Översyn av ramdirektivet om avfall (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en andrabehandlingsrekommendation från utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet om rådets gemensamma ståndpunkt inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om avfall och om upphävande av vissa direktiv (11406/4/2007 - C6 0056/2008 - (Föredragande: Caroline Jackson).
Caroline Jackson
föredragande. - (EN) Fru talman! Jag rättar mig efter ert beslut om att inte ägna tid åt ordningsfrågor och fortsätter med mitt anförande om ramdirektivet om avfall. Det är lite svårt att göra det mot denna bakgrund, men jag ska fortsätta.
Eftersom det nyligen har förekommit vissa kommentarer om den här punkten i brittisk press, vill jag börja med att ännu en gång uppmärksamma er på den anmälan av ekonomiska intressen som jag har gjort i registret och där jag uppger att jag är medlem i den rådgivande miljökommittén i företaget Shanks plc. Företaget är verksamt inom en rad avfallsteknologier i Storbritannien och på kontinenten, och det primära ändamålet för den rådgivande miljökommittén är att genomföra oberoende granskning av verksamheten i dess anläggningar.
Bland mina kollegor i kommittén finns ordföranden i EU:s vetenskapliga kommitté för nya och nyligen identifierade hälsorisker och en medlem i den brittiska frivilligorganisationen Green Alliance.
Som många andra ledamöter värdesätter jag det tillfälle som en sådan här erfarenhet ger att på nära håll få inblick i de frågor och problem som den här industrin och de som arbetar inom den möter.
När det gäller direktivet har det varit en lång och svår väg fram till denna andra behandling, och jag gratulerar dem av mina kollegor som har följt med mig hela vägen fram. Det är en mycket viktig fråga. Det har krävts klargöranden av olika domar från EG-domstolen om vilken typ av avfall som ska hanteras i anläggningar för energi från avfall. Det har krävts nya definitioner. Två befintliga direktiv om farligt avfall respektive spilloljor har upphävts, och bestämmelserna i dessa har överförts till ramdirektivet om avfall. Men utskottet var inte tillfreds med de ursprungliga förslagen och fortsatte att omvandla direktivet från ett tekniskt till ett propagerande direktiv. Jag gratulerar mina kollegor till detta.
Jag måste säga att det rådde en dyster stämning i rådet, möjligen på grund av det aktuella ekonomiska läget. Det fanns ett stort motstånd till vad vi ville göra och rådet var svårt att blidka, men vi fick igenom följande.
För det första har vi lagt till mål för materialåtervinning i texten. Det var mycket viktigt eftersom det inte fanns några sådana mål i det ursprungliga förslaget, och detta är första gången som materialåtervinningsmål för hushållsavfall förekommer i gemenskapens lagstiftning. Det är helt och hållet tack vare parlamentet som de finns med.
Enligt den nya artikel 8a måste medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att den totala graden av materialåtervinning av papper, metall, plast och glas från hushåll och liknande avfall ska uppgå till 50 procent till 2020. För några medlemsstater, som till exempel Tyskland, är det här ett konservativt mål, men för många är det mycket krävande och vi måste ta hänsyn till dem också.
Enligt samma artikel måste graden av materialåtervinning av byggnads- och rivningsavfall vara 70 procent till 2020. De gröna och deras anhängare sprider rykten om att målen inte kan tvingas fram. Kanske tror de till och med själva på dem, men märkligt nog avvisar de sitt eget resultat. Kommissionen har gjort ett uttalande för att hjälpa dem, vilket Stavros Dimas kan bekräfta. I sitt uttalande säger kommissionen klart och tydligt att om en medlemsstat inte når målen till 2020 kommer kommissionen att betrakta det som ett allvarlig tecken på att medlemsstaten inte har vidtagit nödvändiga åtgärder för att nå målen. Mot bakgrund av detta, och med stöd i slutsatserna i de nationella lägesrapporter som medlemsstaterna ska lämna vart tredje år, kan kommissionen dra medlemsstaterna inför EG-domstolen om de inte följer bestämmelserna i direktivet.
Det kanske är viktigt för de gröna att inte vara nöjda, eftersom de gröna är eviga miljökämpar, men de borde ta till sig något av vad kommissionen har sagt i sitt uttalande.
För det andra har vi lagt till nya bestämmelser om förebyggande av avfall i artikel 8 a. Detta innebär att kommissionen måste rapportera om hur EU:s avfallshantering utvecklas och vilka möjligheter det finns för förebyggande av avfall till 2011. Till 2014 måste kommissionen dessutom utarbeta förslag för förebyggande av avfall samt frikopplingsmål till 2020. Det visade sig vara omöjligt att få rådet eller kommissionen att gå med på kvantitativa mål för förebyggande av avfall i det här direktivet, delvis eftersom de uppgifter som krävs för dessa riktmärken saknas, men parlamentet har genom sina ändringsförslag skapat en impuls till en politik som i framtiden kan innehålla mål för förebyggande av avfall.
Den nya artikeln utgör därför ett viktigt framsteg. Den är något som våra efterträdare kan bygga vidare på. Vi kan inte göra allt i detta direktiv, utan vi måste lämna över en del till våra efterträdare under nästa årtionde.
För det tredje har vi för första gången placerat EU:s berömda avfallshierarki i gemenskapens lagstiftning. Vi har talat om det här i åratal, men om ni tittar i gemenskapslagstiftningen finns det inte där. Men det gör den snart, och vi kan fira en liten seger för att vi fått rådet att gå med på att hierarkin ska gälla i form av en prioriteringsordning för lagstiftning som rör förebyggande och hantering av avfall.
För det fjärde har vi enats om att bättre betona hanteringen av farligt avfall, som flera kollegor ville.
För det femte har vi även sett till att man ska fortsätta att prioritera regenerering av spilloljor, men det fanns inte något stöd för en policy, vilket jag vet att några kollegor önskade, som skulle ha gjort det obligatoriskt med regenerering i alla medlemsstater. Rådet stöder det ändringsförslag som framlagts av Erna Hennicot-Schoepges och hennes kollegor om att underlätta för små och medelstora företag att använda avfallsförteckningen, och vi har även fått stöd för en ny artikel om biologiskt avfall.
Sammanfattningsvis innehåller direktivet uppgifter om vilka effektivitetskriterier som ska gälla för förbränning av avfall, med energiåtervinning klassad som återvinning snarare än bortskaffning. Det här är bästa tillgängliga överenskommelse. Att tro att vi kunde ha fått till stånd något bättre genom att gå till förlikning vore att bedra sig. För att citera en av Jack Nicholsons gestalter: "this is as good as it gets" (ung. bättre än så här blir det inte).
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. - (EL) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka och gratulera föredraganden, Caroline Jackson, för hennes utmärkta sätt att bidra till granskningen av ramdirektivet om avfall, och skuggföredragandena och utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet för att de bidragit på ett positivt och konstruktivt sätt.
Med det här direktivet tar gemenskapen sitt första riktiga steg mot att skapa ett återvinningssamhälle. I direktivet introduceras en modern hållning till avfallshantering genom att man betraktar avfall som användbart råmaterial och tillhandahåller tydligare definitioner, ett förenklat regelverk och nya ambitiösa mål.
Tack vare att bestämmelserna i direktiven om farligt avfall respektive spilloljor införlivats, ingår här direktivet i en bredare insats för att förbättra lagstiftningen och förenkla gemenskapens regelverk. Nästa steg blir förstås att genomföra direktivet framgångsrikt.
Parlamentet har belönats för sina stora insatser och sin uthållighet. Det var inte lätt att övertala medlemsstaterna att godkänna de nya materialåtervinningsmålen och samtycka till målen för förebyggande av avfall. Ändå har detta mål uppnåtts i sin helhet.
Det har hörts vissa tvivel om huruvida medlemsstaterna kommer att genomföra dessa mål. Jag skulle vilja understryka att nuvarande formulering av de kvantitativa målen ger kommissionen har förmågan och den politiska viljan hos att dra medlemsstaterna inför EG-domstolen, om de inte vidtar de åtgärder som krävs för att nå målen för materialåtervinning.
Parlamentet har införlivat många andra betydelsefulla detaljer i direktivet. Bland dessa är den femskaliga avfallshierarkin, nya bestämmelser om separat insamling av biologiskt avfall och farligt avfall samt många lämpliga klargöranden. Dessa ändringar gör att kommissionens ursprungliga förslag berikas och att texten förbättras, så att den blir en ambitiös normativ rättsakt för framtida generationer. Bara det faktum att det varit möjligt att nå en överenskommelse vid andra behandlingen är naturligtvis särskilt tillfredsställande. Jag vill ännu en gång betona Europaparlamentets konstruktiva roll i den här processen.
Det här direktivet skapar nya ramar för avfallshanteringen och ger en solid grund för andra gemenskapspolitiska initiativ. Europeiska kommissionen är benägen att stödja kompromisspaketet för att nå en överenskommelse vid andra behandlingen.
John Bowis
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! Caroline Jackson hänvisade till ett citat av Jack Nicholson, tror jag. Eftersom jag känner till hennes skicklighet i golf trodde jag att det kunde ha varit från Jack Nicklaus, men utan tvivel skulle de ha sagt ungefär samma sak: "Bättre än så här blir det inte." Det är en stor hyllning till vår föredragande och jag gratulerar henne å min grupps vägnar.
Vi måste stödja henne och agera. Det kanske inte är så bra som vi en gång hade räknat med. Men vi har haft en enorm framgång. Herr kommissionsledamot! Det är upp till er nu att se till att det genomförs och att utarbeta de efterföljande bestämmelserna om förebyggande till 2014. Jag vet att ni kommer att sätta igång med den här processen och det är också viktigt.
Det är viktigt eftersom vi har haft en hel bunt med avfallsförslag under min tid i Europaparlamentet. De har handlat om fordon, elektrisk och elektronisk utrustning, batterier, förpackningar och så vidare. Men avfallet fortsätter att öka i omfattning. Det ökar fortare än våra ekonomier växer. Fortast växer det i vissa områden som till exempel kommunalt avfall, och det är därför som vi måste agera.
Mitt hemland är ett av de värsta exemplen när det gäller avfall. Nederländerna hyllar vi som det bästa exemplet. Men vi behöver alla komma ikapp. Vi behöver alla återvinna mera så att vi uppfyller villkoren i hierarkin. Vi måste nå målen för materialåtervinning och förebyggande av avfall etc. Jag tror att vi genom denna åtgärd åtminstone slår in på en bättre väg än tidigare med vår slösaktiga ekonomi, vårt slösaktiga samhälle och vår slösaktiga politik.
Guido Sacconi
för PSE-gruppen. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Det har varit till nytta för mig att Caroline Jackson och kommissionsledamot Stavros Dimas redogjort utförligt för huvuddelarna i denna kompromiss, som jag också stöder. Låt mig därför framföra några i högsta grad politiska tankar.
Jag är en förhandlare och jag överväger alltid huruvida den kompromiss som nåtts gäller eller inte. Därför läser jag texterna igen med nya ögon efter den kväll när förhandlingarna har ägt rum. Det vete gudarna varför förhandlingar alltid ska sluta på kvällen. Är en överenskommelse som träffats på förmiddagen mindre värd? Det är också något att tänka på. Ärligt talat - och det här säger jag till våra kollegor i de gröna och europeiska enade vänstern samt till Karl-Heinz Florenz som jag ser har lagt fram en ändring igen från miljöutskottet med min signatur som jag därför inte kan annat än stödja - ärligt talat, om man tittar på både kompromissen och texterna från miljöutskottet, har vi verkligen nått - och det är till största delen tack vare er, fru Jackson - ett fantastiskt resultat.
Är vi medvetna om att det inte stod någonting om materialåtervinning i kommissionens förslag och sedan i den gemensamma ståndpunkten? Det fanns ingenting utom ett skäl där man nämnde återvinningssamhället utan att närmare förklara det. Det fanns ingenting! Nu har vi precisa mål. Vi har en granskning 2014 då annat material, som inte täcks för närvarande, ska tas med. Vi vet säkert, som kommissionsledamot Dimas just bekräftade, att rättsliga åtgärder kan vidtas mot medlemsstater som inte genomför de åtgärder som planeras för att nå de här målen.
Detta framstår som mycket viktigt för mig. Det är också mycket viktigt att det äntligen har inletts ett politiskt och rättsligt förfarande som tvingar medlemsstaterna att utarbeta verkliga planer för förebyggande av avfall och att det äntligen har införts en hierarki för bortskaffande av avfall för miljöns bästa i gemenskapens lagstiftning, som är juridiskt bindande och som gör att avfall inte längre bara är ett problem utan även en resurs.
Uppriktigt sagt tror jag därför inte att det, om vi ser till hela vårt ansvar, skulle ligga i de europeiska medborgarnas intresse att förkasta denna kompromiss och gå in i en riskfylld förlikning. I stället skulle processen för att uppnå och inrätta dessa mål, som här har fastställts på ett tydligt och absolut oomtvistligt sätt, hamna i en sorts rysk roulette.
Mojca Drčar Murko
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Med den här texten hoppas vi kunna vända trenden att producera mer avfall än vi återvinner. Den är resultatet av flera års debatter och tar hänsyn till verkligheten i två huvudgrupper av medlemsstater när det gäller system för avfallshantering, nämligen stater som återvinner avfall och stater som deponerar avfall.
Kompromissen måste ses i ljuset av detta. För första gången har förebyggande och materialåtervinning fått en central plats i direktivet. I den här texten skapas dessutom förutsättningar för högre mål så väl som mål för nya avfallsflöden. Det är en väl avvägd, uppnåbar och realistisk kompromiss. Vi anser inte att ändringsförslagen i sin helhet utgör någon risk för den övergripande överenskommelsen.
När det gäller biprodukter, som behandlas i artikeln i och i artikeln om avfall som upphört att vara avfall, har de flesta kritikerna invändningar om skenbar återvinning. Eftersom det ännu inte finns någon internationell enighet i denna fråga är rädslan befogad. Därför måste det klargöras att kommissionen ska använda riktlinjerna från februari 2007 för att förhindra detta.
Jag skulle verkligen uppskatta om Stavros Dimas kunde lova oss i dag att ett ämne eller föremål bara får föras ut ur EU som biprodukt om man först uppfyllt villkoren i artikel 4.1 i EU.
Samma sak gäller för avfall som upphört att vara avfall. När avfall upphör att vara avfall ska det få föras ut ur EU först när villkoren i artikel 5 har uppfyllts i EU. Detta skulle göra det lättare för parlamentsledamöterna att rösta för kompromissen.
Sammanfattningsvis vill jag framföra mitt tack till föredraganden och skuggföredragandena för deras fruktbara samarbete som gynnar medborgarna i Europa.
Jill Evans
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag vill också tacka Caroline Jackson. Visserligen kan vi ha varit oeniga om skatten, men jag tycker inte det råder något tvivel om att samarbetet har fungerat utmärkt diskussionerna igenom. Jag önskar att vi vore nöjda i dag, men det är vi inte, och jag vill framföra några av skälen till varför vi inte är nöjda med kompromissen.
Vi har gett vårt stöd till 30 av kompromissändringsförslagen, och vi har lagt fram andra för att försöka stärka kompromissen inom områden som farligt avfall, avfall som upphör att vara avfall, biprodukter och separat insamling av biologiskt avfall. Men de viktigaste frågorna för oss var redan från början att anta bindande mål för avfallsminskning och materialåtervinning och att invända mot omklassificeringen av förbränning som energiåtervinning. I den slutliga kompromissen finns inga bindande mål för avfallsminskning. En undersökning om förebyggande av avfall är inget alternativ till stabiliserande åtgärder. Det är ohållbart att avfallet fortsätter att öka i omfattning, och utan denna åtgärd kommer det bara att fortsätta växa.
Även om målen för materialåtervinning och återanvändning har fastställts till 50 procent respektive 70 procent och medlemsstaterna är skyldiga enligt lag att införa åtgärder för att nå dessa mål, är målen i sig inte bindande. Jag är tacksam för den förklaring som vi har fått av Stavros Dimas, men varför blev det en sådan debatt om formuleringen av detta? Det var för att man ville undvika att göra de här målen bindande.
Det finns enorma möjligheter att återanvända och återvinna tillverknings- och industriavfall, men detta har utelämnats helt och hållet. Förbränning får inte ses som ett avfallshanteringsalternativ jämbördigt med materialåtervinning och återanvändning. Det kommer bara att locka fram fler investeringar i förbränningsanläggningar och direkt undergräva avfallshierarkin. Om den här svaga kompromissen godkänns har vi gått miste om tillfället att säkerställa verkligt agerande och ledarskap inom EU:s avfallspolitik nu när vi i allra högsta grad behöver det.
Bairbre de Brún
för GUE/NGL-gruppen. - (GA) Fru talman! Jag vill tacka Caroline Jackson för hennes insatser. Vi har arbetat mycket bra tillsammans för att förbättra kommissionens ursprungliga förslag, även om vi inte är överens om allt.
Många människor i hela unionen är oroliga för att förbränningsanläggningar ska omklassificeras i förslaget som en form av återvinning om de uppfyller vissa effektivitetskriterier. Vi är fortfarande emot omklassificeringen av förbränningsanläggningar och har lagt fram ett ändringsförslag för att få detta borttaget.
I den senaste överenskommelsen om materialåtervinning fastställs mål som kan vara mycket svåra att införa på grund av den vaga formuleringen om att medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att nå målen för materialåtervinning.
En god lagstiftning kräver att vi preciserar målen bättre och inte överlämnar tolkningen till EG-domstolen. Därför vill vi försvara och behålla den formulering som röstades fram i utskottet.
Förslagen om förebyggande av avfall har försvagats till den grad att de i inte kommer att kunna vara en tillräcklig hjälp för medlemsstaterna när de ska stabilisera och minska sitt avfall. Bristen på hänvisning till mål för förebyggande av avfall innebär att lagstiftningen varken innehåller något initiativ till eller några indikatorer för en harmonisering av förebyggande av avfall.
Följaktligen kan vi vara medundertecknare till en del av det arbete vi har utfört tillsammans. Vi anser emellertid att vi måste lägga fram ändringsförslag till vissa andra delar. Jag vill än en gång tacka Caroline Jackson för att hon kommunicerat på ett så öppet och inbjudande sätt med skuggföredragandena.
(Applåder)
Johannes Blokland
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Fru talman! Utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet har utarbetat en utomordentlig rapport som andrabehandlingsrekommendation. Då menar jag särskilt sättet att framhålla avfallshierarkin, förkastandet av kategorin biprodukter, den noggranna behandlingen av konceptet för avfall som upphört att vara avfall, skyddsreglerna för farligt avfall samt målen för förebyggande, återanvändning och materialåtervinning.
Den enda negativa aspekten av rapporten från miljöutskottet är det ändringsförslag som stimulerar till förbränning av avfall genom att förbränningen betraktas som effektiv användning om man bara återvinner tillräckligt med energi.
I det resultat av förhandlingarna som vi har nått på två månader finns inte så mycket kvar av rekommendationen från miljöutskottet, och det beror inte på föredraganden utan på rådets kompromisslösa hållning.
Artikeln om biprodukter har inte ändrats och medlemsstaterna kan besluta på egen hand när avfall upphör att vara avfall med allt vad detta innebär i fråga om snedvridning av konkurrensen. Dessutom har man inte fastställt några mål för förebyggande av avfall, och målen för återanvändning och materialåtervinning är åtskilligt försvagade. Det är därför som jag inte stödjer kompromisspaketet. Men jag hoppas att vi ändå kan anta de bättre delarna i rapporten från miljöutskottet när vi röstar i morgon. Då tänker jag särskilt på ändringsförslagen från GUE/NGL-gruppen och de gröna. För miljöns bästa är det viktigt att vi går igenom ytterligare ett förlikningsförfarande, då vi faktiskt får rådet att förbättra det som behövs. Om vi som parlament är övertygande borde det vara möjligt att under ledning av Caroline Jackson åstadkomma mer än i nuläget. Jag vill tacka Caroline Jackson och skuggföredragandena för deras utmärkta samarbete, och jag hoppas att morgondagens omröstning ger ett framgångsrikt resultat.
Luca Romagnoli
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag välkomnar och stödjer de ändringsförslag med vilka man avser att införa riktmärken, som är oumbärliga för förebyggande av avfall när det gäller förbättrad materialåtervinning. Naturligtvis stödjer jag även att man insisterar på en tydligt definierad och tydligt strukturerad avfallshierarki. Det är också absolut nödvändigt att kunna hänvisa till solida och jämförbara statistiska uppgifter om man ska kunna göra ytterligare framsteg inom förebyggande och materialåtervinning av industriavfall.
Jag anser att vi i parlamentet måste stå fast vid att avfallshierarkin ska tillämpas som en generell regel, och inte som en vägledande princip enligt rådets önskemål. Det måste framgå klart och tydligt i direktivet vilka kriterier som ska användas för de eventuella avvikelser som man enligt min uppfattning måste ringa in på ett ordnat och tydligt sätt där det behövs, så att det inte råder några tvivel om vad som räknas som återvinning och vad som räknas som bortskaffning av avfall.
Jag håller med föredraganden om att energi från avfallsanläggningar kan spela en viktig roll för hanteringen av hushållsavfall och att vi nu står inför ett viktigt avgörande när det gäller detta med tanke på att EU är beroende av osäker import av energi från så många andra håll i världen. Jag avslutar med att säga att jag också välkomnar de ändringsförslag som rör regenereringen av spilloljor, som till en början hade uteslutits.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, kära fru Jackson! Jag är missnöjd med kompromissen, men jag är inte missnöjd med min kollega Caroline Jacksons sätt att sköta förhandlingen, utan för en gångs skull, herr kommissionsledamot, är jag missnöjd med kommissionen.
När det gäller flygplan, industri och motorfordon är kommissionen utomordentligt sträng och köpslår för varje grams minskning av koldioxidutsläppen, och det är helt riktigt. Men när det gäller avfallspolitiken spelar koldioxiden inte alls någon roll. Det finns uppgifter som tyder på att vi skulle kunna minska koldioxidutsläppen med 100 miljoner ton. Det är jättechans som försuttits i det här dokumentet.
Det andra skälet till att jag beklagar kompromissen är att vi har blivit en sorts betongföretag. Vi cementerar skillnaderna i Europa i stället för att rikta in oss på harmonisering. Visserligen definierar vi mål men de är inte bindande. Under de kommande 20 åren får vi inga egentliga harmoniserade mål i Europa. Det är detta som stör mig i den här rapporten. Tjugo år är nästan en halv generation. Här borde vi ha varit mycket mer innovativa, och det hade vi också kunnat vara.
Enligt min uppfattning, herr kommissionsledamot, finns det bara ett stort problem, nämligen artikel 14. Jag skulle uppskatta om ni kunde säga lite mer om den bestämmelsen. Det må vara en mycket komplicerad fråga i en federal stat. Det handlar om frågan om blandat eller icke blandat avfall och hur det hanteras i enlighet med principen om att varje land ska ta hand om sitt eget avfall. Jag ber er vänligen att ännu en gång yttra er i denna fråga i era kommentarer.
Naturligtvis finns det för närvarande en eller annan som säger att vi får en stor majoritet. Men om de här frågorna inte är utredda kommer en del stora länder säkerligen att våndas inför omröstningen. Jag ber er tänka på att vi ju inte bara har morgondagens behandling. Vi har ju också en tredje behandling, och det är ganska mycket med 64 ändringsförslag i ett förlikningsförfarande.
Så om ni tar tillfället i akt, herr kommissionsledamot, att förklara ett och annat i dessa olösta frågor, skulle jag tro att vi till slut når ett gott resultat.
Gyula Hegyi
(EN) Fru talman! I Europa återvinner vi för närvarande bara 27 procent av vårt avfall och nästan hälften av vårt avfall slutar i deponier. Det här visar att vi måste förändra vår avfallshantering i grunden. Det viktigaste är att stimulera till förebyggande av avfall, stärka återanvändning och materialåtervinning samt minimera mängden deponerat avfall. Därför välkomnar jag att avfallshierarkin fick vara kvar i den nya kompromissen efter diskussionerna.
När det gäller förebyggande, som är lagstiftningens huvudsyfte, saknar jag stabiliseringsmålen i den senaste texten, men vi hade redan antagit dem vid första behandlingen. I de gamla medlemsstaterna genererar en person nästan dubbelt så mycket hushållsavfall, 570 kg per år, som en person i de nya medlemsstaterna, 300-350 kg per år. De rika länderna borde därför börja minska sin avfallsgenerering först.
Mängden avfall ökar om man ser till hela Europa. Därför räcker det inte med de program för förebyggande av avfall som föreslås i kompromissen. Vi måste slå fast bindande mål för att stoppa den växande avfallsmängden. Det är därför som jag överväger att stödja ändringsförslag 48 som återinför stabiliseringsmålet för avfall. Jag välkomnar det obligatoriska målen för återanvändning och materialåtervinning, men jag är rädd att den nya texten, enligt vilken medlemsstaterna "ska vidta de åtgärder som är nödvändiga" för att nå målen, inte räcker till. Vi behöver konkreta, genomförbara och bindande mål både för hushålls- och industriavfall. Därför föreslår jag att vi stödjer ändringsförslag 82 för att se till att målen för materialåtervinning drivs igenom.
Nu när jag har framfört de här kommentarerna välkomnar jag rapporten och insatserna från Caroline Jackson, min vän Guido Sacconi med flera.
Chris Davies
(EN) Fru talman! Den här överenskommelsen blir inte bättre än så här, säger föredraganden, och det hon har åstadkommit är berömvärt. Klockan tre på natten under en förlikning går det att göra framsteg som inte hade varit möjliga vid andra tillfällen under förhandlingsprocessen.
Vi är alla överens om att sopberget måste bli mindre. Från en brittisk butikskedja meddelade man nyligen att man till år 2012 avser att minska förbrukningen av förpackningar med 25 procent och förbrukningen av påsar med 33 procent. I butikskedjan vill man också se till att livsmedelsavfall omvandlas till energi genom anaerob biologisk nedbrytning. Dessutom vill man begränsa antalet material som finns i förpackningar till fyra, vilket gör förpackningarna lättare att återvinna eller kompostera, och man vill trycka enkla symboler på alla förpackningar för att underlätta för konsumenterna att återvinna eller kompostera sitt avfall.
Allt detta är nu en fråga om politisk vilja. Att minska avfallet är en fråga om politisk vilja och den kan stärkas genom EU:s lagstiftning.
Jag misstänker att vi åtminstone kunde ha fått rådet att gå med på att offentliggöra förslag till avfallsminskning några år tidigare än 2014. Parlamentet har skött sig bra. Men kanske kunde det har gjort ännu bättre ifrån sig.
Hiltrud Breyer
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Förslaget är en besvikelse. Det är näst intill ett misslyckande när det gäller att möta behovet av insatser för att skydda klimatet och spara resurser. Vi vet att Europeiska miljöbyrån har förutspått att mängden avfall kommer att öka med 50 procent till 2020. I detta perspektiv är det ett uppenbart misslyckande att man gett efter för medlemsstaternas påtryckningar och inte lyckats faställa bindande mål för stabilisering och materialåtervinning. Detta har klart och tydligt urholkat det förslag som hade behövts.
Det är också en besvikelse att förbränningen av avfall i allt högre grad blir den sista utvägen, medan förebyggandet av avfall hamnar i bakgrunden. Det var just för att återställa balansen som vi hade behövt dessa kvoter för materialåtervinning och denna stabilisering av avfallsmängden. Jag hoppas att vi fortfarande kan förbättra förslaget genom att anta ändringsförslagen och verkligen göra det som behövs, nämligen forma den ambitiösa avfallspolitik som vi behöver i EU.
Roberto Musacchio
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag beklagar, men jag måste kritisera några av kompromisserna, eftersom de i vissa fall riskerar att undergräva det som parlamentet helt riktigt röstade för vid första behandlingen.
Det är också beklagligt att dessa ändringar till det sämre har införts av rådet och är missriktade och farliga. Jag säger det här av egen erfarenhet, eftersom jag bor i Italien. Italien är i det här fallet tyvärr ett exempel på dålig avfallshantering med bristande respekt för gemenskapslagstiftningens anda och bokstav. I gemenskapslagstiftningen finns det ju sedan en tid tillbaka en rättmätig hierarki från minskning till materialåtervinning.
Denna hierarki måste stärkas genom kvantifierade och angivna mål för minskning och materialåtervinning även när det gäller industriavfall. Den får inte försvagas, vilket i viss utsträckning har skett, för att lämna utrymme för en bortskaffningspolitik som undergräver grundtanken med hierarkin. I Italien har man under de senaste åren till exempel erbjudit miljarder euro som incitament för förbränning av avfall med följder som är uppenbara för alla och som inte på något sätt kan ses som positiva.
Jim Allister
(EN) Fru talman! I hela Europa kämpar medlemsstaterna med skenande energipriser. Därför är det både klokt och nödvändigt att betrakta avfall som ett potentiellt viktigt bränsle. Det är säkerligen en situation som gynnar alla parter om vi både kan hantera våra stora avfallsmängder och skapa en alternativ källa för energitillförsel, särskilt eftersom vi står inför en energikris och ett ökat beroende av osäker tillförsel av importerad olja.
Därför förstår jag inte att vissa är så förbehållsamma när det gäller att inse det fördelaktiga i att främja energi som utvinns ur avfall. Jag befarar att vissa kollegor är så starkt bundna vid sina dogmer för materialåtervinning och mot förbränning att de skulle gå miste om tillfället att utvinna värme och el från avfall. Jag måste säga att jag tror att de har alldeles fel.
I samband med detta kan jag säga att jag tydligt föredrar en maximering av definitionen av "återvinning" i direktivet och att man gör det obestridligt klart att energi från avfall är återvinning och inte bortskaffning av avfall. Vi borde tillämpa det här särskilt på jordbrukssektorn, där det finns en stor potential.
Françoise Grossetête
(FR) Fru talman! Först vill jag framföra ett varmt tack till föredraganden, Caroline Jackson, för hennes utomordentliga arbete som visar prov på hennes gedigna kunskaper inom det känsliga området avfallshantering. Jag vill också gratulera henne till att hon lyssnat så uppmärksamt under hela förhandlingsskedet. Tack vare detta har vi nått den här svåra kompromissen med rådet och kommissionen.
Vi har ett nytt direktiv med strävan efter att klargöra ett antal punkter. Vi välkomnar avfallshanteringen och hierarkin och de ambitiöst satta materialåtervinningsmålen för medlemsstaterna, som är 50 procent för hushållsavfall till år 2020. Avfallshantering måste bygga på förebyggande, återanvändning, materialåtervinning, återvinning och till sist bortskaffning, och denna hierarki måste vara en vägledande princip. Det är också viktigt att energieffektivitetskriterier införs för förbränningsanläggningar, enligt vad som står i texten, naturligtvis under förutsättning att förbränning endast sker när det inte går att använda någon annan metod.
Mot bakgrund av detta är det mycket positivt att man med den här texten också tillför en mycket noggrann kontroll av farligt avfall och strängare spårningsåtgärder.
Det är förstås en kompromiss och vi önskar att vi hade kommit mycket längre på vissa punkter, exempelvis när det gäller att lägga till miljökriterier i definitionen av återvinning och ställa upp strängare villkor för avvikelser från vad som är avfall och inte. Sedan har vi frågan om biprodukter, som det är problematiskt att definiera. Hur som helst måste vi absolut stödja den här kompromissen. Vi vet mycket väl att det har varit svårt att komma fram till den, och om vi vill gå vidare till förlikning skulle vi löpa risken att förlora och orsaka enorma förseningar i dessa ärenden. Vår gemensamma avfallspolitik har hittills varit ett misslyckande, och vi måste inse att det är mycket bättre komma överens om en rimlig lösning, och Europeiska kommissionen måste bevaka mycket noggrant att detta direktiv genomförs ordentligt. Vi får se om vi kan komma längre om några år.
Anne Ferreira
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! För egen del är jag varken nöjd med formen eller innehållet i den här kompromisstexten.
När det gäller formen tycker jag inte att vi har gjort vårt jobb ordentligt när vi efter att ha ägnat två år åt att utarbeta en text får veta att de slutliga besluten, som är mer än bara ändringar, har fattats i det tysta och skiljer sig markant från vad som antogs i miljöutskottet och kommer ledamöterna till handa bara några timmar före omröstningen.
När det gäller innehållet är den här kompromisstexten en undanflykt i vilken man inte lyckas ge någon tydlig definition av återvinning, inte längre försöker stabilisera avfallsmängden och inte längre sätter upp några ambitiösa mål för materialåtervinning. Texten är tyvärr ett exempel på kommissionens och rådets oförmåga att överföra de högst ambitiösa tillkännagivanden som görs i europeiska och internationella sammanhang till handling.
Nej, jag är inte nöjd, och jag är faktiskt orolig för vår politiska oförmåga att verkligen agera för miljön och för att förbättra folkhälsan, vilket också är ett skäl till att jag har röstat emot texten.
Anne Laperrouze
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Till att börja med skulle jag vilja ha gratulera vår föredragande Caroline Jackson, och ALDE-gruppens föredragande Mojka Drčar Murko, till det fina arbete som ni har utfört.
Frågan om farligt avfall omfattar viktiga frågor som spårbarhet, icke-utspädning, harmoniserad lagring av information om avfallsrörelser under lång tid, dvs. fem år för alla delar i kedjan. Trots detta har ingen av dessa frågor behandlas särskilt ingående. Detta är beklagligt, både för människors hälsa och för miljöns skull.
Jag är mycket besviken när det kommer till biprodukter. Jag är inte emot själva biprodukterna. Tvärtom inser jag deras betydelse. Men jag anser att det sätt som de definieras på i rådets gemensamma ståndpunkt inte ger tillräckliga garantier och att själva begreppet i slutändan riskerar att missbrukas så mycket att det blir värdelöst.
Andra frågor, exempelvis när avfall upphör att vara avfall och återvinning av avfall, verkar ha offrats för att nå en överenskommelse vid andra behandlingen.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, fru Jackson! Vi kommer att lägga fram ett partiöverskridande ändringsförslag som stöddes av en majoritet hör i kammaren vid första behandlingen. Det tar upp följande problem: I många EU-länder ges obehandlat, osteriliserat matavfall till djur eller dumpas. Om och om igen riskerar detta beteende att sprida sjukdomar som mul- och klövsjuka. Därför är det viktigt att se till att matavfall steriliseras och avfallshanteras på ett säkert sätt av godkända bolag och med hjälp av lämpliga metoder. Medlemsstaterna bör endast kunna tillåta att det används för att utfordra grisar om det har steriliserats i 20 minuter vid en temperatur på 133°C och ett tryck på 3 bar, och om alla övriga villkor i förordning 1774/2002 till fullo har uppfyllts. Jag är övertygad om att om parlamentet antar detta ändringsförslag kommer rådet att införliva denna regel i kompromissen.
Umberto Guidoni
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Den kompromiss som har nåtts är ett steg tillbaka jämfört med den text som antogs i miljöutskottet.
I ursprungstexten angavs det att avfallsproduktionen skulle minska till 2009 års nivåer från och med 2012. Dessutom infördes en ordentlig politik med förebyggande åtgärder som successivt skulle skärpas. Detta mål har försvunnit i kompromissen, till förmån för vaga skrivningar. Miljöutskottet hade fastställt minimimål för materialåtervinningen av hushålls- och industriavfall, som skulle nås vid en fastställd tidpunkt - om än långt i fram i tiden. Även dessa mål har urvattnats. Nu begränsas de till endast vissa typer av material och industriavfall exkluderas.
En annan negativ aspekt är att förbränningsanläggningar över en viss effektivitet gynnas från anläggningar för bortskaffande till återvinningsanläggningar. Direktivet tycks böja sig för mäktiga lobbyister. Resultatet i den irländska folkomröstningen har visat att man antingen är på medborgarnas sida, och delar deras oro, eller så riskerar man att EU-tanken förkastas och integrationsprocessen paralyseras.
Parlamentet måste hörsamma de tusentals e-postmeddelanden från EU-medborgare som kräver större engagemang och bindande mål. Annars riskerar vi att gå miste om en utmärkt möjlighet att öka EU-institutionernas trovärdighet.
Péter Olajos
(HU) Tack så mycket fru talman! Jag välkomnar kompromisspaketet. Men samtidigt skulle jag vilja understryka hur skör kompromissen är. Därför är det oerhört viktigt att alla medlemsstater visar ansvar och inte börjar leta efter eventuella kvarvarande kryphål i lagstiftningen. I Ungern står sorterade sopor för närvarande för 2 procent av den totala avfallsmängden. Det finns inte mer att säga om det än att hoppas att direktivet kommer att göra att situationen förbättras och att denna låga siffra kommer att öka. I Östeuropa har investeringarna i avfallshantering ökat de senaste åren, mycket tack vare det strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet (ISPA) och Sammanhållningsfonden. Byggandet av deponier har varit en viktig verksamhet. Men i en rad samhällen har man inlett sopsorteringsprogram, inklusive i vissa fall åtgärder för separat insamling av organiskt avfall. Å andra sidan har vi inte alls sett några verkliga åtgärder eller investeringar i syfte att minska avfallsmängden och vi väntar fortfarande på en särskild industri för bearbetning av återvunnet material. Inte minst för Ungern kommer därför EU:s riktlinjer att bli oerhört viktiga. Enligt statistiken skulle varje samhälle i princip minska sin avfallsmängd med 50 procent så snart det inför pappersåtervinning och separat insamling av organiskt avfall vid dörren. När vi inför nya skyldigheter måste vi emellertid även ta hänsyn till deras genomförbarhet och de kostnader som är kopplade till dem. Kan exempelvis ytterligare investeringar göras på samma områden som ISPA-projekt? Kan de ursprungliga kontrakten ändras? Om så inte är fallet spelar det mindre roll om det finns en efterfrågan på mer sopsortering eller om det finns lagstiftning på plats för att minska den mängd avfall som deponeras. Enligt de 20-åriga kontrakten måste det insamlade avfallet köras till de deponier som har byggts. Förutom att anta detta direktiv måste vi därför utan dröjsmål börja arbeta på hur vi kan ändra de befintliga kontrakten. Jag gratulerar föredraganden till hennes fantastiska arbete. Tack så mycket.
Horst Schnellhardt
(DE) Fru talman! Jag tycker vi kan gratulera föredraganden. Hon har verkligen lyckats nå en godtagbar kompromiss med rådet. Jag vill framför allt betona inkluderandet av en avvikande avfallshierarki.
Det finns emellertid sämre bitar, som är helt obegripliga och som rådet har infört i dokumentet. Det handlar bland annat om animaliska biprodukter. I utskottet hade vi kommit överens om att animaliska biprodukter skulle strykas från detta ramdirektiv om avfall. Nu har rådet uppfört ett slags byråkratiskt hinder som kommer att leda till protester från jordbrukarna. Det fastställs att flytgödsel som förädlas till biogas plötsligt blir en avfallsprodukt. Förstår ni vad detta betyder? Det betyder att jordbrukare måste ha en avfallshanteringslicens och kommer att bli tvungna att precisera exakt hur mycket avfall och vilken typ av avfall som ska hanteras, och var hanteringen ska ske.
I förordningen om animaliska produkter anges det uttryckligen att flytgödsel ska undantas. Nu blir det istället enklare för jordbrukaren att sprida flytgödsel på åkrarna än att förädla det till biogas. Vi skapar med andra ord byråkratiska hinder som försvårar en verksamhet som vi faktiskt uppmuntrar.
Den andra punkten rör spilloljor. I direktivet om spilloljor - som nu ska upphävas - anges att spilloljor ska behandlas och regenereras. Stora volymer behandlas i enlighet med detta direktiv. Det har redan tidigare konstaterats att spilloljor inte behöver regenereras när detta inte är ekonomiskt försvarbart eller tekniskt omöjligt. Nu fastställs det att det är upp till medlemsstaterna att avgöra detta. Är vi verkligen en europeisk union eller har vi gått tillbaka till att vara en samling medlemsstater? Vi styckar helt klart upp marknaden igen. Det gör mig mycket besviken. Låt mig gå vidare till frågan om självförsörjning. De lokala myndigheterna ska nu avgöra vem som får göra sig av med vad och när. Självklart förekommer det kraftiga påtryckningar från lokala myndigheter med förbränningsanläggningar med överkapacitet. Detta är emellertid fel väg att gå. Det är inget alternativ och denna utvidgning får marknadsekonomin att helt sluta fungera på avfallshanteringsområdet.
Frieda Brepoels
(NL) Fru talman! Denna kompromiss är helt klart ett betydelsefullt fall framåt för EU:s miljölagstiftning. Samtidigt är jag inte helt nöjd med kompromissen. Varför inte? Min egen region, Flandern, tillsammans med exempelvis Nederländerna, har den bästa avfallspolitiken och är fantastiskt duktig på sopsortering och materialåtervinning. Vi tycker därför att de föreslagna sopsorterings- och materialåtervinningsmålen är totalt inadekvata. De uppmuntrar oss verkligen inte alls till att bli bättre i framtiden.
Vi är inte heller helt nöjda med att förbränningsanläggningar för hushållsavfall ska kunna betraktas som effektiv användning på grundval av energieffektivitetsformeln. I praktiken tror vi att detta kommer att skapa en hel del förvirring. När allt kommer omkring är jag säker på att det samlade resultatet måste ses som mycket positivt. Jag vill därför tacka Caroline Jackson så mycket för hennes stora bidrag. Vi ställer oss bakom kompromissen.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Fru talman! I sin nuvarande form försvårar tyvärr ramdirektivet om avfall en ökad användning av biogas. Jag håller helt med vår kollega Horst Schnellhardt från PSE-DE-gruppen om att det nuvarande direktivet är helt inadekvat när det gäller biogasproduktion, och även när det gäller användningen av flytgödsel eller kommunalt avfall. I sin nuvarande form kommer avfallsdirektivet tyvärr att försvåra en utökad användning av biogas. Det gör att man måste ifrågasätta Caroline Jacksons betänkande. Inom ramen för avfallsdirektivet är definitionen av stallgödsel som används för framställning av biogas tvetydig. Om direktivet syftade till att inkludera detta skulle det bli omöjligt att framställa biogas från stallgödsel, trots att detta skulle ha stora fördelar för energieffektiviteten, miljön och klimatskyddet. Vi måste skapa ordning och reda på detta område och så snabbt som möjligt se till att vi åter får en konsekvent lagstiftning. När det gäller biogas måste vi därför anta kommissionens ståndpunkt om direktivet.
Adam Gierek
(PL) Fru talman! Jag gratulerar föredraganden till en realistisk bedömning av det växande avfallsproblemet. Grundantagandena i de föreslagna bestämmelserna är att förhindra att avfall uppstår och materialåtervinning. Energiåtervinning är enklare, men bör inte ersätta den svårare materialåtervinningen.
Därför är det nödvändigt att skapa bra villkor som möjliggör materialåtervinning och mer exakta lagstiftningsdistinktioner, exempelvis när metallskrot inte längre ska betraktas som avfall utan som råmaterial. Vi behöver bättre och billigare materialåtervinningstekniker. Produkter ska utformas så att de blir lättare att återvinna. Avfallet måste sorteras och sorteringen måsta anpassas till marknaden på ett sätt som gör att både hushållen och potentiella användare av det återvunna materialet gynnas.
Utan dessa lösningar riskerar vi att upprepa den nuvarande situationen i Neapel, där tyvärr förbränning av avfallet kan visa sig vara den enda lösningen.
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag skulle vilja tacka alla talare i debatten för deras positiva bidrag.
På grundval av den text vi har enats om kommer medlemsstaterna nu att göra en rad ändringar för att förbättra sin avfallshantering. I direktivet fastställs tydliga definitioner och principer för avfallshantering och jag är säker på att detta kommer att lösa de nuvarande tolkningsproblemen, minska antalet mål vid domstolarna och lägga en bra grund för en väl fungerande avfallshanteringssektor.
Några centrala element har inkluderats i det övergripande kompromisspaket som nu föreslås. De viktigaste är följande:
För det första finns det nu ett klart och ambitiöst miljömål i direktivet. Graden av miljöskydd har inte bara bibehållits utan i flera fall ökat, exempelvis i samband med farligt avfall.
Medlagstiftarna har enats om flera grundläggande definitioner, inklusive definitioner av avfall, förebyggande åtgärder, materialåtervinning och återvinning. Definitionerna är tydliga och lätta att förstå. Dessutom införlivas bestämmelser från två andra direktiv i direktivet för att göra lagstiftningen mer tillgänglig och samtidigt se till att en hög grad av miljöskydd bibehålls.
Man gör en tydlig skillnad mellan återvinning och bortskaffande och kommissionen ges möjlighet att göra distinktionen ännu tydligare om detta skulle behövas.
En tydlig avfallshierarki i fem steg har införts. I denna främjas förebyggande åtgärder och bortskaffande av restavfall ska bara användas som en sista utväg. Samtidigt ges tillräckligt med flexibilitet för att man ska kunna ta hänsyn till motiverade livscykelöverväganden.
Jag skulle vilja upprepa den vikt som parlamentet under förhandlingarna lade vid att stärka de högre nivåerna i avfallshierarkin genom att införa materialåtervinningsmålen. Om dessa mål inte har uppfyllts 2020 kan domstolen väcka talan mot medlemsstater för underlåtenhet att uppfylla kraven i direktivet. Genom den nya skrivningen införs dessutom en mer regelbunden och omfattande process för att övervaka de åtgärder som medlemsstaterna vidtar för att uppfylla målen redan före fristen 2020, i stället för en ren kontroll av att nivåerna verkligen har uppfyllts 2020 när det redan finns befintliga avfallshanteringssystem. Tack vare ett sådant förfarande med tidiga kontroller kan man undvika obehagliga överraskningar 2020.
Sist men inte minst införs en helt ny dimension på avfallshanteringsområdet i och med detta direktiv. Detta är något som kommissionen gärna går vidare med så snart direktivet har antagits och införlivats. Det överlåts nu åt medlemsstaterna att fastställa sina nationella planer och nät för avfallshantering. Dessa måste spegla de principer och nya skyldigheter som anges i det reviderade direktivet.
I artikel 14 i ramdirektivet om avfall anges inte om privata eller offentliga myndigheter ska inrätta eller driva sådana nät. Det sägs inte heller något om avfallshanteringen eller avfallsanläggningarna ska vara privat eller offentligt ägda. Ansvarsfördelningen mellan den privata och den offentliga sektorn kan endast avgöras av medlemsstaterna. Om det redan finns ett adekvat nät av anläggningar för bortförskaffande och återvinning av avfall - oavsett om detta är privat, offentligt eller en blandning av båda - behöver man inte vidta ytterligare åtgärder.
När det gäller oron för att det saknas materialåtervinningsmål för avfall från tillverkningsindustrin och annat industriavfall kommer kommissionens tjänsteavdelningar att prioritera en undersökning av om det går att fastställa sådana mål inom ramen för översynen 2014, vilket föreskrivs i artikel 8a (punkt 4).
När det gäller frågan om att utfordra djur med animaliska biprodukter som matavfall regleras detta i förordningen om animaliska biprodukter. Även denna är föremål för översyn just nu. Frågan bör tas upp i den förordningen eftersom ramdirektivet om avfall inte är rätt forum för att reglera hur matavfall används.
På frågan om biproduktskrav och slutavfallskriterier måste uppfyllas i EU innan leverans till tredjeland kan kommissionen bekräfta att så är fallet.
På frågan om stallgödsel ska undantas från räckvidden för ramdirektivet om avfall är svaret att stallgödsel inte betraktas som avfall när det används som gödsel. Det betraktas emellertid som avfall när det är avsett att bearbetas ytterligare eller bortskaffas, exempelvis genom förbränning, framställning av biogas eller kompostering och deponering. Om vi skulle undanta stallgödsel från avfallslagstiftningens räckvidd skulle detta leda till en allvarlig lucka i miljöskyddet eftersom vi skulle sakna rättsliga medel för att kontrollera frågor som utsläpp i luft och vatten, deponeringskrav, buller, lukt etc.
Avslutningsvis bör EU främja framställningen av biogas och kompostering av avfall. Men biogas- och kompostanläggningar är inte miljöneutrala. Även dessa anläggningar släpper ut föroreningar i luften och i vattnet och kan vara en källa till störningar, exempelvis genom buller eller dålig lukt. Att undanta stallgödsel avsett för framställning av biogas eller kompostanläggningar från räckvidden för ramdirektivet för avfall skulle innebära att sådana anläggningar undantas från räckvidden för IPPC-direktivet.
För att sammanfatta skulle jag än en gång vilja gratulera Caroline Jackson till hennes utmärkta arbete. Kommissionen är mycket nöjd med resultatet av förhandlingarna och kan till fullo godta de föreslagna kompromissändringsförslagen.
Caroline Jackson
föredragande. - (EN) Fru talman! Låt mig kort tacka alla kolleger som deltog i debatten. Det är bara en kollega som jag vill besvara och det är Chris Davies - hädanefter känd som ”Chris Newsnight Davies”, efter det programs om han tycker om att medverka i - som sa att jag gav med mig för lätt gentemot rådet. Jag hoppas mina kolleger stöder mig när jag säger att jag inte gav med mig för lätt, och att jag aldrig har gett med mig lätt vad det än har gällt. Anne Laperrouze kan bekräfta att i vattenfrågan blir rådet svårare och svårare att förhandla med. När den ekonomiska nedgången börjar få konsekvenser inser rådet att denna lagstiftning kommer att kosta pengar och vill därför inte gärna anta parlamentets ändringsförslag.
Vi har ett val i morgon bitti. Vi kan säga ja till hela paketet med ändringsförslag, och jag hoppas verkligen att vi gör det. Vi kan rösta ja till vissa centrala ändringsförslag, exempelvis om biprodukter, vilket innebär att paketet faller och vi går vidare till förlikning. Hur kul skulle inte det vara? Eller vi kan säga ja till några mindre ändringar, eller ändringar som de som lägger fram ändringsförslaget anser är mindre, exempelvis ändringsförslag 88 som jag väntar på att kommissionen ska yttra sig över. Yttrandet kanske hinner komma till i morgon.
Jag är mycket tveksam till om rådet kommer att godta några ändringar alls, hur små de än må vara. Jag är därför för hela paketet, utan ändringar. Paketet måste betyda något. Varför kämpade annars rådet så starkt för det? Det är inte något meningslöst paket som De gröna vill få det till. Det är ett paket med tänder.
Avslutningsvis skulle jag vilja tacka skuggföredragandena - ”Caroline Jackson and the Shadows”, det låter som ett 60-talsband - för deras samarbete, utan att jag för den skull har någon större önskan att se dem om och om igen under förlikningsförfarandet. Vi borde se till att avsluta denna fråga i morgon.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, tisdagen den 17 juni.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Richard Seeber  
skriftlig. - (DE) Genom det nya ramdirektivet om avfall har parlamentet fått igenom höga och bindande materialåtervinningskvoter. Det fanns ett akut behov av sådana kvoter och jag ser fram emot när materialåtervinning och sopsortering i allt högre grad kommer att praktiseras i hela EU. Jag anser att målen om att senast 2020 återvinna 50 procent av hushållsavfallet och 70 % av bygg- och rivningsavfallet är mycket bra mål som har lagt grunden till ett fungerande miljö- och klimatvänligt avfallshanteringssystem i hela EU. Just på grund av att österrikarna redan är exemplariska när det kommer till sopsortering och materialåtervinning är jag mycket glad att resten av medlemsstaterna nu kommer att delta i denna verksamhet. Härigenom tar vi ännu ett steg mot effektivt miljöskydd. Vi får inte glömma att avfallsprodukter även är råmaterial och att en effektivare användning av dessa material även kan bidra i kampen mot klimatförändringarna.
Vi måste nu invänta kommissionens specifika förslag om hur vi ska garantera att ekonomisk tillväxt inte leder till större avfallsmängder.
