Hedge skladi in skladi zasebnega kapitala - Preglednost na področju institucionalnih vlagateljev (razprava) 
Predsednik
Začenjamo z razpravo, ki jo je Evropski parlament zelo daljnovidno organiziral prejšnji mesec, kot da bi za razliko od drugih lahko predvidel dogodke prejšnjega tedna.
Naslednja točka je skupna razprava o:
poročilu Poula Nyrupa Rasmussena v imenu Odbora za ekonomske in monetarne zadeve, vključno s priporočili Komisiji o hedge skladih in skladih zasebnega kapitala,, in
poročilu Klausa-Heinerja Lehneja v imenu Odbora za pravne zadeve, vključno s priporočili Komisiji o preglednosti na področju institucionalnih vlagateljev,.
Poul Nyrup Rasmussen
poročevalec. - Gospod predsednik, dolgo pred to krizo sta bili Skupina socialdemokratov in Socialdemokratska stranka zaskrbljeni zaradi teženj na finančnih trgih k čezmernim dolgovom, pomanjkanju preglednosti, prevzemanju prevelikih tveganj za prenizko ceno ter oblikovanju paketov finančnih vzvodov, ki jih nihče ni docela razumel ali v zvezi z njimi ukrepal. Zato smo izrazili svojo zaskrbljenost nad tem, da se soočamo z novim finančnim mehurčkom. Nihče ni znal napovedati, kdaj se bo zgodilo, sedaj pa smo v središču viharja, "popolnega viharja", kot ga je nekdo poimenoval.
Močno sem prepričan, da bo nocojšnja in jutrišnja razprava najpomembnejša razprava v katerem koli parlamentu na temo finančnih trgov kjer koli v Evropi ali v ZDA. Najboljša razprava in odločitve v tem smislu, da smo usmerjeni v prihodnost in skušamo postaviti boljše predpise, kot jih imamo sedaj, ter prevzeti polno odgovornost, da to opravimo po svojih najboljših močeh.
Sedaj je čas za ukrepanje. Videli smo, kaj se je zgodilo v ZDA in, čeprav sem nekje slišal, da v Evropi ni tako slabo kot v ZDA, lahko rečem le to, da so me HBOS, Northern Rock in mnogo drugih podobnih primerov prepričali, da je treba ukrepati. Videli smo nove prognoze naših gospodarstev, zaposlitev, konkurence in sposobnosti vlaganja: menim, da je to dovolj, da začnemo ukrepati.
Zato sem ponosen, da lahko Parlamentu nocoj in jutri povem, da je skupina PSE po mučnih pogajanjih - kakršna tudi morajo biti, ko je na mizi tako pomembna stvar - dosegla kompromis s skupinama ALDE in PPE-DE. Pred nami je usklajeno poročilo, ki od Komisije zahteva, da poda predloge na področju zakonodaje in predpisov za vse finančne akterje, vključno s hedge skladi in skladi zasebnega kapitala. Skrajni čas je, da to storimo, zato želim Parlament opomniti, da po novem zahtevamo uvedbo obveznih kapitalskih zahtev za vse finančne ustanove. Zahtevamo, da se paketi nagrajevanja uskladijo z dolgoročnimi rezultati, ki odražajo tako izgube kot dobičke. Zahtevamo popolno preglednost sistemov nagrajevanja vodstvenih delavcev in najožjega vodstva. Zahtevamo razkritje izpostavljenosti kot razmerje med finančnimi vzvodi in dolgovi, razkritje vira in zneska zbranih sredstev in navedbo delničarjev v vseh investicijskih projektih. Zahtevamo podaljšanje direktive, ki zahteva, da so zaposleni obveščeni in da se njihovo mnenje upošteva med prevzemi, ki vključujejo odkupe z zadolžitvijo s strani skladov zasebnega kapitala, ter zahtevamo ustrezne ukrepe za "preprečevanje nerazumne razprodaje premoženja ciljnih podjetij". Zahtevamo uvedbo ukrepov v izogib prevelikim dolgovom, ki nastanejo zaradi prevzema z zadolžitvijo, ki naj zagotovijo, da je finančni vzvod primeren tako za sklad/družbo zasebnega kapitala kot za ciljno družbo.
Gospoda McCreevyja, komisarja za to področje, bi prosil, da na te predloge odgovori zelo konkretno. Vem, da ni bil prej seznanjen z njimi, vendar pa vztrajam pri časovnem razporedu. Odgovor pričakujemo pred koncem leta, kar pomeni tri mesece časa. Morda bi lahko razpravljali še o nekaterih podrobnostih, toda komisar, Parlamentu ste dolžni odgovor, saj ne govorimo o majhnem številu poslancev, ampak o večini tega Parlamenta.
Naj zaključim z obvestilom, da je pred štirimi oz. petimi dnevi okrog 90 000 ljudi podpisalo peticijo, ki je naslovljena na Evropski parlament, Združene države Amerike in svetovne voditelje, organiziralo pa jo je svetovno internetno gibanje Avaaz. V imenu te organizacije predajam peticijo naslovnikom. Glasi se takole: "Pozivamo vas, da prevzamete pobudo za ureditev temeljnih pomanjkljivosti in vrzeli, ki so omogočile nastanek te globalne finančne krize, vključno z osnovnimi problemi dolga in tveganja, nagrajevanja in preglednosti. Nujno je, da delujete enotno za zaščito javnega dobra, tako da postavite strožja pravila za vse udeležence v globalnem finančnem sistemu. Bodite pogumni in podprli vas bomo."
Komisar, boste skupaj z nami pogumni, nas podprli in nam dali prve odgovore že pred koncem leta? V imenu vseh vztrajam pri tem, da mora biti odgovor pritrdilen.
Klaus-Heiner Lehne
poročevalec. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, razprava poteka, morebiti po naključju, ob ravno pravem času. Moje poročilo se v vseh vidikih ukvarja z drugo platjo medalje.
Gospod Rasmussen je moral obravnavati zlasti učinke na finančne trge, medtem ko se je Odbor za pravne zadeve v svojem strokovnem mnenju ukvarjal predvsem z vidiki gospodarskega prava in, če je bilo primerno, s potrebo po spremembi evropskega gospodarskega prava.
Dogodki v preteklih dneh so nas vse pretresli. Tako javnost in politike kot tudi - in to povem zelo jasno - pošteno gospodarstvo. Problem, ki ga trenutno vidimo v praksi, je v tem, da se dobički privatizirajo, izgube pa nacionalizirajo. V tej sagi je postalo že skoraj smešno, da se je ameriški finančni minister Paulson, ki je bil včasih na čelu Goldman Sachsa, znašel v položaju, ko mora 700 milijard USD davkoplačevalskega denarja porabiti za odpravo razdejanja, ki ga je povzročil ravno njegov sektor. To je resnično žalostno.
Vedno več je primerov, ki kažejo na to, da je v očeh javnosti klasično družinsko podjetje, ki skrbi za svoje zaposlene z lastno, zajamčeno odgovornostjo, stvar preteklosti, medtem ko se na drugi strani zdi, da nas vsaj v gospodarstvu do neke mere vodijo neučinkoviti direktorji in zaposleni, ki so dobro plačani, a nimajo nobene odgovornosti več.
Menim, da je ta vtis, ki ga vedno bolj daje naše tržno gospodarstvo, zastrašujoč in da je politično nujno, da uvedemo ustrezne ukrepe za vzpostavitev reda in se znebimo tega grozljivega vtisa.
Dejstvo je, da sedaj niso prizadeti samo veliki vlagatelji, ampak tudi mali. Prizadeti so vsi davkoplačevalci in vsi tisti, ki so odvisni od državnih sredstev, saj je za odpravo škode potrebno vedno več milijard javnih sredstev.
Priznam - in to se je v razpravi že jasno pokazalo in je tudi nesporno -, da eden od vidikov, ki smo jih v začetku še posebej obravnavali, in sicer sektor hedge skladov in skladov zasebnega kapitala, ni vzrok problemov, ki jih moramo sedaj reševati. Seveda so očitne pomanjkljivosti na področju usklajevanja in predpisov, kar je pokazala tako razprava v Parlamentu kot zaslišanje obeh odborov.
Pravilno je bilo ugotovljeno, da za oba sektorja veljajo tudi nacionalni predpisi, nekateri od njih strožji, drugi blažji, odvisno od tradicije posamezne države in prevladujočih predpisov na področju finančnih trgov. Obenem pa je postalo jasno, da potrebujemo nadaljnje usklajevanje in prilagoditve na evropski ravni, da bi zagotovili, da ti sektorji, ki so že dosegli kritične razsežnosti, ne predstavljajo tveganja za finančne trge.
Odgovoriti bi želel na le nekatere ključne besede, ki so bile omenjene v osnutku poročila, a jih je Odbor za pravne zadeve po naključju rešil že junija, ko še nihče ni govoril o krizi. V mislih imam pojava "posojanje vrednostnih papirjev" in "prodaja brez kritja". Slišimo, da je cela vrsta pomembnih regulatorjev finančnega trga oba prepovedala iz dobrega razloga. Takrat smo zahtevali in ponovno zahtevamo, da se to dokončno preveri. Temu morajo slediti posledice in zakonodajni predlogi, če je potrebno. Med njimi so vprašanja boljše identifikacije delničarjev, preglednosti, strožjih predpisov na področju preglednosti, glede na to, da bi morala tako podjetja kot direktorji teh podjetij vedeti, čigava last so, da lahko delujejo odgovorno do njih.
Sem spada tudi ustrezno preverjanje tveganj pri odobritvi kreditov, s čimer se zagotovi, da so posledice razumne v primerih, ko orjaških vzvodov ni mogoče premakniti z relativno majhno silo in to privede do stanja, ko vse uide iz rok in povzroči težave splošni javnosti in drugim.
Mimogrede še en nasvet: v tem času je industrija oblikovala več predlogov za praktične kodekse oz. prostovoljne predpise, ki urejajo obnašanje. Že samo dejstvo, da so bili ti predpisi sestavljeni, tudi če so zaenkrat še na prostovoljni bazi, kaže na to, da industrija očitno priznava potrebo po nekakšni ureditvi. Zato je popolnoma upravičeno, da pogledamo in razmislimo, ali lahko ukrepamo tudi na tem področju.
Preprodaja nepremičnin po napihnjenih cenah je še ena zadeva, ki se ji moramo posvetiti. Gospodarsko pravo se mora lotiti tega vprašanja, saj po mojem prepričanju podjetij ne bi smeli ropati. Od Komisije pričakujemo konkreten predlog. To je poročilo v skladu s členom 192, na katerega mora Komisija odgovoriti. Upamo, da bo to storila kmalu.
Charlie McCreevy
član Komisije. - Gospod predsednik, rad bi se zahvalil Odboru za ekonomske in monetarne zadeve in Odboru za pravne zadeve, zlasti pa njunima poročevalcema, gospodu Rasmussenu in gospodu Lehnu, za delo, vloženo v pripravo obeh poročil.
Še pred enim letom bi le redki lahko napovedali, da bodo razmere na finančnih trgih tako resne, kot so danes. Učinke krize bomo občutili še nekaj časa. Začelo se je z nepremišljeno prodajo hipotek v Združenih državah, pospešilo z bankami in drugimi, ki niso upoštevali posojilnih standardov, ker so lahko breme posojil z listninjenjem preložili na druge.
Bonitetne agencije so tem visoko tveganim produktom dale priznanje, ko so jih ocenile kot produkte z nizkim tveganjem neplačila. Finančne ustanove iz vsega sveta so te produkte kupovale, ne da bi - vsaj tako se zdi - oceno tveganja opravile tudi same.
V luči dogodkov iz preteklih dveh let je prav neverjetno, kako slabo so vodilni v finančnih ustanovah poznali prevzeta tveganja. Nedvomno je visok znesek dobička, ki se jim je obetal, zameglil resno analizo tveganj. Nadzorniki prav tako niso nič bolje razumeli tveganja, ki ga prinašajo ti zelo kompleksni produkti. Stvari so bile razkosane in sesekljane, nato pa prepakirane, da nihče ni vedel, kje je pravo tveganje. Nek opazovalec je pred meseci ta razvoj krize opisal, kot da bi gledali iztirjanje vlaka v počasnem posnetku. Prejšnji teden pa je kriza vratolomno pospešila svoj tempo.
Usklajeno delovanje vodilnih svetovnih centralnih bank in napovedani podporni ukrepi v Združenih državah so nekoliko umirili razmere na trgu. To moramo pozdraviti, saj se zakonodajalci soočajo z izjemno situacijo. Prav tako pozdravljam, da so ameriške oblasti priznale potrebo po tem, da bi v svojih predlogih obravnavale tudi premoženje v lasti nekaterih neameriških finančnih ustanov.
Ena od stvari, za katere smo lahko v Evropi hvaležni, je dejstvo, da pri nas razdejanje ni tako obsežno kot v ZDA. Čeprav tudi banke v EU kažejo podobno pomanjkanje zaupanja pri posojanju ena drugi, vseeno obseg ni primerljiv s tistim v ZDA. Nihče pa še ni na zeleni veji. Čakajo nas zelo neugodni pogoji poslovanja. Gospodarska recesija bo imela svoje učinke. Opreznost in preglednost sta ključnega pomena, če želimo ponovno vzpostaviti zaupanje na trgu. Na ravni EU pa moramo še naprej izboljševati nadzorništvo v čezmejnih nadzornih finančnih ustanovah. Dobili smo priložnost, ki je ne smemo zamuditi.
Zaradi vsega tega verjamem, da bomo na koncu te krize imeli drugačen sektor finančnih storitev in prav tako tudi drugačen regulativni okvir. Če moralna ovira ni učinkovita, potem ne moremo pričakovati, da bo račun za pretiravanje in neodgovorno prevzemanje tveganj zasebnih ustanov poravnal davkoplačevalec.
Končni regulativni okvir, ne glede na to, kateri nov pristop bo uporabljen, se bo izoblikoval v prihodnjem obdobju, ko bodo tudi lekcije te krize in ustrezni odgovori bolj jasni. Še naprej moramo dobro sodelovati z drugimi zakonodajnimi organi in medsebojno povezati svoje odzive.
Verjetno ste opazili, da se je ukrepanje že začelo. Že več kot leto dni Komisija v soglasju s Svetom gospodarskih in finančnih ministrov pripravlja natančen časovni načrt, ki ga je potrdil tudi Evropski svet. Medtem ko se kriza razvija, mi izboljšujemo svoj odziv.
Izvedli smo že ukrepe za izboljšanje konvergence in sodelovanje med nadzorniki. Nova izjava o namenu je bila dogovorjena med nadzornimi organi EU, finančnimi ministri in centralnimi bankami, opredeljuje pa splošna načela, vključno z ustanovitvijo čezmejnih skupin za stabilnost. To se sedaj izvaja. Preučevali smo izboljšave za sheme jamstva za depozite. Uvedli smo posebno skupino za proučitev procikličnih učinkov trenutnih instrumentov, vključno z Baslom 2 in MSRP, ki bo poročala do konca tega leta. V tesnem sodelovanju s Forumom za finančno stabilnost je IASB vzpostavila posvetovalni sosvet za nepristransko oceno. IASB se ukvarja tudi z izvenbilančnimi postavkami. Industrija je postregla z dragocenimi podatki, ki izboljšujejo preglednost za zakonodajalce na trgu listninjenja. Komisija pritiska na industrijo, da prečisti svoje podatke in tako izboljša preglednost za zakonodajalce.
V luči teh in drugih dejavnosti, o katerih bom še govoril, za poslance ne bi smelo biti presenečenje, če povem, da soglašam s številnimi zadevami, ki so izpostavljene v poročilu gospoda Rasmussena. Sedaj je najpomembneje, da določimo ključne ukrepe, ki jih moramo izvesti, in jih tudi izvedemo.
Kot sem povedal že prej, je kaos na trgu razkril pomanjkljivosti v obvladovanju tveganj v velikih finančnih ustanovah. Odkril je tudi celo vrsto slabosti v zakonodaji. Pozornost zakonodajalcev se mora sedaj usmeriti na ta področja. Gospod Rasmussen je v svojem poročilu izpostavil veliko perečih področij: navzkrižje interesov v bonitetnih agencijah, potrebo po boljšem ocenjevanju nelikvidnih sredstev in neusklajenost spodbud v poslovnem modelu "ustvari in prenesi".
V preteklem letu sem poslance na plenarnih zasedanjih, še posebej pa Odbor za ekonomske in monetarne zadeve, obveščal o delu, ki smo ga opravili na področju izboljšanja kapitalskih zahtev v bankah, in tudi o svojih zamislih glede ureditve bonitetnih agencij. Menim, da se vsi strinjamo, da je potrebno okrepiti kapitalske zahteve ter pri strukturiranih produktih zahtevati preglednost in skrbno poslovanje. Ukvarjali smo se s spremembami Direktive o kapitalskih zahtevah, ki bodo izboljšale upravljanje velikih izpostavljenosti ter dvignile kakovost kapitala z usklajeno obravnavo hibridnega kapitala. Prav tako smo se ukvarjali z okrepitvijo nadzora nad medbančnimi skupinami.
V naslednjih tednih bom Komisiji predlagal dva ločena zakonodajna ukrepa za reševanje teh in tudi drugih vprašanj: prvi je sprememba Direktive o kapitalskih zahtevah, drugi pa uredba o bonitetnih agencijah. Pri teh predlogih pričakujem podporo Evropskega parlamenta, saj so zelo podobni zahtevam iz vašega poročila.
Hedge skladi in skladi zasebnega kapitala se pojavljajo v obeh poročilih. V zadnjih letih smo izmenjali kar nekaj zanimivih mnenj o vlogi hedge skladov in skladov zasebnega kapitala. Ena od stvari, o kateri se po mojem vsi strinjamo, je ta, da ti niso bili vzrok te krize. Izkazalo se je, da je bil regulirani sektor tisti, ki je zbezljal z vajeti pri poslovanju s specializiranimi podjetji za listninjenje, katerih delovanje je slabo poznal.
Menim, da v tej fazi hedge skladov in skladov zasebnega kapitala ni potrebno metati v isti koš kot regulirani sektor. Razlogi za trenutno krizo so različni. Ne smemo pozabiti, da so ti skladi regulirani v državah članicah. Po vsej Evropi so direktorji hedge skladov in skladov zasebnega kapitala pooblaščeni in pod nadzorom. Zanje veljajo enaka pravila glede zlorabe trga kot za druge udeležence na finančnih trgih. Pri vlaganju v javna podjetja morajo spoštovati podobne obveznosti glede preglednosti in posvetovanja. Izpostavljenost bančnega sektorja do hedge skladov in skladov zasebnega kapitala ureja Direktiva o kapitalskih zahtevah.
To pa seveda ne pomeni, da bomo hedge skladom in skladom zasebnega kapitala prizanašali. Ker se ti poslovni modeli sproti razvijajo in se njihova vloga na finančnih trgih spreminja, jih morajo zakonodajalci po vsem svetu budno spremljati. Gospodarske dejavnosti pa morajo prevzeti odgovornosti, ki jih prinaša vidnejša vloga na evropskih in globalnih finančnih trgih. Več nedavnih tržnih spodbud je pokazalo, da je to sporočilo razumljeno. Naša vloga je pozorno spremljati te in druge dogodke na trgu in se nanje odzvati, če in ko je to potrebno.
Pozdravljam konstruktivne predloge, ki podpirajo delovanje enotnega trga. Na tem mestu bi želel omeniti, da se Komisija trenutno precej ukvarja s področjem zasebne prodaje vrednostnih papirjev in s tveganim kapitalom.
Strinjam se z gospodom Lehnejem, da je ustrezna stopnja preglednosti ključni dejavnik zaupanja vlagatelja. To je neizogibno, če želimo, da finančni trgi delujejo učinkovito.
Poročilo navaja seznam pravil preglednosti, ki danes veljajo za različne akterje na finančnih trgih EU. Po mojem mnenju je pomembno, da je na trgu na voljo dovolj natančnih in koristnih informacij. Poiskati moramo pravo ravnotežje med potrebo po zaupnosti lastniške informacije nosilcev naložb in legitimnimi potrebami vlagateljev, nasprotnih strank, zakonodajalcev in družb, ki prodajajo svoje dolgove ali vrednostne papirje.
Zato sem zadovoljen, da poročilo poudarja potrebo po analizi vpliva obstoječih določb EU in pravil držav članic na tem področju, preden se lotimo nove zakonodaje.
Komisija se s tem področjem zelo dejavno ukvarja. Imeli smo obsežna posvetovanja v okviru naše pobude za pravice delničarjev in obravnavali številna vprašanja, ki se jih poročilo dotika - na primer posojanje vrednostnih papirjev in vprašanje identifikacije delničarjev.
Poleg tega smo pred kratkim objavili razpis za izvedbo zunanje raziskave, ki bo preučila izvajanje Direktive o preglednosti v državah članicah. Ta raziskava bo na voljo naslednje leto in bo osnova za splošno oceno direktive, vključno s pragovi priglasitve.
Poslanci se prav gotovo spomnite, da je letošnjo pomlad Komisija izdala sporočilo, v katerem je opredelila svoj pristop k politiki na področju državnih investicijskih skladov. Prišli smo do zaključka, da so bili ti ukrepi ustrezni in tudi zadostni za reševanje vprašanj, ki jih trenutno obravnavamo. Ta pristop je odobril Evropski svet; ugotavljam pa, da Odbor za pravne zadeve ni popolnoma enakega mnenja.
Naj tu na kratko povem naslednje. Prvič, priznati moramo, da hedge skladi in skladi zasebnega kapitala niso edini - drugi institucionalni vlagatelji zasledujejo podobne cilje in dandanes uporabljajo podobne metode. Če bi v tej situaciji hedge skladom in skladom zasebnega kapitala naložili posebne obveznosti, bi to vodilo v diskriminacijo teh kategorij vlagateljev.
Drugič, ne smemo storiti napake in vse dejavnosti hedge skladov obravnavati kot grožnjo trgu, ampak se moramo zavedati pozitivnih učinkov teh dejavnosti. Naj pojasnim, gospodarstvo EU bo v prihodnosti potrebovalo ogromno vlaganj: brez državnih investicijskih skladov, skladov zasebnega kapitala in drugih podobnih bo okrevanje Evrope po sedanji krizi precej počasnejše.
Tretjič, strinjam se, da določene metode, kot sta na primer posojanje vrednostnih papirjev in uporaba izvedenih finančnih instrumentov, predstavljajo izziv ustaljenim modelom upravljanja. To je področje, kateremu bomo v prihodnje, v sodelovanju z nadzorniki v posameznih državah, posvetili precej pozornosti.
V zaključek naj povem, da bosta obe poročili pomembno prispevali k naši neprekinjeni obravnavi teh vprašanj. Poslancem čestitam za poročili. Komisija bo preučila vaša priporočila in vam poročala v skladu z okvirnim sporazumom. Naša zavezanost k reševanju krize z ukrepi, katerih namen je ponovno vzpostaviti zaupanje in stabilnost, se nadaljuje.
Sharon Bowles
poročevalka mnenja Odbora za ekonomske in monetarne zadeve. - Gospod predsednik, komisarju želim povedati, da je v trenutni krizi medsebojna povezava vseh ustanov očitna. Prav tako je očitno in logično, da se mora ureditev usmeriti v funkcijo in ne v subjekte. Ne bi bilo prav, če bi zasebno podjetje moralo spoštovati drugačna pravila od drugih samo zato, ker je v lasti sklada zasebnega kapitala.
Vsaka medalja ima dve plati. Ta teden pogosto kritiziramo prodajo brez kritja, a ne smemo pozabiti na tiste, ki posojajo vrednostne papirje. Pomembno je, da so tudi vlagatelji in nadzorniki pozorni na politike posojanja pokojninskih skladov in drugih, ne le na dejavnosti tistih, ki si delnice izposojajo. S to tematiko smo se že srečali pri vprašanju glasovanja na podlagi izposojenih delnic. "Dve plati" pomeni tudi to, da bo izboljšanje preglednosti učinkovito le, če temu sledi tudi skrbno poslovanje, ki ne dopušča zmanjšanja preglednosti z različnimi izjavami o zaupnosti. Nenazadnje pa lahko pomembno vlogo v tem odigrajo tudi prostovoljni kodeksi, saj lahko uredijo tiste dele, ki jih mi ne moremo doseči. Ne glede na vse pa ne bi smeli biti le zasebna stvar neke industrije, ampak bi morali biti na vpogled, dostopni ter preverjeni in nadzorovani.
Harald Ettl
pripravljalec mnenja Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve. - (DE) Gospod predsednik, v letu 2007 nam je pretilo nadaljevanje hipotekarne krize. Vendar smo to poskušali odriniti na stranski tir. Junija 2007 bi morali slišati še več znakov za preplah, če že ne prej, pa takrat, ko sta dva hedge sklada, ki ju je vodila newyorška investicijska banka Bear Stearns, zabredla, ker sta se ukvarjala pretežno z obveznicami, zavarovanimi z nepremičninami. In to je bil šele začetek! Vedno bolj je postajalo jasno, da se ta vrsta finančnih družb razvija z zelo nizko stopnjo preglednosti. Na eni strani je nekaj izbrancev dosegalo visoke dobičke, seveda v visoko tveganih panogah, na drugi strani pa se danes ukvarjamo s klasično nacionalizacijo izgub. Niso samo ameriški gospodarski novinarji in ekonomisti tisti, ki to situacijo opisujejo natanko s temi besedami. Tudi mi v EU in v Evropskem parlamentu hočeš nočeš spreminjamo svoj pogled, čeprav nekoliko pozno. Zaželeno bi bilo, da bi se tudi Komisija izjasnila.
Obe poročili, tako Rasmussena kot Lehneja, kažeta na potrebo po takojšnjem ukrepanju. Vsem političnim akterjem bi moralo biti sedaj že jasno, da trg sam sebe ne more popolnoma regulirati. Tudi Komisija bi se tega že morala zavedati. Hedge skladi in skladi zasebnega kapitala spadajo med velike zaposlovalce, vendar pa v mnogih pravosodnih sistemih te vloge nimajo več in so zato oproščeni obveznosti delodajalca. To pa ni sprejemljivo, saj je nepreglednost prevelika! Medtem pa je finančna kriza postavila na kocko tisoče delovnih mest.
Ureditev, nadzor, preglednost, udeležba zaposlenih in informiranje v sektorju pokojninskih skladov, ki so močno udeleženi v hedge skladih in skladih zasebnega kapitala, so ključnega pomena.
Komisar, pomembno je, da Odbor za zaposlovanje in socialne zadeve zagotovi, da zaposleni ne bodo plačali dvakratne cene: prve zaradi finančne krize kot take in druge zaradi delitve tveganja pokojninskih skladov. Da se to ne bi zgodilo, mora Direktiva 2003/41/ES zagotoviti, da skrbniki zaposlene neposredno ali posredno obveščajo o vrsti in tveganju pri vlaganju njihovih pokojnin ter jim dajo možnost soodločanja. To je samo eden od mnogih vidikov, ki smo jih izpostavili v naših poročilih in mnenjih.
Komisar, od vas zahtevamo, da nekaj storite. Vem, da lahko govorimo o mnogih stvareh, vendar pa je vaša dolžnost, da pomagate. Rok za sklic zakonodajnega organa še ni potekel. Na to bi vas želel opozoriti.
Kurt Joachim Lauk
v imenu skupine PPE-DE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, to poročilo se je sprva ukvarjalo s hedge skladi in skladi zasebnega kapitala, sedaj pa obravnava finančni sistem, ki se je popolnoma sesul.
Sedanja kriza je grozljiva posledica kreditne blaznosti ali, natančneje, prevelikega zadolževanja. Federal Reserve je predolgo dopuščala prenizke obrestne mere in nato zagotavljala kreditne subvencije.
Poročilo smo sestavili na podlagi trenutne situacije in v sodelovanju s kolegi poslanci iz skupine Zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo dosegli dogovor z gospodom Rasmussenom, ki obsega celoten finančni sistem. Hvaležni smo, da je Odbor za ekonomske zadeve to potrdil popolnoma soglasno.
Ne moremo se več zanašati na standarde ZDA in postavljanje standardov v mednarodnem finančnem sistemu. Ustvariti moramo nove, lastne, evropske možnosti, zato smo predlagali, da se sprejmejo najrazličnejše točke ter zaključijo razprave o njih.
Za začetek moramo vse finančne ustanove, ki se ukvarjajo s finančnimi vzvodi, vključiti v posebno oceno tveganja. Nato zahtevamo, da ima tveganju prilagojena kapitalska zahteva v globalnem finančnem sistemu enak status za vse udeležence. Opredeliti bi morali tudi zahteve za organizatorje paketov in sindiciranih paketov, saj na njih služijo. Bonitetne agencije - to sta izpostavila že gospod Rasmussen in gospod Lehne - morajo zapreti vrzeli v informiranju in razkriti navzkrižja interesov.
Razmisliti moramo tudi o tem, ali naj bonitetne agencije prevzamejo odgovornost za svoje bonitetne ocene, podobno kot finančni revizorji. Prav tako velja razmisliti, ali naj se z izvedenimi finančnimi instrumenti obvezno trguje na borzi - izjema bi morda lahko bila le obrestna zamenjava. Zahtevamo tudi, da uprave bank zagotovijo, da nagrade bančnikom ne temeljijo samo uspešnem poslovanju, ampak tudi na morebitnih izgubah v prihodnje. To pomeni, da mora biti nagrajevanje bančnikov odraz tako dobrih kot slabih časov, ne samo dobrih.
Pohlep je že od nekdaj slab svetovalec pri finančnih strategijah. V zadnjih letih smo v ECB poslovali z zanesljivim partnerjem, ki se je odzval nekoliko razumneje in zmerneje kot Federal Reserve. To lahko rečemo z današnjega zornega kota. Nujno potrebujemo tudi evropski bančni nadzor za celotno območje evra, saj ne moremo še naprej živeti le z nadzorom v vsaki državi posebej. To navsezadnje pomeni, da predpostavljamo, da se bodo v Evropi ustanavljale ustanove ali celo prostovoljna združenja, da bi bolje razumeli subjekte, ki jih sedaj obravnavamo, in preprečili naslednjo krizo takega obsega.
Ieke van den Burg
v imenu skupine PSE. - Gospod predsednik, gospodu Lauku želim povedati, da je on sicer podprl poročilo o evropskem nadzoru, ki sva ga pripravila skupaj z gospodom Dăianujem, vendar pa ga EPP ni podprl.
Dovolite mi tudi, da odgovorim komisarju, in sicer, da se mi zdi neverjetno, da se ni odzval na bistvena vprašanja poročila. Povedal nam je le to, da Komisija skrbno spremlja in opazuje dogodke, in nato dodal, da imajo hedge skladi in skladi zasebnega kapitala tudi veliko pozitivnih učinkov ter da moramo o tem razmisliti.
To je enako, kot če bi slišali, da se približuje orkan ali cunami, in bi nam dejal, da moramo razmisliti o pozitivnih učinkih vode in vetra! To je absurdno.
(NL) Nadaljevala bom v nizozemščini, saj se želim osredotočiti na dve vprašanji, ki se nanašata zlasti na poročilo gospoda Lehneja. Eno od njih - omenil ga je že gospod Lehne - je posojanje vrednostnih papirjev in prodaja brez kritja. To je seveda ponoven klasičen primer nesposobnosti Komisije, da bi se sproti seznanjala z dogajanjem. Že dolgo nazaj smo sprožili vprašanje o nujnih ukrepih na področju posojanja vrednostnih papirjev oz. posojanja in izposojanja delnic, saj je bilo to izrabljeno v kampanjah hedge skladov proti podjetjem. Sedaj pa so nadzorniki finančnih trgov - številni posamezni nadzorniki v posameznih državah - končno to storili. To ni usklajeno evropsko delovanje; pobude, kot je ta, so ponovno morale priti z ravni posameznih držav. Lahko bi bili korak pred časom in bi morda uspeli tudi preprečiti kakšno kršitev ali propad kakšne banke ali zavarovalnice, če bi imeli ustrezne ukrepe že pripravljene.
To še nadalje ponazarja dejstvo, da te zadeve presegajo okvire neke gospodarske dejavnosti in da nadzor bank, zavarovalnic ali vrednostnih papirjev znotraj dejavnosti ne zadostuje. Resnično bi morali kombinirati nadzor in zagotoviti, da se takšne vrednostne papirje pričakuje na obeh straneh in da se ti pojavi preprečijo.
Drugo vprašanje so sistemi nagrajevanja. V poročilu smo navedli, da je izjemnega pomena, da se te sisteme omeji in da se o politiki nagrajevanja glasuje na skupščini. Z veseljem sem opazila, da so med razpravami o bodočem izrednem skladu v ZDA v tem tednu moji demokratski kolegi v Kongresu izrazili željo, da se črpanje denarja iz tega sklada med drugim pogoji z omejitvijo pretirano visokih plač in nagrad vodstvenim delavcev.
Nenazadnje bi bilo težko verjeti, da lahko Goldman Sachs in Morgan Stanley, ki sta sedaj v postopku nadzora in želita črpati iz tega javnega sklada, še naprej delita milijonske nagrade. Prav tako je prav, da v Evropi sežemo dlje od priporočila, podanega pred dvema letoma. Komisarja želim vprašati, kaj bo storil na tem področju, saj je skrajni čas, da ukrepa.
Sharon Bowles
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, se opravičujem, a to je drugi del. Kot je dejal gospod Rasmussen, so ta poročila uravnotežena, čeprav so morda nekatera bolj nagnjena k enostranskem citiranju iz medijev kot druga.O hedge skladih in skladih zasebnega kapitala nekateri negodujemo že nekaj let, sedaj, ko smo sredi finančne zmešnjave, pa zaskrbljenost zaradi dolgov ali finančnih vzvodov ni več tako redka. Vsekakor se nam ponuja možnost, da zadeve prevetrimo in vzpostavimo celovit pregled nad vprašanjem izpostavljenosti, ki je v središču sedanje krize, in nad drugimi vprašanji, povezanimi s tveganji in dolgovi, vključno s hedge skladi in skladi zasebnega kapitala.
Poročila priznavajo, da je to potrebno storiti na nediskriminatorni in načelni osnovi, z upoštevanjem sorazmernosti. Obenem je treba upoštevati kontekst mednarodnih dogodkov, zlasti pa delovati preudarno. Eno od vprašanj, ki se trenutno obravnavajo vsepovsod, so dolgovi in ustrezno upravljanje le-teh, drugo pa je vprašanje paketov nagrajevanja in navzkrižja interesov. Seveda je zaradi večje stabilnosti trga potrebno sprejeti ukrepe, ki bodo zagotovili, da je nagrajevanje skladno z dolgoročno perspektivo. Strinjam se, da bi to načelo moralo veljati za vsa področja. S tem ne želimo potrditi mnenja, da sta zasebni kapital in tvegani kapital v celoti motivirana z razprodajo premoženja: to zagotovo ni najboljši način, da propadajoče podjetje spremeniš v dobičkonosno podjetje, ki se zlahka proda. Nacionalne zakonodaje, ki preprečujejo razprodajo premoženja prevzetega podjetja, obstajajo, vendar pa se redko uporabljajo. Zato nisem prepričana, da bi evropski ukrep prinesel kaj napredka.
Če se ponovno vrnemo k zakonski ureditvi v nasprotju s prostovoljnimi kodeksi; veliko prostovoljnih kodeksov je šele v nastajanju in večina njih potrebuje nekaj časa, da začne delovati. Njihovo posodabljanje je enostavnejše, a kot sem že prej dejala, kodeksi niso zasebna zadeva in javno zaupanje mora biti del tega sistema. Vesela sem, da so kolegi potrdili moj predlog za spletno stran "vse na enem mestu" kot uporabno orodje, ki ponuja register prostovoljnih kodeksov z ustreznimi povezavami na objave o skladnosti, in upam, da bo temu sledil tudi komisar.
Ko govorimo o preglednosti, je pomembno tudi prepoznati, da javni vlagatelji in nadzorniki potrebujejo različne ravni informacij in da mora informacija ustrezati namenu. Tudi v primeru profesionalnih vlagateljev je zastiranje informacij s - če mu lahko tako rečem - "pravnim balastom" nedopustno. Nadzorniki bi morali imeti na voljo vse informacije, ki jih potrebujejo, vendar pa je potrebno posebno skrb posvetiti tistim področjem, kjer informacije ne smejo v javnost.
Končno smo prispeli na tista občutljiva področja listninjenja in bonitetnih agencij. Kar zadeva listninjenje, vem, da je komisarju ljubša ideja o pridržanju, vendar pa je to seveda samo eno od razpoložljivih orodij, zato ga pozivam, naj bo pripravljen zamenjati orodje in naj škatle z orodjem ne zapre prehitro. Na področju bonitetnih agencij marsikaj potrebuje boljše obvladovanje, vendar pa odsvetujem drobljenje že veljavnega sistema mednarodno sprejetih bonitetnih ocen. Ponovno ponavljam, da sta obe področji primer, kjer moramo biti preudarni: biti moramo preudarni, ne pa maščevalni.
Eoin Ryan
v imenu skupine UEN. - Gospod predsednik, to poročilo je nedvomno predstavljeno v zelo zanimivem času, saj smo priča gospodarskim prelomom, ki jih doslej še ni bilo, zadnji dogodki pa so nas žal opozorili na nekatere pomanjkljivosti, slabosti in zlorabe v mnogih sektorjih finančnega trga.
Nobeden od sektorjev ali grupacij ni ostal nepoškodovan ali nedotaknjen. Ne moremo se več vrniti na stara pravila. V Združenih državah se dogajajo korenite spremembe na področju visokih financ. Spremembe so nujne tudi v Evropi in prav tako globalno.
V tako napeti finančni atmosferi nas lahko zamika, da nekatere finančne akterje ali organe postavimo za grešne kozle. Pomanjkanje znanja o hedge skladih in njihovem poslovanju pogosto pripelje do tega, da postajajo dežurni krivci za vse.
Vendar pa moramo vedeti, da niti hedge skladi niti skladi zasebnega kapitala niso krivci za sedanjo finančno krizo, ampak so trgu celo občasno priskrbeli prepotrebne likvidnostne injekcije.
Prav tako ne smemo pozabiti, da je vzrok krize, ki se je začela v Ameriki, v slabih bančnih praksah, in da je evropski bančni sistem, čeprav je hudo prizadet, vseeno v boljšem položaju za reševanje tega problema kot banke v ZDA.
Ne glede na vse ne smemo zanikati, da je v strukturi in poslovanju mnogih nosilcev naložb, vključno z alternativnimi vlaganji, veliko problemov in pomanjkljivosti. Ni dovolj, če zakrpamo tu pa tam kakšno manjše pravilo. Potrebujemo pravo reformo in potrebujemo jo na globalni ravni.
Menim, da poročilo izpod rok Odbora za ekonomske in monetarne zadeve in pod vodstvom gospoda Rasmussena odraža te pomembne vidike. Če želimo zagotoviti dolgoročno finančno zdravje in konkurenčnost, ne moremo s predpisi ukiniti konstruktivnega tveganja. Kljub takemu naslovu to besedilo ne želi očrniti hedge skladov in skladov zasebnega kapitala, ampak podčrtuje potrebo po splošni reformi trga in večji preglednosti ter obenem kliče po ureditvi, ki temelji na načelih.
Pozdravljam nocojšnja pojasnila komisarja in nikakor ne dvomim, da se bo odzval na situacijo, v kateri smo se znašli.
Finančni sistem je po svoji naravi mednaroden, zato potrebujemo mednaroden nadzor trgov v globalnem kontekstu. Da bi zagotovili globalno gospodarsko stabilnost, moramo stopiti skupaj in poiskati najboljšo pot v prihodnost, finančnim ustanovam in trgu povrniti kredibilnost in zaupanje - tako za državljane po vsem svetu in v Evropi kot tudi za njihove pokojninske sklade in prihranke.
Pierre Jonckheer
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospod predsednik, komisarji, poročevalci, menim, da je poročilo Odbora za ekonomske in monetarne zadeve dobro in da smo lahko gospodu Rasmussenu še posebej hvaležni za njegovo večmesečno vztrajanje, da je potrebna širša intervencija EU na področjih, ki so predmet nocojšnje razprave.
Moja skupina je ponovno predlagala celo vrsto sprememb, ki jih - naj se še tako čudno sliši - nismo sestavili mi, ampak gospod Rasmussen. Z drugimi besedami, to so pomembni predlogi, ki zadevajo ustanovitev nadzornega organa na ravni EU ter evropskega sistema registracije in odobritve družb za upravljanje premoženja in družb za upravljanje skladov (spremembi 6 in 7) ter uvedbo omejitve dolga za kapitalske investicijske sklade (sprememba 9). Te predloge je vložil gospod Rasmussen, vendar jih je bil prisiljen umakniti, da bi, kar je v nekaterih pogledih razumljivo, zagotovil večino v Parlamentu: kar pomeni večino s skupino PPE in liberalci.
Z mojega vidika so bile te spremembe, ki zadevajo vprašanja v delovnih dokumentih in so po našem mnenju konstruktivne ter vredne razprave, umaknjene, ker tu, v Parlamentu, enako kot v Svetu ter prav gotovo tudi v Komisiji, obstajata dve filozofiji: prva je ta, da imamo tako na nacionalni kot evropski ravni že sedaj preveč pravil in da lahko vse pereče probleme reši samoregulacija finančne industrije; druga, ki ji pripada gospod Rasmussen (in v njej nikakor ni osamljen), pa že leta in leta poudarja, da trenutni nadzorni sistem za finančne trge ni primeren.
Razlog, da nismo ukrepali, gospod McCreevy, po mojem ni v tem, da nismo znali predvidevati ali da se dogodkov nismo zavedali. Mislim, da se je v preteklih letih oglasilo kar nekaj uglednih ljudi, zlasti v Forumu za finančno stabilnost, ki so državne organe opozarjali na nastajajoča tveganja.
Vi in Barrosova komisija ste večinoma zagovarjali popustljivejši pristop in trdili, da je bila tedanja ureditev ustrezna. Kar Parlament od vas zahteva v tem trenutku, je to, da si premislite. Ne vem, če ste tega sposobni, a mislim, da je nujno.
Želel bi izpostaviti tri točke, ki so se jih dotaknili že drugi govorniki, vendar pa so posebnega pomena za okoljevarstvenike. Vemo, da bo sveženj o podnebju in energiji, ki ga je treba sprejeti, odvisen od dolgoročnih vlaganj s sorazmerno nizkim donosom in sorazmerno skromnim dobičkom, da se zagotovijo potrebna sredstva.
Finančni instrumenti, kot so kapitalski skladi in hedge skladi, niso primerni, zato čakamo, da evropski bančni in monetarni organi stopijo v ospredje in ponovno dajo na mizo nekatere stare predloge: tu imam v mislih predloge Jacquesa Delorsa v zgodnjih 90-ih letih prejšnjega stoletja ter okrepljeno vlogo Evropske investicijske banke, da lahko zagotovimo dolgoročno vlaganje z zmernim donosom.
Finančni sistem bo težko stabilizirati - kar omenja tudi Rasmussenovo poročilo - brez odločnega napada na offshore finančna središča in davčne oaze. To pa je eno od področij, kjer Barrosova komisija ni prevzela pobude. Nazadnje, v povezavi s korporativnim upravljanjem - kar so ostali govorniki tudi omenili - bi morali bolj natančno preveriti plačne politike in politike nagrajevanja v investicijskih skladih. Le-te niso sprejemljive in predstavljajo grožnjo gospodarstvu nasploh.
Konstantinos Droutsas
Gospod predsednik, menimo, da je vprašanje, ali naj krizo rešujemo z neomajnim upoštevanjem obstoječe zakonodaje Skupnosti ali z novimi, strožjimi ureditvami, lažna dihotomija. Nobena od omenjenih odločitev ne more preprečiti ciklične poti kapitalistične ekonomije proti krizi, ki temelji na pretiranem kopičenju kapitala v proizvodnji.
Kreditna kriza je tudi odraz te poti. Buržujsko vodstvo je problem pretiranega kopičenja skušalo rešiti s spodbujanjem prekomernega posojanja in pospeševanjem potrošnje v hedge skladih in skladih zasebnega kapitala, s čimer so financirali podjetja. Te specifične vodstvene odločitve ne le, da niso mogle preusmeriti drvenja proti recesiji, ampak so, ravno nasprotno, pripravile pogoje za eksplozijo bombe z nepredstavljivimi posledicami za dohodke prebivalstva.
Istočasno je politika EU pospeševala popolno liberalizacijo kapitala v kreditnem sistemu v skladu z načeli kapitalističnega trga. Hedge skladi in skladi zasebnega kapitala so rezultat te usmerjenosti k liberalizaciji.
Noben doslej predlagan ukrep za večjo preglednost in strožjo zakonodajo na področju gibanja kapitala v kreditnem sektorju, torej v kroženju kapitala, ne more odpraviti nedoslednosti in protislovij, ki so jih ustvarili kapitalistični odnosi v proizvodnji.
Zato bo uvedba strožjih posojilnih pogojev vodila v zmanjšanje javne porabe in zelo hitre manifestacije krize. Nihče ne more enoznačno opredeliti splošnih značilnosti teh struktur, razen tega, da prinašajo hiter zaslužek. Te strukture prevzemajo vedno večji nadzor nad svetovnim gospodarstvom, saj jih je ustvarila plutokracija, ki jih tudi edina izkorišča s pomočjo specializiranih tržnih organizacij.
Žrtve te politike so delavci, saj vidijo, da se bogastvo, ki so ga sami ustvarili, kopiči v rokah majhnega števila plutokratov, in ugotavljajo, da so ogroženi tako njihovi prihranki kot tudi pokojnine.
Značilno je, da za hedge sklade in sklade zasebnega kapitala ne veljajo niti tiste obveznosti, ki jih imajo delodajalci do svojih zaposlenih. Enako se dogaja s pokojninskimi sistemi - javnimi in zasebnimi -, ki pokojninske pravice delavcev pretvarjajo v plen za kapital. Ta je vedno bolj udeležen v načrtih, pravimo jim investicijski načrti, ki množijo tveganja in zapravljajo pravice delavcev.
V Združenih državah in Združenem kraljestvu smo bili priča več primerom, ko so se trdne kreditne ustanove sesedle v enem dnevu kot kup kart in je več sto tisoč delavcev izgubilo svoje prihranke in pokojnine.
Gospodarska kriza, ki trenutno razsaja po trgih, ni prišla kot strela z jasnega. Njen prihod je bil napovedan, tako časovno kot z vidika obsega. Morda so bili tudi ukrepi, ki jih danes sprejemamo, načrtovani. Delavci, ki so v kapitalističnem izkoriščevalskem sistemu s svojim delom in prihranki financirali vratolomne dobičke plutokracije, so danes kot davkoplačevalci pozvani, da v imenu stabilnosti financirajo tudi njihove izgube.
Delavci in prebivalci niso nasedli napovedanim ukrepom na področju preglednosti, saj sta izvajanje in učinkovitost teh ukrepov vprašljiva. Niso jih prepričali ukrepi, ki od njih zahtevajo, da ponovno plačujejo za reševanje kapitalskih dobičkov in vzdrževanje sistema izkoriščanja. Izražajo svojo neposlušnost in nepodrejanje temu sistemu in obenem tudi desnosredinskim in levosredinskim zavezništvom, ki ga podpirajo in vzdržujejo. Borijo se proti nepravičnosti, neenakosti in izkoriščanju ter za korenite spremembe, na katerih temelji sistem ljudske oblasti, ki zastopa interese delavcev.
John Whittaker
v imenu skupine IND/DEM. Gospod predsednik, ali vse to ne nakazuje le, da obsežno izvajanje finančne regulacije v EU ni doseglo svojega namena? V svoji obsedenosti s pranjem denarja in lovom na izmikajoči se enotni trg finančnih storitev EU zasleduje napačne cilje. Sprejeti moramo dejstvo, da bo v Evropski uniji kljub predhodnim zagotovilom gospoda Tricheta in gospoda Almunie ter drugih prihajalo do nadaljnjih finančnih kriz, realne gospodarske sektorje v EU pa bo prizadela kreditna kriza.
Zato sedaj ni smiselno razpravljati o kapitalskih zahtevah in ukrepih, s katerimi naj bi preprečili, da se podobna situacija ne ponovi v prihodnje; imamo problem in imamo ga sedaj. Lahko prelagamo krivdo na Američane, na hedge sklade, investicijske bančnike, lahko krivimo kogar koli, a pametneje bi bilo, da bi McCreevyjeva komisija svoj čas namenila razpravam s finančnimi ministri različnih držav in se z njimi dogovorila, kako porazdeliti to breme med državami, ko ugotovimo, da je treba v reševanje finančnih ustanov vložiti več sto milijonov, kot se sedaj dogaja v ZDA.
Kako bomo pomagali Italiji, Španiji, Grčiji in Irski - domovini McCreevyja -, kjer slabe razmere kriza le še poslabšuje, te države pa si same ne morejo kaj dosti pomagati, dokler imajo evro.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, če evropske banke relativno dobro preživijo to krizo, je to samo zato, ker je bančni nadzor v Evropi - čeprav daleč od popolnosti - resna zadeva. Tekoče delo na področju Direktive o kapitalskih zahtevah in Direktive o solventnosti II nam ponuja priložnost za uvedbo koristnih ukrepov za izboljšanje finančne varnosti. Ni potrebno razlagati, da delo bančnika vključuje tudi prevzemanje tveganj, vendar pa morajo biti ta tveganja obvladovana. Za bančnike je nujnega pomena, da v vsakem času poznajo stopnjo varnosti glede na določeno tveganje. Nekateri neregulirani finančni operaterji so pozabili na to preprosto načelo, zato v njihovem primeru samoregulacija ne bo več dovolj. Trgi z izvedenimi finančnimi instrumenti so vedno bolj nepregledni, trgovci pa kupujejo in prodajajo ob tveganjih, ki jih vodstva teh sedaj najbolj izpostavljenih ustanov ne zmorejo obvladati.
Okrevanje od te krize je odvisno od tega, ali bomo vzpostavili nadzorni sistem, ki bo lahko vzbudil in ponovno vzpostavil zaupanje. Trenutno je precej obsežnih področij finančne industrije, ki so izven dosega nadzornih organov. Kdo je nadzoroval hipotekarne posrednike, ko so tako velikodušno posojali gospodinjstvom, ki nikoli niso bila sposobna odplačati hipoteke? Kdo je nadzoroval investicijske banke, ki so pospeševale krizo tako, da so slaba posojila spreminjale v finančne produkte in jih prodajale po vsem svetu? Na tem področju obstaja zakonska luknja, v kateri ribarijo v kalnem tudi garanti kreditne bonitete, bonitetne agencije in hedge skladi. Nesprejemljivo je, da mora Evropa občasno utrpeti posledice pomanjkljivega ameriškega finančnega sistema.
Kar zadeva hedge sklade, je finančna "policija" v Veliki Britaniji in ZDA začasno prepovedala špekulacije o padajočih vrednostih premoženja - in prav je tako! Napaka katerega od teh ribičev v kalnem bi samo pospešila krizo v dereguliranem sektorju. Vsi investicijski skladi niso škodljivi, nekateri so celo nujni, vseeno pa ne moremo dovoliti obstoja finančnih črnih lukenj. Preiskave so vredne vsega truda in igrajo pomembno vlogo, ampak sedaj je čas za ukrepanje! To je tudi srž obeh poročil, o katerih razpravljamo.
Manuel Medina Ortega
(ES) Gospa predsednica, kljub temu, da je govornik, ki je nastopil pred mano, iz druge politične skupine, se z njim popolnoma strinjam: finančnih trgov ne moremo pustiti v rokah finančnih managerjev. To je ravno tako, kot če bi miši pazile na sir. Samoregulacija in prostovoljni kodeksi ravnanja so neuporabni. Kot je že prej dejal komisar McCreevy, je edino, kar rešuje evropske finančne trge, obstoj predpisov, in sicer nacionalnih predpisov, saj ima vsaka država svoje predpise, ki delujejo in preprečujejo, da bi se finančna katastrofa na trgih ZDA razširila v Evropo.
Kaj se lahko iz tega naučimo? Da Evropa ne more posnemati Združenih držav v finančni deregulaciji. Če je naš cilj zaščititi naše gospodarstvo ter ekonomski in socialni sistem, moramo imeti vseevropsko ureditev, vendar pa nacionalnih predpisov ne smemo nadomestiti z nadnacionalno deregulacijo, kot so to storili v ZDA, kjer sistem direktorjem podjetij omogoča bogatenje na račun obubožanih vlagateljev, upokojencev in ljudi, ki so od tega kapitala odvisni.
Zato menim, da lekcija, ki se jo moramo naučiti, ni deregulacija ampak ravno nasprotno: sprejeti moramo evropske predpise za vse te vidike. To je po mojem mnenju jedro Rasmussenovega in Lehnejevega poročila: potreba po uveljavitvi evropske finančne regulative.
Veliko se govori o evropskem potnem listu, ki bi podjetjem dovoljeval popolnoma prosto premikanje po vsej Evropi. Ampak kako lahko izdamo potni list podjetjem, za katera nismo prepričani, da upoštevajo vse črke zakona v svoji matični državi? Če to storimo, bomo odprli vrata še eni nadnacionalni finančni katastrofi.
Predpisi v Lehnejevem poročilu vsebujejo celo vrsto navedb ali priporočil glede delovanja direktorjev skladov. Poznati bi morali, kako se upravljajo ti skladi, zlasti pa bi morali vedeti, koliko dobička imajo z nakupom in prodajo delnic. Menim, da je to bistveno. Preglednost je treba kombinirati z zelo strogimi predpisi in dopustiti možnost intervencije ob ustreznem času, še preden se trg sesuje, kot se sedaj dogaja v Združenih državah, kjer se z davkoplačevalskim denarjem popravljajo napake ljudi, ki so zlorabili svoj položaj.
Zato vas, komisar, pozivam, da izkoristite svoj položaj in poskušate v Skupnosti postaviti ustrezen sistem za ureditev teh sektorjev, da ne bi zašli na pot samoregulacije ali deregulacije.
Olle Schmidt
(SV) Gospa predsednica, komisar, želel bi se iskreno zahvaliti gospodu Rasmussenu in gospodu Lehneju za njuni tehtni poročili. Kot so že drugi dejali, poročili ne bi mogli priti ob primernejšem času.
Dogodki na hipotekarnem trgu v ZDA so v zadnjem letu celemu globalnemu trgu zadali globoke rane. Slaba posojila so se preprodajala v novih preoblekah. Zaradi kratkovidnosti in kompleksnosti mnogih novih tržnih instrumentov je trg postajal vedno bolj nepregleden in se je spreminjal z vratolomno hitrostjo. Poleg tega so nezaslišano visoke nagrade direktorjev podjetij hudo spodkopale zaupanje - mislim, da se s tem vsi strinjamo. Svetovni finančni nadzorni organi se niso uspeli v zadostni meri povezati med seboj in okrepiti svoja pooblastila. Uvajali so se novi instrumenti, manjkalo pa je odprtosti in preglednosti. Za izhodišče si moramo postaviti enakopravno obravnavo vseh akterjev na trgu, kar pomeni uvedbo strožjih kapitalskih zahtev in predpisov, tudi za hedge sklade in sklade zasebnega kapitala.
Na področju nadzora smo razpravljali o potrebi po novih organih nadzora, v zvezi s katerimi - Gordona Browna sem srečal šele danes - mnogi navijajo za skupen evropski in celo svetovni sistem finančnega nadzora. Menim, da nas morajo te vztrajne razlike med trgi - kar so pokazali tudi dogodki v Združenih državah - spodbuditi k premisleku. Po drugi strani pa so trgi globalno povezani. Kot je že naš odbor dejal, moramo močno okrepiti obstoječe odbore v Evropi za sodelovanje na finančnem, bančnem in zavarovalniškem področju. V tej smeri lahko naredimo ogromno - tudi na globalni ravni. Preglednost in boljši nadzor si moramo postaviti za cilj, če želimo ponovno vzpostaviti zaupanje na trgu. Menim, da tudi v tem popolnoma soglašamo.
Tržno gospodarstvo potrebuje jasna pravila, vključno z jasnimi pravili igre. Kot liberalec vztrajno zagovarjam jasnejša pravila in učinkovitejšo zakonodajo. Po drugi strani pa se moramo paziti zakonov in pravil, ki ne rešujejo trenutnih problemov in ne upoštevajo pomembnosti globalnega finančnega trga. Globalni dostop do kapitala povečuje potencial rasti in ustvarja nova delovna mesta - tega ne smemo pozabiti. Evropa potrebuje odprt in učinkovit finančni trg, ki dopušča tudi samoregulacijo in notranje sanacijske ukrepe.
Izziv je torej v tem, da se izognemo paraliziranju sistemov s prekomerno regulacijo, ki bi nas onesposobila za upravljanje rasti ali reševanje novih kriz. Ta teden je finančno skupnost zajela panika. Ne smemo dopustiti, da bi panika narekovala našo zakonodajo - vsaj ne v tem Parlamentu.
Ilda Figueiredo
(PT) Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, ta razprava poteka v razmerah obsežne krize finančnega trga, ki jo je povzročila naraščajoča "financializacija" gospodarstva ter neregulirano špekuliranje in razraščanje finančnih instrumentov in produktov, katerih cilj je bil vedno višji špekulativni dobiček. To je še en obraz krize kapitalizma. Že nekaj časa je bilo jasno, da je le še vprašanje časa, kdaj se bo finančni mehurček razpočil, ne le v Združenih državah ampak tudi v Evropski uniji. To je tudi rezultat neoliberalnih politik, ki so vlagatelje spodbujale v njihovem hlepenju po vedno višjih donosih, omogočale premajhno preglednost in ustvarjale davčne oaze, ki so varovale in prale denar iz sive ekonomije, vojnih dobičkov, trgovine z ljudmi in preprodajanja drog.
Zdaj pa se javna sredstva, ki prej niso bila na voljo za socialno politiko, za odpravljanje revščine in socialne izključenosti in za preprečevanje umrljivosti milijonov ljudi, med njimi tudi otrok, zaradi lakote in pomanjkanja osnovne zdravstvene oskrbe, zdaj - ponavljam - pa se ta javna sredstva uporabljajo za preprečevanje bankrotov in še večjih izgub finančnih skupin. Dobički in zaslužki so bili v zasebnih rokah majhne skupine vlagateljev in strahotno dobro plačanih administratorjev, a vendar bodo posledice ponovno odpravljali isti ljudje: delavci, ki bodo izgubili službo, navadni ljudje, ki bodo morali plačevati višje obresti, tudi v Evropski uniji, zlasti pa v državah s šibkejšim gospodarstvom. Vzemimo za primer Portugalsko, kjer so nizke plače in borne pokojnine postale že pravilo in sta stopnji revščine in nezaposlenosti med najvišjimi v EU. Ker je stopnja zadolženosti gospodinjstev med najvišjimi, saj predstavlja približno 120 % BDP, mikro, mala in srednje velika podjetja pa so pretežno odvisna od posojil, se ta sedaj soočajo s še večjimi težavami zaradi višjih obrestnih mer, kar je še posebej pereč problem na Portugalskem in v drugih državah s šibkejšim gospodarstvom.
Nekatere ukrepe moramo zato izpeljati brez odlašanja, začenši z ukinitvijo davčnih oaz in vzpostavitvijo zaupanja, brez katerega ni preglednosti. Po tem, kar smo danes slišali, zlasti od komisarja McCreevyja, lahko sklepam, da začrtana pot ne pelje naprej, kar pa je nesprejemljivo. V tej kritični situaciji bi morali ukiniti tudi navidezno neodvisnost Evropske centralne banke, če želimo spremeniti cilje monetarne in finančne politike, za boj proti borznim špekulacijam pa je treba sprejeti daljnosežne ukrepe. Prednostna naloga v javni politiki mora biti podpora ustvarjanju novih delovnih mest s pravicami, proizvodnja in zmanjšanje revščine ter s tem dvig kupne moči delavcev in upokojencev in podpora kakovostnim javnim službam.
Nils Lundgren
(SV) Gospa predsednica, finančna kriza trenutno meče grozljivo luč na hedge sklade in sklade zasebnega kapitala, prizadete pa so tudi druge finančne inovacije, kot so strukturni nosilci vlaganj, hipotekarne obveznice in skladi denarnega trga. Vsi ti so se izoblikovali prav zato, da bi se lahko izognili izpolnjevanju zahtev po kapitalski ustreznosti in preglednosti, ki jih predpisujemo bankam. Izposojanje likvidnih sredstev brez kritja, vlaganje v nelikvidna sredstva na dolgo in tvegano vlaganje minimalnega lastnega kapitala prinaša zelo visoke dobičke, vendar pa so te dejavnosti nevarne. Kot smo videli, lahko likvidnost in plačilna sposobnost kaj kmalu izpuhtita. Zato so mednarodni bančni predpisi nujni. Priča smo sesedanju mednarodnega nebančnega sistema. Naslednji so hedge skladi in skladi zasebnega kapitala. Ti imajo bore malo lastnega kapitala, njihov kapital je pretežno upniški. Sklad zasebnega kapitala vključuje številne odkupe z zadolžitvijo, t. i. LBO, ki so bili izpeljani praktično brez lastnega kapitala. Ker je tako, se sprašujem, ali so v tem prelomnem trenutku vsi ti šibki predlogi za reformo na tem področju resnično na mestu. Mislim, da ne.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
(DE) Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, sedaj smo slišali vse od strokovnjakov, ki so pripravili poročilo - gospod Rasmussen, gospod Lehne in gospod Lauk, hvala vam. To poročilo je naravnost odlično in Odbor za ekonomske in monetarne zadeve ga je navdušeno odobril.
Komisar, v preteklih treh letih smo vztrajno zahtevali, da se uvedejo predpisi in da se postavljajo vprašanja kot na primer: kako lahko izboljšamo preglednost hedge skladov, kdo svetuje bonitetnim agencijam in tako dalje. Sedaj prihajajo iz Irske in so strokovnjaki za dirke.Ko so ovire visoke, se lahko konji ustrašijo. Preprosto povedano, ustrašijo se ovire, ki je ni več! Zdaj moramo postaviti pravila in podati predloge, kar ste nam tudi obljubili. Pokazati moramo, da smo se nekaj naučili iz teh kriz in da začrtujemo nove poti. Podali ste predlog. Upam, da bomo oktobra od vas dobili še smernice.
Pred nekaj dnevi sem prisostvoval večji konferenci v bližini Rima. Prva točka razprave se je seveda vrtela okrog bank. V četrtek je na časopisnih naslovnicah pisalo: Morgan Stanley nam daje upanje. V petek pa: Morgan Stanley potrebuje pomoč. Kako se to lahko zgodi v enem dnevu? Preglednost je pomanjkljiva, prav tako tudi ostale stvari. Če po padcu Bear Stearnsa, Lehman Brothersa in Merril Lyncha tudi ta investicijska banka tone v kaos na finančnih trgih, je ustrezne ukrepe potrebno sprejeti brez odlašanja.
Pred kratkim sem bil na Kitajskem. Kitajci so dejali: naša vzornica, Združene države Amerike, se je sesula. Skupaj - Evropa, Kitajska in drugi - moramo poiskati nove poti. Upam, da bomo skupaj imeli dovolj moči za nove poti in da ne bodo skupaj z nami rešeni samo zmagovalci, ampak tudi poraženci.
Pervenche Berès
(FR) Gospa predsednica, znano mi je, da komisar rad stavi na konjskih dirkah, zato mi bo odpustil, če uporabim metaforo iz sveta športa in rečem, da na današnji prireditvi ni ravno favorit. Po drugi strani pa vse kaže, da bi se splačalo staviti na Poula Nyrupa Rasmussena, zato bi, komisar, morda lahko razmislili o zamenjavi konja. Kar je gospod Rasmussen pravkar izpostavil in predlagal, je to, kar Evropska unija potrebuje. Ne samo Evropska unija, ampak ves svet. In tudi ta čezatlantska povezava, ki vam je tako pri srcu, bi se lahko napajala v evropski pobudi, ki bi temeljila na Rasmussenovih predlogih.
Komisar, videti je, kot da ste se znašli na napačni razpravi. V svojem pregledu ste dejali, da se je kriza začela lani, vprašanja, o katerih danes razpravljamo, pa so pritegnila našo pozornost že dolgo pred lanskim avgustom, ko je kriza izbruhnila, saj se je gnitje začelo še preden je finančni svet začel razpadati. Nismo le neki zoprneži, ki želimo obsoditi in prepovedati alternativne sklade ali investicijske sklade. Enostavno želimo, da takrat, ko kateri koli finančni nosilci ali instrumenti na mednarodnih trgih izvajajo takšne strateške funkcije in zavzemajo ključne položaje, zanje velja splošno načelo regulacije. To nam tudi akterji, o katerih razpravljamo, sami govorijo. Pravijo: "V redu, strinjamo se z ureditvijo; ne želimo pa biti stigmatizirani in ne želimo posebnega sistema ureditve."
Zdi se pošteno! Želimo, da se registrirajo, želimo, da so pod nadzorom, želimo, da so plačani po normalnih načelih, in želimo, da zanje veljajo pravila preglednosti in kapitalske ustreznosti. To je stvarnost. Te strukture sedaj zasedajo tako pomembno mesto na finančnih trgih, da ne morejo več poslovati mimo splošnih pravil. In ravno to je tisto, kar vi, komisar in bivši irski minister za finance, nočete priznati. To je stvarnost! Pravite nam, da hedge skladi in skladi zasebnega kapitala "niso vzrok sedanje krize" in da krivdo nosi reguliran sektor. Nimam namena predavati o ekonomiji, a še predobro vemo, da so si banke upale prevzeti tveganja prav zato, ker so vzporedno z njimi delovali hedge skladi in skladi zasebnega kapitala - ti so upravljali finančne produkte, ki so pospešili gnitje bančnega sektorja.
V zvezi s poročilom gospoda Rasmussena pa vas pozivam, da nanj odgovorite konkretno, točko za točko, saj vsebuje številne zakonodajne predloge, ki bi morda lahko izboljšali vaše poročilo ob koncu mandata, ko sedanja Komisija sestopi. Poslušala sem vas, kako govorite o "priložnosti" za izboljšanje preglednosti. O tem se strinjamo z vami in od Komisije pričakujemo, da bo to priložnost izkoristila. Ključ do zaupanja med ljudmi in operaterji finančnih trgov je preglednost. Očitno je, da danes na področju alternativnih skladov in investicijskih skladov preglednosti ni. In vendar je preglednost to, kar potrebujemo.
Ni treba poudarjati, da podpiram veliko predlogov v poročilu Poula Nyrupa Rasmussena, vendar pa bi želela to temo nekoliko razširiti. Če resnično želimo priti do bistva problema, moramo preučiti koncept, ki ste ga opisali kot "delničarska demokracija". Kaj sploh pomeni delničarska demokracija, če lahko v nekaj minutah ali dnevih ogrozi toliko delovnih mest? Soočamo se z zelo resnim problemom, ki ga morate preučiti in nam podati učinkovite predloge. Posojanje in izposojanje vrednostnih papirjev ogroža delovna mesta v Evropi in je v nasprotju z lizbonsko strategijo.
Moja zadnja točka zadeva vprašanje, ki so ga obravnavali že prejšnji govorniki, in sicer problem offshore središč. Komisar, vi ste goreč privrženec čezatlantske povezave. A povem vam, da so na drugi strani Atlantika demokrati, ki so podobno kot mi pripravljeni lobirati proti davčnim oazam. Kakšen smisel ima herojski boj v Afganistanu ali Iraku, če se ne upreš zlu na finančnih trgih - offshore središča pa so izvir zla za finančno industrijo. To je še ena tema, za katero pričakujemo vaše predloge, komisar.
Andrzej Wielowieyski
Gospa predsednica, doslej se še ni zgodil tak zlom finančnih trgov. Glavni vzrok je v preveliki rasti prometa in v razvoju novega sistema finančnih dobičkov, ki deluje mimo obstoječega bančnega sistema, brez preglednosti in učinkovitega vrednotenja ali nadzora. Nova vlaganja in nosilci vlaganja so beležili visoke dobičke, a so s tem vse ogrožali, celo Mednarodni denarni sklad.
Čeprav so predlogi gospoda Rasmussena in njegovega odbora glede preglednosti in nadzora - zlasti pretiranega odkupovanja z zadolžitvijo - dobri in nepogrešljivi, moramo kot zelo nevarno obravnavati mnenje Odbora za pravne zadeve, ki zahteva, da stopnjo prevzetega tveganja udeleženci trga ocenijo kar sami. Odbor je spregledal dejstvo, da je imelo lani podjetje, ki se ukvarja z vrednostnimi papirji, upniškega kapitala v povprečju za 27 : 1, in to brez vsakršne regulacije ali nadzora. Poleg tega so se ta podjetja samoregulirala in se celo veliki posojilodajalci niso menili za višino tveganja, ki so ga prevzemali.
Cena te napake je zelo visoka. Cena v ZDA je grozljiva, približno 1 000 milijard USD. Poleg tega pa je tu še drug učinek: akterji na finančnih trgih se morda ne bodo naučili biti preudarnejši, saj se bodo navadili na misel, da jim bodo na koncu pomagali davkoplačevalci. Na izbiro imamo, ali bomo ščitili skoraj popolno svobodo izbire finančnih akterjev pri prevzemanju tveganja ali pa bomo postavili jasne obveznosti in omejitve, ki bodo učinkovito varovale pred prevelikimi pretresi in zagotavljale stabilen razvoj finančnih trgov.
Mnenje komisarja nam daje nekaj upanja za prihodnost, bojim pa se, da so naloge, ki čakajo Komisijo, izredno težke in zahtevajo več poguma pri iskanju novih metod in novih ukrepov.
Othmar Karas
(DE) Gospa predsednica, gospe in gospodje, najprej naj povem, da tako Rasmussenovo kot Lehnejevo poročilo in tudi socialni program s svojimi 19 točkami, o katerih smo razpravljali zadnjič, ter sklepi Sveta in Parlamenta o Gruziji kažejo, da smo najbolj sposobni takrat, ko vlečemo skupaj v isto smer, kljub različnim mnenjem.
To pravim zato, ker sem vesel, da smo segli prek mašinerije socialistične volilne kampanje, površnega populizma in medsebojnih obtoževanj in da bodo, upajmo, jutri prevladali demokratični parlamentarizem, odgovornost za ustrezno ukrepanje ter odkrita in stvarna razprava. To govorim tudi zaradi tega, ker je predsednik Skupine socialdemokratov v Evropskem parlamentu, gospod Schulz, na plenarnem zasedanju vztrajno poskušal povzročiti razkol med skupinami prav pri teh vprašanjih. Dobro/slabo, levo/desno, državno/tržno razmišljanje ne ustrezajo realnosti življenja v današnjem času, ampak izvirajo iz preživete volilne retorike, ki je temeljila na bitki med družbenimi razredi, za katero sem upal, da smo jo v EU presegli, današnja razprava pa je na srečo pokazala, da je res tako.
Prevladal je razum in sedaj lahko stopimo korak naprej, se odzovemo na finančno turbulenco in odgovorimo na vprašanja ljudi. Finančna kriza bo trajala. Zato moramo ukrepati. Ne moremo kar ignorirati dnevnega reda. Potrebujemo več Evropske unije, več preglednosti, več nadzora, več evropske in globalne ureditve. Potrebujemo tveganju prilagojen kapital, zagotoviti pa moramo, da v resnici storimo to, kar obljubljamo v teh poročilih, in da vsi udeleženi izpolnijo zahteve iz obeh poročil.
Udo Bullmann
(DE) Gospa predsednica, komisar, gospod Karas, če sem v zadnjih nekaj dnevih pravilno razumel, se pri Morgan Stanleyu manj bojijo čvrstega prijema gospoda Schulza kot hedge skladov.
Kar sem uspel odnesti iz razprave v preteklih nekaj dnevih, komisar, je to, da je ameriški konsenz za to podjetje, ki je pri reševanju nepremičninske in finančne krize naredilo veliko napak, takšen, da posameznim hazarderjem ne bomo več dovolili, da z izkoriščanjem fleksibilnosti in prešibke regulacije celoten finančni sistem pripeljejo na rob prepada. Bomo tako dolgo čakali, da se bodo v rdečih številkah znašle ne samo bolehne, ampak tudi zdrave ustanove, potem pa bodo hedge skladi in drugi počakali, da propadejo, in jih odkupili po nižji ceni?
To zamudo pri ukrepanju je treba odpraviti in zato dvomim, da je to, kar ste do sedaj storili, dovolj. Ni pravi čas za naročanje nadaljnjih študij. Ni pravi čas za nadaljnji nadzor vseh vpletenih. Čas je za ukrepanje!
Prejšnji teden sem si ogledal eno od stabilnih podjetij v svojem volilnem okrožju, ki proizvaja materiale, ki jih potrebujemo, in sicer podjetje za vakumsko taljenje iz Hanaua pri Frankfurtu. Zelo dolgo časa je dobro poslovalo, dokler ga ni prevzel ameriški investitor. Dolgovi iz prevzema negativno vplivajo na delovno silo in na podjetje. Od prevzema dalje se podjetje skuša otresti kolektivne pogodbe o delu, a ga je velika stavka delavcev prisilila, da jo ponovno upošteva. Se bo to dogajalo po vsej Evropi? Ali resnično želimo, da moč evropskega gospodarstva sloni na tovrstnih konfliktih ali pa lahko ponovno dosežemo nekakšno soglasje in zakonske vrzeli zapolnimo z evropsko zakonodajo?
To imamo na dnevnem redu. V zadnjih devetih letih v tem Parlamentu še nisem doživel razprave o gospodarski politiki, v kateri bi od vas, komisar, tako soglasno in s splošnim odobravanjem zahtevali, da ukrepate.
Zuzana Roithová
(CS) Gospe in gospodje, pred šestimi leti smo izvedli globalno uskladitev na področju računovodskih predpisov in konkurenčnosti v evropskem bančnem sektorju. Čezmejna finančna integracija Unije nima primere na svetu. Finančni raziskovalci so dolgo časa opozarjali, da Evropska unija ni v zadostni meri opremljena z mehanizmi za reševanje čezmejnih kriz, ki nastajajo zaradi naraščajoče medsebojne odvisnosti evropskih bank in njihovih povezav z globalnimi finančnimi trgi. Čeprav je Evropska centralna banka do danes uspela ohraniti finančno stabilnost v območju evra, razdrobljeni zakonodajni organi v posameznih državah niso sposobni izvesti učinkovitih rešitev za čezmejne bančne krize, ki jih doživljamo. Z drugimi besedami, centraliziran nadzor je ključnega pomena. Ne glede na vse pa bi bilo bolje, če bi namesto ustanovitve vseobsegajočega finančnega regulatorja natančno opredelili posebne pogoje za intervencijo vseevropskega finančnega regulatorja. Državna intervencija v investicijske banke, kot je AIG, sproža bojazen, da bo tak precedens bankam dajal potuho za neodgovorno ravnanje v prihodnosti.
Zato sem prepričan, da moramo uvesti kontrolne mehanizme, ki bodo upravljavcem investicijskih in hedge skladov preprečili izvajanje neustreznih analiz operativnih in sistemskih tveganj. Na primer, hedge skladi in skladi zasebnega kapitala ne bi smeli financirati dolgoročnih investicij s kratkoročnimi posojili brez določitve minimalnega zneska delniškega kapitala, v skladu z ravnijo tveganja v njihovih dejavnostih. Način financiranja hipotek, ne le v ZDA, ampak tudi v Združenem kraljestvu in Španiji, nam služi kot opozorilo, da bi se morali evropski finančni trgi krepko zamisliti, a je za to po mojem mnenju že nekoliko prepozno. Tudi če bi Evropska komisija sestavila celotno obvezujočo zakonodajo že jutri, je ne bi mogli izvajati v umirjenih pogojih, ampak v burnem in morda celo histeričnem vzdušju. V vsakem primeru pa še vedno ostaja odprto vprašanje, v kolikšni meri bi bila ta zakonodaja sprejemljiva za Svet.
Kristian Vigenin
Gospa predsednica, naj najprej povem, da je zelo redko, da evropska ustanova ukrepa pred nastankom problema in ne šele po njem. Govorimo o velikem problemu, čigar prave posledice se bodo pokazale šele v prihajajočih mesecih.
Zahvaljujoč poročevalcu Paulu Rasmussenu se je vprašanje o ureditvi hedge skladov in skladov zasebnega kapitala premaknilo z roba v središče pozornosti finančnih strokovnjakov in oblikovalcev politike. Evropska socialistična stranka je izpostavila potrebo po boljši ureditvi dejavnosti hedge skladov in skladov zasebnega kapitala. To smo storili, ker vse evropske politike potrebujejo dolgoročna vlaganja, ki zahtevajo dolgoročno financiranje. To smo storili, ker bi morala biti naša poglavitna cilja trajnostna rast in ustvarjanje novih delovnih mest, da bi družinam in podjetjem zagotovili določeno stopnjo predvidljivosti in možnost dolgoročnega načrtovanja.
Pozivam vse poslance, da podprejo poročilo, ki ga je odobrila velika večina članov Odbora za ekonomske in monetarne zadeve. To bo velik korak za Parlament, saj bomo od Komisije zahtevali celo vrsto zakonodajnih ukrepov za doseganje preglednosti in finančne stabilnosti.
Ta razprava ni enostavna. Res je sicer, da poročilo predvideva precej manj, kot smo sprva upali. Obenem pa bomo dosegli več, kot se je zdelo mogoče še nekaj mesecev nazaj. Zadnji razvoj dogodkov na finančnih trgih kaže, da smo na pravi poti.
Komisar, ne bomo vas ošteli, če se boste odločili za preventivno ukrepanje in v svoje zakonodajne predloge vključili celo več, kot od vas zahteva Evropski parlament. Sedaj ni čas za tekmovanje v regulaciji - saj pretirana regulacija ni nič boljša kot premajhna -, je pa skrajni čas za ukrepanje, in vi to dobro veste.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Gospa predsednica, dogodki v zadnjih letih ali celo mesecih in tudi prizadevanja posameznih držav in regij kažejo na vedno večji pomen preglednosti ne samo za posamezna podjetja, ampak tudi za razvoj gospodarstev v določenih državah.
Ena ovira na poti k neposredni ureditvi dejavnosti hedge skladov je globalna razsežnost te industrije in možnost, da se sedeži tovrstnih podjetij preselijo v drugo državo, da jim ni treba spoštovati nacionalne zakonodaje. To je glavni razlog, da vse mednarodne ustanove, ki se ukvarjajo s hedge skladi, skušajo dejavnosti sklada upravljati prek subjektov, ki so podvrženi zakonodaji, zlasti prek bank.
Problemi preglednosti v Evropski uniji se kopičijo v glavnem okrog konvergence in uskladitve zakonov v državah članicah. Problematična področja, ki zadevajo preglednost, lahko strnemo v naslednje sklope: vzpostavitev enotnih standardov za informacije, ki jih razkrivajo podjetja, ki svoje delnice uvrstijo na borzo, ter gospodarsko pravo in korporativno upravljanje v povezavi z vprašanjem kolektivne odgovornosti agencij za informacije, vsebovane v poročilih podjetij; okrepitev vloge neodvisnih članov svetov; standardi na področju imenovanja odborov kot dela svetov; razkrivanje informacij o nagradah članov svetov in odborov ter večja zaščita vlagateljev.
Uvedba enotnih predpisov v Evropski uniji ter ustvarjanje boljših pogojev za delovanje in distribucijo hedge skladov bi lahko pozitivno vplivala na njihov razvoj v Evropi, medtem ko uvedba v vsaki državi posebej ter posamezni predpisi za urejanje teh skladov ne pripomorejo k oblikovanju enotnega, skupnega evropskega trga. Skupna in pregledna načela bi znatno poenostavila distribucijo produktov skladov.
Po mnenju Evropske komisije, ki je z namenom oblikovanja vseevropskega trga prejela zahtevo po preučitvi okvirnih načel glede neusklajenih produktov, kot so hedge skladi, ni tehtnih argumentov za oblikovanje predpisov EU na področju hedge skladov. Bolj napak kot tako sploh ne more biti! Pridružujem se pozivu poročevalca, naj Komisija predstavi zakonodajno rešitev na področju preglednosti hedge skladov in skladov zasebnega kapitala.
Andrzej Jan Szejna
Gospa predsednica, najprej bi rad čestital Poulu Nyrupu Rasmussenu za njegovo poročilo, ki temelji na poglobljenih analizah in odličnemu poznavanju finančnih trgov.
Obe vrsti alternativnih finančnih instrumentov, o katerih razpravljamo, imata vedno večji delež sredstev na globalnem trgu in ustvarjata nova delovna mesta.
Vendar pa je glede na finančno krizo, ki jo zaskrbljeno spremljamo in se proti njej neuspešno borimo, najpomembneje to, da zagotovimo finančno stabilnost.
Menim, da je najučinkovitejši način za povečanje ne samo finančne stabilnosti, ampak tudi lojalne konkurence med udeleženci trga, povečanje nadzora in preglednosti na ustrezno raven, ne da bi pri tem škodovali modelu, ki temelji na inovativnih tržnih strategijah.
Obstajajo nekatera pravila za finančne trge, ki neposredno in posredno veljajo za hedge sklade in sklade zasebnega kapitala ter presegajo nacionalno in evropsko raven. Ne glede na to pa moramo stremeti k koherentnemu, nediskriminatornemu in doslednemu izvajanju in uveljavljanju zakonskih predpisov. Zato popolnoma soglašam s priporočili Evropskega parlamenta, v katerih Komisiji priporoča povečanje aktivnosti in predložitev ustreznih zakonodajnih predlogov.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Najprej želim čestitati poročevalcu Rasmussenu, saj menim, da so priporočila v prilogi njegovega poročila še prav posebej pomembna. Hedge skladi in skladi zasebnega kapitala zagotavljajo kapital za zadovoljitev povpraševanja po financiranju dolgoročnih naložb in inovativnih ter pogosto zelo tveganih projektov. Njihovo poslovanje pa je manj urejeno kot poslovanje bančnega sistema. Stabilnost finančnih trgov zahteva ustrezno preglednost, s posebnimi ukrepi pa se preprečuje pretirana zadolženost.
V preteklih desetih letih so skladi zasebnega kapitala od pokojninskih skladov in zavarovalnic pridobili eno tretjino svojih sredstev. Menim, da je potrebno zagotoviti večjo preglednost, zlasti v primeru pokojninskih skladov, da bi le-ti lahko pravilno ocenili stopnjo tveganja različnih investicij. Želela bi vas opozoriti še na dejstvo, da hedge skladi in skladi zasebnega kapitala temeljijo na strategiji rasti, ki je zasnovana za krajše obdobje, kot je obdobje investicij, ki jih Evropa potrebuje.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Gospa predsednica, finančna kriza je pokazatelj medsebojne povezanosti različnih finančnih operaterjev. Njihovo ravnanje je oslabilo finančne trge in realni sektor gospodarstva, torej rast in zaposlovanje.
Odprti, konkurenčni in zanesljivi trgi niso rezultat nekega naključja in to so pokazale tudi izkušnje v Evropi. Nestabilnost finančnih trgov zahteva politično udejstvovanje na evropski in mednarodni ravni.
Vedeti je treba, da prenoviti ne pomeni posnemati stare prakse privatiziranja dobička in socializiranja izgube in da razpršiti vlaganja ne pomeni preložiti stroške odločitev, ki jih sprejme peščica ljudi, na celotno družbo.
Evropska unija v tej krizi ne more kar sedeti križem rok. Poročevalec, gospod Rasmussen, je prevzel pobudo in je smelo predlagal, da se hedge skladi in skladi zasebnega kapitala, katerih sredstva presegajo 4,5 % svetovnega BDP, ne morejo izogniti odgovornosti do družbe in morajo biti inteligentno urejeni in nadzorovani. Čestitam mu za to in ga podpiram, ravno tako pa tudi gospoda Lehneja za njegovo poročilo o preglednosti.
Kostas Botopoulos
(EL) Gospa predsednica, glede na to, da je tema razprave zelo obsežna in tragično aktualna, bi se rad posvetil samo enemu vprašanju: ali na vprašanje, ki ga obravnavamo, obstajata levi in desni odgovor? Ali obstajata levi in desni izhod iz krize? Mnogi bi odgovorili - in dejansko so nekateri odgovorili že danes -, da ne obstajata in da moramo biti pri vprašanjih strokovne in ekonomske narave soglasni.
Razen dejstva, da so tisti, ki to pravijo, skoraj vedno na desni strani, bi želel povedati tudi to, da so tu ločnice zelo jasne, kar kažeta tudi poročili. Kaj je leva perspektiva? Da trg ne more vsega sam urediti in da je potrebno zagotoviti ureditev s strani države - pri čemer ureditev vključuje tudi prepovedi. Zakaj ne razmislimo o tem, kar nam je v svojem poročilu predlagal gospod Katiforis: da morajo bonitetne agencije izdelovati samo bonitetne ocene in jim je treba prepovedati druge dejavnosti ter da je preglednost pomembna ne za trge, ampak za državljane? V mislih imejmo dejstvo, da morajo biti pokojninski skladi posebej nadzorovani.
Nazadnje je ključnega pomena, da država ne poseže vmes šele na koncu, kot se sedaj dogaja v Ameriki, kjer ceno plačujejo navadni ljudje, ampak v pravem trenutku, ko se je krizi še mogoče izogniti.
Manuel António dos Santos
(PT) Gospa predsednica, popolnoma se strinjam s tem, kar je bilo tu rečeno glede priložnosti, ki jo ponuja odlično poročilo Poula Rasmussena. Vseeno pa bi dejal, da bi bilo še primerneje, če bi bilo to seveda politično izvedljivo, da bi bilo poročilo predstavljeno pred šestimi leti - in mislim, da se Poul strinja z mano.Pred šestimi leti smo nekateri v Evropskem parlamentu poskušali sprožiti vprašanje ureditve hedge skladov, a je večina iz vrst liberalcev in PPE Skupini socialdemokratov sistematično preprečevala, da to vprašanje uvrsti v razpravo.
Sedaj smo sredi krize oziroma, kot ji pravi gospod Almunia, strukturne krize, za katero nihče ne ve, kako se bo končala, in je ne moremo kar odmisliti. Ne moremo sprejeti stališča komisarja McCreevyja, ampak moramo biti proaktivni in opustiti model finančnega upravljanja, ki je v preteklih letih urejal evropsko in svetovno gospodarstvo - in želim verjeti, da je Komisija pripravljena to storiti, če upoštevamo komentarje gospoda Almunie. To je tisto, kar Poul predlaga v svojem poročilu, in dolžnost Komisije - ponavljam, dolžnost - je, da ga preuči in dosledno upošteva.
Mia De Vits
(NL) Gospa predsednica, ljudje so zaskrbljeni zaradi svojih prihrankov, vendar pa je videti, da komisarju ni dosti mar za to. Delavci so bili pozvani, naj se dodatno pokojninsko zavarujejo, saj naj bi bila ta sredstva varneje in učinkoviteje naložena kot državne pokojnine; sedaj, ko imajo denar v teh pokojninskih skladih, pa o varnosti ni ne duha ne sluha.
Zadnji dogodki so postavili zid pred tiste, ki verjamejo v nebrzdane sile prostega trga. Komisar je tudi eden takih, ki verjamejo v prosti trg. "Kolikor je mogoče predvidevati, ureditev ne bi smela biti prestroga", je dejal lani v tem Parlamentu in to govori še danes. No, nikoli ni prepozno, da spremeni mnenje. Konec koncev, kakšno ukrepanje je po njegovem potrebno za preprečevanje? Posledice zapoznelega ukrepanja se bodo čutile še dolga leta. Bolje preprečiti kot lečiti.
John Purvis
Gospa predsednica, videti je, da je novi zli duh - in menim, da se bo komisar s tem strinjal - prodaja brez kritja oz. prodaja na kratko. Od Komisije zahtevam, da pripravi raziskavo, ki na primeru HBOS incidenco nekrite prodaje nasproti prodaje z ustaljenim trgovanjem, ki jo izvajajo pokojninski skladi, zavarovalnice, zasebni vlagatelji in njihovi upravljavci skladov, primerja z dvigom depozitov prestrašenih strank te banke in tudi drugih bank. Predlagam, da se raje posvetimo nekaterim dejstvom, kot da bi prehitro naredili zaključke, po možnosti spet napačne.
V svojem poročilu, v katerem je kar nekaj prispevkov tudi iz naše skupine, je gospod Rasmussen navedel HBOS in Northern Rock kot vzroka za poostritev ureditve, vendar pa sta HBOS in Northern Rock banki, ne hedge sklada oz. sklada zasebnega kapitala, kar pomeni, da zanju velja stroga zakonodaja na področju bančništva, vključno z zakonsko predpisanimi kapitalskimi zahtevami. Ali ni ironično, da se je kriza pojavila in razširila v domnevno najstrožje reguliranem delu finančne industrije? Pazite se zakona Sarbanes-Oxley!
Victor Boştinaru
(RO) Včasih smo, zlasti mi, politiki, ujeti v dogmatizem, ki ima katastrofalne posledice. Pred nekaj leti bi podporniki liberalizma in zlasti neoliberalizma predpostavljali, da se dogodki, kot smo jim bili nazadnje priča v Washingtonu, sploh ne morejo zgoditi. To predpostavko bi podprli s svojo doktrino, a vendar se je vseeno zgodilo. Danes, v kontekstu globalizma, se posledice hitro čutijo in prizadenejo vsako državo, vsako gospodarstvo. Kar nam pravi Rasmussenovo poročilo, je to, da mora EU ukrepati, in prepričan sem, da bo Evropska komisija vpričo rezultata glasovanja Evropskega parlamenta pozvana, da se sooči s tem izzivom, ki ne vpliva le na življenje peščice ljudi, ampak na celotno Evropsko unijo, in bo to tudi storila.
Margarita Starkevičiūt
Gospa predsednica, pred časom smo razgreto razpravljali o investicijskih bankah. Sedaj investicijskih bank ni več na trgu in s trenutnimi predpisi, ki veljajo za bančni sektor, smo zadovoljni. Enako velja za hedge sklade. V sedanjem okolju hedge skladi niso več zdržni in zato menim, da potrebujemo enaka pravila za vse investicijske sklade, brez posebnih pravil za hedge sklade. S temi pravili, gospod Rasmussen, dejansko oviramo prestrukturiranje finančnega sektorja, zaradi česar se bodo izgube le še povečale. To pomeni, da nazadnje ne boste mogli zaščititi navadnih ljudi, ki jih dejansko želite zaščititi.
Charlie McCreevy
član Komisije. - Gospa predsednica, eden od zadnjih govornikov je v podkrepitev svojih argumentov pravilno ugotovil - čeprav gotovo ni želel, da to uporabim proti njemu -, da ljudje ne bi smeli biti zaslepljeni od lastnega dogmatizma.
Nevarnost v tej razpravi je poskušati najti uravnoteženo rešitev za probleme, ki jih trenutno imamo. V glavnem, poročilo, ki se je že precej oddaljilo od prvotnih zamisli gospoda Rasmussena, po mojem mnenju resnično poskuša izoblikovati uravnotežen pristop k celotni zadevi. Vendar pa veliko tistih, ki danes sodelujejo v tej razpravi, želi neuravnotežen pristop, kar pa ne odraža vsebine poročila.
Nekateri - veliko govornikov prihaja iz ene opcije - na trenutno finančno krizo in težave, v katere smo nedvomno zabredli, gledajo kot na veliko priložnost, da z regulacijo izničijo vse po vrsti, zato je največja nevarnost v tem, tako z nacionalnega kot zlasti evropskega vidika, da se bo za to uporabljal zelo neuravnotežen pristop.
Mislim, da si je gospod Purvis otipal pulz, ko je dejal, da je največja ironija te finančne krize prav v tem, da je ravno najstrožje reguliran sektor, tj. banke, sebe in tudi nas spravil v velike težave in da teh problemov sploh niso povzročile dejavnosti skladov zasebnega kapitala ali hedge skladov. Dejansko je mnogo njih utrpelo velike izgube kot posledica dogodkov, ki so se zgodili drugod.
Vsekakor se strinjam s tem, kar je povedal gospod Purvis o tem, da bi morali preučiti, v kolikšni meri je nekrita prodaja pripomogla k propadu nekaterih ustanov ter katere dolgoročne odprodaje dolgoročnih vlagateljev so k temu pripomogle. Predvidevam, da gospod Purvis pozna odgovor ravno tako dobro kot jaz, saj v obeh primerih, ki jih je navedel, niso problematični izvajalci nekritih prodaj: problem predstavljajo dolgoročni vlagatelji, ki so se znebili svojih dolgoročnih pozicij, ko so začutili, da neka ustanova ni finančno trdna.
Kakor koli že, menim, da sta poročili Rasmussena in Lehneja, kot sta nam bili predstavljeni, resničen poskus uravnoteženega pristopa k vsem tem zadevam. In pripravljen sem storiti, kar je treba. Že nekaj mesecev - skoraj bo že leto - opozarjam, da nameravam storiti nekaj na področju bonitetnih agencij. V novembru in decembru lani sem sprožil ta proces, ko sem pisal Odboru evropskih regulativnih organov s področja vrednostnih papirjev in jim postavil precej vprašanj ter od njih prejel poročila šele letos. Enako je bilo z ESME in drugimi organi. Sedaj, ko sem vse to prejel, bom v naslednjih nekaj mesecih pripravil predlog za Parlament in Svet. Bonitetne agencije so posebej obravnavane tudi v Rasmussenovem poročilu.
Prav tako se že več kot leto dni trudim, da bi vnesel vsaj nekoliko reda v zamisel o sosvetu nadzornikov oziroma za boljši regulativni sistem za čezmejne finančne institucije.
Vsak, ki je spremljal to razpravo, se dobro zaveda, da med državami članicami ni bilo skupnega dogovora o tem oziroma niti približka dogovora. Predlog, ki ga trenutno obravnava Odbor za ekonomske in monetarne zadeve s poročevalcem Petrom Skinnerjem, in sicer Direktiva o solventnosti II, ter ideje, ki sem jih podal v njej glede čezmejnega nadzora zavarovalnic in poostrenega nadzora, je naletel na precejšnje nasprotovanje mnogih držav članic in poslancev tega Parlamenta, ki posredujejo stališča nadzornikov in lastnih držav. Čeprav je večina poslancev tega Parlamenta za boljši čezmejni nadzor, se takrat, ko jih postavim na preizkušnjo, naj povedo, kako naj pripravim bolj koherenten pristop k čezmejnemu nadzoru, potegnejo nazaj in zastopajo stališča lastne države.
Zato bodimo malo bolj odkriti v tej razpravi in tudi v vseh drugih razpravah.
Na področju Direktive o kapitalskih zahtevah, kot to vedo tisti iz Odbora za ekonomske in monetarne zadeve, ki spremljajo zadevo, je, odkar smo sprejeli Direktivo o kapitalskih zahtevah, ostala še vrsta področij, za katere smo dejali, da se jim bomo posvetili v spremembah k Direktivi o kapitalskih zahtevah jeseni 2008. Že več kot leto je tega oziroma 18 mesecev.
Nato smo temu dodajali še druga področja, kot je na primer čezmejni nadzor finančnih skupin, o katerih smo pred meseci od Ekonomsko-finančnega sveta končno le dobili nekakšne zaključke, napovedal pa sem tudi, kaj nameravam storiti glede vprašanja modela "ustvari in prenesi". Še dosti je tega, kar sem napovedal pred nekaj meseci glede mojih namer, podal pa sem tudi nekaj predlogov; vse to se odraža tudi v poročilu gospoda Rasmussena, ki je v tem pogledu bolj ali manj enako zasnovan. Vendar pa vam bom povedal naslednje, še preden pride do ustreznega odbora: poslanci tega Parlamenta - če je forma nekaj, na kar se lahko naslonimo - bodo predstavljali stališča svoje lastne države članice, kar je v precejšnjem nasprotju s tistim, kar sem predlagal tu.
Torej bomo dokaz, da je puding pripravljen, dobili takrat, ko ga bomo jedli. Nima smisla podpreti poročila gospoda Rasmussena na tem posebnem področju, če nato takrat, ko se pred Parlamentom pojavijo specifična vprašanja v obliki predlogov - ki jih bom tudi predložil v naslednjih nekaj mesecih, kot sem pred mnogimi meseci napovedal -, poslanci zavzamejo svoja nacionalna stališča, s katerimi predstavljajo poglede nekaterih bančnih podjetij v svoji lastni državi in nekaj pogledov vlad držav članic. Izkaže se, da to ni nujno zelo dobra ideja.
Ponovno pozivam, da se odločimo za kolikor toliko razumen pristop in nekaj koherence. Zelo spoštujem ljudi, ki so ves čas zvesti svojemu stališču: "mislim, da to ni posebno dobra ideja", in na tem vztrajajo pred Parlamentom ter imajo enako mnenje tudi vpričo odbora.
Težave pa imam s tistimi ljudmi, ki se v glavnem pridružijo težnji po napredku na kakšnem obravnavanem področju, a se takoj, ko je konkreten predlog na mizi, potegnejo nazaj in zagovarjajo stališča svoje lastne države članice ali njenih ustanov.
To mesto je verjetno sedež svetovne lobistične industrije. V vseh teh letih sem slišal različne odgovore na vprašanje, ali je več lobistov tukaj kot v ameriškem kongresu v Washingtonu, v vsakem primeru pa se številki ne razlikujeta pretirano.
Zato me resnično zanima, ali bodo takrat, ko bodo nekatere ideje, ki jih predlagam in sem jih napovedoval že nekaj časa ter so sedaj v javni domeni (o njih se posvetujejo, pripravljene so listine in vsak pozna nekatere od teh predlogov na področjih, za katera sem odgovoren) - torej, ko bodo v razmeroma kratkem času ti predlogi na mizah poslancev Evropskega parlamenta - ali bodo vsi poslanci, ki so tako vneto zagovarjali spremembe na širšem področju, pri konkretni obravnavi podrobnosti še vedno poleg, z vso podporo.
Natančno smo si zabeležili točke, ki sta ju izpostavili obe poročili, tako Rasmussenovo kot Lehnejevo. Kot sem obljubil v svojih prejšnjih opombah, se bomo na to odzvali podrobneje in v širšem kontekstu, v skladu z okvirno pogodbo. Gospod Rasmussen me je vprašal, ali bo to še pred koncem tega leta - mislim, da je le nekaj mesecev nazaj izrazil upanje, da bi odgovorili do konca leta -, in obljubil sem mu, da bomo.
V odgovor gospodu, ki je govoril, da ne bi smeli biti zaslepljeni z lastnim dogmatizmom - menim, da je s tem mislil drugo stran. Ljudi na drugi strani tega Parlamenta prosim, naj tudi oni ne bodo zaslepljeni z lastnim dogmatizmom.
Poul Nyrup Rasmussen
poročevalec. - Gospa predsednica, rad bi se zahvalil svojim kolegom in tudi komisarju za razpravo.
Preden zaključim razpravo, bi želel s svojega zornega kota kolegu, gospodu Purvisu, glede poročila povedati, da je res, da so banke regulirane, vendar pa produkti, ki so povzročili naše trenutne težave, niso regulirani. Pa tudi ni bilo v skladu s predpisi, da se izloči toliko bilance, kolikor se je je dejansko izločilo. Zato je moj odgovor, gospod Purvis, da potrebujemo boljšo regulacijo, vključno za produkte.
Da se izognem kakršnim koli nesporazumom, bi gospe Starkevičiűtë dejal, da ne govorim o reguliranju subjektov, ampak ravnanja. Vemo, da v stvarnem življenju hedge skladi in skladi zasebnega kapitala pogosto spremenijo svojo pravno obliko, o tem priča veliko primerov - investicijske banke so na primer same izvajale dejavnosti skladov zasebnega kapitala. Zato moramo spremeniti ravnanje, kar je tudi bistvo tega poročila.
Komisarju McCreevyju bi želel povedati, da obstaja temeljna zadeva, ki nima povezave z dogmatizmom ali čemer koli drugim, in želim ponovno poudariti, da prvi odstavek našega poročila podčrtuje naslednje: ureditev mora zadevati vse finančne akterje. Prvič v zakonodajni zgodovini Evropske unije je osnovni namen poročila to, da želimo skupno in celovito ureditev, ki temelji na filozofiji izenačenega igrišča, kjer nihče ni izpuščen in enotna regulacija zadeva vse finančne akterje. Poročilo izrecno dodaja: "vključno s hedge skladi in skladi zasebnega kapitala". Nato pa meni, komisar McCreevy, in drugim poslancem Evropskega parlamenta rečete: da, strinjam se z vami, vendar ne glede hedge skladov ali skladov zasebnega kapitala. O čem sploh govorimo? Že tri leta razpravljam z vami, ali naj ureditev zajame tudi hedge sklade oziroma sklade zasebnega kapitala. Pred finančno krizo ste dejali, da to ni potrebno: "So bolj sposobni regulirati kot katera koli vlada, zato jim pustimo, da opravijo svoje delo." Sedaj pravite, da v finančni krizi ne igrajo pomembne vloge, zato ne bomo posegali v ureditev hedge skladov ali skladov zasebnega kapitala.
Gospod McCreevy, govorili ste o lobiranju v Evropskem parlamentu. Potrdim vam lahko, da je tu prisotnih veliko hedge skladov, lobističnih organizacij in organizacij zasebnega kapitala, in sicer vsak dan, vsako noč, ves čas. Vendar pa menim, da mora Parlament vztrajati, da Komisija - torej "vi" - še pred koncem leta predloži celovito ureditev; to je prvi odstavek, ki pokriva vse finančne akterje.
(Aplavz)
Klaus-Heiner Lehne
poročevalec. - (DE) Gospa predsednica, gospe in gospodje, preglednost skladov je bila tako velika, da niti zelo strokovno podkovane bonitetne agencije in še bolj strokovni sveti bank ter nekoliko manj strokovni zakonodajni organi niso vedeli, kaj se z njimi dogaja. Tako pregledne so stvari! Dejstvo, da je treba ukrepati, je samo po sebi umevno in ga ni treba več utemeljevati.
Komisar, razpravljali ste o vprašanju stališča do izvajalcev nekrite prodaje. Tu ne gre za vprašanje, ali izvajalci nekrite prodaje na koncu dneva izgubijo. Pomembno je, kaj povzročajo s svojim delovanjem in kakšna škoda lahko nastane iz tega. Gre dejansko za učinke njihovih dejanj na druge. Prav zaradi tega so se zakonodajalci v mnogih drugih državah na to odzvali.
Kot so že drugi poslanci dejali, gre tu za navadne ljudi, upokojence in davkoplačevalce. Ponovno moram poudariti, da nacionaliziramo izgube in da to ni prav.
Moje poročilo, podobno kot Rasmussenovo, vsebuje veliko število zelo specifičnih predlogov. Večinoma se nanašajo na vprašanja glede gospodarskega prava. Priprava in izvedba predlogov v zvezi s temi vprašanji je relativno preprosta. V bistvu je vse, kar moramo storiti, dopolnitev obstoječih predpisov. V nobenem primeru ne gre za diskriminacijo med enimi hedge skladi in drugimi.
Trenutno imamo v Evropi situacijo - temu nihče ne more oporekati -, ko te alternativne finančne instrumente urejajo nacionalne zakonodaje, vendar pa se ureditve ponekod zelo razlikujejo. Bilo bi zelo logično, če bi jih vse združili na evropskem finančnem trgu in jih poenotili. Da bi sedaj pripravljali še več specialističnih poročil, ko že - po besedah gospoda Rasmussena - tri leta razpravljamo o tej temi, ko imamo v Parlamentu že pripravljene študije strokovnjakov, ko se Komisija že ukvarja s to zadevo in smo o njej že imeli zaslišanja, je po mojem mnenju nesmiselno in predstavlja samo izgubo časa. Kar najbolj potrebujemo, so stvarni, praktični ukrepi. Trenutna situacija zahteva ukrepanje.
Še nekaj bi rad pripomnil v zvezi z državnimi sredstvi. Popolnoma se strinjam z vami. Državna sredstva potrebujemo in na dolgi rok bomo potrebovali sredstva tudi iz drugih držav, držav izven EU, saj bo drugače nemogoče dolgoročno financirati izdatke za infrastrukturo v Evropi. Na tem področju vas popolnoma podpira tudi Odbor za pravne zadeve, čeprav to ni neposredno povezano s temo današnje razprave. Vedno smo podpirali pobude, ki jih je Komisija povzela na tem področju, in to bomo počeli tudi v prihodnje.
Predsednica
Razprava se je zaključila.
Glasovanje bo potekalo jutri.
Pisne izjave (člen 142)
Corina Creţu  
v pisni obliki. - (RO) Dejstvo, da je pomanjkanje preglednosti v hedge skladih in skladih zasebnega kapitala pripeljalo do razrasta trenutne gospodarske krize, ni predmet razprave. Je eden od več dejavnikov, ki so v mnogih ustanovah povzročili njihovo nezmožnost pravilne ocene stanja dolgov in posojil. Dolga leta so te finančne ustanove uničevale gospodarstva in izvajale agresivne prevzeme, ne da bi se menile za srednjeročne in dolgoročne ekonomske posledice, kaj šele za socialne posledice svojega ravnanja. Zaslepljene od pričakovanega kratkoročnega dobička so zrežirale propad in prodajo podjetij, oslabile nacionalna gospodarstva in se poigravale z denarnimi trgi, pri tem pa popolnoma ignorirale preglednost in pravila. Jasno je, da je potrebno te sklade regulirati in v njih vzpostaviti ustrezno raven preglednosti. To ni potrebno le zaradi stabilnosti, zdravja in pravilnega delovanja finančnih trgov ampak tudi zaradi zmanjšanja tveganja, ki ogroža te trge v državah v razvoju, ki v zgodnji fazi razvoja še niso stabilni. Ta kriza je dokazala, kako nevarne so lahko posledice laissez-faire in kako pomembno je zagotoviti preglednost finančnih dejavnosti v bodoče.
Daniel Dăianu  
v pisni obliki. - (RO) Naj najprej pohvalim poročevalca, da tako nepopustljivo vztraja pri obravnavani temi, kljub trmastem nasprotovanju različnih interesov. Vedno globlja finančna kriza ima strukturne vzroke, ki se navezujejo na pretirano rast finančnih transakcij v preteklem desetletju, ki so temeljile na pomanjkljivih postopkih lastninjenja, nespametnemu prevzemanju tveganj, pomanjkanju potrebne skrbnosti in slabem poznavanju sistemskih tveganj. Problem s hedge skladi je zlasti v tem, da pripomorejo k poglabljanju sistemskih tveganj. Trditev, da je na nitki denar vlagateljev, je le delček celotne zgodbe. Obsežno finančno vzvodenje in usmerjenost k kratkoročnim dobičkom spodbujata preseganje ravnotežne vrednosti deviznega tečaja. Kar pa je še slabše, špekulativnost takih poslov povzroča nestabilnost in lahko resno ogrozi finančno stabilnost, kar je trenutna kriza nedvomno pokazala. Razumno bi bilo, da dejavnost hedge skladov (in skladov zasebnega kapitala) vključimo med regulirane finančne subjekte. Finančno vzvodenje ne sme biti brez omejitev. Podobno bi tudi hedge skladi morali zakonodajnim in nadzornim organom posredovati celovite informacije o svojih transakcijah.
