A dokumentumokhoz való hozzáférés jogi keretéhez a Lisszaboni Szerződés hatályba lépése után szükséges javítás (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a következők együttes tárgyalása:
- a Michael Cashman által az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság nevében a Tanácshoz intézett szóbeli kérdés a dokumentumokhoz való hozzáférés jogi keretéhez a Lisszaboni Szerződés hatályba lépése után szükséges javításról - B7-0230/2009);
- a Michael Cashman által az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság nevében a Bizottsághoz intézett szóbeli kérdés a dokumentumokhoz való hozzáférés jogi keretéhez a Lisszaboni Szerződés hatályba lépése után szükséges javításról - B7-0231/2009)
Michael Cashman
szerző. - Elnök úr! Ha kezdhetem ezzel, nagy örömmel üdvözlöm körünkben Wallström biztos asszonyt, csakúgy, mint a soros elnökség részéről Cecilia Malmström asszonyt, mivel a kezdetektől, 1999-től közösen dolgoztunk ezen az aktán.
Érdekes visszagondolni arra, hogy amit a 2001 májusában kötött megállapodással elértünk, az történelmi jelentőséggel bírt, hiszen 15, különböző hagyományokkal és kultúrával, valamint eltérő megközelítéssel rendelkező tagállam a nyitottság és az átláthatóság felé mozdult el. Sikeresen megegyezésre jutottunk, és érdekes módon ez abban az időben nem kis részben a svéd elnökség kitartásának érdeme volt.
Ezenfelül a Bizottság elszántságát is dicsérte, amely felismerte, hogy mindhárom intézménynek kulturális változásra van szüksége. Látnunk kellett, hogy a nyitottság és az átláthatóság nem megakadályozza a demokrácia virágzását, hanem éppen hogy elősegíti azt. Ez lehetővé tette az elszámoltathatóságot. A polgárok betekintést nyerhettek abba, hogy mi történik a nevükben, és ez minden bizonnyal hozzájárult ahhoz, hogy megnyílt a színfalak mögötti tér, és végleg bebizonyíthattuk, hogy a Bizottság és a Tanács páncélszekrénye nem rejteget szörnyű titkokat - a Parlamentet illetően nem vagyok ilyen biztos, de bízom abban, hogy az övék sem!
Különösképpen köszönetet szeretnék mondani a biztos asszonynak, és ha szabad ezt mondanom, kedves volt kollégámnak, Cecilia Malmströmnek ezért az elkötelezettségért. Most újabb elköteleződésre van szükség. Ahogyan említettem, hatalmas eredményt értünk el. Létrejött a dokumentum-nyilvántartás. Rendelkezésünkre áll az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlata, amely meghatározza és újradefiniálja mindazt, amiről a dokumentumokhoz való hozzáférést illetően megállapodtunk. Elfogadtuk azt az elvet, hogy valamennyi dokumentumnak elérhetőnek kell lennie, valamint hogy a hozzáférés megtagadása esetén egyértelmű és konkrét érvekkel kell azt alátámasztani, a 4. cikkre - tehát a mentességekre, illetve a 9. cikkre - tehát az érzékeny dokumentumokra hivatkozva.
Az idők folyamán azonban a Parlament újra és újra felülvizsgálatot kért. Úgy gondolom, hogy a Bizottság által a Parlamenthez benyújtott felülvizsgált szöveg, amelyről ezt követően a bizottságon belül szavaztunk, majd az első olvasatot ez év márciusára halasztottuk, nem volt kellően ambiciózus, és tisztában vagyok azzal, hogy ebben nézetkülönbség áll fenn közöttünk. Hasonlóképpen aggodalmak merültek fel - amelyek továbbra is élnek a tisztelt Házban - azzal kapcsolatban, hogy kísérletet teszünk a dokumentumokhoz való hozzáférés visszavonására, elsősorban azáltal, hogy - a teljes aktákra vonatkozó mentesség elképzelése révén - újraértelmezzük a dokumentumok fogalmát és módosítani próbáljuk a harmadik fél általi vétó értelmezését.
A galérián helyet foglaló polgárok érdekes módon most úgy érezhetik, olyasmiről folyik a szó, ami valahol a világűrben történik - cikkek, harmadik fél általi vétó -, pedig valójában egy olyan jogszabályról beszélünk, amely lehetővé teszi számukra, hogy elszámoltathassanak bennünket: a parlamenti képviselőket azért, amit a nevükben teszünk, a Bizottságot is azért, amit a nevükben tesz, és ugyanígy a Tanácsot is. Hogyan van erre lehetőségük, nekik és a nem kormányzati szervezeteknek, ha munkafolyamatainkat és azt, ki mit tesz a különböző szervezeti egységekben, féltve őrzött titokként kezeljük, és csupán a beavatott lobbisták és ügyvédek tudhatnak róla?
Véleményem szerint ez a Lisszaboni Szerződés központi eleme. Azt közvetíti, hogy tovább kell erősítenünk a demokráciát. Bővíteni kell a dokumentumokhoz való hozzáférést. Éppen ezért a Parlament ebben a szóbeli kérdésben számos ajánlás végrehajtására szólít fel. Ezek alapvető célja annak biztosítása, hogy a meglévő jogok alapján tovább építkezzünk, hogy ne gyengítsük azokat, valamint hogy elismerjük: a Lisszaboni Szerződés értelmében már nem csupán a három intézményről van szó, hanem az általuk létrehozott valamennyi ügynökségről és szervezetről, köztük bizonyos esetekben az Európai Központi Bankról, az Európai Bíróságról, az Európai Beruházási Bankról, az Europolról és az Eurojustról. Az 1049/2001/EK rendelet alapján mostantól ezen intézmények mindegyike elszámoltatható.
Úgy véljük, hogy a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta előterjesztett javaslatok sem a szerződés szellemével, sem pedig annak szövegével, sőt, valójában még azokkal a kötelezettségekkel sem állnak összhangban, amelyeket az eredeti 1049/2001/EK rendelet véleményünk szerint tartalmaz, amely rendelet - vendégeink kedvéért mondom - a három intézmény birtokában lévő, a hozzájuk érkezett vagy általuk készített valamennyi dokumentumhoz való nyilvános hozzáférést szabályozza.
Cecilia Malmström
a Tanács soros elnöke. - (SV) Elnök úr! Mint azt önök is tudják, a fokozott átláthatóság rendkívül fontos ügy a svéd elnökség számára. Az átláthatóság tekintetében igen nagy utat tettünk meg az EU intézményein belül. Mindez azonban nem csupán a jogszabályokról és az előírásokról szól. Az átláthatóságot a hozzáállás, valamint az határozza meg, hogyan alkalmazzuk a jogszabályokat és az előírásokat a gyakorlatban.
Nagy örömömre szolgált, hogy a dokumentumokhoz való nyilvános hozzáféréssel foglalkozó intézményközi bizottságban ma délelőtt találkozhattam a Bizottság alelnökével, Margot Wallströmmel és a Parlament alelnökével, Diana Wallisszal. A találkozót a svéd elnökség kezdeményezte. A bizottság két éve nem ülésezett. Igen pozitív és konkrét megbeszéléseket folytattunk arra vonatkozóan, hogyan javíthatnánk a gyakorlatban a polgárok lehetőségeit az intézmények dokumentumaihoz való hozzáférésre. Gyakrabban kellene üléseznünk, ami közös következtetéseinkben is szerepel.
Örömmel látom, hogy a Lisszaboni Szerződés nagy jelentőséget tulajdonít az átláthatóságnak, a nyilvános felügyeletnek és a demokráciának. Ez üdvözlendő. Az általában átláthatósági rendeletként említett 1049/EK rendelet felülvizsgálatát illetően az elnökség elsősorban a rendelet új jogalapjára kíván összpontosítani. Erről a Lisszaboni Szerződés 15. cikkének (3) bekezdése rendelkezik. Az új jogalap tekintetében a legfontosabb változás az intézményi alkalmazási kör kiterjesztése. Egyszerűbben fogalmazva ez azt jelenti, hogy míg a korábbi cikk csupán a Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaira vonatkozott, az új cikk az Európai Unió valamennyi intézményének, szervezetének, hivatalának és ügynökségének dokumentumaira kiterjeszti a nyilvános hozzáférés jogát. Az Európai Unió Bíróságának, az Európai Központi Banknak és az Európai Beruházási Banknak a dokumentumaira bizonyos korlátozások érvényesek, mégis a korábbinál jóval átfogóbb területről beszélünk.
A Bizottság bejelentette, hogy javaslatot terjeszt a Parlament és a Tanács elé azzal a céllal, hogy a jelenlegi átláthatósági rendeletet a szerződés rendelkezéseinek megfelelően módosítsa.
Mindeközben az átláthatósági rendelet felülvizsgálatával kapcsolatos tanácsi munka továbbra is a Bizottság által a Parlamenthez 2008 májusában benyújtott javaslat alapján fog folyni.
2008 májusa óta a Tanács tájékoztatási munkacsoportja kétszer vizsgálta meg a javaslatot. A második technikai áttekintésre ez év júniusában és júliusában került sor, és számos olyan módosítást tartalmaz, amelyet a Parlament a 2009. márciusi plenáris ülésen fogadott el. Májusban a Parlament úgy döntött, nem fejezi be a bizottsági javaslat hivatalos európai parlamenti olvasatát. Emlékeztetni szeretném a Parlamentet, hogy Beatrice Ask kollégám, a svéd igazságügyi miniszter a svéd elnökség kezdetekor, 2009. szeptember 2-án tájékoztatta az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottságot, hogy kész egyeztetéseket indítani az intézmények között. Konkrétan feltette a kérdést, hogy az újonnan megválasztott Parlament folytatni kívánja-e a munkát a Parlament által 2009 márciusában elfogadott 92 módosítás alapján. A kérdést az indokolta, hogy elnökségként ismernünk kellett a Parlament álláspontját, még akkor is, ha ezt nem feltétlenül egy teljes első olvasat formájában közölték.
Tudomásom szerint az új Parlamentnek ez idáig nem volt módja megvitatni a Bizottság javaslatát, hanem elsősorban a Lisszaboni Szerződésnek a folyamatban lévő felülvizsgálatra gyakorolt esetleges hatásaival foglalkozott.
A Tanácson belül továbbra is várjuk a Lisszaboni Szerződés által az átláthatósági rendeletre gyakorolt hatásokról szóló, korábban bejelentett bizottsági javaslatot. Természetesen a jövőben is készséggel folytatunk megbeszélést önökkel a jelenlegi javaslatról, és magától értetődő, hogy ezeken a megbeszéléseken természetesen az új szerződés hatásait is figyelembe vesszük.
Véleményem szerint az Európai Unió működéséről szóló szerződés 15. cikkének (3) bekezdése az új szerződés értelmében teljes mértékben releváns jogalapot biztosít a javaslathoz. A nyilvános felügyeletre, az intézmények és a polgárok közötti jobb kommunikációra, valamint a megfelelő ügyintézésre általánosságban vonatkozó egyéb cikkek szorosan kapcsolódnak az intézmények munkájához a demokrácia, a hatékonyság és a jogszerűség megerősítése szempontjából. Ezenfelül tárgyalnunk kell arról, hogyan valósítható meg egy ilyen jellegű célkitűzés. Ugyanakkor nem vagyok meggyőződve arról, hogy az átláthatósági rendelet keretén belül mindezekre lehetőség van. Az egyértelműség érdekében a rendeletnek világos szabályokat kell tartalmaznia, amelyek kizárólag a dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférésre vonatkoznak, nem pedig sok minden másra.
Margot Wallström
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, tisztelt képviselők! Először Cashman úrhoz szólnék. Úgy gondolom, ez az utolsó lehetőség, illetve alkalom, hogy köszönetet mondhatok önnek. Valóban az ön személye képviseli a Parlamentnek e rendeletért, illetve a nyitottságért és az átláthatóságért folytatott harcát. Ön lett e küzdelem arca, szimbóluma és fő támogatója.
Úgy vélem továbbá, hogy mivel mind Cecilia Malmström, mind pedig jómagam svédek vagyunk, a hitelünk megalapozott, és nem gondolom, hogy bárki kétségbe vonná, hogy továbbra is küzdeni fogunk a nyitottságért és az átláthatóságért. Ugyanakkor nézeteltérésekre is sor került közöttünk, hiszen más szerepkörben járunk el, és esetenként szigorúan reálisan kell felmérnünk, mit érhetünk el, és valamennyi intézményben meg kell védenünk saját érdekeinket. Ez nem mindig egyszerű. Úgy vélem, az átfogó politikai hangulat, valamint a politikai egyensúly is megváltozott, ami befolyásolta az ezekben a kérdésekben folytatott megbeszéléseinket.
Azt mondanám azonban, hogy kiindulópontunk egy és ugyanaz, és azt is kijelentem, hogy a dokumentumokhoz való hozzáférésről szóló rendelet igen jó szolgálatot tett számunkra. Az évek során nagyszerű eszköznek bizonyult, amelyet szeretnénk, ha a lobbistákon és azokon kívül, akik fizetést kapnak azért, hogy valamennyi dokumentumot megvizsgálják, mások is élnének vele. Azt szeretnénk, ha a nagyközönség és az újságírók is kihasználhatnák, és teljes körűen hozzáférhetnének a dokumentumokhoz. Ez az én kiindulópontom. Tudom, hogy - ezt önök is hallhatták - a miniszter asszony is osztja ezt a nézetet.
Úgy gondolom továbbá, hogy a svéd elnökség kiváló lehetőséget teremtett az ügy előmozdítására. Hálás köszönetet szeretnék mondani a Parlamentnek az átláthatóságról és az új Lisszaboni Szerződésről folyó mai vita lehetőségéért, ez ugyanis nagyobb hangsúlyt helyez a nyitottságra és az úgynevezett részvételi demokráciára. Valamennyien egyetértünk abban, hogy ez rendkívül üdvözlendő fejlemény.
A ma válaszra váró konkrét kérdés a következő: milyen intézkedéseket tesz majd a Bizottság az 1049/2001/EK rendelet felülvizsgálatával kapcsolatban?
Mint az ismeretes, a Lisszaboni Szerződés az Unió valamennyi intézményére, szervezetére, hivatalára és ügynökségére kiterjeszti a dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférés jogát, noha a Bíróság, az Európai Központi Bank és az Európai Beruházási Bank esetében nyilvánvaló okokból bizonyos korlátozások érvényesülnek.
Az 1049/2001/EK rendelet felülvizsgálat illetően fel szeretném hívni a figyelmüket arra, hogy az új jogalap, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 15. cikkének (3) bekezdése, igen hasonló a korábbi 255. cikkhez, a fő különbség az intézményi alkalmazási kör kiterjesztése.
A Bizottság december 2-i közleményében foglalkozott a kérdéssel. Ennek célja az volt, hogy a másodlagos jogszabályokra vonatkozó függőben lévő javaslatokat összehangolja az új szerződéssel. (Az itt jelenlévők közül ezt néhányan az uniós zsargon szerint "omnibusz törvényként” ismerhetik - de ezt felejtsük is el azonnal!)
Ez azt jelenti, hogy mostantól bármelyik jogalkotó benyújthat olyan módosítást, amely más szervezetekre és intézményekre is kiterjeszti a rendelet hatályát. Mindezzel tájékoztatni is szeretném a Tanácsot, hogy az elképzelést a Bizottság ismertette és el is fogadta.
A jogalkotási folyamat további haladása, amelynek eredményeképpen elfogadhatjuk a módosított 1049/2001/EK rendeletet, a jogalkotók, tehát a Parlament és a Tanács kezében van. Jelenleg az első olvasat szakaszában tartunk. Nincs még jogszabályi állásfoglalás, és nem ismerjük az új Parlament álláspontját. A Bizottság természetesen továbbra is a megállapodás eléréséért tevékenykedik majd - mint bármely más jogalkotási folyamatban.
A Lisszaboni Szerződés megteremti a részvételi demokrácia jogi keretét. A Bizottság részéről máris számos kezdeményezést indítottunk, amelyeknek célja a javasolt új politikákkal kapcsolatos nyilvános konzultáció és részvétel javítása. Össze fogjuk vetni például a Bizottság konzultációs iránymutatásait a szerződés új rendelkezéseivel, és dönteni fogunk arról, hogy szükség van-e módosításokra azok javítása érdekében, valamint egy nyilvános konzultáció indításával máris megkezdtük a polgári kezdeményezéssel kapcsolatos munkát, hogy még a javaslat benyújtását megelőzően meghallgathassuk a polgárok és az érdekeltek véleményét.
Az elmúlt héten az Európai Tanács is elismerte a polgári kezdeményezés kiemelkedő fontosságát. Tudomásom szerint a hivatalba lépő spanyol elnökség napirendjén is igen előkelő helyen szerepel a kérdés. Gyors megoldást szeretnének.
Ma délelőtt, ahogyan azt hallhattuk, a svéd elnökség felkérésére összeült a dokumentumokhoz való nyilvános hozzáféréssel foglalkozó intézményközi bizottság. A csoport feladata a legjobb gyakorlatok vizsgálata, az esetleges konfliktusok megoldása és a dokumentumokhoz való nyilvános hozzáféréssel kapcsolatos további előrelépés megvitatása.
Közösen úgy döntöttünk tehát, hogy létrehozunk egy internetes "Nyitottság” portált; megteremtjük intézményeink nyilvántartásainak egymást kiegészítő jellegét; elérjük, hogy az egyes intézmények informatikai szolgálatai közös megbeszéléseken összehangolják hozzáférési erőfeszítéseiket, és az intézményi elektronikus tárolórendszerek létrehozásakor vagy módosításakor mostantól figyelembe fogjuk venni a dokumentumokhoz való hozzáférésre gyakorolt hatásokat.
Tisztában vagyok azzal, hogy ilyenkor szoktunk kívánságlistát írni. Amikor azonban a nyitottságról és az átláthatóságról van szó, úgy gondolom, nem érdemes a Télapóra várni. Úgy vélem, az eredmények megvalósítása most a mi feladatunk: a Parlamenté, a Tanácsé és a Bizottságé. Tényleges, konkrét és közvetlen eredményekre van szükség. Véleményem szerint ezt már megkezdtük, és ezen az úton kell tovább haladnunk, ezért nagy várakozással tekintek a vita elébe.
Renate Sommer
a PPE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr! Megállapodtunk az előadóval és a többi képviselőcsoportból származó árnyékelőadókkal, hogy szóbeli kérdést nyújtunk be az eljárás állapotára és a következő lépésekre vonatkozóan. Úgy terveztük, hogy a Tanácstól és a Bizottságtól kapott válasz alapján megtárgyaljuk, hogyan tovább. Elvben épphogy csak megkaptuk ezt a választ. Nem teljesen világos számomra, hogy az előadó a képviselőcsoportok közötti megállapodással ellentétben miért nyújtott be váratlanul egy olyan állásfoglalást, amely saját nézőpontját tükrözi. Milyen válaszra számít a Bizottságtól és a Tanácstól? Cashman úr, nagyra becsülöm önt, mindez azonban csendben és titokban történt, az átláthatóság teljes hiányában. Ennyit az ön átláthatóságért vívott küzdelemre vonatkozó kijelentéséről. Megpróbált megkerülni bennünket. Ezenfelül úgy gondolom, hogy az eljárási szabályzat értelmében komolyan megkérdőjelezhető az állásfoglalás jogszerűsége. Az állásfoglalás tartalma mindenesetre megegyezik az előző parlamenti ülésszakból származó meglévő jelentése tartalmával, és éppen ezért teljesen felesleges.
Tudom, hogy megpróbált tárgyalásokat folytatni az árnyékelőadókkal egy közös állásfoglalás bemutatása érdekében, én azonban alapvetően ellenzem ezt az állásfoglalást. A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése az akta jogalapját illetően véleményem szerint nem okozott olyan mértékű változást, hogy az változást hozott volna az Európai Parlament szerepében. A jelentés aktája korábban az együttdöntési eljárás keretébe tartozott, és továbbra is ide fog tartozni. Ez megmagyarázza képviselőcsoportom aggodalmát az állásfoglalásnak az eljárási szabályzat értelmében vett jogszerűségére vonatkozóan.
A tartalomról nem kívánok szólni. Számos különböző dolgot összevegyít, az Európai Unióról szóló szerződésből, a Lisszaboni Szerződésből és az Alapjogi Chartából származó idézeteket, valamennyit kontextusból kiragadva annak érdekében, hogy legitimizálja az állásfoglalásra irányuló indítványát. Ez teljes benyújtott formájában jogilag egyértelműen nem állja meg a helyét. Nem vállalja az információk bizalmas kezelését, ami bizonyos mértékben mindenképpen szükséges. A harmadik felekkel kötött nemzetközi megállapodások esetében például ez elengedhetetlen feltételnek minősül. Elég csak az Egyesült Államokkal kötött SWIFT-megállapodásra gondolni. Ezenkívül nem tesz említést a közvetítői megoldásról, például utólagos átláthatóság formájában. Mindezeket ön nem biztosítja. Továbbá bizonyos más, jogszabály által védett jogokat, például az adatvédelemhez és a magánélethez való jogot figyelmen kívül hagyja.
Nem szabad elfogadunk ezt az állásfoglalást. Kedvező választ kaptunk a Bizottságtól és a Tanácstól, ezért ezen az alapon, vagyis a szóbeli kérdésünkre kapott válasz alapján kell folytatnunk a munkát. Arra kérném önt, Cashman úr, hogy vonja vissza az állásfoglalásra irányuló indítványt.
Vilija Blinkevičiūtė
az S&D képviselőcsoport nevében. - (LT) Köszönöm, elnök úr! Hölgyeim és uraim! Határozottan egyetértek kollégánk, Cashman úr véleményével, amely szerint a Lisszaboni Szerződés hatálybalépését és a jogi helyzet megváltozását követően a mostani a legkiválóbb alkalom arra, hogy újrakezdjük a dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférést lehetővé tevő, 2001. évi rendeletről folytatott megbeszéléseket, és alapvetően javítsuk, illetve módosítsuk azt.
A Lisszaboni Szerződés célja a társadalom irányába mutatott jóval nagyobb mértékű nyitottság, ami azt jelenti, hogy a döntéseket a lehető legnyíltabb formában kell meghozni, és azoknak a lehető legérthetőbbnek kell lenniük a polgárok számára. Annál is inkább, mivel az Európai Unió valamennyi tevékenységének megítélése és a tevékenysége iránti bizalom is szorosan összefügg azzal, mennyire értik meg a polgárok az Európai Unió munkáját és az elfogadott dokumentumokat, illetve milyen mértékben férnek hozzá ezekhez.
Ezt illetően a nyitottság különösképpen fontos ahhoz, hogy megerősítsük a demokrácia és az alapvető jogok tiszteletben tartásának elvét. Ennek megfelelően alapelvként kell érvényesülnie annak, hogy a társadalom hozzáférhet a dokumentumokhoz, és a titoktartást kizárólag különleges körülmények esetén kellene alkalmazni.
Az Európai Parlament már eddig is jelentős munkát végzett ezen a területen. Ez év márciusában elkészítette a hatályos jogszabály módosítását célzó bizottsági javaslatról szóló jelentését, és az Európai Parlament ezen új javaslata megfelelő alapot teremt a megbeszélésekhez. Ugyanakkor nem szabad elfelejtenünk, hogy ma a rendelet módosításáról folytatunk vitát, és ezért nélkülözhetetlen az Európai Unió valamennyi intézménye közötti folyamatos együttműködés, valamint az átláthatósági szabályokra vonatkozó közös megállapodás.
A módosított rendelet nagyobb szintű átláthatóságot teremtene. Mivel a Lisszaboni Szerződés megerősíti az Európai Unión belüli fokozottabb nyitottságra, valamint a polgárokkal való szorosabb együttműködésre való törekvés elvét, fontos, hogy e cél elérése érdekében konkrét intézkedéseket hozzunk, és szilárd alapot teremtsünk az Európai Unió intézményeinek igazgatásához.
Éppen ezért felkérem az új Bizottságot, hogy mihamarabb nyújtson be javaslatot és jusson közös álláspontra a Tanáccsal annak érdekében, hogy teljes körűen biztosítani lehessen a polgárokkal, valamint az őket képviselő egyesületekkel folytatott nyílt és folyamatos párbeszédet.
Diana Wallis
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Nagy örömmel hallom a kérdést, és hálás vagyok Cashman úrnak, amiért ismertette nézőpontját. Valójában úgy gondoltam, hogy a tisztelt Ház valamennyi képviselőcsoportja egyetértett az állásfoglalással. Úgy értesültem, hogy ezzel az eredménnyel zárult a ma délutáni megbeszélés.
Nyilvánvaló, hogy a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével előreléphetünk az átláthatóság kérdéskörét illetően. A Parlament átláthatóságért felelős alelnökeként úgy tapasztaltam, hogy ez nem volt minden esetben egyszerű kérdés, de meggyőződésem, hogy most lehetőséget kaptunk a jobb szereplésre és arra, hogy még inkább bevonjuk polgárainkat. A Parlamentben ügyelünk a dokumentumokhoz és az információkhoz való hozzáférésre vonatkozó saját intézkedéseinkre. Nagy öröm volt számomra, hogy ma délelőtt találkozhattam Cecilia Malmström és Margot Wallström asszonnyal annak érdekében, hogy a három intézmény végre közösen tárgyaljon, és valódi haladást érjünk el. Már történt utalás arra - és véleményem szerint ez valódi áttörést jelent számunkra - hogy az alkalmilag, két-háromévenként ülésező intézményközi testület helyett elhatároztuk, hogy hat hónap múlva ismét találkozunk, és jóval rendszeresebb menetrendről döntöttünk. Mindezt komolyan gondoljuk, ez pedig komoly jelzés arra vonatkozóan, hogy célunk egy valamennyiünk részvételével létrehozott közös átláthatósági portál, valamint annak biztosítása, hogy polgáraink annak minden szakaszában figyelemmel kísérhessék az előrehaladó jogalkotási folyamatot, illetve hogy valóban hozzájárulhassanak a tevékenységünkhöz, és valódi rálátást nyerjenek arra.
Ennek megfelelően képviselőcsoportom - és úgy vélem, valamennyi képviselőcsoport - elfogadta azokat a módosításokat, amelyek tükrözni fogják a mai haladást. Csak annyit mondhatok, köszönöm, mi, a három hölgy, tovább tudtunk lépni ebben az ügyben.
Zbigniew Ziobro
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr! Az európai ügyek iránt érdeklődő számos újságíró véleménye szerint évek óta úgynevezett demokratikus deficit figyelhető meg az európai intézményekben. Ez a vád esetenként igazságtalan, máskor azonban megalapozott. Az utóbbi esetben rámutatnak, hogy amikor a fontos döntések meghozatala úgy érzékelhető, hogy azok szerzői névtelen európai tisztviselők valahol a messzi Brüsszelben, a demokratikus mechanizmus nem működik megfelelően. Éppen ezért hangsúlyozni kell, hogy a nyitottság rendkívül fontos eleme az Európai Unió tevékenységének. A hatóságoknak elszámoltathatónak kell lenniük a társadalom felé. Máskülönben, ahogyan azt a történelemből tudhatjuk, a hatalom korrupttá tesz.
Az európai társadalmat önálló országokban élő különböző nemzetek alkotják. Éppen ezért az Európai Unió intézményei valamennyi tagállam polgárai felé elszámolással tartoznak, és az Európai Unióra ruházott bármely jogkör folyamatos felügyeletének biztosítása úgy történhet, ha teljes körű hozzáférést biztosítunk a dokumentumokhoz. Itt elsősorban az Európai Bizottság vagy a Tanács által készített munkadokumentumokra, elemzésekre és konzultációkra gondolok. Létfontosságú, hogy az érdekcsoportoknak a jogszabályok alakulására gyakorolt hatásait rögzítsék, és azok bárki számára rendelkezésre álljanak. Fontos, hogy ne csupán a Parlament férjen hozzá teljes körűen ezekhez a dokumentumokhoz. Valamennyi európai uniós tagállam polgárai számára biztosítani kell a demokratikus felügyelet jogát, hogy ezt a jogot minden érdekelt társadalmi szervezet és újságíró is élvezhesse. Csak az átláthatóság biztosíthatja, hogy az Európai Unió hatóságai és személyzete a tagállamok polgárainak közös érdekében éljen majd a rá ruházott hatalommal.
Rui Tavares
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (PT) Hölgyeim és uraim! A vita központi tárgya a bizalom kérdése. Az európai intézmények szüntelenül arra kérik a polgárokat, hogy bízzanak bennük. A Lisszaboni Szerződéssel kapcsolatos folyamat során bármi történt is, a polgárok bizalmát kérték. Megkezdődött a pénzügyi válság, és a polgárok bizalmát kérték. Nos, a bizalom kétirányú utca, és nem kérhetjük a végtelenségig a polgárokat arra, hogy bízzanak bennünk, ha mi magunk nem bízunk bennük kellően ahhoz, hogy valamennyi folyamatot és alapvető bizottsági működést feltárjunk előttük. A hatalmon lévők nem panaszkodhatnak arról, hogy a polgárok nem bíznak a politikusokban, ha a politikusok maguk sem bíznak a polgárokban.
Ez a demokrácia problémája; és nem csak az, hanem egyben tékozlás is. A társadalom maga hatalmas tudás tárháza, amelyet elvesztegetünk, ha nem vonjuk be a polgárokat az Európai Unió vezetési és irányítási folyamatába. Így minden lelkiismeret-furdalás nélkül mondhatom, hogy teljes mértékben támogatom az előadó erőfeszítéseit, hogy jó szolgálatot tesz a demokráciának, és hogy nem csupán az átláthatóság irányába, hanem és elsősorban afelé kell elmozdulnunk, hogy az átláthatóság ne csupán szép szó legyen, hanem valódi jelentéssel bírjon.
William  Dartmouth
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Az Európai Unió hazámban és másutt is bőven kiérdemelten olyan hírnevet szerzett, hogy döntéseit ravaszul, titokban és lopva hozza meg. Éppen ezért azt feltételezhetnénk, hogy a Bizottság most minden tőle telhetőt megtesz majd a nyitottság és az átláthatóság érdekében. Ehelyett a Bizottság ezt a javaslatot - ha jól tudom, az 1049. számút - nyújtotta be, amelynek egy része valójában korlátozza a hozzáférést olyan dokumentumokhoz, amelyek jelenleg nyilvánosak.
Ezentúl létezik egy objektív álláspont, amelyre még a Harvard Egyetemen töltött időkből emlékszem, és amely így hangzik: bármilyen döntés, amely átláthatóság hiányában és megfelelő nyilvános felügyelet nélkül születik, természetéből fakadóan nagyobb valószínűséggel lesz rossz döntés. El kell fogadni, hogy éppen az átláthatóság hiánya az egyik ok, amiért a Bizottság ilyen sok átgondolatlan, rosszul átgondolt, nem megfelelő vagy rosszul megszövegezett javaslatot terjeszt elő, amelyeket Angliában és más országokban is el kell viselnünk. E jogi keret kérdését illetően tehát arra szólítanám fel a Bizottságot, hogy gondolja újra azt, már ha az újragondolás egyáltalán tényleges lehetőség egy hibás kormányzási rendszerben rosszul működő intézmény számára.
Salvatore Iacolino
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Figyelmesen hallgattam a Bizottság, az elnökség és képviselőtársaim felszólalásait. A Stockholmi Program valóban egyértelműbbé tette az EU intézményei által készített dokumentumokhoz való hozzáférés jogának fontosságát.
A Lisszaboni Szerződés szintén megerősíti a természetes vagy jogi személyek dokumentumokhoz való hozzáférésének jogát, miközben továbbra is gondoskodik arról, hogy az egyes szervezetek jellegzetességeinek megfelelő feltételeket és korlátozásokat tartalmazó jogszabályok jöjjenek létre. Amint az már elhangzott, az idén a Parlament már foglalkozhatott a dokumentumokhoz való hozzáféréssel, és akkor a nézőpontok némileg eltértek.
Ma valamennyien egyetértünk abban, hogy a 2001. évi rendeletet tényszinten módosítani kell, a Cashman úr által javasolt megoldás azonban nem tűnik megvalósíthatónak, amennyiben minden ésszerű határon túl kiterjeszti a dokumentumokhoz való hozzájutás lehetőségét, ami bizonyos esetekben akár ellentétes is lehet a magasabb rendű közérdekkel. Néhány példát említenék: a harmadik országokkal folytatott tárgyalások vagy egyéb érzékeny tevékenységek esetén pontos fogalommeghatározásra, illetve az átláthatósághoz, a nyilvánossághoz és a tudáshoz való törvényes jog, valamint a dokumentumokhoz való hozzáférésnek a magasabb rendű és elismert közérdekkel összhangban lévő megtagadása közötti egyensúly megteremtésére van szükség.
Továbbra is meggyőződésünk, hogy a dokumentumokhoz való hozzáférés jogát erősíteni kell a természetes és jogi személyek körében, tudván, hogy ésszerű elvet kell megfogalmaznunk annak érdekében, hogy egyensúlyt teremthessünk az ellentétes igények között: az európai ombudsman szerepkörének kibővítése, pontos és megfelelő hozzáférési kritériumok kidolgozása és olyan átmeneti megoldások bevezetése, amelyek fokozatosan olyan szabályokat eredményeznek, amelyek összhangban állnak a polgárok igényeivel és összeegyeztethetők az intézmények működésével. E cél elérésében számítunk a soros elnökség és a spanyol elnökség szerepére, valamint a Bizottság közreműködésére.
Cornelis de Jong
(NL) Elnök úr! Melyik dokumentumot keresi pontosan? Mi a dokumentum száma? Ez csupán néhány olyan válasz, amelyre a polgárok az európai intézményeknek feltett kérdés esetén számíthatnak. A polgárok azonban tájékoztatást szeretnének kapni, nem pedig promóciós anyagokat vagy kisilabizálhatatlan szakpolitikai dokumentumokat, ezért drasztikus változtatásokra van szükség. A polgárokat kell szem előtt tartanunk. Ez az alapja a Cashman úr által feltett kérdéseknek, akinek köszönetet szeretnék mondani az elmúlt hónapok során tanúsított kiváló és - ez Sommer asszonynak is szól, aki időközben sajnálatos módon elhagyta az üléstermet - rendkívül átlátható együttműködésért.
Szeretném, ha az európai tájékoztatási költségvetés egy részét arra fordítanánk, hogy mind a digitális információs média, mind pedig az emberi kapcsolatok révén biztosítsuk, hogy a polgárok valódi és maradéktalan tájékoztatást és válaszokat kapjanak az olyan kérdésekre, mint például "Meg tudják mondani, pontosan hogyan zajlott a koppenhágai klímakonferencia során tett európai erőfeszítésekkel kapcsolatos európai döntéshozatal?”. Erre kíváncsiak a polgárok, ezért arra kérem a Bizottságot, a Tanácsot, és különösképpen az Európai Parlament képviselőit, hogy támogassák a fokozottabb átláthatóságot célzó kezdeményezéseinket. Számomra úgy tűnik, ez az egyetlen valóban egyértelmű üzenet.
Heidi Hautala
(FI) Elnök úr! A dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférés azt jelenti, hogy a polgároknak joguk van részt venni a döntéshozatalban, és hozzájutni az ehhez szükséges információkhoz. A Lisszaboni Szerződés felkarolja az EU polgárainak ezen alapvető jogát. Ha az Európai Parlament nem védelmezi ezt az alapvető jogot, ki fogja?
Éppen ezért rendkívül fontos, hogy a mai ülés során az átláthatóságot támogató határozott és egyértelmű álláspontot fogadjunk el. Nem fogadhatunk el visszalépésnek számító intézkedéseket, vagy nem fogadhatjuk el azokat, amelyeket a Bizottság javasol.
Biztosíthatom önöket, hogy számos tévhit övezi azt, miről is döntünk ma. Nem kívánjuk veszélybe sodorni a nemzetközi tárgyalásokat, de úgy gondoljuk, hogy a polgároknak joguk van tudni, hogy milyen kérdésekről tárgyalunk az idegen hatalmakkal, amelyek hatással lehetnek jogaikra. Azt sem állítjuk, hogy az Európai Parlament valamennyi képviselőjének nyilvánossá kellene tennie e-mail üzenetei tartalmát. Ha valaki netán ettől tartana, egyáltalán nincs miért aggódnia.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr! Az átláthatóság és a polgárok dokumentumokhoz való hozzáférésének kérdése az Európai Unióban kétségtelenül jelentős abból a szempontból, hogy az emberek Európa-szerte még mindig rendkívül elégedetlenek az európai integrációs politikával.
Ausztriában a lakosság nagy része elégedetlen vagy szkeptikus az Európai Uniót illetően, mivel úgy érzik, hogy a politika nem átlátható és nem hozzáférhető. A Lisszaboni Szerződés elkészítésének majd kierőszakolásának folyamata, valamint az Európai Tanács elnökének és a főképviselőnek a megválasztása nyomán az a benyomásuk támadt, hogy nem látják, mi zajlik itt, hogy hiányzik az átláthatóság, és hogy elképzelésük sincs arról, mindez miért történt. Úgy vélem, hogy ha a Lisszaboni Szerződést sikeressé kívánjuk tenni az európai polgárok számára, fontos, hogy úgy érezzék, azonosulni tudnak az Unió döntéshozóival, és azzal, miért és hogyan születnek a döntések.
Michael Cashman
szerző. - Elnök úr! Úgy érzem, két szempontról szükséges beszélnem.
Sommer asszony továbbra is az ülésteremben van, ezért, bár nem hallgat bennünket, úgy gondoltam, helyénvaló, ha válaszolok az általa elmondottakra. Számos vád hangzott el részéről. Az egyik az, hogy nem átlátható módon jártam el. Hadd javítsam a jegyzőkönyvet, és mondjam el, hogy minden találkozóra valamennyi képviselőcsoport és valamennyi előadó meghívást kapott. Amikor nem lehettek jelen, álláspontjukat hitelt érdemlően képviselték ezeken a találkozókon is. Valamennyi ezt követően hozott döntésről tájékoztattuk az árnyékelőadókat és a képviselőcsoportokat.
Sommer asszony javaslatot tett arra, hogy vissza kellene vonnunk a szerinte demokráciaellenes és nem átlátható állásfoglalásra irányuló indítványt - amelyről képviselőcsoportja semmit sem tudott. Ezt mindenesetre érdekesnek találom, mivel ma délután tárgyaltam az EPP képviselőcsoporttal a szóbeli kérdéssel kapcsolatos állásfoglalásra irányuló indítványtervezetükről. Így csak arra tudok gondolni, hogy félretájékoztatták, és ezen a nagyvonalú alapon örömmel várom az EPP-vel és a többi képviselőcsoporttal folytatott őszinte és jóhiszemű tárgyalást.
Végezetül, figyelmetlen voltam. A mai az utolsó alkalom arra, hogy Wallström biztos asszony és jómagam szemtől szemben állhatunk itt az ülésteremben, ezért jegyzőkönyveztetés céljából lehetőség szerint meg szerettem volna jegyezni, hogy én és a Parlament soha nem vontuk kétségbe a nyitottság és az átláthatóság iránti elkötelezettségét. Teljesen igaza volt: mindig saját intézményünk érdekében kellett fellépnünk, és ön nagyszerűen küzdött, miközben mindvégig tiszteletben tartotta a nyitottság és az átláthatóság elvét.
Ön mindig is figyelemre méltó köztisztviselő volt, kiváló múlttal, és biztos vagyok benne, hogy ez a jövőben is így lesz majd. Sohasem riadt meg attól, hogy azt tegye, amit helyesnek, igaznak és tisztességesnek vélt, és azon polgárok nevében, akiknek nem lesz lehetőségük önnel találkozni, köszönetet mondok önnek.
Cecilia Malmström
a Tanács soros elnöke. - (SV) Elnök úr! A dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférésre vonatkozó, tehát az általunk 1049/EK rendeletként hivatkozott jogszabály jó szolgálatot tett. Büszke vagyok rá, hogy Cashman úrral és a Wallström asszony által képviselt bizottsági közreműködéssel együtt részt vehettem az elkészítésében.
A Lisszaboni Szerződés a rendelet alkalmazási körének kiterjesztése révén lehetőséget teremt arra, hogy eggyel tovább lépjünk. Ez rendkívül kedvező fejlemény. Sajnálattal veszem tudomásul, hogy az ősz folyamán nem tudtunk intézményközi párbeszédet kezdeményezni az Európai Parlamenttel. A folytatás előtt az Európai Parlament véleményére vártunk. Úgy vélem, hogy az intézményközi megbeszélések előmozdításához a spanyol elnökségnek is szüksége lesz majd valamilyen jelzésre a Parlament vonatkozó álláspontját illetően.
Erre várva még sok a tennivaló. Wallström asszony és Wallis asszony is utalt a ma délelőtti ülésre, amely kézzelfogható módja az átláthatóság és a dokumentumokhoz való hozzáférés elősegítésének, valamint az intézmények felhasználóbarátabbá tételének. Az egyik tárgyalt kérdés az volt, hogyan használhatnánk fel számítógépes rendszereinket annak érdekében, hogy a polgárok, az újságírók, a nem kormányzati szervezetek és mások figyelemmel kísérhessék a jogszabályok útját a bizottsági javaslattól egészen a végső szavazásig.
Úgy gondolom, ezzel jelentősen növelhetnénk az EU-ról szóló ismeretek és tudás körét, valamint az irányában érzett bizalom szintjét. Ahogyan az már elhangzott ma, az átláthatóság jó dolog, egyben pedig szükséges és fontos is. Növeli a döntések hatékonyságát, erősíti a döntések iránti bizalmat és csökkenti a rendellenességek és a gyanú kockázatát.
Ha a döntések tekintetében erősödik az EU legitimitása, az a döntések minőségét is kedvezően befolyásolja. Éppen ezért nagyszerű, hogy az Európai Parlament megrendezte ezt a vitát, és bízom abban, hogy lesz folytatása, még ha annak megvalósítására nem is a svéd elnökség kap lehetőséget. Nagyon köszönöm Cashman úrnak és a Parlamentnek, amiért felvetették ezt a kérdést.
Margot Wallström
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr! Kiváló módot találtak arra, hogy kissé megenyhítsenek, mivel most szólalok fel utoljára. Nem is választhattam volna a nyitottság és az átláthatóság kérdésénél megfelelőbb témakört - minden valószínűség szerint - utolsó európai parlamenti szereplésemhez.
Hadd említsek néhány alapvető tényt. Az Európai Bizottság javaslatot nyújtott be. Ez az egyetlen vitára bocsátott javaslat. Átdolgozás formájában készítettük el, ami azt jelenti, hogy véleményünk szerint a rendelet alapját képező elvek helyénvalók; megfelelők. Felhasználhatjuk ezeket, de korszerűsíteni, frissíteni és hatékonyabbá kell tenni őket. Ezen elképzelés alapján született meg az átdolgozott szöveg.
Néhány kérdésben eltérő nézeteket képviselünk - a dokumentumok fogalmának meghatározása stb. -, ennek ellenére ilyen jellegű tárgyalásokat kell folytatnunk, és gondoskodnunk kell arról, hogy előrevigyük az ügyet. Ehhez szükség van a parlamenti első olvasatra. Részünkről ez az alapvető üzenet.
Ezenfelül az új szerződés alapján úgy gondoljuk, hogy mindezt a rendelet alkalmazási körének kiterjesztésével érhetjük el. A Bizottság meglátása szerint ez a fő különbség. A rendelet immár az Európai Unió valamennyi szervezetét, ügynökségét stb. magában foglalja majd. Ez a jelenlegi helyzet, és továbbra is bízunk abban, hogy a Parlament mihamarabb gondoskodni fog az első olvasatról. Ezt követően kikérhetjük a Tanács véleményét is, hogy megkezdhessük a szükséges megbeszéléseket és tárgyalásokat, majd végül döntést hozhassunk.
A Cashman úr által a jelentésében említett számos fontos kérdést illetően: úgy gondolom, más eszközök is rendelkezésre állnak, mivel ezek a kérdések némileg kívül esnek a szóban forgó rendelet hatáskörén. Ettől függetlenül rendkívül fontos kezdeményezésekről van szó. A nyilvántartásokhoz és az általunk már - például a mai nap során - tárgyalt területekhez kapcsolódnak, ahol más eszközök és nem a rendelet segítségével javítható a nyitottság és az átláthatóság. Innen fogjuk folytatni. Tudom, hogy ezt nem szívesen hallja, de kezdeményeztem egy nyitottságról szóló cselekvési terv létrehozását, amelynek egyes részeiről már ma tárgyaltunk, és amelynek keretén belül közösen további erőfeszítéseket tehetünk a nyitottság és az átláthatóság érdekében, és küzdhetünk ezekért.
Pozitív szellemben - és valóban annak szánom - valamennyiüknek köszönetet szeretnék mondani, és megragadnám az alkalmat, hogy mindannyiuknak kellemes karácsonyi ünnepeket és boldog új évet kívánjak.
Elnök
Még egyszer megragadnám az alkalmat, hogy köszönetet mondjak önnek az elmúlt évek során tanúsított együttműködésért. Kellemes karácsonyt és minden jót kívánok.
Az eljárási szabályzat 115. cikkének (5) bekezdése alapján öt állásfoglalási indítványtnyújtottak be.
A vitát lezárom.
A szavazásra 2009. december 17-én, csütörtökön kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz  
írásban. - (PL) Elnök úr! Az EU szervezeteinek és intézményeinek a dokumentumaihoz való hozzáférés problémája, amely a mai vita tárgyát képezi, véleményem szerint rendkívüli jelentőséggel bír az Európai Unió jogalkotási folyamatában. Az átláthatóság itt létfontosságú, amelynek köszönhetően valamennyi uniós polgár jogosult hozzáférni a dokumentumokhoz, amelyek az Európai Unió működéséről szóló szerződés 15. cikke (3) bekezdésének értelmében nem csupán az irányadó jogrendet, de a jogszabálytervezeteket is magában foglalják. Ez azt jelenti, hogy bármely, az EU-ban lakóhellyel, illetve létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező természetes vagy jogi személy közvetlenül befolyásolhatja az új jogszabályokat, ami a nyilvános ellenőrzés egy különleges formájának minősül. A jelenleg hatályos 1049/2001/EK rendelet biztosítja az EU dokumentumaihoz való megfelelő hozzáférést, a Lisszaboni Szerződés 2009. december 1-jei hatálybalépése azonban rendkívüli kihívás elé állított bennünket, mivelhogy megnőtt az EU polgárainak szerepe és fokozódott tényleges részvételük mértéke. A dokumentumokhoz való korlátlan hozzáférés ezért meghatározó eleme az EU jövőbeni formájának és működésének.
