Odpověď Evropské unie na zhoršení situace na východě Demokratické republiky Kongo (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je prohlášení Rady a Komise týkající se odpovědi Evropské unie na zhoršení situace na východě Demokratické republiky Kongo.
Jean-Pierre Jouyet
úřadující předseda Rady. - (FR) Pane předsedající, paní komisařko, milá Benito, dámy a pánové, vím, jak jste znepokojeni, stejně jako my, zhoršující se situací na východě Demokratické republiky Kongo, a vzpomínám si - neboť jsme o této záležitosti už společně jednali - na naše narůstající obavy v době, kdy jsme tuto otázku v říjnu předkládali ve Výboru pro zahraniční záležitosti.
Ministři zahraničních věcí Evropské unie nakonec o tomto problému jednali na zasedání Rady pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy 10. listopadu a předseda tehdy rozhodl odložit tento bod na program příštího zasedání Rady pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy, která se konala 8. prosince za přítomnosti Komise, zastoupené panem Louisem Michelem a paní Benitou Ferrerovou-Waldnerovou.
Je třeba připomenout, že situace na východě Demokratické republiky Kongo se od konce srpna, kdy CNDP vedená vůdcem povstalců Laurentem Nkundou zahájila útok proti konžské armádě, značně zhoršila. Armáda se nedokázala ubránit a tak jediným, kdo chrání civilní obyvatelstvo, jsou příslušníci mírové mise Organizace spojených národů MONUC.
Díky svým úspěchům v boji se povstalci dostali až k branám města Goma, hlavního města provincie severního Kivu, a významně rozšířili svou oblast vlivu v této hraniční provincii s Rwandou. Pokračující krize opět ukazuje na potenciální nestabilitu, způsobenou přítomností všech povstaleckých skupin na východě Demokratické republiky Kongo: nejen CNDP, ale i hutuskými povstalci z FDLR.
Porážka konžské armády rovněž ukazuje, že tato složitá krize nemůže být ukončena vojenskými prostředky a že cesta k udržitelnému uspořádání vyžaduje politické řešení, které bude zahrnovat jak místní, tak regionální subjekty. K tomu se vrátím za okamžik.
V době vrcholící krize během útoku povstaleckých sil Laurenta Nkundy se Evropská unie energicky angažovala, následovaná zbytkem mezinárodního společenství. Určitě si vzpomenete na naléhavý úkol zabránit obsazení města Gomy a pokusit se stabilizovat konflikt. Proto se pan komisař Louis Michel vypravil do regionu, aby mohl osobně zhodnotit situaci na místě. Ve dnech 1. a 2. listopadu jej následoval pan Bernard Kouchner ve funkci úřadujícího předsedy Rady a David Miliband.
Oba ministři vyslali politické výzvy ke zdrženlivosti jak v Kinshase, tak Kigali i Dar es Salaamu. Ministři rovněž navštívili město Gomu jako výraz plné pozornosti, kterou této krizi věnujeme, a s cílem posoudit potřeby vysídlených osob a setkat se s humanitárními organizacemi, neboť civilní obyvatelstvo se opět stává první obětí obnovených bojů.
Tyto boje vedly k vážnému zhoršení humanitární situace. Odhaduje se, že bylo vysídleno dalších 250 000 lidí za velmi dramatických okolností, takže v současnosti se jen v provincii severní Kivu nachází více než milion vysídlených osob. Skupiny povstalců navíc vážným způsobem porušují lidská práva, včetně hromadných poprav, častého sexuálního násilí, odvádění dětských vojáků a rabování, jichž se dopouští jak skupiny povstalců, tak některé složky konžské armády.
Obnovení bojů rovněž zastavilo uplatňování dohod uzavřených v listopadu 2007 mezi Demokratickou republikou Kongo a Rwandou, známých jako proces z Nairobi, který je vám znám a který se zaměřuje na boj proti rwandským hutuským povstalcům z FDLR, sídlících na východě Demokratické republiky Kongo. Dohoda mezi konžskou vládou a konžskými povstaleckými skupinami, včetně CNDP pana Nkundy, z ledna 2008, známá jako Gomský proces, rovněž ztroskotala.
V současnosti je prioritou zabývat se naléhavou humanitární situací a zajistit přístup k vysídleným obyvatelům. Zásadní úlohu sehrává v souladu se svým mandátem MONUC. V současnosti se snaží posílit svá opatření v severním Kivu a my ji povzbuzujeme, aby ve svém úsilí pokračovala. Generální tajemník Organizace spojených národů požaduje pro tuto misi zvláštní zdroje a tuto záležitost, která bude - jak doufáme - rychle uzavřena, začala projednávat Rada bezpečnosti OSN.
S ohledem na naléhavou humanitární situaci posílila Evropská unie významně své úsilí v humanitární oblasti. Řada členských států, stejně jako Komise, významným způsobem přispěla k podpoře činnosti nevládních organizací a agentur Spojených národů, jako je například světový potravinový program a Vysoký komisař pro uprchlíky. Zvláštní opatření, které v současnosti dosahuje výše 43 milionu eur - mám zejména na mysli země jako Spojené království, Belgie a Itálie -, činí z příspěvku Evropy zdaleka největší příspěvek k humanitárnímu úsilí v boji s touto krizí.
Musíme opět v plné síle obnovit proces, který umožní udržitelné řešení problému nezákonných ozbrojených skupin působících na východě Demokratické republiky Kongo, a to všech nezákonných ozbrojených skupin, ať už konžských nebo zahraničních, s vědomím, že neexistuje vojenské řešení krize a že veškerá řešení vyžadují znovuobnovení procesů z Gomy a z Nairobi, o nichž jsme právě hovořili a které představují vhodný rámec pro trvalou stabilizaci situace v této konžské provincii.
V tomto ohledu je nezbytné obnovit dialog a spolupráci mezi Demokratickou republikou Kongo a Rwandou, a rád bych vyslovil uznání činnosti zvláštního zástupce Evropské unie v oblasti afrických Velkých jezer, panu Roelandu Van de Geerovi, v úsilí o obnovení tohoto dialogu. Právě o tyto cíle se mezinárodní společenství a zejména Evropská unie v posledních několika týdnech zasazovaly.
Toto úsilí přineslo první plody zejména ve formě obnovení dialogu mezi Kinshasou a Kigali na ministerské úrovni a uspořádání mezinárodního summitu věnovaného krizi na východě Demokratické republiky Kongo z iniciativy států regionu Velkých jezer a Africké unie 7. listopadu v Nairobi, kterého se zúčastnili zejména prezidenti Konga a Rwandy, Joseph Kabila a Paul Kagame.
Mezi pokroky, kterých se podařilo na tomto summitu docílit, bychom měli zejména upozornit na závazek států regionu vyslat v případě potřeby mírové jednotky na východ Demokratické republiky Kongo a případně ustanovit tým zprostředkovatelů na vysoké úrovni, tvořený bývalým prezidentem Nigerie, panem Obasanjou, a bývalým prezidentem Tanzanie, panem Mkapaou.
Na svém mimořádném zasedání v Johannesburgu 10. listopadu vyjádřilo svou ochotu v případě potřeby vyslat mírové jednotky do východní části Demokratické republiky Kongo i Společenství pro rozvoj jihoafrického regionu SADC. Evropská unie vítá tento závazek afrických států a je nadále rozhodnuta pokračovat ve své spolupráci s OSN, Africkou unií a zeměmi regionu Velkých jezer s cílem dosáhnout řešení této krize. Musíme však jednoznačně prohlásit, že tuto krizi nebude možné vyřešit, pokud nebudou navýšeny finanční prostředky určené na upevnění míru, a to zejména prostředky Spojených národů.
Benita Ferrero-Waldner
členka Komise. - (FR) Pane předsedající, úvodem bych ráda stručně sdělila panu van Buitenenovi, že jeho slova beru na vědomí a že je budu tlumočit svým kolegům, kteří na ně budou zítra nepochybně reagovat.
Pane předsedající, vážení poslanci a pane úřadující předsedo Rady, drahý Jean-Pierre, dnes před vás předstupuji jménem svého kolegy komisaře Louise Michela, který se nemůže zúčastnit tohoto zasedání ze zdravotních důvodů a který mne žádal, abych vám tlumočila jeho omluvu.
Víte, jaký význam připisuje komisař Michel regionu Velkých jezer. Jak už uvedl pan předseda Rady, byl prvním, kdo ve dnech 30. a 31. října v době vrcholící krize odcestoval do Demokratické republiky Kongo a Rwandy ve snaze nalézt řešení situace. Z této stínové diplomatické mise vzešla myšlenka uspořádat konferenci v Nairobi, jejíž praktické výsledky nám dnes dávají naději na překonání krize.
Pokud jde o možnou reakci ze strany Komise, ráda bych vám předložila analýzu situace ze dvou hledisek, i když se jedná o hlediska velmi podobná těm, o nichž hovořil pan předseda Rady.
Za prvé, na humanitární úrovni: mezinárodní společenství včetně Evropské unie se snaží odpovědět na krizi. Komise okamžitě vyčlenila 6,3 milionu EUR pro potřeby řešení nouzové situace. Zůstáváme však nadále ostražití, abychom tuto částku mohli upravit podle vývoje situace; celkově jsou humanitární potřeby v Kivu zajištěny a mezi humanitárními agenturami funguje skutečně dobrá spolupráce.
Komise a členské státy dne 14. listopadu v Marseille společně přislíbily nový příspěvek v celkové výši dalších 43,5 milionu EUR na řešení krize.
Největším problémem však zůstává přístup k civilnímu obyvatelstvu v některých oblastech, kde pokračují boje mezi konžskou armádou, jejími spojenci Mai-Mai a FDLR na jedné straně a CNDP na straně druhé, jelikož žádná ze stran nedodržuje příměří.
Za druhé, na politické a vojenské úrovni: na východě Demokratické republiky Kongo není možné vojenské řešení. Existuje pouze prostor pro vyvážené politické řešení založené na dialogu. Toto doporučení předložily rovněž země regionu na summitu v Nairobi 7. listopadu a především v toto řešení zřejmě doufají povstalci z CNDP a velká část politické reprezentace v Kinshase, jako například národní shromáždění.
Komise je proto se závěry summitu, který uspořádaly hlavy států zemí Velkých jezer, spokojena: konkrétně s rozhodnutím zapojit do řešení krize africkou diplomacii na vysoké úrovni a zavést mechanismy ověřování s cílem umožnit hlavám států v regionu sledovat vývoj a zajistit včasnou reakci.
V tomto ohledu je návštěva, kterou v regionu vykonal pan Obasanjo, velmi povzbudivá. Během této návštěvy obdržel ujištění o možnosti vojenského zásahu ze strany některých zemí regionu a záruky prezidenta Kabily, že Kinshasa bude naslouchat požadavkům CNDP a že je připravena postupovat formou dialogu. Během návštěvy byly rovněž vyslechnuty stížnosti ze strany CNDP a generál Nkunda potvrdil svou připravenost zachovávat příměří a učinit vše, co je v jeho silách, aby usnadnil dodávky humanitární pomoci v oblasti pod jeho kontrolou.
Je proto nezbytné zachovat stávající politický proces a učinit vše, co je v našich silách, abychom zajistili, že prohlášení jednotlivých stran budou uvedena do praxe. Je proto nejvyšší čas začít se zabývat příčinami krize na východě země, které každý zná: přítomnost FDLR, organizované drancování přírodních zdrojů, politická frustrace jednotlivých společenství a menšin, a je potřeba docílit sblížení jednotlivých stanovisek.
V tomto ohledu je proto nezbytné, aby celé mezinárodní společenství podpořilo diplomatické snahy, které se zrodily po summitu v Nairobi, a aby tyto mezinárodní snahy byly koordinovány tak, aby dávaly dostatečný prostor prezidentům Obasanjovi a Mkapaovi pokračovat v jednáních.
Je důležité vyzdvihnout úlohu mise MONUC. Mise MONUC není zodpovědná za zneužívání moci. MONUC ve skutečnosti vykonává důležitou práci navzdory nedostatečným zdrojům, které dostává, a omezením svých pravomocí. Rovněž provádí činnost, kterou by bylo obtížné nahradit, to znamená, že zajišťuje mír namísto vedení války.
Co je však ještě důležitější, je podpořit současné snahy o posílení jejího mandátu ve chvíli, kdy má v nejbližších dnech tuto otázku zvažovat Rada bezpečnosti OSN. Tento mandát by měl být podle našeho názoru rozšířen tak, aby zahrnoval například kontrolu drancování přírodních zdrojů, a zejména, jak uvedl pan předseda Rady, by měly být navýšeny zdroje, které to umožní.
Jürgen Schröder
jménem skupiny PPE-DE. - Pane předsedající, v současnosti čelíme finanční krizi, která se zapíše do učebnic dějepisu. Přitom před několika týdny bylo možné uspořádat setkání skupiny G20, které přineslo konkrétní výsledky, především rozhodnutím použít 2 % HDP na posílení hospodářství a pomoc finančnímu sektoru.
Na druhé straně jsme nedokázali splnit svůj závazek použít 0,7 % HDP na rozvoj. Pokud bychom tak učinili, Demokratická republika Kongo by byla jistě rozvinutější a možná k celému tomuto konfliktu vůbec nemuselo dojít. Vycházejme však z toho, jaká je situace nyní. Nemáme čas projednávat rozvoj pro Kivu: čelíme zde humanitární krizi. Jen za posledních několik týdnů došlo k vysídlení dalších 250 000 lidí. Lidé umírají v přímém či nepřímém důsledku bojů a nemocí, jako je cholera, které se rychle šíří.
Po roce 2005 přijala OSN koncepci odpovědnosti za ochranu civilního obyvatelstva. OSN vyslala do Demokratické republiky Kongo mírové jednotky MONUC. Se svými sedmnácti tisíci vojáky je mise MONUC největší mírovou misí na světě působící v rámci silného mandátu článku 7. Co však mohou jednotky mise MONUC dělat? Kvalita vojáků i vybavení jsou velmi špatné a rozloha Demokratické republiky Kongo je ohromná. Rozhodně proto podporuji požadavky na posílení mise MONUC, reálně vzato však bude trvat měsíce, než k tomuto posílení ve skutečnosti dojde - cenné měsíce, během nichž budou lidé umírat. Z tohoto důvodu navrhuji vyslat krátkodobou evropskou misi na stabilizaci regionu do doby, než budou posílené jednotky mise MONUC schopné provádět operace a než budou rozmístěny v oblasti.
Alain Hutchinson
Pane předsedající, pane úřadující předsedo Rady, paní komisařko, dámy a pánové, během těchto klidných rozprav v této útulné atmosféře bych vám v první řadě rád nastínil scénu, neboť jsem tam v posledních měsících byl třikrát.
V době, kdy vedeme tuto rozpravu, tam dochází k násilí, znásilňování a zabíjení. Tak dnes vypadá každodenní život mnoha občanů žijících v této strašlivé části světa. Podle mě nyní není čas na slova, ale na činy. Tato špinavá válka není podle mého názoru vůbec válkou etnickou, jak se někteří snaží tvrdit; etnické války lze kdykoli rozdmýchat, pokud se to nám Evropanům hodí, protože pokud mluvíme o etnických válkách, znamená to, že Afričané bojují mezi sebou, a to není náš problém. Nikoli, původ války, k níž zde dochází, nalezneme na dně dolů - diamantových dolů, koltanových dolů a zlatých dolů - které, navzdory masakrům, nadále tiše a účinně fungují. Vytěžené nerosty jsou vyváženy před očima jednotek OSN z letiště v Gomě nebo po silnici do Kigali, a činí tak nadále některé lidi velmi bohatými. To je válka.
K ukončení této války bude v první řadě nutné zaměřit se na tuto otázku. Jak lze tyto doly uzavřít a jaká opatření jsou potřebná k zastavení tohoto hanebného obchodu? Můžeme se inspirovat procesy jako například procesem z Kimberley, který byl zaveden v případě diamantů. Domnívám se, že někteří z mých kolegů poslanců o tom zde budou hovořit.
Stručně řečeno, za posledních 10 let - a jelikož toto číslo někteří zpochybňují, ujišťuji vás, že je lze snadno ověřit - bylo v tomto regionu zabito více než 5 milionů Konžanů, buď jako přímé oběti války nebo v důsledku vedlejších škod, jako například nemocí atd., způsobených válkou. Otázku tedy zůstává, komu tato válka vyhovuje a kdo bude mít prospěch z jejího pokračování. Domnívám se, že to je nejdůležitější bod.
Pokud jde o Evropskou unii, já a moje skupina jsme přesvědčení, že existují tři oblasti. Za prvé, musíme podpořit mírové snahy, které probíhají - nikoli jen v posledních týdnech, ale už po delší dobu. Nominovali jsme opata Malu Malu na Sacharovovu cenu, protože tento muž se už dlouhou dobu usilovně snaží nalézt mírové řešení pro tento region. V Gomě se mu podařilo uspořádat setkání nejen CNDP - protože CNDP přišli, odešli, vrátili se, a pak znovu odešli - ale všech povstaleckých hnutí a vlády Demokratické republiky Kongo. To je z mého pohledu velmi důležité. A také je tu proces z Nairobi a nedávný Nairobský summit, o němž hovořila paní komisařka.
Jsem přesvědčen, že musíme podpořit tyto snahy a musíme podpořit našeho komisaře, pana Louise Michela, který, a to říkám jako socialista, i když je liberál, vyvíjí v této oblasti ohromné úsilí.
Za druhé, musíme chránit toto obyvatelstvo za každou cenu. MONUC zde údajně není proto, aby vedl válku, ale aby udržoval mír. Možná, avšak MONUC má mandát na základě článku 7. To není jako v roce 1994 v Kigali, kde se nic nedalo dělat a kde jsme museli bezmocně stát a přihlížet masakrům. Nyní máme článek 7 a mise MONUC má za úkol chránit civilní obyvatelstvo. Avšak civilní obyvatelstvo je v Kongu nadále masakrováno a mise MONUC nemá rozpočet. Před krátkým časem v jedné vesnici, jejíž jméno si právě nemohu vybavit, došlo v Kiwanje v sousedství tábora mise MONUC ke skutečnému masakru.
Mise MONUC musí proto být posílena evropskými jednotkami; to je stanovisko mé skupiny. V každém případě předložíme v tomto smyslu pozměňovací návrh.
Jsem také přesvědčen, a budu to muset říci na závěr velmi rychle, že je samozřejmě zapotřebí přijmout rozhodnutí s cílem zastavit těžbu a obchod s nerostnými surovinami, které jsou v podstatě odpovědné za všechny masakry, k nimž zde dochází.
Thierry Cornillet
Pane předsedající, paní komisařko, tento kout světa je jako prokletý, a jak velmi přesně uvedl Alain Hutchinson, od začátku devadesátých let 20. století zde bylo zabito již přes 5 milionů lidí.
Tato oblast je jako plynová komora - masové vraždy v severním Kivu, Ugandě, Rwandě, Burundi - nikdy to nekončí a každým rokem začíná nové vraždění. Víme, že stejné příčiny mají vždy stejné následky; jedná se o etnické konflikty, protože hranice, které jsme vytyčili, jsou často umělými hranicemi. Je to určitý druh přemrštěného nacionalismu: každý se snaží být malým Napoleonem III. a uskutečnit své mexické dobrodružství, aby se tak zapomnělo na problémy jeho země. Samozřejmě je zde touha po penězích, Alain hovořil o často nesouměřitelném bohatství této oblasti. Rovněž jsme svědky šílenství: jak jinak bychom mohli označit jednání "Lord's Resistance Army" (Armády pánova odporu)?
Co nám tedy zbývá? Rád bych upozornil na činnost pana komisaře Michela, který se touto záležitostí dlouhodobě zabývá. Byli jsme svědky jeho jednání na setkáních v Kigali a Kinshase, která přinesla plody v Nairobi. Rovněž je zde Společenství pro rozvoj jihoafrického regionu SADC a Obasanjo. Měli bychom opět uspořádat velké diplomatické summity. Máme však důvod spoléhat se výhradně na diplomacii? Čelíme zde velmi vážné humanitární situaci.
Ve funkci zpravodaje pro humanitární pomoc tohoto Parlamentu jsem se v Kinshase na začátku listopadu setkal s panem Botswali Lengomou, novým ministrem pro humanitární záležitosti a sociální činnost. Rovněž jsem se setkal s Apollinairem Malu Malu, kterému jsme téměř udělili Sacharovovu cenu a který vede program Amani. Především však nesmíme zapomínat na rozsáhlé humanitární úsilí, které musíme vyvinout.
Co tedy ve skutečnosti děláme? Jsme si jisti, že děláme všechno, co bychom udělat měli? Co dělá mise MONUC? Všechno se zdá v pořádku. 17 000 mužů, z nichž je 6 000 rozmístěno přímo v oblasti, odpovídá síle ozbrojené divize s tanky. Kdo uvěří tomu, že to nestačí na zajištění přístupu k humanitární pomoci, i když jsem si stejně jako vy vědom, jak rozsáhlé je území vyžadující ochranu?
Řešení je proto řešením diplomatickým. Musíme proto podpořit africké řešení za předpokladu, že budeme schopni jej realizovat. Musíme samozřejmě zajistit, aby příměří bylo trvalé a aby byla zajištěna dostupnost humanitární pomoci. Bez této základní podmínky nedokážeme dostat humanitární pomoc na místo určení. Je rovněž třeba zastavit zdroj financování. Není třeba ani zdůrazňovat, že musí být uzavřeny doly, ale rovněž bude patrně zapotřebí zahájit kritiku společností na západě, které nakupují koltan a další nerostné suroviny, čímž umožňují nákup zbraní. Musíme samozřejmě podpořit mírové iniciativy tím, že budeme projevovat soustavný - a nikoli leckdy neurčitý - politický zájem.
Závěrem bych rád vyzval k podstatně silnější vojenské přítomnosti na stabilizaci míru, což je pouze v silách Organizace spojených národů. Podle mého názoru dokáže Evropská unie občas přesvědčit OSN, aby se ujala svých povinností.
Seán Ó Neachtain
jménem skupiny UEN. - (GA) Pane předsedající, situace ve východním regionu Demokratické republiky Kongo se v současnosti každým dnem zhoršuje a mezinárodní společenství je tímto vývojem velmi znepokojeno. V provincii Kivu je vysídleno více než jeden a půl milionu lidí, což ukazuje, o jak závažný problém se jedná.
Podporuji snahy zvláštního zástupce Evropské unie v oblasti afrických Velkých jezer, Roelanda Van de Geera, a bývalého nigerijského prezidenta, pana Obasanjo, kteří vedou intenzivní vyjednávání s politickými a vojenskými skupinami zapojenými do násilných akcí.
Vyzývám Africkou unii k zesílení úsilí s cílem zajistit mír v regionu afrických Velkých jezer.
Vlády Rwandy a Nairobi podepsaly v listopadu 2007 mírovou dohodu ve snaze urovnat nepřátelství mezi oběma zeměmi. Realizace této dohody musí být zajištěna, nejprve však musí být ukončeno násilí.
Evropská unie poskytuje regionu afrických Velkých jezer více prostředků než kterákoli jiná organizace či země na světě. Žádám evropského komisaře pro rozvoj, pana Louise Michela, a Radu, aby vyvíjeli úsilí s cílem ukončit boje a nastolit mír.
Frithjof Schmidt
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Pane předsedající, otřesné boje na východě Konga nejsou pouze občanskou válkou, je to rovněž regionální konflikt, do něhož je zapojena řada sousedních zemí. Týká se rovněž strategických surovin, jako je koltan, který potřebujeme k výrobě našich mobilních telefonů, DVD přehrávačů a počítačů. Jde rovněž o zlato, diamanty, kobalt a vzácné dřevo. Toto jsou hlubší příčiny tohoto konfliktu. Co s tím můžeme a musíme udělat? Jednotky OSN musí být posíleny tak, aby byly schopné plnit své povinnosti v oblasti ochrany civilního obyvatelstva před všemi ozbrojenými skupinami v tomto regionu. Mírová mise Organizace spojených národů v Demokratické republice Kongo (MONUC) musí mít jasnější mandát, lepší vybavení a více pracovníků. Členské státy Evropské unie v posledních letech opakovaně odmítaly prosby o doplnění mise MONUC. Přitom se však ozývá ostrá kritika nedostatků a omylů mise MONUC. Tento stav dvojího standardu je třeba ukončit. Nepotřebujeme bezodkladně značkový vojenský kontingent EU, potřebujeme, aby byla mise MONUC aktivně posílena, a se zájmem shledávám, že tímto směrem se chce vydat i Rada a Komise, což schvaluji.
Dále je třeba uvést, že těžba surovin v Kongu a obchod s nimi musí být přísně sledován, a to v mezinárodním měřítku. Mezinárodní společnosti, které se na tomto obchodu podílejí a mají zisk z těžby surovin v Kongu, musí být sledovány a je třeba přimět je k transparentnosti. Existuje již oficiální panel odborníků OSN o nezákonné těžbě přírodních surovin v Kongu. Tento panel odborníků předložil řadu doporučení, včetně sankcí vůči osobám a podnikům, které se na této nezákonné těžbě podílejí. Evropská unie se musí zasadit o realizaci tohoto doporučení OSN, a to především včetně dovozu do EU - zde je prostor pro přijetí opatření -, protože zde můžeme jednat sami za sebe a můžeme tato doporučení OSN aktivně uplatňovat.
Za třetí, chci uvést, že je třeba zahájit iniciativu k uspořádání mezinárodní konference o africkém regionu Velkých jezer. Pouze politická spolupráce a hospodářská integrace regionu může zajistit dlouhodobý mír. Evropa v tom může a musí sehrát klíčovou úlohu.
Tobias Pflüger
jménem skupiny GUE/NGL. - (DE) Pane předsedající, do této války je fyzicky zapojena celá řada sousedních zemí: především se jedná o přímou účast konžských vládních jednotek, společně s milicemi a angolskou armádou na jedné straně, a generálem Nkundou, tutsijskými vojáky s rwandskou podporou na straně druhé. Je to regionální válka, která nezahrnuje pouze východní Kongo.
Jedna věc je jistá: konžská vláda není doposud připravena vyjednávat přímo s povstalci. V této oblasti je třeba vyvíjet tlak. Je velmi důležité prozkoumat skutečné pozadí tohoto konfliktu. Sám německý spolkový prezident upozornil na skutečnost, že tento konflikt je válkou o suroviny. Ropa, zlato, diamanty, měď, kobalt, koltan, zinek, cín a tak dále zde sehrávají velice významnou úlohu.
Především jde o to, kdo má ve skutečnosti příslušné licence k těžbě těchto surovin. Je třeba přijmout opatření proti těmto společnostem. Rád bych jeden z těchto podniků jmenoval: Gesellschaft für Elektrometallurgie mbh se sídlem v Norimberku je přímým vlastníkem jednoho z dolů, o které se v tomto konfliktu bojuje.
Rád bych se stručně zmínil o úloze mise Organizace spojených národů v Demokratické republice Kongo (MONUC), protože se zdá, že každý v této sněmovně žádá o posílení mise MONUC. Podle toho, co jsem četl, je mise MONUC spíše součástí problému a nikoli jeho řešením, protože samotná mise MONUC popisuje svou situaci jako boj na čtyřech frontách. Úloha mise MONUC by měla být zcela odlišná. Mezitím se od organizace Human Rights Watch dozvídáme, že indičtí a pákistánští vojáci mise MONUC provozují přímý obchod se zbraněmi se zvláštními milicemi a jednoznačně se zapojují do bojů o suroviny. To nesmíme dovolit. Úloha mise MONUC musí být úplně odlišná a naprosto neutrální. Požadovat za této situace posílení mise MONUC není nijak prospěšné.
Rád bych opět připomenul, že Kongo sehrálo již jednou významnou úlohu v předchozí operaci Evropské unie. Tehdy bylo naším úkolem zajistit bezpečnost voleb a do funkce prezidenta byl zvolen pan Kabila - stejný pan Kabila, jehož vojáci v současnosti tvoří významný činitel stupňování bojů. S ohledem na tuto skutečnost bychom měli důkladně prověřit, jakou úlohu ve skutečnosti sehrála EU při uvedení pana Kabily do úřadu. Považuji postupy EU v této oblasti za velmi problematické. To je třeba uvést a pan Kabila a jeho vojáci musí být v tomto ohledu podrobeni jednoznačné kritice.
Zpráva místního dopisovatele deníku Frankfurter Allgemeine, který byl zajat, nabízí velmi poučné čtení. Velmi dobře popisuje průběh vzniku tohoto konfliktu. V jeho článku jsou dobře ukázány vzájemné vazby mezi oficiálními a neoficiálními jednotkami, což samo o sobě ukazuje, že požadovat posílení mise MONUC je zbytečné, protože co je doopravdy potřeba, je pochopit skutečné příčiny konfliktu.
Bastiaan Belder
jménem skupiny IND/DEM. - (NL) Pane předsedající, včera večer jsem měl tu čest hovořit o válce ve východním Kongu přímo s jedním ze zkušených charitativních pracovníků. Zná krizi v severním i jižním Kivu jako své boty. Jeho vyprávění, aniž by chtěl nějak vylepšovat přetrvávající tíživou situaci v regionu, nabízí několik záblesků naděje. Jedním z těchto záblesků je jistě skutečnost, že před více než týdnem zatkla konžská prezidentská stráž ve spolupráci s policií vládní vojáky, kteří se podíleli na rabování. To je jistě nadějné znamení, že konžská vláda začíná uplatňovat zásady právního státu, a tento proces rozhodně vyžaduje povzbuzení a podporu ze strany Evropy.
Dalším zábleskem naděje je skutečnost, že vůdce povstalců Nkunda nebyl doposud schopen pro své mocenské touhy zmobilizovat a naverbovat Tutsije na jihu Kivu. Podle mého zdroje se jedná o kladný projev toho, že Tutsiové se identifikují s konžským státem a civilním obyvatelstvem.
Třetím zábleskem naděje jsou iniciativy náboženského usmíření na místní a provinční úrovni. Těchto projektů se aktivně účastní jak volené orgány, tak tradiční orgány a kmenoví zástupci. Tyto projekty v severním a v jižním Kivu zasluhují dvojí podporu Evropské unie: finanční pomoc a profesionální podporu při řešení konfliktu. Pokud má být humanitární pomoc v obou regionech Kivu účinná, je nezbytně důležité zapojit místní orgány, což zahrnuje obě skupiny místních vůdců, tradiční kmenové zástupce a volené orgány.
Můj kontakt na základě vlastní zkušenosti zdůrazňuje, že navzdory všem válečným konfliktům a i navzdory tomu, že lidé utíkají, jsou tyto existující mocenské struktury nadále účinné, a naléhavě vyzývá, aby byly poskytnuty finanční prostředky zástupům uprchlíků ve vesnicích severního a jižního Kivu, stejně jako samotným obyvatelům vesnic. Ostatně můj zasvěcený zdroj tvrdí: "Pokud máte peníze, můžete si koupit potraviny. Překvapivě se každý den někde koná trh. V Kongu je možné zavést rozdělování peněžních dávek. Nečiní to lidi závislé, protože se mohou sami rozhodnout, jak peníze utratí. Posílíte tím místní hospodářství, které bude stále využíváno. K uskutečnění hladkého průběhu mohou přispět zvolené výbory v jednotlivých vesnicích, které mohou určit, kdo je nejpotřebnější."
S ohledem na tato jednání a uspokojivé snahy ze strany Evropské unie zaměřené na usmíření je budoucnost severního a jižního Kivu a vlastně celého Konga jistá. Rád bych proto z celého srdce požádal Radu, Komisi, Evropský parlament a evropské orgány, aby učinily, co je třeba.
Koenraad Dillen
(NL) Pane předsedající, je zbytečné hovořit o tom, za jak tragickou považujeme zoufalou situaci na východě Konga. Měli bychom mít možnost nazývat věci pravými jmény a samozřejmě pokládat otázky, zda by Evropa a zejména země, jako jsou Francie a Belgie, které mají v tomto regionu zvláště špatnou pověst, měly do situace zasahovat vojensky. Podle mě zní odpověď "nikoli", protože čeho jsme svědky? V Kongu Evropa opět ukázala, jak je rozdělená a slabá a jakou iluzí by bylo domnívat se, že společná zahraniční a bezpečnostní politika je v této fázi uskutečnitelná. Připomeňme si, že Paříž, v současnosti předsedající země Rady, nechala v Německu zatknout předsedu protokolu rwandského prezidenta Kagamy za pokus o vraždu prezidenta Habyarimana v roce 1994. Je považován za jednu ze stran podílejících se na konfliktu. I moje vlastní země, Belgie, je neupřímná, vždyť včera belgický ministr zahraničních věcí, Karel De Gucht, zahrnul kritikou evropského komisaře pro rozvoj a humanitární pomoc, Louise Michela, právě kvůli současné politice ve vztahu ke Kongu. Cituji Karla De Guchta: "Pokud je současná situace v Kongu výsledkem Michelovy politiky, tak to je co říci. Situace nikdy nebyla tak hrozivá jako v současnosti."
Dámy a pánové, tato slova pronesl jeden z komisařových politických spojenců. V této disonanci můžeme pouze uzavřít tím, že ochrana civilního obyvatelstva by především měla být povinností Africké unie s plnou podporou mise OSN v Kongu. Evropa by proto měla učinit vše, aby nemusela vlastní jednotky do tohoto regionu vysílat.
Colm Burke
Pane předsedající, sdílím pocity svých kolegů a vyjadřuji značné znepokojení, pokud jde o nové boje mezi konžskou armádou a znovuožívajícími milicemi v severním Kivu v Demokratické republice Kongo. Rostoucí násilí v severním Kivu vážně zatěžuje mírovou misi OSN (MONUC) působící v této zemi.
Humanitární situace je zvlášť složitá pro více než jeden a půl milionu vnitřně vysídlených osob v provincii Kivu. Činnost Světového potravinového programu a dalších nevládních organizací byla významně omezena násilím a v oblasti se rozmáhají případy krádeží, znásilnění a vražd civilního obyvatelstva jak ze strany vládních, tak ze strany povstaleckých jednotek.
Mise MONUC má podle článku 7 Charty OSN mandát k zajištění ochrany civilního obyvatelstva před bezprostřední hrozbou fyzického násilí, nemá však dostatek potřebných zdrojů a jednotek ke splnění tohoto mandátu. Mezinárodní společenství a Rada bezpečnosti OSN musí posílit misi MONUC materiálním a personálním vybavením potřebným ke splnění jejího poslání. Vzhledem k tomu, že Evropská unie se rozhodla neiniciovat žádné kroky k vytvoření další mise v rámci evropské bezpečnostní a obranné politiky k potlačení pokračujícího stupňování napětí v Demokratické republice Kongo, vyzývám Evropskou unii, aby v nejvyšší možné míře posílila svou spolupráci s misí MONUC.
V současném francouzském návrhu rezoluce Rady bezpečnosti OSN se navrhuje schválení dočasného navýšení počtu vojáků v rámci mise MONUC o 2 785 vojáků. Tímto navýšením bude dosaženo maximálního počtu vojáků a policistů rozmístěných v rámci mise MONUC, která je už v současnosti největší mírovou misí OSN na světě, a více než 20 000 jejích příslušníků bude střežit území o rozloze rovnající se přibližně velikosti západní Evropy.
Naléhavě žádám Radu bezpečnosti OSN, aby o této rezoluci hlasovala co nejdříve, vzhledem k naléhavosti současných událostí v Demokratické republice Kongo. Jsem pobouřen masakry, zločiny proti lidskosti a sexuálním násilím páchaným na ženách a dívkách ve východní provincii Demokratické republiky Kongo a vyzývám všechny příslušné národní a mezinárodní orgány, aby viníky potrestaly.
Ana Maria Gomes
(PT) Hrůzy v provinciích Kivu a neschopnost mezinárodního společenství učinit jim přítrž jsou stejně šokující jako nenasytnost rwandských a konžských představitelů, kteří udržují tuto situaci organizovaného chaosu s cílem zakrýt hrozivé drancování přírodních zdrojů v regionu.
Co může dělat Evropská unie? Co může udělat pro zemi, kde byly a stále jsou různé mise evropské bezpečnostní a obranné politiky a kde by se první demokratické volby nekonaly bez podpory Evropy? Co může udělat pro zemi, která dostává miliony v rámci rozvojové a humanitární pomoci? Co může udělat pro zemi s jedinečným strategickým významem, kde v posledních letech zemřelo 5 milionů lidí v důsledku nejbarbarštějšího násilí?
Evropská unie musí učinit mnohem víc, než je minimum, které schválila od posledního zhoršení vojenské situace. Nestačí zvýšit humanitární pomoc a zahájit diplomatické iniciativy slibující nevím už pokolikáté odzbrojení a deklarace dobré vůle.
Evropská unie musí naléhavě posílit misi MONUC (Mírová mise Organizace spojených národů v Demokratické republice Kongo) a získat zpět svou ztracenou důvěryhodnost a účinnost. K tomu nestačí předkládat rezoluce v Radě bezpečnosti. Evropská unie musí okamžitě navázat spolupráci s DPKO (Odbor pro mírové operace Organizace spojených národů) a zajistit vybavení a v případě potřeby i vojáky, jež pomohou zaplnit mezery v misi MONUC.
Jestliže to postupy v New Yorku a situace na místě budou vyžadovat, nesmí EU vylučovat možnost, že vyšle v krajním případě vojenskou misi v rámci evropské bezpečnostní a obranné politiky. Jsme povinni hájit to, co je ohroženo, konkrétně životy bezbranných civilistů, kteří potřebují okamžitou mezinárodní ochranu.
Už nikdy víc! Musíme brát situaci vážně a nesmíme dopustit, aby se ještě někdy opakovala genocida ve Rwandě nebo masakry v Kongu.
Luca Romagnoli
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, prohlášení Rady a Komise Evropské unie v reakci na vážnou krizi v Kongu jsou jako obvykle pokrytecké a neúčinné. Za Laurentem Nkundou stojí Rwanda a Uganda, země, které měly vždy zájem o tento region, a to do té míry, že se snažily v nedávné minulosti do něj několikrát vtrhnout: podzemní zásoby nerostných surovin na východě Demokratické republiky Kongo jsou příliš velké na to, aby mohly být ponechány v rukou někoho jiného.
Od ledna do nynějška bylo nakoupeno třikrát více zbraní než v roce 2007 a některé z nich ve rwandském sektoru byly určeny pro povstalce Laurenta Nkundu, a výsledky dnes vidíme. Svůj zájem o region Velkých afrických jezer po léta projevuje také Washington zejména prostřednictvím podpory Ugandy a Rwandy. Největší velvyslanectví USA v Africe je v Kampale; v Ugandě ani ve Rwandě se nestane nic bez souhlasu Spojených států.
Náhlý obrat Evropské unie ohledně možnosti vyslání mírové mise do regionu vysílá jako obvykle špatný signál, protože se přednostně soustřeďujeme na diplomacii, jako kdyby diplomacie stačila na to, aby přesvědčila takové lidi, jako je Laurent Nkunda, aby se stáhli. Naše diskuse jsou k ničemu a potom slyšíme, jak komisař Michel téměř vychvaluje pana Nkundu. Pěkně děkuji!
Geoffrey Van Orden
Pane předsedající, všichni rozumíme složitosti stávající děsivé situace na východě Konga, která má etnický základ a původ ve Rwandě, Burundi a Ugandě.
Musí být co nejdříve zahájen proces vyjednávání mezi Rwandou a Demokratickou republikou Kongo. Je třeba okamžitě zastavit palbu a zavést účinná opatření pro dohled nad dodržováním příměří a samozřejmě civilní obyvatelstvo potřebuje ochranu a naléhavou humanitární pomoc.
Mám na paměti nedávné prohlášení stálého zástupce Africké unie v Bruselu, které pronesl v podvýboru Evropského parlamentu pro bezpečnost a obranu, v němž uvedl, že dává přednost tomu, aby si bezpečnostní otázky na svém kontinentu řešili Afričané sami. Jsem proto rád, že se EU nesnaží využít tragédie v Kongu jako příležitosti, jak připevnit svou značku na další tzv. vojenskou operaci EU. Prvotní odpovědnost za vyřešení současné situace musejí převzít především Afričané, musíme jim však poskytnout veškerou možnou pomoc prostřednictvím Africké unie a Organizace Spojených národů.
Zdá se, že v současnosti existují jisté nejasnosti ohledně mandátu, pravidel pro angažování a použití síly ze strany příslušníků mise MONUC. Velitel mise MONUC, generálporučík Vicente Díaz de Villegas, nedávno podal demisi po pouhých sedmi týdnech ve funkci. Jako důvod uvedl osobní důvody, říkám si však, zda se nejednalo o profesionální frustraci.
Je však povzbudivé, že 6. listopadu byla v blízkosti města Goma v rámci mise MONUC rozmístěna tisícičlenná Jihoafrická jednotka. Velitel mise MONUC prohlásil, že mají pokyny v případě nutnosti zahájit palbu. Mise MONUC musí být schopna zasáhnout na ochranu civilního obyvatelstva proti bezprostřední hrozbě násilí. Jednoznačně je zapotřebí výrazně navýšit počet jednotek OSN a Africké unie působících ve východním Kongu a je třeba vědět, odkud pochází - je řada zemí, které by mohly do těchto jednotek přispět, avšak v současnosti tak nečiní.
Pokud Západ nedokáže udělat vše, co je v jeho silách, aby pomohl operacím v Kongu, je tu množství méně šlechetných subjektů, které čekají na svou příležitost.
Genowefa Grabowska
(PL) Pane předsedající, paní komisařko, pane Jouyete, jsem členkou společného parlamentního shromáždění AKT-EU a během posledního zasedání, které se konalo v Kigali ve Rwandě, jsem poslouchala projev prezidenta Paula Kagame, který hovořil o potřebě stabilizovat situaci ve střední Africe. Hovořil o své touze po míru, avšak v Kigali jsem během své návštěvy navštívila muzeum holocaustu, které připomíná smrt milionu Tutsiů, kteří byli zabiti během pouhých tří měsíců - 100 dní. To bylo v roce 1994.
Dočkáme se opakování toho, co se stalo tehdy? To nesmíme dovolit. Domnívám se, že je to naše povinnost. Domnívám se, že Evropská unie musí činit víc. Nevím, zda vyslání dalších jednotek situaci vyřeší. Osobně o tom pochybuji, musíme však zásadním způsobem přezkoumat zdroje financování, které - jak už uvedl můj kolega poslanec - pocházejí z těžby konžských přírodních zdrojů a nesměřují k malým bezejmenným jedincům, ale dostávají se i na evropský trh. To je příčina řešení problému.
Nyní se zaměřme na humanitární situaci, která se jednoznačně dostává mimo kontrolu. To je oblast, kde můžeme sehrát určitou úlohu, a je to oblast, v níž musí Evropská unie učinit vše, aby ochránila 1 600 000 obyvatel, kteří potřebují vodu, potraviny, přikrývky, stany a zdravotní péči. Řešme tento problém.
José Ribeiro e Castro
(PT) Pane úřadující předsedo Rady, paní komisařko, dámy a pánové, v tomto okamžiku se světové velmoci snaží vyřešit problém mezinárodního finančního systému. Snaží se jej dostat pod kontrolu a je už nejvyšší čas. Je snad také nejvyšší čas, aby byl vyřešen i další problém, o kterém hovoříme už celá desetiletí.
Už léta posloucháme příběhy o ostudném drancování přírodních zdrojů. Pokolikáté už slyšíme, tentokrát pro změnu v Kongu, o prolévání lidské krve? Jsem přesvědčen, že je rovněž čas soudit tyto společnosti, zastavit tento hanebný obchod a zmrazit účty s hanebnými zisky z těžby těchto nerostných zdrojů za cenu prolévání krve a utrpení lidí.
Nechápu, proč nejsou tyto společnosti evidovány stejným způsobem, jakým dáváme na černé listiny teroristické organizace. Nechápu, proč není mezinárodní společenství schopné postihnout tyto podnikatele, kteří nejsou v pravém slova smyslu podnikateli, ale jsou ve skutečnosti zločinci, kteří ohrožují regionální světovou bezpečnost.
Naléhavě žádám francouzské předsednictví a Komisi, aby se ujaly vedení mezinárodní iniciativy v tomto ohledu.
Ioan Mircea Paşcu
Pane předsedající, jména jako Lumumba, Mobutu, Chombe, Dag Hammarskjöld a Katanga ovládla mé dětství na konci šedesátých let dvacátého století. Po padesáti letech je Kongo - nyní Demokratická republika Kongo - opět zmítáno vnitřními nepokoji hraničícími s občanskou válkou. Tentokrát však tato válka ve východní části Demokratické republiky Kongo vypukla navzdory značnému úsilí ze strany EU a finančním prostředkům, programům, misím na místě - včetně vojenských misí - a intenzivním diplomatickým snahám.
Současná situace v Demokratické republice Kongo proto není jen další krizí. Je spíše testem schopností a ochoty EU sehrát na mezinárodní úrovni úlohu, kterou si ve světové politice nárokuje, protože tato krize vykazuje všechny prvky, které je Evropská unie podle svého tvrzení schopna zvládat, a odehrává se na kontinentu - v Africe - jehož geohospodářský význam exponenciálně vzrůstá.
Bart Staes
(NL) Pane předsedající, pan Hutchinson zahájil rozpravu prohlášením, že bychom měli přestat mluvit a začít jednat. Domnívám se, že má naprostou pravdu. Dovolte mi, abych připomenul dva základní body této rozpravy.
V první řadě je nejdůležitější realizovat doporučení panelu odborníků OSN o nezákonné těžbě přírodních surovin v Demokratické republice Kongo, stejně jako sankce proti osobám a společnostem, jejichž účast na rabování přírodních zdrojů byla prokázána. Evropská unie musí začít okamžitě jednat.
Za druhé, musíme okamžitě ukončit nezákonnou těžbu a zavést systém sledovatelnosti a prokazování původu zlata, cínové rudy, koltanu, kobaltu, diamantů, pyrochloru a dřeva s cílem ukončit tento krvavý obchod.
Moje přímá otázka na úřadujícího předsedu Rady, pana Jouyeta, a paní komisařku Ferrerovou-Waldnerovou je, jaké iniciativy hodláte vyvíjet v tomto ohledu v příštích několika měsících? Domnívám se, že máme právo tuto otázku položit.
Jim Allister
Pane předsedající, nepovažuji se vůbec za odborníka na vztahy s Kongem ani nemám žádné hotové řešení, vím však jedno: jestliže za posledních 20 let zemřelo 5 milionů lidí, máme všichni důvod ke znepokojení.
Tyto obavy jsou ještě posíleny kritikou ze strany řady nevládních organizací působících v této oblasti. Před několika dny jsem například četl prohlášení Amnesty International - a musím říci, že to není organizace, s níž bych vždy souhlasil - ohledně lidských práv a zejména humanitární tragédie v provincii severní Kivu: "Rada bezpečnosti OSN, Evropská unie a Africká unie jen nečinně přihlížejí. Doposud neposkytly mírovým jednotkám OSN posily a vybavení, které potřebují k účinné ochraně civilního obyvatelstva".
Snažil jsem se v rozpravách nalézt odpověď na tuto kritiku. Musím upřímně říci, že jsem ji neslyšel. Diplomacie je dobrá, diplomacie však sama nenabízí všechny odpovědi.
Jas Gawronski
Pane předsedající, vzhledem k našim hospodářským problémům by bylo snadné zapomenout na problémy Afriky, byla by to však osudná chyba.
Myslím, že bychom měli vyvíjet tlak na Africkou unii, aby si uvědomila vlastní povinnosti v regionu. Pokud má Africká unie mít v budoucnosti váhu jako EU, musí proměnit svá slova v činy - což zjevně nečiní, jako například v případě Zimbabwe. Rovněž bychom neměli váhat a měli bychom podmínit naše dlouhodobé obchodní vztahy a poskytování pomoci zemím, jako je Demokratická republika Kongo, respektováním lidských práv, řádnou správou věcí veřejných a transparentností.
V tomto ohledu doufám, že Komise zopakuje svou podporu iniciativě pro transparentnost těžebního průmyslu.
Anne Van Lancker
(NL) Pane předsedající, pane úřadující předsedo Rady, paní komisařko, po všem, co zde bylo řečeno, bych ráda uvedla toto. Oba jste zdůraznili skutečnost, že tento konflikt nemá vojenské řešení. I když nemohu než s vámi souhlasit, nevidím nic špatného na dohodách z Gomy nebo Nairobi. Není nic špatného na procesu, který je zde oživován, s výjimkou skutečnosti, že dohody nejsou nikdy dodržovány. Je zbytečné dodávat, že Evropa by měla usilovat o silnější a lepší mandát pro misi MONUC a posílení jejích jednotek. Musíme si však položit otázku, zda může být mise MONUC úspěšná, a to i v rámci mandátu podle článku 7, bez zásahu ze strany Evropy? Pane Jouyete, ráda bych se vás zeptala, jaké dobré důvody vedly ministry EU k odmítnutí takového zásahu ze strany Evropy?
Jean-Pierre Jouyet
Pane předsedající, vážení poslanci, paní komisařko Ferrerová-Waldnerová, mnohokrát vám děkuji za tuto zajímavou rozpravu.
Jsme si plně vědomi žádosti ze strany Parlamentu, aby Evropská unie vyslala vojenskou misi do tohoto regionu republiky Kongo. Domnívám se však, že je třeba zdůraznit, že Evropská unie již plní své závazky vůči republice Kongo, především prostřednictvím pomoci Společenství: 50 milionů EUR v roce 2008, a také 6 milionů EUR ve formě bezodkladné pomoci, o nichž hovořila paní Benita Ferrerová-Waldnerová. Máme dvě mise v rámci evropské bezpečnostní a obranné politiky na podporu reformy konžské policie a armády, jejichž nepřipravenost a neúčinnost je, jak jsme viděli v tomto případě, příliš tragická. Evropská unie už navíc zasáhla, a sice v roce 2003 prostřednictvím vojenské mise zvané Artemis. Tehdy však byly jiné podmínky a Evropská unie připravovala půdu pro následný příjezd mise Organizace spojených národů.
Když tedy pomineme klišé, jak můžeme reagovat na tragédii v tomto regionu? Nejrychlejším řešením humanitární krize by bylo posílení stávajících opatření, jinými slovy mise MONUC, prostřednictvím rozšíření mandátu a posílení jejích jednotek. Mám na mysli například Francii, která je připravena se na tomto posílení podílet, protože pokud bychom čekali na vyslání mise Evropské unie, vystavujeme se riziku, že ztratíme příliš mnoho času. Jak víte, Evropská unie má již v současnosti závazky v Čadu a ve Středoafrické republice, takže s rozmístěním jednotek by mohl nastat problém, a mám-li být zcela otevřený, řada států v rámci Rady by v této chvíli nebyla schopná se těchto posílených operací zúčastnit.
Jak už řada předřečníků uvedla, posílení mise MONUC by představovalo výhodu, protože její mandát je založen na článku 7 Charty OSN. Musíme rovněž vzít v úvahu skutečnost, že zastavení útoku generála Nkundy 29. října umožnilo, aby příslušníci mise MONUC zahájili návrat do oblasti. Další fází mise OSN je změna související s příchodem nových elitních jednotek, zejména indických Ghurků, který se očekává tento měsíc. 3 000 mužů se připojí k 17 000 mužů, kteří jsou v oblasti už přítomni, což je výsledek opatření přijatých v Radě bezpečnosti v New Yorku v posledních dnech.
Jak už však řada řečníků uvedla, nemůžeme se soustředit pouze na vojenskou situaci, vzhledem ke zvěrstvům, k nimž docházelo příliš dlouho, je třeba dát přednost politickému řešení, jak ukázaly návštěvy komisaře Michela, Bernarda Kouchnera a Davida Milibanda, s cílem umožnit obnovení kontaktů mezi představiteli jednotlivých stran v regionu. Je třeba dát přednost jednáním uskutečněným v africkém rámci, ať už se jedná o Africkou unii, Společenství pro rozvoj jihoafrického regionu nebo konferenci Velkých jezer k oživení mírového procesu z Gomy a Nairobi.
Z dlouhodobého hlediska musí Evropská unie pomoci republice Kongo s vyzbrojením skutečné armády, protože zde už neexistuje skutečná armáda, armáda je polorozpadlá, s cílem umožnit zajišťovat bezpečnost země, která je rozsáhlá a jejíž kontrola je velmi náročná, a s cílem zabránit dalším humanitárním krizím.
Sdílím postoj těch, kteří prohlásili, že musíme rovněž řešit příčiny konfliktu, a právě to Rada učinila 10. listopadu ve své výzvě k boji proti nezákonné těžbě přírodních zdrojů v regionu zejména ze strany povstaleckých skupin. Měl by být tento úkol sledování boje proti nezákonné těžbě svěřen misi MONUC? Tato otázka je otevřená, ale vzhledem k humanitární krizi, řada z vás tuto skutečnost zdůraznila, musí hlavním úkolem mise MONUC zůstat ochrana civilního obyvatelstva, a jsem přesvědčen, že je důležité, jak už také bylo řečeno, že řešení drancování nerostných surovin je třeba nalézt na regionální úrovni s cílem zastavit těžbu a vývoz těchto surovin do našich zemí.
Závěrem chci poznamenat, že bychom měli skutečně realizovat usnesení ze strany panelu odborníků OSN.
Na tato další hlediska jsem chtěl tuto sněmovnu upozornit.
Benita Ferrero-Waldner
Pane předsedající, vážení poslanci, především jsem přesvědčena, že tato rozprava ukázala, že se všichni shodujeme: v této tragické situaci musíme nyní jednat rychle, velmi rychle.
Pokud jde o vyslání evropských jednotek na východ Demokratické republiky Kongo, jsem přesvědčena, že se ukázalo, že pro všechny země v regionu by mohla být přijatelná pouze evropská mise, jejímž cílem bude výhradně zajištění humanitárního prostoru. To by znamenalo, že všechny strany konfliktu zavedou humanitární příměří, které by umožnilo doručení pomoci obyvatelstvu v blízkosti bojové linie. To si přejí země v regionu Velkých jezer, pro které je zastavení palby a poskytování humanitární pomoci naprostou a okamžitou prioritou.
V této souvislosti rovněž naznačily možné způsoby řešení: politická jednání a především - jak všichni uvádějí - posílení mise MONUC. I když humanitární situace se dostává postupně pod kontrolou, některé členské státy nevylučují možnost vyslání mise v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky. Nebude však přijato žádné rozhodnutí, dokud nebude dosaženo jednomyslné podpory ze strany EU k této otázce a dokud nezaujme postoj Rada bezpečnosti OSN.
Pokud jde o posílení mise MONUC, jsem stejně jako Louis Michel přesvědčena, že je to absolutně nezbytné. MONUC vnáší do tohoto konfliktu konstruktivní a objektivní přístup, nelze však od ní očekávat něco, co není součástí jejího poslání. Mise MONUC musí zajišťovat udržování míru v konkrétním schváleném rámci a nikoli vnucovat mír všem stranám za pomoci vojenských prostředků. Je to poměrně obtížné pochopit, považuji však tento jemný rozdíl za velmi významný.
Na druhou stranu je zřejmé, že vzhledem k velikosti Konga a složitosti problému není mise MONUC dostatečně vybavena - hovořili jste o tom všichni a je to pravda -, a to jak z hlediska prostředků, tak nejspíš ani z hlediska mandátu, proto také považuji žádost generálního tajemníka OSN o více prostředků, a zejména o 3 tisíce dalších vojáků, za jednoznačně opodstatněnou.
Navíc rozšíření mandátu mise MONUC, zejména pokud jde o sledování nezákonné těžby nerostných surovin, které jste označili za skutečný základ války, je velmi důležité, jak už mnozí z nás uvedli, pokud máme mít nějaký vliv na vývoj konfliktu. Jakmile bude znovu nastolen mír, musí mezinárodní společenství tuto otázku prošetřit.
Příklad procesu z Kimberley otevírá možnost hledání nových cest, a pokud jde o praktickou stránku, Komise již uvolnila 75 milionů EUR pro programy na východě Konga na obnovu vládních struktur, jako je soudnictví a policie a obnovení sledování těžby přírodních surovin. Tento program se zavádí do praxe a doufám, že se brzy dočkáme výsledku.
Předsedající
Obdržela jsem šest návrhů usnesení předložených v souladu s čl. 103 odst. 2 jednacího řádu.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve čtvrtek 20. listopadu 2008.
Písemná prohlášení (článek 142)
Alessandro Battilocchio  
písemně. - (IT) Usnesení o republice Kongo představuje jasný závazek Evropské unie vůči této části světa. Tentokrát však naše odpovědnost vyplývá z vážnosti krize a musíme zajistit, aby po slovech následovaly činy. OSN jako vždy přešlapuje na místě. Nechť tedy převezme iniciativu Evropská unie ve snaze zprostředkovat mír mezi jednotlivými stranami konfliktu.
Rád bych poděkoval Komisi za zvláště významný signál vyslaný v posledních týdnech vůči Demokratické republice Kongo: vyčlenění podpory ve výši 75 milionů EUR na program, který je zaměřený na rekonstrukci správních a vládních struktur v zemi, včetně systému soudnictví a policie. Je to zvláště důležitý krok, protože má význam pro budoucnost a začíná řešit otázky, které tvoří jádro tohoto konfliktu: těžba nerostných surovin v Kongu, jež je předmětem krutého a nevybíravého sporu mezi jednotlivými ozbrojenými skupinami.
