain kanssa – toisin kuin muut neuvottelukumppanit.
Varjopuolena on todettava, että neuvotteluissa ei selvästikään edistytty kovin paljon, mikä on huono asia koko maailman ja Euroopan kannalta. Kilpailukykyä, kasvua ja työllisyyttä on tehostettava Euroopassa. Siksi meidän on varmistettava tehokas markkinoillepääsy teollisuusalan yrityksille (NAMA eli teollisuustuotteiden markkinoillepääsy) ja dynaamisemmille palveluille. Meidän on taattava teollis- ja tekijänoikeuksien noudattaminen ja neuvoteltava ympäristö- ja sosiaalinäkökohtien osalta tasavertaiset toimintaedellytykset, jotka säätelevät kansainvälistä kilpailua.
Esitän pari kysymystä. Ensinnäkin, minkälaiset valmiudet Euroopalla todella on löytää edes osittainen ratkaisu näihin ongelmiin Dohan kierroksella? Toiseksi, kuinka EU aikoo toimia, jos sopimukseen ei päästä heinäkuussa, kuten arvelemme?
Mainitsitte, että syyskuussa on tulossa useita uusia ehdotuksia. Voisitteko kertoa meille niistä tarkemmin?
 Kolmas kysymykseni: johtuuko se, että tällä Dohan kierroksella on ollut erittäin vaikeata saada aikaan tuloksia, rutiiniongelmista vai onko kaupan maailmanlaajuisen yhdenmukaistamisen monenvälinen malli, jota itse kannatan, syytä uudistaa tai kenties korvata? 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, kuten komission jäsen Mandelson tietää, kaupan kasvu ja vauraus kulkevat käsi kädessä. Ne merkitsevät siirtolaisuuden vähenemistä, vakaampaa yhteiskuntaa ja rauhaa. Kolmas maailma tarvitsee maailmankaupasta yhtä suuren osan kuin kaikki muutkin, mutta nykyinen tariffi- ja tukijärjestelmä estää sen. Miksi emme poistaisi kolmannelta maailmalta kaupan esteitä saadaksemme vastineeksi aikaan edistystä omissa maissamme, lainsäädännössä ja perusrakenteissa?
EU ei aio tarkastella uudelleen tariffeja ennen vuotta 2013, joten arvokasta aikaa menee hukkaan. Nyt pääsemmekin kysymykseen globalisaatiosta. Miksi ihmeessä kiinalaisille jalkineille määrätään niin korkeat tariffit? Pelkäämmekö Kiinan valtavan väestön päihittävän meidät tuotannossa? Asiaa on tarkasteltava uudelta kannalta, sillä kaupankäynti on aina kaksipuolista. Tuotteiden ostaminen Kiinalta tarkoittaa sitä, että 500 miljoonaa eurooppalaista pääsee 1,3 miljardia kiinalaista käsittäville markkinoille. Se on Euroopan tuottajille valtaisa mahdollisuus.
Siksi rohkaisenkin komission jäsentä uskaltautumaan alentamaan tariffeja ja tukia tuntuvasti ja siten edistämään maailmanlaajuista vapaakauppaa. Älkäämme vain puhuko köyhyyden vähentämisestä ja sen jättämisestä historiaan, vaan ryhtykäämme konkreettisiin toimiin kaupan edistämiseksi, mikä on ainoa todellinen ratkaisu. 
Daniel Caspary (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan sanoa komission jäsenelle Mandelsonille ja hänen alaisilleen seuraavaa: paljon onnea neuvotteluiden edistymisestä viime viikkojen aikana! Näyttää mahdolliselta sälyttää vastuu kerta kaikkiaan Yhdysvalloille, sillä Euroopan unioni on viimein onnistunut irrottautumaan sille langenneesta jarrumiehen osasta, ja kaikki voivat selvästi nähdä, että on tullut muiden vuoro tehdä siirtonsa. Toinen myönteinen asia on se, että toisin kuin Hongkongissa, jossa neuvotteluosapuolet korottivat ääntään puhuessaan toisilleen, viime viikonlopun jälkeen neuvotteluosapuolet hyvästelivät toisensa leppoisissa tunnelmissa, mikä antaa aihetta toivoon tulevina viikkoina. Emme voi realistisesti odottaa tuloksia tai sopimusta kesäkuun loppuun mennessä.
Tulevina viikkoina on kuitenkin käsillä useita tärkeitä asioita. Ensiksi taloutemme edellyttää todella avoimia markkinoita, varsinkin nopeasti kehittyvän talouden maissa. Toiseksi maatalouden alalla ei pidä tehdä lainkaan yksipuolisia myönnytyksiä. Kolmanneksi edes lähiviikkoina ei pidä suostua hätiköityihin poliittisiin kauppoihin. Neljänneksi huono tulos olisi vielä huonompi asia kuin tuloksettomuus, sillä EU:n jäsenvaltioiden kansantalouksien kannalta olisi katastrofi, jos tarjoaisimme mittavia alennuksia maataloustuotteiden tulleissa ja maataloustuissa tai NAMA-asioissa saamatta vastineeksi todellisia parannuksia teollisuustuotteiden markkinoillepääsyyn. Viidenneksi on ehdottoman tärkeätä, että G8-huippukokouksen eurooppalaiset edustajat ottaisivat esiin Dohan kierroksen ja asettaisivat sen siellä ykkösasiaksi. Kaikkien asianosaisten kannalta on olennaisen tärkeätä, ettei neuvottelukierros epäonnistu, vaan edistäisi selkeiden ja yksiselitteisten tulosten myötä kaikkien WTO:n jäsenvaltioiden vaurautta.
Nämä asiat mielessäni toivotan EU:n neuvottelijoille tuleviksi viikoiksi sitkeyttä, onnea ja menestystä. 
Peter Mandelson,
   . Arvoisa puhemies, esitän kiitokseni erittäin rakentavasta ja hyödyllisestä keskustelusta. Haluan kiittää kaikkia, jotka ovat tukeneet komissiota sen neuvottelukannassa ja -strategiassa. Ei ole koskaan helppoa arvioida, mikä olisi ehdottomasti paras siirto ja sopivin hetki, mutta teemme parhaamme, ja luulen, että pitää paikkansa, että EU on saanut asenteelleen huomattavaa tukea keskeisiltä neuvottelukumppaneiltaan. Se ei kuitenkaan ole yhtä merkittävää kuin tuki, jota saamme omasta leiristämme, EU:n jäsenvaltioista ja Euroopan parlamentin jäseniltä.
Esitän heti yhden havainnon. Näissä neuvotteluissa on kyse useista meille tärkeistä asioista, joita ovat maataloustuotteisiin ja muihin tuotteisiin sekä palveluiden vapauttamiseen ja sääntöihin liittyvät kysymykset. Neuvottelijoina tehtävänämme on saada aikaan tasapainoinen tulos kaikissa näissä neuvotteluaiheissa. Joissain asioissa annamme periksi enemmän kuin toisissa. Neuvottelut sahaavat edestakaisin ja tulee mutkia matkaan, välillä voitamme ja välillä häviämme.
Kukaan ei viime hetkeen asti pysty esittämään lopullista arviota siitä, mitä Eurooppa pystyy saavuttamaan neuvotteluissa – ei edes siinä vaiheessa, kun keskeisistä menettelyistä on sovittu, minkä toivon tapahtuvan tänä kesänä, vaan vasta sitten, kun kaikki muut neuvottelut yksittäisten maiden aikatauluista on käyty ja myös kaikista sääntöjä koskevista neuvotteluista on päätetty.
On erittäin tärkeätä, että ne, jotka ovat erityisen huolissaan maatalouden tilasta Euroopassa, ymmärtävät ja hyväksyvät sen, ettemme maksa maatalouden alalla enempää kuin mitä haluamme vastaavasti hyötyä muissa neuvottelukysymyksissä. Teemme sen, mikä on reilua ja kohtuullista. Toimimme maatalouden alalla neuvotteluvaltuuksiemme mukaisesti. Se on selvää minulle, ja sen pitäisi olla selvää myös jäsenvaltioillemme.
Sen lisäksi neuvotteluissa on tärkeätä säilyttää suhteellisuudentaju. Meidän on pidettävä huoli siitä, ettemme käytä neuvotteluissa liikaa voimia suojellaksemme niin kutsuttuja defensiivisiä etujamme maatalouden alalla ja unohda asettaa etusijalle niin kutsutut offensiiviset etumme teollisuustuotteiden markkinoillepääsyssä ja palveluiden vapauttamisessa. Meidän on todellakin säilytettävä suhteellisuudentajumme ja tasapainoinen näkemys punnitessamme nyt pelissä olevia lukuisia taloudellisia ja sosiaalisia etuja.
Mitä Yhdysvaltoihin tulee, haluan vastata erääseen puheenvuoroon seuraavaa: minun mielestäni ei pidä paikkansa, että jos neuvottelut epäonnistuvat, me EU:n neuvottelijoina kilvoittelisimme Yhdysvaltojen kanssa siitä, kumpi saa vieritettyä syyn tehokkaammin toiselle osapuolelle. Pidän Yhdysvaltoja todellisena kumppanina – maana ja taloutena, jolla on osittain samat edut kuin meillä mutta useissa neuvottelukysymyksissä silti erilainen painotus kuin meillä. Emme pääse onnistuneeseen ratkaisuun, elleivät EU ja Yhdysvallat tee yhteistyötä tiiminä – ei muiden neuvottelukumppaneiden kustannuksella eikä vaihtoehtona niille mielekkäille neuvotteluille, suhteille ja sopimuksille, joita saamme aikaan neuvottelukumppaneidemme kanssa useilla neuvottelualoilla.
Jos EU ja Yhdysvallat ovat kuitenkin loppusuoralla napit vastakkain eivätkä kerta kaikkiaan pysty sopimaan yhteisistä lähtökohdista neuvotteluiden saattamiseksi onnistuneeseen lopputulokseen, niissä ei voida päätyä onnistuneeseen lopputulokseen. Se olisi menetys meille, Yhdysvalloille, maailmantaloudelle ja erityisesti kehitysmaille. 
Haluan kiittää parlamentin jäseniä, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron – myös niitä, jotka ovat tiedustelleet, mikä on varasuunnitelmamme, jos neuvottelut päättyvät tuloksettomina. Minun on todettava, etten ole valmistautunut epäonnistumiseen, vaan aion jatkaa neuvotteluja ainoana tarkoituksenani onnistua, oli sitten kyse hormonilihasta, joka ei kuulu näihin neuvotteluihin (emme halua hormonien avulla kasvatettua yhdysvaltalaista lihaa Euroopan unioniin terveyssyistä eikä kauppaan liittyvistä syistä), tai muuntogeenisistä organismeista, jotka nekään eivät kuulu näihin neuvotteluihin. Näissä kysymyksissä politiikkamme on ensisijaisesti oltava EU:ssa joitain vuosia sitten hyväksyttyjen puitteiden ja WTO:n sääntöjen mukaista. Lähestymistapaamme ohjaa juuri tämä eikä jokin niistä asioista, joista parhaillaan neuvottelen.
Olen iloinen, että me – komissio ja parlamentin jäsenet – pystymme tekemään yhteistyötä Genevessä ja muualla. En tee yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa hyvän hyvyyttäni. Tässä ei ole mitään epäitsekästä. Teen yhteistyötä siksi, että haluan parlamentin jäsenten olevan läsnä näissä tilaisuuksissa. Esitätte minulle arvokkaita näkemyksiä, keräätte tietoja ja pääsette käsiksi mielipiteisiin, jotka ovat peräisin eri lähteistä, jotka eivät aina ole helposti käytettävissäni, ja sopivan hetken tullen voitte myös auttaa meitä välittämään viestin neuvottelukumppaneillemme. Siksi pidän tämän parlamentin jäsenten läsnäoloa tervetulleena ja teen kanssanne hyvin tiivistä yhteistyötä. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana keskustelu Barón Crespon laatimasta kansainvälisen kaupan valiokunnan suullisesta kysymyksestä komissiolle tiettyjen kolmansista maista tuotujen tuotteiden alkuperämaamerkinnästä (O-0065-2006 – B6-0316/2006). 
Enrique Barón Crespo (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, panen merkille, mitä komission jäsen juuri sanoi erinomaisesta yhteistyöhengestä sekä parlamentin ja komission välisestä yhteistyöstä, mutta haluan silti kansainvälisen kaupan valiokunnan puolesta tässä tapauksessa pahoitella ehdotuksen muodolliseen toimittamiseen parlamentille liittyvää pikku sattumaa, jonka vuoksi emme ole voineet reagoida tilanteeseen asianmukaisesti, vaikka olemmekin silti edelleen aikataulussa.
Olen tietoinen siitä, että ehdotus lähetettiin 133 artiklan komitean asiakirjojen yhteydessä, jotka komission sihteeristö toimitti tavanomaiseen tapaan kansainvälisen kaupan sihteeristöön. Huomautan kuitenkin, että niin käytännön syistä kuin periaatteessa epävirallinen tiedottaminen ei korvaa parlamentille tiedoksi annettavaa virallista ilmoitusta. Arvoisa komission jäsen, haluan silti tehdä selväksi, että emme katso komission toimineen tarkoituksellisesti, joten voimme ryhtyä käsittelemään varsinaista kysymystä, joka on eurooppalaisille erittäin tärkeä.
Totean ensinnäkin ydinkysymyksestä, että kannatan ehdotustanne pakollisen alkuperämerkintäjärjestelmän perustamisesta Euroopan yhteisössä. Aloite on mielestäni oikeasuuntainen. Lyhyesti sanoen nyt ehdotettu alkuperämerkintäjärjestelmä kertoo eurooppalaisille kuluttajille tarkasti heidän ostamiensa tuotteiden alkuperämaan. Ehdotus on samansuuntainen kuin aiemmin hyväksymämme, kuten maataloustuotteiden jäljitettävyys.
Euroopan komissio pitää aiheellisesti kuluttajien oikeuksia tärkeänä, jopa perustuslaillisena prioriteettina. Siitä, että ihmisillä on oikeuksia, ei kuitenkaan ole paljon hyötyä, jos heillä ei ole tarvittavaa tietoa saadakseen ne toteutumaan. Valinnanvapautta ei ole olemassa, jos kuluttajat eivät pysty hyödyntämään sitä asianmukaisesti.
Jotta kuluttajien luottamus säilyisi, heidän pitää olla tyytyväisiä saamiensa tietojen ja suojelun tasoon. Minkäänlaista kauppaa ei itse asiassa voi olla olemassa ilman luottamusta. Tarkasta alkuperämerkinnästä ei ole hyötyä ainoastaan kuluttajille, vaan ehdotetulla asetuksella on hyödyllisiä vaikutuksia myös Euroopan teollisuuden kannalta.
Tuotteisiimme on yhä enenevässä määrin voitava liittää mielikuva korkealaatuisuudesta ja tyylikkyydestä. Sen ansiosta voimme selviytyä globalisoituneessa maailmassa aloilla, joilla laadukkuus ja tyylikäs suunnittelu ovat tärkeitä, kuten tekstiili- ja vaatealalla, koru- ja jalkinealalla sekä autoalalla, joka on myös herkkä ala.
Kuluttajat kaikkialla maailmassa ovat usein valmiit maksamaan korkeamman hinnan tietäessään, että tuote on valmistettu Euroopan unionissa, ja meidän on vaalittava tätä "luonnostaan lankeavaa" etua. Totean viime viikonvaihteen WTO-neuvotteluista, että maantieteellisten merkintöjen kaltainen Euroopan unionin kannalta herkkä kysymys on tuon ajattelutavan mukaisesti tärkeä; meidän on suojattava sitä, mistä meidät tunnetaan maailmalla.
Siksi kannatamme tässä kysymyksessä täysin komissiota. Emme ymmärrä monien Euroopan unionin valtioiden asennetta, kun ne parhaillaan jarruttavat päätöksen tekemistä neuvostossa. Mielestämme tämä on merkittävä askel kohti läsnäolomme ja kilpailukykymme lisäämistä koko maailmassa, mikä käsittääkseni on yhteinen velvollisuutemme.
Komission ja jäsenvaltioiden ei pitäisi kuunnella ainoastaan tuojien, tukkukauppiaiden ja tuotantonsa jo muihin maanosiin siirtäneiden yhtiöiden näkökantoja, vaikka nämä toimijat olisivat kuinka ansiokkaita. Niiden pitäisi myös kuunnella kuluttajien ja Euroopan teollisuuden oikeutettuja vaatimuksia, jotka edellyttävät alkuperämerkinnän hyväksymistä. Kyse on myös oikeudenmukaisuudesta. Tärkeimmät kauppakumppanimme vaativat meitä käyttämään "Made in Europe"-merkintää, joten miksi emme omalta osaltamme edistäisi tämän merkinnän arvostusta? 
Globalisoituminen ei merkitse luopumista hankkimastamme kokemuksesta ja suorituskyvystä vaan niiden vahvistamista. Toivon, että jäsenvaltiot, jotka neuvostossa vastustavat tätä reilua ehdotusta, ymmärtävät tämän asian. 
Peter Mandelson
   , .  Arvoisa puhemies, haluan aluksi sanoa, että nykyinen komissio ja minä kaupasta vastaavana komission jäsenenä olemme täysin sitoutuneet tekemään tiivistä yhteistyötä parlamentin kanssa näiden kahden toimielimen välisiä suhteita käsittelevän puitesopimuksen mukaisesti.
Kuten esitetyssä kysymyksessä aivan oikein huomautetaan, kyseisen toimenpiteen oikeusperustassa eli EY-sopimuksen 133 artiklassa ei säädetä nimenomaan siitä, että Euroopan parlamenttia olisi kuultava alkuperämerkintäjärjestelmää käsittelevästä ehdotuksesta. Koska olemme kuitenkin sitoutuneet pitämään Euroopan parlamentin, samoin kuin neuvoston, täysin ajan tasalla kansainvälisten neuvotteluiden etenemisestä ja loppuun saattamisesta sekä lainsäädäntöaloitteista, kyseinen ehdotus ja siihen liittyvä vaikutustenarviointi toimitettiin Euroopan parlamentille kansainvälisen kaupan valiokunnan välityksellä 12. tammikuuta 2006.
Haluan viitata tarkasteltavananne olevan päätöslauselmaesityksen 2 kohtaan. Kyseisen kappaleen muotoilu on hiukan epäonnistunut, sillä sen voisi nykymuodossaan ymmärtää siten, että komissio ei olisi lähettänyt alkuperämerkintää käsittelevää asiakirjaa lainkaan parlamentille. Kuten sanoin, olemme lähettäneet sen kansainvälisen kaupan valiokunnalle 133 artiklan mukaisena asiakirjana. Mielestäni olisi itseäni ja koko komissiota kohtaan reilumpaa ja asianmukaisempaa, jos sanamuotoa täsmennettäisiin.
Aikomuksenamme on ollut ja on edelleenkin toimia puitesopimuksen kirjaimen ja hengen mukaisesti. Noudattaakseen sopimuksen mukaista sitoumustaan komissio – niiden lukuisten virallisten ja epävirallisten yhteyksien lisäksi, joita minulla on kanssanne – tekee parhaansa toimittaakseen parlamentille mahdollisimman paljon tietoa, aivan kuten tein Genevessä viime viikolla.
Haluan erityisesti huomauttaa, että lähetimme INTA-valiokunnalle jäljennöksen kaikista neuvoston 133 artiklan komiteassa käsitellyistä valmisteluasiakirjoista. Sikäli kuin tässä tilanteessa olisi ollut syytä käyttää muodollisempaa toimielinten välistä menettelyä asian saattamiseksi tietoonne, aikomuksenamme ei todellakaan ollut laiminlyödä tilaisuutta siihen.
Pidän erittäin myönteisenä kiinnostusta, jota olette jo osoittaneet ehdotusta kohtaan esittämällä asiasta useita kysymyksiä, joihin olemme vastanneet. Aionkin nyt tarkastella ehdotustamme.
Olemme ehdottaneet pakollista alkuperämerkintäjärjestelmää luodaksemme tiettyjen tuontitavaroiden alkuperän suhteen avoimuutta, joka perustuisi alkuperän määrittämiseen yhtenäisen normin perusteella. Kuluttajat voivat järjestelmän ansiosta tehdä valistuneita päätöksiä, ja se vähentää vilpillisten tai harhaanjohtavien alkuperämerkintöjen esiintymistä. Käsityksemme mukaan se auttaa parantamaan mielikuvaa eurooppalaisista tavaroista ja edistää kilpailukykyämme. Vaikka on selvää, että "Made in"-merkintä ei sinänsä sisällä tietoa tuotantomaan yhteiskunnallisista sekä ympäristöön ja työelämään liittyvistä oloista, alkuperätiedot auttavat kuluttajaa tekemään valintansa saatavilla olevien vaihtoehtojen joukosta mieltymystensä ja tietojensa perusteella.
Tarkasteltaessa ehdotuksen yhteensopivuutta WTO:n sääntöjen kanssa, komissio katsoo sen olevan kansainvälisten sääntöjen, erityisesti GATT-sopimuksen 9 artiklan mukainen. Sen mukaan WTO:n jäsenet voivat vientialalla hyväksyä ja panna täytäntöön alkuperämerkintää koskevaa lainsäädäntöä, erityisesti kuluttajien suojaamiseksi vilpillisiltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä.
Ehdotuksen täytäntöönpanosta komissio on sitä mieltä, että tulliviranomaisilla on asiaankuuluvat edellytykset varmistaa, että ehdotetun järjestelmän vaatimuksia noudatetaan, aivan samoin kuin ne toimivat monien muiden, ympäristöön ja terveyteen liittyvien sekä teknisiä kysymyksiä koskevien sääntöjen kanssa. Tämä osa tullin työskentelyä on olennaisen tärkeätä, jotta yrityksemme voisivat käydä kauppaa tasavertaisin toimintaedellytyksin ja kuluttajat hyötyisivät globalisaatiosta mahdollisimman paljon. 
Haluan lisätä tähän, että niiden mahdollisten tarkastusten lisäksi, joita tehdään ennen tuotteiden laskemista sisämarkkinoille, kyseisessä asetuksessa säädetään siitä, että jäsenvaltiot tarkastavat markkinoilla jo olevien tuotteiden alkuperämerkinnät. Siten jäsenvaltioiden pitäisi pystyä hyödyntämään muuta asiantuntemusta järjestelmän hallinnoinnista esimerkiksi tekemällä yhteistyötä niiden kanssa, jotka ovat tällä hetkellä mukana alkuperämerkintöjen vapaaehtoista käyttämistä koskevien kansallisten sääntöjen täytäntöönpanossa. 
Arvoisa puhemies, kuten varmasti tiedättekin, komission ehdotuksesta keskustellaan parhaillaan neuvostossa, ja olen tietenkin valmis pitämään teidät ajan tasalla sen käsittelyn edetessä. 
Robert Sturdy,
   Arvoisa puhemies, kannatan täysin komission jäsenen äskeisiä lausuntoja. Näissä tilanteissa en koskaan pysty ymmärtämään, miksi jokin maa – ja mieleeni tulee erityisesti eräs tietty maa, sillä ongelma tuli esiin Hongkongissa – pelkäisi niin kovasti oman nimensä esiintymistä tuotemerkinnöissä. Kanadahan tuntuu olevan lähes peloissaan siitä, että sen nimi esiintyy tuotemerkinnöissä. Kyseisten maiden pitäisi olla ylpeitä asiasta ja pitää sitä oivana tilaisuutena. Kyse ei ole EU:n kaupan tai työpaikkojen suojelemisesta, vaan selvästikin kuluttajien suojelemisesta kaikkialla maailmassa. Mielestäni näiden EU:n ulkopuolisten maiden asennetta on siksi vaikeata ymmärtää.
Sanottuani sen totean, että meidän olisi ehkä ensin saatava omat joukkomme järjestykseen ja saatettava EU:ssa voimaan alkuperämaamerkintäjärjestelmä, jollaista meillä ei tunnu tällä hetkellä olevan. Siitä voisi olla huomattavasti apua.
Komission jäsen mainitsi lyhyesti erään erityisen tärkeän asian: väärennökset ja petokset. Alkuperämerkinnästä olisi tässä huomattava hyöty. Totean jälleen, että vaikka asia ei ehkä kuuluisikaan tähän yhteyteen – olihan komission jäsen aivan oikeassa sanoessaan, että erehdyin olettaessani hormonilihan sisältyvän kauppaneuvotteluihin – kysymys liittyy maailmankauppaan ja tulee kyllä varmasti esille.
En halua pitää alkuperämerkintää tullien ulkopuolisena kaupan esteenä. Haluan nähdä sen Euroopan unionin ulkopuolisten maiden mahdollisuutena olla ylpeitä siitä, mitä ne tuottavat, edellyttäen, että tuotanto tapahtuu samojen normien mukaisesti, joita noudatamme täällä Euroopan unionissa. Tässä asiassa olen täysin samaa mieltä komission jäsenen kanssa.
Francisco Assis,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ehdotus asetukseksi tiettyjen kolmansista maista tuotavien tuotteiden alkuperämaan merkitsemisestä on kieltämättä erittäin tärkeä ja merkitsee huomattavaa edistystä oikeudenmukaisuuden ja avoimuuden periaatteiden toteuttamisessa kansainvälisessä kaupassa.
Alkuperämerkinnät sisältävät runsaasti tietoa, jonka avulla eurooppalaiset kuluttajat voivat tehdä tietoisempia valintoja. Ne siis edistävät välittömästi heidän oikeuksiaan. Uusilla järjestelyillä voi ja pitää olla myös muita vaikutuksia, kun tuotteen oletettua laatua ja valmistusmenetelmiä voidaan vertailla selkeämmin. Ehdotuksen piiriin kuuluvien tuotteiden hankkimista harkitessaan eurooppalaisilla kuluttajilla on edellytykset muun muassa vertailla, millä eri tavoin ympäristöön, yhteiskuntaan ja turvallisuuteen liittyvät ja muut tärkeät kysymykset on otettu huomioon.
On todennäköistä, että tällä on erittäin myönteisiä kerrannaisvaikutuksia eurooppalaiseen tuotantoon, varsinkin pk-yrityksiin ja ulkoiselle kilpailulle altteimpiin aloihin. Kyseisten vaikutusten ei pidä katsoa johtuvan protektionistisen asenteen omaksumisesta, vaan olevan tulosta tiukemmista avoimuuden ja tasapuolisuuden vaatimuksista.
Tiukan päätöksen tekeminen tälle tielle astumisesta voi eurooppalaisten mielestä johtaa kansainvälisen kaupan asteittaisen vapauttamisen tavoitteluun ja siten varmistaa, ettemme tunne houkutusta protektionistiseen ja antiliberaaliin retoriikkaan, jota voi milloin hyvänsä kuulua poliittisen kentän eri laidoilta. 
Kyseessä onkin reilu ja oikeaan aikaan tuleva ehdotus, joka olisi toteutettava ensi tilaisuuden tullen. Sen vastustajat eivät ole esittäneet merkittäviä vastaväitteitä. Komission pitäisi toteuttaa aloitteet, joiden avulla voidaan voittaa pitkällinen vastustus, jotta EU voi ottaa tämän elintärkeän askelen aidosti vapaan ja reilun kaupan edistämiseksi.
Gianluca Susta,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, komission ehdottamaa pakollista alkuperämerkintää on kannatettava, koska sillä on kaksitahoinen tehtävä: lisätä eurooppalaisten tietoisuutta kuluttajina ja tuottaa mahdollisimman suuri hyöty niiden Euroopan maiden teollisuudelle, jotka investoivat voimakkaasti innovaatioon muuntaakseen tuotantokoneistonsa osaamispainotteisemmaksi.
Meidän on pyrittävä saattamaan jälleen voimaan vähimmäistasolla yhtäläiset säännöt Kiinan, Yhdysvaltojen, Kanadan ja Japanin kaltaisten kauppa-alueiden kanssa, jotka ovat jo ottaneet käyttöön alkuperämerkinnän, tietoisina siitä, ettei tähän liity minkäänlaista laittomuuden vaaraa. Markkinat on saatava avoimemmiksi, valvontaa on tehostettava, oikeudellista epävarmuutta on vähennettävä ja väärennöksiin sekä epäreiluun kilpailuun on puututtava kovin ottein. Tuontituotteiden pakollisesta alkuperämerkinnästä voi olla tässä hyötyä suoraan tai välillisesti. Siitä ei aiheudu lisäkuluja tuottajille, viejille tai eurooppalaisille kuluttajille, joten on helpompaa luoda tasavertaiset toimintaedellytykset niiden kauppakumppaneiden kanssa, jotka ovat jo toteuttaneet tämän vaatimuksen sen poliittisen ja kulttuurisen päätöksen mukaisesti, jonka tarkoituksena oli ja on edelleen yhä laajempien ja vapaiden maailmanmarkkinoiden luominen, laajentaminen ja vahvistaminen.
Pakollinen alkuperämerkintä mahdollistaa myös laadukkaan – ja korostan siis laadukkaan – tuotantoteollisuuden edistämisen monissa Euroopan maissa, mitä on virheellisesti pidetty merkityksettömänä. Tällainen asenne on jo sinänsä merkittävä yhteiskunnallinen kysymys, jota Euroopan ei pidä väheksyä, jos tarkoituksena on käytännössä päästä Lissabonin tavoitteisiin sen sijaan, että esitettäisiin abstrakteja kannanottoja.
Tämä on viime kädessä mahdollisuus esittää komissiolle kysymyksiä. Minkälainen strategia komissiolla on Euroopan unionin kilpailukyvyn ulkoisten näkökohtien vahvistamisessa, kun otetaan huomioon teollisuuden ja kaupankäynnin sekä tuotannon ja myynninedistämisen äärimmäisen läheinen suhde toisiinsa? Millä keinoin komissio aikoo vahvistaa niitä? Miksi komissio on tyytynyt sisällyttämään ehdotukseen vain niiden alojen tuotteet, joiden mukaan ottamista on pyydetty, eikä ole laajentanut soveltamisalaa kaikkiin teollisuustuotteisiin, kuten Yhdysvallat on tehnyt? Näiden kysymysten esittäminen tuntuu vain luonnolliselta yhä globaalistuvammassa maailmassa, jonka on saatava kehittyä vapaasti, ilman protektionismia, mutta jossa on samalla otettava huomioon yleistä etua, erityisesti kansalaisten ja kuluttajien etua koskevat säännöt. 
Cristiana Muscardini,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväinen keskustelu suo meille tilaisuuden esittää komissiolle kaksi vastakkaista näkökohtaa.
Ensinnäkin me itse asiassa tuomitsemme sen, ettei komissio ilmoittanut parlamentille alkuperämerkintää koskevista aloitteistaan. Se merkitsee 26. toukokuuta 2005 tehdyn toimielinten välisen puitesopimuksen rikkomista, eikä vetoaminen EY-sopimuksen 133 artiklaan mielestäni kelpaa perusteluksi.
Toisaalta ehdotus, josta parlamentti on kuitenkin tänään onnistunut lausumaan käsityksensä, on sisällöltään sellainen, että voin kaikesta huolimatta esittää koko ryhmäni tuen kauan odotetulle aloitteelle, jota Italian keskustaoikeistolainen hallitus jo aiemmin kiitteli lämpimästi. Se on kuitenkin aloite, jota jotkut edelleen vastustavat sinnikkäästi ja osoittavat siten poliittista lyhytnäköisyyttä ja kiinnostuksen puutetta kuluttajiin.
Joillain ihmisillä ja aloilla on se virheellinen käsitys, että jalkineiden ja vaatteiden kaltaisten tärkeiden tuoteryhmien alkuperämerkinnällä olisi toimenpiteenä samanlainen vaikutus kuin kaupan esteillä. Tästä ei ole kyse: se käy selkeästi ilmi esimerkiksi mainitusta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 133 artiklasta, GATT-sopimuksen 9 artiklasta sekä neuvoston oikeudellisen yksikön hiljattain antamasta lausunnosta.
Lisäksi on huomattava, että Euroopan unionin tärkeimmät kauppakumppanit ja kilpailijat – Yhdysvallat, Kiina, Japani ja Kanada – ovat antaneet tästä asiasta omaa lainsäädäntöä. Hyväksymällä alkuperämerkintöjä koskevan asetuksen myös Euroopan unioni saattaisi itsensä viimein tasavertaiseen asemaan edellä mainittujen maiden kanssa ja estäisi perusteettoman syrjinnän, joka rankaisisi ankarasti paitsi eurooppalaisia tuottajia, erityisesti kaikkia kuluttajia, myös muita kuin eurooppalaisia kuluttajia.
Tuotteiden alkuperämerkintä on kuluttajille takeena siitä, että heillä on valintoja tehdessään viimeinkin edellytykset arvioida turvallisuus- ja laatunäkökulmien lisäksi myös tuotteiden alkuperämaiden yhteiskunnallisia ja ympäristöoloja. Meidän on edettävä noudattaen avoimuuden ja selkeyden periaatteita, joita kaikki vaativat mutta jotka silti aivan liian usein jätetään huomiotta.
Kehotamme komissiota tekemään voitavansa, jotta jäsenvaltiot edistäisivät määrätietoisesti kuluttajansuojaa, joka voidaan taata ainoastaan Euroopan unionissa voimassa olevilla säännöillä, jotka suojaavat laatua ja turvallisuutta, sekä ottamalla käyttöön alkuperämerkintä sen varmistamiseksi, ettei kukaan EU:n sisä- tai ulkopuolella voi jättää huomiotta näitä vaatimuksia.
Kehotamme siksi komissiota valvomaan sääntöjen noudattamista niin alkuperämerkintöjen kuin tuotteiden koostumuksen kannalta ja olemme komissiolle kiitollisia sen nopeasta toiminnasta, sillä mitä nopeammin toimitaan, sitä tasokkaampi on kansalaisillemme tarjottava suoja. 
Christofer Fjellner, (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, protektionistit ovat haluttomia myöntämään, että heidän ehdotuksensa ovat protektionistisia, vaan he mieluummin kätkevät aikeensa. Pakollinen alkuperämerkintä on hyvä esimerkki. Luulen, että nyt on aika riisua myyttejä, joita protektionistit levittelevät kyseessä olevasta ehdotuksesta.
Ensimmäinen myytti on se, että kuluttajat vaatisivat kyseistä toimenpidettä, vaikka tosiasiassa useimmat heistä eivät lainkaan välitä asiasta. Hankkeen kannattajat tukeutuvat komission internetissä järjestämään tiedusteluun aiheesta, mutta unohtavat mainita, että 96,7 prosenttia vastauksista tuli yhdestä ainoasta maasta, Italiasta, jossa teollisuus etunenässä ajaa tätä asiaa.
Toisen myytin mukaan alkuperämerkintä tarjoaisi kuluttajille asianmukaista tietoa. Maailmanlaajuisilla markkinoilla tuotteilla ja komponenteilla on kuitenkin yleensä useita alkuperämaita, joten saattaa olla suorastaan harhaanjohtavaa mainita vain yksi ainoa alkuperämaa.
Kolmannen myytin mukaan merkinnät vahvistaisivat Euroopan kilpailukykyä. Uusilla kaupan teknisillä esteillä ei kuitenkaan ole mitään tekemistä kilpailukyvyn kanssa, sillä se vahvistuu ainoastaan, jos markkinat ovat avoimet hyvässä liiketoimintaympäristössä.
Neljännen myytin mukaan pakolliset merkinnät lisäisivät kuluttajansuojaa – ikään kuin turvallisuus oli sidoksissa maantieteelliseen sijaintiin. Asialla saattaisi olla merkitystä enintään maataloustuotteiden kannalta, mutta ne eivät kuulu tämän ehdotuksen piiriin.
Viimeinen myytti on se, että ehdotus ei aiheuttaisi suuria kustannuksia. Silti komission omassa vaikutustenarvioinnissa todetaan esimerkiksi, että tuontivaatteista tulisi keskimäärin euron tai puolitoista ja kenkäparista kaksi euroa kalliimpia. Kustannukset olisivat siis miljoonien tai jopa miljardien suuruiset.
Alkuperämerkintä on mielestäni eräänlaista huonosti peiteltyä protektionismia, joka tulee kalliiksi ja jonka tarkoituksena on vain asettaa ulkomaisille kilpailijoille uusia tullien ulkopuolisia kaupan esteitä. Miksi muutoin haluttaisiin niin selvästi torjua "Made in the EC"-merkinnän käyttöönotto väittämällä, että siitä aiheutuisi eurooppalaisille tuottajille turhia kustannuksia? Tällä hetkellä on kiellettyä vaatia muilta jäsenvaltioilta alkuperämerkintöjä, sillä se olisi protektionismia. Mielestäni on tekopyhää vaatia sitä nyt kolmansilta mailta myöntämättä, että myös tässä on kyse protektionismista.
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi kiitän jäsen Barón Crespoa, joka aina silloin tällöin muistuttaa neuvoston toimineen tahdittomasti, kun ei ole ottanut Euroopan parlamentin jäseniä riittävässä määrin huomioon kansainvälistä kauppaa koskevissa päätöksissä. 
Meillä on vielä paljon tehtävää ennen kuin hallitukset ymmärtävät, että kansalaiset ja siis heidän lailliset edustajansa täällä parlamentissa on otettava mukaan kansainvälistä kauppaa koskeviin merkittäviin päätöksiin. Haluan kiittää myös jäsen Sturdya, joka on taitavasti edistänyt tätä kompromissia. Äänestän yhteisen päätöslauselman puolesta, vaikka siinä valitettavasti tyydytään vain panemaan merkille alkuperämerkintää koskeva asetusehdotus. Vastedes tarvitaan selkeämpää poliittista tukea, sillä Eurooppa-neuvostossa esiintyy selkeitä mielipide-eroja.
Asetusehdotuksen tekstissä on valitettavasti muutamia kielivirheitä, jotka vaativat selvennystä. Ranskankielisen version 3 artiklan 2 kohdassa esimerkiksi viitataan jäsenvaltioon "" ["jossa tavaroita on tarkoitus pitää kaupan"]. On selvää, että virkkeessä olisi viitattava määräjäsenvaltioon, sillä tavarat merkitään tuotantomaassa eikä niiden myyntimaassa. Mitä tulee operatiivisiin selvennöksiin, meidän on ehdottomasti selvennettävä esimerkiksi "viimeisen merkittävän jalostusvaiheen" käsite, sillä yhteisön tullikoodeksin 24 artiklan mukaisesti se määrää tavaroiden alkuperän silloin, kun ne on valmistettu useassa maassa. Meidän on myös varmistettava, että säädös on yhdenmukainen tullilainsäädännön kanssa erityisesti yhteisön tullikoodeksin tulevan uudistuksen yhteydessä suunniteltujen valvontamenettelyiden osalta. Arvoisa puhemies, kansainvälisen kaupan valtuuskunta haluaisi saada tietoja asiasta.
Hyvät kollegat, tuotteiden jäljitettävyys ja yleisemmin tarkasteltuna aineettomat osatekijät lisäävät tuotteiden arvoa, ne ovat välttämättömiä petoksilta ja väärentämiseltä suojautumiseksi ja viime kädessä olennainen väline kohtaamassamme taloudellisessa ja sosiaalisessa mittelössä. Kuten tiedättekin, tässä taloudellisessa, sosiaalisessa ja myös ympäristöön liittyvässä kamppailussa on kyse arvojemme kunnioittamisesta. Jos haluamme, että vakaumuksiamme kunnioitetaan, kun kyse on sosiaalisia ja ympäristökysymyksiä käsittelevistä kansainvälisten kauppasopimusten lausekkeista, meidän on vaadittava tuontituotteiden jäljitettävyyttä, ja sisämarkkinamme ovat merkittävä ase tässä taistelussa.
Peter Mandelson,
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että lähes kaikki tähän keskusteluun osallistuneet parlamentin jäsenet ovat kannattaneet komission alkuperäistä ehdotusta. Tärkeitä kysymyksiä on aivan aiheellisesti esitetty esimerkiksi valmiudestamme noudattaa uusia tullikoodekseja. Tarkastelemme näitä tärkeitä teknisiä kysymyksiä jatkossakin ja keskustelemme niistä parlamentin jäsenten kanssa.
Ehdotuksemme ydinsisältö, sen pääperiaate, saa kuitenkin selkeästi enemmistön kannatuksen. Jos saamme sovittua erimielisyytemme siitä, minkä menettelyn mukaisesti, millä tavalla tai mitä kautta toimitamme kyseisen ehdotuksen parlamentille, voisimme keskittyä ehdotuksen ydinsisältöön.
Yksinkertaisesti sanottuna ehdotuksella pyritään luomaan meille jälleen tasavertaiset toimintaedellytykset kauppakumppaneidemme kanssa, joista monet ovat jo ottaneet käyttöön alkuperämerkintämenettelyjä. Alkuperämerkintä luo avoimuutta tuotteiden alkuperän suhteen ja vakiinnuttaa yhtenäisen normin alkuperän määrittämistä varten. Sen avulla kuluttajat voivat tehdä tietoisia päätöksiä. Se vähentää vilpillisten tai harhaanjohtavien alkuperämerkintöjen mahdollisuutta ja lisää kilpailukykyä.
Kuluttaja tarvitsee täydelliset tiedot tai mahdollisimman paljon tietoa voidakseen olla markkinoilla kuningas tai kuningatar. Mielestäni ei ole kohtuutonta, että kuluttajien saamien tietojen joukossa mainitaan tuotteiden alkuperäinen valmistus- tai luovutuspaikka.
Haluan korostaa sitä, että kyse ei ole "Osta eurooppalaista"-kampanjasta. Tuotteisiin ei merkitä tekstiä "Tämä on ulkomainen tuote, älä osta sitä"! Se ei ole minun tai komission tarkoituksena. Päinvastoin: mitä paremmin ihmiset ovat perillä tuotteiden alkuperästä ja pystyvät yhdistämään alkuperän kyseisten tuotteiden tiettyihin ominaisuuksiin tai laatuun, sitä enemmän se voi kannustaa heitä ostamaan kyseisistä tuotantolähteistä ja alkuperämaista peräisin olevia tuotteita. Miksipä ei?
Nyt ei kuitenkaan ole kyse siitä. Kyse ei ole siitä, haluammeko kannustaa ihmisiä ostamaan tai olemaan ostamatta tietyistä maista peräisin olevia tuotteita, vaan siitä, että annamme heille riittävästi tietoa, jotta he voisivat arvioida puolueettomasti, mistä he haluavat ostamiensa tuotteiden olevan peräisin. 
Toivon, että parlamentin jäsenet pitävät alkuperämerkintää koskevaa ehdotusta vaihtoehtona protektionistisille taipumuksille ja toimenpiteille eivätkä koe sen tasoittavan tietä niille. Mielestäni vaarana ei ole, että loisimme tullien ulkopuolisia kaupan esteitä. Vastustaisin sitä varmasti erittäin voimakkaasti.
Eurooppalaisilla on oikeus tuoda julki mieltymyksensä, olivat ne millaisia hyvänsä. Niihin kuuluu tuotteiden alkuperä tai tuotantolähde. Ehdotuksemme on vain yksinkertainen keino mahdollistaa se heille.
Puhemies. –
   Olen keskustelun päätteeksi vastaanottanut seitsemän työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Huomautan, että INTA-valiokunta peruutti päätöslauselmaesityksensä B6-0381/2006.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tämän iltapäivän keskustelujen päätteeksi. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta Somaliaa koskevasta päätöslauselmaesityksestä(1).
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen saadessani aloittaa keskustelun, ja olen varma, että parlamentin kaikki ryhmät pääsevät merkittävään sovintoon asiasta, kuten tavallisesti. Uskallan myös väittää, että komission jäsenkin yhtyy sovintoomme, ja haluan korostaa, että yleensä komissio on samaa mieltä kanssamme, mikä on rohkaisevaa.
Brittien saarilta kotoisin olevana jäsenenä – vaikkakin edustan pikemminkin skottilaista kuin anglosaksista poliittista perinnettä – haluan pyytää komission jäsentä Mandelsonia osallistumaan keskusteluun kanssamme tänään toisin kuin hänen kollegansa. Voisiko hän kertoa pääpiirteittäin, mitä mieltä komissio on päätöslauselmaesityksen 6 ja 8 kohdasta, ja aivan erityisesti, mitä komissio aikoo niiden osalta tehdä.
On vaikeaa katsella Somalian tilannetta tuntematta mitään muuta kuin surua ja turhautuneisuutta. Somalia aiheuttaa meille perustavanlaatuisen ongelman. Jos oman onnensa nojaan jätetty paikallinen väestö valitsee väärän vaihtoehdon, ainakin meidän mielestämme, mitä voimme itse asiassa tehdä lukuun ottamatta ryntäämistä heidän maahansa?
Sotilaallinen sitoutuminen ei ole meidän tapamme. Meillä ei ole halua eikä taipumuksia siihen eikä todellakaan mahdollisuuksia sellaiseen toimenpiteeseen. Mitä me voimme siis tehdä? Skotlantilaisena katselen ihaillen roolia, joka Ruotsilla ja Norjalla, pienillä itsenäisillä pohjoiseurooppalaisilla mailla, on Somalian eri osapuolten välisen vuoropuhelun edistämisessä. Inhimillisenä henkilönä katson ylpeänä antamaamme humanitaarista apua. Keskustelut äskettäin perustetussa kansainvälisessä Somalia Contact Group –ryhmässä ovat ratkaisevassa asemassa sen strategian määrittelemisen kannalta, joka tässä aloitteessa esitetään. Keskustelut tässä ryhmässä ovat ainoa tapa edetä ratkaisun löytämiseksi. Jatkuva sitoutuminen vuoropuheluun, jota tehostetaan myöntämällä apua sitä eniten tarvitseville, on eurooppalainen tapa, ja pitkällä aikavälillä se on ylivoimaisesti paras tapa.
Somalia on nyt ottanut askeleen huonompaan suuntaan. Toivottavasti parlamentti voi yhdessä komission ja neuvoston kanssa saada maan kehityksen takaisin oikeansuuntaiseksi. Odotan innolla kuulevani komission jäseneltä, miten komissio aikoo johtaa näitä toimia, ja voin taata hänelle parlamentin tuen. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, pohdittaessa Somalian tilannetta meidän pitäisi mielestäni palata historiassa hieman taaksepäin. Siihen, mitä länsi teki Somalialle, sisältyivät kaikki mahdolliset poliittiset virheet. Muistakaamme vuoden 1993 interventio, joka päättyi katastrofiin. Saksa oli vienyt maahan joukkoja, joiden tarkoitus oli tukea intialaisia joukkoja, mutta intialaiset joukot eivät koskaan saapuneet paikalle. Kävi niin, että heti kun joukot vedettiin pois, Somalia ei enää kiinnostanut juuri lainkaan.
Tilanne Somaliassa on järjestymässä. Koalitio, jonka jäseniä kuvaillaan islamisteiksi, on hitaasti mutta varmasti saavuttanut sotilaallisen hallinnan. Warlords Alliancen joukot, jotka lehdistön mukaan ovat USA:n tukemia, on pakotettu perääntymään yhä enemmän ja enemmän. On selvää, että erityisesti USA:n hallinto on lyönyt vetoa väärän hevosen puolesta ja sen oma politiikka on nyt käytännössä raunioina. Nyt nousee esiin kysymys, mitä Euroopan unioni voi tehdä tässä tilanteessa. Olisi kerta kaikkiaan väärin tukea yhtä konfliktin osapuolta, ja koska tällä hetkellä Etiopialla ja Eritrealla on ilmeisiä ja huomattavia intressejä käyttää Somalian aluetta paikkana, jossa ne voivat selvittää välejään asein, on korostettava aivan erityisesti kuinka tärkeää on, että Euroopan unioni tekee diplomaattisia kanavia pitkin molemmille osapuolille täysin selväksi, että tämä ei yksinkertaisesti käy päinsä.
Tämänhetkisen tilanteen perusteella en näe mitään järkeä siinä, että ulkomaalaiset joukot puuttuisivat asioihin Somaliassa, jossa on joitakin vakaita alueita, esimerkiksi Somalimaa. Tästä syystä sinne ei pidä lähettää joukkoja eikä niiden käyttöäkään saa tukea, tai muuten päädymme jälleen siihen, mitä on tapahtunut usein ennekin, eli loisimme Frankesteinin hirviön antamalla tukea tälle tai tuolle ryhmälle, joka sitten tekisi juuri sen, mitä oli tarkoitus välttää. Tästä syystä vaadin, että Euroopan unionin toimet maassa ovat luonteeltaan diplomaattisia. 
Simon Coveney (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, Somalialla ei ole ollut toimivaa hallitusta yli 15 vuoteen. Sen sijaan maassa on riehunut islamilaisten miliisien ja kilpailevien sotapäälliköiden johtamien ryhmien välinen katkera ja traaginen siviilisota.
Monien yllätykseksi islamilaisten tuomioistuimien miliisi valtasi 4. kesäkuuta 2006 valtaosan Etelä-Somaliasta ja myös pääkaupungin Mogadishun – joka on tällä hetkellä osittain tuhoutunut – ajamalla pois vaikutusvaltaiset ryhmittymien päälliköt, jotka olivat pitäneet Mogadishussa valtaa vuodesta 1991, kun keskushallinto syöstiin vallasta. Tämä on dramaattisesti muuttanut poliittista tilannetta alueella, ja vallan siirtyminen on jättänyt muun maailman epävarmuuteen siitä, että kenen kanssa olisi neuvoteltava ja kenen kanssa pitäisi luoda suhteet.
EU:ta vaaditaan tunnustamaan tapahtunut sekä tukemaan esimerkiksi arabiliiton tähänastista toimintaa. Arabiliitto käynnisti Khartumissa 22. kesäkuuta vuoropuhelun siirtymäkauden liittovaltioelinten ja maan eteläosaa valvovien islamilaisten tuomioistuimien liiton välillä. Osapuolet ovat sopineet, etteivät ne taistele keskenään ja että ne aloittavat vuoropuhelun rauhan ja sovinnon aikaansaamiseksi.
Meidän on myös tuettava Afrikan unionin toimia rauhan valvomiseksi ja tarvittaessa pakotettava osapuolet rauhaan siviilien suojelemiseksi.
Totuus on se, että monella tasolla on vielä vakavia ongelmia. Ensimmäinen ongelma on, mitä tehdä Islamilaisten tuomioistuinten liitolle. Onko se luotettava elin ja kumppani, jonka kanssa voi keskustella rauhasta? Tiedän, että Yhdysvallat on äskettäin aloittanut useiden osapuolten kanssa vuoropuhelun luottamusta herättävien toimien tulevaisuudennäkymistä. Toinen ja todellisempi ongelma on se, että pyrittäessä saavuttamaan vakaus ja lopettamaan väkivalta ankara ja fundamentalistinen islamilainen laki pannaan täytäntöön koskemaan laajaa väestönosaa. Tämä on huolestuttavaa ja asian aiheuttama huoli täysin perusteltua.
Eiliset tiedotusvälineiden raportit Somalian Galgadudin alueella elokuvateatteriin tehdystä ratsiasta, jossa kaksi ihmistä ammuttiin elokuvateatterin sulkemisen jälkeisissä mielenosoituksissa, aiheuttavat suurta huolta. Islamilaiset tuomioistuimet vannoivat eilen myös noudattavansa sharia-lakia kaikkialla maassa ja erityisesti Mogadishussa.
Sheikki Abdullah, yksi islamilaisten tuomioistuinten liiton perustajista, sanoi eilen: "Niitä, jotka eivät rukoile, pidetään vääräuskoisina, ja sharia-lakimme mukaan tällaiset ihmiset on tapettava." Tällaiset palopuheet ovat vaarallisia. EU:n on valvottava tapahtumia tarkasti ja oltava varovainen sen suhteen, mitä osapuolta se tukee. 
Marios Matsakis (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Somalian kansa on monta vuotta saanut kärsiä sisällissodan riesasta ja tämä parlamentti, joka on erittäin huolissaan erityisesti ihmisoikeuksien loukkauksista, on antanut jo aiemmin monta tätä maata koskevaa päätöslauselmaa.
Maassa ei ole ollut pitkään aikaan toimivaa hallitusta, minkä takia keskushallinnosta on tullut anarkistinen tyhjiö. Tämän seurauksena islamilaisten tuomioistuimien miliisit ja monet erilaiset radikaalit ryhmittymät taistelevat Somalian eri osien hallinnasta viattomien siviilien turvallisuuden ja hyvinvoinnin kustannuksella, kuten tällaisissa olosuhteissa tapahtuu väistämättä.
Erityisen huolestuttavia ja tuomitsemisen arvoisia ovat viimeaikaiset taistelut Mogadishussa ja sen ympäristössä sekä Jowharin alueella. Yhteisellä päätöslauselmaesityksellä tuetaan YK:n, Afrikan unionin, Arabiliiton ja Afrikan sarven alueen maiden yhteistyöjärjestön IGAD:in aloitteita rauhan ja sovinnon edistämiseksi Somaliassa, ja siinä vedotaan kaikkiin tuhoisan sisällissodan osapuoliin, että ne jatkaisivat vuoropuhelun ja rauhan tiellä sekä ulottaisivat tarvittavan yhteistyön siirtymäkauden liittovaltiohallitukseen ja –parlamenttiin, jotka ovat siirtymäkauden liittovaltiota koskevan peruskirjan mukaan Somalian lailliset keskusviranomaiset. Samalla siinä kehotetaan kansainvälistä yhteisöä ja EU:ta lisäämään apuaan erityisesti Somalialle myönnettävän humanitaarisen avun avulla.
Toivotaan, että tämä köyhä kehitysmaa löytää asteittain ratkaisevan tien kohti niin kovasti kaivattua rauhaa ja vaurautta kaikkien kansalaistensa hyödyksi. 
Ana Maria Gomes (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, Afrikan sarvea riivaavat katastrofaaliset poliittiset epäonnistumiset, jotka eivät johdu pelkästään paikallisten vallanpitäjien toimista vaan ovat myös seurausta huonosti johdetuista kansainvälisistä toimista ja ennen kaikkea tekemättömistä toimista.
Somalian epäonnistunut tilanne on räikein esimerkki. Etiopian hallituksen viivyttely rajakysymyksen ratkaisemisessa Eritrean kanssa ja sekä Etiopian että Eritrean hallitusten äärimmäisen huono ansioluettelo ihmisoikeuksien, demokratian ja kehityksen alalla on toinen surullinen esimerkki siitä, kuinka kansainvälinen yhteisö laiminlyö aluetta. Ei olekaan ihme, että kansainväliset terroristit käyttävät hyväkseen näin suurta konfliktia tällaisella laeista piittaamattomalla alueella. Näyttää siltä, että he saavuttavat näillä verenhimoisilla päämäärillään enemmän kuin haluavat.
Huhujen mukaan pääministeri Meles Zenawin hallitus vetää IGAD:in rikkomaan YK:n turvallisuusneuvoston Somalialle asettamaa aseidenvientikieltoa. Hän lähettää satojen tuhansien miesten vahvuiset joukot Baidoaan. Olin viime viikolla Washingtonissa ja New Yorkissa, ja sain merkittävältä lähteeltä USA:n hallinnosta vahvistuksen, jonka mukaan Etiopian armeija on aloittanut valmistelut marssiakseen jopa nykyistä lähemmäksi Mogadishua. Yhdysvallat tukee ja siunaa Etiopian toimia erittäin ajattelemattomalla politiikallaan. Aivan kuin mitään ei olisi opittu edellisestä katastrofista, joka toi islamilaiset tuomioistuimet valtaan Mogadishussa.
Tämä antaa vielä enemmän jalansijaa Al-Qaidan terroritoimille. Eritrean ja Etiopian välinen rajaselkkaus saattaa käynnistyä uudelleen, ei pelkästään Somaliassa vaan koko alueella. Kapinointi Etiopian alueella saattaa lisääntyä, mikä johtaisi maan hajoamiseen. EU:n on otettava kantaa tähän asiaan, ja kehotan neuvostoa ja komissiota varoittamaan tällaisesta väliintulosta sekä varmistamaan, että Somalian yhteysryhmälle annetaan kaikki sen tarvitsema tuki sen pyrkiessä löytämään poliittisen ratkaisun, joka ei epäonnistu kuten 14 edellistä ratkaisua. 
Cristiana Muscardini (UEN ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan unioni ei ole ollut riittävän vakuuttava tukiessaan rauhan ja demokratian palauttamiseen tähtääviä toimia niissä elimissä, jotka perustettiin Nairobissa syyskuussa 2003 pidetyssä kansallisessa sovintokonferenssissa. Samaisessa konferenssissa hyväksyttiin siirtymäkauden liittovaltiota koskeva peruskirja.
Liittoparlamentin virkaanasettaminen, parlamentin puhemiehen ja varapuhemiesten valinta, Abdullah Yusuf Ahmedin nimittäminen parlamentin toimesta 10. lokakuuta 2004 tasavallan presidentiksi sekä liittovaltion pääministerin nimittäminen olivat tärkeitä askelia, mutta Euroopan unionin tuki oli liian laimeaa. Väestöä ei autettu tarpeeksi ripeästi, joten tie jäi auki radikaalin fundamentalismin nousulle. Tämä pahentaa tilannetta entisestään, koska radikaali fundamentalismi on liittoutunut terrorismin kanssa.
Vuodesta 1991 lähtien sisällissota on hukuttanut Mogadishun ja kaupunkia ympäröivän alueen vereen, ja sodalla on ollut tuhoisat seuraukset väestölle. Kansainväliset ja alueelliset terrorijoukot, joilla on koulutusleirejä Somaliassa, ovat tehneet iskut Nairobiin, Dar es Salaamiin ja Mombasaan, ja viimeisten päivien aikana islamilaisten tuomioistuinten liitto on teloittanut Mogadishussa ainakin 350 siviiliä.
Me täällä parlamentissa olemme jatkaneet monen vuoden ajan sen korostamista, että Euroopan unionin on kiinnitettävä nykyistä enemmän huomiota Somalian ongelmiin ja sen tavoitteeseen palata demokraattiseksi valtioksi. Laaja enemmistö liittoparlamentista on muutaman viime päivän aikana ilmoittanut kannattavansa kansainvälisten rauhanturvajoukkojen saapumista Somaliaan osana kansallista turvallisuusohjelmaa. Tällä pyritään vastaamaan islamilaisten tuomioistuinten toimiin.
Meidän on oltava valppaina, koska laajan kansainvälisten ääriliikkeiden verkoston kaikkialla Afrikassa täytäntöönpanema poliittisen olojen horjuttamiseen tähtäävä suunnitelma on vaarallinen, ja vaaraa aiheuttaa myös Osama Bin Ladenin viesti, jossa hän ilmoittaa tukevansa Somalian islamilaisten tuomioistuinten liiton korkeinta neuvostoa ja vastustavansa tasavallan laillista presidenttiä. Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön on tuettava ja suojeltava virkaa, jota presidentti Abdullah Yusuf Ahmed maassaan hoitaa käymällä jatkuvaa toimielinten ja kansalaisyhteiskunnan välistä vuoropuhelua, jonka tavoitteena on federalismin vakiinnuttaminen Somaliaan vähemmistöjen identiteettiä ja oikeuksia kunnioittaen.
Kehotamme YK:n turvallisuusneuvostoa purkamaan osittain Somaliaa koskevan aseidenvientikiellon, jotta kansallisia turvallisuusjoukkoja voitaisiin laillisesti vahvistaa. Kehotamme kansainvälistä yhteisöä vahvistamaan Itä-Afrikan presidenttien vuonna 2003 laatimaa terrorismin vastaista aloitetta. Terrorismilla on Afrikan sarvessa vaarallinen dominovaikutus, jonka torjumiseksi toteutettavia toimenpiteitä on tehostettava.
Euroopan unionin on nimitettävä erityislähettiläs Afrikan sarveen ja avattava Somalialle virallinen diplomaattinen edustusto Brysseliin. Toimenpiteitämme presidentin, parlamentin, hallituksen, oikeuslaitoksen ja turvallisuusjoukkojen aseman tukemiseksi sekä Somalian väestön terveyden ja elämän suojelemiseksi on kiireesti tehostettava. 
Józef Pinior,
   . Arvoisa puhemies, Etelä-Somaliaan on vakiintunut islamilaisten tuomioistuimien liiton hallinto. Tämän vuoden heinäkuun alusta radikaalien joukkojen vaikutusvalta on kasvanut liiton hallitsemalla alueella. Islamilaisten tuomioistuinten liiton korkeimman neuvoston uusi puheenjohtaja on sheikki Hassan Dahir Aweys, 60-vuotias muslimipappi. Sheikki Aweysia epäillään yhteistyöstä Al-Qaidan kanssa. Syyskuun 11:nnen 2001 jälkeen Yhdysvallat lisäsi sheikki Aweysin kansainvälisistä terroristeista laaditulle mustalle listalle.
Sheikki Aweys ei tunnusta USA:n tukemaa Somalian hallitusta, jonka kanssa islamilaisten tuomioistuinten liiton ensimmäinen puheenjohtaja, suhteellisen maltillisena pidetty sheikki Sharif Ahmed allekirjoitti rauhansopimuksen otettuaan vallan Mogadishussa. Islamilaiset ryhmät ovat ilmoittaneet aikovansa kaapata vallan koko Somaliassa, ja on olemassa todellinen vaara, että islamilaisten tuomioistuinten liitto hyökkää maan pohjoisosaan, jota on tähän asti pidetty suhteellisen rauhallisena alueena. Se koostuu provinsseista, jotka ovat jakautuneet kahteen itsehallintoalueeseen, Somalimaahan ja Puntlandiin, joilla on strategisia satamia rannoillaan. Nämä toimet tarkoittaisivat sitä, että Somaliasta tulisi uusi talibanien hallitsema Afganistan.
Ihmisoikeustilanne islamilaisten tuomioistuinten hallitsemalla alueella on heikentynyt dramaattisesti. Viime viikolla sheikki Aweysin tukijoiden järjestämässä kokouksessa murhattiin ruotsalainen vapaa toimittaja Martin Adler. Yksi ensimmäisistä islamilaisten radikaalien Mogadishussa käyttöön ottamista asetuksista oli määräys sulkea elokuvateatterit ja hallit, joissa oli tarkoitus näyttää jalkapallon maailmanmestaruuskisoja. Uutistoimistojen mukaan islamilainen sotilaspoliisi ampui kaksi ihmistä ja haavoitti neljää muuta Saksan ja Italian välisen ottelun aikana. Elokuvateatterin omistaja ja nuori nainen menettivät henkensä, kun elokuvateatteria, jossa ottelua näytettiin, tulitettiin. 
Luca Romagnoli (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jos Somalian konfliktin radikalisoituminen halutaan välttää, islamilaisten tuomioistuinten liiton olisi hyvä olla mukana maan siirtymäkauden liittovaltiohallituksen elimissä. On ensisijaisen tärkeää vahvistaa Somalian elimiä antamalla tunnustusta siitä, että islamilaiset tuomioistuimet tukevat tai ovat ainakin tähän asti tukeneet näiden niin kutsuttujen sotalordien kuriin panemista, joita Yhdysvaltojen hallitukset aluksi sietivät ja myöhemmin tukivat.
Euroopan unionin pitäisi jälleen ottaa johtava rooli Afrikassa, aivan kuten Italiankin Somaliassa ja muualla Afrikan sarvessa historiallisten syiden takia. Meidän pitäisi esimerkiksi purkaa somalialaisten siirtolaisten Italiaan-saapumiskielto, jonka Lamberto Dini halusi. Kielto ainoastaan heikensi Italian ja Somalian välisiä hyviä suhteita ja varmisti, että somalit siirtyivät Euroopan eri maihin lukuun ottamatta Italiaa, jonne historialliset siteet ja vastuut olisivat heitä kannustaneet siirtymään. Samalla kun Italia laiminlyö Somaliaa, se ottaa vastaan siirtolaisia monesta sellaisesta maasta, joiden kanssa sillä ei ole kolonialismista perityvää historiallista vastuuta eikä kulttuurista hengenheimolaisuutta.
Olisi paljon järkevämpää, jos kukin Euroopan maa huolehtisi entisten siirtomaidensa tarpeista, ja kullekin Euroopan maalle pitäisi luonnollisesti antaa toimivaltuudet toimia entisten siirtomaidensa kansainvälisenä suojelijana. 
Marek Aleksander Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista suuren huoleni Somaliassa jatkuvasta sisällissodasta.
Somalialla ei ole ollut toimivaa hallitusta yli 15 vuoteen. Tämä tilanne on vakava uhka maan rauhalle ja sovintoprosessille. Se on myös suuri uhka koko Somalian niemimaan alueen turvallisuudelle ja vakaudelle. Meidän on yksiselitteisesti tuomittava viimeaikaiset taistelut Mogadishussa sekä Johwarin ja maan muiden osien tapahtumat, jotka ovat vaatineet monien somalien hengen. Samalla meidän on vedottava sen puolesta, ettei mitään sellaisia toimenpiteitä toteutettaisi, jotka saattaisivat johtaa jännityksen kiristymiseen. Meidän on vedottava sen puolesta, että vuoropuhelua jatketaan ja että siirtymäkauden liittovaltiota koskevan peruskirjan nojalla Somaliaa hallitsevat liittohallitus ja –parlamentti sekä muut elimet otetaan mukaan yhteistyöhön.
Emme saa myöskään unohtaa toimittaa Somalian kansalle humanitaarista apua, jolla on tarkoitus auttaa asuinseuduiltaan siirtymään joutuneita ihmisiä ja apua tarvitsevaa väestöä. Tästä syystä meidän on tuettava kaikkia toimia, joilla pyritään kunnioittamaan kansainvälistä humanitaarista oikeutta sekä sallimaan avustusjärjestöille pääsy apua tarvitsevien väestöryhmien luokse sekä varmistamaan avustustyöntekijöiden suojelu. 
Peter Mandelson,
   . Arvoisa puhemies, tämä parlamentti ja komissio ovat varmasti yhdistäneet voimansa löytääkseen Somalian kansalle rauhalliset ja demokraattiset olot. Tämä asia on tuotu esiin tämän iltapäivän keskusteluissa jäsen Smithin asiaa koskevan alustuksen jälkeen. Toivon pystyväni vastaamaan erityisesti 6 ja 8 kohtaan, jotka koskevat hallintoa ja instituutioiden perustamista Somaliassa sekä humanitaarisen avun ja avustusjärjestöjen työntekijöiden suojelemista, kuten hän minulta pyysi.
Tämänpäiväinen keskustelu on ajankohtainen, koska maan ja koko alueen tilanne pysyy erittäin räjähdysherkkänä. Komissio on erittäin huolissaan riskistä, että Somalia palaa sota- ja kaaostilaan.
Vuonna 2004 tapahtuneen siirtymäkauden elinten perustamisen jälkeen komissio on johtanut kansainvälisiä toimia Somalian siirtymäkauden elinten tukemiseksi. Komission jäsen Louis Michel seuraa tilannetta erittäin tarkasti ja on säännöllisesti yhteydessä Somalian presidenttiin Yusufiin, pääministeri Ghediin sekä alueellisiin johtajiin.
Haluaisin keskittyä puheessani kolmeen keskeiseen näkökohtaan, ensinnäkin siirtymäkauden liittovaltioelinten ja islamilaisten tuomioistuinten liiton väliseen vuoropuheluun, toiseksi Somalian kriisin alueelliseen ulottuvuuteen ja kolmanneksi komission laajaan tukeen rauhanprosessin edistämiseksi kaikkein arvokkaimpana tapana edistää demokratian periaatteiden, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamista.
Ensimmäisen kohdan eli siirtymäkauden elinten ja islamilaisten tuomioistuinten liiton välisen vuoropuhelun osalta totean, että siirtymäkauden liittohallitus ja islamilaisten tuomioistuinten edustajat tapasivat 22. kesäkuuta Khartumissa ja pääsivät periaatesopimukseen vuoropuhelun käynnistämisestä, toistensa tunnustamisesta ja jatkoneuvotteluiden käymisestä 15. heinäkuuta niin ikään Khartumissa. Korkea edustaja Solana ja komissio olivat tyytyväisiä sopimukseen. Komissio on sitä mieltä, että tässä on mahdollisuus somalien väliseen poliittiseen vuoropuheluun, ja poliittisen ratkaisun löytämiseksi islamilaiset tuomioistuimet on erittäin tärkeää saada mukaan siirtymäkauden liittovaltioelimiin.
Islamilaisten tuomioistuinten vastustaminen ei ole ratkaisu: sen lisäksi, että näin radikalisoitaisiin kaikkien asianomaisten kanta, sillä myös tarjottaisiin ääriliikkeille mahdollisuus täydentää suunnitelmaansa islamilaisen valtion luomiseksi, sharia-lain käyttöön ottamiseksi ja turvasataman tarjoamiseksi Al-Qaidan soluille.
Toiseksi Somalian kriisin alueellinen ulottuvuus on keskeinen asia. On äärimmäisen tärkeää, että alueellisilla kumppaneilla on yhteiset tavoitteet ja että ne sitoutuvat rakentavalla tavalla Somalian rauhanprosessiin. Muiden alueen maiden puuttuminen Somalian asioihin tilannetta horjuttavalla tavalla on torjuttava ja tuomittava.
Olemme sitoutuneita työskentelemään tiiviisti ja tukemaan IGAD:in, Afrikan unionin ja arabiliiton aloitteita poliittisen ratkaisun löytämiseksi kriisiin, kuten jäsen Coveney kehotti meitä tekemään. Komission tarkoituksena on ankkuroida Somalia laajempaan Afrikan sarven alueelliseen rauhan, turvallisuuden ja kehittämisen strategiaan. Komission jäsen Michel esitteli tämän strategian suuntaviivat viime helmikuussa IGAD-maiden valtionpäämiehille.
Lopuksi haluan todeta, että komissio on Somalian suurin avustaja, ja sen meneillään olevien avustusohjelmien kokonaisarvo on 300 miljoonaa euroa. Olemme tukeneet Somalian kansallisen sovinnon konferenssia ja siirtymäkauden liittovaltioelinten perustamista, ja olemme sitoutuneet vahvistamaan entisestään näiden elinten toimintaa.
Puheenjohtaja Barroso ja komission jäsen Michel allekirjoittivat 28. toukokuuta 2006 yhteisymmärryspöytäkirjan siirtymäkauden liittovaltiohallituksen kanssa. Voin vahvistaa, että komissio on suunnitellut vapauttavansa 22 miljoonaa euroa välittömästi tukeakseen hallintoa ja instituutioiden rakentamiseen liittyvien, siirtymäkauden liittohallituksen asettamien keskeisten tavoitteiden täyttämistä lyhyellä aikavälillä.
Olemme tulevaisuudessakin yksiselitteisen sitoutuneita tukemaan rauhanprosessia. Komission humanitaarisen avun välineestä ECHO:sta annetaan myös suoraa tukea taisteluista sekä kuivuuden seurauksista kärsineelle siviiliväestölle. Vastuu avun toimittamisesta turvallisesti sekä siitä, että erittäin arvokasta avustustyötä tekevien avustustyöntekijöiden huolto ja turvallisuus on varmistettu, kuuluu kaikille asianosaisille. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tämän iltapäivän keskustelujen jälkeen. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta Mauritaniaa koskevasta päätöslauselmaesityksestä(1).
Marie Anne Isler Béguin (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, siitä huolimatta, että Mauritania kuuluu AKT-maihin, maa on yksi maailman unohdetuista maista. Euroopan maat ovat liian pitkään katsoneet läpi sormien presidentti Ould Tayan diktatuurihallintoa, joka on vanginnut, kiduttanut ja karkottanut maasta hallituksen vastustajia. Parlamentti ja Euroopan unionin toimielimet pysyivät vaiti, kun esitimme vaatimuksen tarkkailijaryhmän lähettämisestä seuraamaan vuoden 2003 presidentinvaaleja, vaikka jotkut ehdokkaat olivat vankilassa. Euroopan unioni oli ylivarovainen elokuun 3. päivän tapahtumien jälkeen, joiden seurauksena diktaattori syöstiin vallasta ilman vähäisintäkään verenvuodatusta, vaikka tiesimme, että maa on räjähtämispisteessä. Olen tyytyväinen siihen, että järjestin Euroopan parlamentissa vuonna 2004 ensimmäisen keskustelufoorumin, johon puolueettomalle kentälle kokoontui mauritanialaisia kansalaisjärjestöistä ja poliittisista puolueista sekä maan virallisia edustajia pyrkimyksenä tasoittaa tietä demokratialle.
Osoitamme tänään kunniaa Euroopan unionille, joka tukee Mauritanian aloittamaa demokratiaprosessia, joka perustuu yleiseen konsensukseen oikeuden ja demokratian sotilasneuvoston tukemisesta. Tämä siirtymäkauden viranomainen on jo pitänyt antamiaan lupauksia, se on muun muassa perustanut riippumattoman vaalikomission, kumonnut lehdistösensuurin sekä järjestänyt 25. kesäkuuta 2005 kansanäänestyksen, jonka kitkatonta sujumista kansainväliset tarkkailijat ovat kiittäneet. Olen tyytyväinen myös siitä, että Euroopan unioni on sitoutunut lähettämään pitkäaikaisen tarkkailijaryhmän valvomaan marraskuussa pidettäviä vaaleja ja tällä tavalla varmistamaan, että kaikki mauritanialaiset voivat käyttää äänioikeuttaan.
Lopuksi haluan todeta, että öljyntuotannosta saatavat tulot on käytettävä koulutukseen, terveydenhuoltoon ja Mauritanian väestön olojen kehittämiseen. Öljyntuotannolla, joka ei tule jatkumaan ikuisesti, ei saa vahingoittaa meren ja rannikon biologista monimuotoisuutta, vaan sillä on suojeltava esimerkiksi Banc d’Argouinia kaikenlaisilta saasteilta sekä varmistettava, että kalastusvaroja, jotka ovat erittäin tärkeitä Mauritanian kansalle, hoidetaan kestävällä tavalla.
Olen tyytyväinen siihen, että viranomaiset ovat yhdessä Euroopan unionin kanssa käynnistäneet aiempaa avoimemman keskustelun kalastussopimuksista tavoitteena saada aikaan oikeudenmukainen sopimus. Tehdasalusten kuten Atlantic Dawnin käytön kieltäminen on ennakkoehto tällaiseen sopimukseen pääsemiselle. Lopuksi totean vielä, että siirtolaisuuden torjumista koskevan yhteistyöhankkeen avulla on tarkoitus helpottaa työpaikkojen luomista Mauritaniaan sekä antaa siirtolaisille eurooppalaisten arvojen mukainen vastaanotto. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, lehdistö puhuu tällä hetkellä Mauritaniasta demokratian mallimaana Afrikassa, ja EU on virallisesti solminut maan kanssa uudestaan suhteet, mutta onko tilanne näin hyvä? Ei todellakaan! Myönteistä on, että maassa pidetään kansanäänestys uudesta perustuslaista ja erityisesti että presidentin valtaa kavennetaan tällä perustuslailla, mutta saatavillamme olevien tietojen perusteella maassa on yhä orjuutta, mitä ei kerta kaikkiaan voida hyväksyä, ja asialle on tehtävä jotain, ja ennen kaikkea EU:n on tehtävä jotain. Mauritanian nimi tukee esiin myös aina silloin kun puhutaan siitä, miten Euroopan unioni käsittelee pakolaisia, joista suuri osa lähetetään Mauritaniaan ja jätetään oman onnensa nojaan. EU:n puolustautuminen pakolaisia vastaan on muuttumassa luonteeltaan aiempaa sotilaallisemmaksi – ja Frontex-virasto on tästä yksi esimerkki.
Kap Verdellä pidettiin äskettäin suuret sotaharjoitukset. Suunnitelmana oli alun perin pitää ne Mauritaniassa, ja syy, miksi niitä ei siellä pidetty siellä, oli Ranskan vastustus. Olen nähnyt näiden sotaharjoitusten käsikirjoituksen vilaukselta, ja niillä on tosiaan tekemistä pakolaisten karkottamisen kanssa. UNHCR on sittemmin todennut, ettei yksittäisten henkilöiden pakolaisasemaa tarkisteta Lampedusan kaltaisissa paikoissa, jossa Mauritaniasta kotoisin olevat pakolaiset asuvat. "Turvallisen kolmannen maan" käsite on otettu käyttöön, mikä tarkoittaa sitä, etteivät pakolaiset tulevaisuudessa edes pääse Euroopan unioniin.
Tästä syystä meidän on painotettava avun antamista sitä tarvitseville ihmisille. Tällä hetkellä EU on pystyttämässä karkotuskonetta, eikä se saa päästä siitä kuin koira veräjästä. Apua on myös annettava Mauritanian meneillään olevaan demokratisoitumiseen. 
Bernd Posselt (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, yhdessä Marokon kansa Mauritania muodostaa vanhan kulttuurin, joka teki vuosisatojen ajan runsaasti kauppaa Euroopan kanssa ja joka voi ylpeillä korkealaatuisella kirjallisuudella sekä hyvin organisoidun kaupan, ritariston, laaja-alaisen maatalouden ja varhaisen teollisuus- ja käsityöläiskulttuurin perinteillä. Sillä on aina ollut kukoistava kulttuuri, josta suuri osa on nähtävillä vielä tänäänkin.
Näin ollen on vieläkin ikävämpää, että jotkut eurooppalaiset ovat kokonaan unohtaneet tämän maan. Toivon, että kiinnitämme nyt aiempaa enemmän huomiota Mauritaniaan – emme pelkästään pakolaistilanteen takia, vaikka se onkin vaikea kysymys, emmekä sen takia, ettei kalastussopimusten voimassaolo enää jatku.
Mielestäni Mauritania on maa, joka ansaitsee kaiken tukemme. Kansanäänestys oli vahva osoitus tämän Välimeren ja Länsi-Afrikan välisenä siltana toimivan maan demokratisoitumisesta. Maalla on paljon työtä omien luonnonkatastrofiensa kanssa ja tarpeeksi haasteita, joihin vastaamisessa se on osoittanut uskomattoman innovatiivisia kykyjä maatalouden alalla.
Olen myös samaa mieltä niiden kanssa, joiden mielestä kaikkine maalla ja merellä olevine luonnonvaroineen Mauritaniaa on kohdeltava suurta varovaisuutta noudattaen, mutta tämä ei saa käänteisesti tarkoittaa sitä, että haluamme ryöstää Mauritanian meriltä sen aarteita, joista maa on riippuvainen. Samalla se on riippuvainen myös joistakin alueen raaka-aineista, jotka muodostavat käytännössä sen ainoan tulonlähteen.
Tässä asiassa soveltamamme politiikan on näin ollen oltava erittäin varovaista, ja sillä on parannettava Mauritanian kykyjä auttaa itseään sekä annettava sille mahdollisuus muuttua usein törkeästi hyväksi käytetystä maasta ja palata aiempaan ylpeään, perinteiseen riippumattomuuteen uudessa demokraattisessa muodossa. Tämä voi toteutua vain, jos presidentin valtaoikeuksia kavennetaan, jos äänestysluetteloja ja kansalaisrekisterejä kehitetään ja jos maassa voidaan järjestää aidosti demokraattisen vaalit, joihin koko kansa voi tasa-arvoisesti osallistua. 
Marios Matsakis (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, viimein Mauritanian tasavalta vaikuttaa olevan palaamassa asteittain ja varovasti kohti demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioitusta. Siirtymäkauden viranomaiset ovat nähtävästi toistaiseksi pitäneet lupauksensa vaalien aikataulun osalta, ja vaikeista käytännön ongelmista huolimatta viime kuussa järjestetyssä kansanäänestyksessä ylivoimainen enemmistö kannatti kiireellisiä ja elintärkeitä perustuslain muutoksia.
Äskettäin perustetut uudet poliittiset puolueet ja kansalaisyhteiskunta tukevat täysin siirtymistä kohti demokratiaa, ja tuntuisi ainakin periaatteessa olevan yhteisymmärrys siitä, että pakolaiset voivat palata naapurimaista, joihin he ovat paenneet peläten aivan aiheellisesti turvallisuutensa puolesta.
Jos öljyvaroja hallinnoidaan asiallisesti ja jos korruptio pidetään kurissa, öljyvarat antavat Mauritanialle mahdollisuuden tuottaa taloudellista hyötyä koko kansalle erityisesti terveydenhuollon ja koulutuksen alalla.
Tämän yhteisen päätöslauselmaesityksen tarkoituksena on ensisijaisesti tarjota tukea Mauritanian kansalle sen vaikeassa ja kiihkeästi odottamassa siirtymisessä demokratiaan siinä toivossa, että tämä kunnioitettava tavoite saavutetaan sopuisasti, rauhallisesti ja asianomaisten yhdessä etukäteen sopimassa aikataulussa. 
Marie-Arlette Carlotti (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, entisen presidentin Ould Tayan hallitus kaadettiin 3. elokuuta 2005, ja sotilasneuvosto ilmoitti aikovansa lopettaa totalitaariset menetelmät sekä vakiinnuttaa demokratian. Tästä syystä saatettiin kuvitella, että ilmoituksilla oli pelkästään tarkoitus perustella sitä, mitä kansainvälinen yhteisö kutsui vallankaappaukseksi.
Sitten selvisi kuitenkin nopeasti, ettei yhtäkään veripisaraa ollut vuodatettu, että siirtymäkauden viranomaiset ovat aloittaneet keskustelut kaikkien poliittisten puolueiden ja kansalaisyhteiskunnan kanssa, että ne ovat asettaneet aikataulun vaaleille sekä tehneet epätavanomaisen päätöksen asettua ehdolle seuraavissa vaaleissa. Voimme näin ollen kuvitella, että Mauritaniassa on tapahtumassa jotakin ja että tämä voi olla tilaisuus vapauttaa maa diktatuurista.
Meidän roolimme on tästä lähtien tukea tätä käynnissä olevaa demokratisoitumisprosessia ja samalla kunnioittaa aikataulua, jonka Mauritanian kansa on itselleen asettanut. Tässä yhteydessä olen iloinen siitä, miten edelliset perustuslailliset vaalit järjestettiin. Tuen INEC:iä, jonka on kuitenkin varmistettava, että jokainen mauritanialainen saa henkilöllisyystodistuksen voidakseen äänestää seuraavissa vaaleissa ja että maan ulkopuolella asuvat mauritanialaiset voivat osallistua tuleviin vaaleihin. Kannatan myös sitä, että puolueille annetaan keinot ilmaista itseään ja kampanjoida vaaliohjelmilla, jotka sisältävät ehdotuksia Mauritanian kansan olojen parantamiseksi. 
Michael Gahler,
   . Arvoisa puhemies, kun kuulette uudesta vallankaappauksesta Afrikassa, ajattelette, että yksi itsevaltias korvaa toisen ja ryöstää maan. Se, mitä Mauritaniassa tapahtui 3. elokuuta tapahtuneen vallankaappauksen jälkeen, näyttää kuitenkin onneksi olevan jotain erilaista.
Kyse ei ole pelkästään siitä, että asiat tapahtuivat aikataulussa niin, että perustuslakia koskeva kansanäänestys oli vallankaappausta seuraavan kesäkuun aikana ja että vaalien odotetaan nyt olevan marraskuussa, vaan myös siitä, että asiat on tehty yhdessä sopimalla kaikkien sidosryhmien kanssa – sotilasneuvoston, siirtymäkauden hallituksen ja erilaisten perustettujen elinten, kuten riippumattoman vaalikomission kanssa. Jo tämä on mielestäni erittäin merkittävä asia, ja AKT-maiden ja EU:n yhteinen valtuuskunta vieraili maassa tarkistamassa, mitä maassa tapahtuu, antaen hyvän esimerkin siitä, miten pohjoinen ja etelä voivat yhdessä pohtia ongelmien ja konfliktitilanteiden ratkaisemista.
Nyt kun olemme saattaneet päätökseen 96 artiklan mukaisen menettelyn Mauritanian kanssa, haluaisin, että asettaisimme kehitysavun jälleen kokonaan nostettavaksi. Meidän on kuitenkin pidettävä huolta siitä, että öljytulot, jotka ryöstettiin australialaisen yrityksen kanssa tehdyn sopimuksen seurauksena, näkyvät maan budjetissa tuloina, jotta maan hallussa olevat varat olisivat todella kansan ulottuvilla.
Olemme jo kuulleet, mitkä ovat keskeiset asiat. On pakolaisia, joiden on päästävä takaisin kotiin. On muita, joiden on päästävä takaisin taloudellisen aktiviteettinsa pariin eri aloille, ja toivon, että tukisimme kaikki yhdessä Mauritaniaa maan kehityksessä. Erityisesti nyt kun se näyttäisi olevan oikealla tiellä, emme saa unohtaa tarvetta kannustaa kaikkia osapuolia jatkamaan samalla linjalla. 
Alain Hutchinson,
   . Arvoisa puhemies, silläkin riskillä, että toistan sellaista, mitä muut ovat ennen minua sanoneet, myös minä haluaisin ryhmäni puolesta painottaa sen merkitystä, mitä Mauritaniassa tällä hetkellä tapahtuu. Haluan myös korostaa, että vallankaappauksen jälkeen, josta monet parlamentin jäsenet ovat täällä puhuneet, parlamentti ei ole kertaakaan paneutunut tämän maan tilanteeseen, jota me olemme kaikki jollain lailla laiminlyöneet. Tästä syystä uskon, että päätöslauselma annetaan juuri oikeaan aikaan, nyt kun maassa on juuri alkanut tärkeä demokraattinen prosessi.
Tässä tämänpäiväisessä päätöslauselmassa on ennen kaikkea korostettava Euroopan unionin ja erityisesti Euroopan parlamentin halua kiinnittää huomiota Mauritanian tilanteeseen ja tilanteen kehittymiseen sekä auttaa mahdollisimman paljon demokraattisen prosessin täytäntöönpanemisesta ja jatkamista, sillä 25. kesäkuuta 2005 pystyttiin todellakin järjestämään perustuslakia koskeva kansanäänestys. Luonnollisesti Mauritanialla on vielä monia velvollisuuksia täytettävänään, kuten jäsen Carlotti hetki sitten sanoi. Erityisesti vaaliluetteloa on vielä täydennettävä, mikä mainitaan päätöslauselmassa. Parlamentin on osaltaan tuettava Mauritanian viranomaisten esittämää vaatimusta, nimittäin sitä, että komissio lähettää vaalitarkkailuryhmän Mauritaniaan tulevia vaaleja, marraskuussa pidettäviä parlamenttivaaleja ja maaliskuussa pidettäviä presidentinvaaleja varten. Mielestäni tämä on tärkeää, ja parlamentin ja komission on laadittava tarvittavat tätä asiaa koskevat aloitteet. 
Peter Mandelson,
   . Arvoisa puhemies, viime vuoden vallankaappauksen jälkeen EU päätti aloittaa neuvottelut Mauritanian islamilaisen tasavallan kanssa Cotonoun tarkistetun sopimuksen 96 artiklan nojalla.
Aloituskokous oli sydämellinen ja rakentava. Siihen osallistui Mauritanian puolueiden ja kansalaisyhteiskunnan edustajia, joille annettiin mahdollisuus ilmaista mielipiteitään, sekä AKT-maiden suurlähettiläitä. Mauritania antoi 23 sitoumusta, jotka koskivat demokratian periaatteiden, perusvapauksien ja –oikeuksien, oikeusvaltion periaatteiden ja hyvän hallintotavan noudattamista. Maa antoi myös muita sitoumuksia, jotka koskevat valvontaa ja raportointia.
Avauskokouksessa komissio kannusti Mauritanian viranomaisia varmistamaan, että mahdollisimman moni äänestäjä rekisteröityy maassa ja maan rajojen ulkopuolella ja että mahdollisimman moni äänestää perustuslakia koskevassa kansanäänestyksessä ja muissa vaaleissa, jotka on suunniteltu järjestettäväksi siirtymäkauden aikana.
Komissio kannusti myös ehdokkaiden vaalityötä koskevien pelisääntöjen luomista, mikä tapahtuisi puolueiden rahoitusta koskevien tasapuolisten menetelmien käyttöönotolla sekä sotilaiden, siirtymäkauden hallituksen, hallinnon ja tuomioistuinten puolueettomuuden takaamisella. Komissio kehotti siirtymäkauden viranomaisia ottamaan huomioon entiset ongelmat, joista tärkeimpiä ovat orjuuden seuraukset ja vuosina 1989–1990 esiintynyt etnisten ryhmien välinen väkivalta, joka johti hengen ja omaisuuden menettämisiin sekä siihen, että kymmenettuhannet mauritanialaiset pakenivat naapurimaihin.
Samalla kun komissio myöntää, että siirtymäkausi ei ole riittävän pitkä, jotta maan uudet viranomaiset saisivat ratkaistuksi kaikki ongelmat, se kannustaa niitä ryhtymään ratkaiseviin toimiin kaikissa edellä mainituissa asioissa. Mauritanian antamat sitoumukset koskevat komission mielestä kaikkia maan keskeisiä ongelmia. Niiden muotoilu viranomaisten toimesta perustui laajalti kansallisen neuvottelutyöryhmän (National Consultation Workshops) lokakuussa 2005 antamiin päätelmiin. Ryhmään osallistuivat kaikki asianosaiset, ja se on osoitus laajasta kansallisesta konsensuksesta.
Mauritanian edistyminen sitoumusten täytäntöönpanossa antoi EU:lle mahdollisuuden tunnustaa, että tasaista edistystä on tapahtunut, sekä saattaa neuvottelut päätökseen toukokuun loppuun 2006 mennessä. Koska toimenpiteitä on vielä toteutettava, EU:n on harjoitettava tehostettua poliittista vuoropuhelua Mauritanian hallituksen kanssa 18 kuukauden pituisen valvontajakson ajan. Tässä yhteydessä on suunniteltu vaalitarkkailuryhmän lähettämistä seuraaviin vaaleihin, ja komission ensimmäinen arviointivierailu tapahtuu ensi viikolla. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tämän iltapäivän keskustelujen jälkeen. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta sanavapautta Internetissä koskevasta päätöslauselmaesityksestä(1).
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa muistuttamalla teitä marraskuussa 2005 Tunisissa järjestetyssä tietoyhteiskuntaa käsittelevässä maailmalaajuisessa huippukokouksessa annetusta julkilausumasta, jossa kiinnitettiin suurta huomiota tietoyhteiskuntaan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kannalta, erityisesti sanan- ja mielipiteenvapauden kannalta, sekä tiedon vastaanottamista ja saamista koskevan oikeuden kannalta.
Tästä syystä on niin surullista ja valitettavaa, että meidän on tänään korostettava sitä, että kymmenet ihmiset ovat vankilassa monissa maailman maissa, erityisesti Kiinassa, yksinkertaisesti siitä syystä, että he ovat kommunikoineet ja ilmaisseet itseään Internetin välityksellä.
Vaikkei siitä ole epäilystä, että pääasiassa vastuussa ovat sensuuria harjoittavat hallitukset, meidän on kuitenkin aina muistettava, että monissa tapauksissa länsimaiset yritykset, joista monet ovat eurooppalaisia, toimittavat näille hallituksille välineet ja valmiudet valvonnan ja sensuurin harjoittamiseen. Tämä pätee sellaisiin yrityksiin kuten Yahoo, Google, Microsoft, Cisco Systems, Telecom Italia, Wanadoo ja jotkin France Telecomin tytäryhtiöt.
Kaikista näistä syistä tällä päätöslauselmalla on tarkoitus tuomita suorin sanoin sananvapauden rajoitukset, joita jotkin hallitukset Internetin välityksellä asettavat, ja erityisesti vainot ja pidätykset, joita jotkin näistä hallituksista panevat täytäntöön. Tästä syystä vetoamme nimenomaan neuvostoon ja komissioon, että ne ottaisivat nämä asiat esiin kahdenvälisissä keskusteluissa päätöslauselmassa mainittujen maiden ja erityisesti Kiinan kanssa.
Toiseksi haluamme vedota neuvostoon ja jäsenvaltioihin, että ne julkistavat yhteisellä tiedonannolla olevansa sitoutuneita puolustamaan Internetin käyttäjien oikeuksia sekä sananvapautta Internetissä.
Kolmanneksi vaadimme, että joidenkin sellaisten yritysten toimintaa rajoitetaan, jotka tekevät voittoa tietyissä maissa ihmisoikeuksien rajoittamisen kustannuksella.
Yhteenvetona voidaan todeta, että tämän päivän maailmassa yksi tapa edistää ihmisoikeuksia on sananvapauden takaaminen Internetissä sekä sensuurin, vainon ja vangitsemisten estäminen. Tästä syystä meidän on vedottava komissioon ja neuvostoon, että ne ottaisivat huomioon nämä erityiskysymykset myös tukiohjelmia suunnitellessaan. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, kaikkialla maailmassa ei ole mahdollisuuksia päästä tutustumaan kaikille avoimiin tiedotusvälineisiin. Usein on niin, että Internet tarjoaa oppositiolle ainoan mahdollisuuden saada välitettyä kantansa kansalaisille, ja päätöslauselman johdanto-osan C kappaleessa tämä asia todetaan erittäin selvästi, vaikka meidän onkin pohdittava, miksi näin on. Kaikki tämä liittyy suuresti tiedotusvälineiden keskittymiseen, sillä on esimerkiksi paljon ihmisiä, joille on aivan mahdotonta nähdä televisiota tai lukea sanomalehtiä.
Päätöslauselmassa kritisoidaan Internetin sensurointia, jota tapahtuu joissakin maissa, ja tämä on tärkeä asia. Tämä on toinen esimerkki siitä, mitä tässä parlamentissa tapahtuu erittäin usein: heristelemme sormea vain muille pohtimatta tilannetta omassa Euroopan unionissamme. Internetin sensurointi ei ole hyvä asia missään, ei edes Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Haluan antaa joitakin esimerkkejä siitä, mistä puhun. Saksassa Chaos Computer Clubin toimintaa on toistuvasti rajoitettu viime vuosina, ja esimerkiksi skientologien kaltaiset lahkot ovat ryhtyneet oikeustoimiin saadakseen suljetuksi sivustoja, joilla lahkoa kritisoidaan.
On esitetty kaksi erityistä tekosyytä sensuurille, jotka ovat yhtäältä lapsiporno ja toisaalta äärioikeistolaisuus. Vaikka molemmat ansaitsevat suoran tuomion, lapsiporno on kriminalisoitu kaikkialla maailmassa, ja ne jotka, missä tahansa he ovatkin, vierailevat sellaisilla sivuilla, voivat joutua syytteeseen, kun taas äärioikeistolaisuutta – josta yhden esimerkin antoi jäsen Giertych puheessaan muutama päivä sitten – on käsiteltävä poliittisesti.
Internetin osalta on myös erittäin tärkeää korostaa, että hakukoneet ovat mukauttamassa valmiuksiaan voimassa olevien sääntöjen mukaisiksi, jotta tietyt sivut eivät enää näy hakukoneita käytettäessä. Tapahtumassa on asteittaista kaupallistumista niin, että Internetissä voidaan katsella vain tietynlaista sisältöä sisältäviä sivuja – sellaisia, joista on maksettu. On todettava selkokielellä, ettei Internetiä saa sensuroida Euroopan unionissa, ja tämä tarkoittaa myös sitä, että komission on tehtävä jotain tälle asialle ja saatava tällainen sensuuri loppumaan Euroopan unionissa. 
Simon Coveney (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, tämä on laaja päätöslauselma, jolla yritetään käsitellä globaalia pääsyä verkkoon, mikä on erittäin laaja kysymys. Siinä ilmaistaan tyytyväisyys Tunisissa viime marraskuussa pidetyssä huippukokouksessa esitettyyn lausumaan, jossa todetaan tietoyhteiskunnan olevan ensisijaisen tärkeä demokratialle sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien, erityisesti sanan- ja mielipiteenvapauden, kunnioitukselle sekä vapaudelle vastaanottaa ja saada tietoa.
Totuushan on luonnollisesti, että verkko on erinomainen tietojenvaihtoväline maissa, jotka ovat tähän asti rajoittaneet sananvapautta ja estäneet demokratian toteutumisen. Tästä syystä Internet on todellinen päänvaiva totalitaarisille diktaattoreille ja hallituksille, jotka tekevät kaikkensa rajoittaakseen ja estääkseen sen käytön. Tässä päätöslauselmassa käytetään kovaa kieltä ja tuomitaan monia maita, jotka avoimesti pyrkivät rajoittamaan ja sensuroimaan Internetissä olevaa tietoa. Näitä maita kutsutaan sananvapauden vihollisiksi.
Monet näistä maista jatkavat Internet-toisinajattelijoiksi kutsumiensa ihmisten vangitsemista, ja me vaadimme heidän välitöntä vapauttamistaan. Näin tapahtuu erityisesti Kiinassa, ja olemme nimenneet monia tällaisia ihmisiä.
Päätöslauselmassa yritetään myös käsitellä vielä vaikeampaa kysymystä, joka koskee länsimaisen, erityisesti yhdysvaltalaisen ja eurooppalaisen tekniikan käyttämistä sekä yhdysvaltalaisten ja eurooppalaisen yritysten osallistumista sellaisten valmiuksien toimittamiseen joillekin hallituksille, joilla Internetin sisältöä voidaan sensuroida ja suodattaa. Kiinan suuri palomuuri on kenties räikein esimerkki tällaisesta sensuurista. Kiinan viranomaiset ovat menestyksekkäästi saaneet vakuutettua Yahoon ja Googlen kaltaiset yritykset sallimaan niiden hakukoneiden suodattamisen. Esimerkiksi jos hakusanaksi kirjoittaa Kiinassa sanat , saa todennäköisesti tietoa aukion ympärillä olevien rakennusten arkkitehtonisesta historiasta.
Kehotamme komissiota laatimaan vapaaehtoiset käytännesäännöt sekä pikemminkin työskentelemään näissä Internetin toimintaa rajoittavissa maissa toimivien yritysten kanssa kuin saarnaamaan niille sananvapauden rajoittamisesta, jotta sananvapauden rajoittamisvalmiuksia voitaisiin heikentää. 
Jules Maaten (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, Kiinan, Kuuban, Burman ja Valko-Venäjän kaltaiset maat – ja päätöslauselmassa mainitaan kymmeniä muita samankaltaisia maita – rajoittavat yhä tiukemmin ja tiukemmin Internetin käyttöä. On ymmärrettävää, että ne tekevät niin, koska jos on jokin väline, joka on vapaan mielipiteen ilmaisun väline ja joka palvelee oppositiota ja opposition kehittymistä totalitaarisissa maissa, se on juuri Internet. Internet-palvelun tarjoajat ovat aina puolustaneet vapautta, erityisesti tiedonsaannin vapautta, jonka Internet mahdollistaa.
Kuitenkin juuri amerikkalaiset ja eurooppalaiset Internet-palveluiden tarjoajat helpottavat puuttumista vapaaseen mielipiteen ilmaisuun tarjoamalla esimerkiksi keinot niiden palvelujen sensuroimiseen. Amerikkalaiset yhtiöt, kuten esimerkiksi Google, Microsoft ja erityisesti Yahoo ovat pistäneet päänsä ampiaispesään. Monet muut yhtiöt ovat luonnollisesti tehneet samoin: Secure Computing ja Fortinet Tunisiassa ja Burmassa, Cisco Systems myös, mutta joukossa on myös eurooppalaisia yrityksiä, kuten Telecom Italia Kuubassa ja Wanadoo – joka kuuluu France Telecom –konserniin – Tunisiassa.
Ei luonnollisestikaan ole hyväksyttävää, että länsimaiset yritykset auttavat sortohallituksia polkemaan ihmisoikeuksia. Euroopan unionin toimielinten olisi ensimmäiseksi laadittava käytännesäännöt, joissa ne sitoutuvat siihen, etteivät ne osallistu toimiin, joilla on tarkoitus rajoittaa Internet-liikennettä. On korostettava myös sitä, että yritysten, jotka tarjoavat haku-, chat-, julkaisu- tai muita palveluja Internetissä, on tehtävä kaikkensa varmistaakseen, että kuluttajien oikeudet käyttää Internetiä on täysin turvattu.
Kiinassa on pidätettynä tällä hetkellä 48 Internet-toisinajattelijaa pelkästään siitä syystä, että he ovat Internetin avulla poikenneet viranomaisten viitoittamalta polulta. Mielestäni on täysin pöyristyttävää, että länsimaiset yritykset tukevat aktiivisesti autoritaarisia sortohallituksia ylläpitämällä sensuuria. Tämän tyyppinen yhteistyö on vastoin eurooppalaisia perusarvoja kuten mielipiteenvapautta ja tiedonsaannin vapautta. Mielipiteenvapauden toteutuminen Internetissä, ja ennen kaikkea Internetissä, on jatkossakin oltava ensisijaisen tärkeä tavoite. Yhdysvaltojen viranomaiset ovat laatimassa –lakia, ja sanomattakin selvää, ettei Euroopan unioni voi jäädä siitä syrjään.
Vaikka painotammekin lainsäädäntöä, haluaisin, että yrittäisimme laatia käytännesäännöt nähdäksemme, mitä voimme tehdä näiden yritysten osalta. Meidän on myös tehtävä täysin selväksi, millä kannalla olemme. Loppujen lopuksi ongelmahan ei koske ensisijaisesti Internet-yhtiöitä vaan sortohallituksia. Kaupankäynti ja kommunikointi tällaisten maiden kanssa voi usein olla hyödyllistä, ja kannatan sitä yleensä vaikken luonnollisestikaan silloin, jos me annamme näiden hallitusten määrätä, mistä me käymme kauppaa ja mistä me kommunikoimme. 
Catherine Trautmann (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, globalisoituneessa yhteiskunnassamme Internet on nopea ja helppokäyttöinen yksilöiden välinen tai ryhmän sisäinen kommunikointiväline, jota voidaan käyttää ostamiseen ja myymiseen, tiedonsaantiin ja sisällön luomiseen. Internetistä on tullut avoin, globaali ja julkinen alue, jossa kaikki ovat periaatteessa vapaita liikkumaan ja ilmaisemaan mielipiteitään.
Tietoyhteiskuntahuippukokouksessa määritettiin perusihmisoikeudet tietoyhteiskunnan ytimeksi. Totuus on, ettemme kaikki ole tasa-arvoisia sananvapauden osalta Internetissä, ja jotkin valtiot ovat alkaneet kieltää kansalaisia, lehtimiehiä ja muita ihmisiä ilmaisemasta mielipiteitään. Vielä ikävämpää on, että Toimittajat ilman rajoja –järjestö on saanut selville hälyttäviä tietoja Internetin käytön rajoittamisesta, ja järjestön mukaan erittäin moni Internetin käyttäjä on teljetty vankilaan, erityisesti Kiinassa.
Päätöslauselmamme antaa meille mahdollisuuden vastustaa voimakkaasti näitä loukkauksia ihmisten oikeuksia vastaan sekä tuomita niihin syyllistyvät valtiot.
Kehotamme neuvostoa ja komissiota osoittamaan samaa päättäväisyyttä kansainvälisissä suhteissaan, kehitysavussaan ja yhteistyöohjelmissaan. Haluamme kuitenkin myös vedota yritysten vastuuseen – erityisesti eurooppalaisten yritysten, jotka toimittamalla teknologiaa ja palveluja ovat enemmän tai vähemmän osallisina näissä toimissa. Niiden pitäisi sitoutua allekirjoittamaan käytännesäännöt, joilla estetään niitä osallistumasta sensurointiin, sortoon ja vainoon. Emme voi puolustaa kaupan vapautta, jos samalla kieltäydymme suojelemasta yksilönvapauksia.
Marraskuussa kokoontuvan Internetin hallintoa käsittelevän Ateenan foorumin avulla Euroopan unionin pitäisi voida panna tässä päätöslauselmassa esitetyt suositukset toimeen käytännössä. 
Tadeusz Zwiefka,
   . Arvoisa puhemies, päätöslauselmassa, joka Euroopan parlamentin on tarkoitus hyväksyä tänään, puolustetaan todella sananvapautta, joka on kaikkien demokraattisten yhteiskuntien perusta.
Voisimme sanoa jopa, että Internet suojelee tätä vapautta paremmin kuin mikään muu media. Monien maiden hallitukset yrittävät kuitenkin vaikuttaa Internetin sisältöön. Internetiä pidetään villinä ja vaarallisena jokena, ja monessa maassa on esitetty lakialoitteita, joilla pyritään sääntelemään sen virtaa. Samalla nämä valtiot ottavat valitettavasti kuitenkin suuren riskin, että ne rajoittavat sananvapautta. Voivathan tietokone ja tulostin kuitenkin muuttua painokoneeksi, jota voidaan käyttää poliittisten kirjoitusten tai julkisten ilmoitusten painamiseen taikka jopa sellaisten kokonaisten kirjojen painamiseen, jotka on tarkoitettu epäviralliseen levitykseen. Internetiin yhdistetty tietokone ei ole muuta kuin taajuudelle säädetty radio. Lisäksi se on interaktiivinen radio, jossa kuka tahansa voi ilmaista mielipiteensä ja esittää kommentteja. Se on vakava uhka totalitaarisille maille ja kaikille maille, jotka rajoittavat jossain määrin tiedonsaantimahdollisuuksia.
Internetissä on mahdollista sensuroida yksittäisiä sivuja. On mahdotonta sensuroida kokonaista verkkoa, mutta houkutus tai uhka siihen on yhä olemassa. Esimerkiksi Kiinan hallitus on perustanut Internet-poliisin, joka tarkastaa, onko joku Kiinan kahdestatoista tai ties kuinka monesta miljoonasta Internetin käyttäjästä rikkonut verkon käyttämistä koskevia sääntöjä. Sääntöjen rikkominen voi johtaa 10 vuoden työleirituomioon. Internet-kahviloiden omistajilla on palveluksessaan valvojia, jotka valvovat, ettei kiellettyä sisältöä katsella Internetin käyttäjien kuvaruuduilla. Sisältöä suodatetaan avainsanojen avulla. Jos kuvaruudulle ilmestyy sana "Tiibet", "toisinajattelija" tai "Kiina ja ihmisoikeudet", sivun katsominen ei onnistu.
Luonteeltaan anarkistinen Internet on piikki hallitusten ja byrokraattien lihassa, ja näin on myös sellaisissa demokratian kehdoissa kuin Euroopan unionissa ja Yhdysvalloissa. Meidän pitäisi muistaa, ettei vapauden ja sensuurin välinen pitkäaikainen taistelu pääty koskaan ja että kyse on myös hyvän ja pahan välisestä taistelusta. Meidän on muistettava, että Internetin meille antama vapaus tuo mukanaan myös vaaran epädemokraattisen ja moraalittoman tiedon leviämisestä. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg,
   . Arvoisa puhemies, sananvapaus ja mielipiteen vapaus ovat ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen vaalimia perusarvoja. Sananvapaus pitäisi taata riippumatta siitä, missä muodossa mielipiteen ilmaisee. Internetistä on viime vuosina tullut uusi yleismaailmallinen kommunikaatiomuoto. Tämänhetkisten arvioiden mukaan maailmassa on noin 600 miljoonaa Internetin käyttäjää, ja määrä kasvaa joka päivä. Internet on väline, joka mahdollistaa sananvapauden. Tämä vapaus ulottuu myös ryhmiin kuten ihmisoikeusaktivisteihin, poliittisiin toisinajattelijoihin ja riippumattomiin lehtimiehiin.
Koska Internet on avoin foorumi, se edistää myös demokratian voimistumista, mikä pantiin merkille tietoyhteiskuntahuippukokouksessa Tunisissa viime vuoden marraskuussa. Kaikki eivät kuitenkaan pidä tämän kaltaisesta avoimesta foorumista. Lehdistöä, radiota ja televisiota valvomaan tottuneet hallitukset haluavat nyt valvoa ainoaa riippumatonta välinettä, joka ei pysy niiden otteessa, Internetiä. Kiina, Iran, Pohjois-Korea, Syyria, Nepal, Kuuba ja Valko-Venäjä käyttävät yhä monimutkaisempia välineitä valvoakseen ja rajoittaakseen sananvapautta. Vielä ikävämpää on, että Yahoo, Google ja Microsoft suostuvat sensuuriin hallitusten vaatimuksesta, kuten tällä hetkellä tapahtuu Kiinassa.
Tilannetta ei voi hyväksyä. Sananvapaus on luovuttamaton oikeus. Meidän on toimittava estääksemme kaikki pyrkimykset sen rajoittamiseksi, myös Internetissä. Meidän on luotava verkon hallinnointijärjestelmä, jossa rajoitetaan ainoastaan laittomia toimia, kuten lapsipornon tai muunlaisen lasten hyväksikäytön levittämistä verkossa. Sananvapauden rajoittaminen Internetissä on epämiellyttäviä totuuksia kertovien vaientamista, ja nämä totuudet kuuluvat niihin samaisiin arvoihin, joita meidän on erityisesti puolustettava. 
Kathy Sinnott,
   . Arvoisa puhemies, mielestäni on valvontaa ja valvontaa. Me hyväksymme joka kuukausi lakeja valvonnasta ja rajoituksista, joilla suojellaan haavoittuvia. Sellaisen pornon kieltämistä, jossa käytetään hyväksi lapsia tai joka kohdistuu lapsiin, ei tule pitää todellisen vapauden loukkauksena. Äitinä olen sitä mieltä, että viattomuuden ryöstäminen lapselta on rikos. Uuden testamentin evankeliumien mukaan siitä pitäisi ripustaa myllynkivi kaulan ympärille.
Lapselle hyväksikäytöstä, tapahtui se sitten irstaan aikuisen toimesta tai Internetissä, tulee psykologinen taakka, joka turmelee lapsen loppuelämän ajaksi. Magneettisen resonanssikuvauksen ja kemiallisten tutkimusten kaltaisen tekniikan ansiosta tiedämme nyt, että porno vaikuttaa lasten aivojen kehitykseen sekä edistää erittäin suurta riippuvuutta aiheuttavien aivokemikaalien tuotantoa. Tutkijat ovat jopa löytäneet pitkäaikaisen Internet-pornon käytön ja heroiinin tuhoisien vaikutusten välisiä yhteyksiä.
Meidän on tehtävä kaikkemme, että Internet olisi turvallisempi. Jos Yahoo ja Google pystyvät sensuroimaan verkkoa totalitaarisen Kiinan hallituksen tahdon mukaisesti, ne voivat varmasti sensuroida sitä lastemme edun mukaisesti. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Kun keskustelemme Internet-sensuurista, on helppoa ja tyydyttävää, kun pystyy tuomitsemaan kymmeniä, muutamalla eri mantereella sijaitsevia maita. Pelkään kuitenkin pahoin, että sen sijaan, että saisimme olomme tuntumaan paremmaksi, toimenpiteemme ovat puhtaasti symbolisia.
Ehkä meidän pitäisi katsoa tosiseikkoja, erityisesti Euroopan unionin maita ja yrityksiä koskevia tosiseikkoja. Otetaan esimerkiksi Valko-Venäjä. Se on Euroopan unionin naapurivaltio ja tyypillinen verkkovapauden vihollinen. Jos mainitsemme Valko-Venäjän samaan hengenvetoon Malediivien ja Nepalin kanssa, emme käytännössä auta yhtäkään näistä maista.
Kun italialainen Telecom Italia –yhtiö toimii verkko-operaattorina Kuubassa, kommunistihallinto sensuroi sananvapautta kyseisen eurooppalaisyhtiön suostumuksella. Kun France Telecom –yhtiön tytäryhtiö päättää tarjota laajakaistapalveluja tunisialaisen operaattorin kanssa, tämä tapahtuu samaan aikaan, kun Tunisian hallitus katkaisee pääsyn maan opposition kaikille Internet-sivustoille.
Nämä ovat faktoja. Älkäämme käyttäkö välttelytaktiikkaa, kuten keskustelua sellaisista asioista, joissa vaikutuksemme on vain moraalinen. Keskittykäämme kysymyksiin, joissa voimme vaikuttaa käytännössä. 
Urszula Krupa (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, tieteen ja tekniikan ansiosta ihminen on alkanut valloittaa avaruutta ja kävellyt kuussa. Olemme myös luoneet erinomaisen viestintävälineen, Internetin. Meidän pitäisi kuitenkin muistaa, että tekniikkaa on myös käytetty miljoonien ihmisten murhaamiseen, moraaliseen korruptioon sekä ihmisarvoa tuhoaviin toimiin. Näin ollen vaikka tiede ja tekniikka ovat epäilemättä hyviä asioita sinänsä, niitä pitäisi kaikkien muiden inhimillisten toimien tavoin valvoa jatkuvasti, niille pitäisi asettaa rajoituksia ja eettisiä periaatteita pitäisi noudattaa. Näiden periaatteiden avulla voimme erottaa hyvän pahasta, mikä ei välttämättä tarkoita sananvapauden rajoittamista.
Modernit tekniikan ongelmat ulottuvat huomattavasti tekniikkaa pidemmälle ja muuttuvat moraalisiksi ongelmiksi. Meidän pitäisi edistää todellista vapautta – vapautta pahuudesta – ei itsepäisyyttä ja laittomuutta, jotka tuhoavat ja alentavat ihmisyyttä. On monia esimerkkejä Internetistä johtuvista vaaroista. Vakavin ja eniten paheksuntaa aiheuttava ongelma ovat Internet-sivut, joilla esitetään lapsipornoa ja joiden sisältö on pedofiliaorientoitunutta. Ne osoittavat, kuinka alas ihminen voi vajota. 
Peter Mandelson,
   . Arvoisa puhemies, sananvapautta Internetissä koskevissa päätöslauselmaesityksissä ehdotetaan keinoja edistää sellaista pääsyä Internetiin, johon ei liity kansallisten viranomaisten harjoittamaa sortoa. Ehdotuksissa keskitytään toimenpiteisiin, joilla parannetaan Internetin hallintoa ja torjutaan ihmisoikeusrikkomuksia.
Tunisissa marraskuussa 2005 pidetyssä tietoyhteiskuntahuippukokouksessa vahvistettiin, että yhtäältä tietoyhteiskunnan kehittämisen ja toisaalta ihmisoikeuksien ja perusvapauksien, joihin sisältyvät myös sananvapaus ja mielipiteen vapaus sekä vapaus hankkia ja vastaanottaa tietoa, välillä on yhteys.
Huippukokouksessa saavutettu yksimielisyys on meille perusta niiden uhkien, riskien ja rajoitusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi, joita tieto- ja viestintätekniikan väärinkäytöstä aiheutuu ihmisoikeuksille, kuten komission huhtikuussa 2006 antamassa huippukokouksen seurantaa koskevassa tiedonannossa korostetaan.
Tässä tiedonannossa komissio kehottaa asianomaisia yrityksiä jatkamaan asiaa koskevien käytännesääntöjen laatimista läheisessä yhteistyössä kansalaisjärjestöjen kanssa. Käytännesäännöt olisivat tärkeä askel siihen suuntaan, että maat innostuvat luomaan omat eettiset norminsa.
Sananvapauden edistäminen on asialistalla korkealla yhteisön vastaavissa ulkoisissa tukiohjelmissa. Erityisesti on syytä mainita demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskeva eurooppalainen aloite, joka jatkuu muuttumattomana tulevina vuosina uuden, demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan rahoitusvälineen alaisuudessa.
Lisäksi pyrkimyksenämme on rikkaiden ja köyhien maiden välisen digitaalisen kuilun poistaminen. Mitä enemmän Internetin käyttö yleistyy, sitä vaikeampaa sortohallitusten on valvoa sitä huolimatta sensuurimenetelmien laajuudesta. Komissio tukee aktiivisesti huippukokouksen suosituksia tällä alalla.
Ennen puheeni lopettamista haluan vielä lisätä muutamia sanoja Internetin hallinnosta. Tunisin agendassa vaadittiin perustamaan monenvälistä sidosryhmien välistä vuoropuhelua varten foorumi, Internetin hallintofoorumi, jonka ensimmäinen tapaaminen on lokakuun lopulla Ateenassa.
Euroopan unionilla pitäisi olla keskeinen rooli tässä prosessissa. Tästä syystä olen toiveikas sen suhteen, että Euroopan parlamentti hyödyntää tilaisuuden käynnistääkseen vuoropuhelun eurooppalaisen kansalaisyhteiskunnan kanssa ennen Ateenan foorumia. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tämän iltapäivän keskustelujen jälkeen eli hetken kuluttua.
Hannu Takkula (ALDE ). –
   Ensiksi haluan kiittää tätä esitystä ajankohtaisuudesta. Kun sähköinen viestintä leviää vauhdilla, on todella tärkeää kiinnittää huomiota myös internetin sananvapauteen. Sananvapaus on tärkeä asia. Siitä on huolehdittava kaikissa olosuhteissa, mutta samalla on myös muistettava, että sananvapauteen sisältyy erityinen vastuu. Meidän on huolehdittava siitä, että sähköisessä verkostossa, internetissä, ei ole sellaista aineistoa, joka on ihmiskuntaa, ihmisoikeuksia ja demokratiaa vastaan.
Erityinen huoli tulee kohdistaa lapsiin ja nuoriin, he ovat yhteiskuntiemme arvokkain pääoma. Heidän nimensä on "tänään", joten meidän päätöksentekijöiden on pyrittävä huolehtimaan siitä, että he voisivat internetin kautta saada asiallista ja asianomaista informaatiota ja välttyä kaikelta, mikä on kestäviä ja ihmiselämää suojelevia arvoja vastaan.
Vapaudella on vastuu. Se on hyvä muistaa tässä ajassamme, jonka keskeisenä teema tuntuu usein olevan "arvo uus", arvottomuus. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana äänestykset.

Simon Coveney (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, suullinen tarkistukseni on esitetty epäselvyyden välttämiseksi johdanto-osan C kappaleessa. Ehdotan, että sana "valitettavasti" lisätään sanojen "ottaa huomioon, että" ja "Somalialla" väliin ja että sanat "järjestyksen palauttamiseksi" korvataan sanoilla "vastatakseen". Tarkistuksen pyrkimyksenä varmistaa, ettei kukaan tulkitse johdanto-osan C kappaletta niin, että siinä puolustetaan radikaalien islamilaisten tuomioistuinten perustamista järjestyksen palauttamiseksi.
Toivon, että muut ryhmät ovat PPE-DE-ryhmän kanssa samaa mieltä tästä asiasta. Mielestäni tämä on järkevä ja ymmärrettävä suullinen tarkistus. 

Michael Gahler (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tarkistus liittyy sekä Somaliaa että Mauritaniaa koskevan päätöslauselmaehdotuksen viimeiseen kohtaan. Ehdotan, että hyväksymämme päätöslauselmat välitetään myös Pan-Afrikan parlamentille, sillä ne koskevat Afrikkaa. 


Michael Gahler (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, sitä, mitä äsken sanottiin Somaliasta, pitäisi soveltaa täysin samalla tavalla myös Mauritaniaan. 


Enrique Barón Crespo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kuultuamme komission jäsenen selvitykset ja osoittaaksemme parlamentin hyvää tahtoa sekä kansainvälisen kaupan valiokunnan yhteistyöhalua meidän pitäisi itse asiassa poistaa 2 kohdasta, jossa komissio mainitaan, seuraava sana, jonka luen englanniksi, koska alkuperäinen kieli on englanti, eli sana 
"even".
Haluamme lisätä myös sanan "muodollisesti", jotta asianomainen kohta kuuluisi "- - komissio ei ole edes lähettänyt kyseistä ehdotusta asetukseksi parlamentille - -". 
Näin ollen sanat "muodollisesti" ja "parlamentille" lisätään. Mielestäni tällä parannetaan suhteitamme komissioon. 

Äänestys on päättynyt. 
Luca Romagnoli (NI ),
   . Tuotteen alkuperämerkintä on osoitus tuotteen vahvuudesta ja avoimuudesta sekä takuusta kuluttajalle. Se on välttämätön suojatoimenpide kyseisen maan työlle ja sen yrityksille.
Eurooppalaisten tuotteiden suojelu (ainakin silloin, kun vastuu siitä liittyy merkintöjen selkeyteen, tuotantomenetelmiin ja kaikkiin tuotetta koskeviin takuisiin, joista kuluttajalla on oikeus tietää ja jotka ovat eettisesti välttämättömiä, jos tällaista termiä halutaan käyttää) on myös ensisijaisen tärkeää reilun kilpailun kannalta, jota vapaiden markkinoiden (joiden pitäisi näin ollen olla vapaita mutta asianmukaisella tavalla kilpailukykyisiä) keskeisin kriteeri edellyttää.
Alkuperän merkitseminen ei sinänsä ole riittävä takuu edellä mainitusta, mutta se on ainakin ensimmäinen askel.
Alkuperämerkinnän ilmoittamisen tekeminen pakolliseksi, mistä me olemme täällä puhumassa, on vasta ensimmäinen ja erittäin tärkeä askel, jolla suojaudutaan niitä tuotteita vastaan, joita virtaa Euroopan markkinoille ja jotka kilpailevat epäreilulla tavalla omien tuotteidemme kanssa ja aiheuttavat vahinkoa yrityksillemme ja työllemme. Tuotteen jäljitettävyys – tuotantoprosessin täydellinen avoimuus olisi parempi vaihtoehto – sekä eurooppalaisten maiden tuotteiden laadun ja tutkimuksen, samoin kuin käsityö- ja teollisuusperinteen, asianmukainen tunnustaminen ovat myös takuita, joilla on tarkoitus suojella kuluttajaa sekä eurooppalaisia yrityksiä ja eurooppalaista teollisuutta.
Tästä syystä äänestin uuden asetuksen puolesta, vaikka minun onkin korostettava, että pidän sitä vasta ensi askelena. 
Puhemies. –
   Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
