A szolgáltatási irányelv végrehajtása (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az Evelyne Gebhardt által a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság nevében a szolgáltatási irányelv végrehajtásáról kidolgozott jelentés [(2006/123/EK).
Evelyne Gebhardt
Elnök úr, tisztelt képviselőtársaim! Az Európai Parlamentben már jó ideje vitázunk a szolgáltatási irányelvről, és vitáinkban számos aggodalomnak adtunk hangot végrehajtásának mikéntjével, valamint azzal kapcsolatosan, hogy miként szavatolhatnánk a szolgáltatók Európai Unión belüli szabad mozgását. Az irányelv számottevő politikai vívmány volt. Ezért döntött úgy a Parlament, hogy nemcsak megalkotni akarjuk a szolgáltatási irányelvet, hanem azt is ellenőrizni kívánjuk, hogy a tagállamokban ténylegesen hogyan ültetik át. A mi érdekünk, hogy az irányelv átültetése megfelelően, helyesen és jól történjék. Az Európai Bizottság is hajlandó ebben a tekintetben a segítségünkre lenni. Szeretnék is köszönetet mondani Michel Barnier biztosnak, aki ebben a vonatkozásban értékes információkkal látott el bennünket.
Különösen négy területet illetően vannak konkrét aggályaink: ezek az értékelési eljárás, az egyablakos ügyintézési pontok, az igazgatási együttműködés, valamint az irányelv hatálya.
Az első ponttal kapcsolatban a következőket kell elmondanom. A kölcsönös értékelés az egyik olyan központi elem, amelyet a Parlament ellenzett, és én magam is elleneztem akkori előadóként, és ennek hangot is adtunk, ugyanis ez rettentő sok bürokráciával jár a tagállamokban. Ma is azt hallom a tagállamoktól, hogy valóban vannak panaszok a bürokráciára. Ezzel kapcsolatban azonban egészen egyszerűen, újfent és igen világosan le szeretném szögezni a tagállamok felé, hogy ezt ők akarták, nem pedig a Parlament! Ők vették bele ezt a pontot a jogszabályba, tehát saját maguknak kell ezért vállalniuk a felelősséget, még akkor is, ha például egyes helyi közösségek most arról kezdenek beszélni, hogy már megint mit tett velük Európa.
A második pontot, az egyablakos ügyintézési pontokat illetően azt mondanám, hogy ez a válasz arra, amit politikai értelemben tettünk. Teljesen egyértelműen leszögeztük, hogy a szolgáltatási irányelv alapelve nem a származási ország elve, hanem a célország elve. Ami annyit tesz, hogy a szolgáltatóknak azon állam törvényeit kell betartaniuk, ahol működnek. Emiatt még fontosabb, hogy az egyablakos ügyintézési pontokban ne csak az általuk betartandó jogszabályokról kapjanak tájékoztatást, hanem a szükséges segítséget is megkapják ahhoz, hogy a valóságban is képesek legyenek helyesen és következetesen alkalmazni az adott tagállam jogszabályait. Ezért tartom felettébb sajnálatosnak, hogy - miközben az egyablakos ügyintézési pontok számos tagállamban felállításra kerültek, bár egyelőre még nem mindegyikben -, ez egyáltalán nem kielégítő módon történt. Egyes esetekben csupán internetes portálokról van szó. Ez minket, európai parlamenti képviselőket nem elégít ki - az egyablakos ügyintézési pontok mögött ennél sokkal többnek kell lennie. Embereknek kell lenniük mögöttük, akik az adott területen valódi segítséget tudnak nyújtani a szolgáltatóknak. Az egyik kérdés az egyablakos ügyintézési pontok nyelve. Nem elegendő ugyanis a helyi nyelven és esetleg angolul nyújtani az információkat. Meglátásom szerint - és a Parlament szintén hasonló értelemben nyilatkozott - a szolgáltatók számára a környező országok nyelvének használata is fontos. Mondom ezt félszemmel lengyel elnökünkre sandítva: a Németország és Lengyelország közötti határvidéken Lengyelországban a németet is fel kell kínálni, Németországban pedig a lengyel nyelvet, hogy az információk és a segítségnyújtás valóban jól működjenek, és még a kisvállalkozások is, amelyek közül nem mindegyik esetében értenek angolul, ténylegesen be tudjanak kapcsolódni a határokon átnyúló tevékenységekbe.
Az igazgatási együttműködés egy újabb fontos pont, és olyan terület, amelyen jó irányban haladunk. Ebben a tekintetben a tagállamoknak még mindig rengeteg tennivalójuk akad az együttműködés, a tisztviselők oktatása és képzése terén, amíg a rendszer valóban jól használható lesz.
Végezetül elértünk a hatály kérdéséhez, amellyel összefüggésben újból teljesen egyértelművé kívánom tenni, hogy a 16. cikk hatálya alól kivettünk mindenféle általános gazdasági érdekű szolgáltatást. A tagállamoktól elvárom ennek betartását. Amennyiben e szolgáltatásokat a szolgáltatási irányelv hatálya alá kívánják vonni, ez jogukban áll, ám ebben az esetben mindezt nem söpörhetik be a szolgáltatási irányelvbe, hanem saját politikai szándéknyilatkozatuknak kell tekinteniük, és olyasvalaminek, amiért saját maguknak kell vállalniuk a felelősséget. Ebben az összefüggésben ezt várom el a tagállamoktól.
Michel Barnier
Elnök úr, köszönöm az üdvözlő szavait. Én is nagyon örülök, hogy mint minden hónapban, most is itt lehetek Önökkel. Szeretnék köszönetet mondani a Parlamentnek, és különösen Gebhardt asszonynak a türelmetlenségért és az éberségért. Megértem, hogy a Parlament számonkérően lép fel az idestova több mint négy évvel ezelőtt elfogadott irányelv végrehajtásával kapcsolatban. Evelyne Gebhardt arról szólt, hogy itt, a Parlamentben hosszú viták zajlottak. Hosszú viták előtte is voltak, és a Parlament falain kívül is zajlottak viták.
Emlékszem a témáról folytatott szenvedélyes, sokszor izgalmas, néha kissé irracionális viták némelyikére, és Gebhardt asszony, azt sem felejtettem el, hogy az Ön ösztönzésére - és Harbour úr ösztönzésére is - a Parlament milyen kiemelkedő szerepet játszott a Bizottság eredeti javaslatának tökéletesítésében, és abban, hogy kikerüljünk az akkori zsákutcából, de egyúttal megőrizzük az irányelv eredeti általános felépítését, amely a növekedés és a munkahelyteremtés fokozását célozza: az egységes piac fő kihívása ugyanis egyértelműen ez, hiszen mára már egyértelművé vált, hölgyeim és uraim, hogy az európai gazdaságban létrehozott munkahelyek kilencven százaléka a szolgáltató ágazatban keletkezik. Mellesleg azt is elmondhatom: igencsak szeretném, ha az ipari ágazatban is létrejönnének új munkahelyek, ami persze más kérdéseket vet fel az európai politikákkal kapcsolatban, amelyeket az ipari termelési alap megőrzése érdekében elő kellene mozdítanunk. A szolgáltatások viszont a növekedés és a foglalkoztatás táptalaját jelentik.
Evelyne Gebhardt újabb jelentésével a Parlament újfent megerősíti a téma iránti elkötelezettségét, és maga Gebhardt asszony is bebizonyítja, hogy - ha fejezhetem így ki magam - következetes saját magához. Személyesen nagyon örülök annak, hogy a Parlament ellenőrizni kívánja az irányelv átültetését és helyes végrehajtását, amely a szolgáltatások belső piaca megvalósulásának elsődleges feltétele.
Ma, amikor az irányelv elfogadása után négy évvel Önökhöz szólok, az irányelv már kézzelfogható sikereket könyvelhet el. Hölgyeim és uraim, már több mint ezer értesítést kaptunk a tagállami jogi szabályozások megváltoztatásáról. Ezek esetenként átfogó vagy keretszövegek, amelyek minden egyes országon, sőt régión belül saját maguk ágazati módosításokat vezetnek be. Az irányelv indíttatására tulajdonképpen a nemzeti jogi, sőt regionális szabályozásoknak már több ezer változtatása indult meg. Meggyőződésünk, hogy ebben még sok tartalék van, ezért nem pihenhetünk meg.
Gebhardt asszony egy igen fontos problémát vetett föl a szolgáltatási irányelv egyik eszközéhez, az egyablakos ügyintézési pontokhoz kapcsolódóan. Teljesen egyetértek a Parlament ambiciózus megközelítésével, amikor arra törekszik, hogy az egyablakos ügyintézési pontok mielőbb olyan valódi igazgatási portálokká váljanak, amelyek a vállalkozások számára lehetővé teszik valamennyi ügyük elektronikus intézését, ideértve, tisztelt előadó asszony és tisztelt képviselők, a szolgáltatási irányelv hatályán kívül tartozó ügyeket is.
Ez a cél lebeg a szemünk előtt, amikor a tagállamokkal az elektronikus aláírások határokon átnyúló átjárhatóságán munkálkodunk. Egyébként még valószínűleg ez év vége előtt szöveget fogok Önök elé terjeszteni az elektronikus aláírásról, valamint az elektronikus személyazonosságok és dokumentumok határokon átnyúló átjárhatóságáról. Osztom azt a véleményét is, hogy fontos ténylegesen többnyelvű egyablakos ügyintézési pontokat felkínálnunk, hiszen a többnyelvűség a hozzáadott érték kulcsa, mégpedig azért, hogy a polgárok még a határokon átnyúló esetekben is a saját nyelvükön fordulhassanak ezekhez a pontokhoz, a saját nyelvükön kaphassanak választ, és ilyen módon elősegítsük, hogy főként a kis- és középvállalkozások számára hozzáférhetővé váljanak az egyablakos ügyintézési pontok. Egyébként az igazgatási együttműködés megkönnyítésének és az egyablakos ügyintézési pontok Ön által óhajtott fejlesztésének egyik kulcsa az, hogy párhuzamosan fejlesszük az elektronikus fordítások minőségét: lehet, hogy erről nemsokára a szabadalmak kapcsán is szót ejtünk.
A biztosi testületen belül én magam - a több főigazgatósághoz tartozó különböző programokért felelős munkatársaimmal együtt - azon dolgozom, hogy fokozzuk az elektronikus programok fejlesztésére irányuló kutatást és fejlesztést annak érdekében, hogy - mind a szabadalmak, mind az egyéb felhasználások, például az egyablakos ügyintézési pontok vagy a belső piaci információs rendszer (IMI) céljaira - a lehető leghamarabb a legszínvonalasabb és legkifinomultabb fordítások álljanak rendelkezésre. Valamennyiünk számára, akiknek itt több mint huszonhárom nyelven kell dolgoznunk, számottevő változás áll be majd akkor, amikor az említett informatikai és elektronikus programok jóvoltából kifogástalan minőségű fordítások állnak majd a rendelkezésünkre. Osztom a Parlament azon álláspontját is, hogy a nemzeti tisztviselőket képezni kell, és valódi igazgatási együttműködési kultúrát kell bennük kialakítani, amennyiben ilyen kultúrával még nem rendelkeznek.
Gebhardt asszony, az imént említettem, hogy az IMI használatát is tovább folytatjuk. Mára mintegy 5 000 európai hivatal regisztrált az IMI-be - a helyzet állását nemrég tekintettem át -, és célom igen egyszerű: az IMI-t egy fordítási eszközként is szolgáló, egyfajta "közigazgatási Facebook”-ká kívánom fejleszteni. Hölgyeim és uraim, a tárcám alá tartozó területen három olyan igen jelentékeny eszköz van, amelyek Európának a polgárokhoz, valamint a kis- és középvállalkozásokhoz való közelítését szolgálják: az egyablakos ügyintézési pontok, az IMI és a SOLVIT (azaz a belső piaci problémamegoldó hálózat). Számíthatnak hát rám, e három eszközön forrásaik növelése érdekében külön is dolgozni fogok - gondolok itt konkrétan a fordításra, de nem csak erre -, és ellenőrizni fogom, hogy ezek az eszközök miként kerülnek megvalósításra minden egyes országban.
Másrészt, ahogy ígértem Önöknek, nem érem be az ügyek itteni ismertetésével, hanem ezt minden egyes fővárosban is megteszem azt; ezért minden héten ellátogatok egy európai fővárosba, ahol munkaértekezletet tartok az irányelveink végrehajtásával megbízott tisztviselők részvételével a szakmai képesítések, a szolgáltatási irányelv vagy a közbeszerzések témájáról. És minden egyes alkalommal ellenőrzöm, hogy az egyablakos ügyintézési pontok, a SOLVIT-központ vagy az IMI hogyan és milyen forrásokkal kerülnek megvalósításra, és hogyan működnek ezek az eszközök. Így például a múlt héten Luxemburgban voltam, ezen a héten pedig Szlovéniába utazom, hogy a tisztviselőkkel karöltve, akikre szükségem van a belső piac jó működtetéséhez, elvégezzem az említett ellenőrzést.
Nos, a tagállamokkal továbbra is ebben a szellemben fogunk dolgozni, és az egyszerű átültetésen túlmenően ellenőrizni, hogy a szolgáltatási irányelv végrehajtása rendben folyik-e; a most következő vita függvényében pedig állok a Parlament rendelkezésére, és kész vagyok pontosabb válaszokat adni a szolgáltatási irányelv végrehajtásának nyomon követéséről.
Sophie Auconie
Elnök úr, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! Most nem arról van szó, hogy megvonjuk a 2006-ban kidolgozott, majd a Parlament által elfogadott szolgáltatási irányelv végrehajtásának a mérlegét. Ez még túl korai lenne. Sok állam még nem is ültette át teljesen és helyesen. E saját kezdeményezésű jelentést éppen ez indokolja.
A jelentés először is hangsúlyozza a szolgáltatási ágazat európai megnyitásának gazdasági és társadalmi jelentőségét. Miként Ön is kifejtette, biztos úr, a szolgáltatási irányelv hatálya alá tartozó tevékenységek az Európai Unió GDP-jének és a munkahelyeknek 40%-át képviselik, a fejlődési potenciál pedig becslések szerint a GDP 0,6 és 1,5%-a közé esik. Ahogy az imént Ön is elmondta, biztos úr, a tét a munkahelyek kilencven százaléka, aminek valódi gazdasági kihatása lehet.
A jelentés másodsorban az átültetés alapelemeire fekteti a hangsúlyt. Részemről két vetületet emelnék ki, ahogyan Ön is, Gebhardt asszony.
Az egyik az egyablakos ügyintézési pontok kérdésköre. Ne feledjük, hogy célunk nyilvánvalóan a szolgáltatásnyújtás megkönnyítése Európa-szerte. Gyakorlatilag arról van szó, hogy a külföldön vállalkozást indítani vagy határokon átnyúló szolgáltatásokat nyújtani kívánó vállalkozó számára lehetővé kell tenni, hogy olyan egyablakos ügyintézési ponthoz fordulhasson, ahol a saját nyelvén elmagyarázzák neki a vállalkozás indításához szükséges hivatalos teendőket. Az egyablakos ügyintézési pontok a szolgáltatási irányelv sikerének kulcsát jelentik. Miként már elhangzott, fizikailag és elektronikusan is könnyen hozzáférhetőeknek, hatékonyaknak és átjárhatóaknak kell lenniük. Fontos, hogy vállalkozásainkra, amelyek a legtöbbször kkv-k, ne rakjunk leküzdhetetlen adminisztratív terheket.
A másik vetület az irányelv hatályát érinti. Az irányelv számos területet kizárt a hatálya alól azok sajátosságai miatt. Vonatkozik ez különösen az általános érdekű nem gazdasági szolgáltatásokra, ugyanis az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra elvben kiterjed az irányelv hatálya. Meglátásom szerint itt jogi zűrzavar áll fenn, ezért figyelmesen nyomon kell követnünk, hogy a tagállamok miként alkalmazzák ezeket a szabályokat.
Végezetül úgy vélem, hogy európai szinten valódi politikai vitát kell folytatnunk arról, hogy mit értünk általános gazdasági érdekű szolgáltatásokon, és ezekre milyen szabályokat kívánunk alkalmazni.
Filiz Hakaeva Hyusmenova
Elnök úr, a tagállamoknak három éve volt arra, hogy nemzeti jogrendjükbe átültessék a szolgáltatási irányelvet. E határidő lejárta után egy évvel már értékelhetjük az irányelv végrehajtását, és felvázolhatjuk a gyorsabb előrehaladás kilátásait is.
Az Európai Bizottság jelentése egyértelműen feltárja a jogi és igazgatási követelmények tagállami sokféleségét, a különböző megközelítéseket, valamint az irányelv eddig megvalósult végrehajtásának eltérő fokozatait. A munkahelyteremtés szempontjából rendkívül fontos a szolgáltatások belső piacának fejlesztése. Ezért meggyőződésem, hogy a Bizottságnak és a tagállamoknak tevékenyebb és kezdeményezőbb módon kell hozzáállniuk valamennyi fennmaradó jogi és adminisztratív akadály lebontásához.
A kis- és középvállalkozások számára további támogatást kell nyújtani. A többnyelvűség elvének az egyéni ügyintézési pontokon történő alkalmazása, valamint az e-kormányzás előnyeinek szélesebb körű kiaknázása számottevően könnyítene a szolgáltatók életén.
Małgorzata Handzlik
Elnök úr, szeretném őszinte köszönetemet kifejezni az előadónak a kiváló együttműködésért és kompromisszumkészségéért. Bizton állíthatom, hogy a szolgáltatási irányelv a rendesen működő közös piac kulcsfontosságú eleme. Amennyiben nem megfelelően vezetjük be, el is felejthetjük Jacques Delors vízióját, és az egységes piaci intézkedéscsomag számos kezdeményezése üres ígéret marad csupán. Ezért képviselőcsoportom, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja nevében a leghangsúlyosabban felszólítom a tagállamokat, hogy hozzák be a végrehajtásban még meglévő lemaradásukat. Most, hogy kilábaltunk a válságból, nagyobb szükségünk van a szolgáltatási irányelvre, mint valaha.
A Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottságban elfogadott jelentés nagy - véleményem szerint óriási - jelentőséget tulajdonít az egyablakos ügyintézési pontoknak, amelyek a felhasználó szemszögéből még nem megfelelően működnek. Bizonyos esetekben számos eljárás még nem áll rendelkezésre elektronikus formában. Azt akarjuk, hogy az egyablakos ügyintézési pontok a hatóságokkal való elektronikus kapcsolattartás általános központjaivá váljanak. Nem szabad azonban megfeledkeznünk arról, hogy a különböző tagállamok számára a kiindulópontok eltérőek voltak. Egyes tagállamokban az egyablakos ügyintézési pontok már meglévő szervezetekre épültek rá, másokban viszont nulláról indultak. Mégis azt szeretnénk, hogy minden egyes tagállamban egyformán segítsék a szolgáltatókat. Ezért feltétlenül szükségesnek vélem, hogy a Bizottság alakítson ki a bevált gyakorlatokból egy olyan csomagot, amely segítené a tagállamokat az egyablakos ügyintézési pontokra vonatkozó további munkájukban.
Végül röviden utalnék a kölcsönös értékelésről nemrég közzétett jelentésre. A Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság jelentésében már szerepel az a nyilatkozat, miszerint a tagállamok nem voltak eléggé ambiciózusak a szabályozás egyszerűsítésében, ugyanis sokszor úgy döntöttek, hogy az egyik követelményt csak felváltják a másikkal. A kölcsönös értékelésről szóló jelentés egy olvasata sajnos megerősíti ezeket a félelmeket. Még mindig olyan helyzetekkel találjuk szemben magunkat, amikor is a tagállamok olyan szabályokat igyekeznek alkalmazni, amelyek a szolgáltatási irányelv rendelkezéseinek fényében időnként indokolatlanoknak tűnnek. Remélem, hogy az irányelven folyó további munka e jelenség kiküszöbölésének irányában hat majd.
Bernadette Vergnaud
Elnök úr, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! A szolgáltatási irányelv parlamenti megvitatása példa nélküli nyilvános politikai vitához vezetett.
A szöveg 2006-os elfogadásakor, amely az Evelyne Gebhardt irányítása alatt kidolgozott kompromisszumnak volt köszönhető - akinek ezúton is gratulálok -, a Parlamentnek olyan szöveget sikerült elfogadnia, amely összeegyezteti a munkahelyteremtés és a lehetséges növekedés forrását jelentő belső szolgáltatási piac élénkítésének szükségességét a szociális jogok, a munkajog és az általános érdekű szolgáltatások sajátosságainak tiszteletben tartásával.
E felettébb törékeny egyensúly megőrzése érdekében igen lényeges volt, hogy az átültetés a lehető legpontosabban menjen végbe, ami némi problémát okozott számos tagállamnak; ilyen nehézség volt az egyablakos ügyintézési pontok létrehozása vagy a kölcsönös értékelési folyamat bevezetése.
Jelenleg aggaszt és kétségekkel tölt el az a törpe kisebbséget képviselő francia döntés, amely a rendelkezéseknek számtalan törvényben és rendeletben való szétaprózódásához vezet. Sajnálkozásomat kell kifejeznem a szolgáltatásnyújtás engedélyezése fogalmának felettébb szűk értelmezése miatt is, amely a gyermekgondozási szociális szolgáltatások vagy a fogyatékossággal élőknek nyújtott szociális szolgáltatások területén jogbizonytalanságot teremt, miközben az irányelv eltérések és mentességek lehetőségéről rendelkezik.
A Parlament döntő szerepet játszik, és a jövőben is döntő szerepet fog betölteni ezen irányelv sikeres végrehajtásának nyomon követésében, amely kulcsszerepet tölt be annak biztosításában, hogy az egységes piac munkahelyeket teremtsen és közelebb legyen a polgáraihoz, és hogy Európát a polgárok a mindennapokban pozitív, ne pedig negatív dologként éljék meg.
Felszólítom tehát a tagállamokat és a Bizottságot, hogy fokozzák arra irányuló erőfeszítéseiket, hogy a folyamat az európai polgárok számára teljes mértékben átláthatóvá váljék.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Morten Løkkegaard
Elnök úr, bizonyos vagyok abban, hogy 2006-ban kevesekben tudatosult, hogy olyan eszközt fogadunk el, amely kiemelt szerepet fog játszani az Európai Uniónak az akkor már küszöbön álló válságból történő kilábalásában. El kell ismernünk, hogy ezen eszköz elfogadásával, amelyben benne rejlett az Unió GDP-jének 1,5%-kal való bővülése és rengeteg új munkahely létrehozása, hatalmas lépést tettünk a szolgáltatások szabad mozgása felé. Ma, 2011-ben, már mindenki láthatja, hogy meglehetősen kiterjedt válságot élünk át, ennélfogva különösen sajnálatos, hogy több tagállam még mindig nem vezette be az irányelv egyes fontos részeit. A jelentés ezért a legjobb időben jött. A józan paraszti ésszel ellentétes, ha azon növekedésösztönző ellenében cselekszünk, amit ez az irányelv jelent; ezért most a jó tanulók - azok, akik látták az irányelv gyors, hatékony és helyes bevezetésének az értelmét és előnyeit - szenvednek, és köztük van az én hazám is.
A dorgálás tehát megvolt. Most térjünk át a reménysugarakra, és természetesen ezek azok, amelyekkel összességében foglalkoznunk kell, és a jelentésben tényleg ezekkel törődtünk. Ezzel a jelentéssel úgy gondolom, hogy sikerült elkerülni a múltbeli politikai nézeteltéréseket, ami határozottan fontos, mivel energiánkat egy csomó más dologra kell összpontosítanunk. Hadd idézzek ezek közül csak hármat. Először is mindenképpen javunkra kell fordítanunk az átvilágítási és a kölcsönös értékelési folyamat során szerzett tapasztalatainkat; két olyan eredményes folyamatról van szó, amelyeket más, jövőbeli irányelvekkel kapcsolatban is felhasználhatunk. Ezért a folyamat tekintetében nagyobb fokú átláthatóságra van szükségünk, és remélem, hogy a jelentés hozzájárulhat ehhez.
Másodsorban természetesen mindenképpen elő kell mozdítani az igazgatási együttműködést, főként a belső piaci információs rendszeren (IMI) keresztül, miként ez már párszor el is hangzott. Harmadrészt - ahogy a legtöbben megemlítették - fontos az egyablakos ügyintézési pontoknak olyan, mindenre kiterjedő e-kormányzati portálokká történő továbbfejlesztése, amelyek megkönnyíthetik a határokon átnyúló szolgáltatásokat nyújtani kívánó szolgáltatók adminisztratív terheit.
Végül pedig köszönetemet szeretném tolmácsolni Evelyne Gebhardtnak és a téma többi előadójának a kivételes együttműködésért. Úgy hiszem, hogy egy nehéz szöveggel kapcsolatban értelmes kompromisszumokat sikerült kialakítanunk.
Pascal Canfin
Elnök úr, biztos úr, Gebhardt asszony! 2006-ban képviselőcsoportom, a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja a szolgáltatási irányelv ellen szavazott, ma pedig a korábban Bolkestein-irányelvként ismert szolgáltatási irányelv végrehajtását értékelő jelentést ugyanúgy nem tartjuk kielégítőnek. A Zöldek/az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja ezért nem fogja megszavazni a jelentést.
Le kívánom szögezni, Gebhardt asszony, hogy Ön minden öntől telhetőt megtett a lehető legjobb kompromisszumok kialakítása érdekében. Ugyanakkor azt gondolom, hogy a jelentés sajnálatos módon túllép bizonyos határokon, következésképpen nem tudunk mellette szavazni.
Azt is szeretném leszögezni, hogy Ön gondosan rámutatott arra, hogy a felelősségeket nem lehet összemosni, ezért én sem akarom összemosni a tagállami és az európai szintű felelősségeket.
Ha például Franciaország úgy ültette át az irányelvet, hogy belevette a bölcsődéket is, miközben a többi ország túlnyomó többsége fordítva döntött, ez egyértelműen a francia kormány felelőssége, és nem az Európai Unióé. Képviselőcsoportom tehát egyáltalán nem az irányelv franciaországi átültetési módjának bírálataként szavaz a jelentés ellen, hanem két lényeges okból.
Az első ok: a viták folyamán több alkalommal kértük, hogy a tagállamokban készüljön hatástanulmány a szolgáltatási irányelv első átültetésének a munkahelyek és a szolgáltatások minőségére gyakorolt hatásáról. A munkahelyek és a szolgáltatások minőségére gyakorolt hatásról szóló hatástanulmány sajnos nem kerülhetett be a jelentésbe.
Azt is kértük, hogy készüljön hatástanulmány a hatóságok oldalán felmerülő költségekről. Ugyanis például valahányszor pénzpiaci szabályozási intézkedéseket akarunk foganatosítani, azt halljuk, hogy ennek iszonyatos költségvonzata lesz. A szoros költségvetési gazdálkodás körülményei között a hatóságok oldalán igen jelentős költség merül föl, de ezt senki sem kívánja felbecsülni, a szolgáltatási irányelv előnyeit és hátrányait mérlegelendő.
Utolsó megjegyzésem egy kérdés Barnier biztoshoz. Sajnos nem tudtuk elérni az Európai Bizottságnál, hogy a jelentésben végre tudomásul vegye a Lisszaboni Szerződés 14. cikkét, és irányelvjavaslatot nyújtson be a közszolgáltatásokról. Meg tudná mondani, hogy a Bizottság mikor fog végre ebben a vonatkozásban megfelelni a feladatának?
Malcolm Harbour
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottsággal ma este sorra kerülő jelentős vita azt bizonyítja, hogy a szolgáltatási irányelv - amelybe az elmúlt parlamenti ciklus alatt Evelyne Gebhardt irányítása alatt oly sok erőfeszítést öltünk, és amelynek kialakításába oly sok képviselőtársammal egyetemben én is bekapcsolódtam - elengedhetetlenül szükséges az európai gazdaság jövőbeli növekedése és a munkahelyteremtés szempontjából.
Canfin úrnak és másoknak is azt válaszolom, hogy az említett munkahelyek létrehozása és a növekedés serkentése céljából rengeteg időt és forrást fektettünk olyan rendszerekbe, mint az egyablakos ügyintézési pontok, amelyeknek most már meg is kellene valósulniuk. A helyzet ezzel a jelentéssel az, hogy már rengeteget dolgoztunk az ügyön, és most már hasznot is kell látnunk a munkánkból.
Az egyik kérdés, amelyről tudom, hogy a biztos igen tisztán látja, és amely a két hónap múlva a Parlamenthez visszakerülő egységes piaci intézkedéscsomag egyes elképzeléseiben is visszaköszön, az, hogy a tagállamoknak el kell kezdeniük az új eszközök használatát és elterjesztését, és ösztönözniük kell a vállalkozásokat ezek alkalmazására. Képviselőtársaim nyilván emlékeznek rá, hogy az intézkedéscsomag mindenekelőtt a kis- és középvállalkozásokat célozta meg. Miként az előző Bizottság egész munkája bizonyította, a kis- és középvállalkozások voltak azok, amelyeket a vállalkozás megindításától kezdve az Európai Unión belüli szolgáltatásnyújtásig - amelyhez a Szerződések értelmében természetesen joguk van - a folyamat minden szakaszában adminisztratív korlátok akadályoztak.
Most valóban tennünk kell azért, hogy a dolog működjék is. Ennek részeként felül kell emelkedni a mélyen gyökerező gyanakváson és a kkv-k által a múltban tapasztalt problémákon, és tudatosítani kell, hogy amit itt sikerült elérnünk, az valószínűleg a piacok megnyitását szolgáló, egyetlen irányelv eredményeként valaha is létrejött legnagyobb egységes deregulációs intézkedéscsomag - hiszen hallottuk, hogy több ezernyi rendelkezést kellett megváltoztatni -, miként az első nagyszabású tagállami befektetés is az egységes piacnak a vállalkozások javára történő előmozdítására.
Az egyablakos ügyintézési pontok épp erről szólnak. Arról, hogy biztosítsák azokat az egyszerű információkat, amelyekre egy vállalkozásnak szüksége van, ha szolgáltatásnyújtás céljából egy másik országba kíván menni - azaz az elinduláshoz szükséges alapvető információkat.
Ez csak az első azon számos jelentés és vizsgálat közül, amelyeket bizottságom továbbra is össze fog állítani és végezni fog, hiszen hosszú távú projektről beszélünk. Az európai gazdaság jövője szempontjából feltétlenül döntő jelentőségű projektnek még csak az elején tartunk.
Eva-Britt Svensson
Elnök úr, amikor a Parlament szavazott a szolgáltatási irányelvről, az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja ellenszavazatot adott le. Ennek oka pedig az volt, hogy meggyőződésünk szerint a szolgáltatási irányelv magva az Unió liberális piaci szabadságaira támaszkodik, ahol a gazdasági társaságok és a szolgáltatások mozgásának szabadsága fontosabb a szakszervezeteknél és a szociális szabadságoknál. Amikor a szakszervezeti jogok összeütközésbe kerülnek a belső piaci szabályokkal, ez utóbbiak kerekednek felül. Ennek a következményeit láttuk a Laval-határozatban, és több más szakszervezet-ellenes ítéletben is.
A származási ország elvét egyértelműen a szolgáltatásnyújtás szabadságának elve váltotta fel, de szükségünk volt a fogadó ország elvére is, más szóval arra, hogy a fogadó országban érvényes szabályok legyenek alkalmazandók. Be is nyújtottunk egy erre irányuló javaslatot, de ezt sajnos nem sikerült keresztülvinnünk.
Tudom, hogy az előadó, Gebhardt asszony védeni kívánja a szakszervezeti jogokat. Azt írja, hogy az irányelvnek nem szabad aláásnia az általános jóléti szolgáltatásokat, ez azonban nem elegendő ahhoz, hogy az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja támogassa a jelentést. Mégpedig azért, mert a jelentés nem tesz említést a szakszervezet-ellenes ítéletekről annak ellenére, hogy ezek teljesen megváltoztatták a munkaerő-piaci politikát, és szűkítették a munkavállalói jogokat.
A jelentés azokról a követelésekről sem tesz említést, amelyekről az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja előzőleg megállapodott a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportjával; nevezetesen arról, hogy olyan szociális jegyzőkönyvre van szükségünk, amelyben megállapítást nyer, hogy a szakszervezeti és a szociális szabadságok nem szorulnak háttérbe a piaci szabadságokkal szemben. Sajnáljuk, hogy ez kimaradt a jelentésből.
Amikor a Bizottság felülvizsgálja az irányelv működését, kiderül, hogy a szakszervezeteket mint kapcsolattartó pontokat száműzték, miközben véleményem szerint ennek kifejezett előírásnak kellene lennie. Az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja ezért sajnos nem tudja támogatni a jelentést.
Végül engedjék meg, hogy csak annyit mondjak: a szakszervezeti és szociális jogokat, valamint a kollektív megállapodásokat sosem szabad adminisztratív korlátoknak tekinteni.
Mara Bizzotto
Elnök úr, hölgyeim és uraim! A szolgáltatási irányelvet mindig is megmagyarázhatatlanul derűlátó beszéd övezte. Úgy tűnik, mintha Európa arra számított volna, hogy ezzel az irányelvvel bekövetkezik a rendkívüli piacnyitás, amelynek nem lesznek mellékhatásai, és kizárólag az irányelv kedvező folyományait hangoztatta. Most, hogy az irányelvet az összes országban még teljes körűen be kell vezetni, már tudjuk, hogy ezek a várakozások - legalábbis részben - csalókának bizonyultak.
Bizonyos ágazatokban az irányelv nem fogja javítani a piacot vagy a felkínált szolgáltatások színvonalát, hogy a munkahelyteremtésről már ne is beszéljünk. Egy halom példát idézhetnék, köztük a helyi piacokat és a mozgó kiskereskedőket, akik egyes tagállamokban, köztük Olaszországban is, a regionális hagyomány és önazonosság fontos alkotóelemei.
Ezt az ágazatot véleményem szerint ki kellene venni a szolgáltatási irányelv hatálya alól. Ezért remélem, hogy a hatály módosítása céljából a Parlament kérni fogja a szolgáltatási irányelv felülvizsgálatát; ellenkező esetben fennáll az a komoly veszély, hogy az irányelv a gazdaság szempontjából alapvető ágazatokat fog hátrányos helyzetbe hozni.
Andreas Schwab
(DE) Elnök úr, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! A végrehajtásról szóló jelentések rendkívül nehéz feladatot jelentenek, és csekély médiafigyelemre tarthatnak igényt, holott az európai belső piac alakítása szempontjából különösen a mostani időszakban kiemelkedő jelentőséggel bírnak. Ezért először szeretném őszinte köszönetemet kifejezni mindazoknak, akik segítettek a jelentés összeállításában, és főként az előadónak, valamint árnyékelőadónknak, Malgorzata Handzliknak. A biztos úr utalt arra, hogy az európai belső piacon az új munkahelyek 90%-a a harmadik szektorban, vagyis a szolgáltatási szektorban keletkezik. Meglátásom szerint, de legalábbis az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportjának véleménye szerint ez annyit tesz, hogy az irányelv végrehajtásában tapasztalható időbeli lemaradást, amely igaz, csak néhány tagállamban következett be - de néhány tagállamban mindenesetre bekövetkezett -, és tapasztalható jelenleg is, feltétlenül be kell hozni. Azt kérjük a Bizottságtól, hogy valóban tegyen komoly lépéseket annak érdekében, hogy a szolgáltatási irányelv, amely már egy ideje érvényben van, ténylegesen kész legyen az azonnali alkalmazásra.
Minthogy a munkahelyek 90%-a ebben a szektorban keletkezik, másodsorban ez azt is jelenti, hogy a Bizottságnak rendszeresen felül kell vizsgálnia az irányelv hatályát, és meg kell vizsgálnia, hogy nincs-e szükség további - igaz, esetlegesen nagyon kicsi - ágazatoknak a hatály alá vonására.
Harmadsorban szeretnék rámutatni arra, hogy az egyablakos ügyintézési pontok felállításában - amelyekről már több alkalommal szó esett - az európai közigazgatási jog csírája rejlik. Nyilvánvalóan nagyon is megértem a tagállamok részéről itt-ott szórványosan megnyilvánuló panaszt a kölcsönös értékelés bürokratikus eljárásai tekintetében - amire Gebhardt asszony is utalt. Ha azonban egységes piacot akarunk, végső soron munkálkodni kell annak biztosításán, hogy ez sikeresen működjék is.
Emiatt felettébb örülök, biztos úr, hogy Ön mindenesetre már ezernyi bejelentés-tervezetet kapott arról, hogy a tagállamok módosították nemzeti jogi szabályozásukat. Remélem, hogy a bejelentések továbbra is érkeznek majd. Mindennek nem szabad újabb bürokráciával elöntenie a helyi közösségeket, hanem éppen ellenkezőleg: rendeltetése az, hogy a szolgáltatók számára élhetővé tegye az egységes piacot.
Anna Hedh
(SV) Elnök úr, a szolgáltatási irányelv végrehajtása sok tagállam számára bonyolult folyamat. Sokféle módon hozzájárult egy nyitottabb belső piac kialakulásához, ennek minden következményével együtt, ám arra is látunk példát, hogy nem működik valami nagyon jól.
Svéd szociáldemokrataként említést kell tennem saját helyzetünkről: miután a kormány átültette az irányelvet a svéd jogba, a külföldi gazdasági társaságok számára egyáltalán semmilyen követelmény nincs előírva arra vonatkozóan, hogy Svédországban legyen egy olyan képviselőjük, akinek joga van tárgyalni az illetékes szakszervezeti szövetséggel, és jogosult kollektív megállapodások megkötésére. Ez a végrehajtással összefüggő jellegzetes probléma, hiszen az irányelv semmiféle tiltást nem tartalmaz azonos értékű követelmények előírására nézve, és több olyan ország példáját is említhetnénk, ahol ugyanezeket a problémákat anélkül sikerült megoldani, hogy végül ugyanebbe a helyzetbe kerültek volna.
A svéd munkaerő-piaci modell a szociális partnerekre támaszkodik, akik együttes felelősséget vállalnak a bérek és a munkakörülmények szabályozásáért. A Svédországban kollektív megállapodás nélkül dolgozó munkavállalókat tehát az a veszély fenyegeti, hogy rosszabb munkakörülmények közé kerülnek, és a többi munkavállalóhoz viszonyítva alacsonyabb szintű védelemben fognak részesülni. Ezért rendkívül fontos, hogy olyan szabályok legyenek érvényben, amelyek szavatolják, hogy a külföldi gazdasági társaságoknak legyen tárgyalási jogosultsággal bíró svédországi képviselőjük, akinek kollektív megállapodás megkötésére is legyen jogosultsága.
Remélem, hogy a szolgáltatási irányelv 16. cikkének (4) bekezdésében előírt, az év vége előtt kötelezően összeállítandó jelentés ezzel a problémával is foglalkozni fog, amely nem annyira a hiányos végrehajtás, mint inkább a túlzott végrehajtás következménye.
Sophia in 't Veld
Elnök úr, szeretném köszönetemet tolmácsolni előadónk felé, aki immáron évek óta kitűnő munkát végez. Ő leszögezte, hogy az irányelvet helyesen kell átültetni. Ezzel egyetértek, hozzátéve, hogy az átültetésnek megfelelő időben is kell történnie.
2010 júniusára, több mint egy évvel a határidő lejárta után, csak a tagállamoknak mintegy a fele vezette be az irányelvet. Most hol állunk, biztos úr? Ma, a határidő után több mint egy évvel, vajon mind a 27 tagállam bevezette-e az irányelvet? Ha nem, akkor azt igen sajnálatosnak tartom.
A bevezetés előtt tornyosuló akadályok nem szakmai természetűek, hanem az ambícióhiányból és a politikai akarat hiányából fakadnak. A szolgáltatási irányelv önmagában véve felettébb sovány kompromisszum volt, és a valódi belső piac megvalósításához szükséges puszta minimumnál kevesebb. Ma pedig a tagállamok lemaradoznak, és vonakodva, késlekedve hajtják végre. Ez rövidlátásra vall. Gazdasági válság idején nem engedhetjük meg magunknak, hogy elszalasszuk a kedvező alkalmat a növekedésre és a munkahelyteremtésre, ugyanis miközben az Európai Unió saját magával van elfoglalva, azzal, ami a határain belül történik, a világ többi része előrehalad, nem vár ránk. Amennyiben az Európa 2020 stratégiát meg akarjuk valósítani, a tagállamoknak fel kell pörgetniük a szolgáltatási irányelv végrehajtását.
Edvard Kožušník
(CS) Elnök úr, örülök, hogy megemlítette az egyes országok által bevezetett több ezernyi változást. A szolgáltatási irányelvet az uniós tagállamoknak már több mint egy éve át kellett volna ültetniük nemzeti jogrendjükbe. De a több ezernyi változtatás sajnos még mindig határozottan nem elég. Egyes tagállamok abbéli igyekezetükben, hogy hazai gazdaságukban protekcionista intézkedéseket alkalmazzanak, eltekintettek az irányelv végrehajtásának prioritásként való kezelésétől. Ugyanakkor paradox módon a szolgáltatási irányelv következetes alkalmazása és a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtás előtti akadályok lebontása katalizátorként hathat az egész Európai Unió gazdasági növekedésére, lehetővé téve a válság gyors leküzdését.
Az irányelv végrehajtásával kapcsolatban felettébb aggaszt, hogy az egyablakos ügyintézési pontok, amelyeknek az lenne a rendeltetése, hogy egy adott országban, valamint más tagállamokban folyó üzleti tevékenység folytatásához szükséges információk nyújtásával megkönnyítsék a vállalkozók életét, mindezidáig csak 14 országban működnek. Ahogy Önt ismerem, biztos úr, meg vagyok győződve arról, hogy Ön és a munkatársai folytatni fogják az egységes piaci intézkedéscsomag bevezetését célzó erőfeszítéseiket, és Ön következetesen be fogja mutatni a tagállamoknak a szolgáltatási irányelv nemzeti jogba történő átültetését, ideértve a helyszínen történő végrehajtást is. Az irányelv sikeres végrehajtása az egységes belső piac megteremtésének alapvető előfeltétele. Számíthat az IMCO-bizottság támogatására.
Patrick Le Hyaric
(FR) Elnök úr, biztos úr! Ma este sok szó esik a szolgáltatási irányelv végrehajtásának technikai részleteiről, én viszont úgy gondolom, hogy sokkal hasznosabb lenne, ha közösen megvonnánk az irányelv alkalmazásának valódi mérlegét. Miért nem ismerjük el, hogy a világot elborító válság közepette a szabályozás mindenfajta feloldása mindenhol, az Európai Unióban és a világon máshol is, csak súlyosbítja a válságot, és rontja a polgároknak nyújtott szolgáltatásokat?
Barnier úr, Ön az imént úgy fogalmazott, hogy az irányelv kapcsán irracionális vitákra került sor. Ám bizonyára tudja, hogy Franciaországban épp ezekben a napokban munkaügyi vita alakult ki egy szállító cégnél, mert a származási ország elvének nevében lengyel kamionsofőröket versenyeztetnek francia kamionsofőrökkel.
Másfelől pedig mindenütt vagy tönkreteszik vagy privatizálják az általános érdekű szolgáltatásokat. Most meg a Bolkestein-irányelvet az összevont engedélyről szóló irányelvvel együtt ki akarják terjeszteni, amely utóbbit egyébként Ön át akarja erőszakolni a Parlamenten, miközben a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nem is véleményezhette! Az európai munkavállalókat most már nemcsak egymással, hanem a bevándorló munkavállalókkal is versengésre akarják kényszeríteni.
Az általános érdekű szociális szolgáltatások helyzete sem tisztázott. Az egészségügy, a lakhatás, a helyi önkormányzatok és a gyermekgondozás nem bocsáthatók áruba. Célszerű lenne tehát, ha valódi hatástanulmányok állnának rendelkezésre az irányelv alkalmazásának a foglalkoztatottságra, a régiók életére és a fogyasztói árakra gyakorolt hatásáról, ugyanis mindenki megállapíthatja, hogy az energiaárak és a közlekedés költségei is állandóan csak nőnek, miközben azt hallottuk, hogy a verseny következtében csökkenni fognak.
Trevor Colman
Elnök úr, pártom következetesen ellenezte a szolgáltatási irányelvet. Ez a nem jogalkotási jelentés hangsúlyozza, hogy az irányelvben benne rejlik a lehetőség az Európai Unió gazdaságának további integrációjára.
A jelentés elismeri, hogy az irányelvnek a gazdaságra, a vállalkozásokra és a polgárokra tett hatását addig nem lehet értékelni, amíg valamennyi tagállam át nem ültette. A jelentés ezért szorosabb, alapos ellenőrzésre és rendszeres végrehajtási jelentések benyújtására szólítja fel a Bizottságot. A 2012-re tervezett költségvetésben megfelelő forrásokat irányoz elő az egész Unióban folytatandó figyelemfelhívó kampányok, valamint a tisztviselők képzését szolgáló konstrukciók indítására.
A jelentésben szereplő javaslatok több szabályozást, több felügyeletet és több kiadást körvonalaznak egy olyan időszakban, amikor Európa népeit arra kérik, hogy még több megszorítást fogadjanak el. Ez nem más, mint még több irrealitás, bürokrácia és döbbenet.
Lara Comi
(IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Meggyőződésem, hogy a szolgáltatási irányelv elfogadása jelentős vívmány: az Európai Unió elérte egy lényeges célkitűzését, az egységes piac megteremtését a szolgáltatások területén. Egyetértek azzal a meglátással, hogy az irányelv teljes körű végrehajtása hatalmas gazdasági tartalékok felszabadítására és munkahelyteremtésre nyújt számunkra lehetőséget. Most néhány olyan szempontra szeretnék rávilágítani, amelyeket véleményem szerint érdemes kiemelni.
Először is, az irányelv hazai jogba történő teljes és pontos átültetésének továbbra is feltétlen prioritásnak kell maradnia számunkra. Ebben a vonatkozásban úgy gondolom, hogy a Parlamentnek nagyobb szerepet kellene betöltenie az irányelv tagállami végrehajtásának ellenőrzésében. Egyrészt azért, mert a Parlament számottevően hozzájárult az irányelv hosszú és bonyolult jogalkotási folyamatához, másrészt pedig azért, mert a téma fontosságára tekintettel helyénvaló, hogy polgáraink véleményét megfelelően és korrekt módon képviseljék és figyelembe vegyék.
Ezen túlmenően, az irányelv alkalmazási körére vonatkozó, egyes országok által felvetett értelmezési kérdéseket a jogbiztonság és az irányelv hatékonysága érdekében haladéktalanul érdemes tisztázni.
A szolgáltató egyablakos ügyintézési pontok felállítását az információs technológiák mind fokozottabb felhasználásával kell megvalósítani, és főként a kis- és középvállalkozásoknak szánt, könnyen hozzáférhető elektronikus szolgáltatásokat kell nyújtani, amelyek szavatolják a más tagállamokban működtetett portálokkal való átjárhatóságot, és ezáltal elkerülik a nap mint nap leküzdendő nyelvi akadályokat.
Ami pedig az irányelv által előírt kölcsönös értékelési eljárást illeti, ha ezt rendesen végzik el, valóban hasznos lehet azon bevált gyakorlatok meghatározására, amelyek ösztönzőként hathatnak az irányelv átültetésében lemaradt országok számára, és serkenthetik a jogi konvergenciát.
Olga Sehnalová
(CS) Elnök úr, a szolgáltatások európai belső piacában még mindig vannak kiaknázatlan tartalékok. A szolgáltatási irányelv céljának a szolgáltatásnyújtás elé gördülő korlátok lebontásának kellene lennie egész Európában, és drámai javulást kellene eredményeznie. Sajnos ez még nem így van. Ezért üdvözlöm Evelyne Gebhardt jelentését. Egyetértek azzal a véleménnyel, hogy ténylegesen nyomást kell gyakorolni a tagállamokra annak érdekében, hogy gyorsítsák fel az irányelvnek a nemzeti jogrendbe való beépítését, és hogy ezt teljes körűen tegyék meg. Meglátásom szerint azonban ugyanennyire fontos, hogy a kis- és középvállalkozások tudják, hogy vannak olyan helyek, ahonnan a szolgáltatások terén kifejtett üzleti tevékenységükhöz segítséget kaphatnak. Ezért döntő fontosságúnak tartom, hogy az egyablakos ügyintézési pontokra fokozottan felhívjuk a figyelmet.
Módosítási javaslataimban ezért összpontosítottam elsősorban az e projektet megtámogató tájékoztató kampányok előtérbe helyezésének a szükségességére. A kampánynak az összes érintettet meg kell céloznia, köztük az állami szerveket is. Az Európai Uniót vezethetik a legjobb szándékok, és a legkitűnőbb jogi szabályozást és támogató intézkedéseket alkothatja meg, amelyeket valamennyi ország a legjobb képességei szerint végre is hajthat; ha viszont a cégek és a vállalkozók erről mit sem tudnak, az eredmény mindig vegyes lesz.
Az egységes piaci intézkedéscsomagban Európát nemcsak a polgáraihoz és fogyasztóihoz, hanem a cégekhez és a vállalkozókhoz is próbáljuk igazítani. Hallgassuk hát meg őket, de mindenekelőtt adjunk nekik elegendő hozzáférhető információt.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Elnök úr, az irányelv végrehajtása mögött rejlő alapkérdés a következő: mi a szolgáltatási irányelv jelentősége a vállalkozások, a fogyasztók, a polgárok és a GDP szempontjából?
Ami engem különösen érdekel, az az, hogy a kisebb vállalkozások számára mindez hogyan sül el. A jelentés javára kell írni, hogy kifejezetten megemlíti a kkv-kat, ezek igényeit és különleges viszonyait. Viszont nem elemzi mélységében, hogy a szolgáltatási irányelvnek végül is milyen hozadéka van a különböző méretű és különböző ágazatokban működő vállalkozások számára. Szeretnék erről sokkal pontosabb tájékoztatást kapni.
Nincs például információ arról, hogy a kis- és középvállalkozások milyen mértékben növelték határokon átnyúló tevékenységüket. Minthogy a szolgáltatási irányelv által előírt valamennyi kötelezettség mindenképpen a kisebb vállalkozások nyakába zúdult, jó lenne tudni, hogy különösen a kkv-k milyen hasznot húztak az irányelvből.
Zuzana Roithová
(CS) Elnök úr, a szolgáltatási irányelvnek kétséget kizáróan központi szerepet kell játszania a szolgáltatások fejlődésének megnyitásában a tagállamokban, és különösen a lehetőségek sokkal szélesebb skálájának határokon átnyúló kiaknázásában mind a vállalkozások, mind a fogyasztók javára. A probléma az, hogy sok tagállamban még mindig tovább él a protekcionizmus.
Ma, amikor több év elteltével az irányelv végrehajtásáról vitázunk, szeretnék csalódottságomnak hangot adni amiatt, hogy öt évbe telt, míg az eredeti Bolkestein-irányelv - a szöveg megkurtítását és egy sor parlamenti kiegészítést követően - végül hatályba lépett. Márpedig még egyértelmű bizonyítékunk sincs arra, hogy az irányelv teljesítette a rendeltetését, és ennek az oka az, hogy számos tagállam még mindig félreérti az egységes belső piac filozófiáját és értelmét. Felettébb sajnálom, hogy öt országban nincsenek működő egyablakos ügyintézési pontok, jóllehet még ennél is aggasztóbb, hogy a többi tagállamban meglévő egyablakos ügyintézési pontok között még nem jött létre a szükséges mértékű átjárhatóság.
Miként az előttem felszólalók is rámutattak, a probléma az, hogy különösen a kisebb vállalkozásoknak még mindig nincs elegendő információjuk arról, hogy az egyablakos ügyintézési pontok mit tehetnek értük, sőt, néhány országban nincsenek is ilyen pontok. Amit viszont kedvezőnek értékelek, az az, hogy maguk a tagállamok kölcsönösen értékelik egymást. Ez lehet, hogy valamilyen kívánatos eredményhez vezet majd a jövőben. Szeretnék köszönetet mondani az előadónak, valamint az árnyékelőadónak, Malgorzata Handzliknak is, hogy alapvetően pontosan jellemezték azt a helyzetet, amellyel most szembesülünk. Felhívnám figyelmüket a jelentés 36. pontjára, amely megállapítja, hogy a tagállamok kötelesek kockázatértékelést végezni annak biztosítása érdekében, hogy a vállalkozásokra ne nehezedjenek túlzott mértékű terhek abban az esetben, ha az ügyintézést elektronikusan kívánják bonyolítani.
Jens Geier
(DE) Elnök úr, Barnier biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! Mindannyian tudjuk, hogy az Európai Unió nem a legjobb hírnévnek örvend. Ami sokszor abból adódik, hogy a munkavállalóknak az a benyomása, hogy a szabadság és a biztonság közötti egyensúlyt nem védi semmi, vagy hogy ezt az egyensúlyt számos területen helyre kell állítani. Ez érzékelhető például a szolgáltatási irányelvben, hiszen ez a belső piac fontos motorja, de egyúttal a belső piac korlátaira is rávilágít. Ezért fontos a felülvizsgálat. Ez összetett feladat, és olyan feladat, amelyre Evelyne Gebhardt tökéletes válaszokat adott.
Pár kihívással azonban még meg kell küzdeni. A szolgáltatási irányelvnek semmilyen körülmények között sem szabad veszélybe sodornia az azonos helyen egyenlő munkáért egyenlő munkabért alapelvét. Ezért a rendelkezésünkre álló valamennyi ellenőrzési lehetőség útján gondoskodnunk kell arról, hogy a határokon átnyúló szolgáltatások se sértsék ezt az elvet.
Az egyablakos ügyintézési pontoknak korrekt hozzáférést kell biztosítaniuk azon ország piacához, ahol a szolgáltatásnyújtás történik. Az egyablakos ügyintézési pontok azonban nemcsak magukat a szolgáltatókat és a gazdasági társaságokat szolgálják, akik számára például szülővárosomban, Essenben, négy városra hat tisztviselő áll rendelkezésre, hanem a munkavállalókat is. Ebben a tekintetben döntő jelentőséggel bír, hogy az egyablakos ügyintézési pontokban milyen nyelven beszélnek. A Regionális Fejlesztési Bizottságban meglehetősen kilátástalan vitát folytattunk erről. Nézetem szerint a környező országok nyelvét kell használni.
Amalia Sartori
(IT) Elnök úr, biztos úr, előadó asszony, hölgyeim és uraim! Sok más képviselőhöz hasonlóan én is emlékeztetni szeretnék arra, hogy mekkora erőfeszítéseket követelt mindannyiunktól a számos akadály leküzdése, míg végre jóváhagyhattuk a szolgáltatási irányelvet. Ma, négy év elteltével, értékelnünk kell az eddig megtett utat, és én úgy gondolom, hogy erre szükség is van.
Úgy vélem, hogy minden lehetséges eszközt meg kell ragadnunk az irányelv valamennyi tagállamban való teljes és pontos átültetésére, és ellenőriznünk kell, hogy a jogszabályi módosítások regionális szinten is - sőt, elsősorban ott - működnek-e, különösen azokban az országokban, ahol erőteljesebb a föderalizmus.
E célból elengedhetetlennek tartom, hogy valamennyi tagállam határozott lépéseket tegyen azért, hogy az irányelv végrehajtása idejében megtörténjék, ne nullázzák le azon tagállamok erőfeszítéseit, ahol a bevezetés már előrehaladottabb szakaszban van, és amelyeknek ellenkező esetben komoly nehézségeik támadhatnának a belső piachoz való hozzáférésben, amelynek egyik legfontosabb eleme ily módon akadályba ütközne.
Egy ennyire lényegbevágó irányelv minden újdonságának és oldalának megismertetése felettébb nehéz feladat, ami azt követeli meg a kormányoktól, hogy az illetékes hatóságokon keresztül a normaszövegben meghatározott mértékig rendszeres tájékoztató és kommunikációs kampányokat szervezzenek. A mai állapot szerint e kampányok még megszervezésre várnak.
Végül szeretném kifejezni egyet nem értésemet a kölcsönös értékelési eljárás érdemeinek vonatkozásában, amely rendkívül hasznosnak bizonyult azáltal, hogy lehetőséget adott a nemzeti szabályozások fokozottabb átláthatóságának, valamint a tagállamok közötti szervezett keretek között folyó párbeszédnek a megteremtésében.
Konstantinos Poupakis
(EL) Elnök úr, biztos úr! Hadd kezdjem az előadónak és az árnyékelőadóknak szóló gratulációmmal: gratulálok a jelentéshez és ahhoz az együttműködéshez, amelyről tanúbizonyságot tettek. Az irányelv alkalmazásával összefüggő legfőbb problémák - annak dacára, hogy a legtöbb tagállam ebben már jelentősen előrehaladt -, miként a jelentés ezt egyértelművé teszi, alapvetően abból adódnak, hogy egyrészt a gazdasági társaságoknak nincsenek információik arról, hogy mi alkalmazandó az egyes tagállamokban, másrészt pedig az időrabló eljárásokban testet öltő felesleges adminisztratív tehernek tulajdoníthatók.
E problémák komolyan gátolják a határokon átnyúló üzletmenetet a szolgáltatási szektorban, és gátat jelentenek az egyenlő piaci versenyfeltételek előtt is, ennek minden következményével együtt.
Ezért az irányelv megfelelő alkalmazása szempontjából sarkalatos jelentőségű, hogy az egyablakos ügyintézési pontok e-kormányzati portálokként működjenek, ezáltal lehetővé váljon a távügyintézés, és ezzel egyidejűleg tájékoztatást is nyújtsanak a munkajogról, és ami még ennél is fontosabb, az adózásról.
Ugyanakkor, ha ki akarjuk teljesíteni a piacot, ösztönözni akarjuk a növekedést, és új munkahelyeket akarunk létrehozni, úgy vélem, hogy a tagállamoknak nemcsak az irányelv alkalmazását kell felpörgetniük, hanem haladéktalanul hozzá kell látniuk az irányelvben esetleg meglévő homályos pontok tisztázásához is. Ez az egész társadalom, de a kis- és középvállalkozások javát is szolgálná, és védené a munkavállalói jogokat.
Seán Kelly
(GA) Elnök úr, először is hadd mondjam el, hogy hálás vagyok képviselőcsoportomnak azért, mert felszólalhatok ebben a vitában, és hadd dicsérjem meg az előadót - és különösen Barnier biztost - kitűnő és jelentőségteljes munkájukért.
Mióta bekerültem az Európai Parlamentbe, állandóan azt hallom, hogy több Európára van szükség, amely véleményt én határozottan magaménak vallok. A közelmúlt gazdasági válsága - főként saját hazámban - valamennyiünket rádöbbentett erre.
Írországban jelenleg választás folyik, és nagyon érdekes megtapasztalni, hogy több szó esik az Európai Unióról, mint a helyi kérdésekről; ez nyilván az IMF és az Európai Unió részéről nyújtott segítségnek is betudható. Írország vezetője ugyanakkor két napot töltött Európában, amire eddig még nem volt példa - egy napot Barroso elnökkel, és egy napot ma Merkel kancellár asszonnyal. Mindez olyan Európa iránti elkötelezettségre utal, amely a múltban lehet, hogy nem volt meg.
Ebben a vonatkozásban az irányelvben ott rejlik a lehetőség, hogy Európában mindannyiunkat segítsen kilábalni a gazdasági válságból, és segítsen a jólét megteremtésében. Sajnos még számos ország nem ültette át az irányelvet a nemzeti jogba, közöttük az én hazám sem. Az új kormánnyal ez remélhetőleg változni fog.
Különösen a kkv-kat illetően nagy a tartalék. A kkv-k ezt még nem aknázták ki, mivel nyelvi és egyéb nehézségek miatt nem tudnak róla. Az első mindenképpen az irányelv nemzeti jogba történő átültetése. Másodsorban az Európai Uniónak korlátokat és jogkövetkezményeket kell kilátásba helyeznie azon országokkal szemben, amelyek nem tartják be a határidőket. A tagállamoknak eddig túl könnyű dolguk volt. Ha előre akarunk lépni, akkor ezt meg kell tennünk.
Ha minden egyes kkv-nak eggyel több alkalmazottja lenne, Európában megszűnne a munkanélküliség.
Miként Harbour úr és mások is kifejtették, nagyszerű lehetőség áll előttünk. Nem toporoghatunk tovább egy helyben!
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Tisztelt elnök úr, tisztelt biztos úr! Először is szeretném kiemelni, hogy a magyar elnökség nagy jelentőséget tulajdonít annak, hogy sikeresen lezáruljon az irányelv tagállami átültetésének minőségét vizsgáló kölcsönös értékelési folyamat. Nem lehet azonban eléggé hangsúlyozni, hogy mennyire fontos, hogy növeljük a vállalkozások, különösképpen a kis- és középvállalkozások információhoz való jutását, versenyképességét, és ezáltal a mobilitását. Ehhez természetesen a kkv-k határokon átnyúló tevékenységének megkönnyítésével is hozzá tudunk járulni. Ebben nagyon fontos szerepe lehet és van is a többnyelvű, egyablakos ügyintézésnek. A magyar kormány eddig is tiszteletben tartotta, és a jövőben is betartja a határidőket, hogy a szolgáltatási irányelv minden elemét átültesse a magyar jogba és a gyakorlatba. Véleményem szerint az irányelv megfelelő, azonban fontos, hogy a cél elérése érdekében minden tagállam időben és a határidőket betartva kövesse és betartsa az irányelv minden elemét.
Jutta Steinruck
(DE) Elnök úr, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! A munkavállalók szabad mozgása, a letelepedés szabadsága és a szolgáltatásnyújtás szabadsága belső piacunk meghatározó pillérei, amelyeknek természetesen nem szabad a szociális dömping zsilipjévé válniuk. A szolgáltatóknak be kell tartaniuk azon állam törvényeit, amelyben működnek. Következetesen erősíteni kell tehát a célország elvét is. Hogy ez bekövetkezzék, valamennyi tagállamnak el kell készítenie a házi feladatát.
Hazám, Németország, még nem végzett az erre vonatkozó házi feladatával, ugyanis a "méltányos mobilitáshoz” és a szociális biztonsághoz egyértelműen hiányoznak a keretfeltételek. Sok területen nincs kötelező minimálbér, a nem bejelentett munkavégzés ellenőrzése nem megfelelő, és a munkajog megkerülésének elterjedt módjaként ismeretes a fiktív önfoglalkoztatás is. Ahogy Jens Geier már kifejtette, a kiküldött munkavállalók számára, és nem csak a gazdasági társaságok számára, többnyelvű tanácsadó központokra is szükségünk van. Amennyiben az a cél, hogy a szolgáltatásnyújtás szabadságából a munkavállalóknak is hasznot húzzanak, nos, akkor még van otthon mit tennünk.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Elnök úr, a szolgáltatási irányelv általános jogi keretet kínál a tagállamok, a közhivatalok és a helyi hatóságok számára az eljárások egyszerűsítésére, valamint a letelepedési jogra és a szolgáltatásnyújtás jogára vonatkozó rendelkezések közelítésére. Egyablakos ügyintézési pontokról is rendelkezik, amelyek rendeltetése segítség nyújtása a szolgáltatók, és főként a kkv-k számára.
Felszólítjuk a tagállamokat, hogy az egyablakos ügyintézési pontokat e-kormányzati portálokká alakítsák át, amelyek online szolgáltatások egész palettáját kínálják majd a vállalkozást indítani, vagy a határokon átnyúló szolgáltatásokat kínálni szándékozó szolgáltatóknak. A tagállamoknak biztosítaniuk kell az egyablakos ügyintézési pontokhoz való hozzáférést, ideértve az elektronikus eszközökkel történő távügyintézés lehetőségét is. Az egyablakos ügyintézési pontok elektronikus átjárhatóságának és az elektronikus aláírások kölcsönös elismerésének szavatolása, valamint az egységes piacon történő, határokon átnyúló közszolgáltatások nyújtásának megkönnyítése érdekében felszólítjuk a Bizottságot, hogy gyorsítsa fel az elektronikus aláírásokról szóló 1999/93/EK irányelv felülvizsgálatát, valamint az elektronikus azonosítás és az elektronikus hitelesítés kölcsönös elismeréséről szóló jogalkotási aktus elfogadását.
Herczog Edit
Elnök úr, a magyar számítógépes szakemberek törvényesen mehetnek dolgozni a Cseh Köztársaságba. Nagyszerű. Persze a múltban is mentek, csak éppen feketén. Az egyik legnagyobb vívmányunk épp az, hogy a munkavállalók ezt most már legálisan tehetik meg.
A kis- és középvállalkozásoknak csak nyolc százaléka realizálja üzleti forgalmának tizenöt százalékát az európai piacokon. Ha csak megdupláznánk ezeket a számokat, vagyis a kkv-k 20%-a realizálna 30% üzleti forgalmat a belső piacon, akkor már el is érnénk a célunkat. Egy év elteltével e felé haladunk.
Szeretném köszönetemet tolmácsolni mindazoknak, akik a múltban a szolgáltatási irányelven dolgoztak, és akik a tagállamokban végrehajtották azt. Az irányelv nagy húzóerőt gyakorol minden egyes kormányra az e-kormányzásra történő áttérés és az új információs és kommunikációs technológiák alkalmazása irányában. A nyelvekkel kapcsolatos kisebb problémákat gondosan meg kell vizsgálni, és ezen javítanunk is kell, ám a szolgáltatási irányelv fantasztikus sikere abban áll, hogy az elkövetkezendő években óriási hatással lesz az európai gazdaságra. A megszorító programok mellett ez egy igazi teljesítmény, ezért szeretnék gratulálni az előadónak és mindazoknak, akik kivették részüket a munkából.
Morten Løkkegaard
(DA) Elnök úr, csak az előző felszólalásomhoz szeretnék röviden valamit hozzáfűzni. A mai felszólalók közül sokan említették, hogy vannak olyan országok, amelyek még nem állították föl az egyablakos ügyintézési pontjaikat, ezért közvetlenül a biztoshoz fordulnék: amikor ezekbe az országokba látogat, járjon közbe személyesen, és feltétlenül újra hangsúlyozza a tagállamok számára, hogy az egyablakos ügyintézési pontokat létre kell hozni. Megfelelő feltételeket kell kialakítani. Nem akarok szakértőként tetszelegni azzal összefüggésben, hogy miként kellene fokozottabb nyomást gyakorolni azokra a tagállamokra, amelyek még nem vezették be az irányelvet, de merem remélni, hogy Ön, biztos úr, személyesen is tesz azért, hogy nyomást gyakoroljon a szóban forgó országokra. Szerintem egyszerűen felháborító, hogy 14 hónap elteltével még mindig vannak olyan országok, amelyek nem hajtották végre az irányelvet.
João Ferreira
(PT) Elnök úr, biztos úr! Célszerű és szükséges is emlékeztetnünk saját magunkat arra az ellenállásra, amelyet különböző országokban a munkavállalók fejtettek ki az irányelvvel szemben; ez az ellenállás végül európai méretekben is kifejezést nyert, és lehetővé tette, hogy az irányelv első tervezetének negatívabb részei közül néhányat töröljünk vagy módosítsunk. A jelenlegi vita azonban világosan bizonyítja, hogy továbbra is van ok aggodalomra, és az ellenállás indokai sem szűntek meg.
Ez elsődlegesen azzal magyarázható, hogy az irányelv hatályából nem került ki egyértelműen az összes olyan terület, ahol a tagállamok a közszolgáltatásokon keresztül láthatják el szociális feladataikat, és amelyeken keresztül a tagállamoknak e feladatokat el is kell látniuk. Mint közismert, a közszolgáltatások fogalma torzult, és végül leszűkült. Miért lett korlátok közé szorítva a tagállamok azon képessége, hogy beavatkozhassanak egyediségük megőrzésébe, valamint termelő és üzleti berendezkedésük megvédésébe? Azért, mert a letelepedés szabadsága és a szolgáltatásnyújtás szabadsága továbbra is felülírja a szociális jogokat és a munkajogot, amelyek az egységes piac erősödésével párhuzamosan egyre jobban összezsugorodnak.
Elnök úr, biztos úr, a kis- és középvállalkozások érdekeinek védelméhez való igazi hozzájárulás az lenne, ha azonnal véget vetnének a kkv-kat megfojtó úgynevezett megszorító intézkedéseknek, amelyek számtalan országot, így Portugáliát is sújtanak.
Evelyn Regner
(DE) Elnök úr, bizonyára észrevette, hogy sok-sok európai parlamenti képviselő akar a catch-the-eye eljáráshoz folyamodni, mivel ez a téma olyan nevetségesen fontos a számunkra. Én Ausztriából jövök, egy olyan országból, amely még nem vezette be a szolgáltatási irányelvet. Ennek oka pedig az alkotmányjogban keresendő: az osztrák szövetségi alkotmány elfogadásához megkövetelt többséget ugyanis nem egyszerű elérni. Őszinte köszönetemet szeretném tolmácsolni az előadónak, Evelyne Gebhardt asszonynak nemcsak a téma iránti feltétlen elkötelezettségéért, amelyről oly hosszú ideje tanúságot tesz, hanem azért is, mert az árnyékelőadóval együtt jelentésében igyekezett összeegyeztetni az elveket a gyakorlattal. Az elvek között van annak hangsúlyozása is, hogy mennyire fontos kizárni a hatály alól a szociális és az egészségügyi szolgáltatásokat. A gyakorlati oldalhoz pedig például az a képesség tartozik, hogy megtaláljuk, amit keresünk, és az interneten keresztül be tudjuk szerezni a szükséges információkat.
Felszólalásom fő oka pedig a következő: csalódottságunknak kívántam hangot adni amiatt, hogy kiderült: még a szolgáltatási irányelv bevezetésével sem lehet megálljt parancsolni a bér- és szociális dömpingnek.
Sylvana Rapti
(EL) Elnök úr, én Görögországból jövök, amely - Ausztriával ellentétben - néhány hónappal ezelőtt, 2010-ben kezdte alkalmazni a szolgáltatási irányelvet, amikor is ez átültetésre került a nemzeti jogrendbe.
Erre nagyon büszkék vagyunk, hiszen erre a teljesítményre egy Görögország számára igen nehéz időszakban, a válság kellős közepén került sor; és nagyon fontos, hogy sikerült, mert a szolgáltatási irányelv különösen az egyablakos ügyintézési pontokon keresztül elsőként a kis- és középvállalkozásokat fogja segíteni, amelyekre az európai gazdaságban mindenekelőtt szükségünk van.
Szeretnék megismételni két dolgot, amelyet egy másik görög felszólalótól hallottunk. Konstantinos Poupakis az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportjától úgy fogalmazott, hogy nagyon fontos a tájékoztatás, és az adminisztratív terhek megszüntetése is nagy jelentőséggel bír.
Végezetül teljes szívemből köszönetet kell mondanom Evelyne Gebhardtnak: az elmúlt parlamenti ciklus óta anyaként gondozta és nevelte föl gyermekét, akarom mondani a szolgáltatási irányelvet; és úgy hiszem, hogy a "papával”, Barnier biztossal összefogva az európai polgárok javára tényleg képes lesz az irányelvet gyermekeként fölnevelni.
Elnök
Rapti asszony, valamennyivel több időt hagytam Önnek, hiszen a szüléshez mindig kicsit több idő szükséges. Remélem, hogy a gyermek jól van!
Michel Barnier
Elnök úr, való igaz, hogy Gebhardt asszonnyal igazi szövetségesekké váltunk, ám ez nem feltétlenül jelenti azt, hogy mindig egyet is értünk; ezért, Rapti asszony, nincs más megjegyzésem, mint az, hogy intelligens módon kell együtt dolgoznunk.
Az is mély benyomást tett rám, amit Ön, Rapti asszony, a növekedési potenciálról mondott, amit közelmúltbeli görögországi látogatásom során magam is tapasztalhattam. Reagálva arra, amit Harbour úr kiemelt, nevezetesen, hogy az irányelvben számottevő növekedési tartalék rejlik: ha ezt okosan, az irányelvben előírt korlátok között, de minden lehetőségében kihasználjuk, egyértelmű, hogy az oly fontos szolgáltatási gazdasági ágazat számára van növekedési potenciál, amellett, hogy megismétlem: szeretném, hogy például az agrár-élelmiszeripar vagy más ipari ágazatok ugyanilyen fontosak - vagy még fontosabbak - legyenek. És a nyitott gazdaságok számára, amilyen a görög gazdaság is, ahol a szolgáltatások, és konkrétan a turisztikai szolgáltatások, a turisztikai ágazat oly fontosak, az irányelv - ha jól aknázzák ki - lehetőséget jelent.
Most Schwab úrhoz és Gebhardt asszonyhoz fordulok: jól tették, amikor emlékeztettek a Parlament szerepére az irányelv tökéletesítésében, és megerősítették, hogy a Parlamentnek éberen kell ügyelnie az irányelv helyes végrehajtására. Miként Harbour elnök úrnak sokszor elmondtam, én magam is nagyon odafigyelek a végrehajtásra.
Ma már ki lehet jelenteni, hogy majdnem az összes tagállam egy horizontális jogalkotási aktus elfogadása mellett tette le a voksát. Bernadette Vergnaud és Pascal Canfin emlékeztettek arra, hogy Franciaország, de Németország is inkább az irányelv alapelveinek a már meglévő ágazati jogszabályaikba történő közvetlen beillesztése mellett szavaztak, amit a felszólalók sajnáltak, ám az ő dolguk a véleménynyilvánítás. Ezt a megközelítést lehet talán vitatni vagy bírálni, miként Ön is tette, Vergnaud asszony, de a mi szemszögünkből európai keretben világos és érvényes megközelítésről van szó.
Hyusmenova asszonyt is szeretném emlékeztetni, hogy 23 tagállam már elfogadta az átültetésre vonatkozó horizontális jogszabályait. Seán Kelly említette, hogy ezek között Írország volt a legutolsó. Két másik tagállamban - Regner asszony Ausztriáról és Luxemburgról beszélt - a jogi szabályozást jelenleg vizsgálja a parlament.
Sophia in 't Veldet pedig szeretném emlékeztetni arra, hogy az átültető intézkedések bejelentésének elmaradása miatt jelenleg még mindig hét tagállam ellen folyik jogsértési eljárás. Tehát látják, hölgyeim és uraim, hogy az egyetértés és a céltudatosság szellemében dolgozunk. Én magam is ellátogatok a tagállamokba, mint ahogyan az előbb is megjegyeztem. Løkkegaard úr tett említést azon látogatásokról, amelyeknek tárgya különösen ez a téma. De ha szükség van rá, láthatják, hogy a jogsértési eljáráson keresztül még hathatósabban is fel tudunk lépni az irányelv megfelelő végrehajtása érdekében.
Auconie, Handzlik és Sehnalová asszony, de Gebhardt asszony és Harbour elnök úr is kiemelték a többnyelvű egyablakos ügyintézési pontok jelentőségét. Osztjuk a többnyelvű szolgáltatások fontosságával kapcsolatban kifejtett nézeteket, amelyek esetében ugyanúgy fontos, hogy átjárhatóak, elektronikus alapúak és az internetről - e fantasztikus eszközről - is elérhetőek legyenek, miként ezt Comi vagy Roithová asszony is említette, vagy az előbb Herczog asszony is, amikor az egyablakos ügyintézési pontokról szólt.
Egyébként szeretném emlékeztetni Handzlik asszonyt, hogy a Bizottság együtt munkálkodik a tagállamokkal az e kérdésekre vonatkozó bevált gyakorlatok cseréje céljából, miként ez történik az IMI vagy a SOLVIT kapcsán is. Van egy szakértői csoportunk, amelynek feladata a bevált gyakorlatok cseréjének megkönnyítése; elindítottunk egy tanulmányt annak vizsgálatára, hogy miként működnek a dolgok, 2011 végén pedig konferenciát rendezünk az egyablakos ügyintézési pontok gyakorlati működéséről, mégpedig annak az egységes piaci fórumnak a szellemében, amelyet meg szeretnék szervezni - e javaslat Thun und Hohenstein asszonytól és Harbour úrtól származik. Az egységes piacról szóló, évente megrendezendő fórumról van szó a vállalkozások és a szakmai vagy érdekképviseleti szervezetek részvételével, amely az egységes piac emberibb, gyakorlatiasabb, polgárközelibb és piacközelibb megközelítését adná.
Løkkegaard úr és Gállné Pelcz Ildikó, aki megemlítette a magyar elnökség elkötelezettségét, szóltak a kölcsönös értékelésről. Ez is egy olyan új módszer, amely siker esetén véleményem szerint haszonnal lesz alkalmazható más európai normaszövegek esetében is. Szoros figyelemmel követem a helyes kölcsönös értékelést, ezt a korszerű eszközt, amely eseti értékelést jelent, amelyet azután más jogalkotási eszközre is alkalmazhatunk.
Harbour úr említést tett az elindított teljesítménymérésekről. Miért indítjuk a szolgáltatásonkénti teljesítményméréseket annak tanulmányozására, hogy az egyes európai normaszövegek között milyen kölcsönös kedvező vagy kedvezőtlen együtthatások alakulhatnak ki? Azért, mert azt tapasztaljuk, hogy a szolgáltatási irányelv helyes alkalmazása érdekében más szövegekre is figyelni kell: idézném rögtön egy Belgiumban letelepedett építész példáját, akinek hollandiai ügyfelei vannak, és akire a helyzettől függően hol a szolgáltatási irányelv, hol a szakképesítésekről szóló irányelv, hol az elektronikus kereskedelemről szóló irányelv, vagy éppen a fogyasztóvédelmi irányelv vonatkozik, hogy a többi eszközről ne is beszéljünk. Így kell figyelni a különböző európai szövegek közötti megfelelő együtthatásokra, és a teljesítménymérésekkel ez a szándékunk.
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Zárásképpen azzal a számomra is fontos, kiemelten politikai természetű kérdéssel szeretnék foglalkozni, amelyet Evelyne Gebhardt említett elsőként: az irányelvet a hatálya alá tartozó kérdésekre kell alkalmazni, és nem másra. Ezért Önökhöz hasonló éberséggel fogok ügyelni arra, nehogy egyes tagállamok kísértésbe essenek, és az irányelvet az eredeti rendeltetésén túlmenően nehogy esetlegesen az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokat érintő kérdésekre is alkalmazzák. Ezt a kérdést az előbb Sophie Auconie, Eva-Britt Svensson és Mara Bizzotto vetette fel.
Pascal Canfint, aki kérdést intézett hozzám, emlékeztetném arra, hogy a Bizottság - kötelezettségvállalásának megfelelően - jelenleg olyan szövegen dolgozik, amely tisztázni fog egy, a közszolgáltatási feladatokról és az általános gazdasági érdekű szolgáltatási feladatokról szóló közleményt. Kollégám, a versenyjogi biztos, Joaquín Almunia pedig a Monti-Kroes csomag frissítésén dolgozik. Két olyan közlemény lesz tehát az Önök kezében, amelyek rendeltetése a dolgok tisztázása, valamint a kétértelműségek, és időnként a viták vagy félreértések eloszlatása lesz.
Az általános gazdasági érdekű szolgáltatások vagy a közszolgáltatások feladatairól szóló közlemény összeállítására még idén sor kerül. Geier asszonyhoz is fordulok, amikor kijelentem: a szolgáltatási irányelv nem érintheti hátrányosan a munkavállalói jogokat; az irányelv nem foglalkozik ezzel a kérdéssel, mint ahogy a munkavállalók jogaival vagy kiküldetésével sem.
Végül Le Hyaric úrnak válaszul, akinek nagy figyelemmel hallgattam a bírálatait: a közlekedés és az egészségügy nem tartozik a szolgáltatási irányelv hatálya alá. Az irányelv a közszolgáltatások semmiféle magánosítását nem írja elő, amire az általános érdekű szolgáltatásokról készülő közleményben kiemelten oda fogok figyelni, miként egyébként más témákra is.
Más szóval, hölgyeim és uraim, tudom, hogy az irányelv vitákat váltott ki. Emlékeztetek, hogy az irányelv szövege jelentős javuláson ment keresztül, hogy a szöveg ma már eléggé egyértelmű, és felhasználhatjuk a polgárok által olyannyira várt munkahelyteremtéshez és a növekedés serkentéséhez. Azt akarom, hogy igényesek legyünk - és Önök jól is teszik, hogy igényesek -, de azt is szeretném, hogy objektívek is legyünk az irányelv vonatkozásában, és a szolgáltatások egységes piacát partneri szellemben és partneri módszerekkel építsük. Mindenesetre - miként Önök előtt erre elköteleztem magam - én eltökélt vagyok erre azért, hogy a következő négy évben az irányelvben rejlő összes lehetőséget kihasználhassuk.
Evelyne Gebhardt
Elnök úr, a vita felettébb izgalmas és gondolatébresztő volt. Mindazonáltal tennem kell egy megjegyzést, amely a következő: még mindig vannak olyanok, akiknek a fejében - annak ellenére, hogy ez már a múlté - továbbra is a régi Bolkestein-javaslat kavarog, amely valóban liberalizációról és deregulációról rendelkezett, miközben a szolgáltatási irányelv jelenlegi állapotában arról szól, hogy az embereknek lehetőséget kell adni arra, hogy képesítéseiket szolgáltatások nyújtására használják fel szerte az Európai Unióban. A szolgáltatási irányelv erről szól, és fontos, hogy ezt folyamatosan hangoztassuk is. Ezt újfent szeretném hangsúlyozni, és ezt a változást teljesen egyértelművé is tettük.
Ezen túlmenően arra is szeretném emlékeztetni mindannyiukat, hogy a szolgáltatási irányelvben igenis van szociális záradék. Az 1. cikkbe ugyanis beépítettünk egy olyan rendelkezést, amely kimondja, hogy a szolgáltatási irányelv alkalmazása nem veszélyeztetheti a tagállamok munkajogát és szociális jogát. Így ha netalán ilyesvalami történne egy tagállamban - és ezt kezdettől fogva hangoztattam -, akkor ez a szolgáltatási irányelv helytelen végrehajtása lenne. Ha a Rüffert-ügyre és egyéb ügyekre céloznak, ezek nem relevánsak a szolgáltatási irányelv szempontjából. Az ilyen esetek a munkavállalók kiküldetésére vonatkozó irányelvre, ez utóbbi végrehajtására, valamint a közbeszerzésekről szóló irányelvekre tartoznak. Kérem, hogy ne essenek abba a csapdába, hogy az almát hasonlítják össze a körtével. Jóllehet az alma és a körte összevegyítéséből talán jó gyümölcssalátát lehet keverni, a politikában ez teljesen elhibázott megközelítés. Ezért tényleg nagyon szorosan nyomon kell követnünk a történéseket.
Újfent felszólítom mindannyiunkat: ügyeljünk arra, hogy a szolgáltatási irányelv helyesen kerüljön átültetésre a tagállamokban, és ne a jogok elvételére vagy a szabályozás feloldására használtassák fel: a szolgáltatási irányelv nem erre való.
Természetesen számunkra továbbra is teljesen egyértelmű követelés, hogy az Európai Uniónak mindenképpen szüksége van az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokat védő jogi keretre. Már alig várom, hogy ebben a vonatkozásban a Bizottság mit fog elénk terjeszteni.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap, február 15-én, kedden délben kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Raffaele Baldassarre
A szolgáltatási piac az Európai Unió bruttó hazai termékének kétharmadát, és az európai munkahelyeknek is kétharmadát képviseli, de a teljes Unión belüli kereskedelemnek még így is csak az egyötödét. Ennek ellenére csak egyet tudok érteni az előadó által felsorolt prioritásokkal, és különösen az egyablakos ügyintézési pontok megvalósítását és az igazgatási együttműködés erősítését illetően. A jelen állapot szerint 22 tagállamban vannak első generációs egyablakos ügyintézési pontok. Úgy tűnne tehát, hogy ez némi kényelmet hoz az életünkbe, ha nem állna ezzel szemben az a tény, hogy ezek közül csupán 14 országban lehetséges az online ügyintézés. Ezzel szemben lényeges, hogy az egyablakos ügyintézési pontok a kínálat többnyelvűsítésével az Európai Unióban a kiterjedtebb e-kormányzás szerves részévé váljanak. Végül pedig lényeges az igazgatási együttműködés fokozása annak érdekében, hogy ez az egész kommunikáció-alapú rendszer hatékonyan működhessen. A belső piaci információs rendszer (IMI) máris létfontosságú eszközzé vált. Támogatja a hivatalok munkáját, lehetővé teszi a különböző igazgatási módszerek összehangolását, valamint a hiányos információk pótlását. Mindezek dacára a jövőben szükség lesz az ellenőrzésre és annak biztosítására, hogy a rendszert ne csak használják, hanem mindenekelőtt helyesen alkalmazzák is.
