
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kunnianosoitus Jean Monnet'lle ja Euroopan unionista tehdyn sopimusluonnoksen esittämisen 20. vuosijuhla (1984 – Esittelijä: Altiero Spinelli).
Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisat Euroopan komission ja neuvoston jäsenet, tervetuloa tähän erityiseen kunnianosoitusistuntoon.
Toisen maailmansodan jälkeen läntisessä Euroopassa oli joitakin ihmisiä, joilla oli rohkeutta tarkastella kokonaisuutta. Heidän joukossaan olivat Jean Monnet ja Altiero Spinelli, joiden muistoa me tänään kunnioitamme. Vietämme tänään Euroopan parlamentin hyväksymän ensimmäisen Euroopan unionista tehdyn sopimusluonnoksen 20. vuosipäivää sekä Jean Monnet'n kuoleman 25. vuosipäivää. Haluan kunnioittaa tänään näiden kahden suunnannäyttäjän muistoa, joiden johtajuudessa kiteytyi tahto, poliittinen määrätietoisuus ja kyky nähdä kauas, laajalle ja paljon.
He olivat ihmisiä, jotka eivät eksyneet yksityiskohtiin; he nousivat niiden yläpuolelle. Tarkoitan tällä erityisesti Monnet'ta ja nykyaikaisen Euroopan yhdentymisen käynnistäjien ensimmäistä sukupolvea, joka nousi toisen maailmansodan raunioilta ja joka pystyi näkemään toivoa yleisen toivottomuuden keskellä, näkemään mahdollisuuden taloudellisen katastrofin keskellä ja näkemään eurooppalaisessa hankkeessa ihanteellisen tavan sovittaa yhteen mahdollisuudet ja vauraus. Tämä teki heistä erityisen sukupolven kaikkien aiempien eurooppalaisten sukupolvien joukossa.
Monnet'n näkemyksen selkeys ja vahvuus on osoittanut arvonsa, sillä se on säilyttänyt merkityksensä ja koska nyt globalisaation haasteet kohdatessammekin näkemyksellä on edelleen kantavuutta: se perustuu inhimillisiin arvoihin ja ylikansallisiin sitoumuksiin.
Monnet ymmärsi jo varhain, että kansallisvaltiot ovat yksinään liian rajoittuneita tarjoamaan kansalaisilleen nykyolojen mahdollistamaa ja edellyttämää vaurautta.
Monnet piti hyvin tärkeänä Schumanin suunnitelmassa esitetyn eurooppalaisen ajatuksen moraalisia ja inhimillisiä näkökohtia. Suunnitelmassa tuomittiin maanosamme kansakuntien välille ongelmia ja pahaa tahtoa synnyttäneiden johtavien asemien ja syrjivien käytäntöjen henki. He puuttuivat itse konfliktien lähteeseen.
Monnet oli ensimmäisiä, jotka ymmärsivät ja selittivät, kuinka Euroopan yhdentymisperiaatteessa on pohjimmiltaan kyse uuden humanismin etsimisestä. Sota toisensa jälkeen oli riehunut maanosassamme ja johtanut kierteeseen, jossa yhden tahon voitto johti koston kierteeseen. Monnet'n kunnianhimoinen tavoite oli katkaista tämä pahuuden ketju ja luoda valtioiden kesken sellaiset tasa-arvoon ja sovitteluun perustuvat suhteet, joihin kansalaisten väliset suhteet demokraattisissa yhteisöissä perustuvat.
Näin Jean Monnet'sta tuli uuden moraalin puolestapuhuja, joka uskoi ihmisiin ja heidän kykyynsä kehittyä oppimalla kaikkein kauheimmista kokemuksistaan. Monnet'n sanoin: "emme yhdistä valtioita vaan kansoja".
Tällä hetkellä yksi suurimmista haasteistamme on Euroopan unionin uuden perustuslakisopimuksen hyväksyminen. Palautamme mieliin Euroopan parlamentissa jokseenkin ylpeinä, että ensimmäinen Euroopan unionista tehty sopimusluonnos laadittiin noin 20 vuotta sitten täällä parlamentissa juuri Euroopan parlamentin ja erityisesti Altiero Spinellin ja hänen kollegojensa aloitteesta.
Voin ylpeänä todeta, että tämän vaalikauden aikana ennen Eurooppa-valmistelukunnan työtä, sen aikana ja sen jälkeen on nähty määrätietoista tahtoa ajaa perustuslaillista muutosta ja osoitettu todellista parlamentaarista johtamiskykyä. Tässä yhteydessä haluan osoittaa kunnioitusta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinvaliokunnallemme ja sen puheenjohtajalle Napolitanolle.
Kiitämme heitä – ja teitä, arvoisa jäsen Napolitano – uupumattomasta työstänne ja vankkumattomasta määrätietoisesta pyrkimyksestänne huolehtia siitä, että tämä suuri eurooppalainen hanke on menestys.
Muistaessamme tänään kahta kaukonäköistä eurooppalaista johtajaa haluankin kehottaa Euroopan parlamentin puolesta unionin 25 jäsenvaltion ulkoministereitä antamaan seuraavassa tapaamisessaan juhlallisen julistuksen poliittisesta pyrkimyksestään saattaa pikaisesti päätökseen Euroopan uutta perustuslakisopimusta koskeva menettely. Jos perustuslakisopimusta ei saada aikaan ennen vaaleja, me haluamme tällaisen julistuksen, sillä Euroopan kansalaisilla on oikeus tietää, mistä he äänestävät. Julistus on vähintä, mitä tarvitaan, jos sopimusta ei saada aikaiseksi ennen vaaleja. Pyydän ministeri Rochea välittämään tämän viestin neuvoston puheenjohtajalle.
Muistaessamme näitä kahta johtajaa, Monnet'ta ja Spinelliä, yksi selkeä opetus ohjaa meitä eteenpäin: meidänkin on ajateltava pitkälle, laajasti ja paljon. Meidänkin on tuotava humanitaarinen ja moraalinen ulottuvuus siihen, mitä teemme, ja jos teemme näin, arvojen Eurooppa, joka eilen otti ison askeleen eteenpäin, kun unionista tuli 25 jäsenvaltion unioni, on unioni, joka voi tulevaisuudessa koskettaa kansalaisiaan kuten näiden suurten johtajien aikana menneisyydessä.
Roche,
   .  Arvoisa puhemies, jos Jean Monnet olisi täällä tänään seuraamassa parlamentin istuntoa, hänellä olisi aihetta iloon. Hän näkisi 25 valtion ja 450 miljoonan kansalaisen edustajien istuvan rinnakkain tavoitellen yhdessä Euroopan kansalaisten yhteistä hyvinvointia. Hän näkisi parlamentin, jossa puolueet toimivat ylikansallisella ja toisinaan yleiseurooppalaisella perustalla ja jossa edustajat kaikkialta maanosastamme löytävät yhtä paljon yhteisiä aiheita muista valtioista tulevien kollegojensa kanssa kuin maanmiestensä kanssa. Jos Monnet katsoisi parlamentin ylitse, hän havaitsisi vuosisatoja katkerina vihamiehinä olleiden valtioiden tekevän yhteistoimin työtä vakaina kumppaneina. Hänellä olisi aihetta iloon.
Monnet'n tavoin myös Spinellillä oli näkemys. Hänen näkemyksensä demokraattisesta ja avoimesta kansalaisten unionista siivitti ajatusta, jonka mukaan perustuslakisopimus lisäisi unionin uskottavuutta. Se tuki myös ajatusta, jonka mukaan me kansalaiset ansaitsemme unionin, jonka käsitämme ja joka toimii etujemme mukaan.
Monnet toivoi, ettei sota kansakuntien välillä enää tulisi kysymykseen ja ettei se olisi enää edes aineellisesti mahdollista. Nyt havaitsemme, että unelma on lähempänä toteutumistaan kuin koskaan. Nobelisti ja tämän parlamentin jäsen John Hume sanoi kerran: "Euroopan unionista on tullut Euroopan pitkän historian menestyksekkäin rauhanprosessi".
Nämä kaksi miestä – Monnet ja Spinelli – olivat monin tavoin erilaisia. Monnet'lla oli tapana tehdä hiljaista työtä taustalla hyödyntämällä legendaarisia kansainvälisiä verkostoitumistaitojaan mahdollisimman vankan uuden Euroopan rakentamiseksi. Monnet loi perustan tälle pyrkimykselle. Spinelli puolestaan oli paljon julkisempi hahmo, viime vuosisadan ensimmäisen puoliskon kiihkeä fasismin vastustaja ja myöhemmin tämän parlamentin jäsen. Heillä oli kuitenkin yksi merkittävä yhteinen piirre: he olivat toiminnan miehiä, jotka päättäväisesti yhdistivät näkemyksensä demokraattisesta, rauhanomaisesta ja vauraasta Euroopasta keinoihin sen toteuttamiseksi todellisuudessa. Mikä näissä miehissä mahdollisti sen, että heidän vuosikymmeniä sitten ajamansa ajatukset etenivät niin, että vielä heidän kuolemansa jälkeen me kaikki jatkamme heidän työtään?
Monnet'n elämäkerran kirjoittaja François Duchêne kuvasi Monnet'ta kenties parhaiten kirjoittaessaan, että tämän salaisuus oli luovien ja kriittisten taitojen yhdistäminen. Monnet vetosi ihmisten romanttiseen puoleen tavoitteidensa idealismilla ja näiden käytännölliseen puoleen realistisilla keinoillaan. Uusi rauhanomainen Eurooppa oli Monnet'n suurin unelma. Kaksikymmentäviisi vuotta hänen kuolemansa jälkeen me perustamme edelleen toimemme hänen luomalleen pohjalle.
Monnet'n tavoin myös Spinelli uskoi, että ilman radikaalia myönteistä muutosta Eurooppa olisi tuomittu toistamaan tekemiään kohtalokkaita erheitä ja vaarantamaan olemassaolonsa tulevaisuudessa. Vuonna 1947 hän totesi, että "mikään ei ole surullisempaa kuin se, että ihanteellinen Eurooppa, lain ja vapauden kehto, muodostaa vain osan maantieteellisestä Euroopasta. Lisäksi", hän jatkoi, "tämä alue tulee entisestään kutistumaan ja eurooppalaisesta sivilisaatiosta jää jäljelle vain historiallinen muisto, jos emme pysty vähintäänkin yhdistämään sitä, mitä siitä tällä hetkellä on jäljellä." Euroopan unioni on vastannut tähän haasteeseen.
Molempia miehiä ajoi eteenpäin heidän kokemuksensa ja sodan kammo. Pyrkiessään levittämään ajatuksiaan ja tavoitteitaan Euroopan pelastamiseksi siltä itseltään he kuitenkaan tuskin pystyivät kuvittelemaan, että toisen maailmansodan raunioista syntyisi näin voimakas yhdentynyt Eurooppa.
Kuusikymmentä vuotta sitten Eurooppa ponnisteli historiansa tuhoisimman sodan viime vaiheissa. Tätä taustaa vasten Euroopan unioni on puutteineenkin sankarillinen ponnistus suuria vastoinkäymisiä vastaan. Sen ansiona on rauhan ja vaurauden edistäminen Euroopan kansojen kesken ja muuallakin, vaikka historian perusteella näyttikin siltä, että kyse olisi tuskin muusta kuin mielikuvituksellisesta toiveesta.
Viime lauantaina todistimme ainutlaatuista käännettä historiassa, kun Euroopan keinotekoinen jakautuminen jäi virallisesti menneisyyteen. Euroopan unionin laajentuminen 25 jäsenvaltioon on kunnianosoitus unelmien voimalle.
Se on kunnianosoitus myös niiden miljoonien Keski- ja Itä-Euroopan kansalaisten kärsivällisyydelle ja rohkeudelle, jotka usein joutuivat kärsimään ilmaistessaan unelmansa. Unkarin kansannousu vuonna 1956, Prahan kevät vuonna 1968 ja Baltian maiden laulavat vallankumoukset 1990-luvulla auttoivat osaltaan rakentamaan uuden vuosituhannen alussa sellaista Eurooppaa, josta harvat eurooppalaiset olivat edes haaveilleet myrskyisän historiamme kahden vuosituhannen aikana.
Ranskalainen kirjailija Victor Hugo sanoi vuonna 1849, että on tuleva päivä, jolloin kaikki tämän mantereen kansat, omaa luonnettaan tai loistavaa yksilöllisyyttään menettämättä, sulautuvat korkeammaksi yhtenäisyydeksi ja muodostavat veljeyden Euroopan. Se päivä on nyt.
Omahyväisyydellä ei nyt ole sijaa uudessa Euroopassa. Emme voi nyt istahtaa aloillemme ihailemaan kättemme työtä. On uusien kunniahimoisten tavoitteiden aika. Irlannin presidentti sanoi lauantaina: "Maanosamme on ikivanha mutta unionimme vielä nuori". Meillä on vielä työtä tehtävänä ja tavoitteita saavutettavana. Arvoisa puhemies, kuten totesitte, yksi näistä tavoitteista on perustuslakisopimus ja sen pikainen voimaantulo.
Meidän on suojeltava huolellisesti vapautta, oikeutta, ihmisoikeuksia ja poliittista moniarvoisuutta, jotka ovat unionimme perusta. Meidän on edelleen rakennettava rauhaa, jonka Monnet näki korvaavan sukupolvensa ja esi-isiensä tuhoisat taistelut. Meidän on myös huolehdittava siitä, että unionin tarpeet ja olot näkyvät sen peruslainsäädännössä. Viettäessämme Euroopan unionista tehdyn Spinellin sopimusluonnoksen parlamentissa hyväksymisen 20. vuosijuhlaa meidän on tehtävä työtä saadaksemme hyväksytyksi uuden perustuslain, joka parantaa demokraattisen keskustelun perustaa unionissa, joka perustuu unionimme menestykseen ja joka tekee unionista aiempaa käsitettävämmän ja tehokkaamman.
Ensimmäinen yhteinen suuri tehtävämme on päästä sopimukseen uudesta perustuslaista. Maaliskuussa päätimme, että sopimus on saatava aikaan Eurooppa-neuvoston kesäkuussa pitämään kokoukseen mennessä – ja siihen on enää kuusi viikkoa. Sellaisen uuden perussopimuksen mahdollisimman pikainen hyväksyminen, joka antaa unionille mahdollisuuden kehittyä ja vaurastua, on paras tapa kunnioittaa Jean Monnet'n työtä ja Spinellin 20 vuotta sitten esittelemää parlamentin sopimusluonnosta. Tämä on haasteemme muutamien seuraavien viikkojen aikana – ja yhteistyöllä me voimme vastata tähän haasteeseen.
Samaan aikaan kun me kokoonnumme täällä, 25 jäsenvaltion edustajat tapaavat Dublinissa hioakseen perussopimuksen yksityiskohtia. Toivotamme heille onnea työssään. Koko Eurooppa odottaa heidän täyttävän Spinellin ja Monnet'n unelman.
De Palacio,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentti sai erinomaisen ajatuksen kunnioittaa Jean Monnet'n ja Altiero Spinellin muistoa viidennen yleisellä ja yhtäläisellä äänioikeudella valitun parlamentin viimeisessä istunnossa.
Vaikka Jean Monnet ja Altiero Spinelli eivät olleetkaan Euroopan ainoita perustajaisiä, he edustavat näkemyksensä ja konkreettisten toimiensa ansiosta kuitenkin kenties parhaiten Euroopan uskomatonta kehitystä toisen maailmansodan jälkeen.
Jean Monnet opetti meille, kuinka meidän on toimittava, ja 9. toukokuuta 1950 annetussa julistuksessa hän kirjoitti, ettei Eurooppaa toteuteta kerralla tai yhden yleisen suunnitelman perusteella. Se rakennetaan konkreettisten saavutusten kautta, joilla aluksi luodaan todellinen solidaarisuus.
Tämä selkeä teksti näytti meille suunnan, joka oli valittava ja jota olemme seuranneet 1950-luvulta lähtien: konkreettisia saavutuksia todellisen solidaarisuuden luomiseksi. Se on kuuluisa vaiheittain etenevä toimintatapamme.
Olen vakuuttunut, että unionin 1. toukokuuta toteutuva laajentuminen, joka ei jää viimeiseksi, on kuvaava esimerkki tästä periaatteesta. Samalla tämä yksikertainen toteamus kuitenkin osoittaa myös lopullisen päämäärän: Eurooppaa koskevan yhtenäisen ja yleisen suunnitelman. Todellinen solidaarisuus on toteutunut Euroopassa ja Eurooppa valmistautuu hyväksymään perustuslakisopimuksen.
Jean Monnet loi perustan nykyiselle Euroopan unionille ja ehdotti menetelmää sen toteuttamiseksi. Hän teki sen omilla konkreettisilla saavutuksillaan, erityisesti toimimalla ensimmäisenä EHTY:n korkeana viranomaisena ja ennen kaikkea johdonmukaisella ja määrätietoisella näkemyksellään Euroopan yhdentymisen myöhemmästä kehityksestä. Euroopan yhdysvaltojen toimintakomitea, jonka perustamista Monnet ajoi 20 vuoden ajan, synnytti monta hedelmällistä ajatusta, jotka on sittemmin toteutettu.
Haluan tänään muistuttaa teitä kaikkia Monnet'n toimista Euroopan parlamentin suorien vaalien edistämiseksi. Näiden vaalien ansiosta me olemme täällä tänään, parlamentissa, jolla on todellista lainsäädäntö- ja valvontavaltaa.
Jean Monnet kuoli 25 vuotta sitten, juuri ennen ensimmäisiä vaaleja, joissa Altiero Spinelli valittiin Euroopan parlamenttiin. Monnet'n tavoin Spinelli antoi Euroopalle näkemyksensä ja saavutuksensa. Haluan korostaa, että hän oli komission jäsen ennen Euroopan parlamentin jäseneksi tuloaan. Juhlimme tänään Euroopan unionista tehdyn sopimusluonnoksen Euroopan parlamentissa esittämisen 20. vuosijuhlaa, sopimusluonnoksen, jota tavallisesti ja aivan perustellusti kutsutaan "Spinellin luonnokseksi", sillä hän oli sekä sen esittelijä että varsinainen laatija.
Voimme jälkiviisaasti todeta epäröimättä, että ilman kyseistä luonnosta meillä ei olisi nyt luonnosta Euroopan perustuslakisopimukseksi. Vuonna 1984 annetusta luonnoksesta nimittäin käynnistyi unionissa prosessi, joka johti Rooman sopimuksen tarkistamisiin, Euroopan yhtenäisasiakirjaan, Maastrichtin sopimukseen, Amsterdamin sopimukseen sekä Nizzan sopimukseen ja sitten perustuslaillisiin keskusteluihin Eurooppa-valmistelukunnassa.
Spinellin luonnos oli monella tavalla innovatiivinen; siinä puollettiin todellisen Euroopan unionin luomista Euroopan yhteisöstä jo kahdeksan vuotta ennen Maastrichtin sopimusta. Monet perustavaa laatua olevat Maastrichtin sopimuksen määräykset ovat peräisin suoraan Spinellin luonnoksesta, kuten esimerkiksi määräykset, jotka koskevat unionin kansalaisuutta, perusoikeuksien kunnioittamista sekä toissijaisuusperiaatteen käyttöön ottoa unionin toimivallan myöntämisessä ja harjoittamisessa . Amsterdamin sopimukseen siirtyi ajatus mahdollisuudesta määrätä seuraamuksia valtiolle, joka vakavasti tai jatkuvasti rikkoo unionin perustana olevia demokratian periaatteita tai perusoikeuksia.
Eräät määräykset ennakoivat 20 vuotta aikaisemmin valmistelukunnan nyt laatimaa perustuslakiluonnosta. Haluan mainita erityisesti unionin lainsäädännön ensisijaisuuden, unionin lainsäädäntö -käsitteen käyttöönoton, joka rajoittuu unionin toiminnan perusperiaatteisiin, komission velvollisuuden käynnistää unionin toiminnan suunnittelu sekä parlamentin viimeisen sanan talousarvion alalla.
Meidän on kenties odotettava Euroopan yhdentymisen uuden vaiheen käynnistymistä voidaksemme ottaa käyttöön joitakin täydentäviä määräyksiä. Palautan mieliin erityisesti Spinellin luonnoksen 82 artiklan, jonka mukaan jäsenvaltioiden enemmistön, joka edustaa kahta kolmasosaa koko unionin väestöstä, ratifioitua perustuslakisopimuksen sen ratifioineiden hallitusten on kokoonnuttava välittömästi päästäkseen yhteiseen sopimukseen uuden sopimuksen voimaantuloa koskevista menettelyistä ja ajankohdasta sekä suhteista niihin valtioihin, jotka eivät ole sopimusta vielä ratifioineet. Tämä on todellakin otettava huomioon 25:n tai useamman jäsenvaltion unionissa.
Olipa lopullinen muoto mikä tahansa, Spinellin luonnoksessa esitettiin ajatus unionin perustamisesta perustavaa laatua olevalla sopimuksella, joka toimisi todellisena Euroopan perustuslakina ja vastaisi näin ollen sitä yhtenäistä ja yleistä suunnitelmaa, jonka Jean Monnet katsoi olevan välttämätön seuraus todellisista saavutuksista.
Nämä kaksi kulttuuritaustaltaan ja luonteeltaan niin erilaista miestä tekivät yhteistyötä koko 1950-luvun. Näin kaukonäköinen Spinelli pystyi ehdottamaan konkreettisia ratkaisuja pragmaattiselle Monnet'lle, joka puolestaan vaali Eurooppa-näkemystään eri hallituksille esittämissään ehdotuksissa. Juuri tätä käytännöllisyyden ja idealismin yhdistelmää me tarvitsemme Euroopan nykyisessä tilanteessa. Haasteet ovat muuttuneet, mutta menetelmä on edelleen käyttökelpoinen.
Tarvitsemme tahtoa ja määrätietoisuutta, anteliaisuutta ja kunnianhimoa luodaksemme rauhan ja vaurauden, arvojen ja sivistyksen Euroopan, joka ajaa solidaarisuutta koko maailmaan: meidän Eurooppamme.
Napolitano (PSE ).
    Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää teitä kunnianosoituksesta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinvaliokunnalle ja sen puheenjohtajalle viimeisten viiden vuoden työstä.
Arvoisa puhemies, on tärkeää, että yhdentyneen Euroopan perustamishistoriasta, joka alkoi yli 50 vuotta sitten, tulee osa parlamentissa tänään edustettuina olevien kansojen yhteistä muistia: meidän on syytä palauttaa mieliimme tämä historia päivämäärineen, merkkitapahtumineen ja johtohenkilöineen. Tänään muistamme kahta heistä, kahta miestä, jotka eivät olleet hallituksen jäseniä, jotka eivät allekirjoittaneet sopimuksia, jotka eivät tehneet työtä vallassa olevien valokeilassa, vaan jotka olivat suuria näkijöitä ja yhdentymisen tulkitsijoita, nimittäin Jean Monnet'ta ja Altiero Spinelliä.
He olivat molemmat vakuuttuneita siitä, että 1900-luvun ensimmäisen puoliskon kahden tuhoisan sodan jälkeen jakautuneella ja veren tahrimalla Euroopalla olisi tulevaisuus vain, jos se yhdistyisi ja pääsisi nationalismista sekä valtioiden välisestä kilpailusta ja vihamielisyyksistä. He osoittivat tien, jota pitkin kulkemalla voidaan ajaa yhteistä eurooppalaista etua ja luoda toimielimet, jotka pystyvät ilmaisemaan tämän edun ja tavoittelemaan sitä jaetun suvereniteetin kautta.
Vaikka Monnet'lla ja Spinellillä oli erilainen lähestymistapa ja erilaiset strategiat yhdistyneen Euroopan ajamiseksi, on kuitenkin totta, että heidän ihanteensa oli samanlainen ja että he omistivat molemmat elämänsä sen työstämiseen. Jean Monnet'n ja suuren ranskalaisen valtiomiehen Robert Schumanin, jonka merkittävä neuvonantaja Monnet oli, strategia perustui tuotannon yhdentämiseen hiilestä ja teräksestä alkaen sekä hankkeeseen osallistuvien valtioiden talouksien ja markkinoiden yhdistämiseen. Tällä strategialla kehitettäisiin vaiheittain Euroopan yhdentymistä. Strategia määritettiin funktionalistiseksi: sillä pyrittiin rauhan konkreettisten perustusten luomiseen Euroopassa, ensin Ranskan ja Saksan kesken, ja siitä syntyivät yhteisöt, jotka toimivat Maastrichtin sopimuksen voimaantuloon saakka vuonna 1991.
Strategia, jonka puolesta Altiero Spinelli taisteli kärkijoukoissa, oli puolestaan perustuslakiin perustuva strategia, jonka mukaan Euroopan yhtenäisyys syntyisi poliittiselta perustalta liittovaltiosuunnitelman mukaan. Strategiaa tukivat suuren italialaisen valtiomiehen Alcide De Gasperin ajatukset. Kriittisinä aikoina – esimerkiksi vuonna 1955, kun yhdentymisprosessi vaikutti pysähtyneen Euroopan puolustusyhteisön epäonnistuneen perustamisyrityksen jälkeen – Monnet'n ja Spinellin pyrkimykset suuntautuivat samaan päämäärään, vaikka ne noudattivat erilaisia polkuja,. Spinelli kirjoitti puurtavansa Monnet'n kanssa itsepintaisesti: Monnet toivoi hallituksilta uutta aloitetta ja Spinelli puolestaan uuden sysäyksen saamista prosessille, uutta alhaalta ylöspäin suuntautuvaa virikettä. Hän totesi, että yleisistä epäilyistään ja kaikista vastuksista huolimatta he voittaisivat. Ja näin kävi. Ennustukset kävivät toteen: eurooppalaisuuteen uskoneet Monnet ja Spinelli, yhdentymisen vahvat ajajat ja taistelijat, voittivat.
Arvoisa puhemies, olemme nyt saavuttaneet tavoitteita, joista edes he eivät uskaltaneet uneksia, ja lopultakin unelma Euroopan yhdentymisestä voi toteutua: unelma, joka sai konkreettisen muodon käytännössä jo 20 vuotta sitten, kun Euroopan parlamentti hyväksyi valtavalla enemmistöllä 14. helmikuuta 1984 Altiero Spinellin johdolla laaditun sopimusluonnoksen. Kyseistä päivämäärää vietetään nykyisin myös perustuslakiprosessin syntymäpäivänä. Kahdessakymmenessä vuodessa unelmasta on tullut uuden, suurenmoisen Euroopan perusvaatimus. Perustuslakiprosessi on viimeinkin saatava päätökseen hyväksymällä Euroopan tulevaisuutta käsitelleen valmistelukunnan luonnos. Emme voi nyt pysähtyä, paluuta entiseen ei ole. Perustuslakiluonnos ei ole täydellinen, mutta se on hallitusten ja parlamenttien kesken vaivalloisesti aikaan saatu yhteinen perusta. Sitä voidaan parantaa turvautumalla 20 vuotta sitten laadittuun Spinellin luonnokseen, esimerkiksi siten kuin Spinellin luonnoksessa esitetään – kuten de Palacio totesi – että sopimus tulee voimaan heti kun enemmistö jäsenvaltioista ja yhteisön väestöstä on sen ratifioinut. Perustuslakisopimuksen tekstiä voidaan parantaa, mutta sitä ei pidä heikentää, sillä siinä tapauksessa hiljattain muodostunut 25 jäsenvaltion unioni pysähtyisi jarrut kirskuen ja ajautuisi kriisiin. Tämän vuoksi kenenkään, yhdenkään hallitusten väliseen konferenssiin osallistuvan hallituksen ei pidä perua puheitaan ja vetäytyä valmistelukunnassa ilmaisemastaan hyväksynnästä. Parlamentti vetoaa näin jälleen kerran kaikkiin; näin voimme kunnioittaa Altiero Spinelliä ja Jean Monnet'ta käytännössä parhaiten, ilman korusanoja.
Méndez de Vigo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, ryhmäni pitää hyvänä ajatuksena muistaa tänään Monnet'ta ja Spinelliä . Ilman Monnet'ta, suurta taustavaikuttajaa, Euroopan rakentamisen perusasiakirjaa, 9. toukokuuta 1950 annettua julistusta, ei nimittäin voitaisi käsittää, eikä ilman julistusta olisi syntynyt Ranskan ja Saksan välistä sovittelua eikä näin ollen myöskään sovintoa eurooppalaisten kesken. Ilman Monnet'n määrätietoista todellisen solidaarisuuden edistämistä ei olisi ollut mahdollista edetä poliittista unionia edeltäneisiin yhteismarkkinoihin. Ilman Monnet'n institutionaalista näkemystä ja erityisesti Euroopan komission merkittävää asemaa emme olisi vapautuneet hallitusten välisen yhteistyön pakkopaidasta.
Kuten täällä jo on todettu, 20 vuotta sitten ensimmäistä kertaa demokraattisesti valittu parlamentti hyväksyi sopimuksen, jonka tunnemme Spinellin sopimuksena ja jonka esitteli Spinelli itse.
Spinellin sopimus on ollut olennainen viite kaikissa myöhemmissä muutoksissa; yhtenäisasiakirjassa, Maastrichtin, Amsterdamin ja Nizzan sopimuksissa sekä luonnollisesti valmistelukunnan laatimassa perustuslakisopimuksessa.
Aina kun minulla oli kunnia toimia Euroopan parlamentin valtuuskunnan puheenjohtajana valmistelukunnassa, pidin mukanani Spinellin luonnosta. Pohdin itsekseni: "mitä Spinelli olisi sanonut tästä?", ja minun on tunnustettava, että 20 vuoden iästään huolimatta Spinellin luonnos oli vieläkin uskomattoman ajankohtainen, ja monet hänen ehdotuksistaan sisältyvät nyt perustuslakisopimukseen.
Arvoisa puhemies, Monnet'lla ja Spinellillä oli jotakin yhteistä; he molemmat halusivat yhdistää kansoja. "Yhdistykäämme, miehet", sanoi Monnet. Koko Spinellin sopimus puolestaan on täynnä viittauksia kansalaisiin.
Uskon – ja ystäväni Dick Roche totesi tämän jo aiemmin – että he olisivat molemmat ylpeitä siitä, mitä olemme viime vuosina tehneet, sillä nähdäkseni perustuslakisopimus on sopimus kansalaisia varten. Näin on heti alusta, ensimmäisestä artiklasta alkaen, sillä siinä puhutaan valtioiden ja kansalaisten unionista. Siinä myös annetaan Euroopan parlamentille täysi lainsäädäntövalta ja poliittinen valvontavalta sekä otetaan huomioon kansalliset parlamentit viittaamalla varhaisen varoituksen järjestelmään. Siihen sisältyy myös tunnettu aloite alueiden ja kuntien sekä kansalaisjärjestöjen aseman tunnustamisesta. Kaikki tämä on kansalaisten edun mukaista.
Olemme 50 vuoden työn aikana tehneet sen, mitä sekä Monnet että Spinelli toivoivat: yhdistäneet kansalaisia. Kerronpa teille pienen salaisuuden: jättäessäni lapsena Monnet'n ja Spinellin aikaan kotimaani, joka Gil de Biedman mukaan oli "vanha ja tehoton valtio", kohtasin esteitä täynnä olevan Euroopan. Oli Berliinin muuri, Pyreneitten muuri, diktatuureja, itsekkyyden ja nationalismin muureja. Tyttäreni näkee nyt esteettömän Euroopan, ja vielä jäljellä olevat esteet puretaan.
Ihmeellisen kaksi Eurooppaa yhdistäneen laajentumisen nyt toteuduttua, 9. toukokuuta annetun julistuksen käynnistämän hankkeen toteuduttua, haluan kertoa Euroopan unionin uusille jäsenvaltioille, että niiden olisi nautittava unioniin tulostaan aivan kuten me espanjalaiset iloitsimme liittymisestämme, sillä siihen liittyy vapauksien, vaurauden ja ennen kaikkea yhteisen hankkeen jakaminen.
Arvoisa puhemies, me poliitikot puhumme usein tulevaisuudesta, ja uskon, että tulee aika taistella ja voittaa esteitä, mutta tänään olemme muistaneet mennyttä, Monnet'ta ja Spinelliä. Toivonkin meidän nauttivan tästä hetkestä, sillä se on suurenmoinen. Monnet'ta ja Spinelliä voidaan varmasti kutsua utopisteiksi, mutta Lamartine oli oikeassa todetessaan, että utopia on vain totuus, jonka aika ei vielä ole tullut. Nykyään elämän myötä- ja vastoinkäymiset tekevät todellisuudesta usein kirjallisuuttakin miellyttävämpää.
Minusta meidän on tämän vuoksi nautittava tänään tästä ihanasta hetkestä, maisteltava sitä ja iloittava siitä. Olemme luoneet suuren Euroopan, ja tänä hienona päivänä kulkiessani kohti tätä Strasbourgin rakennusta muistin, kuinka Johann Wolfgang von Goethe pysähtyi Valmyssa äkkiä ihmisjoukon eteen ja totesi poikkeuksellisessa voimantunnossa: "Todistamme historiallista hetkeä. Elämä ei palaa koskaan ennalleen, ja te voitte sanoa olleenne täällä".
Corbett (PSE ).
    Arvoisa puhemies, 20 vuotta sitten minulla oli etuoikeus työskennellä yhdessä Altiero Spinellin kanssa tämän toimiessa tänään juhlistamamme sopimusluonnoksen yleisesittelijänä. Olin nuori ja innokas parlamentin sihteeristön jäsen. Monessakin mielessä unelmani oli käynyt toteen: olin ollut koordinoimassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa Euroopan yhteisöön liittymisestä järjestetyn kansanäänestyksen kyllä-kampanjaa vuonna 1975. Olin toiminut kyseisen kampanjan koordinoijana Oxfordin yliopistossa. Sen jälkeen olin johtanut opiskelijaryhmää Roomassa Eurooppa-neuvoston kokouksen ulkopuolella järjestetyssä mielenosoituksessa Euroopan parlamentin suorien vaalien järjestämisen puolesta – ajatus oli uusi. Kyseessä oli yksi Spinellin sen aikaisista pääasiallisista kampanja-aiheista. Kun sitten sain tehdä työtä Spinellin kanssa, se oli suuri kunnia ja etuoikeus.
Totesin työskenteleväni merkittävän henkilön kanssa, joka jo 40 vuotta ennen perussopimusluonnosta oli tekemässä historiaa Mussolinin poliittisena vankina – hän oli sitä 17 vuoden ajan. Hän oli yksi Ventotenen manifestin kirjoittajista. Tässä manifestissa todettiin jo vuonna 1941, että jos taistelumme fasismia vastaan onnistuu ja voitamme tämän sodan, kaikki on ollut turhaa, jos se johtaa ainoastaan täysin suvereenien kansallisvaltioiden vanhan järjestelmän ja muuttuvien liittoutumien uudelleen perustamiseen. Sodan jälkeen merkittävin haaste oli sitoa Euroopan valtiot toisiinsa sellaiseksi rakenteeksi, joka kehittää niiden yhteisiä etuja ja tekee sodan mahdottomaksi.
Sodan viimeisinä vuosina teksti kiersi fasismin vastaisen vastarintaliikkeen sisällä ja oli yksi merkittävimmistä motiiveista, tärkeimmistä ajatuksista, joiden avulla levitettiin eurooppalaista viestiä jo kauan ennen Haagin kokousta.
Neljäkymmentä vuotta myöhemmin Spinelli oli täällä auttamassa parlamenttia laatimaan sopimusluonnoksensa Euroopan unionista. Hän oli hyvin kunnianhimoinen mies, joka kuitenkin ymmärsi kompromissien merkityksen. Hän oli rohkeiden menetelmien mies, joka kuitenkin pyrki yhteisymmärrykseen. Hän ymmärsi myös, ettei hankkeen onnistumista pitänyt nähdä hänen henkilökohtaisena pyrkimyksenään, ja hän olikin valmis jakamaan kunnian, parlamentin laatiman sopimusluonnoksen tekijän kunnian. Hän ei itse koskaan puhunut siitä Spinellin sopimusluonnoksena. Hän huolehti siitä, että työhön osallistui hänen lisäkseen kuusi muuta esittelijää kaikista eri ryhmistä. Hän tiesi hankkeen olevan parlamentin hanke. Hän kutsui itseään laatijan sijaan kätilöksi, joka oli auttanut parlamenttia synnyttämään tämän hoivaa vaativan lapsen. Lapsi oli tärkein.
Aluksi saatiin aikaan vain Euroopan yhtenäisasiakirja. Kovinkaan monet eivät vakuuttuneet siitä. Kun nyt kuitenkin katsomme taaksepäin, voimme havaita sen käynnistäneen kumulatiivisen prosessin, joka johti neljään menestyksekkääseen hallitusten väliseen konferenssiin, yhtenäisasiakirjaan, Maastrichtin, Amsterdamin ja Nizzan sopimuksiin sekä tulevaan perustuslakiin. Se on kasvattanut vuoden 1984 Euroopan yhteisöstä nykyisen täysin erilaisen Euroopan unionin, unionin, jolla on laajempi vastuu, ainakin osittain tehokkaammat toimielimet ja suurempi demokraattinen vastuu. Jälkikäteen näemme Spinellin saavutusten merkityksen vaiheittain.
Opetuksena parlamentille oli kuitenkin Spinellin yhteisymmärrykseen tähtäävä menetelmä. Hän totesi: "Parlamentti kokoaa yhteen kaikkien Euroopan suurimpien poliittisten puolueiden edustajat. Meidän on hyödynnettävä sitä saadaksemme täällä aikaan yhteisymmärryksen, jotta voimme viedä kotiin viestin ja vakuuttaa puolueemme ja hallituksemme ja luoda vastustamattoman poliittisen voiman." Hän loi menestyksellisesti yksimielisyyttä.
Älkäämme unohtako, että tämä tapahtui aikana, jolloin euroskeptisyys oli suurta – muotisana oli silloin euroskleroosi – ja hallitukset kielsivät meitä muuttamasta perustamissopimuksia, sillä se johtaisi vain taantumiseen. Neuvoston puheenjohtaja Leo Tindemans ja komission puheenjohtaja Gaston Thorn tulivat silloiseen institutionaalisten asioiden valiokuntaan pyytämään, ettemme tekisi niin.
Parlamentti piti kuitenkin päänsä ja sai aikaan sellaisen yksimielisyyden, että perustamissopimuksiin puututtiin – vaikka aihe oli ollut tabu vuosien ajan. Kukaan ei halunnut muuttaa perustamissopimuksia: Tindemansin raportissa vältettiin ehdottamasta muutoksia perustamissopimukseen ja kolmen viisaan miehen mietinnössä neuvottiin vuonna 1979 olemaan puuttumatta perustamissopimuksiin. Parlamentilla oli rohkeutta sanoa, että perustamissopimuksia ja perustavaa laatua olevia tekstejä oli tarkasteltava uudelleen. Spinelli rakensi kärsivällisesti yhteisymmärrystä, jota hyväksyttäessä kannatti lopulta 88 prosenttia parlamentista. Jokaisen poliittisen ryhmän enemmistö kannatti sitä. Jopa 79 prosenttia Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiiveista kannatti Spinellin sopimusluonnosta – he kuuluivat silloin eri ryhmään. Nyt he ovat liittyneet EPP-DE-ryhmään. En voi sanoa heidän muuttuneen eurooppalaisemmiksi – kenties jäsen Poetteringin olisi tehtävä vielä lisää töitä heidän kanssaan. Kyseinen ryhmä vaikuttaa ottavan askelia taaksepäin.
Kyseisenä aikana Spinelli kuitenkin pystyi saamaan aikaan merkittävän yksimielisyyden, ja se toimi. Rakentamalla täällä parlamentissa – joka edustaa Euroopan kansalaisten mielipiteiden koko kirjoa – hankkeen, suuren enemmistön kannattaman kompromissin, pystyimme käynnistämään prosessin, joka on tuonut meidät tähän päivään, ja perustuslakiluonnos on Spinellin pyrkimysten merkittävin seuraus. Meidän on huolehdittava siitä, että perustuslaki hyväksytään.
De Clercq (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toimittuani 17 vuotta Euroopan parlamentin jäsenenä edustan tänään liberaalien ryhmää ja käytän kenties viimeisen puheenvuoroni täysistunnossa. Olen ylpeä ja samalla kiitollinen siitä, että saan olla tässä historiallisessa tilaisuudessa tällä historiallisena hetkenä. Tilaisuus on historiallinen, sillä Euroopan parlamentti on eurooppalaisen demokratian ydin ja ainoa toimielin, joka on 450 miljoonan Euroopan kansalaisen suoraan valitsema. Hyvin pian, 13. kesäkuuta, 25 eurooppalaisen valtion kansalaiset valitsevat Euroopan parlamentin jäsenet yhtä aikaa. Eurooppa on tänä päivänä yhtenäinen, vapaaehtoisella, rauhanomaisella ja kestävällä tavalla yhdistynyt tasa-arvoinen, yhdenvertainen ja solidaarinen yhteisö. Euroskeptikkojen mukaan me investoimme unelmaan. Tämä on kenties totta, mutta mitä väärää siinä on? Me onnistumme kuitenkin mitä suurimmassa määrin toteuttamaan unelmamme ja yhdistämään Euroopan, ja tämä on tärkeää.
Juhlistamme tänään erityisesti Jean Monnet'n muistoa, ensimmäisen ajattelijan, tai pitäisikö sanoa ensimmäisen unelmoijan, joka haaveili yhdentyneestä Euroopasta – Schumanin suunnitelman arkkitehdin ja nykyisen Euroopan unionin alkuperäisen perustajan muistoa. Jean Monnet'ta ajatellen voimme unelmoida sydämemme kyllyydestä. Voimme vaalia unelmia, kunhan osaamme muuttaa ne toiminnaksi. Vaikkei suuri eurooppalainen unelmamme vielä olekaan täysin toteutunut, olemme edistyneet suuresti. Jean Monnet'n lisäksi haluaisin kunnioittaa myös kaikkia tuhansia muita, jotka ovat auttaneet tasoittamaan tietä, enkä vähiten Euroopan kansalaisia itseään.
Matkallamme tänään ottamamme askeleen olisi annettava myös uutta vauhtia Euroopan yhdentymisprosessille, sillä aidosti poliittisen Euroopan unionin puuttuminen on tästä alkaen yhä konkreettisempi puute. Jos Euroopan unionilla odotetaan olevan todellinen ja merkittävä asema maailmassa, sen on lakattava esiintymästä puhtaasti taloudellisena liittoumana ja kasvettava poliittisesti aikuiseksi. Tänään on kyse muustakin kuin pelkästään Euroopan unionin laajentumisesta; on kyse muutoksesta, Euroopan ja kaikkien eurooppalaisten yhdistymisestä uudelleen. Otamme tänään todellakin historiallisen askeleen jakautuneisuudesta yhtenäisyyteen, uhkaavasta konfliktista taattuun rauhaan ja vakauteen, sosioekonomisesta epätasa-arvosta kaikkia Euroopan kansalaisia koskevaan kestävään kasvuun ja vaurauteen.
Onnittelen kaikkia täällä tänään paikalla olevia, sillä emme hukanneet Euroopan unionin historiallista mahdollisuutta. Ojennan näin ollen luottavaisesti viestikapulan lukuisille uusille, nuorille ja innokkaille eurooppalaisille Euroopan parlamentin ainutlaatuisessa kokoonpanossa. Nuorille parlamentin jäsenille ja kaikille jäsenille haluan sanoa, että Euroopan tulevaisuus on käsissänne. Säilyttäkää parlamentti rauhan johtotähtenä ja rauhallisena satamana aivan liian usein myrskyisten maailman merien äärellä.
Kaufmann (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulle on suuri ilo ja kunnia kunnioittaa täällä tänään suuren eurooppalaisen, Jean Monnet'n muistoa ja palauttaa mieleen, että Euroopan unionin perustamisesta 14. helmikuuta 1984 annetun sopimusluonnoksen taustalla oli italialainen fasismin vastustaja ja demokraattinen kommunisti Altiero Spinelli. Sopimusluonnos oli myös Eurooppa-valmistelukunnan laatiman perustuslakiluonnoksen edeltäjä, jonka silloinen Euroopan parlamentti hyväksyi, kuten hyvin tiedämme, hyvin suurella enemmistöllä. Siihen aikaan Altiero Spinelli teki hyvin selväksi, että ennen kaikkea Euroopan parlamentilla, jonka legitimiteetti perustui kansalaisten suoraan valintaan, oli kutsumus edistää Euroopan yhdentymistä ja kehittää sitä edelleen. Spinellin viesti saattaa kuulostaa perinnöltä, mutta se pätee edelleen ja sen on tulevaisuudessakin ohjattava tämän parlamentin toimia 25 valtion pyrkiessä yhdessä muovaamaan Euroopan unionin 450 miljoonan kansalaisen yhteiseloa solidaarisuuden, demokratian ja sosiaalisen kestävyyden kautta. Olen vakuuttunut siitä, että vain tällä tavalla Euroopan yhdistyminen, joka virallisesti toteutui 1. toukokuuta, voi todella onnistua ja jatkua tulevaisuudessa.
Altiero Spinelli valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 1979 Italian kommunistisen puolueen edustajana. Hän oli silloisen kommunistiryhmän jäsen, jonka edustajat olivat lähes pelkästään Italian ja Ranskan kommunistipuolueiden edustajia. Heinäkuusta 1982 alkaen hän vastasi sopimusluonnoksen laatimisesta institutionaalisten asioiden valiokunnan puheenjohtajana. Koska katson mitä suurimmassa määrin jatkavani Spinellin perinteitä, en usko teidän pahastuvan, jos muistelen häntä tänään ihmisenä ja poliitikkona. Pääsyynä sanoihini on se, että Altiero Spinelli sanoutui irti stalinismista jo vuonna 1937, ja sen jälkeen hän ajoi järkkymättä Euroopan yhdentymistä aikaansa edellä olevalla idealismilla, intohimolla, energialla ja näkemyksillä niin De Gasperin, Jean Monnet'n kuin Italian ulkoministerin Pietro Nenninkin neuvonantajana, vierailevana professorina ja politiikan tutkijana, komission ja parlamentin jäsenenä. Hänen kriitikkonsa ja vastustajansa syyttivät häntä toisinaan unelmiin taipuvaisesta suuntauksesta ja todellisuuden tajun menetyksestä, ja onkin sanottava, ettei hänellä omassa ryhmässäänkään ollut pelkkiä ystäviä.
Minulle Altiero Spinellissä henkilöityy eurooppalaisen perintömme historia. Katkerista kokemuksistaan hän oppi, että nationalismi, fasismi ja sota on jätettävä menneisyyteen, ja juuri tämä motivoi häntä omistautumaan niin intohimoisesti yhdentyneelle Euroopalle. Fasismin vastaisen toimintansa vuoksi Altiero Spinelli vietti useita vuosia Mussolinin vankiloissa.
Tämän vuoksi oli siis vain luonnollista, että Spinelli oli yksi Geneven konferenssissa vuonna 1944 esitetyn eurooppalaisen manifestiluonnoksen päätekijöistä. Jo ennen sodan päättymistä Spinelli palasi Pohjois-Italiaan ja osallistui aseistettuun vastarintaliikkeeseen. Sodan jälkeen yhdessä ranskalaisen vastarintaliikkeen Combatin johtajan Henri Frenayn ja Buchenwaldista selvinneen saksalaisen Eugen Kogonin kanssa hän perusti eurooppalaisen liikkeen. Altiero Spinelli sai fasismin vastaisesta toiminnasta vastuuntunnon, joka koski Euroopan kehittymistä rauhanomaiseksi ja vapaaksi demokratiaksi, ja kuolemaansa 23. toukokuuta 1986 asti hän vaali aarteenaan vapauttaan, jonka hän oli lunastanut kalliisti, ja säilytti vakaan uskonsa rauhanomaiseen ja yhdentyneeseen Eurooppaan. Juuri tämä fasismin vastainen perintö meidän olisi mielestäni aina muistettava, ja sen olisi ennen kaikkea aina ohjattava toimiamme.
Voggenhuber (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, muutama kuukausi sitten Brysselin hallitusten välisessä konferenssissa tuli selväksi, että unioni voi epäonnistua ja voimme palata takaisin pyhään kansalliseen itsekkyyteen. Kaikki kavahtivat tällaisen epäyhtenäisyyden seurauksia, pelästyivät ja pyrkivät löytämään keinoja saada kunnon Eurooppa-laiva taas laineille.
Arvoisa puhemies, teidän olisi todellakin keskeytettävä minut ja kysyttävä, miksi puhun hölynpölyä. Lause on 20 vuotta vanha; Spinelli käytti sitä puheessaan täällä parlamentissa esitellessään luonnoksensa. Tunnustan järkyttyneeni siitä, kuinka ajankohtainen tämä puheenvuoro on edelleen. Aivan kuin puhuisi valmistelukunnasta Spinelli vertailee kahta menetelmää – parlamentin laatimaa perustuslakia verrattuna diplomaattien ja ministerien tapaamiseen hallitusten välisessä konferenssissa. Hän kertoo meille, että tiedämme nyt näiden kahden erilaisen lähestymistavan tulokset. Neuvottelujen edetessä kansallinen näkemys on päässyt voitolle ja eurooppalainen näkemys on jatkuvasti heikentynyt, ja lopulta ehdotuksen mukaan itse asiassa korostetaan valtioiden toimia ylikansallisen toiminnan tappioksi. Kuten havaitsette, jaan puheaikani Spinellin kanssa. Ei ole parempaa tapaa ilmaista, mitä viime kuukausina on tapahtunut Ecofin-neuvostossa, Brysselissä ja Napolissa: kyseessä on vanha taistelu eurooppalaisen demokratian puolesta johtavien valtioiden Eurooppaa, byrokratiaa, hallituksia ja niiden ehdotonta valtaa koskevia vaatimuksia vastaan.
Spinelli vetoaa parlamenttiin seuraavasti: "Tällä aloitteella johdamme legitiimiytemme asemastamme kansalaisten ja yhteisöjen valittuina edustajina, tulevan eurooppalaisen demokratian vastuunkantajina". Minusta on ollut hyvin jännittävää seurata puheen sisältämää perustelua, sillä Spinelli pyrkii taivuttelemaan parlamentin olemaan lähettämättä luonnosta neuvostoon tai hallitusten väliseen konferenssiin vaan lähettämään sen kansallisten parlamenttien ratifioitavaksi. Hänkin odotti silloin muutaman kuukauden päästä järjestettäviä vaaleja ja puhui helmikuussa, samassa kuussa, joka oli ratkaiseva perustuslakiprosessissa, ja olen pahoillani siitä, ettei parlamentista ollut hyväksymään perustuslakiluonnosta ja toimittamaan sitä kansallisille parlamenteille ratifioitavaksi. Spinelli jatkaa olevansa häpeissään siitä, että kuuluu parlamenttiin, joka tulevaisuudessa on voimaton tekemään ratkaisevia päätöksiä Euroopan perustuslain suhteen, ja että hän katuu siihen liittymistä. Hänellä on myös jotain merkittävää sanottavaa yksimielisyydestä ja perustuslaista: "Jos sallimme itsellemme epäilyksiä mahdollisuudesta aloittaa ennen kuin kaikki ovat liittyneet, jätämme päätöksen ei niinkään määrätietoisimpien käsiin, vaan epäilevimpien käsiin ja mahdollisten vastustajien käsiin ja tuomitsemme koko pyrkimyksen todella varmaan tappioon".
Kaksikymmentä vuotta sitten Altiero Spinelli kehotti parlamenttia kertomaan kansalaisille, mistä oli kysymys, nimittäin Euroopan demokratiasta ja poliittisen yhteisön kehittämisestä. Lopuksi toistan Jean Monnet'n sanat, jotka toivoisin kaikkien hallitusten ja ministerien pitävän jatkuvasti mielessään, ajankohtaisimmat sanat joita voidaan sanoa perustuslakiprosessin tässä vaiheessa: "Emme yhdistä valtioita, yhdistämme kansoja!"
Collins (UEN ).
    Arvoisa puhemies, uskon että sekä Jean Monnet että Altiero Spinelli olisivat hyvin ylpeitä toukokuun ensimmäisen päivän tapahtumista. Euroopan unionin kunnioitettu perustajaisä Jean Monnet ajoi Euroopan talousyhteisön perustamista, koska se oli keino varmistaa rauha maanosassa sodan käynnistämisen sijaan.
Toisesta maailmansodasta alkaen Euroopassa koettu keinotekoinen jako on nyt päättynyt ja itäisen ja läntisen Euroopan kansat ovat yhdistyneet vapaaehtoisesti 25 jäsenvaltion yhteisöksi työskennelläkseen yhdessä yhteisten etujen, taloudellisen vaurauden, demokratian ja oikeusvaltion edistämiseksi.
Euroopan perustajaisien näkemystä on toteutettu yhä pidemmälle kymmenen uuden jäsenvaltion liityttyä unioniin. Unioni on nyt 25 jäsenvaltion yhteisönä paljon voimakkaammassa asemassa kuin koskaan ennen toimiakseen kansainvälisellä tasolla tarmokkaana ja määrätietoisena. On kulunut 20 vuotta siitä, kun Altiero Spinelli laati mietintönsä, jossa suositeltiin perustuslakisopimuksen hyväksymistä Euroopan unionille, ja yksi merkittävimmistä tekijöistä tässä vuoden 1984 mietinnössä oli Euroopan parlamentin aseman vahvistaminen. Monet Altiero Spinellin suosituksista on sittemmin 18 vuoden aikana sisällytetty perussopimuksiin.
Euroopan parlamentilla on nyt yhteispäätökseen perustuva valta Euroopan hallitusten kanssa yli 50 lainsäädännöllisellä alalla. Meidän on kuitenkin oltava varovaisia ja muistettava, että vielä on hyvin paljon työtä tehtävänä ennen kuin Euroopan unionin perustuslakisopimus hyväksytään. Tiiviit neuvottelut jatkuvat Irlannin puheenjohtajakaudella 17. kesäkuuta asti uuden perustuslain määräysten viimeistelemiseksi. Sen jälkeen meidän EU:n toimintaa tehostavaa perustuslakia kannattavien vastuulla on kertoa sen sisällöstä myönteiseen sävyyn Euroopan kansalaisille. Jos sopimukseen uudesta eurooppalaisesta perustuslaista päästään, meidän on keskityttävä sopimusehtojen ratifioimiseen kaikissa unionin 25 jäsenvaltiossa.
Meidän ei pidä aliarvioida tehtävän laajuutta. Meidän on pyrittävä määrätietoisesti voittamaan taistelu, jotta saamme Euroopan unionille uuden perustuslain seuraaviksi 25 vuodeksi.
Bonde (EDD ).
    Arvoisa puhemies, muistelemme tänään Monnet'ta ja Spinelliä. Olen lukenut nauttien Monnet'n muistelmat, mutta mistään en ole löytänyt viittauksia tukeen perustuslain merkitsemälle epädemokraattiselle ja superkeskittyneelle EU-valtiolle . Monnet puhui esimerkiksi pienestä ja käytännöllisestä komissiosta eikä tästä kontrolloimattomasta demokraattisesta hirviöstä, jonka petokset ja kavallukset saattavat olla suuruudeltaan jopa 60 miljardia Tanskan kruunua vuosittain.
Istuin ensimmäiset kymmenen vuottani parlamentissa Spinellin rinnalla budjettivaliokunnassa ja kunnioitin suuresti hänen jatkuvaa federalistista ajatteluaan. Hän ja Agence Europen perustaja Emanuelle Gasso opettivat minulle, ettei federalismi ole sentralismia vaan ajatus kansallisvaltiota ylemmällä tasolla toteutuvasta demokratiasta.
Federalismi on järkevä hallintomuoto Yhdysvalloissa, Kanadassa, Sveitsissä ja Saksassa. Se on ihana unelma myös Euroopassa, mutta unelmasta voi tulla painajainen, jos kansalaisyhteisö ei koe olevansa kotonaan liittovaltiossa. Euroopan parlamentin vaalien äänestysprosentti on laskenut viisien vaalien aikana 63 prosentista 49 prosenttiin ja on kesäkuun vaaleissa tuskin yli 40 prosenttia. Viimeksi Tanskassa järjestetyissä vaaleissa 87 prosenttia äänestäjistä äänesti. En vastusta federalismia, olen vain realisti.
Jos vertaamme Eurooppaa Yhdysvaltoihin, täällä on 450 miljoonaa alkuasukasta, jotka olisi siirrettävä uuden eurooppalaisen kansan tieltä. Jos äänestysprosentti olisi Euroopan parlamentin vaaleissa 87 ja kansallisissa vaaleissa 49, federalistit voittaisivat meistä ne, jotka kannattavat kansakuntien Eurooppaa sekä demokratioiden ja moninaisuuden Eurooppaa.
Entäpä jos tehtäisiin federalistien ja realistien välinen sopimus, jossa federalistit hyväksyvät kansallisten parlamenttien hallitseman Euroopan siihen saakka, kunnes Euroopan parlamentin vaalien äänestysprosentti ylittää kansallisten vaalien äänestysprosentin? Me vuorostamme hyväksyisimme federalistien mallin tai vetäytyisimme syrjään heti kun Euroopan parlamentin vaalit edustavat äänestäjien kantaa paremmin kuin kansalliset vaalit.
Voisimme vaikkapa sopia, että EU:n perustuslaistakin äänestetään samana päivänä kaikissa EU:n jäsenvaltioissa. Näin saisimme aikaan ensimmäisen yhteisen eurooppalaisen keskustelun yhteisestä tulevaisuudestamme ja voisimme todeta, pystyykö federalismi tekemään tyhjäksi tavoitteemme demokratioiden Euroopasta. Otelkaamme reilusti Euroopan tulevaisuudesta. Siihen asti minä pidän enemmän Tanskan kuin EU:n perustuslaista. 
Pannella (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Jean Monnet'n ja Altiero Spinellin Eurooppa ei ollut Euroopassa. Euroopassa kansat ja instituutiot olivat yhdistyneitä: natsien Berliini, fasistien Rooma, Vichyn Pariisi, Espanja ja Portugali: ne olivat yhdistyneet. Se kansakuntien Eurooppa ei ollut Ventotenen manifestin Eurooppa; se oli yksinkertaisesti joukkotuhon Eurooppa Euroopan kansat yhdistyivät vain yhdellä tavalla Euroopan historiassa: koko Euroopan juutalaisväestönä, poikkeavina, homoseksuaaleina tai romaneina, joukkotuhon kansana. Sellainen oli Eurooppa. Iloinen festivaalien Eurooppa teloituksineen ja muine asioineen, joita en edes halua mainita... Eurooppa oli joko vankilassa tai murhattu. Eurooppamme oli Thomas Mannin, Albert Einsteinin, kenties myös Marlene Dietrichin; se oli Don Luigi Sturzon, Gaetano Salveminin ja Enrico Fermin Eurooppa. Eurooppa oli Euroopan ulkopuolella, ja voimme esittää vaatimuksia juuriemme suhteen vain, jos kuvittelemme eurooppalaiseen uudistukseen perustuvan Euroopan eikä Franz von Papenin ja kardinaali Pacellin Eurooppaa; valkoisen ruusun Euroopan, nimenomaan uudistusten Euroopan, ei kommunistien, fasistien, nationalismin petoksen tai roomalaisen talebanismin Eurooppaa. Arvoisa puhemies, tämä on sanottava selkeästi!
Aiotte juhlia jotain, millä ei ole mitään tekemistä Spinellin ajatusten kanssa: aiotte hyväksyä huomenna kansakuntien Euroopan, joka sijaitsee sosiaalidemokratian ja gaullismin välillä. Spinelli suunnitteli Eurooppaan Yhdysvaltojen senaatin kaltaista neuvostoa, ei käytännössä, mutta ajatuksen tasolla. Kunnes saavutamme Yhdysvaltojen kaltaisen federalismin ja Euroopan yhdysvaltojen federalismin, katson meidän olevan samassa tilanteessa kuin kansanrintaman Pariisi, punaisten lippujen ja taisteluhautojen Pariisi, joka kavalsi laillisuuden Espanjassa ja teki Pyreneistä kuoleman paikan madridilaisille, kun fasistit ja natsit saapuivat Espanjaan tappamaan. Muistelen mieluummin Salvador de Madariagaa ja monia muita: tämä on Altieron Eurooppa.
Arvoisa puhemies, haluan esittää vetoomuksen: huolehtikaa siitä, että Ventotenen manifesti julkaistaan nyt käsiteltävänä olevan luonnoksen kanssa, eikä pelkästään kaikilla Euroopan kielillä vaan myös arabiaksi ja kiinaksi, sillä nykypäivänä tarvitaan todellakin tätä unelmaa, historiaa ja näitä roolimalleja.
Hume (PSE ).
    Arvoisa puhemies, suren sitä, että tämä on viimeinen puheenvuoroni parlamentissa, jossa olen työskennellyt viimeiset 25 vuotta. Terveyssyistä minun on vetäydyttävä eläkkeelle, mutta haluan ilmaista suuren kiitollisuuteni kollegoilleni parlamentissa sekä luonnollisesti komissiolle ja neuvostolle siitä merkittävästä tuesta, jota ne ovat antaneet Pohjois-Irlannin rauhanprosessille. Erityinen tukiohjelma rauhan ja sovinnon aikaansaamiseksi Pohjois-Irlannissa sekä Irlannin kansainvälinen rahasto ovat edistäneet merkittävää työtä toivon antamiseksi nuorille kansalaisillemme.
Olen paljon velkaa parlamentille ja Strasbourgille myös oman ajattelumallini kannalta. Kerron aina tarinaa siitä, kun ensimmäisen kerran tulin tänne vuonna 1979. Ylitin sillan, joka kulkee Ranskan Strasbourgista Saksan Kehliin. Pysähdyin ja mietiskelin. Ajattelin, että jos olisin seissyt siellä 30 vuotta aikaisemmin toisen maailmansodan päättyessä – maailmanhistorian kauheimman puolivuosisadan, jonka aikana teurastettiin 50 miljoonaa ihmistä – ja sanonut itselleni "älä huoli, se on nyt ohi ja pian he ovat kaikki yhdistyneet", minut olisi toimitettu psykiatrille. Se kuitenkin tapahtui, ja mielestäni Euroopan unioni ei kiinnitä tähän riittävästi huomiota. Euroopan unioni on maailman paras esimerkki konfliktien ratkaisemisesta. Tämän vuoksi sen ytimessä ovat periaatteet olisi lähetettävä kaikille konfliktialueille.
Tiedän, mistä puhun, sillä Euroopan unionin ytimen kolme periaatetta ovat juuri ne samat kolme periaatetta, jotka sisältyvät Pohjois-Irlannin erityiseen sopimukseen. Ensimmäinen periaate on erilaisuuden kunnioittaminen. Kaikki konfliktit perustuvat erilaisuuteen, olipa kyse sitten rodusta, uskonnosta tai kansallisuudesta. Erilaisuutta on kunnioitettava, sillä se on synnynnäistä.
Toinen periaate ovat erilaisuutta kunnioittavat toimielimet. Kaikki jäsenvaltiot ovat edustettuina ministerineuvostossa, Euroopan komissiossa ja Euroopan parlamentissa.
Kolmatta ja merkittävintä periaatetta kutsun tervehtymisprosessiksi. Siihen osallistuvat valtiot tekevät yhteistyötä yhteisten etujensa – esimerkiksi talouskehityksen – puolesta hikeä vaan ei verta valuen. Näin tehdessään ne pääsivät eroon vuosisatojen jakautumisesta, ja tämän tuloksena on kehittynyt uusi Eurooppa, joka kehittyy edelleen.
Samat kolme periaatetta ovat Pohjois-Irlantia koskevan sopimuksemme ytimessä. Molemmat osapuolet noudattavat ensimmäistä periaatetta, erilaisuuden kunnioittamista. Mitä tulee toiseen periaatteeseen, instituutioihin, kaikki yhteiskunnan osa-alat osallistuvat suhteellisesti valittuihin lakiasäätävään kokoukseen ja hallitukseen. Näiden toteuduttua mukaan tulee kolmas periaate: toimiminen yhteistyössä yhteisen edun vuoksi hikeä vaan ei verta vuodattaen. Menneisyyden esteet poistuvat Irlannista, ja tilalle kehittyy uusi Irlanti.
Maailma on paljon entistä pienempi nyt, kun elämme maailmanhistorian suurimman vallankumouksen aikaa teknologian, televiestinnän ja liikenteen aloilla. Olemme siis entistä vahvemmassa asemassa muokataksemme tätä maailmaa, erityisesti tällä historiallisella viikolla – kukapa olisi voinut uneksia koko Euroopan yhdistyvän? Koska maailma on pienempi ja meidän asemamme sen muokkaamisessa on vahvempi, Euroopan unionin olisi päätettävä, että ensimmäinen tavoitteemme tällä uudella vuosisadalla on maailma, jossa ei enää ole sotia ja konflikteja.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi Euroopan unionin olisi – esitän nyt vetoomuksen ministerineuvostolle – perustettava sellaisen komission jäsenen virka, jota tukisi rauhan ja sovinnon osasto komissiossa ja jonka tehtävänä olisi lähettää kaikille maailman konfliktialueille aseiden ja sotilaiden sijaan Euroopan unionin filosofiaa. Komission jäsenen tehtävänä olisi edistää tätä filosofiaa koskevaa vuoropuhelua ja auttaa luomaan sellaista maailmaa, jossa ei enää olisi sotia tai konflikteja. Uskon sen olevan nyt mahdollista.
Lopuksi ilmaisen vielä suuren kiitollisuuteni teille kaikille siitä merkittävästä tuesta, jonka olette antaneet kotimaani rauhalle. Kiitän lämpimästi ja olen pahoillani joutuessani jättämään tämän parlamentin.
Puhemies.
   Kiitän teitä, arvoisa jäsen Hume, ja kaikkia tähän muistokeskusteluun osallistuneita.
Keskustelu on päättynyt. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yleiskeskustelu laajentuneen Euroopan unionin tulevaisuudesta. 
Puhemies.
   Yleiskeskustelu alkaa neuvoston ja komission julkilausumilla aiheesta "Kohti Euroopan perustuslakia". 
Roche,
   .  Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää jäsen Humea lämpimästi upeasta jäähyväispuheesta.
Olen iloinen, että minut on kutsuttu puhumaan tänään tänne yleiskeskusteluun, jossa käsitellään laajentuneen Euroopan unionin tulevaisuutta ja jonka aiheena on "Kohti Euroopan perustuslakia". Päivän keskustelu käydään, sillä kaikkien jäsenvaltioiden ja parlamentin edustajat tapaavat Dublinissa. Heidän tavoitteenaan on sopia muista kuin institutionaalisista kysymyksistä, joita ei ole vielä ratkaistu perustuslakisopimusta koskevissa keskusteluissa.
Eurooppa-valmistelukunnan jäsenenä tiedän erittäin hyvin, miten lujasti Euroopan parlamentin edustajat tekivät töitä ja miten tiukasti he sitoutuivat valmistelukunnan työhön. Vaikka emme olleet täysin yhtä mieltä joka ikisestä kysymyksestä, arvostin suuresti sitä, että sitouduimme yhdessä laatimaan perustuslakisopimuksen, josta olisi paljon hyötyä unionille ja johon unionin kansalaiset olisivat tyytyväisiä. Sopimusehdotuksesta käytävät neuvottelut ovat vielä kesken, mutta voimme olla osittain tyytyväisiä saavutuksiimme. Haluan korostaa, että keskustelujen tässä vaiheessa on päästy paljon pidemmälle ja paljon myönteisemmässä hengessä, kuin kukaan olisi uskonut joulukuun synkkinä päivinä ja tammikuun alkupäivinä.
Valmistelukunnan laatima ehdotus on ollut todella erinomainen pohja, jonka perusteella hallitustenvälinen konferenssi on voinut laatia perustuslakisopimusta, joka osoittautuisi ajan myötä kestäväksi. Ehdotus on laadittu kielellä, joka on paljon selkeämpää kuin yhdessäkään aiemmassa perussopimuksessa.
Ehdotuksessa selitetään, kuka unionissa tekee mitäkin. Siinä tarkennetaan toissijaisuusperiaatetta ja selkiytetään Euroopan unionin toimivaltuuksia. Siinä korostetaan demokraattista vastuuvelvollisuutta ja yksinkertaistetaan säädöksiä, joiden nojalla unioni toimii. Siinä pyritään varmistamaan, että 25:n tai jopa useamman jäsenvaltion unionilla olisi sellaiset toimielimet, jotka ovat toimivia ja pystyvät täyttämään kansalaisten ja unionin tarpeet tulevaisuudessa. Perusoikeuskirja on nyt ensimmäistä kertaa osa unionin perustuslaillista järjestelmää. Näin unionin toiminnasta tulee sisäisesti yhtenäisempää, ja näin unionin yhteisiä arvoja, joista jäsen Hume puhui hetki sitten niin liikuttavasti, voidaan ajaa ja edistää maailmanlaajuisesti.
Perustuslakiehdotus on loistava asiakirja, johon Euroopan unionin kansalaisten pitäisi olla tyytyväisiä. Kuunnellessani arvostelijoita ja epäilijöitä en voi ymmärtää, mistä he oikein puhuvat. Kuten totesin viime viikonloppuna BBC:llä, toivon totisesti, että arvostelijat ja epäilijät – myös täällä parlamentissa – tarkastelevat hetkisen tätä asiakirjaehdotusta ja sen sisältöä ja hyväksyvät sen erittäin monet ansiot.
Haluan esittää parlamentille kiitokseni siitä, että se on tukenut vankasti yritystämme saada HVK päätökseen Irlannin puheenjohtajakaudella. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, voin vakuuttaa teille tänäänkin, että teemme kaikkemme, jotta neuvottelut päättyisivät onnistuneesti. Irlannin pääministerin laatima selvitys kevään Eurooppa-neuvostolle sai hyvin myönteisen vastaanoton, ja samoin saatiin vahvistus siitä, että osapuolilla on poliittista tahtoa päästä asiasta sovintoon kesäkuun Eurooppa-neuvostossa. Tämä on hyvin rohkaiseva merkki siitä, että osapuolet ovat sitoutuneet lopullisen ratkaisun löytymiseen. Edessä olevia haasteita ei pidä aliarvioida, mutta jokseenkin luottavaisin mielin voidaan todeta, että nyt ollaan lähempänä sovintoa kuin koskaan.
Yritämme edetä mahdollisimman pitkälle toukokuun aikana, jotta vain muutamia kysymyksiä jäisi kesäkuun Eurooppa-neuvostoon valtioiden ja hallitusten päämiesten ratkaistavaksi. pyysikin osapuolia suhtautumaan neuvotteluihin "myönteisesti ja keskittyneesti" ja välttämään tuomasta täysin uusia kysymyksiä neuvottelupöytään.
Vastauksena puhemies Coxin aiempaan toteamukseen ilmoitan, että ulkoministerit tapaavat ja keskustelevat yksityiskohtaisesti 17. ja 18. toukokuuta. Tapaamisessa on tavoitteena ja aikomuksena ratkaista mahdollisimman monta avoinna olevaa kysymystä. Yleisten asioiden neuvoston viime tapaamisessa ministeri Cowen teki selväksi, että jos hänen mielestään lisätyö olisi tarpeen, ulkoministerit tapaisivat 24. toukokuuta ja tarvittaessa vielä senkin jälkeen. Jatkamme osapuolten tapaamista kahden kesken sekä poliittisella että virkamiesten tasolla. Etenkin hyödyntää tällä viikolla alkanutta, Eurooppa-neuvostoa edeltävää pääkaupunkien kierrostaan ja lypsää jäsenvaltioista ulos näiden huolet, jotta voisi tyynnytellä niitä, vastata ratkaisematta oleviin pelkoihin ja löytää asioihin ratkaisun.
En halua käsitellä ratkaisematta olevia kysymyksiä tarkemmin. Kaikki tiedätte, mitä ne ovat: määräenemmistön määrittely, määräenemmistöpäätösten soveltamisala, komission kokoonpano ja monet muut kysymykset, joiden monimutkaisuus ja arkaluonteisuus vaihtelee. Olivatpa kysymykset kuinka monimutkaisia tai arkaluonteisia tahansa, jos poliittista tahtoa löytyy, arkaluonteiset kysymykset ja kiistat saadaan kyllä ratkaistua.
Olemme tehneet muutamissa keskeisissä kysymyksissä kantamme selväksi: yksimielisyyteen voidaan päästä vain kaksinkertaiseen määräenemmistöön perustuvasta äänestysjärjestelmästä. Tehokkuus on taattava, mutta samalla on otettava huomioon jäsenvaltioiden välinen tasapaino ja jäsenvaltioiden erityiset huolenaiheet. Kaikkia tyydyttävä ratkaisu lienee mahdollista löytää ehkäpä mukauttamalla väestömäärä- ja jäsenvaltiokynnyksiä jollain tapaa.
Määräenemmistöpäätösten käyttöä halutaan yleisesti laajentaa. Tiedän, että myös parlamentti on tätä mieltä. Näin halutaan tehostaa laajemman unionin päätöksentekoa. Samalla on otettava huomioon jäsenvaltioiden yksittäiset huolenaiheet. Uskon, että pääsemme tyydyttävään kokonaistulokseen siten, että määräenemmistöpäätösten ja yhteispäätösmenettelyn käyttöä laajennetaan uusille aloille.
Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että komission on oltava tehokas. Ymmärrämme täysin, miksi jäsenvaltiot ovat huolissaan komission kokoonpanosta. Jäsen Hume puhui toimielinrakenteesta ja sen poikkeuksellisesta monimutkaisuudesta. Minusta nämä kaksi näkökulmaa – huoli komission tehokkuudesta ja huoli komission kokoonpanosta – voitaisiin sovittaa yhteen säilyttämällä jonkin verran pidempään sellainen komissio, johon kuuluu yksi edustaja kustakin jäsenvaltiosta, ja vähentämällä myöhemmin komission jäsenten lukumäärää tiukan ja tasapuolisen vuorottelujärjestelmän mukaisesti.
Tiedän hyvin monen teistä toivovan, että perustuslakisopimus syntyisi ennen Euroopan parlamentin vaaleja. Yksityishenkilönä minäkin toivon kovasti, että niin käy. Puheenjohtajavaltio haluaisi pystyä saattamaan neuvottelut päätökseen, mutta tässä vaiheessa on realistisempaa esittää, että lopulliset neuvottelut päättyvät kesäkuun Eurooppa-neuvostossa.
Olisi syytä tunnustaa, että suuri osa valmistelukunnan työstä on säilynyt muuttumattomana, eikä sitä muuteta. Olisi syytä muistaa, että olemme sopineet selvistä arvoista ja periaatteista, jotka voimme kaikki tunnustaa, jotka ovat Euroopan unionin ytimessä ja joihin Euroopan unioni pyrkii. Niistä ei synny kiistaa hallitustenvälisessä konferenssissa.
On syytä toistaa, mitä olemme saaneet aikaan. Olemme edistyneet valtavasti päätöksenteon yksinkertaistamisessa ja tehneet selväksi, kuka vastaa päätöksenteosta. Olemme tehneet selväksi kansalaisille, että päätökset tehdään asianmukaisella tasolla. Olemme vahvistaneet Euroopan parlamentin asemaa ja lujittaneet näin unionin demokraattista valvontaa. Näistä periaatteista ei synny kiistaa HVK:ssa.
On myös muistettava, että puheenjohtajavaltio Italia edistyi huomattavasti ratkaisematta olevissa, muissa kuin institutionaalisissa kysymyksissä, mitä ihailen suuresti. Tämän päiväin tärkeää kokousta varten keskusteltaviksi jättämämme ehdotukset perustuvat suurelta osin edellisen puheenjohtajavaltion työhön.
Uusi perustuslaki tekee hyvää Euroopan unionille, se tekee hyvää jäsenvaltioille ja – mikä tärkeintä – se tekee hyvää Euroopan unionin kansalaisille. Olen tästä täysin vakuuttunut. Puheenjohtajavaltio on sitoutunut tekemään kaiken voitavansa varmistaakseen, että neuvottelut päättyvät onnistuneesti. Tärkeä laajentuminen on juuri toteutunut, joten perustuslakisopimuksesta käytävien neuvottelujen onnistunut päätös on seuraava looginen askel unionin kehityskulussa.
Vitorino,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen varma, että meistä kaikista oli liikuttavaa ja rohkaisevaa nähdä, miten valtavan iloisesti kymmenen uutta jäsenvaltiota otettiin vastaan Euroopan unioniin 1. toukokuuta. Riemuun on todella aihetta. Laajentuminen edustaa tulevaisuutta, Euroopan historian tulevaisuutta – koko maanosan tulevaisuutta, jonka täyttävät rauha, hyvinvointi, yhteisvastuullisuus ja yhteenkuuluvuus. Se edustaa myös Euroopan yhdentymishankkeen tulevaisuutta. Siinä meidän on toimittava yhdessä ja sen hyötyjä meidän on selvitettävä jatkuvasti päivittäin kansalaisille, jotta saamme heidän tukensa.
Laajentuminen tarjoaa myös ainutlaatuisen tilaisuuden, johon on syytä tarttua kaksin käsin. Sen ansiosta voimme uudistaa politiikkaamme ja organisoida uudestaan unionin toimielimet, jotta unionilla olisi käytössään asianmukaiset välineet niin, että se voi keskittyä tehokkuutta, avoimuutta ja yksinkertaisuutta koskevien sisäisten ja ulkoisten vaatimusten lisäksi myös kansalaisten huoliin sekä kaikkeen, millä on merkitystä kansalaisten arkipäivässä.
Kannattaa palauttaa mieliin, mistä syistä Laekenin Eurooppa-neuvosto päätti perustaa Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan: unionin toimielinten ja kansalaisten välinen kuilu vain kasvaa, Euroopan yhdentymishanke ja toimielimet on mietittävä uudelleen laajentumisen yhteydessä ja Euroopan unionin asemaa on arvioitava yhä globaalimmassa maailmassa. Arvoisa puhemies, on syytä palauttaa mieliin haasteet, jotka Laekenin Eurooppa-neuvosto asetti valmistelukunnalle: haasteena on määritellä selkeästi unionin ja jäsenvaltioiden toimivallanjako, jotta kansalaisille voitaisiin selvittää selkeämmin, kuka Euroopan unionissa tekee mitäkin; haasteena on tehdä unionin asiakirjoista, välineistä ja päätöksentekomenettelyistä yksinkertaisempia; haasteena on tuoda lisäarvoa unionin toimielimiin ja päätöksentekomenettelyihin demokratian, avoimuuden ja tehokkuuden saralla ja ehkä jopa toteuttaa unelma Euroopan perustuslain hyväksymisestä.
Näiden haasteiden edessä valmistelukunta teki selvän päätöksen – itse asiassa erittäin selvän päätöksen. Valitsimme perustuslaillisen tien. Päätimme asettaa kansalaiset Euroopan yhdentymishankkeen ytimeen, joten perusoikeuskirja sisällytettiin kokonaisuudessaan perustuslakisopimukseen. Kuten ministeri Roche juuri totesi, nyt ollaan lähempänä kuin koskaan todellisen Euroopan perustuslain hyväksymistä. Haluamme, että tämä kunnianhimoinen hanke onnistuu, mikä vastaa täysin arviotamme valmistelukunnan työstä. Komission mielestä perustuslakiehdotus täyttää yksinkertaisuuden, tehokkuuden ja demokratian tavoitteet.
Ehdotus ei ole tietenkään täydellinen. Muutamat pienet muutokset valmistelukunnan perustuslakiehdotukseen ovat mielestämme toivottavia, kunhan niillä ei horjuteta tekstin tasapainoa. Toimintakykyämme on parannettava, kun päätöksentekoon osallistuu nyt 25 jäsenvaltiota, eli määräenemmistöpäätösten käyttöä on laajennettava yleisesti. Päätöksenteosta on tehtävä avoimempaa.
Kannatamme vankasti kaksinkertaista määräenemmistöä neuvoston päätöksenteossa. Ymmärrän ministeri Rochen kannan. On löydettävä keinot varmistaa, että jokainen on osa kaksinkertaisen määräenemmistön järjestelmää. On kuitenkin pidettävä huolta siitä, ettei kaksinkertaisen määräenemmistön järjestelmään sisälly mitään sellaista, joka voi aiheuttaa sekaannusta, sillä silloin järjestelmältä riistettäisiin edut, jotka ovat kansalaisten silmissä suurimpia, eli tehokkuus ja selkeys. Lasta ei pidä heittää pesuveden mukana.
Meidän pitää myös pystyä reagoimaan tuleviin tapahtumiin, jotka ovat jo kehittymässä, tekemällä perussopimusten tarkistamisesta joustavampaa ainakin unionin politiikan osalta. Itse asiassa III osa on aivan eri tasolla uudistamisen suhteen kuin perustuslakisopimuksen muut osat. Se ei myöskään sovellu riittävän hyvin unionin uusiin tavoitteisiin, jotka liittyvät Lissabonin ohjelmaan ja kestävään kehitykseen. III osaa on tarkistettava joustavasti.
Viime kädessä on ratkaisevaa varmistaa, että kaikkia jäsenvaltioita kohdellaan yhdenmukaisesti muun muassa muodostamalla komissio, johon kuuluu yksi äänivaltainen jäsen kustakin jäsenvaltiosta. Tällöin komission sisäisen rakenteen on vastattava kollegisen vastuun periaatetta. Komission on säilyttävä tällaisena siihen asti, kunnes uudet jäsenvaltiot on saatu täysin integroitua. Vaihtoehtoisia ratkaisuja on etsittävä tarpeen vaatiessa.
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa tukevani puheenjohtajavaltio Irlannin päättäväisiä toimia, joilla se pyrkii viemään tulevaa perustuslakia koskevat neuvottelut päätökseen mieluiten jo ennen Euroopan parlamentin vaaleja tai ainakin välittömästi tuon tärkeän tapahtuman jälkeen. Uskon puhuvani niin komission, parlamentin kuin puheenjohtajavaltionkin puolesta todetessani, että haluamme kaikki yhtä päättäväisesti nähdä, että Euroopan perustuslaki toteutuu vuoden ensimmäisellä puoliskolla ja että valmistelukunnan aikaan saama edistys todella konkretisoituu.
Haluaisin kiittää komission puolesta myös parlamenttia sen suuresta panoksesta perustuslain laadinnassa sekä etenkin kaikkia valmistelukuntaan ja sen puheenjohtajistoon kuuluneita parlamentin edustajia pontevista toimista. Haluaisin mainita erityisesti jäsen Hänschin, jäsen Méndez de Vigon ja jäsen Duffin. Yhtä ratkaiseva oli parlamentin päättäväinen kanta, jonka se toi esiin hallitustenvälisen konferenssin (HVK:n) neuvotteluissa ja jonka mukaan valmistelukunnan aikaan saamaa edistystä ei pitäisi pilata. Ratkaisevia olivat myös säännöllisesti järjestetyt kattavat kuulemiset, joita käytiin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa jäsen Napolitanon toimiessa sen pätevänä ja rakentavana puheenjohtajana.
Komissio on siis yhtä vakuuttunut kuin parlamentti – kuten on uskoakseni myös suurin osa kansallisista valtuuskunnista – ettei valmistelukunnan yksimielisiä päätöksiä lähes kaikista keskustelluista kohdista pitäisi kyseenalaistaa HVK:n neuvottelujen loppuvaiheessa. Muutamilla aloilla, esimerkiksi parlamentin ja neuvoston välisessä vallanjaossa rahoitukseen ja talousarvioon liittyvissä kysymyksissä, ei voida missään nimessä tinkiä. Se olisi täysin eurooppalaisen demokratian periaatteen vastaista.
Haluaisin kuitenkin tuoda esiin, että Euroopan perustuslain voimaan saattaminen vaatii toimia sekä uudelta parlamentilta että seuraavalta komissiolta. Kaikissa vanhoissa ja uusissa jäsenvaltioissa käydään läpi ratifiointiprosessit ja etenkin, jos kansanäänestyksiä järjestetään – kuten näyttää – Euroopan perustuslaista on erittäin tärkeää käydä julkista keskustelua. Ei pidä langeta sellaiseen ansaan, että keskustelua käytäisiin rinnakkain 25 jäsenvaltiossa, vaan tarvitaan todellista Euroopan laajuista keskustelua.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että vaikka Milan Kundera kirjoitti, että ihmiset haluavat hallita tulevaa vain muuttaakseen mennyttä, itse haluan hallita tulevaa, sillä näen tulevaisuuden täynnä rauhaa, hyvinvointia ja yhteisvastuullisuutta. Tulevaisuus perustuu Euroopan perustuslakiin, joka täyttää demokraattisesti ja tehokkaasti 450 miljoonan kansalaisen odotukset ja tarpeet. Me hallitsemme mennyttä, jotta tulevaisuudesta tulisi yhteinen.
Poettering (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Vitorino, hyvät kollegat, jäsen Hume puhui juuri hyvin koskettavasti. Hän on ollut parlamentin jäsen vuodesta 1979, ja nyt hän jättää parlamentin samoin kuin irlantilainen toverini McCartin. Tällaisena hetkenä, jona pohditaan tulevaisuutta, pitäisi näin ollen katsahtaa pikaisesti menneeseen, kuten juuri teimme muistellen Jean Monnet'ta ja Altiero Spinelliä. Taaksepäin katsominen antaa meille luottamusta ja toivoa, ja sen avulla voimme todella suunnata katseet toiveikkain mielin maanosamme tulevaisuuteen.
Tarkastellaanpa hieman aiempia laajentumisia. Vuonna 1973 kuuden jäsenvaltion unioniin liittyivät Irlanti, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta, ja unionista tuli yhdeksän jäsenvaltion unioni. Sitten vuonna 1981 tuli Kreikka, ja Espanja ja Portugali liittyivät vuonna 1986. Kolme uutta – Suomi, Ruotsi ja Itävalta – liittyivät vuonna 1995. Loppujen lopuksi olemme nyt 25 jäsenvaltion yhteisö. Yhteisö on samaan aikaan syventynyt koko ajan: ETY ja Euratom perustettiin vuonna 1957, Euroopan yhtenäisasiakirja tehtiin vuonna 1986 ja Maastrichtin sopimus vuonna 1992. Tässä yhteydessä on syytä muistaa liittokansleri Helmut Kohlin, presidentti François Mitterrandin ja komission puheenjohtajan Jacques Delorsin saavutukset. Jacques Santer jatkoi onnistuneesti Delorsin työtä. Sitten tehtiin Amsterdamin sopimus vuonna 1995, josta päästäänkin Nizzaan, joka ei ehkä ollut niinkään onnistunut. Siellä tehtiin kuitenkin päätös siitä, että ehdokasvaltioiden kanssa käydyt liittymisneuvottelut vietäisiin loppuun hyvissä ajoin ennen Euroopan parlamentin vaaleja.
Jos kootaan lyhyesti yhteen kaikki vuosien aikana tehdyt muutokset, tullaan siihen tulokseen, että tämä on mahtava maanosa, joka on edennyt oikeaan suuntaan jopa silloin, kun se on kohdannut suuria vaikeuksia. Meillä oli erittäin hyvä onni, että Irlanti toimii nyt puheenjohtajana – Irlannin Eurooppa-ministeri ja neuvoston puheenjohtaja Roche on tänään täällä kanssamme. Irlanti on hoitanut tehtäväänsä yhdistämällä avarakatseisuuden, käytännönläheisyyden ja hyvän tahdon, joista viimeksi mainittu ominaisuus on hyvin tärkeä, jos asioissa halutaan edistyä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan kiittää teitä tähän mennessä tekemästänne työstä. Ansaitsemme Euroopan perustuslain vain teidän ja Euroopan unionin toimien ansiosta.
Haluan esittää kiitokset myös komission jäsenelle Vitorinolle, joka yhdessä kollegansa, komission jäsenen Barnier'n kanssa johti kollegojemme työtä valmistelukunnassa. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä olisi iloinen, jos puheenjohtajavaltio Irlanti onnistuisi saamaan johdanto-osaan maininnan juutalais-kristillisestä perinnöstämme, sillä siihen sisältyvät arvot, joita pidämme tärkeinä. Samoin on tärkeää, että te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ette suostu kaventamaan parlamentin budjettivaltaa millään tavalla. Myös komission jäsen Vitorino mainitsi tämän. Sitä ei pidä sallia. Euroopan parlamentilla, kuten kaikilla muillakin parlamenteilla, on oikeus päättää, mitä talousarviolle tehdään, emmekä suostu kaventamaan valtaamme tältä osin mitenkään.
Euroopan perustuslaki on suuri edistysaskel, sillä se vahvistaa Euroopan unionia yhteisönä. Se on edistyksellinen, sillä se vahvistaa unionin demokratiaa ja parlamentaarista hallintoa. Euroopan perustuslaki on edistysaskel, sillä toissijaisuusperiaatetta vahvistetaan ja paikallishallinto mainitaan ensimmäistä kertaa. Kunnille, kaupungeille ja kyläyhteisöille eli kotipaikoillemme annetaan oikeus päättää niiden omista asioista. Kansallisille kansanedustuslaitoksille annetaan oikeus valittaa, jos niiden toissijaisuusperiaatteeseen perustuvia oikeuksia rikotaan. Euroopan unionista tulee tehokkaampi ja demokraattisempi. Haluamme tehdä siitä meidän oman Eurooppamme, joka on kaikessa erilaisuudessaan yhdistynyt. Perustuslain avulla näin voidaan tehdä.
Tulevaisuutta pohdittaessa, on vastattava kysymykseen, kenestä voi vielä tulla Euroopan unionin jäsen. Kenen kanssa haluamme elää rinta rinnan hyvinä naapureina? Haluamme elää rinta rinnan hyvinä naapureina kaikkien kanssa, eritoten arabi- ja musliminaapureidemme kanssa, jotta maanosassamme vallitsee rauha, joka perustuu lakiin ja ikiomaan perustuslakiin. Toivotamme puheenjohtajavaltio Irlannille parhainta menestystä, jotta tämä tavoite saavutetaan.
Barón Crespo (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aloitan puheenvuoroni yhtymällä kunnianosoituksiin, jotka esitettiin aivan ansiosta Jean Monnet'lle ja Altiero Spinellille, jotka olivat avarakatseisia ja rohkeita miehiä ja vastustivat fasismia. Haluaisin tuoda lisäksi esiin, että Jean Monnet lainasi hyvin usein sveitsiläistä filosofia Amielia seuraavin sanoin: "Jokaisen ihmisen kokemus on itsessään uusi. Vain instituutiot viisastuvat, sillä niihin keskittyvät yhteiset kokemukset. Tämän kokemuksen ja viisauden ansiosta samojen sääntöjen alaisten ihmisten käyttäytyminen muuttuu vähä vähältä, vaikka heidän luonteensa pysyykin samana". Näin teemme täällä parlamentissa ja näin haluamme tehdä Euroopan perustuslain kanssa.
Arvostettu ystäväni Méndez de Vigo kertoi kantaneensa "Spinellin sopimusta" salkussaan valmistelukunnassa työskennellessään. Voin paljastaa hänelle, että kun Maastrichtin sopimusta laadittiin, minulla oli tilaisuus puhua Espanjan silloisen ulkoministerin Paco Ordóñezin kanssa. Ulkoministeri Ordóñez kertoi kantavansa "Spinellin sopimusta" salkussaan, ja niin tein minäkin. Suosittelisin siis ministeri Rochelle, että hänkin kantaisi "Spinellin sopimusta" salkussaan, kun hänen on löydettävä jokin mielikuvitusta vaativa ratkaisu.
Haluaisin vielä lisätä, että yhteisvastuullisuudesta ja asteittain etenemisestä ynnä muusta on puhuttu paljon, mutta on syytä muistaa yksi asia: 9. toukokuuta 1950 annettu julistus alkaa rauhasta, ja siitä aloitti ystävämme John Humekin puheensa tänään. Rauha oli pääasia, kyse ei ollut vain hiilen ja teräksen yhtenäismarkkinoista.
Arvoisa puhemies, haluaisin näin ollen ilmoittaa ryhmäni puolesta, että tuemme täysin Euroopan parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan antamaa julkilausumaa perustuslaista. Mielestäni julkilausumaa on nyt aika tukea tällaisissa olosuhteissa, joista ministeri mainitsi. Toistaisin, että tuemme perustuslakiehdotusta sellaisena, kuin valmistelukunta on sen laatinut. Tiedämme, että muutamia yksittäisiä kohtia on vielä tarkistettava, muttei kuitenkaan arvoja – olemme tyytyväisiä kaikille tarkoitettuun demokraattiseen ja maalliseen Euroopan unioniin. Mielestämme muutamia asioita on kuitenkin vielä tarkistettava.
Yksi tällainen asia on määräenemmistöpäätöksenteko neuvostossa. Kotimaani edellisellä hallituksella oli täysin väärät näkemykset, ja se ajoi perustuslaista käytävät neuvottelut umpikujaan. Olemme aina puoltaneet selvästi tätä järjestelmää. Pyytäisin ministeri Rochea selvittämään parlamentille, miten monesti Ioanninan kompromissia on sovellettu aiemmin, koska joissakin ehdotuksissa voidaan hyvinkin valita vastaava tie, eivätkä ne ole välttämättä kaikkein parhaita.
Haluaisin lisätä toisenkin tärkeän seikan, joka sisältyy Thessalonikissa hyväksyttyyn ehdotukseen, mutta joka on sittemmin unohdettu. Lakiasäätävä neuvosto on välttämätön, sillä lait on laadittava julkisesti ja avoimesti, ja myös lainsäädäntövalta on jaettava niin lakeja laadittaessa kuin talousarviota vahvistettaessa.
Arvoisa puhemies – osoitan siis sanani parlamentin puhemiehelle – perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnalla on erityinen pyyntö: parlamentin puhemiehen ja hallitustenväliseen konferenssiin osallistuvien parlamentin edustajien pitää pystyä osallistumaan täysimääräisesti konferenssin keskusteluihin. Parlamentin on samoin saatava tietoja mahdollisimman tarkoituksenmukaisin keinoin tuona aikana, jos Euroopan parlamentti vain on koossa. Tätä ei pidä estää mitenkään, ja tämä on tärkeää neuvoston puheenjohtajan esittämän aikataulun kannalta. Tämä on mielestäni erittäin tärkeää, ja parlamentissa tietenkin kampanjoidaan. Kampanjan hyvänä puolena on, että samalla edistetään perustuslakia.
Lopuksi vielä viimeinen seikka, joka liittyy huomiseen keskusteluun: arvoisa neuvoston puheenjohtaja, meidän on päästävä eteenpäin komission kokoonpanon lisäksi myös siinä, että sen toimikaudesta tehtäisiin sama kuin parlamentilla. Tilanne on nyt hyvin hankala. Uutta neuvoston puheenjohtajaa tullaan ehdottamaan. Siirtymäajat ja väliaikaiset ratkaisut ovat kestäneet liian kauan, eikä se ole hyväksi sen enempää komissiolle kuin Euroopan unionillekaan.
Duff (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, on ollut suuri kunnia olla jäsenenä parlamentissa, joka on edistynyt niin valtavasti siinä, että Euroopan unionille saataisiin paljon kaivattu perustuslaki. Parlamentista on nyt tullut itsevarma toimija perustuslakiprosessissa, ja se on auttanut unionia vastaamaan selväsanaisesti vanhaan kysymykseen, voiko unioni samaan aikaan sekä laajentua että syvetä. Vastaus on, että varmasti voi!
Odotamme Eurooppa-neuvoston osoittavan nyt poliittista tahtoa, jotta HVK saadaan nopeasti ja onnistuneesti päätökseen ja jotta onnistutaan laatimaan kestävä, toimiva ja tehokas demokraattinen hallintojärjestelmä, jota tarvitaan unionin lujittamiseksi ja sen maailmanpoliittisen aseman vahvistamiseksi. On kuitenkin oleellisen tärkeää, ettei parlamentti, jolla on ollut niin ratkaiseva asema HVK:ssa tähän mennessä, hyydy viime metreillä.
Puhemies Coxin sekä edustajiemme, jäsen Brokin ja jäsen Hänschin, on osallistuttava neuvotteluihin edelleen täysimääräisesti ja vastustettava parlamentin yhteispäätös- ja hyväksyntävallan kaventamista. Tästä on ollut huolestuttavia merkkejä, ja komission jäsen Vitorino varoitti meitä aivan aiheellisesti. Miksi puheenjohtajavaltio Irlanti pyrkii nyt yhtäkkiä uusimmassa ehdotuksessaan esimerkiksi poistamaan parlamentin yhteispäätösvallan rakennerahastoja koskevissa asioissa? Ehkäpä ministeri Rochelta löytyisi selitys. Jos neuvosto haluaa rasittaa itseään vaatimalla yksimielisyyttä rahoitusasioissa, se on neuvoston ongelma. Se ei voi kuitenkaan välttää parlamentaarista vastuuvelvollisuutta.
Haluan kannattaa valiokunnan vaatimusta, jonka mukaan HVK:n ajautuessa kriisiin puhemiehen pitäisi kutsua koolle ylimääräinen puheenjohtajakokous. Vaikka hajaannumme erillemme 25 vaalikampanjaan, pystymme kokoontumaan nopeasti vahvistamaan puhemiehen neuvotteluasemaa. Muistakaa, että jos parlamentti antaa kielteisen arvion HVK:n lopullisista päätelmistä, kaikki kansanäänestyskampanjat romuttuvat taatusti täysin joka maassa. 
Wurtz (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, viime vuonna 3. syyskuuta Valery Giscard d'Estaing esitteli perustuslakiehdotuksen täällä parlamentissa ja läsnäolijat hurrasivat. Ryhmäni on nyt vakuuttuneempi kuin koskaan, että tarvitaan unionia, joka tarjoaa toivon siitä, että maailma voi muuttua, mutta suurin osa kieltäytyi hyväksymästä tätä "liberaalin mallin kirjoittamista perustuslain muotoon". Sopimustekstin yksittäisillä kohdilla ei ollut tässä merkitystä. Lopulta vaadimme yksimielisesti kansanäänestystä, jota edeltäisi laaja ja aidosti moniarvoinen julkinen keskustelu jokaisessa maassa.
Nyt kahdeksan kuukauden jälkeen olemme aivan yhtä vakuuttuneita, että kantamme on oikea. Kantamme on mielestäni itse asiassa vahvistunut sitä mukaa, kun Euroopan vasemmistossa käyty keskustelu on kehittynyt. Kantamme on vahvistunut myös monien jäsenvaltioiden kokemusten perusteella sekä komission työn perusteella – sen toiveista huolimatta.
Euroopan vasemmiston keskustelu on ollut mitä mielenkiintoisinta. Valmistelukunnan työn julkistamista seuranneina viikkoina ja kuukausina olemme havainneet, että kantamme on entistä enemmän samoilla linjoilla Euroopan sosiaalifoorumin sekä vaihtoehtoista globalisaatiota kannattavien liikkeiden pääedustajien kanssa. Lisäksi parlamentin muiden ryhmien tai niiden poliittisten perheiden näkyvät edustajat ovat omineet muutamia perusteluistamme ja käyttäneet jopa samoja sanamuotoja, mistä olen erittäin kiitollinen. He ovat kylläkin asettaneet rinnakkain ajatuksia, jotka ovat minun mielestäni ristiriidassa keskenään. Tämän korjaisi kuitenkin terve julkinen keskustelu.
Yhtä merkittäviä ovat kokemukset, joita on saatu tänä aikana eri EU-maissa. Kiivaita sosiaalisia taistoja on aloitettu kaikkien hallitusten Eurooppa-politiikkaan pesiytyneitä liberaaleja uudistuksia vastaan. Juuri tämän takia vain päivä sen jälkeen, kun oikeisto oli kärsinyt Ranskassa selvän vaalitappion, komissio ryhtyi toimeen estääkseen Ranskan politiikkaa muuttumasta esittämällä uhkavaatimuksen, jonka mukaan Ranskan on jatkettava uudistuksiaan.
Komissio on vieläpä laatinut juuri raportin Lissabonin strategian edistymisestä. Strategiassa asetettiin neljä vuotta sitten sosiaalisia tavoitteita, jotka piti saavuttaa liberalismin avulla. Mitä arviossa tarkkaan ottaen todetaan? Siinä selvitetään yksityiskohtaisesti, että ensimmäisen kerran kymmeneen vuoteen euroalueelta on hävinnyt 200 000 työpaikkaa enemmän kuin sinne on syntynyt, vaikka ilmoitettu tavoite oli täystyöllisyys vuoteen 2010 mennessä. Samasta asiakirjasta käy ilmi, että yli kuudesosa 15-vuotiaista eurooppalaisista – lainaan komissiota – "on vailla tarvittavia vähimmäistaitoja (luku-, kirjoitus- ja laskutaito)". Tämä antaa jonkinlaisen käsityksen siitä, miten syvässä kriisissä liberaali malli on, vaikka sen avulla meidän pitäisi olla alle kuuden vuoden päästä maailman dynaamisin tietoon perustuva talous.
Suurin osa ryhmäni jäsenistä ei odota ihmeitä Eurooppa-neuvostolta missään asiassa. Eurooppa-neuvosto kokoontuu pari päivää Euroopan parlamentin vaalien jälkeen – pelkkää sattumaa, kuinkas muuten. Toistamme lujasti vaatimuksemme kansanäänestyksestä, jota pitää edeltää aito keskustelu, jonka ansiosta kansalaiset saavat tietoa tosiasioista. Mielestämme kesäkuussa aikailematta järjestettävä selvä ja kiistaton äänestys olisi paras viesti tulevan sopimuksen laatijoille.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi esittää henkilökohtaisen huomautuksen, sillä tämä on viimeinen puheeni tällä vaalikaudella. Jos äänestäjäni niin haluavat, jatkan toverieni kanssa etunenässä taistelua parlamentissa vaihtoehtoisen Euroopan puolesta. Muussa tapauksessa teemme niin muualla, kävi miten kävi. Nähdään pian!
Frassoni (Verts/ALE ).
   – Arvoisa ministeri Roche, perustuslakia koskevan valmistelukunnan työn ja hallitustenvälisessä konferenssissa tehdyn työn välillä on perustava ero, jolla on valitettavasti vain selvästi kielteistä vaikutusta lopputulokseen.
Valmistelukunnassa kaikki tai lähes kaikki oli näkyvää, myös kriisit ja muut tapaukset. Lopputulos syntyi monimutkaisesta työstä, ja meille jäi käteen juuri ja juuri riittävä kompromissi. Teidän työnne tehdään sitä vastoin salaa, ja meidän pitää käyttää pikkulintuja, jotta saamme tietää, mitä on meneillään. Valitettavasti myös meidän edustajamme ja heidän virkamiehensä leikkivät mielellään diplomaattia eivätkä vastoin velvollisuuttaan kerro, mitä hallitustenvälisessä konferenssissa todella tapahtuu.
En pidä lainkaan siitä, mitä todella tapahtuu, ja ryhmäni pitää siitä vielä vähemmän. Optimismin sävyttämä show, jossa tiedotusvälineille ja kansalaisille syötetään pelkkää rauhoittavaa puppua, kätkee mielestäni tosiasiassa taakseen jälleen mahdollisuuden niiden vanhojen ja uusien hallitusten voittoon, jotka näyttävät iloisesti pitkää nenää koko Euroopan eduille. Näyttää siltä, että tätä mieltä on myös komissio, joka on paljastanut meille nyt seremonioiden ja diplomatian taustalta linjan, joka menee täysin toiseen suuntaan, kuin mistä Dublinissa on määrä sopia.
Arvoisa ministeri Roche, kun tänään luetaan tekstiä, jota virkamiehenne työstävät, Altiero Spinelli olisi taatusti innostunut tästä kertomaan uudelleen tarinan "Vanhus ja meri": kuten muistatte, palatessaan rantaan suuren kalan kanssa, vanhus huomasi, että hait olivat ahmineet kalan.
Ministeri Roche ilmoitti, ettei hän halua puuttua yksityiskohtiin. Se on sääli. Jos hän olisi näin tehnyt, kaikille olisi tullut selväksi, miten kalliisti tästä joudutaan maksamaan myös ministeri Blairin ja hänen kansanäänestyksensä takia. Ensinnäkin kun oikeus- ja sisäasioiden alalla säilyy yksimielisyyden vaatimus, voidaan heittää hyvästit terrorismin torjunnalle, jossa nähdään tänään todennäköisesti kiinnostava jakso, kun käsitellään Euroopan unionin kansalaisten oikeuksien luovuttamista Yhdysvalloille matkustajasopimuksissa. Toiseksi kun vahvistetaan Yhdistyneen kuningaskunnan Thessalonikissa esittämää, perusoikeuskirjaan lisättävää tulkintaklausuulia, perusoikeuskirja ja sen todistusvoima ovat käytännössä hyödyttömiä. Puhumattakaan siitä, että Euroopan parlamentin hyväksyntävalta poistetaan rakennerahastoja koskevissa päätöksissä tai että parlamenteilta poistetaan veto-oikeus muutoksista päätettäessä.
Olemme siis tänään täysin toisessa tilanteessa kuin eilen: eilinen oli päivä, jona haaveista tuli totta. En tietenkään haluaisi, että meidän pitää tänään alkaa noukkia valmiiksi romuttuneiden haaveiden palasia.
Ensimmäinen tehtävämme on nyt kertoa kansalaisille, että puheenjohtajavaltio on päättänyt neuvotella juuri niillä ehdoilla, jotka parlamentti hylkäsi joulukuussa. Toinen tehtävämme on käynnistää vakava keskustelu siitä, mitä seuraa, jos kansanäänestyksen tulos on kielteinen. Tämän pitäisi mielestäni olla päivänselvää: jos sanoo "ei" perustuslaista järjestettävässä kansanäänestyksessä, jättäytyy Euroopan ulkopuolelle, kuten Spinelli on sanonut. 
Žiak (UEN ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on tänään kunnia esiintyä ensi kertaa tämän 450 miljoonan kansalaisen yhdistyneen Euroopan edustajien edessä äidinkielelläni, slovakiksi. Vuosien ajan toivoin, että Slovakiasta tulisi suvereenina valtiona jonain päivänä Euroopan unionin täysimääräinen jäsen. Euroopan unionin toiminnan jatkuminen tehokkaana historiallisen laajentumisen jälkeen edellyttää ehdottomasti toimielinrakenteen muuttamista uusiin olosuhteisiin sopivaksi. Ensimmäinen edessämme oleva koitos on siis perustuslakisopimuksen hyväksyminen – siinäpä vasta koitosta kerrakseen!
Perustuslakisopimuksen hyväksyminen on kuitenkin mahdotonta, elleivät jäsenvaltioiden kansalaiset tunne tätä tärkeää asiakirjaa omakseen. Eurooppaa ei pidä jakaa vanhaan ja uuteen, eikä valtioita pidä luokitella pieniksi ja suuriksi, rikkaiksi ja köyhiksi. Jos Euroopan halutaan todella yhdistyvän, on kuunneltava jokaista kansakuntaa, jokaista kansalaista. Kansalaisille ja jäsenvaltioille on annettava tilaisuus muodostaa oma mielipiteensä Euroopan unionista omien perinteidensä mukaisesti, ja itsemääräämisoikeuden periaatetta täytyy noudattaa kulttuuriin liittyvissä ja eettisissä kysymyksissä. Olen täysin vakuuttunut siitä, että unionin uudistuksen tarkoituksena ei ole luoda supervaltiota vaan ylikansallinen elin, jonka legitiimiys perustuu jäsenvaltioiden ensisijaiseen legitiimiyteen. Perustuslakisopimuksella on taattava tehokas rinnakkainelon malli, jonka peruspilareja ovat suvaitsevaisuus ja keskinäinen luottamus. Saanen muistuttaa teille pienten valtioiden oikeuksista. Pienille valtiolle rahoitusmekanismit ja tehokas aluepolitiikka ovat erityisen tärkeitä.
Euroopan komission tulevasta kokoonpanosta olen sitä mieltä, että jokaisella jäsenvaltiolla on oltava oma täysivaltainen komission jäsenensä, jolla on tarkkaan määritetyt valtuudet. Euroopan unionin on perustuttava jäsenvaltioiden yhdenvertaisuuden periaatteeseen. Kymmenen uuden valtion liittyminen unioniin ei tarkoita, että yhdentymisessä olisi tultu tien päähän. Perustuslakisopimuksen hyväksyminen ei myöskään tee loppua unionin uudistuksista, ja siksi tässä vaiheessa ei ole mahdollista ratkaista kaikkia kysymyksiä, jotka liittyvät Euroopan unionin toimintaan. On tärkeää, että tähtäämme yhteisten tavoitteiden saavuttamiseen.
Arvoisa puhemies, haluan vilpittömästi toivottaa irlantilaisille tovereillemme ja todella kaikille meille onnistuneita ratkaisuja näissä asioissa, joista on keskusteltu niin intohimoisesti. Toivon, että kesäkuun huippukokouksessa edistytään perusteellisesti, ja ehkäpä kaiken kruunaa kaikkien kansallisten valtuuskuntien yksimielisesti hyväksymä perustuslakisopimus. 

Abitbol (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, noin 300 miljoonaa äänestäjää kokoontuu uurnille 25 maassa 10.–13. kesäkuuta – ajankohta riippuu maasta – tietämättä vastausta kahteen keskeiseen kysymykseen: Millainen perustuslaki Euroopan unionille tulee? Mitkä ovat Euroopan unionin rajat?
Euroopan unionille on mielestäni tyypillistä, että se halveksii kansakuntien ja kansalaisten täysivaltaista ääntä. Federalistinen perustuslaki pidetään piilossa, mutta se paljastetaan kolme päivää myöhemmin – kolme päivää vaalien jälkeen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, yritättekö todella uskotella meille, että valmistelukunnan lähes kaksi vuotta kestäneen työn ja hallitustenvälisen konferenssin jälkeen ette ole valmiita esittelemään perustuslakia kansalaisille ennen vaaleja? Kaikella kunnioituksella, todelliset tarkoitusperänne paistavat täysin läpi, kuten juuri sanoitte.
On syytä tehdä selväksi, että Turkin liittymisen jälkeen Euroopan unionilla olisi yhteinen raja Irakin kanssa. Asiasta tehdään parin kuukauden kuluessa kansalaisten selän takana päätös, jonka tulos tiedetään jo etukäteen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, monien toiveet olivat korkealla Irlannin puheenjohtajakauden suhteen. Todellisuudessa olette vain muuranneet uuden tiilen yhä paksumpaan seinään, joka ei enää jaa Eurooppaa kahtia vaan erottaa sen yläpuoleen eli toimielinten Eurooppaan ja alapuoleen eli kansaan. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin esittää teille saman ehdotuksen kuin viime kerralla. Muistaakseni pääministeri oli silloin täällä. Miksei kesäkuun huippukokousta aikaistettaisi viikolla, yhdellä ainoalla viikolla? Tällä tavoin osoittaisitte kansalaisille, ettei Euroopan unioni pelkää omaa varjoaan. 
Berthu (NI ).
   – Arvoisa puhemies, minulla on suuri ilo täyttää tänään yksi alkuperäisen yhteisön keskeisistä tavoitteista ja toivottaa kommunismin ikeestä vapautuneet Itä-Euroopan maat tervetulleiksi unioniin.
Euroopan historiassa kääntyy uusi lehti, joka on erittäin lupaava, mutta unionin on edelleen muutettava perin pohjin ajatteluaan ja toimintaansa. Meidän on vielä tehtävä kaikki tarvittavat muutokset. Euroopan unioni laajeni 25 jäsenvaltion unioniksi, mutta sen toimielimet perustuvat edelleen yhtenäiseen malliin, jossa on säilynyt jotakin Euroopan vanhasta blokkijaosta: valtaa haetaan ylikansallisesta hierarkiasta ja kansallisesta itsemääräämisoikeudesta pyritään pääsemään eroon.
Neuvoteltavana oleva Euroopan perustuslakiehdotus on täydellinen esimerkki tällaisesta ajattelusta ja sopii näin ollen huonosti laajentuneen 25:n, 30:n tai jopa useamman jäsenvaltion unionin hallintaan. Toivottavasti unioni tajuaa pian – ehkäpä juuri uusien jäsenvaltioiden avustuksella – että kansallisten demokratioiden legitiimiyttä on aika elvyttää ja että on järjestettävä mahdollisuus kokemusten vaihtoon sekä niiden näyttämän esimerkin seuraamiseen siten, että kansojen vapauteen perustuvissa joustavissa toimielimissä vallitsee Euroopan perinteinen moniarvoisuus. 
Kirkhope (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, 1. toukokuuta meillä oli tilaisuus juhlia yhtä suurimmista sodanjälkeisistä saavutuksista. Tuskin kukaan kuvitteli 20 vuotta sitten, että Euroopan unionin rajat ulottuisivat Baltian maihin ja Puolaan. Tuolloin vastassamme oli vihamielinen Neuvostoliitto, joka peitti Keski- ja Itä-Euroopan rautaesirippunsa taakse. Kylmä sota oli ilmeinen, ydinasevarustelu täyttä totta, ja monet Euroopan kansat oli alistettu yhden puolueen sosialistidiktatuurin valtaan. On aika kiittää Luojaa siitä, että voimme nyt istua noiden aiemmin sorrettujen kansojen vaaleilla valittujen edustajien vierellä. Liberaalidemokratia on voittanut.
Iloitsemme myös siitä, että nämä kansat ovat Naton jäseniä. Nato on maailman kaikkien aikojen menestynein puolustusjärjestö. Ei voisi kuvitellakaan, että Euroopan kansat sotisivat keskenään. Olemme saavuttaneet suuren tavoitteen, ja sitä on vaalittava.
Puolueeni juhlii tällä viikolla: on kulunut 25 vuotta siitä, kun Margaret Thatcher valittiin Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeriksi. Minulla oli kunnia istua hänen hallituksessaan. Tänään on syytä palauttaa mieliin hänen suurimmat saavutuksensa maanosamme rauhan puolesta. Hän teki ehkä enemmän kuin yksikään aikamme länsimaiden poliittinen valtiomies on koskaan tehnyt vastatakseen kommunismiin ja edistääkseen rautaesiripun romahtamista.
Olin valmistelukunnan jäsen ja tiedän, että maanosamme tulevaisuudesta käydään lähivuosina lukuisia keskusteluja myös tulevia perussopimuksia käsiteltäessä. Puolueeni näkee Euroopan unionin selkeästi kansallisvaltioiden unionina. Uudet jäsenvaltiot ottavat nyt osaa keskusteluihin. Euroopan kansat haluavat rauhaa, vapautta ja turvallisuutta. Meidän on turvattava nämä päämäärät, ja meidän on tehtävä niin avoimuuden ja keskinäisen kunnioituksen hengessä. Euroopan unionin pitäisi kuitenkin täyttää kansalaistensa toiveet kumppanuussuhteissa Yhdysvaltoihin. Laajentumisen myötä Yhdysvaltojen puolesta puhuminen vahvistuu.
Talouden saralla uudet jäsenvaltiot tuovat elinvoimaa ja kokemusta talousuudistuksen tarpeesta. Meidän kaikkien on lisättävä kilpailukykyämme ja luovuttava menneistä talouden käytännöistä.
Olimmepa tulevaisuuden Euroopasta mitä mieltä tahansa, tällä viikolla voimme juhlistaa Euroopan kansojen uudelleenyhdistymistä. Puolueeni on ajanut tätä asiaa jo kauan, ja ilmoitamme varauksettomasti joukkoomme liittyneille, että olette erittäin tervetulleita. 
Hänsch (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tänään on sanottu jälleen lähes kaikki perustuslain ja sen sisällön tarkastelun aikataulusta. Olemme tyytyväisiä puheenjohtajavaltio Irlannin taitavaan ja määrätietoiseen toimintaan, jotta perustuslaista saataisiin ratkaisu aikaan kesäkuun loppuun mennessä. Yhdyn täysin komission jäsenen Vitorinon esittämiin vaatimuksiin ja hänen antamiinsa varoituksiin. Voin todistaa, että hän toimi näkyvästi valmistelukunnan puheenjohtajistossa, mistä hän on ansainnut parlamentin kiitokset.
Mihin perustuslakia tarvitaan? Vain perustuslain avulla Euroopan unioni pystyy täyttämään maailmanlaajuiset vastuutehtävänsä. Ilman perustuslakia Euroopan valtiot ovat vain pelinappuloita muiden valtojen pelissä. Vain perustuslain avulla ne pääsevät itse pelaamaan. Vain perustuslaki tekee Euroopan unionista vahvemman, tehokkaamman ja demokraattisemman – ei pelkästään suuremman. Ilman perustuslakia unioni rappeutuu vähitellen tulliliitoksi. Vain perustuslain avulla unionista tulee jälleen kiinnostava kansalaisten silmissä, sillä siitä tulee ymmärrettävämpi ja vastuullisempi. Ilman perustuslakia ihmisiltä katoavat loputkin rippeet luottamuksesta Euroopan yhdentymisen tulevaan elinkelpoisuuteen.
Epäonnistuminen ei tarkoittaisi pelkästään suuren toivon romahtamista. Epäonnistuminen tarkoittaisi paluuta juonittelun ja kaunan täyttämään Eurooppaan, ja se olisi Euroopan yhtenäisyyden lopun alku. Painopisteet, etujoukot ja eri tahtiin eteneminen – yksikään näistä vaihtoehdoista ei voi korvata perustuslakia. Toimintalinjojen ja liittoumien Eurooppa, niin kutsuttu strateginen kumppanuus, ei ole sitä, mitä tarvitaan. Euroopan unionista ei pidä tehdä tilkkutäkkiä, joka hämmentää kotimaidemme kansalaisia ja saattaa unionin huonoon valoon ympärillämme olevien keskuudessa. Yksi perustuslain avaintekijöistä on tasapaino. Se oli ja on edelleen keskeistä Euroopan rauhalle ja vakaudelle.
Vanhan Euroopan valtiot yrittivät satoja vuosia päästä tasapainoon. Diplomatiassa käytettiin toimintalinjoja ja liittoumia, ja taistelukentällä verta ja rautaa. Nyt 2000-luvun uuden Euroopan perustuslaki saa aikaan tasapainon, kun kaikki valtiot voivat osallistua yhdenvertaisesti ja kun kutakin painotetaan yhteisissä toimielimissä sopivasti kaikkien mielestä reilulla tavalla. Uuden Euroopan perustuslaki korvaa vanhan Euroopan voimatasapainon toimielinten välisellä tasapainolla sekä tasapainottamalla valtioiden ja kansalaisten legitiimiyden. Uutta maailmanjärjestystä ei tule kymmenessä vuodessa, vaan se on täällä jo nyt. Ellemme me eurooppalaiset valmistaudu nyt, jättäydymme maailmanhistorian ulkopuolelle ensin poliittisesti ja sitten väistämättä myös taloudellisesti. Perustuslakiin perustuva eurooppalaisten unioni on vastauksemme globalisaatioon.
Historiasta ei löydy ennakkotapausta toimillemme. Se vaatii poliittista rohkeutta ja lujaa uskoa vanhan maanosamme tulevaisuuteen. Oikeudelliselta kannalta perustuslaki on perussopimus, joka korvaa voimassa olevat Euroopan unionin perussopimukset. Siinä määrätään kuitenkin kaikkien maailman demokraattisten perustuslakien tapaan, miten valta laillistetaan ja miten sitä rajoitetaan. Poliittiselta kannalta perustuslaki tekee laajentuneesta Euroopan unionista lujemman, tehokkaamman, vastuullisemman sekä helpomman hallita ja ymmärtää. Näin ihmiset tuntevat unionia paremmin ja luottavat siihen enemmän.
Historialliselta kannalta perustuslaki merkitsee kuitenkin Euroopan unionin uudelleen perustamista. Tällainen unioni on esimerkillinen sekä siihen kuuluville että sen ulkopuolisille maille. Se on rauhan, vapauden ja oikeudenmukaisuuden unioni. 
Malmström (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Vitorino, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuljeksimme kaikki epäilemättä edelleen ympäriinsä huumaantuneina Euroopan yhdistymisen historiallisen viikonlopun juhlinnasta. Tunnen todella olevani etuoikeutettu saadessani olla täällä parlamentissa yhdessä 24 maasta kotoisin olevien kollegojen kanssa. Euroopan unionista ei tule koskaan entisenlaista.
Arki kuitenkin koittaa juhlinnan jälkeen. Euroopan unionin arjelle ovat ominaisia neuvottelut, keskustelut ja kompromissit. Tämä menetelmä on kaikin puolin parempi kuin muut, kun on kyse Euroopan laajuisen yhteistyön edistämisestä, mutta sillä on myös puutteensa. Aina ei ole helppoa yhdistää, kun mukana on niin monenlaisia maita, toiveita, kulttuureja, taustoja ja odotuksia. Kansalaiset esittävät meille monia pyyntöjä ja painostavat meitä, ja Euroopan unionin odotetaan toimivan kunnolla ja tuovan hyvää mukanaan. Tämän vuoksi tarvitaan sääntökirja, perustuslaki. Kunnioitimme tänään Altiero Spinellin muistoa. Hän, jos kuka, taisteli perustuslain puolesta. Ei ole mitään parempaa tapaa kunnioittaa hänen muistoaan kuin varmistaa, että Euroopan kansalaiset saavat Euroopan perustuslain.
Unioniin liittyneet uudet maat ovat tehneet matkan varrella valtavasti töitä. Valitettavasti vanha unioni ei ole osoittanut muutoshaluaan lainkaan samassa määrin. Edessämme on suuria haasteita. On kasvihuoneilmiön kaltaisia ympäristöuhkia, järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjuntaa sekä naisilla ja lapsilla käytävää hirvittävää kauppaa. Meidän on luotava maanosa, jolle on ominaista kasvu ja talouskehitys. Meidän on luotava yhteinen eurooppalainen ulkopolitiikka, ja meidän on osallistuttava aktiivisemmin maailmanlaajuisiin toimiin rauhan, demokratian ja vapaakaupan puolesta. Näitä kysymyksiä ei voida ratkaista tehokkaasti ja tyydyttävällä tavalla Nizzan sopimusta noudattaen.
Olemme lukeneet läksymme täällä parlamentissa. Asetuimme tukemaan valmistelukunnan perustamista. Esitimme aktiivisesti näkemyksiämme. Nyt neuvoston on aika osoittaa, että sekin on lukenut läksynsä. Meidän on osoitettava 25 maan 450 miljoonalle kansalaiselle, että uusi Euroopan unioni on kohonnut uuteen asemaansa. Meidän on osoitettava, että pystymme muuttumaan ja että haluamme muuttua, jotta kohtaamamme ongelmat saadaan ratkaistua ja yhdistyneen Euroopan koko potentiaali saadaan käyttöön. Haluankin kiittää puheenjohtajavaltio Irlantia sen valtavasta työstä ja toivottaa sille onnea, jotta me kaikki näkisimme, kuinka Euroopan perustuslaki hyväksytään tulevassa kesäkuun huippukokouksessa. 
Kaufmann (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuuntelin kiinnostuneena, mitä ministeri Roche ilmoitti aiemmin: neuvoston puheenjohtajavaltio Irlanti laatii ehdotuksensa edeltäjänsä Italian ehdotusten pohjalta. Arvoisa ministeri Roche, pohjimmiltaan nyt on vain niin, ettei kansalaisilla ole hajuakaan siitä, mitä neuvotteluja nyt on meneillään ja mitä mieltä perustuslakiehdotuksesta nyt ollaan. Valmistelukunnan laatimaa tekstiä riepotellaan kuitenkin edelleen perin pohjin, vaikka perustuslaki olisi määrä hyväksyä Irlannin puheenjohtajakauden lopussa muutaman viikon päästä. Minun on näin ollen esitettävä valmistelukunnan entisenä jäsenenä seuraava vetoomus neuvostolle ja sen puheenjohtajavaltiolle Irlannille.
Ensinnäkin Euroopan keskuspankki on aloittanut jälleen painostuksen, jotta I osan tavoitetta tarkistettaisiin, mutta asiassa ei pidä missään nimessä antaa myönnytyksiä. Valmistelukunta on todennut, että EKP:n pitäisi jatkossa edistää kestävän kasvun, työllisyyden ja hintatason vakauden tasapainoa, ja asian pitäisi olla näin loppuun käsitelty. Toiseksi perustuslakiehdotuksen III osaa on muutettava – kuten parlamentti on painokkaasti vaatinut – poliittisesti ja oikeudellisesti sitovalla tavalla I osan perusmääräysten mukaisiksi, jotta Euroopan unionin sosiaalinen ulottuvuus voidaan taata. Toisin sanoen ilmaisu "avoin markkinatalous" on korvattava ilmaisulla "sosiaalinen markkinatalous", jotta vältetään tasoittamasta tietä hillittömälle kapitalismille.
Kolmanneksi asetun jäsen Poetteringia vastaan ja totean, ettei perustuslain johdanto-osassa pidä mainita Jumalaa. Euroopan unionissa asuvia ihmisiä ei pidä jakaa uskovaisiin ja ei-uskovaisiin. Jumalan mainitseminen ei ole muutenkaan sopiva neuvotteluvaltti, jotta puolalaiset saataisiin esimerkiksi hyväksymään ministerineuvoston kaksinkertainen määräenemmistö, eikä sitä saa käyttää yritettäessä kaataa ajatusta Turkin liittymisestä unioniin.
Perustuslaista tarvitaan todella kansanäänestystä, ja olen vaatinut sitä jo valmistelukunnassa. Euroopan unionin kansalaisten pitää saada sanoa viimeinen sana, sillä kyse on heidän tulevaisuudestaan. Vaadin, että perustuslaista on järjestettävä Euroopan unionin laajuinen kansanäänestys samana päivänä kaikissa jäsenvaltioissa. Ehdottaisin päivämääräksi 8. toukokuuta 2005. Se on fasismin kukistumisen 60-vuotispäivä ja Eurooppa-päivän aatto, joten se olisi oikein mainio äänestyspäivä. 
Maes (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, puhemies muistutti meille juuri äsken Jean Monnet'sta sekä hänen sanoistaan, joiden mukaan me emme ole Yhdysvallat vaan yhdistynyt kansa. Haluaisin muuttaa tämän muotoon "yhdistyneet kansat".
Toivotimme eilen tervetulleiksi kymmenen uutta maata, ja kymmenen uuden jäsenvaltion liput on nyt nostettu salkoihin. Haluaisin kiinnittää nyt huomionne lippuihin, jotka kuuluvat sellaisille alueille ja kansoille, joilla ei ole ollut tarpeeksi onnea, jotta ne olisivat voineet perustaa valtion. Historiankulku on määrännyt, että tällä hetkellä muutamien suurten maiden ohella... 
Puhemies.
   Jäsen Maes, olkaa hyvä ja laskekaa liput alas, viestinne on mennyt perille. Säännöt ovat yksiselitteiset, joten olkaa hyvä ja noudattakaa niitä. 
Maes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, liput lasketaan alas odottamaan, että Euroopan unioni tunnustaisi ne. Kuusi jäsenvaltiota on tosiasiassa kooltaan pienempiä kuin alueet, joiden liput ovat esillä tänään. Tällä tarkoitamme sitä, että toivotamme uudet jäsenvaltiot tervetulleiksi, mutta samalla kehotamme neuvostoa ja komissiota tunnustamaan, ettei kielten ja kulttuurien todellisuutta ja Euroopan kansojen monimuotoisuutta voi typistää pelkästään valtioihin. Tiedämme ja ymmärrämme liiankin hyvin, että olemme yhtä suurta perhettä, mutta uudessa perustuslaissa itsemääräämisoikeus on jaettava ylikansallisella tasolla. Näin Euroopan unioni voi ottaa maailmassa aseman, joka vastaa 450 miljoonan kansalaisen arvoa. Samalla jäsenvaltioita on vaadittava tunnustamaan, että joidenkin jäsenvaltioiden sisällä on eroja, joita ei ole tunnustettu riittävästi.
Periaatteessa uudessa perustuslaissa on jo nyt tämä tilanne. Periaatteet on kirjattu, mutta loppu riippuu jäsenvaltioista. Haluaisimme jäsenvaltioiden ymmärtävän, että niiden on tunnustettava alueellaan asuvien kansojen monimuotoisuus, jottei näistä perustuslaillisista alueista tarvitse tulla valtioita. Historian kuluessa nämä alueet ovat hukanneet tilaisuutensa. Vaikka tahdomme kaikki yhdessä jakaa itsemääräämisoikeuden ylikansallisella tasolla, tahdomme myös, että toissijaisuusperiaatetta sovelletaan ylhäältä alas ja että kieliä ja kulttuureja suojellaan. Esimerkiksi katalaani on kieli, jota puhuu 10 miljoonaa ihmistä. Emme oikein sulata sitä, että tällainen kieli tunnustetaan Euroopan unionissa vain, jos Espanja niin haluaa. Eikö riitä, jos sitä haluaa kymmenen miljoonaa kansalaista?
Kiitos tarkkaavaisuudestanne. Toivon, että uudessa perustuslaissa kiinnitetään asianmukaista huomiota tähän syvälle pureutuvaan todellisuuteen, joka on vanhempi kuin jäsenvaltiomme. 

– Yleisö ei saa osallistua istuntoon. Pyydän siis hiljaisuutta. 
Szczygło (UEN ).
    Arvoisa puhemies, kun Euroopan unionin uusien jäsenvaltioiden liput nostettiin eilen salkoon täällä Strasbourgissa, Puolassa juhlittiin Euroopan ensimmäisen ja maailman toisen kirjoitetun perustuslain eli vuonna 1791 tehdyn Puolan perustuslain vuosipäivää. Perustuslain tarkoituksena oli tehdä Puolasta oikeudenmukainen ja tehokas maa.
Euroopan unionin perustuslakisopimuksen odotetaan kruunaavan Euroopan suuren yhdentymishankkeen, jota Puolassa odoteltiin lähes 50 vuotta. Eurooppa-valmistelukunnan laatima ehdotus ei kuitenkaan ennusta hyvää sen enempää Euroopan unionin tulevaisuudelle kuin Puolalle ja unionin muille jäsenvaltioille.
Yhteisömme tarvitsee erilaista perustuslakia – sellaista, josta ei seuraa ylenpalttista keskittämistä ja sääntelyä. Jos tahdomme kehittyä nopeasti ja kilpailla menestyksekkäästi globaalistuvassa taloudessa, unionin ei pidä säännellä talouden jokaista alaa. Kaikella sääntelyllä on kielteinen vaikutus kilpailukykyyn ja se haittaa kehitystä. Niinpä uutta perustuslakia ei saa nostaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden perustuslakien yläpuolelle. Silloin luovuttaisiin kansallisesta itsemääräämisoikeudesta.
Kuten perustuslakisopimuksessa määritellään, unionin on perustuttava yhteisvastuullisuuden periaatteelle, joka tukee yhteisöämme ja jolle uusi Länsi-Euroopan sodanjälkeinen järjestys perustui vuosien ajan. Yhteisvastuullisuuden periaatteella on erityistä merkitystä kotimaassani Puolassa. Me puolalaiset taistelimme vapaudesta yhteisvastuullisuuden hengessä.
Eurooppa ei voi katkaista kristillisiä juuriaan. Jos se niin tekee, se on vaarassa kokea tuskallisen hitaan kuoleman. Tämä tarkoittaa sivilisaatiomme kuolemaa, sillä siitä tulisi kykenemätön selviytymään lukuisista uhkista, joita maailmassa on vastikään ilmaantunut.
Olen puhunut perustuslaista, jonka ansiosta unionista tulee vahva, kilpailukykyinen kumppani kansainvälisissä suhteissa, joissa noudatetaan perusperiaatteita. Euroopan perustuslain pitäisi yhdistää Euroopan unionin kansat ja kansakunnat. Euroopan unionin pitäisi pysyä vahvana kansallisvaltioiden liittona, jota sitoo yhteisvastuullisuus. Unionin voima ja legitiimiys perustuu suvereenien maiden mandaattiin ja yhteistyöhaluun. 
Farage (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, vannoutuneena Euroopan unionin vastustajana minun on myönnettävä, että päällisin puolin meneillään on hyvä viikko. Euronationalismi voitti, ja juuri tästähän on kyse: euronationalismissa ei koskaan hyväksytä kielteistä vastausta. Käytetty kieli on minusta erittäin mielenkiintoista. Jatkuvasti puhutaan Euroopan "uudelleenyhdistymisestä", mutta minä ihmettelen, mistä mallista oikein puhutaan.
Mahtavatko kymmenen uutta jäsenvaltiota todella tietää, mihin ne ovat ryhtyneet? Ymmärrän täysin, miksi ne halusivat liittyä Natoon, jossa hallitukset tekevät yhteistyötä keskenään. Viime viikolla ne liittyivät kuitenkin Euroopan unioniin, josta tulee toisenlainen vain kuuden viikon kuluttua, sillä perustuslaista tulee uusi oikeusjärjestys. Toivon todella, että kymmenen uuden jäsenvaltion hallitukset antaisivat kansalaisilleen jälleen mahdollisuuden äänestää kansanäänestyksessä, sillä kansalaiset äänestäisivät jostain vallan muusta, kuin mistä he tekivät aiemmin kaupat.
Tšekit ja unkarilaiset muistavat taatusti hyvin Breznevin opin rajoitetusta itsemääräämisoikeudesta. Nyt he liittyvät samanlaiseen järjestelmään, jota vain kutsutaan jaetuksi itsemääräämisoikeudeksi. Jokaisen demokraatin on suoraan sanottuna mahdoton hyväksyä tällaista perustuslakia, koska 59 artiklan ehtoja eli unionista eroamisen ehtoja ei voida mitenkään hyväksyä.
Ihmiset huomaavat pian, ettei täällä mikään ole sitä, miltä näyttää. Yhteistyö tarkoittaa pakottamista. Toimivaltuudet tarkoittavat valtaa. Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen antaa mahdollisuuden unionin keskitetylle valvonnalle, mikä on kauheaa. Voin vain todeta, että mielestäni kuilu Euroopan poliittisen eliitin ja tavallisten kadunmiesten ja -naisten välillä on nyt suurempi kuin koskaan. Sitä suurempi sääli. 
Biela (NI ).
    Arvoisa puhemies, haluan saada Puolan äänen kuuluville parlamentin keskustelussa, jota käydään sopimuksesta Euroopan perustuslaiksi. Puolastahan tuli 3. toukokuuta 1791 Euroopan ensimmäinen maa, jossa hyväksyttiin demokraattinen perustuslaki. Eilen oli tuon suuren tapahtuman 213-vuotisjuhlapäivä.
Toukokuun perustuslaki vastasi ihmisten demokraattisia ja täysivaltaisia toiveita. Se perustuu kuitenkin tiukasti kristillisiin arvoihin, jotka yhdistivät Keski- ja Itä-Euroopan valtioita ja kansoja ja jotka mainitaan toukokuun perustuslaissa.
Valitettavasti nykyisessä ehdotuksessa Euroopan unionin perustuslaiksi ei mainita lainkaan kristillisiä juuria, jotka kuuluvat Euroopan unionin perustan tärkeisiin arvoihin. Lisäksi ehdotus herättää huolta jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuden säilymisestä. Euroopan unionissa yhdentymisen ja yhtenäisyyden tiestä tulisi tällaisen perustuslain takia entistäkin pidempi ja hankalampi. Yhdentymistä ja yhtenäisyyttä ei voida saavuttaa perustamalla uusi keskusvalta. Entisen itäblokin maat ovat vapautuneet vasta äskettäin kommunismia kannattavan keskusvallan kahleista. Ne eivät halua joutua jälleen jonkinlaiseen uuteen keskitettyyn organisaatioon.
Nykyisenlaisessa Euroopan unionissa jäsenvaltioilla ja kansoilla on oltava takeet itsemääräämisoikeuden säilymisestä. Ne tarvitsevat myös kulttuuri-identiteetin sekä uskoa ja perinteitä vaalivan yhteisön. Puolalaista yhteisvastuullisuutta ei olisi olemassa ilman puolalaista paavia, jonka oma usko ja esimerkki näyttää, miten uusi Eurooppa voi rakentua rakkauteen perustuvan kulttuurin ympärille. Tämän uuden järjestyksen ansiosta vaikeudet ja konfliktit voitettaisiin ja samalla saataisiin ratkaistua kielten sekamelska, joka aiheutti erimielisyyksiä raamatullisen Baabelin tornin rakentajissa ja sai heidät lopulta hajoamaan erilleen.
Rakkauteen perustuvan kulttuurin keskeisiä periaatteita on julistettu kristinuskossa iät ja ajat. Paavi Johannes Paavali II on puolustanut niitä erityisen karismaattisella tavalla. Näiden periaatteiden ansiosta oli ensinnäkin mahdollista rikkoa kommunistisen totalitarismin kahleet, ja prosessi alkoi Puolasta. Samojen periaatteiden ansiosta voitiin Eurooppaan perustaa myöhemmin uusi demokraattinen järjestelmä. Niiden ansiosta voidaan nyt myös voittaa pelot, ennakkoluulot ja viha. Niiden avulla ihmiset ymmärtävät toisiaan ja rakentavat taloudellista ja poliittista demokratiaa Eurooppaan, joka säilyy turvassa maailmantalouden globalisaation vaaroilta.
Euroopalla ja Euroopassa asuvilla kansoilla on oma demokraattinen perinteensä. Ne löytävät voiman sen vahvistamiseksi ja levittämiseksi sekä tarvittaessa myös puolustamiseksi.
Jumala siunatkoon Euroopan parlamenttia tällaisen yhtenäisyyden rakentamisessa. Toivotan parlamentille vanhaksi puolaksi, että olkoon sillä onni myötä.
Pyydän anteeksi, että puhuin niin pitkään, mutta tämä on viimeinen kerta, kun olen parlamentissa, sillä en ole ehdolla Euroopan parlamentin vaaleissa. 
Szájer, József (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, avauspuheenvuorosta alkoi tänään meidän Euroopan parlamentin uusien jäsenten työ. Me unkarilaiset olemme asuneet keskellä Eurooppaa tuhansia vuosia, ja vuosisatojen kuluessa meidän on pitänyt usein taistella suojellaksemme Euroopan vapautta ja uskoa. Jos neuvostopanssarit ja unkarilaiset diktatuurin kätyrit eivät olisi murskanneet joukkojamme vapauden puolesta vuonna 1956 käydyssä taistelussa, maamme edustajat olisivat olleet mukana Roomassa nykyisen unionin perustajien seurassa. Silloin myös me unkarilaiset olisimme ottaneet osaa rakentamiseen, joka perustuu turvallisuuteen, vapauteen ja hyvinvointiin, jota haluamme nyt vahvistaa ja virvoittaa perustuslakisopimuksella.
Uudelleen yhdistyneen Euroopan tämän päivän suuresta hankkeesta, perustuslaista, tulee onnistunut ja kestävä, jos sen perustat ovat lujat. Mitä nämä perustat ovat? Ensinnäkin unioniin kuuluvilla valtioilla on oltava yhtäläiset oikeudet. Me unkarilaiset olemme olleet tarpeeksi usein alistetussa asemassa ja meiltä on viety oikeudet, joten reagoimme erittäin kärkkäästi kaikkiin yhtäläisten oikeuksien rikkomisiin. Nyt ei tarvita kahteen eri tahtiin edistyvää Eurooppaa, vaan jäljellä olevien syrjivien käytäntöjen pikaista ja täydellistä poistamista.
Toiseksi kestävä unioni voi perustua vain vahvaan tietoisuuteen omasta itsestä. Kristilliset juuret mainitsemalla tunnustettaisiin nykypäivän vapauden ja moniarvoisuuden hengellinen alkuperä. Ilman kristinuskoa Euroopalla olisi vain aivot muttei sydäntä. Kristinuskon humanistinen perintö pitää meidät yhdessä eikä erottele meitä. Kristinuskosta peräisin oleva rakkauden kulttuuri kuuluu myös Beethovenin Oodissa ilolle. Kun Eurooppa revittiin osiin 1900-luvulla, usko ja kirkko olivat rautaesiripun takana institutionaalinen siteemme ajatukseen Euroopasta.
Kolmanneksi Euroopan on oltava unionien unioni eli järjestelmä, jossa unionit vahvistavat toisiaan ja tukeutuvat toisiinsa. Meille unkarilaisille on Trianonin sopimuksen ja sen epäoikeudenmukaisuuden takia erittäin tärkeää, että vähemmistöjen oikeudet kuuluvat perustuslain periaatteisiin.
Hyvät kollegat, emme saa unohtaa, että meillä on velvollisuus yhtälailla esi-isiämme kuin lapsiamme kohtaan taistella 1900-luvun veristä diktatuuria vastaan. Kun valmistelemme uudelleen yhdistynyttä, uutta eloa saanutta Euroopan perustuslakia, on syytä pitää mielessä unkarilaisen runoilijan Attila Józsefin sanat: "Tehtävämme on selvitellä lopulta keskinäiset asiamme, eikä se ole mikään pieni tehtävä." 
Grabowska, Genowefa (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, jokainen maa ja jokainen kansainvälinen organisaatio tarvitsee perustuslain. Perustuslaissa määritetään organisaation tai maan rakenne ja kansalaisten oikeudet. Kun Euroopan unioni oli pienempi, se pystyi toimimaan toinen toisensa perään muutettujen perussopimusten turvin. Sitä vastoin 25:n ja jatkossa jopa 27:n tai useamman valtion unionilla on oltava selkeä toimielinrakenne ja selvästi eritelty vallanjako. Sen on toimittava tehokkaasti ja ennen kaikkea sen on oltava lähempänä kansalaisia. Tästä syystä Laekenissa tehty päätös koota Eurooppa-valmistelukunta laatimaan perustuslakia oli oikea ja tarpeellinen. Osallistuin valmistelukunnan työhön ja voin taata, että sen työ oli laadukasta.
Arvostan Euroopan parlamentin ja perättäisten puheenjohtajavaltioiden erinomaisen laadukasta työtä, ja haluan kiittää näitä siitä. Eurooppa-neuvoston esittämä perustuslakiehdotus on osoittautunut erinomaiseksi pohjaksi keskusteluille. Joiltakin osin se herättää kuitenkin epäilyksiä, kiihdyttää mieliä ja synnyttää keskustelua. Jotta voidaan vastata kysymykseen, miten hyvä perustuslain pitää olla, on pohdittava, millaisen perustuslain Euroopan unioni haluaa.
Ensinnäkin Euroopan unioni ja sen kansat haluavat perustuslain, jolla taataan turvallisuus ja estetään voimankäyttö ja terrorismi. Tällainen unioni halutaan. Näin ollen on tärkeää pohtia, pitäisikö perustuslakiin lisätä kappale, jossa käsitellään terrorismin lähteitä. Eikö terrorismin torjunnasta vastaavan koordinaattorin pitäisi toimia komission alaisuudessa ja eikö hänen valtuutensa pitäisi määritellä selkeästi? Tahdomme oikeudenmukaisen unionin, joka välittää yksittäisistä ihmisistä. Tämän takia perustuslain kolmatta osaa on kehitettävä lisää. Nykyisenlaisena siinä kiinnitetään aivan liian vähän huomiota sosiaalipolitiikkaan. Haluamme, että Euroopan unionia johdetaan hyvin. Näin ollen jäsenvaltioiden ja unionin toimivaltuuksien on oltava tasapainossa. Tarvitaan toimielinten välistä tasapainoa. Tämän vuoksi Euroopan parlamentin valtaa rahoituksen ja talousarvion alalla ei saa rajoittaa. Parlamentti on loppujen lopuksi unionin ainoa demokraattisilla vaaleilla valittu elin. Tahdomme unionin, jossa ketään ei syrjitä ja jossa muodostuu avoin yhteiskunta. Miten oli siis mahdollista, ettei vammaisuuden perusteella tapahtuvaa syrjintää kielletty laadittaessa syrjinnän vastaista lauseketta? On syytä muistaa, että Euroopan unionissa on 50 miljoonaa vammaista kansalaista. Tavoitteenamme on kuitenkin ennen kaikkea demokraattinen ja yhdistynyt unioni, jossa kaikki valtiot ja kansalaiset ovat yhdenvertaisia.
Euroopan unionin neuvostossa tapahtuvan päätöksenteon pitäisi siis perustua kompromissivalmiuteen, ja kaikki valtiot, niin suuret kuin pienet on otettava huomioon. Mukauttamista näin ollen tarvitaan. Kaikkea unionin valtaa ei saa antaa kouralliselle jäsenvaltiota. Eurooppalaista demokratiaa mittaa ja määrittää osapuolten halu hyväksyä tämä kompromissi. Perustuslaki on melkein valmis, ja sen on palveltava myös tulevia sukupolvia. Kun otetaan lisäksi huomioon, että se on saanut kansalaisten hyväksynnän kansanäänestyksessä tai parlamentissa, on vain oikein, että se hyväksytään pikaisesti kompromissihengessä. Tämä edistäisi syvempää yhdentymistä. 
Turmes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, minulla on aikaa yksi minuutti, joten en käsittele vihreiden kantaa perustuslakiin, vaan tuon esiin, että perustuslain lopullisessa tekstissä on puututtava myös Euratomiin.
Haluan kertoa puheenjohtajavaltiolle, että me emme voi siirtyä 2000-luvulle sopimuksella, joka on peräisin 1950-luvun lopulta. Sopimuksessa jätetään parlamentin näkemykset täysin vaille huomiota, ja sillä vääristetään laajalti vasta perustettuja energian sisämarkkinoita, sillä siinä osoitetaan miljardeja euroja tutkimukseen ja halpoihin lainoihin sekä varmistetaan riippuvaisuus ydinvoima-alasta. Jos ette vakuutu minun väitteistäni, ajatelkaapa kansalaisten ja äänestäjien valtaa Itävallassa, Saksassa ja Espanjassa – kaikissa niissä maissa, jotka eivät pidä ydinenergiaa enää keskeisenä ratkaisuna tulevaisuudelle. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   – Arvoisa puhemies, perustuslaki on eräänlainen yhteiskunnan organisaatiokaavio, ja sitä tarvitaan kipeästi. Minun on kuitenkin valitettavasti todettava, ettei tämä teksti ansaitse perustuslain nimeä. Valtaa ei eritellä, kansalaisia ei oteta suoraan mukaan ja – kuten jäsen Turmes aivan oikein totesi – kaikkia tärkeitä asioita ei ole käsitelty. Perustuslakia kuitenkin tarvitaan ja vieläpä kiireesti, sillä on selvää, että lännen on oltava valmis ottamaan vastaan itä, joka on nyt tullut tänne parlamenttiin.
Nykytilanne on hyvin hankala. Sitä voidaan jollain tapaa verrata siihen, että jollakulla on todella hieno suunnitelma, jonka pohjalta rakennetaan talo. Meillä on Euroopan laajuinen rauhanhanke, sosiaalinen ja liberaali unioni, muttei perustaa, joka olisi todella vakaa ja jonka pohjalta voitaisiin toimia. Veronmaksajille vastuullisena eurooppalaisena voin vain olla hyvin huolissani hankkeen tulevaisuudesta. Meidän on nyt pakko rakentaa Euroopan unioni perusteellisesti uudelleen, ja sille on saatava kunnon perustuslaki, josta kansan pitää saada äänestää jokaisessa maassa, jotta perustuslaki saisi tarvittavan hyväksynnän. Myös avoimuutta tarvitaan, sillä demokratiaa ei ole ilman avoimuutta. Perustuslain laatimistapa ja salamyhkäisesti käytävät neuvottelut eivät tiedä hyvää tulevaisuudelle. 
Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meillä on sananvapaus, joten haluan sanoa yhden asian: tämä on ollut avoin prosessi, ja pieninkin yksityiskohta valmistelukunnassa oli julkista ja kaikkien luettavissa, tutkittavissa, keskusteltavissa ja kommentoitavissa. Prosessiin osallistuivat kaikki, joilla siihen oli oikeus, ja edustajia oli niin kansallisista kansanedustuslaitoksista, neuvostosta, Euroopan parlamentista kuin komissiostakin. Jäsen Martinin ei pitäisi panetella asiaa, vaikkei se oikein sovikaan hänen tämänhetkisiin suunnitelmiinsa eikä suunnitelmiin.
Haluaisin luvallanne esittää muutamia huomautuksia. Olemme ensinnäkin saaneet päätökseen vuosisadan hankkeen, koko Euroopan uudelleenyhdistymisen. Parina viime päivänä olemme kuulleet aiheesta paljon hienoja puheita. Toivottavasti ne osoittautuvat muuksikin kuin suuriksi tunteiksi – toivottavasti toteutamme ne sen sijaan käytännössä. Tämä tarkoittaa, että meidän on annettava laajentuneen Euroopan unionin toimia ja sen on saatava oikeutus. Siksi perustuslaki on niin tärkeä. Jos puoltaa uudelleenyhdistymistä, pitää puoltaa myös perustuslakia, sillä se on demokraattinen ja perustuu johdanto-osassa ja perusoikeuskirjassa mainittuihin arvoihin. Minusta nämä arvot ovat suurimmaksi osaksi peräisin kristinuskosta. Euroopan unionin pitää pystyä toimimaan. Suuremmalla unionilla ei ole mitään virkaa, jos sen päätöksentekorakenteet eivät tee siitä tehokasta. Nyt kun olemme kuunnelleet täällä vuodatettuja suuria tunteita, meidän on tunnustettava, ettei kukaan meistä voi nykymaailmassa puolustaa omia etujaan yksin. Juuri siksi Eurooppa on yhdistynyt. Kukaan ei voi enää puolustaa etuja, jotka ovat yksinomaan kansallisia. Kansalliset edut olisi tosiasiassa parempi hyllyttää silloin, kun meillä on yhteinen nimittäjä, sillä yhteisen nimittäjän avulla saadaan kokoon sellainen voima, jolla myös kansallisten etujen puolustaminen onnistuu. Kansallisia etuja voidaan puolustaa nyt vain Euroopan unionin kautta, ja jos tämä näkyy käytännön toimissa ja perustuslain kehityskulussa, voimme todella edistyä.
Haluan esittää kiitokseni neuvoston puheenjohtajavaltiolle Irlannille neuvokkaasta johtamistavasta, vaikka meidän onkin keskusteltava lopullisen asiakirjan yksityiskohdista, jos parlamentti ei voi hyväksyä ehdotuksia. Toivon kuitenkin, että hyvään lopputulokseen päästään. 
De Rossa (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan perustuslain yksityiskohdat ovat äärimmäisen tärkeitä. Tästä syystä on tärkeää, ettei HVK:ssa peräännytä.
Kansalaiset haluavat enemmän Eurooppaa. He eivät ymmärrä, miksei unioni osallistu aktiivisemmin Yhdistyneiden Kansakuntien toimintaan. He eivät ymmärrä, miksi sidomme itseltämme kädet niin, ettemme voi ottaa osaa kansainvälisiin toimiin konflikteissa, joita maailmassa on laajalti. He haluavat, että unionin perustana ovat humaanit arvot, jotka perustuvat tiukasti yleismaailmallisiin oikeuksiin. Saanen sanoa sanasen niille, jotka vaativat kristinuskoa perustuslakiin: saanen esittää, että jos Jumala olisi olemassa, hän pyytäisi miehiä, jotka johtavat kirkkoja, synagogia ja moskeijoita, kunnioittamaan kaikkia ihmisoikeuksia ja erityisesti niiden naisten oikeuksia, joita he eivät päästä messuihinsa ja jotka jäävät oppien ulkopuolelle.
Voisin esittää, että on tärkeää, ettei perustuslakia typistetä pelkkiin yksityiskohtiin, ettei sitä tuomita kadotukseen heikoin ylistyssanoin väittämällä, että se on vain siistimistyötä, sillä perustuslain henki on suurempi kuin sen osien summa. Meidän on vedottava ihmisten parempaan vaistoon ja pidettävä mielessä, että yritämme muodostaa humaaneille arvoille perustuvaa Euroopan unionia. Yritämme osoittaa, että on maailmanlaajuisesti mahdollista toteuttaa haave demokraattisesta maailmanlaajuisesta hallinnosta.
Monet ovat lainanneet irlantilaisia runoilijoita viime päivinä pidetyissä suurissa puheissa. Eritoten on lainattu Seamus Heaneya ja hänen säettään, jonka mukaan toivo on sopusoinnussa historian kanssa. Saanen muistuttaa HVK:ta toisesta irlantilaisesta runoilijasta, William Butler Yeatsista, joka varoitti Irlannin valtion perustajia astumaan pehmeästi niin kuin unissa astutaan. Perustuslaki on toiveuni, joka meidän on toteutettava käytännössä. Vaadin, ettei HVK saa perääntyä.
Gollnisch (NI ).
   – Aiemmin puhui puolalainen sosiaalidemokraatti Grabowska, ja hän sanoi yhden hyvin mielenkiintoisen seikan: jokainen valtio tarvitsee perustuslain. Ongelmana on kuitenkin, ettei Euroopan unioni ole tarkkaan ottaen valtio. Euroopan unioni ei näin ollen tarvitse perustuslakia, sillä päinvastoin kuin jäsen Grabowska väitti, kansainvälinen organisaatio ei tarvitse perustuslakia. Juuri tämän takia Kansainliitto kutsui perustamisasiakirjaansa sopimukseksi ja Yhdistyneet Kansakunnat kutsuu sopimustaan peruskirjaksi. Tämän takia jokaisella kansainvälisellä organisaatiolla on perustamissopimus.
Vaikka ehdottamanne perustuslaki esitetään varsinaisesti perussopimusten kodifiointina, tosiasiassa sitä kutsutaan perustuslaiksi, mikä paljastaa täysin, mihin suuntaan haluatte edetä: haluatte perustaa supervaltion, joka hallitsee kaikkien eurooppalaisten poliittisen, taloudellisen, diplomaattisen ja kulttuurisen elämän pienintäkin yksityiskohtaa vapailla vaaleilla valittujen hallitusten päätöksistä huolimatta. Luotte uuden Neuvostoliiton, ja nimenomaan sitä emme halua.
Chrzanowski, Zbigniew (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, minulla on suuri kunnia olla yksi ensimmäisistä puolalaisista jäsenistä, jotka puhuvat parlamentissa unionin laajentumisen jälkeen. Tämä on historiallinen tilaisuus, ja olen erityisen iloinen voidessani puhua Euroopan kansanpuoleen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta. Ryhmämme on Euroopan parlamentin suurin, ja se on tehnyt erittäin paljon Euroopan unionin laajentumisen hyväksi.
Laajentunut Euroopan unioni nostattaa suuria toiveita sekä vanhojen jäsenvaltioiden että uusien, Euroopan unioniin liittyneiden maiden keskuudessa. Tämä pätee erittäin osuvasti omaan maahani Puolaan. Puolalaiset ovat joutuneet kärsimään kommunismin ja nationalismin synkistä ajoista. He tietävät, miten lujasti on tehtävä töitä, jotta Euroopan unioniin liittyminen on mahdollista. Meidän piti kuroa kiinni ne vuosikymmenet, joina jäimme jälkeen, kun olimme toisella puolella. Tänään keskustelemme Euroopan tulevaisuudesta. Toivomme, että Euroopan perustuslaki tunnustetaan ja hyväksytään. Sitä tarvitaan, jotta Euroopan unionia voidaan johtaa tehokkaasti ja jotta päätökset voidaan tehdä tehokkaasti. Jotta sillä olisi todellista merkitystä, perustuslaki on hyväksyttävä kompromissin avulla kaikkien Euroopan unioniin kuuluvien maiden yhteisestä suostumuksesta. On tärkeää myös muistaa juuremme, joihin eurooppalainen sivilisaatio perustuu. Jos Eurooppa unohtaa juurensa, sillä ei ole tulevaisuutta. Osa keskustelussa esitetyistä näkemyksistä on herättänyt huolta. Näyttää siltä, että jotkin tahot pyrkivät luomaan kahta eri tahtia etenevän unionin ja muodostamaan tiiviimpiä liittoumia Euroopan unionin sisällä. Tätä ei voida hyväksyä. Samoin on yritetty esittää vääriä määritelmiä siitä, mitä eurooppalaisuus tarkoittaa. Tämä ei enteile hyvää. Tämä vahvistaa euroskeptikkojen poliittista voimaa, mikä ei taatusti ole aikomuksemme.
Euroopan yhdentymishanke ei ole vielä päättynyt. Uudet valtiot kolkuttelevat ovella. Bulgaria ja Romania liittyvät pian unioniin. Lisäksi on tärkeää pitää mielessä Ukraina ja naapurivaltiomme Balkanilla. Paljon on vielä tehtävä. Toivottavasti tehdään viisaita päätöksiä, joilla vahvistetaan Euroopan unionia kokonaisuutena ja kutakin kansakuntaa yksittäin. Olen varma, että kaikki haluamme Eurooppaan rauhaa ja että erot yhteiskuntien ja talouksien välillä ovat mitättömiä. Haluamme unionin, jossa rikkaammat maat auttavat köyhempiä. Toivomme, että unioni vastustaa terrorismin kaltaisia uhkia. Haluamme, että se on vahva ja tehokkaasti johdettu kansainvälinen organisaatio. Lisäksi haluamme, että unionissa kunnioitetaan kristillisiä arvoja, ihmisarvoa, perinteitä ja moraalia. 
Vastagh, Pál (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaadin teitä unioniin vasta liittyneen maan edustajana hyväksymään perustuslakisopimuksen ennen Euroopan parlamentin vaaleja. Näin lähinnä siksi, että perustuslakisopimuksella toteutettaisiin malli, joka on yhtä houkutteleva sekä vanhoille että uusille jäsenvaltioille. Tämän havaitessaan useat maat halusivat itse asiassa järjestää Euroopan parlamentin vaalit yhdessä perustuslakia koskevan kansallisen äänestyksen kanssa.
Perustuslaissa esitetyt arvot ja tavoitteet laajentavat ja lujittavat Euroopan sosiaalisen mallin perustaa. Yhdenvertaiset oikeudet ovat perusarvo, joka on asetettu tässä asiakirjassa ensimmäistä kertaa vapauden, demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden rinnalle. Korkean työllisyysasteen tavoite on korvattu täystyöllisyyssuunnitelmalla. Rauhan ja turvallisuuden palauttaminen on yhdistetty köyhyyden torjuntaan ja ihmisoikeuksien suojeluun. Tällä perusteella on hahmoteltu visio uudesta Euroopasta, jossa on enemmän hyvinvointia ja yhteisvastuullisuutta. Perusoikeuskirjan sisällyttäminen tuo oman lisänsä eurooppalaisten ihmisoikeuksien joukkoon. Me unkarilaiset olemme iloisia siitä, että toimiemme ansiosta vähemmistöjen oikeudet tulevat sisältymään perustuslakiin. Perustuslakisopimuksen ansiosta Euroopan unioni toimii demokraattisemmin ja sen toiminta on avoimempaa. Euroopan parlamentin merkitystä lisätään ja kansallisten kansanedustuslaitosten asemaa vahvistetaan entisestään. Lisäksi aloitetaan jatkuva vuoropuhelu kansalaisjärjestöjen, kirkkojen ja uskonnollisten instituutioiden kanssa. Perustuslaissa tarjotaan tilaisuus myös suorien kansalaisaloitteiden tekemiseen. Kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunnan oikeusperustaa sekä alan yhteistyötä laajennetaan ja vahvistetaan.
Hyvät kollegat, ihmiset odottavat kaikkialla, että Euroopan unioni tekee heidän elämästään helpompaa ja parempaa. Toimielinuudistuksesta käytävät keskustelut vaikuttavat kansalaisista usein melko hankalilta. Demokraattinen perustuslakiprosessi ei saa epäonnistua näiden asioiden takia. Arvostan suuresti puheenjohtajavaltio Irlannin työtä ja uskon, että Euroopan kansalaisten tuella ja Euroopan parlamentin työn tuloksena perustuslakiprosessin toinen vaihe saadaan onnistuneesti päätökseen. 
Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä on viimeinen puheeni näinä viitenätoista vuotena, joina olen ollut täällä parlamentissa. Toisin esiin, että parlamentti on Euroopan kansalaisten oikeutettu edustaja, ja minulla on ollut kunnia toimia sen puhemiehenä.
Minulla ei olisi syytä käyttää Jean Monnet -ansiomerkkiä tai Schuman-ansiomerkkiä, jos tyytyisin pelkästään iloitsemaan 25 lipun näkemisestä ja uusia jäsenvaltioita edustavien kollegojen vastaanottamisesta tai jos tyytyisin ilmoittamaan olevani tyytyväinen siihen, mihin suuntaan edetään.
Meidän on puhuttava Euroopan tulevaisuudesta, ja siitä keskustelussa on kyse. Arvoisa puhemies, mielestäni Euroopan on tulevaisuudessa selvittävä seuraavista viidestä haasteesta: laajentuminen on saatettava loppuun, unionin toimielimistä on tehtävä tehokkaampia ja demokraattisempia, terrorismia on torjuttava tehokkaasti niin Euroopan sisällä kuin sen ulkopuolella, unionille on annettava talouspolitiikan toteuttamiseen tarvittavat varat ja unionista on tehtävä rauhan ja kehityksen edistäjä koko maailmassa.
Olen puhunut laajentumisen loppuun saattamisesta, koska on äärimmäisen mukavaa saada kymmenen uutta valtiota ja heidän edustajansa tänne parlamenttiin. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että meidän on täytettävä sitoumuksemme Bulgariaa ja Romaniaa kohtaan ja että meillä on moraalinen velvollisuus viedä päätökseen rauhan palauttamistyö, jota olemme toteuttaneet muualla Balkanilla. Nekin valtiot on otettava eurooppalaiseen perheeseen. Ennen kuin näin on tehty, emme pysty sanomaan todenmukaisesti, että rautaesirippu on poistettu kokonaan ja että kaikki on saatu onnistuneesti mukaan eurooppalaiseen perheeseen.
Toisesta haasteesta selviäminen eli unionin toimielinten tehokkuuden takaaminen tarkoittaa perustuslain hyväksymistä ja ratifiointia. Esitin ajatuksiani perustuslaista mietinnössä, jonka parlamentti hyväksyi ja jonka laadin yhdessä professori Tsatsosin kanssa. Nyt haluaisin lisätä yhden asian erityisesti niille, jotka antavat sisäisen kinastelun vaikuttaa itseensä: on hyvin tärkeää, että käytössä on yksinkertainen ja ymmärrettävä enemmistöpäätösmenettely. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, osoitan sanani eritoten teille. On kuitenkin oleellista, että enemmistöpäätösmenettely toimii riittävän hyvin, jotta unionissa voidaan tehdä tasapuolisia ratkaisuja antamatta muutamille johtajille tai ryhmille mahdollisuutta johdatella muita valtioryhmiä. Tehtävä on hankala, ja puheenjohtajavaltio Irlannin on hoidettava se vuorenvarmasti. Tästä riippuu laajalti, saadaanko sopimus lopulta ratifioitua – sitä ei tietenkään voida varmistaa etukäteen.
Mainitsin myös riittävän rahoituksen. Tätä periaatetta Jean Monnet painotti, ja ilman sitä Euroopan unionista tulee laajempi mutta paljon tyhjempi. Sellainen unioni ei pysty toteuttamaan tähänastisia yhteisön politiikkoja. Tähän ei löydy ratkaisua perustuslaista, ja arvoisa puhemies, pelkään pahoin, että unioni joutuu tämän takia lähivuosina kriisin. Luotan siihen, että kriisi saadaan ratkaistua. Se ratkaistaan yksinkertaisesti noudattamalla yhtä perusperiaatetta, yhteisvastuullisuuden periaatetta. Nyt lähtiessäni minulla on teille seuraava sanoma: yhteisvastuullisuutta, ei tuloksetonta kilpailuhenkeä tai naurettavia valtapyrkimyksiä.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni kiittämällä kaikkia, jotka ovat olleet parlamentissa niinä kolmena vaalikautena, joina olen ollut parlamentin jäsen. Kiitän parlamentin jäseniä, virkamiehiä, ryhmien kollegoja ja muita jäseniä, neuvoston ja komission edustajia sekä kaikkia virkamiehiä, joiden kanssa minulla on ollut tilaisuus työskennellä. Olen oppinut paljon kaikilta, ja kehotan teitä kaikkia toimimaan demokraattisemman ja oikeudenmukaisemman, yhteisvastuullisen Euroopan unionin puolesta, joka selviytyy eteen tulevista kriiseistä.
Arvoisa puhemies, tulevaisuus ei ole niiden, jotka antavat itsensä kadota epäilyksen ja vaaran varjoihin. Tulevaisuus on niiden, jotka tämän hetken epävarmuudesta huolimatta näkevät huomispäivän sarastuksen.
Carnero González (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi antaa tunnustuksen työlle, jota kollegani ja maanmieheni José María Gil-Robles on tehnyt täällä parlamentissa, sekä hänen toiminnalleen parlamentin puhemiehenä edellisessä vaiheessa, minkä ansiosta meidän on mahdollista aloittaa tänään uusi vaihe, laajentumisen ja poliittisen syventymisen vaihe. Haluaisin esittää hänelle kiitokset erityisesti siksi, että hän laati yhdessä jäsen Tsatsosin kanssa mietinnön, jossa parlamentti esitti tukevansa valmistelukunnan laatimaa ehdotusta Euroopan perustuslaiksi. Minulla oli kunnia osallistua valmistelukunnan työhön.
Ehdotus Euroopan perustuslaiksi on tarkoitettu antamaan unionille keinot, joilla selviydytään laajentumisen lisäksi myös suurista haasteista, jotka ovat nyt edessämme. Globalisaatiosta on tehtävä demokraattisempaa, ja siinä on otettava sosiaaliset arvot huomioon. On edistettävä uutta, oikeudenmukaista ja demokraattista kansainvälistä järjestystä, jossa noudatetaan kansainvälistä oikeutta ja vastataan luonnollisesti kansalaisten vaatimuksiin.
Tarvitaan vahvempaa, demokraattisempaa ja tehokkaampaa unionia, joka takaa Euroopan sosiaalisen mallin lujittumisen ja kehittymisen. Unionin pitää olla maallinen, ja siinä on kunnioitettava arvoja, jotka ovat muotoutuneet kansalaistemme rinnakkaiselosta. Siinä on kunnioitettava myös ihmisoikeuksia ja monipuoluejärjestelmää. Toisin sanoen on noudatettava oikeusvaltion periaatteita, jotka tunnustetaan nykyisin koko suuressa Euroopassa.
Arvoisa puhemies, ministeri Rumsfeldin väitteistä huolimatta ei ole uutta ja vanhaa Eurooppaa, vaan suuri Eurooppa, jonka edustajat istuvat tänään täällä parlamentissa. Se on kansalaisten Eurooppa, jossa rajat on rikottu ja maanosa on yhdistynyt uudelleen.
Meidän on varmistettava, että Euroopan perustuslaista tulee totta, ja tältä osin meidän on pyydettävä jälleen kerran, että valmistelukunnan ehdotus hyväksytään mahdollisimman pian, vähintäänkin Irlannin puheenjohtajakaudella. Espanjalaisena olen tyytyväinen, että saimme maahani uuden hallituksen, jonka ansiosta hallitustenvälisen konferenssin umpikujasta voidaan päästä ja perustuslaki hyväksyä, jotta yhteisön toimielimet toimivat kunnolla. Lisäksi…
Peterle (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, minulla on ilo puhua edessänne sloveenia ja nauttia Euroopan parlamentin äänivaltaisena jäsenenä hetkestä, jona historia hymyilee meille. Historia hymyili meille, kun Berliinin muuri murtui, kun uusien demokratioiden ihmisille palautettiin ihmisarvo ja kun rakensimme itsenäistä ja demokraattista Slovenian valtiota. Muistelen Euroopan totalitarismin uhreja, ja olen kiitollinen kaikille niille, jotka ovat edistäneet eurooppalaista demokraattista liikettä. Olen erityisen kiitollinen teille, hyvät parlamentin jäsenet, tuestanne ja solidaarisuudestanne.
Euroopan unionin menestys ja vakaus riippuu siitä, mitä teemme ja miten toimimme yhdessä. Toivoisin meidän tekevän yhteistyötä samassa hengessä kuin Euroopan unionin perustajat. Tämä istunto ei ole ensimmäinen yhteinen kokemuksemme. Meillä on jo sen verran yhteistä kokemusta, että voimme tehdä yhteistyötä jatkossa. Tarkoitan Eurooppa-valmistelukunnassa tehtyä työtä, jonka tuloksena syntyi hyvä ehdotus sopimukseksi Euroopan perustuslaista ja joka on lisännyt keskinäistä luottamustamme.
Euroopan unionin laajentuminen tarkoittaa myös unionin syvenemistä. Laajentunut unioni tarkoittaa laajempaa poliittista unionia, avoimempaa ja tehokkaampaa toimielinjärjestelmää, Euroopan parlamentin aseman vahvistumista, tehokkaampaa päätöksentekoa määräenemmistöllä, yhtä yhteistä ulkoministeriä ja kaikkien kansalaisten – niin miesten kuin naisten – parempia mahdollisuuksia vaikuttaa. Laajentunut unioni tarkoittaa myös lisää yhteistyötä, joka on avoinna samoin edellytyksin kaikille jäsenille eikä pelkästään pienelle piirille, joka etenee omaan tahtiinsa ilman perustuslaillista pohjaa.
Euroopan yhdentymishanke ei kuulu pelkästään unionin ammattilaisille. Onnistumme, jos Euroopan kansalaiset tuntevat sen omakseen. Valmistelukunnassa keskeisiä käsitteitä olivat jäsenvaltioiden arvot, demokratia ja yhdenvertaisuus. Siellä ei puhuttu suurista ja pienistä. Me uudet jäsenvaltiot emme halua olla pelkästään uusia lisäyksiä, vaan haluamme tuoda lisäarvoa ja toimia yhdenvertaisina yhdistyneen Euroopan muodostajina. Vanhojen jäsenvaltioiden kokemukset ja uusien jäsenvaltioiden demokraattinen dynamiikka on saatettava yhteen. Suunnitelma aidosti yhdistyneestä Euroopasta onnistuu, jos Euroopan maista eli "eurolandiasta" tulee arvoihin perustuva "arvolandia" ja jos unionista tulee samalla todellinen yhteisö. Sanonnan "enemmän Eurooppaa" pitää tarkoittaa ennen kaikkea Euroopan sisällä vahvistunutta Eurooppaa.
Euroopan yhdentymishanke pitää saattaa päätökseen myös kaakkoisosassa. Konfliktinlähteet pitää korvata tulevaisuuden visiolla, sovittelulla, kaikkien identiteettien kunnioittamisella, yhteistyöllä ja hyvin laaditulla taloussuunnitelmalla. 
Horvat (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kuten kollegani Peterle teki juuri ennen minua, minäkin haluaisin ilmoittaa olevani iloinen voidessani puhua uuden jäsenvaltion, Slovenian tasavallan edustajana omalla äidinkielelläni sloveeniksi.
Osallistuin valmistelukunnan työhön ja istuin vuoden mittaisen pestin tarkkailijana Euroopan parlamentissa, ja näistä tehtävistä saamieni kokemusten perusteella olen täysin vakuuttunut siitä, että on ratkaisevan tärkeää hyväksyä Euroopan perustuslaki ja panna se täytäntöön mahdollisimman pian. Asiakirja on poikkeuksellinen, eikä mitään vastaavaa löydy maailmasta. Sen oikeutus perustuu siihen, että se hyväksyttiin yksimielisesti valmistelukunnassa pitkien valmistelujen ja keskustelujen jälkeen. Työhön osallistui suurin mahdollinen määrä kansallisten kansanedustuslaitosten ja Euroopan parlamentin edustajia, hallitusten edustajia, Euroopan komission edustajia, virkamiehiä, työmarkkinaosapuolten edustajia ja monia muita. Olen lisäksi täysin vakuuttunut siitä, että Euroopan perustuslain hyväksyminen ja täytäntöönpano varhaisessa vaiheessa ovat ehdottomat edellytykset, jotta laajentunut Euroopan unioni voi toimia tehokkaasti, demokraattisesti ja avoimesti. Se on edellytys arvojen ja päämäärien saavuttamiselle sekä yhdistyneen Euroopan nopealle ja sosiaalisesti oikeudenmukaiselle kehitykselle.
Perustuslaki on olennainen, jos kaikkien korkealla olevat odotukset aiotaan täyttää. Tämä pätee erityisesti uusiin jäsenvaltioihin. Tämä on tärkeää myös, jos Euroopan unioni haluaa merkittävämmän aseman ja jos sosiaalisen markkinatalouden mallilla aiotaan kehittää kestävyyttä globaalissa maailmassa. Euroopan perustuslaki on tärkeä edellytys myös sille, että unioni saadaan tuotua lähemmäs kansalaisia, koska perustuslailla taataan Euroopan unionin toimielinten toiminnan tasapaino ja vahvistetaan erityisesti Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten asemaa.
Kehotankin hallituksia osoittamaan sekä rohkeutta että vastuuntuntoa ja hyväksymään lopullisen sopimuksen mahdollisimman pian hallitustenvälisessä konferenssissa Irlannin puheenjohtajakaudella, jos vain mahdollista. Irlanti on toiminut poikkeuksellisen vastaanottavaisella tavalla, ja se on todella omistautunut asialleen. 
Tajani (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, nyt syntyvään Euroopan unioniin päättyy lopullisesti suurten diktatuurien onneton aika, jona maanosamme tahriintui vereen viime vuosisadalla. Uusi Eurooppa ei kuitenkaan ole laajentunut vaan uudelleen yhdistynyt. Viimeinkin maat ja kansat, joiden on pitänyt sietää kommunistista diktatuuria, liittyvät laajaan rauhan ja vapauden alueeseen. Haluaisin toivottaa kollegani Itä-Euroopan maista tervetulleiksi. Emme kuitenkaan voi muodostaa kansallisvaltioiden liittoa, jolta puuttuu perustava laki, jolla säädetään toimielinten ja kansalaisten välisistä suhteista. Siksi onkin tärkeää, että perustuslaki allekirjoitetaan mahdollisimman pian. Se perustuu vapauden ja toissijaisuuden periaatteisiin, kansalaisia pidetään siinä keskeisinä ja sillä edistetään sosiaalista markkinataloutta.
Unioni ei voi kuitenkaan hylätä juutalais-kristillisiä juuriaan, jotka yhdistävät idän ja lännen. Ne ovat todellinen tekijä, joka yhdistää puolta miljardia ihmistä, ja ne takaavat toimielinten maallisen luonteen. Tässä yhteydessä kannattaa muistaa evankeliumin ohje: "Antakaa keisarille, mikä keisarille kuuluu, ja Jumalalle, mikä Jumalalle kuuluu." Vaadimme, että nämä juuret on mainittava perustuslain johdanto-osassa, niin kuin ne näkyvät lipussa. Tiedättehän, että 12 tähteä edustavat Israelin 12:ta heimoa, jotka kietoutuvat Marian pään ympärille.
Miksei seurattaisi Puolan perustuslain esimerkkiä – kuten Euroopan kansanpuoleen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä vaati monasti valmistelukunnan keskusteluissa – sillä siinä Jumala mainitaan nimenomaisesti? Tällaista esimerkkiä vastedes parlamentissa istuvat toverimme voivat näyttää meille, ja olemme varmoja, että koko Euroopan olisi syytä noudattaa tätä esimerkkiä. 
Demetriou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluan ilmaista, kuinka iloinen olen, kun sain tänään ensimmäisen kerran luvan puhua Euroopan parlamentissa ja käsitellä asiaa, jossa olen ollut mukana, Euroopan perustuslakia. Kuuluin ehdotusta laatineeseen valmistelukuntaan ja tiedän, että perustuslaki syntyi valtioiden, parlamenttien ja kansalaisyhteiskunnan edustajien yhteisymmärryksen tuloksena. Se ei ole mikään tekstinlaadinnan riemuvoitto, jota monet olivat valmistelukunnan hengentuotteelta odottaneet. Se on kuitenkin vertaansa vailla oleva teksti, jossa edistetään Euroopan yhtenäisyyttä ja yhteenkuuluvuutta. Siinä edistetään eurooppalaisia periaatteita ja arvoja sekä Jean Monnet'n ja tänään muistetun Altiero Spinellin näkemyksiä.
Perustuslain hyväksymisen vastustajat tekevät mielestäni unionille karhunpalveluksen, sillä hakiessaan jotain parempaa he vaarantavat jotain, joka on jo nyt hyvä. Kuten totesin, perustuslaki syntyi yhteisymmärryksen tuloksena, ja juuri sitähän Euroopan unioni vaalii: yhteenkuuluvuuden kulttuuria ja kompromissivalmiutta. Etnisiin perusteisiin pohjautuvat äärinäkemykset ja lähestymistavat ovat siis väärillä jäljillä. Kehotan, että hallitustenvälinen konferenssi hyväksyy perustuslain vuoden 2004 aikana, jotta vuosi 2004 voidaan ristiä Euroopan perustuslain vuodeksi. 
Cornillet (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teillä on kaksitahoinen historiallinen vastuu. Ensinnäkin teidän on annettava unionille perustuslaki, jonka avulla se voi toimia. Haluan tuoda esiin, että on paradoksaalista sopia tekstistä vasta vaalien jälkeen, vaikka se on keskustelujen pääasia. Hallitukset eivät olisi pystyneet osoittamaan valtaansa mitenkään osuvammin – näin lievästi ilmaistuna. Odotellessamme 17. ja 18. kesäkuuta pidettävää huippukokousta, meillä on nykyisellään vain näennäinen perustuslaki. Toivottavasti siitä ei tule minimalistista, mutta sitähän arvioidaan vasta, kun on arvioinnin aika.
Toinen historiallinen vastuutehtävänne on tärkeämpi: ratifiointiprosessi on toteutettava. Jos emme halua, että perustuslaki on jo ennalta tuomittu, se on hyväksyttävä. Arvoisa puheenjohtaja, haluaisin näin ollen ilmoittaa teille ehdotuksesta, joka esitettiin -keskustelupiirissä, jota minulla on ollut kunnia johtaa toukokuusta 2003 lähtien. Hallitusten on päästävä sopimukseen sekä yhteisestä tekstistä että siitä, milloin se ratifioidaan. Toisin sanoen niiden on sovittava päivämäärästä – tai pikemminkin ajankohdasta, sillä järjestetäänhän Euroopan parlamentin vaalitkin 10.–13. kesäkuuta – jolloin perustuslaki ratifioidaan 25 maassa yhteisen rajat ylittävän keskustelun päätteeksi. Olin erittäin otettu siitä, miten komission jäsen Vitorino asian esitti: ei pidä käydä rinnakkain pelkästään 25:tä kansallista keskustelua.
Ehdotan siis, että asetatte ajankohdaksi 5.–8. toukokuuta 2005. Näin korvattaisiin kaikkia meitä koskeneen toisen maailmansodan päättymisen 60-vuotismuistopäivä yhdessä hyväksytyn asiakirjan vuosipäivällä. Päivää voitaisiin juhlia yhteisesti perustuslain päivänä, ja siitä voisi tulla yleinen vapaapäivä kaikissa unionin 25 jäsenvaltiossa. Tuona päivänä jokainen maa ratifioisi perustuslakisopimuksen omien perinteidensä ja oikeusjärjestelmänsä mukaan joko järjestämällä siitä kansanäänestyksen tai hyväksymällä sen parlamentissa. Ranskassa puoltaisin tietenkin kansanäänestystä. Jos samaan kysymykseen vastataan yhdessä samana päivänä ja näin hyväksytään yhteinen perustavan tärkeä teksti, Euroopan unionin kansalaisista tulee aidosti täysivaltaisia yhteisissä asioissa. 
Azzopardi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minulla on kunnia saada etuoikeus ja puhua nöyrästi ensimmäisenä Maltaa edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä näin pian laajentumisen jälkeen. Mielestäni Euroopan perustuslaissa pitäisi korostaa kansalaisten unionia aivan yhtä paljon kuin suvereenien valtioiden unionia. Sellainen unioni perustuu personalismiin, ei individualismiin.
Kansallisvaltioiden unionille ei ole mitään elinkelpoista vaihtoehtoa. Se yhdistyy päivänselvän historiallisen tosiasian tunnustamiseen: Euroopan kristillisiin juuriin, arvoihin ja perintöön. Ilman tätä perintöä meillä ei olisi Danten, Petrarcan, Rafaelin, Michelangelon ja muiden mestareiden töitä. Kristinuskon johtoaatteet inspiroivat heitä. Rakkaus ja kristillisyys olivat vahvoja vaikuttimia rakennettaessa Euroopan kaupunkien – myös Strasbourgin – katedraaleja ja kirkkoja. Euroopan unioni pysyy erillään kirkosta – kyllä! Euroopan unioni maallistuu – ei! Jatkan maltan kielellä. 

 Arvoisa puhemies, uskon Euroopan unioniin, jossa on legitiimiyden ja uskottavuuden takia olennaista puhua ehdottomasti yhteisellä äänellä kansainvälisissä asioissa.
Meillä pitää olla Euroopan perustuslaki, jossa oikeusvaltion periaatteet pätevät samalla tavalla kaikkiin ja jossa vallitsee lain voima eikä voiman laki, joka suosii vahvimpia. Perustuslaissa on vahvistettava, että kaikki valtiot ovat yhdenvertaisia, ja siinä on jopa tunnustettava, että Maltalla on oikeus kuuteen paikkaan parlamentissa. Maltan pitää saada tehokas edustus samoin kuin kaikkien muidenkin maiden.
Arvoisa puhemies loimme ja muovasimme Euroopan unionin. Nyt on tärkeää, että kaikki tuntevat itsensä yhtä eurooppalaisiksi. Tämä on Euroopan perustuslain kiperin pähkinä purtavaksi, ja Malta tekee työtä, jotta kaikki tämä saavutetaan. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Yleiskeskustelu laajentuneen unionin tulevaisuudesta jatkuu tänään iltapäivällä klo 15.00.
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . – On kamalaa, että parlamentin jäsenten enemmistö on päättänyt hyväksyä niin kutsutun Euroopan perustuslain. Kuten olen monta kertaa todennut, perustuslaki on yritys laajentaa Euroopan unionin kapitalistista yhdentymistä vieläkin laajemmalle, ja se lujittaa selvästi yhteisön toimielinten federalistista luonnetta ja suurten maiden määräävää asemaa päätöksentekomenettelyssä. Lisäksi ei voida mitenkään hyväksyä, että se on kansallisten perustuslakien yläpuolella. Perustuslaissa laaditaan myös institutionaalinen pohja sotilaallistamiselle perustamalla Euroopan puolustusvirasto, jonka tarkoituksena on viime kädessä luoda poliittis-sotilaallinen ryhmittymä yhdessä Naton kanssa.
Vastustamme ja kritisoimme tätä hanketta vahvasti myös siksi, että siinä rajoitetaan tapoja, joilla Euroopan unioni voisi kehittyä. Uusliberalismia tyrkytetään ainoana ratkaisuna, ja kilpailua pidetään ensisijaisena ohjenuorana. Meidän on näin ollen pakko käydä taistoon ja vastustaa julkisiin palveluihin liittyviä heikennyksiä. Julkisten palvelujen pitäisi päinvastoin olla ehdoton painopiste ja keskeinen väline, jolla varmistetaan, että ihmisoikeuksia kunnioitetaan ja että unioni perustuu taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen sekä yhteisvastuullisuuteen.
Puolustamme jatkossakin vaihtoehtoista Euroopan unionia, jossa kunnioitetaan jokaisen jäsenvaltion asukkaiden luovuttamatonta oikeutta päättää tulevaisuudestaan, jossa kunnioitetaan kansallisia perustuslakeja ja jossa noudatetaan periaatetta, jonka mukaan valtioilla on itsemääräämisoikeus ja yhdenvertaiset oikeudet. Kampanjoimme Portugalissa kansanäänestyksen järjestämisen puolesta ennen perustuslakiehdotuksen ratifiointia. 

Puhemies.
   Toivotan parlamentin puolesta erittäin lämpimästi tervetulleeksi hänen korkeutensa, Ruotsin kruununprinsessa Victorian, joka on saapunut viralliselle lehterille tänä iltapäivänä.
Tiedän, että hänen korkeudellaan on tällä viikolla tiukka ohjelma täynnä tapaamisia täällä parlamentissa. Minä tapasin hänet jo. Toivottavasti hänen vierailunsa osoittautuu mielenkiintoiseksi ja erittäin tietopitoiseksi kokemukseksi.(1) 


Vastauksena eilen esitettyyn pyyntöön olen saanut oikeudelliselta yksiköltämme hyvin selkeät ohjeet, joiden mukaan kaikki parlamentin 788 jäsentä voivat osallistua äänestykseen. 
Boogerd-Quaak (ELDR ),
   .  Arvoisa puhemies, parlamentti ei voi hyväksyä pyyntöä kiireellisen käsittelyn soveltamisesta, sillä neuvosto ei ole toimittanut parlamentille tekstiä, johon kyseisessä kansainvälisessä sopimuksessa viitataan, nimittäin suojan riittävää tasoa koskevaa komission päätösluonnosta, jossa todetaan, että Yhdysvallat suojelee riittävällä tavalla matkustajatietoja. Yhdysvaltojen hallinto ei ole myöskään toimittanut niin kutsuttuja sitoumuksia. Meillä ei toisin sanoen ole takeita siitä, ettei Yhdysvalloille toimitettuja tietoja eurooppalaisista matkustajista toimiteta edelleen kolmansille valtioille.
Tämä on uuden, entistä laajemman parlamentin ensimmäinen äänestys, parlamentin, joka ainoana demokraattisesti valittuna toimielimenä edustaa 450:tä miljoonaa kansalaista. Neuvosto pyytää meitä äänestämään sokeina kysymyksestä, joka koskee perusoikeuksiamme. Jos hyväksymme tämän pyynnön, parlamenttia ei enää voida ottaa vakavasti. Lisäksi menettelyyn liittyy virhe, sillä käännöstä uusille kielille ei ole saatavilla. Pyydän teitä poistamaan tämän äänestyksen esityslistalta ja kunnioittamaan myös sitä, että asia on lähetetty lausuntoa varten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen.
Pirker (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen toista mieltä. Kuten tiedätte, nykykäytäntö on sellainen, että lentomatkustajien tiedot toimitetaan terrorismin ehkäisemiseksi ja torjumiseksi, mutta tämä tapahtuu ilman oikeusperustaa, joten se on laitonta. Tämän vuoksi meidän on pyrittävä saattamaan laiton ja sääntelemätön tilanne päätökseen mahdollisimman nopeasti ja torjumaan tehokkaasti terrorismia.
Tiedätte, ettei komissio aloittanut neuvotteluja parlamentin pyynnöstä, mutta neuvottelujen tulos on kiitettävä. Monia esittämistämme vaatimuksista on sisällytetty tähän sopimusluonnokseen. Lisätyötä tarvitaan, mutta sopimusperustana tämä antaa meille mahdollisuuden toimittaa vastedes laillisesti terrorismin torjunnassa tarvittavia tietoja Euroopan unionista Yhdysvaltoihin. Tähän meidän olisi pyrittävä; voimme sitten jatkaa sopimuksen työstämistä. Seuraamme edelleen sen edistymistä ja voimme aina vedota Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen tilanteissa, joissa sopimusta rikotaan, mutta tavoitteenamme on luoda mahdollisimman nopeasti sopimusperusta, oikeusperusta, jonka avulla voimme toteuttaa tarvittavat toimet kansalaisten turvallisuuden edistämiseksi ja terrorismin torjumiseksi. Tämän vuoksi kannatan asian ottamista esityslistalle kiireellisenä ja tärkeänä. 
Puhemies.
   Puhemiehenä minusta vaikuttaa nyt siltä, että saan kosolti neuvoja, joita en tarvitse! Tämä on äänestys, ei keskustelu.
Asiasta vallitsee nyt joitakin väärinkäsityksiä. Äänestimme edellisessä istunnossa asian lähettämisestä lausuntoa varten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Näin on toimittu. Tänään toimitettavan äänestyksen tulos ei millään tavalla vaikuta siihen, että asia on lähetetty lausuntoa varten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Asiasta ei enää keskustella.
Kuulitte yhden puheenvuoron puolesta ja yhden vastaan. Äänestämme nyt siitä, hyväksymmekö pyynnön kiireellisestä käsittelystä.
Sallinette minun todeta esittelijä Boogerd-Quaakin huomauttaneen täysin perustellusti, ettei kaikkia kielitoisintoja ole saatavilla, varsinkaan uusien jäsenvaltioiden kielillä. Parlamenttina osasimme odottaa, että toisinaan törmäämme tähän ongelmaan. Jäsen Dell'Alban mietinnössä työjärjestyksestä otetaan käyttöön 117 artiklan 3 kohdan a alakohta, jossa säädetään tätä koskevasta siirtymäajan järjestelystä.
Vastaisuuden varalta haluan korostaa yhtä seikkaa: jos aiotte ryhtyä pelaamaan kielikysymyksillä estääksenne äänestyksiä, törmäätte pahimpiin kuviteltavissa oleviin ongelmiin ja päänsärkyyn.
Äänestykset päättyvät tähän. 
Duhamel (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, voitte kenties – ja eurooppalaista politiikkaa hämäräksi väittävät voivat kenties myös – panna merkille, että laajentuneen Euroopan ensimmäisessä äänestyksessä vasemmisto ja oikeisto asettuivat vastakkain ja että vasemmisto voitti. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Duhamel, asia pantiin merkille! 

Gollnisch (NI ).
   – Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron vastatakseni vanhan koulutoverini Duhamelin puheenvuoroon. Kuten tavallista, hän puhui taas puppua: hän puhui vasemmiston äänistä oikeiston ääniä vastaan, mutta itse äänestin samoin kuin hän. Uskoakseni edustan kuitenkin edelleen oikeistoa ja hän vasemmistoa! 


Ribeiro e Castro (UEN ),
   .  On häpeällistä, että parlamentin vasemmisto viivyttää edelleen EY:n ja Yhdysvaltojen välisen PNR-tietojen käsittelemistä ja siirtämistä koskevan sopimuksen tekemistä, sillä sopimus perustuu komission kanssa käytyihin neuvotteluihin ja sitä on selitetty ja selvennetty asianmukaisesti useaan otteeseen niin valiokunnassa kuin täysistunnossakin, erityisesti edellisessä istunnossa.
Vasemmisto, joka on täysin hakoteillä, pyrkii edelleen luomaan ristiriitaa turvallisuuden ja vapauden välille ja väittää arvostavansa enemmän vapautta kuin turvallisuutta. Heiltä unohtuu se, ettei vapautta ole ilman turvallisuutta. He ylenkatsovat niin Euroopan unionissa kuin Yhdysvalloissakin voimassa olevia laillisuusperiaatteita. Mikä paljastavinta, he unohtavat, että nykyisen maailmanlaajuisen kammottavan terrorismin uhan kannalta on olennaista, että turvaamme sekä kansalaisten turvallisuuden että heidän vapautensa ja teemme tiivistä yhteistyötä niiden valtioiden kanssa, jotka ovat ystäviämme ja liittolaisiamme.
Tulevissa Euroopan parlamentin vaaleissa kansalaiset toivottavasti yhdistyvät puolustamaan vapauttaan ja turvallisuuttaan ja antavat rangaistuksen vasemmistolle, joka ei ymmärrä, mitä se tekee. 

Hannan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, huono hallinto ei ole vain Brysselin ongelma: kaikki poliittiset rakenteet ovat epätäydellisiä. Jotkut ovat sortuneet ja toiset antautuvat houkutuksille.
Brysselille on erikoista kuitenkin se tapa, jolla menettelyvirheitä käsitellään. EU:n viranomaisten tavanomainen vastaus tilanteeseen, jossa on näyttöä lahjonnasta, ei ole virheisiin puuttuminen vaan kritiikin motiivien kyseenalaistaminen. Olemme todenneet, kuinka häpeällisellä tavalla Paul van Buitenenia ja Martha Andreasenia kohdeltiin ja kuinka Hans-Martin Tillack pidätettiin. Brysselin käänteisessä maailmassa petoksiin syyllistyneitä ei hätyytellä tai uhkailla mutta heidät paljastaneita kylläkin.
Kyvyttömyys käsitellä kaikkein vähäisintä ja perusteltuakin kritiikkiä voidaan havaita reaktiossa epäluottamuslauseeseen, josta juuri äänestimme. Sen sijaan että lievät moitteet olisi hyväksytty, EU-järjestelmä ajautui ylikierroksille, houkutteli ja uhkaili allekirjoittajia pyrkiessään estämään epäluottamuslauseen esittämisen. Epävarmatkin epäilykset epäluottamuslauseen perusteista poistuivat varmasti näiden tukahduttamisyritysten vuoksi.
Toivon ihmisten parlamentin ulkopuolellakin tekevän johtopäätöksiä siitä, mitä nyt on tapahtunut. Jos tämä on se tapa, jolla EU hallinnoi itseään, onko viisasta tarjota sille valtaa aivan uusilla kansallisten asioiden aloilla? Jos tämä on se tapa, jolla Brysselissä käytetään nykyistä valtaa, mitä me oikein ajattelemme ehdottaessamme sille lisää valtaa? Hyvät herrat, olemmeko me hulluja? 
Heaton-Harris (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, äänestin epäluottamuslauseen puolesta, sillä katson tämän komission epäonnistuneen niiden uudistusten toteuttamisessa, jotka sitä pyydettiin toteuttamaan viisi vuotta sitten. Olemme kuulleet uudistuksista vastaavan komission jäsenen Kinnockin hienoja puheita, paljon melskettä ja pauhua, mutta vaikuttaa siltä, ettei komission jäsen osaa siirtyä sanoista tekoihin.
Minut valittiin torjumaan petoksia ja huonoa hallintoa vastalauseena väärinkäytöksille, ja on hyvin vaikeaa selittää äänestäjille, Louthin ja Horncastlen tai Derbyshiren asukkaille, miksei Euroopan tilintarkastustuomioistuin ole kymmeneen vuoteen hyväksynyt kirjanpitoamme. Ongelmat ovat merkittäviä, niistä tyypillinen esimerkki on Eurostat-skandaali, eikä niitä ole saatu ratkaistua.
Tässä epäluottamuslauseessa ei ole kyse pelkästään Eurostatista vaan hallintokulttuurista, jota se ilmentää ja jota ei valvota. Komission jäsen Solbes on kyllä lähtenyt, mutta komissiolta puuttuu edelleen poliittinen vastuuntunto. Komissio ansaitsee epäluottamuksemme, ja tulevien komission jäsenten on ymmärrettävä, että he kantavat poliittisen vastuun alaistensa toiminnasta. 
Goodwill (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, katsoin velvollisuudekseni äänestää epäluottamuslauseen puolesta, sillä komission kykenemättömyys ja rahoitusvalvonnan puute ovat ilmeisiä koko Eurostat-asiassa. On myös vähintäänkin outoa, että ainoa tämän surullisen episodin yhteydessä pidätetty henkilö on sen julkisuuteen tuonut toimittaja.
Käytin myös hyväkseni tilaisuuden ilmaista paheksuntani siitä, että komissio on tahallisesti jättänyt ottamatta huomioon Euroopan parlamentin tahdon, kun tarkastellaan tukea Valkovenäjän sairaaloille, jotka ovat valitettavan huonosti varusteltuja Tšernobylin onnettomuuden aiheuttamien syöpien – erityisesti lasten syöpien – hoitoon. Kahden vuoden aikana me äänestimme varojen myöntämisestä talousarvion käyttämättä jääneistä kohdista näiden kaivattujen laitteiden hankkimiseen. Toistaiseksi rahaa ei ole herunut penniäkään. Minä ja vaalipiirini asukkaat Scarborough'ssa ja Whitbyssä olemme kauhistuneita siitä, että rahaa lojuu tileillä Brysselissä ja samaan aikaan lapsia kuolee sairauksiin, jotka olisivat hoidettavissa. 
Villiers (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kuten toivon kaikkien täällä parlamentissa tietävän, Eurostatista hävisi 5 miljoonaa euroa. Minusta tämä on veronmaksajien rahan hukkaamista, jota ei voida hyväksyä. Yhdistyneen kuningaskunnan pääkaupungissa – Barnetissa, Enfieldissä ja Croydonissa – asuvat edustamani veronmaksajat ovat huolissaan siitä, ettei heidän maksamistaan verovaroista, jotka ohjataan Euroopan komissiolle, pidetä asianmukaisesti tiliä. Tilanne on jatkunut tällaisena jo aivan liian kauan.
Vain hieman yli viisi vuotta sitten Santerin komissiosta sanottiin, että oli vaikea löytää yhtään vähänkään vastuuntuntoista henkilöä. Minua surettaa se, ettei tilanne ole muuttunut ja että niin monet täällä parlamentissa äänestivät kuin aivan tavanomaisesta asiasta. Tämän vuoksi äänestin epäluottamuslauseen puolesta, sillä ei voida hyväksyä sitä, että komissio edelleen välttää vastuun toimistaan. Sen on valvottava asianmukaisesti veronmaksajien sille uskomia varoja. 
Helmer (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, komission jäsen Kinnockille annettiin vuonna 1999 tehtäväksi selvittää komission kirjanpitoa ja torjua petoksia. Hän on epäonnistunut ilmiömäisesti. Hänen suurin saavutuksensa on komission epäonnistumisten paljastamisessa onnistuneiden henkilöiden vainoaminen. Tähän mennessä ainoa Eurostat-skandaalin yhteydessä pidätetty henkilö on asian paljastanut toimittaja. Meille on esitetty vain puolusteluja ja peitetarinoita.
Kuinka voisin perustella äänestäjilleni Leicestershiressä tai Northamptonshiressä sitä, että EU:n toimielimien petoksiin ja hukkaan valuneet 5 miljardia euroa vastaavat Yhdistyneen kuningaskunnan vuosittaista maksuosuutta? Minut valittiin parlamenttiin konservatiivipuolueen vastalauseena petoksia ja huonoa hallintoa vastaan. Minulla ei näin ollen ole muuta vaihtoehtoa kuin kannattaa epäluottamuslausetta ja teenkin sen ylpeänä. 
Callanan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, äänestin epäluottamuslauseen puolesta, sillä se oli juuri sen vastalauseen mukainen, jonka perusteella minut valittiin tähän parlamenttiin. Euroopan komissio ei ole toteuttanut tehokkaita toimia petosten ja huonon hallinnon torjumiseksi; se on ainoastaan vainonnut koko asian paljastanutta toimittajaa ja paljastamiseen osallistunutta henkilöstöään.
Valitettavasti monet jäsenet eivät komission uhkailujen vuoksi kannattaneet epäluottamuslausetta, mikä on heille häpeäksi. Toivon komission kuitenkin panevan merkille tuntemuksemme ja korjaavan toimintaansa. Äänestäjäni Northumberlandissa, Tynessa sekä Wearissa, Durhamissa ja Clevelandissa vaativat komissiota lopettamaan monissa eurooppalaisissa toimielimissä vallalla olevan veronmaksajien rahojen välinpitämättömän haaskaamisen. 
Gollnisch (NI ).
   – Arvoisa puhemies, Front Nationaliinja Vlaams Blokiinkuuluvat jäsenet äänestivät epäluottamuslauseen puolesta, mutta heitä ei hämätä. Eurostat-skandaali on ollut tiedossa jo vuoden 2003 puolivälistä alkaen, ja onkin ällistyttävää, että vasta nyt, kuukautta ennen Euroopan parlamentin vaaleja, parlamentin jäsenet heräävät tunnustamaan tilanteen. Meitä estettiin allekirjoittamasta epäluottamuslausetta, vaikka joitakin allekirjoittajia ei lainkaan haitannut se, että muut allekirjoittajat olivat kommunismin ja trotskilaisuuden kannattajia; epäilemmekin tämän olevan vaalikampanjaan liittyvää toimintaa.
Vaikka epäluottamuslause olisi hyväksytty, mikä oli tosin epätodennäköistä, komission virkakausi olisi joka tapauksessa päättynyt lokakuun lopussa, ja se olisi voinut jatkaa tavanomaista toimintaansa. Miksi ei puututtu komission jäsenen Montin tapaan ohjata kilpailupolitiikkaa Schneiderin ja Alstomin asioissa? Miksi ei kiinnitetty huomiota muihin yhteisön talousarvioon kohdistuneisiin petoksiin, varojen harhaan ohjaamiseen sekä vaikutusvallan kaupusteluun Blue Dragonin tapauksessa? Epäluottamuslauseen allekirjoittaneet jäsenet ovat nyt pyrkineet vähäiseen poliittiseen toimintaan, joka ei kuitenkaan läheskään vastaa tilanteen vakavuutta. 
Bernié, Esclopé ja Saint-Josse (EDD ),
   .– Komissio yrittää voittaa aikaa ja parlamentti päästää sen pinteestä. Jos komissio kieltäytyy henkilötasolla ja kollektiivisesti omasta tahdostaan kantamasta vastuutaan, parlamentin tehtävänä on velvoittaa se kantamaan vastuunsa. Epäluottamuslauseesta keskiviikkona 24. huhtikuuta täysistunnossa käytyyn keskusteluun ei ole saatu vastausta, eikä myöskään 22. huhtikuuta 2004 annettuun päätöslauselmaan. Tilanne on sellainen, ettei komissio kuuntele parlamentin vaatimuksia eikä vastaa niihin. Tätä epäluottamuslausetta vastustetaan, koska sen vastustajat ovat tyytyväisiä komission vastuuttomuuteen. Hylkäämällä epäluottamuslauseen lähetämme erittäin huonon viestin 25 jäsenvaltion kansalaisille. Vaikka Euroopan parlamentilla on oikeus harjoittaa demokraattista valvontaa, enemmistö sen jäsenistä kieltäytyy selvästi harjoittamasta sitä. 
Berthu (NI ),
   .– Euroopan yhdistymisen suurena päivänä voimme paremmin kuin koskaan ennen nähdä kuilun, joka vallitsee Euroopan unionin jalojen tavoitteiden ja sen todellisen päivittäisen hallinnon välillä.
Samalla kun olemme toivottaneet tervetulleiksi kymmenen uutta jäsenvaltiota, joista kahdeksan Neuvostoliitto aikoinaan eristi muusta maailmasta, olemme joutuneet äänestämään epäluottamuslauseesta komissiolle. Taustalla on yksi monista komission historian aikana ilmenneistä epäselvistä tapauksista. Tällaista harmonian päivää ei pitäisi pilata rangaistuksella, mutta komissio on siihen itse syypää sallittuaan tilanteen jatkua jo vuosia.
Tapausta ei kuitenkaan käsitellä täysin sopimattomaan aikaan. Olemme juuri kuulleet itäisten uusien jäsenvaltioiden vaativan Euroopalta suurempaa kansallisen suvereniteetin kunnioitusta. Eurostatin kaltaiset tapaukset sivuteiden labyrintteineen sekä geneettisesti muunnettuja organismeja koskeva kysymys, joka myös esitettiin tänään uuden komission hyväksymisen yhteydessä, ovat asioita, joihin ajaudutaan, kun eurooppalaiset toimielimet uskovat ylemmyyteensä kansallisvaltioiden suhteen ja ovat lopulta täysin valvonnan ulkopuolella.
Kaikista näistä asioista voidaan tehdä yksi johtopäätös, nimittäin että meidän on tehtävä työtä saadaksemme aikaan Euroopan, jota kansallisvaltiot valvovat paremmin. 
Claeys (NI ),
   . Vlaams Blok kannattaa komissiolle annettavaa epäluottamuslausetta, koska komission on osoitettu epäonnistuneen vastuun ottamisessa Eurostatin tapauksesta. Vastaukset parlamentin pyyntöihin eivät ole olleet vakuuttavia, eikä henkilökohtaista vastuuta ole osoitettu.
Komission puheenjohtajan Prodin mukaan Cressonin tapauksen kaltaiset menneisyyden tapahtumat, joiden seurauksena komissio hajosi, ovat nyt mennyttä ja jos vastaavaa jälleen ilmenee, asiaan puututaan asianmukaisemmin. Eurostatin tapaus on kuitenkin osoittanut, ettei vastuullisuuden kulttuuria ole vieläkään syntynyt. Komission olisi pikemminkin pohdittava tätä sen sijaan, että se arvostelee niitä parlamentin jäseniä, jotka haluavat selvittää, mitä Eurostat-skandaalissa oikein tapahtui.
Useiden jäsenvaltioiden äänestäjien päätös olla ottamatta osaa Euroopan parlamentin vaaleihin johtuu pääasiassa komission asenteesta esimerkiksi Eurostatin tapauksessa. Äänestäjät vaativat eurooppalaisilta toimielimiltä täysin perustellusti enemmän avoimuutta, vastuuta ja demokraattista legitiimiyttä. 
Dehousse (PSE ),
   .– On joko liian varhaista tai liian myöhäistä arvioida Eurostatin tapausta, johon on todettava liittyvän paljon muutakin kuin mitä epäluottamuslauseessa mainitaan.
On koomista ehdottaa, että toimikautensa päättävä parlamentti antaisi epäluottamuslauseen myöskin toimikautensa päättävälle komissiolle.
Koska puhemies kuitenkin hyväksyi käsiteltäväksi epäluottamuslauseen ja siitä äänestettiin, äänestin sen puolesta.
Totuus on, ettei kukaan vasemmistolainen voi ilmaista luottamustaan komissioon, joka esittää Bolkesteinin direktiiviehdotuksen julkisista palveluista – direktiivin, joka enteilee näiden palvelujen päättymistä. 
Evans, Jonathan (PPE-DE ),
   . Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiiveja edustavat parlamentin jäsenet ovat aktiivisesti ilmaisseet huolensa Eurostat-tapauksessa ja edistäneet merkittävästi asian saattamista suuren yleisön tietoon.
Katsomme, ettei komissio ole ottanut poliittista vastuuta tapauksen yhteydessä selvästi paljastuneista epäonnistumisista.
Katsomme, että komissiolle on esitetty selkeä viesti 22. huhtikuuta 2004 annetussa Eurostatia koskevassa päätöslauselmassa, jossa:
- todetaan, ettei komissio ole tehnyt asianmukaisia johtopäätöksiä Eurostat-tapauksesta ja ettei komissio ole kollektiivisesti tai yksilötasolla kantanut poliittista vastuutaan, ja
- vahvistetaan parlamentin aikomus jatkaa käynnissä olevan Eurostat-tutkinnan ja mahdollisten oikeustoimien kehittymisen seuraamista ja valvomista, jotta tarvittaessa voidaan antaa lisäuudistuksia koskevia ehdotuksia.
Sen jälkeen kun epäluottamuslausetta alettiin alun perin suunnitella, asiasta vastaava komission jäsen Pedro Solbes on eronnut ja siirtynyt Espanjan politiikkaan.
Tämän vuoksi emme katso olevan asianmukaista erottaa koko komissiota nyt, mutta kehotamme komissiota ottamaan huomioon esitetyn vakavan huolen ja puuttumaan kiireesti asiaan parlamentin päätöslauselmassa vaaditulla tavalla. 
Meijer (GUE/NGL ),
   . Komissio irtisanoi heinäkuussa 2003 Eurostatin hallintohenkilöstön, koska jo kauan tiedossa olleet petokset jatkuivat. Vaadin välittömästi tosiseikkojen julkistamista. On hyödytöntä pyytää komissiosta riippuvaisia toimielimiä suorittamaan tutkimuksia, jos niiden on pidettävä tulokset salassa. Petoksia, kavalluksia ja sukulaisten suosimista voidaan torjua vain, jos kansalaiset ovat niistä tietoisia ja auttavat asian tuomitsemisessa. Parlamentin toteuttamat tutkimukset mahdollistavat tämän. Vaikka talousarvion valvontavaliokunnan jäsenille toimitettiin salainen raportti vuoden 2003 syyskuun lopussa, komissio voi edelleen toimia aivan kuin sillä ei olisikaan vastuuta. Asiasta ensisijaisesti vastuussa ollut komission jäsen Solbes on sittemmin siirtynyt ministeriksi Espanjan uuteen hallitukseen. Ei ole mitään näyttöä siitä, että ongelmat, jotka johtivat edellisen komission eroon ennen vaaleja viisi vuotta sitten, olisi todella ratkaistu. Osoittaakseni tilanteen vakavuuden ja varmistaakseni, että seuraavaa komissiota vaaditaan puuttumaan ongelmiin, äänestän tänään epäluottamuslauseen puolesta. Se, että aiemmin kielteisellä kannalla olleet vihreät ryhtyivät vastustamaan epäluottamuslausetta viime kokouksessaan osoittaakseen hallinnollista luotettavuuttaan, ei lievennä tarvetta jatkaa petosten torjuntaa. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .  Se, että äänestin epäluottamuslausetta vastaan, ei merkitse, että kannattaisin komissiota tai etten tiedostaisi tilanteen vakavuutta. Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmäni on monessa yhteydessä pyrkinyt saamaan selvyyttä Eurostat-tapaukseen, ja jatkamme näitä pyrkimyksiä edelleen. Olen myös arvostellut komission puheenjohtajaa Prodia erityisesti marraskuusta 2003 lähtien, koska hän on avoimesti puuttunut Italian sisäpolitiikkaan ja eurooppalaiseen puoluepolitiikkaan ja luopunut näin siitä riippumattomuudesta, joka hänellä olisi aina oltava. Jo pelkästään tästä syystä komissio ja sen puheenjohtaja ansaitsevat parlamentin poliittisen epäluottamuslauseen.
On kuitenkin todella väärin äänestää epäluottamuslauseesta tällaisena ajankohtana, parlamentin vaalikauden päättyessä ja komissionkin virkakauden päättyessä, kun komission jäsenet vaihtuvat. Tilanne on myös vaikuttanut haitallisesti epäluottamuslauseeseen.
Katson tämän vuoksi, ettei epäluottamuslauseen kannattamisella olisi todellista poliittista vaikutusta. Se olisi täysin nurinkurista tässä tilanteessa ja epäjohdonmukaista ja todella merkityksetöntä kansalaisten silmissä. 
Scallon (PPE-DE ),
   . Haluan tehdä täysin selväksi, että vaikka kannatan epäluottamuslausetta komissiolle, tunnustan, että on myös täysin kunniallisia komission jäseniä, jotka ovat työskennelleet parhaan kykynsä mukaan rehellisesti ja avoimesti koko virkakautensa ajan. 
On kuitenkin myös selvää, että komissiossa on toteutunut selittämättömiä toimia, joita ei voida hyväksyä ja jotka vaarantavat toimielimen maineen.
Koska muuta keinoa ilmaista syvä huoleni ja pettymykseni julkisten varojen käyttöön ei ole, minulla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin äänestää komission epäluottamuslauseen puolesta. 
Souchet (NI ),
   .– Toisin kuin jäsen Grossetête ja hänen jälkeensä puhuneet jäsenet ovat väittäneet, parlamentilla on täysi oikeus antaa epäluottamuslause komissiolle, joka on osoittautunut kyvyttömäksi sekä pitämään silmällä petollista toimintaa omissa elimissään että jäljittämään niitä, jotka ovat vastuussa Eurostat-skandaalista – eikä kyseessä ole mikään pikkuseikka, kun otetaan huomioon kolme tiliä, joita on käytetty Luxemburgin lain nojalla perustetun Eurocostin kanssa tehtyihin sopimuksiin ja varojen kätkemiseen; tekaistut tarjouspyynnöt, joissa valituksi tuli yksi ainoa myös Luxemburgin lain mukaan perustettu yhtiö, Eurogramme; liikevaihdon väärennökset ja tekaistu henkilökunta. Näin komissio kerää tilastotietoja!
Epäluottamuslauseesta kieltäytyminen merkitsee näiden virheiden peittelyä ja antaa vaikutelman, jonka mukaan rahoituksen avoimuutta koskevia sääntöjä ei sovelleta Euroopan toimielimiin.
Viimeisin skandaali paljastaa komission perustavaa laatua olevan kyvyttömyyden torjua lahjontaa omissa yksiköissään. Jacques Santerin komission epäluottamuslauseen jälkeen ilmoitettiin nollatoleranssiin perustuvasta lähestymistavasta ja perustettiin Euroopan petostentorjuntavirasto OLAF. Romano Prodin komission epäluottamuslauseen jälkeen meille kerrottiin radikaaleista uudistuksista OLAFissa, aivan kuin petokset johtuisivat keinoista, joilla niitä mitataan. Todellisuudessa komission toimintatapaa olisi uudistettava. 
Van Dam (EDD ),
   . Ryhmämme kannatti vakaumuksella epäluottamuslausetta, joka äsken hylättiin. Äänestäjille on nyt täysin selvää, ketkä jäsenistä haluavat paljastaa huonon hallinnon ja ketkä haluavat peitellä sitä tai eivät piittaa siitä. Varovainen ja suppea uudistus, kirjanpitojärjestelmän vanhentuneisuus ja suojattomuus petoksia vastaan sekä Eurostat-tapaus ovat kolme kuvaavaa esimerkkiä. Ne osoittavat että kolmen viisaan miehen vuonna 1999 esittämät päätelmät pätevät myös tähän komissioon. Komissiossa on nimittäin tuskin ketään halukasta kantamaan vastuuta. Komission jäsenten kieltäytyessä toimimasta tai edes eroamasta pilkataan demokratiaa ja riistetään parlamentin oikeuksia. Jos komissio torjuu parlamentin sen harjoittaessa ensisijaista talousarvion valvontaan liittyvää tehtäväänsä, meillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin erottaa komissio. Jos emme onnistu tekemään näin, emme ota vakavasti itseämme emmekä meitä äänestäneitä kansalaisia. On yhä ilmeisempää, että niin kutsuttu eurooppalainen perustuslaki on pelkkää somistusta ja että kansalaisilta halutaan peittää se, mitä EU:ssa tapahtuu ja kuinka heidän eduillaan leikitellään. Epäluottamuslause oli keino repiä joitakin verhoja Prodin komission epävarman toimintakyvyn edestä ja käynnistää avoin kulttuuri, jossa jokainen kantaa vakavissaan vastuunsa. 
Van Orden (PPE-DE ),
   . Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuoluetta edustavien kollegojeni mukana olen ilmaissut aktiivisesti huoleni Euroopan unionin toimielimissä tapahtuvista petoksista, tuhlauksesta ja huonosta hallinnosta, ja olemme olleet saattamassa asiaa aktiivisesti suuren yleisön tietoon.
Sen jälkeen kun epäluottamuslausetta alettiin alun perin suunnitella, asiasta vastaava komission jäsen Solbes on eronnut ja siirtynyt Espanjan politiikkaan. Tämän vuoksi emme katso enää olevan syytä kannattaa koko komissioon kohdistuvaa epäluottamuslausetta ja valtuuskuntamme ratkaisuna oli äänestää tyhjää. Katsomme, että komission on kuitenkin otettava vakavasti huomioon huoli, joka on esitetty 22. huhtikuuta 2004 annetussa Eurostatia koskevassa päätöslauselmassa, jossa;
- todetaan, ettei komissio ole tehnyt asianmukaisia johtopäätöksiä Eurostat-tapauksesta ja ettei komissio ole kollektiivisesti tai yksilötasolla kantanut poliittista vastuutaan, ja
- vahvistetaan parlamentin aikomus jatkaa käynnissä olevan Eurostat-tutkinnan ja mahdollisten oikeustoimien kehittymisen seuraamista ja valvomista, jotta tarvittaessa voidaan antaa lisäuudistuksia koskevia ehdotuksia.
Laajemman tilivelvollisuuden ja EU:n talousarvion valvonnan tavoittelu sekä komission dramaattisesti parantunut hallinto; Euroopan parlamentin tarve oikeuteen erottaa yksittäisiä komission jäseniä;…
Puhemies.
   Tähän päättyivät kirjalliset äänestysselitykset.

(1)

Duthu (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, vaikka iloitsemme yhdessä uusien jäsenvaltioiden kanssa ja toivotamme ne tervetulleiksi, emme valitettavasti voi kuitenkaan työntää kansainvälistä tilannetta pois mielestämme. Muutama päivä sitten järkytyimme syvästi lehdistön paljastettua amerikkalaisten ja brittiläisten miehitysjoukkojen syyllistyneen kauhistuttaviin irakilaisvankien kidutuksiin. Tämänkaltaiset tapahtumat eivät voi muuta kuin syventää pohjoisen ja etelän, lännen ja muslimimaailman välistä kuilua. Joka tapauksessa ne ovat juuri sellaista kehitystä, jota meidän on vastustettava. Jos näin halutaan tehdä, kansainvälisen yhteisön on yksiselitteisesti tuomittava tällainen toiminta; sen on osoitettava vakaa aikomuksensa selvittää mahdollisuuksien mukaan, missä laajuudessa tällaista on tapahtunut, sekä varmistaa, että tekoihin syyllistyneet saatetaan oikeuden eteen. Erityisesti huomautan, ettemme voi luottaa asianomaisten valtioiden omien viranomaisten suorittamiin tutkimuksiin.
Siksi toivon, että Yhdistyneiden Kansakuntien tutkintakomissio voidaan perustaa mahdollisimman pian, ja pyydän parlamentin puhemiestä, komissiota ja neuvostoa yhdessä varmistamaan, että tätä koskeva pyyntö välitetään Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille. 
Puhemies.
    Jäsen Duthu, en antanut teille työjärjestyspuheenvuoroa, vaan saitte puheenvuoron yksinomaan siksi, että eilen avatessamme istuntoa niillä jäsenillä, jotka aikoivat tavalliseen tapaan käyttää minuutin puheenvuoron poliittisesti tärkeistä kysymyksistä, ei istunnon erityisen juhlallisuuden vuoksi ollut mahdollisuutta siihen. 
Frassoni (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron pyytääkseni teitä puhemiehen ominaisuudessa lähettämään luullakseni meidän kaikkien puolesta myötätunnonosoituksen Kyproksella eilen tehdyn pommi-iskun uhrille, Nicos Anastasiadesille, jonka kotiin pommi osui. Kuten tiedämme, Anastasiades on kansanäänestyksessä kyllä-vaihtoehtoa ajaneen liikkeen johtaja. Mielestäni on tärkeää, että tämä asia mainitaan tänään tässä istunnossa pelkästään myötätunnonosoituksena tämän toimielimen puolesta. 
Puhemies.
   Jäsen Frassoni, voin kertoa teille, että puhemies on jo ollut yhteydessä henkilöön, joka joutui tuon valitettavan iskun kohteeksi, ja esittänyt sekä omasta puolestaan että parlamentin puolesta pahoittelut tapahtuman johdosta. 
Matsakis (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, haluan vain selventää, että pommi-iskua Nicos Anastasiadisia vastaan ei tehty poliittisista syistä, vaan hänen jalkapallopelin jälkeen antamiensa lausuntojen vuoksi. 
Cushnahan (PPE-DE ),
    Tämän parlamentin pöytäkirjasta maanantailta 3. toukokuuta 2004 paljastuu, miten petollinen henkilö jäsen Martin on.
Hän on syyttänyt väärin perustein satoja parlamentin jäseniä, joiden joukossa myös 11 irlantilaista jäsentä, "päivärahojen perusteettomasta lypsämisestä poissaolopäiviltä".
Tämä liittyy käytäntöön, jonka mukaan parlamentin jäsenten on kirjauduttava läsnä olevaksi perjantaina voidakseen nostaa majoituskorvausta torstaiyöltä osallistuttuaan äänestyksiin torstaina iltapäivällä voimatta lentää kotiin enää samana iltana.
Irlantilaisessa -nimisessä radio-ohjelmassa hän väitti vilpillisesti, että koska nämä äänestykset päättyivät klo 17.14, olisin helposti ehtinyt Frankfurtista Dubliniin lähtevälle lennolle. Tämän lennon lähtöaika on klo 19.05, joten jäsen Martin siis väitti, että tunnissa ja viidessätoista minuutissa minulla olisi ollut riittävästi aikaa kerätä tavarani ja ajaa noin 250 kilometriä Frankfurtin lentokentälle.
Tällainen väite ei pidä lainkaan paikkansa, ja hän tietää sen hyvin.
Hän väitti myös, että lähden aikaisin Strasbourgista. Parlamentin jäsenet ovat lentoaikataulujen vankeja. Marraskuuhun 2003 asti, jolloin lentoaikatauluni muuttui, minulla oli tapana lähteä Strasbourgista iltapäivällä ehtiäkseni lennoille, jotka lähtivät oman alueeni kentälle eri aikoina kello 16:n ja kello 18:n välillä. Lisäksi tämä edellytti sitä, että saavuin Strasbourgiin aina jo sunnuntaina, josta minulle ei maksettu päivärahaa.
Jäsen Martin syytti minua myös noin 32 tapauksesta, joissa päivärahan nostamisessa oli hänen mukaansa ollut ongelmia. Syytöstensä ilkeämielisyydestä huolimatta hän ei ole kertaakaan esittänyt luetteloa tällaisista tapauksista – todella kummallista oikeudenkäyttöä.
Niistä kuudesta päivämäärästä, jotka hän mainitsi RTE:n -ohjelmassa, hänen tietonsa olivat virheellisiä ainakin puolessa tapauksista.
Yhtenäkin päivänä, jolloin hän väitti minun kirjautuneen myöhässä läsnä olevaksi, olin tosiasiassa läsnä jo aiemmin samana aamuna valiokuntani äänestyksessä. Kahdelta muulta hänen mainitsemaltaan päivältä en saanut lainkaan parlamentin päivärahaa. Näistä seikoista minulla on kirjallinen todistus Euroopan parlamentin sihteeristöltä.
Tästä syystä haluan tämän merkittäväksi pöytäkirjaan tuodakseni vielä kerran esiin, millaista toimintaa jäsen Martin harjoittaa. 
Puhemies.
   Kiitos, jäsen Matsakis, äärimmäisestä tarkkuudestanne. 
Puhemies.
   Yleiskeskustelu jatkuu neuvoston ja komission julkilausumilla aiheesta laajentunut Eurooppa ja naapuruus. 
Nielson,
   .  Arvoisa puhemies, yksi laajentuneen Euroopan unionin tehtävistä on laajentumisprosessin jatkaminen. Yhteisenä tavoitteenamme on viedä Bulgarian ja Romanian liittymisprosessi läpi vuoteen 2007 mennessä. Se tietenkin riippuu siitä, saavatko molemmat maat neuvottelunsa päätökseen ja kaikki tarvittavat sisäiset uudistukset toteutettua. Vuosi 2004 on ratkaiseva vuosi myös Turkille, ja sitä koskeva kertomus ja suositus, joka komission on määrä antaa syksyllä, on yksi toimikautemme viimeisistä suurista päätöksistä.
Turkin mahdollisuudet riippuvat siitä, täyttääkö se poliittiset kriteerit, kuten oli kaikkien muidenkin ehdokasmaiden kohdalla. Järjestys on selvä. Ensin poliittiset kriteerit ja sitten neuvottelut. Länsi-Balkanin maiden osalta tilanne on se, kuten hyvin tiedätte, että viime vuonna järjestetyssä Thessalonikin Eurooppa-neuvostossa annettiin täysi tuki Länsi-Balkanin maiden toiveelle tulla osaksi Euroopan unionia, kunhan ne täyttävät liittymisehdot ja niin kutsutut poliittiset ja taloudelliset kriteerit sekä voivat osoittaa olevansa valmiita vastaamaan jäsenyyden tuomista velvoitteista.
Kaksi viikkoa sitten kollegani, komission jäsenet Patten ja Verheugen esittelivät teille komission lausunnon Kroatian liittymisestä; komissio katsoi, että Kroatia täyttää jäsenyyden poliittiset edellytykset ja suositteli neuvottelujen käynnistämistä. Asia otetaan nyt todennäköisesti esille kesäkuun Eurooppa-neuvostossa.
Tämä parlamentti on aina antanut täyden tukensa ja sitoutunut laajentumisprosessiin. Kollegani, komission jäsen Verheugen olisi halunnut olla paikalla tänään. Maaliskuussa hän keskusteli parlamentin kanssa viime viikolla joukkoomme liittyneiden kymmenen uuden jäsenvaltion liittymisprosessin viimeisistä vaiheista sekä Romanian ja Bulgarian liittymismahdollisuuksista ja Turkin tämänhetkisestä tilanteesta.
Siitä ei ole vielä kahta viikkoa, kun hän raportoi täysistunnossa viimeisistä valmisteluista Kyproksen liittymistä varten muistuttaen jälleen kerran, että EU:lle selvästi mieluisin vaihtoehto olisi, että unioniin liittyisi yhdistynyt Kypros. Kuten olemme sittemmin nähneet, tämä unionin toive ei toteutunut, ja saarella 24. huhtikuuta järjestetyn demokraattisen kansanäänestyksen tuloksena Annanin laatima suunnitelma saaren yhdistämiseksi hylättiin. Komissio pahoitteli syvästi, ettei Kyproksen kreikkalaisyhteisö hyväksynyt kokonaisvaltaista ratkaisua Kyproksen ongelmaan, mutta meidän on kunnioitettava kansan demokraattista päätöstä.
Komissio onnitteli lämpimästi kyproksenturkkilaisia heidän kyllä-tuloksestaan. Se osoittaa yhteisön olevan selkeästi halukas ratkaisemaan saaren ongelman. Viime viikolla parlamentin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa käytiin vilkasta keskustelua kansanäänestyksen tuloksen tiimoilta ja tuossa yhteydessä komission jäsen Verheugen korosti EU:n sitoutuneen esittämään kattavia ehdotuksia Kyproksen turkkilaisyhteisön eristyksen lopettamiseksi ja Kyproksen yhdistymisen helpottamiseksi tukemalla Kyproksen turkkilaisyhteisön taloudellista kehitystä.
Luxemburgissa 26. huhtikuuta kokoontunut neuvosto kehotti komissiota ryhtymään toimiin, ja tarkoitukseen onkin nyt varattu yhteensä 259 miljoonaa euroa taloudellista tukea. Komissio on jo käynnistänyt tarvittavan suunnittelutyön ja aikoo esittää kattavat kauppaa ja avustustoimia koskevat ehdotuksensa tulevien viikkojen kuluessa.
Esitettyjen toimenpiteiden täytäntöönpano edellyttää uudenlaista yhteistyöhenkeä kahden yhteisön välille.
Tässä vaiheessa voin vain muistuttaa komission kannasta, jonka mukaan kyproksenturkkilaisia ei saa rangaista tilanteesta, vaan meidän on autettava heidät ulos taloudellisesta eristyksestään sekä jatkettava heidän tuomistaan lähemmin unionin yhteyteen.
Seuraavaksi käsittelen laajentuneen EU:n ulkopuolella olevia naapureitamme. Viime syksynä tällä parlamentilla oli mahdollisuus keskustella Euroopan naapuruuspolitiikasta. Politiikkaa on kehitetty vastauksena laajentumisen mukanaan tuomiin uusiin mahdollisuuksiin ja haasteisiin. Yhdessä unioni pystyy toteuttamaan kunnianhimoista politiikkaa suhteessa itäisiin ja eteläisiin naapureihimme yhteisten arvojen ja etujen pohjalta niin, että tavoitteena on estää uusien jakolinjojen syntyminen maanosamme sisälle tai sen ympärille sekä laajentaa rauhan, vakauden ja vaurauden aluetta.
Euroopan naapuruuspolitiikka on eri asia kuin mahdollinen liittyminen EU:n jäseneksi. Vaikka emme olekaan sulkemassa ovia, eurooppalaisessa naapuruuspolitiikassa ei ole kysymys unionin tulevista laajentumisista, sillä sen kohteena ovat ne naapurit, joilla ei näillä näkymin ole mahdollisuuksia liittymiseen. Tässä vaiheessa rakennamme suhteitamme olemassa olevan institutionaalisen kehyksen eli assosiaatiosopimusten tai kumppanuus- ja yhteistyösopimusten varaan.
Eriyttäminen on keskeistä eurooppalaisessa naapuruuspolitiikassa. Se on seurausta kunkin kumppanin erilaisesta tilanteesta ja erilaisesta suhteesta unioniin. Eurooppalainen naapuruuspolitiikka perustuu yhteisomistuksen periaatteeseen sen Euroopan unionin noudattaman lähestymistavan mukaisesti, jossa todetaan, että poliittisia ja taloudellisia uudistuksia ei voida tuoda pakolla ulkoapäin ja että menestyksellinen yhteistyö voi rakentua vain yhteisille eduille ja kumppaneiden tasa-arvon periaatteelle.
Viime kuukausina olemme hioneet tämän uuden politiikan eri osa-alueita ja olemme valmistelemassa läheisessä yhteistyössä kumppaneidemme kanssa ensimmäistä toimintasuunnitelmapakettia, joka on tarkoitus ottaa käyttöön yhdessä kumppanien kanssa. Näissä toimintasuunnitelmissa määritellään keskinäisten suhteiden painopistealueet muutamilla keskeisillä aloilla sekä menetelmät, joilla varmistetaan toimien pikainen täytäntöönpano.
Ensi viikolla komissio julkistaa eurooppalaista naapuruuspolitiikkaa käsittelevän strategia-asiakirjan sekä maakohtaiset raportit ensimmäisistä maista. Toimintasuunnitelmat antavat poliittisesti uutta pontta unionin suhteille kumppanimaihin. Toimintasuunnitelmissa keskitytään poliittiseen vuoropuheluun ja uudistuksiin, kaupan, markkinoiden ja sääntelykehyksen uudistamiseen, energia-, liikenne-, tietoyhteiskunta- ja ympäristöasioissa tapahtuvaan yhteistyöhön sekä ihmisten välisiin henkilökohtaisiin yhteyksiin. Kunkin kumppanimaan kanssa sovittava sisältö ja painotukset ovat erilaisia ja riippuvat kunkin maan olosuhteista. Suunnitelmissa määritellään keskeiset toimet muutamilla painopistealoilla sekä asetetaan selkeät aikarajat. Toimintasuunnitelmat on määrä vahvistaa myöhemmin tänä kesänä. 
Roche,
   .  Arvoisa puhemies, olen iloinen saadessani osallistua tähän Kyprosta koskevaan keskusteluun neuvoston edustajana. Kolme päivää sitten, toukokuun 1. päivänä, Euroopan historiassa alkoi uusi luku. Ei ole liioiteltua sanoa, että kymmenen uuden jäsenvaltion liittyminen unioniin oli todella historiallinen hetki. Itse asiassa se tekee lopun sodanjälkeisen Euroopan traagisesta kahtiajaosta. Se ei kuitenkaan täydellisesti poista kaikkia maanosassamme vallitsevia jakolinjoja.
Kyproksen tasavalta on ottanut paikkansa Euroopan unionin täysivaltaisena jäsenvaltiona. Ei ole mikään salaisuus, että Euroopan unioni olisi mieluummin toivonut yhdistyneen Kyproksen liittyvän unioniin 1. toukokuuta. Olemme kovasti pahoillamme, että Kyproksella 24. huhtikuuta järjestetyn kansanäänestyksen tuloksen vuoksi tämän tavoitteen saavuttaminen ei ollut mahdollista.
Haluan tänään toistaa Luxemburgissa 26. huhtikuuta pidetyssä yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston kokouksessa esitetyn voimakkaan viestin. Neuvosto ilmaisi vakaan tahtonsa varmistaa, että Kyproksen kansa pääsee pian osalliseksi yhteisestä tulevaisuudestaan yhdistyneen Kyproksen kansalaisina Euroopan unionissa. Hyväksymme kuitenkin sen, että Kyproksen kansa on tehnyt demokraattisesti oman valintansa.
Huhtikuun 24. päivänä Kyproksen molempien osien kansalaiset äänestivät erillisissä kansanäänestyksissä Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin esittelemästä sovintosuunnitelmasta. Kansanäänestyksiin huipentui Yhdistyneiden Kansakuntien johtama pitkä ja yksityiskohtainen neuvotteluprosessi. Siksi on tärkeää, että tänään täällä Euroopan parlamentissa korostan vielä kerran, kuinka syvästi kiitollinen Euroopan unioni on pääsihteeri Annanin, hänen erityisneuvonantajansa Alvaro de Soton ja heidän kollegojensa päättäväisestä ja pitkään jatkuneesta työstä kattavan ratkaisun löytämiseksi Kyproksen ongelmaan. He ovat tehneet pitkään ja väsymättä läheistä yhteistyötä molempien osapuolten kanssa. Tunnustamme myös Kreikan ja Turkin hallitusten erittäin myönteisen panoksen.
Kaikki tässä istuntosalissa tietävät kansanäänestyksen tuloksen ja ovat varmasti pohtineet sen merkitystä, eikä sen analysointia kannata tällä kertaa jatkaa tämän enempää. Kyproksen turkkilaisyhteisö on nyt ilmaissut selkeän halukkuutensa tulevaisuuteen Euroopan unionin yhteydessä. Neuvosto on vakaasti päättänyt auttaa kyproksenturkkilaisia pääsemään eristyksestään sekä helpottaa saaren yhdistymistä tukemalla sen taloudellista kehitystä.
Viime viikolla neuvosto otti tärkeän askeleen antaessaan 29. huhtikuuta asetuksen liittymissopimuksen pöytäkirjan N:o 10 2 artiklan mukaisesta järjestelystä. Asetus oli tarpeen liittymisprosessin helpottamiseksi. Siinä määriteltiin ehdot, joiden mukaisesti Euroopan unionin lainsäädännön asiaankuuluvia säännöksiä sovelletaan Kyproksen pohjoisosan, jossa yhteisön säännöstön soveltamista on lykätty, ja niiden alueiden, jotka kuuluvat Kyproksen tasavallan hallituksen tosiasialliseen hallintaan, välisellä linjalla.
Asetuksessa määritellyt ehdot helpottavat kauppaa ja muita yhteyksiä rajalinjan yli, samalla kun niillä varmistetaan, että suojelun vähimmäisvaatimukset pysyvät voimassa. Katson, että tästä asetuksesta aikaansaatu sopu ilmentää selkeästi neuvoston halua antaa rohkaiseva viesti Kyproksen turkkilaisyhteisön jäsenille siitä, että heidän tulevaisuutensa on yhdistyneessä Kyproksessa ja Euroopan unionin yhteydessä.
Seuraava askel on se, että komissio esittelee yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston pyytämän kokonaisvaltaisen ehdotuksen aiheesta. Siinä tullaan korostamaan erityisesti saaren taloudellista yhdentymistä ja asianomaisten yhteisöjen välisten yhteyksien parantamista Euroopan unionissa. Neuvosto on suositellut, että ne 259 miljoonaa euroa, jotka oli varattu Kyproksen pohjoisosaa varten siinä tapauksessa, että ratkaisuun olisi päästy, pitäisi nyt käyttää tähän tarkoitukseen. Minusta on hyvä, että komissio aikoo esittää kokonaisvaltaisen ehdotuksensa aiheesta tulevien viikkojen aikana.
Tämän parlamentin jäsenet tuntevat voimakasta myötätuntoa ja kunnioitusta Kyproksen kansaa, sen molempia yhteisöjä kohtaan heidän pyrkiessään pääsemään jaetun historiansa painolastista. Olen todennut täällä useammin kuin kerran, että koska itsekin olen kotoisin jaetulta saarelta, ymmärrän hyvin, miten vaikeaa kuilujen umpeen kurominen on. Olen pahoillani, ettei Irlannissa 1. toukokuuta järjestetyissä liittymisjuhlallisuuksissa voitu samalla juhlia yhdistyneen Kyproksen liittymistä Euroopan unioniin; olen siitä henkilökohtaisesti pahoillani, koska juuri Kyproksen juhlallisuudet järjestettiin omassa kotikaupungissani, ja olisi ollut mahtavaa, jos olisimme voineet toivottaa kaikki kyproslaiset tervetulleiksi tuohon tilaisuuteen. Ne, jotka tulivat, olivat kuitenkin hyvin tervetulleita.
Neuvoston lausunnot ja toimet kansanäänestyksen jälkeen vahvistavat selkeästi sen, että Euroopan unioni on edelleen vahvasti sitoutunut antamaan Kyproksen turkkilaisyhteisölle kouriintuntuvat takeet siitä, että sen tulevaisuus on yhdistyneessä Kyproksessa Euroopan unionin yhteydessä.
Henkilökohtaisena huomautuksena todettakoon, että minun on valitettavasti poistuttava paikalta ennen tämän keskustelun päättymistä. Tämä on todennäköisesti viimeinen kerta, kun puhun tälle parlamentille. Haluan kiittää vilpittömästi kaikkia parlamentin jäseniä ainutlaatuisesta suopeudesta ja pitkämielisyydestä, jota olette osoittaneet minua kohtaan monissa täällä käydyissä keskusteluissa. Olen harvoin nauttinut mistään kokemuksesta enemmän kuin puhumisesta tälle parlamentille. En tiedä, onko ilo ollut molemminpuolinen, mutta kaikesta huolimatta minun näkökulmastani tehtävä on ollut miellyttävä ja vielä miellyttävämmäksi sen on tehnyt se, että olen saanut tänä aikana uusia ystäviä ja uudistanut vanhoja tuttavuuksia.
Viime päivinä parlamentti on saanut osakseen hyvin odottamatonta ja törkeää arvostelua, jollaista se ei lainkaan ansaitse. Tämä parlamentti palvelee hyvin Euroopan kansalaisia. Se on malliesimerkki parlamentaarisesta toiminnasta. Se tekee työnsä tehokkaasti ja tuloksellisesti. Epäilemättä kaikki sen jäsenet eivät ole mitään pyhimyksiä, mutta harva ihmisten muodostama instituutio on aivan täydellinen. Kuitenkin toiminnassaan parlamentaarisena edustajakokouksena tämä parlamentti on päässyt lähemmäs täydellisyyttä kuin mikään muu edustajakokous, jossa olen koskaan puhunut.
On ollut ilo työskennellä tämän parlamentin jäsenten kanssa. Toivotan eläkkeelle jääville kaikkea hyvää jatkossa. Toivon heidän nauttivan edessään olevista vuosista. Niille, jotka aloittavat vaalikampanjansa, toivon myös kaikkea hyvää, turvallista kampanjointia ja onnellista lopputulosta. 
Puhemies.
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Roche, puhemiehen ei yleensä pitäisi osoittaa suosiotaan, mutta tällä kertaa yhdyin kollegojeni suosionosoituksiin sanojanne kohtaan. Puhuitte hyvin kauniisti ja huomaavaisesti tästä parlamentista, joka on ihaillut puheenjohtajavaltio Irlannin tekemää työtä tänä vaikeana aikana.
Me tietenkin toivomme, että tämän juhlinnan jälkeen ainakin suuri osa parlamentin jäsenistä pääsee osallistumaan toiseen juhlalliseen päätöstilaisuuteen Eurooppa-neuvoston kokoontuessa kesäkuussa. Haluan kuitenkin sanoa teille, että kiitollisuus ja arvostus on molemminpuolista. Poliittiset ryhmät ja koko parlamentti ovat todella arvostaneet – sekä yksityisissä tapaamisissa että täällä esiintymisenne ansiosta – pienen maan kykyä auttaa varmistamaan, että nämä upeat juhlahetket saavat parhaan mahdollisen jatkon ja että me voimme tehdä tavoitteestamme totta ensimmäisinä kansojen, valtioiden, kansakuntien ja kansalaisten unionin historiassa.
Paljon kiitoksia, ministeri Roche. Teidän kauttanne haluan myös välittää kiitokseni puheenjohtajavaltio Irlannille. 
Elles (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan yhtyä puheenjohtajavaltio Irlannille esitettyihin kiitoksiin kaikesta mitä se on tehnyt tähän asti erityisesti varmistaakseen tämän todella historiallisen tapauksen onnistumisen: Keski- ja Itä-Euroopan maiden toivottamisen tervetulleeksi unioniin, mikä jää historiankirjoihin, kuten useat puhujat ovat todenneet.
Haluan tässä vaiheessa tuoda esiin muutamia ajatuksia. Tämän aamupäivän puhujat ovat puhuneet menneisyydestä, Jean Monnet'sta ja Altiero Spinellista. Minä haluaisin esittää muutamia ajatuksia siitä, kuinka voisimme nähdä tulevaisuuden. En ole lainkaan varma, että olen samaa mieltä komission kanssa siitä, että meidän olisi nähtävä laajentuminen ainoana tavoittelemisen arvoisena asiana. On totta, että meillä on nyt Euroopan parlamentissa edustettuna upea kirjo erilaisia perinteitä ja kulttuureja, mutta se ei ole keskeistä Euroopassa seuraavien viiden tai kymmenen vuoden aikana. Viimeisten 20 vuoden aikana olemme nähneet, kuinka laajentumiskysymystä on viety eteenpäin rinta rinnan unionin syventämisen kanssa. Olemme nyt tulleet pisteeseen, jossa unionin toimivallan ja maantieteellisen laajentumisen rajat on saavutettu.
Siitä syystä haluan esittää kolme huomautusta. Ensinnäkin kun uusi komissio nimitetään, tarvitsemme jonkinlaisen näkemyksen ja suunnitelman siitä, kuinka unionin sisäiset ongelmat on tarkoitus ratkaista. Omassa parlamentissamme esiin nousee kysymys, kuinka aiomme hallita erilaisten poliittisten puolueiden, 25 kansallisuuden ja 20 kielen sekamelskaa. Sen sijaan äänestäjiemme kannalta kenties vieläkin tärkeämpää on se, että meidän on päätettävä, kuinka säilytämme kilpailukykymme maailmantaloudessa ja kuinka takaamme kansalaistemme sisäisen turvallisuuden. Näiden keskustelujen vuoro tulee myöhemmin iltapäivällä. Nyt joudumme kuitenkin pohtimaan, kuinka varmistamme, että Euroopan unioni on varteenotettava toimija maailmassa, mitä teemme Afrikan aids-ongelmalle, kuinka osallistumme rauhanturvaamiseen ja kuinka varmistamme unionin läsnäolon maailmassa.
Muutama viikko sitten hyväksyimme jäsen Brokin laatiman päätöslauselman, jossa selvitettiin, millaista yhteistyötä haluamme jatkossa tehdä atlantintakaisen ystävämme Yhdysvaltojen kanssa EU:n muuttuessa arvoyhteisöstä toimintayhteisöksi, jotta yhdessä selvitämme, kuinka maailmanlaajuinen järjestelmä toimii. Seuraavien parin vuoden aikana meidän on pohdittava, kuinka Euroopan unioni voi todella vaikuttaa maailmannäyttämöllä pikemminkin Yhdysvaltojen kumppanina kuin sen kilpailijana.
Näin ollen kysymykseen siitä, kuinka meidän olisi suhtauduttava laajentumiseen, ryhmäni enemmistön kanta on, että meidän pitäisi keskittyä unionin tiivistämiseen sen sijaan, että jatkaisimme laajentumista vain siksi, että tietyt maat katsovat täyttävänsä liittymisehdot. Keskeinen kohta Kööpenhaminan kriteereissä on, että meidän on otettava huomioon Euroopan unionin vastaanottokapasiteetti voidaksemme toivottaa uudet maat tervetulleiksi sillä tavalla kuin ne toivoisivat tulevansa vastaanotetuiksi ja samoin kuin olemme nyt vastaanottaneet kymmenen Keski- ja Itä-Euroopan maata. Kehottaisin, että tulevina kuukausina tarkastelisimme perustuslakisopimukseen sisällytettäviä säännöksiä etuoikeutetusta kumppanuudesta. Kaikkien ei tarvitse liittyä unioniin täyttääkseen tyydyttävällä tavalla ulkopolitiikkansa vaatimukset. Meidän unionissa on pidettävä huolta siitä, että koordinoimme kaikkien käytettävissämme olevien rahoituksellisten, poliittisten ja taloudellisten keinojen käyttöä – kuten neuvoston puheenjohtaja on todennut Kyproksen turkkilaisyhteisölle, joka ei vielä voi liittyä Euroopan unioniin. Meidän on löydettävä oikeusperusta ja keinot rahoituksen hallintaan sekä hoidettava koko joukko muita asioita, jotta voimme luoda vakaan, vauraan ja turvallisen elinympäristön Euroopan unionin kansalaisille.
Yhteenvetona totean, että tarkastellessamme tulevaisuutta, laajentumista ja naapureitamme, meidän Euroopan unionissa on oltava entistä valmiimpia tarkastelemaan strategisesti omia etujamme. Mitä me haluamme, mihin suuntaan haluamme edetä, mitä haluamme sanoa kansalaisillemme voidaksemme elää rauhassa rajojemme sisällä ja antaa oman panoksemme maailmanrauhan edistämiseen rajojemme ulkopuolella? Ryhmäni enemmistölle tämä merkitsee sitä, että meidän on tulevalla kaudella keskityttävä unionin tiivistämiseen laajentumisen sijaan. Aikanaan voimme laajentua, mutta missään tapauksessa meidän ei pidä laajentua niin nopeasti, että se heikentäisi Euroopan unionia, jota olemme niin ponnekkaasti rakentaneet viimeiset 40 vuotta. 
Titley (PSE ).
    Arvoisa puhemies, sosialistiryhmän puolesta haluan onnitella puheenjohtajavaltio Irlantia tavasta, jolla se on hoitanut työnsä. Erityisesti ministeri Rochen kanssa on ollut ilo työskennellä. Puheenjohtajavaltio Irlanti on toiminut esimerkillisen avoimesti ja yhteistyössä parlamentin kanssa.
Tänään – jolloin olemme keskittyneet paljolti juhlimiseen – on tärkeää muistaa, kuinka pitkälle me olemme edenneet Euroopan unionissa hyvin lyhyessä ajassa. Muistan kun vierailin Liettuassa pari viikkoa sen itsenäistymisen jälkeen. Maa kärsi tuolloin valtavasta energiapulasta, siellä vallitsi suunnaton sekaannus, sen maaperällä oli edelleen neuvostojoukkoja ja maassa vallitsi valtava turvattomuus. On vaikea kuvitella, että niinkin lyhyessä ajassa kuin 15 vuodessa Liettua on onnistunut liittymään Euroopan unioniin. Se on osoitus siitä, mihin EU pystyy, jos me vain vakaasti päätämme lähteä jollekin tielle emmekä anna vaikeuksien estää meitä.
Usein sanotaan, että tämä on historiallinen laajentuminen – ja sitä se todella on. Palatakseni vielä Liettuaan, yksi elämäni mieleenpainuvimmista kokemuksista oli vierailu Vilnassa sijaitsevassa KGB-museossa, joka oli vertahyytävä paikka. Tämä laajentuminen osoittaa, että kylmä sota on lopultakin ohi, ja meidän on syytä muistaa, että vuosien 1989 ja 1990 vallankumouksissa lukuisat ihmiset kuolivat sen puolesta, että heidän maansa saisi vapauden liittyä EU:n kaltaisiin järjestöihin. Meidän on muistettava heidän uhrauksensa.
Kun olemme lopettaneet juhlinnan, meidän on tajuttava, että nyt olemme saaneet vasta EU:n alun valmiiksi. Nyt meillä on lopultakin Euroopan laajuinen Euroopan unioni. Se ei ole vielä valmis – ja siinä olen eri mieltä jäsen Ellesin kanssa, että meidän edetä suhteissamme Romaniaan, Bulgariaan ja Turkkiin – mutta se on Euroopan laajuinen EU. Meidän on nyt saatava tämä EU toimimaan kansalaistensa hyödyksi. Vaikea osuus oikeastaan vasta alkaa tänään. Jotta pystyisimme siihen, meidän on aloitettava sanoutumalla irti loputtomista keskusteluista, joissa pohditaan menettelytapoja, ja alettava sen sijaan puhua tuloksista ja politiikoista. Siksi on tärkeää päästä sopimukseen perustuslaista ja jatkaa sitten eteenpäin ja tutkia, kuinka voisimme olla hyödyksi EU:n kansalaisille. Ensisijaisena tavoitteenamme tässä laajentuneessa Euroopassa on oltava uusien ja parempien työpaikkojen luominen: eikä pelkkä niistä puhuminen, vaan niiden .
On syytä huomata, että kaikki kymmenen uutta jäsenvaltiota ovat joutuneet läpikäymään prosessin, jossa komissio on vuosittain tutkinut niiden edistymistä jäsenyysedellytysten täyttämisessä. Ehkä meidän pitäisi soveltaa samaa menettelyä nykyisiin 15 jäsenvaltioon, jotta lupausten sijaan saataisiin aikaan todellisia toimia. Sen on oltava ensisijainen tavoitteemme. Meidän on myös tutkittava, kuinka saamme laadittua sellaista lainsäädäntöä, joka on mahdollista panna asianmukaisesti täytäntöön. Pelkän lainsäädännön kehittämisen sijaan meidän on keskityttävä tarkastelemaan sen täytäntöönpanoa ja tutkimaan, miltä osin sillä saavutetaan asetetut tavoitteet.
Meidän on myös lisättävä ja parannettava turvallisuutta. Laajentumisen on tuotettava turvallisempi Eurooppa kansalaisillemme: Eurooppa, joka on turvassa rikollisilta, huumekauppiailta, terroristeilta ja ihmissalakuljettajilta. Sitä kansalaiset odottavat laajentuneelta Euroopan unionilta. Turvallisuusohjelmaamme on kuuluttava osaltaan myös se, ettei meistä tule eurokeskeisiä. Laajentuneen Euroopan on oltava hyödyksi koko maailmalle.
Siksi toivonkin – ja olen iloinen, että komission jäsen Nielson on paikalla – ettemme höllentäisi sitoutumistamme kehitysyhteistyöpolitiikkaan, ettemme luistaisi sitoutumisestamme vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseen ja että kaksinkertaistaisimme ponnistelumme parempien suhteiden luomiseksi naapureihimme. Meidän on syytä pitää mielessä, että erityisesti Kaliningrad on täydellinen esimerkki siitä, miten meidän pitäisi edetä. Siitä, miten onnistumme Kaliningradissa, riippuu pitkälti myös se, miten onnistumme yhteistyössämme muun maailman kanssa.
Tänään on aika juhlia, mutta meidän on myös muistettava, että tästä lähtien meidän on alettava tehdä kovasti työtä saadaksemme tämän laajentuneen EU:n toimimaan kansalaistemme hyödyksi. 
Malmström (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Nielson, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä on tässä parlamentissa tehnyt ehkä kaikkein eniten laajentumisen eteen. Olemme painostaneet ja sitoutuneet tavoitepäivämäärään. Olemme tehneet läheistä yhteistyötä ehdokasmaiden, sisarpuolueidemme ja muiden kanssa. Olemme kutsuneet heidät parlamenttiin seuraamaan istuntoja. Olemme toimineet aktiivisesti ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa, ja olemme ainoa poliittinen ryhmä, joka äänesti yksimielisesti kaikkien ehdokasmaiden puolesta täällä parlamentissa järjestetyssä jäsenyysäänestyksessä.
Olemme tietenkin olleet uskomattoman onnellisia viime päivinä, kun tavoitteesta, jonka eteen olemme tehneet niin paljon työtä, on viimein tullut totta. Vihdoinkin olemme saaneet yhdistettyä Euroopan mantereen, joka on niin pitkään ollut sodan, kurjuuden, vihollisuuksien ja muurien jakama. Nyt ei ole enää erikseen "meitä" ja "muita". Nyt olemme kaikki "meitä": 25 maata ja 450 miljoonaa kansalaista, jotka ovat liittyneet yhteen ratkaistakseen yhteisiä ongelmia, puolustaakseen yhteisiä arvoja ja rakentaakseen yhteistä tulevaisuutta.
Tämä ei kuitenkaan lopu tähän. EU jatkaa kasvamistaan. Odotamme, että saamme toivottaa Bulgarian ja Romanian tervetulleiksi parin vuoden kuluttua. Odotamme neuvottelujen aloittamista Kroatian kanssa. ELDR-ryhmä tukee myös Turkin ehdokkuutta. Turkissa on tapahtunut Recep Tayyip Erdoganin johdolla merkittäviä uudistuksia ja muutoksia. Maata on nykyaikaistettu ja demokratisoitu. Paljon on varmasti vielä tehtävää. Armeijan merkittävää asemaa politiikassa ei voida hyväksyä, maassa on poliittisia vankeja, kurdeja kohdellaan edelleen epäasiallisesti ja syrjivästi ja oikeudenkäynti Leyla Zanaa vastaan jättää hyvin paljon toivomisen varaa. Me emme myönnä poikkeuksia, sillä tietyt kriteerit ovat olemassa, mutta ajan myötä Turkki tulee lunastamaan paikkansa. Demokraattisella Turkilla olisi oma tärkeä tehtävänsä ja se voisi toimia siltana Euroopan ja muslimimaailman välillä. ELDR-ryhmä ei voi koskaan hyväksyä näkemystä, jonka mukaan EU olisi yksinomaan kristittyjen yhteisö.
EU:n laajentuminen kestää vuosia. Sinä päivänä, kun serbit ja albaanit istuvat meidän rinnallamme parlamentissa, tai teidän rinnallanne neuvostossa, ja keskustelevat rinta rinnan esimerkiksi päästöoikeuksista, sitten Eurooppa-hankkeesta on jälleen tullut selkeästi rauhanhanke. ELDR-ryhmä katsoo, ettei meidän pitäisi tällä hetkellä asettaa mitään rajoja sille, kuinka suureksi EU voi kasvaa. Etenemme sillä periaatteella, että kaikki kokonaan tai osittain Euroopassa sijaitsevat maat ovat tervetulleita, kunhan ne täyttävät kriteerit.
Maailma on kuitenkin laajempi kuin EU – laajentunutkaan EU. Seuraavalla vaalikaudella suurena tehtävänämme onkin panna täytäntöön ja antaa käytännön muoto naapuruusstrategiallemme sekä kaavailla, kuinka me käytännössä aiomme lisätä yhteistyötä itäisten ja eteläisten naapureidemme kanssa Välimeren prosessia hyödyntäen; sekä niiden maiden kanssa, joista voi jonain päivänä tulla jäseniä, että niiden kanssa, jotka eivät ehkä edes halua jäseniksi. Meidän on löydettävä sekä yhteisiä että kahdenvälisiä ratkaisuja. Moldavian, Albanian, Georgian ja Ukrainan kansoilla sekä Valko-Venäjän sorretulla kansalla, on kaikilla suuria toiveita EU:n suhteen. He odottavat meidän pystyvän tarjoamaan heille ratkaisun parempaan tulevaisuuteen. Sen vuoksi meidän on laadittava strategioita, joissa selvitetään, millaista yhteistyötä teemme jatkossa näiden maiden kanssa. Tämä on ensisijainen tehtävä. Arvoisa puhemies, voitte olla varma, että ELDR-ryhmä ryhtyy tähän työhön koko tarmollaan.
Lopuksi haluan omasta puolestani mutta myös ELDR-ryhmän puolesta esittää suuret kiitokset jäsen Brokille työstä, jota hän on tehnyt ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa. Hän ei ole nyt paikalla, mutta toivon, että kiitokseni merkitään pöytäkirjaan. Valiokunnassa tehty työ ja se, että ylipäätään olemme tässä pisteessä tänään, on pitkälti hänen ansiotaan. 
Mavrou (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, viime päivät ovat olleet juhlapuheiden aikaa. Haluaisin kuitenkin huomauttaa, että katsomme yhdistyneen Euroopan laajentumisen merkitsevän historiallisen, poliittisen ja taloudellisen merkityksensä ohella valtavaa haastetta koko Euroopalle ilman jakolinjoja ja ilman että kenenkään tarvitsee jäädä ulkopuolelle. Valitettavasti Euroopan unionin tämänhetkiset taloudelliset ja sosiaaliset valinnat pikemminkin leventävät sosiaalista kuilua kuin kurovat sitä umpeen. Jos siis tarkastelemme realistisesti puutteita ja ongelmia, sanoisin, että Euroopan unionin kokonaisuudessaan olisi kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, kuinka uusia jäsenvaltioita tuetaan, jotta sekä taloudellinen että sosiaalinen koheesio ja kansalaisten oikeuksien turvaaminen voisivat edistyä.
Laajentuminen kuitenkin jatkuu. Bulgarian ja Romanian mahdollinen liittyminen unioniin joidenkin vuosien kuluttua on myönteinen asia, kunhan se ei perustu pelkästään tiettyjen mittareiden täyttymiseen, vaan näiden maiden kansalaisten elämän olosuhteiden todelliseen parantumiseen. Turkin osalta laajentuminen ja suhteiden tiivistäminen Euroopan unionin ja kyseisen maan välillä ovat nähdäkseni myönteisiä asioita sekä maan itsensä ja sen demokratisoitumisen että koko alueen rauhan ja vakauden kannalta. Tähän liittyy mielestämme myös se, mitä annettavaa Kyproksella voi olla Euroopan unionille. Meidän mielestämme Kyprosta voidaan ja sitä täytyy käyttää siltana Euroopan unionin ja itäisen Välimeren alueen ja erityisesti Lähi-idän välillä. Voisimme tietenkin hoitaa tämän tehtävän paljon tehokkaammin, jos Kyproksen kysymys olisi saatu ratkaistua siihen mennessä, kun Kypros liittyi Euroopan unioniin 1. toukokuuta.
Valitettavasti kansanäänestykset, joissa kyproslaiset ilmaisivat tahtonsa, eivät tuottaneet toivomaamme tulosta. Meidän on tulkittava kansanäänestysten tuloksia oikein. Ainakin meidän nähdäksemme kyproksenkreikkalaisten kielteinen kanta kansanäänestyksessä ei merkitse Kyproksen yhdistymistä varten esitetyn ratkaisun tai YK:n pääsihteerin suunnitelman hylkäämistä sinänsä. Se on osoitus epävarmuudesta, se on osoitus huolesta ehdotetun ratkaisun toimivuuden suhteen, ja me haluaisimme Euroopan parlamentin kääntävän huomionsa tähän suuntaan ja tekevän oman osuutensa sellaisten edellytysten luomiseksi, joiden tuloksena sekä kyproksenkreikkalaisten että kyproksenturkkilaisten valtaenemmistö voisi antaa tukensa saaren yhdistymiselle liittovaltioksi. 
Frassoni (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää puheenjohtajavaltiota ja erityisesti ministeri Rochea tavasta, jolla hän on hoitanut keskinäisiä suhteitamme. Minustakin yhteistyömme on ollut miellyttävää. Minun täytyy sanoa, että joskus minun on vaikea hyökätä häntä vastaan, koska hän on niin mukava, jolloin minun on vaikea tuoda esiin selkeästi eriäviä mielipiteitäni puheenjohtajavaltio Irlannin kanssa. Paljon kiitoksia hänelle; myös koko ryhmälleni on ollut mieluista työskennellä puheenjohtajavaltio Irlannin kanssa.
Minulla on hyvin vähän aikaa käytettävissäni, joten haluan keskittyä Kyproksen kysymykseen. Me kaikki olemme surullisia kansanäänestyksen tuloksesta, joka oli meille pettymys. Ymmärrän ja kunnioitan kyproksenkreikkalaisten ratkaisua. Haluan uskoa, että hekin haluavat ratkaisua ja että he eivät ole tyytyväisiä nykytilanteeseen. Nyt on kuitenkin sekä heidän että meidän aika toimia. Meidän on toimittava nopeasti ja myönteisellä tavalla varmistaaksemme, että sopimukseen voidaan päästä vielä tämän vuoden aikana. Kyproksenkreikkalaisten olisi kerrottava meille omia ajatuksiaan siitä, kuinka laajentumisen loppuunsaattaminen voitaisiin toteuttaa, ja muun Euroopan unionin on autettava ja muistutettava heitä siitä, ettei tätä asiaa voida jättää ratkaisematta.
Minulla on kaksi pientä ehdotusta. Ensimmäinen on komissiolle ja neuvostolle. On hyvä kuulla, että tähän tarkoitukseen on varattu 289 miljoonaa euroa, mutta kuinka pitkä aika kuluu varojen korvamerkitsemisestä siihen, kun ne voidaan käyttää? Huolestuin kovasti kuullessani komission jäsenen Nielsonin puhuvan oikeudellisista ongelmista ja epäselvyyksistä. Voisivatko komissio ja neuvosto esittää meille aikataulun näiden rahojen käytölle ja Euroopan unionin ja Pohjois-Kyproksen välisten muodollisten ongelmien ratkaisemiselle?
Kyproksen tasavallan hallituksella on ollut vaikeuksia EU-vaaleja koskevan lainsäädännön täytäntöönpanossa Kyproksella. Voidakseen äänestää kyproksenkreikkalaisten, kyproksenturkkilaisten, maroniittien ja armenialaisten on täytynyt rekisteröityä EU-vaaleja varten laadittavaan vaaliluetteloon. Valitettavasti Kyproksen parlamentti teki päätöksen, joka edellytti kaikkien kyproslaisten rekisteröityvän vaaliluetteloon. Tämän menettelyn seurauksena vain 503 arviolta 80 000:sta kyproksenturkkilaisesta on oikeutettu äänestämään. Se on liian vähän.
Jos Kyproksen parlamentti päättäisi ottaa mukaan vaaliluetteloon kaikki henkilöt, joilla on Kyproksen tasavallan myöntämä henkilökortti tai passi, 40 000 kyproksenturkkilaista saisi mahdollisuuden äänestää. Minulla on kaksi pyyntöä Kyproksen hallitukselle. Ensinnäkin molempien yhteisöjen jäsenillä, joilla on Kyproksen tasavallan henkilökortti tai passi, pitäisi automaattisesti olla äänioikeus. Toiseksi Kyproksen hallituksen olisi avattava vaaliluettelo uudelleen seuraavien kolmen viikon ajaksi ja ilmoitettava siitä julkisesti molemmissa yhteisöissä ja molemmilla kielillä varmistaakseen, että ne, jotka ovat äänioikeutettuja EU-vaaleissa, myös käyttävät oikeuttaan. 
Belder (EDD ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan unioniin liittyminen herättää edelleen suuria julkisia ja poliittisia kuvitelmia Itä-Euroopassa, vaikka mittava laajentumiskierros on vasta saatu päätökseen – tai ehkä juuri sen vuoksi. Kerron teille esimerkkinä pienen tarinan.
Erään niin kutsutun uuden itänaapurin presidentti ja talousministeri vierailevat yhdessä Delfoin oraakkelin luona. Yhteen mieltään painavaan kysymykseen kansantalouden kehitysnäkymistä ministeri saa yllättävän myönteisen vastauksen. Ministerin pettymykseksi oraakkeli kuitenkin lisää: "mutta ei teidän virkakaudellanne". Näiden lupausten rohkaisemana presidentti haluaa tietää, liittyykö hänen maansa mahdollisesti Euroopan unioniin. "Kyllä se liittyy", vastaa kuuluisa oraakkeli, "mutta ei minun virkakaudellani".
Komission jäsen Verheugen antoi äskettäin lausunnon, joka ei paljonkaan eronnut tästä viisaasta vastauksesta. Hän totesi varsin yksiselitteisesti, että Euroopan unionin itäraja kulkee vielä jonkin aikaa entisen Neuvostoliiton länsirajaa pitkin, Baltian maita lukuun ottamatta. Hänen suorat sanansa saivat loukkaantuneet ukrainalaiset toteamaan, että turkkilais-marokkolaisen kamelin on näköjään helpompi neuvotella itsensä läpi Euroopan komission neulansilmän kuin Ukrainan kaltaisen ortodoksisen maan, jota Euroopan unioni kohtelee itselleen vieraana. Näin meille on kerrottu.
Toistaiseksi komission jäsenen Verheugenin valitsema kanta osoittaa hyvää todellisuudentajua, ainakin lähitulevaisuuden osalta. Spekulaatiot esimerkiksi Ukrainan pitkän tähtäimen mahdollisuuksista liittyä Euroopan unioniin riippuvat monista erilaisista tekijöistä. Tarvitsee vain miettiä Turkin EU-pyrkimysten mahdollista toteutumista. Sen perusteella voidaan kysyä, onko lainkaan mahdollista pitää ovea tiukasti suljettuna ukrainalaisilta ja silti säilyttää jonkinlainen oikeudenmukaisuus? Aivan viimeaikaisissa lausunnoissaan Ukrainan valtionpäämies Leonid Kutshma on kuitenkin todennut, että Ukraina asettaa tällä hetkellä etusijalle WTO:n ja Naton jäsenyyden Euroopan unioniin liittymisen sijaan; sen pitäisi rauhoittaa jäsen Ellesinkin mieltä.
Tarkastellaanpa asiaa miltä kannalta tahansa, ja täysin erillään EU:n jäsenyyskysymyksistä, Euroopan unioni tarvitsee uutta naapuruuspolitiikkaa tämän laajentumiskierroksen jälkeen. Tämä aiheuttaa suurta huolta uudella itärajalla, koska Valko-Venäjän, Ukrainan ja Moldovan sisäinen tilanne on vähintäänkin huolestuttava. Kuinka me voimme edistää demokraattisten, perustuslaillisten valtioiden muodostumista kyseiselle alueelle? Käytännön naapuriapu on ensimmäisenä tarjolla oleva keino. Mieleen tulee myös keskinäisen kaupan yksipuolinen vapauttaminen. Se voisi toimia eräänlaisena EU:n auttavana kätenä, johon olisi kuitenkin liitettävä poliittisia ehtoja. Lisäksi uudet jäsenvaltiot voivat myös antaa merkittävän panoksensa unionin suhteiden muodostamiseen itänaapureiden kanssa. Niitähän asia kuitenkin kaikkein läheisimmin koskettaa. Luotamme nyt niihin, aivan kuten Valko-Venäjän, Ukrainan ja Moldovan uudistusmielisten voimien pitäisi voida jatkossakin luottaa Euroopan unioniin. 
Claeys (NI ).
    Arvoisa puhemies, laajentuneesta Euroopasta ja sen naapuruuspolitiikasta käytävä keskustelu liittyy erottamattomasti eksistentiaaliseen kysymykseen Euroopan unionin rajoista. Laajentuminen, jota olemme viimeiset pari päivää juhlineet, on hieno asia, mutta se vaatii ainakin ensimmäisinä vuosina paljon panostusta, eikä suinkaan vähiten rahoituksen alalla. Siksi on tärkeää, että pidämme nyt pienen tauon ennen kuin suunnittelemme tulevia laajentumisia.
Romanian ja Bulgarian liittymisen tavoiteajankohdaksi on asetettu vuosi 2007. Tämä tavoite olisi pidettävä ennallaan, eikä meidän pidä tehdä laajentumista puoltavaa päätöstä, jos käy ilmi, etteivät kyseiset maat ole tuolloin valmiita liittymiseen. Sama pätee Kroatiaan. Turkin osalta olisi tehtävä selväksi, että se ei ole eurooppalainen maa, ja vaikka olisikin, se ei täytä Kööpenhaminan kriteerejä. Turkilla on kuitenkin keskeinen osa EU:n naapuruuspolitiikassa. Se on ainoa realistinen vaihtoehto, ja merkitsee todennäköisesti sitä, että naapuruuspolitiikkaan on panostettava enemmän kuin oli alunperin suunniteltu.
Kyproksen kansanäänestyksen jälkeen voin vain pahoitella sitä, että komissio ja neuvosto ovat päättäneet tosiasiassa tunnustaa Turkin sotilaallisen miehityksen saaren pohjoisosassa. Sitä paitsi olisi mielenkiintoista tietää, mihin oikeusperustaan tämä tosiasiallinen tunnustaminen perustuu. Varat, jotka oli tarkoitettu Pohjois-Kyprokselle siinä tapauksessa, että kansanäänestys johtaa saaren yhdistymiseen, maksetaan nyt joka tapauksessa, huolimatta siitä, että äänestäjät ovat päättäneet toisin. Tämä on taas uusi osoitus Euroopan unionin demokratiavajeesta, jossa sivuutetaan kaikki lupaukset tuoda Eurooppaa lähemmäs kansalaisia. 
Berg (PPE-DE ).
   –Arvoisa puhemies, hyvät kollegat,tänään minulla on suuri etuoikeus saada jakaa kansanne ajatuksianiEuroopan unionin laajentumisesta. Viime päivien juhlallisesta tunnelmasta huolimatta mielessäni on päällimmäisenä joukko ongelmia hulppeiden suosionosoitusten sijaan.
Ensinnäkin koska olen kotoisin maasta, joka on juuri liittynyt jäseneksi, tunnen, ettei minulla ole moraalista oikeutta sanoa, missä Euroopan unionin tulevien rajojen pitäisi kulkea, tai mihin lisälaajentumisen pitäisi päättyä. Samalla olisi kuitenkin moraalisesti aivan yhtä väärin antaa naapureillemme katteettomia lupauksia niiden mahdollisesta liittymisestä, kun kumpikaan osapuoli ei tunnu olevan valmiina siihen. Suhteista Turkkiin viimeisten 40 vuoden aikana saatu kokemus olisi kehno malli käytettäväksi suhteiden kehittämiseen Ukrainan kanssa.
Toiseksi akateeminen taustani auttaa minua näkemään selkeästi, mitä on mahdollista saavuttaa ja mitä ei. Ehdoton edellytys Euroopan unionin laajentumiselle on integraation syventäminen. Perustuslakisopimus antaa uusille jäsenvaltioille mahdollisuuden osallistua yhteisiin prosesseihin sen vaarantamatta silti unionin perusperiaatteita tai päätöksentekokykyä. Jos jäsenvaltiot eivät onnistu ratifioimaan perustuslakisopimusta, meidän täytyy ehkä hyväksyä se tosiasia, että tuleva laajentuminenkin saattaa pysähtyä.
Kolmanneksi olen sitä mieltä, että kaikkien laajentumiskierrosten täytyy perustua tiettyihin objektiivisiin kriteereihin. Kun laajentumiskierros on toteutunut, jäsenvaltioita olisi kohdeltava tasavertaisesti. Joidenkin jäsenvaltioiden asettamat rajoitukset työvoiman vapaalle liikkuvuudelle ovat aivan yhtä perusteettomia kuin tiukempien sisämarkkinasäännösten soveltaminen uusiin jäsenvaltioihin. Jos Euroopan unioni hyväksyy Kyproksen jakamisen, miksi sen sitten pitäisi suostua venäläistä vähemmistöä koskevien kysymysten esille nostamiseen Virossa ja Latviassa? Se ei kerta kaikkiaan ole loogista.
Neljänneksi, suhtaudun myönteisesti Euroopan unionin naapuruuspolitiikkaan, joka takaa vakauden ja demokratisoitumisen unionin rajojen ulkopuolellakin. Mielestäni ETPP:n poliisioperaation perustaminen Bosniaan ja Hertsegovinaan ja rauhanturvaoperaatioiden käynnistäminen muuallakin maailmassa ovat merkkejä Euroopan unionin lisääntyvästä ulkopoliittisesta toiminnasta ja jäsenvaltioiden yrityksistä löytää yhteinen sävel kansainvälisellä areenalla. En kuitenkaan voi ymmärtää, kuinka Sudanin, Kongon demokraattisen tasavallan ja Haitin kaltaiset maat ovat nousseet tärkeysjärjestyksessä korkeammalle kuin lähinaapurimme Moldova ja Georgia. Kysymys on kuitenkin siitä naapuruuspolitiikasta, jonka oli tarkoitus valmistaa Euroopan unionia myöhempiä laajentumisia varten.
Kuten näette, hyvät kollegat, ratkaistavana on monia ongelmia. Toivon vilpittömästi, ettei laajentunut Euroopan unioni osoittaudu pettymykseksi kenellekään. 
Gawłowski (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, eurooppalaiset, kauan odotettu hetki on käsillä. Puolasta on tullut Euroopan unionin jäsenvaltio yhdessä yhdeksän muun maan ja kansan kanssa. Yhdentyminen Eurooppaan on ollut monen kansakunnan, myös Puolan toiveena ja tavoitteena. Puolan kansalla on ollut merkittävä osuus tämän hankkeen toteuttamisessa. Loppujen lopuksihan juuri Puola käynnisti Itä-Euroopan rakennemuutosprosessin, ja juuri Puolan hallitus ensimmäisenä ehdotti Euroopan unionin laajentamista käsittämään Keski- ja Itä-Euroopan maat. Meillä on siis syytä ylpeyteen ja tyytyväisyyteen.
Toukokuun 1. päivästä 2004 tulee "Jaltan järjestyksen" päättymisen symboli. Tällä järjestelyllä jaettiin maanosamme keinotekoisesti kahtia, mikä saattoi toiset etuoikeutettuun asemaan, samalla kun toiset tuomittiin kärsimään hitaasta talouden kehityksestä. Toivokaamme, että se on nyt lopullisesti mennyttä. Tänään, tyytyväisinä tehtyyn työhön, voimme katsoa toiveikkaina Euroopan tulevaisuuteen. Kiitokset siitä kuuluvat kaikille niille, jotka tekivät työtä yhdentymisen eteen sekä viidessätoista EU:n jäsenvaltiossa että ehdokasmaissa. He ansaitsevat kiitokset vankkumattomasta päättäväisyydestään sekä yhdentymisen edistämisestä konkreettisin tosiasioin ja toimin.
Seuraava askel tällä tiellä on perustuslakisopimuksen hyväksyminen. Odotamme ja toivomme sen tapahtuvan meneillään olevan Irlannin puheenjohtajuuskauden aikana. Tänä maailmanlaajuistumisen ja terrorismin aikana on välttämätöntä vahvistaa eurooppalaista solidaarisuuttamme, yhteistyötä, yhtenäisyyttä ja turvallisuutta. Jotta tämän tärkeän asiakirjan laadinta saataisiin onnistuneesti päätökseen, on ehdottoman tärkeää, että kaikki jäsenvaltiot suostuvat kompromisseihin. Siinä olen samaa mieltä komission jäsenen Verheugenin kanssa. Hän on suuri Puolan ja puolalaisten ystävä. Komission jäsen totesi, että Euroopan yhdentyminen vaatii rohkeutta: ajatusten rohkeutta ja rohkeutta kompromisseihin. Rohkeutta tarvitaan myös pohdittaessa Euroopan unionin tulevaisuutta, sillä laajentumisprosessi ei pääty tähän vaiheeseen. Se jatkuu aina siihen asti, kunnes yhteiset naapurimme Euroopan itä- ja eteläpuolella liittyvät vuorollaan suureen, vahvaan perheeseemme. Meidän on syytä ylläpitää mahdollisimman hyviä suhteita niihin, jotta varmistamme, että ne ovat kunnolla valmistautuneita integraatioprosessiin, kun sen aika koittaa.
En pysty ennustamaan, päättävätkö puolalaiset äänestäjät, että saan jatkaa tässä parlamentissa. Haluan sen vuoksi päättää puheenvuoroni kiittämällä puhemies Pat Coxia ja Euroopan parlamenttia siitä, että olen saanut edustaa Puolaa eurooppalaisella areenalla viimeisen vuoden ajan. Puhun varmasti myös muiden tarkkailijajäsenten puolesta. On ollut suuri etuoikeus saada olla todistamassa näitä historiaan jääviä tapahtumia ja suuri kunnia olla aktiivisesti osallistumassa niiden muokkaamiseen. Olen tietoinen tämän hetken tärkeydestä Euroopan historiassa. Koska luotan yhteiseen rohkeuteemme ja tahtoomme rakentaa parempaa maailmaa, katson tulevaisuuteen luottavaisin ja toiveikkain mielin. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Gawlowski, toivon luonnollisesti, että käytätte vielä monta kertaa puheenvuoron tässä parlamentissa, mutta ensi kerralla puhemies – joka on joku muu kuin minä – on varmasti hieman tiukempi kuin minä ja keskeyttää teidät aiemmin. 
Matsakis (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, Kyproksen edustajana yritän korjata joitakin virheellisiä käsityksiä. Ensinnäkään kyproksenkreikkalaiset äänestäneet rauhaa ja saaren yhdistymistä vastaan äskettäin järjestetyssä kansanäänestyksessä. He vastustivat äänestyksessä yhtä tiettyä suunnitelmaa, joka ei olisi tuonut rauhaa tai edistänyt saaren yhdistymistä. Suunnitelma laillistaa Turkin miehityksen Kyproksessa.
Suunnitelmassa myös määrätään, että Turkin miehitysjoukot jäävät Kyprokseen määräämättömäksi ajaksi ja että Turkki – kyproslaisten näkökulmasta maahantunkeutuja – takaa Kyproksen itsenäisyyden. Tämä merkitsee sitä, että Euroopan unionin jäsenvaltio on Turkin holhouksessa. Tämä on tärkein syy siihen, että kyproksenkreikkalaiset hylkäsivät äänestyksessä tämän suunnitelman. On vain yksi tapa, jolla Kypros saadaan yhdistettyä ja rauha palautettua: turkkilaisten miehitysjoukkojen on vetäydyttävä Kyproksesta. 
Modrow (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, EU:n laajentuminen kymmenen uuden valtion liittymisen myötä on epäilemättä historiallisesti merkittävä tapahtuma. On vaikea ennustaa, miten historia lopulta arvioi toukokuun 1. päivää vuonna 2004. Jos poliitikkoja on uskominen, Itä-Euroopan entisten neuvostotasavaltojen liittyminen ei ole vain laajentanut Euroopan unionia vaan on saattanut sen valmiiksi. Vaikka kuinka ymmärrettävästi ja perustellusti iloitsemme rajojen kaatumisesta, me emme saa unohtaa sitä tosiasiaa, että monet kansalaiset sekä vanhoissa että uusissa jäsenvaltioissa suhtautuvat epäilevästi tulevaisuuteen. Prahassa ja Budapestissa, joissa työttömyysaste on vain 3–4 prosenttia, näkymät ovat hyvin erilaiset kuin Ostrawassa Pohjois-Määrissä, jossa noin 30 prosenttia ihmisistä on vailla työtä.
Minulla on kokemusta juhlinnasta, joka on pian saanut väistyä raa'an todellisuuden ja pettymysten tieltä, joiden jälkimainingit ovat tuntuneet Saksassa aina näihin päiviin asti. Neuvottelujen kuluessa puhuttiin paljon Kööpenhaminan kriteerien täytäntöönpanosta, muttei keskusteltu lainkaan muutoksista, jotka tuovat mukanaan jyrkkiä sosiaalisia eroja: köyhyyttä monille ja valtavaa rikkautta muutamille. En suinkaan halua kaataa kylmää vettä kuulijoiden niskaan tänä juhlallisena hetkenä, mutta tiedän, ettei pitkällä aikavälillä ole olemassa mitään pahempaa kuin itsepetos ja ettei mikään saa aikaan pahempaa poliittista vahinkoa kuin haluttomuus hyväksyä historiaa kaikkine ristiriitaisuuksineen, katkeruuksineen ja vaikeuksineen.
Koska tämä on viimeinen puheeni tässä parlamentissa, minulla on esitettävänäni yksi toivomus. Eurooppalaisessa demokratiassa ei saa olla sijaa minkäänlaiselle muukalaisvihalle, antisemitismille tai kommunisminpelolle. Eurooppa on enemmän kuin EU, ja Euroopan unioni on saamassa uusia naapureita. Nykyhetki vaatii meiltä nimenomaan hyvää naapuruutta. Viikko sitten vierailin Riikassa ja näin itse, miten paljon tarvitaan luottamuksen syntymiseen naapureita kohtaan. Jos haluamme hyvän tulevaisuuden, jota odottaa rauhassa, se edellyttää meiltä rauhanomaisia yhteisöjä, ihmisten lähentämistä toisiinsa ja rinnakkaiseloa yhteisvastuullisuuden hengessä. 
Sokolovskis (Verts/ALE )
   – Hyvät kollegat, tulen Latviasta ja minulle on suuri kunnia puhua tänään Euroopan parlamentissa maani täysivaltaisena edustajana.
Olemme hyvin tyytyväisiä siihen, että Euroopasta on tulossa koko ajan yhtenäisempi ja että rajat ja säännökset, jotka aiemmin estivät yhteistyömme ja Itä-Euroopan maiden täysimääräisen osallistumisen Euroopan unionin toimintaan, ovat häviämässä. Edustan Latvian venäjänkielistä vähemmistöä, joka muodostaa noin 40 prosenttia maan väestöstä. Minulla on suuri ilo ilmoittaa teille tänään, että venäläiset ovat nyt myös osa yhdistynyttä Eurooppaa, ja haluan korostaa, että tämä on suoraa seurausta laajentumisesta. Toukokuun 1. päivänä kymmenettuhannet Latvian venäjänkieliset asukkaat – joukkokokouksen osanottajat – antoivat tehtäväkseni tuoda heidän terveisensä teille. Samalla he ilmaisivat toivovansa todella, että Euroopan unioni kehittyisi paitsi valtioiden ja talouksien unioniksi, myös todelliseksi Euroopan unionissa elävien kansojen unioniksi, ja että Euroopan unioni kiinnittäisi taloudellisten seikkojen ohella enemmän huomiota esimerkiksi ihmisoikeuksiin.
Lopuksi haluan toivottaa tuloksekasta yhteistyötä meille kaikille yhteisen Eurooppamme hyväksi. 
Tomczak (NI ).
    Arvoisa puhemies, eilen, 3. toukokuuta, Euroopan unionin juhliessa laajentumistaan Puolan kansa osoitti kunnioitustaan Pyhälle Neitsyt Marialle Puolan kuningattarena. Hän on myös Euroopan ja koko maailman kuningatar. Meidän velvollisuutenamme on vastata asianmukaisella tavalla tähän meille suotuun erityissuojeluun. Ottakaa vastaan tämä lahja Puolan kansalta. Se on kallein aarteemme, Kristuksen risti. Olkoon tämä risti voiman lähteenä meille. Vain etsimällä innoitusta rististä Eurooppa voi nousta kaaoksen ja moraalisen rappion yläpuolelle.
Arvoisa puhemies, puhun nyt teille, Pat Cox, katolisen perheen isänä. Pyhän isän tavoin teille on myönnetty Kaarle Suuri -palkinto. Tunnette varmaankin Johannes Paavali II:n opetukset ja hänen huolensa kristityn Euroopan hengellisestä yhtenäisyydestä. Etsimme tällä hetkellä keinoja rauhan aikaansaamiseksi ja terrorismin torjumiseksi. Kaipaamme oikeudenmukaisuutta ja edistystä. Pyhä isä itse, Euroopan ykköskansalainen, todellisen Euroopan yhtenäisyyden esitaistelija, muistuttaa meille jatkuvasti, että Eurooppa tarvitsee Jumalaa. Se tarvitsee Jumalan lakeja ja säädöksiä. Vain niiden avulla voimme voittaa kaikenlaiset koettelemukset, epäoikeudenmukaisuuden ja terrorismin. Emme voi toivoa voittavamme terrorismia niin kauan kuin me suvaitsemme sellaisia kauheita terroritekoja, joita harjoitetaan salassa joka päivä. Tarkoitan kaikkein viattomimpien uhrien, nimittäin äitiensä kohduissa sikiävien lasten tappamista. Jos Eurooppa hylkää Jumalan lait, se hylkää samalla kansakuntien ja perheiden oikeudet. Se hylkää ihmisoikeudet ja myös kaikkein tärkeimmän niistä, oikeuden elämään.
Arvoisa puhemies, luotan siihen, että järjestätte niin, että tämä risti ripustetaan kunniapaikalle tässä parlamentissa. Risti edustaa kaiken voittavaa rakkautta. Yksi risti on ripustettava esille Strasbourgiin ja toinen Brysseliin. Arvoisa puhemies, älkää antako estää itseänne! Teillä on oltava vakaumuksenne tuomaa rohkeutta! 
Ferber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, mielestäni tämä keskustelu osoittaa tämän meidän Eurooppamme monimuotoisuuden, mikä on yksi sen vahvuuksista. Meiltä menee varmasti useita vuosia, ennen kuin saamme sulateltua tämän laajentuneen Eurooppamme monimuotoisuuden ja pystymme kehittämään siitä yhteisen poliittisen lähestymistavan, jollainen meillä joskus oli. Haluan tehdä selväksi, että meidän on uhrattava siihen riittävästi aikaa.
Jos aiomme pystyä varmistamaan Euroopan toimintakyvyn pitkällä aikavälillä, on varmaa, että kaikkien toimielintemme on vahvistuttava sisäisesti. Keskusteltavana on koko joukko kysymyksiä. Niillä aloilla, joilla Eurooppa jo toimi tehokkaasti, sen on tietenkin säilyttävä jatkossakin tehokkaana, jotta voimme menestyksekkäästi kohdata maailmanlaajuistumisen haasteet ja tehdä aktiivisesti työtä taloudellisen yhteistyön ja yhteisen sääntelykehyksen luomisen puolesta. Meidän on kuitenkin varmistettava, että EU:sta tulee tehokas myös niillä aloilla, joilla se ei ole aiemmin ollut. Tämä pätee myös ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, jossa EU:lla on vielä paljon tehtävää tulevina vuosina. Toivon, että onnistumme siinä yhdessä.
Meidän on myös pohdittava hyvin vakavasti, mikä tätä meidän Euroopan unioniamme pitää koossa. Eikö se ole muuta kuin vapaakauppa-alue? Merkitseekö se vain yhteisvaluuttaa ja sisämarkkinoita? Minulle se ei olisi tarpeeksi. Euroopan unioni perustuu yhteiseen historiaan ja kulttuuriin, yhteisiin arvoihin, jotka liittävät meidät ja jäsenvaltiot – nyt yhteensä 25 jäsenvaltiota – yhteen. Siitä seuraa se, että sen sijaan että vain puhumme yhteistyöstä naapureidemme kanssa, meidän on löydettävä uudenlaisia lähestymistapoja sen käytännön toteutukseen niillä aloilla, joilla läheinen yhteistyö on toivottavaa. Euroopan unionin jäsenyyden osalta on oikeastaan vain kaksi mahdollisuutta: liittyä täysjäseneksi tai jättäytyä kokonaan ulkopuolelle. Tämä pätee uusiin itänaapureihimme sekä tietenkin Turkkiin, ja samoin on myös muiden naapurialueidemme, kuten koko Välimeren alueen laita – sen haluan nyt tehdä kerrankin selväksi. Tämä on haaste, joka meidän on asetettava itsellemme. Kun uusia haasteita tulee, toivon, että löydämme niihin uusia ratkaisuja ja pystymme vahvistamaan tähänastisia saavutuksiamme, niin että 2000-luku pääsee käyntiin hyvissä merkeissä. 

Berès (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, ihmettelen miten yksi jäsenistämme on onnistunut pääsemään ylös puhemiehistön korokkeelle, mikä on mielestäni täysin sopimatonta työskentelymme aikana, varsinkin kun tarkoituksena oli kiinnittää sinne uskonnollinen symboli, joka ei sovi yhteen EU:n tunnuslauseen "erilaisuudessaan yhdistynyt" kanssa. On selvää, ettei tällaiselle kristittyjen ristille ole sijaa Euroopan parlamentin symbolina, ja arvoisa puhemies, toivon, ettei tällaista välikohtausta tapahdu toiste.
Puhemies.
   Kiitos, jäsen Berés, teidän näkemyksenne, samoin kuin jäsen Tomczakin, saatetaan parlamentin puhemiehen tietoon. 
Napoletano (PSE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluan esittää terveiseni ja kiitokseni puheenjohtajavaltio Irlannille. Uudella 25 jäsenvaltion Euroopalla on tärkeä tehtävä edessään: sen on kyettävä vastaamaan siihen, mitä sen ympärillä tapahtuu. Tehtävä on hyvin vaativa, sillä ulkorajamme yhdistävät meihin erittäin ongelmallisia maita, kuten Ukraina ja Valko-Venäjä, joista viimeksi mainittua hallitsee niin autoritaarinen hallitus, että se antaisi aihetta kaikkien virallisten suhteiden katkaisemiseen kyseisen maan kanssa. Sitten on tietenkin Venäjä, merkittävä sotilasmahti, jolla on vaikeuksia demokraattisemman valtiollisen rakenteen käyttöönottamisessa ja ennen kaikkea Tšetšenian rauhoittamisessa ja joka ei ole taipunut noudattamaan viipymättä Maskhadovin rauhansuunnitelmaa, jolle parlamentti on antanut täyden tukensa. Sitten etelässä meillä on Turkki, joka on nyt mahdolliseen liittymiseen johtavien neuvottelujen kynnyksellä; ja sitten on vielä Lähi-itä, Persianlahden maat sekä Maghreb- ja Mashrek-maat.
Voidakseen vastata näihin näkökohtiin, Euroopan on saatava poliittista uskottavuutta ja omaksuttava yhtenäinen strategia. Toimielintasolla ainoastaan perustuslakisopimus voi taata edistymisen tähän suuntaan. Poliittisella tasolla parlamentti korosti viime marraskuussa hyväksymässään laajentuneen Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä mietinnössä tarvetta poliittiseen vuoropuheluun kaikkien naapureiden kanssa ja varoitti hajanaisista taloudellisista toimista, joiden ainoana vaikuttimena on markkinoiden vapauttaminen.
Poliittinen vuoropuhelu, yhteisten sääntöjen luominen, yhteiset arvot ja oikeudet, visio tulevaisuudesta ja muiden maiden näkökantojen kunnioittaminen käsiteltäessä monimutkaisia kysymyksiä, kuten maahanmuuttoa: se on oikea lähestymistapa, jonka avulla vältämme vaaran kuilun syntymisestä unionin ja sen naapureiden välille. Meidän on pidettävä huoli siitä, ettei muureja, jotka olemme onnistuneet purkamaan unionin sisältä, pystytetä nyt uusille rajoillemme. 
Duff (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa, että tuen voimakkaasti komission ja neuvoston Kyproksen-politiikkaa. Euroopan unionin on nyt selvästikin toimittava ripeästi, jotta se voi korvata Yhdistyneet Kansakunnat tärkeimpänä rauhan ja sovinnon edistäjänä tällä onnettomalla jaetulla saarella. Tukeakseen tätä prosessia Euroopan parlamentin olisi heti uudelleen kokoonnuttuaan luotava erityissuhteet Pohjois-Kyproksen parlamentaariseen edustajakokoukseen.
Pyydän komissiota ja neuvostoa harkitsemaan niiden oikeustapausten tukemista, jotka kyproksenturkkilaiset ovat panneet aiheellisesti vireille loukkaannuttuaan siitä, että heiltä evättiin äänioikeus Euroopan parlamentin vaaleissa. 
Laguiller (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, nämä kymmenen uutta jäsenvaltiota kuuluvat niin ilmiselvästi Eurooppaan, että niiden Euroopan unioniin liittymisen olisi pitänyt olla pelkkä muodollisuus, samoin kuin kaikkien niiden valtioiden liittyminen, jotka ovat suuri osa Eurooppaa mutta jotka eivät ole tällä hetkellä Euroopan unionin jäsenvaltioita. Minusta on epäoikeudenmukaista vastustaa suoralta kädeltä Turkin EU-jäsenyyttä uskonnollisista syistä, kun jotkut parlamentin jäsenet ovat asettuneet perinteisen katolisuuden puolestapuhujiksi vastustamalla naisten oikeuksia.
Riemuitsisin täysin rinnoin EU:n sisärajojen höltymisestä, ellei ulkorajoja vastaavasti vahvistettaisi ja kansoja jaettaisi siten kahtia. Euroopan unionin on edistettävä kaikkien vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamista. Iloitsisin Euroopan unionin laajentumisesta, ellei se olisi ilmiselvästi hanke, jota ohjaa kansojen etujen sijasta halu varmistaa pääoman ja tavaroiden liikkuvuus. Uudet jäsenvaltiot on liitetty unioniin alistettuina eikä tasavertaisina valtioina. Niiden taloudet ovat jo suurten länsieurooppalaisten teollisuus- ja finanssiryhmittymien hallinnassa. Nyt kun nämä valtiot on liitetty EU:hun, niitä pidetään toisen luokan jäsenvaltioina, ja tulevasta Euroopan perustuslaista käytävässä keskustelussa keskeisenä ajatuksena on tämän järjestelyn vahvistaminen perustuslaissa. Erityisen kauhistuttavaa on, että tällä hetkellä rajoitetaan kymmenen uuden jäsenvaltion kansalaisten oikeuksia – heidän oikeuttaan matkustaa sekä asettua asumaan ja työskentelemään mille tahansa Euroopan unionin alueelle.
Eniten toivoa herättävä asia Euroopan yhdentymishankkeessa on mielestäni se, että se yhdistää noin 200 miljoonaa eurooppalaista työntekijää – sekä työelämässä olevat että tällä hetkellä työttömänä olevat. Toivon, että ajan mittaan ja ennen kaikkea sosiaalisten taistelujen tuloksena nämä työntekijät huomaavat, että heillä on samat perusedut riippumatta siitä, millä puolella jotakin rajaa he ovat. He voivat sitten toteuttaa sosiaalisen Euroopan, josta tällä hetkellä vain puhutaan, koska Eurooppa on nyt suurten yritysten Eurooppa. 
Lagendijk (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, haluan palata pikaisesti asiaan, jonka ryhmäni puheenjohtaja Frassoni pontevasti mutta kuitenkin niin miellyttävästi totesi, nimittäin siihen, että kyproksenturkkilaisille on annettava mahdollisuus osallistua Eurooppa-vaaleihin. Olettaen, että neuvosto on kuulolla, menen vielä askelen pitemmälle ja haluan kuulla neuvoston kommentin. Jos kyproksenturkkilaiset eivät saa äänestää, eikö neuvoston mielestä pitäisi harkita, olisiko Kyproksen kuudesta edustajanpaikasta kaksi nimenomaan kyproksenturkkilaisten etujen puolustamiseen tarkoitettua paikkaa jätettävä tyhjäksi.
Toiseksi, nykyisestä laajentumisesta käytävässä keskustelussa kysytään usein: "Mihin pysähdymme?" Mihin Eurooppa päättyy? Tämä asia kuuluu komission jäsenen Nielsonin toimialaan. Euroopan komissio on omaksunut toistaiseksi erittäin pragmaattisen tarkastelutavan tässä asiassa. Romanian, Bulgarian ja Turkin lisäksi Balkanin maille on annettu periaatteessa myönteinen vastaus ilman aikakehystä. Ukraina ja Valko-Venäjä eivät ole saaneet mitään vastausta, eivät myönteistä eivätkä kielteistä. Sanomalehtien mukaan komission puheenjohtaja Prodi kuitenkin totesi viime viikonloppuna Dublinissa, että kirjan kannet ovat kiinni Ukrainan ja Valko-Venäjän osalta. Niistä ei voi koskaan tulla Euroopan unionin jäseniä. Kieliikö tämä muutoksesta komission kannassa? Vahvistiko komissio Euroopan unionin lopulliset rajat vapaa-ajallaan tuona viikonloppuna vai onko tämä väärinkäsitys?
Kolmas asia liittyy vanhaan keskustelunaiheeseen, nimittäin siihen, voidaanko unionia sekä laajentaa että syventää. Miten laajentuminen toisin sanoen vaikuttaa mahdollisuuksiin kehittää yhteinen ulkopolitiikka? Jotkut – myös jotkut meistä – katsovat, että nämä mahdollisuudet vähenevät laajentumisen jälkeen, koska jäsenvaltioita on nyt 25, jolloin yksimielisyys on entistä epätodennäköisempää. Toiset taas ovat tyytyväisiä, koska he eivät nimenomaan halua ulkopolitiikkaa. Minun mielestäni – ja olen valmis puolustamaan tätä näkemystä parlamentissa – Irakin kriisin opetuksena on, ettemme halua Euroopan olevan enää koskaan niin eripurainen. Mahdollisuudet harjoittaa yhteisön ulkopolitiikkaa ovat nähdäkseni parantuneet, ja päinvastoin kuin monet uskovat, minä en odota uusien jäsenten olevan Troijan hevosia. Unionia voidaan mielestäni sekä laajentaa että syventää, mikä tarkoittaa, että yhteinen ulkopolitiikka on mahdollinen myös laajentumisen jälkeen. 
Klukowski (NI ).
    Arvoisa puhemies, 1. toukokuuta päättyi yksi vaihe vanhan Euroopan yhdentymisessä. Eurointoilijat huusivat: "Eurooppa, tässä me olemme!" Eihän se voi tietenkään tarkoittaa, ettei Puola kuulunut aiemmin Eurooppaan? Puolahan pystyi kehittämään tiettyjä voimia omassa valtiossaan silloinkin, kun se oli – vaikkakaan ei omasta tahdostaan – osa totalitaariseen pakkovaltaan perustuvaa järjestelmää. Nämä voimat panivat alulle jaetun Saksan yhdentymisprosessin ja rakensivat edelleen siltoja koko mantereen halki. Poliittinen yhdentyminen oli siten toteutettu.
Harmillista on ainoastaan se, että tämän prosessin taloudellisen taakan kantavat jälleen ne valtiot, jotka olivat ennen rautaesiripun takana. Jotta Eurooppa olisi yhtenäinen, vahva ja kaikkien kansalaistensa hyväksymä, sen on omaksuttava uusien jäsenvaltioiden mukanaan tuomia uusia arvoja. Tarkoitan sellaisia arvoja, joista Eurooppa pyrkii pääsemään eroon. Kansalaisten ja kansakuntien tasa-arvoisuus sekä tasapainoinen talouskehitys eivät voi jäädä pelkiksi iskulauseiksi erittäin nopeasti globalisoituvien maailmanmarkkinoiden yhteydessä. Yhdessä olemme vahvempia ja viisaampia. Muodostakaamme mieluummin yksi samaan tahtiin yhdentyvä Eurooppa ja varmistakaamme tasapainoinen ja vakaa kehitys. Euroopan on oltava sisäisesti nykyaikainen, mutta sen on oltava ennen kaikkea kilpailukykyinen ulkomarkkinoilla. Rakentakaamme Eurooppa, jonka talous kasvaa ja jossa on yhä vähemmän köyhyydestä kärsiviä alueita.
Eurooppa on nykyään sääntöjen, rajoitusten ja säännösten kokoelma. Niistä on usein haittaa järjestelmään juuri päässeille heikommille valtioille. Euroopassa on ollut myös lukuisia vahingollisia korruptioskandaaleja. Vieläkin valitettavampaa on, että Euroopalla ei näytä olevan tarpeeksi päättäväisyyttä ratkaista niitä. Tämä on eräänlainen sairaus. Jos sitä ei hoideta ajoissa, se aiheuttaa paljon vakavampia sairauksia. Kaikki riippuu nyt meistä. Meidän on päätettävä, jääkö laajentunut Eurooppa toimintakyvyttömäksi. Vaihtoehtoisesti voimme tehdä yhteistyötä hyödyntääksemme luontaisen kykymme nopeaan yhteiseen kehitykseen. Tällöin Euroopan kansalaisille voitaisiin tarjota vielä enemmän toivoa suuruudesta. 
Stenmarck (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, eilen todettiin moneen kertaan, että vasta nyt toinen maailmansota on oikeasti päättynyt. Joku sanoi, että vasta nyt Walesa ja Havel ovat vihdoin kukistaneet Hitlerin ja Stalinin. Vapaus, kunnioitus ja suvaitsevaisuus ovat voittaneet totalitarismin vallan. Juuri tämä tekee nyt otetusta askeleesta niin merkittävän – ei niinkään meille nyt aktiivisesti toimiville vaan meidän seuraajillemme. Olen jossain määrin eri mieltä kuin komission jäsen Verheugen, jonka toimista meillä kaikilla on aihetta olla tänään kiitollisia, ja totean, että EU:n isät halusivat saavuttaa juuri tämän: Euroopan, jossa ei ole rajoja ja jossa ei enää puhuta idästä ja lännestä poliittisena jakolinjana. Tämänkaltaisena päivänä on tärkeää, ettemme rakenna uusia rajoja vaan suhtaudumme myönteisesti muidenkin valtioiden mahdollisuuteen liittyä unioniin sekä siihen, että vanhat jäsenvaltiot omaksuvat joitakin laajentumisen mahdollisesti mukanaan tuomia uusia asioita.
Uudentyyppiset poliitikot ovat nyt ottaneet paikkansa Euroopan parlamentissa. Nämä henkilöt ovat kannastaan huolimatta edistäneet kansojensa vapautta ja johtaneet ne yhä suurempaan Euroopan yhteisöön.
Vappupäivän jälkeisenä aamuna olin messussa eräässä pienessä katolisessa kirkossa Tallinnassa, Virossa, ja pappi puhui siellä päivän kuumasta aiheesta. Hän sanoi: "Olemme aina kysyneet, mitä hyötyä meille on EU-jäsenyydestä ja mitä me saamme, jos liitymme EU:hun. Kristitty ei kuitenkaan tietenkään kysy ensimmäiseksi, mitä minä saan, vaan mitä minä voin antaa."
Meillä on paljon opittavaa siitä, mitä annettavaa näillä ihmisillä on, jotka ovat nyt ottaneet paikkansa meidän joukossamme ja joiden arvoja ja ajatuksia neuvostovallan järeimmätkään aseet eivät voineet nujertaa. En voi muuta kuin toivoa, että me muut kuuntelemme, otamme opiksemme ja olemme avoimia uusille asioille. 
Rouček (PSE ). –
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan toistaa, mitä muut puhujat ovat jo todenneet: sen, että tämä on todellakin historiallinen hetki Euroopassa. Ensimmäistä kertaa maanosamme historiassa 25 valtion ja kansallisuuden edustajat kerääntyvät saman pöydän ääreen ja alkavat työskennellä yhdessä. Haluan kiittää kaikkia niitä komissiossa, neuvostossa ja parlamentissa, jotka ovat mahdollistaneet tämän onnistumisen.
Tämä laajentuminen ei kuitenkaan merkitse Euroopan laajentumisprosessin päättymistä. Ymmärrän, kuinka tärkeää Keski- ja Itä-Euroopan kansoille on selvä tulevaisuudenkuva, kuinka tärkeää on olla kaukokatseinen ja kuinka tärkeä on suunnitelma, jota nämä valtiot ja kansat voivat seurata. Vuosi 2007 on siksi mielestäni sopiva määräaika Romanian ja Bulgarian liittymiselle. Se on realistinen ajankohta näille valtioille. Suhtaudun myönteisesti myös siihen, mitä on sanottu Kroatiasta, joka on viime kuukausina ja vuosina edistynyt huomattavasti Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä, erityisesti niiden kriteerien, joista olemme keskustelleet parlamentissa. Niitä ovat esimerkiksi ihmis- ja kansalaisoikeudet, poliittinen demokratia ja toimiva markkinatalous. On erittäin tärkeää, että näillä kansoilla ja valtioilla on tulevaisuuden ohjelmia, joita ne voivat seurata ja jotka mahdollistavat yhdentyneen Euroopan menestyksen myös jatkossa. Emme saa kuitenkaan unohtaa tässä prosessissa muita Balkanin maita, nimittäin Serbiaa, Makedoniaa, Albaniaa ja Bosnia ja Hertsegovinaa. Nämä valtiot liittyvät unioniin ehkä myöhemmin kuin Romania, Bulgaria ja Kroatia, mutta Euroopan unionin ovien on oltava mielestäni avoinna niille.
Lopuksi haluaisin – jos saan – antaa kollegalleni vastauksen, joka koskee uusien jäsenvaltioiden toimintaa yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan perustamisprosessissa. Olen vakuuttunut siitä, että uudet jäsenvaltiot toimivat vastuuntuntoisesti ja että ne toteuttavat osaltaan politiikkaa, jonka avulla Eurooppa voi täyttää tehtävänsä maailmassa.
Savi (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan sanoa muutaman sanan Euroopan unionin laajentumisesta ja suhteista uusiin naapurivaltioihimme.
Tämä Euroopan unionin viides laajentuminen on varmasti kaikkien aikojen suurimpia koko Euroopan kohtaamia haasteita. Toukokuun 1. päivästä lähtien voimme sanoa, ettei ole enää mitään syytä puhua jaetusta Euroopasta vaan yhdestä suuresta, yhtenäisestä eurooppalaisesta perheestä, jonka on toimittava yhteisten näkemysten ja sääntöjen mukaisesti. Tämän vuoksi tarvitsemme myös Euroopan unionin perustuslakisopimuksen. Toivon, että sopimuksen laadintaprosessi saadaan päätökseen jo kesäkuussa, sillä vasta sitten voimme jatkaa toimintaamme maailman dynaamisimpana taloudellisena ja poliittisena unionina.
Euroopan unioni on saanut laajentumisen jälkeen myös monta uutta naapurivaltiota. Virolla, joka kuului monta pitkää vuotta Neuvostoliittoon vastoin tahtoaan ja on nyt Euroopan unionin jäsen, on rajanaapurina Venäjä, ja kauempana etelässä ovat Valko-Venäjä, Ukraina ja Moldova.
Hyvät kollegat, olen kiitollinen, että olen saanut olla vuoden tarkkailijana Euroopan parlamentin Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmässä sekä kehitysyhteistyövaliokunnassa, jonka yhtenä painopisteenä ovat suhteet Euroopan unionin naapurivaltioihin, ja haluaisin työskennellä edelleen tässä valiokunnassa. Liberaalina haluan jatkossakin tukea Euroopan unionin sitoumusta edistää demokratian ja lehdistönvapauden kehittämistä Ukrainassa, Valko-Venäjällä, Moldovassa ja etenkin Venäjällä. Viro on niille hyvä esimerkki muuttumisesta eurooppalaiseksi valtioksi. Kokemuksiamme tarvitaan muodostettaessa uutta demokraattista Eurooppaa. Meidän on panostettava uusien naapuriemme kehitykseen, koska demokraattiset naapurivaltiot on lisätae turvallisuudesta Euroopan unionille itselleen, ja hedelmällinen keskinäinen yhteistyö on tulevaisuuden perusta.
Odotan siksi kiinnostuneena Euroopan unionin naapuruuspolitiikan uutta kehitysstrategiaa, joka on tarkoitus laatia lähiaikoina. 
Chountis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, laajentumisen pitäisi mielestäni olla ennen kaikkea prosessi, jossa asetetaan uudelleen ja uudistetaan tavoite demokratiaan, solidaarisuuteen ja rauhaan perustuvasta Euroopasta. Kyproksen kysymys on tyypillinen esimerkki tämän tavoitteen saavuttamisesta, sillä Kypros on Euroopan unionin uusi jäsenvaltio, jonka poliittista ongelmaa ei ole ratkaistu.
Euroopan unionin on kunnioitettava kansanäänestyksen tuloksia ja pantava täytäntöön Kyproksen tasavallan liittymisasiakirja, mutta sen on samalla tehostettava toimiaan, jotta ongelma saadaan ratkaistua siten, että saari yhdistyy ja saaren kaksi yhteisöä tekevät sovinnon ja että muodostetaan kahden yhteisön ja kahden vyöhykkeen liittovaltio, jossa ei ole ulkomaalaisia joukkoja eikä jatkuvasti sovittelijoita.
Tällainen ratkaisu ensinnäkin todistaa, ettei Euroopan unionin dynamismi rajoitu siihen, että se personoi Euroopan kansojen odotukset paremmasta tulevaisuudesta, vaan että Euroopan unioni muodostaa myös puitteet erimielisyyksien ratkaisemiselle, mikä voi taata kansainvälisen oikeuden soveltamisen ja samalla kansalaisten ihmisoikeuksien ja demokraattisten oikeuksien kunnioittamisen. Ei pidä myöskään unohtaa, että Kyproksen kysymyksen ratkaiseminen lisää turvallisuutta ja vakautta sekä edistää rauhaa muuallakin Lähi-idässä, joka kärsii kovasti Yhdysvaltojen sotilaallisesta hyökkäyksestä Irakiin ja Sharonin itsepintaisesta politiikasta, jossa kieltäydytään kunnioittamasta palestiinalaisten oikeuksia. 
Macierewicz (NI ).
    Arvoisa puhemies, Puolan parlamentti vaati, että Puolan tasavallan liittymiselle Euroopan unioniin on asetettava neljä ehtoa. Tämä on tärkeää palauttaa nyt mieliin, koska politiikassa ei ole mitään pahempaa kuin harhaluulot ja tietämättömyys.
Ensimmäisenä ehtona oli, että Euroopan unionin on tunnustettava Puolan ja Euroopan kristilliset arvot sekä sisällytettävä ne laadittavan perustuslakisopimuksen johdantoon.
Toisena ehtona oli, että Euroopan unionin neuvostossa äänestetään Nizzan järjestelmän mukaisesti eikä kaksoisenemmistön perusteella.
Kolmantena ehtona oli, ettei Puola tunnusta mitään unionin tuomioistuinten päätöksiä, jotka koskevat Saksan mahdollisia vaatimuksia. Tällaisten vaatimusten esittäjien olisi muistettava, ettei Puolalle ole vielä maksettu kaikkia sotakorvauksia ja ettei Puola ole ehkä valmis katsomaan sitä läpi sormien. Teloittajaa ei saa pitää uhrina tai päinvastoin.
Neljänneksi, puolalaisten yritysten olisi entisen ltä-Saksan yritysten tavoin saatava valtiontukea. Tähän on lisättävä vielä eräs perusehto. Puola ei aseta yhteisön oikeutta koskaan etusijalle Puolan perustuslakiin nähden. Emme luovu kansallisen lainsäädäntömme suvereeniudesta.
Puola selvisi Natsi-Saksan ja Neuvosto-Venäjän miehityksestä. Itsenäisyystaistelullaan Puola pohjusti Euroopan kansojen vapautta. Usko Jumalaan ja…
…liiton omaksumat arvot estävät meitä aina luovuttamasta unionia…
Maes (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aika kiitää parlamentissa peruuttamattomasti. Meidän on valmistettava eurooppalaista kotiamme niin monen uuden valtion jäsenyyteen. Kaikkihan ei ole vielä valmista edes omilla takapihoillamme. Olemme keskittyneet liikaa siihen, mitä uusien jäsenvaltioiden on tehtävä, mutta meidän on nyt syvennettävä Euroopan unionia ja muotoiltava samalla selkeä vastaus muille valtioille.
Tiedämme, että joukkoomme liittyy vuoteen 2007 mennessä kaksi uutta valtiota, mutta myös Turkki on ehdokasvaltio. Tällä hetkellä ei voida kuitenkaan väittää, että Turkki on valmis aloittamaan neuvottelut. Se ei selvästikään täytä Kööpenhaminan kriteerejä tuomioistuinten oikeuskäytännössä eikä vähemmistöjen kohtelussa. Etenkin kurdit valittavat, että lakimuutoksista huolimatta jokapäiväisessä elämässä ei ole havaittavissa mitään todellisia parannuksia, ja oikeudenkäynnin – varsinaisen oikeudenkäynnin irvikuvan – jälkeen Leyla Zana on jälleen vangittuna yhdessä muiden valittujen parlamentin jäsenten kanssa. Tämä osoittaa selvästi, ettei Turkki ole valmis. Kehotamme siksi Turkkia täyttämään Kööpenhaminan kriteerit ja ilmoittamaan niiden täyttymisestä meille sitten, kun se on valmis. Tässä toivossa haluamme järjestää omat asiamme toivottavasti uusien valtioiden avustuksella. 
Ékes (PPE-DE ).
    Haluan lausua kiitokseni teille siitä, että Unkarista on voinut tulla erottamaton osa Euroopan unionia. Lausun kiitokseni myös Veszprémin maakunnassa sijaitsevalle omalle alueelleni Ajkalle siitä, että voin puhua teille tänään parlamentissa kotimaani kielellä.
Keskustellessamme tänä aamuna perustuslaista eräs parlamentin jäsen totesi, että perustuslain mukainen yhteistyö merkitsee voimaa. Tunnemme toisentyyppisen ilmauksen irstailulle, jota ilmensivät meille 45 vuoden eristyksissä olo ja rautaesirippu. Uskomme siksi yhteistyöhön. Yhteistyömme ei saa rajoittua rajatylittävän kestävän kehityksen ympäristö- ja terveysvaikutuksiin, mutta voin vakuuttaa, että toimimme sellaisissakin asioissa varsin päättäväisesti.
Trianonin rauhansopimuksen tuloksena Unkari menetti kaksi kolmannesta maa-alastaan ja kolmanneksen väestöstään, ja unkarilaisia vähemmistöjä elää nyt Unkarin rajojen ulkopuolella. Tämän vuoksi Unkarille on erittäin tärkeää, että Romania, Bulgaria ja Kroatia liittyvät Euroopan unioniin ja että Ukrainan ja Serbian valmiuksia lisätään. Unkarille on erittäin tärkeää, että demografinen vaje poistuu mahdollisimman pian kaikilta alueilta. Meillä on liian tuoreita esimerkkejä tilanteista, joissa vähemmistöt ovat enemmistönä aluetasolla mutta eivät voi kuitenkaan käyttää suvereeneja oikeuksiaan.
On liian tuoreita esimerkkejä tapauksista, joissa vähemmistöiltä riistetään heidän oikeutensa äänestää ja tulla valituksi erilaisten näennäisesti lakiin perustuvien syiden perusteella. Pian käyttöön otettava perustuslaki on lisätae siitä, ettei hallitsevilla tahoilla ole koskaan edes teoriassa mahdollisuutta toistaa näitä 1900-luvun kauheita tapahtumia. 
Van den Berg (PSE ).
    Arvoisa puhemies, 25 jäsenvaltion EU:n ja Ukrainan kaltaisten itäisten naapurien ja Pohjois-Afrikan kaltaisten eteläisten naapurien välinen yhteistyö ei saa liittyä ensisijaisesti EU-jäsenyyteen. Siinä on käsiteltävä ennen kaikkea vakaus- ja turvallisuussopimuksia, joissa rajojen ja raja-alueiden valvonnalla on oltava keskeinen merkitys. Laajentuneen Euroopan on samalla laitettava omat asiansa järjestykseen.
Euroopassa on liikaa uusliberalismia ja liian vähän sosiaalista vuoropuhelua, sosiaaliturvaa ja työllisyyttä. Euroopassa on liikaa kabinettipolitiikkaa ja liian vähän julkista poliittista keskustelua. Euroopassa on liikaa byrokratiaa, mutta työskentelytapoihin kiinnitetään liian vähän huomiota. Aiempaa sosiaalisempi, demokraattisempi ja valikoivampi Eurooppa tarkoittaa vahvaa Eurooppaa, jolla on perustuslaki. Tällainen Eurooppa, jolla on tukenaan kansalaisten itsevarmuus, voisi edistää uusien naapurivaltioiden kanssa tehtäviä vakaus- ja turvallisuussopimuksia. Jos keskitymme vain uusien naapurivaltioiden kanssa tehtävään yhteistyöhön emmekä tee loppuun välttämätöntä työtä omien asioidemme parissa, tuhoamme yhteiskunnan ja demokratian 25 jäsenvaltion EU:ssa ja teemme siitä hankkeen, jolla ei ole äänestäjien tukea. Valtiot, jotka kuuluvat 25 jäsenen EU:hun, voivat olla hyviä naapureita vain, jos niiden kansalaiset tuntevat itsensä aiempaa vahvemmiksi ja varmemmiksi.
Vakaus- ja turvallisuussopimukset eivät tarkoita vain reilun kaupan vyöhykkeitä tai ihmisoikeus- ja tietojenvaihto-ohjelmia vaan myös yhteistyösopimuksia, joiden avulla voimme valvoa tiiviisti ulkorajojamme ja alueita terrorismin varalta, naisilla käytävää kauppaa sekä rikollisuutta. Tällaiset vakaus- ja turvallisuussopimukset eivät saa kuitenkaan vähentää Euroopan panosta maailmanlaajuiseen köyhyyden torjuntaan ja konfliktien poistamiseen. Meidän, myös uusien jäsenvaltioiden, on päinvastoin edistettävä niitä entistä tehokkaammin. Se on myös Euroopan sekä sisäisen että ulkoisen sosiaalisen mallin mukaista.
Sivumennen sanoen totean, että Euroopan olisi mielestäni vetäydyttävä Irakista, kunnes YK on tosiasiassa ottanut tehtävän vastuulleen. 
Schörling (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, aluksi haluan toivottaa 162 uutta parlamentin jäsentä tervetulleiksi Euroopan parlamenttiin. Olen varma, että uudessa parlamentissa käydään monia jännittäviä keskusteluja, vaikka en itse osallistukaan niihin, koska lähden Euroopan parlamentista nyt kahden toimikauden jälkeen.
Monet ovat sanoneet, että tämä on historiallinen laajentuminen, mikä tietenkin pitää paikkansa. Tämä ei saa kuitenkaan olla viimeinen historiallinen laajentuminen. Emme saa pysähtyä tähän. Meidän on oltava avoimia yhteistyölle, jossa ei aseteta mitään maantieteellisiä rajoja. Jokaisella valtiolla, joka haluaa ja täyttää asetetut vaatimukset, on oltava mahdollisuus liittyä Euroopan unioniin. Suhtaudun lisäksi myönteisesti Turkin kanssa käytäviin neuvotteluihin, vaikka tiedän, että Turkin on edistyttävä vielä huimasti esimerkiksi demokratian alalla.
Uuden laajentuneen EU:n on otettava vastuulleen hankala tehtävä ja pyrittävä kehittymään kaikkien kansalaisten kannalta toimivaksi unioniksi. Seuraavalle sukupolvelle on pyrittävä tarjoamaan turvallinen tulevaisuus, ihmisarvo, työtä, terveyttä ja turmeltumaton ympäristö. Meidän on oltava suvaitsevaisia ja hyviä naapureita. Olen siksi hyvin ylpeä siitä, että Ruotsin parlamentti hylkäsi ehdotuksen uusien EU-valtioiden työntekijöitä koskevista siirtymäsäännöksistä. Olen ylpeä siitä, että puolueeni – ympäristöpuolue – vastusti alusta alkaen jyrkästi kaikenlaisia siirtymäsäännöksiä. Tällaiset säännökset ovat vain loukkaavia ja laimentavat iloitsemista hyvistä naapureista. Tämä tuli erittäin selvästi ilmi myös Lech Walesan eilisessä puheessa. Saadakseen kunnioitusta on oltava valmis kunnioittamaan myös toisia. 
Oostlander (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kolmena viime lainsäädäntökautena, joiden aikana on koettu Itä-Euroopan vapauttaminen sekä uusien jäsenvaltioiden liittyminen, minulla on ollut kunnia osallistua liittymisprosessiin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän ulkosuhteista vastaavana koordinaattorina ja alun perin myös strategia-asioiden esittelijänä. Unionin oli annettava olla sellainen, jota kerran niin sorretut kansat toivoivat: demokraattisten perustuslaillisten valtioiden liitto, joka edistää maailman rauhaa. Unioniin liittyvät valtiot odottivat tulevansa arvoyhteisöön, joka täyttää niiden hartaimmat toiveet. Emme ole ensisijaisesti markkinat: ""
Tämä ei luultavasti juurikaan vaivaa neuvostoa, mutta me Euroopan kansalaisten edustajat vaadimme, ettei painoarvoa anneta byrokraattisille tai voimapoliittisille perusteille vaan poliittis-moraalisille perusteille. Yhdyn siihen, mitä komission jäsen sanoi Turkista ja siitä, että poliittisille kriteereille on annettava etusija teknisempiin poliittisiin ongelmiin nähden. Huomasin taannoin, että Turkin nykyinen hallitus ymmärtää ja tiedostaa tämän yhä paremmin. Poliittisille arvoille olisi annettava etusija myös Romanian kohdalla. Toivon siksi, etteivät komissio ja neuvosto väheksy parlamentin huomautusta ja jatka toimiaan tavalliseen tapaan.
Kymmenen uuden valtion liittyminen on hyvin juhlallinen tapahtuma, jonka tunnelman rikkoo ainoastaan harmillinen Kyproksen kansanäänestys, jonka perusteella – uskomatonta kyllä – "ei" äänestäneet palkitaan kahdella "kyllä" äänestäjiltä otetulla edustajanpaikalla. Itse asiassa ihmettelen, onko tämä todellakin tarkoitus ja tehdäänkö asialle vielä jotain. Tämä osoittaa, että meidän on edellytettävä jatkossakin poliittisten muutosten kestävyyttä, ennen kuin ehdokasmaasta voi tulla jäsen.
Ratkaisevaa tässä yhteydessä on se, miten Euroopan parlamentin jäsenet ymmärtävät edustajan tehtävänsä. Olemme eri maissa valittuja eurooppalaisia kansanedustajia. Se tarkoittaa, että puolustamme Euroopan yleistä hyvinvointia sopusoinnussa sen vanhan raamatullisen tehtävän kanssa, jonka mukaan meidän ei pidä puolustaa vain omia etujamme vaan myös toisten etuja. Tämän vuoksi toivon, että Euroopasta tulee aiempaa kristillisempi. Solidaarisuuden henki luo luottamusta, joka on meille tärkeää ja josta EU:n tulevaisuus riippuu. 
Varnava (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää kaikkia, jotka edistivät Kyproksen tasavallan liittymistä Euroopan unioniin, ja todeta, että Kyproksesta, joka on kamppaillut ja taistellut sitkeästi vapauden, oikeuden ja ennen kaikkea kansojen välisen solidaarisuuden puolesta, tulee Euroopan unionin jäsen, jolla on nämä asiat periaatteenaan ja tavoitteenaan.
Kypros hyötyy paljon Euroopan unionista, mutta toisaalta se voi myös antaa varsin paljon Euroopan unionille panoksellaan ja tehtävällään, joka sillä on sivistyksensä, kulttuurinsa ja geopoliittisen asemansa vuoksi, sillä se voi muodostaa sillan Euroopan unionin ja Lähi-idän välillä. Liittyessämme Euroopan unioniin olemme saavuttaneet yhden päätavoitteistamme, mutta se ei tarkoita, että jäämme nyt lepäämään laakereillamme. Seuraavana tavoitteenamme on ratkaista Kyproksen kysymys. Se on tavoite, jota emme valitettavasti pystyneet saavuttamaan ennen liittymistämme. Teemme kaikkemme saavuttaaksemme sen mahdollisimman pian.
Haluamme yhdistää maamme. Kyproksenkreikkalaisten demokraattinen päätös ei ole ilmaisu siitä, ettemme halua ratkaista ongelmaamme. Kansanäänestyksen tulos oli reaktio tiettyyn suunnitelmaan. Mitä tulee aiemmin mainittuun kyproksenturkkilaisten niin kutsuttuun kauppasaartoon, jota ei koskaan toteutettu kyproksenkreikkalaisten puolella, katsomme, että kyproksenturkkilaisia maamiehiämme, joita pidämme tasavertaisina Euroopan kansalaisina ja joilla on kaikki Kyproksen Euroopan unionin jäsenyydestä johtuvat oikeudet, on tietenkin vahvistettava taloudellisesti. Myös Turkin hallitus on varmistanut tämän tukitoimin, joista se ilmoitti vuosi sitten ja uudelleen taannoin Luxemburgissa pidetyssä ulkoasiainneuvoston kokouksessa.
Tämä on tietenkin tehtävä siten, ettei ole pienintäkään riskiä, että Euroopan unionissa tunnustetaan vielä toinen valtio. Pyrimme ratkaisemaan Kyproksen kysymyksen mahdollisimman pian, jotta koko Kyproksen kansa – sekä kyproksenkreikkalaiset että kyproksenturkkilaiset – voivat taas juhlia yhdessä yhdistyneen Kyproksen liittymistä Euroopan unioniin ja kotimaamme jälleenyhdistymistä. 
Schroedter (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, minulla oli suurenmoinen tilaisuus osallistua historiallisen laajentumisen juhlintaan ja jakaa naapuriemme ilo Frankfurtin . Se oli ainutlaatuinen kokemus ennen kaikkea siksi, että sitä oli edeltänyt pitkä prosessi, jonka aikana molemmat puolet olivat tehneet lujasti töitä. Voittajat voivat juhlia, mutta tässä prosessissa on myös häviäjiä, joista olikin jo puhetta. Merkittävä häviäjien ryhmä ovat kyproksenturkkilaiset, jotka äänestivät Euroopan puolesta. Häviäjiä ovat myös molemmin puolin uutta ulkorajaa asuvat ihmiset. EU:n suhteista Ukrainaan, Moldovaan ja Valko-Venäjään vastaavan valtuuskunnan varapuheenjohtajana tunnen nämä alueet. Olen pettynyt siihen, että komissio vetää naapuruussuunnitelmansa taas takaisin ja ettei se käsittele rajalla asuvien ihmisten todellisia ongelmia. Komissio laatii geopoliittisia ratkaisuja raja-alueiden konkreettisiin ongelmiin, mutta se on väärä tapa käsitellä niitä. Ihmisiä vaivaa pelko uudesta Schengen-rajasta; he pelkäävät uutta rajaa ja poliittisen ilmapiirin kiristymistä. Tekin huomaatte sen, jos matkustatte joskus kyseisille alueille.
Luotan voimakkaasti siihen, että naapuruussuunnitelmaa saadaan todellakin muutettua puolalaisten ja slovakialaisten kollegojen sekä ukrainalaisten ja muiden naapurivaltioiden edustajien kanssa tehtävän yhteistyön avulla. Työskennellessämme naapuriemme kanssa meidän on avattava rajat ja saatettava siten alueet yhteen sekä helpotettava vähittäiskauppaa ja taloudellista kehitystä, sillä muuten sisäalueetkin kuolevat. Olemme kokeneet tämän vuosikausia Saksan raja-alueilla, joten kehotan komissiota harkitsemaan uudelleen suunnitelmaansa ja varmistamaan, että ajatus Euroopasta rauhanprojektina välittyy myös uusille raja-alueille ja ettei niiltä suljeta ovea. Meidän on vietävä eteenpäin parlamentin ehdotusta avointen ovien politiikasta, jossa toteutetaan käytännön toimia, joissa ihmisten ongelmia käsitellään siellä, missä niitä esiintyy. 
Christoforou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Kyproksen ja Kyproksen tasavallan edustajana haluan esittää kiitokset koko poliittisen maailman ja koko Kyproksen väestön puolesta siitä, että olette osaltanne edistäneet kotimaani liittymistä osaksi laajentunutta Eurooppaa. Vakuutamme nyt teille, että korvaamme sen suhtautumalla myönteisesti ja edistämällä johdonmukaisesti sitä, mitä kutsumme kaikkien kansojen Euroopaksi, vahvaksi ja voimakkaaksi Euroopaksi, vauraaksi, turvalliseksi ja vakaaksi Euroopaksi.
Kypros muodostaa nyt Euroopan unionin kaakkoiskolkan ja kolmen maanosan yhtymäkohdan. Kyproksella voi olla ja sillä onkin erityinen tehtävä Euroopan unionissa: se voi toimia porttina näiden kolmen maanosan välillä ja samalla koko alueen rauhan, vakauden ja vaurauden kulminaationa.
Kansamme uskoi eurooppalaisiin arvoihin ja eurooppalaiseen visioon. Se uskoi kaikkeen, mikä nykyään säätelee Euroopan unionia. Yksi tärkeä syy, miksi se teki tämän nimenomaisen päätöksen, joka ei kuitenkaan ollut päätös jättää Kyproksen kysymystä ratkaisematta, oli se, etteivät periaatteet ja arvot, jotka liittyvät saarella vallitsevaan varmuuteen ja turvallisuuteen, onnistuneet herättämään ihmisissä tällaista tunnetta. Ne eivät onnistuneet herättämään tätä tunnetta, mutta ottakaa huomioon – ja teidän on ymmärrettävä meitä – että kansamme on koko historiansa aikana ollut vain vuosina 1960–1974 ilman miehittäjäarmeijaa ja ulkomaisia joukkoja – ilman hyökkäyksen ja ihmisoikeusloukkausten aiheuttamaa kärsimystä.
Uskon nyt, että Kypros voi olla Euroopalle suuri myönteinen haaste, koska se voi todistaa kaikille EU:ta pelkkänä talous- ja rahaliittona pitäville, että Euroopan unioni on myös poliittinen liitto. Ilmaisen teille tänään kansamme historiallisen tahdon ratkaista ongelmamme paikassa, jossa kyproksenkreikkalaisilla ja kyproksenturkkilaisilla on jo nyt yhtäläiset oikeudet. Voin vakuuttaa sen teille.
Poos (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kun toivotimme eilen kymmenen uuden jäsenvaltion edustajat tervetulleiksi, monet totesivat, että nyt toteutuu unelma Euroopan mantereen yhdentymisestä. Yhden jäsenvaltion, Kyproksen, kohdalla tämä unelma ei ole kuitenkaan toteutunut. Kypros on vieläkin jaettu muurilla, piikkilangalla ja miinakentillä.
Minulla on ollut ilo juhlia kyproslaisten ystäviemme kanssa heidän liittymistään, ja olen ollut Kyprokselta palattuani optimistisempi kuin sinne lähtiessäni. Vaikka saaren toinen osa hylkäsi Annanin suunnitelman, olen edelleen vakuuttunut siitä, että kyproslaiset – sekä kyproksenkreikkalaiset että -turkkilaiset – voivat ja haluavat elää yhdessä. He ovat yksi suvereeni ja erottamaton kansa, ja keinokin löytyy, jos vain on tahtoa. Tämä keino on saaren kahden yhteisön välisen vuoropuhelun elvyttäminen Euroopan unionin suojeluksessa.
Kyproksen tasavallan kansanäänestys saattoi epäonnistua esimerkiksi siitä syystä, että äänestäjistä tuntui, että heitä hoputettiin ja ettei selityksille ollut tarpeeksi aikaa. Nationalistiset iskulauseet veivät kaiken huomion.
Nyt on tärkeää, että kyproslaiset pyrkivät aloittamaan syvällisen keskustelun yhteisestä tulevaisuudestaan. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä on viimeinen puheeni Euroopan parlamentissa, ja kehotan komissiota ja neuvostoa unohtamaan Annanin suunnitelman hylkäämisen aiheuttaman oikeutetun pettymyksen. Arvoisa komission jäsen, emme saa kuitenkaan istua kädet ristissä. Tästä lähtien Kyproksen jälleenyhdistyminen on Euroopan ongelma, joten meidän on tehtävä uusi aloite. 
Morillon (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, juhlittuamme toteutunutta laajentumista parlamentin on tänään hyvä myös hahmotella seuraavaa vaalikautta varten joitakin suuntaviivoja, joiden on määritettävä EU:n ulkopoliittisia sitoumuksia ja vahvistettava omaa sitoumustamme tulevien Eurooppa-vaalien kampanjan aikana.
Tiedätte varmaan, miten jotkut Välimeren toisella puolella olevat naapurimme ja ystävämme pelkäävät, että Euroopan unioni käyttää nyt liikaa energiaa ja voimavaroja sisäisen yhtenäisyytensä toteuttamiseen eikä ota tarpeeksi huomioon heidän tulevaisuuttaan.
Jean Monnet, jonka muistoa kunnioitimme tänä aamuna ja joka sovelsi humanismissaan pragmatismia, olisi varmasti havainnut, että eteläisten naapurivaltioidemme kehityksen jatkuva edistäminen on paitsi Euroopan velvollisuus myös sen edun mukaista. Siitä on hyötyä myös tuleville sukupolville Välimeren molemmilla puolilla.
Minulla oli jäsen Cohn-Benditin kanssa kunnia laatia kaksi vuotta sitten valiokunta-aloitteinen mietintö etuoikeutetusta kumppanuudesta, jonka Euroopan unioni ja Pohjois-Afrikan arabivaltioiden liitto olivat päättäneet toteuttaa. Muutama viikko sitten minulla oli tilaisuus osallistua monien muiden Euroopan parlamentin jäsenten kanssa Ateenassa pidetyn Euro–Välimeri-foorumin avajaisistuntoon. Toivon, että kun parlamentti kokoontuu uudelleen, ne meistä, jotka saavuttavat äänestäjiensä luottamuksen, jatkavat sankoin joukoin päättäväisesti työtään ulottaakseen Pohjois-Afrikkaan, Lähi-itään ja koko Afrikan mantereelle rauhan ja vakauden alueen, jonka esi-isämme onnistuivat perustamaan 60 vuotta sitten Reinin molemmille rannoille. Se on paitsi Euroopan tehtävä myös sen etujen mukaista. 
Vėsaitė (PSE ).
    Toukokuun 1. päivänä, kun koko Euroopassa juhlittiin EU:n laajentumista, Liettuassa juhlittiin myös työväen solidaarisuuden päivää. Uusien jäsenvaltioiden kansalaisille EU-jäsenyys merkitsee sosiaalisen oikeudenmukaisuuden lisääntymistä, työolojen parantumista ja palkkojen nousua. Emme saa luoda uutta rautaesirippua emmekä eristäytyä uusista naapureistamme Ukrainasta, Moldovasta ja tietenkin Venäjästä – valtioista, jotka ovat oikeastaan uusien jäsenvaltioiden vanhoja naapureita. Älkäämme romuttako näiden valtioiden toiveita siitä, että niistäkin tulee vielä jonain päivänä Euroopan unionin jäseniä. Valko-Venäjää ei saa jättää naapuruuskäsitteen ulkopuolelle. Liettualle, jolla on 550 kilometriä yhteistä ulkorajaa Valko-Venäjän kanssa, on erittäin tärkeää, että kyseisessä valtiossa saadaan aikaan taloudellisia uudistuksia ja demokraattinen muutos. Jos siellä ei tapahdu mitään muutosta, kaikki jatkuu entisellään vuosikausia. Jotkin uusista jäsenvaltioista ovat jo olleet liitossa naapuriensa kanssa. Tunnemme naapuriemme mentaliteetin ja tavat ja olemme valmiita viemään Euroopan unionin arvot uusiin naapurivaltioihimme. 
Kiršteins (PPE-DE ).
   – Hyvät kollegat, kiitos onnitteluistanne, mutta juhlat ovat päättyneet, ja olemme Latviassa tottuneet työskentelemään asiallisesti ilman harhakuvitelmia.
Nyt puhutaan paljon siitä, että toinen maailmansota on päättynyt. Haluan vain muistuttaa, että se ei ole ohi kaikkien, etenkään naapurivaltioidemme, osalta. Itämeren ja Mustanmeren välissä naapureinamme ovat ennen kaikkea Valko-Venäjä, Ukraina, Moldova ja Georgia.
Onnittelemme romanialaisia, jotka liittyvät Euroopan unioniin parin vuoden kuluttua, mutta miksi moldovalaiset eivät tee samoin? Se johtuu ainoastaan siitä, että Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukaan Neuvostoliiton joukot saivat miehittää osan Romaniaa ja että nämä joukot jäivät Moldovaan ja kieltäytyivät vetäytymästä. Meidän on pakko pitää silmät auki. Toimimme, emmekä tyydy Baltian maissa katselemaan televisiota mukavissa oloissa, kun moldovalaiset äidit joutuvat käymään kauppaa omilla munuaisillaan, jotta pystyvät ruokkimaan nälkää näkeviä lapsiaan. Tuleeko Mustastamerestä musta aukko, jossa huume- ja asekauppiaiden tiet kohtaavat, vai voimmeko muuttaa tämän tilanteen?
Kommunistit hallitsevat täysin Valko-Venäjää. Venäjän joukot kieltäytyvät vetäytymästä Georgiasta ja tukevat separatisteja. Millainen tilanne on naapurivaltiossamme Venäjällä? Sitä on kuvaillut parhaiten duuman entinen jäsen ja tunnettu liikemies Konstantin Borovoi. Hän sanoo, että KGB johtaa tällä hetkellä Venäjää, mikä on melkein sama kuin Gestapo olisi vallassa Saksassa ja sanoisi, että kaikki on nyt paljon paremmin ja toisin kuin ennen. Ystävyys lännen kanssa on teeskentelyä, ja provokaatiot jatkuvat Baltian maissa. Niitä käytetään neuvottelukikkana käsiteltäessä lännen kanssa Tšetšenian kysymystä.
Arvoisa puhemies, tämä on tarkka kuvaus toteamuksesta, jonka Venäjän duuman jäsen on esittänyt naapurivaltiossamme. Voimme tietenkin tehdä jotakin niin kauan kuin tiedämme joidenkin valtioiden hyötyvän edelleen Molotov–Ribbentrop-sopimuksen tuloksista.
Lopuksi totean, että ennen kuin haaveilemme Euroopan unionin ja Irakin välisistä rajoista, meidän on laitettava lähinaapuriemme asiat järjestykseen. 
Souladakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, monilla on tapana puhua tietyistä tapahtumista, joihin he osallistuvat, historiallisina tai ainutlaatuisina tapahtumina, koska he pitävät kyseistä kautta sellaisena. Ajan mittaan tapahtumien kulku ja historia kuitenkin viimeistelevät asioita, ja tapahtumat asettuvat oikeisiin mittasuhteisiin, kun niiden kulku joko vahvistaa tai kumoaa tämän. En kuitenkaan usko, että historia kiistää meidän onnistuneen, vaan uskon sen vahvistavan tämän lupaavan askeleen – Euroopan äskettäisen laajentumisen – poliittiset ja historialliset arvot.
Keskustelemme tulevaisuudesta usein sellaisten ideologioiden pohjalta, jotka ovat joko kumoutuneet tai vanhentuneet, ja heittäydymme turhan nostalgisiksi. Yhdentynyt Eurooppa on kuitenkin rakennettava tulevaisuuteen katsoen, myönteisin näkymin ja noudattaen humanitaarisuuden, vapauden, monimuotoisuuden, pluralismin ja rauhan periaatteita.
Muutama vuosi sitten nykyiset kumppanimme olivat naapureitamme kaikkine kummallisuuksineen sekä eri kauden historiallisine ja poliittisine taakkoineen. Saamme nyt uusia naapurivaltioita, joilla on myönteinen asenne ja joiden kansalaiset sekä poliitikot kohdistavat toiveita Euroopan unioniin. Kymmenen uuden valtion liittyminen Euroopan unioniin ei tarkoita, että kaikki yksittäiset ongelmat ratkeavat itsestään. On olemassa esimerkiksi pieniä ongelmia, rajatylittäviä ongelmia ja vähemmistöihin liittyviä ongelmia, mutta niihin kaikkiin on esitetty ratkaisua suotuisassa ympäristössä.
Nämä kymmenen valtiota tuovat mukanaan paljon mahdollisuuksia. Baltian maat sekä entiset Keski- ja Itä-Euroopan valtiot tuovat mahdollisuuksia muulle Euroopalle, Malta tuo niitä Afrikalle ja Välimeren valtiot ja Kypros itäisen Välimeren alueelle ja vielä kauemmas. Muutaman vuoden kuluttua odotamme joukkoomme Bulgariaa, Romaniaa ja myöhemmin Kroatiaa. Sama pätee Turkkiin, joka toivottavasti omaksuu nopeasti eurooppalaiset arvot. Me kaikki, myös minä kreikkalaisena, toivotamme tervetulleeksi rakkaan, pitkään kärsineen Kyproksen, kullanarvoisen mereen heitetyn vihreän lehden, Afroditen saaren. Toivon, että Annanin suunnitelman avulla voidaan edistää saaren jälleenyhdistymistä. Sitä toivovat kaikki muutkin Annanin suunnitelmaa kannattaneet ja myös Euroopan parlamentti.
Hyvät kollegat, Liettuan EU-jäsenyyttä käsitelleenä esittelijänä toivotan Liettuan tervetulleeksi. Toivotan tervetulleeksi myös Maltan, jonka kohdalla toimin varjoesittelijänä. Toivotan kaikki kymmenen valtiota tervetulleiksi. Kreikkalaisena totean vielä kerran: tervetuloa, rakas Kypros. 
Holáň (PPE-DE ). –
    Hyvät kollegat, aivan aluksi haluan todeta olevani iloinen EU:n laajentumisesta. Toivon yhteisöllemme rauhaa, vakautta, vaurautta ja laadukasta elämää. Jumala siunatkoon yhteistyötämme. Siirryn nyt keskustelumme aiheeseen.
EU:n naapurit ja ulkorajat muuttuivat yhdessä yössä. Tämä muutos on samalla haaste toteuttaa uusi, tarkoin harkittu yhdentymishanke, joka on nykyistä hanketta laajempi ja jonka päätteeksi Eurooppa on yhdentynyt maantieteellisten rajojensa ja kulttuurirajojensa sisällä. Uusille naapureillemme yhdentymismahdollisuus on samanlainen unelma kuin aikoinaan meillekin. Yhteisenä tehtävänämme on auttaa näitä valtioita toteuttamaan unelmansa. Kotimaani kokemusten perusteella tiedän, että EU-jäsenyyden mahdollisuus voi olla liikkeelle paneva voima sellaisten välttämättömien uudistusten toteuttamiselle, jotka edellyttäisivät muuten lujaa poliittista päättäväisyyttä. Euroopan unioni osoittaa jo olevansa kiinnostunut jatkamaan laajentumisprosessia, minkä pitäisi näkyä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan asettamisena uudeksi painopisteeksi.
EU:lla on uudet naapurit, mutta myös naapuruuden luonne on muuttumassa. Tietotekniikka, nopeat liikennejärjestelmät ja kaupankäynti ovat antaneet naapuruudelle uuden ulottuvuuden. Meillä on siksi myös kehitysmaihin liittyviä yhteisiä etuja. Voimme käyttää nykyiseen laajentumiseen kuluttamiamme voimavaroja kehitysmaiden kanssa tehtävän yhteistyön piristämiseen. Jotta tämä yhteistyö onnistuisi, meidän on poistettava ulkopolitiikan välineissä olevat erot ja varmistettava, että näitä välineitä yksinkertaistetaan ja yhdenmukaistetaan. Se täydentää uuden naapuruuden. 
Ilves (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, meidän on mielestäni jo tänään alettava käsitellä aktiivisesti 1. toukokuuta esiin tulleita asioita. Uudet jäsenvaltiot merkitsevät Euroopan unionille uusia rajoja ja uusia naapureita. Euroopan unionin uusien rajanaapurien joukossa on jälleen 15 vuoden tauon jälkeen totalitaarinen valtio, Valko-Venäjä, sekä myös Ukraina, jossa demokraattiset ja taloudelliset uudistukset ovat valitettavasti viivästyneet.
Seuraavina tulevat Moldova ja Etelä-Kaukasian tasavallat – kaikissa näissä valtioissa on piileviä konflikteja, mutta ne ovat onnistuneet väliaikaisesti keskeyttämään kansalaissotansa. Sivuutan tässä yhteydessä Venäjän, jonka ongelmat ovat meille jo tuttuja, koska Venäjä on ollut Euroopan unionin naapurivaltio jo yhdeksän vuotta. Se on nyt kuitenkin keskuudessamme, kuten Gary Titley muistutti. Kaikki nämä valtiot ovat mahdollisia muuttoliikkeen väyliä, eikä kukaan valvo niiden alueille tulevia ihmisiä. Jotkut näistä valtioista ovat lisäksi ekologisen katastrofin partaalla.
Voimme ennustaa, että Euroopan unionin ja uusien naapurivaltioidemme välillä ammottava taloudellinen, sosiaalinen, oikeudellinen ja poliittinen kuilu syvenee entisestään. Se on jo nyt selvästi havaittavissa, mutta muutaman vuoden kuluttua se on kasvanut huomattavasti. Tiedämme, mitä se tarkoittaa, ja uskokaa minua, siitä tulee huomattavasti merkittävämpi asia kuin työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevasta siirtymäkaudesta.
Jotkut puhuivat Euroopan historiallisista rajoista ja kulttuurirajoista. Varoitan siitä. Kahdeksan vuotta sitten Samuel Huntington piirsi kirjassaan Euroopan rajan, joka oli lähes tarkalleen sama kuin nykyisen laajentuneen Euroopan unionin raja – tämä herättää ajatuksia. Emme saa antaa tällaisen teoreettisen geopoliittisen ajatuksen muuttua konkreettiseksi ja poliittiseksi todellisuudeksi. Ellemme tee mitään, Huntingtonin Euroopasta tulee kuin tuleekin totta.
Meidän on tehtävä valinta:
Voimme osoittaa naapurivaltioillemme huomattavasti aiempaa enemmän poliittista huomiota ja rahavaroja, mikä tulee tietenkin erittäin kalliiksi,
tai
voimme rakentaa Euroopan ja sen uusien naapurivaltioiden välille uuden tehokkaan mutta epäeurooppalaisen ja epäinhimillisen muurin – suuren Euroopan muurin. Tällöin Euroopan itäraja muistuttaisi pian Yhdysvaltojen ja Meksikon rajaa kaikkine samantapaisine ongelmineen. Paradoksaalisesti tämä muuri sijaitsisi juuri niissä valtioissa, jotka 15 vuotta sitten kärsivät länsirajalleen rakennetusta muurista.
Turvallisen Euroopan on käsiteltävä naapureihinsa liittyviä asioita. Meidän tehtävämme on päättää, teemmekö sen eristäytymällä vai auttamalla. 

Stenzel (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unionin historiassa on alkamassa uusi vaihe. Suurin laajentuminen 47 vuoteen on toteutunut. EU:n väkiluku kasvaa puoleen miljardiin, jolloin syntyy yksi maailman suurimmista sisämarkkinoista. Tämä tuo toivoa etenkin nuorille, joilla ei ole ensi käden kokemusta eikä tietoa toisesta maailmansodasta ja sen jälkeisestä kylmästä sodasta. Rauha on heille niin itsestään selvä asia, että rauhan poliittinen ulottuvuus ei ole heidän mielestään tärkein asia laajentumisessa. Se lienee kuitenkin tärkeintä 1. toukokuuta toteutuneessa laajentumisessa – tai oikeastaan Euroopan jälleenyhdistymisessä.
Nyt on edistettävä kumppanuussuhteita sekä rajanaapuriemme että hieman etäisempien naapurivaltioidemme kanssa ja hyödynnettävä niitä mahdollisimman paljon molempien osapuolten etujen mukaisesti. Perustuslaistaan vielä taistelevan Euroopan on tärkeää tehdä yhteistyötä yhteisten etujen puolustamiseksi ja ajatella asioita alueiden kannalta. Vain yhdessä voimme vastata laajentuneen unionin kohtaamiin haasteisiin. Vain yhdessä voimme ratkaista laittoman maahanmuuton ongelman ja voittaa järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen taistelun. Investoinneilla EU:n uusien ulkorajojen turvaamiseen on siinä aivan yhtä tärkeä merkitys kuin vaarallisten ydinvoimaloiden hävittämiseen käytettävillä resursseilla. Euroopan unioni tarvitsee nyt aikaa, jotta laajentuminen onnistuu. On loogista, että seuraavassa vaiheessa unioniin liittyvät Romania, Bulgaria ja Kroatia, jonka liittyminen olisi erittäin myönteinen asia. Turkin osalta meidän on aika vedota neuvostoon, jotta se pyytää komissiota sisällyttämään tulevaan poliittisia kriteerejä koskevaan kertomukseensa tutkimuksen rakenne- ja maatalouspolitiikkaan sekä EU:n toimielimiin kohdistuvista vaikutuksista. 
De Marco (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, -lehden vuonna 1992 tekemässä haastattelussa silloinen Euroopan komission puheenjohtaja Delors totesi, ettemme saa unohtaa, että vuonna 2000 jäsenvaltioita on yli 12, ehkä hieman yli 20. Yksi valtio yleensä unohdetaan, mutta sillä on erittäin tärkeä symbolinen merkitys. Tämä valtio on Malta.
Eurooppa ei saa keskittyä liikaa pohjoisiin alueisiin ja unohtaa etelää. Tällöin saattaisimme kadottaa tunneyhteytemme Välimeren maailmaan, joka on meidän maailmamme. Meidän on myös pohdittava meitä kaikkia vaanivia tulevaisuuden vaaroja. Jacques Delorsin 12 vuotta sitten antama lausunto on osuva vielä nykyäänkin sikäli kuin Välimeren alue kohtaa meitä kaikkia uhkaavia vaaroja. Haluan esittää parlamentille tänään nimenomaan Välimeren maailmaa, etenkin sen etelä- ja itäosia, koskevia ajatuksiani.
On nähdäkseni hyväksytty tosiasia, että Lähi-idän kiistat johtuvat pääasiassa siitä, ettei Israelin ja Palestiinan välistä kysymystä ole toistaiseksi onnistuttu ratkaisemaan. Palestiinan ongelma ei ole arabimaailmalle mikään sivuseikka, joka koskee vain joitakin arabeja. Se koskee koko arabikansaa. Vuosisatojen ajan olemme todistaneet Israelin kansan kärsimyksiä ja joskus aiheuttaneetkin niitä. Tämän tosiasian sivuuttaminen olisi meiltä suuri poliittinen virhe, mutta aivan yhtä traagista olisi se, ettemme muistaisi myös pakolaisina omassa maassaan elävien, muurilla eristettyjen palestiinalaisten piinaa.
Euroopan unioni on osaltaan vastuussa siitä, että alueella saadaan aikaan muutos kiistataloudesta rauhantalouteen. Tässä yhteydessä Euroopan unionin vahva poliittinen ja diplomaattinen läsnäolo Lähi-idässä voi tuottaa myönteisiä tuloksia naapuruuspolitiikassamme. Edistämällä alueen rauhaa, vaurautta ja vakautta Euroopan unioni lisää paitsi alueen hyvinvointia ja turvallisuutta myös omaa turvallisuuttaan.
Pohjois-Afrikan asiat ovat edistymässä. Libyalla, jonka tilanne on nyt kohentumassa, voi olla erittäin myönteinen vaikutus Välimeren alueen keskiosassa. EU:n ja Maghrebin väliset suhteetkin kehittyvät hitaasti mutta varmasti. Agadirin sopimus voi olla ratkaiseva yhdysside, joka tuo meitä lähemmäs yhteistä tavoitettamme Euro–Välimeri-vapaakauppa-alueen perustamiseksi vuoteen 2010 mennessä.
Meidän on tehtävä tärkeä valinta ja tiettyjä päätöksiä Välimeren aluetta ajatellen. Jotkut katsovat tulevaisuuteen ja pitävät sivilisaatioiden yhteentörmäystä väistämättömänä Välimeren alueella. Jotkut voivat todellakin edetä kohti itsestään toteutuvia ennusteita. Valinta – jos sitä voidaan sanoa sellaiseksi – on tehtävä sivilisaatioiden yhteentörmäykseen johtavan politiikan ja sivilisaatioiden väliseen vuoropuheluun johtavan politiikan välillä. Meillä ei ole varaa jyrkkään kahtiajakoon Välimeren pohjois- ja eteläosan välillä. Se olisi maantieteellisesti epäluonnollinen, taloudellisesti vahingollinen ja poliittisesti kohtalokas.
Jotta voimme toteuttaa rauhan Välimeren alueella, meidän on alettava ajatella asioita Välimeren alueen kannalta. Jotta Välimeren alue voi poistaa tällä hetkellä eripuraa aiheuttavan tekijänsä, meidän on tukeuduttava yhtäläisyyksiimme: yhteisiin etuihin, yhteisiin huolenaiheisiimme ja yhteiseen perintöömme. Nimenomaan uudella Välimeren alueella EU voi auttaa poistamaan meitä kaikkia vaanivat tulevaisuuden vaarat.
Nielson,
   .  Arvoisa puhemies, esitän ensimmäisen huomautukseni jäsen Frassonille, joka kysyi neuvoston 26. huhtikuuta tekemästä päätöksestä, joka koskee varojen osoittamista Pohjois-Kyprokselle.
Tämä oli neuvoston tekemä poliittinen päätös. Komissio pohtii, miten sitä voidaan selkeyttää. Tämänkaltaisessa päätöksenteossa syntyy maksamatta olevia maksusitoumuksia. Ulkopuolelle osoitettavaan yleiseen tukeemme kasaantuneet maksamatta olevat maksusitoumukset ovat aiheuttaneet meille valtavia ongelmia. Valtaosa niistä on perinteisesti johtunut tällaisista mielenilmaukseksi tarkoitetuista päätöksistä, jotka eivät ole perustuneet tarpeeksi yksityiskohtaiseen ja hyvin valmisteltuun työhön. Toivon teidän pitävän mielessä, että tarjousmenettely kestää vähintään kuusi kuukautta. Meidänhän on julistettava kaikesta tarjouskilpailu, ja se voidaan tehdä vasta sitten, kun meillä todellakin on jotain konkreettista kilpailutettavaa! On vielä paljon tehtävää, ennen kuin olemme siinä vaiheessa.
Parlamentin on ymmärrettävä, että siihen on vielä matkaa ja että päätös oli pikemminkin poliittinen signaali, jota ei voida välittömästi toteuttaa konkreettisin toimin. Ei ole reilua, jos nykyinen komissio tai seuraavan komission jäsenet ovat edelleen samanlaisen paineen alla kuin olemme tähän asti tunteneet olevamme. Neuvoston päätöstä kunnioitetaan.
Monet parlamentin jäsenet puhuivat laajentuneen Euroopan aiempaa laajemmasta globaalista näkemyksestä. Ei Eurooppa ole laajentunut vaan Euroopan unioni: tämä on tärkeä ero. Olen varma, ettei laajentuminen vaikuta ainakaan kielteisesti globaaliin näkemykseemme. Se itse asiassa vain vahvistuu. Jäsen Lagendijk kysyi, voiko meillä olla yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa viimevuotisen Irakin tapauksen opetuksen jälkeen. Hän totesi, että meidän on toivottava, etteivät uudet jäsenvaltiot ole Troijan hevosia. Minulla on tästä asiasta voimakkaita mielipiteitä. Unionin syventämisestä tai laajentamisesta puhuttaessa pitäkää mielessä, että Luxemburgin sopimus, jossa veto-oikeus otettiin uudelleen käyttöön yhteisössä, tehtiin vuonna 1966, siis monta vuotta ennen laajentumisen ensimmäistä vaihetta. Olisi mukavaa, jos "vanhat" jäsenvaltiot voisivat osoittaa silloin tällöin hieman nöyryyttä.
On lisäksi mielenkiintoista panna merkille, ettei YUTP oikeasti tarkoita "yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa" niin kauan kuin ulkopoliittisen yhteistyömme yhteydessä on kiellettyä keskustella siitä, mitä kaksi Euroopan unionin jäsenvaltiota tekevät YK:n turvallisuusneuvostossa. C-kirjain lyhenteessä CFSP tarkoittaa monessakin mielessä enää vain "" (sopiva). Tilanne on nyt tämä. En hyväksy sitä, että tätä juhlahetkeä käytetään mahdollisuutena unohtaa nämä keskeiset realiteetit.
Haaste on edelleen olemassa. Jotkut parlamentin jäsenet viittasivat parhaillaan neuvoteltavana ja keskusteltavana olevaan perustuslakisopimukseen, jolla voitaisiin edistää näitä asioita. Varoitan epärealistista odotuksista. Tällä hetkellä ei keskustella sellaisesta, joka muuttaisi nyt puheena olevaa asiaa. Euroopalla ei voi olla korkeaa edustajaa, joka perustuu pienimpään yhteiseen nimittäjään, ja ulkopolitiikkamme määräytyy edelleen täysin pienimmän yhteisen nimittäjän perusteella.
Pyrittäessä varmistamaan, että Euroopan kansalaiset ymmärtävät, mistä yhteistyössä on pohjimmiltaan kysymys, suurimpia huolenaiheitani on, että aiheutamme usein hämmennystä kuvailemalla epärealistisesti, mitä meillä on. Tämänpäiväinen keskustelu on kuitenkin ollut rakentava.
Jäsen Lagendijk mainitsi myös puheenjohtaja Prodin taannoiset Venäjää ja Ukrainaa koskevat huomautukset. Minulla ei ole teille asiasta mitään uutta ilmoitettavaa. Euroopan naapuruuspolitiikkaa koskeva ajatus on juuri se, mitä tarvitsemme. Jos olin parlamentin jäsenten kanssa eri mieltä kuunnellessani keskustelua, se johtui pääasiassa siitä, että asianomaiset puhujat hyppäsivät suoraan päätelmiin. Niin ei pidä tehdä.
Uusi naapuruuspolitiikka on kehitetty yksinkertaisesti siitä syystä, että on tarvittu strateginen, myönteisesti määritelty naapuruussuunnitelma, jossa vaihtoehdot pidetään avoinna ja asiat järjestetään pitkällä aikavälillä. Jatkuva laajentuminen ei ole koskaan kestävä vastaus kysymykseen siitä, miten Euroopan naapurien kanssa on meneteltävä. Oli siksi viisasta luoda ja ottaa käyttöön tämä suunnitelma. Siitä on hyötyä sekä Euroopalle että uusille naapureillemme.
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Litwiniec (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, mukaillakseni ensimmäisen kerran 500 vuotta sitten lausuttuja sanoja totean, että henget ovat nyt heränneet ja elämästä on tullut taas nautinto. Toistan tänään nämä sanat ensinnäkin valaakseni optimismia niihin, jotka eivät halua iloita laajentumisesta, ja toiseksi korostaakseni tarvetta perustaa uusi yhteiskuntajärjestelmä.
Tässä järjestelmässä on oltava vähintään kolme jalkaa, kuten pöydässä. Siinä on oltava taloudellinen jalka ja poliittinen jalka. Se tarvitsee myös kulttuurisen jalan, jonka on oltava yhtä vahva. Ilman sitä mikään pöytä ei pysy pystyssä, ei edes sellainen pyöreä pöytä, jonka ympärillä istuimme ennen Puolassa. Tuon tämän Puolan viimeaikaisiin kokemuksiin perustuvan päätelmän integraation yhteyteen. Kun puhun kulttuurista, tarkoitan kaikkia ihmisen itsensä toteuttamisen osa-alueita. Tarkoitan teattereita, kouluja, toimistoja sekä stadioneita, rehellisiä markkinoita ja parlamenttia, erityisesti Puolan parlamenttia. Renessanssi, barokki, valistus, romantiikka ja nyt postmodernismi tarjoutuvat kaikki olemaan mukana mainitsemani järjestelmän perustamisessa. Myös monet taiteilijat, kirjailijat ja älymystöön kuuluvat henkilöt toivovat saavansa osallistua siihen. He haluavat tuoda luovuutensa Euroopan identiteetin poliittiseen luomisprosessiin, joka kestää vuosia. Se on erittäin vaikea tehtävä etenkin, kun on turvattava monikielisen Euroopan kulttuuri.
Keskustelemme tänään vaikeuksista, jotka liittyvät EU:n ja sen naapurivaltioiden välisiin kumppanuussuhteisiin. Voin yksilöidä monia näkökohtia, jotka liittyvät EU:n ja sen itänaapurien suhteisiin. Niissä vallitsee lämmin ystävyys ja kylmä omistushaluinen ahneus. Niissä on myös keskinäistä lumousta ja etnistä vihamielisyyttä, joka myrkyttää älymystön. Minulla, samoin kuin monilla miljoonilla Keski-Euroopan kansalaisilla, on henkilökohtaista kokemusta näistä kaikista. Tiedämme kaiken hävityksestä ja sellaisten uusien rajojen muodostamisesta, jotka ovat logiikan, moraalin ja ihmisarvon vastaisia.
Puhemies
   . – Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma eurooppalaisesta taloudellisesta ja sosiaalisesta mallista. 
Dimas,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että laajentuminen on nyt toteutunut. Ilokseni minulla on tänä Euroopan unionin kannalta ainutlaatuisena historiallisena hetkenä tilaisuus keskustella teidän kanssanne, jotka edustatte 450 miljoonaa kansalaista ja markkinoiden, talousalueiden, kansojen ja yhteiskuntien liittoa, niitä kahta perustaa, jolle Euroopan unioni on rakennettu: taloudellista ja sosiaalista mallia.
Eurooppalaisessa taloudellisessa mallissa on kyse markkinoiden ja talousalueiden yhdistämisestä ja talouspolitiikan yhteensovittamisesta. Eurooppalaisen sosiaalisen mallin tarkoituksena on turvata sosiaalisen suojelun, koulutuksen ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun korkea taso talouden hyvän suorituskyvyn avulla. Nämä kaksi mallia ovat saman kolikon kaksi puolta. Ne ovat kaksi ominaispiirrettä, jotka erottavat Euroopan unionin maailman muista alueista. Niiden avulla on voitu paitsi turvata kaikkien kansalaisten hyvinvoinnin lisääntyminen vuosikymmenien ajan myös lujittaa Euroopan kansojen välistä rauhaa ja ystävyyttä.
Eurooppalaisesta taloudellisesta mallista puheen ollen perustamissopimuksessa määrätään jäsenvaltioiden talouspolitiikan tiiviiseen yhteensovittamiseen perustuvan talouspolitiikan toteuttamisesta. Talouspolitiikan tehokas yhteensovittaminen on välttämätöntä, jotta laajasti yhdentyneet ja toisistaan riippuvaiset taloudet, joilla on yhteiset markkinat ja yhteinen valuutta, voisivat hyötyä näistä ominaisuuksista. Siksi Euroopan unioni on laatinut tarkoin suunnitellun talouspoliittisen kehyksen. Kyseisessä kehyksessä ilmausta "talouspolitiikan yhteensovittaminen" käytetään yleisluonteisesti, ja se kattaa koko joukon toisiinsa vaikuttavia päätöksentekorakenteita sekä jäsenvaltioissa että Euroopan unionissa. Käytettyjä menetelmiä ovat tietojenvaihto, parhaista käytännöistä keskustelu, päätöksenteosta käytävään vuoropuheluun osallistuminen, yhteisesti sovittujen sääntöjen ja poliittisten tavoitteiden laatiminen sekä yhteisesti päätettyjen toimien toteuttaminen.
Talous- ja rahaliiton yhteensovittamiskehyksen ainutlaatuisuus johtuu siitä, että riippumaton, ylikansallinen Euroopan keskuspankki toteuttaa yhteistä rahapolitiikkaa, kun taas vastuu talous-, rahoitus- ja rakennepolitiikasta on hajautettu jäsenvaltioiden viranomaisille, jotka kuitenkin noudattavat yhteisiä sääntöjä.
Euroopan keskuspankki tekee rahapolitiikkaa koskevat päätökset koko euroalueella todetun kehityksen perusteella, ja näin ollen sillä on mahdollisuus puuttua kaikkein tarkoituksenmukaisimmalla tavalla merkittäviin kriiseihin, jotka voivat vaikuttaa yhtenäisvaluutta-alueeseen. Sitä vastoin jäsenvaltioiden hallituksilla on mahdollisuus toteuttaa kunkin yksittäisen valtion kohtaamiin erityisongelmiin ja kriiseihin pohjautuvaa talouspolitiikkaa, tietenkin yhteisten sääntöjen rajoissa.
Monet talouden yhteensovittamiskehyksen osatekijät kytkeytyvät tiiviisti yleiseen Lissabonin strategiaan, rakenneuudistusstrategiaan, jossa on taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöön liittyviä ulottuvuuksia. Talouspoliittisen kehyksen ansiosta kukin valtio voi toteuttaa tärkeillä aloilla huomattavan itsenäistä kansallista politiikkaa vankkaan taloudelliseen ja poliittiseen logiikkaan perustuvan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
Tietyillä erityisaloilla, kuten yhtenäismarkkinoilla, kilpailupolitiikassa ja rahoitusvajekysymyksissä edellytetään yhteisten sääntöjen soveltamista ja luotettavia toimenpiteitä, joilla valvotaan näiden sääntöjen noudattamista. Muilla aloilla, kuten julkisten menojen määrän ja rakenteen, rakennepolitiikan ja sosiaalietuuksien aloilla ei ole mitään vankkoja perusteita vaatia toimien toteuttamiseen tarvittavan toimivallan siirtämistä ylikansallisille elimille. Päätöksentekomenettelyjen hajauttamisen ansiosta kansallisilla viranomaisilla on tarvittavaa liikkumavaraa, joka antaa heille mahdollisuuden toteuttaa jäsenvaltioiden talouden rakenteisiin ja ensisijaisiin tavoitteisiin soveltuvia toimia ja mukauttaa niitä kunkin valtion yksilölliseen talouskehitykseen. Hajauttaminen tarjoaa myös keinot kilpailupolitiikan myönteisten tulosten turvaamiseen.
Makrotalouden yhteensovittaminen euroalueella perustuu yleensä vuoropuheluun ja yksimielisyyteen. Sen tavoitteena on ylläpitää terveitä ja vakaita makrotalouden puitteita ja optimoida suhdannekehityksen hallitsemiseen tarkoitettujen toimien yhdistelmä lyhyellä aikavälillä. Tärkeimpänä tavoitteena on varmistaa, että talouskasvu vastaa todellista kasvupotentiaalia. Rakennepolitiikoiden tulokset kumppanimaissa sekä talous- ja rahaliiton tuomat yhteiset edut eivät ole yhtä helposti havaittavissa kuin makrotalouspolitiikan vaikutukset. On kuitenkin selvää, että tehokkaat ja joustavat markkinat ovat ratkaiseva tekijä kasvupotentiaalin lisäämisen sekä talous- ja rahaliiton esteettömän toiminnan kannalta. Sisämarkkinoiden toimintaan ja kilpailuun välittömästi vaikuttavien rakennepolitiikoiden yhteensovittamiseen käytetään tehokkaampia menettelyitä, jotta vältettäisiin sisämarkkinoiden vääristyminen ja turvattaisiin niiden joustava toiminta.
Mistä eurooppalainen sosiaalinen malli muodostuu? Barcelonassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä sitä kuvataan talouden hyvään suorituskykyyn, korkeatasoiseen sosiaaliturvaan, koulutukseen ja työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun perustuvaksi malliksi. Eurooppalaisella sosiaalisella mallilla siis tuetaan taloudellisen ja sosiaalisen hyvinvoinnin rinnakkaista kehittämistä, ja se perustuu tehokkaan talouden ja sosiaalisen edistyksen keskinäiseen riippuvuuteen. Huolimatta kansallisten järjestelmiemme välisistä eroista kyseessä on todellakin nimenomaan eurooppalainen sosiaalinen malli, jota vahvistetaan eurooppalaisella sosiaalipolitiikalla Euroopan talouden suorituskyvyn lisäämiseksi. Eurooppalainen sosiaalinen malli niissä lukuisissa muodoissa, joissa sitä unionissa sovelletaan, on edistänyt ratkaisevasti tuottavuuden jatkuvaa kasvua ja sosiaalisten olojen yhtäjaksoista paranemista koko unionissa, ja samalla sen avulla on turvattu etuudet mahdollisimman suurelle osalle väestöstä. Sosiaalinen malli on kuitenkin saatettava ajan tasalle sen tehostamiseksi. Tässä suhteessa työmarkkinaosapuolet ovat erittäin tärkeässä asemassa. Uudistamista helpottaa myös eurooppalainen yhteistyö, jota tehdään nykyisin työllisyyden, yhteiskuntaan osallistumisen ja eläkejärjestelmien uudistamisen saroilla.
Sosiaalipoliittinen toimintaohjelma on ratkaiseva tekijä eurooppalaisen sosiaalisen mallin ajan tasalle saattamisessa. Sen viitekehyksenä käytetään Lissabonin strategista tavoitetta, jonka mukaan Euroopasta on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Tästä voidaan selvästi havaita, että Lissabonin tavoite on yhtenäinen strateginen tavoite kolmen rinnakkaisen tavoitteen sijasta. On siis selvää, että uusien ja parempien työpaikkojen turvaaminen tai sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistäminen ovat tekijöitä, joilla voidaan tukea kilpailukykyä ja parantaa talouden suorituskykyä. Maailman talousfoorumissa käsiteltäviin aiheisiin sisällytetty kilpailukyky, jossa Suomen, Ruotsin ja Tanskan kaltaiset eurooppalaiset valtiot ovat kärkisijoilla, korostaa selvästi tällaisen vuorovaikutuksen ratkaisevaa merkitystä. Sosiaalipoliittisen toimintaohjelman onnistuminen riippuu lukuisista tekijöistä, ja tästä on merkittävää etua, koska se lisää toimintaohjelman täytäntöönpanoon osallistuvien virastojen liikkumavaraa ja tehostaa tällä tavoin sitoutumista eurooppalaisen sosiaalisen mallin ajanmukaistamiseen. Työmarkkinaosapuolet ovat tässä suhteessa ratkaisevassa asemassa.
Sosiaalipolitiikka ei siksi ole vain talouden hyvän suorituskyvyn ainoa tulos vaan samalla talouskasvua oleellisesti edistävä tekijä. Sosiaalisen mallin ajan tasalle saattaminen merkitsee mallin kehittämistä ja mukauttamista niin, että sosiaalitaloudessa tapahtuvat nopeat muutokset otetaan huomioon.
Lopuksi korostan, että taloudellinen hyvinvointi riippuu tehokkaasta yritysten välisestä kilpailusta ja sosiaalinen edistyminen kansalaisten keskinäisestä solidaarisuudesta. Molemmat tekijät ovat osaltaan vaikuttaneet Euroopan menestykseen. Kilpailu vailla solidaarisuutta johtaisi viidakon lakeihin. Solidaarisuus vailla kilpailua taas johtaisi pysähtyneisyyteen. Siksi eurooppalainen malli perustuu markkinatalouteen, jossa tunnustetaan työntekijöiden oikeudet ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu. Näin ollen se antaa pitkälle kehittyneiden sosiaalisten järjestelmien rinnalla mahdollisuuden toteuttaa tarvittavat rakennemuutokset yhteiskuntiemme taloudessa niin, että vältytään konflikteilta ja turvataan yhteiskunnallinen vakaus. 
Grossetête (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, laajentuminen on ollut käännekohta Euroopan historiassa, ja olemme kokeneet sen omakohtaisesti. Laajentumisen taustalla oli huoli kansainvälisestä tilanteesta, turvallisuusongelmista ja meille kaikille yhteisen sosiaalisen ja ympäristöpoliittisen mallin säilyttämiseen liittyvistä ongelmista. Kaikkiin näihin seikkoihin meidän on kiireesti puututtava.
Vaikka laajentumisella onkin poliittinen tehtävä, sen on myös saatava aikaan kannustimia ja kasvua. Haluamme kaikki EU:n menestyvän sen 450 miljoonan kuluttajan vuoksi; haluamme kaikki yhteisvastuuseen perustuvan dynaamisen EU:n. Jos haluamme sellaisen, meidän on tehtävä kaikki mahdollinen tukeaksemme kestävää kasvua tuloksilla ja kilpailukyvyllä, mikä edellyttää toimimista useilla eri aloilla. Se edellyttää, että pidämme yllä ja edistämme menestyvää liiketoimintaamme ja osaamiskeskuksiamme ja kehitämme huipputekniikan aloja. Se edellyttää, että lisäämme investointitoimiamme, sillä kun Euroopan unionilla on euro kädessään, sitä ei pidä ainoastaan kuluttaa vaan investoida, jotta edistetään innovaatioita, kehitetään tutkimusta, säilytetään pk-yritykset sekä kannustetaan liiketoiminnan jatkamista. Se edellyttää euron ohella talous- ja sosiaalipolitiikan parempaa yhteensovittamista, sillä Euroopassa todella tarvitaan taloushallinnon jatkuvaa vuoropuhelua keskuspankin kanssa, ja lisäksi meidän on tarkistettava vakaus- ja kasvusopimusta, jonka alijäämätavoitteen on voimakkaan talouskasvun aikana oltava tiukempi kuin 3 prosenttia BKT:sta, mutta myös jonkin verran joustavampi talouskasvun hidastuessa.
Tavoitteidemme mukaista Eurooppaa eivät saa ohjata vain taloudelliset intressit vaan myös sosiaaliseen edistykseen ja täystyöllisyyteen perustuvat arvot. Jos aiomme palauttaa Euroopan uskottavuuden maanmiestemme silmissä, meidän on tehtävä siitä sosiaalinen Eurooppa, jolla on laajempi yhteisvastuu. Eurooppalainen malli, jota haluamme kehittää, perustuu humanismin, vapauden ja yhteisvastuun arvoille, ja tämä yhteisvastuu on tulosta talouskasvusta, jolla varmistetaan riittävät eläkkeet, heikoimpien suojeleminen sekä työtekijöiden ja perheen oikeuksien edistäminen. Jos minua pyydettäisiin tiivistämään parilla sanalla näkemykseni sosiaalisesta Euroopasta, sanoisin sen olevan työllisyyden Eurooppa.
Goebbels (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, ei ole vain yhtä eurooppalaista sosiaalista mallia. Nykyisten 25 jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmät kehitettiin eri aikoina, ja ne perustuivat hyvin erilaisiin sosiaalisiin pyrkimyksiin, joihin osallistui ammattiyhdistysliikkeiden jäseniä ja poliitikoita.
Tässä on kuitenkin kyseessä eräänlainen eurooppalainen sosiaalinen poikkeus: kansalaistemme yleinen käsitys, jonka mukaan talouden on palveltava yhteiskunnan ja ympäristön hyvinvointia. Vaikka markkinat ovatkin välttämättömät, niillä hoidetaan vain kysyntää ja tarjontaa tiettynä aikana. Niiden avulla ei voida ennustaa tulevaisuutta tai valmistella tasapainoista kehitystä tukevia strategisia valintoja. Se on edelleenkin politiikan jaloin tehtävä.
Sosiaalipolitiikka ja hyvinvointivaltio kehitettiin Euroopassa. Sosiaalipolitiikka, joka on muovannut elämäntapaamme, ratkaisee myös tulevaisuutemme. Yhteisen Eurooppamme on oltava sosiaalinen, tai se on tuhoon tuomittu. Kansalaisemme 25 jäsenvaltiossa samastuvat Eurooppaan ainoastaan jos – ja vain siinä määrin kuin – EU pystyy konkreettisesti osoittamaan, että se kykenee parantamaan kaikkien kansalaisten elinoloja. Tuleva laajentuminen on mahdollinen vain, jos Eurooppa lisää jokaisen yksilön hyvinvointia. Nykyisin kansalaiset suhtautuvat epäillen tulevaisuuteen. Haluan siteerata Jacques Delorsin sanoja aiheesta: "Kun ajat ovat vaikeat (...) luottamus Eurooppa-hankkeeseen heikkenee kouriintuntuvasti".
Euroopan tavoitteet eivät saa olla vain suurten markkinoiden tai vapaan kaupan varassa. Liberaalien seireeninlaulussa luvataan lisää vapautta ja aineellista hyvinvointia rajoittamattoman sääntelyn purkamisen ja markkinoiden vapauttamisen kautta. Toisinaan onkin tarpeen katkoa yritysten kahleita, purkaa monopoleja ja turvata voitot, mutta ellei sääntelyn purkaminen johda parempien sääntöjen laatimiseen, lopputuloksena on viidakon laki. Uusien vapauksien on kuljettava käsi kädessä yhtäläisten mahdollisuuksien kanssa, ja niiden päämääränä on oltava kestävä yhteisvastuu yhteiskuntamme heikoimpia jäseniä kohtaan.
Unionin politiikka ja talouspolitiikka eivät saa rajoittua järkevään rahapolitiikkaan ja budjettivajeen seurantaan. Haluan ponnekkaasti toistaa, että me sosialistit pidämme vakautta julkisena omaisuutena, jota on puolustettava yhteiskunnan heikompiosaisten etujen mukaisesti. Ilman kasvua vakaus kuitenkin johtaa yhteiskunnan taantumiseen.
Euroopan on tuettava tavoitteitaan varaamalla määrärahoja, asettamalla etusijalle tulevat menot. Investoimalla inhimilliseen pääomaan, tutkimukseen ja infrastruktuuriin saadaan aikaan olosuhteet, joilla voidaan vastata kansalaisten toiveisiin, joihin kuuluvat oikeus työhön, terveydenhuoltoon, asuntoon, hyvään toimeentuloon ja kunnolliseen eläkkeeseen.
Haluan muistuttaa teitä Jacques Delorsin maineikkaasta kolmiosaisesta lähestymistavasta: "kannustava kilpailukyky, vahvistava yhteistyö ja yhdistävä solidaarisuus".
"" oli avainsana, jolla lopulta hajotettiin rautaesirippu ja tehtiin mahdolliseksi Euroopan poliittinen yhdistyminen.
Solidaarisuuden tulisi edelleen olla Euroopan johtava periaate; tarvitaan sisäistä solidaarisuutta sosiaalisen Euroopan edistämiseksi, mutta myös solidaarisuutta niitä kohtaan, jotka ovat rajojemme ulkopuolella. Euroopan on oltava edelläkävijä ja puolustettava todellista globalisaatiota, joka edistää sosiaalista osallisuutta ja lisää yhteenkuuluvuutta ympäristöön ja talouteen liittyvissä kysymyksissä, ettei miljardeja ihmisiä, jotka muodostavat kaksi kolmasosaa maapallon väestöstä, jätetä oman onnensa nojaan.
Jensen (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Dimas, miten muutamme laajentumisen taloudelliseksi ja sosiaaliseksi menestykseksi? Teemme sen varustamalla uuden Euroopan kansainväliseen kilpailuun kuvailemallanne tavalla, arvoisa komission jäsen Dimas. Teemme sen edistämällä aloitekykyä ja tarmokkuutta, jatkamalla työtä vapaaseen kilpailuun perustuvien sisämarkkinoiden toteuttamiseksi, varmistamalla rahoituspalveluiden sisämarkkinat, jotta yrityksillä on käytettävissään riittävästi edullista pääomaa toimintaansa varten ja takaamalla vapaan kilpailun avulla, että kuluttajille ja veronmaksajille on tarjolla laaja valikoima korkeatasoisia tuotteita ja palveluita kohtuulliseen hintaan.
Kommunistisesta komentotaloudesta saadut katkerat kokemukset opettivat tietenkin sen, että taloudellinen ja poliittinen vapaus kuuluvat yhteen. Meidän uuden Eurooppamme ei siksi pidäkään pelätä vapaata taloutta. Emme saa pelätä yksityisyrittäjyyttä ja vapaata kilpailua. Nämä käsitteet eivät ole uhka vaan avain taloudelliseen hyvinvointiin.
Kokemukseni mukaan uusien jäsenvaltioiden kansalaiset ovat olleet varsin loukkaantuneita siitä, että niiden työvoiman vapaata liikkuvuutta ei haluta sallia alusta alkaen. Jopa ne maat, jotka oman maani tavoin avaavat alusta lähtien rajansa uusien jäsenvaltioiden työntekijöille, ovat aloittaneet työmarkkinoiden seurannan ja rajoittaneet sosiaalietuuksien saatavuutta.
Baltialaiset ja puolalaiset ystäväni miettivät, mitä heistä ajattelemme. On myönnettävä, että ilo Berliinin muurin murtumisesta ja EU:n laajentumisesta on muuttunut liian pian levottomuudeksi näiden tapahtumien vanavedessä mahdollisesti seuraavista muutoksista. Unohdimme liian pian, että monet uusien jäsenvaltioiden kansalaiset itse asiassa luopuivat vauraasta ja turvallisesta elämästä lännessä ja palasivat taloudelliseen epävarmuuteen viedäkseen maataan eteenpäin. Liian usein unohdamme aiemmat kokemukset, joita saimme heikommassa asemassa olevien maiden liityttyä unioniin, vaikka tulokset ovat tietenkin olleet hyviä. Kiinnitämme myös liian vähän huomiota niihin moniin etuihin, joita voimme saada jakamalla työtaakkaa keskenämme.
Uusien jäsenvaltioiden talouden nopea kasvu ja joustavuus saavat uudet tuulet puhaltamaan myös vanhojen jäsenvaltioiden taloudessa. Meidän on edistettävä tuota kasvua, osittain myöntämällä varoja aluerahastoista uusien jäsenvaltioiden sisäisten rakenteiden kehittämistä varten. Neljäänkin prosenttiin vuotuisesta BKT:sta yltävä EU:n tuki on suuri summa uusille jäsenvaltioille, vaikka se ei paljonkaan tunnu vanhojen jäsenvaltioiden varoissa. On jokseenkin perusteltua kyseenalaistaa se, onko suuria tulonsiirtoja lainkaan mahdollista hyödyntää siinä määrin kuin haluaisimme. Jatkamme näihin kysymyksiin liittyviä toimia: selkeytämme hallintoa ja parannamme mahdollisuuksia käyttää varoja tarkoituksenmukaisesti.
Meidän on asetettava tavoitteet korkealle ja panostettava enemmän koulutukseen ja tutkimukseen, niin että kehitämme uutta Eurooppaa Lissabonin prosessin suuntaviivojen ja tavoitteiden mukaisesti. Kuten komission jäsen korosti, meidän on myös tehtävä paljon työtä kehittääksemme työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua. Tehtävä on vaikea, mutta uskon, että jos esimerkiksi tuemme Bilbaossa, Thessalonikissa ja Dublinissa sijaitsevien virastojen toimintaa, meillä on hyvät mahdollisuudet viedä tätä prosessia eteenpäin. 
Ainardi (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, olemme kaikki iloisia voidessamme toivottaa tervetulleiksi Euroopan unionin kymmenen uuden jäsenvaltion kansalaiset. Laajentuminen antaa toivoa rauhasta, yhteistyöstä ja arvokkaasta kansojen välisestä kanssakäymisestä.
Siitä huolimatta emme saa pettää itseämme edessä olevien ongelmien suhteen. Unioniin juuri liittyneissä valtioissa BKT henkeä kohden on keskimäärin vain 45 prosenttia viidentoista jäsenvaltion keskiarvosta. Voidakseen liittyä unioniin uusien jäsenvaltioiden on täytynyt uudistaa perusteellisesti taloutensa rakenteita. Niiden oli otettava käyttöön liberaali talouspolitiikka ja ainoastaan kilpailuun perustuvat markkinamekanismit, mikä tapahtui solidaarisuuteen ja taloudelliseen yhteistyöhön perustuvan sosiaalipolitiikan kustannuksella. Komissio ei missään vaiheessa halunnut ottaa huomioon tällaisen päättömän hätiköinnin taloudellisia ja yhteiskunnallisia seurauksia.
Se Eurooppa, johon uudet jäsenvaltiot ovat liittyneet, on kuitenkin täynnä kriisejä. Vuonna 2000 käynnistetty Lissabonin strategia, jonka tavoitteena on täystyöllisyys ja erittäin korkeatasoinen kilpailukyky, on epäonnistunut näiden tavoitteiden saavuttamisessa. Ensimmäistä kertaa kymmeneen vuoteen komissio on myöntänyt työllisyyden olevan laskussa ja murehtii neuvoston tavoin sitä, kuinka vakavaa teollisuustoiminnan väheneminen on. Se on säätänyt direktiivin toisensa jälkeen, avannut postipalvelut, energia-alan sekä lento- ja rautatieliikenteen kilpailulle, mutta kieltäytynyt arvioimasta asianmukaisesti sitä, miten nämä toimet vaikuttavat työpaikkoihin, ympäristöön ja hintoihin.
Barcelonan Eurooppa-neuvostossa valtionpäämiehet ja hallitusten päämiehet päättivät yksimielisesti nostaa eläkeikää, mutta siitä huolimatta on kestämättömän ristiriitaista julistaa suureen ääneen työllisyyden asettamista etusijalle samalla kun nopeutetaan joustavampien työkäytäntöjen käyttöönottoa ja palkkamenojen leikkaamista ja sallitaan teollisuuden ylenpalttisen keskittymisen ja rakennemuutosten jatkua. Maastrichtin sopimuksen ja vakaussopimuksen periaatteisiin sinnikkäästi takertuvat neuvosto ja komissio kieltäytyvät näkemästä näiden sopimusten seurauksia. Tämä merkitsee valtavaa taakkaa kansalaisille. Olemme kaukana Rooman sopimuksen tavoitteista ja sen vilpittömästä tarkoituksesta parantaa työvoiman elin- ja työoloja, jotta sillä olisi yhtäläiset mahdollisuudet hyötyä edistyksestä.
Työpaikkojen lisääminen ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuminen, ostovoiman ja työolojen parantaminen sekä yritysten työntekijöiden oikeuksien säilyttäminen ja laajentaminen on asetettava Euroopan unionin tärkeimmäksi käytännön tavoitteeksi unohtamatta puolustusta ja julkisten palveluiden parantamista. Tämä edellyttää perinpohjaista muutosta EU:n talous- ja rahapolitiikassa, joita ohjaavat yksinomaan rahoitusmarkkinoiden vaatimukset ja kilpailun säännöt, jotka tukahduttavat minkä tahansa teollisuusstrategian. Euroopan keskuspankin tavoitteet on uudistettava siten, että niihin sisällytetään työpaikkojen lisäämiseen ja teollisiin hankkeisiin tarkoitetut investoinnit.
Eurooppa-hankkeen suunnan tarkistaminen merkitsee valmiiden opinkappaleiden hylkäämistä ja sitä, että on tarpeen harkita muita vaihtoehtoja ja keskustella niistä. Mikään työllisyysstrategia ei menesty, ellei työntekijöille anneta todellista valtaa peruuttaa suunniteltuja irtisanomisia ja pysäyttää teollisuuden keskittymistä. Kaikissa sulautumissopimuksissa on oltava sosiaalinen lauseke. Työntekijöiden kuulemisesta annettujen direktiivien noudattamatta jättämisestä on säädettävä rangaistus.
Arvoisa puhemies, toivorikas Eurooppa kehottaa jakamaan ja yhdistämään kansalaisten parhaat kyvyt. Työntekijöiden ja kansalaisten osallistuminen uuden Euroopan rakentamiseen on välttämätöntä. Tuon Euroopan rakentaminen on meidän tehtävämme. Ryhmäni on viimeisten viiden vuoden aikana tehnyt haastavaa työtä, ja monilla aloilla työ on vielä kesken. 
Messner (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamentissa puhjennut euforia, jota olen havainnut myös johtavissa eurooppalaisissa päättäjissä, on ymmärrettävää, mutta ihmettelen luonnollisesti, ovatko kansalaisetkin yhtä innoissaan.
Eurooppa on epäilemättä ennennäkemätön menestystarina, ja mainitsen vain tärkeimmät käsitteet, joita ovat "rauhanturvaaminen" ja "markkina-alue". Eurooppaa kehitettiin talousalueeksi ennen kaikkea siinä toivossa, että 50 vuoden sotimisen jälkeen kyettäisiin rauhanomaiseen yhteistyöhön. Tänään meillä on edessämme kenties seuraava tärkeä haaste, sillä nykytilanteessa olemme yksittäisinä kansakuntina liian pieniä löytämään paikkaamme globaalissa maailmassa, mutta yhdistyminen tekee meistä riittävän vahvoja. Kaikella tällä on kuitenkin merkitystä vain, jos pystymme saamaan 450 miljoonaa eurooppalaista tietoisiksi Euroopasta, ja parlamentinkin olisi syytä tarttua toimeen. Luultavasti tätä tietoisuutta ei tällä hetkellä ole, ja tämä näkyy Euroopan parlamentin vaalien äänestysprosentissa.
Tarvitsemme perustuslain ja yhteisen ulkopolitiikan, mutta myös alueiden Euroopan arvo on säilytettävä. Yhteisiin arvoihin perustuvana yhteisönä meidän on tietenkin vietävä hyödykkeiden lisäksi myös arvoja. Vain jos me eurooppalaiset kykenemme saavuttamaan johtavan aseman niillä aloilla, joilla olemme vahvoja, ennen kaikkea tiedon alalla, voimme uskottavasti edistää myös sellaisia arvoja kuin yleinen elämänlaatu, rauhanturvaaminen ja kestävä kehitys, joihin vastuullinen toiminta perustuu. Viime vuosikymmeninä pönkittämämme ajattelutapa saavutetuista eduista ei kuitenkaan edistä Euroopan kasvua; korkeintaan se lisää työttömyyttä, köyhyyttä ja korruptiota. Siksi meidän yksilöinä sekä alueiden, jäsenvaltioiden, ja EU:n kokonaisuudessaan on vaadittava itseltämme enemmän; ei yhteisöltä, valtiolta tai EU:lta, vaan pikemminkin jokaisen osan on vaadittava itseltään enemmän. Ei ole tärkeää ainoastaan korostaa sitä, mitä olemme saavuttaneet vaan sen sijaan keskittyä ennen kaikkea tavoitteisiimme, jotka ovat paljon suuremmat. Tämä ja vain tämä tekee meistä voimakkaampia. 
Krasts (UEN ).
    Katsoessaan puolityhjää salia voisi päätellä, että moniin meistä vaikuttavat edelleen laajentumiseen liittyvät jännittävät tapahtumat, mutta työn on jatkuttava.
Euroopan unionin historian suurin laajentumiskierros on herättänyt laajaa keskustelua Euroopan unionin uudistamisen tarpeesta, ja merkittävin osoitus näistä toimista on perustuslakisopimuksen valmistelu ja siitä käytävä keskustelu. Vähemmän ajatuksia ja keskustelua on herättänyt se, miten Euroopan unionin laajentumisen taloudellis-yhteiskunnalliset vaikutukset voidaan muuttaa menestystarinaksi 15-jäsenisen Euroopan unionin ja uusien jäsenvaltioiden kannalta. Euroopan unioniin on liittynyt valtioita, joiden taloudellisessa ja niin muodoin myös sosiaalisessa kehitystasossa on perustavia eroja. Se merkitsee, että laajentuminen edellyttää uutta näkemystä niistä keinoista, joilla varmistetaan sosioekonominen kasvu Euroopan unionissa.
Muistutan, että Euroopan unionin yhteismarkkinat perustettiin edistämään jäsenvaltioiden kilpailukykyä, ja ne perustuvat neljään perusvapauteen. Lähes kaikki Euroopan unionin 15 jäsenvaltiota, lukuun ottamatta Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Irlantia ja Ruotsia, jonka parlamentti äänesti ihailtavasti hallituksen ehdotusta vastaan, ovat ottaneet käyttöön uusien jäsenvaltioiden työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevan siirtymäkauden. Hieman ennen kolmea viimeistä ehdokasvaltiota koskevan perustan voimaantuloa keskusteltiin vielä kiivaammin verodumppauksesta, epäreilusta verokilpailusta ja verotuksen yhdenmukaistamisen tarpeesta, vaikka Eurooppa-valmistelukunta oli hiljattain torjunut ajatuksen. Lisäksi pelätään mahdollista pääoman siirtymistä uusiin jäsenvaltioihin ja sen vanavedessä mahdollista työpaikkojen siirtymistä itään. Taloustieteilijät eivät koskaan lakkaa keskustelemasta verotuksen oikeasta tasosta.
Tietääkseni tähän mennessä ainoastaan Itävalta on reagoinut asianmukaisesti mahdolliseen työpaikkojen häviämiseen suunnittelemalla yritysveron alentamista. Esimerkiksi Irlannin veropolitiikka on tehnyt siitä erityisen houkuttelevan investointikohteen monikansallisille yrityksille. Mielestäni Ruotsin, Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Itävallan päätökset ovat osoitus terveestä suhtautumisesta Euroopan unionin laajentumisen asettamiin haasteisiin. Vain tällä tavoin Euroopan unionin laajentuminen vapauttaa Euroopan yhdentymisen kannalta ainutlaatuisia mahdollisuuksia ja ratkaisee nopeammin jäsenvaltioiden sisäpoliittiset paineet.
Asiat on nähtävä oikeassa valossa – arvostan suuresti Euroopan unionin yhteisistä varoista uusille jäsenvaltioille myönnettyä tukea, mutta kohdennettiinpa se kuinka hyvin tahansa ja olipa sen kerrannaisvaikutus kuinka suuri tahansa, sen avulla ei pystytä nopeasti kuromaan umpeen nykyisten jäsenvaltioiden välisiä sosioekonomisia eroja. Euroopan unionin laajentuminen...
Blokland (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, kun Euroopan parlamentin vaalit järjestetään 10.–13. kesäkuuta 25 jäsenvaltiossa, unelma toteutuu. Mielipidevaikuttajien mukaan näissä vaaleissa annetaan arvosana pikemminkin nykyisten hallitusten kuin Euroopan parlamentin toimille. On selvää, ettei täällä hyväksymiemme toimien ja jäsenvaltioiden tilanteen välille voi vetää yhtäläisyysmerkkejä. 
Vaalien alla Alankomaissa on perustettu Internet-sivusto nimeltä "geenwoorden.nl" (ei sanoja). Pohjimmiltaan äänestäjät haluavat sanojen sijasta tekoja ja haluavat myös saada selville, ovatko puolueet ja Euroopan parlamentin jäsenet toteuttaneet vaalilupauksensa. Kansalaisilla on oikeus hallitukseen, joka täyttää lupauksensa ja joka muuttaa hyvät aikomukset asianmukaisiksi toimiksi. Jos ulotan tämän rinnastuksen komissioon, vaikuttaa siltä, että tämänpäiväinen julkilausuma on jälleen kerran täynnä hyviä aikomuksia ja toiveita, ja minulla on jälleen kerran tunne, etteivät ne johda mihinkään toimiin.
Viime kuukausina olen talouspolitiikasta käydyissä keskusteluissa kiinnittänyt useaan otteeseen huomiota kariutuneeseen Lissabonin prosessiin. Se on todellakin jumittunut, koska jäsenvaltiot odottavat toistensa toteuttavan toimenpiteet. Jäsenvaltiot ovat itse vastuussa täytäntöönpanosta, ja ymmärtänette, että 25 jäsenvaltion unionissa muutaman jäsenvaltion tulisi ottaa ohjat käsiinsä. Parlamentin ei tarvitse seurata toimettomana sivusta; voimme rajata Lissabonin strategian tavoitteet selkeämmin päätöslauselmissamme. Näin tavoitteista tulee saavutettavia, ja huomaatte, että saavutettavissa olevat tavoitteet voidaan toteuttaa.
Meidän on korkea aika kohdistaa huomiomme sosiaali- ja talouspolitiikkaan. Jäsenvaltioiden on toteutettava näiden politiikan alojen toimia, ja meidän on valvottava tehtyjen sopimusten täytäntöönpanoa. Näin ollen vaaleja ei ole tarkoitettu välienselvittelyyn vaan valtuuksien antamiseen. 
Lepper, Andrzej (NI ).
    Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenille on uskottu suuri vastuu. Olemme vastuussa Euroopan unionin kansalaisista, heidän menestyksestään ja hyvinvoinnistaan. Liittyminen Euroopan unioniin yhtäläisin ehdoin on historiallinen oikeudenmukaisuuden ilmaus. Näin totesi paavi Johannes Paavali II, tämän maailman ylin auktoriteetti. Suuri valtiomies ja isänmaanystävä Robert Schuman oli tästä samaa mieltä. Näiden näkemysten innoittamana perustettiin Euroopan hiili- ja teräsyhteisö ja ETY. Tavoitteena oli saada rauha Eurooppaan ja maailmaan sekä taata kaikkien kansojen hyvinvointi. 
Mikä sitten on todellisuus? Eurooppa on kaksinapainen: se jakaantuu rikkaiden ja köyhien Eurooppaan. Tarvitaan uutta talousnäkemystä. Meidän on välittömästi hylättävä uusliberalismin ja globalisaation pahimmat muodot. Ratkaisu ei ole vapaa markkinatalous vaan useiden uskonnollisten ryhmittymien sosiaalisten oppien mukainen sosiaalinen markkinatalous. On väärin, että joissain valtioissa väestö jakautuu pieneen rikkaiden kansalaisten joukkoon ja laajaan köyhälistöön. Vastustamme elintason nostamista köyhien kustannuksella. Rikkaiden on mielestämme osallistuttava köyhien auttamiseen. Meidän on sitouduttava edistämään koko Euroopan taloutta kehittämällä pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja luomalla työpaikkoja. Vain sillä tavoin vähennämme tehokkaasti köyhyyttä ja työttömyyttä, 2000-luvun vitsauksia. Vain siten pääsemme taloudessa ohi Yhdysvalloista ja Aasian maista, kuten Kiinasta ja Japanista. Emme saa suhtautua epäluuloisesti yhteistyöhön Venäjän ja Ukrainan kanssa.
Puola liittyi Euroopan unioniin alentavin ja epäoikeudenmukaisin ehdoin. Tästä saamme syyttää Puolan neuvottelijoita. He julistivat onnistuneensa erinomaisesti, mutta totuus on aivan toisenlainen. Tuotanto laskee. Tuotantokiintiöt ja tuotannon rajoitukset vievät meidät esimerkiksi tupakan tuotannossa 24 vuotta taaksepäin. Lampaankasvatuksessa mennään 35 vuotta taaksepäin, maidontuotannossa 52 vuotta ja terästeollisuudessa 34 vuotta. Tulevaisuudessa vaadimme syylliset tilille ja pistämme heidät vastaamaan teoistaan. Puola on muuttunut elintarvikkeiden ja teräksen viejästä maahantuojaksi. Itsepuolustuspuolue vaatii neuvottelemaan assosiaatiosopimuksen uudelleen. Köyhyyttä ja työttömyyttä voidaan vähentää ainoastaan hyödyntämällä täysimääräisesti teollisuutemme ja maataloutemme tuotantokapasiteettia. Euroopan unionin on palautettava voimaan korkeimmat arvot. Sen on asetettava etusijalle yksilö, perhe, työ ja ihmisarvoinen elämä
välttääkseen sosiaalisen vallankumouksen. Vaihtoehtoisen globalisaation kannattajat ja globalisaation vastustajat ovat oikeassa. Selvittyämme ääriliikkeistä meidän on tehtävä yhteistyötä löytääksemme ratkaisun tähän tilanteeseen. Euroopan unioni ja Puola tarvitsevat Itsepuolustuspuoluetta.
Puhemies.
   – Hyvä jäsen Lepper, valitettavasti joudun sulkemaan mikrofoninne. Se on hyvin valitettavaa. Muistutan, että puhujat, jotka eivät saa toivomaansa puheaikaa, voivat jättää kirjallisena puheen, jonka olisivat halunneet pitää. He voivat julkaista asiakirjan Euroopan parlamentin täysistunnossa pidettynä puheena. 
Laar (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvät eurooppalaiset maanmieheni, vähän yli 20 vuotta sitten Euroopan parlamentti antoi julkilausuman, jossa tuomittiin Neuvostoliiton miehitys Baltian maissa ja vaadittiin niiden vapauttamista. Tänään olemme vihdoinkin kokoontuneet parlamenttiin vapaina kansakuntina ja vapaina Euroopan kansalaisina päättämään yhdessä maanosamme tulevaisuudesta. Olen syvästi liikuttunut siitä, että tässä historiallisessa Euroopan parlamentin täysistunnossa, ensimmäisessä laajentumisen jälkeisessä täysistunnossa, minulla on tilaisuus käyttää puheenvuoro omalla äidinkielelläni.
Pakkokeinoin toteutettu jako on siis päättynyt; Eurooppa on jälleen yhtenäinen. Oletettavasti on tämän historiallisen näkökulman ansiota, että Euroopan unioni ei ole uusille jäsenvaltioille pelkkä yhteismarkkina-alue vaan jotain enemmän: yhteisiin arvoihin ja yhteiseen tietoisuuteen perustuva yhteinen koti. Tänään ei ole enää vanhaa ja uutta Eurooppaa; on vain yksi Eurooppa – yhteinen kotimme. Siksi meidän ei tänään pidäkään kysyä, mitä Eurooppa voi tehdä meidän hyväksemme, vaan mitä me voimme tehdä Euroopan hyväksi.
Tämä on sitäkin tärkeämpää kun otetaan huomioon, ettei Euroopan taloudellista ja sosiaalista tilannetta voida pitää ruusuisena. Meidän on katsottava totuutta silmiin. Euroopan kehitys on hidastunut huomattavasti viime vuosikymmenen aikana. Vaikka Lissabonin strategian tavoitteet ovat kaikin puolin oikeat, meidän on myönnettävä, että strategian laatimisen jälkeen ero Euroopan ja Yhdysvaltojen kilpailukyvyn välillä on pikemminkin kasvanut kuin pienentynyt. Tämä mielessään jotkut ovat piloillaan viitanneet neuvostojohtaja Nikita Hruštševin lupaukseen Yhdysvaltojen ohittamisesta kymmenessä vuodessa, mistä lopulta seurasi Neuvostoliiton jääminen yhä pahemmin jälkeen.
En halua Lissabonin strategian kokevan samaa kohtaloa. Tämän varmistamiseksi uuden Euroopan komission on yhdessä parlamentin kanssa toimittava määrätietoisesti löytääkseen keinot, joilla uudistuksiin nihkeästi suhtautuneet jäsenvaltiot saadaan panemaan ne täytäntöön. Toivon hartaasti, että myös Euroopan unionin laajentuminen vauhdittaa tätä prosessia. Uusien jäsenvaltioiden BKT on tietenkin alhaisempi kuin aiemmin liittyneiden. Tästä huolimatta olen eri mieltä edellisen puhujan kanssa, sillä emme mielestäni ole liittyneet Euroopan unioniin elääksemme seuraavat sata vuotta mukavasti vauraampien jäsenvaltioiden myöntämien tukien varassa. Tällainen asenne olisi moraaliton ja tuhoisa sekä meille että Euroopalle. Viro ei voi tavoitella Euroopasta ainoastaan taloudellista hyötyä.
Meillä on oltava selvä tavoite: saavuttaa mahdollisimman pian – kotimaani Viron tapauksessa se vie uskoakseni vähintään 15 vuotta – sellainen elintaso, ettemme enää tarvitse vauraampien Euroopan valtioiden tukea. 
Tuon tavoitteen saavuttamiseksi meidän on säilytettävä korkeat kasvuluvut ja liberaali talouspolitiikka turvautumatta verotuksen yhdenmukaistamiseen, joka olisi Euroopan kannalta tuhoisaa. Toivon myös, etteivät uusiin jäsenvaltioihin kohdistetut syytökset toistu, sillä ainoastaan nopean kasvun avulla ja edistämällä verokilpailua kaikkialla Euroopassa voimme lisätä koko Euroopan kilpailukykyä. 

Ciemniak (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen iloinen, että minulla on kunnia käyttää puheenvuoro ensimmäistä kertaa Euroopan parlamentin täysistunnossa nyt, kun Puola on Euroopan unionin jäsen. On jaloa kuulua parhaiden joukkoon.
Puolan nykyinen talouskasvu on 6 prosenttia. Euroopan unionin jäsenyys antaa meille mahdollisuuden vakiinnuttaa kasvun ja nopeuttaa kehitystä. Lissabonin strategian mukaisesti Euroopan unionin tavoitteena on tulla maailman vahvimmaksi ja kilpailukykyisimmäksi taloudeksi vuoteen 2010 mennessä. Uskon, että unioni saavuttaa tämän tavoitteen. Kilpailukykyinen talous ja vapaiden markkinoiden lait eivät kuitenkaan riitä takaamaan sosiaalista kehitystä
Tarvitaan kestävää kehitystä, jossa yhdistyvät suorituskykyinen talous sekä sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja ympäristönsuojelun periaatteet. Yksilön tulisi olla kaikkien talouden prosessien kohde, ja markkinoiden tulee palvella kansalaisia eikä päinvastoin. Tällaisella toimintatavalla varmistetaan, että kaikki kansalaiset hyötyvät Euroopan yhdentymisen tuloksista. Sen avulla perustetaan yhteiskunta, jossa ei ole esteitä eikä rajoja. Euroopan unionin jäsenvaltioiden kestävään kehitykseen kuuluu myös alueiden kehittäminen ja paikallishallinnon lujittaminen. Rakennerahastoista ja koheesiorahastosta on osoitettava varoja ensi sijassa työllisyyden lisäämiseen, koulutukseen, tutkimukseen ja uuteen tekniikkaan tarkoitettuihin investointeihin. Mielestäni taloudellisen kilpailukyvyn edistäminen kestävän kehityksen periaatteita noudattaen auttaa parantamaan kaikkien eurooppalaisten elämänlaatua. Tämä on pohjimmiltaan yhteisten ponnistelujemme päämäärä. Yhteistyöllä voimme saavuttaa paljon enemmän. 
Rousseaux (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, saamme kiittää ennen kaikkea itsenäisiä ammatinharjoittajia ja mikroyrityksiä siitä, että voimme tänään puhua eurooppalaisesta taloudellisesta ja sosiaalisesta mallista. Kuusi vuotta sitten, vuonna 1997, Eurostatin luvuista ilmeni, että 15 jäsenvaltion Euroopassa oli 18 802 423 yritystä, joista 18 miljoonaa oli mikroyrityksiä. Näistä 18 miljoonasta yrityksestä puolet oli yhden hengen yrityksiä ja puolet – noin 8,5–9 miljoonaa – työllisti yhdestä yhdeksään henkilöä.
Tästä syystä Euroopan tulevien lainsäätäjien on pidettävä mielessä näiden mikroyritysten merkitys, varsinkin tällaisena päivänä, kun juhlimme unionin laajentumista kymmenellä uudella jäsenvaltiolla. Lainsäädäntöä on mukautettava mikroyritysten tarpeisiin ja siinä on otettava huomioon niiden erityispiirteet ja pieni koko, ja jokaisen meistä on pidettävä arvossa näiden itsenäisten ammatinharjoittajien, vapaiden ammattien harjoittajien, kauppiaiden, käsityöläisten, taiteilijoiden ja maataloustuottajien rohkeutta. He antavat Euroopalle inhimilliset kasvot tarjoamillaan yksilöllisillä palveluilla. Se on tärkeää yhä globaalimmassa ja yhä enemmän huipputekniikkaan perustuvassa Euroopassa.
Kehotan myös kaikkia niitä, jotka osallistuvat tulevan eurooppalaisen lainsäädännön laatimiseen, mukauttamaan sitä pienyritysten erityistarpeisiin, sillä niiden on suunnattava energiansa tuottavuuteen. On muistettava, ettei mikään yritys ollut alun alkaen suuri ja että nykyiset aloittelevat yritykset ovat tulevaisuuden keskisuuria yrityksiä ja suuryrityksiä. Taloudellisen hyvinvoinnin avulla meille niin rakas Eurooppa pystyy huolehtimaan korkeatasoisesta sosiaaliturvasta.
Näin yrityksemme menestyvät ja pystymme varmistamaan sosiaalisen Euroopan toteutumisen. 
Nogueira Román (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, suuri enemmistö Euroopan parlamentin jäsenistä ja Euroopan kansalaisista kannattaa poliittista Eurooppaa ja toivottaa tervetulleiksi uudet jäsenvaltiot sekä haluaa perustuslain, jolla kehitetään EU:ta monimuotoisuudessaankin yhtenäisenä poliittisena kokonaisuutena. Ottakaamme oppia tästä historiallisesta kokemuksesta, joka on nykymaailmassa ainutlaatuinen sellaisella mantereella, joka niinkin hiljattain kuin viime vuosisadalla joutui kestämään sanoinkuvaamattomia kärsimyksiä.
Valtiottomia kansakuntia, kuten omaa aluettani Galiciaa, ei vieläkään tunnusteta EU:n perustuslakiluonnoksessa. Koska tavoitteenamme on poliittinen Eurooppa, kansakuntien ja kansalaisten Eurooppa, jatkamme kamppailua alueidemme tunnustamisen ja itsemääräämisoikeuden puolesta EU:ssa. Arvoisa puhemies, koska tavoitteenamme on poliittinen Eurooppa, on todettava, ettei sitä voi olla ilman sosiaalista Eurooppaa, joka on toteutettava pikaisesti yhtäläistämällä niiden maanmiestemme asema, joiden tulot asukasta kohden ovat alle 40 prosenttia unionin 15 jäsenvaltion tuloista.
Tätä taustaa vasten on ristiriitaista ja vastuutonta, että rikkaimmat valtiot, jotka väittävät kannattavansa poliittista Eurooppaa, yrittävät väkisin leikata Euroopan unionin talousarviota niinkin pieneksi kuin 1 prosenttiin BKTL:stä. Ne tekevät näin siitä huolimatta, että laajentumisen myötä Tavoite 1 -tukeen oikeutettujen alueiden (joissa tulot ovat alle 75 prosenttia keskimääräisestä asukaskohtaisesta tulosta) asukasluku kaksinkertaistuu. Selvemmin sanoen asukasluku kasvaa tulevina vuosina nykyisestä 63 miljoonasta 153 miljoonaan. Mitään ei myöskään ratkaista rajaamalla talousarvio komission ehdottamaan 1,14 prosenttiin BKTL:stä. Jos jatkamme näin, emme edistä sosiaalista Eurooppaa. Rahoitus asukasta kohden Tavoite 1 -alueilla vähenee puoleen ja vaikeuttaa koheesiopolitiikkaa, joka on hyödyttänyt ja luonnehtinut koko unionia. Tämä vaikuttaa kielteisesti sekä 15 jäsenvaltion unioniin että laajempaan 27 jäsenvaltion unioniin. 
Bielan (UEN ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan unioni laajentui vihdoinkin muutama päivä sitten. Laajentuminen asettaa uusia haasteita sille, miten unionin pitäisi toimia ja miten sen tulevaisuutta koskevia yhteisiä päätöksiä pitäisi tehdä. Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän edustajana ja puolalaisena haluan tuoda selvästi esiin, että kannatan vankkumatta kansakuntien Euroopan käsitettä. Tällainen Eurooppa saisi voimansa kaikkien alueidensa rikkaasta monimuotoisuudesta. Se olisi solidaarinen Eurooppa.
Epäilemättä yksi yhteisön suurimmista haasteista on toimia niiden taloudellisten erojen poistamiseksi, joita maanosaamme muodostui Jaltan konferenssissa tehtyjen sopimusten seurauksena. Puola määrättiin pakkokeinoin noudattamaan näitä sopimuksia. Siksi meillä on moraalinen oikeus vaatia huomattavaa kehittämistukea. Nykyisin elintaso Puolan voivodikunnissa on alle 75 prosenttia Euroopan unionin keskiarvosta. Joissakin niistä päästään tuskin 35 prosenttiin unionin keskiarvosta. Swietokrzyskien voivodikunta on tästä yksi esimerkki. Siksi heikommassa asemassa oleville alueille suunnattujen unionin tukitoimien on oltava yksi tärkeimmistä kysymyksistä tulevina vuosina.
Euroopan unionin talousarviosta käytävässä keskustelussa tulisi käydä selväksi, ovatko vanhat jäsenvaltiot valmiita asettamaan etusijalle solidaarisuuden periaatteen välittömien taloudellisten intressiensä sijaan. Minulla on kunnia käyttää tänään puheenvuoro Euroopan parlamentissa Malopolskien ja Swietokrzyskien piirikunnan puolesta. Olen iloinen voidessani vaikuttaa siihen, että sen ääni varmasti kuuluu parlamentissa, joka edustaa kaikkia Euroopan kansakuntia. Etelä-Puola on kuuluisa säästäväisyydestään ja ahkeruudestaan. Siksi olenkin varma siitä, että alueemme väestö selviytyy ja menestyy uudessa Euroopan unionissa. Meidän menestymiseemme, näiden kahden alueen menestymiseen, tarvitaan teidän solidaarisuuttanne, Euroopan vauraamman osan edustajien solidaarisuutta. Tarvitsemme apua infrastruktuurimme kehittämiseen. Etelä-Puolan liikenneyhteyksiä muuhun Eurooppaan on parannettava. Tarvitsemme tukea maataloutemme järkevään ja kivuttomaan rakenneuudistukseen. Lisäksi tarvitsemme ohjelmia, joiden avulla Malopolskien ja Swietokrzyskien voivodikuntien nuoret voivat täysimittaisesti hyödyntää laajentuneen Euroopan unionin koulutusmahdollisuuksia.
Hyvät kollegat, haluan lopuksi kutsua teidät Krakovaan, yhteen Euroopan kauneimmista kaupungeista ja alueemme pääkaupunkiin. Sen loistokas historia, arkkitehtuuri ja sen ainutlaatuinen kansanluonne luovat jäljittelemättömän ilmapiirin, josta miljoonat ulkomaalaiset vierailijat nauttivat joka vuosi. 
Kozlík (NI ).
    Arvoisa puhemies, minulla on ilo ja kunnia käyttää puheenvuoro Euroopan parlamentissa Slovakian tasavallan edustajana ja myös kiittää teitä kaikkia, jotka olette vaikuttaneet Euroopan unionin laajentumiseen. Taloudelliselta kannalta uusista jäsenvaltioista tuli osa Euroopan unionia jo paljon ennen 1. toukokuuta 2004.
Vuonna 1990, vähän rautaesiripun murtumisen ja kylmän sodan päättymisen jälkeen, itäblokin maiden kauppataseen ylijäämä läntisten teollisuusmaiden kanssa oli noin 10 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Seuraavina vuosina tämä indikaattori kääntyi täysin päälaelleen, ja vuonna 2002 entisten itäblokin maiden kauppataseen vaje läntisten teollisuusmaiden kanssa oli noin 40 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Tämä johtui siitä, että läntiset teollisuusmaat hyödynsivät parempaa kilpailuasemaansa tunkeutuakseen itäisissä maissa avautuville markkinoille taloudellisen suorituskykynsä turvin, joka kasvoi noin 50 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla vuodessa. Tämä oli yksi läntisten teollisuusmaiden talouskasvun syistä 1990-luvulla.
Euroopan unionin laajentuminen on nyt toteutunut. Vanhat jäsenvaltiot suhtautuvat toisaalta myötämielisesti uusiin jäsenvaltioihin, mutta toisaalta useat jäsenvaltiot ovat rajoittaneet uusista jäsenvaltioista tulevien työntekijöiden vapaata liikkuvuutta.
Olosuhteet huomioon ottaen ei mielestäni ole yleensäkään asiallista keskustella Euroopan unionin talousarvioon sisältyvien jäsenvaltioiden maksuosuuksien leikkaamisesta. Jos näiden varojen käyttötarkoituksesta tai niiden käyttötavasta on epäilyksiä, on aika tehostaa EU:n määrärahojen jakomekanismin toimintaa eikä heikentää alueellisen ja rakenteellisen yhteisvastuun järjestelmää, johon EU:n tuleva talouskasvu voisi osittain perustua.
Hyvät kollegat, haluan rauhallisesti mutta hellittämättä kehottaa teitä tekemään järkeviä päätöksiä, jotka eivät petä uusien jäsenvaltioiden kansalaisten EU-jäsenyyden mukanaan tuomia hauraita toiveita.
Thyssen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, meidän on säilytettävä eurooppalainen taloudellinen ja sosiaalinen malli. Kuulemme tätä joka taholta enemmän kuin koskaan varsinkin nyt, kun Eurooppa on jälleen yhdistynyt ja monet tuntevat itsensä vieläkin hieman vaivautuneiksi suuressa parlamentissa. Kansalaiset arvostavat sosiaalisin ja ekologisin perustein tarkistettua vapaata markkinataloutta. He tietävät, että kilpailukyky ja solidaarisuus ovat tärkeimpiä käsitteitä tässä yhteydessä ja ymmärtävät, että Lissabonin prosessia on jatkettava ja vahvistettava.
Haluan vedota sen puolesta, ettei pieniä valtioita jätettäisi huomiotta tulevassa sosiaali- ja talouspolitiikassa. Meidän on jatkettava työskentelyä parantaaksemme liiketoimintaympäristöä, jotta useammat ihmiset olisivat halukkaita perustamaan yrityksen ja heillä olisi myös mahdollisuus siihen. Meidän olisi joka tapauksessa kiinnitettävä enemmän huomiota pk-yrityksiin, koska ne tuottavat kaksi kolmasosaa työpaikoista ja lisäarvosta. Arvoisa komission jäsen, miksipä ei seuraavaan komissioon otettaisi pk-yritysten asioista vastaavaa komission jäsentä, joka horisontaalisen toimivaltansa nojalla työskentelisi muiden komission jäsenten kanssa kunkin alakohtaisen toimivallan rajoissa?
Lisäksi meidän olisi mielestäni tarkasteltava perusteellisesti ehdotusta sisämarkkinadirektiiviksi ja tehtävä siihen tarvittava hienosäätö, jotta emme sosiaalialalla joutuisi heittämään lasta pesuveden mukana.
Lopuksi esitän seuraavat huomautukset. Olemme yhdistyneet jälleen; meitä on nyt 25, ja jatkamme matkaa yhteisvoimin. Kymmenen uutta jäsenvaltiota ovat osoittaneet meille, että rakennemuutokset ovat mahdollisia ja että on välttämätöntä toimia peräänantamattomasti, jotta saavutettaisiin pitkän aikavälin tavoitteet: rauha, hyvinvointi ja hyvä sosiaalinen toimintaympäristö. Uusien jäsenvaltioiden läpikäymä kehitys olkoon meille esimerkkinä ja auttakoon meitä jatkossakin keskittymään tasapainon säilyttämiseen joustavasti toimivien markkinoiden tarpeiden ja kansalaisten toiveiden välillä. 
Katiforis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tänään on oikea hetki tarkastella talouspolitiikkaamme laajemmasta näkökulmasta, luoda rehellinen katsaus 15 jäsenvaltion Euroopan menneisyyteen ja 25 jäsenvaltion Euroopan tulevaisuuteen.
Ensimmäinen perustava huomio on, että Euroopan unionilla ei ole oikeusperustaa yhteiselle – aidosti yhteiselle – talouspolitiikalle, koska unionilla ei ole toimivaltaa sen laatimiseen, vaan sillä on ainoastaan toimivalta yhteensovittaa jäsenvaltioiden talouspolitiikkaa. Tällaisella pirstaloituneella talouspolitiikalla ei saavuteta tuloksia nykyisen globalisaation olosuhteissa. Toinen huomio on, että tarvitsemme vahvemman strategisen aloitteen, jolla kyetään aktivoimaan Euroopan taloudelliset voimavarat. Kolmanneksi Euroopan talous tarvitsee vahvemman strategisen aloitteen lisäksi myös merkittävämmän strategisen tavoitteen.
Kymmenen uuden jäsenvaltion liittymisen ansiosta meillä on tilaisuus kehittää merkittävämpi aloite innoittamaan toimintaamme. Itäisen Euroopan talouksista voi tulla uuden Euroopan talouden käyttövoima. Vanhan Euroopan on vain löydettävä rohkeutta ja innostusta jäljitellä Yhdysvaltoja ja lopettaa kylmä sota eräänlaisella itäisen Euroopan Marshallin suunnitelmalla, kuten Yhdysvallat teki toisen maailmansodan päättyessä.
Suuresta tavoitteesta puheen ollen, sellainen on ehdotus sopimukseksi Euroopan uudesta perustuslaista, jonka unionin tavoitteita käsittelevään 3 artiklaan sisällytettiin ensimmäistä kertaa perustamissopimusten historiassa täystyöllisyys. Samalla torjuttiin Euroopan keskuspankin vaatimus hintavakauden tavoitteen yhdenvertaisesta kohtelusta. Jälkimmäinen huomio on tärkeä, ja siitä on pidettävä kiinni, mutta se ei koskaan ole tärkeämpi tavoite kuin täystyöllisyys, joka oli oleellinen osa entistä eurooppalaista mallia. Arvoisa komission jäsen, vaikka kuuntelinkin teitä tarkasti, en valitettavasti kuullut teidän mainitsevan täystyöllisyyttä eurooppalaista mallia koskevassa selonteossanne. Meidän on palautettava ennalleen tämä malli, jos aiomme aloittaa uudestaan Euroopan jälleenrakentamisen. 
Reiljan, Janno (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan unionin laajentuminen on historiallinen yritys saada talouskehitykseltään hyvin eri tasoiset maat tekemään joustavaa ja tehokasta yhteistyötä. Tehtävän onnistumiseen tarvitaan kestävä globalisaatiomalli, jolla estetään entisten rajojen purkamiseen liittyneet jännitteet, erimielisyydet ja konfliktit. Seuraavien viiden vuoden aikana kaikkien Euroopan unionin toimielinten, myös parlamentin, on kohdattava historiallisia talouspoliittisia haasteita.
Ensinnäkin on löydettävä tasapuolinen ratkaisu ongelmaan, joka koskee yritysten kilpailuedellytysten yhdenmukaistamista talouskehitykseltään hyvin eri tasoisissa maissa. On ilmeistä, että maat, joissa tulotaso on alhaisempi, eivät pysty investoimaan sosiaalivakuutuksiin, terveydenhuoltoon, ympäristönsuojeluun ja muihin yhteiskunnallisiin toimiin yhtä paljon kuin vauraammat maat. Alhaisempi yhteisöverotus tuo kuitenkin yrityksille lyhytaikaista kilpailuetua, ja tämä aiheuttaa tyytymättömyyttä korkeamman veroasteen maiden yrityksissä. Yritysten siirtyminen alueille, joissa verorasitus on pienempi, horjuttaa kehittyneimpiä yhteiskuntia. Kaikkien osapuolten edut tasapuolisesti huomioon ottavan tasapainon löytäminen vaatii talouspolitiikan perusteellisesta tuntemuksesta ja hyvästä politiikan tajusta huolimatta Euroopan parlamentin jäseniltä suuria ponnistuksia tulevina vuosina.
Toinen haaste, jota korostan, on julkisen infrastruktuurin kehittämisessä eri tasolla olevien maiden sopeuttaminen Euroopan talous- ja rahaliiton vaatimuksiin. Uusien jäsenvaltioiden, jotka ovat aiemmin viitanneet kintaalla suunnitelmalliselle taloudenhoidolle, on nyt investoitava valtavia summia koulutuksen, tutkimuksen, terveydenhuollon, ympäristönsuojelun, sisäisen turvallisuuden ja oikeussuojan infrastruktuurin nykyaikaistamiseen. Nämä investoinnit voitaisiin rahoittaa veroasteen nostamisen kustannuksella rikkomatta vakaus- ja kasvusopimuksen perusedellytyksiä, mutta tämä vaarantaisi vielä kasvuvaiheessa olevien yritysten jo ennestään alhaisen kilpailukyvyn. Investoinnit infrastruktuuriin voitaisiin rahoittaa lainalla, lisäämällä valtion budjettialijäämää ja valtionvelkaa, mutta tämä olisi ristiriidassa yhtenäisvaluutan käyttöönoton tärkeimpien edellytysten kanssa. Jos siis otetaan tarkoin huomioon sekä yhtenäisvaluuttaan liittymisen edellytykset että tarve säilyttää yritysten kilpailukyky, ei tarvittavia kehitysinvestointeja voida tehdä. Tämä puolestaan vaarantaisi kestävän kehityksen ja merkitsisi elämistä kansakunnan tulevaisuuden kustannuksella. Euroopan unionin yhtenäisyyden lujittaminen …
Podobnik (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, yhteisessä eurooppalaisessa kodissamme on monia tärkeitä tiloja. Siellä on tilaa politiikalle, taloudelle, kulttuurille, uskonnolle ja myös sosiaalisille kysymyksille. Olen vakuuttunut siitä, että eurooppalainen sosiaalinen ja taloudellinen malli ovat äärimmäisen tärkeitä, jopa ratkaisevia, Euroopan unionin yhteenkuuluvuudelle. Tämän mallin syvin olemus voidaan tiivistää siihen yksinkertaiseen toteamukseen, että siinä yhdistyvät kilpailukyky ja solidaarisuus.
Pew Global Surveyn laatiman tutkimuksen mukaan itä- ja länsieurooppalaisten näkemykset markkinoista ja valtion vastuualueeseen kuuluvasta sosiaalisesta järjestelmästä ovat hyvin yhteneväiset. Siksi kansalaiset kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa, joihin myös kotimaani Slovenia kuuluu, esittävät nykyään yleensä pääasiassa kaksi kysymystä: ovatko entisen eurooppalaisen sosiaalisen ja taloudellisen mallin päivät luetut ja kestääkö Euroopan sosiaalinen markkinatalous 25 jäsenvaltion EU:ssa? Vastaan, että se kestää. Sen on kestettävä. Tietenkin sen on reagoitava lukuisiin muutoksiin, esimerkiksi väestörakenteen kielteiseen kehitykseen, kasvaviin terveydenhuolto- ja eläkekustannuksiin ja myös molempien sukupuolten tasapuolisempaan osallistumiseen työmarkkinoille.
Haluan mainita Jacques Sapirin johtaman asiantuntijaryhmän Euroopan komissiolle laatiman selvityksen, jossa vaaditaan avoimesti Euroopan koheesiorahaston määrärahojen suuntaamista uudelleen unioniin liittyviin valtioihin. Näin ne olisivat niiden käytössä, jotka niitä kaikkein eniten tarvitsevat. Olen vakuuttunut siitä, että EU:n on tarjottava tuleville jäsenvaltioille samat edellytykset kuin tarjottiin uusille jäsenvaltioille aiemmilla laajentumiskierroksilla. Suoraan sanoen Euroopan unionin perustajajäsenet on tähän saakka asetettu etusijalle määrärahoja jaettaessa. 
Szabó (PSE ).
   – Hyvät parlamentin jäsenet, eurooppalainen työvoima on kallista. Toisinaan tätä pidetään kielteisenä, kilpailukykyä haittaavana tekijänä, ja kuitenkin se on hyvä asia. Se tarjoaa kohtuullisen elintason työntekijöille, työelämän jo jättäneille tai vielä sen ulkopuolella oleville ja niille, jotka ovat tilapäisesti poissa työelämästä. Hinta on tietenkin merkittävä kilpailutekijä, mutta se on vain yksi niistä laadun ohella. Siksi olimme iloisia, kun vuonna 2000 laaditussa Lissabonin strategiassa todettiin, että eurooppalaisen taloudellisen ja sosiaalisen järjestelmän tulevaisuus riippuu siitä, onnistutaanko Euroopasta tekemään maailman kilpailukykyisin tietoon perustuva talous vuoteen 2010 mennessä. Ratkaisu tähän löytyy kuitenkin yleissivistävästä ja ammatillisesta koulutuksesta, elinikäisestä oppimisesta sekä tutkimuksesta ja kehityksestä.
Elämme vuotta 2004. Jäämme tutkimuksessa ja kehityksessä yhä enemmän jälkeen kilpailijastamme Yhdysvalloista. Euroopan valtioiden koulutuspolitiikan yhdenmukaistaminen on hyvin vähäistä, eikä elinikäisen oppimisen käsite leviä niin nopeasti kuin sen pitäisi. Kaikesta tästä seuraa, että Yhdysvallat näyttää olevan nousemassa lamasta ja Kaukoidässä halpaan työvoimaan perustuva dynaaminen talouskasvu jatkuu, kun taas Eurooppa polkee paikallaan. Euroopan sosiaalinen järjestelmä on näin ollen arvo, josta meidän on pidettävä kiinni, vaikka Euroopan talouden kyky tuottaa tähän tarvittavia taloudellisia voimavaroja heikkenee jatkuvasti. Ei olisi hyvä, jos jäisimme avuttomina seuraamaan tilannetta tietämättä mitä tehdä, mutta vielä pahempaa olisi, jos tietäisimme ulospääsyn tilanteesta mutta emme ryhtyisi tarvittaviin toimiin.
Hyvät parlamentin jäsenet, Unkarin tulisieluinen kansallisrunoilija, Sándor Petőfi, kohotti kansakunnan henkeä vuoden 1848 vallankumouksen päivinä näillä sanoilla: "Tänään on oikea aika, mutta huomenna voi olla liian myöhäistä". Seuraavat viisi vuotta eivät todellakaan ole Euroopalle oikea aika, mutta ehkä ei myöskään ole liian myöhäistä. Jättäkäämme tämä perinnöksi seuraajillemme, jotka kokoontuvat 19. heinäkuuta: heidän viisaudestaan, päättäväisyydestään ja yhteistyökyvystään riippuu, voidaanko epäsuotuisan prosessin suuntaa kääntää, sillä muuten eurooppalainen sosiaalinen järjestelmä jää vain miellyttäväksi kokemukseksi, joka on tuomittu epäonnistumaan taloudellisen tuen puutteessa. 
Libicki (UEN ).
    Arvoisa puhemies, minulla on kunnia käyttää puheenvuoro Euroopan parlamentissa Puolan ensimmäisten jäsenten joukossa ja ensimmäisenä Wielkopolskan voivodikuntaa edustavana jäsenenä. Kollegani ja minä asetamme itsellemme olennaisia tavoitteita Euroopan unionissa.
Ensimmäinen tavoitteemme on riippumaton Puola. Mielestämme Puolan riippumattomuus varmistetaan paremmin kuulumalla Euroopan unioniin kuin jäämällä sen ulkopuolelle. Tavoitteenamme on vahva ja riippumaton Puola vahvassa Euroopassa.
Toinen tavoitteemme koskee taloutta. Olemme vakuuttuneita siitä, että Euroopan unioniin liittyminen antaa meille mahdollisuuden talouskehitykseen, jota emme olisi saavuttaneet yhteisön ulkopuolella. Siksi on tärkeää, että Euroopan unionin talouspolitiikalla edistetään vapaata kilpailua. Lisäksi talouspolitiikan on perustuttava solidaarisuuteen, joka on Euroopan unionin keskeinen periaate. Tämä tarjoaa heikommassa asemassa oleville uusille jäsenvaltioille tilaisuuden kehittyä. Tästä syystä vaadimme myös unionin talousarvion säilyttämistä nykytasolla, vastustamme sen leikkaamista ja vaadimme rakenneinvestointien suuntaamista uusiin jäsenvaltioihin.
Käytän puheenvuoron Puolan ja Wielkopolskan voivodikunnan asukkaana. Juuri tällä alueella, Gnieznossa, keisari Otto III ja paavi Sylvester II:n edustaja kardinaali Robert tapasivat Puolan hallitsijan Boleslaw Urhean vuonna 1000. Ensimmäisen vuosituhannen vaihteessa he neuvottelivat Euroopan asioista tällä samaisella alueella pyhän Wojciechin haudan läheisyydessä. Heidän innoittaminaan uskomme, että onnellinen ja rauhallinen Eurooppa voidaan rakentaa ainoastaan Jumalan ja kristillisen perinteen turvin.
Alueeni Wielkopolskan asukkaat ovat aina olleet tunnettuja yritteliäisyydestään ja säästäväisyydestään. Poznanin, Kaliszin, Lesznon, Pilan, Koninin, Gnieznon, Wrzesnian, Gostynin, Koscianin, Rawiczin, Ostrowin, Kolon ja monien muiden Wielkopolskan kaupunkien ja kylien asukkaat tekevät kaikkensa Puolan menestyksen eteen. Tavoittelemme menestystä sekä itsemme että Puolan monilukuisen nuorison takia. Maani opiskelijamäärien on hiljattain todettu lisääntyneen eniten Euroopassa. Heidän määränsä on kuusinkertaistunut viime vuosina. Näiden nuorten puolalaisten takia tavoitteenamme on vahva Puola vahvassa Euroopassa. 
Őry (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, työntekijöiden vapaa liikkuvuus on yksi tärkeimmistä perusoikeuksista Euroopassa. Työntekijöiden mahdollisuus vapaaseen liikkuvuuteen on tärkeää niin työntekijöille kuin yrityksille. Työntekijöiden vapaa liikkuvuus takaa samanaikaisesti kilpailukyvyn ja jatkuvan kasvun unionissa, mutta sitä ei kuitenkaan voi irrottaa sosiaaliturvaan liittyvistä kysymyksistä. Sosiaaliturvaverkon suhteen yhteisön säännöstössä ei sallita työntekijöiden eriarvoista kohtelua heidän kansallisuutensa perusteella.
Yksi 25-jäseniseksi laajentuneen unionin tärkeimmistä tavoitteista on lisätä huomattavasti kilpailukykyään ja pysyä samalla suurimpien kilpailijoidensa, Yhdysvaltojen ja Japanin, rinnalla. Tämä tavoite on mukana myös vuonna 2000 laaditussa Lissabonin strategiassa, ja sen on oltava lähitulevaisuudessa keskeisellä sijalla jäsenvaltioiden lainsäädännössä ja myös Euroopan parlamentissa. Lissabonin strategia voidaan kuitenkin toteuttaa onnistuneesti vain lisäämällä huomattavasti työllisyyttä ja työvoiman liikkuvuutta. Valitettavasti tämä varsin lupaava prosessi on viime kuukausina kariutunut, ja ne, jotka jonkin aiheettoman pelon varjolla haluavat viivyttää työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, ovat saaneet äänensä paremmin kuuluviin.
Olemme kaikki nähneet työmarkkinatutkimuksia, joissa selvitetään odotuksia kymmenen uuden jäsenvaltion työntekijöiden liikkuvuudesta. Näistä tiedoista käy ilmi, että vain yksi prosentti työelämässä mukana olevista odottaa löytävänsä työtä muista jäsenvaltioista lähivuosien aikana. Paniikkiin ei siis ole mitään syytä. Uudet jäsenvaltiot, siis myös Unkari, noudattavat luonnollisesti liittymissopimuksen määräyksiä, mutta odottavat oikeutetusti, ettei työmarkkinoihin sovellettavia rajoituksia pönkitetä karkeilla ennakkoluuloilla tai peloilla. 
Yksittäisten valtioiden vakauteen liittyvien säännösten on aina perustuttava erityisselvityksiin, ja kysymystä uusien jäsenvaltioiden työntekijöiden liikkuvuutta koskevista odotuksista on aina tarkasteltava tapauskohtaisesti. Vastustamme periaatteessa tarkastelutapaa, jossa uusia jäsenvaltioita ei eritellä. On Euroopan yhteisen edun mukaista hyödyntää koulutettua työvoimaa ja joustavien työmarkkinoiden tarjoamia strategisia etuja optimaalisesti ja saavuttaa niiden avulla maailman johtavan kasvualueen asema. 
Berès (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, nyt on vuorossa sosiaalinen Eurooppa! Jos haluamme tämän laajentumisen antavan todellista aihetta juhlaan lähivuosina, meidän on mielestäni vastattava unionin kansalaisten odotuksiin. He odottavat meiltä sosiaalista Eurooppaa, taloudellisen ja sosiaalisen mallin säilyttämistä Euroopan unionin pysyvänä selkärankana ja työn takaamista kaikille.
Tässä asiassa on kolme johtavaa periaatetta. Ensinnäkin se, millä aloilla aiomme tulevaisuudessa luoda eurooppalaista lisäarvoa Euroopan unionissa. EU:n on pohdittava tätä ja myös sitä, mitä tulevat työpaikat ovat. Ne ovat paikallisia työpaikkoja. Ne ovat työpaikkoja, joita ei vielä ole, ja ne liittyvät elämänlaatuun yhdistettynä henkilökohtaiseen palveluun. Meidän on myös voitava hallita rahoituslähteitämme ja investointejamme. Jäsenvaltioissa, joita vielä vähän aikaa sitten kutsuttiin "vanhaksi Euroopaksi" ja jotka nyt kuuluvat 25-jäseniseen uuteen Eurooppaan, suhtaudutaan hyvin pelokkaasti yritystoiminnan uudelleen sijoittamiseen. Kuten nyt tiedämme, unioniin juuri liittyneissä kymmenessä valtiossa pelätään samalla tavoin mahdollista aivovuotoa länteen ja vielä enemmän yrityspakoa joko länteen päin tai Intiaan taikka Kiinaan. Näin ollen yritystoiminnan siirtymistä on pohdittava yhdessä, kunhan saamme tutkimustoimintamme hallintaan ja tuomitsemme kansalliset toimet sen vähentämiseksi.
Meidän on myös otettava käyttöön todellisia teollisuuspoliittisia strategioita. Pystyimme siihen autoteollisuudessa 1990-luvulla – siksi Euroopan unionissa on vielä nykyäänkin kuusi autojen valmistajaa – jolloin kaikki luulivat kyseisen teollisuudenalan olevan tuhoon tuomittu japanilaisten vallatessa markkinoita. Meidän on kyettävä voittamaan takaisin vahvuutemme, tai unionin vahvuus, yksimielisyyden kautta.
Oikeudet ovat toinen tärkeä johtava periaate. Euroopassa ei ole yhteenkuuluvuutta eikä vakaata sosiaalista tai taloudellista mallia, jos vain tavarat liikkuvat mutta ihmiset jäävät ilman heille perusoikeuskirjassa määrättyjä oikeuksia, jotka on taattava yritysten yhteiskuntavastuun ja ammatillisen sosiaaliturvajärjestelmän avulla. Todellista solidaarisuutta tarvitaan myös talousarvion suhteen, jonka määrärahoja ei voida, kuten jotkut haluaisivat, rajoittaa vaivaiseen 1 prosenttiin BKT:sta. Talousarvio ei kuitenkaan voi olla solidaarinen ilman solidaarista rahoitusta. 
Siekierski (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan unionin laajentuminen 15 jäsenvaltiosta 25:een aiheuttaa väistämättä muutoksia sen talouden, hallinnon ja sosiaalialan rakenteisiin. Keskimääräinen BKT henkeä kohden on alhaisempi. Työttömyys on lisääntynyt ja yhteiskunnan jakautuminen jatkuu. Köyhien määrä on lisääntynyt huomattavasti. Heikommin kehittyneitä alueita on enemmän, ja nämä alueet tarvitsevat tukea unionin talousarviovaroista.
Samaan aikaan on kuitenkin tapahtunut erittäin myönteistä kehitystä. Yhteismarkkinamme ovat kasvaneet. Sisäinen kilpailukykymme on parantunut, ja se vahvistaa myös ulkoista kilpailukykyämme. Muutokset kymmenen uuden jäsenvaltion rakenteissa ja taloudessa avaavat valtavia kehitysmahdollisuuksia. Puolan niin kutsuttu baby-boom-sukupolvi alkaa olla tuottavassa aikuisiässä. Useimmat näistä nuorista ovat hyvin koulutettuja kansalaisia, jotka ovat valmistautuneet nykyaikaisen talouden haasteisiin. Innovaatioihin ja edistykseen avoimesti suhtautuva nuorten eurooppalaisten sukupolvi on suurin voimavaramme. Sosiaalinen Eurooppa asettaa rajoituksia Euroopan taloudelle. Se vähentää talouden kilpailukykyä. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että meidän pitäisi luopua Euroopan sosiaalisesta perinnöstä, joka on kansalaisillemme hyvin tärkeä. Se ei välttämättä vaikeuta uusien kehitysväylien etsimistä.
Minulta kysyttiin hiljattain, millaisia mielleyhtymiä minulla on Euroopan unionista, mitä rakennuksia, muistomerkkejä, historiallisia tapahtumia ja saavutuksia se tuo mieleen. Vastasin, että Euroopassa on todellakin upeita rakennuksia, suurenmoisia muistomerkkejä ja hienoja historiallisia vaiheita. Sanoin, että Euroopalla on loistavia perinteitä ja saavutuksia, mutta että minulle Eurooppa tuo mieleen kehittämänsä arvot, joita se tarjoaa maailmalle. Näitä arvoja ovat demokratia, ihmisoikeudet ja yksilöiden turvallisuus, niin taloudellinen kuin sosiaalinenkin turvallisuus. Ne ovat Euroopan unionin filosofian ja kehittämisen perusedellytyksiä ja -periaatteita. 
Falbr (PSE ).
   Entisenä ammattiyhdistysaktiivina haluan kertoa kuinka tyytyväisiä olemme siihen, että sosiaalinen peruskirja sisällytettiin perustuslakisopimukseen, sillä taistelin tämän asian puolesta toimiessani Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön johtajistossa. Mielestäni viidentoista jäsenvaltion ei pitäisi huolestua siitä, että kymmenen uutta valtiota nielisivät pohjattomasti varoja. Valtaosa uusista jäsenvaltioista tietää, että niiden on tultava toimeen omillaan, kuten Tšekin tasavalta on tehnyt. Jos ajattelemme Saksan itäosaa, jonne on syydetty miljardeja Saksan markkoja ja vertaamme sitä Tšekin tasavaltaan, ei niissä ole paljonkaan eroa. 

Entisenä ammattiyhdistysjohtajana haluan ilmaista tyytyväisyytemme siihen, että sosiaalinen peruskirja otettiin mukaan perustuslakisopimukseen.
Mielestäni viidentoista jäsenvaltion ei pidä pelätä sitä, että uusiin jäsenvaltioihin uppoaa paljon varoja, koska valtaosan näistä valtioista on pärjättävä omillaan aivan kuten Tšekin tasavallankin. Jos vertaamme Tšekin tasavallan tilannetta Saksan itäosaan, jolle myönnettiin miljardien markkojen edestä rahoitusta, huomaamme, ettei niissä ole suurtakaan eroa.
Sen sijaan viidentoista jäsenvaltion pitäisi huolestua siitä, että uusista jäsenvaltioista saattaa muodostua sosiaalisen polkumyynnin ja verodumppauksen alue. Monien liberaalipoliitikkojemme mukaan valtiomme kukoistavat, jos muutamme ne tällaisiksi alueiksi.
He sanovat, että meidän pitäisi pitää kiinni suhteellisista eduistamme mahdollisimman pitkään. Emme ole samaa mieltä. Vastustamme eurooppalaisen hyvinvointivaltion purkamista, koska juuri se meitä Euroopassa houkuttelee.
Toivoisin 15 vanhasta jäsenvaltiosta tulevien kollegojen seuraavan tarkoin viime aikoina ammattiyhdistyksiin suunnattuja hyökkäyksiä. Niitä on tapahtunut Slovakiassa, jossa laki kolmikantayhteistyöstä halutaan kumota.
Mielestäni on myös tarpeen varmistaa, että valtiomme eivät seuraa sitä tyypillistä kehityskulkua, että lakeja kyllä säädetään mutta ei panna täytäntöön.
Marini (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että vaalikauden lähestyessä loppuaan komission jäsen toi kiireellisesti esiin sen edellisen puhujan mainitseman seikan, että eurooppalaisen elämäntavan puolustaminen kuuluu tärkeimpiin tavoitteisiimme.
Vaikutti siltä, että liberalistisilla pötypuheilla, yhdellä ainoalla ajatusmallilla, yritettiin tuhota oikeudenmukaisuuden periaate, joka tekee unionin ja jäsenvaltioiden politiikasta arvokasta. Olen iloinen siitä, että komission jäsen vahvisti tämän periaatteen voimassaolon. Italiassa on julkaistu kirjasena puheenjohtaja Prodin hieno puheenvuoro, "" (Unelma ja valinnat), jota saa kirjakaupoista. Meidän elämäntapaamme ajatellen siinä korostetaan sitä, mitä merkittävimpien sosiaalisten demokratioiden ja kirkon sosiaalisiin opetuksiin sisältyvien kristillisten käsitysten avulla on saavutettu poliittiselta kokemustaustaltaan erilaisissa valtioissamme 1900-luvun alkuvuosista lähtien; olemme tosiaankin muuttuneet noista ajoista. Mielestäni tämän on oltava ensisijainen tavoite, ja 20 vuoden kuluttua meidät muistetaan paitsi historiastamme, kristillisistä juuristamme ja kauniista kaupungeistamme myös siitä, että olemme perustaneet historiamme kehittyneimpiin kuuluvan ihmisten välisen kanssakäymisen mallin.
Lopuksi, ja etenkin tämän vaalikauden päättyessä, minulla on myös yksi huolenaihe: nimenomaan tähän kysymykseen liittyvä puutteellisen sääntelyn yleistyminen ja nuorten yhä epävarmemmaksi muuttuva työllisyystilanne. Tietenkin meidän on puolustettava muutoksia, mutta meidän on varottava tuhoamasta nuorten turvallisuutta. Haluan toivottaa tuleville Euroopan parlamentin jäsenille menestystä heidän työssään. 
Myller (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, te otitte puheessanne esille tällaisena eurooppalaisena sosiaalisena mallina Suomen, Ruotsin ja Tanskan. Näiden maiden hyvä sosiaalinen taso perustuu hyvin pitkälle korkeaan verotukseen, niin yritysverotukseen, pääomaverotukseen kuin sitten työn verotukseen. Tätä kautta voidaan luoda toimivat julkiset palvelut.
Yhteinen tehtävämme on nyt estää verokilpailu, joka sitten pakottaa esimerkiksi murentamaan sitä pohjaa, joka näissä eurooppalaisissa hyvinvointivaltioissa on. Tämä eurooppalainen hyvinvointi perustuu myös kolmikantasopimuksiin – täällä kuultiin, että sen osalta joissain maissa on ongelmia – hyviin työmarkkinasuhteisiin, siihen että asioista neuvotellaan, saadaan pitkäjänteisiä sopimuksia aikaan ja tätä kautta tasapainoista kasvua. Meidän on myös pidettävä huoli siitä, että tämä tuleva palveludirektiivi, jota tuleva kesäkuun vaalien jälkeen valittu parlamentti tulee käsittelemään, ei edesauta sitä polkumyyntiä, josta täällä oli puhetta, vaan siinä otetaan käyttöön työntekomaan asetukset ja lait.
Ympäristönsuojelu luo myös kasvua ja vakautta. Meidän on todella pidettävä huoli siitä, että saamme aikaan kestävää kasvua niin, että näemme myös tulevaisuuteen. Lyhyillä voitoilla emme rakenna Euroopan unionia. Meillä on oltava kestävä kasvu, niin että ympäristö on siinä aivan keskeisenä arvona. 
Bonnici (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, toimittuani kuluneen vuoden tarkkailijana Euroopan parlamentissa on todellakin kunnia voida ensimmäistä kertaa pitää puheenvuoro tässä edustajakokouksessa kotimaani Maltan liityttyä virallisesti unioniin.
Kuluneen vuoden aikana olen osallistunut lukuisiin valiokuntiin, etupäässä talous- ja raha-asioiden valiokuntaan sekä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokuntaan. Olen seurannut monia keskusteluja ja myös osallistunut useiden aiheiden käsittelyyn, muun muassa jättänyt käsiteltäväksi tarkistuksen, jonka esitti virallisesti eräs kollegani. Tämä kolmanteen koheesiota koskevaan kertomukseen esitetty tarkistus hyväksyttiin valiokunnassa ja myöhemmin täysistunnossa. Se on elävä esimerkki unioniin liittyville valtioille annetusta mahdollisuudesta osallistua ja vaikuttaa päätöksentekoon jo ennen jäsenyyttä. Tämä on myös selvä osoitus parlamentin jäsenten myötämielisestä suhtautumisesta tarkkailijoihin.
Mainitsin aiemmin koheesiota koskevan kertomuksen. Onko parempia tapoja korostaa tämän keskustelun aihetta, eurooppalaista taloudellista ja sosiaalista mallia? Ajatus auttavan käden ojentamisesta alueille ja valtioille, jotka ovat jääneet jälkeen unionin muista alueista, on erinomainen esimerkki käytännön yhteisvastuusta, joka niin olennaisesti kuuluu Euroopan unioniin. Jos kysyttäisiin, mitkä ovat eurooppalaisen taloudellisen ja sosiaalisen mallin olennaisimmat piirteet, niihin pitäisi ehdottomasti sisällyttää koheesion ja kestävän kehityksen tukemisen näkökulma, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon EU:n kansalaisten elämänlaatu. On tärkeää edistää EU:n talouskasvua sekä turvata paremmat työpaikat ja korkeampi elintaso. On kuitenkin myös tärkeää kiinnittää huomiota oikeudenmukaiseen ja kohtuulliseen tulonjakoon.
Tämä on todennäköisesti ensimmäinen ja viimeinen puheenvuoro, jonka käytän Euroopan parlamentissa, sillä minut on nimitetty Euroopan tilintarkastustuomioistuimeen. En äänestä tästä aiheesta huomenna, sillä mielestäni kenenkään ei pitäisi osallistua päätöksentekoon silloin, kun on suoraan osallistunut kyseisen päätöksen laatimiseen.
Päätän puheenvuoroni muutamaan maltankieliseen sanaan. 

 Tänään voimme todellakin sanoa ottaneemme paikkamme Euroopassa. Maltan kansalaiset ovat nyt osa tätä paljon laajempaa hanketta, joka tuottaa lisäetua koko Euroopalle. 
Vella (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan nykyinen taloudellinen ja sosiaalinen malli ei valitettavasti ole tuottanut toivottuja tuloksia. Laajentumisen lisävaikutus voi kasata järjestelmälle muitakin paineita ja aiheuttaa uutta epätasapainoa ja odottamattomia muutoksia työllisyysrakenteeseen ja sosiaaliseen koheesioon. Työttömyys ja Euroopan unionin epävarma työllisyystilanne horjuttavat edelleen monia aiemmin käynnistettyjä, taloudellisten ja sosiaalisten uudistusten toteuttamiseen tarkoitettuja toimintasuunnitelmia ja aloitteita. Köyhyyttä ei ole saatu poistettua, ja perinteiset sosiaaliturvajärjestelmät ovat vaarassa. Kun tähän vielä lisätään tiettyjä globalisaation kielteisiä vaikutuksia, tilanne on entistä synkempi.
Sosiaalista vakautta ja todellista hyvinvointia ei voi olla silloin, kun on työttömyyttä, kun nykyisiin työpaikkoihin kohdistuu välitöntä uhkaa ja kun kilpailukykyä heikentävät makrotalouspolitiikan toimet, verotustoimenpiteet ja rajoitukset, jotka eivät sovellu kunkin valtion senhetkiseen tilanteeseen.
On etukäteen todettava, että välttämättömät korjaavat toimenpiteet eivät saa vaikuttaa millään tavoin kielteisesti sosiaaliturvan nykyiseen tasoon. Olisi ihanteellista voida tulevaisuudessa soveltaa joustavammin eurooppalaista taloudellista ja sosiaalista mallia. Sama koskee eurooppalaista raha- ja veropolitiikkaa. On löydettävä keinoja vahvistaa joustavuuden ja reilun kilpailun yhteensopivuus ja se, miten sosiaalinen markkinatalous voisi olla vähemmän vapaan markkinatalouden kaltaista ja saada enemmän sosiaalista ulottuvuutta.
Laajentuneessa Euroopan unionissa on koko joukko alueellisia ja paikallisia sosioekonomisia toimintamalleja. Jokaisessa on omat erityispiirteensä ja jokainen tarvitsee varta vasten räätälöidyn toimintasuunnitelman investointien houkuttelemiseksi, työllisyyden lisäämiseksi, kilpailuedun säilyttämiseksi ja uusien kasvualojen tavoittamiseksi. Samalla on varmistettava sosiaalinen vakaus ja kestävä kasvu.
Koska tulen pienimmästä jäsenvaltiosta, joka on saarivaltio, olen hyvin tietoinen siitä, että EU:n laajuisen talous- ja sosiaalipolitiikan soveltaminen valikoimatta "samaa kaikille" -periaatteella ei välttämättä tuota toivottuja tuloksia sen paremmin työllisyydessä kuin kansalaisten elämänlaadun parantamisessakaan. Siksi olen vakaasti sitä mieltä, että EU:n tulevan taloudellisen ja sosiaalisen mallin onnistuminen edellyttää mahdollisuutta joustaa ja soveltaa mallia räätälöidysti eri alueiden ja tilanteiden mukaisesti. Lisäksi mallin on oltava riittävän joustava, jotta sen soveltaminen erilaisissa sosioekonomisissa toimintamalleissa olisi tehokasta. Tämä on ainoa todellinen mahdollisuus lisätä työpaikkoja, parantaa elämänlaatua, nostaa elintasoa, tehostaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja lisätä vakautta tulevassa laajemmassa unionissa. 
Manninger (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen voidessani nyt käyttää puheenvuoron komission täysivaltaisena unkarilaisjäsenenä. Jo 20 vuotta sitten Unkarin kansanpuolueen edustajat pitivät tärkeimpänä tavoitteenaan tiiviin unionin muodostamista läntisen Euroopan valtioiden kanssa. Kuluneiden 15 vuoden aikana olemme kuitenkin oppineet paljon. Vielä hieman keskeneräiset poliittiset, taloudelliset ja sosiaaliset muutokset ovat varsin mielenkiintoisia.
Meidän on työskenneltävä sen eteen, että yhä useammat ihmiset Unkarissa – ja uusissa jäsenvaltioissa – ajattelevat, että Euroopan unioniin liittyminen on paitsi välttämätön ratkaisu myös todellinen keino varmistaa ihmisille turvattu tulevaisuus. Meidän on perustettava talous, jossa ei nouse esiin kilpailua vääristäviä tekijöitä vaan joka antaa samalla Unkarille ja muille uusille jäsenvaltioille mahdollisuuden kuroa välimatkaa umpeen.
On välttämätöntä, että pienet kylät jopa kaikkein heikoimmassa asemassa olevilla maaseutualueilla pystyvät säilyttämään asukkaansa. Teollisuustuotannon loppumiseen liittyvien vaikeuksien lisäksi myös maataloustuotannon ja jopa matkailun muutoksiin liittyvät haitat on otettava huomioon. Unkarissa esimerkiksi Balaton-järveä ja sen ympäristöä on kehitettävä ja tuettava taloudellisesti, sillä Euroopan pääteiden lisäksi muutakin tieverkkoa on parannettava perustamalla pohjois-etelä-liikenneakseli Unkarin länsi- ja keskiosiin. Voimme sanoa olevamme valmiit liittymään Euroopan unioniin, mutta se edellyttää lisää suuria taloudellisia ja sosiaalisia muutoksia.
Unkarin toinen poliittinen puolue puhuu nykyaikaistamisesta. Mielestäni ei ole enää ajanmukaista mainostaa modernia sosialismia, ja onneksi täällä Euroopan unionin toimielimissä kukaan ei enää puhu siitä. Olemme yksimielisiä tietoon perustuvan talouden kehittämisestä ja mahdollisuudesta tietotekniikan käyttöön. On kuitenkin korostettava globalisaation haittojen hallintaa, työpaikkojen lisäämistä ja uusien jäsenvaltioiden mahdollisuutta kuroa välimatkaa umpeen samalla kun säilytetään sosiaalisen mallin tärkeimmät osatekijät. Liittyminen onnistuu vain, jos uudet jäsenvaltiot saavuttavat kehityksessä entiset jäsenvaltiot. 
Andersson (PSE ).
    Arvoisa puhemies, EU:n talous- ja sosiaalipolitiikka on tärkeää, ja eurooppalainen malli perustuu kasvun, ammattiliittojen oikeuksien, hyvän työmarkkinatilanteen ja kestävän kehityksen väliseen tasapainoon. Meidän on vauhditettava tätä politiikkaa. Kasvua ajatellen meidän on asetettava toivomme esimerkiksi tutkimukseen ja kehitykseen, työvoiman kouluttamiseen ja investointeihin.
On vähintään yhtä tärkeää, että ammattijärjestöt puuttuvat kehitykseen yksittäisillä työpaikoilla paremman työympäristön saavuttamiseksi. Yhtä tärkeää on edistää kestävää kehitystä pitkäkestoisesti. Olen toiveikas. Mielestäni laajentuminen voi olla myönteistä paitsi uusille jäsenvaltioille myös koko EU:lle, niillekin meistä, jotka ovat olleet Euroopan parlamentin jäseniä ja EU:n jäseniä jo jonkin aikaa. Mielestäni se voi olla menestystarina ja kaikille osapuolille edullinen tilanne.
Olen itse kotoisin Itämeren alueelta ja asun Ruotsissa. Mielestäni kasvua voidaan edistää lisäämällä kauppaa Itämeren yli. Siksi on tärkeää, ettemme kilpaile keskenämme sosiaalisen polkumyynnin, huonompien työolojen tai hyvinvointiamme heikentävän verodumppauksen avulla, vaan säilytämme korkeatasoiset oikeudet työmarkkinoilla ja hyvinvointimallissamme.
Investointeja on tehtävä uuteen puhtaaseen tekniikkaan, joka myös synnyttää kestävää kehitystä ja saa aikaan pikemminkin pitkä- kuin lyhytaikaista kasvua. Olen toiveikas, mutta tällainen toiveikkuus on mahdollista vain säilyttämällä sosiaalisen mallin tasapaino. 
Šlesere (PPE-DE ).
   –Latvia voi olla ylpeä täysivaltaisesta jäsenyydestään Euroopan unionin kansakuntien perheessä ja siitä, että voimme tehdä yhteistyötä koko Euroopan hyväksi. Olemme työskennelleet tämän päämäärän eteen viisitoista vuotta. Saavutuksemme ovat merkittäviä, ja niillä on perustettu ja kehitetty taloutta ja sosiaalipolitiikkaa. Olemme kuitenkin kohdanneet myös lukuisia ongelmia, joista on tullut erityisen ajankohtaisia Euroopan yhteisen talous- ja sosiaalipolitiikan yhteydessä.
Yksi näistä ongelmista on väestörakenteen kriisi, joka koskee koko Eurooppaa. Tilastoista käy selväsi ilmi, että koko Euroopassa on alkanut niin kutsuttu demografinen talvi, joka herättää tietenkin kysymyksen: ketä varten sitten kehitämme ja rakennamme tätä kaunista, yhtenäistä ja menestyvää Eurooppaa? Tähän kysymykseen ei ole yksinkertaista vastausta, eikä se liity ainoastaan talous- ja sosiaalipolitiikkaan, koska kyse on myös arvoista.
Taitavasti suunniteltu ja tasapainoisinkaan työllisyyspolitiikka, kattava sosiaaliturva ja eläkejärjestelmä, sukupuolten tasa-arvo ja sosiaalietuudet eivät ole täydellisiä, elleivät ne perustu yhteiskunnan perusarvoihin – eettisiin ja moraalisiin normeihin. Vain sopusointuinen ja yhtenäinen perhe voi varmistaa, että jokainen kansalainen, jokainen lapsi, omaksuu nämä sosiaaliset arvot. Siksi perheen edut on otettava huomioon, ja niiden on oltava kaikkien talous- ja sosiaalipoliittisten aloitteiden liikkeellepaneva voima.
Latvia on selvillä väestörakenteen kriisin aiheuttamista ongelmista, ja Latvian hallitus on asettanut etusijalle perheiden ja lasten hyvinvointiin liittyvät kysymykset. Kehotamme Eurooppaa toteuttamaan samanlaisia toimia, koska se on ainoa keino ratkaista koko Eurooppaa uhkaavat sosiaaliset ongelmat, jotka ovat yhteydessä väestörakenteen kriisiin, väistämättömään väestön ikääntymiseen ja työssäkäyvän väestön taloudellisen taakan kasvuun.
Taloudellista ja sosiaalista hyvinvointia ei voida saavuttaa ilman perheiden hyvinvointia koko Euroopassa, koska lasten hyvinvointi riippuu perheiden hyvinvoinnista, ja se on vahvan, turvallisen ja vauraan Euroopan perusta. Siksi vetoan teihin tänään, että keskustellessanne talous- ja sosiaalipolitiikkaan liittyvistä kysymyksistä kiinnittäisitte erityishuomiota yhteiskunnan perusarvoon ja kivijalkaan – perheeseen. 

Fico (PSE ).
    Hyvät kollegat, Euroopan parlamentin jäsenet EU:n uusista jäsenvaltioista ovat tänään voineet ensimmäistä kertaa tuoda esiin näkemyksiään. On sääli, että näitä näkemyksiä esitetään näin vähäiselle kuulijakunnalle. Kaikesta huolimatta on tietenkin kunnia käyttää puheenvuoro Euroopan parlamentissa.
Olen kotoisin Slovakiasta, joka muiden EU:n uusien jäsenvaltioiden tavoin on käynyt läpi valtavia muutoksia kuluneiden 15 vuoden aikana, muutoksia, jotka edistyneissä demokratioissa kestivät usein vuosikymmeniä. Muutokset ovat olleet hyvin tuskallisia ja aiheuttaneet suurta eriarvoisuutta ja sosiaalisia epäkohtia. Olemme elävä todiste siitä, että kun markkinatalouden sosiaalisten näkökohtien laiminlyöntiin ja markkinoiden vaikutuksen jatkuvaan ylikorostamiseen yhdistyvät vielä kokeellisten uudistusten vaikutukset kansalaisiin, on tuloksena väistämättä valtavia elintasoeroja ja alueiden välisiä eroja. 
Mielestäni Euroopan unionin laajentumista juhlistavat ilotulitukset ja vastaanotot saavat jo riittää. On pidettävä mielessä, että unioniin kuuluu nyt valtioita, joissa keskitulo on noin 160 euroa ja keskiansio noin 360 euroa kuukaudessa. Eurooppalaisen taloudellisen ja sosiaalisen mallin kaikinpuolinen noudattaminen voi joissakin jäsenvaltioissa toimia hätäjarruna. Voimme tietenkin suhtautua hyvin varauksellisesti tähän malliin, mutta sosiaalisesti oikeudenmukaisempien ja kaukonäköisempien mallien suunnittelu on hyvin vaikeaa, ellei mahdotonta. Haluamme käyttää kokemuksiamme kuluneiden 15 vuoden ajalta osallistuaksemme mahdollisimman rakentavasti tämän mallin täytäntöönpanoon. Emme halua olla se osa Eurooppaa, joka on houkutteleva vain alhaisten työvoimakustannusten ja heikon sosiaaliturvan vuoksi.
Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien rajoitusten käyttöönotto ei ole ollut kaikkein paras keino edistää eurooppalaista taloudellista ja sosiaalista mallia. On oleellista vakuuttaa, ettei tällaista "edistystä" enää tapahdu ja että tasa-arvo ja yhteisvastuu eivät rajoitu vain Euroopan unionista kertoviin koreisiin esitteisiin, vaan että ne ovat todellisia eurooppalaisia arvoja.
Ribeiro (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, samalla kun me kaikki annamme lausuntoja ja todistuksia, haluan käyttää tämän vaalikauden viimeisen puheenvuoroni minuutit esittääkseni joitakin omia huomioitani tästä asiasta. Aika on kallista, mutta tämä on arvokas tehtävä. Vielä arvokkaampi tehtävä olisi estää niin kutsuttua taloudellista ja sosiaalista mallia muuttumasta pelkäksi sanahelinäksi, katteettomiksi puheiksi, joista on tullut demagogiaa, pelkäksi kuoreksi, josta on revitty ulos kaikki elävä sisältö. Tämä elävä sisältö ovat ne periaatteet ja arvot, joita on toteutettava käytännössä. Ne eivät ole lahjoja vaan saavutuksia, ja näitä saavutuksia on puolustettava; ne eivät ole lahjoja, jotka otetaan kiitollisina vastaan, vaan periaatteita, joista haluamme pitää kiinni ja varmistaa, etteivät ne hiljalleen kuole kokonaan pois.
Antaakseni puheenvuorolleni historiallista taustaa mainitsen esimerkkinä Portugalin. Jäimme vuosikymmeniksi niin sanotun "eurooppalaisen mallin" ulkopuolelle; 30 vuotta sitten, 25. huhtikuuta tapahtuneessa vallankumouksessa saavutimme sosiaaliturvan, uudistuksia, työttömyysetuuden ja minimipalkan; saavutimme oikeuden terveydenhuoltoon ja koulutukseen, joista tuli perustuslaillisia oikeuksia. Työlle – maalla, merellä, teollisuudessa ja kolmannella sektorilla – annettiin sille kuuluva arvo; julkisia palveluita perustettiin; pyrimme yhdistämään julkisen sektorin, osuuskuntasektorin ja yksityisen sektorin; etusijalle asetettiin yhteinen etu ja taloutta valvottiin demokraattisilla toimilla eikä päinvastoin. Politiikan turvin ei enää voitu perustaa monin tavoin suojattuja suuria yksityisyrityksiä. Sen jälkeen, ja varsinkin vuoden 1986 jälkeen, keskityttiin pääasiassa nimelliseen lähentymiseen, vaikkakin siihen liittyi tosiasiassa eroavaisuuksia ja toiminta oli alueellisesti ja sosiaalisesti epätasaista. Näin tapahtui, koska taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoite ei toteutunut siten kuin sen olisi pitänyt. Emme halunneet määrätä naurettavia talousarviokriteerejä tai pitää kirjaa hyväntekijöiden uhrauksista ja edunsaajien hyödyistä; Halusimme edistää tällä politiikalla yhteistyötä ja tulonsiirtoja säilyttäen molemminpuolisen kunnioituksen ja kaikkien edut.
Unioni laajentuu huomattavasti, ja suhtaudumme siihen myönteisesti, sillä se yhdistää Euroopan kansat ja kulttuurit. Näin ei kuitenkaan tapahdu, ellemme ota huomioon uusien jäsenvaltioiden kokemuksia – sekä myönteisiä että kielteisiä. Näiden kokemusten avulla meidän on varmistettava "eurooppalaiseen malliin" kuuluvien arvojen ja periaatteiden jatkuvuus. Työvoiman inhimillistä kohtelua koskevien periaatteiden ja arvojen vahvistaminen ei todellakaan johtunut ainoastaan Beveridge-suunnitelmasta, vaan tarvittiin myös jonkin verran kilpailua. Oli paljonpuhuvaa, että eilen mainittiin uusliberalismin symbolit Reagan ja Thatcher. Kyseistä oppia ohjaavat ainoastaan markkinatalouden säännöt ja se käyttää kaikkia keinoja tuhotakseen mainitsemani periaatteet ja arvot.
Istuntosalin tältä puolelta toivotan tervetulleiksi laajentuneen Euroopan ja naapuruuden käsitteen – en ainoastaan kulissien ylläpitämiseen tarkoitettuna kaunopuheisena symbolina vaan eurooppalaisena elämänmuotona – jota meidän on toteutettava sillä edellytyksellä, että hyödynnämme erilaisia olosuhteita parhaalla mahdollisella tavalla institutionaalisesti, taloudellisesti, sosiaalisesti ja kulttuurisesti. Emme tarvitse kaikkivoivan mallin ideologista pakkopaitaa, kaikkivoipaa uusliberalistista, federalistista ja militaristista perustuslakia kuviteltujen turvallisuusuhkien varjolla.
Arvoisa puhemies, lopetan siihen, mistä aloitin, sillä kolme minuuttia on lyhyt aika. Tästä lähtien meidän on edettävä aidon yhteisvastuun, rauhan, keskinäisen kunnioituksen ja demokratian periaatteiden ja arvojen mukaisesti. Demokratia ei rajoitu vain äänestämiseen vaan se ulottuu myös kansalaisiin, työntekijöihin ja aidosti osallistuviin ihmisiin. 
Jarzembowski (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Dimas, hyvät kollegat, mielestäni eurooppalainen taloudellinen ja sosiaalinen malli on menestynyt niin hyvin moniin muihin alueisiin verrattuna, koska olemme aiemmin kehittäneet taloudellisesti kannattavan ja ympäristöystävällisen liikennepolitiikan, jossa työntekijöihin sovelletut yleiset ehdot ovat järkevät. Esimerkkinä haluaisin vain mainita maantieliikenteen ajo- ja lepoajat ja kuljetusalan työajat. Toisaalta eurooppalainen liikennepolitiikka perustuu siihen, että olemme jo käsitelleet kuljetusalan erilaisia kansallisia määräyksiä tai käsittelemme niitä parhaillaan ja perustamme näin yhdennetyt markkinat myös kuljetusalalle. Esimerkkinä viime vuosilta mainitsen kansallisten rautatieverkkojen avaamisen kaikille unionin rautatieyhtiöille niin, että niillä on syrjimätön oikeus käyttää kuljetuspalveluita vuodesta 2006 tai 2007 alkaen. Vaihtoehtoisesti voisin mainita esimerkkinä yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan perustamisen 31. joulukuuta 2004 alkaen. Toisaalta eurooppalainen liikennepolitiikka perustuu sopimukseen kansallisten infrastruktuuriverkkojen periaatteista ja toiminnasta sekä unionin Euroopan laajuisen liikenneverkon perustamiseen ja laajentamiseen. Samalla tavoin hyväksyimme kaksi viikkoa sitten Euroopan laajuisen liikenneverkon laajimman tarkistuksen ja käsittelimme 15 jäsenvaltion unionin liikenteen infrastruktuuria ja hyväksyimme 30 ensisijaista hanketta, jotka on suunniteltu 25 jäsenvaltion unionille.
Otaksun, että elleivät uudet jäsenvaltiot ole jo panneet täytäntöön unionin liikennealaa koskevaa lainsäädäntöä, ne tekevät sen nopeasti, jotta liikenteen sisämarkkinat voidaan toteuttaa kaikilla Euroopan unionin alueilla. Toivon, että voimme yhdessä edistää määrätietoisesti ja kehittää edelleen eurooppalaista liikennepolitiikkaa tulevassa aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa. 
Kłopotek (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, vielä hiljattain toimin parlamentissa tarkkailijana. Nyt olen Euroopan parlamentin täysivaltainen jäsen. Olen pannut merkille, että sellaisista sanoista kuin solidaarisuus, tuki ja yhteistyö puhutaan parlamentissa usein. Näillä sanoilla on todellista merkitystä. Toisinaan kuitenkin käy niin, että loistava idea jää häikäilemättömän eduntavoittelun jalkoihin. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskeva työ on tästä yksi esimerkki. Viisitoista vanhaa jäsenvaltiota käyttivät Puolan ja Euroopan unionin välisen liittymissopimuksen 23 artiklaa omien etujensa ajamiseen. Puolan maatalouteen sovellettavia ehtoja, joista sovittiin Kööpenhaminassa joulukuussa 2002, muutettiin Puolan kannalta epäedullisiksi.
Puola on valtavien mahdollisuuksien maa. Saadessaan jonkin verran tukea se voisi kehittyä vaikuttavasti ja hyödyttää koko Eurooppaa. Yli tuhatvuotisen historiansa aikana maani on osoittanut, ettei se pelkää vaikeita haasteita. Se on todistanut pystyvänsä suuriin tekoihin yhteiseksi hyväksi.
Ei ole liioiteltua todeta, että Puola hyödyttää Euroopan unionia elinvoimaisen taloutensa ja kansalaistensa yhteishengen ansiosta. Olen varma, ettei meistä tule taakkaa Euroopalle, vaan sen tukipylväs. Puola ei ole koskaan jättänyt Eurooppaa pulaan eikä tee sitä tulevaisuudessakaan. Luotan siihen, ettei myöskään Eurooppa petä Puolan luottamusta. 
Daniel Kroupa (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Tšekkoslovakia hajosi 20 vuotta sitten. Tšekit ja slovakit eivät päässeet yksimielisyyteen yhteisestä perustuslaista. Onneksi erosimme hyvissä väleissä, ystävinä ja rauhanomaisesti. Olen iloinen, että tapaamme taas ystävinä ja rauhassa Euroopan unionissa ja parlamentissa.
Tšekkoslovakian tarina voi olla opettavainen etenkin niille, jotka neuvottelevat Euroopan perustuslaista. Jos Euroopan perustuslaista ei päästä yksimielisyyteen laajentuneessa Euroopassa, tämäkin mittava kokonaisuus voi hajota. Toivokaamme, että neuvottelijat ottavat vaarin tästä varoituksesta.
Keskusteltaessa taloudellisen ja sosiaalisen mallimme tulevaisuudesta haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että tulevaisuudesta emme päätä me. Tulevaisuudesta päättävät ne, jotka elävät siinä, lapsemme ja lastenlapsemme. Me voimme luoda heille olosuhteet, joiden ansiosta he voivat päättää vapaasti omasta mallistaan, ja hyväksymällä Euroopan perustuslain annamme heille mahdollisuuden vapaaseen päätöksentekoon. Sanon näin, koska esivanhempani päättivät luopua vapaudestaan ja demokratiasta sosiaaliturvan toivossa. Sukupolveni ei näin ollen voinut vapaasti päättää, millaisessa sosiaalisessa ja taloudellisessa järjestelmässä se halusi elää.
Uskon, että tulevan sosiaalisen järjestelmän perusta on yhteisvastuu ja lähimmäisenrakkaus. Muistakaamme, että tämä on myös kristillinen arvo, jota ei mainita perustuslakiluonnoksen johdanto-osassa. Uskon, että tulevilla sukupolvilla on mahdollisuus myös yrittäjyyteen. Jotta pienyritykset voisivat menestyä, toimintaympäristön on kuitenkin oltava kunnossa, mikäli halutaan, että pienistä terhoista kasvaa suuria tammia.
Uskon, että kaikki käy hyvin. Uskon, että jälkeläistemme asiat ovat yhtä hyvin kuin ne olivat omallakin sukupolvellani. 
Lulling (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Eurooppa-neuvostolla on tapana laatia kaukonäköisiä ja jopa mahtipontisia julkilausumia, jotka kuitenkin ovat myös hyödyllisiä. Yksi niistä laadittiin vuonna 2000 Lissabonissa, jossa valtionpäämiehet ja hallitusten päämiehet esittelivät meille kymmenvuotisen strategian, ja tämän aikarajan sisällä Euroopan unionista on tarkoitus tehdä maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin talous. Tämän strategian mukaan vahva talous piristää työllisyyden kasvua ja edistää sosiaali- ja ympäristöpolitiikkaa, joilla taataan kestävä kehitys ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Pohjimmiltaan tämä ei ole mitenkään nerokasta vaan melkeinpä itsestäänselvyys, ja taloustieteen opiskelijoille ja sosiaalisen markkinatalouden kannattajille se on sodanjälkeinen käsite.
Tämän vaalikauden päättyessä me entiset parlamentin jäsenet ja tällä viikolla tervetulleiksi toivotetut uudet jäsenet olemme oikeutetusti huolissamme Lissabonin strategian täytäntöönpanomahdollisuuksista. Tässä yhteydessä minua huolestuttaa kuitenkin eniten se, pystymmekö säilyttämään eurooppalaisen sosiaalisen mallin 25 jäsenvaltion unionissa, jossa jäsenvaltioiden määrä on tulevaisuudessa 27 tai enemmän. Pääsemmekö yhteisymmärrykseen siitä, että halutessamme säilyttää eurooppalaisen sosiaalisen mallin meidän on jatkossakin säänneltävä markkinataloutta jossain määrin, jotta se olisi sopusoinnussa riittävän sosiaaliturvan kanssa? Se merkitsee, ettei tiettyjä julkisia palveluita kuten koulutusta, terveydenhuoltoa ja kulttuurialaa pitäisi yksityistää täysin, vaikka niiden edellytettäisiinkin yhä tehostavan toimintaansa ja pitävän menonsa kurissa.
Vaikka lisäisimmekin kasvua ja kilpailukykyä samalla kun vähennämme työttömyyttä, meidän ei välttämättä tarvitse hajottaa huolehtivaa demokratiaamme, luopua yhteenkuuluvuuden lujittamiseen tarkoitetusta tulonjakomallista, puhumattakaan meille tutusta yhteisvastuusta nykyisessä laajentuneessa EU:ssa. Tästä huolimatta uudistusten nopeuttaminen on välttämätön edellytys, jos eurooppalainen sosiaalinen malli halutaan säilyttää lännessä ja sitä halutaan laajentaa itään, sillä vain tietoisuus yhteisistä eduista synnyttää yhteisvastuuta.
Toivon ennen kaikkea, että 13. kesäkuuta valittava uusi parlamentti pystyisi näiden näyttöjen pohjalta säilyttämään eurooppalaisen sosiaalisen mallin olennaisena osana Euroopan yhdentymisen päämääriä ja tavoitteita, vaikka poliittisten ja yhteiskunnallisten toimijoiden olisi tätä varten määriteltävä kyseiset tavoitteet uudelleen. Näistä toimijoista Euroopan parlamentti on johtavassa asemassa ja pääasiallinen vastuunkantaja.
Arvoisa puhemies, tämä ei ole testamentti, sillä haluan jatkaa työtäni täällä. Halusin kuitenkin kertoa syvällisen vakaumukseni tästä asiasta. 
Dimas,
   . Arvoisa puhemies, jos voisimme nimetä tämäniltaisen keskustelun, kutsuisimme sitä yhteisvastuuta koskevaksi keskusteluksi. Tätä sanaa toistettiin tänä iltana tosiaankin useammin kuin mitään muuta. Yhteisvastuun lujittamisen tarvetta korostettiin tietenkin useaan otteeseen ja toivon, kuten jäsen Libicki ja jäsen Krupa aiemmin totesivat, että pystymme tekemään Euroopasta ja maistamme paremman paikan meille ja lapsillemme. Toivon myös, että pystymme vapauksiamme uhraamatta säilyttämään demokratian, turvallisuuden ja vapauden, jotka Euroopan unioni ja kaikkien Euroopan kansalaisten yhteinen toive meille takaavat.
Seurattuani keskustelua erittäin tarkasti voin todeta, että siitä ilmeni selvästi, ettei talous- ja sosiaalipolitiikkaa voi erottaa toisistaan. Niinpä toimintamalli, jonka otimme käyttöön viime vuonna päättäessämme saattaa ajan tasalle ja yhdistää nämä kaksi politiikan alaa, osoittautui oikeaksi.
Tämän huomion lisäksi haluaisin esittää joitakin muita loppuhuomautuksia. Heikko talouskasvu Lissabonin strategian ja niin muodoin myös sosiaalipolitiikan toimintaohjelman ensimmäisten täytäntöönpanovuosien aikana voi, kuten jäsen Lulling aiemmin totesi, herättää epäilyksiä siitä, millainen logiikka on vuonna 2000 hyväksytyn ajanmukaistamismenettelyn taustalla. Se, että useita välitavoitteita ei saavuteta vuoteen 2005 mennessä, voi herättää kritiikkiä. Kuten jäsen Ainardi ja muut totesivat, työttömyyttä koskevat tavoitteet jäävät saavuttamatta, emmekä pysty nostamaan ikääntyvien työntekijöiden työllisyysastetta, joka on paljon tavoitettamme alhaisempi. Tästä huolimatta taloudellista ja sosiaalista hyvinvointia koskeva strateginen valinta on oikea. Kuten jäsen Marini korosti, meidän on paitsi noudatettava Lissabonin strategiaan sisältyviä eurooppalaisen taloudellisen ja sosiaalisen mallin perusperiaatteita myös pidettävä kiinni tämän nimenomaisen strategian tavoitteista. Tämä ei sulje pois sitä, että erityistoimia ja niiden täytäntöönpanomenettelyjä voidaan joutua mukauttamaan. On kuitenkin selvää, että Euroopan unionin pitäisi hyödyntää talouden elpymistä ja laajentumisen mukanaan tuomia muutoksia antaakseen uutta vauhtia Lissabonin strategialle. Unionin olisi keskityttävä määrättyihin painopisteisiin, kuten verkkoihin suunnattujen investointien ja teknisen taitotiedon parantamiseen. Tätä korostivat useat jäsenet, muiden muassa jäsen Grossetête, jäsen Szabó ja monet muut. Lisäksi unionin on vahvistettava teollisuuden ja palveluiden kilpailukykyä ja laajennettava aktiivista työelämää.
Yleensäkin uudet jäsenvaltiot käyvät läpi ja kohtaavat rakenneuudistusten täytäntöönpanon yhteydessä samoja haasteita kuin vanhat jäsenvaltiot. Kuten useat jäsenet, muiden muassa jäsen Krasts ja jäsen Šlesere, korostivat, uusilla jäsenvaltioilla on tietenkin suurempia vaikeuksia joissakin tapauksissa. Jäsen Ciemniakin toteamuksen mukaisesti joidenkin valtioiden talouskasvu on ollut voimakasta, esimerkiksi Puolalla kuusi prosenttia, ja ne ovat onnistuneet toteuttamaan nopeammin rakenneuudistuksia. Rakenneuudistusten alalla uusien jäsenvaltioiden on keskityttävä varsinkin tuottavuuden kasvun vahvistamiselle otollisten olosuhteiden luomiseen, sillä tuottavuuden yleinen taso on heikko, ja jäsen Siekierskin mainitseman korkean rakenteellisen ja pitkäaikaisen työttömyyden käsittelemiseen.
Mainitsen tässä yhteydessä myös jäsen Jensenin keskustelun alussa esittämän aiheen, joka toistui myöhemminkin: työntekijöiden vapaan liikkuvuuden. Kuten tiedätte, käyttöön on otettu siirtymäsäännöksiä. Tässä on turvauduttu useisiin kansallisiin käytäntöihin, jotka kattavat koko asteikon nollasta seitsemään vuoteen. Huolimatta asteittaisista siirtymäkausista, jotka toivottavasti osoittautuvat tarpeettomiksi ja lakkautetaan mahdollisimman pian tai joita ainakin rajoitetaan mahdollisimman paljon, korostan, että vapaa liikkuvuus ja oikeus asettua toiseen jäsenvaltioon ja työskennellä siellä ovat yhteisön lainsäädännössä turvattuja perusoikeuksia. Emme myöskään saa unohtaa, että ne ovat olennainen osa sisämarkkinoita ja Euroopan kansalaisuutta. 
Haluan myös vielä kerran korostaa toteamustani puheenvuoron alussa, että talouspolitiikan toteuttamisen ja täytäntöönpanon tehokas yhteensovittaminen sekä jäsenvaltioissa että Euroopan unionissa on välttämätöntä laajasti yhdentyneille ja toisistaan riippuvaisille talouksille, joilla on yhteiset markkinat. Kaikki talouspolitiikan yhteensovittamiseen tarkoitettujen rakenteiden osatekijät liittyvät tiiviisti tähän yleiseen strategiaan. Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka jäsen Thyssenin tavoin korostivat, että ainoa tapa nopeuttaa kehitystä on toteuttaa lisää uudistuksia. Yhteensovittamisen on koskettava muutakin kuin rahoitusasioita, jotta voimme käsitellä laajempia talouspoliittisia kysymyksiä, ja meidän on otettava huomioon sekä sosiaalinen että ympäristöpoliittinen ulottuvuus, joista jäsen Myller puhui. Viittaan siihen, mitä aiemmin totesin ja korostin ja mitä haluaisin nyt selventää, että Tanskan ja Ruotsin kaltaiset valtiot, joissa on korkeatasoinen sosiaaliturva, pystyvät myös olemaan erittäin kilpailukykyisiä.
Arvoisa puhemies, meidän on löydettävä tarvittavaa poliittista tahtoa laajentaaksemme yhteensovittamista kaikille Lissabonin strategiaan kuuluville aloille, jotta voimme lisätä kasvua ja työllisyyttä. 
Puhemies.
    Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma unionin kansalaisten vapaudesta ja turvallisuudesta. 
Vitorino,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää siitä, että saan käyttää tämän viimeisen mahdollisuuden hyväkseni ja puhua parlamentille vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehityksestä laajentuneessa Euroopassa.
Komissio ja parlamentti ovat viimeisten viiden vuoden ajan tehneet yhteistyötä, ja yksi tärkeimmistä parlamentin vaalikauden piirteistä on varmasti sen antama panos komission kanssa tehtyyn yhteistyöhön – usein vaikeissa olosuhteissa ja tiukoin aikatauluin. Viimeisten komissiolle tehtyjen Eurobarometri-tutkimusten perusteella kansalaiset toivovat yleisesti Euroopalta enemmän. Odotukset ovat entistä suuremmat laajentuneessa 445 miljoonan kansalaisen Euroopassa.
Uudet EU:n kansalaiset, samoin kuin muutkin EU:n kansalaiset, haluavat elää vapaasti turvallisessa ja vakaassa maailmassa. Turvallisuus ei edellytä pelkästään rikollisuuden torjuntaa vaan myös vapauden takaamista. Nämä asiat liittyvät erottamattomasti toisiinsa, ja komissio on aina pyrkinyt löytämään tasapainon vapauden ja turvallisuuden välille. Kolmantena tekijänä tässä asiassa on tietenkin oikeus. Se auttaa turvaamaan vapauden ja takaamaan turvallisuuden alueella, jossa ihmiset ja yritykset liikkuvat ja ovat vuorovaikutuksessa keskenään aiempaa useammin ylitse kansallisten rajojen.
Monet EU:n kansalaiset pelkäävät yhä sitä, kuinka laajentuminen mahdollisesti vaikuttaa turvallisuuteen. Näihin pelkoihin on tärkeä suhtautua järkevästi. Laajentumisprosessin ansiosta on uudet jäsenvaltiot pystyvät entistä paremmin osallistumaan vakauden ja turvallisuuden edistämiseen koko Euroopan unionissa. Tähän vaikuttaa paitsi se, että niillä on käytössään yhteisön säännöstö, myös se, että ne ovat komission tukemina parantaneet poliisi- ja oikeuslaitoksiaan viimeisten viiden vuoden aikana.
Neuvottelut jäsenyyteen valmistautuvien maiden kanssa saatettiin päätökseen vasta silloin, kun olimme yhdessä sitä mieltä, että uudet jäsenvaltiot noudattavat tyydyttävästi nykyistä lainsäädäntöä ja niillä on tarvittavat keinot panna se täytäntöön ja valvoa sen noudattamista. Kaikilla näillä mailla on siis parantamisen varaa. Komissio jatkaa perussopimusten vartijana ja myöntää vuoteen 2006 jatkettaville Phare-hankkeille jatkossakin merkittävää taloudellista tukea. Tämän jälkeen tukea myönnetään Schengen-järjestelmän ja siirtymäsäännösten mukaisesti. Lisäksi on tärkeä tehdä selväksi, että kaikilla jäsenvaltioilla on täysin tasavertainen mahdollisuus saada Euroopan unionin rahoitusta yleisistä oikeus- ja sisäasioiden alaa koskevista ohjelmista.
Tiedotusvälineet ovat tuoneet esille yhtenä näkökohtana pelon uusien kansalaisten joukkosiirtymisestä ympäri Eurooppaa. Kuten olen täällä todennut, nämä pelot ovat aiheettomia. Komissio on tehnyt tutkimuksen, jonka tulokset osoittavat, että seuraavien viiden vuoden aikana uusien jäsenvaltioiden työväestöstä noin prosentti käyttää oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, mikä tarkoittaa 220 000:ta ihmistä vuosittain. EU:ssa on kuitenkin yli 450 miljoonaa asukasta. Omasta kokemuksestani haluaisin todeta, että samanlaista pelkoa oli ilmassa, kun Espanja ja Portugali olivat liittymässä EU:hun, ja pelko osoittautui täysin aiheettomaksi. Liittymissopimuksen perusteella nykyiset 15 jäsenvaltiota voivat toteuttaa siirtymävaiheen toimenpiteitä. Nämä toimenpiteet ovat riittävät, ja luotan siihen, että ne todella jäävät vain siirtymävaiheen toimenpiteiksi.
Laajentuminen asettaa suuren haasteen tiettyjen politiikan alojen, kuten ulkorajojen valvonnan vahvistamiselle. Toivomme, että ulkorajojen hallintavirasto aloittaa toimintansa 1. tammikuuta 2005, jotta se voi auttaa kymmentä uutta jäsenvaltiota parantamaan rajavalvontaa. Kuten parlamentti tietää, sisäiset rajatarkastukset poistetaan uusista jäsenvaltioista vasta erityisen arviointiprosessin jälkeen ja kun neuvosto on sen jälkeen tehnyt päätöksensä. Vasta sitten, kun Schengenin tietojärjestelmä, jota kutsutaan toisen sukupolven SIS:ksi, on otettu käyttöön, voidaan katsoa, että tämä kaksivaiheinen prosessi on saatu päätökseen. Komission kannalta ensisijaisena tavoitteena on täten SIS II:n kehittäminen aikataulun mukaisesti, ja tämä edellyttää aktiivista toimintaa kaikilta jäsenvaltioilta.
Oikeudellisen yhteistyön alalla keskinäinen luottamus on entistä tärkeämpää laajentuneessa Euroopassa, jotta voidaan varmistaa, että oikeuden päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta noudatetaan kaikkialla. Niinpä meidän on kehitettävä edelleen joitakin prosessioikeuden toimenpiteitä, kuten niitä, joista säädetään menettelyllisistä takeista rikosoikeudenkäynneissä tehdyssä puitepäätöksessä, jonka komissio on juuri toimittanut neuvostolle. Myös EU:n kaikkien jäsenvaltioiden keskinäistä luottamusta on vahvistettava, ja tämä tehdään lisäämällä niiden tietoja toistensa lainsäädäntö- ja oikeusjärjestelmistä. Komissio on parhaillaan perustamassa parlamentin pyynnöstä vaihto-ohjelmaa, joka on suunnattu kaikkien jäsenvaltioiden sekä siviilioikeuden että rikosoikeuden tuomareille.
Mainitsen vielä, että oikeus- ja sisäasioiden ala asettaa meille useita haasteita. Yksi näistä on viisumipolitiikka ja tarkemmin sanottuna alalla sovellettava vastavuoroisuusperiaate. Komissio on seurannut sitä tarkasti. Jotta oikeus- ja sisäasioista selvitään laajentuneessa EU:ssa, perustuslakisopimus on välttämättä saatava voimaan, pilarirakennetta on ryhdyttävä purkamaan ja yhteispäätösmenettelyä yleistettävä, sillä sen avulla taataan, että alan päätöksistä otetaan täysi demokraattinen vastuu. Oikeudellista valvontaa on parannettava siten, että yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa laajennetaan ja komissiolle annetaan valtuudet, jotka ovat yleisesti käytettyjä rikkomustapauksissa. Nämä haasteet on otettu huomioon perustuslakiehdotuksessa, ja siinä esitetään, että määräenemmistöpäätösten soveltamisalaa laajennetaan yleisen maahanmuuttopolitiikan, turvapaikkapolitiikan ja ulkorajojen aloille ja että laillisesti Euroopan unionissa asuvien kolmansien maiden kansalaisten sopeuttamista koskevia säännöksiä tiukennetaan.
Perustuslakitekstissä säädetään tarkemmin siitä, kuinka jo nykyään noudatettavaa solidaarisuusperiaatetta sovelletaan rajavalvonnan, turvapaikka-asioiden ja maahanmuuton alalla. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan lopuksi muistuttaa siitä, ettei 1. toukokuuta ole vain päivä, jolloin unioniin liittyy kymmenen uutta jäsenvaltiota, vaan myös määräaika, joka Amsterdamin sopimuksessa on asetettu vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen siirtymävaiheen ensimmäisen jakson päättymiselle. Komissio antaa piakkoin tiedonannon, jossa se arvioi viiden vuoden aikana tapahtunutta kehitystä, ja tiedonannossa ilmoitetaan ensimmäiset suuntaviivat tuleviksi ensisijaisiksi tavoitteiksi. Nämä tavoitteet perustuvat laajentuneen Euroopan yhteisiin vapauden, turvallisuuden ja oikeuden arvoihin, ja niiden taustalla on oltava edistysaskeleet, joita toivomme uuden perustuslakisopimuksen tarjoavan. Perustuslakisopimus on hyväksyttävä ja sen on tultava voimaan hetimmiten.
Hernández Mollar (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi ryhmäni puolesta toivottaa tervetulleeksi parlamentin 162 uutta jäsentä. Toivomme, että tästä ensimmäisestä laajentuneen unionin kansalaisten vapautta ja turvallisuutta koskevasta keskustelusta, johon itse osallistun viimeistä kertaa parlamentin jäsenenä, herää selkeitä ajatuksia paitsi Euroopan yhdentymisen jo yli 50 vuoden aikana muovautuneista puitteista myös haasteista, joita juuri aloittamamme yhteinen tulevaisuus tarjoaa.
Vapaus, turvallisuus ja oikeus. Mielestäni nämä ovat aloja, joilla on todistetusti pikainen tarve ottaa huomioon muutokset, joita 450 miljoonan kansalaisen Eurooppa tuo tullessaan. Valitettavasti voimme todeta, että nämä ovat myös aloja, joilla edistystä tapahtuu surullisten tapahtumien, kuten terroristi-iskujen ja maahanmuuttajien valitettavien kuolemien jälkeen.
Suurena haasteenamme on selvästikin se, että luomme dynaamiseen, muuttuvaan ja alati kasvavaan Eurooppaan uuden geopoliittisen ja demografisen tilan. Siksi haluan vielä tähdentää kaikkea sitä, mitä komission jäsen juuri sanoi tästä asiasta.
Olemme tehneet kovasti töitä viimeisten viiden vuoden ajan suojellaksemme ja turvataksemme kansalaisten perusoikeudet. Työn tuloksena voidaan pitää perusoikeuskirjan hyväksymistä, toimia rikosoikeudenkäyntien yhteydessä hyväksyttävien yhteisten takuiden myöntämiseksi kaikkialla unionissa ja eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa. Pidätysmääräyksellä turvataan yksi periaatteellisista oikeuksistamme eli yhteiskunnan oikeus jäljittää hellittämättömästi henkilöitä, jotka vaarantavat kansalaisten hengen ja turvallisuuden. Toki on muistettava myös rikosten ja erityisesti terrorismin uhrien suojelu.
Kaikissa prosesseissa, kuten tässäkin prosessissa, on muistettava katsoa tulevaisuuteen. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tämän vuoksi katson, että kaikkeen sellaiseen, mikä ei toimi, on saatava aikaan muutos. Meidän on äärettömän tärkeä saada aikaan muutos nykyiseen päätöksentekomenettelyyn ja siihen, että menettelyn vuoksi syntyy päällekkäisiä aloitteita, aikataulut venyvät yksimielisyyssääntöjen vuoksi ja niiden viivästysten vuoksi, joita aiheutuu yhteisön säännöstön saattamisesta osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Lisäksi meidän on vahvistettava ja hyödynnettävä jo toteutuneita saavutuksia. Siksi haluan painottaa ehdotusta, jonka tein vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskevasta mietinnöstä käytävässä vuosittaisessa keskustelussa ja joka koski toisen Tampereen ohjelman laatimista.
Olen myös sitä mieltä, että uudessa Euroopan perustuslakisopimuksessa on säilytettävä tämän alan sääntelyyn tähtäävästä luvusta henkivä toivo siitä, että lainsäädäntövälineet olisi saatava vastaamaan niitä todellisia vaaroja, jotka nykyään uhkaavat kansalaisten vapautta ja turvallisuutta.
Arvoisa puhemies, lopuksi kiitän vielä puheenjohtajavaltiota ja komission jäsentä siitä korvaamattomasta panoksesta, jonka olette antaneet yhteiskuntamme arvojen ja oikeuksien puolustamiseksi. Tämä yhteiskunta toivoo tältä laajentuneelta alueelta lisää vapauden tunnetta, ja vapaus vastaavasti turvataan turvallisuudella ja oikeudella. 
Evans, Robert (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi osoittaa kunnioitukseni komission jäsentä Vitorinoa kohtaan. Hän sanoi puheenvuoronsa alussa, että tämä olisi viimeinen mahdollisuus kuulla häntä. Toivottavasti se ei ole totta ja toivottavasti uuteen parlamenttiin palaavilla parlamentin jäsenillä on jälleen ilo työskennellä hänen kanssaan. Kollegat ovat varmasti samaa mieltä siitä, että hän on ollut yksi parhaimmista ja helpoiten lähestyttävistä komission jäsenistä. Hän on tehnyt tiiviisti työtä valiokuntamme kanssa vaikean asiakokonaisuuden ja haasteellisten aiheiden parissa.
Yhteisenä haasteenamme on suoda kaikille laajentuneen Euroopan kansalaisille mahdollisuus asua vapaasti turvallisessa maailmassa. Eurooppa on vain yksi osa tätä maailmaa. Toisinaan vaikuttaa siltä, että rakentelemme palapeliä emmekä edes tiedä, mitkä kaikki osat siihen kuuluvat. Vielä emme ainakaan tiedä, kuinka ne sopivat yhteen.
Jäsen Hernández Mollar puhui edessämme olevista syvään juurtuneista haasteista. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan on pidettävä haasteenaan sitä, että pystymme syvällisistä muutoksista huolimatta säilyttämään EU:n yli 400 miljoonan kansalaisen oikeudet liikkumiseen, kunnolliseen koulutukseen ja kunnolliseen kotiin.
Emme saa käyttää laajentunutta Eurooppaa tekosyynä sille, että rautaesiripun tilalle perustetaan jako rikkaisiin ja köyhiin kansoihin sekä rikkaisiin ja köyhiin maihin. Oikeuksien on oltava yhtäläiset missä päin tahansa uutta Eurooppaa henkilö asuu, mikä tahansa on hänen ihonvärinsä, etninen taustansa, uskontonsa ja olipa hänellä uskontoa tai ei.
Aikaisemmin iltapäivällä kuulimme toiselta puolelta salia muutamia fanaattisia puheenvuoroja kristinuskon valta-asemasta Euroopassa ja siitä, kuinka tärkeää se on. Vastustan tätä. Asia ei kuulu millään tavoin näihin keskusteluihin, sillä uskonto, sukupuoli, alkuperä tai ikä ei saisi vaikuttaa ihmisten oikeuksiin. Meidän on tehtävä kaikkemme suojellaksemme vähemmistöjä ja vapauttaaksemme heidät sorrosta. Tarkoitan esimerkiksi joidenkin Itä-Euroopan maiden romaniväestöjen oikeuksia.
Komission jäsen oli oikeassa todetessaan, että laajentuminen on todellinen haaste, ja se on haaste, jota emme ole vielä lainkaan ratkaisseet. Hän mainitsi ulkorajojen muodostaman haasteen. Kun yritämme valvoa näitä rajoja ja pysäyttää huumeiden ja aseiden välityksen, emme saa luoda muuria 25 varakkaamman maamme ja heti uusien rajojen takana olevien köyhempien valtioiden välille.
Arvoisa komission jäsen Vitorino, olen varma, että haluatte meidän tavoin varmistaa, että laajentuneessa Euroopassa vallitsee oikeudenmukaisuus. Puhuitte yhtiöistä ja yrityksistä. Keskustelua on jatkettava ja mukaan on otettava lehdistönvapaus. Sanomalehtiä ei pidä lakkauttaa, kuten joissakin maissa on tehty. On olemassa oikeus vapaaseen televisioon ja vapaisiin tiedotusvälineisiin; ei siis sellaisiin, joita hallitsevat muutamat, omia etujaan ajavat henkilöt.
Meillä on paljon tehtävää. Arvoisa komission jäsen, olette maininnut tänä iltapäivänä monia näistä tehtävistä. Mainitsen vielä muutaman lisää. Meidän on varmistettava, ettei sellaisia henkilöitä syrjitä, jotka haluavat liikkua ja käyttää oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen. Mainitsitte hysterian, jota joissakin lehdissä on asian yhteydessä ilmennyt.
Turvapaikkaoikeutta on vahvistettava, sillä me parlamentin ja komission jäsenet valvomme näitä oikeuksia: turvapaikkaoikeus on myönnettävä niille, jotka sitä tarvitsevat. Komissio on yksi perussopimusten ja näiden oikeuksien valvojista. Tulevaisuuteen voimme suhtautua jokseenkin optimistisesti. Jos kuulijoiden keskuudessa on joku, joka on valitsemassa uutta komission puheenjohtajaa, minun vaatimaton mielipiteeni on, että tehtävään olisi valittava teidät, komission jäsen Vitorino. Toivottavasti ehdotus otetaan huomioon. Kiitos kaikesta tekemästänne työstä, ja kiitos jäsen Hernández Mollarille ja muille valiokuntakollegoille kaikesta viime vuosina tehdystä työstä. 
Szent-Iványi (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan mahtavuus perustuu sen arvoihin: vapauteen ja solidaarisuuteen liittyvät arvot sekä Euroopan päättäväisyys kunnioittaa niitä. Tämän vuoksi Euroopan unioni on yksi onnistuneimmista ja houkuttelevimmista hankkeista. Käsillä oleva laajentuminen on osoitus tästä, sillä uudet jäsenvaltiot ja myöhemmin liittyvät maat ovat valinneet Euroopan pitkälti näiden arvojen ansiosta. Nyt puhumme vapaudesta – neljästä perusvapaudesta. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin seuraavaksi puhua yhdestä neljästä perusvapaudestamme, nimittäin työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta.
Laajentumista on juhlittu kaikissa jäsenvaltioissa muutaman viime kuukauden ajan, ja eilen sitä juhlittiin täällä parlamentissa. Saatoimme hyvillä mielin juhlia laajentumista; meillä oli siihen hyvä syy. Juhlien ylle lankesi kuitenkin pieni varjo: nykyisistä jäsenvaltioista vain kolme takaa työntekijöille vapaan liikkuvuuden ja ainoastaan yksi näistä maista – Ruotsi – tekee sen ehdoitta.
Hyvät kollegat, liberaalijäsenet vastustavat kaikkia työntekijöiden liikkumisvapauden rajoituksia, myös väliaikaisia rajoituksia. Syymme tähän ovat ensisijaisesti periaatteellisia ja toiseksi käytännöllisiä. Periaatteellisesti vastustamme sitä, että yhtä perusoikeutta rajoitetaan, ja periaatteessa meistä tuntuu siltä, että tällainen oikeuden rajoittaminen latistaa laajentumiseen liittyvää juhlatunnelmaa.
Vastustukseemme on myös käytännön syynsä, ja olen täysin samaa mieltä komission jäsenen Vitorinon kanssa. Pelot ovat liioiteltuja. Kaikki tutkimukset osoittavat, että työntekijöiden vapaata liikkuvuutta tai sen tarvetta ei ilmene kovinkaan laajalti. Unkarissa tiedetään varsin hyvin, että asia koskettaa hädin tuskin 2:ta prosenttia työvoimasta, nimittäin hyvin koulutettuja perheettömiä nuoria, joista 85 prosenttia toivoo työskentelevänsä ulkomailla vain vuoden tai kaksi.
Hyvät kollegat, jotakin muuta on tapahtumassa. Euroopan unioni haluaa kasvun ja kilpailun alueeksi, ja tähän pyritään Lissabonin prosessilla. Tätä tavoitetta on vaikea saavuttaa, jos emme yhtenäistä ja joustavoita työmarkkinoita. Ilman tätä Eurooppa ei koskaan saavuta Lissabonin prosessissa vuodelle 2010 asetettuja tavoitteita.
Jos työvoiman ei anneta liikkua tuotantokapasiteettien luo, tuotantokapasiteetit liikkuvat työvoiman luo. Työvoiman ja tuotantokapasiteetin välinen yhteys on myös pidettävä mielessä. Tämän vuoksi haluaisin puheeni lopuksi pyytää komissiota esittämään – komission julkilausuman muodossa – samankaltaisen kannanoton, jonka komission jäsen Vitorino esitti rajoitusten poistamisesta. Jäsenvaltioita pyydämme ottamaan asian kesäkuussa pidettävän neuvoston seuraavan kokouksen esityslistalle ja toimimaan ripeästi asian ratkaisemiseksi. 
Morera Català (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Vitorino, olen yhtä mieltä kanssanne siitä, että Euroopan kansalaiset toivovat Euroopalta enemmän, ja tulevaisuuden kannalta olisi mielestäni hyvä, jos vapautta ja turvallisuutta koskevassa komission tiedonannossa, jonka se aikoo esittää parlamentille, käsiteltäisiin kahta tärkeää näkökohtaa.
Olitte aivan oikeassa todetessanne, että vapauden takaamiseksi tarvitaan lisää turvallisuutta. Vapautta ei kuitenkaan pidä taata samalla tavalla kuin on tehnyt Yhdysvaltojen hallitus, joka liittää turvallisuuden ja vapaudenriiston toisiinsa. Jos haluamme enemmän Euroopalta, meidän on annettava vahvemmat takuut demokraattisista vapauksista ja vältettävä ajatusta siitä, että turvallisuus voidaan taata lisäämällä turvallisuuteen kohdistettavia voimavaroja ja ainoastaan siten, että vapauksia vähennetään. Terrorismin torjunta edellyttää mielestäni eurooppalaista tiedustelupalvelua ja poliisivoimien koordinointia koko Euroopassa. Näihin asioihin on kiinnitettävä enemmän huomiota.
Vapauksista on myös puhuttu, ja Euroopan parlamentti on maailman laajimman demokraattisen keskittymän vaikuttavin ilmentäjä. Minusta on kuitenkin selvää, että myös Euroopan unioniin kuuluvien ihmisten, alueiden ja kansojen vapaudet on taattava. Euroopan unionin on selkeästi myös tuomittava tšetšeeni- ja kurdikansoihin kohdistuvat verilöylyt sekä taattava valtiottomien kansojen oikeudet.
Ihmisten ja alueiden kieli, kulttuuri ja identiteetti on turvattava. Euroopassa ja tietyissä unionin jäsenvaltioissa – erityisesti omassa kotivaltiossamme – on tehty terrorismin tehokkaan torjunnan nimissä aloitteita, jotka eivät ole ainoastaan myönteisiä. Niiden varjolla on lakkautettu demokraattisia sanomalehtiä.
Olen valencialainen ja edustan kansaa, joka on osa Euroopan unionia. Mielestäni turvallisuutta ja vapautta puolustavan Euroopan on otettava huomioon kaikki niille kansoille ja alueille ominaiset vapaudet, joista Euroopan unioni koostuu. 
Zahradil (PPE-DE ). –
   Kun nyt puhumme turvallisuudesta, haluaisin käsitellä ulkoista turvallisuutta. Uusien jäsenvaltioiden on ehdottomasti osoitettava, että ne näkevät laajemman kokonaisuuden. Niiden on osoitettava, etteivät ne samaista Euroopan yhdentymistä rakennerahastoihin, vaikka niiden merkitystä usein liioitellaankin. Niiden on osoitettava, etteivät ne ajattele Euroopan yhdentymistä vain omien ongelmiensa kannalta. Niiden on osoitettava, että ne ymmärtävät, mistä Euroopan yhdentymisessä on kyse, ja kantavat vastuunsa Euroopan yhdentymisen edistämisestä.
Turvallisuudesta puhuttaessa olisi syytä muistaa, että turvallisuuteemme vaikuttaa lähiympäristömme, naapurimaamme, Pohjois-Afrikan maat ja Lähi-itä. Näissä maissa asuu miljoonia ihmisiä, jotka pitävät EU:ta tavoitteenaan, ja näissä maissa asuu miljoonia mahdollisia laittomia maahanmuuttajia. Tällaiset ihmiset joutuvat helposti fundamentalistien ja ääriliikkeiden vaikutuksen alaisiksi, ja he saattavat muuttua terrorismin välineiksi. Tämä on suurin uhkamme tänä päivänä.
Mikäli Euroopan unioni haluaa taata kansalaistensa turvallisuuden, sen on muun muassa vakautettava lähimpien naapureidensa taloutta ja politiikkaa nopeuttamalla niiden talouskasvua. Sen on myös vähennettävä mahdollista maastamuuttoa ja hillittävä radikaaliliikkeiden syntyä näissä yhteiskunnissa. Euroopan unionin on käytettävä uusia rahoituspuitteita arvioidessaan uudelleen kehitysyhteistyöpolitiikkaansa ja varmistettava riittävin voimavaroin varojen tehokas käyttö. Nämä ovat tosiasioita ja todellisia ongelmia, joihin on saatava ratkaisu. Minua todellakin huolestuttaa se, ettei näiden ongelmien ratkaisemista juurikaan auta, että laadimme Euroopan perustuslain kaltaisia abstraktisia ja henkeviä asiakirjoja. 
Vadai (PSE ).
   – Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, Euroopan sosiaalidemokraattien ryhmän nuorimpana jäsenenä ja Unkaria ja Karcagia edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä minulle on kunnia saada ilmaista mielipiteeni aiheesta, josta ei olisi voitu keskustella 15 vuotta sitten. Ei vain siksi, että 15-vuotiaan olisi ollut vaikea päästä Euroopan parlamentin jäseneksi, vaan myös siksi, että tuohon aikaan ei pidetty lainkaan mahdollisena sitä, että Unkari liittyisi Euroopan unionin tarjoamaan turvalliseen ja vapaaseen alueeseen.
Tilanteemme on ollut 2000-luvulla useasti ristiriitainen vapautemme ja turvallisuutemme kannalta. Kaikki haluaisivat välttyä haasteilta, jotka vaarantavat oman kansan turvallisuuden, mutta kukaan ei halua heikentää kansalaisoikeuksiamme tai niitä poliittisia ja sosiaalisia oikeuksiamme, jotka saimme 1700-luvulla ja jotka ovat vahvistuneet monien vallankumousten myötä. Niitä vahvistivat myös vuosina 1848 ja 1956 Unkarissa tehdyt vallankumoukset. Ristiriitatilanteita on vaikea ratkaista, mutta luulisin, että laajentuneen Euroopan unionin jäsenet löytävät niihin ratkaisun yhdessä Euroopan kansalaisten kanssa.
Turvanamme on turvallisuuteen perustuva eurooppalainen alue ja Schengen-sopimus. Sen lisäksi meidän on muistettava, etteivät Euroopan rajat ole samat kuin Euroopan unionin rajat. Tehdessämme unionista turvallista meidän on muistettava toimia solidaarisesti niitä kansoja kohtaan, joilla ei ole täällä tällä hetkellä edustajia. Euroopasta ja sen alueella olevasta Euroopan unionista voi tulla merkittävä ja vahva yhteisö vain silloin, jos se tuntee vastuunsa turvallisuuden takaamisessa sekä tuntee palavaa halua edistää vapautta.
Hyvät parlamentin jäsenet, minun ei tarvitse puhua teille siitä, kuinka sitoutuneita unkarilaiset ovat vapauteen, sillä te kaikki tunnette kansani. Minulta on usein kysytty, mitä unkarilaiset tuovat Euroopan unioniin. Tuomme muun muassa uskomme sekä valmiutemme toimia vapauden, tuvallisuuden ja solidaarisuuden periaattein toimivan Euroopan puolesta. 
Ludford (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluan ilmaista kunnioitukseni sitä työtä kohtaan, jota komission jäsen Vitorino on tehnyt viimeisten viiden vuoden aikana. Hän on todellakin toiminut loistavasti oikeus- ja sisäasioista vastaavana komission jäsenenä. Toivottavasti näemme häntä vastaisuudessakin; eikä vähiten siksi, että toivomme hänen auttavan meitä saavuttamaan oikeus- ja sisäasioiden alalla Lissabonin tavoitteen, jonka mukaan Euroopasta tehdään maailman dynaamisin ja kilpailukykyisin talousalue. Miksi meillä ei ole vastaavaa, vaikka Tampereen tavoitteeksi kutsuttavaa virallista tavoitetta, jonka mukaan laajentuneesta Euroopan unionista tehdään ihmisoikeuksien, kansalaisoikeuksien ja ihmisten turvaamisen kansainvälinen malliesimerkki?
Oikeus- ja sisäasioiden ministerit eivät suhtaudu yhtä innokkaasti vapauden kuin turvallisuuden lisäämiseen. Turvallisuus on yksi osa vapautta, sillä kukaan, joka ei ole turvassa, ei ole vapaa. Toisaalta myös vapaus on yksi osa turvallisuutta, ja kukaan ei ole turvassa, jos heidän yksityisyyttään loukataan, heidät vangitaan väärin perustein tai heitä syrjitään. Neuvosto ei kuitenkaan ole ilmaissut vastustavansa Guantánamo Bayn pidätyskeskusta ja yrittää tehdä Yhdysvaltojen kanssa lentomatkustajien tietojen välittämisestä sopimusta, joka rikkoo eurooppalaisia tietosuojalakeja. Kuten unkarilainen kollegani totesi, neuvosto on myös hyväksynyt vapaata liikkuvuutta rajoittavia toimia.
Liittymissopimuksiin sisältyy oikeus- ja sisäasioita koskeva turvalauseke, mutta siinä käsitellään ainoastaan vastavuoroista tunnustamista koskevien toimenpiteiden ja rikoslain puitepäätösten täytäntöönpanon valvontaa. Sellaista lauseketta ei ole olemassa, jolla voitaisiin tarkistaa, onko turvapaikanhakijoiden kohtelu puutteellista, kielletäänkö homoilta ja lesboilta yhtäläiset oikeudet tai kohdellaanko vähemmistökansoja väärin. Tarvitsemme menetelmän, jossa jatkuvien vertaisarvioiden avulla voimme vastavuoroisesti valvoa jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien laatua.
Maahanmuuttoa on hallinnoitava tulevaisuudessa paljon tehokkaammin. Jäsenvaltiot ovat sopineet useimmista yleisistä turvapaikkakäytännöistä, mutta niihin liittyvät turvallisuusnormit ovat alhaisempia. Laillisiin maahanmuuttajiin liittyvän paperisodan keventämiseksi on tehty todella vähän, ja huolestuttavaa on se, ettei monimuotoisuuden kunnioittamista pyritä edistämään aktiivisesti eikä sopeuttamiskäytäntöjen laatimisessa käytetä mielikuvitusta.
Eilinen kymmenen uuden lipun nostotilaisuus oli hieno ja koskettava, mutta yleisö oli kovin valkoihoista. Kotikaupunkini väestöstä kolmasosa kuuluu taustaltaan johonkin etniseen vähemmistöön. Meidän on palveltava koko väestöämme paremmin ja tehtävä se oikeudenmukaisella ja osallisuutta edistävällä politiikalla. 
McKenna (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, olen erittäin vahvasti samaa mieltä edellisen puhujan kanssa. Syyskuun 11. päivän tapahtumien seurauksena on runnottu läpi paljon epäoikeudenmukaista lainsäädäntöä. Tämä on suuri ongelma, sillä vaikuttaa siltä, että oikeusvaltion periaatteet on sysätty syrjään terrorismin torjunnan tieltä. Jos oikeusvaltion periaatteet sysätään syrjään ja jätetään huomiotta, se itse asiassa tarkoittaa, että terroristit saavat voiton toisella rintamalla.
Tänään äänestimme kolmatta kertaa periaatteessa samasta asiasta. Tämä on todella hälyttävää, sillä huomasimme, että neuvosto oli hyvin haluton hyväksymään parlamentin demokraattista tahtoa. Neuvosto selvästikin toivoi, että jos se esittäisi kysymyksen riittävän monta kertaa, se saisi haluamansa vastauksen.
PNR-asiassa on äärimmäisen tärkeää turvata kansalaisten oikeus tietosuojaan. Meille pitäisi mahdollisessa sopimuksessa taata samat oikeudet kuin Yhdysvaltojen kansalaisille. Tämä on olennainen seikka.
Kristinuskon ja islaminuskon vastakkainasettelu on todella ongelmallinen asia. Se ei ole hyväksyttävää. Euroopassa kaikkien kansojen on annettava asua vapaasti osana yhteiskuntaa olipa kyse muslimeista, kristinuskoisista tai ateisteista. Kaikilla pitäisi olla oikeus yhtäläisiin oikeuksiin.
Uusien jäsenvaltioiden kansalaisiin suhtaudutaan hyvin tekopyhästi. Jokaisessa 15 "vanhassa" jäsenvaltiossa on otettu käyttöön toimenpiteitä, joilla rajoitetaan uusien jäsenvaltioiden kansalaisten pääsyä maahan työntekijöinä, matkailijoina tai "vanhojen" jäsenvaltioiden sosiaalipalvelujen käyttäjinä. Tästä syntyy kaksinaismoralismia, mikä on melkoinen ongelma.
Lopuksi totean kolmansien maiden kansalaisista, että koko Euroopan unionissa on suurena ongelmana tämä "Euroopan linnoitus" -ajattelutapa, eli se, että pidämme ulkopuolella niin sanotut ei-toivotut: ei-valkoiset, ei-länsimaalaiset tai ei-kristityt. Kaikissa maissa on suurena ongelmana se, että koko ajan laaditaan entistä syrjivämpiä lakeja. Jopa Geneven sopimuksen kaltaiset välineet sysätään syrjään sillä verukkeella, että ihmiset saadaan pysymään Euroopan ulkopuolella. Aidoista on päästävä eroon. Euroopalle on annettava mahdollisuus avoimuuteen, ja meidän on autettava näitä ihmisiä. Meidän on mietittävä, miksi he pakenevat omista maistaan. Näin voimme taata kaikille rauhan, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden. 
Paisley (NI ).
    Arvoisa puhemies, sanon muutaman jäähyväissanan. Monet ovat luultavasti siitä iloisia ja jotkut ehkä surullisia. Itse en siitä välttämättä ilahdu, mutta nyt kun johdan Pohjois-Irlannin suurinta puoluetta, minulla on enemmän velvollisuuksia kotimaassani, ja minusta tuntuu, että minun on hoidettava ne etenkin nyt, kun keskustelua käydään tietyistä asioista.
Olen toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä viimeiset 25 vuotta ja ollut Pohjois-Irlannissa vaalien kärjessä. Olen ollut tyytyväinen, sillä olen saanut parlamenttiin valituista jäsenistä eniten ääniä.
Parlamentin toimivallan nopea lisääntyminen on tämän ajan poliittinen mysteeri. Mielestäni se ei kuitenkaan ole Euroopan kansojen parhaiden etujen mukaista. Euroopan itsenäisten valtioiden yhteistyö on murentunut laajentumisen myötä, ja tilalle on perustettu itsenäinen Euroopan supervaltio; uusi Baabelin torni.
Vielä emme ole nähneet, millaisia vaikutuksia on sillä ristiriidalla, joka syntyy Euroopan itsenäisten valtioiden vapaaehtoisesta yhteistyöstä ja näiden valtioiden diktatorisesta liittämisestä Euroopan supervaltioon. Menneisyydessä suurvallat ovat aina olleet kohtalokkaita rauhan kannalta. Viime vuosien sodat Balkanin niemimaalla unohdetaan sopivasti silloin, kun kaikkivaltiaan Euroopan kannattajat kertovat, että uusi Eurooppa on estänyt ja lopettanut sotia. Melkoista estämistä ja melkoista lopettamista.
Tämänkertainen laajentuminen aiheuttaa lukuisia ongelmia yleisesti talousalalla ja erityisesti maatalousalalla. Se, kuinka rankalla kädellä Euroopassa tehdään leikkauksia, jää nähtäväksi. Tuo päivä antaa vielä odottaa itseään.
Minua ilahduttaa erityisesti se, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa järjestetään kansanäänestys ja että Yhdistyneen kansakunnan tavallisille Euroopan kansalaisille annetaan oikeus ilmaista mielipiteensä tästä tärkeästä päätöksestä.
Euroopan manner ei ole isänmaamme, eikä se voi koskaan olla sitä. Euroopan kansoja ei ole muutettu, ne ovat luojan luomia. Tekipä syntinen ihminen mitä tahansa, Jumala on asettanut poikansa kuninkaiden kuninkaaksi ja herrojen herraksi. Hän on koko maailman kuningas ja ikuinen hallitsija ja valtias. 
Von Boetticher (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin korjata virheenne. Pöytäkirjasta varmasti selviää, että kollegani Pirker on luopunut kahden minuutin puheenvuorostaan, jotta minulle jää puheaikaa neljä minuuttia.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, 1. toukokuuta toteutunut Euroopan unionin itälaajentuminen 25 valtioksi ei tapahtunut yhdessä yössä, vaan se oli kymmenvuotinen prosessi, joka vaati todella paljon sekä vanhalta Euroopan unionilta että uusilta jäsenvaltioilta. Oikeus- ja sisäasioiden osalta voidaan todeta, että monet EU:n vanhojen jäsenvaltioiden kansalaisista pelkäsivät rikollisuuden lisääntyvän laajentumisen jälkeen. Tässä asiassa liittymisneuvottelut ja uusien jäsenvaltioiden todella aktiiviset yhteistyötoimet ovat auttaneet meitä edistymään todella paljon.
Kukapa olisi kymmenen vuotta sitten uskonut, että Saksan ja Puolan rajavartijat eräänä päivänä valvovat rajojaan yhteisissä ryhmissä? Uudet jäsenvaltiot torjuivat rikollisuutta ansiokkaasti myös omissa maissaan, ja vanhojen jäsenvaltioiden oli usein luovuttava ennakkoluuloistaan. Kohtaamme yhä enemmän uhkia etenkin kansainvälisen terrorismin vuoksi, ja siksi meidän on toimittava tulevaisuudessa yhä vahvemmin eurooppalaisina. New Yorkiin 11. syyskuuta tehtyjen iskujen jälkeen tapahtunut edistys yhteisessä oikeus- ja sisäpolitiikassamme jäi valitettavasti ainutkertaiseksi. Tuolloin tehtiin paljon päätöksiä ennätysajassa: eurooppalainen pidätysmääräys, yhtenäinen terrorismin määritelmä, jonka yhteydessä asetettiin puitteet rangaistuksille ja terrorismiin osoitettujen varojen jäädyttämiselle. Kiinnostus asiaan alkoi valitettavasti hiipua jo vuoden kuluttua, eikä parlamenttikaan onnistunut vahvistamaan edes Europolin rakennetta terrorismin torjuntaa varten.
Maat toimivat jälleen kukin tahollaan, ja kansallinen juonittelu valtasi alaa. Vasta Madridin surullisten pommi-iskujen jälkeen asia ilmestyi jälleen esityslistamme kärkeen. Neuvosto perusti nopeasti terrorismin koordinaattorin toimen, mutta sille ei valitettavasti annettu minkäänlaisia todellisia valtuuksia. Jäsenvaltiot eivät edelleenkään ole toteuttaneet toimenpiteitä, jotka hyväksyimme 11. syyskuuta 2001 jälkeen – eli lähes kaksi ja puoli vuotta sitten. Tästä voidaan päätellä, että parlamentti ja Euroopan unioni ovat tehneet läksynsä mutta jäsenvaltiot eivät, ja esityslistalle on jo otettu seuraavat unionin – laajentuneen unionin – kannalta tärkeät asiat. Viisumipolitiikkamme on yhtenäistettävä, ja yhtenä tavoitteena on oltava viisumitietojärjestelmän perustaminen. Rajojen suojeluun liittyvät normit on yhtenäistettävä ja niiden noudattamista on asetettava valvomaan Euroopan rajavalvontavirasto. Myös toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmä on saatava vihdoin valmiiksi. Europolin on osallistuttava entistä tiiviimmin kansallisiin rikosten torjuntatoimiin, ja sille on annettava lisää henkilöresursseja. Euroopan syyttäjäviranomaista tarvitaan hyvin pian, jotta pystymme tehokkaasti suojelemaan Euroopan unionia petoksilta.
Näissä olosuhteissa uusien jäsenvaltioiden on taisteltava entistä hanakammin korruptiota vastaan. Kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä on myös lisättävä, sillä terrorismia on torjuttava paitsi Euroopassa myös kaikkialla maailmassa.
Olemme tällä lainsäädäntökaudella tehneet monia asioita Euroopan kansalaisten turvallisuuden hyväksi. Neuvostolta vaadittavan yksimielisyyden ja itsekkäiden kansallisten pyrkimysten vuoksi moni asia jäi kuitenkin sikseen. Tämän vuoksi sellaista alaa tuskin onkaan, jolle perustuslakisopimuksen voimaantulo olisi yhtä tärkeää kuin oikeus- ja sisäasioiden täytäntöönpano. 25 jäsenvaltion EU pystyy torjumaan terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta vain silloin, jos omaksumme yksinkertaisemmat ja avoimemmat menettelytavat. Etenkin neuvoston on siirryttävä enemmistöpäätöksiin. Kun sopimus on tehty, talousarvion varoja olisi lisättävä merkittävästi, sillä maatalouden ja talousrakenteiden lisäksi myös turvallisuuden ylläpito on kallista. Toivonkin, että vastavalittu parlamentti tekee tässä asiassa rakentavaa ja erityisen määrätietoista yhteistyötä. Arvoisa komission jäsen Vitorino, ansaitsette kiitoksemme. Emme aina olleet samaa mieltä turvapaikka-asioista, mutta annoimme teille aina vahvan tukemme oikeus- ja sisäasioissa. Toivottavasti juuri tämä kirvoitti suosionosoitukset vasemmistolta, sillä se on osoitus siitä, että pystymme tulevaisuudessa toimimaan yhdessä entistä vahvempina. 
Karamanou (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, aluksi haluan ilmaista tyytyväisyyteni laajentuneen Euroopan parlamentin ensimmäiseen päätökseen, jonka se teki tänään. Parlamentti kumosi päätöksellään neuvoston yrityksen ottaa uudelleen käsittelyyn asia, joka koski sopimuksen tekemistä eurooppalaisten matkustajien henkilötietojen käsittelystä ja niiden välittämisestä lentoyhtiöiltä Yhdysvaltain ulkoasiainministeriölle.
Arvoisa komission jäsen, keskustelumme aiheena on tänään vapaus ja turvallisuus 25 valtion yhteisössä, ja aihe on suoraan yhteydessä Kreikassa tänä kesänä järjestettäviin olympialaisiin. Kisojen turvallisuus on aina ollut ainoa päänsärky jo muinaisista ajoista, ja jotta urheilijat ja katsojat saattoivat saapua turvallisesti Olympiaan, aselepo oli tärkein osa valmisteluja. Saattaa kuulostaa haaveilulta, mutta uskon, että paljon halvemmaksi tulisi, jos nykyäänkin painotettaisiin aselepo-ajatusta ja ihmisiä kasvatettaisiin rauhalliseen yhteiseloon. Näin saataisiin aikaan paljon pysyvämpiä tuloksia kuin sortovoimia tai sotilaallisia toimia lisäämällä. Vuoden 2004 olympialaiset ovat 25 valtion yhteisölle loistava tilaisuus levittää aselepo-ajatusta maailmanlaajuisesti. Tarkoitan tällä sitä, että erimielisyyksiä pyrittäisiin ratkaisemaan rauhan, yhteistyön ja vuoropuhelun ihanteiden sekä väkivallan torjunnan avulla.
Nykymaailmassa on todellakin entistä enemmän sokeaa väkivaltaa, vihaa ja terrorismia. Valokuvat vankien kidutuksesta ja nöyryytyksestä Irakissa osoittavat, kuinka raaoiksi ja julmiksi ihmiset voivat muuttua sodissa ja väkivaltaisuuksissa. Tämä myös osoittaa, mille tasolle olemme saaneet painovapauden ja millä tasolla se on pidettävä.
Arvoisa komission jäsen, kaksoistorneihin kohdistuneesta iskusta on lähes kolme vuotta, ja sen lisäksi, ettei terrorismia ole saatu kitkettyä, näyttää siltä, että tämä tilanne tekee nykyaikaisten demokratioiden edustajista ja ihmisistä, joita suojellaan perusvapauksin ja ihmisoikeuksin, entistä raaempia. Ymmärtävätkö poliittiset johtajat, että terrorismin torjumiseen ja turvallisuuden lisäämiseen tarvitaan toisenlainen strategia? 25 valtion Euroopan unionin on tarjottava vaihtoehtoinen ehdotus, uusi näkemys asiasta ja vastattava siihen ratkaisevaan kysymykseen, voiko sellaisella planeetalla olla turvallisuutta, jossa taloudellinen ja sosiaalinen kehitys on hyvin epätasaista ja demokratiasta, tieteestä ja tekniikasta saatava hyöty jaetaan eriarvoisesti.
Euroopan unionin turvallisuuden lisääminen ja turvallisemman maailman luominen edellyttää meiltä todellakin vaihtoehtoisia, ei-sotilaallisia toimintaperiaatteita ja strategioita, ja kansalaisten, etenkin naisten osallistumista on lisättävä. Toivomme, että uusi Euroopan perustuslakisopimus hyväksytään pian ja että se luo demokraattiset puitteet sille, että perusvapauksia ja turvallisuutta voidaan lisätä Euroopassa ja kaikkialla maailmassa.
Arvoisa komission jäsen, lopuksi minäkin haluan kiittää teitä poikkeuksellisesta työstä, jota te komission jäsenenä teette vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen edistämiseksi Euroopan unionissa. Tämä tehtävä on valitettavasti osoittautunut paljon vaikeammaksi kuin yhtenäismarkkinoiden tai yhteisen valuutan luominen. 
Thors (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sanomme juhlallisissa puheissamme, että olemme kaikki vähemmistöjä Euroopan unionissa. Hyvää tässä on se, ettei yksikään ryhmä voi sortaa toista ryhmää.
Vähemmistöjen oikeuksien valvonta oli tärkeä osa laajentumisneuvotteluita, mutta kielivähemmistöjä varten EU:lla ei ole minkäänlaista politiikkaa. Nykyisiltä ehdokasvaltioilta on vaadittu enemmän kuin edellisiltä. Kyproksen tilanne kansanäänestyksen jälkeen oli viimeisin osoitus siitä, että tarvitsemme vähimmäissäännöt etnisten ja kielellisten vähemmistöjen kohtelusta ja välttämättömistä oikeuksista. Siksi onkin tärkeää, että monimuotoisuuden kunnioitus ilmenee hyväksytystä perustuslaista ja että EU allekirjoittaa paitsi Euroopan neuvoston ihmisoikeusyleissopimuksen myös vähemmistöjä koskevat Euroopan neuvoston yleissopimukset: sekä puitesopimuksen että alueellisia kieliä koskevan peruskirjan.
Tällä tavoin EU saavuttaisi nopeasti tarvittavan mittapuun vähemmistöpolitiikassa. Vähemmistöjen oikeuksia koskevia loukkauksia olisi voitava käsitellä nykyisen perustamissopimuksen 7 artiklan mukaisesti, jonka nojalla jäsenvaltion omia oikeuksia voitaisiin pidättää, jos se loukkaa vähemmistöjen oikeuksia. EU:n on nyt aika mennä loppuun asti ja tunnustaa kielellinen monimuotoisuus sekä saada todellinen strategia tämän monimuotoisuuden kunnioittamista varten. 
Liepiņa (PPE-DE ).
   – Olen edellisten puhujien tavoin iloinen saadessani puhua täällä ensimmäistä kertaa. En aio puhua erityisesti Latvian sisäisestä tilanteesta enkä myöskään vähemmistöistä – siihen on aikaa muulloinkin – vaan Euroopasta kokonaisuutena.
Kuten olemme jo kuulleet, vapaus ilman turvallisuutta ei ole mahdollista, mutta nykyään vapauteen kohdistuvat uhat ovat hyvin erilaisia siitä, millaisia ne olivat lähimenneisyydessä. Vapauteen kohdistuvat uhat olivat aikaisemmin peräisin muista maista, mutta nykyään tämä ei enää päde Euroopassa.
Euroopan unioni on todiste tästä. Vapauteen kohdistuvat uhat tulevat omasta maastamme – väkivalta lisääntyy, järjestäytynyt rikollisuus, terrorismi ja korruptio ovat välittömimpiä vapauteen ja erilaisiin ihmisoikeuksiin kohdistuvia uhkia. Alamaailma on jo pitkään ollut vähät välittämättä rajoista, joten on erityisen tärkeää, että turvallisuusviranomaiset tekevät yhteistyötä Euroopan unionissa ja sen rajojen ulkopuolella.
Euroopan parlamentin on varmistettava kaikin mahdollisin tavoin, että yhteistyö toimii. Yksilöiden tuntema uhka ei ole enää nykyään pieni. Emme saa sallia sellaista tilannetta, jossa ihmisten ajatuksia ja toimia ohjaa pelko ja jossa olemme pelon vuoksi valmiita alistumaan ja sopimaan kompromisseista sellaisten ihmisten kanssa, jotka eivät kunnioita meitä. Vapauksien takaaminen edellyttää uhrauksia. Turvallisuus voidaan taata vain, jos vapaudesta hieman tingitään. Jos pidämme ihanteemme mielessä, kun keskustelemme siitä, kuinka paljon vapautta olisi rajoitettava turvallisuuden vuoksi – ja näitä keskusteluja ei pitäisi koskaan lopettaa – olemme oikealla tiellä. 
Cilevičs (PSE ).
   – Euroopan unioni – ja tänään voin vihdoinkin oikeutetusti sanoa "meidän unionimme" – on muutettu talousunionista unioniksi, jota kutsutaan arvoihin perustuvaksi unioniksi.
Kulttuurien, kielten ja uskontojen lisääntyvä monimuotoisuus on varmastikin yksi unionin perusarvoista. Ihmisoikeudet ovat yleismaailmallisia, ja ne on ulotettava koskemaan kaikkia ilman minkäänlaisia sukupuoleen, ikään, aineelliseen asemaan, etniseen taustaan, äidinkieleen tai kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää. Kansallisten vähemmistöjen oikeudet ovat kiistaton osa perusoikeuksia.
Rehellisesti puhuen sekä vanhoilla että uusilla jäsenvaltioilla, myös kotimaallani Latvialla, on tällä alalla vielä pahoja ongelmia. Nämä asiat olivat mukana Kööpenhaminan liittymisperusteissa. Tulevaisuudessa tiedämme, kuinka hyvin nämä perusteet täytetään, mutta mitä tapahtuu seuraavaksi?
Mielestäni meidän on lopetettava kaunopuheet ihmisoikeuksista ja siirryttävä pysyviin käytännön toimiin. Meidän on hyväksyttävä välineet, joilla valvotaan oikeudellisesti sitovia sääntöjä ja niiden täytäntöönpanoa. Tässä asiassa on jo otettu yksi erittäin tärkeä askel. Tänään on jo mainittu, että perustuslakiluonnokseen on sisällytetty perusoikeuskirja ja että perustuslakiluonnoksessa mainitaan vähemmistöjen oikeudet. Erityisesti on syytä mainita rotujen tasavertaisuudesta annettu direktiivi. Nämä ovat kuitenkin vasta ensi askeleita.
Tämänpäiväisen keskustelun aiheena on unionin kansalaisten vapaus ja tuvallisuus Eurooppalaisella vapauteen ja turvallisuuteen perustuvalla alueella vapauden, turvallisuuden ja tasa-arvon on kuuluttava kaikille – myös pakolaisille, maahanmuuttajille ja vierastyöläisille. Meillä on suuri työ edessämme. Uskon, että me eurooppalaisten edustajiksi valitut jäsenet onnistumme yhteistyössä muiden eurooppalaisten organisaatioiden, ensisijaisesti Euroopan neuvoston kanssa selviytymään tästä äärimmäisen merkittävästä haasteesta. 
Newton Dunn (ELDR ).
    Arvoisa komission jäsen, kuten tiedätte, järjestäytynyt rikollisuus leviää vahvasti. Toiminta on sijoittunut pääasiassa unionin ulkopuolelle, mutta se iskee kansalaisiimme ja ylittää unionin sisäisiä rajoja hyvin helposti. Heroiinia tuodaan ennätysmääriä, on kokaiinia, Internet on päivittäin yhä useampien tuhotöiden kohteena, ja laittomilla maahanmuuttajilla, naisilla ja lapsilla käydään kauppaa. Rahanpesutoiminta on todella yleistä ja väärennettyjä tavaroita ja valuuttoja on liikkeellä valtavia määriä. Tämä on teille aivan yhtä tuttua kuin minullekin. Tämä on todella pelottavaa.
Lainvalvontaviranomaisemme toimivat kuitenkin vain kansallisella tai paikallisella tasolla eivätkä voi ylittää unionin sisäisiä rajoja. Kansalliset poliitikot eivät saa kunniaa, jos he torjuvat rikollisuutta omien maidensa ulkopuolella. Kaiken kaikkiaan voidaan sanoa, että toimemme kansainvälisen rikollisuuden torjumiseksi ovat epäonnistumassa, ja siksi rikollinen toiminta yleistyy.
Annoin teille juuri kirjoituksen. Annoin siitä kopion myös lehdistölle tänään iltapäivällä pidetyssä lehdistötilaisuudessa. Sen aiheena on "Eurooppa tarvitsee FBI:n". Arvoisa komission jäsen, yhdyn muiden tunteisiin – olette ollut todella hyvä komission jäsen tällä alalla. Huolimatta siitä, jäättekö tänne vai vaihdatteko tehtävää, toivon, että autatte meitä saamaan liikkeelle kansalliset poliitikot, joilla ei tähän mennessä ole riittänyt tahtoa tarttua aseisiin, joita kansainvälisen rikollisuuden torjuminen edellyttäisi. 
Wittbrodt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi kertoa, kuinka kiitollinen olen puhemies Pat Coxille siitä, että hän kutsui presidentti Lech Walesan eiliseen lipunnostotilaisuuteen kotikaupunkini Gdanskin lipputankojen ääreen. Presidentti Walesa symboloi muutoksia, joilla Eurooppaan on saatu poliittinen vapaus.
Euroopan unionin tämänkertaisen laajentumisen myötä 450 miljoonan kansalaisen elinalue on nyt vapaampi, tuvallisempi, vakaampi ja kehittyneempi, eikä sille ole vertaista. Euroopan unionin tarjoama mahdollisuus jäsenyyteen sai entiset kommunistiset maat suoriutumaan valtavasta uudistustehtävästä ja näin täyttämään korkeammat perusteet, kuten Kööpenhaminassa asetetut perusteet. Tämä osoittaa sen, että jos yhteisön jäsenyyttä tavoittelevalle maalle tarjotaan selkeä mahdollisuus jäsenyyteen, se voi vaikuttaa maan koko sisä- ja ulkopolitiikkaan. Kyseessä on siis yksi tehokkaimmista unionin käytettävissä olevista välineistä, ja sen avulla voidaan laajentaa unionin kansalaisten vapauksia ja lisätä heidän turvallisuuttaan. Vaarana kuitenkin on, että Euroopan unioni keskittyy tämänkertaisen laajentumisen jälkeen ainoastaan tai ensisijaisesti yhdentymisprosessin vahvistamiseen eikä pyri aktiivisesti vaikuttamaan naapureihinsa. Näin ei saa käydä.
Uusista jäsenvaltioista, myös Puolasta, voisi olla tässä asiassa paljon apua. Haluankin korostaa, että on kiireellisesti laadittava politiikka Euroopan unionin etelä- ja itäpuolisia alueita varten, myös Turkkia varten. Vaikka monet poliittiset, kulttuuriset ja taloudelliset asiat vielä huolestuttavat, jäsenyyttä olisi edelleen tarjottava kaikille sellaisille maille, jotka ovat valmiita täyttämään Euroopan unionin jäsenyyden edellyttämät kriteerit.
Lopuksi haluan korostaa, että perustuslakiluonnokseen sisältyy säädöksiä, jotka koskevat tänään keskustelumme aiheena olevaa vapauden ja turvallisuuden lisäämisen politiikkaa, josta komission jäsen Vitorino puhui. Mielessäni on 58 artikla, joka koskee Euroopan unionia ja sen lähiympäristöä, sekä säännökset ratkaisevista vapauden ja turvallisuuden kunnioittamista koskevista pilareista. Haluankin todeta, että mielestäni perustuslakiluonnos olisi pantava täytäntöön mitä pikimmin. 
Santini (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Vitorino, kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta on keskittynyt viimeisten viiden vuoden ajan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseen, ja voimme todellakin sanoa, että suuria uudistuksia on tehty ja kansalaisten oikeuksien lisäämisessä on selvästi edistytty.
Kuten useat jäsenkollegani ovat todenneet, Euroopan unionin rajat ovat nyt siirtyneet idemmäs ja etelämmäs kohti Välimerta. Kokemuksiamme ja toteuttamiamme toimia on sovellettava näillä uusilla rajoilla ennen kaikkea kansalaisten turvallisuuden takaamiseksi. Schengen-järjestelmään voidaan siirtyä vasta sitten, kun saamme sille vahvat takeet; vahvemmat kuin meillä nyt on.
Rajavalvonta on yhteinen ongelma, ja jälleen on korostettava, ettei kyse ole yksittäisten reunavaltioiden huolenaiheesta. Europol ja Eurojust ovat ne välineet, joilla näitä synergioita voidaan hyödyntää, ja meidän on sitouduttava niiden tukemiseen. Toisin sanoen niille on siis myönnettävä riittävästi varoja. Vain tällä tavoin, kaikki yhdessä, voimme torjua vaarat, jotka uhkaavat vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta. Näitä ovat laiton maahanmuutto, ihmiskauppa, prostituutio, huumeet ja kansainvälinen järjestäytynyt rikollisuus. Tärkeimpänä velvoitteenamme on kuitenkin terrorismin torjunta.
Seuraavan vaalikauden jäseniä odottaa melkeinpä yhtä suuri haaste: todellisen eurooppalaisen kansalaisuuden saavuttaminen, nopeat turvapaikkamenettelyt ja kaikille myönnettävä todellinen vapaa liikkuvuus ja tasavertainen mahdollisuus siihen.
Puheeni ja parlamenttikauteni lopuksi haluan kiittää komission jäsentä Vitorinoa, mutta imartelut sikseen. Kun saavuin tänne vuonna 1994, minulle sanottiin, että ollakseni hyvä Euroopan parlamentin jäsen, minun olisi päivittäin arvosteltava komissiota ja ehkä kiisteltävä sen kanssa. Minä en siinä onnistunut; joko en ole hyvä Euroopan parlamentin jäsen tai te, komission jäsen Vitorino, olette hyvä komission jäsen. Jälkimmäinen lienee oikea vastaus. 
Coelho (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan unionissa on alkanut uusi historiallinen vaihe, kun sen väestömäärä on nyt kokonaisuudessaan yli 450 miljoonaa asukasta. Unionimme, joka on nyt laajentunut 25 maahan, on laajentunut poliittisesti, maantieteellisesti ja taloudellisesti. Olemme alkaneet ajatella yhteisiä etujamme talouden ja sisämarkkinoiden alalla ja jakaa vastuuta, jota edellyttävät vakauteen ja turvallisuuteen kohdistuvat uhat, jotka eivät pysy rajojen sisäpuolella. Tarkoitan terrorismia, järjestäytynyttä rikollisuutta, laitonta maahanmuuttoa, huumekauppaa ja ihmiskauppaa.
Huolestuttavana ongelmanamme on nyt terrorismi, ja sen käsittely olisi asetettava aivan ensisijaiseksi tavoitteeksi. Se uhkaa turvallisuutta, demokratioitamme kulttuuriamme. Tarkemmin sanottuna se on uhka ihmisarvon, vapauden, demokratian, tasa-arvon, lain ja ihmisoikeuksien kunnioittamiselle. Euroopan unionin on tehtävä kaikkensa kansalaistensa suojelemiseksi, rajavalvonnan tiukentamiseksi ja matkustusasiakirjojen turvallisuuden parantamiseksi. Tätä varten sen on otettava käyttöön ja perustettava viisumijärjestelmät ja Schengenin tietojärjestelmä (SIS-II).
Tässä vaiheessa haluaisin jälleen kerran korostaa, että turvallisuuden lisäämisessä on aina otettava huomioon eurooppalaisen alueen kaksi muuta näkökohtaa, vapaus ja oikeus. Myös oikeus- ja sisäasioiden ala koki suuren muutoksen 1. toukokuuta. Nyt on otettu käyttöön uusi toimielinkehys: parlamentti osallistuu viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa yhteispäätöksiin ja neuvosto ottaa käyttöön määräenemmistöpäätökset. Parlamentti saa toivottavasti sellaisen aseman, että se voi tehokkaammin vaikuttaa neuvoston toistuviin viivästymisiin, joista monet puhujat, myös jäsen von Boetticher, ovat täällä maininneet.
Tänään läsnä oleva komission jäsen Vitorino ansaitsee kiitokset, joita hän on saanut tällä alalla tekemästään loistavasta työstä ja myönteisestä suhtautumisesta yhteistyöhön parlamentin kanssa. Toivon, että hänelle myönnetään hänen täällä tekemänsä loistavan työn ansiosta entistä enemmän vastuuta Euroopan yhteisössä.
Protasiewicz (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, liikkumisvapautta koskeva oikeus, eli oikeus valita asuinpaikkansa sekä ammatin että yksityiselämän kannalta, on ollut unionin alkuajoista asti yksi sen kansalaisten tärkeistä perusvapauksista ja oikeuksista. Tämä oikeus ja vapaus on vahvistettu perussopimuksissa, ja se sisältyy myös perusoikeuskirjaan. Sillä on omat hyvin käytännönläheiset sovelluksensa. Tarkoitan sisäisten rajatarkistusten lakkauttamista ja kaikkien sellaisten hallinnollisten esteiden poistamista, jotka haittaavat asumaan asettumista tai työpaikan vastaanottamista missä tahansa koko unionin alueella.
Uusien jäsenvaltioiden kansalaiset ovat voineet 1. toukokuuta lähtien matkustaa Euroopan unionissa ilman passia. He ovat hyödyntäneet tätä oikeutta nopeasti ja nauttineet siitä ensimmäisestä päivästä lähtien. Se antaa heille tunteen, että he todella kuuluvat yhteisöön, vaikka heidän vielä onkin todistettava henkilöllisyytensä rajoilla. Unionin uusien jäsenvaltioiden kansalaiset ymmärtävät, että vapaata liikkuvuutta koskevan oikeuden osittainen rajoittaminen on heidän osaltaan oikeutettua siihen asti, kunnes maiden hallitukset ovat valmiita osallistumaan täysimääräisesti Schengenin tietojärjestelmään.
Samaa ei voida sanoa rajoituksista, joita useat hallitukset ovat asettaneet työmarkkinoille pääsylle. Näille päätöksille ei ole järkeviä perusteita. Niiden taustalla on yksinomaan liioiteltu pelko tai kylmät poliittiset laskelmat, joita on tehty seuraavia kansallisia parlamenttivaaleja ajatellen. Siitä, että uusista jäsenvaltioista virtaisi valtava määrä työnhakijoita vanhoihin Euroopan unionin jäsenvaltioihin, ei ole minkäänlaisia empiirisiä todisteita. Esimerkiksi tulokset riippumattomien tutkimuskeskusten tekemistä tutkimuksista, joita komission jäsen Wallström esitteli, ovat täysin päinvastaisia. Taloudellisista syistä tapahtuva maahanmuutto uusista unionin jäsenvaltioista vanhoihin jäsenvaltioihin tuskin ylittää 1:tä prosenttia kymmenen uuden jäsenvaltion väestöstä. Aikaisempien laajentumisten yhteydessä taloudellisista syistä tapahtuva maahanmuutto pikemminkin väheni kuin lisääntyi. Näin tapahtuu tällä kertaa. Uusien jäsenvaltioiden kansalaiset haluavat löytää työtä omista maistaan, ja he uskovat, että unionin jäsenyys auttaa heitä siinä.
Käytänkin tilaisuutta hyväkseni ja pyydän, että työmarkkinoille pääsyä koskevat rajoitukset poistetaan mahdollisimman pian. Tämä ei suinkaan olisi katastrofaalista vanhojen jäsenvaltioiden kannalta. Euroopan unionin uudet jäsenet pitäisivät tätä myös selvänä merkkinä siitä, että heilläkin on kaikki samat oikeudet ja vapaudet kuin kaikilla muillakin Euroopan unionin kansalaisilla. 
Brejc (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan jäsenenä osallistuin perustuslakisopimuksen laatimiseen. Käytän tilaisuutta täten hyväkseni ja esitän toivomuksen, että uusi perustuslaki hyväksytään tänä vuonna ja että menettelyt, joilla perustuslaki vahvistetaan jäsenvaltioissa, toteutetaan kohtuullisen ajan kuluessa. Valmistelukunnan jäsenenä halusin erityisesti, että ihmisoikeuksia ja vapauksia koskeva perusoikeuskirja sisällytetään osaksi perustuslakisopimusta. Tämä ei ole tärkeää ainoastaan peruskirjan ja sen merkityksen kannalta Euroopan unionissa vaan siksi, että perusoikeuskirjalla on erityinen symbolinen merkitys ihmisille, jotka ovat kotoisin entisistä sosialistivaltioista. Perusoikeuskirja on tärkeä myös euroskeptikoille, jotka huomaavat, että se kattaa yleisesti enemmän ihmisoikeuksia ja vapauksia kuin omat perustuslakimme. Slovenian perustuslaki on kuitenkin mielestäni erityisen hyvä.
Tämä on samalla selvä merkki siitä, että olemme liittyneet sellaisten demokraattisten valtioiden yhteisöön, jotka kunnioittavat ja suojelevat ihmisoikeuksia ja vapauksia. Näen Euroopan kukoistavana yhteisönä, jossa rauha, hyvinvointi sekä ihmisten ja omaisuuden turva eivät ole vain poliittisia iskulauseita vaan osa todellisuutta. Meidän on tehtävä kaikkemme varmistaaksemme, etteivät terrorismi ja rikollisuus laajene vaan vähentyvät perusteellisesti. Euroopan unionissa ei tarvita suuria uusia byrokraattisia järjestöjä vaan tiivistettyä yhteistyötä jäsenvaltioiden poliisivoimien välille. Terrorismin ja rikollisuuden torjuntaa varten tarvitsemme mahdollisimman yhtenäiset käytännöt, ja turvallisuuspalvelujemme tehokkuutta on lisättävä yhteisin toimin. Meidän on myös tärkeä tehdä yhteistyötä, jotta Euroopan unionin ulkorajoja valvotaan tehokkaasti, ja tasapainottaa tukea niille valtioille, joilla on tässä asiassa suurin taakka kannettavanaan.
Slovenia on rauhallinen ja turvallinen maa, jossa ihmiset voivat kulkea kaupunkien kaduilla turvallisesti jopa pimeällä. Tiedämme hyvin, että monilla Euroopan alueilla se ei ole turvallista. Siksi ilmoitankin toivovani, että talouden, tieteen ja yleisen yhteiskuntakehityksen lisäksi Euroopan unionissa kiinnitetään erityisesti huomiota sen kansalaisten turvallisuuteen ja heidän omaisuutensa suojeluun. 
Vitorino,
   .  Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti. Ensin haluan esittää henkilökohtaisen kiitokseni niille parlamentin jäsenille, jotka sanoivat minulle kohteliaisuuksia. Minulla on ollut kunnia toimia ensimmäisenä oikeus- ja sisäasioista vastaavana komission jäsenenä. On ollut todella palkitsevaa tehdä näin tiivistä ja hedelmällistä yhteistyötä parlamentin ja erityisesti kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kanssa.
Kyseessä ei ole pelkkä uskon asia. Kyse on siitä, että uskomme syvästi siihen, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue toimii tulevina vuosina Euroopan yhdentymisprosessin kantavana voimana. Olen varma, että parlamentin jäsenet palaavat kesäkuussa äänestäjiensä pariin ylpeinä siitä, mitä he ovat tehneet tällä alalla kuluneen viiden vuoden aikana.
Arvoisa puhemies, olette toiminut puhemiehenä useimmissa niissä parlamentin istunnoissa, joihin olen osallistunut, ja tunnenkin itseni etuoikeutetuksi, koska olette toiminut henkilökohtaisena puhemiehenäni. Suuret kiitokset.
Puhemies.
   Parlamentissa vallitsee selvästi sydämellinen ilmapiiri. Minäkin voin allekirjoittaa sen, että komission jäsen Vitorino on aina tehnyt loistavaa yhteistyötä parlamentin kanssa, ja yhdyn kaikkien muiden esittämiin kiitoksiin.
Haluan vielä hyvin lyhyesti todeta, että minulla on ollut ilo ja suuri kunnia toimia parlamentin puhemiehenä tässä istunnossa, johon osallistui 25 maan kansalaisten edustajat.
Keskustelu on päättynyt. Seuraava istunto pidetään huomenna keskiviikkona 5. toukokuuta klo 10.00–13.00.
(1) 

