Zelená kniha o pracovnících ve zdravotnictví v Evropě (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je Zelená kniha o pracovnících ve zdravotnictví v Evropě.
Androulla Vassiliou
členka Komise. - Paní předsedající, jsem velice potěšena pozváním Parlamentu, abych k němu přednesla prohlášení k Zelené knize o pracovnících ve zdravotnictví v Evropě, kterou Komise přijala dne 10. prosince 2008.
Toto pozvání přichází ve vhodný okamžik, protože se nyní blížíme ke konci konzultační fáze, která bude uzavřena na konci tohoto měsíce.
Je zjevné, že existují stále větší tlaky na všechny zdravotnické systémy EU, jejichž příčinou je stárnoucí populace, zdravotní rizika a také zvyšující se náklady na nové technologie a stále větší očekávání na straně pacientů - to vše na pozadí obtížné hospodářské situace.
Bez dobře vzdělaných a motivovaných pracovníků ve zdravotnictví v celé EU bude finanční udržitelnost evropských zdravotnických systémů ohrožena a nerovnosti v oblasti zdraví se budou zvyšovat.
Zároveň se stárnutím evropské populace dochází i ke stárnutí pracovníků ve zdravotnictví a nováčků, kteří přicházejí, aby nahradili ty, kteří odcházejí, je nedostatek. Musíme se zamyslet nad důvody, proč mladí lidé nemají motivaci stát se zdravotníky.
Tato skutečnost společně s mobilitou odborných pracovníků ve zdravotnictví v rámci členských států a mezi nimi vytváří ve většině evropských zdravotnických systémů běžné problémy týkající se pracovníků ve zdravotnictví.
Očekávám početné reakce na zelenou knihu od mnoha zainteresovaných organizací v oblasti zdraví, které vyjádřily svůj zájem o tuto důležitou otázku.
Těším se také na příspěvky, které obdržím od poslanců tohoto Parlamentu. Budou skutečným katalyzátorem naší práce a poslouží našemu společnému cíli.
Analýza odpovědí, které dostaneme, nás povede při vytváření strategií na úrovni EU, jejichž cílem bude podpořit členské státy při řešení těchto náročných úkolů.
Rozprava o pracovnících ve zdravotnictví se liší od problematiky, kterou se zabývá návrh směrnice o právech pacientů v přeshraniční zdravotní péči.
Tento návrh se samozřejmě zaměřuje na pravidla a opatření potřebná k zajištění přístupu k bezpečné a vysoce kvalitní zdravotní péči, a to za spravedlivých podmínek, pacientům, kteří se pohybují po celé Evropě.
Primárním cílem tohoto návrhu právního předpisu je spravedlivě a důsledně prosazovat práva pacientů tak, jak jsou uznána Evropským soudním dvorem. Neusiluje o regulaci přeshraničního poskytování zdravotnických služeb, svobody usazování nebo mobility odborných pracovníků ve zdravotnictví.
To však neznamená, že návrh směrnice ignoruje bezpečnost a kvalitu péče u pacientů, kteří vyhledávají zdravotní péči v zahraničí - což skutečně souvisí s kontextem, ve kterém pracovníci ve zdravotnictví péči poskytují.
V tomto ohledu návrh směrnice velice jasně stanoví základní pravidlo, podle kterého v případě přeshraniční zdravotní péče platí pravidla země, kde je ošetření poskytnuto.
Dovolte mi také stručně zmínit jiná ustanovení, jako jsou ta, která jsou uvedena v článku 5 návrhu: členské státy by se zavázaly definovat vnitrostátní standardy kvality a bezpečnosti a také by se zavázaly k jejich účinnému uplatňování a zveřejnění. Poskytovatelé zdravotní péče by poskytovali veškeré související informace, aby tak umožnili pacientům učinit informovaný výběr - včetně podrobností o jejich zdravotním pojištění nebo jiných prostředcích osobní nebo kolektivní ochrany, pokud se týká profesní odpovědnosti, která musí být zavedena ve všech členských státech, aby pacienti měli nástroj k podávání stížností a přijímání opravných prostředků a náhrad v případech, kdy utrpí škodu v důsledku zdravotní péče, které se jim dostalo.
Jsem přesvědčena, že díky tomuto souboru principů a pravidel návrh směrnice definuje jasný vztah mezi pacientem a poskytovatelem, který má zajistit solidní informovanost a také bezpečnou a kvalitní péči evropským občanům, kteří se rozhodnou cestovat do jiného členského státu kvůli zdravotnickému ošetření.
Dovolte mi také připomenout, že existuje ještě jeden důležitý právní předpis EU, za který nese odpovědnost můj kolega komisař McCreevy, regulující vzájemné uznávání kvalifikací lékařů, zdravotních sester, dentistů, porodních asistentek a lékárníků. Mám na mysli směrnici 2005/36/ES, která je nyní v platnosti. Tato směrnice také upravuje konkrétní povinnosti členských států, pokud se týká výměny informací v případě pohybu pracovníků ve zdravotnictví. Tyto toky dat jsou usnadňovány používáním informačního systému o vnitřním trhu (IMI), který již nyní umožňuje elektronickou výměnu informací o uvedených pěti hlavních profesích ve zdravotnictví. Předpokládá se také rozšíření systému IMI na všechny regulované profese.
Na závěr bych ráda uvedla, že řešení uvedených náročných úkolů spojených s pracovníky ve zdravotnictví v EU při současném zajišťování finanční udržitelnosti zdravotnických systémů bude jedním z hlavních úkolů Evropy během následujícího desetiletí. To vyžaduje přístup v podobě komplexní politiky, protože není reálné, aby kterýkoliv členský stát našel svá vlastní řešení sám o sobě. Řešením nemůže být pouhý nábor zdravotníků z rozvojových zemí, kde je jejich nedostatek ještě větší.
Zelená kniha v tomto smyslu umožní diskusi a další definování záležitostí, o které se jedná, a tam, kde je to vhodné, povede k vytvoření koncepce společných akcí. Vím, že máte velká očekávání, a počítám s vaší pomocí při vytváření řešení na podporu nedocenitelného podílu pracovníků ve zdravotnictví na životech každého z nás.
Předsedající
Paní komisařko, nepochybuji o tom, že se vám od poslanců tohoto Parlamentu dostane velice bohatých reakcí na vaši žádost o příspěvky k Zelené knize o pracovnících ve zdravotnictví v Evropě.
John Bowis
jménem skupiny PPE-DE. - Paní předsedající, rád bych poděkoval paní komisařce jak za to, že obětovala svůj večer a přišla za námi sem, do tohoto zaplněného Parlamentu, tak také za to, že nám přinesla zprávu, kterou přinesla. Jedná se o důležitou zelenou knihu a měla by zahájit důležitou rozpravu v tomto Parlamentu i mimo něj.
Během prohlášení, které nám právě nyní předložila, položila jednu nebo dvě otázky, včetně své vlastní otázky, proč nepřichází více zdravotních sester a lékařů. Smím-li to tak říct, myslím, že to je polovina otázky. Druhá polovina zní, proč jich tolik odchází. Klíčem k tomu bude najít cesty, jak provádět nábor pracovníků ve zdravotnictví a jak si je udržet. To platí pravděpodobně obzvláště pro zdravotní sestry, ale také pro lékaře a ostatní terapeuty a tak dále. Myslím, že se musíme podívat na struktury profesní dráhy, které nabízíme. Musíme pochopit, jak je profesní postup vnímán jako potenciál. Musíme odstranit některé překážky v rámci profesí a mezi nimi. Musíme zajistit, aby pracovní prostředí bylo příjemné. Bude to náročné, ale může to být i uspokojivé. Musíme zajistit, aby v Evropě byla k dispozici výzkumná zařízení, abychom neztráceli lidi v zahraničí. A možná ze všeho nejvíce musíme naslouchat profesionálům z první linie. Příliš často - znám to z doby, kdy jsem byl ve vládě, a vy to znáte jako komisařka - nasloucháme lidem v nejvyšších funkcích a nejdeme dolů k lůžkům a nenasloucháme zdravotním sestrám a lékařům, kteří se ve skutečnosti zabývají konkrétními věcmi. Kdybychom takto konali více, pak by pravděpodobně víc naší politiky bylo v pořádku.
Rád bych se samozřejmě zmínil - tak jako se zmínila paní komisařka - o své zprávě, tedy o tom, jak Parlament hodnotí přeshraniční zdravotní péči. Uváděli jsme od samého začátku, že v tomto ohledu byla důležitá dvě opatření, která nepřicházela zároveň. Jedním z nich byla samozřejmě bezpečnost pacienta a my skutečně máme opatření, které svoji trasu urychlilo přímou cestou, aby se napojilo na cestu, po které jdeme my. Toto opatření je poněkud pozadu. Týká se pracovníků ve zdravotnictví. Vskutku potřebujeme zdravotníky, kteří poskytují takovou službu - podporu - přeshraniční zdravotní péče, aby pacientům umožnili bezpečný a sebevědomý pohyb. Opravdu, když se nacházíme tady ve Štrasburku, myslíme na příklady Štrasburku, Liège, Lucemburku, kde může mít koncept referenční sítě velkou hodnotu jak ve smyslu pacientů, tak vzdělávání a výzkumu.
Komisařka se zmínila o hnutí pracovníků ve zdravotnictví a my se musíme zabývat způsoby, jak to převést do reality, aniž bychom ohrozili bezpečnost pacientů. Myslím, že sem zajisté patří otázka jazykových testů, které nejsou překážkou, ale musí být opatřením na ochranu pacientů. Zmínila se o uznávání kvalifikací. To je zcela jasně důležité, ať už jste ošetřováni doma docházejícím lékařem, nebo jezdíte do zahraničí, abyste se tam setkali s místním lékařem. Existují určité profese - a jednou z nich je chiropraxe -, které jsou v některých zemích uznávány, a v jiných ne. Musíme se zabývat způsoby, jak zařadit tyto pomocné zdravotnické profese do centra našeho plánování.
Musíme si také samozřejmě být jisti, že jsme zajistili bezpečnost pacientů, pokud jde o zdravotníky, kteří byli disciplinárně potrestáni nebo vyloučeni z profesní organizace - lékaři, zdravotní sestry, všichni odborní pracovníci ve zdravotnictví -, a ve své zprávě požaduji, aby to Komise podpořila. Považuji to za něco, čím se musíme zabývat víc.
Paní komisařka správně poukázala na odliv vzdělaných odborníků. Je tragické, že nezajišťujeme dostatek pracovníků ve zdravotnictví, ale stahujeme je ze zemí, které si to mohou nejméně dovolit. Když se podíváte na čísla, uvidíte, že v průměru 1 ze 4 lékařů a 1 z 20 zdravotních sester získali vzdělání v zemích OECD. Částečně je tomu tak proto, že je přetahujeme na svoji stranu jako země, a částečně naše nevládní neziskové organizace, které je také využívají a shánějí v dané zemi, jim platí víc, než kolik by jim zaplatili v jejich vlastní zemi. Proto se tam nevracejí, aby tam pracovali.
Všechny tyto věci jsou, paní komisařko, důležité. Musíme se zabývat bezpečností pracovníků ve zdravotnictví. Je třeba, abychom do svého programu zařadili poranění injekční jehlou a infekce získané v nemocnici a také útoky na personál. Z nedávných rozhovorů s porodními asistentkami jsme se dozvěděli, jak je obtížné získat pojištění profesní odpovědnosti. To jsou některé otázky, které se, jak doufám, dostanou při našich rozpravách o této velice vítané zelené knize do popředí.
Jules Maaten
Paní předsedající, velice rád bych podpořil, co před chvílí řekl pan Bowis. Zelená kniha, kterou jsme od vás, paní komisařko, obdrželi, je kvalitní dokument. Není třeba říkat, že se reakcí na ni nemůžeme dočkat, což se u zelených knih děje pokaždé. Dají se samozřejmě částečně předvídat, ale v každém případě je užitečné je obdržet, aby mohly být začleněny do případných budoucích právních předpisů.
Tato zelená kniha je důležitá, protože se týká záležitosti, kterou je třeba řešit. Zelená kniha je výsledkem polemiky, která vyvstala z návrhů předložených panem Bolkesteinem v té době, a my vítáme skutečnost, že se tím Komise takto, s řádnou péčí, prostřednictvím zelené knihy zabývá a ponechává dostatek prostoru pro diskusi, protože kolem této otázky je podle mého názoru především mnoho znepokojení. Nechci omezit svůj příspěvek pouze na samotné téma pracovníků ve zdravotnictví, protože si myslím, že na stejný strach z neznáma v evropském rozměru v oblasti zdravotní péče narazíme i v jiných oblastech.
V posledních letech se toho v oblasti veřejného zdraví v Evropské unii udělalo hodně, jak za vašich předchůdců, tak s vámi, paní komisařko. Rád bych se tedy chopil příležitosti a pogratuloval vám, paní komisařko, k pečeti, kterou se vám podařilo této politice vtisknout v relativně krátké době. Nepovažoval jsem to v tak krátkém čase za možné a myslím, že my všichni můžeme být pyšní na způsob, jakým se vám toho podařilo dosáhnout.
V posledních letech bylo dosaženo mnohého například v oblasti léků pro pediatrické využití, což je oblast, o jejichž problémech veřejnost ani neví, ale kde je hledání evropského řešení do programu zařazeno s velkým důrazem, protože členské státy nemohou tuto otázku vyřešit samy. Zde přicházejí ke slovu právě úspory z rozsahu. Zastávám názor, že to platí také pro jiné oblasti: například pro politiku kontroly tabáku a prevence kouření, kde Evropská unie ukazuje cestu, nejenom v Unii samotné, ale také mimo ni. Také v tomto případě jsou to úspory z rozsahu, díky kterým jsme efektivní. Jsme také významně zapojeni do přeshraniční péče a ochrany práv pacientů v Evropě, také pod dohledem zpravodaje pana Bowise, a já doufám a očekávám, že v této oblasti také dosáhneme pozitivního výsledku.
Pokaždé ale, s každým novým projednávaným tématem, si všímáte, že nejenom ministři, ale také kolegové poslanci ve vnitrostátních parlamentech zaujímají zdráhavý postoj k dalšímu prohlubování evropské spolupráce v oblasti zdravotní péče. My všichni jsme přesvědčeni, že mezi všemi 27 různými systémy zdravotní péče je ten náš model ten nejlepší. Ať mluvíte s kýmkoliv, bude vás přesvědčovat, že jejich systém vyniká. To samozřejmě není možné. Nemůžete mít 27 různých systémů, které jsou všechny nejlepší a v tom samém čase.
Není třeba uvádět, že se v každé zemi o takovém systému hodně přemýšlelo. V každém případě jsou angažováni lidé a dobře míněné zájmy. Když se nakonec najde obtížná střední cesta, přiřítí se Evropská unie s nápadem, o kterém si náhodou myslíme, že je nejlepší. Docela dobře chápu, že se to setká s odporem.
V několika oblastech - například v případě řídce se vyskytujících onemocnění - však mohou právě tyto úspory z rozsahu přinášet užitek stejně tak pacientům jako systémům zdravotní péče. Existuje spousta důvodů, proč by se Evropa měla víc zapojit do oblasti veřejného zdraví. Téměř 40 000 pacientů v Evropě čeká na orgány a každý den zemře téměř deset lidí z této čekací listiny.
Zneužívání alkoholu si každoročně vyžádá 195 000 životů a stojí evropskou ekonomiku 125 miliard EUR. To je věc, která je pravděpodobně nejlépe řešena nejenom na vnitrostátní úrovni, ale také místně. Existují však také evropské trendy, například v případě zneužívání alkoholu mezi mladými lidmi. Musíme přezkoumat, zda by se to nakonec nedalo řešit lépe na evropské úrovni. Texty Smlouvy nás vedou k velkému nasazení tyto problémy řešit.
Výsledků, kterých dosahujeme, by nicméně mělo být více, například - a v tom právě spočívá hodnota zelené knihy - tam, kde jde o skutečný volný pohyb služeb ve zdravotnictví. Pokud se postavíme všem těmto problémům čelem, protože ony vskutku v některých případech existují, a přijdeme s jejich řešením, například abychom zabránili lékařským omylům nebo abychom posílili právní jistotu pacientů, ale také právní jistotu pracovníků ve zdravotnictví, jsem přesvědčen, že z toho nakonec budou mít užitek všichni, za předpokladu, že bude tento volný pohyb organizován odpovědně a stane se i tak uskutečnitelným.
Pokud se nebude lepší spolupráce v oblasti dárcovství orgánů a účinná spolupráce při ochraně proti pandemiím - což je problematika, o které pokaždé hovořím - řešit na evropské úrovni, jsem přesvědčen, že se setkáme s velkými problémy, pokud se směrem k nám někdy v budoucnu vydá epidemie chřipky z Thajska. Komise by ve skutečnosti měla být v těchto případech schopná přijmout krizová opatření během 24 hodin.
A na závěr - článek 152 podle mého mínění vůbec neodpovídá standardu, pokud se týká budoucího organizování efektivních opatření v Evropě. Pokud bychom měli někdy ve vzdálené budoucnosti zvažovat změnu Smlouvy, měli bychom podle mého názoru v nové smlouvě zvážit rozšíření právního základu pro veřejné zdraví.
Bart Staes
Paní předsedající, rád bych se připojil k panu Bowisovi a panu Maatenovi s gratulacemi paní komisařce k její zelené knize, která nepřišla ani o den nebo dokonce, podle mého, hodinu dříve, než měla. Paní komisařka sama uvedla, že nárůst stárnoucího obyvatelstva s sebou skutečně ponese více tlaku na zdravotnické systémy, ale také na pracovníky. Skutečně, kdokoliv si dá čas a naslouchá lidem, kteří v tomto sektoru pracují, se dozví, že obecné pracovní podmínky jsou extrémně tvrdé, a to jak z fyzického hlediska, tak často i z hlediska psychického.
Práce v tomto sektoru klade na pracovníky velké nároky a je často nedostatečně finančně ohodnocena. Nemělo by tedy být překvapující, že fluktuace pracovní síly je v tomto sektoru velmi vysoká. Je také skutečností, že smlouvy jsou až příliš často ošidné, a proto mnoho lidí odchází ze sektoru předčasně. Podle mého úsudku bude tedy Unie muset ve své politice sledovat několik věcí: udržitelnost zaměstnání, bezpečnost práce, zamezení odlivu vzdělaných odborníků a slušnou práci.
Paní komisařka se správně zmínila o směrnici, na které v současné době pracuje pan Bowis, směrnici o přeshraniční zdravotní péči. Lidé, se kterými jsem se ale já setkával v tomto sektoru, chtěli také důrazně poukázat na vztah mezi prací na pozici zdravotníka a směrnicí o pracovní době. Ve směrnici o pracovní době se nyní používají ke stanovení doby trvání spíše smlouvy než lidé.
Zjistil jsem, že existují polští lékaři, kteří pracují v polských nemocnicích na základě běžných smluv během týdne a pak cestují do Spojeného království na víkend, kde odpracují směnu v délce 48 hodin. To je samozřejmě neslýchané. To je něco, co by se mělo zvážit, a určitě by se to mělo zvážit ve směrnici o pracovní době. Doufám proto, že toto téma bude také předmětem rozpravy, až budeme projednávat zelenou knihu.
Konstantinos Droutsas
Paní předsedající, Zelená kniha o pracovnících ve zdravotnictví v Evropě zveřejňuje plány kapitálu a Evropské unie na privatizaci zdravotní péče a sociálního zabezpečení s bolestnými dopady na rodiny pracujících a řadových vrstev ve zdravotnickém sektoru.
Tyto změny tvoří součást obecnějších zvratů namířených proti řadovým občanům v sociálním pojištění a sociálních službách, přičemž jsou prosazovány ve všech zemích Evropské unie s aktivní podporou a spoluvinou středolevých a středopravých sil, které se zdravím zacházejí jako se zbožím, zdrojem zisku pro kapitál a s pacienty a jejich rodinami jako se zákazníky.
Základním cílem je rozšířit obchodní aktivitu kapitálu a vytvořit systém, ve kterém zdravotnické služby ve veřejném sektoru fungují na základě kritérií soukromého sektoru a v konkurenci se soukromým sektorem.
První oběti tohoto komercionalizovaného systému jsou právě ti lidé, kteří v tomto sektoru pracují: 10 % pracovní síly Evropské unie, ti pracovníci, kteří často pracují za nepřijatelných podmínek, které jsou nebezpečné pro pacienty. Neustálé porušování pracovní doby je pravděpodobně spíše pravidlo než výjimka. Jejich platy jsou, přinejmenším ve veřejném sektoru, snižovány, a stejně tak se snižuje i jejich výkonnost kvůli možnostem výběru soukromých zdravotních pojišťoven. Ústředním tématem zelené knihy je mobilita pracovníků a uplatňování pravidel Bolkensteinovy směrnice v sektoru zdravotnictví.
Zdraví je společenská hodnota, ne komerční zboží. Pracovníci ve zdravotnictví poskytují sociální službu a nejsou prostředkem pro vytváření zisku. Tito pracovníci si budou schopni zajistit vysoký standard bezplatných služeb poskytovaných výhradně státem hodně daleko od soukromé obchodní činnosti, pouze když za něj budou bojovat.
Kathy Sinnott
jménem skupiny IND/DEM. - Paní předsedající, v oblasti zdravotnictví pracuje více lidí než v kterékoliv jiné oblasti. Skupiny pracovníků ve zdravotnictví, o kterých přímo přemýšlíme, jsou lékaři, zdravotní sestry, lékárníci a dentisté, jejichž práci podporují radiologové, laboratorní technici, výzkumníci, terapeuti, biochemici a armáda pracovníků ve správě a pracovníků, kteří udržují zdravotnické služby v provozu.
Existuje ještě druhá skupina odborných pracovníků: lékaři pracující s rostlinnými léčivy, chiropraktikové, osteopati, homeopati a odborníci na výživu, kteří se zaměřují na více přírodní přístup ke zdraví.
Nakonec existují ještě poskytovatelé péče v rodinách, což je největší samostatná skupina pracovníků ve zdravotnictví, kteří pracují ve dne v noci bez platu ve zdravotnické sféře.
Když se vrátíme k první skupině, v této zprávě vyjadřuje Komise obavy, že počet odborných pracovníků, kteří pracují ve zdravotnictví hlavního proudu, nedostačuje k pokrytí rostoucích požadavků. Komise dále zdůrazňuje potřebu přilákat mladé lidi, aby si volili tyto profese. V některých zemích to ale není problém.
V Irsku konalo minulý měsíc zkoušky 3 500 mladých lidí v naději, že si zajistí jedno z několika stovek míst na zdravotnických školách. Obdobně se bude mnohem více mladých lidí ucházet o studium ošetřovatelství, terapií atd., než kolik jsou naše univerzity ochotny vzdělávat.
Paní komisařko, nejedná se o přilákání mladých lidí. Jedná se o to umožnit jim, aby se vzdělávali. Naši středoškolští studenti v Irsku pracují na dosažení kariéry v medicíně, ale bohužel je kvůli přídělovému systému, který je mimo kontakt s poptávkou, pro ně nedosažitelná, a proto máme vážný nedostatek kvalifikovaných odborníků.
Vím, že k podobnému přerušení vazeb mezi vzděláváním a poptávkou dochází i v jiných evropských zemích. Zdá se mi, že mladé lidi úsilím o jejich nalákání do této profese budete jenom frustrovat, pokud jim neposkytneme příležitost takové dovednosti získat.
Protože jsme těmto studentům neumožnili se vzdělávat, a tím jsme vytvořili umělý nedostatek, přivádíme pak z nezbytnosti zdravotnický personál ze třetích zemí - dokonce i těch nejchudších - a ponecháváme jejich vlastní občany bez lékařské péče a vytváříme odliv vzdělaných odborníků.
Druhá skupina pracovníků ve zdravotnictví, kterou jsem zmínila, jako jsou lékaři pracující s rostlinnými léčivy, byla ze zprávy bohužel úplně vynechána. Když budou vynecháni, nedostane se jim uznání za cenný příspěvek k zachování zdraví Evropanů a nebude to odpovídat přání mnoha Evropanů, kteří vyhledávají jejich pomoc.
Tento sektor je velice důležitý. Zjevné pokusy Komise jej potlačit prostřednictvím směrnic, jako je směrnice o vitaminových a minerálních doplňcích stravy, dále utváří tuto narůstající propast mezi politikou EU a každodenními rozhodnutími, které lidé dělají ohledně svého zdraví.
Nakonec bych se ráda zmínila o třetí a největší samostatné skupině pracovníků ve zdravotnictví - poskytovatelích péče v rodinách. Jsou to lidé, kteří pečují o závislé seniory a osoby s handicapem. Každým rokem jich potřebujeme více, ne méně. Evropa stárne a počet lidí s handicapem narůstá, a proto je nemůžeme považovat za samozřejmost. Jediný způsob, jak si můžeme udržet tyto nezbytné pečovatele, je podpořit je v jejich práci.
A na závěr - naši pracovníci ve zdravotnictví jsou důležitější než kdy jindy. Komise má pravdu, když uvádí, že existují nové a opakovaně se objevující hrozby pro naše zdraví, jako jsou přenosné nemoci. Přesto by si měla Komise také pečlivě všimnout, že jsou na vzestupu všechny chronické poruchy související s dysfunkcí imunitního systému, například astma, alergie, roztroušená skleróza, autismus, diabetes, epilepsie, fibromyalgie a mnohé další.
Doporučila bych Komisi, aby se jednotlivě zabývala každou z těchto nemocí, které jsou na vzestupu, a pokusila se pochopit, co tyto epidemie spouští, protože dovolit, aby nekontrolovaně narůstaly a postihovaly stále více lidí, je jak kruté, tak neudržitelné.
Nicodim Bulzesc
Paní předsedající, vítám zelenou knihu Komise a její cíl zvýšit viditelnost problematiky týkající se pracovníků ve zdravotnictví v EU a identifikovat naléhavé úkoly a opatření, která mohou být přijata.
Rád bych ale využil tuto příležitost a zdůraznil jeden aspekt zelené knihy, konkrétně vzdělávání pracovníků ve zdravotnictví. Inicioval jsem písemné prohlášení 0095/2008 k této otázce, které ještě probíhá. Velice podporuji myšlenku, že je naprosto nezbytné vytvořit vzdělávací kurzy o komunikačních dovednostech pro pracovníky ve zdravotnictví, aby pacientům poskytovali jasnější a úplnější informace. Schopnost pacientů rozumět zdravotním a lékařským tématům a pokynům úzce souvisí s jasností vyjadřování. Navzdory různým iniciativám na zlepšení kvality a dostupnosti zdravotnických informací studie naznačuje, že pacienti vyžadují více informací, než se jim v současné době dostává, a že pracovníci ve zdravotnictví obvykle nadhodnocují množství podávaných informací.
Ewa Tomaszewska
(PL) Paní předsedající, nedostatek pracovníků ve zdravotnictví je celosvětovým fenoménem. U sebe doma to ale pociťujeme mnohem naléhavěji. Nedostatek specializované lékařské pomoci, nedostatek klinické zkušenosti v určitých specializacích a specifických lékařských službách vede lidi k tomu, aby hledali lékařskou pomoc v jiných zemích.
Je proto velmi důležité regulovat principy přeshraniční lékařské péče. Pacient má právo vědět, jaký standard péče nabízejí určitá střediska, jak bude péče financována, kolik uhradí systém zdravotní péče ve vlastní zemi pacienta za léčbu nebo rehabilitaci a kolik bude muset zaplatit pacient. Směrnice k této záležitosti je naprosto nezbytná.
Další otázka se týká kvalifikací zdravotníků, včetně pomoci související s jazykovými kurzy, které by měly napomoci mobilitě. Myslím, že návrh založit referenční síť pro pracovníky ve zdravotnictví je účelný. Paní komisařko, děkuji vám za zelenou knihu.
Colm Burke
Paní předsedající, podpora udržitelné pracovní síly ve zdravotnictví v celé Evropě je zásadní proto, abychom mohli pokračovat ve zlepšování služeb a zařízení zdravotní péče ve všech 27 členských státech.
Evropa stojí před řadou náročných úkolů při zachování a zlepšování našich služeb zdravotní péče. Demografie členských států představuje pro pracovníky ve zdravotnictví největší problém, protože populace Evropy stárne a délka života se prodlužuje každých deset let o 2,5 roku. Zvýšené tlaky platí pro pracovní síly, protože spolu s obyvatelstvem stárnou zároveň také pracovníci. Klíčem k udržení odpovídající pracovní síly s ohledem na toto hrozící odcházení pracovníků do důchodu je zajistit, aby byl k dispozici dostatečný počet mladších nových pracovníků, kteří by nahradili ty, kteří půjdou do důchodu.
Důležitost zlepšení výzkumu a údajů v oblasti zdravotní péče v celé Evropě nelze dost zdůraznit. V současnosti je nedostatek aktuálních, srovnatelných údajů a informací mezi členskými státy o řadě klíčových otázek ve zdravotní péči, včetně vzdělávání a zaměstnávání pracovníků, jejich věku, pohlaví a mezinárodním toku odborných pracovníků ve zdravotnictví. Dostupnost celoevropských informací je nesmírně důležitá pro plánování a zajišťování budoucích pracovníků ve zdravotnictví a pro všechny orgány zdravotní péče.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Paní předsedající, je naším velkým zájmem zajistit, aby náš zdravotnický systém fungoval co nejefektivněji. Je proto nezbytné v souladu s pokyny zelené knihy zvýšit kvalifikace pracovníků ve zdravotnictví a zajistit komfortní a vhodné pracovní podmínky pro zdravotní personál. Nemůžeme si dovolit, aby lékaři byli ve službě příliš dlouho.
Rád bych také upozornil na otázku osvěty v oblasti zdraví. Prosazování zdravého životního stylu je dobrá preventivní metoda, která může předejít různým chorobám a onemocněním. Proto by se tedy, vzhledem k tomu, že prevence je lepší než léčba, měl podpořit každý druh propagace a kampaně na podporu zdraví. Pamatujme si, že investice do jakéhokoliv druhu inovační léčebné metody, klinického zařízení a nových technologií znamená investice do nás samotných.
Androulla Vassiliou
členka Komise. - Paní předsedající, ráda bych poděkovala všem řečníkům za jejich cenné příspěvky. Je vidět, že vaše příspěvky mohou být velmi prospěšné, protože již nyní se došlo k několika důležitým bodům.
Patří k nim například otázka, jak můžeme vytvořit správné pracovní prostředí pro pracovníky, abychom je udrželi v jejich vlasti, a také jak řešíme velice závažný problém odlivu vzdělaných odborníků.
Minulý týden jsem byla v Libérii a byla jsem šokována, když jsem se dozvěděla, že na 3 miliony obyvatel mají pouze 150 lékařů. Všichni jejich zbývající lékaři jsou ve Spojených státech amerických. Je to obrovský problém - nejenom pro země třetího světa, ale také v rámci Evropské unie, protože dochází k velice závažnému odlivu vzdělaných odborníků z východu na západ. Musíme pochopit, jak můžeme případně podpořit pracovníky ve zdravotnictví a odborný zdravotnický personál, aby zůstávali ve svých rodných zemích. K tomu jim potřebujeme vytvořit lepší pracovní podmínky.
Formální péči nelze řešit, aniž by se vzala v úvahu potřeba neformální péče a kapacita, která je pro ni k dispozici, což je třeba, abychom uvedli v soulad v zelené knize.
Paní Sinnottová položila velice důležitou otázku, jak vzdělat více lidí a jak lidem nabídnout více příležitostí ke vzdělávání. To je druhá strana mince. Na jedné straně chceme více pracovníků ve zdravotnictví, ale na druhé straně nemáme kapacitu je vzdělávat. Jsou to všechno velmi důležité otázky, na které budeme schopni odpovědět a najít jejich řešení, hned jak od vás a jiných zainteresovaných stran shromáždíme všechny důležité komentáře k zelené knize. Doufáme, že na konci tohoto procesu dojdeme k nějakým řešením problému dříve, než se stane skutečně nepřekonatelným.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
