Pasiruošimas Europos Vadovų Tarybos susitikimui (gruodžio 16-17 d.) - Nuolatinio krizių valdymo mechanizmo euro zonos finansiniam stabilumui apsaugoti sukūrimas (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - bendros diskusijos dėl:
Tarybos ir Komisijos pareiškimų dėl pasiruošimo Europos Vadovų Tarybos susitikimui (2010 m. gruodžio 16-17 d.),
S. Bowles pateikto klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto vardu dėl nuolatinio krizių valdymo mechanizmo euro zonos finansiniam stabilumui apsaugoti sukūrimo (B7-0659/2010).
Olivier Chastel
einantis Tarybos pirmininko pareigas. - (FR) Pone pirmininke, Komisijos pirmininke, Komisijos nary, gerbiami nariai, Tarybos vardu norėčiau jums, pone pirmininke, padėkoti už šią galimybę atvykti į Parlamentą ir pristatyti jums klausimus, kuriuos aptars Europos Vadovų Taryba.
Kaip visi sako, rytoj ir poryt vyksiantis Europos Vadovų Tarybos susitikimas turės lemiamą reikšmę stiprinant Ekonominės ir pinigų sąjungos ekonominį ramstį. Pagrindinis darbotvarkės punktas, beje, bus finansinio stabilumo įtvirtinimas. Gyvename ypatingais laikais, sukėlusiais ir toliau keliančiais nemažus iššūkius ir vyriausybėms, ir piliečiams. Turime padaryti viską, kas reikalinga, siekdami užtikrinti, kad dabartinfinansų krizbūtų įveikta ir būtų atkurtas pasitikėjimas.
Nuo pat krizės pradžios parodėme ryžtą imtis reikiamų priemonių finansiniam stabilumui išsaugoti ir skatinti grįžti prie tvaraus ekonominio augimo. Beje, per krizę paaiškėjo, kad euro zonos stabilumui išsaugoti reikalinga papildoma priemonė. Turėjome sukurti ad hoc priemonę, kurią ką tik panaudojome Airijai paremti. Nepaisant to, mums tikrai reikia nuolatinės priemonės, skirtos vidutiniam laikotarpiui.
Šiuo tikslu, artimai konsultuojantis su Europos Vadovų Tarybos pirmininku, rytoj ryte vyksiančiame kitame Europos Vadovų Tarybos posėdyje Belgijos vyriausybpateiks pasiūlymą dėl sprendimo pakeisti Sutartį siekiant sukurti priemonę visos euro zonos finansiniam stabilumui apsaugoti iš dalies pakeičiant 136 straipsnį. Europos Vadovų Taryba bus raginama duoti sutikimą šiam sprendimo projektui ir pradėti Europos Sąjungos sutarties 48 straipsnio 6 dalyje numatytą supaprastintą peržiūros procedūrą. Tikslas - kad sprendimas būtų oficialiai patvirtintas 2011 m. kovo mėn., o įsigaliotų 2013 m. sausio 1 d.
Be to, spalio mėn. Europos Vadovų Tarybos patvirtinto Ekonomikos valdysenos darbo grupės pranešimo įgyvendinimas - svarbus žingsnis siekiant didesnės fiskalinės drausmės, platesnės ekonomikos priežiūros ir visapusiškesnio koordinavimo. Šis klausimas, kuriam teikiame didelę reikšmę, dabar svarstomas Parlamente ir Taryboje ir iki kitos vasaros turėtų būti baigtas.
Galiausiai norėčiau pabrėžti naujos ekonomikos augimo ir užimtumo strategijos "Europa 2020" svarbą - stengiantis įveikti krizę ši strategija atlieka svarbų vaidmenį. Tarybai pirmininkaujanti Belgija įsipareigojo tęsti jos įgyvendinimą, kad būtų nutiestas kelias tvariam ekonomikos atsigavimui.
Be šių ekonominių klausimų norėčiau aptarti dar du dalykus. Europos Vadovų Taryba spręs apie ES santykius su strateginiais partneriais. Užsienio reikalų taryba, kuriai pirmininkauja baronienC. Ashton, parengpažangos ataskaitas apie tris iš savo partnerių - Jungtines Valstijas, Kiniją ir Rusiją. Todėl Europos Vadovų Taryba atidžiai klausysis, kaip baronienC. Ashton pristatys ES santykius su jos strateginiais partneriais. BaronienC. Ashton taip pat bus raginama šį požiūrį taikyti ir kitiems partneriams, pvz., Ukrainai, Afrikai, Indijai ir Brazilijai, ir 2011 m. kovo mėn. pateikti ataskaitą, kurioje būtų aprašoma, kaip ji palaiko ryšius su mūsų partneriais.
Paskutinis mano aptariamas dalykas susijęs su Juodkalnijos pateikta paraiška stoti į Europos Sąjungą. Bendrųjų reikalų taryba teigiamai įvertino Komisijos nuomonę dėl Juodkalnijos. Ši šalis padarpažangą įgyvendinama Kopenhagos Vadovų Tarybos susitikime nustatytus politinius kriterijus, taip pat stabilizavimo ir asociacijos proceso reikalavimus. Nepaisant to, reikia toliau dėti pastangas, ypač siekiant įgyvendinti septynis pagrindinius prioritetus, išdėstytus Komisijos nuomonėje. Atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, Taryba rekomendavo suteikti Juodkalnijai šalies kandidatės statusą ir šį klausimą svarstys Europos Vadovų Taryba.
José Manuel Barroso
Komisijos pirmininkas. - Pone pirmininke, Tarybos pirmininke, gerbiami nariai, šios savaitės Europos Vadovų Tarybos susitikime daugiausia dėmesio bus skiriama dviem pagrindiniams tikslams: susitarti dėl pagrindinių būsimojo nuolatinio Europos stabilumo mechanizmo euro zonai ypatumų ir dėl mažo Sutarties pakeitimo, kurį įtvirtinus šis mechanizmas bus teisiškai nepajudinamas. Todėl viliuosi ir tikiuosi, kad šiame Europos Vadovų Tarybos susitikime daugiausia dėmesio bus skiriama rezultatams, tvirtam kursui nustatyti ir sutarimui stiprinti. Be to, pasiekdama susitarimą Europos Vadovų Taryba parodys vienybės, solidarumo ir nedviprasmiškos paramos Europos projektui ženklą, tačiau tam pasiekti prireiks daug sunkaus darbo.
Visi žinome, kad šiuo metu Europos Sąjunga ir ypač euro zona turi daug ką prarasti. Daug žmonių iš Europos Sąjungos laukia atsakymų: rinkos laukia vieno atsakymo, mūsų partneriai pasaulyje - kito, tačiau svarbiausia, kad atsakymo laukia mūsų piliečiai. Ko jie tikisi? Kaip geriausiai juos įtikinti? Man atsakymas aiškus. Turime parodyti, kad Europos Sąjunga kontroliuoja įvykius, kad turime veiksmų kursą, kurio laikomės, ir kad kalbame vienu balsu, o veikiame taip pat vieningai. Ko mums nereikia, tai vadovų grožio konkurso, skirtingų scenarijų kakofonijos ar pareiškimų, po kurių nesiimama veiksmų.
Taip, turime įveikti rimtus iššūkius, bet jeigu atsitrauktume ir pažvelgtume į faktus, tai Europos Sąjunga tuos iššūkius šiais metais puikiai įveikia. Susidūrėme su dviem konkrečiais Graikijos ir Airijos klausimais. Abiem atvejais priėmėme reikiamus sprendimus. Tikrovta, kad abiem atvejais ES turėjo galimybę veikti, tačiau turime įgyvendinti plačias reformas siekdami užtikrinti, kad tokių atvejų ateityje nekiltų.
Būtina sąlyga siekiant tai užtikrinti - tikroji Europos ekonomikos valdysena. Todėl ekonomikos valdysenos paketas turėtų būti laikomas svarbiausia sudedamąja dalimi sistemoje, kuri europiečiams ir rinkoms teikia pasitikėjimo, kad reikiamos sistemos veikia. Tikiuosi, kad šis Parlamentas šiems Komisijos pasiūlymams ir toliau teiks pirmenybę, kad iki kitų metų vidurio juos būtų galima visapusiškai įgyvendinti.
Būsima mūsų sistema bus pagrįsta asmeninėmis ir bendromis pastangomis, atsakomybe ir solidarumu. Šia kryptimi einame greitai. Kartu reikia įtvirtinti valstybių finansus. Norint atkurti ekonomikos augimui būtiną pasitikėjimą reikia patikimų valstybių finansų. Daugelyje valstybių narių dabartinfiskalinės politikos kryptis daro didelę įtaką ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui, todėl reikia taisomųjų priemonių.
Žinoma, siekdami skatinti ekonomikos augimą turime skirti dėmesio ne tik fiskaliniam konsolidavimui - įgyvendindami strategiją "Europa 2020" kuriame būsimojo Europos ekonomikos augimo pagrindą. Tai Europai atveria tikras ekonomikos augimo galimybes. Matau, kaip vis daugiau valstybių narių ima visapusiškai naudotis strategijos "Europa 2020" teikiamomis galimybėmis. Tęskime šį darbą spartindami ekonomikos augimą stiprinančias reformas. Jeigu strategija "Europa 2020" bus vertinama rimtai, ji galės mūsų vietos, nacionalinę ir Europos ekonomiką nukreipti rytojaus ekonomikos augimo šaltinių linkme.
Labai stengiamės per mėnesį pateikti pirmąją metinę ekonomikos augimo apklausą. Tikiu, kad tai šiais metais Parlamentui irgi bus viena iš svarbiausių temų. Ne mažiau svarbi tema bus ir būsimasis ES biudžetas, ir tai, kaip panaudoti dideles jo galimybes siekiant padidinti ekonomikos augimą ir kurti darbo vietas.
Be to, turime įvertinti savo bankininkystės sistemą ir imtis reikiamų veiksmų siekdami užtikrinti, kad bankai galėtų tinkamai finansuoti ekonomiką, ypač MVĮ. Ekonomikos stabilizavimo srityje daugelis mūsų priemonių buvo ad hoc arba laikinos. Dar vienas svarbus mūsų plačių reformų metodo elementas turi būti nuolatinis stabilumo mechanizmas.
Tai - Europos stabilumo mechanizmo tikslas. Po intensyvių konsultacijų, kurios pavyko labai gerai, praėjusio mėnesio pabaigoje sugebėjome pateikti šio mechanizmo planą. Tikiu, kad šią savaitę jį patvirtins Europos Vadovų Taryba, nors tikslius kontūrus reikės nubrėžti per ateinančias savaites.
Mechanizmas turėtų būti sustiprintas ir priėmus sprendimą toliau siekti, kad būtų nedaug ir koncentruotai pakeista Sutartis. Kadangi dabar valstybės narės sutaria eiti Sutarties keitimo keliu, šis metodas turi būti greitai įgyvendintas. Sutarties keitimo tikslas labai konkretus. Tai - paprastas, pragmatiškas pakeitimas siekiant patenkinti konkretų poreikį. Jam įgyvendinti reikia viso labo paprasto pakeitimo. Taigi atsispirkime pagundai šį klausimą per daug sukomplikuoti arba jį dirbtinai susieti su kitomis temomis ir nesiblaškydami atlikime turimą uždavinį. Eurui paremti egzistuoja didžiulpolitinvalia. Laikinasis mechanizmas, o dabar - ir nuolatinis mechanizmas yra svarbiausi sprendimai, rodantys, kad valstybės narės kaip niekada anksčiau nori visomis išgalėmis užtikrinti euro stabilumą ir reputaciją.
Visi šie elementai - ekonomikos valdysena, fiskalinis konsolidavimas, ekonomikos augimą stiprinančių reformų užtikrinimas, našūs bankai, Europos finansinio stabilumo priemonir ją pakeitęs Europos stabilumo mechanizmas - tarpusavyje susiję. Juos reikia vertinti kaip artikuliuotai sudėliotą visumą, kad būtų sukurtas visapusiškas krizės sprendimo būdas ir užtikrinta, kad jokia panaši kriznebeįvyktų.
Veiksmai, kurių imasi Europos centrinis bankas, žinoma, yra gyvybiškai svarbus įnašas šiam tikslui pasiekti.
Visi sutinka, kad veiksmai, kurių imtasi šiais metais, akivaizdu, Graikijos ir Airijos atžvilgiu, naudingi ir platesniems visos Europos Sąjungos ir visų jos valstybių narių interesams. Jie tvirtai grindžiami pagrindiniais principais - solidarumu, kolektyvine atsakomybe, rizikos pasidalijimu ir abipusės paramos teikimu sunkiais laikais. Žinau, kad šie principai šiam Parlamentui labai artimi. Jie artimi ir man, tad suprantu, kodėl sklandkitos idėjos, kuriomis buvo siekiama šiuos principus įgyvendinti kitokiomis priemonėmis.
Šiuo klausimu leiskite aiškiai pasakyti: pačios euroobligacijos yra įdomi idėja. Komisija šią idėją pati pateik2008 m., vertindama pirmuosius dešimt Ekonominės ir pinigų sąjungos metų, bet dabar esame krizinėje padėtyje ir šiai krizei įveikti jau turime finansinių priemonių, pvz., Europos finansinio stabilumo priemonę. Šios priemonės anaiptol neišnaudotos, jos gali būti tobulinamos ir pritaikomos daugiau greičiau negu bet kokios alternatyvos, kad ir kokios įdomios jos būtų.
Tad nors ir suprantu, kad norite svarstyti kiekvieną galimą sprendimą, dabar laikas nedelsiant imtis veiksmų. Ateičiai šios idėjos nenumarinkime, tačiau šiuo etapu susitelkime į tai, kaip pasiekti valstybių narių sutarimą ir kaip tai padaryti greitai ir ryžtingai.
Dirbkime kartu, kad šiuos metus užbaigtume pasiųsdami pasitikėjimo žinią: Europos Sąjunga turi bendrą savo ekonomikos viziją ir ją įgyvendina. Padarykime tai aiškiai jausdami savo tikslą ir aiškiai jį suformuluokime: tvirta ir stabili euro zona vis glaudesnėje Europos Sąjungoje.
Pirmininkas
- Norėčiau padėkoti einančiam Tarybos pirmininko pareigas O. Chasteliui ir Komisijos pirmininkui J. M. Barroso už jų įžangą į diskusiją. Kalbame apie labai svarbų dalyką. Įveikti krizę ir kurti darbo vietas - didžiausias mūsų piliečių prioritetas. Rytoj ir poryt Europos Vadovų Taryba dėmesį pirmiausia skirs būtent šiam klausimui.
Joseph Daul
PPE frakcijos vardu. - (FR) Pone pirmininke, ponios ir ponai, šią savaitę prasidėsiantis Europos Vadovų Tarybos susitikimas vyks ypatingomis aplinkybėmis: vyksta spekuliaciniai išpuoliai prieš eurą, atgijo euroskepticizmas ir pradedami svarstymai apie Europos finansus, o šis Parlamentas rengiasi balsuoti dėl 2011 m. biudžeto.
Šios aplinkybės, žinoma, glaudžiai tarpusavyje susijusios. Euro krizir solidarumo priemonės turi poveikį Europos žmonių perkamajai galiai - jie abejoja, ar visos šios pastangos apsimoka, ar jos kur nors veda, iš kur atsirado euroskepticizmas, netgi šalyse, kurios iki šiol tradiciškai palaikEuropą. Šiuo reiškiniu spekuliuoja populistinės ir ekstremistinės politinės grupuotės, mintančios baime ir pagunda išstoti ir likti vieniems, tačiau atsidūrusios valdžioje stebuklingo vaisto jos neturi.
Pradėsiu nuo euro, kurį turime ginti ir stiprinti, kartu pateikdami sau keletą esminių klausimų.
Pirmasis mano klausimas: ar Europa kada nors turėjo tokią stabilią valiutą kaip euro? Tai sakau tiems, kurie jaučia nostalgiją nacionalinėms valiutoms: žingsnis atgal Europai turėtų katastrofiškų padarinių.
Antrasis mano klausimas: kas slypi už išpuolių, kurie jau keletą mėnesių vykdomi prieš eurą? Kas pasirengęs laimėti iš nusikaltimo, jeigu galiu taip pavadinti? Nesu konspiracijų teorijų šalininkas, bet kalbėdamasis su politiniais lyderiais ir finansų analitikais matau, kad mūsų problemų keliai susieina prie vieno šaltinio. Kada mes pasimokysime? Manau, kad su savo draugais turėtume pakalbėti tiesiogiai.
Trečiasis mano klausimas: kodėl euro vis dar kainuoja daugiau nei 1,30 USD? Tai smarkiai kliudo mūsų eksportui, visi sako, kad eurui bus blogai. Kodėl mūsų šalys vienintelės, kurios praktikuoja griežtą ortodoksinę politiką, kol mūsų konkurentai pelnosi iš savo silpnų valiutų, taip keldami savo ekonomiką? Būtent to mūsų klausia piliečiai. Tai - klausimai, kurie man buvo pateikti per pastarąsias dvi savaites susitikimuose su išrinktais politikais.
Ponios ir ponai, ko mums reikia, tai pasitikėjimo žinios, kad įveiksime krizę, priemonių, kuriomis būtų skatinama grįžti prie ekonomikos augimo, ir konkrečių priemonių, pvz., tokių, kokių neseniai ėmėsi J. M. Barroso Komisija - vidaus rinkai atgaivinti arba padaryti finansų rinkas etiškesnes. Ko mums reikia - ir euro kriztai įrod- tai mūsų socialinės ir fiskalinės politikos nuoseklumo. Tam reikia drąsos. Tarybos pirmininke, Komisijos pirmininke, eikite toliau, greičiau ir mes išspręsime visai nemažai problemų.
Jeigu norime sustiprinti savo šalis pasaulinėje konkurencijos arenoje ir jeigu norime kuo efektyviau panaudoti mokesčių mokėtojų pinigus, keletą ateinančių metų mums reikės daug drąsos. Šias pastangas racionalizuoti išlaidas reikia dėti visais lygmenimis: vietos, regioniniu, nacionaliniu ir Europos. Reikia iš naujo įvertinti politinius ir finansinius ES prioritetus, reikia iš esmės persvarstyti viešuosius Europos finansus. Turime sau kelti realius klausimus ir atsižvelgdami į atsakymus pritaikyti savo biudžeto struktūrą 2014-2020 m. laikotarpiui.
Būtent tokią itin svarbią diskusiją Europos Parlamentas ragina surengti ir būtent tokiose esminėse diskusijose mes, 500 mln. europiečių tiesiogiai išrinkti atstovai, ketiname visapusiškai dalyvauti, netgi jei tai nepatinka kai kurioms vyriausybėms, norinčioms atimti iš mūsų šią teisę.
Prašau Europos Vadovų Tarybą duoti mums sutikimą ir prireikus balsuoti, kad tie, kurie neleidžia mums dalyvauti diskusijoje, prisiimtų atsakomybę. Mums svarbu ne valdžia, o įnašas į itin svarbias diskusijas, kaip ateityje bus kuriama Europa. Turime prapjauti pūlinį, turime priimti teisingus sprendimus, reikalingus sprendimus - tada užtikrinsime, kad Europos biudžetas vis labiau taptų investiciniu biudžetu.
Jeigu mūsų valstybės narės, nepamiršdamos biudžetų apribojimų, gali mažiau investuoti į švietimą, mokymą, mokslinius tyrimus ir inovacijas, padarykime tai Europos lygmeniu sutelkdami išteklius ir atitinkamai pasiekdami masto ekonomiją.
Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos nuomone, negalima leisti, kad diskusijos apie Europos finansus virstų valstybių narių, norinčių susigrąžinti savo pinigus, ginču. Priešingai, turėtų būti diskutuojama apie tai, kaip vėl sutaikyti mūsų piliečius su Europa, parodant jiems pridėtinę vertę, kurią gali teikti suderinti ir į aiškią viziją orientuoti Europos veiksmai.
Šiuo metu lankausi sostinėse ir galiu pasakyti, kad diskusijos prasideda. Nepraleiskite šios galimybės. Kadangi artėja Kalėdos ir Naujieji metai, o Belgijos pirmininkavimas Tarybai netrukus baigsis, norėčiau padėkoti pirmininkaujančiai Belgijai už labai gerą bendradarbiavimą su Parlamentu, taip pat José Manueliui Barroso, kuris turėjo drąsos iki birželio mėn. pabaigos pateikti dokumentą dėl kapitalo reikalavimų. Manau, kad turime toliau eiti šia linkme ir kad valstybių ar vyriausybių vadovai turi vadovautis mūsų pavyzdžiu. Turime jiems parodyti kelią.
(Plojimai)
Martin Schulz
S&D frakcijos vardu. - (DE) Pone pirmininke, nedažnai taip būna, kad metus baigiame turėdami tiek priežasčių nerimauti. Esame labai susirūpinę, nes Europa atsidūraugančios ir plintančios pasitikėjimo krizės centre. Ši pasitikėjimo krizturi priežastis ir šiandien norėčiau pabandyti keletą iš jų apibūdinti. Manau, kad susidūrėme su "dvigubo saliamio pjaustymo" metodu. Šiuo metodu vadovaujasi tie, kurie bando nuslėpti tikrąją padėtį nuo šalies piliečių. Žmonių pasitikėjimas smarkiai sukrečiamas, kai vyriausybės jiems sako: "viskas puiku, nėra problemų, viską kontroliuojame", ir tada staiga apsisukusios aiškina, kad joms reikia nesuskaičiuojamai daug milijardų pagalbai. Dabar tai įvyko jau du kartus. Nežinau, ar kuri nors vyriausybdar kartą galės pasakyti, kad viską kontroliuoja ir gali apmokėti savo obligacijas, net ir kai palūkanų normos kyla, o tada staiga apsigalvoti ir sakyti: "mums reikia gelbėjimo paketo. Padėkite!" Taip neturi būti. Turime inventorizuoti tikrąsias valstybių ir bankų skolas. Manau, kad sukursime daugiau pasitikėjimo, jeigu aiškinsime, kokia tikroji padėtis, kad ir kokia bloga ji būtų. Jeigu visos kortos bus ant stalo, mums bus lengviau ieškoti sprendimų.
Vis dėlto "saliamio pjaustymo" metodu vadovaujasi ir kita pusė. Tai įvyksta, kai stiprios šalys sako: "mes neprivalome padėti". Girdime žinią apie grįžimą prie nacionalinės pozicijos: "nesame pasirengę mokėti už kitus", nors taip sakančios šalys žino, jog galiausiai visi turėsime sujungti pastangas ir mokėti. "Saliamo pjaustymo" principas - nesakyti žmonėms tiesos, nors žinai, kad turėsi sumokėti savo paties interesų labui - nkiek ne mažiau pakerta pasitikėjimą.
Dabar rengiamės Europos Vadovų Tarybos susitikimui. O ką, jeigu ten kalbėsime skirtingais balsais? Vienas pritaria euroobligacijoms, o kitas prieštarauja. Vienas sako: stabilizuokime gelbėjimo paketą ir jį didinkime, kitas sako: nedidinkime. Man įdomu, kur logika, kai aiškinama, kad visos šios priemonės tik laikinos, nes viską kontroliuojame, o laikinas priemones turime įtraukti į Sutartį, kad jomis būtų galima pasinaudoti ir ilguoju laikotarpiu. Visi pastebi tokį prieštaravimą ir jis taip pat pakerta žmonių pasitikėjimą. Pasitikėjimas menkinamas, kai vyriausybvasarą savo bankams taiko testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, o vos po kelių mėnesių suvokia, kad tai iš tikrųjų buvo euro, o ne bankų testavimas.
Esame pačiame pasitikėjimo krizės centre ir turiu jums, pone J. M. Barroso, pasakyti, kad nors tai, ką šįryt sakėte, gali būti tiesa, susidaro įspūdis, kad mes ne ieškosime geriausių sprendimų ir juos įgyvendinsime, o aptarsime minimalų sutarimą, kurį galima pasiekti penktadienį. To paprasčiausiai nepakanka. Tai tik sustiprins pasitikėjimo krizę. Nepakanka politikos, kuria trumpuoju laikotarpiu nuraminamos nacionalinės rinkos. Reikalinga politika, kuria būtų stabilizuotos rinkos ir euro. Kodėl niekas šiame Parlamente ar Europos Vadovų Taryboje nekalba apie išorinę euro vertę? Šiandien euro kainuoja 1,34 USD. Mažiausia jo vertper krizę buvo 1,20, o kai jis buvo įvestas, jo vertbuvo 1,15. Euras - stabili valiuta. Tarpžemyninės konkurencijos sąlygomis, kai pasaulio regionai tarpusavyje konkuruoja ekonominiu požiūriu, svarbu jau ne pavienės nacionalinės valiutos, o viso regiono valiutų struktūra. Ekonominiu ir socialiniu požiūriu euro zona neabejotinai yra stipriausias pasaulio regionas. Jį tik politiškai silpnina politikos formuotojai, įgyvendinantys politikos priemones, kuriomis siekiama trumpam prislopinti nacionalines diskusijas. Euras yra tvirtas ir galėtų būti daug tvirtesnis, jeigu tie, kurie veikia kaip politinis jo garantas, ir tie, kurie yra už jį atsakingi, galiausiai atliktų savo pareigas ir priimtų drąsius, nuoseklius sprendimus socialiniais ir ekonominiais klausimais, šiais sprendimais įveikdami pasitikėjimo krizę. Tiesiog turite pažiūrėti, kas vyksta Londone, Paryžiuje ir Romoje. Jeigu nesustabdysime šios pasitikėjimo krizės, keletą ateinančių metų turėsime didelių problemų.
Todėl norėčiau pasakyti Tarybai, kad pritariu euroobligacijoms. Jeigu yra kita tinkama priemonė, tai prašome jos imtis, tačiau galiausiai turime pasiekti susitarimą dėl vidinio euro stabilizavimo, nes išorėje jis pakankamai tvirtas.
Guy Verhofstadt
Pone pirmininke, manau, kad gyvenime yra taisyklė, kuri taikoma visur: kai gruppuolama, ji turi reaguoti vieningai ir solidariai. 2010 m., kai prasidėjo išpuoliai prieš eurą, įvyko visiškai priešingas dalykas, nes nuo Graikijos krizės diskusijose daugiau nieko nematėme, tik vien nesutarimus, tikrai jokios vienybės ir tikrai nepakankamai solidarumo.
Dabar turime turėti drąsos - kreipiuosi ir į Komisijos pirmininką - pripažinti, kad visų laikinųjų priemonių, kurių ėmėmės, tiesiog nepakanka. Tai - ne mano analizė, tai - Tarptautinio valiutos fondo (TVF), Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO), J. C. Trichet, kuris juk yra piniginės euro apsaugos institucijos vadovas, Europos centrinio banko pirmininkas, kuriam visos priemonės, kurių imtasi ir imamasi, nėra pakankamos, analizė.
Visi sako, kad reikia imtis veiksmų keturiais aspektais: pirmiausia, reikia stabilumo pakto su tikromis sankcijų taikymo priemonėmis, antra, reikia nuolatinio, išplėsto krizių fondo - jį siūlau ne aš vienas, J. C. Trichet sako, kad jį reikia plėsti, valstybių ar vyriausybių vadovai nenori jo plėsti, o mes norime, kad į rinkas grįžtų pasitikėjimas; trečia, reikia tikros ekonomikos ir fiskalinės valdysenos, fiskalinės ir ekonominės sąjungos, ketvirta, reikia vienos bendros euroobligacijų rinkos.
Tai - keturi dalykai, kuriuos reikia padaryti, nes niekur pasaulyje, kolegos nariai, nėra valiutos, kurios neremtų vyriausybė, pasitelkdama ekonominę strategiją ir obligacijų rinką. Tokio dalyko nėra niekur pasaulyje. Ir kas čia mums šiandien sakoma? Mums sakoma: "taip, tai gera mintis, bet reikia dar šiek tiek palaukti". Reikia laukti ko? Gal turime laukti visiško chaoso arba kol euras išnyks?
Todėl atėjo laikas priimti sprendimą ir nenoriu, kad Komisija, pone pirmininke, šiandien mums sakytų: "taip, tai bus sudėtinga, neturime tęsti šių diskusijų apie euroobligacijas; tai gera mintis, bet dabar ne laikas, nes turime krizių fondą, kurį dabar padarysime nuolatiniu". Vienas dalykas neturi nieko bendra su kitu. Krizių fondo dabar reikia, kad pasipriešintume išpuoliams prieš eurą, tačiau reikia ir euroobligacijų, kad užtikrintume vidutinio laikotarpio ir ilgalaikį euro stabilumą. Šie du dalykai vienas kitam neprieštarauja. Abiejų reikia, kaip ir visame pasaulyje.
Todėl manau, kad kai valstybių ar vyriausybių vadovai rytoj ir poryt diskutuos ir sakys: "taip, rengiamės patobulinti sutartį, o krizių fondą, kurį įprastu atveju reikėtų plėsti - tai ragina daryti visi kiti - galima padaryti nuolatinį", Komisijai atėjo laikas kuo greičiau pateikti paketą, kuris tuo požiūriu būtų daug reikšmingesnis, drąsesnis, visapusiškesnis ir nuoseklesnis. O dėl Stabilumo ir augimo pakto, kuriame numatytos tikros sankcijų taikymo priemonės, Parlamentas gali atlikti savo darbą, nes paketas jau čia ir mes grįšime prie pradinių Komisijos pasiūlymų. Dėl kitų trijų aspektų, išplėsto krizių fondo, taip, bet siūlykite jį. Siūlykite jį! Pareikškite poziciją šiuo klausimu ir pasakykite, kad krizių fondą reikia plėsti. Kodėl? Nes turėdami išplėstą krizių fondą nutrauksime spekuliacijas prieš eurą. Antra, siūlykite visuotinį paketą dėl fiskalinės ir ekonominės sąjungos ir, trečia, nebijokite, siūlykite bendrą euroobligacijų rinką. Žinome, kad galiausiai būtent tai ilgam stabilizuos eurą.
Daniel Cohn-Bendit
Verts/ALE frakcijos vardu. - (FR) Pone pirmininke, Komisijos pirmininke, ponios ir ponai, visas šis reikalas šiek tiek keistas. Pone O. Chasteli, kalbėjote apie kitą aukščiausio lygio susitikimą. Galėjote mums pasakyti, kad prieš šį aukščiausiojo lygio susitikimą reikalai atrodys šiek tiek prastokai. Galėjote mums pasakyti, kad turėsite sutrumpinti kai kurias diskusijas.
Pone J. M. Barroso, manau, kad šiomis tuščiomis kalbomis nepasieksime jokios pažangos ir nkiek nepasistūmėsime į priekį. Martin Schultz teisus: turime apibūdinti krizės tikrovę ir kalbėti apie tai, kokia ji yra, tačiau turime apibūdinti ir savo pačių politinio bejėgiškumo tikrovę ir šio bejėgiškumo priežastis. Neverta tik sakyti, kad priėmėme tinkamus sprendimus. Jūs, aš ir visi čia žinome, kad juos visada priimdavome per vėlai. Žengiame vieną žingsnį į priekį, o du - atgal. Nesakau, kad dėl to kaltas jūs. Visiškai priešingai, manau, kad, kai trūko aiškaus proto, Komisija netgi buvo stabilumo šaltinis. Bet dabar - manau, G. Verhofstadt pateiktikrąjį klausimą - kokia turėtų būti mūsų strategija ateinančiais mėnesiais?
Mano vertinimu, strategija paprasta: Komisija turėtų pateikti stabilumo paktą, kurį ji jau turi, apibrėždama reikiamą stabilumą ir atitinkamai visų atsakomybę už eurą, ir pateikti solidarumo paktą, kuriame būtų apibrėžtas mums reikalingas solidarumas. Be solidarumo nėra ir stabilumo. Šios A. Merkel ir pono Untel diskusijos mums nebeįdomios. Taip, kai kurių šalių, įskaitant Vokietiją, kurios sako, kad turi būti palaikomas stabilumas ir kad tai, kas įvyko, nebeturi pasikartoti, pozicija yra teisinga. Taip, jeigu kartu nesakome, kad solidarumas mus verčia sudaryti galimybes apsaugoti eurą euroobligacijomis, į kurias būtų galima investuoti, siekiant toliau skatinti ekologinius ir ekonominius pokyčius. Turime investuoti, tačiau nacionaliniu lygmeniu tai nebeįmanoma. Turime dvipusę valiutą: stabilumas vienoje pusėje, solidarumas kitoje, o atsakomybper vidurį.
Komisijos pirmininke, pateikite pasiūlymą ES funkcijoms reformuoti - tada euroobligacijomis pasiektume tokį stabilumą ir solidarumą, kad nebebūtų spekuliuojama tam tikrų šalių skolomis, o leisdami euroobligacijas kartu turėsite galimybę ir investuoti.
G. Oettinger mums sako, kad jam reikia 1 000 mlrd. EUR energetikos sektoriui reformuoti, bet iš kur jis gaus tiek pinigų? Ar jis žais loterijoje, ar kaip? Visiškai absurdiška sakyti, kad jam reikia 1 000 mlrd. EUR, nesakant, kaip rengiamės sutelkti reikiamas lėšas šiam būtinam ekonominių pokyčių procesui.
Taigi, strategija paprasta: Komisija siūlo, Parlamentas iš dalies keičia ir sprendžia, Komisija ir Europos Parlamentas turės poziciją, palankią arba nepalankią Tarybai, o Taryba turės reaguoti į šią bendrą poziciją. Tai viskas. Vienintelis šiandienos diskusijos sprendimas. Jeigu lauksime, kol A. Merkel apsigalvos priimti sprendimą likus penkiolikai minučių iki jam tampant neišvengiamu, galėsite laukti amžinai. Kol ji tą sprendimą priims, traukinys jau bus nuvažiavęs. Žinoma, galite man sakyti, kad bus kitas traukinys, nesvarbu, visada galime įsėsti į kitą. Bet tai netiesa. M. Gorbačiovas buvo teisus sakydamas: "Pavojai tyko tik tų, kurie nereaguoja į gyvenimą".
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Nenoriu, kad istorija baustų Europą. Vykdykime savo pareigas. Mes savąsias vykdome ir turime parodyti Tarybai, kad čia, Komisijoje ir Parlamente, turime reikiamą politinį stabilumą ir mesime iššūkį Tarybos nestabilumui.
(Plojimai)
Timothy Kirkhope
ECR frakcijos vardu. - Pone pirmininke, palaikau viltį, kad Europos Vadovų Taryboje bus susitarta dėl priemonių rinkoms nuraminti ir stabilumui euro zonoje užtikrinti, nes nesvarbu, ar mes jos nariai, ar ne, visi turėtume būti tuo suinteresuoti.
Prieš susitikimą mums sakoma, kad svarbiausias sprendimo elementas bus daugiau sankcijų, bet norint, kad sankcijos būtų veiksmingos, jos turi būti patikimos, o ES istorija šiuo klausimu gana bloga. Numačius automatinį jų taikymą jos vargu ar taps patikimos, jeigu liks įsitikinimas, kad galima rasti politinį sprendimą joms išvengti. Ko tikrai reikia - reikia, kad euro zonos nariai turėtų politinę valią vykdyti dabartinius įsipareigojimus.
Girdime gandus, kad vienas iš svarbiausių sprendimo elementų - priversti privatų sektorių dalytis būsimų sanavimo priemonių naštą. Vis dėlto būtų baisus paradoksas, jeigu pagrindinis tokios iniciatyvos padarinys būtų iškeltos kai kurių silpnesnių euro zonos valstybių narių skolinimosi sąnaudos, prisidėsiančios prie kitos krizės.
Mums sakoma, kad ką tik baigus didįjį Sutarties reformų procesą, reformų paketą, iki kito Sutarties keitimo praeis visa karta. Dabar, vos po kelių mėnesių, atrodo, imamės kito keitimo.
Mums raminamai sako, taip pat ir Komisijos pirmininkas, kad reikia tik ribotų pakeitimų, bet neatrodo, kad taip mano Vokietijos vyriausybė. Atrodo, kad Vokietijos finansų ministras dr. W. Schäuble atvėrduris naujam integracijos raundui, vedančiam prie fiskalinės sąjungos ir galiausiai prie politinės sąjungos.
Kur tai baigsis? Ar tikrai nebus prarastas dar vienas dešimtmetis vykdant klaidingas reformas? Europai reikia ekonominių reformų, valstybės finansų drausmės, vidaus rinkos plėtojimo, darbo teisės pokyčių siekiant skatinti užimtumą ir priemonių paketo, kad programa "Europa 2020" būtų sėkminga.
Tai - svarbiausios reformos, kurias savo Komisijos programoje drąsiai ir teisingai išdėstPirmininkas J. M. Barroso, bet bijau, kad ši galimybjau slysta mums iš rankų. Baisų pavojų kelia tai, kad nepaisant kalbų apie Europos kūrimą ji iš tikrųjų gali būti paminta, ir nors viliamasi, kad Europa bus stipresnė, nesugebant spręsti svarbiausių jos ekonominių problemų ji iš tikrųjų taps tik silpnesnė.
Manome, kad Europos Vadovų Taryba turi laikytis šių prioritetų: susitarti dėl riboto skaičiaus konkrečių priemonių, kad euro zonos nariai galėtų vieni kitiems padėti per krizės įkarštį, neužkraudami naštos valstybėms narėms, nusprendusios likti nuošalyje, ir dar kartą patvirtinti, kaip gyvybiškai svarbu spręsti klausimus, kuriuos kelia mums gresianti ilgalaikkriz- rizika, kad visam laikui žlugs mūsų ekonominis konkurencingumas.
Lothar Bisky
Pone pirmininke, ponios ir ponai, jau trejus metus sprendžiame pasaulinės ekonomikos ir finansų krizės klausimus. Viena iš galimų šios ilgos diskusijos išvadų - mūsų priemonėmis krizneįveikiama iš esmės, o tik šalinami jos požymiai. Norėčiau dar kartą pakartoti, kad sprendimų ES lygmeniu neturi lemti finansų rinkos. Neturime leisti bankams išsisukti nenubaustiems, toliau spekuliuoti ir palikti valstybes nares prisiimti atsakomybę už bankų vykdytas rizikingas operacijas. Graikijai ir Airijai nustatytų griežtų taupymo paketų rezultatas bus tas, kad žmonės padengs krizės, kurios jie nesukėlė, sąnaudas. Taip bus apribotos vartotojų išlaidos ir neleidžiama susidaryti reikiamam ekonomikos augimui. Dėl griežtų taupymo priemonių kitos šalys, kurioms dabar kyla pavojus, pvz., Portugalija ir Ispanija, atsidurs tokioje pat padėtyje kaip Graikija ir Airija.
Paprasčiausias finansinių priemonių koregavimas ar naujų saugumo tinklų tiesimas nepadės. Nuolatinis finansinio stabilumo apsaugos mechanizmas turi apimti priemones, kuriomis reguliuojama rinkų veikla. Šios priemonės, be kitų dalykų, apima finansinių operacijų mokesčio įvedimą ir pareigą įgyvendinti minimalius socialinius standartus. Mums taip pat svarbu pakeisti Europos centrinio banko statutą, kad jis galėtų teikti tiesioginę pagalbą problemų kamuojamoms valstybėms, apeidamas bankus.
Tai - pirmieji žingsniai, kuriuos turėtume žengti, bet tai reikėjo daryti jau labai seniai. Kad padėtis taptų visiškai aiški, pasakysiu, kad siauras nacionalinis požiūris yra neįveikiama kliūtis reglamentams, kurių reikia norint veiksmingai kontroliuoti finansų rinkas. Valstybių ar vyriausybių vadovai mums neleidžia daryti pažangos teisinga linkme. Tarp jų, mano požiūriu, yra ir Vokietijos kanclerė.
Nigel Farage
EFD frakcijos vardu. - Pone pirmininke, 2010 m. bus prisimenami kaip metai, kai išaiškėjo gilūs euro projekto trūkumai ir Europos visuomenpabudo, kad nusisuktų nuo savo lyderių kvailumo.
Tad dabar turime dar vieną aukščiausiojo lygio susitikimą, dar vieną krizę, kai kiekvieną savaitę pasitikėjimas euru slūgsta. Tai - kaip žiūrėti sulėtintą automobilio avarijos vaizdą, o dabar jūs norite nuolatinio sanavimo mechanizmo. Manote, kad jeigu turėsite, tarkime, milijardo eurų fondą, viskas bus gerai. Na, viskas nebus gerai. Euro žlugimas neturi nieko bendra su spekuliacija. Jis neturi nieko bendra su rinkomis, ar tai būtų valiutos, ar obligacijos, nes Europos Šiaurės ir Pietų šiandien ir apskritai niekada negalima sudėti kartu į vieną pinigų sąjungą. Ji neveiks.
O politiniu požiūriu jūs, žinoma, turite pakeisti Sutartį. Priežastis - keturi Vokietijos profesoriai Karlsruhėje laimės ir įrodys, kad jūsų jau įgyvendinti sanavimo projektai pagal Sutartis buvo neteisėti.
Na, daugeliu aspektų aš teigiamai vertinu šį Sutarties pakeitimą, nes jis reikš, kad Airijoje reikės surengti referendumą. Ir niekada nežinosi, David Cameron gali netgi ištesėti pažadą ir surengti referendumą Jungtinėje Karalystėje. Esu tikras, kad būdami demokratai jūs visi teigiamai įvertintumėte referendumą dėl ES Jungtinėje Karalystėje.
2010 m. pabaigoje turėtume apsvarstyti ne tik ES būklę, bet ir Belgijos būklę. Šešis mėnesius Tarybai pirmininkaujanti Belgija čia sėdi ir mums sako, kad turime glaudžiau integruotis. Koks tai farsas. Jūs savo šalyje nuo birželio mėn. neturėjote vyriausybės. Štai nevalstybbando panaikinti mūsų valstybę. Tai tikrai visiškas farsas, bet niekas čia nedrįsta to pripažinti, nes visi jūs tai neigiate. Belgija yra visos Europos Sąjungos mikrokosmas. Belgija suirs į dalis, visa kita - taip pat. Visiems laimingų Kalėdų.
Sharon Bowles
autorė. - Pone pirmininke, štai mes ir vėl apžiūrime klijuojamą pleistrą ir galvojame, ar jis pakankamai didelis ir tvirtas, kad uždengtų žaizdą. Praėjusį liepos mėn. paklausiau, kada Komisija numato pateikti laukiamą teisės akto pasiūlymą dėl nuolatinio valstybių skolų krizės valdymo mechanizmo ir koks būtų jo teisinis pagrindas. Paklausiau dar daug ko, pvz., kokia bus santykinįvairių lėšų svarba ir kokiomis dalimis jos bus naudojamos. Įvykiai rodo, kad tikrasis atsakymas - nežinome, tai bus išsiaiškinta darbo eigoje.
Beje, tokį atsakymą šiek tiek suprantu, nes visa tai mums nauja ir reikia parengti naujus planus. Vis dėlto sakau, kad jeigu po pareiškimų, ar jie būtų Komisijos, ar Tarybos, nebus kuo uoliausiai imamasi veiksmų, išvados neduos jokios naudos. Atsakymai į mano liepos mėn. klausimus pateikti tik svarstant Airijos gelbėjimo paketą ir manau, kad dėl to verta apgailestauti, tuo labiau, kad mažiausias ES biudžeto fondas naudojamas tokia pačia proporcija, kaip ir didesni fondai. Nepaisant mano ankstesnių klausimų, su Parlamentu konsultuojamasi nebuvo.
Šiandien čia stovėdama prašau tolesnės informacijos - spalio mėn. Taryba pateikišvadas, kuriose Komisija prašoma rengti ribotą Sutarties pakeitimą, reikalingą norint sukurti nuolatinį krizių valdymo mechanizmą. Jie taip pat teigė, kad turės dalyvauti privatus sektorius - tai išgąsdino rinką, nes šie teiginiai buvo nepakankamai paaiškinti. Dėl to išaiškėja ir mano minėta reglamentavimo problema - nulinės rizikos įvertinimas euro zonos valstybių skoloms, pakertant rinkos drausmę ir sukuriant ydingas paskatas.
Tada euro gruppaskelbė, kad nuolatinis mechanizmas bus grindžiamas Europos finansinio stabilumo priemone ir kad jis konkrečiais atvejais, remiantis TVF praktika, galėtų apimti privatų sektorių. Pirmiausia, ar dabar galime sužinoti tikslesnę informaciją apie Sutarties pakeitimą ir procedūrą? Parlamentas nori žinoti, ar ji bus tinkama. Šiek tiek papildomų dėlionių su 136 straipsniu - ne atsakymas. Antra, ar naująją priemonę planuojama grįsti tarpvyriausybiniu metodu, nes būtent taip veikia Europos finansinio stabilumo priemonė, ar tai iš tikrųjų bus Bendrijos priemonė, kaip mes manome, kad reikia daryti? Trečia, kokios techninės galimybės ir sąlygos? Būtina, kad mechanizmas būtų grindžiamas technine tikrove ir būtų tvirtas, patikimas ir ilgalaikis, dar pridurčiau, finansiškai prieinamas. Ketvirta, ar valstybės narės, dar nepriklausančios euro zonai, bus raginamos tapti mechanizmo dalimi? Tai atrodo itin aktualu toms, kurių skola susidaro eurais.
Paklausėme, kada tai įvyks, ir mums buvo pasakyta, kad 2013 m. sausio mėn., tačiau koks vaidmuo, Komisijos požiūriu, teks Parlamentui? Parlamentas ir mano komitetas iš tikrųjų ryžtingai nusiteikę atlikti savo vaidmenį, tuo labiau, kad visą laiką mąstėme į priekį. Jeigu jau su mumis nėra tinkamai konsultuojamasi ir nesame tinkamai informuojami, tai ką kalbėti apie nacionalinius parlamentus ir piliečius? Šis klausimas neatskiriamai susijęs su ekonomikos valdysenos paketu. Visomis Stabilumo ir augimo pakto, priežiūros ir Europos semestro tobulinimo priemonėmis siekiama užkirsti kelią kitai krizei ir stebima, kaip atsigauname iš dabartinės ekonomikos krizės.
Šis mechanizmas nėra talismanas, kurį galime pasikabinti ant sienos ir išvengti rinkos drausmės. Iš tikrųjų išspręsti euro klausimą - tai pripažinti, kad reikia visapusiškos politinės drausmės ir visapusiškos rinkos drausmės. Šią krizę patiriame, nes abiejų šių dalykų praeityje buvo nepaisoma.
Olli Rehn
Komisijos narys. - Pone pirmininke, gerbiami nariai, leiskite padėkoti Sharon Bowles už klausimą ir už rezoliucijos dėl nuolatinio mechanizmo projektą. Pabandysiu pateikti Komisijos požiūrį penkiais klausimais, įtrauktais į klausimą, į kurį atsakoma žodžiu.
Spalio mėn. Europos Vadovų Taryba paragino Pirmininką H. Van Rompuy'ų kartu su Komisija pradėti konsultacijas dėl riboto Sutarties pakeitimo, reikalingo norint sukurti nuolatinį krizių valdymo mechanizmą. Suprantama, kad ribotas Sutarties pakeitimas reiškia, jog remiantis Sutarties 48 straipsniu bus taikoma supaprastinta peržiūros procedūra.
Šios procedūros apribojimai pirmiausia tie, kad ja leidžiama keisti Sutartį tik nedidinant Europos Sąjungai suteiktos kompetencijos ir, antra, ja leidžiama keisti tik Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo trečiąją dalį, susijusia su ES politika ir vidaus veiksmais.
Atrodo, kad valstybės narės teikia pirmenybę labai ribotam Sutarties pakeitimui, kuris tikriausiai bus atliktas pagal 136 straipsnį, o šio straipsnio nuostatos taikomos būtent euro zonos valstybėms narėms. Klausimas šią savaitę, žinoma, bus aptariamas Europos Vadovų Taryboje. Kad ir koks pakeitimas būtų siūlomas, su Parlamentu bus oficialiai dėl jo konsultuojamasi.
Europos Vadovų Tarybai spalio mėn. priėmus sprendimą, euro grupsavo neeiliniame lapkričio mėn. posėdyje sutiko su pagrindiniais Europos stabilumo mechanizmo (ESM) principais. Remiantis euro grupės susitarimu, ESM bus tarpvyriausybinis mechanizmas, kurio valdymas bus grindžiamas Europos finansinio stabilumo priemonės modeliu.
Dėl konkrečių finansinio mechanizmo aspektų dar turi būti nuspręsta, jie turėtų būti parengti per pirmąjį kitų metų ketvirtį. Žinoma, vienas iš svarbiausių klausimų bus finansavimas. Būsimoji priemonturės būti pakankamai tvirta, ja turi tvirtai pasitikėti rinkos.
Bet kokia parama pagal ESM turės būti grindžiama griežtomis sąlygomis. Euro zonos valstybei narei teikiama parama turėtų būti grindžiama griežta ekonominio ir fiskalinio įvertinimo programa ir išsamia skolos tvarumo analize, kurią atliks Komisija ir TVF, palaikydami ryšius su Europos centriniu banku.
Nepaisant mechanizmo finansinių priemonių tarpvyriausybinio pobūdžio, politinės sąlygos liks tvirtai nustatytos Sutartyje, kad būtų užtikrintas visapusiškas nuoseklumas su bendra daugiašale priežiūros sistema, kuria iš tikrųjų grindžiama visa Ekonominir pinigų sąjunga.
Atsakau į vieną iš penkių S. Bowles klausimų: sprendimas, ar euro zonai nepriklausančios valstybės narės galėtų dalyvauti mechanizme, dar nepriimtas. Nepaisant to, atrodo, kad dauguma valstybių narių pirmenybę teikia skaidriai ir aiškiai sistemai, pagal kurią euro zonai nepriklausančioms valstybėms narėms būtų taikomas mokėjimų balanso mechanizmas, o euro zonos valstybėms narėms būtų taikomas Europos stabilumo mechanizmas.
Be to, vis tiek turėtų būti įmanoma įtraukti tam tikras euro zonai nepriklausančias valstybes nares į paramos dvišaliais įnašais operacijas - ši tvarka šiandien Airijos atveju jau taikoma Jungtinei Karalystei, Švedijai ir Danijai.
Taip pat leiskite pateikti pastabą dėl diskusijos apie euroobligacijas. Prisiminkime, kad praėjusią gegužės 9 d. - R. Schumano dieną - ir kitą vakarą, rengdama finansinę apsaugą, Komisija pateikpasiūlymą dėl Europos finansinio stabilumo mechanizmo, Bendrijos priemonės, kurios dydis iš tikrųjų buvo patvirtintas iki 60 mlrd. EUR, remiantis paskolų garantijomis, suteiktomis iš ES biudžeto pagal sprendimą dėl nuosavų išteklių.
Siūlėme, kad šis mechanizmas būtų grindžiamas ne tik ES biudžeto, bet ir valstybių narių suteiktomis paskolų garantijomis - šios paskolos pasitelkiant minėtąjį mechanizmą būtų nukreipiamos šalims, kurioms dėl visos euro zonos finansinio nestabilumo reikia finansinės pagalbos.
Ekonomikos ir finansų taryba gegužės 9-10 d. šį pasiūlymą atmetė. Kodėl? Todėl, kad daugelis valstybių narių manė, jog šis pasiūlymas per daug primena euroobligacijas.
Tada teko parengti Europos finansinio stabilumo priemonę - tarpvyriausybinį susitarimą, o dabar Airijai taikome ir mechanizmą, ir minėtąją priemonę.
Tad nors euroobligacijų klausimas tikrai labai svarbus, turime atsižvelgti ir į tai, kad šį pasiūlymą neseniai - per gegužės mėn. diskusijas dėl Europos finansinio stabilumo mechanizmo - atmetTaryba.
Baigiant leiskite pabrėžti, kad būsimasis Europos stabilumo mechanizmas bus visapusiško atsako dalis siekiant sustabdyti krizę ir stabilizuoti Europos ekonomiką, ESM papildys naująją tvirtesnės ekonomikos valdysenos sistemą, kurioje dėmesys pirmiausia bus skiriamas prevencijai ir kuri iš esmės sumažins krizės pasikartojimo ateityje tikimybę.
Tai - visas esminis naujosios ekonomikos valdysenos sistemos tikslas ir aš labai dėkingas už jūsų paramą šios srities Komisijos pasiūlymams.
Werner Langen
(DE) Pone pirmininke, klausantis pirmosios kalbėtojų grupės buvo galima susidaryti nuomonę, kas atsakingas už pasitikėjimo krizę - taip, ši kriztapo būtent pasitikėjimo krize. Pirmiausia tai buvo Komisija, tada spekuliantai, trečioje vietoje - Taryba, ypač A. Merkel. Viskas gana paprasta.
Laimei, kai kas - tai buvo Europos Parlamento socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos pirmininkas - pažymėjo, kad euro yra stabilus ne tik išoriškai, bet ir viduje, o jo infliacija - mažiausia. Spekuliacija negali būti problemos priežastis. Euro - stabili valiuta. Priežastis buvo Sutarties pagrindai ir pasipiktinimas Ekonomikos ir finansų taryboje. Kiekviename Ekonomikos ir finansų tarybos posėdyje kyla naujas sąmyšis.
O. Rehn ką tik pažymėjo, kad Komisija pasiūlnaudoti Europos mechanizmą, bet Taryba nebuvo pasirengusi dalyvauti. Dabar sakome, kad Komisija nesiėmveiksmų. Aš nesu vienas iš tų, kurie nuolat garbina Komisiją, bet 2008 m., kai eurui jau buvo 10 metų, Komisija teisingai pasielgatlikdama tikslią analizę.
Joje nurodyti keturi klausimai, kuriuos reikėjo išspręsti: pirma, nuoseklus Europos priežiūros mechanizmas, antra, nuosekli ekonomikos valdysena ar kaip ten ją norite pavadinti, trečia, nuoseklus atstovavimas išorėje ir, ketvirta, nuoseklus krizių valdymo mechanizmas. Visi šie dalykai dabar pateikti svarstyti. Norėčiau pabrėžti, kad į juos neatsižvelgbūtent kiti. Jeigu jau ieškome kaltų, tai yra viena kalta suinteresuotoji šalis - tai valstybės narės, kurios pačios iki kaklo prasiskolino ir kurios nepasinaudojo euro įvedimu reformoms įgyvendinti ir savo skolai sumažinti, o užuot tai dariusios gyveno ne pagal išgales.
Taip pat norėčiau pabrėžti, kad visoms šioms valstybėms nuolat tampa aktuali viena tema. Nepaisant to, kas tai buvo, jos visos ilgą laiką turėjo, o kai kurios ir iki šiol turi socialdemokratų vyriausybes. Tai pasakytina apie Portugaliją, Ispaniją, Jungtinę Karalystę, Vengriją ir Latviją. Graikijoje jie tuos pačius kvailus dalykus darketverius metus. Štai - rezultatas. Jeigu atvirai nekalbėsime apie pagrindinę per didelio skolos lygio valstybėse narėse priežastį, problemų negalėsime išspręsti.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, pateikiamą pakeliant mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį).
Martin Schulz
(DE) Pone W. Langenai, dabar galite vėl atsisėsti. Kalbėjote labai iškalbingai ir savo pasakėte. Turiu jums vieną klausimą. Airija, kiek žinau, nėra pietų Europos šalis. Ji yra šiaurės Europoje. Airija turi didžiulių skolų. Gal galite paaiškinti, iš kur Airijos skolos? Ar būsite toks malonus ir pasakysite, kuri partija valdAiriją pastaruosius 30 metų?
Werner Langen
(DE) Pone pirmininke, mielai atsakysiu į šį klausimą. Airijos vyriausybpadarklaidą teikdama garantijas ir nereikalaudama bankų sektoriaus reformų. Tai buvo neatsakinga ir todėl ji dabar turi 32 proc. biudžeto deficitą. Tai žinome. Nepaisant to, neturėtumėte painioti kitų šalių problemų su Airijos problemomis. Airija - visiškai kitoks atvejis, jis susijęs su antruoju bankininkystės krizės lygmeniu ir nėra struktūrinproblema, kaip kitose šalyse. Pone M. Schulzai, jūs tai žinote taip pat gerai, kaip ir aš. Prašau nebandykite nukreipti mūsų dėmesio.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, pateikiamą pakeliant mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį).
Victor Boştinaru
(RO) Pone pirmininke, klysti žmogiška. Klaidoje pasilikti - velniška. Ar žinote, kas buvo Graikijos ministras pirmininkas, kuriam valdant susikaupvisos tos per didelės skolos, sukėlusios Graikijoje krizę? Tai tikrai nebuvo G. A. Papandreou. Ar prisimenate, kuriai politikų šeimai priklaustas ministras pirmininkas? Karamanlių.
Werner Langen
(DE) Pone pirmininke, po ketverių metų K. Karamanlio valdymo (Triukšmas). Ne, struktūrinės Graikijos problemos atsirado anksčiau. 2000 m. Parlamentas diskutavo, ar Graikija turėtų prisijungti prie euro zonos. Tai ragino daryti Vokietijos vyriausybė, socialdemokratai. Su jūsų pagalba Parlamente susidardviejų trečdalių dauguma už tai, kad Graikija prisijungtų prie euro zonos. Tai - faktas, jis nieko bendra neturi su nacionalizmu.
Norėčiau atsakyti į M. Schulzo klausimą apie skolas Vokietijas ir Ispanijoje. Žinoma, Ispanijos nacionalinių skolų lygis žemesnis negu Vokietijos. Ispanija neturėjo finansuoti susivienijimo proceso. Tačiau J. L. R. Zapatero vyriausybIspanijoje turi kitų problemų. Jis į šalį įsileido 6 mln. žmonių ir 2 mln. iš jų suteikIspanijos pilietybę, o nedarbas dabar didesnis nei 20 proc. Tai - struktūrinproblema ir ją sukėlvienas žmogus: J. L. R. Zapatero.
Stephen Hughes
Pone pirmininke, Taryboje ir Komisijoje daugelis mano, kad pasaulio ekonomikoje mes galime sėkmingai konkuruoti tik sumenkinę darbuotojų teises, savo pačių kolektyvinių derybų sistemas ir sumažinę pensijas. Kitaip tariant, mums sakoma, kad turime silpninti savo socialinį modelį. Viešuosius finansus norima pertvarkyti vien tik sumažinant valstybės skolą iki nežinia kaip sugalvotų 60 proc. BVP, o deficitus iš esmės norima panaikinti.
Tai ta pati Taryba, kuri, jeigu gerai prisimenu, susitardėl strategijos "Europa 2020", bet atrodo, jog jai nerūpi, iš kur bus gauta pinigų tai strategijai įgyvendinti. Jeigu kasmet turime gerokai mažinti savo valstybės skolą, jeigu turime vengti didesnio nei Komisijos siūlomo 1 proc. deficito ir jeigu visa tai turime daryti esant lėtam ekonomikos augimui ir dideliam nedarbui, kaip galime pasiekti 2020 m. strategijos tikslus?
Tai - klaidinga ekonominsąnaudų konkurencingumo ir itin didelio fiskalinio taupymo strategija, itin svarbiu Europos istorijos momentu priversianti Europą judėti atgal. Pirmininko J. M. Barroso čia šiuo metu nėra, bet manau, jog jis privalo pasakyti Tarybai, kad reikia iš naujo apibrėžti politinę darbotvarkę bent trijose srityse.
Pirma, turime užbaigti kurti Ekonominę ir pinigų sąjungą įsteigdami Europos stabilumo agentūrą bendrosioms euroobligacijoms ir džiaugiuosi, kad Pirmininkas J. M. Barroso šiandien neatmeteuroobligacijų idėjos. Tai padarys galą spekuliacijų išpuoliams, rinkai suteiks likvidumo vyriausybių skolai finansuoti ir euro zonoje sumažins bendras skolų sąnaudas.
Antra, turime perbalansuoti siūlomus ekonomikos valdysenos teisės aktus. Sutinkame, kad fiskalinei drausmei įtvirtinti prireiks griežtų taisyklių ir griežto įgyvendinimo, bet tai turime suderinti ir su tinkamu strategijos "Europa 2020" tikslų įgyvendinimu kiekvienoje šalyje ir tai turi atsispindėti teisės aktuose.
Galiausiai mums reikia naujų valstybės finansavimo šaltinių. Krizniekais pavertdaugelio metų biudžetų valdymo pastangas. Finansinių operacijų mokestį reikėjo įvesti jau seniai ir skandalas, kad Taryba, atrodo, apakinta priekinių šviesų ir negali priimti sprendimo dėl šio mokesčio. Tai - reformos, kurių mums reikia skubiai.
Sylvie Goulard
(FR) Pone pirmininke, parlamentų istorijoje jiems retai kada būdavo suteikiama galių. Kai parlamentams būdavo pasiūloma daugiau galių, jie paprastai jas priimdavo. Šio ryto diskusija mane verčia manyti, kad mes - ekonomikos valdysenos paketo pranešėjai - esame teisūs eidami toliau negu siūloma, nes, Komisijos nary, iš esmės Komisija mums sako: "mes bandėme, bet mums nepavyko". Taryba savo ruožtu mums sako: "toliau nenorime eiti". Taigi, kaip jau būna, įsikiša Parlamentas. Be to, būtent Taryba norėjo padidinti Parlamento teises, juk ne Parlamentas nederamai vykdo savo įgaliojimus. Pagal Lisabonos sutartį mes abu esame teisės aktų leidėjai.
Tad man tiesiog malonu paskelbti, kad į šįryt mano teikiamą pranešimą įtrauktos ir euroobligacijos, nes diskusija turi vykti čia, plenarinėje sesijoje. Nesutinku, kai J. M. Barroso mums sako: "oho, visa tai labai sudėtinga; mes jau pridarėme daug kvailysčių Taryboje, tad dabar jums jau tikrai laikas užsičiaupti". Mes padarysime kaip tik priešingai. Mes kalbėsime apie tai, kaip ir dera esant demokratijai.
Antra, yra ir Europos valiutos fondo idėja, nes, beje, visi šie sprendimai, kurie, kaip sakMartin Schulz, yra pereinamieji, nebūtinai yra tai, ko tikisi mūsų piliečiai. Galite žiūrėti į pravažiuojančius traukinius arba galite dirbti. Šis Parlamentas stengsis dirbti. Mes neturime projekto, neteigiame, kad žinome absoliučią tiesą, bet manau, jog visiškai nepriimtina, kad diskusijos vyksta leidiniuose Financial Times ar die Zeit, o ne Europos Parlamente. Taigi, savo darbą mes padarysime.
(Plojimai)
Philippe Lamberts
(FR) Pone pirmininke, labai teigiamai vertinu Martino Schulzo raginimą bandyti atkurti mūsų piliečių pasitikėjimą ir tai reiškia, kad reikia sakyti tiesą ir visko per daug nesupaprastinti.
Pirmas per didelis supaprastinimas - sakyti, kad euroobligacijomis valstybės narės nusikrato atsakomybės. Tai aiškiai klaidinga, nes niekas niekada neprašė, kad valstybės narės sutelktų 100 proc. savo skolų. Bet kuriuo atveju pagal euroobligacijų sistemą valstybės narės vis tiek turės tam tikrą savo skolų dalį finansuoti rinkose ir ten jos galės spręsti dėl savo parašo kokybės, atsispindėsiančios palūkanų normose, kurias jos turės mokėti. Šio per didelio supaprastinimo reikia vengti.
Antras per didelis supaprastinimas - sakyti: "mes sanuojame šiuos graikus, šiuos neatsakingus airius". Vis dėlto norėčiau pažymėti, kad ką mes darome - tai skoliname pinigus ir juos skoliname palūkanų normomis, itin palankiomis skolintojams. Mes iš viso to gerai uždirbame. Taigi, yra dvi galimybės: Arba mes manome, kad gavusios mūsų paskolas Graikija ir Airija nebekelia rizikos ir kad joms turėtume skolinti taikydami palūkanų normą, atitinkančią nulinę riziką arba bent jau itin mažą riziką, arba manome, jog yra rizikos, kad jos bankrutuos. Taigi, pūlinį reikia pradurti, šias skolas reikia restruktūrizuoti, turime padaryti galą neapibrėžtumui.
Norėčiau baigdamas tarti žodį mūsų draugams vokiečiams, ypač CDU partijai. Pone W. Langenai, jūs kalbėjote apie susivienijimą ir esate teisus. Kai Vokietija susivienijo, visa Vokietijos markės zona, kuriai priklausBelgija ir kuriai galiausiai buvo labai lojali Prancūzija, už tai sumokėjo labai aukštomis palūkanų normomis. Daroma buvo teisingai. Teisingai ir istoriniu požiūriu, nes Vokietijos susivienijimas reiškEuropos, kokią mes ją žinome, susivienijimą, ir ekonominiu požiūriu, nes galiausiai kiekvienam bus naudingas greitesnis ekonomikos augimas, kurį tai lems.
Taigi, šiandien sakau CDU: "nepamirškite to" ir mes prašome, kad Vokietija padarytų tą patį.
(Plojimai)
Martin Callanan
Pone pirmininke, šiek tiek ironiškai atrodo tai, kad Europos Vadovų Tarybai derėtų svarstyti nuolatinį krizių valdymo mechanizmą, nes atrodo, kad euro šiuo momentu tikrai patiria vieną krizę po kitos. Nors daugelis iš mūsų Jungtinėje Karalystėje manė, kad euro buvo istorinklaida ir mūsų šaliai, ir visai Europai, mes, žinoma, nesame patenkinti matydami tokią padėtį. Norime, kad šis klausimas būtų išspręstas Europos lygmeniu ryžtingai grįžtant prie fiskalinės drausmės visoje ES.
Jis nebus išspręstas daugiau skolinantis nei ES, nei vietos lygmeniu. Vis dėlto aiškiai pasakykime, kam tenka atsakomybuž šią euro padėtį. Kiekvienos euro zonai priklausančios valstybės narės pareiga - įvykdyti savo įsipareigojimus šiai zonai, o kitų dalyvaujančių valstybių darbas - užtikrinti, kad jos tai padarytų. Tai - viena iš priežasčių, kodėl jos rengia atskirus euro zonos ministrų susitikimus. Tiesiai kalbant, stabilus euro zonos valdymas - pirmiausiai euro zonos narių pareiga. Mes likusieji galime teikti politinę paramą, bet ne daugiau. Negali būti pateisinama jokia papildoma našta arba sankcijos toms valstybėms narėms, kurios apskritai nusprendnedaryti klaidos ir nestoti į euro zoną.
Nikolaos Chountis
(EL) Pone pirmininke, ponios ir ponai, lygiai prieš metus Graikijos ekonomika pradėjo žlugti ir Graikija pradėjo dalyvauti pražūtingame memorandume ir paramos mechanizme. Po metų, pone W. Langenai, šalis jau yra ant bankroto slenksčio: pirmiausia, socialinio bankroto, nes nedarbas kitais metais tikrai pasieks 15 proc., o ką tik, vakar, vyriausybpriėmįstatymą, kuriuo panaikinamos kolektyvinės sutartys - šiandien visa šalis streikuoja, ir, antra, ekonominio bankroto ir šį kartą deficito ir skolos nedidino "meluojantys graikai" iš PASOK ir Naujosios demokratijos; juos didino alchemikai Komisijos nariai, naudodamiesi savo pasirinktais Eurostato statistiniais duomenimis, kad būtų padidintos silpnųjų skolos ir sumažintos stipriųjų skolos.
Todėl jeigu bus patvirtintas toks mechanizmas, koks buvo taikomas Graikijai, mes tikrai einame bankroto link. Jeigu Taryba rengia tokį mechanizmą, juo šalys bus įtrauktos į nuosmukį, lemiantį nedarbą ir privilegijas bankams ir stambiam verslui. Stebiuosi: ar tai Europos vizija, apie kurią J. M. Barroso, kurio čia nėra ir kuris negali paaiškinti, kalbėjo pradžioje?
Timo Soini
(FI) Pone pirmininke, mano nuomone, kiekviena šalis atsakinga už savo ekonomiką. Šalys nėra atsakingos už viena kitos skolas. Tai įtvirtinta ir Sutarties 125 straipsnyje. Kai tai žmonėms tinka, Sutarties laikomasi, o kai netinka, Sutarties nepaisoma. Tai buvo matoma referendumuose: Prancūzija pasak"ne", Nyderlandai pasak"ne" ir Airija pasak"ne". Du iš šių rezultatų buvo "sutvarkyti" parlamente, vienas - surengiant kitą referendumą. Atrodo, kad Sutarties straipsniai aiškinami pagal tai, į kurią pusę pučia vėjas.
Suomijos vyriausybSuomijos mokesčių mokėtojams primettam tikras nesąžiningas garanto prievoles, už kurias galiausiai turėsime sumokėti visi. Nesuprantame, kodėl Suomijos darbuotojai ir smulkūs verslininkai turėtų iki kraujo dirbti, kad sumokėtų lošėjų ir melagių skolas. Tai paprasčiausiai neteisinga.
Kai Tarybų Sąjungoje kildavo problemų, jie reikalaudavo daugiau socializmo. Žmonės susirinkdavo Maskvoje: daugiau socializmo. Kai problemų kyla Europoje, žmonės susirenka Briuselyje: daugiau integracijos. Galutinis rezultatas bus visiškai toks pat. Tai neveiks.
Sveika visuomenkuriama nuo apačios į viršų. Demokratija kuriama nuo apačios į viršų: ne nuo kokio nors smėlio pilies bokšto žemyn. Viskas vyksta būtent taip. Bendra Europos ekonominpolitika neveiks. Europa gali veikti tik kaip ekonominir laisvos prekybos erdvė, tokia ji turėtų vėl tapti.
Dar norėčiau tarti keletą žodžių apie euroobligacijas. Nuvykau į Mellunmäki Helsinkyje pakalbėti apie euroobligacijas ir kai pasakiau, kas tai yra, moterys tvirtai sugniaužsavo rankines, o vyrai ėmdairytis, ar dar turi piniginę. Tai neveiks.
Hans-Peter Martin
(DE) Pone pirmininke, ką tik girdėjome tragišką kaltinimą Vokietijai. Tai - nerimą keliantis priminimas apie trečiojo dešimtmečio pabaigą.
Būdamas entuziastingas Europos šalininkas ir užsispyręs euro rėmėjas, norėčiau jūsų paklausti: ar pastebėjote, kad žlugdote Europos Sąjungą, šį didį taikos ir ekonominės gerovės projektą? D. Cohn-Bendit teisingai pasakė, kad mes visada reaguojame per vėlai ir visada atgaline data. Dabar turime žiūrėti į ateitį. Ar nepastebėjote, kas vyksta išorėje? Žmonės nebesidomi socialistų ir konservatorių rietenomis nei mano šalyje, nei čia, Europos Parlamente. Jie domisi sprendimais ir tuo, ar jų pinigai vis dar saugūs. Turime jiems sąžiningai pasakyti, kad jie nebesaugūs.
Turime žengti kitą žingsnį ir pripažinti, kad mums reikia drąsos nurašyti skolas, turime pagaliau priversti bankus mokėti, netgi jei tai turės įtakos mūsų gyvybės draudimo liudijimams, turime sukurti naują politinį Europos projektą, kurio neslėgtų Lisabonos sutarties problemų našta.
Mes patekome į spąstus. Jeigu iš dalies keisime šį straipsnį, pamatysime, kad Airija referendume balsuos prieš. To paties galime tikėtis mano šalyje. Be to, turime didžiulę problemą Jungtinėje Karalystėje. Ponios ir ponai, turite nubusti ir pamatyti, kas vyksta.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Pone pirmininke, šiuo krizės laikotarpiu neturėtume pamiršti, kad per praėjusius dešimt metų euro mums suteikdaug gerovės ir stabilumo ir daug darbo vietų. Todėl eurą tikrai verta tvirtai ginti. Vis dėlto tam prireiks ryžtingo Europos aukščiausiojo lygio susitikimo ir daug daugiau vienybės. Vienybės dabar labai trūksta sprendžiant ne tik dėl nuolatinio krizių valdymo mechanizmo, bet ir dėl griežtos finansų valdysenos.
Atrodo, kad šiose diskusijose, pone pirmininke, euroobligacijos yra stebuklingas žodis, kurį ištarus visos valstybių skolų problemos dings tarsi saulėje tirpstantis sniegas. Vis dėlto tie šio Parlamento nariai, kurie ragina pradėti leisti euroobligacijas, turėtų žinoti ir tai, kad jos reiškia nemažus įsipareigojimus ir griežtą biudžeto drausmę, kuri apima daug daugiau nei dabar mums pateikti pasiūlymai stiprinti biudžeto drausmę.
Pirmininkas J. C. Trichet minėjo "fiskalinę sąjungą". Ar tie šio Parlamento nariai, kurie raginate pradėti leisti euroobligacijas, esate tam pasirengę? Abejoju.
Pone pirmininke, savo energiją turime skirti dabar mums pateiktiems pasiūlymams, siekdami stiprinti euro pagrindą. Tai skubu ir mes šiame Parlamente daug dirbame, kad tai pasiektume. Mums taip pat reikia labiau taisyklėmis grindžiamo požiūrio prevencinėms Stabilumo ir augimo pakto nuostatoms sureguliuoti, nes prevencija - geriau negu gydymas. Taip pat turime užtikrinti didelę bendrą valstybių narių atsakomybę ne tik už Stabilumo ir augimo pakto teikiamą naudą, bet ir už jame įtvirtintas prievoles ir įsipareigojimą.
Udo Bullmann
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, kritiniais atvejais Europa visada rasdavo būdą įveikti krizę. Ne todėl, kad vyko skirtingų interesų kova, o todėl, kad sujungdavome interesus ir tai mums leisdavo eiti naujais keliais.
Mielai būčiau pateikęs J. M. Barroso klausimą, bet, deja, jo čia nebėra. Žinoma, netrukus vyks svarbios spaudos konferencijos apie tai, kaip išgelbėti Europą naudojant mažiausią bendrą vardiklį, bet O. Rehn galėtų mano klausimą perduoti. Nesuprantu, kodėl nedarome štai taip. Euroobligacijos - opus sprendimas. M. Schulz tai sakmūsų frakcijos vardu, o Vokietijoje, kur tai yra kritinis klausimas, mano partija sako tą patį. Būtent Vokietijos vyriausybturi išlygų, o kitos šalys, mokančios mažiau palūkanų, irgi turi išlygų. Kodėl nedarome štai taip? Sakome, kad šias problemas galime išspręsti. Dabar planuojame pradėti leisti euroobligacijas, tačiau rengiame protingą paketą. Ko mums reikia, kad Europa galėtų imtis veiksmų? Kaip į iždus surinkti pinigų? Kaip sukurti daugiau galimybių surinkti mokesčius skatinant protingą, ilgalaikę ekonomiką? Pradedame leisti euroobligacijas ir šią pradžią susiejame su finansinių operacijų mokesčio įvedimu Europos Sąjungoje. Iš šio paketo galėtų laimėti visi, jis galėtų būti naudingas visiems. Europos aukščiausiojo lygio susitikime paklauskite A. Merkel, ar ji pasirengusi tai atlikti. Kodėl to neįmanoma padaryti? Kodėl Komisija nepateikia tokio pasiūlymo? Jis padėtų visiems ir sudarytų galimybę Europoje įgyvendinti didelį naują projektą, kuriuo būtų įveikta krizė. Laukiu, kol Komisija pateiks šį pasiūlymą.
Turite nustoti atsikalbinėti. Laikas imtis veiksmų Europos piliečių labui ir valstybių narių labui, kad galėtume rasti būdą grįžti prie normalaus ekonomikos augimo tempo. Mūsų likimas - mūsų rankose, tačiau turite turėti drąsos dabar imtis iniciatyvos.
Carl Haglund
(SV) Pone pirmininke, manau, kad praėję metai rodo, jog bendrai valiutai reikia aiškių, bendrų taisyklių, ir akivaizdu, kad dabar tokių taisyklių neturime. Taip pat aišku, kad euro zonai neabejotinai trūksta patikimumo ir žmonių, ir finansų rinkos akyse. Nesutinku su U. Bullmanu. Veikiau jau manau, kad Komisija atliko gerą darbą ir pateikplataus užmojo pasiūlymus. Dabartinių mūsų iššūkių klausimu manau, jog problema kyla ne dėl Komisijos, o dėl Tarybos. Žinoma, ateinančias kelias dienas Tarybos laukia gana sunkus susitikimas.
Norėčiau pasakyti, kaip džiaugiuosi, kad Komisija dabar pateikir pasiūlymą, leisiantį mums ateityje ištaisyti makroekonominę nedarną. Iki šiol daug dėmesio skyrėme vien finansams ir miestų deficitams, o to anaiptol nepakanka, kaip gana aiškiai matyti iš Airijos atvejo.
Kas mane mažiau džiugina, tai Tarybos darbo būdas, kaip rodo N. Sarkozy ir A. Merkel derybos siekiant solidiems Komisijos pasiūlymams suteikti ne tokį privalomą pobūdį, o tai reikštų, kad pasiūlymu nieko nebus patobulinta. Turėtume prisiminti, kas įvyko 2005 m., kai buvo niekais paverstas Stabilumo ir augimo paktas. Tos pačios šalys sudarpadėtį, kuri per ilgą laiką lėmtai, kas dabar įvyko Graikijoje. Tikiuosi, kad Taryba susiims ir suvoks, kokių sprendimų mums reikia, priešingu atveju iš šios padėties neišsivaduosime.
Derk Jan Eppink
(DE) Pone pirmininke, flamandų politikas Bart De Wever interviu žurnalui Der Spiegel teigė, kad Belgija tapo perdavimo visuomene. Tai, o ne kalbos klausimas, buvo Belgijos problemos pagrindas. Solidarumas buvo tapęs vienpusiu reiškiniu.
ES dabar vyksta toks pat procesas. Paslaugų visuomenę verčiame perdavimo visuomene ir euras yra vienas iš būdų tai pasiekti. Taip ne vienai šaliai atveriamas kelias gauti pigių pinigų. Kaip sakES Tarybos pirmininkas H. Van Rompuy, tai tapo migdomąja tablete. Ji kenkia įvairių šalių gebėjimui konkuruoti. Dabar daug Europos politikų ragina pradėti leisti kitą migdomąją tabletę: euroobligacijas. Taip atotrūkis tik padidės. Jeigu taip ir toliau darysime, per keletą metų ES bus tokioje pat padėtyje kaip dabar Belgija: perdavimo visuomensu yrančiais politiniais pamatais.
Per Kalėdas skaitysiu buvusio Vokietijos pramonės federacijos prezidento H. O. Henkelio knygą Save our Money. Jums, ko gero, vertėtų padaryti tą patį, kad išsiaiškintumėte, ką mano žmonės Vokietijoje.
Mario Borghezio
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, kai New York Times atskleidtam tikrus dalykus, Jungtinėse Valstijose tiriamas slaptas devynių bankų, iš kurių vienas yra Europos, klubas. Šių bankų viršininkai kiekvieną trečiadienį renkasi tartis, kokių veiksmų imtis išvestinių finansinių priemonių srityje. Krizės komitetas nieko nežinojo, o Europa buvo tik žiūrovė.
Federalinis rezervas turėjo atsiskaityti už 13 trln. USD, išleistų bankams sanuoti. Ar sutiktumėte mums pasakyti, kiek Federalinis rezervas prašuž Europos bankų gelbėjimo paketus? Ar ne kritinpadėtis bankuose, o ne valstybių biudžetuose, reikalauja padvigubinti Europos gelbėjimo fondo sumą ir pasirengti 2 000 mlrd. EUR vertės sanavimui?
Kas mums trukdo pareikalauti Europos centrinio banko skaidriai ir išsamiai atsiskaityti už savo veiksmus, kaip Jungtinėse Valstijose buvo priverstas padaryti Federalinis rezervas? Tai panaikintų įtarimus, kad jis veikir toliau veikia savavališkai, o ne bendrų Europos Sąjungos valstybių narių piliečių ir mokesčių mokėtojų interesų labui.
Kodėl, po perkūnais, niekada nesurengtos diskusijos dėl priemonių pritaikymo siekiant komercinius bankus tikrai ir veiksmingai atskirti nuo spekuliacinių bankų, kaip Glass-Steagall įstatyme?
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Alfredo Pallone
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, visi sutinkame, kad reikia sukurti priemonę, kurią taikant būtų galima įsikišti krizės atveju. Ši priemonturi būtinai būti susieta su griežta ir apdairia valstybių narių biudžeto politika. Tikiuosi, jog tai reiškia, kad tokios krizės, kokią patiriame šiais mėnesiais, nepasikartos.
Šiandienos diskusijos sukasi apie tai, kaip šią priemonę geriausiai finansuoti. Kaip visi gerai žinome, kai kuriose šalyse už krizę iš dalies atsakingas privatus sektorius ir tokiais atvejais teisinga, kad jos turėtų prisiimti tam tikrą atsakomybę, tačiau jų dalis turėtų būti įvertinta kiekvienu konkrečiu atveju.
Vis dėlto manau, kad turėtume rasti naujų, novatoriškų būdų krizių valdymo priemonei finansuoti. Vienas iš pavyzdžių galėtų būti euroobligacijos, kurias kai kas laiko nauja našta valstybių biudžetams. Tačiau tai - netiesa. Priešingai, leidžiant euroobligacijas krizių valdymo priemonę būtų galima finansuoti pasitelkiant rinką, užsienio kapitalą ir investuoti siekiančius žmones.
Mechanizmas, grindžiamas tik proporcingais įnašais, daromais tiesiog įsisavinant rezervus, reikštų didelę naštą valstybėms narėms - jos turėtų rasti išteklių ir kapitalo, kurį reikėtų įdėti ir kuris, beje, neduotų jokio pelno. Tokiu atveju, kai valstybių narių prašoma įgyvendinti griežtą biudžeto politiką deficitui ir skoloms mažinti ir sumokėti įnašus siekiant dalyvauti krizių valdymo fonde, egzistuoja tikra žlugimo rizika.
Europos ekonomikos nebus galima atgaivinti, jeigu kartu tarptautinėse rinkose nepasinaudosime stipriu euru ir atitinkamu geresniu kredito reitingu jo padėčiai sureguliuoti.
Elisa Ferreira
(PT) Pone pirmininke, Komisijos nary, iš šio Parlamento girdėjote labai aiškią žinią, prašymą Komisijai imtis veiksmų, įsikišti. Komisija prašoma neapsiriboti automatiniu pritarimu minimaliam įmanomam valstybių sutarimui, taip pat galima pasakyti, kad Komisija turi liautis būti ribojama galingiausiųjų valios. Komisija turi atlikti savo pareigą ir prievolę imtis iniciatyvos.
Apgailestauju turėdama pasakyti, kad išvadomis, kurių laukiame iš kito aukščiausiojo lygio susitikimo, nebus suformuotas sprendimas, visų pirma todėl, kad planuojamą intervencijos mechanizmą turi vienbalsiai patvirtinti visos valstybės narės, tačiau mums reikia Europos dimensijos, o ne dimensijos, kurią būtų galima įvairiai iškraipyti, kai kurioms šalims leidžiant kontroliuoti kitas. Nepaisant to, jeigu Sutartis būtų persvarstyta šiuo metu, būtų atverta Pandoros skrynia ir bet kuriuo atveju norėčiau išgirsti atsakymą į vieną klausimą: ar taikant naująjį mechanizmą bus perkamos vyriausybių obligacijos?
Komisijos nary, reikalinga išsami peržiūra ir Komisija negali nepaisyti dabartinių diskusijų dėl euroobligacijų ir nereaguoti į iniciatyvas, kurių per tą laiką imasi įvairūs veikėjai, būtent J. C. Juncker, Mário Monti, kai kurie šio Parlamento elementai ir ekspertų grupės. Komisija turi pateikti pasiūlymą ir turi sugebėti jį apginti.
Galiausiai paskutinpastaba: euro zona neturi visuotinio trūkumo - na, ji jį turi, bet jis susijęs su nepakankamu visos euro zonos ekonomikos augimu, o ne nelygiu jo pasiskirstymu euro zonos viduje. Kur priemonės, kurias reikia įgyvendinti kartu su ekonomikos valdysena ir sankcijomis siekiant veiksmingai skatinti ir įgyvendinti 2020 m. strategiją?
Wolf Klinz
(DE) Ponia pirmininke, M. Schulz teisus. Patiriame didžiulę pasitikėjimo krizę, o Tarybos nariai muilina piliečiams akis. Jie jiems sako, kad viskas kontroliuojama, turime tik šiek tiek pakeisti Sutartį įtraukdami nuolatinį stabilumo mechanizmą ir tada problema bus išspręsta. Iš tikrųjų padėtis nėra kontroliuojama. Valstybės narės tik reaguoja, užuot tikrai ėmęsi veiksmų. Jos beviltiškai gesina gaisrą, bet negali užgesinti liepsnos. Rinkos dalyviai savęs klausia: kas iš tikrųjų valdo Europą ir euro zoną?
ES pasiekkritinį lūžio tašką. Jeigu dabar nepasirinksime teisingo kelio, negalėsime išlaikyti netgi status quo. Užuot jį išlaikę mes žengsime žingsnį atgal. Ko mums reikia, tai tolesnių žingsnių integracijos link. Mums reikia daugiau Europos. Turime užbaigti kurti vidaus rinką, įskaitant paslaugų sektorių. Mums reikia ne tik pinigų sąjungos, bet ir ekonominės, biudžetinės ir fiskalinės sąjungos. Mums taip pat reikia stiprios Komisijos, kuri turėtų teisę ir galią kontroliuoti ir stebėti šią ekonominę sąjungą ir pagrįstais atvejais automatiškai taikyti sankcijas. Jeigu žengsime šiuos žingsnius didesnės integracijos link, galėsime kalbėti ir apie euroobligacijų išleidimą. Tada būsime joms padėję pamatus. Vis dėlto kol visa tai vyksta, turime užtikrinti, kad nepaisant visų pagrįstų taupymo priemonių turėtume reikiamą ilgalaikį investicijų finansavimą, kad vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu užsitikrintume Europos Sąjungos gebėjimą konkuruoti.
Turime galiausiai pasakyti piliečiams tiesą. Mums reikia sprendimų, kuriuose neatsispindėtų neišmanymas, turime aptarti klausimus neįtraukdami ideologijų ir turime nebebandyti išeiti klystkeliais. Mums reikia ilgalaikių veiksmų, o ne trumpalaikių reakcijų.
Vicky Ford
Ponia pirmininke, pradėkime nuo gerų naujienų. Taip, platesnėje Europos ekonomikoje yra tam tikro atsigavimo ženklų. Tačiau jam grėsmę kelia užsitęsęs netikrumas, sekinantis finansavimą ir stabdantis investicijas. Visi Europoje, įskaitant Jungtinę Karalystę, suinteresuoti, kad euro zonos ekonomika būtų stipri.
Griežtas ir skaidrus ekonominis planavimas siekiant kontroliuoti švaistūnišką vyriausybių išlaidavimą ir netvarią skolą yra gyvybiškai svarbus elementas visoms 27 šalims. Euro zonos šalys suvokė, kad krizės problemą reikia išspręsti visam laikui, tačiau kyla daug klausimų, apie kai kuriuos iš jų kalbama šioje Parlamento rezoliucijoje.
Pirmiausia, koks turėtų būti privataus sektoriaus dalyvavimo pobūdis? Aš palankiai vertinu siūlymą vadovaujantis TVF precedentu valstybės pinigus apsaugoti suteikiant privilegijuotojo kreditoriaus statusą. Antra, apie kokius Sutarties pakeitimus kalbate? Šią problemą reikia išsiaiškinti.
Ir galiausiai, nuolatinis krizių valdymo mechanizmas apibūdinamas kaip priemoneuro zonai stiprinti. Šalims, kurios siekia įsivesti eurą, turėtų būti duota galimybdalyvauti, tačiau tos, kurios nusprendjo neįsivesti, neturėtų būti verčiamos prisidėti.
Alain Lamassoure
(FR) Ponia pirmininke, kas Europos piliečiams kelia ne mažesnį nerimą nei finansų rinkos, tai abejonės. Dabar, kai europiečių likimas vienas, ar jie sugeba jį pasitikti solidariai?
Šiandien solidarumas pasireiškia esant giliai krizei. Tai puiku, bet to nepakanka. Susivieniję įvairovėje, europiečiai turi parodyti ir tai, kad jie, planuodami savo kelią, veikia solidariai, nes jeigu krizEuropai daržalą ilgiau negu kitiems žemynams, tai todėl, kad mūsų ekonomika per dešimt metų vangaus ekonomikos augimo, vidutiniškai vos l proc. per metus, jau buvo susilpnėjusi. Dešimt Lisabonos strategijos metų buvo prarastas dešimtmetis.
2020 m. darbotvarkėje Europos lyderiai pasiūlmūsų ekonomikos gaivinimo planą, bet jie nepasakė, kaip jį rengiamasi finansuoti ir kontroliuoti arba kokios būtų paskatos ar galimos sankcijos. Todėl atėjo laikas Stabilumo ir augimo paktą papildyti solidarumo paktu, kaip jau čia, plenarinėje sesijoje, buvo pasakyta.
Žodis "solidarumas" Sutartyje vartojamas 23 kartus: paverskime žodį veiksmais. Rengiama procedūra fiskalinei politikai koordinuoti, kad užkertant kelią deficitams būtų užtikrintas stabilumas. Ką gi, išplėskime jos taikymo sritį, koordinuokime savo veiklą siekdami užsitikrinti finansavimą ateityje. Turime išleisti mažiau lėšų, tačiau jas išleisti protingiau, ne kiekvienas savo šalyje, bijodami sankcijų, o visi kartu. Norėdami išvengti blogiausio, europiečiai turi vieningai rengtis geriausiam.
Zoran Thaler
(SL) Ponia pirmininke, mes, europiečiai, gyvename matydami įdomų paradoksą. Per 12 savo egzistavimo metų euro įrodesantis stabiliausia pasaulio valiuta. Remiantis oficialiais Frankfurte esančio Europos centrinio banko duomenimis, vidutininfliacija šiuo laikotarpiu buvo 1,97 proc., tik 3 procentiniais punktais mažesnnegu 2 proc. tikslinis rodiklis. Euro vertJAV dolerio atžvilgiu visą laiką visais praktiniais požiūriais liko aukštesnnegu tada, kai Europos valiuta buvo sukurta. Tačiau pastaruoju metu girdėjome istorijų, esą euro gali būti netgi ant žlugimo ribos. Kaip galėjome atsidurti tokioje padėtyje?
Šią padėtį lėmabsurdiškas ir neatsakingas ir kairiųjų, ir dešiniųjų populistinės politikos formuotojų elgesys. Vis dėlto ar gindami savo valiutą tikrai leisime, kad demokratija pasirodytų esanti silpnesnnegu režimai, kuriems būdingas gana didelis autoritarizmas? Turime atsakingai elgtis, turime savo politikos priemonėse įtvirtinti penkias auksines atsakingo elgesio taisykles. Priimkime jas čia, Parlamente, nuspręskime, kaip rengiamės nustatyti atsakingo elgesio lygį - elgesį, naudingą bendram labui, ginamam politikos priemonėmis mūsų valstybėse narėse.
Todėl pagrindas turėtų būti finansinių operacijų mokestis ir euroobligacijos. Todėl šiandien, ginant bendrą valiutą, patvirtinti tokią politiką - mūsų pareiga.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Ponia pirmininke, ko mums dabar reikia, tai aiškių taisyklių, o darome visiškai priešingai. Todėl siekdamas atkurti aiškumą pateiksiu keletą pasiūlymų.
Per Europos semestrą Parlamentas nori sutelkti dėmesį tam tikroms diskusijoms, kurios dabar yra padrikos ir neatitinka visuomenės nuomonės. Norime, kad rengiant sankcijas, numatytas valdysenos teisės aktų pakete, būtų atsižvelgta į ateinančių šešių mėnesių politinius atsakymus į valstybėms narėms pateiktas rekomendacijas.
Mano frakcija norėtų aiškiai pasakyti, kad teisės aktų pakete nėra stebuklingų sprendimų, kurie leistų mums išsivaduoti iš krizės. Siekiant išlaikyti konkurencingumą taikytini gerai žinomi metodai - biudžeto drausmir struktūrinės reformos.
Krizių valdymo mechanizmo klausimu, kaip jūs, Komisijos nary, sakėte vakar, Pirmininkas J. M. Barroso čia mums pažadėjo, kad tai bus Europos mechanizmas. Šiandien Taryba siūlo tarpvyriausybinį mechanizmą. Ar jis europietiškas, kaip sako J. M. Barroso, todėl, kad fondo bazbus Europoje, o ne Kaimanų salose, ar Komisija ketina mums padėti sukurti mechanizmą pagal ES procedūrą, kur turi prisidėti ir Parlamentas?
Euroobligacijų klausimu Komisija, Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija (EBPO) ir ekspertai sako, kad tai gera mintis, bet ši mintis per daug ankstyva, todėl pavėlavome.
Ką siūlau Komisijai, tai pradėti su mumis diskutuoti siekiant parengti tokią euroobligacijų sistemą, kuria būtų suteikta pakankamai finansavimo gerai besielgiančioms šalims, o besielgiančios blogai būtų baudžiamos - verčiamos eiti į rinkas ir ten skolintis atgrasiomis palūkanų normomis. Tai - vienintelis praktiškas būdas suderinti fiskalinę drausmę ir ekonomikos augimą.
Nepradėkite man vėl diskutuoti apie tai, ar dabar per anksti, ar per vėlai, nes dabar žinome, kad visada pavėluodavome. Įsitikinkime, ar bent kartą, pakeisdami taisykles, galime būti ankstyvi.
Catherine Trautmann
(FR) Ponia pirmininke, euro yra bendras mūsų turtas ir šiandien profesinės sąjungos sakParlamentui, jog jos susirūpinusios, kad per silpną, išpuolių draskomą eurą, o ne per ekonomikos augimą skatinantį, darbo vietas kuriantį eurą, už krizę sumoka patys darbuotojai.
Todėl būtina ne siekti paprasčiausiai techniškai pakeisti Sutartį, o sureguliuoti per krizę atsiskleidusius du pagrindinius blogai veikiančius euro zonos aspektus.
Pirmasis metodas - pradėti leisti euroobligacijas, kaip girdėjome. Euroobligacijomis bus ne tik stabilizuotas euro kursas, jomis bus nedelsiant pasipriešinta spekuliaciniams išpuoliams.
Antrasis metodas įtvirtinti fiskalinį teisingumą ir priversti finansų rinką sumokėti už krizę - būtent nustatyti finansinių operacijų mokestį, kad dėl fiskalinės neteisybės už krizę mokėtų ne darbuotojai.
Galiausiai turi būti įsteigta Europos skolų agentūra, kuri turi sugebėti sutelkti tam tikrą valstybių narių skolos dalį.
Galiausiai norėčiau pritarti J. C. Junckeriui ir pasakyti, kad padidinti stabilumo fondą - tai pasiūlTarptautinio valiutos fondo (TVF) generalinis direktorius Dominique Strauss-Kahn - yra gera mintis.
Ankstyva intervencija, kaip girdėjome - nevėluoti ir nuspręsti būti stipriems, o ne silpniems - mums leistų taip valdyti, kad būtų atkurtas pasitikėjimas, kurio reikalavo mūsų pirmininkas Martin Schultz.
(Plojimai)
Paulo Rangel
(PT) Ponia pirmininke, pirmasis aspektas, kurį norėčiau aiškiai pasakyti, kuris yra svarbus ir kurį mes giname šiame Parlamente - priešingai, negu kartais skaitome spaudoje ir girdime kai kurių Europos lyderių pareiškimuose, euras kaip valiuta buvo itin svarbi mums reaguojant į dabartinę krizę. Be euro būtume itin sunkioje padėtyje, nes silpnesnių šalių valiuta būtų nepaprastai nuvertinta, o Vokietijos markės vertneįmanomai padidėtų siekiant išlaikyti Vokietijos ir Europos ekonomiką. Todėl euras buvo stabilizuojantis veiksnys ne tik euro zonos šalims, bet ir šalių, nenorėjusių priklausyti euro zonai, valiutoms.
Be to, kadangi turime ginti šią Bendriją, kuriai pavyko sureaguoti į krizę kaip niekada anksčiau, ir kadangi, pvz., pamatysime, kas ateityje nutiks JAV doleriui, taip pat pamatysime ir tai, kad euro iš tikrųjų turi pranašumų.
Šioje Taryboje privalome padaryti viską, ką galime, kad apgintume eurą - sukurti stabilizavimo fondą, kuris vadovautųsi Bendrijos metodika ir galėtų priversti imtis atsakomybės pažeidžiamiausias šalis, o toms, kurios įvykdsavo įsipareigojimus ir bent jau išoriniais pareiškimais ne visada sugebėdavo parodyti solidarumą euro zonoje, jį įskiepyti.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Ponia pirmininke, į pabaigą einantys metai - 2010 m. - ne kartą apibūdinti kaip metai, kuriais gyvenome pavojingai. Todėl, manau, šios diskusijos turėtų būti naudingos pabrėžiant 2010 m. išmoktas pamokas, kad galėtume padaryti išvadas 2011-iesiems.
Pirmoji išvada - nepakenčiamas Europos ekonomikos finansų sektoriaus disbalansas ir tikrosios ekonomikos iškraipymai.
Antroji - nepakenčiamas bendrosios valiutos ir poreikio koordinuoti vis dar pažeidžiamą fiskalinę ir biudžetų politiką disbalansas.
Trečioji, pagrindinišvada susijusi su krizės tempo ir reakcijos lėtumo disbalansu. Ekonominiu požiūriu tai reiškia, kad Europos centrinis bankas turi aktyviau reaguoti į spekuliacinius išpuolius prieš valstybių skolas, o 2011 m. turime pakloti pamatus Europos skolų agentūrai, kuri galėtų leisti euroobligacijas.
Panašiai, atsižvelgiant į Stabilumo ir augimo paktą, turi būti diskutuojama apie reikiamą apmokestinimą, bankų mokestį ir spekuliacijos, t. y. trumpalaikių spekuliacinių operacijų, mokestį, taip pat apie tai, kad Europos Sąjungai reikia nuosavų išteklių.
Nepaisant to, Parlamentui svarbios diskusijos - diskusijos apie politinius krizės padarinius, nes Europos Sąjungos šūkis yra, dar kartą pabrėžiu, "Susivieniję įvairovėje", jokiu būdu ne "suskaldyti priešiškumo". Todėl Parlamentas turi pasipriešinti tiems, kurie siekia sumenkinti kai kurias valstybes nares kitų atžvilgiu, padalydami Europos visuomenės nuomonę ir kiršindami europiečius.
Parlamentas atstovauja 500 mln. europiečių, gyvenančių ES, turinčioje 27 valstybes nares, ir, kaip ir G. Orvelo ūkyje, nviena nėra lygesnuž kitas.
Othmar Karas
(DE) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, kalbame apie gruodžio 16 d. vyksiantį aukščiausiojo lygio susitikimą. Būtų gerai, jeigu Taryba po aukščiausiojo lygio susitikimo galėtų mums pasakyti: žinome spragas ir klaidas, žinome, kad mums nepavyko ir suprantame Sutarties apribojimus.
Pasitenkinimu savimi, kaltinimais, bandymais užglostyti klaidas ir paviršutinišku požiūriu neišspręsime jokių problemų ir nesukursime pasitikėjimo. Nustokime žaisti su Europa. Visa tai - Europos reikalas. Pritariu viskam, ką sakW. Klinz.
Kadangi liko vos kelios dienos iki Kalėdų, norėčiau pasakyti: uždekite ryžto ir bendro intereso žvakę, žvakę, reiškiančią naują rimtį, sąžiningumą ir tikėjimą Europos Sąjungos ateitimi. Uždekite Europos politinės krypties pokyčių žvakę - perėjimą nuo krizės prie konkurencingumo, nuo Dovilio dvasios prie politinės sąjungos, nuo taupymo prie investicijų ir reformų, nuo pinigų sąjungos prie politinės sąjungos.
Dėl Vokietijos konstitucinių problemų Sutarties papildymas yra tiesiog politinis tolesnės gelbėjimo paketo plėtotės ramstis, nei daugiau, nei mažiau. Tai nėra sprendimas. Nesistenkite padaryti jo svarbesniu negu jis yra. Nutraukite vienadienę politiką ir pateikite užbaigtą krizės valdymo koncepciją, priartinsiančią mus prie politinės sąjungos. Nutraukite nesutarimus. Pakanka, nepakanka, o iš tikrųjų nežinome, kur viskas krypsta. Turime raginti Komisiją parengti ekonominės, socialinės ir finansinės sąjungos koncepciją, kad kitų metų pabaigoje galėtume žengti kitą žingsnį integracijos link ir atlikti šį darbą tinkamai.
Anni Podimata
(EL) Ponia pirmininke, Komisijos nary, rytoj prasidės vienas iš svarbiausių Europos Vadovų Tarybos susitikimų Europos Sąjungos ir ypač Ekonominės ir pinigų sąjungos istorijoje ir turės išaiškėti, ar valstybių arba vyriausybių vadovai jam pasirengę. Mes tuo labai abejojame, nes tam tikrų vadovų Europos Vadovų Tarybai pristatyta filosofija nėra filosofija krizei įveikti remiantis solidarumu ir, žinoma, atsakomybe. Tai - krizių valdymo filosofija, filosofija, grindžiama ir apsiribojanti nuolatinio mechanizmo aspektais. Europos Vadovų Taryba nebus pasirengusi darbui, nes ji neparodys ekonominės ir politinės sanglaudos ženklo, kurį reikia parodyti, ne tik siekiant įtikinti rinkas, bet pirmiausia (ir svarbiausia) siekiant įtikinti sunkiai įtikinamą Europos visuomenę, kurioje žmonės vienas kitą vertina įtariai ir kurioje vėl pradėjo įsigalėti ksenofobija; įtikinti juos Europos vizijos verte ir priminti jiems, kad daugiau dalykų mus vienija, negu skiria.
Gunnar Hökmark
Ponia pirmininke, nesuprantu, kodėl socialistai bando išvengti jiems tenkančios atsakomybės už socialistų politiką. Tiesa, kad deficitų, kuriuos matome Europoje, priežastys skirtingos. Taip pat tiesa, kad socialistų vyriausybės įklimpo į biudžeto deficito problemas dėl sąmoningos didesnio išlaidavimo ir didesnių deficitų politikos.
Apie tai Parlamente ir ne vienoje valstybėje narėje diskutavome 2009 m. pavasarį. Prisimenu, kaip Švedijos socialdemokratai kritikavo Švedijos vyriausybę už deficito ir išlaidų nedidinimą.
Tada matėme, kas įvyko. Man tai - priežastis, kodėl mums reikia pastovių Stabilumo ir augimo pakto taisyklių, tačiau taip pat pastovių taisyklių dėl padarinių. Negalime leisti susidaryti padėčiai, kai valstybėms narėms, keliančioms problemų finansų sistemose ir lemiančioms didesnes palūkanų normas, leidžiama išvengti padarinių priverčiant kitus piliečius tas palūkanų normas sumokėti.
Mums reikia stabilumo ir euroobligacijomis tos problemos neišspręsime. Euroobligacijas galbūt galime turėti dėl kitų priežasčių. Dėl finansų mechanizmo, tai jis turi būti finansuojamas ir tvarkomas pagal valstybių narių keliamą riziką. Jeigu keliate didesnę riziką, leidžiate susidaryti didesniam deficitui, tada turite šiek tiek daugiau finansuoti ir finansų mechanizmą. Tai - būdas prisiimti atsakomybę už sąmoningą politiką. Nepamirškite, kad padariniai, kuriuos matome ne vienoje šalyje, yra diskusijų, kurias rengėme nacionaliniuose parlamentuose ir šiame Parlamente, padariniai - ne vienas iš mūsų tada gynėme didesnį išlaidavimą. Dabar matome apgailėtinus rezultatus.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, pateikiamą pakeliant mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį)
Martin Schulz
(DE) Ponia pirmininke, pone G. Hökmarkai, suprantu jus, jums reikia pasakyti gerą kalbą gimtosios Švedijos žmonėms. Tačiau ar galėtumėte atsakyti man į šiuos klausimus: kuri Europos Sąjungos valstybilgiausiai turi didžiausią valstybės skolą ir kokia partija yra tos valstybės valdžioje?
Gunnar Hökmark
(M. Schulz toliau kalbėjo esant išjungtam mikrofonui) Ponia pirmininke, tikiuosi, kad galiu nepertraukiamas tęsti savo kalbą. Visų pirma mano kalba skirta jums, pone M. Schulzai, nes noriu, kad prisimintumėte, ką įrodinėjote šiame Parlamente prieš dvejus metus. Teigėte, kad Europos Sąjungos ir visų valstybių narių išlaidos turėtų didėti. Bėda, kad kai kuriose valstybėse narėse valdžioje buvo socialistai ir visų tų vyriausybių bei valstybių deficitas didėjo dėl jūsų propaguojamos politikos. Pone M. Schulzai, ar galite tą paneigti?
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, pateikiamą pakeliant mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį.)
Martin Schulz
(DE) Ponia pirmininke, kadangi kolega neatsakį mano klausimą, aš atsakysiu jo vardu. Ta šalis yra Italija, o jos ministras pirmininkas - S. Berlusconi. Italijoje krikščionys demokratai beveik be pertraukų yra valdžioje nuo 1946 m.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Ponia pirmininke, aš taip pat norėčiau paklausti kolegos Parlamento nario, kaip socialistai galėjo leisti prie Airijai ir Graikijai įklimti į skolas. Kadangi jūs atstovaujate dabar Europai vadovaujančiai partijai, o Komisija taip pat linksta dešiniųjų pusėn, ar ne dešinieji turėtų rodyti kelią iš šios krizės, o ne kaltinti ankstesnes vyriausybes ar vyriausybes, buvusias valdžioje prieš jas?
Gunnar Hökmark
Ponia pirmininke, norėčiau kolegoms priminti, jog aš sakiau, kad yra nemažai priežasčių, nulėmusių dabartines problemas dėl biudžeto deficito, tačiau tiesa ir tai (ir nei M. Schulz, nei jo kolegos to nepaneigė), kad numatėme šių problemų atsiradimą visose socialistų valdomose valstybėse, nes tai buvo sąmoninga politika. Visiškai sutinku, kad buvo padaryta didelių klaidų, jei kalbame pvz., apie Airiją, tačiau įdomu tai, kad didinti išlaidas ir deficitą siekiant įveikti krizę ir su tuo susijusias problemas buvo sąmoninga politika, o dabar matome jos rezultatus. Tokia būtų mano žinia M. Schulzui ir kitiems.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į tris klausimus, pateikiamus pakeliant mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį.)
Pirmininkė
Kolegos, norėčiau, kad kalbėtojas ir visi kiti žinotų, kokia yra padėtis, yra dar trys žmonės, norintys pateikti klausimus pakėlus mėlynąją kortelę. Nors Parlamento reformų darbo grupsuteiktokią galimybę, aš ją labai palankiai vertinu ir turime pakankamai laiko, bet vis dėlto turiu paklausti kalbėtojo, ar jis atsakys į visus tuos klausimus. Tuomet norėčiau visų paklausti ar galime užduoti klausimus paeiliui, ir tuomet paprašyti G. Hökmarką į juos atsakyti. Tada baigsime šį kalboms skirtą laiką.
Philippe Lamberts
Ponia pirmininke, G. Hökmarkui noriu pasakyti, kad jūsų pareikšta mintis apie socialistų vadovaujamas vyriausybes galbūt iš dalies teisinga, tačiau dešiniųjų pažiūrų vyriausybių pasirinktas būdas iš esmės toks pats - jos kaupia privačiojo sektoriaus skolą užuot didinusios valstybės skolą. Tai nėra ekonomikai palankesnis sprendimas, tai tiesiog būdas padaryti lygiai tą patį dalyką kitaip, o tai neužtikrina tvarumo.
Werner Langen
(DE) Ponia pirmininke, norėjau paklausti pono G. Hökmarko, kadangi jis čia dirba jau kurį laiką, ar jis prisimena, kad pinigų sąjungos pradžioje Belgijos, Graikijos ir Italijos skolos siekdaugiau nei 130 proc. bendrojo nacionalinio produkto, Graikijoje šis skaičius dar labiau išaugo, o Belgijoje ir Italijoje skola atitinkamai sumažėjo daugiau nei 30 ir 25 proc. Ar jis tą prisimena?
Anni Podimata
(EL) Ponia pirmininke, noriu paklausti W. Langeno ir G. Hökmarko, kuriems taip patinka idealizuoti valstybių skolos krizę ir drauge taikytis į socialistų vyriausybes, paprasto dalyko:
Ar kada nors klausėte savo kolegų Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijoje, kurie valdmano šalį iki praėjusių metų, apie tai, kad pagal jums ir Europos Komisijai pateiktą (galite to paklausti O. Rehno) oficialią statistiką Graikijos valstybės deficitas 2009 m. buvo 6,9 proc., o ne 15 proc. kaip neseniai patvirtino Eurostatas?
Gunnar Hökmark
Ponia pirmininke, šioje diskusijoje paaiškėjo kai kurie dalykai, kuriuos reikia prisiminti.
Nepamirškime pirmosios mano minties, kad visos socialistų vyriausybės, įgyvendinusios socialistinę politiką, susidūrsu didele krize dėl biudžeto deficito, be to, įdomu pažymėti, kad nei vienas kolegų socialistų šios minties nepaneigė. Dabar matome, kaip krizištinka vieną valstybę po kitos dėl sąmoningos politikos, kurią prieš dvejus metus šiame Parlamente gynM. Schulz ir kiti. Galime peržiūrėti šio Parlamento protokolus ir pamatysime, kad jūs, pone M. Schulzai, ir jūsų kolegos diskusijose sakbūtent tai. Dabar galite matyti karčias pasekmes. Norėjau tą pabrėžti. Noriu pabrėžti, kad jums tereikia pasakyti "taip, jūs teisus, tačiau ir kitos šalys turi sunkumų". Tačiau jūs nesiginčijate su manimi, kad problemų sukėljūsų politika. Verta tai prisiminti. Manau, tai turėtų būti įtraukta į protokolą.
Ph. Lamberts taip pat atkreipia dėmesį į šias problemas. Tačiau įdomu tai, kad nors kai kurios šalys turi sunkumų dėl finansų krizės, tiesa ir tai, kad daugumos valstybių, turinčių stabilų požiūrį į viešuosius finansus, valdžioje yra ne socialistai (manau Ph. Lamberts tą pripažins ir supras). Nemanau, kad jūs ar kas kitas šiame Parlamente gali nurodyti socialistų vyriausybę, kuri nesusidūrsu deficito problemomis.
Ioannis Kasoulides
Ponia pirmininke, svarbu politikos kryptis, o ne kas ją įgyvendino. Tegu meta akmenį tas... Euro krizgalbūt palies ne vien Airiją ir blogiausia galbūt dar ateityje.
Kad ir kokių skausmingų taupymo priemonių imtųsi visos valstybės narės, rinkos grobuonys visuomet puldinės pažeidžiamas vietas. Vis dėlto, jei ES pavyks laimėti šį mūšį ir šiomis sunkiomis aplinkybėmis parodyti ryžtą vieningai ir bendromis jėgomis padaryti visa, kas įmanoma, kad būtų sutrukdyta reguliavimo institucijoms ir įtikintos rinkos, tuomet tai būtų Europos integracijos triumfas ir didžiulpergalė.
To pasieksime pasitelkę kolektyvinę išmintį. Nuvilkime tuos, kurie prognozuoja euro žlugimą ir stiprių bei silpnų valstybių pasitraukimą iš euro zonos. Fiskalindrausmė, ekonomikos valdysena ir pagalba eurui bus nepakankama, jei neturėsime bendro Europos lygmeniu patvirtinto plano augimui skatinti. Praeityje, Amerikos parengtas Marshallo planas išgelbėjo Europos ekonomiką. Šiandien europiečių užduotis - sukurti planą Europai.
Gay Mitchell
Ponia pirmininke, šiandien Airijos Atstovų Rūmuose (Dáil) bus balsuojama dėl Europos Sąjungos ir Tarptautinio valiutos fondo finansinės pagalbos paketo. Airijai tai sunkus laikotarpis, kai didinami mokesčiai ir mažinamos išlaidos. Praėjusią savaitę patvirtintas biudžetas tėra menkas sunkumų, kuriuos šiuo metu išgyvena airiai, atspindys. Iš to išplaukia darbo užmokesčio mažinimas 14 proc. viešajame ir privačiajame sektoriuose.
Vis dėlto esu tvirtai įsitikinęs, kad ES ir TVF finansinės pagalbos paketas padės Airijai atgauti pasitikėjimą, kapitalizuoti bankus, kurie vėl galės skolinti, sutvarkyti viešųjų finansų sektorių. Aš nebūtinai pritariu visoms plano dalims, tačiau Fine Gael partija pritaria bendriems skaičiams. Dabartinės Airijos ekonomikos tendencijos yra gana geros. Siekiant užtikrinti, kad mūsų finansinpadėtis niekuomet netaptų nebevaldoma, reikės geros vyriausybės ir parlamento (Dáil)priežiūros.
Tam taip pat reikės, kad ES ir ECB lygiu būtų apsvarstyta mažų palūkanų įtaka nekilnojamojo turto infliacijai. Buvau vienintelis pastaruosius dvejus su puse metų šiame Parlamente klausinėjęs J. C. Trichet būtent apie šiuos sunkumus. Palankiai vertinu ES-TVF finansinės pagalbos paketą euro zonai ir Europos finansinio stabilumo fondą, pakeisiančio nuolatinio fondo, iš kurio Airija gaus 22,5 mlrd. eurų paskolų (jei jas gaus), sukūrimą.
Baigdamas taip pat norėčiau pasakyti, kad Parlamente yra daugybfederalistines pažiūras turinčių žmonių, kurie vis tiek siekia tam tikro mokesčių sistemų suderinimo. Jungtinėse Amerikos Valstijose daugiau nei 50 proc. autorių teisių srityje dirbančių bendrovių yra registruota Delavero valstijoje. Kodėl taip yra? Dėl mokesčių sistemos Delavere. Šiame Parlamente savanaudiški žmonės klaidingais pareiškimais nori paremti nacionalinius interesus ir reiškia labai nemokšiškas pastabas, kurios bus užginčytos.
Tunne Kelam
Ponia pirmininke, finansų krizparodė, kad labai reikia dar daugiau Europos lygmeniu priimamų sprendimų. Pamoka, kurią turime išmokti, - nei viena valstybnarneturėtų veikti atsižvelgdama vien į nacionalines aplinkybes. Todėl rytoj turėsime galimybę imtis bendrų veiksmų, patvirtinti fiskalinio konsolidavimo priemones ir stabilumo paktą su numatomomis sankcijomis.
Tai taip pat bus galimybišspręsti ilgai trunkantį Europos paradoksą. ES pagrindas - bendroji rinka, tačiau šios bendrosios rinkos kūrimas nėra baigtas. Būtent dabar atėjo laikas pradėti kurti bendrąją skaitmeninę rinką. Turime sukurti nuolatinį, jei įmanoma, grupinį krizių valdymo mechanizmą. Antra, kadangi veiksmai turėtų būti skirti prevencijai ir ankstyvajai intervencijai, reikia geriau suderinti sąlygas, kuriomis būtų galima ankstyvoji intervencija ir būtų galima pradėti taikyti krizių valdymo priemones, žinoma vengiant per didelio reguliavimo. Trečia, krizės valdymo fondo lėšų paskirtis turėtų būti aiškiai apibrėžta. Jų paskirtis - užtikrinti makrofinansinį stabilumą. Šios lėšos neturėtų būti naudojamos kitoms einamosioms problemoms spręsti. Ketvirta, ES lygmeniu reikėtų aiškiau apibrėžti priežiūros teises, kaip ir galimo įsikišimo į finansinių institucijų veiklą atveju, šios teisės apimtų teisę nustoti mokėti dividendus ar sustabdyti nepagrįstą pavojų keliančią veiklą.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Ponia pirmininke, ministre, Komisijos nary, klausiausi šios ilgos diskusijos kaip pilietis.
Norėčiau pasakyti, kad J.M. Barroso pasiūlymai labai įdomūs. Norėtume, kad būtų imtasi veiksmų jiems įgyvendinti. Norėdami atkurti piliečių pasitikėjimą turime aiškiai ir suprantamai rodyti politinę valią ir sakyti tiesą. Negalime slėpti tikrovės. Yra viešojo sektoriaus išlaidos, kurias turime padengti arba sumažinti. Yra viešojo ir privačiojo sektoriaus skolos, kurias privalome grąžinti.
Dabar daugybekspertų turi su įvairiomis sritimis susijusių idėjų. Tie, kurie nenumatartėjančios krizės, dabar trykšta puikiomis idėjomis. Tačiau sudėtingomis aplinkybėmis mąstykime blaiviai. Viešųjų finansų valdymo srityje nekartokime privačiojo sektoriaus klaidų, kurios sukėlfinansų ir bankų krizę, . Sudėtingi susitarimai nesukuria vertės ir turto. Jie sukuria tik iliuzijas ir dažnai naudingi tik spekuliantams.
Tiesa ta, kad valstybės narės gyveno ne pagal išgales. Privalome turėti drąsos padaryti reikiamas išvadas ir užtikrinti, kad ekonomikos atsigavimo našta būtų paskirstyta teisingai.
Seán Kelly
Ponia pirmininke, pirmiausia noriu pasiskųsti. Sakėte, kad tai svarbi diskusija, o ji tokia ir yra. Man nepriimtina, kad J. M. Barroso ir daugelis kitų politinių lyderių išėjo iš salės vos pasakę savo kalbas. Tiesą sakant, M. Schulz čia buvo nuo pradžios iki pabaigos ir norėčiau jį už tai pagirti.
Antra, norėčiau pasakyti, jog, viską gerai pasvėrus, viena svarbiausių finansų krizės priežasčių yra ta, kad vyriausybės nustojo valdyti, o lyderiai nustojo vadovauti. Laimei, pasitelkę naująją priežiūros sistemą, kuri turėtų įsigalioti sausio 1 d., kredito reitingų agentūrų ataskaitą, kurią svarstėme vakar vakare, ir šiandieninį nuolatinį finansinio stabilumo mechanizmą, dabar jau vėl imame valdyti padėtį. Visas šias priemones vertinčiau palankiai.
Jei J. M. Barroso būtų čia, norėčiau jo paklausti, ar jis gali garantuoti, kad Airijoje ar kur nors kitur nereikės rengti referendumo, siekiant įgyvendinti tuos minimalius jo minėtus sutarties pakeitimus.
Galiausiai tiems, kurie prašParlamento narių pasirašyti rašytinį pareiškimą, norėčiau pasakyti, kad tai yra tiesioginis Airijos įmonių pelno mokesčio puolimas. Taip neturėtų būti daroma.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, čia išsirutuliojo ideologindiskusija, nors galėtume pateikti keletą pavyzdžių kaip G. Schröderio vyriausybįgyvendino labai rimtą politikos reformą arba kaip Vengrijoje dabartindešiniųjų pažiūrų vyriausybpasinaudojo visomis priemonėmis, kad sutrukdytų tuometei kairiųjų vadovaujamai vyriausybei įvesti fiskalinės drausmės priemones po 2006 m. Tokios diskusijos nieko neduoda. Svarbu tai, kad Europos Sąjunga pagaliau turėtų imtis iniciatyvios, o ne pasyvios politikos. Būtų gerai, jei šio savaitgalio aukščiausiojo lygio susitikime pavyktų pasiekti susitarimą dėl Europos stabilumo mechanizmo. Tarybai pirmininkaujanti Vengrija, tiksliau Vengrijos vyriausybė, kuri perims pirmininkavimą Tarybai sausio mėnesį, dės visas pastangas, kad paspartintų ratifikavimo procesą ir užtikrintų, jog Europos Sąjunga būtų pajėgi spręsti esmines problemas, pvz., padaryti Europą dinamiškesnę.
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Ponia pirmininke, gerbiamoji Taryba, gerbiamoji Komisija, valstybės narės bando reaguoti į krizę, kurioje atsidūrė, pasitelkdamos individualius sprendimus ir savas priemones. Strateginę kryptį nustačiusios Taryba ir Komisija turėtų sujungti ir suderinti valstybių narių sprendimus. Tai reiškia, kad nepakanka imtis sankcijų prieš valstybes nares, kai kalbama apie ekonomikos valdyseną. Žinoma, būtų buvę gerai, jei kai kurie Komisijos nariai būtų pasinaudoję šiandien rodomu nuoseklumu ir griežtumu, o ne nekreipę dėmesio į duomenų klastojimą. Esu įsitikinęs, kad ne tik valstybės narės yra atsakingos už Stabilumo ir augimo pakto nuostatų nesilaikymą, juk pati Komisija sušvelnino kontrolės priemones. Turime pripažinti, kad iki šiol įgyvendinta griežto taupymo politika niekur nebuvo sėkminga. Todėl iš jūsų reikės naujų, aiškių atsakymų. Naujoviškų ir skatinančių sprendimų. Galiu jus, kolegos Parlamento nariai, patikinti, kad pirmininkavimą Tarybai perimsianti Vengrija vykdys šią koordinavimo funkciją.
Proinsias De Rossa
Ponia pirmininke, šioje diskusijoje daug kartų buvo minima Airija. Kalbą norėčiau pradėti aiškiai pasakydamas, kad pritariu geresnei Europos socialinės rinkos ekonomikos valdysenai. Turėtume padėkoti Airijos partneriams Europoje už solidarumą šiuo krizės laikotarpiu, krizės, kurią per daugelį metų sukėlnekompetentingos konservatorių vyriausybės.
Tikriausiai nustebsite sužinoję, kad euroskeptikai solidarumą pateikia kaip Airijos nepriklausomybės praradimą. Šį tiesos iškraipymą sustiprina tai, kad Komisija ir Taryba nesutarsu Parlamentu dėl susitarimo memorandumo su Airija. Pone O. Rehnai, kada šis susitarimo memorandumas bus pateiktas Europos Parlamentui?
Komisijos nary, pone O. Rehnai, viena žiauriausių šio susitarimo memorandumo sąlygų ir įsipareigojimų yra įsipareigojimas sumažinti minimalų darbo užmokestį Airijoje 2 000 EUR per metus. Airijos vyriausybteigia, kad šio sumažinimo reikalavote jūs, pone O. Rehnai. Ar galite Parlamentui paaiškinti šį dalyką?
Antras nesuprantamas šio susitarimo aspektas yra 3 proc. marža, kurios jūs pareikalavote...
(Pirmininknutraukkalbėtoją.)
Ilda Figueiredo
(PT) Ponia pirmininke, man nepriimtina, kad svarbiausios priemonės vis atidedamos, kad ignoruojamas padidėjęs nedarbo lygis, skurdas, nelygybė, ekonominiai skirtumai ir ekonomikos nuosmukis - reiškiniai, kuriuos sukels šie taupymo planai, o ekonominės bei finansinės grupės ir toliau gaus vis didesnį pelną. Dėl to kyla tik dar daugiau klausimų:
Kodėl, atsižvelgiant į Europos centrinio banko valstybėms narėms tiesiogiai teikiamų paskolų 1 proc. dydžio palūkanų normą, t. y. tokią pat, kokia taikoma ir privatiems bankams, kurie vėliau ima, tris, keturis ar penkis kartus didesnes palūkanas ir taip dar labiau didina valstybės skolą, nebuvo pakeistas Europos centrinio banko statutas ir gairės? Kodėl nebuvo nuspręsta apmokestinti kapitalo judėjimo ir nebuvo imtasi reikiamų priemonių, kad būtų padarytas galas mokesčių rojumi vadinamoms šalims, išvestinių finansinių priemonių rinkoms ir būtų baigtos spekuliacijos valstybių skolos tema? Kodėl nebuvo nuspręsta padidinti Bendrijos biudžeto, skirto tikrai ekonominės ir socialinės sanglaudos politikai, kuria siekiama padidinti gamybą ir sukurti teises užtikrinančių darbo vietų ...
(Pirmininknutraukkalbėtoją.)
Jaroslav Paška
- (SK) Ponia pirmininke, diskutuojame dėl siūlomos euro zonos finansinio stabilumo priemonės, kuri turėtų padėti mūsų draugams šiuo metu negalinčiose sumokėti savo skolų valstybėse.
Visi kalba apie bendro visų euro zonos valstybių garantuojamo finansinio stabilumo mechanizmo sukūrimą, tikimės, kad tos valstybės, kurioms pavyko suvaldyti skolas, veiks išvien su tomis, kurioms to padaryti dar nepavyko.
Esame priėmę sprendimą suteikti pagalbą Graikijai ir praėjusį kartą parengėme vienkartinę apsaugos priemonę; man įdomu, kas būtų jei rinkų finansų genijai, paėmę skaičiuotuvus ir suskaičiavę tikrąją tokio sprendimo vertę, pamatytų, kad net tas sprendimas nėra toks patikimas, jog jie galėtų rizikuoti investuoti savo pinigus?
Man įdomu, ar esame parengę tolesnius sprendimus ir numatę būsimus veiksmus? Sprendžiant iš šio scenarijaus sprendimo patikimumas šiuo metu labai menkas.
Andrew Henry William Brons
Ponia pirmininke, daugumai paprastų žmonių krizės atrodo lyg tragedija. Eurokratams tai - galimybsavo čiuptuvais užgriebti dar daugiau valdžios. Europos Vadovų Taryba rengiasi priimti sprendimą dėl nuolatinio krizių valdymo mechanizmo, skirto visos euro zonos finansiniam stabilumui užtikrinti, o tam, žinoma, reikės dalinių sutarties pakeitimų. Turime patikimų žinių, kad šios kontrolės priemonės ir šie sutarties pakeitimai galios ir euro zonai nepriklausančioms šalims.
KoalicinJungtinės Karalystės vyriausybyra žadėjusi, jei kiltų bet koks tolesnio valdžios perleidimo Europos Sąjungai atvejis surengti referendumą. Tačiau tikėti šiuo pažadu ir tuo, kad jis bus vykdomas, galima tiek, kiek ir konservatorių pažadu surengti referendumą dėl Lisabonos sutarties. Konservatoriams pažadai yra taktika, o ne įsipareigojimai.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Ponia pirmininke, artėja metų pabaiga. Manau būtų gerai atidžiau pažiūrėti, ką nuveikėme. Peržvelkime, kokius sprendimus priėmėme, ką sakėme, ir atsakykime į šį klausimą: ką dėl to padarėme? Kiekvienas mūsų turėtų atidžiai išnagrinėti priimtus sprendimus srityse, už kurias esame atsakingi. Gerai, kad norime papildyti sutartį tam tikromis nuostatomis, kurios sugriežtins mūsų darbo tvarką. Vis dėlto turime Stabilumo ir augimo paktą, kuris dar galioja. Kodėl nesilaikėme jo nuostatų? Kodėl Komisija ir jos tarnybos anksčiau nesureagavo į Graikijos ir Airijos atvejus?
Europos Sąjunga - demokratininstitucija, kurią sudaro daug valstybių narių. Todėl ji negali elgtis vienašališkai, kaip pavienės valstybės - turiu omenyje, pvz., Kiniją, Jungtines Amerikos Valstijas ir kitas valstybes. Štai, todėl trūko ryžtingų priemonių eurui apsaugoti. Todėl būtina suformuoti naują požiūrį į ekonomikos valdyseną, sukurti tikrą ekonominę sąjungą, pagerinti koordinavimą ir suderinti finansų ir net fiskalinę politiką.
George Sabin Cutaş
(RO) Ponia pirmininke, kaip jau minėjo ankstesni kalbėtojai, akivaizdu, kad iki šiol Europos Sąjungos pažanga užtikrinant rinkų finansinį stabilumą buvo nepakankama. Kai bendrosios valiutos stabilumui kasdien kyla pavojus dėl to, kad spekuliantai izoliuoja valstybes nares ir daro joms spaudimą, sprendimą galima rasti tik išlaikant ES vienybę. Taigi nuolatinio mechanizmo, kuris užtikrintų euro zonos finansinį stabilumą, sukūrimas tapo būtinas, o jo kūrimo procesas turės būti koordinuojamas laikantis Bendrijos metodo.
Piliečių interesai geriausiai ginami kai sprendimų priėmimo procese visomis teisėmis dalyvauja ES institucijos, o visuomenės gerovyra svarbiau nei interesų..... Taip pat neturėtume pamiršti, kad tai svarbu visoms 27 valstybėms narėms būsimo mechanizmo, kuris yra bendrosios rinkos dalis, dalyvėms. Kitų valiutų nestabilumas visuomet turės įtakos euro padėčiai.
Diogo Feio
- (PT) Ponia pirmininke, kitas Tarybos susitikimas yra ypač svarbus. Jis svarbus kaip atsakas į plataus masto tarptautinę krizę, taip pat svarbus savo atsaku į konkrečių vyriausybių krizę, nes jos laiku nepadarnamų darbų, per daug išlaidavo ir nevykdreikiamų struktūrinių reformų. Todėl esu čia ir pritariu būtinybei įvesti stabilią euro apsaugos priemonę.
Į krizes kiekvienu konkrečiu atveju negalima ir neturėtų būti reaguojama skirtingai. Būtent dėl šios priežasties pritariu tokio mechanizmo sukūrimui laikantis Bendrijos, o ne tarpvyriausybinio metodo, pagal kurį galiausiai būtų atlyginta net vyriausybėms, kurios laiku nesiėmreikiamų veiksmų. Pabrėžiu, kad Europos Parlamentui su šiais klausimais susijusiose diskusijose turi tekti didesnis vaidmuo, ypač tokiose diskusijose, kokios vyko šiandien: karštos, su nuomonių skirtumais, bet ginančios stipresnę Europos Sąjungą ir tvirtesnį eurą.
Zigmantas Balčytis
- (LT) Iš tikrųjų pritariu visoms mintims, kurios buvo šiandien išsakytos dėl krizių valdymo mechanizmo sukūrimo ir dėl papildomų priemonių, kurias, aš manau, tiek Europos Taryba, tiek Parlamentas svarstys ateityje. Iš tikrųjų, šiandien nuskambėjo daug prieštaringų vertinimų ir galbūt šiek tiek ir kaltinimų dėl praeities klaidų. Jų buvo iš visų pusių. Jų buvo ir iš valstybių narių, iš Europos Komisijos, iš Tarybos, buvo ir iš komercinių bankų, kurių veikla, aš manau, ateityje taip pat bus atidžiai išnagrinėta. Aš noriu kalbėti kitu klausimu. Man patiko Pirmininko J. M. Baroso išsakyta mintis, kad šitoje sudėtingoje situacijoje mes turime dirbti vieningai, solidariai, petys į petį, ir aš iš tikrųjų norėčiau paprašyti, gerbiamas Komisijos nary, dėti visas pastangas, kad šitame sukurtame naujame krizių valdymo mechanizme dalyvautų visos valstybės, nežiūrint į tai, ar jos priklauso, ar nepriklauso euro zonai. Todėl, kad mes stodami į Europos Sąjunga atvėrėme savo rinkas, mes į biudžetą mokame vieningą pinigų sumą ir daugelį kitų dalykų.
João Ferreira
(PT) Ponia pirmininke, stabilumo mechanizmo, kuris būtų skirtas didžiausioms nestabilumo Europos Sąjungoje problemoms įveikti, nėra. Į krizę atvedusi politika yra ta pati, kurią dabar norima tęsti ir plėtoti. Ekonominir pinigų sąjunga, kenkdama vienų interesams iškėlkitų interesus, atlaisvino finansinių spekuliacijų vadžias, duodama pirmenybę laisvam, kaip sakoma, nevaržomam, kapitalo judėjimui, primesdama rinkos taisykles visose visuomenės gyvenimo srityse, nuvertindama darbą, kaip turto šaltinį, netgi teises.
XXI a. antrojo dešimtmečio pradžioje Europos Sąjunga nebesikrato to, kad yra siejama su didžiausiu, kokį per pastaruosius dešimtmečius Europai teko patirti, socialiniu nuosmukiu, kuris yra neturinčio sau lygių kenkimo žmonių teisėms ir gyvenimo sąlygoms rezultatas. Ekonominės bei finansų grupės ir toliau kaupia didžiulius pelnus, nedarbas toliau plinta, o milijonai darbininkų dirbdami vis labiau skursta. Tokia yra Europoje vykstančiuose protestuose kartojama žinia, o dabar metas ją išklausyti.
Angelika Werthmann
- (DE) Ponia pirmininke, finansų krizir politiniai manevrai sudavdidelį smūgį piliečių pasitikėjimui Europa ir euru. Europos piliečiams reikia lengvai suprantamų, aiškių perspektyvų dėl valiutos saugumo, kuriomis būtų galima pasikliauti ilgą laiką. Stabilumo ir augimo pakte nustatyta viršutindeficito ir bendrosios skolos riba. Tačiau paktas palyginti neveiksmingas. Naujieji finansinės pagalbos paketai sulauks plataus piliečių pritarimo tik jei juose bus numatytos veiksmingos kontrolės priemonės ir sankcijos. Kalbant apie kontrolės priemones, reikia ir toliau stiprinti Eurostatą, o sankcijų taikymo mechanizmai turi būti lengvai įgyvendinami ir veiksmingi. Dabartinėje sistemoje numatytos galimybės taikyti sankcijas. Būsimuose finansinės pagalbos paketuose turi būti numatytos nuolatinės kontrolės priemonės, greiti ir suderinti metodai bei veiksmingos sankcijos.
Jean-Pierre Audy
- (FR) Ponia pirmininke, Komisijos nary, jūs rengiatės siūlyti kurti šį nuolatinį mechanizmą pagal 136 straipsnį. Man gaila, kad nesiremiate 122 straipsniu, pagal kurį būtų galima įtraukti visas valstybes nares. Mes inicijuosime politines diskusijas tiek kiek su Parlamentu bus tariamasi pagal 48 straipsnį dėl supaprastintų peržiūros procedūrų, taip pat norėčiau atkreipti dėmesį į du politinius klausimus.
Pirmiausia vien euro zonos nepakanka. Reikėtų nedelsiant įtraukti bent jau tas valstybes, kurios yra įsipareigojusios įsivesti eurą kaip savo šalies valiutą, o tokių valstybių narių yra 25.
Antrasis klausimas susijęs su politine parlamento kontrole. Tai nėra skubus nepaprastiems atvejams skirtas mechanizmas, tai nuolatinpriemonė. Todėl logiška, kad turėtų būti numatyta tam tikra parlamentinpolitintokio mechanizmo įgyvendinimo kontrolatitinkamomis, galbūt jūsų pasiūlytomis sąlygomis, nes šios nuostatos įgyvendinimą turi kontroliuoti parlamentai, ypač Europos Parlamentas.
Edite Estrela
(PT) Ponia pirmininke, kaltinimai nepadeda spręsti mūsų problemų, o tam tikrais atvejais rodo žinių apie kai kurias aplinkybes stoką. Mums reikia priemonių, kurios užkirstų kelią spėlionėms valstybių skolų tema. Daug šnekama apie padėtį Portugalijoje, tačiau šį mėnesį Tarptautinio valiutos fondo paskelbtoje ataskaitoje teigiama, kad Portugalija yra viena tų valstybių, kurios vykdo daugiausia reformų viešųjų finansų ir socialinės apsaugos sričių tvarumui užtikrinti.
Prieš krizę, 2007 m., Portugalijos ekonomikos augimas siek2,4 proc. BVP, o deficitas - 2,6 proc. Nuo 2005 iki 2010 m. Portugalija buvo viena valstybių, kurios eksportas augo labiausiai. Kad nuramintume rinkas, mums reikia daugiau vienybės, atsakomybės ir solidarumo.
Bogusław Liberadzki
(PL) Ponia pirmininke, mes dėmesį skiriame daugiausia euro zonai, tačiau 150 mln. Piliečių - o tai yra kas trečias Europos Sąjungos pilietis - į ją nepatenka. Todėl mums svarbu turėti tvirtą valiutą eurą ir sukurti stabilią euro zoną. Norime aiškiai pasakyti: reikia mažiau valstybių vyriausybių priimamų sprendimų, o daugiau ES lygmeniu ir Europos Parlamente priimamų sprendimų.
Lenkijoje Vokietijos kanclerės nuomonyra daug svarbesnnei H. van Rompuy, o garsiai aidintis D. Camerono balsas yra svaresnis nei J. M. Barroso nuomonė. Mums reikia stabilumo pakto, stabilios Europos vienybės pakto. M. Schulz teisus, teigdamas, kad reikia mąstyti europietiškiau, mūsų darbui reikia naujų priemonių, pvz., finansinių sandorių apmokestinimo, euroobligacijų, bankų priežiūros ir darnios valstybių narių biudžeto drausmės.
Olli Rehn
Komisijos narys. - Ponia pirmininke, gerbiami Parlamento nariai, pirmiausia norėčiau padėkoti jums už tikras ir atsakingas diskusijas dėl Europos atkirčio dabartinei krizei. Iš tiesų pastarasis finansų krizės etapas vis labiau rodo sisteminį krizės pobūdį, o tam reikia ir atitinkamos sisteminės Europos Sąjungos reakcijos.
Todėl Europos politikos reakcija privalo būti visapusė, nuosekli ir ryžtinga. Konkrečias valstybių narių taikomas priemones bus būtina derinti su platesnio masto - visoje Europos Sąjungoje taikomomis priemonėmis.
Ką turėtume daryti? Komisijos nuomone turime penkis veikimo būdus. Visų pirma, kad įvykdytume prisiimtus biudžetinius įsipareigojimus, reikia ryžtingų bendrų pastangų. Visos valstybės narės turėtų laikytis savo biudžetinių tikslų. Geriausia apsauga nuo infekcijos plitimo yra mūsų biudžeto "teritorijos" aptvėrimas. Pavyzdžiui, Ispanija ir Portugalija imasi labai įtikinamų sprendimų šioje srityje.
Antra, reikia paankstinti kitą bankų testavimo nepalankiausiomis sąlygomis etapą ir, pasinaudojant naująja Europos finansinio reguliavimo ir priežiūros sistema, kuri įsigalios kitų metų sausio mėn., testus atlikti išsamiau ir griežčiau nei praėjusį kartą.
Trečia, mums reikia veiksmingų finansinių paramos priemonių, būtent dėl to Europos Sąjunga gegužės mėn. sukūrEuropos finansinio stabilumo mechanizmą ir laikinąją priemonę, kuri bus taikoma trejus metus. Greitai bus sukurta nuolatinEuropos finansinės padėties stabilizavimo priemonė, ji įsigalios nuo 2013 m. vidurio.
Neseniai buvo pradėta įgyvendinti keletas iniciatyvų, susijusių su euroobligacijomis. Euroobligacijų sąvoka yra plati ir apima didelį jų pritaikymo galimybių spektrą. Dabartinės politikos formavimo tikslas - kad esamas Europos finansinio stabilumo fondas būtų veiksmingesnis ir aktyvesnis, kad pasitelkus jį būtų galima nedelsiant reaguoti į einamąjį krizės etapą.
Žinoma, privalome tęsti analitines diskusijas ieškodami racionalių alternatyvų, kurios gali padėti Europai įveikti sisteminę krizę pagerindamos obligacijų rinkų veikimą, sudarydamos sąlygas fiskaliniam konsolidavimui užtikrinant labiau pagrįstas skolinimosi sąnaudas, sukurdamos geresnio biudžeto koordinavimo pagrindą valstybėse narėse ir stiprindamos fiskalinio apdairumo iniciatyvas valstybėse narėse.
Ketvirtasis visapusio atsako elementas turi būti struktūrinės priemonės, kaip nurodoma strategijoje "Europa 2020". Jų reikia galimam mūsų ekonomikos augimui didinti ir tvarioms darbo vietoms kurti. Turime kuo geriau pasinaudoti bendrąją rinka, ypač paslaugų ir energetikos srityje, mokesčių ir išmokų sistemas padaryti palankesnes užimtumo didėjimui, daryti tikslingesnes investicijas žinių bei inovacijų srityje ir supaprastinti reguliavimo aplinką.
Penktasis, pagrindinis, sisteminio atsako į krizę elementas, kuris ypač priklauso nuo jūsų, gerbiamieji Parlamento nariai, yra greitas plačių užmojų teisės aktų paketo dėl sustiprintos ekonomikos valdysenos, kurį Komisija pateikrugsėjo mėn., patvirtinimas. Malonu, kad Parlamentas ir Taryba sutarpabaigti šį paketą iki ateinančios vasaros. Tai ekonominės ir pinigų sąjungos, apskritai Europos Sąjungos patikimumo klausimas. Drauge tai ir pats veiksmingiausias krizės prevencijos mechanizmas, nes stiprina tiek ilgalaikį, tiek trumpalaikį pasitikėjimą Europos ekonomika ir tikėjimą artimiausia ateitimi.
Be to, atsakydamas O. Karasui noriu pasakyti, kad šis mechanizmas yra pagrindinpriemontikslui pasiekti - baigti kurti ekonominę ir pinigų sąjungą, stiprią pinigų sąjungą galutinai papildant tikrai veikiančia ekonomine sąjunga. Dabar pats laikas ekonominei ir pinigų sąjungai įpūsti gyvybės ir sukurti tikrą veiksmingą ekonominę sąjungą, kuri būtų paskutinis Europos ekonominės politikos integracijos etapas.
Komisijos narys. - (FI) Ponia pirmininke, vis dar norėčiau pasakyti keletą pastabų suomiškai dėl T. Soini pasakytos kalbos. Galbūt jis jau sugebėjo grįžti į salę, nes išėjo iš posėdžio netrukus po savo kalbos. Turėjome ir turėtume T. Soini kalbas vertinti su humoru, vis dėlto pastaruoju metu jos sulauknemažo pritarimo, tad akivaizdu, kad jas reikėtų pradėti vertinti rimtai.
Visų pirma, manau, kad graikų menkinimas, kaip kad darT. Soini, yra nenaudingas ar net netinkamas profesiniu požiūriu. Dabar Graikija pradeda svarbias, netgi istorines reformas ir dėl jų nusipelnmūsų pagarbos, o ne paniekos.
Manau, kad T. Soini turėtų prisiminti seną suomių posakį, kuris moko suprasti savo padėtį ir gerbti kitus. Tai daug geresnis būdas kurti taikią, bendradarbiavimu pagrįstą Europą.
Antra, taip pat nemanau, kad lyginti Europos Sąjungą su Sovietų Sąjunga, kaip kad darT. Soini, yra profesionalu. Humoro jausmo neturintis žmogus gali net laikyti tai įžeidimu. Sovietų Sąjunga nepasižymėjo laisve, demokratija ir įstatymo viršenybe, tačiau tai yra svarbiausios Europos Sąjungos vertybės, kurias suomiai, pone T. Soini, visą laiką gynė. Taip pat nereikėtų nuvertinti suomių, net remiančiųjų Tikrųjų suomių partiją (True Finns Party), supratingumo gebėjimų. Žmonės tikrai žino, kad Europos Sąjunga nėra Sovietų Sąjunga.
(Plojimai)
Hannes Swoboda
(DE) Ponia pirmininke, manau, jūs sutiksite su manimi, jog kai kurie Parlamento nariai elgiasi labai nemandagiai, kai, pateikę klausimus išeina iš salės. Norėčiau atsiprašyti O. Rehno, kadangi jam iš tiesų turėtų būti pikta, kad tenka išsamiai atsakinėti į klausimus po to, kai kurie Parlamento nariai jau dingę. Esu įsitikinusi, jog turėtume bendradarbiauti siekdami, kad tokie dalykai nevyktų ateityje ar bent jau nebūtų tokie dažni.
Pirmininkė
Pone H. Swoboda, visiškai jums pritariu. Tai labai nemandagu ir nepagarbu. Pone P. De Rossa, turite pastabų dėl darbo tvarkos?
Proinsias De Rossa
Ponia pirmininke, kita vertus Komisijos narys O. Rehn neatsakį mano pateiktus klausimus, o aš vis dar čia.
Pirmininkė
- Tai tik buvo raginimas laikytis tvarkos. Pone O. Rehnai, neprivalote į jį reaguoti. Jūs, žinoma, galite atsakyti, tačiau dabar nėra klausimų Komisijai valanda. Kitas kalbėtojas - O. Chastel, kalbėsiantis Tarybos vardu.
Olivier Chastel
Ponia pirmininke, Komisijos nary, gerbiami Parlamento nariai, asmeniškai aš manau, kad Komisija šioje pamokomoje diskusijoje pateiknemažai atsakymų, ypač atsižvelgiant į tai, kad Parlamentas glaudžiai bendradarbiauja reagavimo į šią krizę srityje. Be to, ką jau sakKomisija, norėčiau paminėti dar du dalykus, kurie šiame aukščiausiojo lygio susitikime bus svarstomi rytoj ir poryt.
Pirmiausia norėčiau pakalbėti apie ekonomikos valdyseną ir Europos Parlamento dalyvavimą. Tikriausiai žinote, kad Tarybai pirmininkaujanti valstybjau susieksu Europos Parlamentu, o tiksliau su už ekonomikos valdysenos klausimus Europos Parlamente atsakingais asmenimis. Be to, Tarybai pirmininkaujanti valstybsiekia kuo geriausiai bendradarbiauti su šiuo Parlamentu, ypač per neoficialias konsultacijas prieš prasidedant oficialių derybų etapui. Kaip jau minėta, Tarybai pirmininkaujanti valstybė, atsižvelgdama į šio klausimo svarbą ir galimus atgarsius rinkose bei Europos Vadovų Tarybos pageidavimus, įsipareigojo paspartinti šio klausimo sprendimą. Be to, norėdama paspartinti darbą Tarybai pirmininkaujanti valstybsudardarbo grupę vien tik šiam klausimui spręsti. Ši darbo grupė, atsižvelgdama į Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto šiam klausimui rodomą dėmesį, pasitarimus pradėjo lapkričio pabaigoje.
Antrasis dalykas, kuriam rytoj ir poryt dėmesį skirs mūsų valstybių ar vyriausybių vadovai yra būsimasis nuolatinis krizių valdymo mechanizmas. Išmanau daugelį su šiuo mechanizmu susijusių dalykų kai kalbama apie tai, kokios apimties bus atsakas reaguojant į krizę. Vakar vidurdienį Bendrųjų reikalų taryboje, kurioje dalyvavo Europos Vadovų Tarybos Pirmininkas H. van Rompuy, daugelis mūsų vis dar turėjo neatsakytų klausimų. Galiu paliudyti, kad valstybės narės labai nori duoti atsaką krizei, jos gerai žino, kad šiandien sprendžiami klausimai, susiję su Europos bendrąja rinka ir euru, ir kad tai nėra tik atskiroms valstybėms rūpintys klausimai. Atsakas turi būti visapusis ir turime dėti visas pastangas, kad sumažintume šioje rinkoje esančius neaiškumus.
Vis dėlto mano nuomone, neturėtume sužadinti ar duoti vilčių, kurių šiuo metu negalime pateisinti. Taigi, visi pateiksavų naujų minčių apie tai, kaip turėtume reaguoti į krizę. Kadangi žinome, kad bet kokia nauja idėja turi sulaukti daugelio valstybių narių pritarimo, tai nebeatrodo geriausias galimas sprendimas. Turiu pasakyti, jog rytoj ir poryt (penktadienį) baigdami šį Europos Vadovų Tarybos susitikimą mes, pirmiausia, galime duoti aiškų ženklą rinkoms, kad valstybės narės nori reaguoti į finansų ir euro krizę, antra, galime patvirtinti, kad norime sukurti paprastą sutarčių keitimo sistemą. Jūs puikiai žinote, kodėl tai turi būti paprasta sistema, pagrįsta ratifikavimu skirtingose valstybėse narėse. Galiausiai reikia sukurti būsimą nuolatinį krizių valdymo mechanizmą, kuris turi būti skaidrus, kad būtų neįveikiamas, ypač Karlsrūhės teismui.
Pirmininkė
Gavau vieną pasiūlymą dėl rezoliucijos, pateiktą pagal Darbo tvarkos taisyklių 115 straipsnio 5 dalį.
Diskusija baigta.
Balsavimas vyks ketvirtadienį, 2010 m. gruodžio 16 d.
Raštiški pareiškimai (pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnį)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Būsimame Europos Vadovų Tarybos aukščiausiojo lygio susitikime tikriausiai bus priimti sprendimai dėl nuolatinės krizei įveikti skirtos priemonės, kuri turėtų užtikrinti finansinį euro zonos stabilumą po 2013 m., kai bus pradėtos keisti steigimo sutartys. Nors suprantu, kad dėl ekonomikos krizės reikia imtis išskirtinių priemonių, tačiau pokyčių tempas ir tai, kaip kai kurios valstybės narės bando tam tikrus sprendimus primesti kitoms valstybėms narėms man kelią susirūpinimą. Kai kurios idėjos, pvz., euroobligacijų idėja, atmetamos deramai neapsvarstytos. Manau, kad, nepaisant išskirtinių aplinkybių, Europos Sąjungai svarbūs sprendimai turėtų būti priimami ramiai, laikantis solidarumo principo ir paisant lygių visų valstybių narių teisių. Taip pat norėčiau pritarti Lenkijos vyriausybės pozicijai dėl valstybės skolos dydžio skaičiavimo pakeitimų. Lenkija ir 10 kitų ES valstybių narių ėmėsi pensijų sistemų reformų ir šiuo metu šios reformos smarkiai padidino nacionalinių biudžetų išlaidas. Lenkijos atveju pradėti reformas buvo būtina dėl didėjančio senosios sistemos, kuri buvo dar didesnių išlaidų šaltinis, neveiksmingumo. Todėl dabartinskola atsirado ne dėl apdairumo stokos, ji yra pokyčių, kuriais ilgainiui siekiama sumažinti biudžeto išlaidas pensijoms mokėti, pasekmė. Tikiuosi, kad valstybių narių atstovai pritars Lenkijos pasiūlytiems pakeitimams. Ačiū už dėmesį.
Iliana Ivanova
raštu. - Nuolatinio krizių valdymo mechanizmo sukūrimas siekiant padidinti finansinį ES stabilumą yra žingsnis teisinga kryptimi. Nuolatinis krizių valdymo mechanizmas kartu su griežčiau ir labiau suderinta ekonomikos valdysena galėtų ir padėtų garantuoti euro zonos stabilumą. Kuriant šį mechanizmą reikia nepamiršti ypatingos naujųjų valstybių narių padėties. Šios šalys turėtų aktyviai dalyvauti diskusijose ir esant galimybei tapti mechanizmo dalyvėmis, jei pačios to norės. Tuo pat metu valstybės narės turėtų vykdyti nacionalinę mokesčių politiką. Svarbu, kad mokesčių konkurencija liktų sanglaudos palengvinimo ir ES ekonomikos augimo skatinimo priemone. Politikos krypties keitimas pereinant prie mokesčių suderinimo ar bendros konsoliduotos pelno mokesčio bazės tik dar labiau padidins ekonomikos vystymosi spragas ir kliudys sanglaudai. Valstybių narių, dėl kurių deficito ir skolų naštos kyla didesngrėsmė, indėlis į nuolatinio krizių valdymo mechanizmo fondą turėtų būti didesnis. Tai neabejotinai paskatintų griežčiau taikyti fiskalinės drausmės principus ir padidintų pridėtinę vertę įgyvendinant tinkamą ekonominę ir fiskalinę politiką.
Astrid Lulling
Kadangi pastarųjų mėnesių įvykiai pareikalavo, kad vyriausybės imtųsi neatidėliotinų priemonių ir priimtų neatidėliotinus sprendimus, kuriuos būtų galima tiesiogiai įgyvendinti, nuolatinio krizių valdymo mechanizmo sukūrimas siekiant užtikrinti finansinį euro zonos stabilumą turi turėti neabejotiną teisinį pagrindą. Todėl akivaizdu, jog Europos Parlamentas, turėdamas teisės aktų leidimo funkciją, turi įsikišti, kad būtų įgyvendintos ekonominės ir pinigų sąjungos stabilumui būtinos esminės reformos. Vien tarpvyriausybinio sprendimo nepakanka.n
Ekonominės ir pinigų sąjungos reforma yra svarbiausia užduotis, turėsianti didelę reikšmę. Visi žinome bendrosios valiutos svarbą Europos projektui. Norint pakeisti dabartinį EPS pažeidžiamumą reikia pasitelkti drąsius ir pažangius sprendimus.
Tokiomis aplinkybėmis galimybpasinaudoti euroobligacijomis turi būti išnagrinėta bei aptarta ir neturi būti laikoma draudžiama tema. Vis dėlto šiuo metu yra daug kliūčių. Turime institucijų, teisės ir finansų lygmeniu suprasti tokios, pakeisiančios Europos Sąjungos pobūdį priemonės įvedimo svarbą. Priešingai nei mano šios priemonės šalininkai, jos įvedimas reikš dar didesnę drausmę ir griežtumą.
Ulrike Rodust
raštu. - (DE) Norėčiau atkreipti Tarybos dėmesį į problemą, kuri kelia grėsmę paralyžiuoti dviejų institucijų bendradarbiavimą žuvininkystės politikos klausimais. Problema susijusi su ilgalaikių valdymo planų reglamentavimu. Šie reglamentai yra bendros žuvininkystės politikos esmė. Taryba ir didžioji valstybių narių dauguma nesutinka su Lisabonos sutartimi Europos Parlamentui suteikta teise dalyvauti bendro sprendimo procedūroje priimant sprendimus dėl šių reglamentų. Ministrai veikia prieštaraudami Tarybai ir Tarybos teisės tarnybai, Komisijos nuomonei ir, žinoma, Europos Parlamento valiai. Taryba šiuo metu turi du valdymo planus, kurių negalima patvirtinti. Komisija negali pateikti tolesnių planų, kurie jau seniai baigti ir guli stalčiuje ir kuriuos reikia skubiai patvirtinti, kad būtų apsaugoti žvejų ir jūrų interesai. Tokia padėtis nepriimtina. Raginu Tarybai pirmininkaujančią Belgiją ir vėliau pirmininkausiančią Vengriją nedelsiant pradėti derybas su Parlamentu, kad galėtume rasti sprendimą. Esame pasirengę pradėti diskusijas. Dėkoju už dėmesį.
Edward Scicluna
raštu. - Nepamirškime, kad euro zonos krizyra iš esmės yra valstybės skolos krizė, kurią padidino du reikšmingi įvykiai. Vienas jų - finansinparama privačioms finansų institucijoms, per kurią privačiojo sektoriaus skolos tapo valstybės skolomis, o kitas - vyriausybių finansinių paskatų paketai, pasitelkti ekonomikos nuosmukiui lėtinti. Ignoruojame šiuos du svarbius dalykus ir elgiamės su visomis valstybėmis lyg su nerūpestingų vėjavaikių grupele, dykinėjančia Viduržemio jūros saulėje. Įvedę bet kokią priemonę, skirtą užkirsti kelią krizei ir atsigauti po jos, neturėtume pamiršti, kad įprastomis aplinkybėmis valstybės tinkamai vykdplanus mažinti deficitą, o vėliau ir - skolas. Paklydusios valstybės buvo išimtis, o ne taisyklė. Bet kokiu atveju, leiskite sustiprinti priežiūros mechanizmą ir įvesti pagrįstas sankcijas, tačiau neturėtume pamiršti ,ko norime pasiekti vidutinės trukmės laikotarpiu - ekonomikos augimo ir padidinti užimtumą. Šių tikslų nepasieksime sankcijomis ar taupymo priemonėmis. Juos pasieksime tik supratę, kas sutrikdo pusiausvyrą ir kaip mažinti pusiausvyros sutrikimus, ir kartu dirbdami, kad siektume šių tikslų. To iš mūsų tikisi ES piliečiai.
Silvia-Adriana Ţicău
raštu. - (RO) Gruodžio 16-17 d. vyksiančio Europos Vadovų Tarybos susitikimo metu bus aptariamos ir tvirtinamos priemonės, kurių reikia ekonominės ir pinigų sąjungos ekonomikos ramsčiui stiprinti ir finansiniam ES stabilumui įtvirtinti. Šiomis aplinkybėmis taip pat turime išnagrinėti priemones, kurių reikia norint, kad Europos bankų sistema galėtų finansuoti Europos ekonomiką, ypač smulkias ir vidutines įmones.
Europos piliečiai iš ES institucijų tikisi tvirtesnių priemonių, skirtų ne tik finansiniam stabilumui, ypač tikisi priemonių sugrąžinsiančių tvarų ekonomikos augimą.
2008 m., 116 mln. Europos piliečių kilo skurdo ir socialinės atskirties pavojus. Šis skaičius išaugo dėl ekonomikos ir finansų krizės: mažiausiai nuo skurdo ir socialinės atskirties pavojaus apsaugotos grupės tai - jaunimas ir vyresni žmonės.
Svarbiausias Europos piliečių rūpestis tebėra išsaugoti darbo vietas ir užsitikrinti padorų gyvenimą. Ekonomikos ir finansų krizpadardidžiulį poveikį valstybių biudžetams ir sukėlšvietimo, sveikatos priežiūros ir socialinės apsaugos sistemų nuosmukį. Atėjo metas ES patvirtinti priemones, kurių reikia tvariam ekonomikos augimui užtikrinti, pasitelkiant investicijas į pramonės politiką, kurios padeda kurti darbo vietas, užtikrina konkurencingumą, taip pat pasitelkiant atitinkamas investicijas į mokslinius tyrimus, švietimą ir sveikatos priežiūrą.
