A makrogazdasági egyensúlytalanságok megelőzése és korrigálása - A túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtása - A tagállamok költségvetési kereteire vonatkozó követelmények - Költségvetési felügyelet az euróövezetben - A költségvetési egyenleg felügyelete és a gazdaságpolitikák felügyelete és összehangolása - Az euróövezetben tapasztalható túlzott makrogazdasági egyensúlytalanságok korrigálását célzó végrehajtási intézkedések (vita) 
Elnök
A következő pont együttes vita a következő jelentésekről:
az Elisa Ferreira által a Gazdasági és Monetáris Bizottság nevében készített jelentés a makrogazdasági egyensúlytalanságok megelőzéséről és korrigálásáról - C7-0301/2010 -
a Diogo Feio által a Gazdasági és Monetáris Bizottság nevében készített jelentés a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásáról -
a Vicky Ford által a Gazdasági és Monetáris Bizottság nevében készített jelentés a tagállamok költségvetési kereteire vonatkozó követelményekről - 2010/0277(NLE))
a Sylvie Goulard által a Gazdasági és Monetáris Bizottság nevében készített jelentés a költségvetési felügyeletről az euróövezetben - C7-0298/2010 -
a Corien Wortmann-Kool által a Gazdasági és Monetáris Bizottság nevében készített jelentés a költségvetési egyenleg felügyeletéről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról - C7-0300/2010 -, valamint
a Carl Haglund által a Gazdasági és Monetáris Bizottság nevében készített jelentés az euróövezetben tapasztalható túlzott makrogazdasági egyensúlytalanságok korrigálását célzó végrehajtási intézkedésekről - C7-0299/2010 -
Elisa Ferreira
Elnök úr! A Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportjának meglátása szerint a gazdasági kormányzási csomag Stabilitási és Növekedési Paktummal foglalkozó elme nem az a válasz, amelyre Európának a jelenlegi strukturális válság idején szüksége lenne. A csomag valóban újra előveszi a Stabilitási és Növekedési Paktumot, de nem azért, hogy megváltoztassa annak lényegét. Azért veszi elő újra, hogy követelményeit bővítse, szankcióit pedig keményebbé tegye.
Hasznosabbnak tűnne azt feltételezni, hogy a paktumnak lehetetlen megfelelni, ha egy ország gazdasága nem nő, és különösen, ha válság van. A politikai napirendnek e kérdések körül kellene forognia. Egyrészről azt kellene megvitatnunk, hogy rendelkezzünk válságkezelési politikával és a hozzá kapcsolódó eszközökkel az euróövezetbeli országokban, és másrészről pedig azt, hogy hogyan előzzük meg, hogy az eurógazdaságok tartósan eltérő fejlődése tönkretegye az egységes valutát. Ha ezekre a kérdésekre nem születik megoldás, a paktum ostobasággá válik, ahogy azt valaki már megfogalmazta. A csomag azonban felcsillant egy halvány reményt: a különösen az euróövezetben kialakuló makrogazdasági egyensúlytalanságok még azt megelőző azonosítására és kiigazítására irányuló új kezdeményezést, hogy azok megoldhatatlan problémákká válnának.
A Parlament társjogalkotóként felelősségeket kívánt magának, és ezeknek maradéktalanul meg is felelt. A szöveg, amelyről szavazni fogunk, széles körű konszenzust tükröz, amely csak a mindenki által tanúsított óriási munkabírásnak és kompromisszumkészségnek köszönhetően volt lehetséges. Előadóként szeretnék köszönetet mondani az összes képviselőcsoportba tartozó összes képviselőtársamnak, különösen az árnyékelőadóknak, és szeretném kiemelni különösen Haglund urat, akivel mint árnyékelőadóval is együtt dolgoztam.
A háromoldalú egyeztetés szakasza hosszú és kemény volt, és az elért megállapodást - amely szomorú módon nem teljes körű - a Kármán miniszter úr által képviselt magyar elnökségnek, a Rehn biztos úr által képviselt Bizottságnak és valamennyi partnerünknek köszönhetjük. Fogalmazzunk egyszerűen: a makrogazdasági egyensúlytalanságok azonosítása összetett és teljességgel újszerű folyamat. A szankciók puszta alkalmazása helyett fontos a kockázatok szakszerű azonosítása, annak megállapítása, hogy ezekért az ország a felelős vagy külső hatások okolhatók, valamint helyes, időszerű és gyakorlatias ajánlások megfogalmazása.
A tárgyalási folyamat után az eredménytábla, vagyis a megtárgyalt mutatók készlete nemcsak pénzügyi és nominális mutatókat tartalmaz, hanem a reálgazdaságból származó mutatókat is. Abban is bízunk, hogy a Bizottság akkurátusan tiszteletben fogja tartani a (6a) preambulumbekezdésben foglalt kompromisszumot, amely a Tanács mellett a Parlamentet is bevonja a jövőbeni felülvizsgálati folyamatokba. Az értelmezés sem automatikusan fog történni, hanem intelligens módon, alapos felülvizsgálatok formájában, amelyek a Bizottság számára ugyan megerőltetőek, ám szükségesek.
A Bizottság ajánlásainak biztosítaniuk kell majd az összes többi stratégiai dokumentummal való következetességet, de a végrehajtandó megoldásokra tett javaslatokért elsősorban az ország lesz felelős. A Parlament bővített hatásköreit, a szociális partnerek nagyobb mértékű bevonását és a kollektív tárgyalási gyakorlatok tiszteletben tartását mind sikerült garantálni. A szankciók indokoltak az együttműködés hiánya esetén, nem indokoltak viszont, amennyiben az országok képtelenek teljesíteni a célokat. A szankciók fokozatosak is, ami fontos szempont. Jobban szerettük volna enyhíteni a szankciókat, de ezeket a kompromisszumok részeként el kellett fogadnunk.
Mielőtt megállapodás születhetne, hátra van még egy alapvető buktató: annak felismerése, hogy egy belső piacon, egy monetáris területen célszerű az eredménytábla mutatóinak eltéréseit megfigyelni, legyenek azok akár pozitívak, akár negatívak, és hogy mind a hiányoknak, mind a többleteknek megfigyelés tárgyát kell képezniük, még akkor is, ha ezekből nyilvánvalóan nem következnek hasonló ajánlások. Mindannyian - az egyes képviselők, képviselőcsoportok és intézmények - hosszú utat tettünk meg. Egy kiegyensúlyozott, magas színvonalú szövegről történő megállapodás van kilátásban. Csak remélni tudom, hogy a kompromisszumkészség, amelynek révén eddig is eljutottunk, a végső megállapodáshoz is elvezet bennünket.
Diogo Feio
Elnök úr! Ez egy rendkívüli munka újabb szakasza, amellyel most az Európai Parlamentben foglalkozunk. E ponton hálás köszönetet kell mondanom Wortmann-Kool asszonynak, Goulard asszonynak, Haglund úrnak, Ferreira asszonynak és Ford asszonynak, akik a gazdasági kormányzási csomag kapcsán előadótársaim voltak. Nagyon hálás köszönetemről szeretném biztosítani az árnyékelőadókat is, akik segítették munkánkat. Végezetül ki kell emelnem a Tanács által e kérdést illetően végzett kivételes munkát, különösen Kármán András részéről, aki szorosan együttműködött velünk, valamint Rehn biztos úr részéről, aki szintén felbecsülhetetlen értékű szerepet játszott az egész folyamatban.
Első szavaim pozitív hangnemben a bizakodásról szólnak. Ennek a gazdasági kormányzási csomagnak meg kell mutatnia, hogy Európa meg tud felelni: képes leküzdeni a nehézségeket és képes kivédeni a jövőbeni problémákat. Ezért vagyok nagyon bizakodó azzal kapcsolatban, hogy az elkövetkező napokban mi történik majd ezzel a gazdasági kormányzási jogszabállyal. A Stabilitási és Növekedési Paktumba, amelynek a korrekciós részéért előadóként feleltem, fel lehet venni a stabilitás és a költségvetési fegyelem mellé a növekedés elképzelését. A makrogazdasági egyensúlytalanság esetén követendő eljárást meg lehet újítani. Túl lehet lépni azon a megközelítésen, amely mindössze egy szankciós mechanizmusból áll, és ennek a gazdasági kormányzási csomagnak az elfogadása ezért fog több és jobb Európához vezetni.
A Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós részével kapcsolatban például ez a gazdasági kormányzási csomag elhozza számunkra a paktum intelligensebb alkalmazását, az általa az adósságkritériumnak szentelt figyelemmel; az adósságcsökkentés átlagos rátájának bevezetésével, amelyet három év alatt kell végrehajtani, lehetővé téve a szabályok teljesítése során a rugalmasságot; azoknak a vonatkozó tényezőknek a részletesebb és megfelelőbb listájával, amelyeket a Bizottságnak az érintett országok pénzügyi helyzetének értékelése során figyelembe kell vennie; valamint az adósságkritérium végrehajtására hagyott hároméves átmeneti időszak bevezetésével.
Vannak más szempontok is, amelyeket szeretnék itt kiemelni, és amelyek más jelentésekre tartoznak. Mivel végig egymással karöltve dolgoztunk, meg kell említenem az európai szemeszterrendszer prevenciós részben való fontos bevezetését, és rá kell mutatnom arra, hogy a prevenciós rész alapvető fontosságú, és a szankciókat az egész folyamat során csak végső lépésként szabadna alkalmazni. Az eljárás magában foglalja a szimmetria makrogazdasági mutatók elemzésébe való bevezetését, annak a lehetőségét, hogy a Bizottság az idei év végéig egy tanulmányt készít az eurókötvényekről, a szankciók mint végső lépések makrogazdasági egyensúlytalanságokkal, illetve a Stabilitási és Növekedési Paktummal kapcsolatos integrált jövőképét, valamint a fordított minősített többségi szavazás bevezetésének kérdését a Tanács határozatait illetően. Mindezeket a lépéseket a Parlament szerepének alapvető részeiként tettük meg.
Ezért most nagyon világos üzenetet tudunk küldeni polgárainknak. Az üzenet úgy szól, hogy a jövőbeni válságok megelőzésére szolgáló intézményi mechanizmust készítjük elő. Európa ezzel a gazdasági kormányzási csomaggal sokkal felkészültebb lesz. Európa egy kritikus jelentőségű lépést tesz ezzel a gazdasági kormányzási csomaggal, hogy gazdaságunk megbízhatóan növekedhessen.
Vicky Ford
előadó. - Elnök úr! Szeretném azzal kezdeni, hogy köszönetet mondok az Európai Tanácsnak. Mindannyian látjuk az Európában és különösen az euróövezetben kialakult hihetetlenül érzékeny helyzetet, amely megkövetelte a különböző országoktól, hogy eddig példátlan módon együtt dolgozzanak. Látjuk a versenyképesség javításának és az államháztartások fenntartható módon történő újraépítésének elengedhetetlen szükségességét.
Az utóbbi napok, hetek és hónapok során állandóan azt láttuk, hogy a tagállamok miniszterei egybegyűlnek, és megpróbálnak segíteni az egyes tagállamok egyéni problémáiból való kilábalás útjainak megkeresésében. Ezen túlmenően soha nem tapasztaltam még, hogy a nyilvánosság ennyire szeretné megérteni, hogy mire költik el a közpénzeket. Nos, hadd beszéljek először az irányelvről, amelyen dolgoztam.
Az irányelv egy sor követelményt határoz meg a számviteli statisztikák, az előrejelzés és a költségvetési folyamatok terén. Ne felejtsük el, hogy a nem megfelelő költségvetési tervezés és a pontatlan információk tovább mélyítették ezt a válságot.
Egy tanácsi irányelvről van szó, nem egy társjogalkotói jelentésről, és a Tanács ezt széles körben megvitatta. Maguk a tagállamok vállalták, hogy legalább hároméves fiskális tervezési célokat fogadnak el, költségvetési folyamataikban szerepeltetik az összes kormányzati szintet és kormányzati forrást, továbbá biztosítják, hogy közzétegyék például a függő kötelezettségekre vonatkozó információkat is. A számviteli és előrejelzési teljesítményt független értékelés tárgyává teszik.
Hadd mondjam el, hogy sok tagállam máris megfelel az irányelv jelentős részeinek, de a követelmények e minimális készletének végrehajtása fegyelmet vezet majd be és helyreállítja a bizalmat, és ez az első kis lépés az államháztartás stabilitásához vezető visszaúton.
Ezen túlmenően maguk a tagállamok vállalták, hogy bevezetik a költségvetési szabályokra vonatkozó saját jogszabályaikat - nem szükségszerűen a német alkotmányból ismert adósságfelfüggesztéseket, hanem az egyes országokban testre szabott szabályokat, amelyek célja, hogy összhangban maradjanak a Szerződés szerinti kötelezettségeikkel. Ez most azért is érzékeny kérdés, mert a különböző országokra a Szerződés alapján különböző kötelezettségek hárulnak, és emiatt ez a szakasz az Egyesült Királyságra nem vonatkozik.
A tágabb "hatos csomagról” folytatott tárgyalások során számos javaslatot tettek e tanácsi irányelv javítására, amelyek közül sok az Európai Központi Banktól és az európai parlamenti képviselőktől származott. A Tanács jóhiszeműen igyekezett adott esetben javítani az irányelvet és az átláthatóságot, anélkül hogy hozzányúlt volna az egyedi nemzeti alkotmányokkal kapcsolatos érzékeny kérdésekhez.
Hadd szóljak röviden a többi irányelvről. E tárgyalások során próbáltam végig konstruktív lenni, lehetővé téve különösen az euróövezet tagállamainak, hogy létrehozzák a stabilitásuk megőrzéséhez általuk szükségesnek ítélt szabályokat és szankciókat. Nem támogattam azokat a képviselőtársakat, akik szerint a megoldás egyszerűen az Európai Parlament erőteljesebb szerepe.
Hétvégén és hétfőn este a Tanács megpróbált egy végső kompromisszumot felajánlani az európai tanácsbeli szavazatok rendezetlen kérdését illetően. Noha véleményem szerint ez saját tagállamom szempontjából nem igazán jelentős ügy - mivel nem kívánunk csatlakozni az euróhoz, és így az ebből fakadó bírságok ránk nem vonatkoznak -, sok országban, ideértve a csatlakozni szándékozó országokat is, rendkívül nehéz és vitás kérdés.
Ideje megpróbálni megérteni egymás problémáit, de emellett tiszteletben kell tartani a köztünk lévő különbségeket is. E hét folyamán korábban óva intettem képviselőtársaimat, hogy a Parlament és a Tanács közötti közvetlen konfrontációba bocsátkozni egy olyan ügy kapcsán, amelyet nem hiszem, hogy bárkinek is el tudnék magyarázni az utcán, nem lenne felelős álláspont e Parlament részéről. Sőt, azt mondtam, hogy szerintem felelőtlen lenne.
E Parlament szóban forgó kérdéssel kapcsolatos megközelítését képviselőcsoportom tagjai közül sokan nem támogatják. Nem támogathatom a makrogazdasági egyensúlytalanságokat illetően a Parlament által a tanácsi szövegben eszközölt módosításokat, és az előttünk álló hetekben szeretném, ha világosabban kirajzolódnának az euróövezetbe tartozó és az euróövezeten kívüli tagállamok különböző álláspontjai.
Sylvie Goulard
Elnök úr! Számtalan háromoldalú egyeztetést tartottunk, néhányat késő este, a többi képviselővel, a Bizottsággal és a magyar elnökséggel. Szeretném azzal kezdeni, hogy köszönetet mondok képviselőtársaimnak és partnereinknek a közösen elvégzett munkáért.
Az Ecofin Tanács üzenete úgy szól, hogy mindenkinek vállalnia kell a felelősséget. Azonnali válaszom a következő: "rendben, akkor nézzünk valóban szembe felelősségeinkkel”. Nem nagy harsonaszóval, nem azért, hogy elmondhassuk, hogy gyors megállapodást értünk el, hanem figyelemmel az euróövezet és az Európai Unió pénzügyi problémáira, megkísérelve valamilyen megfelelő megoldást találni ezekre. Természetesen ez volt képviselőcsoportom mottója e tárgyalásokon. Kétlem, hogy a piacok és polgáraink hinnének a gyors, ám felületes megoldásokban.
Megítélésünk szerint jelentős javításokra van szükség. Úgy gondolom, hogy már elértük a magunk számára kitűzött célok egy részét. Hadd emlékeztessem önöket, hogy nem vagyunk egyedül ezekkel a célokkal: az Európai Központi Bank több alkalommal kérte a Parlamentet, hogy javítsa fel a Bizottság már egyébként is merész javaslatait. Ezért megkeményítettük a szabályokat. Ez volt az egyik vezérelvünk: nem a szabályalkotás öröméért, hanem mert a közös szabályok megszegése egy jogállamiságon alapuló közösségben veszélyezteti a közös valutát. Szankciókat vezettünk be a csalás esetére. Sajnos ez az egyik tanulság, amelyet le kellett vonnunk az euró kezdeti éveiből. Mint Ford asszony mondta, megpróbáltunk bizonyos fokú rendet bevezetni a nemzeti költségvetési eljárásokat illetően is, még ha csak azért is, hogy össze lehessen hasonlítani a különböző országok gyakorlatait. Egy pont különösen fontos volt számomra: ha azzal fordulunk polgárainkhoz, hogy nincs más mondanivalónk, mint hogy "fokoztuk az automatizmust”, ahogyan az újságokban megjelenik, akkor az a benyomás marad meg bennük, hogy Brüsszelben bekapcsoltak egy titokzatos gépet, amely mindannyiszor, amikor valami rosszul alakul, az orrukra koppint.
Ha szigorúbb szabályokat akarunk, ezeknek intelligensebbeknek kell lenniük, de mindenekelőtt több demokratikus vitára és több határokon átnyúló egyeztetésre van szükségünk. Ezért javasoltuk - és szeretném megköszönni minden képviselőnek, aki ebben támogatott - az általunk gazdasági párbeszédnek nevezett eszköz megteremtését, amelynek arányosnak kell lennie. Semmi sem fenyegeti a nemzeti alkotmányokat; ebben egyszerűen az az óhajunk nyilvánul meg, hogy több legyen a megbeszélés különösen az euróövezeten belül, de a 27 európai ország között is. Azt akarjuk, hogy ez a Parlament az európai intézmények és a tagállamok közötti átlátható párbeszéd fóruma legyen, és különösen egy olyan hely legyen, ahol a tagállamok hangot adhatnak problémáiknak és kifejthetik álláspontjukat. Egyes országok lemaradoznak, mások előrébb járnak, egyesek a peremen vannak, egyeseknek nagyobb a népességük: mindezt szem előtt kell tartanunk. Örömmel láttam, hogy ezen a héten a német médiában Habermas úr ismét hangsúlyozta, hogy a demokratikus legitimitás növelése elengedhetetlen. Azt mondanám Ford asszonynak, hogy nem amellett érvelünk, hogy növeljük hatásköreinket, hanem nagyobb szerepet kérünk azoknak, akiket az emberek bíztak meg azzal, hogy Brüsszelben védjék az érdekeiket.
Vannak más fontos pontok is, különösen a makrogazdasági oldalon. Meggyőződésem, hogy minden tagállamnak közös felügyelet alatt kell állnia. A szimmetria fontos kérdés. A Tanácsnak meg kell értenie, hogy ez mit jelent: intelligens szimmetriát, amely különbséget tesz a hiány és a többlet között, de amely mindazonáltal szimmetria.
Hadd fejezzem be felszólalásomat az euró-értékpapírok említésével, amely egyike volt az általam pártfogolt elképzeléseknek. Szeretnék felhívást intézni valamennyi képviselőcsoport vezetőjéhez: nem állíthatják, hogy támogatják az euró-értékpapírokat, ha ellenük szavaznak. Érvelhetnek azzal, hogy többet akarnak; jómagam is szerettem volna továbbjutni, de igazán nagyra értékelem az erőfeszítéseket, amelyekre Rehn biztos úr hajlandó. Hadd emlékeztessem önöket arra, hogy 2010 májusában maga a biztos úr terjesztett elő javaslatokat a Bizottság jogalkotási kezdeményezésével összhangban. Szeretnénk ezeket a javaslatokat újra sínre tenni.
Szeretnénk, ha az euró végre világvalutává nőné ki magát, egy nagy és likvid piacot szeretnénk, amely csökkenteni fogja a hitelfelvétel költségét. Azt szeretnénk, ha e hitelfelvétel egy része - természetesen egy korlátozott összegről van szó -hosszú távon egy érett piaci szabályozó eszköz alkalmazásával megosztásra kerülne. Következésképpen remélem, hogy a holnapi szavazás kedvező lesz, és mindazok, akik azt állítják, hogy támogatják az euró-értékpapírokat, nem ideológiai előítéletek alapján, hanem nyitott szellemben fogják megvitatni a kérdést.
Corien Wortmann-Kool
Elnök úr! Ha bármi is világos, akkor az, hogy Európának szilárd alapra van szüksége ahhoz, hogy a jövőben elkerüljön egy újabb euróválságot és biztosítsa a fenntartható gazdasági növekedést. Képviselőcsoportunk, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoport elégedett az eredményekkel, amelyeket a gazdasági kormányzásról szóló jogalkotási csomagban eddig elértünk. Szeretnék hálás köszönetet mondani az összes képviselőnek, előadónak, árnyékelőadónak, alkalmazottnak, munkatársnak és mindenkinek a hosszú órákért, amelyeket együtt töltöttünk ennek elérése érdekében, mert az Európai Parlament hatásköreinek gyakorlása során határozott és ambiciózus álláspontra helyezkedett. Szeretnék köszönetet mondani a magyar elnökségnek, különösen Kármán Andrásnak a Tanács és a Parlament közötti nézetkülönbségek áthidalására tett erőfeszítéseiért. Valóban ön személyesen tette lehetővé számunkra a 98%-os megállapodás elérését, részben Rehn biztos úr és munkatársai segítőkész támogatásának köszönhetően. Ez kiváló eredmény, de nem volt könnyű elérni.
Holnap szavazni fogunk a jelentésekről. Képviselőcsoportom határozottan elkötelezett az általunk elért magas szintű eredményre való építés iránt. Remélem, hogy a következő néhány hét folyamán át fogjuk tudni hidalni az utolsó nézetkülönbségeket is, hogy még a nyár előtt véglegesíteni tudjuk a megállapodást. Ez nagyon fontos, mert képviselőcsoportom arra törekszik, hogy a júliusi plenáris ülésen sor kerüljön a végső szavazásra.
A pénzpiacokon továbbra is nyugtalanság uralkodik, és több országban sürgősen megoldást kell találnunk az adósságválságra. Viszont az is épp ilyen sürgős - és most társjogalkotóként ebben áll a feladatunk -, hogy Európa határozott döntéshozatalról tegyen tanúbizonyságot a nagyratörő stabilitási paktum és gazdasági kormányzás tekintetében. Az euró iránti bizalom helyreállítása szempontjából kritikus jelentőségű hogy még a nyár előtt döntés szülessen, tekintettel arra, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktumot már 2003-ban megszegték. Ahelyett, hogy érvényesítették volna a szabályokat, azokat egyszerűen liberalizálták, és ennek most véget kell vetnünk. A hiteles jogalkotásról van szó a tagállamok közötti, színfalak mögötti tárgyalások helyett, amelyek célja a szankciók elkerülése. Ha a tagállamok nem hoznak hatékony intézkedéseket annak érdekében, hogy teljesítsék vállalásaikat és csökkentsék hiányukat - és itt ne felejtsük el, hogy olyan kötelezettségvállalásokról van szó, amelyeket saját szabad akaratukból vállaltak -, akkor a döntéshozatalnak kell hatékonynak lennie. Ezért tett javaslatot a Parlament a fordított szavazási eljárásra.
Nézzünk szembe azzal, hogy baloldali képviselőtársaink varázsformulája, az aranyszabály, nem fog megoldást hozni. A pénz sajnos nem magától terem, és mostanra elmúltak a könnyű megoldások és a fájdalom nélküli döntések napjai. Ezért szorgalmazza a PPE képviselőcsoport a fenntartható államháztartásokat és azt, hogy az 5-6%-os költségvetési hiányok ne legyenek megengedettek. Az adósságteher a gazdasági növekedés útjában áll, és tanúi vagyunk ennek fájdalmas bizonyítékának, nemcsak az európai országokban, hanem az Egyesült Államokban is.
Szilárd alapra van szükségünk, és ezért örülök annak, hogy a Tanács feladata lesz a javaslatok prevenciós ága, mégpedig annak biztosítása érdekében, hogy a tagállamok megerősítsék saját nemzeti felelősségeiket, és bevonják a folyamatba nemzeti parlamentjeiket, hogy világos határidők, eljárások és ellenőrző látogatások, több nyilvános jelentés, csoportnyomás és nyilvános vita legyen, ne a Tanács keretében, hanem e Parlamentben. Az európai szemeszter nyilvánvalóan fontos eredmény, mert munkahelyeket és növekedést akarunk.
Egy fontos és történelmi jelentőségű nap előtt állunk. Holnap e Parlamentben készen fogunk állni arra, hogy vállaljuk felelősségeinket. Látom, hogy a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja és a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja fel akarják borítani a terveket. Úgy tűnik, hogy csak akkor akarnak kompromisszumkészek lenni, amikor saját jelentéseikről van szó. Elnök úr, ez nem kompromisszumkészség. Szeretnék felszólítani minden képviselőt, aki fontosnak tartja a fenntartható államháztartást, hogy támogassa holnap ezt a hat jelentést. Ezek nem a végleges eredmények, mert holnap lépéseket fogunk tenni azért, hogy konzultáljunk a Tanáccsal arról, hogy hogyan takaríthatjuk el a júliusban remélhetőleg megszülető megállapodás útjából ezeket az utolsó akadályokat.
Carl Haglund
Elnök úr! Úgy hiszem, hogy az események, amelyeket ezen a héten nyomon követhettünk mind a Tanácsban, mind azokban az országokban, amelyek nagyon súlyos gazdasági problémákkal küzdenek, ismét bizonyítják számunkra, hogy miért fontos annyira a most megvitatott csomag. Ha nem sikerül előrehaladást elérnünk ezekben az ügyekben, nagyobb a valószínűsége annak, hogy a problémák folytatódnak, minthogy megoldódnak. Az is meggyőződésem, hogy fontos emlékezni arra, hogy mi történt 2005-ben, amikor fel kellett volna lépnünk, és meg kellett volna mutatnunk, hogy nincs rendben, ha megsértik a közös elosztási szabályokat. Ezt nem tettük, hanem inkább a szabályokat változtattuk meg. Most ideje ezt helyretenni.
Ez egy fontos csomag. Szeretnék nagy köszönetet mondani képviselőtársaimnak. Kemény munkát végeztünk együtt. Mint már sokszor elhangzott, nagyon közel vagyunk a cél eléréséhez, ugyanakkor fontos, hogy sikeresek legyünk a mai és a júliusi szavazáson. Szeretnék köszönetet mondani Kármán úrnak is a magyar elnökségtől, aki ragyogó munkát végzett. Valóban nagyra értékeljük, amit tett. Mint mondtam, szeretnék köszönetet mondani képviselőtársaimnak is, különösen Ferreira asszonynak. Kiváló munkát végeztünk a makrogazdasági felügyeleti eljárás megteremtése során, ami újdonság, és kiegészíti a közös valuta fenntartása érdekében végzett munkát. Ez olyasvalami, amire Európának szüksége van.
2005-re visszatérve, az Európai Parlament még mindig követeli, hogy találjunk megoldást a fordított minősített többségi szavazásként említett problémára. Mi ennek az oka? Az, hogy megállapítottuk, hogy ha nem áll rendelkezésre megfelelő automatikus döntéshozatali rendszer a Tanácsban, a szükséges döntések nem születnek meg. Ezt többé nem engedhetjük meg magunknak. E tekintetben még mindig van egy rendezetlen kérdés, de remélem, hogy a Tanács képes lesz komoly vitát tartani arról, amiről is valójában szó van. Az Európai Tanács csütörtökön és pénteken ül össze. Nem szabad annak bekövetkeznie, hogy presztízsből nem születik döntés olyasvalamiről, amiről mindenki tudja, hogy szükséges. Annak sem szabad bekövetkeznie, hogy bizonyos nagyobb tagállamok azt gondolják, hogy előre meg tudnak állapodni bizonyos kérdésekről, elintézett megállapodássá téve a döntést. A Tanácsnak valódi döntéseket kell hoznia, és a jogszabályokról az Európai Parlamenttel konzultálva kell döntést hozni. A Tanácsnak most alkalma van arra, hogy bölcs döntéseket hozzon, és biztos vagyok abban, hogy az Európai Parlament segítheti a helyes döntések meghozatalában.
Ami a makrogazdasági elemet illeti, először is szeretném hangsúlyozni, hogy a Parlamentben elvégzett munkának köszönhetően van egy javaslatunk, amelyről megállapodtunk a Tanáccsal, és amely kellően átlátható, és olyan megoldást is tartalmaz, amely kellően automatikus. Meggyőződésem, hogy ez a megoldás azt jelenti, hogy a jövőben biztonságban érezhetjük majd magunkat az euróövezettel és azzal a lehetőséggel kapcsolatban is, hogy orvosolhatók lesznek az egyes országokban azok a fajta gazdasági problémák, amelyek máskülönben az egész euróövezetet veszélybe sodorhatnák. Jónak tartom, hogy jelentésünkben létrehozunk egy rendszert az olyan országok kezelésére, amelyek nem teljesítik kötelezettségvállalásaikat, vagyis a problémák közvetlen orvoslására vonatkozó követelményt. Ha első alkalommal megszegik az ígéretet, az országot egy kamatozó betét befizetésére kötelezik, mint ahogyan neveztük. Erre szükség van. Nem küldhetünk olyan értelmű jelzést, hogy ha egy ország ígéretet tesz egy konkrét intézkedésre, de aztán azt elmulasztja, akkor nem lesznek következmények. Sajnos az eredeti javaslat így nézett ki. Örülök, hogy ezt sikerült helyrehoznunk. Ez fontos elvi kérdés. Ugyanakkor szembeszálltunk a csalás problémájával is, amennyiben más országokat csapnak be. Ez szintén rendkívül fontos. Úgy gondolom, hogy az Európai Parlament e tekintetben jó munkát végzett.
Mint több felszólaló elmondta, a holnapi szavazás nagyon fontos, és azt hiszem, jól fog sikerülni. Remélem, hogy e hét végén és a következő hét folyamán az Európai Tanács komoly vitát tud majd tartani arról, hogy mit tehetünk a megállapodás elérése érdekében. A Parlamentben is ezt fogjuk tenni. Akkor majd rendelkezésünkre állhat a jogszabály, amelyre Európának annyira égetően szüksége van. Ez kritikus jelentőségű, ha azt akarjuk, hogy továbbra is közös valutánk lehessen.
András Kármán
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr! Mielőtt a lényegre térnék, őszinte elismerésemet szeretném kifejezni a Gazdasági és Monetáris Bizottság elnökének, az előadóknak, az árnyékelőadóknak és a képviselőcsoportok minden olyan képviselőjének, akik aktívan részt vettek a folyamatban, értékes közreműködésükért. Ugyanígy hálás vagyok a Bizottságnak és magának a biztos úrnak is azokért az erőfeszítéseiért, amelyeket a viták megkönnyítése érdekében tett, nemcsak az itt a Parlamentben tartott háromoldalú egyeztetéseken, hanem a Tanácsban is.
A gazdasági kormányzásról szóló hat jogalkotási szöveg a magyar elnökség első számú prioritása. Hangsúlyoznom kell, hogy nem az elnökség egyéni döntése volt, hogy ezt az ügyet jelölte ki legfontosabb prioritásként. A Bizottság kezdeményezését a 27 tagállam állam- és kormányfői is támogatták. Ha erősebbé akarjuk tenni az eurót, akkor e folyamatban ez a gazdasági kormányzási csomag egy alapvető építőelem.
A világgazdaság, Európát is beleértve, a nagy gazdasági világválság óta a legrosszabb válságot éli át, és le kell vonnunk a szükséges következtetéseket. Fel kell ismernünk, hogy a megrázkódtatás tartós hatásokkal járna, ha nem szüntetnénk meg a válság fő okait. A Bizottság által tavaly szeptemberben előterjesztett hat jogalkotási javaslat a levonható tanulságok közül többel is foglalkozik. Nagyobb hangsúly lesz a megelőzésen, hogy a nehéz gazdasági időszakokban elkerülhető legyen a káros prociklikus politikák szükségessége.
A Stabilitási és Növekedési Paktum eddig a hiányra összpontosított, de ez nem akadályozta meg a nagy adósságok felhalmozódását, ezért mostantól nagyobb figyelem irányul majd az adósságkritériumra. Levontuk azt a tanulságot, hogy az eljárások nem voltak kellően szigorúak és automatikusak. Ezért foglalkozunk itt is ezekkel a kérdésekkel a paktum hitelességének erősítése érdekében. Azt is felismertük, hogy a költségvetési politikák Stabilitási és Növekedési Paktumon keresztüli összehangolása nem biztos, hogy elegendő egy olyan Unióban, amely közös valután osztozik, ezért megállapodtunk egy új mechanizmus bevezetésében a makrogazdasági egyenlőtlenségekkel való megbirkózás érdekében, amelyeket a költségvetési egyensúlyhiányokkal azonos módon fogunk kezelni.
Annak érdekében, hogy a tagállamok nemzeti eljárásaiban jobban és mélyebben tükröződjenek a Szerződés követelményei, hamarosan a nemzeti költségvetési keretek minőségét javító szabályokat fogadunk el.
Bízom abban, hogy a Parlament és a Tanács céljai - nevezetesen az EU és az euróövezet gazdasági kormányzásának megerősítése, a jövőbeni válságok megelőzése és a gazdasági kormányzás erőteljesebb keretének kiépítése az euróövezetben és az EU egészében - megegyeznek.
Az előadókkal folytatott háromoldalú egyeztetések intenzív fordulója és a Tanácsban folytatott viták után a Tanács hétfőn módosította általános megközelítését. E folyamat eredményét a következő napon, június 21-én elküldött levélben közölték az Európai Parlamenttel. Osztom azt a nézetet, hogy a háromoldalú egyeztetések során a szöveg minősége sokat javult, és a csomag erőteljesebbé és következetesebbé vált. Különösen igaz ez a megnövelt átláthatóságra és elszámoltathatóságra, valamint az eljárások szigorúbb és automatikusabb alkalmazására.
Először is hadd említsem meg a legfontosabb elemet a megnövelt átláthatósággal és elszámoltathatósággal kapcsolatban. A jogi szövegben be fogjuk mutatni az európai szemesztert, beleértve a Parlament folyamatba való alapos bevonását. A szöveget olyan rendelkezésekkel egészítettük ki, amelyek meghatározzák az európai intézmények, köztük az Európai Parlament, az Európai Tanács, illetve az egyes tagállamok közötti gazdasági párbeszéd folyamatát. Az Európai Parlament a Tanáccsal azonos módon venne részt a makrogazdasági egyensúlytalanságok megelőzésére és kijavítására szolgáló riasztó mechanizmussal kapcsolatos, mutatókból álló eredménytábla létrehozásában és működtetésében. Az irányítási ciklust és a felügyeleti eljárást illetően teljes mértékben tiszteletben tartjuk az érintett nemzeti érdekelt felek, köztük a szociális partnerek nagyon fontos szerepét.
Másodszor az eljárások szigorúbb és automatikusabb alkalmazásával kapcsolatos kérdésre térve hadd említsem meg a következőket: egy további szankciót, egy kamatozó betétet vezetnénk be a tagállamok számára a túlzott egyensúlytalanság esetén követendő eljárásban. Ez egy hiányzó kapocs volt az eljárásokban, és nagyon logikus módon teszi teljessé az eljárást, hasonlóképpen a költségvetési felügyelet esetében meghatározottakhoz. A költségvetési statisztikáikat meghamisító tagállamok esetében egy további bírságot is meghatároztak a Parlament kezdeményezésére. A fordított minősített többségi szavazás alkalmazását kiterjesztik a makrogazdasági egyensúlytalanságok megelőzésére és kijavítására vonatkozó ajánlásokra. Ezenkívül a Stabilitási és Növekedési Paktum preventív ágában rendelkezünk a fordított minősített többségi szavazás kiterjesztésének felülvizsgálatáról. Ezzel egyidejűleg bővülne a már létező "tartsd be vagy magyarázd meg” eljárás. A Stabilitási és Növekedési Paktumban foglaltakról való döntéskor a Tanácstól elvárják, hogy alapszabályként kövesse a Bizottság ajánlásait és javaslatait, vagy nyilvánosan magyarázza meg álláspontját.
Az elnökség úgy véli, hogy a háromoldalú egyeztetések során elért kompromisszum egy jó, kiegyensúlyozott és átfogó megközelítést tükröz. Úgy gondoljuk, hogy az összes félnek határozott érdeke a gyors megállapodás elérése. Sajnálom, hogy a plenáris ülés elé terjesztett javaslat eltér attól a kompromisszumtól, amelyet egy sor tárgyalási forduló után elértünk, és nem veszi figyelembe a Tanács végső kompromisszumos ajánlatát. Ugyanakkor hálás vagyok azért a bölcs hozzáállásukért, hogy a Parlament még mindig nyitva hagyja annak a lehetőségét, hogy rövidesen első olvasatban megállapodás születhet. Legfőbb ideje, hogy Európa egyesítse erőit, és az Unió kész legyen megfelelni az elvárásoknak. Az összes piac és befektető éberen figyel, és szeretné látni, hogy képesek vagyunk-e teljesíteni vagy sem. A csomag gyors és kellő időben történő elfogadása mindannyiunk számára kötelező.
Olli Rehn
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, tisztelt képviselők! Hadd mondjak először is köszönetet a Gazdasági és Monetáris Bizottság elnökének, Sharon Bowles asszonynak, az előadóknak, Corien Wortmann-Kool asszonynak, Elisa Ferreira asszonynak, Vicky Ford asszonynak, Sylvie Goulard asszonynak, Diogo Feio úrnak és Carl Haglund úrnak, valamint az árnyékelőadóknak, akik mind jelentős szerepet játszottak a tárgyalásokban. Az elnök, az előadók és az árnyékelőadók egyaránt kiválóan képviselték a Parlamentet.
Nagyon nagyra értékelem a Kármán András államtitkár által játszott kimagasló szerepet is, aki nagy hozzáértéssel és eltökéltséggel képviselte a magyar elnökséget. Veszem a bátorságot ahhoz is, hogy elmondjam, nagyon büszke vagyok saját csapatomra is a Bizottságban, és köszönetet fogok mondani tagjainak, miután célba értünk, természetesen az önök segítségével.
Örömmel üdvözlöm a szövegeket, amelyeket véglegesítettek. A háromoldalú egyeztetések folyamán a Parlament tárgyalói sok fontos szempontból javították a bizottsági javaslatokat, és önök nagyon sok fontos javítást értek el a Tanácsnál.
A Bizottság támogatja a szövegeket, amelyekről önök hamarosan szavazni fognak, továbbá üdvözlendőnek tartjuk és el tudjuk fogadni az önök összes módosítását. Mint tudjuk, ezek közül a Tanács is szinte valamennyivel egyetért. Mindazonáltal van néhány kivétel, amelyek meglehetősen nagy kihívást jelentenek - erre hadd térjek rövidesen vissza.
Nincs idő arra, hogy a Parlament által e tárgyalások során elért összes eredményt felsoroljam: munkatársaim egy nem kevesebb mint 50, önök által elért jelentős javítást tartalmazó összefoglaló listát készítettek számomra.
Például önök törvénybe iktatták az európai szemesztert, strukturált gazdasági párbeszédet hoztak létre, amely az európai szemeszteren keresztül kiemelkedő szerepet határoz meg a Parlament számára. Elérték, hogy a politikai ciklus minden fő döntéshozatali szakaszában lehetőség legyen az országspecifikus helyzetek részletes megvitatására, ideértve a Parlament azon jogának megerősítését, hogy párbeszédet kezdeményezzen az egyes tagállamokkal. A jogszabályok valamennyi részében jobb információáramlást értek el a Parlament felé, valamint nagyobb átláthatóságot. Egy kötelezettségvállalásuk van a Bizottságtól arra, hogy e jogszabály hatálybalépése után hat hónapon belül tanulmányt készít az euró-értékpapírokról. Ezt egy bizottsági nyilatkozat fogja kísérni, amelynek szövegét már látták, és amely e jelentés hatókörét határozza meg. Erre is vissza fogok térni. A Bizottság ebben a nyilatkozatban arra is kötelezettséget fog vállalni, hogy 2014 közepéig felülvizsgálja az európai stabilitási mechanizmus kormányközi jellegét.
Elérték, hogy a paktum korrektív ágában, amelybe sajnos a 27 tagállamból jelenleg 24 tartozik, a fordított minősített többségi szavazás legyen a fő szabály számos fontos esetben, a döntéshozatal automatikusságának javítása érdekében. Egyenlő szerepet nyertek a Parlament számára a lehetséges makrogazdasági egyensúlytalanságok felderítésére szolgáló eredménytábla meghatározásában is, és szilárd garanciákat illesztettek be a társadalmi párbeszéd, a kollektív szerződések nemzeti hagyományainak tiszteletben tartása, a bérek alakítása és a szociális partnerek szerepe tekintetében is, amelyekben teljes mértékben osztozunk.
A statisztikai csalás esetére kemény bírságok, a nemzeti statisztikai hatóságok függetlenségére nézve pedig garanciák lesznek érvényben. Önök korábban szankciókat vezettek be a túlzott egyensúlytalanságok esetén követendő eljárásba. És még tovább folytathatnám a sor.
Az Ecofin Tanáccsal mint társjogalkotóval való első jogalkotási találkozásuk alkalmával önök legfontosabb céljaik közül csaknem az összeset elérték. Ez nagyon jó eredmény a Parlament és Európa számára.
Az euró-értékpapírokat illetően e csomaggal összefüggésben csak azt erősítem meg, amit a június 15-i háromoldalú egyeztetésen mondtam. A Bizottság - az euróövezetben a költségvetési felügyelet végrehajtásáról szóló rendelet 8a. cikkének (5) bekezdésével összhangban - egy jelentést szándékozik benyújtani a Parlamentnek és a Tanácsnak az európai államkötvények vagy euró-értékpapírok egyetemes felelősségen alapuló közös kibocsátási rendszerének létrehozásáról a szóban forgó rendelet hatálybalépését követően hat hónapon belül. Ezeknek az euró-értékpapíroknak a célja a költségvetési fegyelem erősítése és a stabilitás növelése lenne a piacokon keresztül, valamint kihasználva a likviditás növekedését, továbbá annak biztosítása, hogy a legjobb hitelminősítésnek örvendő tagállamok ne szenvedjenek a magasabb kamatlábak miatt. A jelentést adott esetben jogalkotási javaslatok fogják kísérni.
Más szavakkal, nézetünk szerint ez az euró-értékpapírokról szóló jelentés szorosan összefügg a jelenleg megvitatott csomaggal összhangban lévő gazdasági kormányzás jövőbeni végrehajtásával, és csak azzal együtt van értelme.
Hadd szóljak pár szót a következő lépésekről. Aggódok. Ha a csomagról nem születik megállapodás, sem a Tanácsnak, sem a Parlamentnek nem szabad azt gondolnia, hogy sikeresen a másikra háríthatja a felelősséget. Ez nem fog menni. Azokat, akik kívülről figyelik a döntéshozatalt, nem érdeklik a legkisebb részletek. Ha nem járunk sikerrel - és azt mondom, "mi”, és tényleg mindnyájunkra gondolok -, egyszerűen azt fogják mondani, hogy Európa vallott kudarcot. Európa vallana kudarcot, és nagy csapást szenvedne el az emberek abba vetett bizalma, hogy Európa képes kezelni a valódi problémáikat.
Továbbá egyik intézmény sem képzelheti egy pillanatig sem, hogy - akár taktikai, akár lényegi okból - jobb egyezséget köthet a második olvasatban. Az elnökség nagyon ügyesen olyan kompromisszumokat csikart ki a Tanácsból, amelyek valószínűleg nem kerülnek újra terítékre, ha nem sikerül az első olvasatban megállapodást elérni.
Valójában csupán egy nyitott kérdés marad: a fordított minősített többségi szavazás alkalmazási köre. Azt hiszem, hogy mindannyian tisztában vannak az erőfeszítésekkel, amelyeket tettünk. A Bizottság támogatja a fordított minősített többségi szavazást - akárcsak az EKB és számos tagállam, de nem az összes tagállam, és nem minden helyen. A Tanács már elfogadta a fordított minősített többségi szavazást hatból öt határozatban, amennyiben jogilag lehetséges. A fennmaradó egy esetében nézeteltérés van a Parlament és a Tanács között. Meggyőződésem, hogy megoldást lehet és kell találni. Ezért felszólítom önöket, hogy a következő néhány napban keressenek konstruktív megoldást a fennmaradó pontot illetően, és felkérem a Tanácsot is, hogy saját részéről konstruktív hozzáállással válaszoljon.
Biztosíthatom önöket arról, hogy a Bizottság az utolsó percig, az utolsó pillanatig dolgozni fog, hogy kielégítő megoldást találjon. A megerősített európai gazdasági kormányzás egyszerűen túl fontos ahhoz, hogy ezen az utolsó hátralévő kérdésen elbukjon.
Hadd emlékeztessem önöket arra, hogy a Tanács nemsokára aláírja az európai stabilitási mechanizmusról (ESM) szóló szerződést, amely a kiigazításra összpontosít. De az ESM csak kiegészíteni fogja a megerősített gazdaságfelügyelet új keretét, amelynek középpontjában a megelőzés áll, és amely elsődleges jelentőségű, mert lényegesen csökkenteni fogja az olyan válságok jövőbeni kibontakozásának valószínűségét, mint amelyet most élünk át.
Hadd zárjam mondandómat egy egyszerű üzenettel. Ha ezen a héten nem születik megállapodás és legkésőbb júliusban nem történik meg a szavazás, az nagyon rossz üzlet lesz Európa és az európai polgárok számára. Csak frusztrációhoz, keserűséghez és mindenki számára rosszabb eredményhez vezetne, ha szeptemberben vissza kellene térnünk ezekhez az ügyekhez.
Önök a lényegi kérdések 99,9%-áról megállapodtak. Arra kérem most mindkét oldalt, hogy tegyék meg az utolsó néhány centimétert, hogy megállapodásra jussanak egymással. Ez rendkívül fontos, mivel ez a csomag valóban a még mindig tartó válságra adott átfogó válaszunk sarokköve. Teljességgel elengedhetetlen az Európai Unió hitelessége szempontjából, hogy a nyári szünet előtt lezárjuk a csomagot, majd továbblépjünk, és ténylegesen alkalmazni kezdjük.
Pervenche Berès
Elnök úr, tanácsi soros elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! A Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében három pontba szedve szeretném összefoglalni mondanivalómat.
Először is, amikor elfogadjuk ezt a gazdasági kormányzási csomagot, gondoskodnunk kell a Lisszaboni Szerződés egészének figyelembevételéről. A Szerződés szerint a magas szintű foglalkoztatásra, a megfelelő szociális jólét garantálására és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemre vonatkozó célok figyelembevétele egy olyan horizontális cél, amely erre a gazdasági kormányzási csomagra is vonatkozik. Ha mondhatom így, néha az a benyomásom, hogy ezt a célt másodlagos prioritássá minősítették vissza.
Ezért akarta a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság, hogy a teljes csomag ne csak a Szerződés 121. cikkén alapuljon, amely a gazdaságpolitikák összehangolásával foglalkozik, hanem a 148. cikken is, amely a tagállami és az európai szintű felelősségek közötti összhang szempontjából foglalkozik a foglalkoztatáspolitikával. Ez az oka annak is, hogy úgy érezzük, hogy az Unión belül határozottan garantálni kell a Foglalkoztatási, Szociálpolitikai, Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi Tanács (EPSCO) szerepét, a Gazdasági és Pénzügyi Tanács (ECOFIN) szerepéhez hasonlóan.
Mert ha - és ez elvezet a második ponthoz - a Stabilitási és Növekedési Paktum átdolgozása során az egyedüli célunk egy olyan fajta irányítás, amely kielégíti a hitelminősítő intézeteket, akkor el fogjuk szalasztani gazdasági és monetáris uniónk történetének egyik fontos lehetőségét. A történelem ma arra szólít fel bennünket, hogy egy sokkal átfogóbb szemléletet kövessünk, és közelről megvizsgáljuk azokat a célokat, amelyek miatt a gazdasági kormányzást megvalósítjuk.
Természetesen csökkentenünk kell az adósságot, de arról is gondoskodnunk kell, hogy ez a gazdasági kormányzás segítsen az Európa 2020 stratégia sikerének garantálásában. E tekintetben úgy hisszük, hogy léteznek más megközelítések is, amelyeket alkalmazni lehetett volna. Biztos úr, mi az oka annak, hogy a tagállamok középtávú költségvetési célkitűzéseinek értékelése során csak a nyugdíjakra fordított kiadások részesülhetnek különleges bánásmódban? Mi az oka annak, hogy nem részesíthetők ilyen különleges bánásmódban azok a jövőbe történő befektetések is, amelyeket az oktatásra fordított kiadások jelentenek, vagy azok a kiadások, amelyeket a társadalmi kirekesztés leküzdéséhez szükséges eszközölni - ezt a célt ön határozta meg, és beépítettük az Európa 2020 stratégiába is? Mi az oka annak, hogy ezeket a célokat és ezt a fajta megközelítést nem alkalmazzák a kutatásra és fejlesztésre vagy az infrastruktúrára fordított kiadások esetében is?
A harmadik pont a makrogazdasági felügyelet végzésének módjával kapcsolatos. Ezt e csomag lényeges eredményének tartjuk, de ez azt jelenti, hogy azt szimmetrikusan kell alkalmazni. Végtére számunkra itt, az Európai Parlamentben egy alapvető kérdés forog kockán. Ford asszony erről hatalmi harcként beszélt. Ez nem hatalmi harc, ez a demokrácia kérdése. Ha azt akarjuk, hogy létezzen európai gazdasági kormányzás, akkor teret kell engedni a nyilvános vitának és az európai demokráciának, annak érdekében, hogy ez az európai gazdaságpolitika működjön. E tekintetben el kell mondanom, hogy nem tűnik számomra helyes megközelítésnek, hogy önök és a Tanács elutasítják annak lehetővé tételét az Európai Parlament számára, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján részt vegyen a makrogazdasági mutatók megállapításában.
Sari Essayah
David Casa nevében, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság véleményének előadója. - Elnök úr! Casa úr megkért, hogy beszéljek a nevében, mert ebben az időpontban nem tud jelen lenni.
A hat jogszabályból álló csomag előadói a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság módosításai közül sokat figyelembe vettek. Azt az üzenetet közvetítjük, hogy egy társadalom csak akkor rendelkezhet egészséges gazdasággal, ha tagjai képesek teljes mértékben hozzájárulni annak fejlődéséhez. Az egészséges gazdaság a jó foglalkoztatási szint és a szociálpolitikák jó szintjének alapja, és fordítva, a foglalkoztatási és szociális politikák jó szintje az egészséges gazdaság előfeltétele. Azok a tagállamok teljesítenek most a legjobban, amelyek a legelővigyázatosabb költségvetési politikával és növekedési stratégiákkal rendelkeztek. Ez bizonyítja, hogy a költségvetési stabilitás növekedéshez és foglalkoztatáshoz vezet.
Tiszteletben kell tartanunk a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályait. Alapvető, hogy növekedést és munkahelyeket érjünk el, és megakadályozzuk, hogy gyermekeinkre és a jövő nemzedékekre helyezzék az adósságterhet. Meg kell értenünk, hogy minden euró, amelyet az államadósság kamatainak fizetésére költünk, olyan pénz, amelyet nem az oktatásba, a társadalombiztosításba vagy más olyan területekbe való befektetésekre fordítunk, amelyek biztosítják a szükséges környezetet a gazdaság jó fejlődéséhez és az emberek jólétéhez. Ezért alapvető, hogy mielőbb csökkenjen eladósodottságunk a tagállamokban.
Herbert Dorfmann
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Kétségtelenül sok oka van annak a gazdasági helyzetnek, amelybe jelenleg az euróövezetben és az Európai Unió egészében kerültünk, de ezek közül kettő különösen kiemelkedik. Először is, alapvetően messze túl későn vettük észre, hogy Európa milyen irányba tart. Másodszor, amikor erre mégis sor került, különösen a Tanács hosszú időn át elutasította a szükséges intézkedések elindítását - amelyeket a Stabilitási és Növekedési Paktumban valójában már meghatároztak - vagy a szükséges szankciók kiszabását. Ha szabad ilyen nyersen fogalmazni, egyszerűen nem húzta meg a kioldó zsineget.
A makrogazdasági felügyeletről szóló új rendeletnek ezzel a két problémával kell foglalkoznia. Először is az általa meghatározott teljesen új rendszernek lehetővé kell tennie számunkra, hogy korai szakaszban felismerjük a makrogazdasági egyensúlytalanságokat; másodszor pedig, ezután képesnek kell lenniük gyorsan cselekedni. Kialakítottunk egy jó eredménytáblát, jóllehet hosszadalmas viták révén. Nagyon szeretnék köszönetet mondani az előadónak, Ferreira asszonynak, az ezzel kapcsolatos pozitív együttműködéséért.
Gondoskodnunk kell arról, hogy azonnali intézkedésekre kerüljön sor az egyensúlytalanságok elhárítása érdekében. Pontosan ezért szükséges itt olyan mechanizmust kialakítani, amelyet nem lehet politikailag megtorpedózni. Ezért annyira fontos és alapvető a Parlament számára a fordított minősített többségi szavazás alkalmazása.
Ha hatékonyan meg kívánjuk valósítani az eszközt, ez természetesen hatáskörök áthelyezését jelenti a nemzeti fővárosokból Brüsszelbe. Ez a gazdasági és monetáris unióban több mint valószínű, hogy egyébként is szükséges lenne. Csak akkor leszünk képesek visszanyerni a bizalmat, amely egyelőre elveszett, ha Európa polgárai látják, hogy most hatékonyan lépünk fel, hogy tanultunk az általunk elkövetett hibákból.
Biztosíthatom önöket arról, hogy képviselőcsoportom holnap támogatni fogja a Ferreira-jelentést.
Stephen Hughes
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Nem sok olyan képviselőt talál ebben a teremben, aki nem ért egyet azzal, hogy az előttünk álló években ésszerű szintre kell leszorítani az adósságot és a hiányokat. Képviselőcsoportunk természetesen azon az állásponton van, hogy ez szükséges.
A politikai nézeteltérés nem a Parlament költségvetési szempontból erényes és költségvetési szempontból felelőtlen képviselői között van. A választóvonal önök és közöttünk, illetve a Parlament progresszív és konzervatív képviselői között az, hogy hogyan térünk vissza a stabil államháztartásokhoz, milyen gazdasági és társadalmi költség mellett, milyen költség mellett Európa jövőbeni világpiaci versenyképességét illetően. Biztos úr, ön ragaszkodik ahhoz az elképzeléshez, hogy nincs alternatívája az ön kizárólag megszorításokat tartalmazó napirendjének. Szerintünk ez nagyon helytelen. Nézetünk szerint az ön és a Tanács jobboldali többsége által képviselt megközelítés jelenti a legnagyobb fenyegetést az európai elképzelés jövőjére nézve, mert lerombolja a közösséghez való tartozás eszméjét, a szolidaritás és a kohézió eszméjét.
Azoknak a millióknak a nagy többsége, akik a válság alatt elvesztették a munkájukat, a mai napig munkanélküli. Milyen üzenete van a Tanácsnak és a Bizottságnak számukra? Vagy azon milliók számára, akiknek veszélyben van az állása vagy akik szegénységben élnek? Milyen üzenete van ahhoz a több százmillió emberhez, aki elszenvedi az állami ellátás, az egészségügy és az oktatás terén végrehajtott megszorításokat? Milyen üzenetük van számukra? Milyen üzenetet küld a Tanács ezen a héten? Nos, egészen őszintén semmire sem számítok, egyáltalán semmire.
Az e heti Tanács egyetlen reménysugarat sem fog felcsillantani a keményen dolgozó emberek, a munkanélküliek és a fiatalok számára, akiket annyi fájdalom ér. Őket méltánytalanul és súlyosan sújtotta a válság, amelyet nem ők idéztek elő, és most újabb csapás éri őket azért, hogy kijavítsák a kárt, amelyet nem ők okoztak.
Az önök politikai és gazdasági menetrendje teljességgel elfogadhatatlan számunkra, a Parlamentnek ezen az oldalán. A jogalkotási folyamat során végig értelmes és kiegyensúlyozott módosításokat javasoltunk a bizottsági javaslatokhoz, határozottan javasoltuk a nemzeti reform és a stabilitási és növekedési programok összekapcsolását, az elsőt az állami beruházás szükséges előmozdításának megbízható eszközeként felhasználva. Javaslatokat tettünk az állami termelő beruházások értelmes szintjének fenntartása érdekében, és javasoltuk, hogy az új szabályokat tegyük egyértelműen anticiklikussá. Folytathatnám, de a valóság az, hogy a mai gazdasági és szociális menetrendet a jobboldal eltérítette. Még szerény politikai közeledésre sem nyílik tér, nemhogy haladóbbakra.
És kérem, Rehn biztos úr, hogy ne mondja nekem, hogy ezeket a politikákat, amelyeket most megbélyegzek, a szocialista kormányok folytatják. Ön is tudja, hogy egy olyan időszakban, amikor Európa legerősebb gazdaságainak is meg kell hajolniuk egy felelőtlen és egyre veszélyesebb pénzügyi szektor követelései előtt, egyetlen tagállam sem képes ezt a menetrendet egyedül megváltoztatni.
Végül kíváncsi vagyok, kinek lesz haszna ezekből a döntésekből, amelyek ezen a héten megszületnek. Nekem úgy tűnik, hogy a döntésekből egyedül azoknak lesz hasznuk, akik elsősorban az egész problémát okozták, vagyis a pénzügyi szektornak, és szerintem ez szégyen.
Sharon Bowles
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Eddig szinte az egész csomagról sikerült megállapodnunk, és bizonyítottuk, hogy működik az együttdöntés, amivel kapcsolatban köszönet illeti kemény munkájáért a magyar elnökséget, és természetesen különösen Kármán András urat, valamint a Parlament tárgyaló csapatát és a Bizottságot.
Az elnökség és a Bizottság már felhívta a figyelmet a Parlament számos - ha jól emlékszem 50 - kiegészítésére. Ide tartozik a szemeszter és a nemzeti reformprogramok felügyeletének jogi kerete, a nemzeti statisztikai hivatalok függetlensége, a csalás esetén kivetendő bírságok, a Bizottság felügyeleti kiküldetései, az összes érdekelt fél közötti gazdasági párbeszéd és lényegében a nagyobb átláthatóság minden területen.
Nem titkolhatjuk el azonban, hogy jelentős nézetkülönbségek voltak a csomag megtárgyalása során. A magam részéről ezt nem tartom politikai feltűnési viszketegségnek, hanem inkább a felelősségvállalás keresésének, az emberek általi felelősségvállalás lehetővé tétele céljából. Ami elválaszt bennünket a Parlamentben, az különbözik a Tanáccsal való problémáinktól, de bármilyen nehéz is, eleget kell tennünk demokratikus kötelességünknek. E Parlament szerepe, hogy biztosítsa a felelősségvállalást.
Egyesek a kormányköziséget részesítik előnyben. Tekintettel arra, hogy a megállapodás szerinti szöveg elismerten jobb a Tanács általános megközelítésénél, ennek nincs értelme. A felelősségvállalásra való törekvésben sincs értelme - amely annyira szembeszökően hiányzott a válságra adott válasz nagy részéből, és annyira a kormányközi döntések következménye volt. Ez a Parlament nem rettent vissza attól, hogy elvezessen attól a felismeréstől, hogy a Stabilitási Alapnak nagyobbnak kell lennie, annak felismeréséig, hogy a büntető kamatlábak nem biztosítják a fenntarthatóságot és a piacokra való visszatérés esélyét, a Tanács pedig követte a Parlament iránymutatását.
Ha együtt dolgozunk, erősebbek vagyunk, és hiszek abban, hogy az utolsó nézetkülönbségek megoldhatók.
Ivo Strejček
Elnök úr! Az euróövezeten belüli fegyelem javítását célzó hat javaslatból álló csomag azon a meggyőződésen alapul, hogy a tagállamok akkurátusabban meg fognak felelni a nemzetek feletti felügyelet újonnan létrehozott és szigorúbb felépítményének. Problémásnak tartom ezt a fajta gondolkodást, különösen mivel egyes tagállamok eddig a kevésbé szigorú szabályokat is képtelenek voltak követni, és nem tudták hatékonyan elérni azok végrehajtását. Négy pontot szeretnék említeni, amelyet ellentmondásosnak tartok.
Az első a fordított minősített többségi szavazás, amelyet a Parlamentben már sokszor említettek. A fordított minősített többségi szavazást olyan eszköznek tekintjük, amelyet rendkívüli esetben kell használni, amelynek alkalmazását mindig megfelelően és alaposan meg kell indokolni, és megfelelő ellenőrzéseket kell végrehajtani azt biztosítandó, hogy az eszköz alkalmazása összhangban legyen az elsődleges joggal.
Nem értünk egyet az azon felügyeleti eljárások hatálya alá tartozó területek számának növelésével, amelyek tekintetében a fordított minősített többségi szavazást javasolják. A javasolt megközelítés a Tanács és a nemzeti hatóságok kárára növelni fogja a Bizottság és az Európai Parlament politikai erejét, ami nem egyezik meg célunkkal.
Ami az ellenőrző látogatásokat illeti, komoly fenntartásaim vannak az ilyen látogatásokra vonatkozó javaslattal kapcsolatban, mivel ezeken főként az Európai Bizottság tisztviselői vesznek részt, akiket jelentős hatáskörökkel ruháznak fel anélkül, hogy e látogatások résztvevői politikai megbízatással rendelkeznének. Ez egy alapvető fenntartás. Olyan emberek, akiket a szavazók nem ellenőriznek nyilvánosan, nem gyakorolhatnak felügyeletet a nemzeti politikai szervek vagy a legmagasabb szintű nemzeti intézmények vezetői felett, bármilyen jók is a szándékaik.
Az eredménytábla, amely a makrogazdasági mutatók listáját kísérli meg elkészíteni nemzetek feletti szinten, majd e lista alapján próbálja felmérni a nemzeti hatóságok és a gazdaságok arra vonatkozó képességét, hogy kezeljék a gazdasági egyensúlytalanságokat, vitás elképzelés. A jelenlegi görögországi helyzet jó példa arra, hogy a helyzet rendezését célzó, kívülről diktált megoldások az ország lakosaiból ellenkezést váltanak ki, és a fokozódó társadalmi feszültség okai közé tartoznak.
Philippe Lamberts
Elnök úr! A Zöldek gazdasági kormányzást akarnak. Nemcsak azért, hogy az emberek kedvében járjunk, nemcsak azért, hogy egy szép fotó készülhessen, hanem egyszerűen azért, hogy az euróra építve egy olyan eszközzel lássuk el az európai embereket, amely lehetővé teszi számukra, hogy megfeleljenek a 21. század kihívásainak, vagyis hogy tisztességes életszínvonalat biztosítsunk mindenkinek, nemcsak a szerencsés keveseknek, és ezt a bolygó fizikai korlátain belül tegyük - és persze ez ebben az újdonság.
E tekintetben támogatjuk ezeket a költségvetési keretekre és a "gazdasági kormányzási” csomag makrogazdasági elemére vonatkozó jelentéseket. Elégedettek vagyunk az összes kiválasztott mutatóval, még ha szerettük is volna, ha egyikük a jövedelmi egyenlőtlenségek lett volna, mivel ez mind a rosszul működő gazdaságnak, mind a rosszul működő társadalomnak a nagyon világos jele, és ennek ezért figyelmeztető jelként kellene működnie.
A makrogazdasági elemre vonatkozó beleegyezésünk feltétele azonban a szimmetrikus megközelítés fenntartása, és ez egy olyan pont, amelyet a Tanácshoz intézek. Más szavakkal, úgy hisszük, hogy valamennyi tagállamnak ugyanabban a hajóban kell eveznie, például akár folyó hiánnyal, akár többlettel rendelkezik. Nincs ok arra, hogy kivételezzünk, minthogy az egyik ország többlete egyben egy másik ország hiánya.
Ami a Stabilitási és Növekedési Paktumot illeti, nem fogadhatunk el egy olyan eszközt, amely egyedül megszorításhoz, megszorításhoz és további megszorításokhoz vezetett és fog vezetni, vagyis amelynek következtében társadalmunk leginkább rászoruló tagjai fognak egyedül fizetni a gazdasági válságért.
Egyensúlyt akartunk, nem a költségvetési fegyelem csökkentésével, hanem annak a fegyelmezett beruházással való kombinálásával. Javaslatunk úgy szólt, hogy tegyük az Európa által az Európa 2020 stratégiával maga elé állított célokat ne csak kötelező erejűvé, hanem egyformán kötelező erejűvé, és éppúgy kötelezővé, mint a költségvetésre vagy a hiányokra vonatkozó szabályokat. Csalódott vagyok amiatt, hogy nem sikerült a Parlamentben többséget szerezni ahhoz, hogy végre támogassuk és komolyabban vegyük ezt a stratégiát.
Mindazonáltal vállalhattuk volna, hogy e stabilitási és növekedési csomag mellett szavazunk, ha ahhoz egy ambiciózus költségvetési csomag társult volna, amely egyesítette volna a pénzügyi tranzakciós adót, az energiaadót, a transznacionális vállalatokra kivetendő méltányos adót, és természetesen az adócsalás leküzdését célzó intézkedéseket, amelyekkel segíthettünk volna az Unió tagállamainak az általuk elérni remélt célok finanszírozásában. Ennek azonban a leghalványabb jele sem volt. Egyáltalán semmi sincs folyamatban, a Barroso úr szájából ma ismét elhangzott nyilatkozatok ellenére.
A jobboldalnak a következőket mondom: önök úgy döntöttek, hogy szűk többséget alkotnak az euroszkeptikusokkal, amit szabadon megtehettek, azért, hogy egy olyan gazdasági kormányzást hozzanak létre, amely - már most megmondom önöknek - nem igazságos és nem lesz hatékony.
Meg fogjuk látni, hogy mi történik majd, vagy itt a Parlamentben, amikor megbukik az euroszkeptikusokkal kötött paktumuk, vagy a 2010-es franciaországi választásokon és a 2013-as németországi választásokon, ahol a szavazók szerintem velünk fognak egyetérteni.
Jürgen Klute
Elnök úr, hölgyeim és uraim! 2009-es európai választási programunkban mi is gazdasági kormányzást szorgalmazunk. Nekünk a baloldalon azonban más elképzeléseink vannak a gazdasági kormányzásról, mint amelyek a jelenleg terítéken lévő gazdasági kormányzási csomagban szerepelnek.
Számunkra a gazdasági kormányzás világos szabályok megállapítását jelenti a gazdaság számára, valamint határok megszabását. Például úgy érezzük, hogy ebbe beletartozik a bérdömping és az adódömping betiltása, vagy minimális szabványok meghatározása a munkaerő-piaci verseny torzulásának megállítása érdekében. A gazdasági kormányzás számunkra természetesen a pénzpiacok hatékony szabályozását is jelenti.
A gazdasági kormányzási csomagban ebből semmi nem található meg. A csomag jelenlegi változata inkább azt a benyomást kelti az emberben, hogy az főként a hitelminősítő intézetek által a dél-európai euróállamokra gyakorolt nyomás eredményeképpen jött létre. Mint Görögország, Portugália és Spanyolország példájából már látható, egy radikális megszorító politikát határoz meg, amely olyan következményekkel jár az európai projekt egészének jövőjére nézve, amelyeket nehéz előre jelezni. Ez a radikális megszorító politika jelenleg visszaűzi Görögország, Portugália és Spanyolország, de az észak-európai országok polgárait is ahhoz az áldatlan nacionalizmushoz, amelyet Európában már rég meghaladottnak hittünk.
A Bizottság eredeti javaslatainak indokolt javításait, amelyeket a Gazdasági és Monetáris Bizottságban kidolgoztak, és amelyeket ott megszavaztak - különösen Ferreira asszony jelentésében -, a Tanács által gyakorolt nyomás hatására nagyrészt újra törölték és letompították. Nézetünk szerint a felhatalmazásokon alapuló jogi aktusok törlése a Ferreira-jelentésből teljességgel elfogadhatatlan. Ennek eredményeképpen az Európai Parlamentnek nincs többé befolyása arra, hogy hogyan kezelik a makrogazdasági egyensúlytalanságokat. Ezt a Bizottság számára tartják fenn. Ennek nem sok köze van a demokráciához, még kevésbé a szociális Európához, amely felkészült arra, hogy szembenézzen a jövővel.
Nézetünk szerint a gazdasági kormányzási csomag - legalábbis jelenlegi formájában - helytelen válasz a válságra, amellyel szembenézünk. Ezért jelenlegi formájában nem fogjuk támogatni a csomagot.
Claudio Morganti
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Amikor az eurót bevezették, talán nem volt világos, hogy mivel járhat a monetáris politika elvesztése a tagállamok számára. Ma látjuk ennek drámai következményeit Görögországban.
Az euróövezet nem volt optimális valutaövezet, és nem is vált azzá. A pénzügyi válság sújtotta országok nehezebbnek találják a helyreállást, és más tagállamokat is magukkal ránthatnak a szakadékba. Maastrichttól kezdődően léteztek kritériumok, amelyek célja a veszélyes helyzetek megelőzése, és láttuk, hogy milyen szánalmasan kudarcot vallottak. 1999-ben Görögország nem felelt meg a kritériumoknak, és mindössze két évvel később máris az euróövezetbe tartozott. Portugália volt továbbá az első ország, amelyet 2002-ben hiányával kapcsolatban figyelmeztettek.
Tehát már a múltban is voltak jelek, de most az összes európai polgár úgy járhat, hogy fizetheti a következményeket. Ezért várjuk, hogy kiderüljön, hogy ezek az új mechanizmusok bármennyivel is hasznosabbnak bizonyulnak-e. Valószínűleg ezek jelentik az utolsó esélyt, mielőtt be kellene jelenteni az európai gazdaságpolitika egyértelmű kudarcát.
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök úr! Az Európai Unió körüli dráma lassan tragédiába fordul. Holnap valószínűleg minden szavazat számítani fog. Olyasvalakiként, akit 500 000 szavazó közvetlenül választott meg Ausztriában, hogyan mondhatnék igent erre a csomagra?
A gazdasági kormányzás koncepcióját időközben még meglehetősen euroszkeptikus embereknek is meg tudjuk magyarázni, de hogyan, ha nincs demokratikus legitimitása, és nincsenek ellenőrzések és egyensúly. Hogyan is működhetne, ha egyrészt valójában egy protektorátust rendeznek be - lásd Görögországot -, másrészt pedig a tehetősebb nemzetek adófizetőinek kötvényeit az Európai Központi Bankon és a "rossz bankokon” keresztül kifosztják? Hogyan tudják megmagyarázni azoknak, akik hajthatatlanul amellett voltak, hogy ne adják fel a schillinget és a márkát, hogy most azért van hirtelen egyszerűen szükségünk az eurókötvényekre, mert a bankokat nem lehet ellenőrzés alatt tartani - mellesleg, Hughes úr, nagyon jó, hogy a szociáldemokraták ezt most felismerték. Ezt csak úgy tudom elképzelni, hogy végre beadjuk a derekunkat, és azt mondjuk, hogy akkor ezt, azt vagy amazt kellett volna tennünk; ha elismerjük tévedéseinket, és miközben Európa lángol körülöttünk, végre egy olyan jövőképet terjesztünk elő, amelyben túlélhetjük a globalizációt.
Ezt viszont nem látom a jelenlegi csomagban, és ezért annyira nehéz minden felelősségteljesen gondolkodó embernek - egyes pontoktól eltekintve - erre szavazni.
Krišjānis Kariņš
(LV) Elnök úr! Az otthonokat jellemzően felsőfokú végzettségű emberek tervezik, de jellemzően olyan emberek építik fel, akik középfokú végzettséggel is alig rendelkeznek. Sőt mi több, ha az otthon építése során megtörténik, hogy egy építőmunkás, aki vagy felelőtlen, vagy becstelen, nem teszi bele a szükséges mennyiségű cementet az alapokba, amelyet a terv előír, akkor az épület megrogy. Az euróövezet esetében az alapokat, a stabilitási alapokat a Stabilitási és Növekedési Paktum rögzítette. Sajnos bekövetkezett, hogy különböző tagállamok - talán lusta vagy gondatlan építőmunkások módjára - nem tartották magukat a stabilitási paktumhoz, és túlzottan nagy államadósságokat és költségvetési hiányokat hoztak létre. Amikor bekövetkezett a gazdasági világválság, az euróövezet, ez a ház elkezdett düledezni. Ha az euróövezet egy ház lenne, akkor logikusan újra munkához kellene látnunk, és új alapokat kellene lefektetnünk. Ebben az esetben rendelkezünk egy elkészült gazdasági kormányzási csomaggal, amelyet megerősített alap gyanánt jóvá kellene hagynunk, hogy a jövőben, amikor újabb vihar érkezik, az euróövezet ne inghasson meg. Ezen túlmenően, ha azt akarjuk, hogy elképzelésünk legyen arról, hogyan is néz ki ez a megingás, csak a görögországi eseményekre kell pillantanunk. Hölgyeim és uraim! El kell kerülnünk azt a helyzetet, amelyben házunk a jövőben ismét meginghat, a megoldás pedig a gazdasági kormányzási csomag jóváhagyása. Köszönöm figyelmüket.
Udo Bullmann
(DE) Elnök úr! Észrevételeimet azzal szeretném kezdeni, hogy egy kérdést intézek Rehn biztos úrhoz és a Tanácsot képviselő Kármán úrhoz. Mindketten arról beszéltek, hogy egy kérdés még nyitott a parlamenti többség és a Tanács között. Ezen a héten vettem észre, hogy a Tanács ellent mondott egy résznek Ferreira asszony, a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja előadójának jelentésében, a szimmetrikus megközelítéssel kapcsolatban. Tudják azt mondani nekem, hogy megoldották ezt a problémát, mert a Tanács az előadó mellett szavazott? Valójában akkor még mindig lenne egy probléma az itteni többség és a Tanács között - vagy ezt elfelejtették megemlíteni? Ha igen, akkor ezt is szeretném tudni, mert különben azt gondolnám, hogy ezt nem tartják fontosnak. Szeretném, ha erre nézve e vita végén mindkettőjüktől magyarázatot kapnék.
E Parlament két konzervatív képviselőcsoportját, vagy akár a liberálisokat is hallgatva az a benyomásom támad, hogy ha elfogadjuk az általuk beterjesztett javaslatot, akkor a világ rendben lesz. Sajnos nem ez a helyzet. A világ a továbbiakban nem jobb, hanem rosszabb lenne - mert önök a közösebb európai gazdaságpolitika megteremtésének lehetőségéből egy megszorító csomagot hoztak ki. Ez rossz, mert olyan politikát jelent, amely a múlt századra nyúlik vissza, mert egy idejétmúlt megközelítést jelent, amely a politikai technikák közül pusztán a szankciós rendszerekre épít, az általunk képviselt ösztönzőkre, az intelligens adóztatásra, illetve a kiegyensúlyozott megközelítésekre nem. A Parlament különböző részeiből elegendő pragmatikus javaslatot nyújtottak be ahhoz, hogy kiegyensúlyozott csomagot lehessen beterjeszteni.
Ha Wortmann-Kool asszony azt akarja állítani, hogy ezt a Zöldek és a szociáldemokraták blokkolnák, ez természetesen egyszerűen sületlenség. Pontosan az ellenkezője az igaz. Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoport képviselőinek - akik vagy a Bizottság, vagy a Tanács után rohannak - azt mondanám, hogy nem azért vagyunk itt, hogy mindenre rábólintsunk, hanem azért, hogy önállóan gondolkozzunk. Ezt várják tőlünk a szavazók. Ezért fel kell hívnom a figyelmüket arra, hogy egyelőre nem tudják megmondani, hogy egy tagállam tankokat, harci repülőgépeket szerez be, vagy a jövőbeni oktatási rendszerébe fektet be. Önök nincsenek abban a helyzetben, hogy minőségileg értékeljék az adott tagállam költségvetési politikáját. Mi valóban szeretnénk önöket eszközökkel felszerelni, hogy ezt megtehessék. Egy intelligensebb csomagot akartunk, amely nagyobb lehetőséget ad a Bizottságnak arra, hogy befolyást gyakoroljon. Nem értem, hogy Rehn biztos úr miért nem ért egyet ezzel - a befolyásgyakorlás nagyobb lehetőségével és egy korszerű gazdaságpolitikával, amely polgáraink érdekében az Európa 2020 stratégia célkitűzéseire hagyatkozik. Önök ezt kisiklatták, és ez nagy kár. Következésképpen ez a csomag semmi esetre sem kiegyensúlyozott.
Folytatni fogjuk a harcot egy jobb gazdasági csomagért. Ezzel tartozunk választóinknak. Valójában a válasznak úgy kell hangzania, hogy "több Európa”, nem pedig "kevesebb Európa”. Ennek azonban a megfelelő Európának kell lennie - nem pedig a helytelen csomagnak.
Olle Schmidt
(SV) Elnök úr, biztos úr! Európa nehéz helyzetben van, de az EU rendszerint éppen válság idején képes merész döntéseket hozni. Rendkívül fontos, hogy holnap döntést hozhatunk a gazdasági kormányzás szigorúbb és világosabb szabályairól, nemcsak az euróövezetbe tartozó országok számára. Ez mindenkit érinteni fog. Európa vezetői haboztak, és bizonytalanságot keltettek. Az idegesség terjedt. Üzenetük napról napra változott. A holnapi döntés képes lesz bizonyítani, hogy a Parlament nehéz időkben képes nehéz döntéseket hozni. Görögország csalt, hogy csatlakozhasson az euróövezethez. Ez így igaz. Pontosan ez az oka annak, hogy a német és a francia vezetők most egyértelmű vezető szerepet játszanak, és felelősséget vállalnak Európa jövőjéért, ahelyett hogy továbbra is nem világos, elnémított hangon beszélnének.
A Stabilitási és Növekedési Paktumot meg kell reformálni, és a szabályokat szigorítani kell. Pacta sunt servanda - a megállapodásokat be kell tartani - nem fordulhat elő újra Görögország esete! Mi Svédországban tudjuk, hogy a stabilitáshoz és a növekedéshez az egészséges államháztartáson keresztül vezet az út. Bullman úr megkérdezheti képviselőcsoportjának svéd tagjait. Remélem, hogy a svéd szociáldemokraták támogatni tudják majd ezt a javaslatot, különösen mivel sikerült olyan szabályokat keresztülvinnünk, amelyek védik a svéd kollektív szerződéseket. Ezzel az utolsó akadály is elhárul annak az útjából, hogy a svéd szociáldemokraták közreműködjenek abban, hogy Svédország az Euró Plusz Paktum tagjává váljon. Ha azt akarjuk, hogy Svédország az EU belső körébe tartozzon, nem kulloghatunk egyszerűen az EU magyarországi, cseh és egyesült királyságbeli kritikusai mögött. Nem jó ilyen társaságba tartozni.
Kay Swinburne
Elnök úr! Nehéz helyzetben vagyok ebben a vitában, mert meggyőződésem, hogy az erős valutához és az erős gazdasághoz erős költségvetési szabályok kellenek. Azt hiszem, ez volt az alapvető oka annak, hogy országom nem csatlakozott az euróhoz. A monetáris unió mindig is nehéz a gazdasági unió felé tett jelentős lépések nélkül, és ez utóbbi követelmény az oka annak, hogy az Egyesült Királyság szerintem soha nem fog csatlakozni az euróhoz.
Az itteni parlamenti képviselőcsoportom számára a gazdaságpolitikára vonatkozó döntésekkel kapcsolatos nemzeti szuverenitás alapvető elv. Ha mind a hat jelentés és a bennük foglalt szabályok csak az euróövezetre vonatkoznának, aktívabban támogathatnánk az eurócsoport tagjait abban a döntésükben, hogy megerősítik a monetáris uniójukat alátámasztó elveket. Ha az eurót használó összes tagállam meg kívánja erősíteni és el kívánja mélyíteni gazdaságpolitikáik összehangolását, ez az ő saját döntésük.
Az Egyesült Királyság és a többi euróövezeten kívüli ország jó szomszéd szeretne lenni. Az arra irányuló kísérletek azonban, hogy a gazdaságpolitika harmonizálására irányuló célokat és folyamatokat ránk nézve az euróövezeten kívül is kötelezővé tegyék, elfogadhatatlanok. Nem szeretném, ha elhúzódnának az euróövezet nehézségei, de az ECR nem támogathat olyan uniós jogszabályt, amely további hatásköröket vesz el a jelenleg az euróövezeten kívüli nemzeti kormányoktól.
Remélhetőleg az összes tagállam levonta a válság tanulságait, nevezetesen azt, hogy a kiegyensúlyozott költségvetést és az erős költségvetési fegyelmet a pénzpiacokon alacsonyabb finanszírozási költségekkel jutalmazzák, és hogy a piac bizalmának fenntartásához elengedhetetlen a statisztikai jelentések őszintesége. Alapvetően mindannyiunk érdeke az erős euróövezet és az euró mint világvaluta. Új szabályoknak kell biztosítaniuk, hogy ez erősebbé és fenntarthatóbbá váljon.
Sven Giegold
(DE) Elnök úr! Mi a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja erős európai gazdasági kormányzást akarunk. Ez azt jelenti, hogy egyrészt erős szabályokra van szükségünk az egyensúlytalanságok kezeléséhez - amelyeket Ferreira asszony jelentése határoz meg -, és természetesen ezek kapcsán szankciók is kellenek. Ezért e két jelentés mellett fogunk szavazni, mint ahogyan Ford asszony jelentését is támogatni fogjuk, amely gazdasági együttműködésünk statisztikai alapját határozza meg.
A Stabilitási és Növekedési Paktumról szóló három jelentésre ugyanez vonatkozik: egy közös euró, és ezenkívül Európában határokat kell szabnunk a hiányok és az adósság tekintetében. Ezeket a határokat e válság során túllépték. Fontos azonban figyelembe venni, hogy ezeket a hiányokat és adósságokat hogyan csökkentik. Jelenleg újra és újra azt tapasztaljuk Görögországban, Portugáliában és Írországban, hogy az Európai Bizottság nyomására a nemzeti kormányokkal folytatott tárgyalások során olyan eredmények és csomagok születnek, amelyekben a leggyengébbek szenvednek, és amelyekben a tehetőseket - akik az előző 20 évben is nagyon jól kerestek - békén hagyják. Ez megingatta az emberek e folyamatba vetett bizalmát. Ezért akarjuk mi a Zöldek Képviselőcsoportjában, hogy az Európa 2020 stratégia célkitűzései a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a jelentésekben teljes mértékben kötelező erejűvé váljanak, akárcsak a hiányra és az adósságra vonatkozó célkitűzések.
Azzal, hogy ezt nem fogadják el, önök, a liberális és konzervatív képviselőcsoportokba tartozó képviselők, az európai társadalmi kohézió egyik elvének feladása mellett döntöttek. Ezt nem támogathatjuk. Ezt nagyon sajnálatosnak tartjuk, mert szerettünk volna itt a Parlamentben széles körű Európa-párti többséget látni.
Ha a jelentések holnap nem szereznek többséget, akkor mindig készek vagyunk konstruktívan együttműködni a gazdasági kormányzásra vonatkozó olyan közös megoldás elérése érdekében, amely a szociális és gazdasági felelősségeket egyformán komolyan veszi.
Nikolaos Chountis
(EL) Elnök úr! Számunkra, az Egységes Európai Baloldal/ az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja számára ez a gazdasági kormányzási csomag nemcsak hogy rossz válasz a válságra, hanem amennyire tudjuk, Európa végét is jelenti. Célja nem a gazdasági összehangolás és a költségvetési fegyelem, mint állítja, hanem egy tartós megszorítási csomag rákényszerítése egész Európában valamennyi munkavállalóra. Az európai szemeszter és a nemzeti stabilitási és reformprogramok célja nem a konvergencia, hanem a kollektív szerződések eltörlése, az elbocsátások liberalizálása, az ipar privatizálása és az állami nyugdíjrendszer felszámolása.
Ezek a politikák nem szolgálják Európa népeinek érdekeit, sem a tényleges növekedéshez fűzött reményüket. Ellenkezőleg, a bankok érdekeit szolgálják, amelyek tudatosan a nagyléptékű nemzetközi spekuláció által célba vett toxikus kötvényeket jegyeztek könyveikben, valamint a nagyvállalatok érdekeit, amelyek a közös piacban megtalálták a spekuláció és az adócsalás paradicsomát. Példaként megemlíteném a Hochtief német vállalatot, amely az athéni repülőteret irányítja; 2001 óta egyetlen eurót sem fizetett, és 500 millió EUR a héatartozása.
Sok vita folyik Görögországról. A gazdasági kormányzási csomag lényegét immár egy éve alkalmazzák országomban, katasztrofális következményekkel: a recesszió egyre mélyebb, az infláció az egekbe szökött, a beruházások teljesen elapadtak, a munkaügyi jogokat és a kollektív szerződéseket alapvetően hatályon kívül helyezték, a munkaerő költségének legnagyobb csökkenése következett be Európában, a munkanélküliség elérte a 20%-ot, és növekedett az adósság, ami lendületet ad a recesszió, az adósság és a még több hitelfelvétel veszélyes ördögi körének. Ezért vonultak a haragos görög munkavállalók az utcákra és terekre, hogy küzdjenek a megszorító politikák megbuktatásáért, hogy megvédjék jövedelmüket és megvédjék munkaügyi és szociális jogaikat, a tényleges növekedést, valamint Görögország és Európa jobb jövőjét.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Elnök úr! Egy gazdasági kormányzási térség létrehozására törekszünk, amelyre a föderalizmus elvei érvényesek, jóllehet hozzáigazítva az európai integráció folyamatához.
Nem hunyhatunk többé szemet a helyzet felett. Nem egyeztethető össze, hogy közös valutával rendelkezünk, de hiányoznak az ezzel párhuzamosan szükséges költségvetési és pénzügyi eszközök.
Konkrétan a következőkre van szükségünk: közös európai kötvények kibocsátására, a különböző tagállamok által kibocsátott kötvények közötti verseny teljes elutasítására, egy valóban európai kincstár létrehozására és a költségvetési politikák harmonizálására az egyenlőség biztosítása, az adócsalás leküzdése és a hatékony közszolgáltatásokon alapuló progresszív európai szociálpolitika meghatározásának segítése érdekében.
Egyesek azt mondhatják, hogy ezek az elképzelések elemiek. Mindazonáltal ezeket időről időre újra el kell ismételni, mert senki nem figyel oda rájuk. Éppen ez az oka, vagyis az odafigyelés hiánya, hogy sötét időket élünk, mint a költő, Bertolt Brecht megjósolta.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Elnök úr! Amikor 20 évvel ezelőtt először beléptem e Parlamentbe, erre a vitára nem kerülhetett volna sor, mert akkoriban ez a Parlament egy konzultatív parlament volt, és közülünk sokan küzdöttek az elmúlt 20 évben azért, hogy azzá tegyék, ami ma, vagyis társjogalkotó parlamentté.
Aki azonban társjogalkotó, annak felelősséget kell viselnie. A felelősség gyakorlása az, amire most szükség van. E Parlament egy része elfogadta a régi 1968. májusi szlogent, amely szerint reális a lehetetlent követelni. Ha valaki a lehetetlent kéri, akkor végül nyilvánvalóan lehetetlenné válik bármiről is megállapodni.
Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoport nem tárgyalt külön egyik képviselőcsoporttal sem. Az összes képviselőcsoporttal tárgyaltunk. Megállapodást azonban csak azokkal sikerült elérnünk, akik erre készek voltak.
Elnök úr! Ha tárgyilagosan megvizsgáljuk, meggyőződésem, hogy tagadhatatlanul nagy előrelépést történt a Bizottság javaslatát, a Tanács álláspontját és a most terítéken lévő szöveget illetően,amelyet holnap bocsátanak szavazásra. Ez az igazi ellentmondás vagy dilemma, amelynek holnap meg kell oldódnia.
Eredményes pályafutása végén Miguel de Cervantes azt mondta, hogy vannak olyan pillanatok az életben, amikor az embernek el kell döntenie, hogy országút vagy fogadó akar-e lenni. Cervantes azt értette ez alatt, hogy aki fogadó, az egy helyben áll, panaszkodik, hogy figyelmen kívül hagyják, de nem mozdul. Aki országút, az előre tart, akadályokat küzd le, tudva, hogy nem sikerült mindent elérni, hogy az országút valószínűleg nem az az út, amelyen járni szeretnénk, de mégis folytatja a gyaloglást.
Azt hiszem, ennek a Parlamentnek is ezt kellene tennie holnap: folytatni a gyaloglást, megoldani a Tanáccsal még mindig fennálló nézeteltéréseket, de arra az időszakra tekinteni, amikor a válság az összes európait sújtja. Nem felelős ennél az elágazásnál azt mondani, hogy "ez nem tetszik, viszontlátásra, további jó napot”. A felelősség a gyaloglást jelenti.
Ezért, elnök úr, úgy gondolom, hogy a holnapi szavazáson egy újabb megbeszélést hívunk össze a Tanáccsal, amelyet júliusban kell megtartani. Mint egy másik költő szokta mondani - Sosa Wagner úr egy német költőt idézett, én egy franciát fogok, Paul Valéryt - a versek soha nem készülnek el, egyszerűen letesznek róluk.
Júliusig leteszünk a végleges eredményről, és remélem, hogy a magyar elnökség, amely annyira sikeresnek bizonyult, képes lesz olyan megállapodást elérni, amely mindenkit kielégít.
Köszönöm, elnök úr, és hadd hívjam fel a figyelmet arra, hogy 20 éve első alkalommal fordult elő, hogy az óra az én javamra tévedett, és több időt hagyott nekem.
Edward Scicluna
(MT) A gazdasági kormányzásról szóló hat jelentés egy komplex csomag az Európai Unió, különösen az euróövezet számára. Azoknak, akik összeállították a csomagot, nehezükre esik elmagyarázni, de még nehezebb a kívülállóknak, hogy megértsék. Érthető, hogy az emberek meghökkennek, mind a válság miatt, amely előttük bontakozik ki, mind pedig a mi nem világos és félénk reakciónk miatt. Ezért a mi felelősségünk, hogy elmagyarázzuk szavazási döntéseinket választóinknak; hogy elmondjuk, hogy e jelentések közül melyek azok, amelyek mellett és amelyek ellen vagyunk. A Bizottság által elénk terjesztett csomag célja röviden az volt, hogy lefedje azt a három szakaszt, amelynek keretében válaszolni kell a válságra. Ez a csomag elsődlegesen a válság megelőzésére, mérséklésére és megoldására összpontosít. A Wortmann-Kool-, a Feio- és a Goulard-jelentés hosszasan taglalja a szankciók alkalmazását, mint fő eszközöket annak megelőzésében, hogy egy ország veszélyes mértékű hiányt vagy adósságot érjen el, valamint azokat a forgatókönyveket, amelyek akkor lépnek életbe, ha ezek az országok figyelmen kívül hagyják a súlyos költségvetési helyzetükre vonatkozóan számukra kiadott különféle figyelmeztetéseket. A jelentések eredetileg civódtak a kiszabandó bírságok súlyosságán, noha később szerényebb javaslatokat fogadtak el. A válság enyhítésének legnehezebb és kreatívabb módszerét, azaz a makrogazdasági egyensúlytalanságok elérendő célokat meghatározó eredménytáblák révén történő elkerülését a Ferreira-jelentésre hagyták. A technikai korlátozások és egyéb kényszerek ellenére ennek a jelentésnek sikerült legalább a kívánt célkitűzések egy minimális részét elérnie. Aki e csomagon belül remél megoldást találni a jelenlegi válságra, az hiába teszi ezt. Ebből a csomagból hiányoznak az európai és külföldi közgazdászok jól átgondolt, értelmes ötletei arra vonatkozóan, hogy az érintett országok hogyan küzdhetik le ezt a válságot. Egy jelentést, amely erőfeszítést tett annak érdekében, hogy konszenzust alakítson ki az euró-értékpapírokkal kapcsolatban, a Tanács az utolsó pillanatban kivett a csomagból, és azt a Bizottság most egyszerűen jegelte, annak az ígéretnek a kíséretében, hogy a témában további tanulmányokat fog folytatni. Semmilyen konkrétum nincs a kezünkben; végül egy ígéretre tett ígéretet kaptunk. Szem előtt kell tartanunk, hogy ennek a feladatnak az egész lényege az volt, hogy segítsünk Európának újra talpra állni, hogy kihúzzuk a pácból, és biztosítsuk, hogy továbbléphessen és globálisan versenyképessé váljon. Emiatt nem ellenezhetjük azt az elképzelést, hogy az euróövezeten belüli országoknak csökkenteniük kell a túlzott költségvetési terheiket. Egyetértünk azzal, hogy senki nem versenyezhet, miközben ilyen súlyos terhet cipel. Nem elfogadható azonban a gyorsított diéta megszabása, amely csak arra lenne jó, hogy tovább betegítsen és gyengítsen bennünket. Európának meg kell izmosodnia gazdaságilag; kreatív programokra van szüksége, hogy erősödjön a gazdasági növekedés, és munkahelyek jöjjenek létre. Nagyon kiábrándító, hogy több hónap után a szóba jöhető intelligens javaslatok közül egy sem került bele ebbe a csomagba.
Wolf Klinz
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Hosszú időn át azt hittük, hogy a belső piac és a közös valuta bevezetése automatikusan gazdasági konvergenciához és a tagállamok konvergenciájához vezet, és hogy a maastrichti kritériumok elegendőek a fegyelem biztosításához. Időközben utolért bennünket a valóság. Az irányítási eszközök nem bizonyultak megfelelőnek, és a múltban ezeket súlyosan megsértették.
A közös valuta és a közös monetáris politika hosszú távon nem kivitelezhető, csak akkor, ha a szabályok a fiskális, költségvetési, gazdaság- és szociálpolitika területén szorosan összefonódnak. Az EU most egy új megközelítéssel próbálkozik. Hogy képletesen fejezzem ki magam, ez az utolsó lövés. Ha ez az utolsó lövés célt téveszt, súlyos károk keletkezhetnek. Az EU regressziós szakaszba léphet, az újraállamosítás és a protekcionizmus visszatérését, valamint az euróövezetben a feloszlás első jeleit tapasztalhatjuk.
Az új csomag ezt próbálja megelőzni, és egy új alapot kísérel meg lefektetni. Támogatom ezt a csomagot, még akkor is, ha az éppen most körvonalazott problémák fényében meglehetősen bátortalannak is tartom. Fennáll annak a kockázata, hogy az európai szemeszter egy központi, bürokratikus intézkedésnek bizonyul. Az európaktumról kiderülhet, hogy hiányzik belőle a szükséges erő. A Bizottságtól származó kötelező erejű ajánlásokra van szükségünk. Automatikus kezdeményezésekre és szankciókra van szükségünk, amelyeket a Tanács csak a fordított minősített többségi szavazással állíthat le. Ez kétségtelenül szükséges, ha végre véget akarunk vetni a Tanács tagjai által a háttérben folytatott szégyenletes, homályos civakodásoknak. Sürgősen szükségünk van egy világos vitarendezési mechanizmusra a pénzügyi szektor számára, hogy ismét működőképes legyen.
Derk Jan Eppink
(NL) Elnök úr! Világossá vált, hogy a monetáris unió szükségessé teszi a költségvetési uniót is, valamint a szabályoknak való megfelelést. Ez a tanulság, amelyet le kell vonni az euróválságból. A csomagot, amelyben múlt szerdán megállapodtunk, nagyon kiegyensúlyozottnak tartom, és ezért az a megtiszteltetés ért, hogy közölhetem önnel, biztos úr, hogy az Európai Konzervatívok és Reformerek belga küldöttsége támogatni fogja ezt a csomagot.
Mindazonáltal mégis tennem kell néhány bíráló megjegyzést. Összességében úgy gondolom, hogy az eurókötvényektől nem várható csoda. Gideon Rachman tegnap azt írta a Financial Timesban, hogy az alkoholmérgezést nem lehet egy palack vodkával kikúrálni. E kérdésről elméleti vitát folytattam Goulard asszonnyal. Nem tudtunk megegyezni, de csodálom őt mint ellenfelet. Azt is gondolom, hogy a gazdasági egyensúlytalanságok elmélete meglehetősen határozatlan és homályos. Nem igaz, hogy Németországnak azért van kereskedelmi többlete, mert Portugáliának kereskedelmi hiánya van. Ennek tényleg adhatnánk azt a címet is, hogy "Uniós gazdaságtan laikusoknak”.
Ezért, elnök úr, a legjobb elérhető szöveg van előttünk. Mellette fogok szavazni, és úgy gondolom, hogy ebben a pillanatban és az euróövezet e válságos időszakában nekünk és a Parlamentnek teljesítenünk kell, és én ezt szeretném tenni.
Georgios Toussas
(EL) Elnök úr! A gazdasági kormányzási intézkedéscsomag - a versenyképesség, a nyereségesség és a tőkeerő erősítése érdekében - hathatós eszközt teremt a kapitalista szerkezetátalakítások egységes módon történő kikényszerítésére és egy egységes stratégia megszabására valamennyi tagállamban. Ez egy állandó emlékeztető a munkásosztály számára az Európai Unió valamennyi tagállamában. A Görögország, Írország, Portugália és más országok adósságaival és hiányával foglalkozó útszéli propaganda célja, hogy a munkásosztály által szerzett jogokat okolja, és elrejtse az igazi bűnösöket: a kapitalizmust és annak monopóliumait. A burzsoá osztály ideológiai terrorizmusa, amelyet most előmozdítanak, úgy hangzik, hogy a kilábalás egyetlen útja a munkavállalók lemészárlása, hogy a tőke nyereségessége ne sérüljön.
Csak 1985 és 2011 között, eltekintve a tőke által kisajátított mérhetetlen vagyontól, amely a görögországi munkásosztály kizsákmányolásából származott, a monopolista tőke otthon és külföldön 628 milliárd EUR-t rabolt el kamat és törlesztés címén, hitelnyújtóként vagy hitelfelvevőként.
A munkásosztály nem tartozik semmivel azoknak, akik megfosztották attól, amit homlokának verejtékével szerzett. Ellenkezőleg, nekik tartoznak a tőke által összerabolt összes vagyonnal. A görög kommunista párt által az Akropolisz sziklájáról küldött üzenet ma minden eddiginél időszerűbben hangzik: "Európa nemzetei, ébredjetek! Döntsétek meg a kapitalista barbárságot és a monopóliumok uralmát!”
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr! Minél nagyobb garanciát vállalunk a leendő európai stabilitási mechanizmusban, annál inkább függővé válnak a stabil államok az EU túlságosan eladósodott perifériájától. A központosítás és a közös valuta - amely hosszú távon nem tudott kemény valuta lenni - is hozzájárult a jelenlegi problémákhoz, mégis azt javasolják nekünk mentő megoldásként, hogy menjünk tovább ezen az elhibázott úton.
A gazdasági szempontból erős és a gyenge gazdaságokat először is önkényesen közös tégelybe öntjük, aztán különféle mentőintézkedésekhez folyamodunk - teljesen hiába -, most pedig mindez egy európai gazdasági kormányzásban csúcsosodik ki. Véleményem szerint, ha a túlzottan eladósodott gazdaságok az euróövezetben akarnak maradni, akkor inkább szigorú költségvetési ellenőrzés alá kellene vetni őket. Az a fajta centralizáció azonban, amely abban ölt testet, hogy Brüsszel költségvetési hatáskört gyakorol az összes tagállam felett, a tagállamok szuverenitásába való helytelen beavatkozást jelent, ráadásul az uniós bürokrácia játékszereivé degradálná le Európa stabil országait.
Véleményem szerint el kell zárkóznunk Brüsszel még több központosításra irányuló állandó vágyai elől.
Danuta Maria Hübner
Elnök úr! Feladatunk és felelősségünk itt annak biztosítása, hogy a tagállamok és az Európai Unió egésze egyaránt erősebben kerüljön ki a válságból, és a gazdasági kormányzási csomag ebbe az irányba vezet bennünket. A csomag - amely a válság előtt politikailag elképzelhetetlen lett volna, és természetesen még nem tökéletes - valóban jelentős előrelépés.
Nyilvánvaló ugyanakkor, hogy egy dolog megállapodást elérni - és itt most ez a kötelességünk -, de gyakorlati végrehajtásának felügyelete, majd az új szabályok alkalmazása újabb kihívást fog jelenteni. Ennek a reformnak, amely nagyobb fokú automatizmust vezet be a politikai alkufolyamat és a mérlegelés felett, át kell mennie a valós élet vizsgáján, és ez határozott politikai akaratot és elszámoltathatóságon alapuló hozzáállást követel meg.
Nem világos, hogy mennyi időre lesz szükség ahhoz, hogy minden intézményi formáció megvalósuljon, és az új szabályok eredményei elkezdjenek megmutatkozni. Ez a bizonytalanság kockázatokat teremt, és nem szabad további teret engednünk e kockázatoknak. Az sem világos, hogyan fog működni az európai szemeszter és az új gazdasági kormányzási infrastruktúra közötti kölcsönhatás, és aggályaim vannak azzal kapcsolatban is, hogy az állandó európai stabilitási mechanizmus kormányközi eszközként bontakozik ki.
Remélem, hogy a hatos csomagra vonatkozó megállapodásunk kikövezi az utat ezen eszközök számára, hogy azok végül közösségi alapú eszközökké váljanak.
Végezetül hadd mondjam el, hogy a gazdasági kormányzási csomag esélyt ad számunkra arra, hogy a nyertes/vesztes hozzáállás eltűnjön az európai valóságból, és hogy Európa ne váljon zéró összegű játékká.
Liem Hoang Ngoc
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Polgártársaink megkérdőjelezik a megszorító politikák hasznát, amelyek csökkentik a közszolgáltatásokat és présbe szorítják a társadalombiztosítást. Ahol csak általánosak ezek a politikák, nem sikerül segítségükkel csökkenteni az államadósságot és leszorítani a munkanélküliséget. Ennek a "kormányzási” csomagnak a tartalma - és azt szándékosan nevezem tartalomnak -, amelyet ma vitatunk meg, annyira nevetséges, hogy még a közgazdászokat is megdöbbenti, mert meg fogja akadályozni, hogy a költségvetési politika a gazdasági ciklusokhoz igazodhasson.
A háromoldalú egyeztetés alatt a Bizottság képviselői maguk is bevallották nekünk, hogy semmilyen elméleti vagy ökonometrikus modellt nem használtak ahhoz, hogy megbízható előrejelzéseket és ajánlásokat készítsenek. Elismerik, hogy tisztán intuitív módon dolgoznak. Ennek fényében nehéz megérteni, hogy e Parlament konzervatív, liberális és euroszkeptikus képviselői miért próbálták meg vakon megkeményíteni a Bizottság által javasolt szöveget. Ők még kevésbé vannak abban a helyzetben, hogy papoljanak nekünk, tekintettel arra, hogy a barátaik által vezetett kormányok teremtették ezeket a hiányokat az adócsökkentések révén, amelyek épp annyira igazságtalanok, mint amennyire nem hatékonyak. Nem igaz, Gauzès úr? Zengzetes nyilatkozatokat tesznek az Európa 2020 stratégiáról, de elutasítják, hogy a hiányok számításából ki lehessen zárni azokat a kiadásokat, amelyek a jövőre való felkészülést szolgálják, így például a befektetésekre fordított kiadásokat.
Igen, Wortmann-Kool asszony, ez a bökkenője a vitának, ami minket illet! Csökkentsük a hiányokat, persze, például visszatérve az adókedvezményekhez, amelyek elsősorban az állam hitelezőinek a hasznát szolgálták, de tegyük ezt a beruházás, a képzés és a munkahelyek feláldozása nélkül, mert a ma beruházásai lesznek a holnap munkahelyei és az azokból származó adóbevételek, és ez fogja lehetővé tenni számunkra hiányaink csökkentését. Ennek a tételnek kellene megjelennie a "kormányzási” csomag címlapján.
Tisztelt konzervatív és liberális képviselőtársaim! Önök közül egyesek automatikusan meg akarják büntetni azokat az államokat, amelyek néhány milliárd EUR összegben eretnekké váltak az önök dogmája szerint. Azokat az országokat is meg akarják büntetni, amelyek nem hajlandók leszállítani a béreket külső egyensúlyuk visszanyerése érdekében. Meggyőződésük, hogy a hiányok elsősorban ezen államok rossz szándékának eredményei, mintha a neoliberális modell, amelyet önök soha nem kérdőjeleznek meg, nem éppen most ment volna keresztül 1929 óta a legsúlyosabb válságon, és mintha nem vezetett volna máris az egyszerű emberek vásárlóerejének csökkenéséhez, és nem okozta volna az adóbevételek erőteljes zsugorodását: ez az a két probléma, amely első helyen okolható a magánszemélyek és az államok eladósodottságának növekedéséért.
Amikor szavazásra kerül a sor, a szocialisták és a demokraták világos jelzést fognak küldeni ezzel a megszorító csomaggal szemben, amely csak tovább tüzelheti az Európa-szerte egyre növekvő felháborodást. Ez a világos jelzés az összes európai munkavállalónak szól, és különösen franciaországi és németországi polgártársainknak, mivel náluk közelegnek a választások, amelyek döntő hatással lesznek Európa jövőjére.
Ramon Tremosa i Balcells
Elnök úr! Először is szeretnék köszönetet mondani az összes előadónak az általuk elvégzett nagyszerű munkáért, különösen képviselőtársaimnak és barátaimnak, Sylvie Goulardnak és Carl Haglundnak.
A gazdasági kormányzási csomagról való szavazásunk történelmi fordulópontot jelenthet e Parlament számára. Nemcsak közvetlen következményei miatt, hanem a morális hozzáállás miatt is, amelyet polgáraink felé tanúsítunk. Ideje, hogy a politika és a kormányok határozottabb hozzáállást tanúsítsanak azzal kapcsolatban, hogy mi rossz és mi helyes azokban az értékekben, amelyeket meg kívánunk védeni, többek között gazdasági téren is.
Olyan kormányokat akarunk, amelyek hazudnak költségvetésükről vagy hiányukról? Nem, mert még ha egy ideig tagadni is lehet a valóságot, ez végül mindig visszaüt. Ezenkívül olyan kormányokat akarunk, amelyek megfelelnek a Stabilitási és Növekedési Paktumnak? Úgy gondolom, igen. Ezért szükséges a szankciók kezelése.
Tudjuk, hogy ha a tagállamoknak kell egymást szankcionálniuk, akkor semmi sem fog történni. Ezért teljes mértékben támogatom a fordított minősített többségi szavazást, pártom, a Katalán Liberális Koalíció nevében is, amely jelenleg Katalónia kormányát vezeti, valamint Barcelona város önkormányzatát is. Az automatizmusra nagy szükség van, ha gondoskodni akarunk arról, hogy a határvonalakat ne lehessen szabadon átlépni.
Felszólítjuk továbbá a Bizottságot, hogy terjesszen elő egy euró-értékpapírokról szóló javaslatot. Szeretném ezt nyilvánosan támogatni, mivel ez egy olyan javaslat, amely figyelembe veszi a költségvetési fegyelmet mint jellemzőt.
Peter van Dalen
(NL) Elnök úr! A görög válság egyike az e vita alapját képező tényezőknek. Nem bölcs dolog további pénzt kölcsönözni a görögöknek, és azt követelni, hogy hajtsanak végre további megszorításokat. A görögök soha nem lesznek képesek visszafizetni a kölcsönöket, és egy olyan gazdaság, amely úgyszólván halott, nem tud megszorításokat végrehajtani. Nem lehet egy csontvázat arra kérni, hogy húzza meg a nadrágszíját.
Akkor mire van szükségünk? Először is e Parlament azon képviselőinek, akik behozták Görögországot az euróövezetbe, meg kellene gyónniuk bűnüket, így a belga pénzügyminiszternek, Reynders úrnak is. Nyilvánvalóan soha nem szabadott volna megengedni, hogy ez megtörténjen.
Másodszor, a görög adósság egy részét le kell írni, és annak biztosítása érdekében, hogy a fennmaradó adósságot valóban visszafizessék, egy többéves fellendítési tervet kell készíteni a görög gazdaság számára.
Harmadszor, a Stabilitási és Növekedési Paktumnak automatikus szankciókat kell tartalmaznia azokkal szemben, akik megsértik az eurótagság feltételeit, mert soha nem szabadna újra megengedni magunknak, hogy ilyen bajba sodródjunk. Ezen a ponton szerintem a Wortmann-Kool-jelentés lehetett volna szigorúbb.
Elnök úr! Támogatom a hatos csomagot, de e pont miatt tartózkodni fogok a Wortmann-Kool-jelentésre vonatkozó szavazástól.
Ilda Figueiredo
(PT) Elnök úr! Ez a jogalkotási csomag nem válasz a sok országban tapasztalt súlyos gazdasági és szociális problémákra, amelyek a munkavállalókat és általában az embereket érintik. Ezek alapvetően a neoliberális uniós politikák erősödéséből erednek, amelyek a pénzügyi és politikai hatalmat a kevesek kezében összpontosítják.
A Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeinek bővítése és a szankciók szigorítása kapcsán a tárgyalások kimenetele arra a politikai konszenzusra világít rá, amely a három intézmény között az Európai Unió pályája és fő szabályai tekintetében fennáll. Ez példátlan támadást jelent a nemzeti parlamentek jogai ellen, amelyeket az országok költségvetésére vonatkozó neoliberális uniós iránymutatások beszűkítenek azzal a céllal, hogy megszorító intézkedéseket kényszerítsenek a munkavállalókra és az emberekre, és az alapvető ágazatokban és szolgáltatásokban privatizációt és az állami beruházások csökkentését határozzák meg.
Mivel a munkavállalók küzdelmei Görögországban, Írországban és a Portugáliában - mint tudjuk - hiábavalóak voltak, ideje teljes fordulatot venni, és felhagyni azzal, hogy ragaszkodunk ahhoz, hogy csak a gazdasági és pénzügyi üzleti csoportokat részesítsük előnyben, mindenekelőtt a fő európai hatalmakban. Amit ezek a jogalkotási dokumentumok javasolnak, az ezeknek az intervenciós intézkedéseknek a tartósítása, amelyek leigázzák a népeket és országokat, és valóságos protektorátusokká vagy gyarmatokká alakítják át ezeket. Egy olyan út folytatását javasolják, amely csak gazdasági és szociális katasztrófához, valamint az Európai Unió tényleges összeroppanásához vezethet. Ezért nem támogatjuk ezeket.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Elnök úr, biztos úr, miniszter úr, hölgyeim és uraim! Sok észrevétel elhangzott már a különböző jelentésekről, amelyek ezt az irányítási csomagot alkotják. Melyek a legfontosabb pontok, ebben a szakaszban, amelyek segíthetnek számunkra értékelni az elvégzett munkát? Az a tény, hogy ma rendelkezésünkre áll ez a csomag, amely a Tanács és a Parlament közötti tárgyalások eredménye, máris jelentős előrelépést jelent. Egy nyilvánvaló hézagot tölt be az euró fejlődésében, és szomorú módon az adósságválságra volt szükség ahhoz, hogy ennek meglépésére késztessen bennünket.
E tekintetben hangsúlyoznunk kell a magyar elnökség által végzett dicséretre méltó munkát és az e Parlament részéről folytatott tárgyalások színvonalát. Szeretném hangsúlyozni azokat az eredményeket is, amelyeket a Parlament a Tanáccsal folytatott viták során ért el, mivel ez utóbbi valódi nyitottságról tett tanúbizonyságot. Emlékeznünk kell arra, hogy milyen volt a helyzet, és tárgyilagosan kell mérnünk a javulásokat.
Mindezeket előrebocsátva kielégítőek és elegendőek ezek a rendelkezések? Mindig van persze lehetőség a javításra, de ez a csomag máris tényleges megoldásokat nyújt az euróövezet megerősítésére és a szükséges összehangolt gazdasági megközelítés megteremtésére. Vajon érvelhetünk komolyan amellett, mint ahogyan e csomag ellenzői teszik, hogy növekedést építhetünk egy adóssághegy tetején, amelyet folyamatosan tovább és tovább tolunk magunk előtt a jövőbe?
Azoknak, akik azzal vádolnak bennünket, hogy egy olyan kormányzási csomagot támogatunk, amely semmilyen elméleti vagy ökonometriai modellen nem alapul, egyszerűen a következőket mondhatom: azok a modellek, amelyekről önök beszélnek, előre jelezték vagy megelőzték a válságot, amelyen most keresztülmegyünk, és amelynek még nincs vége; vagy inkább nagykockázatú magatartásokhoz vezettek a matematikai igazság leple alatt?
Elnök úr, hölgyeim és uraim! A Parlamentnek holnap meg kell hoznia döntését, és remélem, hogy hangos és világos jelzést küld mind polgárainknak, hogy helyreállítsa az Európába vetett bizalmukat, mind pedig a piacoknak, hogy stabilizálja valutánkat.
