Prohlášení předsedy
Předseda
Dámy a pánové, rád bych učinil prohlášení u příležitosti pátého Evropského dne obětí terorismu. Je to den, který musí zůstat v naší paměti, a den, kdy si připomínáme všechny nevinné oběti terorismu. Tento víkend byli v hrabství Antrim v Severním Irsku Pravou irskou republikánskou armádou zavražděni dva vojáci a v pondělí byl v hrabství Armagh zastřelen policista. Policista, který byl zabit, byl ženatý a měl děti. Tento barbarský teroristický čin rozdělil další rodinu a způsobil nepředstavitelné utrpení. Včera zemřelo nejméně deset lidí a více než dvacet lidí bylo vážně zraněno v sebevražedném bombovém útoku na jihu Srí Lanky.
Jménem Evropského parlamentu bych rád projevil své rozhořčení nad těmito odpornými útoky na nevinné lidi a vyjádřil hlubokou soustrast rodinám obětí. Navždy zůstanou v našich vzpomínkách.
Dnes bychom zde v Evropském parlamentu rádi hlasitě a jasně vyjádřili svůj odpor vůči nevybíravému násilí terorismu. Naprosto odsuzujeme nesmyslné ničení lidských životů, zabíjení celých rodin jako následek slepého fanatismu, který vede lidi k zabíjení jiných lidských bytostí a k pošlapávání lidské důstojnosti. Terorismus je přímý útok na svobodu, lidská práva a demokracii. Terorismus je pokus nevybíravým násilím zničit hodnoty, které nás v Evropské unii a v rámci našich členských států spojují.
Tyto teroristické činy nás všechny pohoršují. Způsobují nám hlubokou a srdcervoucí bolest, ale nemohou a nedokážou zničit základy demokratické společnosti, která je postavena na našich společných hodnotách.
Terorismus je zločin, který si nezaslouží slitování. Terorismus představuje jedno z největších nebezpečí pro bezpečnost, stabilitu a demokratické hodnoty mezinárodního společenství. Je to přímý útok na naše občany, na nás všechny. Evropský parlament hraje aktivní úlohu v boji proti terorismu a v podpoře obětí teroristických útoků. Nemůžeme dostatečně často opakovat, že pro terorismus neexistuje žádné ospravedlnění. Z toho důvodu musíme nadále společně pokračovat v boji proti terorismu uplatňováním zásad právního státu a využitím veškeré právní moci. Dnes v Evropském parlamentu patří všechny naše myšlenky obětem terorismu bez ohledu na to, kde na světě padly. Chtěli bychom vyjádřit naši solidaritu s nimi. Rád bych vás požádal o tichou připomínku obětí Pravé irské republikánské armády a sebevražedného bombového útoku na Srí Lance.
(Sněmovna povstala a držela minutu ticha)
Dámy a pánové, velký Evropan, Jean Monnet, jeden z duchovních otců evropské integrace, zemřel před třiceti lety, 16. března 1979. U příležitosti 30. výročí jeho smrti bych rád v úvodu tohoto plenárního zasedání Evropského parlamentu krátce uctil a vzdal hold jeho odkazu a životnímu dílu ve věci evropské integrace.
Dnes si připomínáme neocenitelný odkaz muže, který spolu s Robertem Schumanem, jedním ze strůjců příměří mezi Německem a Francií, podnikl první krok k vybudování společenství se společnými osudy založeného na míru, porozumění, demokracii a spolupráci mezi obyvateli Evropy. Nyní, na počátku 21. století, zásady, které Jean Monnet zdůrazňoval, a metody, jež používal k jejich provádění, neztratily nic ze své závažnosti. Naopak, jejich význam je nám všem zřejmý. Hlavní výzvy, které přináší globalizace, hospodářská a finanční krize a globální oteplování, přiměje Evropany, aby ještě těsněji spolupracovali na nalezení účinné obrany našich společných hodnot a našich zájmů ve světě. Jean Monnet by jistě uvítal pokrok dosažený Lisabonskou smlouvou na cestě k demokratické Evropské unii, která je schopna jednat a čelit výzvám 21. století.
A konečně je důležité zmínit, že právě Akční výbor pro Spojené státy evropské založený Jeanem Monnetem mimo jiné navrhl přímé volby do Evropského parlamentu. V posledních třiceti letech od smrti Jeana Monneta, kdy byl vytvořen parlamentní rozměr Evropské unie, se tento sen stal působivou skutečností. My všichni jsme dědici tohoto velkého Evropana, Jeana Monneta, a vliv jeho díla nadále trvá. Jeho důsledkem byly zásadní změny ve vztazích mezi evropskými státy a dosud stále ovlivňuje životy všech našich občanů.
Byl bych rád, kdybychom se u příležitosti 30. výročí úmrtí Jeana Monneta zamysleli nad úkolem, který před námi stojí, a nad našimi závazky do budoucnosti, což znamená zasadit se o pokračování velkého díla sjednocování našeho kontinentu, které započal Jean Monnet.
José Manuel Barroso
Pane předsedo, vážení poslanci, "Mezi různými zeměmi závisí výhody každé z nich na výsledcích jejích vlastních snah, na přínosech získaných ve vztahu k sousedovi a na nesnázích, které na něj dokáže přenést. V našem Společenství je výhodou každé členské země účinek prosperity celku." To řekl Jean Monnet v roce 1954. Jeho slova neztratila nic ze své pravdivosti, spíše naopak.
Letos v březnu si připomínáme, jak právě řekl pan Pöttering, třicáté výročí jeho úmrtí v roce 1979. Proto chci vzdát poctu tomuto duchovnímu otci Evropy, kterého všichni milujeme, tomuto velkému Evropanovi, jehož dědictví nás může dnes v době krize jedině inspirovat.
Nedávno jsme se rozhodli, zároveň u příležitosti padesátého výročí Evropské komise, věnovat hlavní sál Komise památce Jeana Monneta, a to při velmi prostém, ale velmi významném obřadu, na němž jsem měl to potěšení a čest stát nejen vedle předsedy Evropského parlamentu Hans-Gerta Pötteringa, ale také vedle úřadujícího předsedy Evropské rady Nicolase Sarkozyho.
Z toho vidíte, že my v Komisi jsme na ohromné dědictví Jeana Monneta hrdí. Jako první předseda Evropského společenství uhlí a oceli byl vlastně prvním předsedou instituce, jež stála u zrodu naší instituce, Evropské komise - ta se ze všech sil snaží udržovat při životě jeho ideály, jež jsou ideály všech Evropanů, kteří milují mír, demokracii a solidaritu.
(Potlesk)
José Ribeiro e Castro
(PT) Také já chci vzdát poctu Jeanu Monnetovi, ale požádal jsem o slovo proto, abych poblahopřál panu předsedovi k jeho prohlášení o Evropském dnu na památku obětí terorismu. Tento postoj jsme přijali před pěti lety na můj návrh, který Rada schválila na zasedání dne 25. března po tragických útocích v Madridu. Nicméně chci svým vystoupením vyjádřit prosbu. Parlament vždy tento den věrně oslavoval, ten však bohužel dosud nemá takový dosah, jaký by měl mít v rámci evropských institucí a členských států. Domnívám se, že oslava tohoto dne je jedním z našich nejdůležitějších způsobů uctění obětí, jak učinil pan předseda, ale také zvýšení povědomí veřejnosti. Vím, že dnes probíhají nějaké oslavy v Madridu, ale to je téměř vše.
Proto vyzývám Komisi a české předsednictví k zajištění toho, aby se tento den v budoucnu ve všech členských státech vhodně slavil.
