Vrh G20 v Pittsburghu (24. in 25. septembra) (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o vrhu G20 v Pittsburghu, ki bo potekal od 24. do 25. septembra 2009.
Cecilia Malmström
predsednica Sveta. - (SV) Gospod predsednik, v veliko čast mi je, da danes tukaj predstavljam švedsko predsedstvo. Predsedstvo in Komisija bosta skupaj predstavljala EU na vrhu G20 v Pittsburghu, ki bo potekal od 24. do 25. septembra. Jutri bomo na izrednem srečanju Sveta v Bruslju pripravili skupno stališče EU. Kot vsi že veste, je svetovna finančna kriza terjala brezprimerne svetovne ukrepe:
Prvič, hitre in ostre ukrepe finančne in monetarne politike za namen podpore finančnemu sektorju in realni ekonomiji. Drugič, usklajevanje svetovnih prizadevanj in oblikovanje vloge G20 kot foruma za takšno usklajevanje, vključno z ukrepi, ki zadevajo ureditev finančnih trgov. Ukrepi finančne in monetarne politike, ki jih je bilo mogoče hitro sprejeti, so bili nujno potrebni za premagovanje najhujših učinkov krize.
Predvidena skupna podpora gospodarstvu EU v letošnjem in naslednjem letu dosega 5 % BDP. Centralne banke so se na krizo odzvale tako, da so obrestne mere ohranile blizu ničle. Danes smo previdno optimistični, da je najhujše, kar zadeva akutne težave finančnega sektorja, že za nami, vendar pa je gospodarski položaj še vedno nestabilen in obstaja precejšnja nevarnost, da se bo nazadovanje še nadaljevalo. Zavedamo se, da bo naraščajoča brezposelnost v prihodnosti predstavljala prevladujočo težavo. Položaj je negotov, vendar bi lahko bil precej slabši.
Usklajevanje in sodelovanje na mednarodni ravni bosta izredno pomembna, če želimo zagotoviti splošno okrevanje in ustvariti razpoloženje za vrnitev dolgoročne, trajnostne rasti na trdnih temeljih. G20 je pri tem igral in bo še naprej igral osrednjo vlogo. Sodeloval bo tudi z mednarodnimi finančnimi ustanovami MDS in Svetovno banko, da bi jim zagotovil zadostna sredstva in dobro delujočo notranjo organizacijo, da bi lahko podprle gospodarsko rast in zagotovile finančno stabilnost po vsem svetu.
Proces G20 je dosegel naslednje pomembne rezultate:
prvič, dobili smo splošno analizo problemov, ki so prizadeli naša gospodarstva. Mogoče se to ne sliši kot velik napredek, vendar je skupen pogled na finančni sektor in dejanske gospodarske težave, ki ležijo v ozadju krize, temeljnega pomena za učinkovite protiukrepe.
Drugič, dosegli smo pravi napredek pri številnih posebnih ukrepih, ki smo jih sprejeli na spomladanskem vrhu v Londonu. Ti vključujejo celovit sveženj spodbud za naša gospodarstva in okrepitev sodelovanja pri nadzoru in ureditvi finančnih trgov. Poleg tega smo Mednarodnemu denarnemu skladu zagotovili zadosti sredstev, da bi lahko izpolnil povpraševanja po posojilih. Sklenili smo tudi, da bomo izboljšali sposobnost mednarodnih finančnih ustanov za pravočasno opozarjanje, če bi se podobne težave pojavile v prihodnosti.
Storiti je treba še veliko, vendar smo dosegli jasen napredek, ki so ga spodbujale usklajene mednarodne zaveze. Menim, da smo v EU, skupaj z drugimi članicami G20, dosegli velik napredek pri številnih osrednjih vprašanjih, ki so ključnega pomena za zagotovitev strateškega odgovora na gospodarsko in finančno krizo. Naša usklajena strategija EU pomeni, da Evropa razpravi ne sledi, temveč jo vodi. Pri oblikovanju svetovnih rešitev so prav naše rešitve tiste, ki izstopajo. Zato predsedstvo vabi voditelje držav ali vlad jutri zvečer na večerjo. S tem želimo nadgraditi uspešno delo, ki smo ga opravili na neformalnem kosilu Ecofina in srečanju finančnih ministrov G20 v Londonu, da bi se dobro pripravili na prihod v Pittsburgh.
Pričakujem, da bosta jutrišnje srečanje in vrh v Pittsburghu ustvarila nadaljnji napredek pri glavnih vprašanjih, ki sem jih omenila, vendar tudi še pri nekaterih drugih. Eno izmed vprašanj, ki so jih odločno postavili številni evropski finančni ministri, je vprašaje vloge, ki jo igrajo sistemi nagrajevanja v finančni stabilnosti. Finančni ministri EU soglašajo, da bi morali prvi postavljati zahteve za učinkovite svetovne standarde, s čimer bi zagotovili, da takšni sistemi nagrajevanja ne bi imeli destabilizacijskega učinka in da bi bila izplačila nagrad primerna uspešnosti. To je pomemben del splošne pobude za zagotovitev večje preglednosti in boljšega nadzora finančnega sektorja in je ključnega pomena, če želimo zagotoviti stabilnost v prihodnosti.
Odbor za finančno stabilnost je prejel prošnjo, da na Vrhu v Pittsburghu poroča o svojem delu na oblikovanju načel za sisteme nagrajevanja. Upam, da bo to poročilo vsebovalo posebne strategije, ki jih bo mogoče izvajati v praksi in ki zagotavljajo, da bodo finančne ustanove uvajale razumne in odgovorne strukture plač in nagrad. Poleg tega upam, da se bomo lahko dogovorili, da bomo še naprej zagotavljali potrebno spodbudo našim gospodarstvom, kolikor bo ta še potrebna, vendar je tudi pomembno, da umaknemo ukrepe, ki niso več potrebni, da bi se lahko po okrevanju vrnili k uravnoteženim javnim financam.
O teh izhodnih strategijah smo začeli šele premišljevati. Njihova oblika in usklajevanje ter način izvajanja bodo izredno pomembni, če želimo doseči uravnoteženo, dolgoročno gospodarsko okrevanje. Naslednji velik izziv je zaposlovanje. Zahtevane ukrepe moramo skrbno načrtovati, obenem pa ohraniti dobro ravnovesje med finančno in strukturno politiko. Prepričana sem, da bomo ponovno izrazili tudi potrebo po ohranitvi nasprotovanja protekcionizmu in zagotovitvi poštene igre na svetovnih trgih. Za to bo potrebno precejšnje usklajevanje finančne ureditve in nadzora, kar pa bo pomembno tudi v zvezi z umikom izrednih ukrepov, sprejetih za namen podpore finančnemu sektorju. Še vedno bodo potrebna obsežna prizadevanja tako na nacionalni ravni kot na ravni EU.
Pogovori o reformi finančnih ustanov se bodo nadaljevali jutri in v Pittsburghu pa tudi vse preostalo leto. Želimo, da bi bile močne, da bi imele dovolj sredstev, prava pooblastila, s političnimi smernicami in vodstvenimi strukturami, ki ustrezno odražajo njihovo sestavo. Te zadeve so kompleksne in povezane, vendar se moramo z njimi nujno spoprijeti, da bi lahko finančne ustanove opravile svoje delo, ki je čedalje pomembnejše.
Na koncu bi želela reči, da močno potrebujemo politično odločnost, če želimo doseči napredek v pogovorih na podnebnem vrhu v Köbenhavnu, ki je pred nami. To je zelo visoka prednostna naloga švedskega predsedstva. Za vse želimo vzpostaviti prave spodbude, da bi ukrepali na področju omejevanja globalnega segrevanja in sprejeli gospodarske strategije, ki bi dale prednost podnebju prijaznemu razvoju.
Naš cilj na vrhu v Pittsburghu je doseči napredek pri smernicah za financiranje ukrepov na področju svetovnega podnebja. Ne morem obljubiti, da bomo dosegli vse, kar si želimo, saj so ta vprašanja skrajno zapletena, vendar pa obljubljam, da bo predsedstvo zastopalo in zagovarjalo stališča EU z vso odgovornostjo. V tem duhu se veselim plodnih razprav z voditelji držav ali vlad jutri zvečer ter dejanskih rezultatov, ki jih svet pričakuje naslednji teden od vrha v Pittsburghu.
(Aplavz)
Joaquín Almunia
Gospod predsednik, gospa Malmström, gospe in gospodje, to je moj prvi nastop pred Parlamentom v njegovem novem zakonodajnem obdobju. Na začetku bi želel čestitati vsem na vaši izvolitvi ali, v mnogih primerih, ponovni izvolitvi. Prepričan sem, da je vsem nam skupen čut za odgovornost pri reševanju enega izmed največjih političnih izzivov naše generacije: kako premagati to globoko gospodarsko in finančno krizo. Povrniti moramo zaupanje in stabilnost za naše državljane, obenem pa povečati njihove možnosti in zagotoviti najvišjo mogočo raven socialne kohezije za vse.
Vprašanje, ki ga bomo naslednji teden reševali na vrhu G20 v Pittsburghu, je osrednji del tega izziva in te skrbi. Prepričan sem, da se bo to isto vprašanje še večkrat ponovilo v naslednjem obdobju in naslednjem zakonodajnem obdobju tega Parlamenta, bodisi v razpravah na vrhovih G20 ali v Evropskem svetu, v vaših razpravah ali v predlogih spodbud, ki jih bo naslednja Komisija predstavila v Parlamentu.
Vrh G20 v Pittsburghu je tretji, ki bo potekal na ravni voditeljev držav ali vlad od zloma bank Lehman Brothers pred enim letom in enim dnem ter začetkom krize takšnih razsežnosti, kakršnih ni bilo že mnoga desetletja.
V luči prvih dveh srečanj G20 na najvišji ravni v Washingtonu lani novembra in v Londonu aprila letos je jasno, da G20 igra odločilno vlogo pri usklajevanju svetovnega odziva na krizo.
Prispevek G20 na razvoj usklajenega odziva je bil ključnega pomena pri izogibanju celo globlje recesije kot je ta, s katero smo soočeni danes. Ključen je bil tudi za postavitev temeljev gospodarskega in finančnega sistema, ki bo v prihodnosti preprečeval, da bi se ponavljali neravnovesja in presežki, ki so nas pripeljali v trenuten položaj.
Evropska unija v tej zvezi igra aktivno in odločilno vlogo pri spodbujanju G20. Kot nas je včeraj v tem Parlamentu spomnil predsednik Barroso, je bil prvi vrh v Washingtonu evropska pobuda, ki sta jo dala francosko predsedstvo in predsednik Sarkozy skupaj s Komisijo. Evropska unija je dala tudi odločilen prispevek v smislu opredelitve velikopoteznih ciljev za dva predhodna vrha in aktivnega sodelovanja pri pripravah za ta vrha, da bi dobili tako izjave o načelih kot tudi dejanske rezultate in zaveze.
Z vsem tem bi morali biti zadovoljni tako Evropejci kot tudi evropske institucije. Razmeroma zadovoljni smo lahko tudi v zvezi z ravnjo usklajevanja med različnimi evropskimi predstavniki na G20: evropskimi državami, ki so članice G20 in se kot takšne udeležujejo srečanj G20, ter predsedstva Evropske unije skupaj s Komisijo, ki predstavlja glas vseh Evropejcev in skupno stališče držav članic.
Vrh v Washingtonu, ki je potekal novembra lani, je glavnim svetovnim gospodarstvom - države G20 predstavljajo približno 90 % svetovnega BDP - ponudil priložnost, da se dogovorijo o načrtih za spodbudo gospodarske dejavnosti v tistem času, lansko jesen, ko so posojila, mednarodna trgovina in naložbe doživele nenaden zastoj zaradi ogromnega finančnega pretresa, ki se je prvič zgodil avgusta 2007 in ki je potem dobil izreden zagon septembra 2008.
Nekaj dni po lanskoletnem vrhu v Washingtonu je Komisija podala predlog Evropskega načrta za oživitev gospodarstva, ki je decembra prejel politično podporo Evropskega sveta. Ta načrt je oblikoval podlago za evropski odziv v obliki fiskalnih politik in politik za spodbujanje povpraševanja prek instrumentov, ki so v rokah nacionalnih vlad in parlamentov ali ki so v rokah samih evropskih institucij.
Na podlagi najnovejših razpoložljivih informacij je napovedano, da bodo te diskrecijske fiskalne spodbude skupaj z delovanjem avtomatičnih stabilizatorjev, ki so zaradi teže naših davkov in sistemov socialnega varstva zelo pomembni v evropskih državah, v obliki prispevka k skupnemu povpraševanju med letoma 2009 in 2010 dodale 5,5 % BDP EU.
Zelo podoben načrt za spodbudo je sprejela tudi nova administracija ZDA. Glede na to, da njihovi avtomatični stabilizatorji niso tako obsežni kot naši v Evropi, skupni znesek neposrednih spodbud in avtomatičnih stabilizatorjev pomeni, da je na obeh straneh Atlantika zagotovljena podobna podpora. Poleg tega so enakovredne fiskalne spodbude sprejele tudi države, kot so Japonska, Kitajska, Kanada in druge članice G20.
Vrh v Londonu je v začetku aprila v tej zvezi vztrajal na potrebi po hitrem začetku izvajanja teh načrtov. Vrh je pozval k tesnem spremljanju teh načrtov in k temu, da jih je po potrebi treba dopolniti z dodatnimi ukrepi. Zdaj lahko potrdimo, da so ti načrti za spodbude skupaj z zelo pomembnimi monetarnimi spodbudami, ki so jih sprejele centralne banke, ter mobilizacijo javnih sredstev za podporo finančnim ustanovam, predvsem bankam, uspele ustaviti, da bi gospodarstvo utonilo v krizi. Poleg tega nam tudi omogočajo, da v letošnji jeseni vidimo prve znake stabilizacije, kar je razvidno iz gospodarskih napovedi, ki sem jih imel priložnost predstaviti pred dvema dnevoma v Bruslju. Prvič v dveh letih te napovedi prejšnjih niso popravile navzdol.
Vendar pa še vedno ne moremo reči, da bi se gospodarska dejavnost lahko ohranila, če bi te spodbude ukinili. Res je tudi, da kljub spodbudam, ki se uporabljajo, obstaja nevarnost novega poslabšanja glede na zaskrbljujočo rast brezposelnosti in do tega trenutka še neodpravljene šibkosti znotraj finančnega sistema.
Zato je bilo eno izmed sporočil, ki so jih finančni ministri G20 sprejeli v zvezi z vrhom v Pittsburghu, ko so se sestali v Londonu v začetku tega meseca, potreba, da se za nekaj časa ohranijo začasni ukrepi podpore, vendar da se potrebe po začetku oblikovanja usklajene izhodne strategije ne sme zanemariti. Ob koncu svojega nastopa se bom k temu še na kratko vrnil.
Prva dva vrha G20 v Washingtonu in Londonu sta bila odločilna tudi v smislu opredelitve svetovnega programa reform v sistemih finančne ureditve in nadzora. Lahko rečemo, da smo priča koreniti spremembi razpoloženja po skoraj treh desetletjih, ki so jim vladali model deregulacije in teorije o domnevni zanesljivosti finančnih trgov.
V Washingtonu so države G20 postavile temelje, določile načela in opredelile program za strožjo in učinkovitejšo ureditev in nadzor finančnih trgov, pri čemer zunaj nadzora, ki ga izvajajo regulativni in nadzorni organi, ne ostajajo nobena področja, proizvodi ali finančni akterji. Ti organi morajo veliko tesneje sodelovati in usklajevati svoje ukrepe, da bi popravili očitno neučinkovitost nacionalnih sistemov nadzora v zvezi z globaliziranimi trgi in finančnimi ustanovami, ki na teh trgih delujejo čezmejno.
Aprila je bilo na vrhu v Londonu opravljeno obsežno delo, da bi se ustvaril dejanski in pomemben napredek pri izvajanju tega programa reform. Vrh G20 v Londonu je sprejel dokončne ukrepe za uresničitev obljub reforme, vse od premišljenih računovodskih pravil, ki veljajo za finančne ustanove, do stroge zahteve po preglednosti v nesodelujočih jurisdikcijah, tj. v davčnih oazah, in vključno z ureditvijo hedge skladov ali drugih finančnih ustanov, organizacijo preglednih trgov izvedenih finančnih instrumentov ter sprejetjem pravil o plačilu vodstvenih uslužbencev v finančnih ustanovah ter gospodarskih subjektov, ki delujejo na trgih.
Na tej podlagi je Evropska unija opravila zelo pomembno nalogo, ne samo pri podpiranju teh sporazumov na ravni G20, temveč tudi pri sami uporabi sporazumov G20. To je v zadnjem letu vključevalo intenzivno regulativno delo. Nekatere izmed teh predlogov sta Parlament in Svet že sprejela. O drugih Parlament in Svet trenutno še razpravljata, Komisija pa do konca leta namerava sprejeti še en niz predlogov, s čimer bo začela naslednji teden, en dan pred vrhom v Pittsburghu, in sicer bo prvi na vrsti predlog o vzpostavitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja ter treh evropskih nadzornih organov na mikro ravni, na podlagi priporočil iz poročila de Larosière, ki sta ga upoštevala tako Svet kot Komisija.
Tudi administracija ZDA je razkrila velikopotezni načrt za finančno reformo, ki ga je predsednik Obama ta teden potrdil kot prednostno nalogo v svojem mandatu. Priznava odgovornost Združenih držav kot prostora, v katerem je kriza nastala in se razvila.
Opredeljeni cilji vrha v Pittsburghu vključujejo preverjanje pozitivnega napredka teh reform in zagotovitev potrebne regulativne konvergence na obeh straneh Atlantika. Investitorji bodo ali bi lahko v prihodnosti vse razlike v zakonodaji uporabili za strategije arbitraže, kar bi lahko še enkrat povzročilo velika izkrivljanja na trgih. Vendar pa mora vrh v Pittsburghu poleg zagotovitve skladnosti s tem, kar je bilo že dogovorjeno, ter spodbujanja izvajanja sprejetih ukrepov poslati tudi jasno politično sporočilo. Jasno je treba izraziti brezpogojno željo vlad, političnih voditeljev, institucij, naših lastnih držav in Evropske unije po vzpostavitvi trdnega zakonodajnega okvira z močno zavezo in odsvetujočim sporočilom. To sporočilo se mora glasiti, da "nihče ne bi smel misliti, da se lahko zdaj, ko smo prestali najhujše obdobje krize, nekdanje prakse, ki so do krize pripeljale, začnejo ponovno izvajati, kot da se ni nič zgodilo."
Javnost pričakuje zagotovila, da se bo od finančnih ustanov in njihovih vodstvenih uslužbencev zahtevalo, da upoštevajo pravila, zlasti v zvezi s plačili, ki jim bodo onemogočila, da bi še enkrat ogrozili finančni sistem in realno ekonomijo v celoti. Treba je povedati, da je Evropska unija v tem popolnoma enotna.
Drugo vprašanje, ki je bilo visoko na dnevnem redu različnih vrhov G20, je reforma mednarodnih finančnih ustanov, kar je že omenila gospa Malmström.
Edino, kar bi želel še dodati, je, da je bil v Londonu storjen izjemno pomemben korak naprej v smislu finančne zmogljivosti teh ustanov, zlasti pa Mednarodnega denarnega sklada (MDS). Njegova posojilna zmogljivost se je povečala za nič manj kot 500 milijard USD, zaradi česar skupna sredstva, ki jih ima MDS na voljo za svoje delovanje, danes znašajo 750 milijard USD. Poleg tega je bilo dogovorjeno, da se med vse države članice MDS sorazmerno z njihovimi kvotami razporedijo posebne pravice črpanja v višini 250 milijard USD. Na koncu je bilo tudi dogovorjeno, da se okrepi tudi finančna zmogljivost MDS, da bi se povečala njena koncesijska posojila najrevnejšim državam. Vse to je že v teku. V šestih mesecih je bil dosežen precej večji napredek kot v teku mnogih let pred tem.
Zato se je Evropska unija seveda strinjala, da ustrezno prispeva k temu povečanju sredstev MDS. Države članice Evropske unije so se dogovorile, da k svojim siceršnjim prispevkom dodajo 125 milijard EUR, sorazmerno s financiranjem novih ciljev.
Voditelji G20 bodo govorili tudi o spremembi zastopanja različnih držav v upravnih organih mednarodnih finančnih ustanov. Države v gospodarskem vzponu in države v razvoju si povsem upravičeno želijo ustreznejšega zastopanja. Evropska unija to željo podpira, vendar jo je treba prenesti v dejanske sporazume. Zaradi tega Evropska komisija - čeprav to ni uradno stališče predsedstva Evropske unije - še naprej trdi, da je skladno z dosedanjim mnenjem tega Parlamenta, najboljše zastopanje Evropske unije v teh organih enotno zastopanje.
Dnevni red vrha v Pittsburghu bo vseboval tudi druga vprašanja: financiranje na področju podnebnih sprememb v pripravi na vrh v Köbenhavnu, potreba po nadaljevanju mednarodnih trgovinskih pogajanj in nepopustljivost pred protekcionističnimi težnjami ter povečana podpora najšibkejšim in najranljivejšim državam pri reševanju te krize. Kot veste, je Komisija prejšnji teden sprejela sporočilo o financiranju na področju podnebnih sprememb.
Dovolite mi, da zaključim z željo, ki je bila izražena na zadnjem srečanju finančnih ministrov G20 in ki bo tudi predmet razprave na vrhu v Pittsburghu: to je potreba po vzpostavitvi temeljev za prihodnji model bolj uravnotežene in trajnostne rasti. To bo v prvi vrsti vključevalo razvoj izhodnih strategij, ki jih ne bo treba začeti izvajati takoj, temveč šele takrat, ko bo to primerno, in sicer na usklajen način. Razlog za to je namreč ta, da razvoj takšnih strategij ni samo ključ do trajnega izhoda iz krize, temveč je obenem tudi pomemben za obetanje srednje- do dolgoročne trajnosti po močnem vplivu krize na javne finance, stopnje brezposelnosti in zmogljivosti rasti naših gospodarstev.
Corien Wortmann-Kool
v imenu skupine PPE. - (NL) Gospod predsednik, gospa ministrica Malmström, gospod komisar Almunia, smo sredi svetovne krize. Imamo finančni sektor, ki deluje na svetovni podlagi, in zato moramo v kar največji možni meri sprejeti zavezujoča pravila za sektor na svetovni podlagi. Zaradi tega je vrh G20 v Pittsburghu tako pomemben, čeprav bi tudi sama Evropska unija morala sprejeti odločilne ukrepe. Prizadevati si je treba predvsem za povrnitev ravnovesja med svobodo in odgovornostjo, vrednotama, ki tvorita podlago našemu socialnemu tržnemu gospodarstvu, kar je jedro volilne platforme v naši Skupini Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov).
Gospod predsednik, vrh G20 je pomemben vrh, kjer bomo potrebovali precej več kot zgolj vizijo - vesela sem, da ste tako rekli tudi sami. To je vrh, na katerem bo treba sprejeti odločitve. To se nanaša na strukturne spremembe pri obvladovanju tveganj, večjo preglednost in boljša pravila za finančni nadzor. Gospod komisar Almunia, rekli ste, da so bili podani predlogi za hedge sklade. Kaj upate, da boste v tem pogledu dosegli na vrhu G20? Močno potrebna je tudi hitra reforma MDS in Svetovne banke in - vesela sem, da sta tako rekla oba - pravočasno je treba oblikovati tudi usklajeno izhodno strategijo, sicer bo ponovno prišlo do novih problemov.
Gospod predsednik, izredno pomembno je, da se zgrešena kultura nagrajevanja reši z zavezujočimi pravili, saj nagrade za kratkoročne dobičke predstavljajo ogromno nevarnost stabilnosti finančnih ustanov. Vendar to ni vse, kajti priča smo precejšnjemu ogorčenju javnosti, in prav zaradi tega je zelo pomembno, da pokažemo, da smo v tem pogledu odločni.
Gospod predsednik, vrh bo uspešen samo, če bodo doseženi zavezujoči sporazumi. Govorila sem o finančni ureditvi, vendar so zelo pomembna vprašanja seveda tudi podnebne spremembe, priprava na uspešen vrh v Köbenhavnu ter boj proti protekcionizmu v interesu delovnih mest. Vi, Evropska unija in mi vsi skupaj moramo v tem smislu odigrati pionirsko vlogo, zato je zelo pomembno, da prepričate države članice, naj združijo moči.
Udo Bullmann
v imenu skupine S&D. - (DE) Gospod predsednik, gospa predsednica Sveta, gospod komisar, gospe in gospodje, najprej in predvsem je treba reči, da v trenutnem gospodarskem položaju ne moremo nadaljevati z dosedanjimi praksami. Na ta način bomo lahko samo počasi okrevali, številke o brezposelnosti pa se bodo tudi v Evropi še naprej močno večale. Zato morate biti drzni. To je najpomembnejše sporočilo, ki ga ta Parlament lahko da delegatom, ki bodo odšli v Pittsburgh. Bodite drzni!
Gospod Almunia, poslušal sem vaš osvežujoč govor, za katerega bi vam želel čestitati. Zdaj morate vse to začeti izvajati v praksi. Dobro je, da začnemo s sistemi nagrajevanja, vendar to ni dovolj. Prestaviti moramo v višjo prestavo povsod tam, kjer so kratkoročni špekulanti na mednarodnem finančnem trgu zaradi napačnih pravil v prednosti pred tistimi, ki želijo dolgoročno vlagati v delovna mesta, proizvode odličnosti ter dolgoročni uspeh svojega podjetja. Prav je, da rečemo, da noben tvegan akter, nobeno tvegano finančno središče ne more obstati brez primerne ureditve, zaradi česar moramo urediti offshore središča, ki s svojimi sumljivimi proizvodi poplavljajo ves svet. To je najpomembnejša naloga, ki si jo moramo zdaj zastaviti.
Prav tako se ne smete bati razprav o fiskalni politiki - to ni prepovedano. Svetovni davek na transakcije, ki koristi dolgoročnim vlagateljem, bi nas v tej razpravi odpeljal naprej. Potrebujemo močno, boljšo uskladitev naše mednarodne, pa tudi evropske, gospodarske politike. Prav je, da premišljujemo o izhodni strategiji, vendar je trenutno celo pomembneje, da ugotovimo, kako bi lahko dali še močnejšo spodbudo gospodarstvu in izboljšali uskladitev naše gospodarske politike.
Sylvie Goulard
v imenu skupine ALDE. - (FR) Gospod predsednik, gospa ministrica, gospod komisar, jasno pozdravljamo vsa prizadevanja, ki ste jih omenili in ki so prav res šla precej daleč, vendar hočemo več. Hočemo, da se formalizirajo številni elementi in zaveze G20. Predvsem bi vas želela opozoriti na vrzel med precej vzpodbudnimi podatki v finančnem sektorju in strahotnimi podatki o brezposelnosti v Evropski uniji. Če bomo imeli dolgoročno brezposelnost, bomo najprej dobili človeško tragedijo, potem pa še javnofinančno breme in prav nobenega upanja za okrevanje s pomočjo potrošnje.
V Skupini zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo se zelo bojimo japonskega scenarija in nekakšne počasne rasti, ki bi lahko trajala nekaj let. Gospa Malmström, zdi se mi, da je na žalost to izkusila tudi vaša država, Švedska. Prosimo, pomagajte nam, da to izkušnjo izkoristimo.
Zame obstajajo tri pomembne naloge. Prvič, še naprej moramo sodelovati na mednarodni ravni in še naprej se moramo boriti proti protekcionizmu ter okrepiti svetovne institucije, kot je MDS. Iz tega se ne moremo izvleči sami. Evropa si mora to sporočilo vbiti v glavo.
Drugič, uspešno moramo uvesti učinkovit nadzor in veliko zahtevnejšo obliko stabilizacije bank. V zvezi s tem bi se morali paziti promocijskih potez G20. Obstajajo vodstvene pristojnosti, vendar pa je treba opraviti delo tudi na zakonodajni ravni; predloge Komisije o nadzoru, gospod Almunia, razumemo kot korak v pravo smer, vendar pa niso dovolj. Na koncu si želimo več evropskih subjektov. Nato bomo po mojem mnenju morali premisliti o skupnih strategijah za izhod iz krize ob sočasni ohranitvi evra, pri čemer bo treba zagotoviti, da primanjkljaji ne bodo pritisnili na skupno monetarno disciplino.
Na koncu bi se želela zahvaliti gospodu komisarju Almunii, ki je rekel, da je podpiral Evropsko unijo kot telo, ki sprejema stališča v mednarodnih institucijah, s čimer zagovarja metodo Skupnosti. Zanašamo se na vas, da boste zagotovili, da se ne bo slišal samo glas velikih držav, temveč da se bo zagovarjala celotna Evropska unija in celoten notranji trg.
Sven Giegold
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospod predsednik, zahvaljujem se komisarju za njegov govor. Skrbi pa me nekaj stvari. Prva je ta, da je Odbor za razvoj v tem Parlamentu pripravil predlog resolucije. Navajal bom iz tega predloga. "Z veliko zaskrbljenostjo ugotavlja, da je kriza že terjala večje človeške žrtve in ima usodne posledice za ranljive ljudi v najrevnejših državah, saj bo stopnja brezposelnosti predvidoma porasla za 23 milijonov, samo v letu 2009 po do 90 milijonov več skrajno revnih ljudi, ogroženo je zdravljenje 1,7 milijona ljudi z zdravili, ki rešujejo življenje, in v povprečju naj bi med letoma 2009 in 2015 na leto umrlo od 200 000 do 400 000 več dojenčkov".
Na žalost predlog ni bil sprejet, čeprav so pri njegovi sestavi sodelovale vse skupine v tem Parlamentu. To močno obžalujemo in mislimo, da je škoda, da ta Parlament ni bil sposoben pripraviti resolucije o G20 o razvojnih vprašanjih.
Veliko vprašanje je, kako financirati posledice krize; nemški minister za finance je skupaj s kanclerko predlagal, da naj G20 razpravlja o možnosti svetovnega davka na transakcije. Zato sprašujem Komisijo in tudi predsedstvo Sveta: ali ta predlog podpirate?
Drugo vprašanje se nanaša na davčne oaze. G20 ga želi reševati na podlagi izmenjave informacij pri vsakem posameznem primeru. Vemo, da to ne bo delovalo. Odbor za razvoj je predlagal sistem poročanja na osnovi posamezne države da bi čeznacionalne korporacije morale odgovoriti s poročili na enaki osnovi. Predlagamo, da se uvede avtomatična izmenjava informacij, da bi njihov pretok med različnimi državami dejansko potekal.
Svetovni finančni sistem mora biti pregleden. Zanima nas tudi, kakšno je vaše stališče o teh konkretnih predlogih za izhod iz krize in financiranje posledic.
Kay Swinburne
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, zahvaljujem se za vaše besede, ki smo jih slišali danes zjutraj. Še posebej sem bila vesela besede gospe Malmström o tem, da se morajo predstavniki na vrhu G20 v Pittsburghu dogovoriti o pomembni uskladitvi pri neprekinjeni podpori ukrepom spodbude, pri opustitvi teh ukrepov podpore, ko je to primerno, in pri odločnih usklajenih prizadevanjih na področju prihodnje ureditve.
Vendar pa so v ozadju tega vrha države, ki porabljajo na milijarde dolarjev za finančne injekcije in pakete spodbud, v dveh največjih svetovnih gospodarstvih pa smo priča nekaterim protekcionističnim ukrepom, zlasti na področju pnevmatik in perutnine; priča smo tudi dvema najbolj zapletenima zakonodajnima strukturama na svetu, tj. EU in ZDA, ki si prizadevata za popolno obnovo svojih finančnih sistemov. Zato upam, da bodo glavna tema razprave pomembna vprašanja o načinu uskladitve finančnih storitev, predvsem v tem času, ko nekatere države kažejo zgodnje znake izhoda iz tega obdobja negativne rasti, in da se ne boste ukvarjali z nadzorom nad nagrajevanjem bankirjev.
Ta vrh bi se moral osredotočiti na to, kako doseči skupen zakonodajni okvir v skupnem časovnem okviru, da bi se izognili ustvarjanju priložnosti za konkurenčno prednost posameznih držav ali priložnosti regulatorne arbitraže za špekulativno trgovino. V finančni ureditvi ne bo prostora za prednost prvih na trgu. Svetoven, usklajen pristop je edini, ki bo prinesel koristi podjetjem, ki želijo zbrati sredstva v Walesu, EU in širše.
Če moja podjetja iz Walesa ne morejo dobiti dostopa do sredstev iz ZDA, če bodo banke, na katere se zanašajo, zahtevale toliko kapitala, da bodo davkoplačevalci iz EU morali še bolj tvegati, se nam ne bo nihče zahvalil, da smo se najprej lotili preobremenjujoče ureditve. Moja prošnja je torej, naj se svetoven, usklajen pristop sprejema ves čas in naj se ohranja, da bi se v prihodnosti vsem našim podjetjem v Walesu, EU in širše, zagotovil dostop do kapitala.
Miguel Portas
v imenu skupine GUE/NGL. - (PT) Na Portugalskem so v prvem četrtletju tega leta bančni dobički zrasli za 18 %. Edino, kar se je povečalo še bolj, je brezposelnost. Portugalska ni izjema, je pa primer neizpolnjene obljube G20, in sicer da bomo to krizo rešili z novim gospodarskim in svetovnim redom.
To ni res, kar dokazuje 50 milijonov več brezposelnih ljudi in 200 milijonov več ljudi, ki živijo v revščini. Zato pozivam Komisijo in gospo Malmström k reševanju problema nagrad in hedge skladov, predvsem pa k reševanju tistega, česar tukaj nismo omenili: odprave offshore bančništva, davčnih oaz, davka na finančne transakcije in bančne molčečnosti. Storiti bi morali vse, kar je mogoče, če želijo, da bi jim ljudje verjeli.
Mario Borghezio
Gospod predsednik, gospe in gospodje, kako naj ljudje verjamejo v ureditev finančnega trga, ko pa je ta zaupan visokim duhovnikom svetovnih finančnih templjev, kot je Mario Draghi?
V Združenih državah smo priča ljudski vstaji, novi konzervativni revoluciji tistih, ki nasprotujejo finančnim oligarhijam. Ljudje ne verjamemo, da se bodo finančne moči rešile, če se bo davkoplačevalce sililo v financiranje politik, bodisi v Združenih državah ali Evropi. Namesto tega bi evropske vlade morale zagotoviti ustrezna sredstva za realno ekonomijo; morali bi jih skrbeti proizvodnja in delovna mesta. Rezultati G20 so jasni: ne vključujejo nič drugega kot zgornje meje in nagrade, ničesar pa ni o odpravi davčnih oaz!
Ukrepi so usmerjeni izključno v reševanje tistih, ki so odgovorni za finančni balon: 23 milijard EUR je bilo že porabljenih, od tega jih je 5 milijard porabila Evropska centralna banka. Denar iz našega gospodarstva je bil podarjen tistim, ki so odgovorni za finančni balon. V primerjavi s 580 milijardami EUR, ki so bile dane bankam, je bilo samo 50 milijard EUR namenjenih za določbe o podpori blaginje in spodbudah za proizvodnjo. Dejansko stanje pa je takšno, da visoke finance dajejo ukaze in da jih politika izvršuje.
V Združenih državah se tako kot v Evropi zdi, da so politiki zgolj služabniki svetovne bančne moči. Evropa, zbudi se! Sledi primeru prebivalstva ZDA, ki pripravlja drugo veliko revolucijo: konzervativno ljudsko revolucijo!
Hans-Peter Martin
(DE) Gospod predsednik, potrebujemo demokratično revolucijo. To je razvidno iz tega procesa, ki je na srečo dobil zagon v tem, kar trenutno predstavlja G20, saj se jih lahko pridruži še več; samo predstavljajte si G3. Kako bi bilo, če bi Svet pomagal pri vzpostavitvi mehanizmov demokratičnega nadzora, predvsem če upoštevamo njegovo tradicijo konsenza? Ni potrebe po takojšnjem svetovnem parlamentu, vendar pa je za to, kar se spodbuja, potreben demokratičen nadzor, ki bi ga izvajali izvoljeni parlamentarci znotraj foruma, ki bi bil veliko večji od Evropskega parlamenta.
Želel bi tudi posebej poudariti, da se je treba vprašanja sistemskih tveganj lotiti v njegovem jedru. Predvsem glede na obremenjujoč položaj, v katerem se vedno znova znajdemo in ki se je začel leta 1998 z LTCM, Hypo Real Estate in seveda bankami Lehman, kakor tudi negativnimi učinki, bi se iz tega morala oblikovati pravila, ki bi v celoti preprečila, da bi se vse končalo z osnovnim problemom, ki ga predstavlja logika "prevelik, da bi propadel." To je seveda mogoče doseči s kartelno zakonodajo, a gotovo gre tudi za temeljno globalno vprašanje.
Kar zadeva davek na svetovne transakcije, je bila tu v Evropskem parlamentu leta 1999 oblikovana Tobinova davčna skupina. Dobro je, da je bil tukaj dosežen nek napredek. Kar zadeva paket za nadzor, moramo na evropski ravni nujno ukrepati in ne smemo si dovoliti, da bi nas ovirali tisti, ki si želijo napačno Evropo.
Othmar Karas
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, statistika se izboljšuje. Vendar pa številni vzroki krize - in ne gre samo za vprašanje vrzeli v predpisih - še zdaleč niso odpravljeni. Zato nas politična volja, odločnost in pogum ne smejo pustiti na cedilu; ravno nasprotno.
Danes govorimo o vrhu G20. To je dober proces. Potrebujemo nove ali različne strukture, prednostne naloge in podlage za vrednotenje, da bi zgradili svetovno gospodarstvo ter finančni, socialni in sodni red na svetu.
Za to obstajajo trije pogoji: prvič, vzpostaviti moramo demokratičen, parlamentaren postopek legitimizacije; drugič, potrebujemo več EU v Evropi in več Evrope v svetu, kar tudi pomeni, da so vrednote naše Listine o temeljnih pravicah naš izvozni artikel in da je naš model odgovornega ekološko-socialnega tržnega gospodarstva podlaga za naš svetovni red; in tretjič, evropska ureditev je potrebna na področjih, kjer v okviru G20 ni videti nikakršnega sporazuma.
Namesto zgolj usklajenega nadzora finančnih trgov na temelju modela Evropske centralne banke sprejemamo celovit evropski nadzor. Poročilo de Larosière ni dovolj. Sprejemamo razpravo o izplačevanju nagrad, vendar sprememba metod izplačevanja ni pravi način, da se tega lotimo. Spremeniti moramo podlago za ocenjevanje, nagrade pa morajo, kjer koli do njih pride, vsebovati tudi element kazni.
Po mojem mnenju je razprava o procikličnosti trenutno prekratka. Odpraviti moramo prociklične učinke krize in veljavnih predpisov za leti 2009 in 2010. Politična volja nas ne sme pustiti na cedilu. Zato, upoštevajoč besede predsednice Sveta in komisarja, odhajamo v Pittsburgh z optimizmom.
Pervenche Berès
(FR) Gospod predsednik, gospa predsednica Sveta, gospod komisar, eno leto po propadu banke Lehman Brothers je stališče, ki ga Evropska unija sprejema na vrhu G20 v Pittsburghu izredno pomembno, če želimo preprečiti, da bi se pretekli dogodki ponovili, in če želimo, da dinamične spremembe ostanejo na vrhu dnevnega reda. V zvezi s tem ugotavljam štiri stvari.
Prvič, na vrhu G20 v Londonu aprila so se voditelji držav ali vlad zavezali, da bodo povečali sredstva MDS. Zelo dobro. Videli smo, da je bilo za izpolnitev tega cilja dano veliko podpore. Bojim se, da je bilo za tem manj odločnosti po igranju vloge v močno potrebni reformi upravljanja MDS.
Moja druga ugotovitev je, da se ne smemo pustiti ukaniti. Ne želim namreč, da bi povsod prisotna razprava o nagradah in plačah tako izvršilnih direktorjev kot gospodarskih subjektov - kar je izredno pomembno, če želimo sistem razviti v takšnega, ki bo manj osredotočen na kratkoročne in bolj na dolgoročne naložbe - zasenčila enako pomembno kampanjo v zvezi z odpravo davčnih oaz, ki je bila osrednja točka vrha v Londonu.
Moja tretja ugotovitev - in ta se naslanja na tisto, kar je prej rekel gospod Bullmann - je, da je to zgodovinski trenutek, ko lahko ponovno odpremo vprašanje o prispevanju bank k financiranju posledic krize. Tako bomo lahko ponovno sprožili razpravo o obdavčitvi transakcij, ki mora tudi sama omogočiti razpoložljivost sredstev za dolgoročne naložbe. Še enkrat, glede na to, kakšna podpora in pomoč sta bili na voljo bankam pri obvladovanju krize, je edini pravi, ustrezen in učinkovit potek dejavnosti zanje, da zdaj prispevajo k financiranju gospodarstva.
Moja zadnja ugotovitev je, da, če pogledamo sliko zaposlovanja, naša srečanja G20 po mojem mnenju niso izpolnila pričakovanj pri reševanju makroekonomskega vprašanja, vprašanja globalnega pakta o zaposlovanju in vprašanja o vrnitvi k strategiji, ki nam bo jutri omogočila, da popravimo svetovna neravnovesja, ki so povzročila to krizo.
Wolf Klinz
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, pozdravljam hiter in odločen odziv G20 na svetovno finančno krizo. Zgodilo se je veliko stvari. Zdi se, da je ogenj pogašen, toda temelji našega finančnega sistema se še vedno majejo. Državljani so nemirni. Dobički prinašajo bogastvo delničarjem, izgube pa nosi družba: tako to vidijo državljani. Medtem pa se tako kot ponavadi ponovno loteva poslov čedalje več akterjev na trgu, ki delajo velike poteze, namesto da bi se osredotočili na tisto, kar bi dejansko morali početi kot ponudniki storitev, to pa je podpiranje realne ekonomije. Tako kot vedno se zdi, da sta finančna etika in odgovornost za mnoge izmed njih tuja izraza.
Od vrha G20 pričakujem posebne in hitre ukrepe. Upam, da bodo države članice EU združile moči. Poleg novih struktur nadzora potrebujemo tudi večje kapitalske podlage, ki se večajo sorazmerno s tveganjem, dolgoročne - ne kratkoročnih - sisteme spodbud, usklajeno izhodno strategijo iz državne pomoči, obvladan protekcionizem, usklajeno ureditev namesto regulatorne arbitraže, konec procikličnosti in rešitev problema logike "prevelik, da bi propadel", predvsem pa moramo vztrajati pri preverjenem in preizkušenem socialnem tržnem gospodarstvu.
Cornelis de Jong
Gospod predsednik, G20 je bil do zdaj osredotočen na ukrepe, namenjene finančnemu sektorju. Vendar pa se zdi, da vsi skupaj pozabljajo, da realna ekonomija trpi zaradi pohlepa in obsedenosti s kratkoročnimi dobički.
Globoko spoštujem mala podjetja, ki poskušajo preživeti kljub vsem težavam. Zaslužijo si posojila, do katerih so upravičena. Vendar pa nimam prav nobenega spoštovanja do uprav nekaterih večjih podjetij, ki nimajo posluha za proizvode in storitve, ki jih nudijo, in ki znajo razmišljati samo v smeri širjenja in špekulacije.
Zato pozivam G20, da spregovori o tem, kako bi gospodarstvo postalo bolj demokratično in kako bi se poskrbelo, da bodo znotraj podjetja delavci in drugi, ki predstavljajo splošne interese, dobili dovolj moči za nadzor uprave.
V EU si moramo ponovno ogledati statut evropskega podjetja. Poskrbeti moramo, da se bo delničarjem in upravam onemogočilo izvajanje špekulativnih strategij rasti na škodo dolgoročnega interesa samih podjetij in tistih, ki delajo za ta podjetja.
Krisztina Morvai
Gospod predsednik, večinoma Evropejci niso voditelji družb niti bankirji temveč družinski kmetovalci, mali podjetniki, državni uslužbenci.
Večji del Evrope je popolnoma naveličan sedanjega sistema, v katerem svetu vladajo svetovne večnacionalne družbe in banke. Ljudje potrebujejo in hočejo v osnovi novo paradigmo, v kateri mora priti do premika od globalizacije k lokalizaciji, od odločanja, ki je v celoti usmerjeno v dobiček in denar, k odločanju, usmerjenem v ljudi in skupnost, od proste trgovine na področju kmetijstva pod nadzorom STO k suverenosti hrane, lokalni pridelavi in lokalnem kmetovanju.
Prosim, nikar ne pozabite na predstavljanje stališč večine Evrope na vrhu G20.
Werner Langen
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, kdo naj ureja koga in kako? To bo eno izmed kontroverznih vprašanj na vrhu G20. Tudi če obstaja soglasje glede dejstva, da se ni mogoče vrniti k nebrzdanim dogajanjem na finančnih trgih, so metode in obseg ureditve še vedno tema ostrih razprav. Še vedno bo mogoče doseči sporazum o kapitalskih pravilih, bonitetnih agencijah, mogoče celo o vprašanjih, povezanih z izvedenimi finančnimi instrumenti in izdajo dovoljenj zanje, vendar se bo razpravljalo o vprašanju nepoštene konkurence, davkov in nadzora. Razpravljalo se bo o nagradah in razpravljalo se bo o zahtevi Evrope po Tobinovem davku.
Drugače povedano: kot Evropejci smo dolžni opraviti svojo domačo nalogo, ne glede na rezultat vrha G20, Komisija pa je s tem, ko se nanj ne zanaša izključno, na pravi poti. Vodilo se mora glasiti: nobenih akterjev finančnega trga, nobenih finančnih produktov in nobenih finančnih središč brez nadzora v prihodnosti.
Toda na dnevnem redu je tudi okrevanje svetovnega gospodarstva. Tukaj ne moremo nadaljevati tako, kot smo počeli v preteklosti, ter ohranjati neravnovesij v svetu v korist ZDA in velikim industrijskim državam. Posvetiti se moramo premagovanju revščine in lakote v svetu, vrh G20 pa mora temu dati nov zagon.
Dodati bi želel še nekaj, česar do zdaj z izjemo komisarja Almunia ni omenil še nihče. V Evropi bo treba vztrajati pri Paktu za stabilnost in rast; ne smemo ga pokopati. Prav zato ker smo imeli ta pakt, ker smo ga spreminjali in ohranjali, je Evropa lahko ohranila sposobnost ukrepanja. To bi moral biti še naprej evropski cilj: hitra izhodna strategija za prehod od čezmerne zadolženosti k stabilnemu gospodarstvu, k paktu za stabilnost in rast, kakršnega poznamo.
Edward Scicluna
(MT) Gospod predsednik, ta trenutek je ena izmed najbolj priljubljenih tem, vsaj kar zadeva novice, povezane z vrhom G20, nagrajevanje. Očitno gre za vprašanje, o katerem se veliko govori, vendar moramo razumeti, da je dejanski problem precej bolj zapleten. Treba je reči, da če naj bi te nagrade ogrozile finančni sistem, potem jih je treba nedvomno preverjati. Vendar pa ne smemo pozabiti, da je v zunanji trgovini med državami prišlo do velikih primanjkljajev, ki so pripeljali h krizi, kakor tudi do drugih notranjih fiskalnih primanjkljajev.
Prav tako ne smemo pozabiti na brezposelnost. Vemo, da je zaradi počasnega zaposlovanja potrebno približno eno leto, da bi se dosegel učinek prejšnjih rezultatov BDP. Zato je treba, ko analiziramo probleme na področju zaposlovanja, pakete fiskalnih spodbud, ki se uporabljajo, uporabljati še naprej, dokler se ne začnejo pojavljati pozitivni rezultati. Komisija bi morala zagotoviti, da ne bo nikakršnih neskladij, in bi morala zahtevati, da se zmanjšanje primanjkljaja zabeleži, še preden to stori.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Gospod predsednik, vrh G20, na katerem je bila glavna tema upravljanje nagrad, niti v snu ne sega do samega jedra problema, obenem pa žal tudi ne predstavlja koraka v smeri k izboljšanju trenutnega sistema.
Niz predlogov sprememb predpisov je omejen na analizo umetnih problemov in ni osredotočen na socialne cilje. Cilj bi moral biti popolna sprememba finančnega sistema ter javni in socialni nadzor, bolj demokratičen vrh, ki bi vključeval vse države in ki bi obravnaval vprašanja, kot so povečana brezposelnost in spiralno naraščajoči stroški osnovnega blaga in goriva, vrh, ki bi sprejel temeljne odločitve o posegu na trg, da bi se zaustavila nenehna privatizacija in uničenje socialne države.
To so resnične potrebe ljudi. Državljani si danes želijo celovite strukturne spremembe, daleč od neoliberalnega sistema, ki vodi k nerazvitosti namesto k razvoju, daleč od nebrzdanih špekulacij, ki so v nasprotju z interesi ljudi.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Gospod predsednik, gospod komisar, pozdravljam vašo odločnost.
Evropa je začela izvajati učinkovito ureditev, vendar pri tem ne sme ostati osamljena. Potrebno je tesno mednarodno sodelovanje in prav to je tisto, kar pričakujemo od vrha G20. Reforme, ki so bile sprožene na prejšnjih srečanjih, mora izvrševati z vso strogostjo in silovitostjo. Dokončati je treba mednarodni okvir za ureditev finančnega sektorja, da bi lahko pomagala naložbam, rasti in zaposlovanju. Potrditi je treba vodilna načela. Kriza še ni minila. Ne smemo se vrniti v prejšnji položaj in opustiti ukrepe, ki jih potrebujemo, da bi se, kolikor je mogoče, izognili ponovitvi kriz, ki še posebej škodijo realni ekonomiji, rasti in zaposlovanju.
Enako potrebna je tudi okrepitev nadzora in ureditve. Obveznosti za nadzor bi morale odražati raven sistematičnega tveganja, ki ga v tem sektorju povzročajo finančne ustanove. Špekulacije, ki predstavljajo precejšnje tveganje, bi morali zaustaviti s povečanjem kapitalskih zahtev in uporabo baselskih pravil na mednarodni ravni.
Kar zadeva plače v finančnem sektorju, bi morali predlagati odbore za plače, povečati preglednost teh plač s strožjimi zahtevami glede razkritja ter nadzorovati spremenljive plače, predvsem pa nagrade. Enako nujna je tudi okrepitev svetovnih finančnih ustanov, kakor tudi reforma upravljanja in predstavljanja MDS.
Gospod komisar, to so samo nekatera izmed pričakovanj, ki jih imajo državljani od naslednjega vrha G20, na katerem mora Evropa spregovoriti enoglasno, z vso odločnostjo in prepričanostjo.
Alejandro Cercas
(ES) Gospod komisar Almunia, gospa Malmström, želel bi vaju prositi, da v Pittsburghu ne pozabite, da se ne soočamo samo s finančno in gospodarsko krizo brezprimernih razsežnosti, temveč tudi z ogromno socialno krizo, ki uničujoče vpliva na tiste, ki najbolj potrebujejo pomoč, na tiste, ki imajo samo svojo službo, na male podjetnike in na najbolj prikrajšane regije in države. Upam, da boste v Pittsburghu jasno povedali, da je gospodarstvo pomembno, a da so ljudje pomembnejši in da je gospodarstvo v službi ljudi.
Poleg tega, gospod komisar, gospa ministrica, prosim, da v Pittsburghu ne pozabite, da Evropa obstaja. Naj bo vaš glas močnejši od glasu treh tenorjev. Pred seboj imam pismo z dne 3. septembra, ki so ga poslali trije evropski predsedniki vlad. V njem ni niti ene same besede o Evropi. Pravijo, da je pomembno, da Evropa spregovori enoglasno, vendar glas Evrope nenehno utapljajo.
Biti morate glasnejši do njih. Jasno morate povedati, da ima Evropa pravice in obveznosti in da je naša vizija socialnega tržnega gospodarstva tista, ki ponuja rešitev za to krizo in ki lahko prepreči njeno ponovitev.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Gospe in gospodje, strinjam se z mnogimi točkami, ki so bile tukaj povedane, vendar moram poudariti še nekatere druge.
Strinjam se, da je še prezgodaj, da bi bolniku odvzeli bergle, vendar je čas, da ga pripravimo na hojo brez njih. Še vedno nismo vsrkali presežne likvidnosti na trgih, odpravili neravnovesij v javnih financah in povrnili spoštovanja pravil konkurence. V Pittsburghu moramo opraviti več stvari, ki jih ne moremo opraviti sami: vzpostaviti moramo mehanizme zgodnjega opozarjanja, ki bodo delovali, saj tisti, ki smo jih imeli, niso delovali; spremeniti moramo zakonodajni okvir, saj obstoječi okvir ni deloval.
Strinjam se, da je treba urediti nagrade in davčne oaze. Vse to so potrebni, vendar neustrezni, ukrepi. Po mojem mnenju je pomembneje, da povrnemo moč finančnih institucij, omejimo zadolženost in pravočasno vzpostavimo rezerve, da bomo lahko srečno prebrodili hude čase. Pomembneje je tudi, da si prizadevamo za nadzor.
Gospod komisar ve, da sem poročilo de Larosière podprl, čeprav sem menil, da je neustrezno, saj bi rajši podprl bolj centraliziran nadzor. Vendar pa je jasno, da evropski nadzor ne more delovati brez tesnega sodelovanja nadzornih organov na drugih glavnih gospodarskih področjih na svetu. Nekaj moramo storiti tudi v zvezi s trgovino. Lepo in prav je, da pomagamo državam v gospodarskem vzponu, vendar je pomembneje, da odstranimo ovire, ki še vedno onemogočajo blagovno menjavo.
Gospod komisar, najpomembnejša točka je, da moramo postaviti temelje za stabilno in trajnostno rast za naslednjo generacijo. Da bi to dosegli, potrebujemo proste trge, trge, ki so odprti za inovacije, trge, ki so odprti za podjetnike, pa tudi trge, ki so do neke mere urejeni.
Končal bom z besedami, ki jih bo moj rojak, gospod Almunia, prepoznal: ne izdajaj veliko ukazov; ko predpisuješ pragmatičnost in odredbe, glej, da bodo dobre in predvsem, da bodo dobro upoštevane; tako je rekel Don Kihot svojemu prijatelju Sanchu.
Peter Skinner
Gospod predsednik, zahvaljujem se komisarju. Še zlasti se z njim strinjam v zvezi z njegovo Listino za trajnostno gospodarsko dejavnost. Mislim, da je to tisto, kar moramo predstaviti na vrhu G20, vendar se ne strinjam, da bi morali uporabiti ves naš kapital za obravnavanje nagrad bankirjev. To je po mojem mnenju moteč element v mnogih ozirih, kljub temu, da ga je treba rešiti. Prav tako verjetno ne bo prevladal niti seznam želja za reševanje svetovnih problemov.
Industrijo finančnih storitev je zajel plamen. Najprej moramo poskrbeti, da bomo ta ogenj pogasili in da se ne bo ponovno vnel. Za to potrebujemo usklajen pristop. G20 je vodilni forum, vendar potrebujemo tudi trajne strukture, kot je Čezatlantski gospodarski svet, če se želimo lotiti vprašanj, kot so Mednarodni standardi računovodskega poročanja (IFRS). Če želimo zares reševati problem sistemskega tveganja, ne smemo več gledati v vzvratno ogledalo in se moramo osredotočiti na pot, ki je pred nami.
Kader Arif
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, kriza, ki jo prestajamo, je globoka in dolgotrajna. Zato je nujno in izredno pomembno, da začnemo izvajati potrebne predpise in nadzor finančnega sektorja in bank, da bi preprečili celo še hujšo ponovitev današnje krize. Finančni sistem mora ponovno služiti realni ekonomiji in je ne sme več uničevati.
Na podlagi tega se je zadnji vrh G20 v Londonu, o katerem smo govorili, končal z - milo rečeno - delnimi predlogi, predvsem pa se besede niso spremenile v dejanja in ponovno smo soočeni s finančnim zdrsom.
Zaradi teh razmer in da bi bil vrh G20 v Pittsburghu res koristen, mora Evropska unija zagovarjati močne zakonodajne ukrepe, ki imajo dejanske posledice. Poleg bistvenih ukrepov za nadzor financ, ki so jih navedli številni moji kolegi poslanci, bi osebno želel izpostaviti vprašanje trgovine in razvoja, saj bo v Pittsburghu tudi nekaj govora o ponovnem začetku kroga pogajanj v Dohi. Da, pogajanja naj se znova začnejo, vendar pod pogojem, da prvotni in osrednji cilj tega kroga, to pa je razvoj, ne bo spet postavljen na stranski tir. Naši južni sosedje povsem upravičeno ne bodo sprejeli tega, da se na njihove skrbi še naprej ne bo dajalo odgovorov.
Vprašanje, za katerega gre na tem vrhu G20, presega finančno krizo: gre namreč za postavitev temeljev novega svetovnega upravljanja.
Ramon Jauregui Atondo
(ES) Gospa Malmström, gospod Almunia, v tej minuti vam bom predstavil tri zamisli.
Prvič, potrebujemo več Evrope. To je zato, ker mora biti Evropa glede na svetovne razmere enotna in močna. Če tega ne bomo dosegli, Evropa ne bo imela nobene veljave in ne bo vključena.
Drugič, potrebujemo več države. To je zato, ker moramo poleg oblikovanja novega upravljanja za svet, poleg nove ureditve in nadzora in tudi poleg večjega mednarodnega usklajevanja odpraviti davčne oaze in pregledati čeznacionalno obdavčitev. To je po mojem mnenju nujno vprašanje za prihodnost.
Na koncu potrebujemo še boljši trg. Menim, da je zelo pomembno, da ponovno izrazimo potrebo po novi poslovni etiki ter potrebo po spodbujanju nove kulture odgovornosti družb. Menim, da je to bistveno. Podjetja morajo postati del družbe in morajo biti kot takšna odgovorna vsem interesnim skupinam in zainteresiranim stranem.
Rachida Dati
(FR) Gospod predsednik, gospa ministrica, gospod Almunia, naj najprej povem, da so 3. septembra Nemčija, Združeno kraljestvo in Francija dosegli sporazum, spregovorili enoglasno in izrazili evropsko soglasje o vprašanju nadzora nad nagradami gospodarskih subjektov.
V četrtek se bo sestalo 27 članov Sveta, da bi se pripravili na vrh G20. Naj vas spodbudim, da si aktivno prizadevate za iskanje rešitve, vendar takšne, ki je še zlasti velikopotezna v zvezi z vprašanjem plač gospodarskih subjektov. Pravila, ki so bila določena na zadnjem vrhu G20 aprila, in odločitve, ki so bile tam sprejete, dejansko niso bili spoštovani, saj so banke, ki so prejele tudi državno pomoč, hitro namenile vsote za plače gospodarskim subjektom.
Evropski državljani ne morejo in ne bodo želeli razumeti, zakaj takšne kršitve niso bile kaznovane, če so bili vendar v času vrha G20 sprejeti ukrepi. Kadar gre za državno pomoč, je kršitve zagotovo treba kaznovati. Zato je nujno, da se v Pittsburghu sprejmejo konkretni in predvsem skupni ukrepi. Ne moremo biti edini, ki bomo pokazali krepost.
Če povzamem, plače je treba bolje nadzorovati s pomočjo pravil o preglednosti, upravljanju in odgovornosti, kršenje teh pravil pa je treba kaznovati.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Po mojem mnenju je to, kar ste tukaj predstavili, dokaj velikopotezen načrt, ki ga želite predstaviti na vrhu G20. Vendar pa me skrbi, kakšni bodo sklepi vrha G20 in kako bodo ti dejansko vplivali na družbo, saj rezultati, ki so se pokazali na površju na ravni držav članic EU, niso še niti oprijemljivi niti vidni.
Gospa Malmström je rekla, da gre za vprašanje sorazmernih ravni plač za direktorje, vendar je treba reči, da vsi podatki kažejo, da so ravno v tistih sektorjih, ki smo jih finančno podprli in ki smo jih zaščitili pred propadom, plače direktorjev nesorazmerne. Poleg tega se ni nič zgodilo z offshore bančništvom - mehanizmom, o katerem se preprosto ni govorilo.
Vse to vodi k naraščajoči brezposelnosti in problemom malih in srednje velikih podjetij zato bi se po mojem mnenju v prihodnosti mogoče morali osredotočiti na manj vprašanj ter hkrati zagotoviti, da se bodo vprašanja, na katere se bomo osredotočili, rešila v celoti.
Pascal Canfin
(FR) Gospod predsednik, govorili ste o upravljanju MDS. Tudi mene zanima, ali nameravate na vrhu G20 postaviti vprašanje o izpolnjevanju pogojev pri denarju, ki ga MDS posoja državam. Videli smo, da se pogoji, ki so nekoč veljali za zelo liberalne, niso spremenili, to pa predvsem velja za posojila, ki so bila odobrena nekaterim državam članicam. Kakšno je vaše stališče o tem?
Moje drugo vprašanje se glasi: kakšno je stališče Komisije in Sveta o kitajskem predlogu uvedbe nekoliko drugačne mednarodne valute kot alternative dolarju za namen ureditve finančnega sistema?
Moje tretje vprašanje se glasi: vrh G20 predstavlja tudi del priprav za Köbenhaven. Komisija je za pomoč državam na jugu pri prilagoditvi podnebnim spremembam predlagala skupno vsoto od 2 do 15 milijard EUR. Kakšno je stališče Sveta? Kakšno vsoto boste predlagali na vrhu G20 naslednji teden?
Vicky Ford
Gospod predsednik, G20 je dal mnoge razumne odzive: izrazil je potrebo po predelavi finančne ureditve in nadzora ter potrebo po usklajenem ukrepanju. Naši nacionalni politiki govorijo eno, tukaj, v EU, pa očitno počnemo nekaj drugega. V podrobnostih ureditve, ki jih nekateri moji kolegi že preučujejo, so vidna razhajanja tako v časovnem razporedu izvajanja kot v samih podrobnostih ureditve.
Naša gospodarstva so še vedno zelo krhka. Brezposelnost narašča, dostop do finančnih sredstev pa povzroča veliko skrbi zlasti malim in srednje velikim podjetjem. Ali si želimo, da bi bila britanska in evropska podjetja v podrejenem konkurenčnem položaju, ko potrebujejo delovni kapital? Ali si želimo, da bi bila posojila evropskih bank tako draga, da si bodo naše stranke, naša podjetja preprosto začeli sposojati na Wall Streetu in slednjemu omogočili še en izjemen uspeh na račun evropskih bank?
(Predsednik je prekinil govornico)
Enikő Győri
(HU) Gospe in gospodje, dovolite mi, da k tej temi pristopim z vidika ene izmed sprevrženosti te krize. Državljane Madžarske je pretreslo, ko so polletni dobički madžarskih bank v času, ko se država sedem let po socialistični vladi preživlja s pomočjo MDS in EU, dosegli dve tretjini njihove ravni, na kateri so bili v času pred krizo. Banke imajo tudi to možnost, da enostransko spreminjajo svoje sporazume, s tem pa v ranljiv položaj postavljajo državljane, ki so vzeli posojila v tuji valuti, da bi si kupili stanovanje.
Trdno sem prepričana, da moramo ukrepati proti takšnim ravnanjem. Banke in druge udeležence na finančnem trgu bi morali podvreči ustreznemu nadzoru. Preprečiti bi morali, da bi se nadaljevala škodljiva kultura nagrajevanja, ki je prevladovala pred krizo. V kamen bi morali vklesati pravila o profesionalni etiki, saj smo videli, kam nas lahko pripelje pretirana deregulacija. Ustvarimo svet, ki daje nagrade, vendar ne za hitre, kratkoročne dobičke in čezmernost, temveč za ustrezno delo, in ki socialno odgovornost razume kot temeljno vrednoto. Skupaj si moramo prizadevati za razumna pravila, da bi prepričali naše partnerje iz skupine G20.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) V tem, kar je bilo do zdaj izrečeno, se nahaja jasno sporočilo, in sicer da moramo ukrepati proti nagradam in davčnim oazam, če želimo povrniti zaupanje navadnih državljanov. Komisarja Almunio in gospo Malmström bi želel vprašati, kdaj bo začel delovati evropski organ za finančni nadzor, ki ga je predlagal madžarski predsednik vlade. Želim poudariti tudi to, da bi morala biti izredno pomembna naloga za ta Parlament, kar nima nič opraviti z G20, ščitenje interesov evropskih potrošnikov in državljanov.
Slednji so v popolni milosti ali nemilosti bank, ki ne zagotavljajo dovolj zanesljivih informacij. Na Madžarskem je bil oblikovan etični kodeks. Predlagam, da se etični kodeks oblikuje tudi v Evropi na ravni EU, kjer bo upravljal ravnanje državljanov in bank, saj sem trdno prepričan, da imamo ogromno število nedolžnih žrtev, ker navadni državljani ne razumejo tveganja, ki ga s sabo prinaša jemanje posojila. To je izredno pomembna naloga za Evropo.
Corinne Lepage
(FR) Gospod predsednik, gospa ministrica, gospod komisar, zelo velikopotezen program, ki ste nam ga predstavili, je zanimiv, vendar mar se vam ne zdi, da bi se morali danes lotiti vprašanja prednosti, ki bo še dosežena s srednjeročnim in dolgoročnim podpiranjem zelo kratkoročnih transakcij in zelo kratkoročne donosnosti
Pomanjkanje sredstev za naša podjetja, zlasti v Evropi, je posledica prav te prednosti, ki bo še dosežena z zelo kratkoročnimi naložbami. Se vam ne zdi, da bi se morali lotiti tega vprašanja?
Cecilia Malmström
predsednica Sveta. - (SV) Gospod predsednik, želela bi se zahvaliti vsem poslancem, ki so prispevali k tej razpravi. Mislim, da se v tem Parlamentu močno strinjamo o tem, kaj je pomembno pri evropskem stališču in na katera vprašanja se moramo osredotočiti pred vrhom G20. EU zdaj na mednarodnem prizorišču govori jasno in usklajeno, zato bi se želela iskreno zahvaliti Komisiji in predvsem Joaquínu Almunii za opravljeno delo pri doseganju tega soglasja.
Veliko poslancev je postavilo vprašanja, ki sva jih preučila oba s komisarjem. Res je, potrebujemo boljši nadzor in boljšo ureditev finančnih trgov. Upamo, da bomo sistem nadzora lahko čim prej uvedli. Utemeljili ga bomo na poročilu de Larosière in potem videli, kako hitro ga lahko uvedemo. Potrebujemo bolj usklajene globalne rešitve in učinkovite in delujoče mednarodne institucije. Potrebujemo jasna načela v zvezi s sistemi nagrajevanja. Močno zaupam Odboru za finančno stabilnost in prepričana sem, da bo oblikoval posebne uresničljive predloge, o katerih bomo lahko razpravljali.
Lotiti se želimo tudi vprašanja o financiranju ukrepov na področju podnebnih sprememb. Vse države bomo pozvali, da prevzamejo svoje odgovornosti, vendar pa nisem prepričana, ali je mogoče pričakovati, da se bomo o številkah lahko pogovarjali na vrhu v Pittsburghu. Zato si bomo seveda prizadevali, saj bo to nekaj dobrega.
Potrebujemo tudi globalne rešitve. Rešitev EU ne moremo ločiti od tega sistema, temveč moramo zagotoviti, da dobimo kar največ globalnih rešitev. Brezposelnost je mogoče za ljudi Evrope najbolj opazen vidik gospodarske in finančne krize. Brezposelnost se bo obdržala še nekaj časa v večini naših držav, to pa je zelo resen položaj. Zahteva evropske in nacionalne rešitve. Potrebujemo močno politiko trga dela, podjetjem in podjetnikom moramo pomagati, da bodo lažje sprejeli tveganje zaposlovanja ljudi in da si bodo upali vlagati, ljudem pa moramo zagotoviti, da bodo zaposljivi, tako da bomo vlagali v izobraževanje in raziskave. Oktobra bomo imeli na Svetu Ecofin posebno razpravo o brezposelnosti.
Govoriti moramo tudi o izhodnih strategijah. V nasprotnem primeru obstaja nevarnost, da bodo ukrepi, ki smo jih sprejeli, negativno vplivali prav na brezposelnost in rast, kar bo povzročilo primanjkljaje in inflacijo. Najranljivejši v naši družbi so vedno tisti, ki prvi začutijo posledice. Ko gre za najrevnejše države, se resnično zelo dobro zavedamo, da prav te države v mednarodni krizi utrpijo največje izgube. Kriza najmočneje udari najrevnejše na svetu. O tem, kako lahko olajšamo življenje teh ljudi, smo že govorili in bomo govorili še naprej. Pomembno je, da imajo multilateralne razvojne banke (MDB) zadostna sredstva za zagotovitev ugodnih posojil. Pomembno je tudi, da poskrbimo, da bo mednarodni trgovinski sistem dobro deloval in da v njem ne bo nobenega protekcionizma. Zato so različne razprave v zvezi s svetovnimi davki in različnimi vrstami Tobinovega davka smiselne samo, če jih je mogoče uresničiti na globalni ravni, trenutno pa to ni tako. Zato so lahko samo kontraproduktivne in ne morejo pomagati našim gospodarstvom.
Mnogi poslanci so govorili o hedge skladih in novi finančni ureditvi. To so prednostna vprašanja švedskega predsedstva. O teh vprašanjih bomo odločali skupaj z vami in veselimo se tesnega sodelovanja z Evropskim parlamentom, da bi direktive o hedge skladih in novi finančni ureditvi dobili kar najhitreje. Zavedam se, da je to težko in zapleteno - da obstaja veliko vidikov, ki jih je treba preučiti -, vendar smo pripravljeni na čim tesnejše sodelovanje z vami, da bi to uresničili.
Če povzamem: vrh G20 seveda ne more rešiti vseh problemov, o katerih smo govorili. Kljub temu imam dober razlog, da lahko upam, da bomo pri vprašanjih, o katerih smo govorili, dosegli velik napredek. To zahtevajo državljani Evrope, a tudi ljudje po vsem svetu od nas pričakujejo, da bomo pokazali svojo vodilno vlogo in povečali stabilnost finančnih sistemov, da si bomo z vsemi močmi prizadevali, da se izognemo tej vrsti krize v prihodnosti, in da bomo zagotovili, da bomo iz te krize prišli še močnejši, kot smo bili, preden je nastopila. EU je enotna, EU je močna in lahko vam zagotovim, da bo švedsko predsedstvo na vrhu G20 naslednji teden z najboljšimi močmi zagovarjalo stališča Evrope in se za njih zavzemalo. Za zelo zanimivo razpravo se vam najlepše zahvaljujem.
Joaquín Almunia
Gospod predsednik, mislim, da se vsi strinjamo, da sta v trenutnih razmerah, v katerih moramo zaradi krize še vedno reševati ogromne in obsežne izzive, uspeh vrha G20 v Pittsburghu in prepričanje, da bomo na podlagi teh srečanj začeli iskati in uresničevati rešitve problemov in izzivov, s katerimi smo soočeni, izjemno pomembna. Pred nami se dejansko pojavljajo nekateri pomembni znaki izboljšanja nekaterih gospodarskih kazalcev, predvsem na področju rasti mednarodne trgovine in zaupanja potrošnikov in vlagateljev. Zato bi morali, morajo in upam, da tudi bodo voditelji držav ali vlad sprejeli vse točke dnevnega reda vrha in jih po srečanju, ki bo potekalo naslednji teden, tudi izvajali.
Ena izmed najpomembnejših točk, ki ste jo mnogi izmed vas omenili, je potreba po pojasnitvi, jasnem sporočilu o tem, kako nameravajo velike gospodarske sile sveta usklajevati svoje ukrepe. Naslednji korak pri usklajevanju gospodarske politike morata biti opredelitev izhodne strategije in zaveza odločitvi o tem, kdaj in kako se bo ta strategija usklajeno uporabila. Iz krize, ki se je začela devetindvajsetega leta, se moramo naučiti - in mislim, da smo se tudi naučili -, da se ukrepi spodbude ne morejo umakniti prehitro, če gospodarstvo - kot ste povedali nekateri - še vedno potrebuje bergle. Vendar pa teh ukrepov spodbude ne smemo uporabljati dlje, kot je to potrebno, saj bi v tem primeru obnovili razmere, ki so pripeljale do balonov in neravnovesij, ki so povzročili krizo. To je zelo pomembno vprašanje, ki ga je treba pojasniti na vrhu v Pittsburghu.
Izogniti se moramo ponavljanju napak iz preteklosti, ne samo v smislu makroekonomskih politik, temveč tudi v smislu finančne ureditve in nadzora. Mislim, da je bila ta zaveza na prejšnjih vrhovih zelo jasno podana. To zavezo moramo razvijati še naprej in spoštovati vse tiste, ki so bile že sprejete na globalni in, kot v našem primeru, na evropski ravni.
V tem pogledu se strinjam s tistimi, ki so v današnji dopoldanski razpravi dejali, da vsega ne bi smeli skrčiti na vprašanje plač. Vendar pa se v celoti strinjam tudi s tistimi, ki pravijo, da je vprašanje plač izredno pomembno v gospodarskem, socialnem, političnem in etičnem smislu. Mislim, da je Evropa pokazala, da igra pri tem vprašanju vodilno vlogo - kot je storila pri drugih vprašanjih, ki so na dnevnem redu G20 - tako prek vsakega posameznega voditelja države ali vlade kot tudi prek samih evropskih institucij, predsedstva Evropske unije in Komisije.
Ne smemo pozabiti, da je aprila letos Evropska komisija državam članicam predstavila priporočila glede plač, ki so skoraj popolnoma enaka kot tista, ki jih zdaj predlaga ves svet. Še naprej moramo svojo pozornost namenjati problemom finančnega sistema - več kapitala, prestrukturiranja in popravkov bančnih bilanc - tako na evropski kot svetovni ravni.
Ko imate v celoti medsebojno povezan finančni sistem, je nesmiselno reševati probleme znotraj naših meja, če nihče drug obenem ne rešuje svojih problemov. Gotovo se spominjate, kako smo pred enim letom, en dan pred krizo banke Lehman Brothers, še vedno mislili, da se lahko izognemo najhujšim problemom finančne krize, ki so nastali v Združenih državah. Obenem je povsem res, kot ste dejali mnogi izmed vas, da politični cilj na koncu ni samo urediti bilanco ene banke ali izkoristiti njene obveznosti. Glavni problemi so zaposlovanje, položaj naših malih in srednje velikih podjetij ter trajnost naših javnih storitev in sistemov socialnega varstva.
A brez delujočega finančnega sistema ni mogoče ničesar ohraniti. To je izziv, ki ga je treba obravnavati na vrhu v Pittsburghu oziroma z obravnavo katerega mora skupina G20 nadaljevati na vrhu v Pittsburghu.
Na koncu bi želel reči nekaj besed o vprašanju, ki ste ga postavili v več svojih nastopih. Medtem ko se strinjam z drugimi točkami dnevnega reda vrha G20, ki ste jih mnogi tudi omenili, bi želel spregovoriti le o eni: o problemu davčnih oaz in nesodelujočih jurisdikcijah.
Res je, da vrh G20 v Londonu ni uspel najti rešitev za vse probleme, ki jih povzročajo davčne oaze. V enem samem dnevu najti vse rešitve za problem, ki je prisoten več let, bi bilo zelo težko. Vendar pa je tudi popolnoma res, da je bilo v šestih mesecih po vrhu v Londonu, ki je potekal aprila, rešenih veliko več problemov, kot se jih je ali bi se jih lahko rešilo v teku več let pred vrhom v Londonu. Prav v zvezi s to točko je bil dosežen sporazum o izmenjavi potrebnih informacij, da bi se preprečilo izogibanje davku in onemogočilo skrivanje gospodarskih in finančnih dejavnosti pred javnimi organi z izkoriščanjem zaščite davčnih oaz. Zato je res, da v teh šestih mesecih ni bilo rešeno vse. Vendar pa smo v teh šestih mesecih dosegli veliko pri zelo pomembnem vprašanju, da je treba finančnim dejavnostim, s katerimi regulativni in nadzorni organi niso seznanjeni, preprečiti, da bi še enkrat ustvarile izkrivljenje v sistemu. To je tudi izredno pomembno, kar zadeva sporočilo, ki ga pošiljamo našim državljanom o porazdelitvi odgovornosti in prizadevanjih, potrebnih za reševanje te krize.
In še zadnje: nekdo je dejal, da mora EU preglasiti glasove evropskih članic skupine G20. Lahko vam zagotovim, da pod švedskim predsedstvom in skupaj z glasom Evropske komisije, glas EU sliši. Prisluhnilo se mu je zelo pozorno in s spoštovanjem, saj je Evropa, pa ne samo ena ali dve evropski državi, temveč Evropska unija tista organizacija, ki je sprožila ta proces svetovnega usklajevanja. To jasno kaže, da je s pravim usklajevanjem mogoče doseči učinkovitejše rezultate.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo na prvem delnem zasedanju v oktobru.
Pisne izjave (člen 149)
András Gyürk  
v pisni obliki. - (HU) Pričakovati je, da bo bližajoči se vrh G20 izključen poudarek namenil razpravam o podnebju, ki bodo potekale v Köbenhavnu. Še vedno obstaja veliko nerešenih vprašanj, ki ovirajo sprejetje sporazuma, ki bo nasledil Kjotski sporazum. Dovolite mi, da povem nekaj svojih misli o tej temi. Prvič. Namesto medlih dolgoročnih obljub potrebujemo zavezujoče srednjeročne obveze. Te morajo biti stvarne, pravične in opravičljive. Pri oblikovanju teh obvez je pomembno, da se poleg dejavnikov, kot so gospodarski razvoj in naravne vrednote, upošteva tudi to, v kolikšnem obsegu so bile do danes izpolnjene obveze iz Kjota.
Drugič. Podpreti je treba idejo, da bi EU morala tudi finančno pomagati državam v razvoju pri doseganju njihovih ciljev na področju podnebne politike. Za to je potrebna posebna finančna pomoč. Vendar pa morajo države v razvoju prav tako sprejeti zavezujoče obveze in oblikovati podrobne akcijske načrte, da bi zagotovile preglednost.
Tretjič. Mehanizmom prožnosti je treba še naprej pripisovati pomembno vlogo. Da bi spodbudili vlaganja, je treba čim prej sprejeti sporazum o tem, kako bi bilo mogoče vključiti potrdila, ki izhajajo iz do sedaj opravljenih projektov.
Četrtič. Tržni instrumenti morajo v sistemu, ki bo nasledil Kjoto, dobiti večje področje uporabe. Na primer, razširitev trgovanja z emisijami ali sistema zelenih certifikatov lahko pomaga pri zmanjševanju emisij z minimalnimi stroški. Mislim, da gospodarska kriza ne predstavlja ovire kompromisu, ki ga je treba doseči v Köbenhavnu. Ustrezen srednjeročni sporazum bi lahko nekoliko spodbudil konkurenčnost evropskega gospodarstva, obenem pa tudi razbremenil okolje.
Edit Herczog  
Pred petimi leti so se v času pristopa k EU vse nove države članice obvezale, da bodo sprejele evro. Do zdaj so to dosegle štiri izmed njih. Druge države so na tem področju nazadovale in zaostajajo zaradi različnih dejavnikov in napak gospodarske politike, da ne omenjamo dejstva, da jih je gospodarska in finančna kriza hkrati postavila v ranljiv položaj. Gospodarsko nazadovanje je okrepilo protekcionistične ambicije, zaradi česar obstaja nevarnost, da se bo spodkopalo delovanje enotnega trga.
Trenutna gospodarska kriza je poudarila dejstvo, da je evro prevzel pomembno vlogo v tesnih gospodarskih vezeh, ki so se oblikovale med članicami evrskega območja, vendar so se države, ki so upale na sprejem evra, zaradi dolgotrajnih priprav znašle v izredno ranljivem položaju. Mnogi, vključno z mano, verjamejo, da je v kritičnem položaju valute, do katerega je prišlo, ključ do rešitve pospešitev uvedbe evra v teh državah članicah. Za ta namen pa je treba določiti pogoje gospodarske politike, a tudi s prej določenimi pogoji bi bilo potrebnih več let, da bi bil evro sprejet.
Menim, da ne bi smeli samo preveriti, če so konvergenčna merila ostala nespremenjena, temveč da bi morali preveriti tudi, če EU ureja predpise o času, ki ga je treba porabiti v mehanizmu deviznih tečajev ERM II, na način, ki je prožnejši od sedanjega. Mislim tudi, da je zelo pomembno, da preučimo možnosti za pospešitev procesa pristopa k evrskem območju ob sočasnem izpolnjevanju pogojev, ki jih je mogoče izpolniti. Samo tako bi se lahko stabilizirale razmere v prizadetih državah ter zaščitil celoten notranji trg EU. V nasprotnem primeru lahko mogoča mednarodna insolventnost držav zunaj evrskega območja v najslabšem primeru potegne za seboj tudi samo evrsko območje.
Liisa Jaakonsaari  
Gospod predsednik, tržno gospodarstvo je dober suženj, vendar slab gospodar. Pa vendar so v zadnjem času vloge postale precej nejasne. Na mednarodnih konferencah je navada, da se govori o nepomembnih zadevah, toda zdaj moramo ukrepati, in sicer hitro. Svet ima na vrhu G20 v Pittsburghu zgodovinsko priložnost, da se ponovno dogovori o pravilih svetovnega gospodarstva. V časopisih se je veliko pisalo o nagradah bankirjev, vendar so te samo vrh ledene gore. Svetovno gospodarstvo nujno potrebuje popolno obnovo, ključna beseda pri tem pa je preglednost. Moramo se potruditi in odpraviti tvegano ekonomijo ter se premakniti k realni ekonomiji. Samo zavezujoča mednarodna pravila lahko zagotovijo, da se igralniška ekonomija, ki smo ji bili priča v preteklih letih, ne bo več ponovila. Od davkoplačevalcev se v prihodnosti ne bi smelo zahtevati, da plačujejo za škodo. Pri mehanizmih, kot so davki od premoženja, vedno obstaja tveganje, da se bo v svetovnem gospodarstvu nekdo izkazal za parazita. Vendar pa mislim, da bi morali vsaj preučiti ustreznost teh mehanizmov.
Wojciech Michał Olejniczak  
Vrh G20 v Pittsburghu bo dejansko potekal v času prve obletnice propada banke Lehman Brothers. To je ozadje, iz katerega bi morali izhajati svetovni voditelji. Posledice krize čutijo prebivalci skoraj vseh delov sveta. Prednostni cilj vrha G20 bi moral biti čim večje zmanjšanje tveganja, da bi se kriza ponovila zaradi deregulacije finančnih trgov. Voditelji iz skupine G20 so soočeni z nalogo oblikovanja ureditve, ki bo preprečila pojavljanje novih špekulativnih bank in, odkrito rečeno, goljufanje milijonov strank finančnih ustanov po vsem svetu.
V zadnjih nekaj mesecih smo prejemali čedalje slabše novice o direktorjih, ki so svoja podjetja spravili na rob propada, pri tem pa uporabljali državno pomoč. V zadnjih nekaj letih smo bili v Evropi priča brezprimerni dohodkovni vrzeli, kakršne evropski socialni model ne pozna. Ena izmed nalog skupine G20 bi morala biti izenačitev dohodkov v Evropi na svetovni ravni. Finančni sektor mora imeti pravila, na podlagi katerih nagrade ne bodo odvisne od kratkoročnih dobičkov, temveč od dolgoročnih donosnosti naložb.
V Pittsburghu bodo prisotni voditelji več evropskih držav kot tudi Evropske unije v celoti. Zato mora biti Evropa na vrhu enoglasna. Predstavnika Evropske unije pozivam, naj ne pozabi, da interesi Skupnosti vključujejo tudi interese držav članic, ki na vrhu ne bodo imeli svojih nacionalnih predstavnikov.
Sirpa Pietikäinen  
v pisni obliki. - (FI) V ponedeljek ta teden je bila čast, da smo se ukvarjali z neko vrsto obletnice, vprašljiva: natanko pred enim letom je propadla investicijska banka Lehman Brothers. Ta propad naj bi dejansko povzročil sedanjo globoko svetovno recesijo in finančno krizo.
V času, ki je tako blizu obletnici in bližajočemu se srečanju G20 v Pittsburghu, se velja ustaviti in premisliti o tem, kaj smo se naučili in kaj se še lahko naučimo iz krize. Mislim, da iz krize izhaja nekaj pomembnega, to pa je priložnost, da v celoti spremenimo mednarodno finančno arhitekturo. Nekateri ukrepi so bili v tej smeri že sprejeti. Srečanje G20 spomladi je bilo dobra podlaga za ukrepanje in smernica za svetovno soglasje o potrebnih ukrepih. Združene države Amerike so pred kratkim napovedale obsežen paket finančne zakonodaje. Od Evropske komisije pričakujemo, da bo naslednji teden dala predlog za vzpostavitev evropske finančne arhitekture in njenega nadzora. Ključni izraz pri tem je "globalni pristop".
Oblikovati moramo mednarodno zavezujoča pravila o reformi Mednarodnega denarnega sklada, predpise o solventnosti in nova pravila o izplačilu opcij. Zakonodaja mora zajeti tudi vse finančne produkte in mora biti prožna, da bi se lahko vedno odzvala na spreminjajoči se sektor, kakor tudi na sektor, ki daje na trg nove produkte.
V času, ko nas pesti kriza, ki uničuje osnovno varnost, preživetje in blaginjo ljudi, je pametno razmišljati tudi o novih načinih za merjenje bogastva. Zadnji sklepi, ki jih je objavila komisija, ki jo je pred kratkim imenoval predsednik Sarkozy, priporočajo prehod z merjenja napredka, ki temelji na BDP, k novim metodam, ki upoštevajo predvsem sposobnost družbe v gospodarskem smislu, da ščiti blaginjo svojih državljanov in okoljsko trajnost.
Catherine Stihler  
v pisni obliki. - Strinjam se s tistimi, ki so govorili o potrebi po globalnem, usklajenem pristopu. To je bistvenega pomena, če želimo spremeniti strukture moči svetovnega finančnega sistema. Toda ne Komisija ne Svet nista povedala ničesar o pojmu "oporoke" za bančni sektor. Ta teden označuje obletnico propada banke Lehman Brothers. Po predvidevanjih bo za dvig investicijske banke potrebnih deset let. To je v nasprotju z družbo Dunfermline Building Society, ki je imela oporoko, s katero je lahko jasno opredelila svoja sredstva. Preglednost je temeljnega pomena, če želimo povrniti zaupanje strank v bančni sektor.
