Situácia v Gruzínsku (rozprava) 
Predseda
Ďalším bodom sú vyhlásenia Rady a Komisie k situácii v Gruzínsku.
(FR) Rád by som privítal francúzskeho ministra zahraničných vecí, úradujúceho predsedu Rady a bývalého poslanca tohto Parlamentu, pána Kouchnera. Ďalej vítam ministra pre európske záležitosti Jeana-Pierra Jouyeta. Osobitne potom vítam zodpovednú komisárku Benitu Ferrero-Waldnerovú. Vítam aj Jacquesa Barrota, ktorý je však, žiaľ, už na odchode.
Európska rada síce skončila pred chvíľou, ale o jej priebehu nám isto povie pán minister Bernard Kouchner.
Bernard Kouchner
úradujúci predseda Rady. - (FR) Vážený pán predseda, dámy a páni, s láskavosťou ste vyčkávali na skončenie mimoriadneho zasadnutia Európskej rady, a ja som sa preto ponáhľal, aby som vám oznámil jeho závery. Naše francúzske predsedníctvo chcelo, aby ste boli bezodkladne informovaní o prijatých rozhodnutiach, nielen preto, že vám chceme poskytnúť aktuálne informácie o našej práci, ale aj preto, že Európsky parlament sa v posledných mesiacoch veľmi aktívne zapájal do riešenia gruzínskej otázky. Ďakujem vám, pani komisárka.
Radi by sme vám poďakovali za prejavený záujem a zároveň vás informovali o tom, čo sa udialo na rokovaní Rady 13. augusta a na zasadnutí Výboru pre zahraničné veci 20. augusta, a preto je tu Jean-Pierre Jouyet, aby vás oboznámil s predbežnými závermi.
Rád by som vám pripomenul, že tento konflikt sa začal pred dvadsiatimi rokmi, v rokoch 1991/1992. Jeho najnovšia fáza sa však začala v noci zo 7. na 8. augusta. Bolo by vhodné pozrieť sa na toto konkrétne vzplanutie. Novinári a historici musia udalosti študovať a pozorovať ich vývoj v Osetsku, a predovšetkým v Cchinvali, hlavnom meste Južného Osetska.
Boje sa rozhoreli v tú noc, a potom pokračovali 9. a 10. augusta. Spolu s kolegom Alexandrom Stubbom, fínskym ministrom zahraničných vecí, ktorý je zároveň predsedom OBSE, sme sa v nedeľu 10. augusta rozhodli odcestovať do Tbilisi. Prezidentovi Saakašvilimu sme navrhli dohodu o prímerí, ktorú prijal.
Vzhľadom na to, že ide o závažné skutočnosti, v krátkosti uvediem, čo sme našli na mieste, čo sme videli v Gori a na cestách počas tejto bolestivej epizódy, keď ruské vojská vstúpili do krajiny a rýchle postupovali. Predovšetkým treba povedať, že sme sa obávali, že ruské vojská vstúpia do Tbilisi. Tieto jednotky boli v Gori, len 45 alebo 50 km od Tbilisi. Cesta do metropoly bola priama a na nej len veľmi málo prekážok. Preto sme sa s určitým opodstatnením domnievali, že cieľom ruských jednotiek bolo, ako vyhlásili, odpovedať na provokácie a oslobodiť Južné Osetsko, ale tiež dostať sa do Tbilisi a vynútiť si zmenu vlády.
Preto bolo životne dôležité, alebo sme si to aspoň mysleli, aby sa jednotky zastavili a čo najskôr vstúpila do platnosti dohoda o prímerí. Naším cieľom bolo prímerie v čo najkratšom čase.
Nasledujúci deň som sa v Moskve stretol s prezidentom Sarkozym, ale ešte predtým, po tom, ako som sa rozprával s utečencami na gruzínskej strane a obeťami, ktoré som stretol v nemocnici v Gori, som si chcel spolu s francúzskym predsedníctvom vypočuť príbehy utečencov na druhej strane, v Severnom Osetsku, ktorí prišli z Južného Osetska po ostreľovaní Cchinvali v noci zo 7. na 8. augusta. Vypočul som si príbehy, ktoré boli, žiaľ, veľmi podobné, pokiaľ ide o utrpenie, ale ktoré celkom jasne odhalili veľmi odlišné výklady udalostí.
Stretli sme sa s prezidentom Sarkozym v Moskve, kde sa konali dlhé rozhovory, ktoré trvali päť hodín, medzi prezidentom Medvedevom, predsedom vlády Putinom, ministrom zahraničných vecí Sergejom Lavrovom, prezidentom Sarkozym a mnou.
Na záver týchto pomerne tvrdých rokovaní sa konala tlačová konferencia, na ktorej prezident Sarkozy a prezident Medvedev vymenovali šesť bodov francúzskej dohody, ktorá sa potom mala vziať späť do Tbilisi na schválenie, lebo došlo k určitým zmenám medzi našou prvou cestou do Tbilisi a tým, čo mal byť náš záverečný pobyt v Tbilisi nasledujúci deň.
Prezident Medvedev pristúpil na dva pozmeňujúce a doplňujúce návrhy, najmä na bod týkajúci sa konečného statusu, ktorý, ako rozumieme, nechcel uvádzať v texte dohody.
Prezident Saakašvili pristúpil na dohodu o prímerí vďaka tomuto sprostredkovaniu, ktoré, hoci nebolo ideálne - keďže v podobnej situácii nie je nič ideálne -, musíte uznať, že bolo aspoň rýchle. Toto sprostredkovanie teda až na niekoľko smutných výnimiek umožnilo skutočné zastavenie bojov. Ruské pozemné vojská sa začali sťahovať 21. augusta - to bol druhý zo šiestich bodov dokumentu -, hoci to bolo s takmer osemdňovým oneskorením. Došlo však k niektorým presunom, ktoré viedli k odlišným interpretáciám, ako je bežné, pretože niektoré tanky sa pohybovali jedným smerom, a potom aj opačným smerom.
Tento odsun sa dosiaľ neskončil. Nie som si vlastne istý, či sa skončil, ale rozhodne ešte nebol úplne dokončený. Vojna sa skončila dosť rýchlo, lebo 10. a 11. augusta sa zastavili hlavné vojnové operácie, alebo aspoň podľa určitých pozorovateľov vrátane nášho francúzskeho veľvyslanca Erica Fourniera, ktorý je tu prítomný. Čo sa však neskončilo - a čo šírilo skazu - boli akcie osetských a abcházskych milícií, ktoré postupovali v závese za ruskými jednotkami a boli zodpovedné za rabovanie a niekedy i zabíjanie. Musím však povedať, hoci s najväčšou obozretnosťou, že spôsobené škody neboli príliš veľké. Musím tiež konštatovať, že ani škody spôsobené bombardovaním neboli príliš rozsiahle. Každá škoda je, samozrejme, veľmi vážna a príliš veľká a vždy má za následok príliš mnoho obetí, ale v porovnaní s tým, čo nám bolo opisované, nedosiahli škody taký rozsah, akého sme sa obávali, čo je rozhodne dobre.
Nevideli sme a mali by sme vidieť, vzhľadom na to, že informácie boli veľmi neobjektívne, čo sa stalo v Osetsku. Zatiaľ čo bolo možné pomerne rýchlo pozorovať situáciu v Gruzínsku, nebolo možné dostať sa do Osetska, prinajmenšom to nebolo ľahké, a do oblasti sa podarilo preniknúť len hŕstke ľudí. Ich správy sa veľmi líšili.
Zastavenie bojov, ktoré bolo prvým zo šiestich bodov, bolo teda okamžité a účinné. Došlo k dočasnému prímeriu a trvalému prímeriu. Druhý bod sa týkal stiahnutia vojenských jednotiek. Konkrétne bolo špecifikované, že pre gruzínske jednotky stiahnutie znamená návrat do kasární a pre ruské jednotky stiahnutie za línie, na ktorých stáli pred vypuknutím krízy. Ďalej tam bolo množstvo ďalších bodov, medzi ktorými bol aj bod týkajúci sa prístupu všetkých obetí k humanitárnej pomoci. Problémy spôsobili konkrétne body 5 a 6. V našom rokovaní bolo ustanovené pásmo pozdĺž hraníc medzi Južným Osetskom a Gruzínskom, v ktorom by dočasne mohli pôsobiť ruské hliadky, kým nedorazia pozorovatelia z OBSE alebo z Európskej únie. Bol potrebný vysvetľujúci list prezidenta Sarkozyho, ktorý bol uverejnený so súhlasom prezidenta Saakašviliho, aby sa konkretizovalo, že sa tým myslí oblasť bezprostredne priliehajúca k hraniciam. Vzhľadom na to, že na niektorých miestach je hranica vzdialená od hlavnej cesty vedúcej naprieč Gruzínskom iba dva kilometre, nebolo to také jednoduché. Dohodli sme sa, že niektoré body ostanú nerozhodnuté - a bolo to jasne stanovené v texte - do príchodu medzinárodných pozorovateľov. Použil sa termín "pozorovatelia" namiesto "mieroví dozorcovia". Všetko bolo treba stanoviť veľmi presne. Bod 6, ktorý bol svojím spôsobom najdôležitejší, sa týkal politického riešenia a medzinárodných rozhovorov či rokovaní, ktoré k tomuto riešeniu musia viesť. Túto dohodu podpísal prezident Sarkozy za pomoci pani Condoleezzy Riceovej, pretože prvý dokument bol podpísaný, ale potom sa pozmenil. Potom tu bol dokument, s ktorým súhlasil pán Medvedev, a napokon tretí, záverečný dokument dohodnutý s prezidentom Saakašvilim, ktorého sme však nemohli priviesť k jeho podpísaniu. Bola polnoc, alebo jedna hodina po polnoci, keď sa konala veľká demonštrácia. Nakoniec sme ho neboli schopní priviesť k podpísaniu tohto dokumentu, takže sme ho potom po niekoľkých úpravách museli priviesť k podpísaniu tohto, za pomoci pani Condoleezzy Riceovej, ktorá sa s nami stretla pri svojej ceste cez Paríž a ktorej sme tento dokument zverili, aby mohlo dôjsť k podpisu tohto - odvážim sa povedať záverečného šesťbodového dokumentu - prezidentom Saakašvilim. Bezprostredným výsledkom bolo prímerie! O niečo neskorším výsledkom, hoci k nemu došlo veľmi rýchlo, bolo neúplné stiahnutie ruských vojsk. Ďalšie body dohody budeme pozorne monitorovať, budeme ich monitorovať my, 27 krajín tvoriacich Európsku úniu a najmä tento Parlament, keďže dokument bol práve schválený. Rád by som vám pripomenul, že závery prvej mimoriadnej Rady pre zahraničné veci už boli schválené všetkými 27 členskými štátmi a vytvárajú podmienky pre fyzickú prítomnosť Európskej únie na mieste. Už sme poverili Javiera Solanu, aby riadil túto časť spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky. Už boli vyslaní dvaja alebo štyria francúzski pozorovatelia pod záštitou OBSE, ktorá už na mieste pôsobí. Dúfame, že sa schvália ďalší pozorovatelia, lebo včera pri rozhovoroch prezidentov Sarkozyho a Medvedeva prezident Medvedev naznačil, že by prijal, a dokonca chcel, aby v oblasti boli pozorovatelia z Európskej únie. Naša práca postupuje týmto smerom. Dosiahol sa teda mimoriadne rýchly výsledok: počas troch dní sa uzavrelo prímerie a zastavil sa postup jednotiek ohrozujúcich Tbilisi; potom po niekoľkých dňoch, vlastne po ôsmich dňoch, s niekoľkými presunmi pred uplynutím týchto ôsmich dní, došlo k stiahnutiu týchto ruských jednotiek do Osetska a Abcházska.
Som teraz plne pripravený odpovedať na všetky vaše otázky, ktorých bude určite mnoho, ako býva mojím osudom, čo nás tu zdrží na veľmi dlhý čas. Zabudol som však v krátkosti spomenúť dokument, ktorý bol teraz prijatý. Rád by som vám pripomenul, že súčasná mimoriadna schôdza Rady má jasný precedens v schôdzi, ktorá sa zišla v auguste 2003 v súvislosti so situáciou v Iraku. Počas tejto mimoriadnej schôdze Rady došlo k narušeniu jednoty Európskej únie, čo je to najmenej, čo sa o situácii dá povedať. Teraz v roku 2008 prevládla jednota a nebolo také zložité, ako sme sa obávali, navrhnúť text, ktorý by schválili tí, ktorí rozhodne požadovali sankcie - aké sankcie? prečo? - a tí, ktorí rozhodne chceli pokračovať v dialógu s Ruskom bez sankcií. Uvidíte, že ide o text rozhodný v odsúdení udalostí, ktorý však ponecháva otvorené dvere, lebo nechceme zabŕdnuť do rokovaní štýlu studenej vojny, ako niektorí navrhovali. Chceli sme udržať spojenie, ktoré by umožnilo vedenie politických rokovaní, ktoré sú podľa nášho názoru nevyhnutné.
Zvolali sme toto zasadnutie Európskej rady, pretože podľa uvážení prezidenta Francúzskej republiky ako predsedu Rady Európskej únie je kríza v Gruzínsku vážna a priamo sa dotýka všetkých Európanov. Gruzínsko, samozrejme, nie je členom Európskej únie, takisto ako ním nie je ani Ukrajina. O túto schôdzu, ktorej zvolanie bolo na nás, však žiadali aj niektoré členské štáty. Domnievam sa, že to bol dobrý podnet, lebo nikto okrem Európskej únie by podľa nášho názoru nemohol dosiahnuť podobný výsledok. Zodpovednosti za riešenie celého problému sa musela ujať Európska únia. To neznamená, že sme boli osamotení - pretože to rozhodne nebol ten prípad -, ale bolo na nás, aby sme sa chopili iniciatívy, bolo na nás, aby sme ukázali, že Európska únia je schopná reagovať, najmä v situácii, keď nie sú vyriešené inštitucionálne problémy. Európska únia teda na najvyššej úrovni ukázala, že je jednotná a že sa chce v plnej miere ujať svojej zodpovednosti. Domnievam sa, že v porovnaní s rokom 2003 došlo k skutočnému pokroku.
Aké sú hlavné výsledky, ktoré dosiahlo toto zasadnutie Rady? Z textu je jasne vidieť naše odsúdenie vojenských operácií a neprimeranej reakcie zo strany Ruska. Niektorí chceli, aby sme odsúdili provokácie, ktoré pravdepodobne predchádzali bombardovaniu Cchinvali. Bolo by veľmi ľahké odsúdiť to i ono, ale keď sa snažíte o uskutočnenie mierovej misie, potom je skutočne dôležité to, aby všetky strany súhlasili so zastavením bojov. Preto bola zdôraznená neprimeraná reakcia Ruska. Znovu opakujem, potrebujeme ľudí priamo na mieste, aby nám povedali, čo sa skutočne stalo. Pravda je, že nešlo o úspech pre Gruzínsko, ktoré bolo varované z nohých strán, najmä americkej, pred vyprovokovaním reakcie, a to i v prípade, že by došlo k provokáciám samotného Gruzínska, s tým, že táto reakcia by bola veľmi dobre pripravená, o čom som nemal tušenia. Keď som sa vydal za ruskými utečencami na druhej strane v Severnom Osetsku, videl som obrovské konvoje tankov a vojenských vozidiel smerujúcich k hranici. Boli teda vopred pripravení alebo nie? Odpoveď na túto otázku ponechávam na vaše uváženie, aj keď sa zdá, že neboli ďaleko.
V texte teda vidíte naše odsúdenie vojenských operácií a neprimeranej reakcie, jednomyseľné odsúdenie uznania nezávislosti Abcházska a Južného Osetska zo strany hláv štátov a predsedov vlád 27 členských štátov a pripomenutie podpory Európskej únie pre nezávislosť, suverenitu a územnú celistvosť Gruzínska, ako je uznaná medzinárodným právom a uzneseniami Bezpečnostnej rady OSN. Vidíte potvrdenie šesťbodovej dohody dosiahnutej 12. augusta ako ústredného dokumentu, vzhľadom na to, že neexistuje žiadny iný, ktorý musí byť podľa vyhlásenia Európskej rady plne uskutočnený. Môžete vidieť naše pevné odhodlanie uskutočniť tento plán. Môžete vidieť pripravenosť Európskej únie podieľať sa na medzinárodnom mechanizme monitorovania stanovenom bodom 5 tejto dohody, ako som už uviedol, a to prostredníctvom misií OBSE, ako aj prostredníctvom záväzkov v rámci európskej bezpečnostnej a obrannej politiky. Podmienky tejto účasti ešte neboli vymedzené, ale na ich stanovení sa pracuje, a nielen to, domnievam sa, že záležitosti postupujú veľmi rýchlym tempom.
Nebudem sa púšťať do podrobného vysvetľovania všetkých rôznych názorov, ale rád by som zopakoval, že sa zásadne nelíšili. Všetko sa týkalo drobných rozdielov: je pripomenutie medzinárodného práva a zákaz zmeny hraníc susednej krajiny použitím sily sankciou? Nie, nejde o sankciu. To je základná požiadavka. Preto v názoroch nebolo príliš mnoho rozdielov. Boli vznesené požiadavky zahrnúť túto pripomienku, čo sme prijali, a preto sme túto pripomienku začlenili, pretože, ako viete, 9. septembra sa bude konať stretnutie Európskej únie a Ukrajiny. Ďalej sa 8. septembra spolu s pánom Barrosom, Javierom Solanom a prezidentom Sarkozym vrátime do Moskvy. Máme preto na 8. septembra zorganizované rokovanie v Moskve a takisto v Tbilisi - takže najskôr Moskva a potom Tbilisi -, aby sme zaznamenali, a dúfame, že toto budeme môcť zaznamenať, že sa ruské jednotky stiahli za línie, ktoré im boli určené, teda inými slovami za hranicu medzi Osetskom a Gruzínskom. Dúfame tiež, že budeme môcť zaznamenať, že zostávajúce kontrolné stanovisko v okolí prístavu Poti a ostatné kontrolné body pozdĺž hranice Osetska a Gruzínska, ale už na území Gruzínska, boli nahradené, alebo sa budú môcť okamžite nahradiť medzinárodnými pozorovateľmi. To sú veci, ktoré očakávame.
Všetci s týmto stretnutím súhlasili, takže sa ním dokončí plnenie všetkých šiestich bodov dohody. Na tomto základe posúdime dobrú vôľu zúčastnených strán a následné politické kroky, podľa ktorých potom navrhneme konanie konferencie. Bude to medzinárodná konferencia, ktorá bude zahŕňať - a prečo aj nie, veď počas takmer 20 rokov sa Organizácia Spojených národov angažuje v riešení tohto problému, aj keď to bolo skôr v Abcházsku ako v Osetsku - množstvo partnerov, aby sa mohli začať politické rokovania. Pán Medvedev tiež súhlasil, čo je veľmi pozitívna skutočnosť, s tým, že sa utečenci môžu vrátiť, a to nielen utečenci, ktorí odišli od vypuknutia týchto nedávnych udalostí, teda inými slovami v poslednom mesiaci, ale aj tí, ktorí odišli od deväťdesiatych rokov. Môžete namietnuť, že to je v skutočnosti veľmi diskutabilné vzhľadom na to, kde sú, či sa môžu skutočne vrátiť, musia sa vrátiť, chcú sa vrátiť a podobne. Ak však hovoríme o práve ľudí na sebaurčenie, mali by sme mať na pamäti, že všetci títo utečenci prišli z Abcházska alebo Osetska. Táto skutočnosť bola akceptovaná a my čakáme, do akej miery bude možné túto dohodu uskutočniť.
Spomeniem teraz niektoré body, o ktorých by sme podľa môjho názoru potom mohli diskutovať. Spomeniem body, ktoré sa zmenili alebo poopravili, pretože ostatné môžete vidieť sami, ako napríklad "vážne znepokojení otvoreným konfliktom..." a podobne. V texte sa uvádza, že Európska rada silno odsudzuje jednostranné rozhodnutie Ruska uznať nezávislosť Abcházska a Južného Osetska. Toto rozhodnutie je neprijateľné, Európska rada vyzýva ostatné štáty, aby neuznávali túto vyhlásenú nezávislosť, a žiada Komisiu, aby vyšetrila praktické následky, ktoré z nej vyplývajú. Pripomína, že trvalé mierové riešenie konfliktu v Gruzínsku sa musí zakladať na plnom rešpektovaní zásad nezávislosti, suverenity a územnej celistvosti uznanej medzinárodným právom, záverečným aktom Helsinskej konferencie o bezpečnosti a spolupráci v Európe a troma uzneseniami Bezpečnostnej rady OSN. Zdôrazňuje, že všetky európske štáty majú právo slobodne vykonávať svoju vlastnú zahraničnú politiku, uzatvárať spojenectvá a podobne. Európsku radu teší, že šesťbodová dohoda uzavretá 12. augusta na základe sprostredkovaného úsilia Európskej únie viedla k prímeriu, k zlepšeniu doručovania humanitárnej pomoci obetiam a k stiahnutiu podstatnej časti ruských vojsk. Plán musí byť vykonaný v úplnosti a tak ďalej. O tom sa zatiaľ nehovorilo.
Jean-Pierre, hovoril si mi niečo o anglickom pozmeňujúcom a doplňujúcom návrhu týkajúcom sa Gruzínska. Ja konštatujem, že Európska únia už poskytla mimoriadnu pomoc. Je pripravená poskytnúť pomoc pri rekonštrukcii krajiny, a to vrátane oblastí Južného Osetska a Abcházska. Je pripravená podporiť opatrenia vedúce k budovaniu dôvery a k rozvoju regionálnej spolupráce. Rozhodla sa takisto pokročiť vo vzťahoch s Gruzínskom vrátane otázok opatrení na uľahčenie vydávania víz a možného ustanovenia plnej komplexnej oblasti voľného obchodu, len čo dôjde k splneniu podmienok. Na pomoc pri rekonštrukcii Gruzínska bude potrebná iniciatíva na skoré zvolanie konferencie a úsilie Rady a Komisie pri začatí príprav na jej konanie. Ďalším bodom je vplyv, ktorý má súčasná kríza na celý región a regionálnu spoluprácu. Čo sa týka bodu 8: Európska rada rozhodla vymenovať zvláštneho zástupcu Európskej únie pre krízu v Gruzínsku a žiada Radu o vykonanie potrebných krokov. My doplníme: nedávne udalosti dokresľujú potrebu, aby Európa zintenzívnila svoje úsilie v oblasti zabezpečenia dodávok energie. Európska rada vyzýva Radu, aby v spolupráci s Komisiou preskúmala iniciatívy, ktoré by sa mali podniknúť v tomto smere, najmä s ohľadom na diverzifikáciu zdrojov energie a zásobovacích trás. A konečne, na žiadosť Nemecka, Poľska a množstva ďalších krajín je záver formulovaný nasledovne: Vyzývame Rusko, aby sa k nám pripojilo pri tejto základnej voľbe v prospech spoločných záujmov, porozumenia a spolupráce. Sme presvedčení, že je v záujme samotného Ruska neizolovať sa od Európy. Čo sa týka samotnej Európskej únie, tá preukázala svoju ochotu zapojiť sa do partnerského vzťahu a spolupráce pri zachovaní zásad a hodnôt, na ktorých je založená. Očakávame, že sa Rusko zachová zodpovedne a dodrží všetky svoje záväzky. Únia ostane v strehu, Európska rada vyzýva Radu spolu s Komisiou, aby dôkladne a do hĺbky preskúmali situáciu a rôzne aspekty vzťahov medzi Ruskom a Európskou úniou. Toto hodnotenie sa musí začať teraz a potom musí pokračovať. Európska rada poveruje svojho predsedu, aby pokračoval v rozhovoroch s ohľadom na plné uskutočnenie tejto šesťbodovej dohody. Za týmto účelom predseda Rady spolu s predsedom Komisie a vysokým zástupcom odcestuje 8. septembra do Moskvy. Rokovania o dohode o partnerstve sa odložia dovtedy, kým sa vojenské jednotky nestiahnu na pozície zo 7. augusta. K bodu 3 je malý dodatok: Rada vyčkáva na výsledky nadchádzajúceho samitu medzi Európskou úniou a Ukrajinou. Kým sa bude čakať na výsledky samitu, dôjde k zintenzívneniu a rozvoju našej inštitucionálnej spolupráce s Ukrajinou.
(potlesk)
Benita Ferrero-Waldner
členka Komisie. - (FR) Vážený pán úradujúci predseda Rady, dámy a páni, predovšetkým chcem uvítať politickú podporu Gruzínska zo strany Európskeho parlamentu. Rada by som tiež začala zablahoželaním k úsiliu francúzskeho predsedníctva, predovšetkým k rýchlosti krokov vykonaných v momente krízy.
Je pravda, že Európska únia dohodnutím prímeria a okamžitým doručením humanitárnej pomoci, najmä Komisiou, preukázala svoju efektivitu. Dnešné zasadnutie Európskej rady bolo podľa môjho názoru veľmi dôležité a s prihliadnutím na zložitosť problémov vyvolaných týmto konfliktom Európska únia musí a musela reagovať spoločne a určiť, na základe spoločnej dohody, zodpovedajúci postup. Budem hovoriť len stručne, pretože už mnohé bolo povedané.
Podľa môjho názoru dnešná schôdza vyslala veľmi jasné posolstvo týkajúce sa situácie v Gruzínsku, ktoré je určené Gruzínsku i Rusku, ktoré ukazuje našu schopnosť reagovať na krízové situácie a zároveň jednotu Európskej únie. To sme vždy vyžadovali.
Naša jednota je tiež vyjadrená prostredníctvom ochrany našich hodnôt. Ako som už vyhlásila, od začiatku krízy Komisia podľa môjho názoru dosť významným spôsobom prispela k úsiliu Európskej únie zameranému na stabilizáciu humanitárnej a bezpečnostnej situácie v Gruzínsku.
Pokiaľ ide o humanitárnu pomoc, okamžite sme poskytli 6 miliónov EUR, ktoré by mali uspokojiť bezprostredné potreby celého civilného obyvateľstva zasiahnutého konfliktom. K tejto sume treba pripočítať takmer 9 miliónov EUR, ktoré medzitým poskytli členské štáty. Podarilo sa nám teda pokryť všetky bezprostredné humanitárne potreby.
Čo sa týka pomoci na rekonštrukciu, minulý týždeň sme vyslali expertnú misiu Komisie, aby uskutočnila úvodný odhad potrieb a podľa našich počiatočných hodnotení, ako už povedal Bernard Kouchner, ktoré nezahŕňajú oblasti pod ruskou kontrolou, sú škody na majetku omnoho menšie, ako sa očakávalo. Na rekonštrukciu a opravy bude treba približne 15 miliónov EUR. Najnaliehavejšie potreby sa však týkajú osudu 22 000 ľudí vysídlených nedávnym konfliktom. Na uspokojenie ich potrieb bude treba približne 110 miliónov EUR.
Je potrebné, aby Európska únia ukázala svoju pripravenosť poskytnúť Gruzínsku reálnu podporu na dôkaz nášho politického odhodlania posilniť naše vzťahy. Predovšetkým sa Rada rozhodla naplánovať podstatné zvýšenie finančnej pomoci pre Gruzínsko, najmä v oblasti rekonštrukcie, ako som už spomenula, a utečencov.
V súčasnosti sme vo fáze procesu posudzovania, aké rezervy by sa mohli rýchlo mobilizovať z prostriedkov pridelených na rok 2008. Niet však pochýb, že bez osobitných rozpočtových položiek sa nám potrebné finančné prostriedky nepodarí zmobilizovať. Už teraz ma teší všeobecná politická podpora, ktorá sa nám dnes v tomto ohľade dostala od predsedu Pötteringa. Bude tiež potrebné zorganizovať konferenciu medzinárodných darcov, aby sme vyslali smerom k investorom silný signál dôvery.
Podľa môjho názoru je teraz viac než kedykoľvek predtým dôležité posilniť nástroje susedskej politiky s cieľom stabilizovať Gruzínsko. Na základe záverov Európskej rady vystupňujeme úsilie pri príprave, po splnení podmienok, vytvorení oblasti voľného obchodu a pri uľahčení vydávania krátkodobých víz.
Dohoda spomínaná ako druhá bude, pochopiteľne, spojená tiež s readmisnou dohodou a základný význam má podpora gruzínskeho odhodlania smerovať k demokracii, právnemu štátu a slobode prejavu. Je nevyhnutne potrebné urýchliť demokratické reformy a politickú pluralitu.
Čo sa týka stabilizácie bezpečnostnej situácie a plnenia dohody o prímerí, spoliehame sa na civilné pozorovateľské misie organizované v rámci európskej bezpečnostnej a obrannej politiky, ako tu už bolo spomínané. Táto stránka musí byť úzko spojená s ďalšími akciami EÚ, ako je napríklad rekonštrukcia.
Teraz niekoľko poznámok o vzťahoch s Ruskom.
členka Komisie. - Ruské kroky vyvolávajú širšie otázky o povahe našich vzťahov v krátkodobom i dlhodobom horizonte. Doterajšie ruské nesplnenie šesťbodového plánu dohodnutého predsedníctvom a rozhodnutie uznať Abcházsko a Južné Osetsko idú proti základným zásadám, na ktorých stoja medzinárodné vzťahy.
My sme sa snažili pretvoriť naše vzťahy do moderného partnerstva, ktoré by odrážalo rastúcu hospodársku integráciu. Domnievam sa, že v stávke sú základné spoločné záujmy - vzájomná hospodárska závislosť, potreba nájsť spoločný postup v otázke nešírenia jadrových zbraní, boja proti terorizmu a v mnohých ďalších medzinárodných problémoch -, takže bolo a je životne dôležité udržať otvorené komunikačné kanály s Ruskom.
Napokon v súvislosti s nedávnymi udalosťami nie je možné pokračovať vo vzťahoch s Ruskom, akoby sa nič nestalo. Bolo preto nutné nájsť rovnováhu medzi zachovaním komunikačných kanálov a vyslaním jasného signálu smerom k Rusku. Domnievam sa, že správnym prístupom je pokračovať v už existujúcej spoločnej práci a rozhovoroch, ale pozastaviť nové iniciatívy. Komisia preto teraz preskúma všetky nové iniciatívy, ktoré majú prehĺbiť naše vzťahy, čo Rade umožní dospieť k záverom pred novembrovým samitom v Nice.
V oblasti dlhodobých dôsledkov dodajú nedávne udalosti novú váhu niektorým oblastiam politiky. Náš júnový záväzok k rozvoju východného partnerstva a európskej susedskej politiky rozhodne ukazuje legitímny záujem EÚ v danej oblasti. Tieto politiky zdôrazňujú skutočnosť, že nepristúpime na rozdelenie Európy podľa nových línií a že partneri ako Gruzínsko, Ukrajina a Moldavsko sa môžu spoľahnúť na našu podporu svojej územnej celistvosti a suverenity. Sme pripravení urýchliť a čo najrýchlejšie tiež podať nové návrhy pre východné partnerstvo, rozhodne pred koncom tohto roku, ale možno už koncom jesene.
Po druhé - a to je moja posledná poznámka - jadrom našich vzťahov s Ruskom je energetika. Kroky, ktoré v oblasti energetiky urobíme v Európe, budú priamo formovať naše vzťahy s Ruskom, takže musíme udržať tempo a pre Európu vypracovať systematickú strategickú energetickú politiku. Na záver by som povedala, že nedávne udalosti predstavujú pre Európsku úniu veľkú výzvu. V nadchádzajúcich mesiacoch budeme podľa môjho názoru musieť znovu dokazovať, že sme schopní spoločne sa postaviť problémom, ktoré nás čakajú.
Dnešný deň bol významným míľnikom. Európske záujmy a hodnoty môžeme obhajovať iba s pomocou súdržnej stratégie, jednotnej pozície a zladenými činmi. Tlieskam záväzku Parlamentu a verím, že všetci zohráme svoju úlohu pri zabezpečení sily a jednoty Únie.
Joseph Daul
Vážený pán predseda, pán úradujúci predseda Rady, pani Ferrero-Waldnerová, dámy a páni, situácia, ktorá sa v Gruzínsku vyvinula od leta tohto roku, je neprijateľná a netolerovateľná a zaslúži si pevnú, rozhodnú reakciu zo strany Európskej únie.
Rusko má rovnaké práva a záväzky ako všetky štáty medzinárodného spoločenstva. Jedným z týchto záväzkov je rešpektovanie suverenity, územnej celistvosti a najmä neporušovanie medzinárodne uznaných hraníc. Inváziou do Gruzínska a okupáciou jeho územia, uznaním nezávislosti odpadlíckych gruzínskych provincií Južného Osetska a Abcházska ruské úrady opovrhli postupne každou z týchto troch základných zásad medzinárodného práva.
Európska únia sa musí aktívne zapojiť do riešenia tohto konfliktu a ja blahoželám francúzskemu predsedníctvu k jeho aktívnemu postoju. Musíme ukázať, že sme schopní naplniť nádeje tisícov Gruzíncov, ktorí v uliciach Tbilisi ukazujú svoju tieseň.
Moja skupina vyzýva Komisiu, Radu a všetky členské štáty, aby prejavili svoju jednotu a tiež rozhodnosť vo vzťahu k nášmu ruskému susedovi. Európska únia sa nemôže uspokojiť so slovným odsúdením tohto systematického porušovania medzinárodného práva. Naša skupina sa domnieva, že Európa musí využiť dostupné prostriedky, predovšetkým politické a ekonomické nástroje, na vyvinutie tlaku na Rusko a na vynútenie rešpektovania dohôd, ktoré podpísalo. Vyzývame Rusko na dodržiavanie všetkých záväzkov, ktoré prijalo pri podpísaní dohody o prímerí, začínajúc úplným okamžitým stiahnutím ruských jednotiek z gruzínskeho územia a znížením ruskej vojenskej prítomnosti v Južnom Osetsku a Abcházsku. Rovnako odsudzujeme rabovanie páchané ruskými inváznymi vojskami a sprevádzajúcimi žoldniermi, ako ste veľmi správne spomenuli, pán Kouchner.
Veľmi nám leží na srdci osud gruzínskych obyvateľov Južného Osetska, ktorí boli násilím vysťahovaní, a to dokonca aj po podpise dohody o prímerí. Rozhodne vyzývame úrady Ruska a južného Abcházska, aby umožnili návrat týchto osôb do ich domovov. Žiadame Radu a Komisiu, aby prehodnotili svoju politiku voči Rusku vrátane rokovaní o dohode o partnerstve, pokým táto krajina nebude rešpektovať svoje záväzky týkajúce sa prímeria. Rovnako žiadame Radu a Komisiu, aby pozitívne prispeli k medzinárodným mechanizmom, ktoré budú vytvorené s cieľom vyriešiť konflikt vrátane príspevku prostredníctvom misií v rámci európskej bezpečnosti a obrannej politiky.
Vážený pán predseda, dámy a páni, táto kríza odhalila zraniteľnosť Európskej únie v niekoľkých citlivých oblastiach: po prvé, v zásobovaní energiou. Viac než kedykoľvek predtým musíme zaistiť bezpečnosť dodávok energie pre Európu. Musíme vytvoriť a chrániť alternatívy k ruskej infraštruktúre prenosu energie. Ďalej sa zdá byť zrejmé, že Európska únia mohla zohrať omnoho významnejšiu úlohu v riešení tejto krízy, pokiaľ by došlo k posilneniu európskej bezpečnosti a obrannej politiky. Lisabonská zmluva toto posilnenie umožňuje. Vyzývame preto všetky členské štáty, ktoré túto zmluvu ešte neratifikovali, aby tak čo najrýchlejšie urobili. Naša skupina sa domnieva, že jedinou cestou k zabezpečeniu stability a bezpečnosti na obidvoch stranách Atlantiku je rozvoj spolupráce na rovnom základe medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi.
Na záver by som rád podotkol, že Gruzínsko chce časom vstúpiť do NATO. Dámy a páni, toto je kľúčový okamih a Európska únia nesmie premárniť túto príležitosť ukázať, že je pevná a odhodlaná, pokiaľ ide o Ruskú federáciu, bez ohľadu na to, aká veľká a silná táto federácia je. Od toho závisí dôveryhodnosť Európskej únie, stabilita celého regiónu a ochrana najbližších susedov a dokonca členských štátov Únie. Vyzývam tiež vás, pán úradujúci predseda Rady, aby ste zaistili, že dôjde k skorému obnoveniu vzťahov s Ukrajinou. Ďakujem vám za pozornosť. Buďte, prosím, pevní.
Hannes Swoboda
Vážený pán predseda, pán úradujúci predseda Rady, pani komisárka, už niekoľko dní sa v rôznych novinách objavujú inzeráty s týmto posolstvom: "Lenin. Stalin. Putin. Ustúpiť?" Toto posolstvo je v skutočnosti trochu zjednodušujúce, pretože to bolo práve za Lenina, keď sa Južné Osetsko stalo súčasťou Gruzínska. Počas tohto procesu prišlo o život asi 18 000 ľudí a okolo 50 000 ľudí bolo vyhnaných. Abcházsko sa stalo súčasťou Gruzínska za Stalinovej vlády. Je dôležité držať sa pravdy a vziať do úvahy postoje všetkých strán. Zviad Gamsachurdia, ktorý sa stal prvým http://en.wikipedia.org/wiki/President_of_Georgia" \o "President of Georgia"http://en.wikipedia.org/wiki/Georgia_(country)" \o "Georgia (country)" a ktorý sa teraz opäť dostal do módy, označil http://en.wikipedia.org/wiki/Ossetians" \o "Ossetians" za "smeti, ktoré treba vymiesť rokským tunelom http://en.wikipedia.org/wiki/Roki_tunnel" ." Musíme mať na pamäti aj tento aspekt gruzínskeho nacionalizmu.
Nič z toho však - a v tom by som sa rád vyjadril veľmi jasne, ako to pri mnohých príležitostiach urobil Martin Schulz -, nič z toho neospravedlňuje ruskú intervenciu, ktorá napokon trvá už mnoho rokov. Je prejavom imperialistického správania a my sme opakovane boli svedkami, ako Rusko v tomto duchu využíva existujúce národnostné konflikty. Boli sme svedkami opakovaných hrozieb a bojkotov, ktoré sú pre nás absolútne neprijateľné. Nechcem popierať, že Západ a gruzínsky prezident Michail Saakašvili urobili chyby, ale Rusko sa vo vzťahoch so svojimi susedmi opakovane snažilo využívať vnútorné konflikty pre svoje potreby.
Ani uznanie Kosova nepredstavuje žiadne ospravedlnenie na tento krok. Skutočnosťou je, že sa Európska únia vždy jasne a jednoznačne snažila o dosiahnutie medzinárodného mnohostranného riešenia. Rusko žiadny taký pokus nepodniklo. Európska únia tiež jasne a jednoznačne podporila srbskú menšinu v Kosove a bude v podpore pokračovať. Čo urobilo Rusko? Prinajmenšom sa prizeralo, keď boli Gruzínci vyháňaní z Južného Osetska a Abcházska, a ja dúfam, že sa pán Kouchner nemýli, keď hovorí, že teraz dôjde k prijatiu novej politiky.
EÚ by sa teraz mala sústrediť na podporovanie našich susedov. Už nejaký čas sme navrhovali vytvorenie čiernomorskej únie. Nech už pre danú organizáciu vyberieme akékoľvek meno, je zrejmé, že musí dôjsť k posilneniu súčasnej susedskej politiky a že musíme na účasť vyzvať všetky krajiny v regióne, ktoré majú záujem na jeho celistvosti a stabilite, od Turecka po Kazachstan.
Ak sa Rusko rozhodne prikloniť k politike spolupráce a rešpektovania susedov, bude prizvané tiež. Rusko sa v súčasnosti cíti silné vďaka vysokým cenám energií, ale my všetci vieme, že to pre nich nie je stabilný hospodársky základ a že môže mnoho získať z partnerského vzťahu a spolupráce s Európou. Medzitým sa musíme zamerať na poskytnutie jasnej podpory našim susedom. V tomto zmysle si, pán úradujúci predseda, dovoľujem vyhlásiť, že závery, ktoré ste dosiahli na dnešnom samite, sú dobré závery, ktoré poskytujú dobrý základ na ďalší postup, lebo sú jasným vyjadrením realistického a udržateľného. Ja dúfam, že Európsky parlament na základe konsenzu dôjde k podobne jasným záverom ako Rada, aby Európska únia mohla prehovoriť jednotným - mocnejším - hlasom.
(potlesk)
Graham Watson
v mene skupiny ALDE. - Vážený pán predseda, trochu ma prekvapil dnešný prejav úradujúceho predsedu. Takisto ako to, že ho predniesol z čestného pódia.
Konflikt na Kaukaze patrí k tým, za ktoré nesú zodpovednosť obidve strany, ako ste, pán úradujúci predseda, sám vyhlásili. Prečo teda závery Rady túto skutočnosť neodrážajú?
Prezident Saakašvili nemohol veriť, že vojenská intervencia nevyvolá reakciu z ruskej strany. Rovnako tak bola ruská reakcia neprimeraná.
Vyhlásili ste, že "škody neboli príliš veľké," a napriek tomu nám pani komisárka Ferrero-Waldnerová predložila čísla a od tohto Parlamentu sa bude žiadať, aby súhlasil so zaplatením faktúry!
V jednej veci s vami súhlasíme: musíme odsúdiť ruské kroky. Tie sú neobhájiteľné, ale ruského medveďa neupokojíme tým, že Medvedeva zaženieme do kúta. Dialóg a zapojenie uvoľní napätie skôr než izolácia. Túto lekciu nám poskytla studená vojna a Únia - podobne ako v helsinskom procese - má hrať ústrednú úlohu.
Tento konflikt zdôrazňuje potrebu vybudovať spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku. A hoci členské štáty majú rozdielne názory na Rusko, vášmu predsedníctvu sa podarilo rýchlo dohodnúť šesťbodový plán, za čo si zaslúžite uznanie.
Tento plán možno nie je bezchybný, ale ukončil násilnosti a mal by sa plne uskutočniť vrátane stiahnutia ruských jednotiek z čiernomorského prístavu Poti.
Ale aké kroky by mala Únia urobiť teraz? Rada správne odsúhlasila prostriedky na riešenie krízy a rekonštrukciu a rýchle dodávky humanitárnej pomoci. Teraz musí určiť zástupcu EÚ, ktorý privedie obidve strany, aby počúvali.
Únia chce správne vyslať pozorovateľov, ale tí musia nahradiť ruské mierové jednotky, čo vyžaduje zapojenie tých členských štátov, ktoré ešte nie sú vojensky vyťažené na iných frontoch
Európa by mala zorganizovať zakaukazskú mierovú konferenciu, ktorá by priviedla dohromady všetky strany pri hľadaní riešenia dosiaľ nevyriešených konfliktov.
Únia by však mala začať pri jednej oblasti, z ktorej vyplýva nekonzistentný prístup a ktorej vyriešenie vyžaduje len drobný ministerský úkon. Mala by ukončiť nenormálnu situáciu, keď občania Gruzínska s ruskými pasmi majú voľnejší prístup do Európskej únie, pretože to ich motivuje k prijatiu ruského občianstva. Gruzínci by mali mať rovnaký prístup do Európy ako Rusi, aj keď by sa to mohlo dosiahnuť zmrazením dohody o uľahčení vízového styku s Ruskom.
Pri posilňovaní našej susedskej politiky, ako môžeme zaistiť pokračovanie spolupráce s Ruskom a zároveň ukazovať, že plné "strategické partnerstvo" už nie je dôveryhodné? Ako môžeme ďalej znížiť európsku závislosť od dodávok ruskej energie? Správne ste v tomto ohľade zdôraznili text svojich záverov. Rusko musí, pochopiteľne, niesť dôsledky svojich nezákonných činov, čo by možno mohlo zahŕňať aj diskusiu o budúcnosti zimných olympijských hier v Soči, ležiacom iba 40 km od hraníc.
Možno povedať, že ruské správanie je v súlade s Olympijskou chartou? Nie. Riešenie týchto otázok vyžaduje odhodlanie, predvídavosť a trpezlivosť. To je teda výzva, s ktorou sa Únia musí vyrovnať, a ja sa obávam, pán úradujúci predseda, že sa s ňou musíme vyrovnať my, než vám ponúkneme čašu vína.
Predseda
Rád by som povedal nasledujúcemu rečníkovi, že na budúcej konferencii predsedov sa zameriame na poradie politických skupín, pretože už bola vznesená námietka. Pre dnešok vyzvem pána Szymańského, aby teraz prehovoril v mene Skupiny Únie za Európu národov. Celou záležitosťou sa budeme zaoberať vo štvrtok, pretože mi nikto nie je schopný vysvetliť, prečo je poriadok taký, aký je. Ide o otázku, ktorú treba vyjasniť systematicky.
Konrad Szymański
v mene skupiny UEN. - (PL) Vážený pán predseda, pani komisárka, pán Kouchner, Rusko neplní tri zo šiestich bodov zmluvy, ktorú v našom mene dohodol prezident Sarkozy. Touto skutočnosťou Rusko stratilo právo byť považované za partnera Európy. V tomto spore je preto tiež v stávke dôveryhodnosť Európskej únie.
Nestačí len poskytnúť humanitárnu pomoc, obnoviť Gruzínsko, uľahčiť vízový styk a uzavrieť dohody o obchode. Rusko musí v plnej miere zakúsiť, čo znamená samoizolácia. Ak sa to nestane, tak ho v skutočnosti pripravíme o možnosť prehodnotiť svoju politiku. Rusko sa jednoducho len utvrdí v presvedčení, že mu prejde čokoľvek. Vyvolanie povedomia o rastúcej medzinárodnej a hospodárskej izolácii počas predvolebnej kampane pred prezidentskými voľbami, ktoré sa majú konať v roku 2012, je našou jedinou možnosťou zasiať pochybnosti a rozkol do dominantnej skupiny v Moskve. Rusko nesmie mať z tejto agresie prospech.
Musíme prehodnotiť svoju energetickú politiku. Manévrovací priestor Európy je už teraz obmedzený pre závislosť od Ruska. Skutočne chceme túto situáciu ešte zhoršovať? Členské štáty by mali pri najbližšej príležitosti ukončiť svoje zapojenie do budovania severného a južného ropovodu. Ak nevytvoríme tieto dlhodobé závery, riskujeme, že sa ocitneme v ústraní v pozícii gašparkov.
Daniel Cohn-Bendit
v mene skupiny Verts/ALE. - (FR) Vážený pán predseda, pán úradujúci predseda Rady, pani komisárka, dámy a páni, domnievam sa, že v súčasnej situácii by sme mali debatovať o tom, čo podnikneme ďalej. Domnievam sa, že Rada rozhodla a urobila v podstate všetko, čo bolo možné, aj keď sa môžeme donekonečna baviť o tom, či sa mimoriadna schôdza Rady hláv štátov a predsedov vlád nemala konať okamžite, aby sa ukázala naša jednota, ale prosím.
Podľa môjho názoru si teraz musíme položiť niektoré základné otázky. Najzákladnejšia otázka sa jasne týka nášho postoja k Rusku, našej spolupráce s ním a toho, ako vyriešime tieto problémy na Kaukaze, pretože je tu ešte otázka Náhorného Karabachu. Mohli by sme byť odteraz svedkami trvalých konfliktov, a prezident Sarkozy by preto mohol neustále čeliť podobným situáciám. Mohol by si v Kremli zariadiť izbu a ostať tam natrvalo, aj taká možnosť by tu bola.
Ja mám takýto názor: po prvé, pán Daule, ak by sme o niečom v súčasnosti nemali hovoriť, tak je to vstup Gruzínska a Ukrajiny do NATO. To je momentálne skutočne ten najhlúpejší nápad, pretože znamená, že by sme sa nemohli nikam pohnúť politicky. Vstúpia Gruzínsko a Ukrajina do NATO až sa uskutočnia reformy? Možno, nie som si istý. Táto otázka však dnes skutočne nie je namieste.
Domnievate sa, že v prípade členstva Gruzínska v NATO by došlo k využitiu článku 5? Samozrejme, že nie! Nemali by sme preto tárať nezmysly. Na druhej strane - a v tom súhlasím s pánom Watsonom - ako môžeme kontrolovať kroky podobné tým, ktoré podnikol prezident Saakašvili? Aj keď sa zhodneme, že ruské kroky boli neprijateľné, rovnako neprijateľné bolo rozhodnutie gruzínskeho prezidenta bombardovať mesto, nech už mal akýkoľvek dôvod! Ak ste obeťou provokácie, mali by ste odpovedať iným spôsobom, nie bombardovaním.
Máme tu teda skutočný politický problém. My ho navrhujeme riešiť nasledujúcim spôsobom: mali by sme Gruzínsku a Ukrajine navrhnúť privilegované partnerstvo ako prvý krok k možnej integrácii. K tejto integrácii potom môže dôjsť, pokiaľ v Európe prebehne zásadná reforma a podobne. Mali by sme však mať k dispozícii aj politické nástroje, nielen hospodárske a sociálne, na vyvinutie tlaku na tieto politické triedy. Budúcnosť v európskom priestore konkrétne znamená budúcnosť, v ktorej sa tieto krajiny zbavia nacionalizmu.
Mali by sme mať na pamäti výrok Françoisa Mitteranda: "nacionalizmus je vojna." Gruzínsky nacionalizmus, ruský nacionalizmus, abcházsky nacionalizmus a juhoosetský nacionalizmus znamenajú vojnu! My v Európe musíme vyhlásiť "náš pohľad ide ďalej." Pri navrhnutí európskeho pohľadu súčasne navrhujeme nastoliť európske hodnoty, pretože pokiaľ v týchto regiónoch pretrvá nacionalizmus, potom riešenie nikdy nenájdeme.
Francis Wurtz
v mene skupiny GUE/NGL. - (FR) Vážený pán predseda, pán úradujúci predseda Rady, pani komisárka, v otázke Kaukazu povedie prijatie progruzínskeho alebo proruského postoja jedine do slepej uličky. To sa s oslepujúcou jasnosťou ukázalo od rozpadu Sovietskeho zväzu pred 17 rokmi, lebo táto oblasť je plná opakujúceho sa napätia a sporov o hranice. Je to oblasť, kde v kolektívnom vedomí pretrvávajú zdedené traumy množstva vojen a násilia, kde etnická a náboženská mozaika spolu s nahromadenou nevraživosťou a ponížením poskytujú nebezpečne úrodnú pôdu nacionalizmu. V tomto kontexte sa draho platí za politickú nezodpovednosť, a to platí pre každého. Rozhodne to platí pre gruzínskeho prezidenta, ktorý sa od svojho zvolenia v roku 2004 neustále poddával duchu pomsty a odplaty odpadlíckym územiam. Neustále pokúšal šťastie, pokiaľ ide o jeho spojenectvo s Bushovou vládou a jeho konfrontačnú politiku v oblasti. Začal útok na Južné Osetsko, o ktorom pán Van den Brande, jeden zo spravodajcov Parlamentného zhromaždenia Rady Európy zodpovedný za monitorovanie problémov v regióne, vyhlásil, že bol - citujem - "šokovaný príbehmi utečencov o masívnom plošnom ostreľovaní a bombardovaní Cchinvali a ničení obytných štvrtí." To je katastrofická stratégia pre Gruzínsko, Kaukaz i Európu.
Je to poučenie aj pre Rusko. Brutalita protiútoku vrátane brutality voči civilnému obyvateľstvu, pokračujúca okupácia strategických oblastí gruzínskeho územia, vyhnanie gruzínskych obyvateľov z Južného Osetska a jednostranné uznanie nezávislosti obidvoch odpadlíckych oblastí budú mať pravdepodobne za následok ohrozenie záujmu, ktorý v nejednej európskej krajine vzbudili počiatočné medzinárodné iniciatívy nového prezidenta. Rusko môže stratiť všetko návratom do časov politickej izolácie v Európe a vo svete.
A napokon Západ ako celok by urobil dobre, keby zhodnotil bezprecedentné škody, ktoré už spôsobil americký avanturistický postoj a európske slepé nasledovanie vedenia v tejto často kontinentu. Stratégia neobmedzeného rozširovania NATO, bombardovanie Srbska, uznanie jednostranne vyhlásenej nezávislosti Kosova, podpora vybudovania protiraketového obranného štítu na európskej pôde, nehovoriac o prehnanej glorifikácii regionálnych predstaviteľov, ktorí by snáď mali byť opatrnejší vo svojich protiruských a prozápadných vyhláseniach, toto všetko je dôkazom krátkozrakej politiky hodnej súčasného Bieleho domu, nie však hodnej európskej bezpečnostnej politiky. Na vlastné oči sme pozorovali, ako táto stratégia militarizácie medzinárodných vzťahov a vyvolávania politických konfrontácií neuspela. Popri vyslaní európskych pozorovateľov pod záštitou OBSE by prioritou EÚ malo byť za každú cenu zabrániť ďalšej eskalácii, aby mohla čo najrýchlejšie bez akýchkoľvek prejavov arogancie preskúmať možnosti vypracovania celoeurópskej zmluvy o bezpečnosti a spolupráci, ktorá by bola právne záväzná a ktorá by zahŕňala všetky problémy, ktoré boli dosiaľ odložené bokom: územnú celistvosť, neporušiteľnosť hraníc, osud konfliktov, ktoré sa ocitli v slepej uličke, nepoužitie sily, odzbrojenie i bezpečnosť dodávok energie. Vyrovnať sa s touto výzvou je teraz zložitejšie než kedykoľvek predtým, ale bez tejto perspektívy sa obávam, že môžu nastať ešte horšie situácie. Pri prijímaní nášho stanoviska majme, prosím, na pamäti, že dnešný deň, prvého septembra, je medzinárodným dňom mieru.
(potlesk)
Bernard Wojciechowski
v mene skupiny IND/DEM. - Vážený pán predseda, pochádzam z krajiny, ktorej história je poznamenaná vojnou a utrpením. Poľsko podporuje mierové úsilie kdekoľvek na svete. Je nevyhnutne potrebné, aby sa tento cieľ podarilo dosiahnuť.
Východoeurópske štáty, takzvané pobaltské štáty, inšpirované svojimi predstaviteľmi, od Európskej únie žiadajú, aby Rusku ukázala, že za svoju vojenskú operáciu v Gruzínsku zaplatí akúsi nešpecifikovanú cenu. To možno označiť za klasický prípad politickej ortodoxie, ktorá predpokladá, že Rusko sleduje iba imperiálne ciele.
Tento tradičný bezmyšlienkový postoj k Rusku, plný prázdnych fráz, pôsobí potupne, pretože môže byť chápaný, napríklad Ruskom, ako typický príklad reakcie niekoľkých prchkých politikov.
Európska únia Rusko potrebuje, práve tak ako potrebuje Gruzínsko, ak nie viac. Preto je nutné, aby sa Európska únia nestala stranou zapojenou v tomto konflikte a aby sa nepriklonila na stranu Ruska ani Gruzínska. Európska únia musí svetu ukázať, že vedie politiku nezávislú od Spojených štátov a že je to politika priateľská, založená na plnom partnerstve.
Rusko je tretím najväčším obchodným partnerom EÚ predstavujúcim pol bilióna dolárov v európskom tovare. Môžeme si dovoliť hazardovať s takým vzťahom?
Niet pochýb o tom, že Európsky parlament je spolu s Radou spolutvorcom právnych predpisov v rámci postupu spolurozhodovania. Je však skutočne rovnocenným partnerom aj v otázkach zahraničných záležitostí EÚ?
Pán minister, prehovorili ste k nám po tom, čo, ako sa zdá, boli prijaté všetky rozhodnutia týkajúce sa Gruzínska. Dovoľte mi teda otázku: má mať hlas Európskeho parlamentu vôbec nejakú váhu? Na čo je táto rozprava, keď už bolo všetko rozhodnuté a vykonané?
Sylwester Chruszcz
Vážená pani komisárka, existuje silné spojenie medzi vypuknutím bojov na Kaukaze a otázkou Kosova. Ja som jedným z tých, ktorí nesúhlasili s rozporciovaním Srbska. Od samého začiatku sme poukazovali na skutočnosť, že jednostranné rozhodnutie kosovských Albáncov, podporované Spojenými štátmi a množstvom európskych krajín, by znamenalo otvorenie Pandorinej skrinky a opätovný začiatok podobných sporov po celom svete. Situácia v Gruzínsku je takým prípadom. Gruzínsky prezident Saakašvili sa rozhodol zaútočiť na civilistov v Osetsku. Mali by sme mať na pamäti, že národy Abcházska a Osetska žili na príslušných územiach po stáročia. Vytvorili si svoju vlastnú kultúru a identitu a pri niekoľkých príležitostiach bojovali o svoju nezávislosť, o ktorú ich pripravil Stalin pred druhou svetovou vojnou.
Srbsko a Gruzínsko sú vynikajúce príklady toho, že na medzinárodnej scéne sú si niektorí rovnejší než ostatní, a toho, že medzinárodné právo sa vždy vykladá najsilnejšími spojencami. K tomu bol zničený európsky poriadok, s pomocou mnohých poslancov tohto Parlamentu. Nastoľme v Európe opäť mier a vládu medzinárodného práva! Navráťme európsky poriadok! Vyzývam krajiny, ktoré podporili rozdelenie Srbska, aby odvolali svoje uznanie Kosova, a Rusko, aby odvolalo uznanie Osetska a Abcházska. Ak sa rozdelenie Srbska uznané Spojenými štátmi a väčšinou členských štátov Únie považuje za správne, ako je možné odsudzovať podobnú operáciu v Gruzínsku? Dámy a páni, môžem vás len vyzvať k menšiemu pokrytectvu.
Bernard Kouchner
úradujúci predseda Rady. - (FR) Uznávam, že bolo veľkou chybou, pán Watson, že som prehovoril z tohto pódia. Ak mi môžete vytknúť iba to, môžem sa polepšiť, pretože keď som tu bol naposledy, hovoril som z tohto pódia a nebol som hlavou štátu. Každý môže napokon urobiť chybu.
Môžem sa pokúsiť odpovedať na množstvo otázok, na iné skutočne nemôžem odpovedať. Pán Daule, je zrejmé, že všetci chceme, najmä v súvislosti s touto krízou - a je to aj jednou z priorít francúzskeho predsedníctva - úspešne zaviesť európsku obrannú politiku. Čo znamená "úspešne"? Znamená to, že musíme v každom prípade znovu naštartovať proces, ktorý nám v Saint-Malo umožnil dosiahnuť aspoň porozumenie. Na tomto základe musíme stavať so spoločným cieľom. To urobíme, aspoň dúfam. V skutočnosti tak musíme urobiť, ale nie preto, že by si táto kríza zasluhovala vojenskú operáciu. To ani v najdivokejších predstavách! Zvažovať vojenskú odpoveď na ruskú inváziu do Gruzínska by bolo horšie, než čokoľvek iné. Ja sa dokonca domnievam, že plavidlá, ktoré dorazili do Čierneho mora, neboli vhodnou reakciou, lebo niektoré z nich niesli na palube rakety. Podľa môjho názoru sme tento krok nemali podnikať, ale francúzske predsedníctvo bolo opačného názoru. Skutočnosťou je, že na vytvorenie pevnej európskej obrany, ktorú všetci potrebujeme, musí byť najskôr prijatá Lisabonská zmluva, čím sa dostávame späť k našim vlastným inštitucionálnym problémom. Je absolútne nevyhnutné nájsť východisko z tejto inštitucionálnej krízy.
Úprimne sa domnievam, že NATO nie je v tejto situácii správnou reakciou. Je to v skutočnosti chybná odpoveď, lebo ak by sme boli bývali v Bukurešti hlasovali za Akčný plán členstva (MAP), nič by sa nezmenilo, pretože sa domnievam, že nikto by nebol ochotný začať vojnu pre Gruzínsko. Hovorím to bez akéhokoľvek cynizmu. Hovorím to, pretože to bol názor jednomyseľne zdieľaný na začiatku všetkých rokovaní a rozhovorov, ktoré sme absolvovali. To neznamená - pretože sme to vyhlásili -, že Gruzínsko ani Ukrajina nemajú právo stať sa členmi NATO.
Treba vziať do úvahy aj ďalšiu skutočnosť. V tejto chvíli sa to nehovorí ľahko, takže budem veľmi diskrétny, ale existuje jedna krajina, Rusko, ktorá po 20 rokov mala pocit, že sa k nej ostatní nesprávajú dobre. Domnievam sa, že určitým spôsobom, najmä tu v Európskej únii, je to čiastočne pravda. Nedokázali sme nájsť vhodný jazyk, akým k Rusku prehovoriť. Možno by sme neuspeli tak či tak, ale som presvedčený, že sme si dostatočne neuvedomili zmeny, ku ktorým dochádzalo, koniec koncov aj samotné Gruzínsko bolo pred dvadsiatimi rokmi satelitným štátom Sovietskeho zväzu. Tiež bolo komunistickou krajinou. Na obidvoch stranách došlo k vytvoreniu nedokonalej demokracie. Domnievam sa, že podobne ako v ostatných krajinách, na Ukrajine a v Gruzínsku dôjde neskôr k problémom, ale skutočne si nemyslím, že toto bola vhodná odpoveď.
Na druhej strane máte pravdu: musíme posilniť svoje vzťahy s Ukrajinou, ako sa konštatuje v tomto dokumente. To platí aj pre Gruzínsko. O chvíľu budeme hovoriť o privilegovanom partnerstve.
Pánovi Swobodovi by som povedal - a to je vtip -, že som chcel navštíviť Stalinov dom v Gori, pretože práve tam sa nachádza. Práve tam sa narodil. Mohli by ste povedať, že na mape namaľoval malé červené krúžky, aby vyznačil, kde by sa mohla ustanoviť autonómia, a ktoré spoločenstvá by ju rozhodne dostať nemohli. Poznal tento región veľmi dobre a už vtedy nevychádzalo Osetsko ani Abcházsko dobre ani s Gruzínskom ani so zvyškom regiónu. Nepotrebovali sme túto krízu, aby sme zistili, že tam existujú konflikty. Čo je horšie než Balkán? Kaukaz. Čo je horšie než Kaukaz? Balkán. Nie som si istý, ale domnievam sa, že to, čo sa tam deje, je v skutočnosti veľmi rozšírený jav. Ak sa vrátite späť, ak sa zamyslíte nad tým, čo sa stalo v Čečensku, čo silno odsudzujem, uvidíte, že spojenci Čečenov boli Abcházci proti Gruzínsku.
To všetko by sme mali nechať v minulosti, aj keď sa k tomu možno raz budeme musieť vrátiť. Vyhlásili ste, a ja s tým súhlasím, že nič nemôže ospravedlniť túto reakciu. Nič. Musíme sa však pozrieť na to, ako došlo k tejto sérii provokácií, pretože, úprimne povedané, príbehy jednotlivých strán sú natoľko odlišné, že to začína byť veľmi ťažké. Keď sme v Moskve rokovali o tomto dokumente, bola nám položená otázka, ako mali zareagovať. Mali nechať svojich vlastných ľudí umierať a dovoliť bombardovanie? Nezabúdajme na počiatočné čísla. O nich nebudem diskutovať, pretože nemám možnosť ich nijako overiť, ale Rusi priamo hovorili o zhruba 1000 až 2000 mŕtvych, čo sa nepochybne nezakladá na pravde, pretože jediní ľudia, ktorí boli v oblasti, konkrétne organizácia Human Rights Watch, hovorili o niekoľkých stovkách. Hovorili v skutočnosti o stovkách, alebo dokonca desiatkach. Nie som si istý. V každom prípade to bola reakcia, ktorá bola teoreticky ospravedlniteľná veľmi vysokým počtom obetí a ja ešte raz hovorím, že som cestoval do Severného Osetska, počúval príbehy utečencov a boli to hrozné príbehy: granáty v pivniciach, kde sa skrývali deti. To som si nevymyslel. Možno to nebola pravda, ale určitý tón hlasu neklame. Ja som za svoj život videl mnoho utečencov. Títo boli vystrašení na smrť. Dva dni boli na ceste tunelom. Aj to je potrebné preveriť.
Máte úplnú pravdu, že potrebujeme politiku susedstva, ale presne o to sa teraz snažia Turci. Tí ustanovili čosi, čo nazývajú regionálnou platformou, a chcú začať rozhovory medzi Ruskom, ktoré už súhlasilo, Azerbajdžanom, Arménskom a - práve oni sú za toto zodpovední -, prirodzene, s Gruzínskom a Tureckom. Domnievam sa, že ide o dobrý nápad a v mene predsedníctva som súhlasil so stretnutím v dohľadnom čase. Pán Bachanan tu mal dnes byť, aby sme mohli zistiť, ako si môžeme vymieňať skúsenosti, ale súhlasím s vaším rozborom, že potrebujeme politiku susedstva. Pani Benita Ferrero-Waldnerová so mnou určite súhlasí, že práve toto musíme urobiť. Oni sú naším vynikajúcim susedom. Ak oni nebudú schopní nájsť spôsob, ako s Ruskom hovoriť, potom my budeme mať rozhodne veľké ťažkosti, tým skôr po tom, čo sme včera počuli pána Medvedeva vyhlásiť, že sankcie sa môžu uplatniť obidvoma stranami a že aj on vie, ako postupovať. Sankcie majú iný vplyv, keď jedna strana dodáva ropu a druhá strana ju nechce odoberať. Musíme sa preto na situáciu pozerať realisticky. Ruku na kohútiku drží on, nie my.
Pán Watson, pokiaľ ide o vami poskytnuté údaje, súhlasím s vašimi pocitmi. Čo urobil pán Saakašvili? Keď sme s ním diskutovali, stretol som sa s ním pri dvoch príležitostiach, vyhlásil - vlastne by sme sa do tejto diskusie nemali púšťať, pretože určite nebudem nestranný a nemám dostatok informácií - vyhlásil teda, že musel zareagovať na provokáciu. Sledoval, ako protistrana pripravuje batérie a najmä rakety Grad. Prišli a rozmiestnili sa v gruzínskych dedinách okolo hlavného mesta Osetska. Komu máme veriť? Neviem. V každom prípade niektorí poradcovia hovoria, že sa udalosti neodohrávali tak, ako o nich informovala medzinárodná tlač. V celej záležitosti nie je nikto celkom dôveryhodný. Ako pozorovatelia viete, že problém nebol vyriešený. My sme sa o vyriešenie pokúsili. Javier Solana hovorí, že ich musíme nazývať pozorovateľmi. Preto ich nazývame pozorovateľmi a v texte sú takisto označení ako pozorovatelia. Mieroví dozorcovia znamenajú niečo iné, pretože to by od ruskej strany vyžadovalo plné stiahnutie všetkých, ktorí sa podieľali na bojoch. V uzneseniach týkajúcich sa Abcházska a Osetska sa uvádza, že podiel bol zhruba dve tretiny k jednej tretine. Dve tretiny boli jednotky zodpovedné za udržiavanie mieru, ruské mierové jednotky, zvyšok boli Gruzínci. Obidve strany sa navzájom obviňujú a obidve strany obviňujú mierových dozorcov vyslaných OBSE a OSN, že sa od samého začiatku bitky zapojili do bojov na obidvoch stranách. Zdá sa mi teda, že v tomto nie je možné pokračovať a že vyslanie mierových dozorcov je rozsiahlejšia operácia, o ktorej uskutočnenie sa pokúsime. Momentálne to však bude zložité. Potrebujeme medzinárodnú konferenciu, ktorá by vyriešila tieto konflikty, ktoré sa dostali do slepej uličky. V tejto chvíli by sme sa mali pokúsiť zorganizovať konferenciu o Osetsku, lebo táto otázka je najnaliehavejšia, a potom o Abcházsku.
Čo sa týka pasov, neviem, kto nastolil túto otázku. Áno, pasy sa vydávali, vo veľkom rozsahu, takže ľudia, s ktorými som sa stretol, osetskí utečenci, sa považovali za ruských občanov, čo je celkom jasne veľmi pomýlené. Cítili sa ako ruskí občania, v Rusku boli vítaní a ako ruskí občania boli aj bránení. Keď si uvedomíte, že k rovnakej situácii zjave došlo na Kryme, je dôvod na obavy. Tento problém musíme preto s Ruskom riešiť veľmi delikátne, ale pevne. Rusko vydáva pasy ľuďom, ktorých považuje za Rusov. O tejto otázke však nie je možné hovoriť bez pripomenutia, že hranice Ruska boli pomerne náhodne stanovené pánmi Gorbačovom a Jeľcinom v rýchlosti a bez prihliadnutia na históriu. Nebudem sa týmto problémom ďalej zaoberať. Nebudem zdôrazňovať skutočnosť, že Kyjev býval hlavným mestom Ruska a že Krym umožňuje prístup k siedmim moriam. Ak ste sa však domnievali, že Rusko opustí jediný tunel spájajúci Severné a Južné Osetsko, čiže inými slovami vedie neprieč Kaukazom, potom ste sa mýlili. Musíme chápať tieto historické a geografické paradoxy, ale neposkytovať zadosťučinenie jednej či druhej strane. Predsedníctvo Európskej únie nevynieslo žiadne morálne súdy ani o jednej strane. Povedalo sa, že tieto kroky boli prehnané, že problém sa nemal riešiť týmto spôsobom, že nemalo dôjsť k nočnému bombardovaniu tohto mesta a že sa nemalo odpovedať takým tvrdým útokom. Znovu však hovorím, že musíme vedieť, ako k tomu došlo.
Pán Szymański, povedali ste, že došlo k naplneniu iba troch bodov zmluvy. To nie je také zlé, lebo okrem nás sa nikto nepokúsil ani o jediný bod. Došlo k splneniu troch bodov, a to troch najdôležitejších bodov: zastavenie bojov, stiahnutie vojenských jednotiek a umožnenie humanitárnej pomoci. Aj keby sme dosiahli iba to, nemusíme sa za nič hanbiť. Domnievam sa, že bolo potrebné začať týmito bodmi. Čo sa týka ostatných troch, mali by sme vyčkať do 8. septembra, pretože po tomto dátume sa využijú všetky tlaky. Spoločne rozhodneme, ako budeme postupovať. To znamená 27 krajín Európskej rady a tiež Parlament, s ktorým sme si medzitým zvykli viesť konzultácie. Jean-Pierre a ja sme skutočne získali zvyk neustále sa s vami radiť a hovoriť s vami. Nepovažujeme nič za isté. Ak 8. septembra zistíme, že presuny sa začali, potom je všetko v poriadku. Ak však k ničomu nedôjde, musíme sa na situáciu znovu pozrieť. To je celkom zrejmé. Agresia sa nesmie vyplácať. Samozrejme, nesmie sa vyplácať, ale kto zaplatí účet? Mám rád kazateľov, ktorí vyhlasujú, že čo iné sa vraj dalo čakať od ruskej armády? Čo sa malo urobiť? Všimol som si, že tí najráznejší a tiež mnohí tí, ktorí zajtra navštívia Gruzínsko a vo svojich búrlivých reakciách boli veľmi rázni, v skutočnosti nerobia nič. Spolu s Francisom Wurtzom sa domnievam, že po veľmi dlhý čas sa Gruzínsku dostávalo podpory pri dokazovaní, že je, ako by som to povedal, silné a mužné. Domnievam sa, že to nebola dobrá rada, pretože podporovať krajinu v jej pomstychtivosti alebo vo vzdore za každú cenu, keď k tomu nemá prostriedky, mi nepripadá najlepšie. Spolu s vládou som mal pocit, že ich nielen stretlo nešťastie, pretože došlo k obetiam na životoch a pretože Gruzínci boli v uliciach a nevedeli, ku ktorým svätým sa modliť, ale že tam bol aj určitý pocit, že ich všetci opustili. Dostali množstvo sľubov, nasľubovalo sa im mnoho, ale tieto sľuby potom neboli splnené.
Čo sa týka ropovodu Nabucco, samozrejme, že existujú podobné vysvetlenia. Je to ropovod, prúdi ním ropa. To, samozrejme, treba vziať do úvahy, v tom či onom zmysle. To nás privádza späť k tomu, čo ste povedali. Podotkol by som, pán Daule, že toto v skutočnosti nie je jediná priorita francúzskeho predsedníctva. Je tam tiež energetika a toto je jeden spôsob, ako sa skutočne sústrediť - a to sa v texte objavuje - na energetiku a, samozrejme, na obnoviteľné zdroje energie.
Pán Cohn-Bendite, čo robíme teraz? Urobili sme, čo sme mohli, konkrétne sme sa pokúsili zastaviť vojnu. Možno to nebolo dokonalé, možno nie je vypracovaný dokument dokonalý, možno bol spísaný v rýchlosti a možno malo dôjsť k boju medzi obidvoma delegáciami, aby sa dosiahlo určitej previazanosti. Rozhodne to nebolo dokonalé. Ale napokon to zatiaľ funguje. Nestačí to, ale zatiaľ to fungovalo. Úplne súhlasím, že existujú ďalšie zložité oblasti, ako napríklad Náhorný Karabach, Nachičevan a ďalšie. Existuje množstvo miest - a ja si nemyslím, že Rusi na nich majú rovnaký záujem -, ako je Náhorný Karabach, ale existujú aj ďalšie oblasti, najmä Krym. O tom niet pochýb. Neznamená to urážku Rusov, keď povieme, že sledujeme, čo sa deje. To je v skutočnosti našou povinnosťou.
Čo sa týka NATO, opatrne poviem ešte jednu vec. Na bukureštskom samite sme - šesť zakladajúcich európskych krajín - hlasovali proti Akčnému plánu členstva. Vlastne sme nakoniec nehlasovali, ani sme hlasovať nemuseli, pretože nedošlo k zhode. Preto sme nemuseli hlasovať. Vysvetlenie bolo skutočne veľmi ťažké a šesť zakladajúcich krajín vyhlásilo, že ide o nášho suseda. Musíme vziať do úvahy, že sme s touto veľkou krajinou nedokázali vybudovať alebo udržať primerané vzťahy a že v nej nechceme vzbudiť pocit obliehania, určitého druhu neustáleho obliehania. Som presvedčený, že sme mali pravdu. Teraz sa bavíme o vybudovaní protiraketových batérií v Poľsku a v Českej republike. Pravda je, že to tiež nie je spôsob, ako viesť dialóg, aj keď nie sú namierené proti Rusku. Je však dôležité, rozhodne kvôli Iránu a našej politike voči nemu, aby táto šestica držala spolu. Azda by bolo možné túto politiku viesť spoločne s Ruskom, čo je veľmi významné, pretože podľa môjho názoru môžeme mnoho stratiť, ak sa nám nepodarí uchovať tieto partnerské kanály.
Ako môžeme kontrolovať akcie pána Saakašviliho? Neviem, ale nie je možné v noci bombardovať mesto. Ja som presvedčený, že v noci nie je možné bombardovať mesto. Znovu opakujem, že neviem, aký bol rozsah tohto bombardovania, ale akú reakciu potom od Ruska očakávali? To nechápem.
Rád by som sa krátko zmienil o citáte Françoisa Mitterranda. François Mitterrand v skutočnosti vyhlásil: "Nacionalizmus, v určitej miere, je o kultúre a práve on vytvára národ. Príliš nacionalizmu je vojna.” To som chcel poopraviť.
V odpovedi Francisovi Wurtzovi by som sa rád vrátil k slovám "studená vojna", ktoré síce nepoužil, ale ktoré naznačil, lebo zakaždým počujeme zo všetkých strán: "vraciame sa do studenej vojny?" Toto však nemôže predstavovať návrat studenej vojny, predovšetkým preto, že historické okolnosti sú úplne odlišné. Možno existuje určitá nevraživosť, ale súhlasím, že musíme rozhodne zamietnuť tento výraz. Na druhej strane sa hodne hovorilo o potrebe znovu sformovať dva bloky, jeden proti druhému. Mnohí poslanci tohto váženého Parlamentu a ich krajiny uvažujú týmto spôsobom. S týmto názorom sa musíme rázne vyrovnať. Ja s ním rozhodne nesúhlasím. Predstavuje úplný opak toho, čo by sme mali urobiť, a zreteľne pripomína studenú vojnu bez ideológie. To neznamená, že musíme akceptovať všetky hypernacionalistické vyhlásenia, ako sme robili doteraz. Musíme nájsť spôsob, ako spolu hovoriť a udržať komunikačné kanály otvorené. O to sa snažíme.
Rád by som Francisovi pripomenul, že niektoré návrhy v bezpečnostnej zmluve, ktorú spomenul, urobil pán Medvedev, aj keď sa nezdá, že by ich chcel hneď uviesť do praxe. Azda tak urobí neskôr. Tento návrh vám predložil 5. júna. Dostalo sa mu odpovede, že ide o zaujímavý krok a že ho treba vziať za slovo. Okamžite nás však zachvátila malá vlna paniky.
Európska únia zjavne potrebuje politiku nezávislú od USA, ktoré sú samé veľkou nezávislou krajinou. Pán Wojciechowski, toto sme robili. Európska únia potrebuje politiku nezávislú od USA a Ruska. Potrebuje politiku EÚ. A práve o tú sme sa snažili. Počiatočné reakcie našich amerických priateľov, keď sme sa rozhodli zapojiť do riešenia, neboli príliš prívetivé. Domnievali sa, že by sme tak nemali robiť, ale veľmi rýchlo si vo svojej pragmatickosti uvedomili, že je to práve naopak, že práve tak by sme postupovať mali. Výsledkom bolo, že boli povedzme ústretoví, lebo to bola pani Condoleezza Riceová, ktorá dosiahla skutočnosť, že došlo k podpísaniu šesťbodovej zmluvy. Potom vzniesli ostrú kritiku, nie k šesťbodovej zmluve, ale k skutočnosti, že ju ruská strana neplnila. To chápem. Aj my sme vzniesli kritiku.
Moja posledná poznámka sa týka Pandorinej skrinky a Kosova. O tejto situácii som s vami chcel hovoriť. Existuje určitá intelektuálna tendencia smerujúca k porovnávaniu Kosova so situáciou v Osetsku, s čím nemôžem súhlasiť. Nemôžeme jednoducho povedať, že len preto, že niekde existuje malá populácia, ktorá z nejakého nacionalistického popudu cíti potrebu oslobodiť sa, že ide o rovnakú vec. V žiadnom prípade! Predovšetkým majú ľudia na Kaukaze vo zvyku trhať sa na kusy veľmi násilným spôsobom a po stáročia bolo vraždenie veľmi výhodným obchodom. To v žiadnom prípade neplatí pre Kosovo a Srbsko. Čím sa Kosovo a Srbsko líšili, bola jednotnosť jednej skupiny, 98 % Kosovčanov, a najmä medzinárodné rozhodnutie. Nebolo to pre to, že sme prostredníctvom NATO bombardovali Srbsko. V skutočnosti sa to uskutočnilo až po takmer dvojročnom fungovaní kontaktnej skupiny, v ktorej pôsobilo aj Rusko, a po konferencii v Rambouillet, ktorá trvala viac než mesiac a na ktorej všetci okrem pána Miloševiča dospeli k zhode. Všetko odštartovalo, a tým skončím túto poznámku, rozhodnutie pána Miloševiča v roku 1999 na Kosovom poli v Obilnići vyhlásiť, že bude zrušená autonómia, že Kosovčania budú vyhnaní zo správnych orgánov a nahradení Srbmi z Belehradu, takže pán Ibrahim Rugova z Demokratickej ligy Kosova musel zakladať podzemné školy a utajené nemocnice. Situácia bola úplne odlišná. Medzinárodná mienka tento proces akceptovala, pretože mu predchádzal medzinárodný postup. Fínsky prezident Martti Ahtisaari vypracoval dokument, ktorý všetci v OSN prijali a v ktorom sa uvádzalo, že "strany neboli schopné dosiahnuť dohodu." Už budem končiť. Existujú nenávisti, ktoré nie je možné prekonať. Zarmútilo ma, že som vycítil - a dávam si veľký pozor na to, čo hovorím - v slovách Oseťanov na adresu Gruzíncov čosi, čo pripomínalo tú nehynúcu nenávisť založenú na desaťročiach a storočiach sporov. Neznamená to, že jedného dňa nedôjde k jej utíšeniu, ale domnievam sa, že to bude vyžadovať čas a niekoľko generácií.
Elmar Brok
(DE) Vážený pán predsedajúci, pán úradujúci predseda Rady, pani Komisárka: "Le nationalisme, c'est la guerre!” Tak znie presný, neskrátený citát prejavu Françoisa Mitterranda k Európskemu parlamentu. Domnievam sa, že si z neho môžeme vziať poučenie, a tým poučením je potreba európskej integrácie. Znamená to neusilovať o vybavovanie starých účtov, ale začať úplne znovu, aby sa v Európe raz a na vždy skoncovalo s vojnami a diktátormi.
Rád by som vyjadril srdečné poďakovanie francúzskemu predsedníctvu za rýchlo intervenciu pre skončenie vojny a za dosiahnutie dnešného rozhodnutia Európskej rady, ktoré je vyjadrením jednoty. Jednota je ten najdôležitejší signál, ktorý môžeme vyslať. Je signálom toho, že nebudeme tolerovať porušovanie medzinárodného práva, že nebudeme tolerovať vojny a invázie do cudzích krajín, že nebudeme tolerovať destabilizáciu demokraticky zvolených vlád a okupáciu cudzích krajín. Je preto dôležité celkom jasne ukázať, že nedôjde k žiadnym rokovaniam o partnerstve a o zmluve o spolupráci, kým nedôjde k splneniu 5. článku dohody o prímerí - konkrétne stiahnutiu za línie zo 7. augusta - a že musí dôjsť k hodnoteniu, ako sa plní všetkých šesť bodov, hodnotenie sa musí začať teraz a pokračovať v období predchádzajúcom blížiacemu sa samitu, ktorý sa má konať v novembri 2008.
Dôležité je, aby sme jasne vyjadrili, že určité veci nebudú akceptované, ale zároveň je dôležité - aby sme neskĺzli do špirály eskalácie sporu -, aby sme zreteľne ukázali, že komunikačné kanály musia ostať otvorené. Predovšetkým musíme posilniť vlastné kapacity, čo znamená tiež posilniť kapacity našich priateľov. Znamená to okamžite bez úradných prieťahov poskytnúť infraštruktúrnu pomoc Gruzínsku. Znamená to zapojiť sa do mierových misií v Gruzínsku a do iniciatív uskutočňovaných OBSE a OSN. Musíme jasne ukázať, že rokovania o dohode o voľnom obchode sú tou správnou cestou takisto ako návrhy, ktoré boli vznesené v tomto Parlamente v súvislosti s poľsko-švédskou iniciatívou alebo naším návrhom na "EHP Plus".
To sa netýka iba Gruzínska, ale aj ďalších krajín, ako je Moldavsko a najmä Ukrajina. Domnievam sa, že ide o jasné signály, ktoré nám umožnia pokročiť pozitívnym smerom. Pri tejto príležitosti by sme si mohli uvedomiť, že by sme všetko mohli urobiť omnoho lepšie, ak by sme nemuseli vždycky zachraňovať situáciu, ktorú spôsobili iní, ak by sme mali európsku zahraničnú politiku, ktorá by nám v rámci Lisabonskej zmluvy poskytla primerané postupy a väčšie možnosti preventívnych opatrení, ktoré by mohli zabrániť vzniku tejto situácie, a že práve takú politiku by sme mali sledovať. Táto kríza by mala jasne poukázať, že ako Európska únia musíme posilniť naše vlastné kapacity, ak chceme zabrániť vojnám a postúpiť smerom k vľúdnej budúcnosti.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Vážený pán predsedajúci, pripájam sa k výrokom mnohých kolegov poslancov, že dnešná reakcia európskeho samitu na udalosti z minulého mesiaca je správna reakcia. Prehovorili ste jednotným hlasom a zároveň sme zachovali rozvahu. Európska únia však - a to je v dnešnom vyhlásení takisto zreteľne vidieť - tiež jasnými slovami vyjadrila, že to, k čomu došlo, najmä ruská reakcia, je neprijateľné a že treba odsúdiť neprimeranú ruskú reakciu na vývoj vojenskej situácie v Gruzínsku.
Zároveň všetky strany vyhlásili, že použitie vojenskej sily nie je správnym riešením, čo považujem tiež za implicitnú kritiku krokov podniknutých gruzínskou vládou, ktorá s vojenskými akciami začala. Táto reakcia takisto ukazuje, že sa domnievame, a právom, že v Európe problémy týmto spôsobom neriešime, že sa to nezhoduje s bezpečnostnými zmluvami, ktoré máme a ktoré boli v minulosti uzavreté v súvislosti s problémami v Južnom Osetsku a Abcházsku v Gruzínsku.
Rovnako sa dištancujem od vyhlásenia ruského ministra zahraničných vecí, pána Lavrova, že štýl ruskej reakcie stanovil nový tón ruskej zahraničnej politiky v priľahlom regióne. Domnievam sa, že Európska únia by mala vyvinúť všemožné úsilie, aby pána Lavrova a ruskú vládu presvedčila, že v Európe pri riešení problémov či presadzovaní vlastných záujmov nepoužívame tieto spôsoby. Kľúčovým slovom je spolupráca, a nie jednostranná akcia.
Spomínam si na diskusie počas niekoľkých minulých rokov o krokoch Bushovej vlády. Dúfam, že neskončíme pri rovnakých diskusiách s Ruskom. Práve preto je také dôležité, že Rada pod vedením francúzskeho úradujúceho predsedu dnes znovu vyzvala, aby sa tejto otázke venovala pozornosť, a položila dôraz na šesťbodový plán, predovšetkým na návrat k predchádzajúcemu vojenskému statusu quo. Týmto krokom kladie základy medzinárodnému mechanizmu na udržanie mieru a najmä základy medzinárodnej diskusie o budúcom štatúte Južného Osetska a Abcházska, zároveň sa oprávnene dištancuje od ruského uznania nezávislosti týchto dvoch separatistických oblastí.
Také je aj naše počiatočné stanovisko pre moskovskú misiu, ktorá sa uskutoční budúci týždeň na najvyššej úrovni a pri ktorej budeme musieť znovu vyvinúť tlak na Moskvu, aby splnila spomínaných šesť bodov. Za týchto okolností ani netreba zdôrazňovať, že zastávame pozíciu, že kým nebude jasno, pokiaľ ide o plnenie tejto dohody, kým nedôjde k žiadnej dohode, nebudeme pokračovať v rozhovoroch o novej dohode o partnerstve.
Táto kríza kladie na Európsku úniu veľké nároky. Je správne, že sa chápeme vedúcej úlohy pri hľadaní riešenia. Neexistuje iná alternatíva: NATO to urobiť nemôže, OBSE je príliš slabá, Amerika nie je v rovnakom postavení ako my a OSN sa nemôže ujať sprostredkovateľskej úlohy pre obštrukcie v Bezpečnostnej rade. Dnešný samit sa niesol v jednotnom duchu, nech to tak ostane.
Marco Cappato
(IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, v skutočnosti sa nachádzame v situácii, keď sa vyjadrujeme k už prijatým rozhodnutiam a ja sa domnievam, vzhľadom na veľmi rozdielne informácie o obetiach, vojnových zločincoch a podozreniach z vojnových zločinov, že Európska únia by mala navrhnúť, aby ich vyšetrovanie bolo medzinárodné, v prípade nutnosti so zapojením Medzinárodného trestného súdu.
Okrem tejto otázky, pokiaľ ide o dôvody, prečo sme sa ocitli v tomto bode, pán Kouchner vyhlásil, že niektorí ľudia poskytli Gruzínsku priveľa podpory pri ukazovaní svalov a vydávaní hrozieb. To je nepochybne pravda, ale v tom prípade tiež povedzme, že niektorí ľudia Gruzíncov odrádzali od pocitu príslušnosti k Európe. Tými ľuďmi sme boli my v Európskej únii, pretože európske smerovanie Gruzínska a jeho ľudu je skutočnosť, ktorú sme prehliadali. Stovky Gruzíncov podpísali na konci deväťdesiatych rokov výzvu Radikálnej strany volajúcej po európskej budúcnosti pre Gruzínsko, ktorú sme im odopreli.
Preto by, a tým končím, navrhovaná medzinárodná konferencia mala zahŕňať nezastúpené národy z celej oblasti a preskúmať európske vyhliadky regiónu, politické i strategické.
Inese Vaidere
(LV) Vážené dámy a páni, dnešná schôdza samitu sa zameriava na ponuku pomoci Gruzínsku. Tá je nutná, ale je takisto ruskou povinnosťou podieľať sa finančne na rekonštrukcii Gruzínska. Čo sa ešte musí stať, aby Európska únia mohla riadne zhodnotiť ruskú úlohou v daných udalostiach a urobiť kroky na zaistenie toho, že k ničomu podobnému už nikdy nedôjde? Predovšetkým treba priznať, že zo strany Ruska šlo o plánovanú agresiu a že začala mnohomesačnou systematickou provokáciou Gruzínska. Ak sa ruská agresia a uznanie nezávislosti separatistických oblastí nestretne s primeranou reakciou, potom to vyšle jasný signál, že týmto spôsobom môže v budúcnosti postupovať znovu. Koniec koncov aj v štátoch Európskej únie je mnoho ruských občanov, ktorým je EÚ ochotná poskytnúť ochranu. Rusko od nás potrebuje množstvo vecí, ale my neustále strácame iniciatívu. Predovšetkým by sme mali zmraziť dohodu o uľahčení vízového styku s Ruskom. Zároveň by sme podobnú zmluvu mali uzavrieť s Gruzínskom. Po druhé, pokým Rusko plne neuvoľní okupované územie, musí byť pozastavená platnosť dohody o partnerstve a spolupráci. Po tretie, takzvané ruské mierové jednotky musia byť nahradené medzinárodnými mierovými jednotkami, ktoré budú rešpektovať územnú celistvosť Gruzínska. Takisto navrhujem, aby bol Medzinárodný olympijský výbor vyzvaný na oznámenie novej súťaže pre organizovanie zimných olympijských hier v roku 2014, pretože ich konanie v totalitnom štáte vyvolá jedine ťažkosti. Nemali by sme si robiť starosti, či sa obávať prerušenia takzvaného dialógu. V súčasnosti sa tento dialóg zmenil na vyjadrovanie jednostranných ponúk z našej strany a porušovanie pravidiel z ruskej strany. Musíme pochopiť, že jedine rázna akcia môže Rusko priviesť k zaujatiu postojov hodných štátu 21. storočia. Rusko je len jeden štát. Nie je výnimočné.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, zastupovala som vás v Gruzínsku, keď ma tam vyslal náš predseda v dňoch 12. až 17. augusta. Poskytla som gruzínskemu ľudu našu plnú podporu a uistila ho vyhlásením, že Európska únia ich neopustí. Ďakujem preto predsedníctvu, že sa v Gruzínsku snažilo konať veľmi rýchlo.
Vyriešenie tohto konfliktu je celkom jasne pre Európsku úniu skúškou, ktorú konečne podstúpila, ale za akú cenu? Cenou sú opäť nevinní občania, pretože tieto udalosti boli v skutočnosti nevyhnutné. Ako dlho už niektorí z nás kážu v divočine? Dokonca aj tí, ktorí dnes vyhlasujú, že musíme smerovať k integrácii a ponúknuť vyhliadku vstupu do Európskej únie, nám prv hovorili: "vyčkajte, buďte rozumní." A teraz máme vojnu medzi Ruskom a Gruzínskom. Keď sme hovorili, že nejde o konflikt medzi Gruzínskom a Južným Osetskom a Abcházskom, ale o konflikt medzi Gruzínskom a Ruskom, nikto nechcel počúvať. Teraz máme za sebou vojnu. Tieto udalosti boli teda nevyhnutné, najmä ak sa vrátite k ďalším udalostiam a obdobiam, ktoré predchádzali 11. augustu. Vráťme sa do roku 2005, keď Rusko vetovalo návrh, aby umiestnilo pohraničné hliadky na rusko-gruzínskej hranici. Nikto nezareagoval a dokonca aj Francúzsko - odpusťte, pán predseda -, dokonca aj Francúzsko sa postavilo proti, keď sme žiadali umiestnenie jednotiek OBSE na hranicu. Nikto nereagoval. Keď Rusko narušilo gruzínsky vzdušný priestor, opäť nedošlo k žiadnej reakcii a situácia eskalovala. Teraz došlo k tejto poľutovaniahodnej vojne a my musíme nielen rekonštruovať krajinu, ale aj vyriešiť tento konflikt. Samozrejme, musíme zorganizovať konferenciu o rekonštrukcii, ale musíme zorganizovať aj konferenciu o riešení konfliktu. Navrhovala by som, že by sa mohli využiť udalosti v Kosove ako vzor, inými slovami by sa mohla ustanoviť medzinárodná civilná správa spolu s mierovými jednotkami. Ktorý Gruzínec by teraz súhlasil s tým, aby sa ruská armáda ujala úlohy policajta?
(predsedajúci prerušil rečníčku)
Tobias Pflüger
(DE) Vážený pán predsedajúci, rád by som poďakoval za objektivitu dnešnej rozpravy, je rozhodne omnoho objektívnejšia než mimoriadne zasadnutie Výboru pre zahraničné veci konané 20. augusta. Hovorme bez obalu. Gruzínsky prezident Saakašvili nariadil vojenskú ofenzívu. Tá zapálila vojnu a spustila špirálu násilia. Ak túto skutočnosť neberieme do úvahy, popierame skutočnú príčinu vojny. Tieto útoky, najmä proti civilnému obyvateľstvu Cchinvali, treba nemilosrdne odsúdiť spolu s vojenskou reakciou, predovšetkým vojenskou reakciou Ruska a útoky proti civilnému obyvateľstvu, najmä v meste Gori. Obidve strany tiež v tomto konflikte použili kazetové bomby, čo je neprijateľné. Obidve strany konfliktu jasne porušili medzinárodné humanitárne pravidlá a pravidlá vojny.
Veľmi často však počujem myšlienku, že za celú situáciu je zodpovedné iba Rusko. To nie je pravda a mňa teší, že francúzske predsedníctvo Rady v tejto otázke zaujalo vyváženejší postoj. Môj vlastný postoj sa nemení: uznanie Južného Osetska a Abcházska je z hľadiska medzinárodného práva porovnateľné s uznaním Kosova. Západné štáty uznaním Kosova skutočne otvorili Pandorinu skrinku. Západ, NATO a Európska únia majú veľký podiel na eskalácii tohto konfliktu a na vojne v Gruzínsku. USA prevelili gruzínske jednotky z Iraku do Gruzínska a mnoho západných štátov - krajín NATO, krajín Európskej únie - sa podieľalo na vyzbrojovaní Gruzínska. Dokonca aj Izrael vyzbrojoval Gruzínsko a priplávanie vojenských plavidiel NATO do Čierneho mora nie je nevyhnutne znamením mieru. Vieme, že v tejto vojne sú v stávke aj geopolitické záujmy; v tejto súvislosti stačí uviesť ropovody.
Tento konflikt by sa nemal využiť ako zámienka na popohnanie militarizácie Európskej únie. Európska únia uspela ako nevojenský hráč. Ak sa teraz pridáme na jednu stranu, stratí EÚ dôveryhodnosť ako sprostredkovateľ. Sme na prahu studenej vojny a čo sa týka toho, čo leží pred nami, nuž, môže sa to vyvinúť ktorýmkoľvek smerom. Dnes je 1. septembra, deň, ktorý oslavujeme ako deň proti vojne. To by sme mali mať na pamäti: vojna je neprijateľná a krajiny Európskej únie by ju nikdy nemali podporovať, priamo ani nepriamo.
Bastiaan Belder
(NL) Vážený pán predsedajúci, ukážka obnaženej ruskej sily na gruzínskom území v dnešných dňoch a časoch je pokusom o legitimizovanie dvoch etnických čistiek, v Abcházsku na začiatku 90. rokov a v Južnom Osetsku minulý mesiac, v auguste. Zakladá sa tiež na masovom vydávaní ruských pasov v týchto oblastiach. Čo Európska únia môže urobiť a mala by urobiť, pokiaľ ide o tento brutálny návrat imperiálnych názorov do politiky Kremľa? Mali by sme ponúknuť hlbší a silnejší európsky, alebo aj transatlantický, záväzok voči našim východoeurópskym susedom v súlade so švédsko-poľským návrhom východného partnerstva. Ďakujem komisárke Ferrero-Waldnerovej, že sa v tomto ohľade jasne vyjadrila.
Súčasná situácia v Gruzínsku navyše vyžaduje, aby členské štáty skutočne pokročili v otázkach spoločnej energetickej politiky, s diverzifikáciou zdrojov energie. Ropovody, ktoré sú pod kontrolou suverénnych štátov, ktorých územím prechádzajú, a ktoré nie sú v ohrození, sú prirodzene súčasťou takejto politiky.
Jim Allister
Vážený pán predsedajúci, je ťažké nedospieť k záveru, že tvárou v tvár ruskej agresii nebola Európa schopná činu. Aj keď sa de facto anektovanie časti suverénneho štátu Gruzínska zo strany Ruska stretlo s odsúdením, jeho tón sa líšil dokonca aj vo vnútri EÚ.
Toto posolstvo nevyhranenosti Moskve neunikne. Rozhodne sa jej nerozklepali kolená pre nejednotné mrmlanie v Európe.
Obávam sa, že bez ráznej reakcie na ruskú agresiu sa veci nezastavia v Gruzínsku. Môžeme sa dohadovať, je teraz na rade Ukrajina? A čo bude potrebné, aby Európa, ktorá sa teraz duchaplne dostala do závislosti od ruskej energie, konečne dospela k efektívnej reakcii?
Ak predchádzajúce týždne niečo ukázali, potom to bola lekcia v neuskutočniteľnosti spoločnej zahraničnej politiky v tejto EÚ. Tá skončila holou paralýzou...
(predsedajúci prerušil rečníka)
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Vážený pán predsedajúci, Európska rada sa dnes ráno stretla, aby rozhodla o svojom postoji v troch otázkach, ako nám vysvetlil pán Kouchner. Išlo o: po prvé, neprimeranú reakciu, porušenie medzinárodného práva a inváziu a pokračujúcu okupáciu suverénneho štátu; po druhé, nerešpektovanie mierového plánu podpísaného vďaka úsiliu predsedníctva Európskej únie a po tretie, uznanie nezávislosti Južného Osetska a Abcházska, ktoré boli, pri podivnom odvolávaní sa na kosovský precedens, rýchlo uznané Venezuelou, Bieloruskom a Hamasom. "Človeka poznáš podľa spoločnosti, v ktorej sa pohybuje."
Dnešná odpoveď Európskej rady na tieto výzvy je celkom jasná: naše vzťahy s Ruskom sú na rázcestí. Musíme konať vážne, pán predsedajúci, pretože týmto spôsobom už nemôžeme pokračovať. V stávke je prestíž a dôveryhodnosť Európskej únie. EÚ v týchto veľkých drámach dneška jednoducho nemôže iba podpísať šek.
Napriek skvelej práci komisárky Ferrero-Waldnerovej tu my ako Európska únia nie sme iba na to, aby sme platili za škody a deštrukciu, ktorú spôsobili Rusi v Gruzínsku alebo Izraelčania v Palestíne. Musíme mať aj riadnu zahraničnú politiku.
Rád by som vás požiadal, pán Jouyete, aby ste sa 8. septembra, keď predseda Rady Európskej únie, pán Sarkozy, navštívi Moskvu, postaral, čisto v záujme súdržnosti zásad, ktoré uplatňujeme a ceníme v Európskej únii, že predloží jasné varovanie a priame, dôveryhodné posolstvo v tom zmysle, že nedodržiavanie medzinárodných pravidiel a práva a porušovanie územnej celistvosti suverénneho štátu bude mať následky, pokiaľ ide o vzťahy s Európskou úniou. To je veľmi dôležité, lebo následky sa musia objaviť, pán predsedajúci, a v tomto zmysle na tejto skutočnosti veľmi záleží.
Véronique De Keyser
(FR) Vážený pán predsedajúci, tento rok došlo k niekoľkým pokusom viesť našu ruku, čo malo okrem tejto tragickej drámy dva bezprostredné následky: po prvé to bolo takmer okamžité prijatie protiraketového obranného štítu zo strany Poľska - to je problém, aj keď je zameraný proti Iránu - a ďalej záväzok Európskej únie k financovaniu rekonštrukcie Gruzínska, aj keď dobre vieme, že rozpočet pre zahraničné veci to neumožní, lebo je dramaticky podfinancovaný. Pani komisárka Ferrero-Waldnerová, vy ste to povedali a máte moju podporu: musíme nájsť iné zdroje financovania, inak túto situáciu nebudeme schopní vyriešiť.
Preto sa domnievam, že treba zabrániť akejkoľvek ďalšej eskalácii. Moja skupina a ja sa zasadzujeme o jasné, hoci rázne vzťahy s Ruskom, najmä v oblasti energetiky, ľudských práv a medzinárodného práva. Sme však proti akémukoľvek návratu k studenej vojne.
Zároveň by sme radi varovali pred tým, aby sa do NATO alebo Európskej únie unáhlene prijímali krajiny, ktoré zatiaľ nemôžu poskytnúť nevyhnutné garancie. Vyzývam francúzske predsedníctvo, ktorému blahoželám k rýchlej akcii tohoročného leta, aby sa zaoberalo myšlienkou vytvorenia čiernomorskej únie podobnej Únii pre Stredozemie.
Na záver by som rada povedala svojim kolegom z východu, najmä z Pobaltia, že už sa nepíše rok 1938, ale 2008. Na históriu nezabudneme.
(predsedajúci prerušil rečníčku)
Lydie Polfer
(FR) Vážený pán Kouchner, dámy a páni, v januári tohto roku som ako spravodajkyňa pre otázky južného Kaukazu pozorovala nebezpečenstvo neobmedzených pretekov v zbrojení a zdôrazňovala som dôležitosť mierového riešenia konfliktov zdedených z éry Sovietskeho zväzu. Navrhovali sme zorganizovanie konferencie tri plus tri, inými slovami konferencie troch kaukazských krajín spolu s Európskou úniou, Ruskom a Spojenými štátmi. Odvtedy sme navrhli, ako pripomenula pani Islerová, poskytnúť rovnaké práva pri získavaní víz Gruzíncom i Abcházcom. Teraz dobre vieme, k čomu došlo - k vojenskej operácii a neprimeranej reakcii -, ale skutočnosťou ostáva, že dve krajiny, ktoré vyhlásili, že chcú dodržiavať európske hodnoty tým, že sa stanú členmi Rady Európy, týmito hodnotami opovrhli použitím násilia. To je neprijateľné. Treba túto skutočnosť odsúdiť a do druhého dňa na ňu nezabudnúť.
Európa, ktorá má s obidvoma štátmi významné vzťahy, musí hrať opatrnú a veľmi rozvážnu úlohu, aby sa navrátili k rozumnejšej politike. Práve preto treba hovoriť jednotným hlasom a ja som rada, že sme toho boli schopní aj bez Lisabonskej zmluvy...
(predsedajúci prerušil rečníčku)
Predsedajúci
Musím poslancom pripomenúť, že o čase, ktorý majú pridelený, rozhodli politické skupiny. Súhlasili ste s minútovými prejavmi, dámy a páni, čo vyžaduje veľmi disciplinované vstupy. Žiadam preto o pochopenie, keď musím rečníkov prerušiť.
Vittorio Agnoletto
(IT) Vážený pán predsedajúci, Osetsko a Abcházsko dneška sú včerajšie Kosovo. Žiadna z vlád, ktoré dnes volajú po mieri v Gruzínsku, nemôže poprieť svoju vlastnú zodpovednosť: uznaním Kosova stanovili Spojené štáty a väčšina európskych krajín precedens, ktorý musel destabilizovať oblasť Kaukazu. Vďaka expanzii NATO až k hraniciam Ruska nesú USA politickú ešte viac než vojenskú zodpovednosť za dodávanie odvahy Gruzínsku na spustenie prekvapivého útoku v noci zo 7. na 8. augusta. Tbilisi sa pri útoku na Južné Osetsko skutočne domnievalo, že sa môže spoľahnúť na ochranu zo strany Spojených štátov vrátane vojenskej ochrany.
Šlo o neospravedlniteľný útok, ktorý zasiahol civilistov a roztrieštil už aj tak veľmi krehké dohody. Rusko malo odpoveď pripravenú dlho vopred a iba čakalo na príležitosť udrieť plnou silou. Žiadna vláda nie je v tejto záležitosti bez viny! Jedinými obeťami sú civilní obyvatelia, nech patria ku ktorejkoľvek strane, ktorí museli opustiť svoje domovy a boli vystavení najrôznejším druhom násilia.
Sme svedkami vojny, v ktorej sú nacionalistické ambície miestnych vodcov prekryté stretom mocností pre kontrolu zdrojov energie: skutočnou príčinou konfliktu sú plynovody a ropovody, ktoré vedú zo strednej Ázie na západ. Nech už ide o trasu cez Turecko do Stredozemia, alebo o trasu z Gruzínska cez Ukrajinu do Poľska, obidve prechádzajú Kaukazom. Nie náhodou Spojené štáty požiadali práve Poľsko, aby v ňom mohli umiestniť rakety nemierené na východ.
Európa sa musí usilovať o mierové riešenie, žiadať stiahnutie ruských jednotiek z gruzínskeho územia a poskytnutie práva na samourčenie tamojším obyvateľom. EÚ musí hlavne a predovšetkým poskytnúť pomoc utečencom a vyvarovať sa akejkoľvek politickej akcie, ktorá by mohla situáciu ďalej zhoršiť. Vstup Gruzínska do NATO musí byť jednoznačne zamietnutý, loďstvo Spojených štátov by malo byť vyzvané na stiahnutie z Čierneho mora a Poľsko by malo byť požiadané o odmietnutie rozmiestnenia amerických rakiet. Musíme si byť istí, že naša pomoc sa nevyužíva na nákup zbraní a že znepriatelené strany nevyužívajú utečencov ako nástroje vojny.
Bruno Gollnisch
(FR) Vážený pán predsedajúci, mnohí rečníci, začínajúc úradujúcim predsedom Rady pánom Bernardom Kouchnerom, neschvaľujú ruské uznanie nezávislosti Abcházska a Južného Osetska. Toto rozhodnutie viedlo k určitým vážnym následkom pre kaukazské krajiny, Európu a v budúcnosti možno aj pre samotné Rusko. To preto, že uznanie Abcházska a Južného Osetska by mohlo v budúcnosti vnuknúť podobné myšlienky Severnému Osetsku, Čečensku, Ingušsku, Dagestanu a ďalším krajinám, ktoré sú v súčasnosti súčasťou Ruskej federácie.
Nech už ide o Kaukaz, Tibet, Afriku alebo inú oblasť, jednou z výziev našich čias je nájsť rovnováhu medzi túžbou určitých národov po autonómii na jednej strane a neporušiteľnosťou hraníc na druhej strane. Bez zaručenia tejto neporušiteľnosti by mohlo dôjsť k ohrozeniu mieru, po ktorom túžia skutoční patrioti.
Možno však kritizovať i nás Európanov. Počuli sme príhovory o rešpektovaní medzinárodných hraníc, ale my sme v Kosove stanovili precedens, či už sa to pánovi Kouchnerovi páči alebo nie. Vyhlasovať, že existovalo medzinárodné rozhodnutie týkajúce sa Kosova, je vtip, pretože OSN nikdy neschválila vojnu proti Srbsku.
Rusko sa stiahlo z východnej Európy, kde až do nie tak dávneho obdobia vládla nezmieriteľná komunistická diktatúra. Stiahlo sa z pobaltských štátov, z Ukrajiny a zo stredoázijských republík. Čím viac sa sťahovalo, tým viac sa dostávalo do obkľúčenia. Varšavská zmluva sa rozpadla, ale my sme neprišli so žiadnou reakciou okrem neustálej expanzie NATO. Teraz zbierame ovocie tohto postupu!
Jacek Saryusz-Wolski
(FR) Vážený pán predsedajúci, predovšetkým musím zablahoželať francúzskemu predsedníctvu k tomuto úspechu. Domnievam sa, že sme prešli riadny kus cesty od európskej pozície týkajúcej sa Iraku k súčasnému postoju ku kríze na Kaukaze. K tomu blahoželám. Vďaka svojmu predsedníctvu bola Únia efektívnejšia a zareagovala rýchlejšie než Washington. To všetko je pozitívne, ale otázky ostávajú: po prvé, ako môžeme minimalizovať utrpenie obyvateľov, po druhé, ako zaistiť, že Rusko bude dodržiavať pravidlá, a akú stratégiu by sme mali sledovať v dlhodobom výhľade vo vzťahu k Rusku.
Vítam opatrenia a text schválený Radou s miernym optimizmom a uspokojením. Obsahuje všetky hlavné prvky odsúdenia a akcie vrátane štedrejšej ponuky, pokiaľ ide o pomoc Spoločenstva a potenciálnu misiu EBOP. Rád by som však predsedníctvu povedal, že ide len o predjedlo.
Ide len o predjedlo alebo hors d'oeuvre. Čakáme na hlavný chod, ktorým bude mier a stabilita v regióne a dlhodobá stratégia Európskej únie v tejto oblasti Kaukazu.
Musíme vyvinúť všetko úsilie, aby Rusko pochopilo, že má na výber: buď bude spolupracovať s EÚ ako zodpovedný partner, ujme sa svojich záväzkov a povinností a bude plne rešpektovať Sarkozyho šesťbodový plán, alebo sa vystaví odsúdeniu zo strany medzinárodného spoločenstva, ktoré môže prerásť do ostrakizmu a nakoniec do izolácie, ktorá môže zahŕňať množstvo príslušných opatrní, ktoré môžu byť v prípade potreby prijaté.
Aj my v Únii máme voľbu - buď sa uspokojíme so slovnými akciami a vyvarujeme sa opatrení, ktorým by Rusko rozumelo, alebo v prípade potreby prehodnotíme našu politiku voči Rusku, jasne ukážeme, že dokážeme rešpektovať druhých a zároveň byť asertívni v prípade, že Rusko nebude postupovať podľa pravidiel, ktoré očakávame...
(predsedajúci prerušil rečníka)
Dariusz Rosati
(PL) Vážený pán predsedajúci, pani komisárka, pán Kouchner, ruské kroky sa rovnajú pokusu navrátiť sa k imperialistickej politike bývalého Sovietskeho zväzu. Predstavujú pokus vnútiť ruskú politickú víziu nezávislému štátu. Ako by mala Európa reagovať?
Po druhé, Únia musí začať dva druhy dlhodobých akcií. Prvá z nich zahŕňa výrazné zníženie našej energetickej závislosti od Ruska. Nechcem sa nechať vydierať Ruskom kvôli rope či plynu, a som si istý, že to isté platí pre všetkých v tomto Parlamente. Nechceme, aby naša politická činnosť a ochrana našich zásad a hodnôt závisela od dodávok ropy alebo plynu.
Podľa môjho názoru by sme mali začať tým, že s Ruskom budeme hovoriť jednotným hlasom a že nad všetku pochybnosť jasne vyjadríme, že ani náhodou nie je možné pripustiť návrat k politike sfér vplyvu. Nie je možné pripustiť návrat k imperialistickej politike, opakovaniu predchádzajúcich činov a používaniu sily v medzinárodných vzťahoch. Pri odovzdávaní tohto posolstva Rusku musíme konať jednotne, jasne a nedvojzmyselne. Musíme Rusku jasne ukázať, že agresia sa nevypláca.
Druhý typ akcie má strategickú povahu a znamená predložiť ponuku štátom, ktoré v minulosti tvorili súčasť Sovietskeho zväzu. Nielenže by do nej malo byť zahrnuté Gruzínsko, ale hlavne a predovšetkým Ukrajina spolu s ostatnými štátmi. Čo môžeme navrhnúť my, je rozhodne omnoho príťažlivejšie, než čo navrhuje Rusko. Teší ma, že tieto názory sú obsiahnuté v záveroch dnešnej Rady a domnievam sa, že to je správny smer do budúcnosti.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Vážený pán predsedajúci, som si istý, že sme všetci dúfali a snívali o tom, že sa Rusko začne vyvíjať, stane sa demokratickým štátom a bude rešpektovať určité zásady, ktoré tvoria tiež základy, na ktorých je vybudovaná Európska únia. Tieto nádeje a sny teraz treba uvrhnúť do zabudnutia. Súčasná situácia je celkom odlišná. Vítam vyhlásenie, že dôjde k pozastaveniu rozhovorov o dohode o partnerstve a samitu EÚ a Ruska dovtedy, kým Rusko splní záväzky, ktoré prijalo podpísaním zmlúv. Ďalej sa domnievam, že toto pozastavenie by malo byť dlhšie a že vo vnútri Únie by sme sa mali zamyslieť nad tým, aké vzťahy s Ruskom vlastne chceme. Skutočne môžeme stále hovoriť o spoločnom bezpečnostnom priestore zdieľanom s Ruskom? Skutočne môžeme Rusko považovať za strategického partnera, keď sa hlási k hodnotám, ktoré sú tak radikálne odlišné od našich?
Rád by som spomenul ďalší problém, konkrétne našu energetickú bezpečnosť. Napríklad tu neustále znovu a znovu hovoríme o dôležitosti ropovodu Nabucco. Stalo sa to mantrou. Teraz nastal čas pokročiť od slov k činom a poskytnúť tomuto projektu finančnú podporu.
Mario Borghezio
(IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, Rada dnes celkom správne vyslala do Moskvy jasné posolstvo, konkrétne že my Európania obhajujeme práva národov a neobetujeme ich geopolitickým záujmom či dohodám. Navyše máme morálnu povinnosť voči našim vlastným obyvateľom, najmä voči tým, ktorí mnohé desaťročia trpeli pod prísnym dohľadom sovietskeho imperializmu, obhajovať tieto zásady slobody.
Ale aj tí, ktorí - ako taliansky ministerský predseda Berlusconi - udržali otvorený komunikačný kanál s Moskvou, urobili správnu vec, aby bolo možné vysvetľovať európsky spôsob myslenia a varovať pred návratom do atmosféry studenej vojny, nielen z politického hľadiska, nielen z hospodárskeho a politického hľadiska, ale tiež a predovšetkým z historického hľadiska v tom smere, že ako čas plynie, existujú vyhliadky, že Európa môže, samozrejme, zahŕňať i Rusko alebo ho raz a navždy vylúčiť.
Je preto veľmi dôležité začať dialóg a pokračovať v ňom. Európa, európske národy nechcú studenú vojnu, pretože studená vojna vyvoláva spomienky na smrť, perzekúcie...
(predsedajúci prerušil rečníka)
Othmar Karas
(DE) Vážený pán predsedajúci, pani komisárka, dámy a páni, toto uznesenie predstavuje najväčší úspech od dohody o prímerí a obsahuje väčšinu požiadaviek vznesených Elmarom Brokom a mnou v mene Európskej ľudovej strany (kresťanských demokratov) a Európskych demokratov po našej návšteve Gruzínska. To však nestačí.
Európska únia musí stále hrať svoju úlohu a v stávke je naša dôveryhodnosť. Uznesenie musí nasledovať rozhodná spoločná akcia, ako dnes jasne ukázala pani komisárka Ferrero-Waldnerová vo svojom povzbudivom vyhlásení. Musíme toto uznesenie splniť do poslednej čiarky a písmena, takisto ako od Ruska žiadame plnenie šesťbodového plánu do posledného písmena.
Navyše sme v posledných týždňoch videli, aká dôležitá Európska únia je a môže byť, ale zároveň sme pozorovali, v čom spočívajú naše slabosti, a kde musíme podniknúť kroky - vrátane preventívnych krokov - na ich nápravu. Áno, môžeme konať ako sprostredkovatelia, ale ak tak chceme robiť, musíme mať spoločnú európsku zahraničnú politiku, aktívnu zahraničnú, bezpečnostnú a obrannú politiku. Takisto sme v posledných týždňoch veľmi naliehavo pocítili neexistenciu spoločného postoja - a chýbajúcu politickú vôľu dosiahnuť spoločný postoj - a, dokonca aj teraz, nedostatok spoločného odhodlania. Chýbajúca Lisabonská zmluva nás oslabuje.
Rekonštrukcia nestačí. Musíme investovať do nezávislosti týchto krajín a vziať nacionalizmu pôdu spod nôh. Zapojenie do EÚ je dôležitejšie než vyhliadky na členstvo v NATO.
Pani komisárka, veľmi výrečne ste povedali, že vo vzťahu s Ruskom "nie je možné pokračovať, akoby sa nič nestalo," a že musíme prehodnotiť svoju politiku. Musíme investovať do hospodárskej, demokratickej, sociálnej a vzdelávacej stability. Nejde iba o peniaze. Musíme tiež rozšíriť našu susedskú politiku a presadzovať praktické projekty podobné tým, ktoré ste ohlásili dnes. Tešíme sa na to.
Adrian Severin
Vážený pán predsedajúci, hlavný problém, ktorý dnes pred nami stojí, sa netýka odpovede na otázku, kto je v práve a kto nie, kto je agresor a kto obeť, čo je zvrchované právo a čo je neprimeraná reakcia. Skutočným problémom je, že nemáme reálne prostriedky, ako vynútiť status quo ante alebo vyvinúť účinný tlak na krajinu ako Rusko a priviesť ju k prehodnoteniu určitej politiky. Navyše nemôžeme od Ruska vyžadovať dodržiavanie akéhokoľvek ustanovenia medzinárodného práva, ktoré by sme sami už skôr neporušili.
Svet, v ktorom sa každá kríza rieši na základe sui generis, nie je svet usporiadaný, ale svet chaosu. Čo okolo seba dnes vidíme, nie je začiatok novej studenej vojny, ale koniec jednopolárneho usporiadania. Je to geopolitická konfrontácia na globálnej úrovni, ktorá sa odohráva v neregulovanom medzinárodnom prostredí, kde sa stretávajú unilateralisti. Keď jednopolárne usporiadanie skončilo a multipolárne sa ešte nezrodilo, môže zavládnuť anarchia a vláda silnejšieho.
Jedinou rozumnou vecou, ktorú musíme urobiť, je usporiadať medzinárodnú konferenciu o bezpečnosti a spolupráci, kde by všetci svetoví a regionálni hráči spolu s miestnymi zainteresovanými stranami prerokovali, opätovne vymedzili a znovu vymysleli zásady medzinárodného práva v medzinárodných vzťahoch, úlohu a právomoci medzinárodných organizácií, postupy pri riešení miestnych kríz a systém bezpečnostných záruk, ktoré by vyhovovali špecifickým príležitostiam, výzvam a nebezpečenstvám dnešných čias. Medzitým musíme urýchliť proces hospodárskej integrácie, politického združovania a inštitucionálneho zbližovania s našimi východnými susedmi, ako je napríklad Ukrajina a Moldavsko. Dúfajme, že Európska únia bude schopná naplniť tieto očakávania.
(potlesk)
Siiri Oviir
(ET) Už sme tu dnes hovorili o potrebe vyslať do Gruzínska medzinárodné mierové jednotky a civilné misie. Ako členka delegácie na južný Kaukaz túto myšlienku z plného srdca podporujem, o to viac, že som začiatkom jari práve z tohto miesta obracala pozornosť na naliehavú potrebu práve týchto opatrení.
Historický vývoj spôsobil, že mnohé naše krajiny vrátane Gruzínska sú multietnické. Starosti mi robí možnosť veľmi pochmúrneho vývoja. Aby som hovorila konkrétne, pred niekoľkými dňami Rusko uznalo Abcházsko a Južné Osetsko. Ako by hovoril na túto tému, severoosetský minister pre obyvateľstvo hovoril o zlúčení Južného a Severného Osetska pod ruským právom, inými slovami o tom, že by sa Južné Osetsko stalo súčasťou Ruska.
Z pohľadu mnohých krajín tu dochádza k stretu dvoch základných kameňov medzinárodného práva: národného sebaurčenia a územnej celistvosti. Vieme, že ako východiskový bod musíme použiť Helsinský záverečný akt, ale moja otázka pre Radu znie: "Aké kroky sa podnikajú, aby sa zabránilo porušeniu územnej celistvosti nezávislých štátov?"
Wojciech Roszkowski
(PL) Vážený pán predsedajúci, výsledok Európskej rady by sa dal popísať ako poloprázdny pohár, alebo poloplný pohár. Dôležité je, že sa dosiahla zhoda a že Únia prehovorila jednotným hlasom. Sklamaním však je, že spoločná pozícia Rady nejde dostatočne ďaleko. Nenapĺňa to, čo by si priala väčšina tých, ktorí v tomto Parlamente vyjadrili svoj názor.
Počas ruskej ofenzívy v Gruzínsku ruské médiá priniesli správu o tom, že pán Putin si našiel čas na ceste na Sibír a upokojil tam tigra, ktorý ohrozoval miestne obyvateľstvo. Táto príhoda dobre znázorňuje ruské správanie, a to, akým spôsobom zaobchádza s Európou. Za utíšenie európskeho tigra však nebola zodpovedná iba Moskva. Ako by mali byť v tomto kontexte hodnotené projekty North Stream a South Stream spolu s podporou, ktorej sa im dostalo od určitých členských štátov Únie? Nedostatok solidarity a podlízavosť agresorovi agresora vždy povzbudzuje. To platí najmä v prípade, keď určití partneri platia za výhody, ktoré si užívajú iní. Rozhodne povzbudivé sú súčasné vyhlásenia o jednote Únie, pokiaľ ide o Rusko, dôraz kladený na východné partnerstvo i ďalšie vyhlásenia. Ak sa však uspokojíme iba so slovami, agresor môže udrieť znovu.
Stefano Zappalà
(IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, rád by som sa vyjadril k niekoľkým praktickým bodom rozpravy dnešného večera. Predovšetkým by som chcel zložiť poklonu francúzskemu ministrovi za odvahu, s ktorou v tejto snemovni urobil niekoľko veľmi významných vyhlásení.
Plne sa pripájam k všetkému, čo tu vyhlásil. Súhlasím úplne so všetkým. Nebudem tu opakovať jeho slová, pretože jeho dnešné výroky zaplnia stránky zajtrajšej tlače, ale musím vyhlásiť, že pozícia vymedzená predsedníctvom Európskej únie je veľmi silná a presná.
Chcel som tým povedať, že sa domnievam, že Európska únia urobila veľkú zmenu: v tejto sále môžeme hovoriť, čo sa nám páči, ale my zahraničnú politiku EÚ nevytvárame a nemáme právomoci do nej zasahovať; to môže urobiť iba Európska rada.
Európska rada - ak môžem usudzovať na základe svojej krátkej skúsenosti v tejto snemovni - ukázala, čo Európa teraz robí: zásadnú zmenu. Dnešná Európska rada ukázala, že Európska únia skutočne existuje, že aj keď ešte neplatí Lisabonská zmluva, EÚ je schopná zaoberať sa mimoriadne dôležitými otázkami.
Chcel by som tiež vyjadriť obrovské uznanie tomu, čo v tejto kríze urobilo francúzske predsedníctvo, prezident Sarkozy i kancelárka Merkelová a ministerský predseda Berlusconi. Domnievam sa, že jednotná odpoveď sa prenáša cez poznámky britského predsedu vlády, ktorý sa síce dnes riadne pripojil k ostatným, ale ktorého skoršie vyhlásenia v tlači rozhodne neboli vítané.
Domnievam sa, a tým skončím, že zmena ukazuje nasledujúce: Európska únia existuje! Vo veci rozširovania NATO a EÚ postupujme obozretne. Zistime, ako sa veci majú. Francúzsky minister má pravdu.
Libor Rouček
(CS) Vážené dámy a páni, dovoľte, aby som najskôr ocenil rýchlosť a efektivitu francúzskeho predsedníctva pri dohodnutí prímeria medzi stranami konfliktu. Šesťbodový program je teraz nutné uviesť do života, a to, samozrejme, vrátane stiahnutia ruských vojsk na pozície pred vypuknutím konfliktu. Otázka Gruzínska však nie je osamotenou otázkou, existuje množstvo vzájomne prepojených konfliktov a problémov v celej oblasti južného Kaukazu. Z tohto dôvodu je nutné, aby sa Európska únia venovala omnoho efektívnejšie a intenzívnejšie než doteraz celému regiónu východného Stredozemia a Zakaukazska. Inými slovami je nutné posilniť konkrétnymi krokmi východný rozmer našej susedskej politiky.
Pretože som poslanec z krajiny, ktorá doteraz neratifikovala Lisabonskú zmluvu, chcel by som vyzvať Českú republiku, Švédsko a, samozrejme, tiež Írsko, aby vlády týchto krajín usilovne pracovali na ratifikácii tohto dokumentu, pretože tento dokument je predpokladom jednotnejšej, efektívnejšej spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky tak, aby sme mohli čeliť výzvam vrátane výziev, ktoré prichádzajú z východu a z Ruska, a riešiť tieto problémy.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Dnes si pripomíname výročie začatia druhej svetovej vojny. Tejto vojne bezprostredne predchádzalo uzavretie tajného paktu medzi Sovietskym zväzom a Nemeckom a politika ústupkov zo strany krajín západnej Európy. V toku 1939 panovala naivná viera, že obetovanie vybratých malých štátov agresora uspokojí.
Hovorím o týchto skutočnostiach kvôli vojne s Gruzínskom. Gruzínsko sa stalo prvým cieľom útoku na ceste pri napĺňaní imperialistických tendencií, ktoré súčasné Rusko zdedilo po Sovietskom zväze. Rusko využíva Gruzínsko, aby vyskúšalo, s čím všetkým sú členské štáty Únie pripravené sa zmieriť. Neočakáva, že budú si pevne stáť na svojom. Európsky parlament nesmie pri vedomí ozbrojeného konfliktu potvrdiť ruské predpoklady. Musíme zaujať jednotnú, jednoznačnú a rozhodnú pozíciu. Gruzínsko má právo spoliehať sa na našu diplomatickú a materiálnu pomoc. Európsky parlament by mal do Gruzínska vyslať svojich vlastných pozorovateľov, aby potvrdili informácie o etnických čistkách. Musíme urobiť všetko, čo je v našich silách, aby sme zabránili expanzii a zabránili opakovaniu histórie.
Tunne Kelam
Vážený pán predsedajúci, sme svedkami zrútenia paradigmy o konci histórie, ale to by zároveň malo znamenať koniec éry zbožných prianí a nahradenie mieru prostredníctvom slov mierom pomocou sily a solidarity.
Rusko sa samo zaradilo do kategórie nestabilných nepredvídateľných štátov. Už ho nie je možné považovať za spoľahlivého partnera a celkom zjavne s nami nezdieľa naše spoločné hodnoty. Inváziou do Gruzínska napadlo základy medzinárodného bezpečnostného systému a pokúsilo sa ho nahradiť systémom "práva silnejšieho"
Teraz všetko závisí od akcií - a nie iba reakcií - Európskej únie. Koniec postoja "všetko je po starom" zahŕňa podniknutie konkrétnych krokov, pretože Rusko pochopí, iba ak budeme konať.
Navrhujem nasledujúce opatrenia: po prvé vytvorenie skutočných mierových jednotiek - Rusko nemôže zároveň hrať úlohu mierového dozorcu a útočníka, po druhé zmrazenie všetkých rokovaní o dohode o partnerstve a spolupráci, po tretie zastavenie projektov Nord Stream a South Stream; po štvrté zmrazenie uľahčeného vízového styku a po piate zrušenie olympijských hier v Soči.
Ak sa nestane nič konkrétne, Rusko nielen že nikdy nepustí Gruzínsko zo svojho zovretia, ale bude podľa rovnakej schémy postupovať aj inde. Prvou prioritou demokratickej spoločnosti je stanovenie pevných obmedzení. Dnes pred nami stojí rovnaká morálna výzva. Kto, ak nie my? Kedy, ak nie teraz?
(potlesk)
Katrin Saks
(ET) Na jar počas gruzínskych volieb som sa v meste Gori stretla s Gruzínkou, ktorá bola pred 15 rokmi prinútená ujsť z Abcházska. Dnes sa vo svojej vlastnej krajine stala utečenkou druhýkrát. Skutočne tragický osud.
Tragické je tiež to, že dnes v tejto snemovni máme toľko rozdielnych interpretácií toho, čo sa stalo, a práve preto sa domnievam, že je predovšetkým obzvlášť dôležité vyslať do Gruzínska nezávislú vyšetrovaciu komisiu, medzinárodnú komisiu, aby zistila, čo sa skutočne stalo.
Nejde o konflikt medzi Gruzínskom a Osetskom, nezačal 8. augusta, nejde iba o konflikt Ruska a Gruzínska, ide o konflikt hodnôt a týka sa nás všetkých.
Christopher Beazley
(FR) Vážený pán predsedajúci, domnievam sa, že treba zablahoželať francúzskemu predsedníctvu, prezidentovi Sarkozymu a pánovi Kouchnerovi, ktorý je tu dnes prítomný, nielen preto, že počas tejto krízy zaujali veľmi pevný postoj voči Rusku, ale tiež preto, že sa im podarilo udržať jednotu Európskej únie, jednotu, ktorá, bohužiaľ, neexistovala v roku 2003.
Pripojil by som sa k tým, ktorí vyhlasujú, že táto otázka sa napriek svojej závažnosti netýka iba Gruzínska a jeho nezákonnej okupácie a invázie do tejto krajiny. Pani komisárke by som povedal, že sa týka tiež vzťahov EÚ s Ruskom. Vec sa dotýka samotnej podstaty niečoho, čo sa skôr nazývalo spoločne zdieľané hodnoty. Osobne veľmi ťažko hľadám, aké spoločné hodnoty zdieľam s krajinou, ktorá používa silu, vojenskú agresiu a propagandistickú vojnu, aby obvinila okupovanú krajinu, že je útočníkom a agresorom.
Zdá sa, že dohoda o spolupráci a partnerstve bude pravdepodobne na určitý čas pozastavená, ak Rusko nestiahne svoje jednotky. Vzniká však otázka, čo urobíme, ak Rusko svoje jednotky stiahnuť odmietne. Hovoria nám, že musíme viesť dialóg, ale aký dialóg chcete viesť s partnerom, ktorý nerešpektuje hodnoty, ktoré sa snažíte obhajovať a podporovať?
Z historického hľadiska sa mi zdá, že chceme harmonické vzťahy s Ruskom, ale nie za cenu jednoduchého opustenia hodnôt, ktoré si vážime. Súhlasím s pánom Kelamom a ďalšími, že Rusko už pociťuje následky, keď dochádza k mohutnému odlivu investícií, lebo medzinárodní investori teraz Rusko považujú za veľmi neisté miesto pre svoje investície. Treba však prehodnotiť aj projekty Nord Stream a South Stream. Nemôžeme v nich jednoducho pokračovať, ako keby ruský monopol na dodávky energie bol úplne normálny. Zimné olympijské hry v Soči treba tiež preskúmať, nie je možné uzavrieť olympijské prímerie.
Rusi pochopia dôsledky našich rozhodných činov a nebudú sa riadiť iba svojím vlastným programom.
(potlesk)
Raimon Obiols i Germà
(ES) Chcel by som v rýchlosti povedať dve veci. Predovšetkým sa myslím nemýlim, ak poviem, že pán Jouyet v tlači ľutoval vplyv amerických konzervatívnych častí politického spektra, či určitých konzervatívnych častí, v otázke írskeho zamietavého referenda. Domnievam sa, že teraz všetci ľutujeme prehnanú chválu neokonzervatívnej politiky v kaukazskej kríze. V tomto ohľade je možné zodpovednosť klásť na mnohých.
Tbilisi je zodpovedné za nepochopiteľné rozhodnutie podniknúť vojenskú operáciu. Moskva je zodpovedná za rozhodnutie spustiť brutálnu a neprimeranú odpoveď. Washington so svojím prezidentom radostne odchádzajúcim do dôchodku je zodpovedný za mnohoročné podnecovanie napätia v regióne.
Po druhé sa domnievam, že Európa má základnú zodpovednosť, ktorú je možné dosiahnuť budovaním nie mäkkej či tvrdej sily, ale politickej sily, ktorá závisí od jednoty vlád všetkých členských štátov.
Árpád Duka-Zólyomi
(HU) Ďakujem vám, pán predsedajúci. Po mnoho rokov ruská mocenská politika udržiavala napätie v Gruzínsku, ktoré sa zvrhlo na krátku, ale ničivú vojnu. Ruské vojenské sily porušili medzinárodné právo a napadli územie suverénneho štátu. Kremeľ tento proces korunoval uznaním nezávislosti dvoch odpadlíckych provincií. Tým dostala medzinárodná politická scéna nový rozmer. Ide o nebezpečnú situáciu, čiastočne z perspektívy štátov susediacich s Ruskom, čiastočne preto, že Putin a jeho ľudia pre seba vytvorili nebezpečný precedens.
Prečo je dôležité, aby sa medzinárodné spoločenstvo zjednotilo? Ruská politika uviazla a dostala sa do slepej uličky, musíme teda čo najlepšie využiť tento okamih. EÚ musí požadovať vyslanie neutrálnych, medzinárodných mierových jednotiek, a tak uľaviť jednotkám, ktoré stratili svoju dôveryhodnosť a autoritu. Malo by dôjsť k prehodnoteniu nášho rozhodnutia o uľahčení vízového styku pre Rusov, a zároveň by konečne malo dôjsť k uvoľneniu vízových požiadaviek, pokiaľ ide o Gruzínsko. Gruzínsko je neoddeliteľnou súčasťou našej susedskej politiky a my sme povinní zaistiť maximálnu podporu potrebnú pri rekonštrukcii krajiny. Veľmi pekne vám ďakujem.
Giulietto Chiesa
(IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, Saakašviliho dobrodružstvo je výsledkom neospravedlniteľnej chyby v úsudku: konkrétne domnienky, že Rusko nebude odpovedať na vojenskú agresiu, pretože o vojenskú agresiu šlo.
Rusko už nie je tým, čo bývalo v roku 2000 a už sa nestiahne ani takticky ani strategicky. Najskôr sa treba pozrieť do tváre faktom. Táto chyba vážne poškodila Európu a jej jednotu. Nesmieme ju opakovať a nesmieme nechať nikoho, aby nás prinútil ju opakovať. Niektorí sa domnievajú, že by teraz malo dôjsť k urýchleniu vstupu Ukrajiny a Gruzínska do NATO, ale ja by som každého, kto tento názor zastáva, vyzval, aby sa znovu vážne zamyslel, lebo toto rozhodnutie by nijako neprispelo k posilneniu našej bezpečnosti, naopak, oslabilo by ju. Teraz vieme, že Rusko zareaguje, ak nie rovnakými opatreniami, potom teda rozhodne protiopatreniami. Čoskoro by sme riskovali, že budeme musieť riešiť omnoho väčšiu krízu, než bola tá augustová, a navyše v krajine, ako je Ukrajina, uprostred Európy. Múdrosť radí, aby sme znovu urobili viacero výpočtov, lebo boli chybné, a aby sme s Ruskom zasadli k rokovaciemu stolu na základe reciprocity a...
(predsedajúci prerušil rečníka)
Vytautas Landsbergis
Vážený pán predsedajúci, predvčerom som počas večere dlho diskutoval s jednou z najmúdrejších hláv v Európe, s Ottom von Habsburgom. Z jeho hlbokých znalostí faktov vyplýva jeho vyhlásenie, že európske vlády sú nesmierne skorumpované a že je všeobecne známe, že Rusko proti Západu využíva svoju novú tajnú zbraň - a tou je celosvetové úplatkárstvo. Dnešné zasadnutie Rady by mohlo namieriť lúč svetla do temných kútov európskych politík.
Ak Rada a Parlament, posledná pevnosť politického svedomia v Európe, nebudú požadovať bezpodmienečné stiahnutie ruských okupačných jednotiek z mesta Poti a nárazníkových zón, ktoré určil sám okupant, potom bude slabnúcej Európe hroziť politická katastrofa. Tieto zóny sú nesmierne dôležité pre ruských a osetských pašerákov, aby mohli brániť Gruzínsku vykonávať kontrolu na vnútorných hraniciach medzi Osetskom s bábkovou vládou a ešte stále nezávislým Gruzínskom. Myšlienka umožniť okupantom opevniť sa na pozíciách do samitu EÚ a Ruska je absolútne pomýlená a poukazuje na to, že Otto von Habsburg má pravdepodobne pravdu.
(potlesk)
Pierre Pribetich
(FR) Vážený pán predsedajúci, dychtivo sa čaká na náš rozvážny a rozhodný postoj. Spojené štáty s ohľadom na želanie Rusov, ale aj na súčasné volebné obdobie, nemôžu vystupovať ako katalyzátor globálnej politickej situácie v tejto oblasti susediacej s Úniou.
My, Európska únia, máme jedinečnú historickú príležitosť vybudovať si vlastnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku a rozvíjať Európu pomocou jej úspechov a skúseností. Nesmieme ju zahodiť. Nevyhnutné prejavy odsúdenia neponúkajú nijaké riešenia. Aj keď bola Kosovom a uznaním porušenia medzinárodného práva otvorená Pandorina skrinka, postavme teraz medzinárodné právo a úctu k ľudským právam opäť do srdca riešenia.
Buďme pevní a konajme politicky. Prijmime jednoznačné, spoločné a stabilné stanovisko voči Rusku, ale nech sa takéto stanovisko zameriava na hľadanie riešení a partnerstva, lebo k Rusku by sme v roku 2008 mali pristupovať s rozvahou.
Pod záštitou Európskej únie zvolajme regionálnu konferenciu o riešení situácie a o budúcnosti partnerstiev. Len s odhodlaním hovoriť jedným hlasom ako Európska únia môžeme minimalizovať zhubný jed nacionalizmu, ktorý vždy nezadržateľne vedie k vojne.
Urszula Gacek
(PL) Vážený pán predsedajúci, Rada dnes dosiahla zhodu týkajúcu sa Ruska. To je možno považovať tak trochu za úspech, hoci mnohí ľudia sú sklamaní, že sa s Ruskom zaobchádza ako v rukavičkách. Teraz musíme počkať na reakciu Moskvy. Ruská tlač bude nepochybne citovať tie časti diskusie, v ktorých zástupcovia Rady a niektorí poslanci Parlamentu obviňovali Gruzínsko. Moskva verejne vyjadrí ostrú kritiku postoja Rady, ale v duchu bude potešená.
Tým, ktorí z Moskvy vládnu, by som chcela odkázať, aby sa neradovali predčasne. Európa ich už nepovažuje za spoľahlivého partnera, ktorý dodržiava svoje slovo a rešpektuje medzinárodné právo. Vážne zvažujeme, či budeme aj ďalej závislí od ruskej ropy a plynu. Európa s vami dnes možno nezatočila, ale rady tých, ktorí vás podporujú sa výrazne zmenšili.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Všetci v plnej miere súhlasíme, že by sme Rusko mali odsúdiť za udeľovanie občianstva, za neprimeranú vojenskú pozíciu, ktorú prevzalo, a za uznanie nezávislosti Abcházska a Osetska. Súčasne sa však zhodujeme na tom, že by na mieste mali byť mierové jednotky, ale nehovoríme o tom, aký by mal byť základ pre dlhotrvajúce riešenie, ktorým je jedine rozsiahla autonómia pre Abcházcov a južných Osetov v súlade s Ahtisaariho plánom Hovoríme o všetkom možnom, len nie o menšinách, ktorých sa tento konflikt týka. Preto si myslím, že zmrazený nie je len spomínaný konflikt, ale v mnohých ohľadoch aj naše myslenie. Mali by sme hľadať dlhotrvajúce riešenie tohto problému.
Erik Meijer
(NL) Vážený pán predsedajúci, veľká časť pozornosti sa sústredila na ruský vojenský zásah v Gruzínsku. Možné použitie trieštivých bômb a okupácia prístavu, ktorý sa nachádza mimo sporného územia sú len príčinou hnevu.
To sa podľa mňa nevzťahuje na ochranu Južného Osetska a Abcházska. Tieto regióny prakticky už od rozpadu Sovietskeho zväzu neboli súčasťou Gruzínska. Väčšina obyvateľov týchto malých štátov si za žiadnych okolností neželá byť štátnymi príslušníkmi Gruzínska, rovnako ako väčšina obyvateľov Kosova nechce za žiadnych okolností patriť pod Srbsko. Bohužiaľ, by v týchto krajinách boli druhoradými občanmi. Rovnaké práva a demokracia pre týchto ľudí je možná len ak ich odtrhnutie prestane byť predmetom diskusie a budú mať záruku, že nebudú vystavení vojenskému útoku zvonka.
Stručne povedané, existuje dobrý dôvod pre kritiku Ruska, ale nie v súvislosti s tým, že teraz uznalo skutočnú nezávislosť týchto dvoch malých štátov. Kosovo nemohlo ostať jediným prípadom...
(predsedajúci prerušil rečníka.)
Zita Pleštinská
(SK) Incident v Gruzínsku sa paradoxne odohráva v mesiaci august, rovnako ako v bývalom Československu pred štyridsiatimi rokmi, keď aj moja krajina bola obsadená a dlhé roky okupovaná sovietskou armádou.
Vážení kolegovia, nesmieme zabudnúť, že Rusko svojím konaním preukázalo, že neodložilo svoju minulosť do archívu. Podobne ako v roku 1968 neváhalo vyslať tanky na dosiahnutie svojich politických cieľov, aj teraz vojenskou silou destabilizuje krajiny, ktoré sa snažia vymaniť sa z ruského vplyvu. Dnes je to Gruzínsko, zajtra to môže byť Ukrajina.
Som presvedčená, že EÚ musí zaujať ešte razantnejší nesúhlas s postojom Ruska k uznaniu nezávislosti Abcházska a Južného Osetska. Som presvedčená, že odpoveďou EÚ musí byť zintenzívnenie spolupráce s Gruzínskom a hlavne s Ukrajinou, nie len slovami, ale jasnými a konkrétnymi činmi.
Ioan Mircea Paşcu
Vážený pán predsedajúci, Gruzínsko nie je samostatnou kapitolou medzinárodnej politiky. Je začiatkom reťazovej reakcie s významnými následkami.
Po prvé, naznačuje vojenský návrat Ruska, s ktorým je nevyhnutné počítať v novej pripravovanej európskej bezpečnostnej stratégii.
Po druhé, táto očividná reconquista naznačuje ruskú túžbu využiť svoje nedávno získané energie na nahradenie strát z deväťdesiatych rokov a odplatiť sa za súvisiace poníženie, ktoré prichádzajú namiesto ochoty prispieť k utváraniu spoločnej budúcnosti.
Po tretie, len zvýrazňuje slabé postavenie Európy vzhľadom na narastajúcu energetickú závislosť od Ruska a na odklad ratifikácie Lisabonskej zmluvy.
Po štvrté, môže buď obnoviť, alebo ešte viac poškodiť transatlantickú jednotu.
Po piate, názorne ukazuje, že treba posilniť vnímanie a rešpektovanie medzinárodného práva.
Po šieste, ukazuje, že oblasť Čierneho mora potrebuje viac pozornosti a účasti zo strany EÚ, a preto vyžaduje viac, než len obyčajnú synergiu.
Charles Tannock
Vážený pán predsedajúci, podporujem právo demokratického Gruzínska hľadať bezpečnosť na západe a nesúhlasím s neprimeranou ruskou agresiou a prebiehajúcou okupáciou krajiny. EÚ musí zvýšiť svoju pomoc Gruzínsku na rekonštrukciu, urýchliť uzatvorenie dohody o voľnom obchode s EÚ a odhodlane pokračovať v zjednodušovaní vízového režimu. Gruzínsku by sa okrem toho malo dovoliť vstúpiť na cestu k NATO a ku konečnému plnému členstvu. Musíme využiť túto príležitosť teraz, prostredníctvom spoločnej európskej vonkajšej energetickej bezpečnostnej politiky, vymaniť európske dodávky ropy a plynu zo zovretia Moskvy. Nemecko a Taliansko budujú v spolupráci s Gazpromom ropovody. EÚ by mala na udržanie rovnováhy podporiť projekt White Stream, ktorý bude prepravovať plyn z Kaspického mora do Európy cez Gruzínsko a Ukrajinu, ktorých vlády tento projekt podporujú, čím sa obíde Rusko. Zameranie sa na monopol Gazpromu a ruské zneužívanie plynu ako zbrane a prijatie takejto politiky ako našej dlhodobej reakcie spôsobí Rusku ťažké straty.
Jean-Pierre Jouyet
úradujúci predseda Rady. - (FR) Vážený pán predsedajúci, pani komisárka, dámy a páni, budem stručný, lebo pán Bernard Kouchner už dvakrát vystúpil a chápem, že aj vy máte ešte veľa práce.
Keďže sa táto diskusia blíži ku koncu, rád by som sa vám najprv poďakoval za váš neutíchajúci záujem o túto otázku. Prijaté uznesenia, skutočnosť, že predseda Výboru pre zahraničné veci, pán Saryusz-Wolski, zvolal zasadnutie výboru na 20. augusta a to, že pani Islerová Béguinová (ako sama pripomenula) navštívila konfliktnú oblasť a poskytla v mene tejto inštitúcie významné svedectvo a okrem toho v mene Európskej únie potvrdila účasť Európskeho parlamentu v tejto kríze.
To ma privádza k tomu povedať vám, ako ma prekvapilo počuť niektoré poznámky o Európskej únii. Po prvé, že nereagovala; po druhé, že bola bezmocná; a po tretie, že vystupovala z pozície slabosti. Ak Európska únia nemá vplyv, ak nezohrala nijakú úlohu v tejto kríze, chcel by som vedieť, kto to potom dokázal? Kto bol mocný? Kto sa predviedol či už vojensky alebo inak? Nevšimol som si nijakú inú mocnosť, ktorá by konala, okrem Európskej únie, a práve v priebehu tejto krízy sa Únia ukázala v novom svetle ako možný partner a mocnosť.
Každý má nejaké povinnosti. Európska únie má svoje povinnosti, ktoré sa líšia od povinností, ktoré má NATO alebo Spojené štáty. Prostredníctvom svojich hodnôt a prostriedkov, o ktorých ešte budem hovoriť, však EÚ svoje povinnosti splnila.
Ľudia nám pripomínajú: "Rusko má iné hodnoty, ako má Európska únia." Ale medzi nami, to nie je žiadna novinka. Nie je to žiadna šokujúca správa. Vieme, že Rusko nemá také isté hodnoty ako EÚ. Keby malo, mali by sme v súvislosti s Ruskom iné otázky. Všetky otázky vzťahujúce sa na Rusko sa týkajú toho, akú podobu chceme, aby mali naše vzťahy s týmto susedom, aký druh partnerstva chceme budovať, aký druh dialógu chceme viesť, akým spôsobom podporíme Rusko pri plnení svojich povinností a preberaní zodpovednosti a ako ho môžeme nasmerovať k prístupu, ktorý je viac v súlade s medzinárodným právom. Toto sú otázky. Za seba môžem povedať, že som, napriek svojmu rešpektu voči Rusku, nikdy neveril, že máme rovnaké hodnoty, a to poznám Rusko už nejaký čas.
Tretia myšlienka, o ktorej ste hovorili a ktorá napadla každému z vás, je, že napriek rýchlej odozve a napriek tomu, čo sa dnes vykonalo, nemôžeme zájsť priďaleko, lebo nemáme potrebné nástroje, lebo tieto nástroje budeme mať, až bude ratifikovaná Lisabonská zmluva a pretože táto kríza dokonale ukázala, ako veľmi túto Zmluvu potrebujeme, ako veľmi potrebujeme posilniť našu zahraničnú politiku a ako veľmi potrebujeme posilniť aj našu obrannú politiku. Musíme byť v tejto súvislosti jednoznační a niektorí z vás to správne zdôraznili.
Tým sa dostávam k Európskej rade. Dnešné zasadnutie Rady predstavuje začiatok. Nezaoberala sa všetkým a nemôže sa zaoberať všetkým v súvislosti so zvládaním tejto krízy a so vzťahmi medzi EÚ a Ruskom. Dnes sme hodnotili situáciu o týchto vzťahoch a určovali, aké to bude mať na ne následky. Ukázali sme, že sme jednotní a že v tomto konflikte vystupujeme aktívne.
Po tomto zasadnutí Európskej rady môžeme ukázať, že stojíme zjednotení a že sme konali a máme pevné stanoviská. Chcel by som vám pripomenúť tieto stanoviská: odsúdenie neprimeranej ruskej reakcie; podpora Gruzínsku vo finančnej, humanitárnej, hospodárskej a politickej oblasti; potvrdenie posilnenia vzťahov medzi EÚ a Gruzínskom; zavedenie šesťbodového plánu na riešenie konfliktu vrátane existencie medzinárodného monitorovacieho mechanizmu (čo niekoľkí z vás zdôraznili); zapojenie sa Európskej únie na mieste prostredníctvom vyslaného osobitného zástupcu EÚ; posilnenie východného partnerstva najmä v súvislosti s oblasťou Čierneho mora a Ukrajinou, čo bolo v dnešných záveroch jasne zdôraznené a posilnenie energetickej politiky, ktorá je na európskej úrovni rozmanitejšia, nezávislejšia a lepšie organizovaná.
Rozumiem všetkému, o čom ste tu dnes hovorili. Ubezpečujem vás, že francúzske predsedníctvo bude každému pripomínať svoje želanie rozmanitejšej, nezávislejšej a lepšie štruktúrovanej európskej energetickej politiky. V tomto ohľade sa môžete na predsedníctvo spoľahnúť.
Toto je len začiatok, pretože padlo rozhodnutie o dôležitej ceste predsedu Rady Európskej únie, predsedu Komisie a vysokého predstaviteľa 8. septembra do Moskvy a Tbilisi. Práve v tejto súvislosti musíme posudzovať nasledujúce opatrenia, ktoré musíme podniknúť.
A konečne, súhlasili sme s tým, že všetky stretnutia týkajúce sa dohody o partnerstve by sa mali odložiť do chvíle, keď sa Rusi stiahnu na svoje predchádzajúce pozície.
Toto je preto začiatok. Naším dnešným cieľom nie je vyriešiť všetky problémy, ale ukázať našu jednotu a odhodlanie, a preto potrebujeme podporu Európskeho parlamentu.
Benita Ferrero-Waldner
Vážený pán predsedajúci, som poslednou rečníčkou, preto sa pokúsim povedať, čo chcem, čo najstručnejšie. A práve preto, že som posledná, by som rada zdôraznila niektoré kľúčové body tejto diskusie.
Po prvé, myslím, že vám nemusím pripomínať, že to bolo práve 1. septembra v roku 1939, keď vypukla druhá svetová vojna. Dnes, keď si pripomíname toto výročie, spolu hovoríme o novej vojne, ktorú sme však my, Európska únia, dokázali veľmi rýchlo zastaviť. To je, myslím si, veľmi dôležité. Preto to bola dlhá a široká diskusia, ale bola aj dobrá. Aj v Rade bola dobrá diskusia, s dobrými závermi. Domnievam sa, že tu zohrala významnú úlohu dôveryhodnosť Európskej únie: dôveryhodnosť a jednota. Ako sme už s pánom úradujúcim predsedom Rady obaja povedali, išlo o veľkú skúšky hodnovernosti a určite aj jednoty Európskej únie, ale je to skúška, z ktorej sme vyšli víťazne.
Pomoc pre Gruzínsko je, ako sme počuli, dôležitá. Povedali sme, že bude potrebná humanitárna pomoc a podpora pri rekonštrukcii, v čom sa obraciame o pomoc na Parlament. Chcela by som vám poďakovať, tentokrát za vašu podporu a pochopiteľne sa k vám ešte vrátim s presnejšími údajmi. Predovšetkým však teraz premýšľam o vízovej dohode. Samozrejme si uvedomujeme, že sa tu odohráva diskriminácia: Abcházci a Oseti z Južného Osetska, z ktorých mnohí majú ruské pasy, sú vo výhodnejšej pozícii, ako Gruzínci, ale rada by som zdôraznila, že tu majú vystúpiť jednotlivé členské štáty. Dovoľte mi pripomenúť, že to isté sa týka aj dohôd o voľnom obchode. Pripomínam, že sme už určili tri otázky týkajúce sa posilnenia európskej susedskej politiky, ale tieto otázky vtedy netrafili členským štátom do nôty. Prvou bola mobilita, druhou otázka hospodárskych partnerstiev a tretia zvýšená bezpečnosť, čo, samozrejme, znamená, že všetky konflikty, opatrenia a následky je v prípade Ruska tiež potrebné prediskutovať.
Nachádzame sa na rázcestí, na križovatke, ale budúcnosť bude závisieť hlavne od Ruska, pretože to bude práve Rusko, ktoré bude vyzvané zodpovedať sa tu, práve ako sme dnes povedali: bez stiahnutia vojenských jednotiek nebudú žiadne ďalšie rokovania o novej dohode. Rusko má všetku moc, aby splnilo, čo sme tu dnes povedali. Veľmi dúfam, že 8. septembra nájdeme dobré riešenie.
Okrem toho sú dva hlavné následky: susedská politika plus (alebo ako ju v budúcnosti nazveme) musí byť posilnená na regionálnej a bilaterálnej úrovni, čo znamená posunúť sa ďalej než do Gruzínska a zapojiť Ukrajinu, Moldavsko a vlastne aj ďalšie krajiny. O tomto sme často diskutovali, ale verím, že teraz sa môžem azda spoľahnúť na väčšiu podporu jednotlivých členských štátov.
A na záver ešte slovko o energetickej politike. To je ďalšia otázka, o ktorú som sa v priebehu posledných 18 mesiacov zaujímala a môžem vás ubezpečiť, že pre mňa aj v budúcnosti ostane veľmi dôležitou otázkou.
Tým som sa dostala na koniec môjho krátkeho zhrnutia jednej dlhej, ale nesmierne dôležitej diskusie.
(potlesk)
Predsedajúci
. Rozprava sa skončila.
Hlasovanie sa uskutoční vo štvrtok.
Písomné vyhlásenia (článok 142)
Roberta Alma Anastase  
písomne. - (RO) Ako spravodajkyňa pre čiernomorskú oblasť som vždy vytrvalo zdôrazňovala veľké problémy, ktoré nevyriešené konflikty predstavujú pre stabilitu regiónu, ako aj potrebu pevnej a hlbokej účasti EÚ v spomínanom regióne.
Ruské operácie v Gruzínsku sú poľutovaniahodné, nebezpečné pre regionálnu a európsku stabilitu a absolútne neprijateľné pre medzinárodné spoločenstvo.
Preto je životne dôležité a nevyhnutné, aby EÚ prešla od slov k činom a názorne ukázať neústupnosť v opatreniach v Gruzínsku a pri prehodnotení jej vzťahov s Ruskom.
Činnosti EÚ by sa pri zabezpečovaní stability v čiernomorskej oblasti mali riadiť tromi hlavnými zásadami.
Predovšetkým by všetky rozhodnutia mali zohľadňovať územnú celistvosť Gruzínska a medzinárodné právo.
Po druhé, tento program na riešenie konfliktov v oblasti by sa mal prehodnotiť s cieľom urýchliť ich konečné urovnanie a zvýšiť jeho pravdepodobnosť. Predpokladom je aktívne zapojenie EÚ do mierových operácií v Gruzínsku, ako aj do procesu zvládania a riešenia iných konfliktov v oblasti, napr. konflikt v Podnestersku.
Úsilie EÚ na zabezpečenie energetickej bezpečnosti by sa malo zvýšiť na najvyššiu možnú mieru, a to vrátane prác na projekte Nabucco.
Jean-Pierre Audy  
Vážený pán predsedajúci, pán úradujúci predseda Rady Jouyet, pani Benita Ferrerová-Waldnerová, najprv musím poďakovať kolegom poslancom, ktorí blahoželali francúzskemu predsedníctvu Európskej únie a uvítali kroky Nicolasa Sarkozyho týkajúce sa zložitého konfliktu medzi Ruskom a Gruzínskom.
Nekonečne dlho by trvalo určiť hranice bývalej Byzantskej ríše s Balkánom a Kosovom na západe a Kaukazom, Južným Osetskom a Abcházskom na severe. To, čím sa musí riadiť európsky prístup, je rešpekt voči ľuďom. Navrhujem, aby sme vzhľadom na to, ako vážnou sa stala situácia v Gruzínsku, začali premýšľať nad mimoriadnym stretnutím výborov pre zahraničné veci Európskeho parlamentu a národných parlamentov členských štátov, pretože sme to práve my, poslanci, ktorí zastupujeme ľudí.
Konečne sa ukazuje, že čiernomorská synergia, ktorú koncom roku 2007 predstavila Komisia, nepostačuje. Je teraz nevyhnutné, aby Únia pripravila skutočne ambicióznu susedskú politiku s krajinami obklopujúcimi Čierne more, ktorá by začínala hospodárskou oblasťou voľného obchodu.
Titus Corlăţean  
písomne. - (RO) EÚ nesmie dopustiť, aby sa Gruzínsky scenár opakoval v niektorej ďalšej konfliktnej oblasti.
Gruzínske udalosti sú vážnou skúškou schopností EÚ reagovať na zmrazené konflikty v oblastiach bývalého Sovietskeho zväzu a angažovať sa v nich. Je dôležité, aby EÚ preskúmala možnosť poslať do Gruzínska svoju civilnú pozorovateľskú misiu, ktorá by dohliadala na dodržiavanie dohody o prímerí.
Ruský neprimeraný protiúder v Južnom Osetsku mal negatívny vplyv na civilné obyvateľstvo, ako aj na infraštruktúru, a bol závažným porušením medzinárodných pravidiel. To celkom zreteľne poukazuje na potrebu posilniť bezpečnosť prítomnosťou nadnárodných a nestranných mierových síl.
EÚ by mala ešte vážne zvážiť dôslednejší proces spolupráce s Moldavskou republikou a možnosť dať tejto krajine jasnejšiu európsku perspektívu, ak vláda v Kišiňove splní isté podmienky týkajúce sa zaručenia istých demokratických štandardov.
Regionálna spolupráca medzi krajinami obklopujúcimi Čierne more by sa mala premeniť na viacrozmernú spoluprácu, ktorá by sa mala inštitucionalizovať, napr. tým, že sa vytvorí Únia krajín Čiernomorskej oblasti, s cieľom posilniť dobré vzájomné vzťahy a vyhnúť sa akýmkoľvek konfliktným situáciám.
Dragoş Florin David  
Vážený pán predseda Európskeho parlamentu, pán predseda Rady Európskej únie, vážená pani komisárka, vážení kolegovia.
Chcel by som vyjadriť sústrasť ruským aj gruzínskym občanom, ktorí v tomto nezmyselnom konflikte stratili svojich blízkych a povedať, že s nimi cítim. Vzhľadom na históriu k vám dnes hovorím ako európsky občan s hlbokými koreňmi v Rusku a Gruzínsku, ako občan, ktorý cíti časť európskej rozmanitosti a menšiu časť európskej jednoty.
V tomto konflikte kladieme dôraz na energetickú situáciu Európy, na "imperialistické" postavenie Ruska a na gruzínsky nacionalizmus a nedostatok diplomacie, ale zabúdame, že tomto konflikte zomierali ľudia a predovšetkým nádej. Myslím, že dnes viac než kedykoľvek predtým musíme dospieť k tomu, že sa staneme súčasťou užitočného a konštruktívneho celku diplomatickej a medzinárodnej stability s cieľom riešiť hlavné problémy, ktoré čakajú na budúce generácie.
Na záver chcem požiadať ruského prezidenta, prezidenta Gruzínska a predsedu Rady Európskej únie, aby prijali všetky opatrenia nevyhnutné na ukončenie regionálneho konfliktu v čo najkratšom čase a obnovili otvorenú a vyváženú politiku spolupráce, predovšetkým v prospech občanov. Ďakujem.
Hanna Foltyn-Kubicka  
Vážený pán predsedajúci, v posledných týždňoch sme sa stali svedkami ruského útoku na suverénny a nezávislý štát. Videli sme, ako bolo obsadené územie, nachádzajúce sa stovky kilometrov od divadla vojny, a ako sľuby dané Západu skončili v koši.
Som presvedčená, že úsilie Gruzínska o priblíženie k Európe boli z polovice príčinou ruského útoku. Druhou polovicou bola túžba ovládnuť koridory vedúce Gruzínskom na prepravu energetických surovín. Je našou politickou a morálnou povinnosťou poskytnúť gruzínskemu národu podporu a prinútiť Rusko, aby pochopilo, že navždy pominuli tie časy, keď si mohlo v oblasti, ktorú jednostranne vyhlásilo za svoju sféru vplyvu, robiť, čo sa mu zachcelo.
Nedávne udalosti absolútne jasne ukázali, že Rusko nemožno považovať za spoľahlivého partnera poskytujúceho energie. Ruská kontrola ropy a plynu z nás spravila rukojemníkov Kremľa. V dôsledku toho je naším hlavným problémom oslobodiť sa zo závislosti od ruských surovín. Spôsob, ako to dosiahnuť, je v súčasnosti dosť kontroverznou témou. Ak však budeme ďalej investovať do podnikov, ako je North Stream a South Stream, poskytneme ruským orgánom nové a mocné nástroje na vyvíjanie tlaku na Európsku úniu. Rusi sa nebudú nijako rozpakovať využiť ich v správnej chvíli vo svoj prospech.
Roselyne Lefrançois
písomne. - (FR) Najprv musím poďakovať pani Lambertovej za kvalitu jej práce.
Správa, o ktorej musíme zajtra rozhodnúť má dvojaký význam v tom, že umožňuje s chladnou hlavou vidieť nedostatky a problémy dublinského systému a formulovať návrhy na zlepšenie účinnosti postupov a na zlepšenie postavenia žiadateľov o azyl.
Chcela by som zdôrazniť niekoľko bodov, ktoré sú podľa mňa zásadné: potreba posilniť práva žiadateľov o azyl a zaručiť ich v rovnakej miere na celom území EÚ; zadržiavanie žiadateľov o azyl by vždy malo byť poslednou možnosťou, ktorá je navyše náležito odôvodnená; potreba zabezpečiť lepšiu rozloženie žiadostí o azyl, keďže súčasný systém kladie neúmernú záťaž na tie členské štáty, ktoré sa nachádzajú na vonkajších hraniciach EÚ; potreba prijať opatrenia proti členským štátom, ktoré nezaručujú dôkladné a spravodlivé posúdenie týchto žiadostí a, konečne, dôležitosť zjednotenia rodín a širšieho vymedzenia pojmu rodinný príslušník tak, aby sa vzťahoval na všetkých blízkych príbuzných.
Marian-Jean Marinescu  
písomne. - (RO) Veľkým prínosom dnešného mimoriadneho zasadnutia Európskej rady je jednota členských štátov.
Nesmieme opäť skončiť v situácii studenej vojny. EÚ by mala poslať Ruskej federácii jednotný odkaz. Musí rešpektovať suverenitu a územnú celistvosť krajín, stiahnuť svoje jednotky z oblastí zmrazených konfliktov v súlade s medzinárodnými dohovormi a zmluvami, ku ktorým sa zaviazala, a nesmie zakladať svoju zahraničnú politiku na skutočnosti, že je dodávateľom energií.
Podobná jednota členských štátov by sa mala prejavovať aj v budúcich opatreniach Únie: - spoločná energetická politika vychádzajúca z vybudovania nových prepravných trás, ktoré umožnia využívať iné zdroje než v súčasnosti, rozvoj súboru čiernomorských politík s cieľom zvýšiť geostrategickú a bezpečnostnú dôležitosť regiónu, ako aj aktívne zapojenie a podpora nových mechanizmov na riešenie zmrazených konfliktov v regióne.
V tejto súvislosti je absolútne nevyhnutné revidovať susedskú politiku. Krajiny, ako Ukrajina, Moldavsko, Gruzínsko alebo Azerbajdžan, by mali byť zahrnuté do premysleného a zrýchleného mechanizmu, ktorý by v prípade splnenia nevyhnutných podmienok mohol viesť k ich budúcemu členstvu v EÚ.
Péter Olajos  
Gruzínsko - zdanie slobody?
Všetci dobre vieme, že gruzínsko-ruská vojna nie je o Gruzínsku. Kolegovia - poslanci vedia, a predstavitelia štátov alebo vlád, ktorí sa dnes stretli v Bruseli vedia, že hovoria o možných sankciách.
Uprostred nášho úsilia o ešte väčšiu integráciu Európskej únie udrel gruzínsko-ruský konflikt ako blesk z čistého neba, aby nám pripomenul, že ešte i v 21. storočí sa robia rozhodnutia prostredníctvom násilia.
V priebehu nasledujúcich siedmich rokov môže Rusko minúť 190 miliárd dolárov na zbrojenie a rozvoj armády. Nebude sa báť použiť svoju armádu obnovenú za doláre získané z predaja ropy a plynu - august 2008 o tom poskytol, prinajmenšom, dôkaz.
Mňa, maďarského občana, ktorý bol kedysi prinútený byť občanom ruského impéria, obzvlášť ubíja, že musím vyvodiť tento záver. Rus predstavuje hrozbu životom a už sa mu podarilo preniknúť do nášho každodenného povedomia, a to nielen prostredníctvom cien energií, ale aj obrazom zástupov tankov, ktoré zaplavili Gruzínsko.
Súčasne verím, že mojim kolegom poslancom a tým, ktorí sa zúčastňujú na európskom samite, je zrejmé, že v našom súčasnom konflikte s Ruskom nie je v stávke mier v Gruzínsku, na Ukrajine alebo v západnej Európe Môžeme stanoviť rámec a dôraz na budúci dialóg so spoločnou, odhodlanou odpoveďou Únie - alebo si s prehnane sebaistou ruskou zahraničnou politikou ľahneme do postele.
Tie členské štáty, ktoré ešte pred dvadsiatimi rokmi trpeli pod Sovietskym útlakom poznajú, čo toto nebezpečenstvo skrýva bez ohľadu na to, do akého ideologického hávu sa oblieka. Vedúci predstavitelia nových členských štátov preto majú morálnu zodpovednosť chrániť svojich voličov pred vzrastajúcou vonkajšou hrozbou.
Toomas Savi  
písomne. - Vážený pán predsedajúci, ruská agresia voči Gruzínsku vyvolala vo svetovej verejnosti pochybnosti o rozhodnutí Medzinárodného olympijského výboru o pridelení práva hostiť zimné olympijské hry v roku 2014 ruskému mestu Soči. Toto mesto sa nachádza na pobreží Čierneho mora, len približne 30 kilometrov od hraníc medzi Ruskou federáciou a Abcházskom, a teda v tesnej blízkosti k oblasti konfliktu.
Ale je tu ešte jedna vec, ktorá ma trápi. Podobne ako v Pekingu, aj tu stoja ľudské obydlia v ceste výstavbe olympijských zariadení. Napríklad prebiehajúca výstavba zrovná zo zemou celú obec s názvom Eesti-Aiake, alebo "Estónska záhrada", ktorú pred 120 rokmi založilo 36 estónskych rodín, ktoré sa do kaukazského regiónu cárskeho Ruska presťahovali a ktorým tam boli darované pozemky.
Ruské orgány stavajú tribúny, ktoré sa budú používať len v priebehu 14 dní olympijských hier, priamo v najstaršej časti obce. Finančné odškodnenie, ktoré sa má rodinám vyplatiť je vraj nižšie, ako trhová cena pozemkov.
Podobné škandálne konanie porušuje prirodzené právo na vlastníctvo, a preto sa malo odsúdiť.
Esko Seppänen  
písomne. - Gruzínsky prezident, Michail Saakašvili, ktorého opozícia obviňuje z rozsiahleho falšovania volieb a bujnej korupcie, sa dostal do funkcie tým, že vybičoval extrémny gruzínsky nacionalizmus a sľúbil, že prinúti Južné Osetsko a Abcházsko, ktoré sú priaznivo naklonené k Rusku, stať sa súčasťou Gruzínska.
Spojené štáty americké boli najlepším spojencom Gruzínska, ale ani Izrael nebol pre Gruzínsko zlý. Spojené štáty vyslali do krajiny 130 - 170 vojenských inštruktorov, Izrael vyše 100. Iike Tomer, krycie meno, bol vojak z elitnej jednotky v izraelskej armáde, ktorého ako inštruktora získala spoločnosť Defensive Shield, ktorá predáva armádne služby a ktorú vedie generál Gal Hirsch, antihrdina vojny, v ktorej bol Izrael porazený Libanonom. Povedal toto: "Podľa izraelských štandardov sa zdatnosť vojakov blížila k nule a dôstojníci boli priemerní. Je jasné, že ísť s touto armádou do vojny bolo nelogické." Ofenzíva, ktorá bola nelogická a nerozumná viedla k úplnej porážke Saakašviliho armády šašov.
Vojaci opúšťali svoje ťažké zbrane ponechávajúc ich v rukách ruských jednotiek a chaoticky utekali v panike do Tbilisi. Podobné trúfalé hrdinstvá si nezaslúžia podporu Európskeho parlamentu. Majú podporu americkej neokonzervatívnej gruzínskej loby, ktorú vedie Randy Scheunemann, poradca prezidentského kandidáta Johna McCaina pre zahraničnú politiku. Nachádza sa súčasne na výplatných listinách McCaina aj Saakašviliho a za posledných 18 mesiacov prijal z Gruzínska 290 000 USD ako honorár. Súhlasím však, že ruská reakcia bola príliš silová.
Csaba Sógor  
Niektorí ľudia tvrdia, že kaukazská kríza začala prejavom prezidenta Busha v Rige v roku 2005, keď vyhlásil, že je potrebné uzatvoriť novú Jaltskú dohodu. Práve tak mohol povedať novú Trianonskú zmluvu, pretože utrpenie mnohých malých národov a krajín nezačalo druhou svetovou vojnou, ale Trianonskou mierovou zmluvou, ktorá ukončila prvú svetovú vojnu. Odporúčania vtedajšieho amerického prezidenta Wilsona týkajúce sa sebaurčenia národov ostali len snom.
Dnes v súvislosti s krízou na Kaukaze sa hovorí o záujmoch veľmocí o ropu a o vojnu, ale takmer nik nehovorí o právach na sebaurčenie národov, ktoré tam žijú. Najdôležitejšou úlohou EÚ v podobných konfliktoch by malo byť vytvorenie príkladu. Zo všetkých členských štátov EÚ len 11 zabezpečuje nejakú formu autonómie pre menšiny. To je 41 % členských štátov EÚ.
Cieľom by mala byť ukážková politika pre národnostné menšiny v každom členskom štáte EÚ: nie len v 41 %, ale v 100 %! Európska únia s ukážkovou politikou pre národnostné menšiny by mohla aj na Kaukaze zasiahnuť ešte účinnejšie.
Daniel Strož  
písomne. - (CS) Od úplného začiatku diskusií o uznaní kosovskej nezávislosti sme vystríhali, že takýto krok spustí lavínu udalostí, ktorých negatívne následky sa dajú predpokladať a ktorých koniec je ťažké vidieť.
KSČM aj na pôde Poslaneckej snemovne Parlamentu ČR vyjadrila svoj nesúhlas s uznaním Kosova Českou republikou. Tí, ktorí sa zahrávali s ohňom by teraz nemali byť prekvapení, že si v inej časti sveta popálili prsty, najmä ak ich partnerom je taká problematická osoba, akou je prezident Michail Saakašvili.
Riešením súčasnej situácie je dodržiavanie medzinárodného práva, ktoré je obzvlášť dôležité pre taký malý štát, ako je Česká republika s jej historickou skúsenosťou. Vyvolávanie akejkoľvek fóbie prostredníctvom istých politík je v tejto situácii úplne chybné a nebezpečné.
Reakciu niektorých krajín NATO a zmenu vo vzťahoch k Rusku treba porovnať napríklad s ruskou účasťou v boji proti medzinárodnému terorizmu a tiež napríklad s tým, že 70 % zásob potrebných pre vojenské jednotky v Afganistane sa prepravujú cez územie Ruskej federácie. Touto skutočnosťou sa v centrále NATO určite budú zaoberať.
Situácia nebude vyriešená siláckymi rečami a gestami, ale racionálnymi rokovaniami za okrúhlym stolom.
József Szájer  
Ubehlo štyridsať rokov od chvíle, keď vojská Varšavskej zmluvy rozdrvili Československo a zvrhli vládu, ktorá si dala úlohu demokratizovať komunistickú diktatúru. Žiaľ, aj socialistické Maďarsko sa spolu s ostatnými sovietskymi satelitmi hanebne zúčastnilo tejto operácie, čím poslúžilo surovému, imperialistickému despotizmu Moskvy. Prosíme slovenský a český národ, aby nám to odpustili.
Pre nás Maďarov to je o to bolestnejšie, že dvanásť rokov predtým, v roku 1956, sovietske vojská podobným spôsobom utopili maďarské povstanie v krvi. Potlačením Pražskej jari Moskva dala najavo, že vo svojej sfére vplyvu, ktorú Európe ukradla na konci druhej svetovej vojny, môže robiť čokoľvek, čo sa jej zachce a že imperialistická nehanebnosť a pokrytectvo sovietskeho Ruska nepoznalo hraníc.
Proti tomu existuje jediný možný nástroj - pevná, odhodlaná obrana občianskych ľudských práv a zásad demokracie a národnej suverenity, a zásah proti agresii. Toto je potrebné urobiť, takže demokratická Európa má stále jasný odkaz!
Andrzej Jan Szejna  
písomne. - (PL) Verím, že by sa pri posudzovaní konfliktu medzi Ruskom a Gruzínskom malo postupovať veľmi opatrne.
Niet pochýb, že Rusko porušilo zásady medzinárodného práva, keď vstúpilo na územie Gruzínska. Dôrazne odsudzujem takúto neprimeranú reakciu ruskej strany. Nemalo by sa však zabúdať, že aj Gruzínsko nesie svoj podiel viny, lebo spustilo vojenskú akciu. Obrátenie sa k podobným krokom nikdy nemôže byť riešením sporu.
Európska únia bola vyzvaná, aby v tejto situácii prevzala dôležitú úlohu sprostredkovateľa. Som presvedčený, že Únia mala právo odsúdiť ruské uznanie nezávislosti Južného Osetska a Abcházska. Gruzínska suverenita a jej územná celistvosť musí byť rešpektovaná.
Podľa mňa je pre Európsku úniu vzhľadom na súčasnú situáciu nevyhnutné do Južného Osetska poslať mierovú a pozorovateľskú misiu.
Súčasná situácia dokazuje potrebu ešte užšej spolupráce s krajinami čiernomorskej oblasti.
Hlasoval som za prijatie spoločného návrhu uznesenia o situácii v Gruzínsku.
Marian Zlotea  
písomne. - (RO) Považujem za dôležité, že v tejto chúlostivej situácii Európa dokázala, že je jednotná a podporuje jednotnú pozíciu v súvislosti s konfliktom v Gruzínsku.
A predsa musíme naďalej poskytovať podporu a pomôcť rekonštrukcii postihnutých oblastí v Gruzínsku, podporovať opatrenia na zvýšenie dôvery, ako aj rozvoj regionálnej spolupráce. Zároveň je nevyhnutné, aby Európa zrýchlila rozvoj európskych energetických projektov (ako je Nabucco a P8).
Aj keby sa väčšina pozornosti obrátila na Gruzínsko vzhľadom na geografickú polohu Azerbajdžanu, som presvedčený, že by sme mali prihliadať aj na potrebu ustanoviť partnerstvo medzi EÚ a Azerbajdžanom s cieľom podporiť energetické projekty EÚ a pokračovať v nich.
Chcem zdôrazniť, že urovnanie zmrazených konfliktov v čiernomorskom regióne je možné dosiahnuť len v rámci medzinárodného práva, s rešpektovaním územnej celistvosti krajín a ich suverenity na celom území, ako aj dodržiavaním zásady nedotknuteľnosti hraníc.
Podporujem stanovisko Rady, podľa ktorého je Európska únia pripravená zapojiť sa aj na mieste, podporovať všetky snahy o zabezpečenie mierového a dlhotrvajúceho riešenia konfliktu v Gruzínsku. Som presvedčený, že len pomocou dialógu a rokovaní môžeme dosiahnuť požadované výsledky.
