EL-Venemaa tippkohtumine 18. novembril 2009 Stockholmis (arutelu) 
Juhataja
Järgmiseks päevakorrapunktiks on nõukogu ja komisjoni avaldused seoses ELi-Venemaa tippkohtumisega 18. novembril 2009 Stockholmis.
Cecilia Malmström
nõukogu eesistuja. - (SV) Austatud juhataja! Nagu te just ütlesite, leiab tippkohtumine ELi ja Venemaa vahel aset 18. novembril Stockholmis. ELi jaoks on see hea võimalus hinnata enda ja Venemaa vahelisi suhteid. Tean, et paljud parlamendiliikmed jälgivad väga hoolikalt Venemaa arenguid. Seetõttu sooviksin rääkida peamistest teemadest, mida kavatseme tippkohtumise ajal arutada. Olen kindel, et austatud volinik soovib komisjoni vastutusalaga seonduvast täpsemalt rääkida.
Üldiselt soovime, et tippkohtumine arendaks ELi ja Venemaa vahelist strateegilist partnerlust. Meil on Venemaa koostööst igal alal palju võita. Vajame Venemaad, kui tahame olla võimelised vastama tõhusalt üleilmsetele väljakutsetele. Siiski peame Venemaale selgeks tegema, et meie partnerlus peab tuginema ühiste kohustuste ja väärtuste austamisele. See tähendab inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtete austamist. Tippkohtumine annab meile võimaluse avaldada Venemaale survet, et see täidaks oma lepingulisi kohustusi neis ja muudes valdkondades.
Üks tähtsamatest teemadest on kliimamuutus. Nõukogu rõhutab tõsiasja, et tihe koostöö ELi ja Venemaa vahel on Kopenhaagenis tulemuse saavutamiseks oluline. Venemaa peaks lubama reaalset ja võrreldavat kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamist, mis vastab G8 kohtumisel L'Aquila's kokku lepitud kahe kraadi eesmärgile.
Energiateema on eelnevaga seotud. Tegemist on energia tõhususe ja turvalisuse teemadega. Kuna Venemaa on ELi kõige olulisem energiapartner, annab tippkohtumine meile võimaluse rõhutada vajadust usalduse ja läbipaistvuse järele energiaalastes suhetes ELi ja Venemaa vahel. Samuti väljendame oma pettumust selle üle, et Venemaa tõmbus hiljuti energiaharta lepingust tagasi.
Loodame, et tippkohtumisel luuakse ja kiidetakse heaks tugev eelhoiatusmehhanism. Seda peaksid saatma kindlad Venemaa ning oluliste kolmandate riikide garantiid, et tulevaste energiavaidluste puhul gaasi transiit või eksport Euroopa Liitu ei vähene ega peatu.
Arutame ka majandus- ja finantskriisi probleeme. Nõukogu sooviks tippkohtumisel jõuda kokkuleppele vajaduses pidevate ja koordineeritud pingutuste suhtes, mida on vaja, et vastata kriisile. Nõukogu kinnitab, et meie majandused peavad olema avatud ning vältida tuleb protektsionistlikke meetmeid. Tippkohtumine annab meile võimaluse hinnata edu, mille oleme saavutanud oma töös seoses nelja ühisruumiga. Kasutame võimalust rõhutada edu olulisust valdkondades, kus see on vajalik või kus on probleeme.
Venemaa seisukoha muutus seoses Maailma Kaubandusorganisatsiooniga on loonud uue olukorra, mida me hetkel analüüsime. Venemaa WTOga liitumise edasilükkumine mõjutab meie kahepoolseid suhteid, muuhulgas ka ELi ja Venemaa vahelist uut kokkulepet. Me kordame oma toetust Venemaa liitumisele WTOga, sest see on oluline Venemaa integratsiooniks maailma majandusse.
Samal ajal peame jätkama tööd ülejäänud kaubandus- ja majandusprobleemidega, milleks on näiteks maksud Siberi õhuruumi ületavate lendude puhul, piirimeetmed, mis segavad tarbesõidukite importimist Venemaale, diskrimineerivad maanteemaksud, plaanid piirata kaubakonteinerite importi teedel, ekspordimaksud puidule ja Venemaa hiljuti kasutusele võetud protektsionistlikud meetmed.
Olen vägagi teadlik, et Euroopa Parlament on mures inimõiguste olukorra pärast Venemaal. Seda tõendab teie otsus anda selle aasta Sahharovi auhind Venemaa inimõiguste kaitsjaile. Rootsi eesistumine jagab teie muret. Lubame, et inimõiguste küsimused saavad sellel tippkohtumisel erilise rõhu. Loomulikult tervitame president Medvedevi avaldust inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi teemadel, kuid sellele peavad järgnema konkreetsed teod. Inimõiguste olukord Venemaal on häiriv. Eriti rõhutame hiljutisi sündmusi Põhja-Kaukaasias, kus inimõiguste kaitsjad, korrakaitsjad, võimude esindajad ning kogu elanikkond on kogenud vägivalda. Eriti murettekitav on tõsiasi, et inimõiguste kaitsjaid ja ajakirjanikke on tapetud mitte ainult Põhja-Kaukaasias, vaid kogu Venemaal. Seega kordame oma palvet Venemaale, et antaks parim kindlustamaks, et inimõiguste kaitsjad saavad oma tööd teha ilma, et nad peaksid elama vägivalla, ahistamise või ähvarduste kartuses.
Seoses välispoliitika ja julgeolekuküsimustega rõhutame meie mõlema naabrusega seotud dialoogi säilitamise ja parandamise tähtsust. Peame Venemaaga koostööd tegema, juhul kui tahame saavutada edu pikaajaliste konfliktide rahumeelsel lahendamisel. Loomulikult ei kaldu me aga kõrvale oma peamistest põhimõtetest.
Me tõstatame Gruusia küsimuse ning kordame, et Venemaa peab täielikult austama oma kohustusi, mis ta on võtnud seoses 12. augustil sõnastatud kuuepunktise plaaniga ning sellele järgnenud 2008. aasta 8. septembri kokkuleppega. Peame taaslooma usalduse Ahhalgori, Ülem-Kodori ja Perevisa kontrollpunkti suhtes. Palume Venemaal ka kasutada oma mõjuvõimu, et anda ELi vaatlusmissioonile ligipääs Gruusia aladele Lõuna-Osseetias ja Abhaasias vastavalt üleriigilise mandaadiga. Tippkohtumine annab meile ka võimaluse hinnata Genfi kõnelustel tehtud edusamme ning selles osas eeldame, et Venemaa jätkab oma lubatud tegevust.
Saame aru, et peame Venemaaga koostööd tegema seoses niiniimetatud külmutatud konfliktidega Transnistrias ja Mägi-Karabahhis. Me rõhutame jätkuva pühendumise olulisust konfliktide lahendamise mehhanismidele, milleks on Minski grupp ja 5+2 formaadis kohtumised Transnistrias.
Venemaa aktiivne pühendumine Armeenia ja Aserbaidžaani presidentide dialoogi edendamisse Mägi-Karabahhi küsimuses on loomulikult teretulnud. Siiski rõhutame Venemaale, et Minski rühma osavõtt protsessi kõikidest faasidest on oluline. EL on valmis sekkuma ning toetama Minski protsessi muu hulgas ka meetmetega, mis tugevdavad usaldust. Tippkohtumine peaks väljendama oma toetust Armeenia ja Türgi vaheliste uute protokollide ratifitseerimisele ja rakendamisele. Teised küsimused selles osas seonduvad Euro-Atlandi partnerluse ja idapartnerlusega.
Seoses Euro-Atlandi julgeolekuga soovitame tungivalt Venemaal võta Korfu protsessis aktiivne roll enne seda, kui Ateenas võetakse vastu tulevikku vaatav otsus. Tippkohtumisel peaks paluma Venemaalt kinnitust, et ta toetab protsessi peamisi põhimõtteid. Teisisõnu palume täielikku austust Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) õigusnormide vastu ning nende rakendamist. Samuti tunnistamist, et OSCE on Korfu protsessi peamiseks foorumiks ja et kõiki üldise julgeolekustrateegia aspekte tuleks käsitleda tasakaalustatud moel.
Nii palju, kui see ELi puutub, soovime teavitada Venemaad kõikidest intsidentidest seoses idapartnerlusega, ning korrata, et kolmandad riigid võivad ükshaaval vastavalt Praha 2009. aasta mai ühisdeklaratsioonile osa võtta. Tippkohtumine lubab meil ka käsitleda mitmeid rahvusvahelisi ja regionaalseid küsimusi. On ülimalt tõenäoline, et arutame ka Iraani, Afganistani, Pakistani, Lõuna-Kaukaasia ja loomulikult Lähis-Idaga seonduvaid küsimusi.
Austatud juhataja, lugupeetud parlamendiliikmed! Mu sõnavõtt on juba üsna kaua kestnud, kuid tean, et olete sellele asjale pühendunud. Tegemist on olulise tippkohtumisega, mille jooksul käsitletakse paljusid küsimusi. Ootan teie arvamusi ja soovitusi, kui teeme enne tippkohtumist viimaseid ettevalmistusi.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Kõigest aasta tagasi vaatasime üle ELi ja Venemaa suhted ning otsustasime, et vaatamata meie suurtele lahkarvamustele Venemaaga Gruusia konfliktiga seoses, peaks Euroopa Liit arendama koostööd meie suure naaberriigiga, kaasa arvatud uue lepingu sõlmimise suhtes. Tegime ka järelduse, et meie suhe peaks põhinema meie enese huvide hindamisel. Nagu juba öeldud, pööratakse järgmise nädala Stockholmi tippkohtumisel kõige enam tähelepanu valdkondadele, milles meil on ühised huvid, nagu näiteks kliimamuutus ja energia ning üleilmne majanduskriis.
Finantskriis andis Venemaale tugeva löögi ning just selles poliitika valdkonnas on ka Euroopa Liidul kindlad huvid ühise lähenemise leidmiseks. G20 tippkohtumisel antud lubadused on oluline samm õiges suunas. Nüüd on väga oluline, et kõik partnerid nendest lubadustest ka kinni peavad. Väga tähtis on ka see, et Venemaa ei läheks kaasa protektsionismi ahvatlustega. Kaldumine protektsionistlikele tavadele kahjustab juba ELi ettevõtteid.
On selge, et meie arvates on parim tegutsemisviis mitmepoolses vormis eeskirjadepõhine koostöö. Tippkohtumisel on meil taas võimalus rõhutada, kui tähtis on Venemaa liikumine WTO poole. Siiski on veel palju küsimusi seoses Venemaa kavatsusega lõpetada läbirääkimised paralleelselt Valgevene ja Kasahstaniga, kellega neil on plaanis luua tolliliit. Samas loodame saada tippkohtumisel parema arusaamise Venemaa uuest lähenemisest. See on tähtis näiteks jätkuvate läbirääkimiste kontekstis uue kokkuleppe üle, mida komisjon peab ning millesse on vaja selgeid õiguslikult siduvaid sätteid kaubanduse ja investeeringute ning energia jaoks.
Tippkohtumine peaks andma ka absoluutse selguse seoses kahepoolse kaubanduse tingimustega alates 1. jaanuarist 2010 tolliliidu uue ühise välistariifi süsteemi raames.
Mis kliimamuutusesse puutub, siis mu kolleeg juba ütles, et tippkohtumisel tuleb rõhutada, milliseid juhtivaid rolle Venemaa ja Euroopa Liit Kopenhaageni kohtumise tulemuste saavutamisel mängida saavad. Arvestades Venemaa märkimisväärset potentsiaali heitkoguste vähendamiseks oma energiatõhususe tõstmisega, on riigil palju võimalusi väga suure panuse andmiseks. Sel põhjusel palume Venemaal võtta endale ELi seni antud panustega võrreldes palju põhjalikumaid kohustusi kasvuhoonegaaside vähendamisel.
Energiaturvalisuse alal jätkub töö täiustatud eelhoiatusmehhanismi loomise nimel. Venemaa taganemine energiaharta lepingust on kahetsusväärne, kuid tuletame meelde, et nimetatud lepingu põhimõtted kinnitati Venemaa G8 eesistumise ajal, näiteks St. Peterburi deklaratsiooniga. Seega peaksid need olema meie töö aluseks energiaturvalisuse tagamisel uue ELi ja Venemaa kokkuleppe sõlmimisel. Kuigi peaksime olema valmis arutama Venemaa soovi laiema arutelu üle rahvusvahelise energiaturvalisuse arhitektuuri teemadel, arvan, et ennekõike on oluline kehtestada meie kahepoolse energiasuhte oluluisemad punktid.
Vaatamata sellele, et teeme Venemaaga koostööd seoses paljude rahvusvahelistes suhete aspektidega, peame tegema suuremaid edusamme meie koostöös ühises naabruses. Sel põhjusel selgitame edasi oma seisukohta, et idapartnerlusega tagatud poliitiline ja majanduslik stabiilsus on lõpuks ikkagi kõikide osapoolte huvides. Soovitame Venemaal teha jätkuvalt konstruktiivset tööd esiletõusvate probleemide ja konfliktide lahendamiseks, olenemata sellest, kas tegemist on Transnistria või Mägi-Karabahhiga, ning samuti Genfi protsessi kaudu.
President Medvedevi ettepanek laiendada arutelu Euro-Atlandi turvalisuse üle pani aluse uutele läbirääkimiste protsessile OSCE kaitse all. Minu arvates on praegu tähtis, et see arutelu ei juhiks tähelepanu kõrvale meie vahetult eelseisvalt ülesandelt, milleks on lahendada praegused külmunud konfliktid. Nagu juba öeldi, peab ELi-Venemaa strateegiline partnerlus põhinema ühistel kohustustel inimõiguste ja demokraatia valdkonnas. Venemaa on võtnud endale kohustused ÜRO, OSCE ja Euroopa Nõukogu liikmena ning neist tuleb kinni pidada.
Samuti arvan, et kindlasti on vaja veel kaugemale minna ja kõikide eri probleemide lahendamiseks koostööd teha. Teame, et Venemaa ja ELi suhe on kompleksne, kuid selles on ka palju võimalusi ja potentsiaali. Seetõttu jätkame oma põhimõttelisel kursil pidada oma naabriga kriitilisi, kuid samas ka konstruktiivseid arutelusid, olles kindlad, et ka Venemaa teab, et jätkuv strateegiline partnerlus meiega on riigi huvides.
Michael Gahler
fraktsiooni PPE nimel. - (DE) Austatud juhataja! On väga hea, et ELi ja Venemaa vahel toimuvad korrapärased tippkohtumised, kuna meil on palju arutada. Ulatusliku päevakorra tipus olevateks teemadeks on plaanitav koostöökokkulepe, energiatarnete kindlustamine, Venemaa liitumine WTOga, kliimamuutus, olukord Kaukaasias ning loomulikult olukord seoses demokraatia ja õigusriigi põhimõtetega Venemaa.
Ka on päevakorras desarmeerimise, relvade kontrollimise ja võimaliku raketikilbiga seotud küsimused. Ka seisame mõlemad silmitsi rahvusvahelise terrorismi ja fundamentalismi ohuga. Iraan tekitab raskusi nii ELile kui ka Venemaale. Me mõlemad kuulume Lähis-Ida kvartetti ning koos USAga on meil kohustus leida selle regiooni jaoks lahendus.
Loodame, et peagi on loodud tingimused viisavabaks reisimiseks ELi ja Venemaa vahel. Olen kindel, et parim viis, kuidas Venemaa noored saavad tõelise ettekujutuse eurooplaste elust ja ideedest ning meie kavatsustest seoses Venemaaga, on takistusteta inimestevaheline suhtlemine.
Minu arvates on selle saavutamise tingimuseks üksmeel ELis ning selge sõnum välismaailma jaoks. Kuigi tegemist on klišeega, olen liiga tihti kogenud omavahelisi lahkarvamusi või lasknud pisiasjadel enda vahele tulla. Mis sellesse puutub, siis ei tohi ükski ELi valitsus uskuda, et suudab pikemas perspektiivis pidada Venemaaga võrdsel tasemel paremaid läbirääkimisi kui me seda ELi ühise jõuga suudame.
Väärtuste ühendusena on meil ühine ülevaade Venemaal valitsevast olukorrast seoses õigusriigi põhimõtete ja inimõigustega ning seda peame ka välja näitama. Kahjuks pidime andma Sahharovi auhinna Venemaa organisatsioonile. Tänan eesistujariiki selles suhtes üles näidatud selge seisukoha eest!
Kuna oleme samavõrd sõltuvad ka energiatarnetest, peame kandma hoolt selle eest, et kokkulepped kolmepoolsetes suhetes Venemaa, Ukraina ja ELi vahel oleksid sõnastatud nii, et oleks välditud igatalvine gaasirõhu langemine mõnes ELi regioonis. Kaukaasia asjus peame nõudma ühiselt ELi vaatlejatele piiramatu juurdepääsu lubamist.
Mis desarmeerimist või raketikilpi puudutab, siis peab EL oma seisukoha Venemaale ja USAle selgeks tegema. Kui me kõik selle saavutame, võtab Venemaa meid tõsiselt ning saame edukalt koos eksisteerida.
Adrian Severin
fraktsiooni S&D nimel. - Austatud juhataja! Arutelud seoses Venemaaga jaotavad meid tihti ideoloogideks ja pragmaatikuteks, vastasseisu pooldavateks geostrateegideks ja rahusobitajateks, külma sõja veteranideks ja uus-utilitaarseteks oportunistideks. Arvan, et on viimane aeg nendest valikut nõudvatest manihheismidest kaugeneda ning võtta selged seisukohad seoses meie sooviga astuda Venemaaga konstruktiivsesse ja tulusasse dialoogi.
Mis minusse puutub, siis peaksime oma suhetes Venemaaga olema alati strateegilisest vaatepunktist kindlameelsed, kuid taktikalisest vaatepunktist paindlikud. Peaksime alati oma väärtusi ja huvisid kaitsma, kuid näitama ka mõistmist ja austust Venemaa püüdluste ja huvide vastu.
See on ainus alus, millele on võimalik rajada kindlameelsust ja vastastikust usaldust ning leida vastastikku kasulikke ja vastuvõetavaid lahendusi.
Selleks et olla palju konkreetsem, peame muutma oma idanaabruse rivaalitsevast alast ühiste strateegiate ja projektidega alaks. Ühine strateegia Musta mere piirkonna jaoks võiks hakata vaikselt täiendama meie sünergiat ning meie praegusele lähenemisele rohkem substantsi anda.
Selles kontekstis peame lähenema külmunud konfliktide küsimusele väga ausalt ja avatult ning jätma kõrvale igasugused tabuteemad, otsides lahendust pragmaatilisel alusel.
Peame aitama Venemaal täita ka tema objektiivse vajaduse mitte jääda lõksu võimaliku õlist ja maagaasist sõltuva suurriigina ning saavutama samal ajal oma enda energiaiseseisvuse.
Peame otsima midagi palju loomingulisemat, et leida tõeline koostöö, tehnoloogiline koostöö ja ekspluateerimise koostöö, avades energiaturud.
Peame otsima koos Venemaaga uut üleilmset korraldust või kokkulepet turvalisuse alal. Arvan, et Medvedevi algatust ei tohi kohe tagasi lükata. Mõned leiavad, et see algatus tugineb tagamõttele, millega me leppida ei saa. Teised jälle arvavad, et tagamõtet ei ole ning tegemist on kõigest meie reaktsioonide proovilepanemisega. Mis iganes selle taga ka oleks, meie praegused turvalisuse korraldused pärinevad teistsugustest aegadest ning neid tuleb kaasaegsemaks muuta. Peame vaatama, mis veel paika peab ja neile midagi uut lisama.
Lõpetuseks soovin veel öelda, et me peame kasutama ära uusi transatlantilisi reaktsioone kolmepoolse Venemaa, Ameerika Ühendriikide ja Euroopa vahelise dialoogi avamiseks. Säärasele kolmepoolsele lähenemisele peame mõtlema ka selleks, et olla kindlad, et Venemaa ja Ameerika Ühendriigid ei tee kokkuleppeid ilma meie osalemiseta.
Kristiina Ojuland
fraktsiooni ALDE nimel. - (ET) Proua eesistuja, lugupeetud nõukogu esindaja, lugupeetud komisjoni esindaja! Rääkides ALDE fraktsiooni nimel, tahan ma kindlasti rõhutada seda, et heanaaberlikud ja kahepoolselt kasulikud suhted Euroopa Liidu ja Venemaa vahel on väga olulised. Kuid kindlasti eeldavad niisugused suhted mõlemapoolset head tahet. See oli ka asi, millele president Havel täna pealelõunases kõnes viitas.
Kolleegid, me kõik teame seda, et läbi aegade on Venemaa hinnanud seda partnerit, kes on tugev partner. Ja tänane ettevalmistus nädala pärast toimuvaks tippkohtumiseks Euroopa Liidu poolt tegelikult näitab seda, et kui me tahame, siis me suudame rääkida ühel häälel. Ja see on väga oluline - seda näitab ka meie ettevalmistatud resolutsioon - ja kuulates siin nõukogu ja komisjoni esindajaid, on mul selle üle hea meel. Ning ka Lissaboni lepingu ratifitseerimine, mõistagi, loob sellele suurema ja laiema aluse.
Nüüd aga vaadates Venemaa poolt: tegelikult on Venemaal järgmisel nädalal väga hea võimalus näidata ka enda poolt siirast tahet meiega koostööks, kas või sellistes valdkondades nagu energiajulgeolek või uue raamlepingu ettevalmistamine Euroopa Liidu ja Venemaa vahel või ka, näiteks, Venemaa-poolsed käitumis- või mõtlemismallid WTO suunal. Tõsi, praegu on tulnud vastakaid arvamusi: president Medvedev ja peaminister Putin on andnud erinevaid signaale. Ma väga loodan, et järgmisel nädalal saabub Euroopa Liidu jaoks selles osas selgus, millise suuna siis Venemaa WTO poole võtab. Ja kindlasti Euroopa Liit - ma arvan - peab toetama Venemaad tema liikumisel WTO poole.
Aga väga oluline teema, mida Venemaa saab demonstreerida meiega koostööks, on kindlasti kliimamuutuste alane koostöö ja kokkulepe. See on väga konkreetne asi, see juhtub väga kiiresti, juba detsembris Kopenhaagenis tippkohtumisel, ja see on tõesti koht, kus me saaksime teha kokkuvõtte ja vaadata, kas see koostöö Euroopa Liidu ja Venemaa vahel siis on võimalik või mitte.
Kolleegid, väga palju räägitakse viimasel ajal sellest, et Euroopa Liidu ja Venemaa vahel peaksid suhted olema hulga pragmaatilisemad, ja juba olen minagi kuulnud küsimusi selle kohta, et kas siis Euroopa Liit jätab inimõigused, põhiväärtused ja demokraatia teemad just nagu kõrvale. Ma arvan, et me ei saa seda mitte mingil juhul teha, sest kui me seda teeksime, siis me devalveeriksime kõigepealt iseennast ja Euroopa Liitu tervikuna. Ja inimõiguste tõstatamine ei ole mitte selleks, et Venemaad kuidagi kiusata, nurka suruda või õpetada, vaid inimõiguste tõstatamine on eelkõige Venemaal elavate inimeste huvides, see on lihtsate ja tavaliste kodanike huvides.
Ja murepilved inimõiguste valdkonnas kogunevad tegelikult taas Moskva kohale, sest - nagu te eile kuulsite - arutas põhiseaduskohus surmanuhtluse võimalikku taasrakendamist järgmisest aastast ja liberaalide jaoks on see kindlasti väga karm teema. Head kolleegid, pikemalt ei jõuagi siin mainida, aga kindlasti need külmutatud konfliktid, mida on kavas tõstatada, nendest tuleb kindlasti rääkida.
Werner Schulz
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Austatud juhataja, head kolleegid! Sellel aastal ei tähista me mitte ainult Berliini müüri langemise ja rahumeelse revolutsiooni 20. aastapäeva. 1989. aasta oli ka aasta, mil suri Andrei Sahharov, kes mängis olulist rolli totalitaarse idabloki süsteem langemises. Andrei Sahharov jättis meile ka nõuande, et tema riik vajab mõistmist ja surveavaldamist - rõhutatud surveavaldamist. Kuid ma ei tõlgendaks tänapäeval sõna davlenie survena, vaid pigem rõhutatud toetusena. Seda tegelikult kõikides valdkondades, kus Venemaa liigub moderniseerimise suunas ning kus hakkavad tekkima märgid sotsiaalsest turumajandusest ja õigusriigist.
Venemaa president Medvedev väljendas hiljuti muret oma riigi stagnatsiooni ja probleemide pärast ning palus abi oma jõupingutustele reformi sisseviimisel. Kui see oli tõsiselt mõeldud palve, siis seda me peaksimegi pakkuma. Selle alla kuulub ka Venemaa kaasamine rahvusvahelistesse õiguslikesse raamistikesse, nagu WTO ja energiaharta. Sel põhjusel ei tohi me luua liigseid takistusi. Venemaa peab ka tunnistama, et ei suuda kriisiga üksinda toime tulla.
Kuid nagu Václav Havel täna juba ütles, peavad partnerid teineteisele ka kogu tõe rääkima. Seepärast soovin öelda järgmist: seal kus võltsitakse valimisi, hakkab isegi juhitava demokraatia kontseptsioon künismi tekitama. Sel põhjusel ongi valimiste kontrollimine ülimalt tähtis. Seal, kus mõrvatakse kritiseerivad ajakirjanikud, sureb ka tõde. Me ei muuda midagi oma muutused-kaubavahetuse-kaudu-lähenemisega. Selle asemel peab meie partnerlus Venemaaga tuginema kindlale väärtustest loodud alusele.
Charles Tannock
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud juhataja! Fraktsioon ECR aktsepteerib Venemaad elujõulise majanduspartneri ja ülemaailmse diplomaatilise jõuna, ent see positsioon toob kaasa ka oma vastutused. Esimene selline vastutus on austada oma naabrite, näiteks Ukraina ja Gruusia territoriaalset terviklikkust ning loobuda solvavast "lähisvälismaa” mõistest.
Ajakirjanike ja inimõiguste aktivistide paljusid lahendamata mõrvajuhtumeid arvesse võttes peab astuma konkreetseid samme ka Venemaa inimõiguste ja õigusriigi kaitseks. Inimõiguste rühmitusele Memorial antud Sahharovi auhind näitab nimelt seda, kui tõsiseks me seda küsimust siin parlamendis peame.
Venemaa peab koostööd tegema ka tuumarelvade leviku ärahoidmisel, seda eelkõige Iraani, ning mitte müüma Iraanile S300 raketisüsteemi, vaid demonstreerima selle ohtliku režiimi suhtes solidaarsust Läänega.
Samuti on väga murettekitav nostalgia kasv seoses Nõukogude Liidu ja Staliniga.
Ja viimaks, kuna läheneb talv, ei tohi Venemaal lubada jälle kasutada diplomaatilise relvana tema tegelikku monopoli gaasi tarnimisel Euroopasse. ELi kohustus ühise energiavarustuse kindluse poliitika raames allikaid ja tarnimist mitmekesistada peab kindlasti tugevdama meie positsiooni Venemaaga läbirääkimiste laua taga.
Vladimír Remek
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (CS) Head kolleegid! Ma ei suuda ette kujutada, et ELi esindajad, kes juhinduvad Euroopa Parlamendi kavandatud resolutsioonist, suudaksid Stockholmis mingeid tulemusi saavutada. Kui Venemaa delegatsioonil on samasugused suunised, on tippkohtumine läbikukkumisele määratud. Kas me tahame, et läbirääkimised ELi ja Venemaa vahelisele koostööle kaasa aitaksid? Muidugi tahame! Dokumendis on Venemaad sageli nimetatud ELi oluliseks partneriks. Siiski väljendatakse peaaegu kõike pigem nõudmiste ja tingimuste kui ettepanekutena. Nii näiteks on vastutus Kopenhaageni kliimakonverentsi õnnestumise pärast Venemaale pandud. Sellest hoolimata oli Venemaa see, kes päästis Kyoto protokolli, kui USA seda ratifitseerimast keeldus. Samal ajal teevad Venemaa suhtes võetud ebareaalsed seisukohad meile ülesandeks tegelda meediavabadusega. Kindlasti pole olukord ideaalne. Samas otsustasime me eelmisel täiskogu istungjärgul Itaalia suhtes, head kolleegid, et see oli siseasi. Itaalia on juhtumisi liidu liikmesriik. Mida me siis loodame saavutada Venemaal? Kui Venemaad loetakse oluliseks partneriks, siis peamegi temaga läbirääkimisi sel alusel.
Fiorello Provera
fraktsiooni EFD nimel. - (IT) Austatud juhataja, head kolleegid! Ma jään selle resolutsiooni ettepaneku hääletamisel erapooletuks, kuna pean seda mõnevõrra vastuoluliseks. Tegelikult on ka resolutsioonis tunnistatud, et Venemaa ja Euroopa vaheline koostöö on viimase kümne aasta jooksul tohutult paranenud. Tunnistatakse, et Venemaa on tugevdanud suhteid sellistes valdkondades nagu energia, kaubandus, viisade liberaliseerimine, illegaalse immigratsiooni kontroll, võitlus terrorismiga, kliimamuutus ja välispoliitika, ning sellistes küsimustes nagu Iraani tuumarelvad ning rahusobitamine Kaukaasias ja Lähis-Idas.
Kutsudes üles kõike seda saavutama, kritiseerime me samas resolutsioonis kõvasti Venemaa siseolukorda. Venemaa suhtes valitseb üldine vastumeelsus ja usaldamatus ja see ei ole just tugev alus koostööks, mida taotleme. See ei tähenda, et peaksime sulgema silmad demokraatia ja inimõiguste olukorra suhtes selles riigis, kuid ma usun, et praegusel hetkel on rohkem tarvis toetust ja usaldust, mitte kriitikat, eriti kui tahta inimõiguste olukorra parandamist Venemaal.
Zoltán Balczó
(HU) Seoses ELi-Venemaa suhete teemaga pean nimetama ka tänast ametlikku istungit.
Berliini müür varises kokku 20 aastat tagasi, tehes lõpu nõukogude kommunistlikule diktatuurile. Ungarlased olid selle diktatuuri suurimad ohvrid. Pean mainima kaht täiendavat tõsiasja. Kõigepealt see, et status quo oleks võinud sellisena jätkuda veel aastakümneid, sest ka lääne võimud tahtsid säilitada Teise Maailmasõja järgset olukorda. Teiseks, isegi siis ei võrdunud Nõukogude Liit vene rahvaga, kes samuti kannatas kommunistliku diktatuuri all. On selge, et Venemaa on meie äärmiselt oluline majanduslik ja strateegiline partner.
Euroopa Liit astub välja inimõiguste rikkumiste vastu. Muidugi on õige seda teha. Aga kas selleks on moraalne alus pärast seda, kui see hankis Václav Klausi allkirja Lissaboni lepingule, jättes endiselt kehtima Beneši dekreedi, aktsepteerides selle tagajärjena, et teatavaid inimesi loetakse kollektiivselt süüdi olevaiks?
Viimasel osaistungil arutasime USA-ELi tippkohtumist. Arutelu peamine teema oli: mida peaksime tegema, et Ameerika Ühendriigid meid kasuliku partnerina aktsepteeriks? Praegu tajun ma siin siiski meeleolu: millised tingimused peaksime Venemaale seadma, et saaksime teda usaldusväärse partnerina aktsepteerida? Arvan, et peame püüdma alustada palju tasakaalustatumat koostööd mõlema partneriga, juhul kui me neid partneriteks peame.
Paweł Zalewski
(PL) Austatud juhataja! Lähenev ELi-Venemaa tippkohtumine kinnitab, et Euroopa Liit peab suhteid Venemaaga tõepoolest oluliseks. Selles kontekstis tahaksin juhtida tähelepanu kahele küsimusele, mis on Venemaa ja Euroopa Liidu huvide seisukohast olulised. Need küsimused mõjutavad meie suhteid ning tegelikult määratlevad need.
Ma pean silmas koostööprobleeme energia ja julgeoleku alal. Kui Euroopa Liit ja Venemaa tahavad koos edu saavutada, mis on kindlasti meie eesmärk, siis peame oma seisukoha väga selgelt välja ütlema. Meie vene partnerid teevad seda meisterlikult ja ühetähenduslikult, sest ebaselgus põhjustab arusaamatusi. On oluline, et Euroopa Liit esitaks oma seisukoha täpselt samal viisil.
Kokkulepe, millele Euroopa Parlamendi suurimad poliitilised fraktsioonid seoses resolutsiooni ühisettepanekuga jõudsid ja mis kahtlemata on ka väga hea ettepanek, on samm, mida ma väga kõrgelt hindan. Arvan siiski, et see võiks veel parem olla, kui lisaksime kolmanda muudatusettepaneku, mis rõhutab ELi-Venemaa koostöö tähtsust energiavaldkonnas ning näitab ka alust, millel niisugune koostöö peaks aset leidma. See tähendab, et eriti majandus- ja finantskriisi ajal peaks see koostöö põhinema finantskulude miinimumtasemel hoidmisel, aga ka seda, et paika tuleks panna kõik energiatarnimisega seotud tingimused.
Viimane teema puudutab julgeolekut. Tahaksin öelda paar sõna ettepaneku kohta, mille minu fraktsioon, Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsioon, esitas arutelule, mida peetakse Venemaa-Valgevene sõjaliste õppuste üle. Neid õppusi arvatakse tarvis olevat, et tõrjuda võimalikku rünnakut Lääne-Euroopast, Euroopa Liitu ja NATOsse kuuluvate riikide territooriumilt. Mul oli väga kahju, kui sain teavet, et seda arutelu ettenähtud korras ei toimu ning sel teemal ei hakata kõnelema.
Knut Fleckenstein
(DE) Austatud juhataja, head kolleegid! Eelmised kõnelejad on juba selgelt esile toonud paljud punktid ja probleemid, näiteks inimõiguste olukord. Meie jaoks on tähtis need punktid selgeks teha, sest ainult sellisel juhul saame pidada avameelset ja ausat arutelu. Kui Venemaa arutab praegu taas kord tõsiselt USA mudeli kohase surmanuhtluse kehtestamist, ei saa me jätta sel teemal oma arvamust avaldamata.
Tahan välja tuua kaks lühikest mõtet. Esimene neist on seotud Venemaa astumisega WTOsse ning ma palun kõigest südamest ka nõukogul ja komisjonil seda liitumist nii palju toetada kui vähegi võimalik. Muidugi peab ka Venemaa täitma oma osa, kuid me mõlemad loodame sellele, ja meile mõlemale oleks see hea, kui sellega seotud arengud liiguksid positiivses suunas. Tõsiasi, et Venemaa tahab WTOga ühineda, mitte lihtsalt moodustada koos Valgevene ja Kasahstaniga tolliliitu, on samm õiges suunas.
Mu teine punkt on siiras soov, et me ei laseks teadusuuringute valdkonnas meie koostöö arengut silmist ning sama loodame ka kodanikuühiskonna valdkonnas. Meil on vaja uut tõukejõudu nii kultuurivahetuseks kui ka noorte vahetuseks, ning seda mitte ainult ühes, vaid mõlemas suunas, nagu ütles Michael Gahler. Iga noor inimene, kes selles osaleb, areneb teiste inimeste mõistmises ning saab sõnumitoojaks meie suhete veel positiivsemate arengute kohta. Ma loodan, et hakkame neist ühistest huvidest rohkem rääkima ning ka need aspektid muutuvad tähtsamaks.
Heidi Hautala
(FI) Austatud juhataja! Puudutan väga lühidalt kolme küsimust. Minu arvates tuleks Venemaale endale kasuks mõistmine, et sellel on vaja õigusriigiks muutuda. On väga raske näha, et Venemaa võiks majanduse või ühiskonnana arenema hakata, enne kui see saab sõltumatu kohtusüsteemi. On võimatu ette kujutada, et välismaised ettevõtted tunneksid ennast turvaliselt, investeerides riiki, kus ei ole sõltumatut kohtusüsteemi.
Teiseks tahaksin rõhutada, et Venemaa tuleb panna kinni pidama rahvusvahelistest mängureeglitest. Euroopa Nõukogus on meil probleemiks see, et Venemaa ei ole veel ratifitseerinud protokolli 14, mis tõhustaks Euroopa Inimõiguste Kohtu tegevust, ning meie Balti mere regioonis tahame ka seda, et Venemaa liituks Espoo konventsiooniga, mis puudutab rahvusvaheliste projektide keskkonnamõju hindamist.
Kolmandaks, inimõigused on juba iseenesest olulised. Sain palju julgustust Cecilia Malmströmi sõnavõtust selle kohta, kuidas inimõiguste küsimusi nüüd tippkohtumisel tõstatada tahetakse. Viige sinna inimõiguste üle peetud dialoogi tulemused ja tehke seda täiesti avalikult.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Austatud juhataja! Nädala pärast toimub ELi-Venemaa tippkohtumine. Tahan sellest rääkida päeval, millel on eriline tähtsus mu kodumaale, päeval, mil Poola sai tagasi oma iseseisvuse. Mitte ainult Poola, vaid ka teiste selle piirkonna riikide iseseisvust on alati ähvardanud nõukogude ja seejärel vene imperialism.
Täna me tahame end viimaks vabade rahvaste Euroopas turvaliselt tunda ning seda enam ei tohi me märkamata jätta, kuidas Venemaa üritab oma impeeriumi uuesti üles ehitada ja seda, et see pole impeeriumi kaotamisega kunagi leppinud. Sellepärast ründas Venemaa Gruusiat. Sellepärast viiakse seal läbi tegevust, mis kavatsuste ja eesmärkide põhjal otsustades on Lõuna-Osseetia ja Abhaasia Anschluss. Sellepärast ähvardab ta Ukrainat, sekkub Poola ja Tšehhi Vabariigi raketitõrje kilbi loomisse ning kasutab oma energiaressursse šantažeerimiseks. Sellepärast on midagi sümboolset ja pahaendelist tõsiasjas, et just enne ELi-Venemaa tippkohtumist võttis see riik, kes on praegu Euroopa Liidu eesistuja ja korraldab tippkohtumist - Rootsi - võttis maha oma ökoloogilise veto Nord Streami projektilt. Nord Streamil pole majanduslikult mingit mõtet ja selle ainus eesmärk praktikas on lõhkuda energiasolidaarsuse põhimõte, mis eeldati olevat Lissaboni lepingu üks peamine põhimõte ja ideaal.
Kasutades minu kodumaal populaarsest lausest sõnu, pöördun ma ELi vanade riikide poole: ärge minge seda teed! Ärge ajage asju Venemaaga, kes on uute liikmesriikide vastu poliitiliselt motiveeritud, sest see ähvardab purustada ühtse Euroopa idee.
Anna Rosbach
(DA) Austatud juhataja! Venemaal on trükivabadus ainult nimeliselt, mitte tegelikkuses. Kriitilisi ajakirjanikke hirmutatakse, kiusatakse ja tapetakse. Venemaa on ülemaailmses trükivabaduse nimekirjas 153 kohal - teisisõnu, trükivabadus Venemaal on praegu halvemas seisus kui Valgevenes, Sudaanis ja Zimbabwes. Kas selle eest peaks tõesti auhinna andma? Ja sellele ei tule veel lõppu. Meil on probleem gaasitarnetega Euroopa kodanikele. Sel aastal näeme jälle, kuidas Venemaa ähvardab gaasitarned lõpetada, ning on märke, et edaspidi peame igal talvel selleks võimaluseks valmis olema. Kas on siis tõesti õige Venemaale selle eest auhind anda?
Tahaksin nõukogule ja komisjonile soovitada, et selle asemel, et venelastega kõigest kenasti rääkida, oleks asjakohane kõva häält teha ja öelda, et see on lihtsalt vastuvõetamatu. Mida te siis tegelikult kavatsete ette võtta Venemaa ja ELi suhete negatiivsete arengute osas? Kas kavatsete asjadel lasta lihtsalt omasoodu edasi minna? Kas tahate neid tõepoolest selle negatiivse arengu eest autasustada?
Nick Griffin
Austatud juhataja! Siin kostab lõputut retoorikat sõpruse ja koostöö kohta iga riigiga päikese all, välja arvatud Venemaa. Hiina korraldab Tiibetis genotsiidi. Türgi eitab oma Armeenia holokausti. USA avaldab survet Iraagile ja see omakorda lipitseb USA ees. Aga Venemaa jaoks on meil vaid ülespuhutud ja silmakirjalikud epistlid. See vastuoluline Venemaa-foobia toidab häbiväärselt kaasaegsete Ameerika sõjardite ringkondade uue külma sõja õhutamist.
Muidugi on Venemaa ja selle naabrite vahel mõningaid lokaalseid erinevusi, kuid kas me ei nõustu siis sellega, et järgmise nädala tippkohtumist tuleks kasutada katsena ehitada sildu ja rajada koostööd ida- ja läänepoolse tsivilisatsiooni vahele? Ajaloolistel ja kultuurilistel põhjustel on see kaugelt praktilisem ja turvalisem, kui üritada tekitada ühtsust Euroopa iidse ja igavese vaenlase Türgiga.
Francisco José Millán Mon
(ES) Austatud juhataja! Suhted Venemaaga on väga olulised - see on julgeolekunõukogu alaline liige ja suur sõjaline jõud. Riigiga on vaja koostööd teha, et tegelda Iraani tuumarelva küsimuse, Lähis-Ida probleemi, desarmeerimise, kliimamuutusega jne.
Peale selle on Venemaa Euroopa naaberriik, millega paljudel ELi liikmesriikidel on märkimisväärsed majandussuhted ja mille energiast paljud nendest sõltuvad. See on riik, kellega peame regulaarselt kaks iga-aastast tippkohtumist (mis kindlasti annab hea võimaluse hinnata meie suhete olukorda).
Praegu peame läbirääkimisi uue partnerluslepingu üle, mis tugevdaks koostööd neljas nn ühisruumis. Minu arvates on neist ruumidest kõige olulisem majandus- ja energiaruum: me vajame avatust, selgeid eeskirju, tagatisi investeeringutele ning eelkõige Venemaa ühinemist WTOga.
Seetõttu peaks järgmise nädala tippkohtumine olema võimalus selgitada välja Venemaa kavatsused seoses WTOga ning tagada, et see ei teeks algatusi, mis on sellega sobimatud. Peale selle ei tohiks lubada, et korduks viimaste aastate gaasitarnete kriis, ning uus leping peab sisaldama ka Euroopa energiaharta põhimõtteid, mis, nagu juba öeldud, on leping, millest Moskva kahjuks taganes.
Samamoodi peame jätkama tööd ka ülejäänud kolmes valdkonnas. Nimetasin juba Venemaa tähtsust ülemaailmse tegijana.
Head kolleegid! Me võime koos Venemaaga palju teha, kuid nagu juba öeldud, on neil suhetel üks aspekt, mida me ei tohiks unustada, sest Venemaa on Euroopa riik ja meie naaber. Nimelt peab Venemaa austama inimõigusi ning täitma kohustusi, mida tema liikmelisus Euroopa Nõukogus talle selles suhtes peale paneb.
Üks ELi välispoliitika kõige ilmsemaid läbikukkumisi on ühise poliitika puudumine Venemaa suhtes. Lissaboni lepingu vahenditega saab olema lihtsam luua selline ühine poliitika, aga meil kui liikmesriikidel on tarvis omada tõelist tahet sellise ühispoliitika loomiseks ning mitte seada ka edaspidi prioriteediks kahepoolseid kanaleid Moskvaga, kusjuures meie huvid on ajuti üksteisest avalikult kaugenenud.
Kristian Vigenin
(BG) Austatud juhataja, Benita Ferrero-Waldner, Cecilia Malmström! Ma ei saa oma sõnavõttu alustada, mainimata, et täna tähistasime selles koosolekusaalis Berliini müüri langemise 20. aastapäeva.
Tundus kuidagi, et erilist rõhku pandi sellele, mida oleme kõigi nende aastate jooksul saavutanud, tõsiasjale, et tänu kahekümne aasta tagustele muutustele on Euroopa nüüd ühendatud ning et miskit moodi on jäetud sellesse kaasamata üks riik, mis, kui aus olla, oleks võinud need muutused peatada, kui oleks tahtnud, teisisõnu Nõukogude Liit.
Ütlen seda sellepärast, et minu arvates said need muutused võimalikuks just seetõttu, et Lääs algatas koostööpoliitika Nõukogude Liiduga. Nõukogude Liidu ja tänapäevase Venemaa vahele paralleele tõmbamata tahan öelda, et Benita Ferrero-Waldnerilt ja Cecilia Malmströmilt kuuldu on tänuväärne, sest see sisaldab Venemaaga pragmaatilise partnerluse poliitikat, rõhutades, et on küsimusi, milles Euroopa Liit Venemaad kaasamata edu ei suuda saavutada.
Tahaksin muidugi rõhutada, et oleme kindlasti mures inimõiguste olukorra ja muude küsimuste pärast, näiteks tõsiasi, et Amnesty Internationali hinnangu kohaselt muutub olukord halvemaks: kohalike valimiste tulemusi on võltsitud ning kodanikuorganisatsioonide töös esineb probleeme. Igatahes peame oma lähenemisel Venemaale ühisele seisukohale asuma.
See on järeldus, mille peame tegema viimaste aastate põhjal. Tahan öelda ka seda, et üks probleemidest, mis parlamendi kavandatavast resolutsioonist puudub, on idapartnerlus. Tahaksin, et idapartnerluse küsimusele osutataks läheneval tippkohtumisel erilist tähelepanu, sest see on ainus viis, kuidas saame tagada oma uue poliitika edu.
Paweł Robert Kowal
(PL) Austatud juhataja! Venemaa väärib, et temasse tõsiselt suhtutaks. Arvan, et kui meie partnerid Kremlis voliniku kõnet kuuleksid, siis oleksid nad tema hinnangust EL'i-Venemaa suhetele väga üllatunud.
Meie suhtumises ELi-Venemaa tippkohtumisse puudub see vaprus ja siirus, mida on tarvis, et tegelda tõsiselt ELi ja Venemaa ees praegu seisvate põhiküsimustega. Kui ELis ei ole siirust, kui ainult mõned päevad pärast Lissaboni lepingu lõplikku ratifitseerimist Tšehhi Vabariigis kaotavad sõnad energiasolidaarsusest oma tähenduse ning astutakse jätkuvalt samme põhja gaasijuhtme ehitamiseks, kui meie suhetes puudub tõsine suhtumine energiahartasse või Sarkozy plaani või hiljutistesse Venemaa sõjaväemanöövritesse Poola idapiiril, siis ei saavuta me midagi.
Tahaksin volinikult kuulda üht asja ja palun meile siiralt vastata: millist osa ELi-Venemaa suhetest te peate oma isiklikuks eduks? Kus on meie eduvõimalused selles valdkonnas? Siiruseta ei suuda me midagi üles ehitada.
Andreas Mölzer
(DE) Austatud juhataja, volinik! sõda Gruusias, läbirääkimised gaasi pärast ja Euroopa Liidu suutmatus jõuda kokkuleppele mõistlikult ühtse joone üle, mida võtta suhetes Venemaaga, on jätnud oma jälje.
Samas on Venemaa Euroopa jaoks kahtlemata oluline strateegiline partner ja seda mitte üksnes energiavarustuse mõttes. Varsti näeme, kas uus energiakriiside ärahoidmise memorandum ja Euroopa varase hoiatamise süsteem on väärt seda paberit, millele need kirjutatud on - näeme vähemalt sel juhul, kui tekib uus vaidlus gaasi pärast. Tõsiasi on see, et meie sõltuvust Venemaa gaasist ei ole lihtne lõpetada ning vaevalt Nabucco projekt isegi seda olukorda muudab. Oleks naiivne uskuda, et Teheran ei saa Euroopale survet avaldada.
Ma arvan, et Euroopa Liit peaks ajama Venemaa suhtes mõistlikku ja realistlikku poliitikat. Selleks on tarvis leida tasakaal Euroopa ja Venemaa huvide vahel ning näidata üles respekti Venemaa ajalooliselt tundlike geopoliitiliste küsimuste suhtes. Vastasel korral peame varsti muretsema hakkama mitte ainult kahepoolse jääaja saabumise, vaid ka gaasitüli tõttu Euroopas külmetavate kodanike pärast.
Vytautas Landsbergis
(LT) Ma toetan Paweł Zalewski seisukohta, täpsemalt öeldes muudatusettepanekut 1, kuna see juhib tõsist tähelepanu kahele Euroopa Liidu jaoks olulise tähtsusega küsimusele. Esiteks me ei kiida heaks viisi, kuidas kolmas riik ülbelt ignoreerib ja tõrjub Euroopa Liitu, võrdväärset ja austatud partnerit energiavarustuse kindluse küsimustes, mis on Euroopa Liidu jaoks olulised. Teiseks, me ei kiida heaks Euroopa-vastast vahetegemist, mida kolmas riik Nord Streami gaasijuhtme projektis muidugi rakendab. Me peame vastu seisma lobistidele ning ajuti ka ebaausale Euroopa jagunemisele ega tohi andestada Venemaa ülbust meie vastu, siinkohal mõtlen Euroopa Parlamendi vastu. Me ei tohi lubada Gazpromil - põhilisel Nord Streami osanikul - täielikult ignoreerida meie parlamendi resolutsiooni osa ohtude kohta, mida gaasijuhe endast keskkonnale kujutab.
Probleemiks pole üksnes Balti mere traagiline ökoloogiline seisund, vaid ka meie institutsiooni moraalne olukord. Kui hääletasime siin eelmisel aastal, siis nõudsime, et viidaks läbi keskkonnamõjude hindamine, niisugune hindamine, mis oleks sõltumatu ja mitte juba ette kinni makstud, ja nõudsime, et Balti mere ääres elavatele rahvastele antaks tagatised selleks puhuks, kui peaks toimuma katastroof. Gazprom ei vaevunud Euroopale üldse vastamagi. See on nagu parlamendile näkku sülitamine ja me ei saa vastuseks öelda vaid: "Jah, härra, oli väga mõnus”. Me peame käituma väärikalt ja aupaklikult, ilma et manipuleeriksime või blokeeriksime käesoleval ajal Euroopa Parlamendi liikmete algatatud spetsiaalseid arutelusid Balti mere elukeskkonna probleemide üle. Kui me hirmu tõttu nõustume Balti mere mõrvamisega ning uue Moskva-Berliini piirijoonega meres, millel vene sõjalaevad torujuhet turvavad, siis matame maha oma vaba tuleviku. Tõepoolest, energiast lobisedes müüme maha oma tuleviku.
Hannes Swoboda
(DE) Austatud juhataja! Peame tõepoolest Venemaad tõsiselt võtma, nagu ütles Paweł Robert Kowal, eriti pärast Lissaboni lepingule allakirjutamist, millega seoses on väga huvitav, et president, kes pikka aega keeldus lepingule alla kirjutamast, Václav Klaus, on võtnud Venemaa suhtes eriti kriitikavaba hoiaku. Venemaa tõsiselt võtmine tähendab, et Venemaaga tuleb mõistlikke suhteid ja pragmaatilisi majandussuhteid arendada, kuid see ei tähenda, et me ei peaks Venemaal toimuvate poliitiliste arengute suhtes, eriti inimõiguste probleemide osas kriitilised olema.
Oli väga kahetsusväärne, et avastasime, mis toimus viimaste valimiste ajal, et asjad polnud kaugeltki mitte nii, nagu oleksid pidanud olema. Eelkõige tunneme muidugi muret seoses rünnakutega inimõiguste eest võitlejate vastu. Ma ei taha nende rünnakute pärast Venemaa valitsust süüdistada. Mida ma tahan ja mida me nõuame selles resolutsioonis, mis on üks väga hästi tasakaalustatud, on see, et Venemaa peab nende inimõiguste eest võitlejate kaitsmist tõsiselt võtma. Praegu ta seda ei tee, vähemalt mitte piisaval määral. Peaksime selles suhtes oma tähelepanu koondama pigem president Medvedevile kui peaminister Putinile. Erinevused nende vahel ei pruugi väga suured olla, aga kui keegi neist on mõistlikult valgustatud, positiivse hoiaku võtnud, siis on see kindlasti president Medvedev, ning me peame teda selles tugevdama ja toetama.
Mis puutub energiaküsimusse, siis ka selles osas tuleb meil kujundada väga rahulikud, mõistlikud suhted. Mul pole midagi Nord Streami või South Streami vastu, aga ma ei taha meie gaasivarustuse osas sõltuda mitte kellestki, mitte ühestki riigist. Sellepärast pooldan väga Nabucco torujuhet. Võimaluste arvu suurendamine ja mitmekesistamine - see on gaasivarustuse ühendusteede puhul otsustava tähtsusega tegur, tulgu need siis mitmesuguseid torujuhtmeid mööda nagu Nabucco või vedelgaasina sadamate kaudu. Asi pole ju selles, et kõnealune riik on Venemaa, vaid selles, et Euroopa ei peaks sõltuma mitte kellestki.
Kui me nüüd lisame oma valikusse Ukraina, siis tahaksin näha, et Ukraina poliitikud tunnistavad oma täit vastutust ja teevad investeeringuid, mis on Euroopaga kokku lepitud. Ma tean, et Venemaa kipub tihtipeale olukorda ära kasutama, aga kui Ukraina täidab oma lubadused, siis ei saa Venemaa olukorda ära kasutada, kuna kõnealused investeeringud tehakse Ukrainas.
Elena Băsescu
(RO) Ma tahan resolutsiooni autoreid õnnitleda, sest neil läks korda ühtlustada eri poliitiliste fraktsioonide seisukohad. Stockholmi tippkohtumine pakub meie liikmesriikidele head võimalust demonstreerida, et suudame ühineda. Kuigi kõneleme 23 keeles, võime end väljendada ühel häälel, kui asi puutub meie majanduslike, poliitiliste ja energiahuvide kaitsmisse.
Euroopa Liit peab erilist tähelepanu pöörama energiavarustuse kindlusele, tagades nii püsivad tarned Venemaalt kui ka arendades selliseid alternatiivseid projekte nagu Nabucco ja üleeuroopaline Constanţa - Trieste nafta torujuhe.
Meie, rumeenlaste jaoks tähendab energiavarustuse kindlus turvalisust Musta mere piirkonnas. Lahendamata konfliktid selles piirkonnas võivad Euroopa energiapoliitikat kahjustada.
Samal ajal on meil tarvis asendada hoiakud, mis põhinevad mõjusfääridel, hoiakutega, mis põhinevad usaldusel. Venemaa peab Euroopa Liiduga selles maksimaalset huvi pakkuvas regioonis koostööd tegema. Energiavarustuse kindlusest sõltub ka teatavate Euroopa Liidu arenguks eluliselt tähtsate projektide edenemine.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Austatud juhataja! Meile on väga oluline luua uus partnerlus ja koostöö ELi ja Venemaa vahel. Siiski takistab seda praegu ajalooline vaidlus mõnede ELi liikmesriikide ja Venemaa vahel. Euroopa Liidu ja Venemaa vahelisi suhteid ei tohi selliste ajalooliste vaidluste pantvangis hoida.
Energiasektoris oleme me teineteisest vastastikku sõltuvad, nagu mainis juba ka Hannes Swoboda. Euroopa Liidu ja Venemaa jaoks oleks energiasektoris kokkuleppele jõudmine väga tähtis areng pärast energiahartast loobumist. Väga oluline oleks ka energia otseliini loomine, et Kesk-Euroopa liikmesriigid ei peaks Venemaa ja Ukraina vaheliste tülide tõttu kannatama.
Lõpetuseks, meil on täielik õigus mõista hukka õigusriigi ja inimõiguste põhimõtete rikkumised Venemaal. Tuleb siiski juhtida tähelepanu ka sellistele inimõiguste rikkumistele nagu kodakondsuse andmisest keeldumine 400 000 Lätis elavale venelasele, mis näitab, et Euroopa Liidul on veel palju ära teha ka enda õuel.
Ivo Vajgl
(SL) Ma toetan Cecilia Malmströmi ja Benita Ferrero-Waldneri seisukohti. Arvan, et kui selline ajakava on paika pandud, siis saab Venemaa ja Euroopa Liidu vaheline dialoog mõlemale poolele kasulik olla.
Täna on meil siin pidulik päev olnud: mälestasime Berliini müüri langemist. Mida me aga siiski meelde ei tuletanud, on see, et samal ajal varises Venemaal kokku üks teine oluline müür ja algas üleminekuprotsess, mis veel kestab. Täna on Venemaa parem riik, kui ta oli enne Berliini müüri langemist, ning mõnikord peame seda endale meelde tuletama. Peaksime mõnikord oma olulisele partnerile Venemaale selle eest tunnustust avaldama ning mitte laskma end kaasa haarata üksnes emotsioonidest, mis tulenevad meie enda ajaloost.
Me vajame Venemaad kui ülemaailmset partnerit maailmapoliitikas ning kui partnerit Euroopa Liidu ja Venemaa vahelistes suhetes. See ei tähenda siiski, nagu arvasid mõned kolleegid, et loobume oma põhiväärtustest. Sedasorti juttudeks pole mul aega.
Marek Henryk Migalski
(PL) Austatud juhataja! Tahaksin kõigepealt midagi öelda Benita Ferrero-Waldnerile. Teid ei olnud võib-olla pärastlõunal siin, kui kõneles president Havel. Nagu Kristiina Ojuland ja Martin Schulz, tahaksin minagi viidata president Haveli avaldusele, et Euroopa Liidu kohus on levitada demokraatiat ja austust inimõiguste vastu.
Ka Cecilia Malmström viitas sellele, mille eest tänan teda väga. Te ütlesite, et Euroopa Liit teeb ettevalmistusi tippkohtumiseks Šveitsiga. Te rääkisite kaubandusest, äriettevõtetest, kliimapaketist, kuid unustasite täiesti ära olulised teemad, mis on Euroopa Liidu jaoks võib-olla isegi kõige olulisemad. Minu soov teile, meile ja eelkõige Vene Föderatsiooni kodanikele on see, et EL esindaks sagedamini pigem seisukohta, mille täna visandas Cecilia Malmström, selle seisukoha asemel, mille esitasite teie.
Andrew Henry William Brons
Austatud juhataja! Enne kui hakkame Venemaad inimõiguste rikkumise eest kritiseerima, peaksime vaatlema samasuguseid rikkumisi Euroopa Liidus endas: riikides, kus opositsiooniparteid füüsiliselt rünnatakse, nagu Ungaris, või kus neid ründab valitseva partei miilits, nagu isegi Ühendkuningriigis, või riikides, kus inimesi vägivallatu teisitimõtlemise eest vangi pannakse või poliitilisi parteisid keelustatakse, nagu Belgias.
Me peame juhtima suhteid Venemaaga, lähtudes meie oma liikmesriikide huvidest, ja silmakirjalikud emotsioonipursked lõpetama.
Cecilia Malmström
nõukogu eesistuja. - (SV) Austatud juhataja, tänan teid väga konstruktiivse arutelu eest! Usun, et enamik meist nõustub, et Venemaa on ELi strateegiline partner ja et meie suhted selle riigiga on olulised. See peab olema partnerlus, mis põhineb vastastikusele austusele, meie ühistele kohustustele ja ka väärtustele, mida Euroopa Liit kaitseb, kui tegemist on inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtetega.
Peame selles osas väga selgelt väljenduma ja ma usun, et need, kes mind kritiseerisid, näiteks Anna Rosbach, ei kuulanud arvatavasti mu sissejuhatavat sõnavõttu, sest ütlesin siis väga selgelt, et tunneme muret arengute üle seoses inimõigustega Venemaal. Venemaa on meie oluline naaber. Meil on muidugi palju lahendamata küsimusi ja arvatavasti ei usu keegi meist, et me Stockholmi tippkohtumisel kõik need küsimused lahendame. Siiski on see väärtuslik võimalus kokku saada ja rääkida.
Meil on ühiseid küsimusi, milles suudame ehk lahendusele pisut lähemale jõuda. Need on Lähis-Ida ja Afganistani küsimused ning praegusel hetkel on muidugi väga asjakohane kliimateemaline tippkohtumine Kopenhaagenis. Siis veel finants- ja majanduskriis ning meie ühised kohustused, mis sellega seotud on, samuti meie energia-alased suhted, liitumine WTOga ning mitmesugused välis- ja julgeolekupoliitikaga seotud küsimused. Meil on tarvis koostööd teha, et lahendada konfliktid meie ühisruumis. Tuleb kindlaks teha konkreetsed küsimused, mille puhul mõlemad pooled koostööst kasu saaksid. Peame seda tegema õigel ja austusväärsel moel, loobumata oma väärtustest.
Loodan, et tippkohtumine aitab tugevdada ka meie strateegilist partnerlust ja avab tee meievahelisele konstruktiivsele koostööle. See võiks olla väga positiivne. Olen lugenud resolutsiooni, millele paljud teist viitavad ja mille üle, nagu ma aru saan, te homme hääletama hakkate. Ma arvan, et see on üks äärmiselt hea resolutsioon, ja samuti arvan ma, et on suurepärane, et kokkuvõttes valitseb komisjonis nendes küsimustes suur üksmeel, nagu ka nõukogus ja Euroopa Parlamendis.
Nagu paljud teist juba ütlesid, on meil tarvis kõnelda ühel häälel, kui räägime Venemaaga. Kui me jõuame kokkuleppele ning peame selget ja konstruktiivset dialoogi, on see hea Venemaale, on see hea Euroopa Liidule, ning on hea paljudele asjakohastele küsimustele Euroopa ja maailma maastaabis.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Ühest küljest on Venemaa strateegiline partner, aga see on ka naaber, ning naabrina on asi palju keeerulisem. Arvan siiski, et eelkõige majandusliku ebakindluse ajal on seda enam oluline tagada, et Euroopa ja Venemaa vahelised suhted toimiksid võimalikult tõhusalt, et pakkuda turvalisust, stabiilsust ja hüvangut meie kodanikele, aga ka Venemaa kodanikele. Peame sellepärast oma jõupingutusi kahekordistama, et leida ühine toetuspunkt neis küsimustes, kus meie vaated lahku lähevad, - näiteks inimõiguste või ühise naabruse küsimustes - kuid hoidma ust lahti dialoogile ja arutelule, mis respekteerivad meie erinevusi, ent respekteerivad ka meie ühiseid kohustusi. Selline on, nii-öelda, pealiin.
Lubage mul nüüd rääkida mõnest väga erilisest asjast. Venemaa ühinemine WTOga on ja jääb meile keskse tähtsusega eesmärgiks. Seda öeldes on aeg lahendada mõned küsimused, mis jäävad selles kaubandussuhtes oluliseks. Mõned neist, nagu näiteks tasu Transnistriast ülelendude eest, on meil palju aastaid päevakorral olnud. Neid küsimusi on paljudel tippkohtumistel, kus ma käinud olen, alati nimetatud. Mõned muud küsimused, näiteks kavandatav seadus konteinerite maanteetranspordi piiramiseks, on värskemad ning mina ise ja kõik komisjoni talitused võtame need probleemid Venemaaga rääkides alati üles. Tegelikult oli meil just kohtumine alalises partnerluse nõukogus, aga muidugi võime seda uuesti teha.
Teine küsimus, millest tahan rääkida, on energia. Nagu öeldud, Euroopa Liit ja Venemaa on ka energia valdkonnas tähtsad partnerid. See on vastastikuse sõltuvuse suhe, mis annab mõlemale poolele tugeva motiivi panna meie energiasuhted prognoositavale ja samas tugevale alusele. Seega on äärmiselt oluline kindlustada takistamatud ja katkematud energiatarned Euroopa Liitu, hoides sellega ära hädaolukordade tekkimist või aidates neist üle saada. See on eesmärk, mille kavatseme saavutada näiteks varase hoiatamise süsteemi abil, mida me praegu sisse seame ja mille puhul on oluline teha koostööd Vene Föderatsiooni energiaministeeriumiga. Oleme seda küsimust arutanud ja ma loodan, et saame edasi liikuda.
Ukrainas ja eelkõige gaasitransiidi osas oleme komisjonis teinud Ukraina võimudega, aga ka rahvusvaheliste finantsasutustega koostööd laenupaketi osas, mis likvideeriks makseraskused nii Venemaalt pärit gaasi ladustamisel kui ka Ukraina gaasisektori reformimisel ja moderniseerimisel.
Juuli lõpus saavutati kokkulepe, sillutades sellega teed rahvusvaheliste finantsinstitutsioonide rahalisele abile, mis olenes mitmete tingimuste täitmisest. Me loodame, et see tõepoolest toimib, ning peame ühtlasi kindlustama, et energiasuhetel oleks väga selge ja läbipaistev õiguslik alus. Just seda tahamegi oma uue lepinguga saavutada.
Seoses inimõigustega ütlen, et inimõigustest ma juba rääkisin. Inimõigustest oleme tippkohtumistel rääkinud iga kord. Tahaksin öelda paar sõna surmanuhtluse kohta, sest meie jaoks on see meie ühiste väärtuste kohaselt muidugi vastuvõetamatu. Jah, Venemaa konstitutsioonikohus arutab praegu seda küsimust, kuid räägitakse, et on näha märke, et kohus võiks teha otsuse, et Venemaa on inimõiguste Euroopa konventsiooni protokollile nr 6 alla kirjutamise kaudu seotud, ning seega surmanuhtlust väga tõenäoliselt enam ei kohalda. Loodame siis, et see tõepoolest tõeks saab.
Nagu ma enne juba ütlesin, on Venemaa ÜRO, OSCE ja Euroopa Nõukogu liikmena inimõiguste osas ise väga tähtsaid kohustusi võtnud. Neid on meie ELi-Venemaa inimõiguste konsultatsioonidel alati arutatud. Kuna need 5. novembril Stockholmis just toimusid, ei hakka ma üksikasjadesse laskuma, aga igaüks, kes on informeeritud, teab neid isegi.
Mu viimane punkt on kahtlemata positiivne: noorte teadus- ja tehnoloogiakoostöö. Jah, nagu Knut Fleckenstein ütles, on Euroopa Liidu ja Venemaa noorte vahetuse ja koostöö stimuleerimine meie peamine mure ning me teeme oma programmid sel eesmärgil kättesaadavaks. Need, näiteks TEMPUS ja Erasmus Mundus, on Euroopa Liidu siseselt kasulikuks osutunud, ning see on ka suund, mille uurimist peaksime jätkama.
Selles kontaktis ütlen veel kord, et alustame läbirääkimisi Venemaa ühinemiseks Euroopa Ühenduse teadusuuringute ja tehnika arengu raamprogrammiga. See on ka tohutu majanduspotentsiaaliga valdkond.
Ma mõtlen taas sellele, et meie suhete ulatus on tohutu. On jäänud veel palju sellist, mida tuleb arutada, ning me ei kohtu Venemaaga alati silmast silma, aga me saame alati kõiki küsimusi arutada - ja seda me teeme.
Juhataja
Ma olen kodukorra artikli 110 lõike 2 alusel saanud kuus resolutsiooni ettepanekut.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub homme, neljapäeval, 12. novembril 2009.
Kirjalikud avaldused (artikkel 149)
Sebastian Valentin Bodu  
kirjalikult. - (RO) Talve saabudes ähvardab Euroopat jälle samasugune gaasikriis nagu käesoleva aasta alguses, kui sõltuvus Venemaa gaasist oli ilmsem kui kunagi varem. Peaminister Putin juhtis hiljuti tähelepanu sellele, et tõenäoliselt kordub ka tänavu sama stsenaarium, mis läks käiku eelmisel talvel, ning taas arusaamatuste tõttu Ukrainaga. Selles kontekstis muutub täiesti hädavajalikuks alternatiiv vene gaasile - Nabucco projekt. Gaasitarned Euroopasse ei saa sõltuda Venemaa ja Ukraina vahelistest konfliktidest. Kõik ELi organisatsioonid peavad pakiliselt tegema Nabuccost oma prioriteedi, nagu Euroopa Ülemkogu märtsis tegelikult juba ka otsustas. EL peab Nabucco projektist kõnelema ühel häälel. Venemaa enda huvides on omada ligipääsu Kaspia gaasile ning Euroopa otsusekindel ühisrinne võiks Venemaa sama läbirääkimiste laua taha tuua. Me ei pane projekte omavahel võistlema. Me ei kõnele Nord Streamist kui South Sreami konkurendist. Me kõneleme ühisest huvist alternatiivsete gaasiallikate tagamisel. Viimane, kuid mitte vähem tähtis on see, et Euroopa institutsioonid peavad esitama Venemaale ja Ukrainale karmi nõudmise mitte lasta geopoliitilistest või valimishuvidest põhjustatud uhkustundel ELi elanike ja majanduse turvalisust kahjustada.
András Gyürk
kirjalikult. - (HU) Uued läbirääkimised ELi-Venemaa partnerlus- ja koostöölepingu üle annavad mõlemale poolele hea võimaluse läbi vaadata küsimused, mis määratlevad kõige selgemini nende suhteid. Viimaste aastate sündmusi silmas pidades ei ole kokkusattumus, et läbirääkimiste ajakava peegeldab energiavahetuse kasvavat rolli. Ajakirjanduse põhjal otsustades ei saa me mingil juhul kindlad olla, et me sel aastal pääseme gaasikriisist, mis hakkab juba regulaarseks nähtuseks muutuma. ELi gaasivarustuse direktiiv, mida ei ole veel vastu võetud, ei ole kahjuks midagi väärt, kui ELi liikmesriigid taas kord kinnikeeratud gaasikraani kõrval ärkavad. Nimelt sellepärast peabki EL püüdma teha Venemaa ikka veel ratifitseerimata energiaharta põhimõtteid uue koostöölepingu lahutamatuks osaks. Praegusel hetkel on mõlemad küsimused - energiatransiit ja turulepääs - tulvil vasturääkivusi. Tõepoolest, seni kui Venemaa kasutab avatud turge ja saab enamikus ELi liikmesriikides teha ka investeeringuid, sulgeb see järjekindlalt oma turu Lääne äriühingutele. Energiaharta võib selle vasturääkivuse lahendada. Kirjapandud turupõhimõtted võivad pakkuda hea aluse ka läbirääkimiste jooksul tuleviku pikaajaliste gaasitarnelepingute üle. Kui läbipaistvate suhete loomine ei õnnestu, saab liikmesriike ka tulevikus üksteise vastu välja mängida, sest nad maksavad gaasitarnete eest jätkuvalt eri hinda.
Lena Kolarska-Bobińska  
kirjalikult. - Austatud juhataja! Praegu näeme, kuidas Venemaal võimud kodanikuühiskonda taga kiusavad. Organisatsioone, kelle ainus roll on aidata kaitsta põhilisi kodanikuvabadusi ja inimõigusi, on välja aetud kohtu korraldustega, ametlike lubade andmisest keeldumisega ning Venemaa mõnedes paikades ka nende liikmete mõrvamisega.
Lugesime alles täna raporteid selle kohta, et inimõiguste keskus ja Moskva Helsingi rühm, vanimad inimõiguste organisatsioonid Venemaal, aetakse oma ruumidest välja.
Kuna meie, Euroopa Parlament, kavatseme sel aastal anda Sahharovi auhinna Memoriali fondile, sealhulgas Moskva Helsingi rühma ühele asutajaliikmele Ludmilla Mihhailovna Aleksejevale, siis peame rõhutama, et see parlament, see Euroopa Liit on loodud millekski enamaks kui vaid äriajamiseks ja selle tagamiseks, et gaas võimalikult odavalt meieni jõuaks. Me oleme väärtuste liit, millesse kuuluvad ka kodanikuvabadused, demokraatia, inimõigused ja inimväärikus. Järgmisel nädalal on meie Euroopa liidritel tarvis tippkohtumisel rääkida enamastki kui torujuhtmed ja vabakaubandus. Pole veel aeg lasta Venemaa kodanikuühiskonna küünalt lõpuni põleda. Tänan teid!
Krzysztof Lisek  
kirjalikult. - (PL) Meie jaoks on head suhted ja hea partnerlus Venemaaga väga olulised. Samal ajal tehakse jõupingutusi idapartnerluse arendamiseks, mille eesmärk on aktiveerida ELi suhteid Valgevene, Ukraina, Moldova, Gruusia, Aserbaidžaani ja Armeeniaga. Vaatamata paljudele Euroopa Liidu ja Poola deklaratsioonidele koostöö kohta Vene Föderatsiooniga, teeb mulle muret tõsiasi, et septembris võtsid tuhanded vene sõdurid osa sõjaväe suurõppustest Valgevenes nimetusega Lääs-2009. Nende õppuste eesmärk oli suruda maha fiktiivne Poola rahvusvähemuse mäss. Vene ja Valgevene ühiste sõjaväeõppuste korraldamine eeldusel, et agressoriks on üks Euroopa Liidu liikmesriikidest, on äärmiselt murettekitav. Peale selle üllatab mind, et Euroopa Komisjon ega ELi ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja sellele mingil viisil ei reageerinud. Loodan, et see küsimus võetakse üles läheneval Euroopa Liidu ja Venemaa tippkohtumisel, mis peetakse 18. novembril Stockholmis.
