Az Afrika és EU közötti stratégiai partnerség jövője a 3. Afrika-EU csúcstalálkozó küszöbén (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozatai az Afrika és EU közötti stratégiai partnerség jövőjéről a 3. Afrika-EU csúcstalálkozó küszöbén.
Olivier Chastel
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Először is rendkívül hálás vagyok önöknek azért, hogy lehetőségem nyílik a következő EU-Afrika csúcstalálkozóról beszélni, amely tudom, hogy nagyon sokuk érdeklődésére tart számot.
Ha az első csúcstalálkozó, amelyet 2000-ben tartottak Kairóban, útjára indította a földrészek közötti együttműködés folyamatát, akkor a 2007-ben Lisszabonban megrendezett második csúcstalálkozó az EU-Afrika kapcsolatok új programját határozta meg. A harmadik, Tripoliban megrendezendő találkozó célja, hogy megszilárdítsuk stratégiai partnerségünk és végre konkrét eredményeket érjünk el.
Az Afrikai Unió vezető szerepe a béke és a biztonság kérdéseiben bír a legnagyobb jelentőséggel. Az Afrikai Unió küldött elsőként békefenntartó erőket Szudánba. A Mbeki úr által vezetett bizottságnak köszönhetően az Afrikai Unió kezd vezető globális politikai szerepet betölteni Dárfúrban. Az Észak és Dél közötti keretmegállapodásról szóló tárgyalásokon nemrégiben elért előrehaladás fontos lépést jelent a békés átmenet irányába. Emellett az uniós részvétel egy választási megfigyelési misszióban világosan kiemeli azon szándékunkat, hogy hozzá kívánunk járulni a békés átmenet biztosításához Szudánban. Szomáliában az AMISOM, az Afrikai Unió szomáliai missziója az egyetlen olyan szereplő, amely jelen van Mogadishuban.
Ami az államcsínyeket illeti, az Afrikai Unió által alkalmazott "zéró tolerancia” szabály védelmet nyújt és döntő szerepet játszik az alkotmányos rend helyreállításában. Az Afrikai Unió vált azon szervezetté, amely lefekteti a normákat, és nem csak ezen a területen, hanem a politikai irányítás terén is, az afrikai földrészen és a gazdasági integráció folyamatában is. Az Afrikai Unió biztosítja azt a politikai keretet, amely lehetővé teszi tagállamai és a regionális gazdasági közösségek számára az Afrikán belüli kereskedelem és a transznacionális infrastruktúrák fellendítését. Jelenleg az Új Partnerség Afrika Fejlődéséért egész programja, ideértve a szocioökonómiai fejlesztési programot is, teljes mértékben összekapcsolódott az Afrikai Unió tevékenységeivel.
Ez a belső folyamat kéz a kézben jár a nemzetközi irányítási struktúrák terén az afrikai képviselet tekintetében végrehajtott reformokkal. E kérdésben az Afrikai Unió jó pozícióban van az afrikai álláspontok nemzetközi színtéren való koordinálásához. Az éghajlatváltozás ügyében például Etiópia miniszterelnökét bízta meg az Afrikai Unió azzal, hogy a nemzetközi színen Afrika nevében szóljon.
Az Afrikai Unió számos olyan esetben nélkülözhetetlenné vált az Európai Unió számára, amelyben afrikai megoldásokra és közreműködésre van szükségünk, legyen szó akár békefenntartásról, akár a migrációról, a kábítószer-kereskedelemről, az éghajlatváltozásról vagy a Nemzetközi Büntetőbíróságról. Afrika olyan lehetőségeket is kínál, amelyeket az Uniónak ki kellene aknáznia, vegyük például az energetikai kapcsolatok terén megvalósuló együttműködést, a fegyverkereskedelmi szerződést, vagy a magánszektor nyújtotta kilátásokat, csak hogy néhányat említsek. Az Európai Unió és az Afrikai Unió közötti együttműködési keret egyik különös kihívása egyértelműen a Nemzetközi Büntetőbírósághoz kapcsolódik. Afrikai partnereink hozzájárultak ez utóbbi létrehozásához és együttműködésük továbbra is döntő jelentőséggel bír e politikai célkitűzés szempontjából, amely elsődleges fontosságú az Európai Unió számára. Afrikai partnereink ugyanakkor bírálták a módot, ahogyan a szudáni elnök, al-Bashir ügyét ott kezelték, valamint azt is, hogy a Biztonsági Tanács nem élt a felfüggesztési eljárással, mire az Afrikai Unió elhatárolta magát a Bíróságtól. Ami az Uniót illeti, mi nyilvánvalóan továbbra is teljes mértékben támogatjuk a Bíróság függetlenségét, az esetleges felfüggesztési eljárás tekintetében pedig a Biztonsági Tanácsra kell bíznunk az ügyet. A következő csúcstalálkozó során világosan kifejezésre kívánjuk juttatni a véleményünket, miközben pontosan tudjuk, hogy a csúcstalálkozó kétségkívül nem fogja megváltoztatni az Afrikai Unió álláspontját, amely úgyszintén világosan kinyilváníttatott.
Továbbra is Európa Afrika legfontosabb partnere. A politikai, gazdasági, intézményi és fejlesztési együttműködés minden esetben meghaladja a regionális partnerségek és a nemzeti kormányokkal fenntartott kapcsolatok mértékét. Az Uniónak azonban nem szabad alábecsülnie a feltörekvő partnerek gyorsan fokozódó részvételét. Az Uniónak elégedettnek kellene lennie ezzel az új felállással, azonban mivel az kihat az Európai Unió és Afrika közötti kapcsolatokra, ezért szeretnénk, ha ismételten azokra a jól ismert elemekre kerülne a hangsúly, amelyek a mi adu ászaink, és amelyek hozzáadott értékkel járulnak hozzá a jobb koordináció biztosításához és azoknak a helyzeteknek a priorizálásához, amelyek mindenki számára előnnyel járnak.
Ami az Uniót illeti, a világon egyedülálló intézményi helyzetben vagyunk: két olyan Unióval állunk szemben, amelyek célja a regionális integráció, és amelyek hozzá kívánnak járulni a globális kormányzás többoldalú rendszerének kialakulásához. Az Afrikai Unió érdeklődéssel figyeli a Lisszaboni Szerződésnek köszönhetően létrejövő új intézmények felállítását. Egy olyan nyugodt Afrika, amelynek számos partner udvarol és kínál most először - és valóban nagyon sok idő múltán most először - ígéretes növekedési kilátásokat, egyértelműen egyenlő bánásmódban kíván majd részesülni.
A csúcstalálkozó előkészületei tehát folynak. A líbiai házigazdáinkkal és az afrikai unióbeli tárgyalópartnereinkkel folytatott eszmecserék hasznosnak bizonyultak. Sok európai és afrikai vezető erősítette meg legmagasabb szintű részvételét. A csúcstalálkozó elsődleges vitái a központi témáról fognak folyni: a befektetésekről, a gazdasági növekedésről és a munkahelyteremtésről, valamint számos ezekkel kapcsolatos másodlagos témáról is. Reméljük, hogy ezek az eszmecserék konkrét eredményekhez fognak vezetni.
A Malawiban megrendezett miniszteri szintű politikai párbeszéd részvevőinek sikerült véglegesíteniük a csúcstalálkozó hivatalos közleményét, a tripoli nyilatkozatot, valamint a 2010 és 2013 közötti időszakra vonatkozó közös cselekvési tervet. Ez utóbbi biztos alapot nyújt jövőbeli erőfeszítéseinkhez, mivel megfelelő egyensúlyt teremt a hagyományos fejlesztési prioritások - infrastruktúra, millenniumi fejlesztési célok; a politikai témák - béke és biztonság, demokratikus kormányzás és emberi jogok, migráció, mobilitás, munkahelyek; valamint az együttműködés olyan új ígéretes területei között, mint pl. a megújuló energia, az éghajlatváltozás, az információs technológia és az űrkutatás, csak hogy néhányat említsünk.
Végezetül, Van Rompuy elnök úr nevében szeretném elmondani önöknek, hogy melegen üdvözlöm a Parlament pozitív hozzáállású részvételét az Afrika és az Európai Unió közötti kapcsolatok jövőjéről szóló vitákban, és üdvözlöm az Európai Parlament és a Pánafrikai Parlament november 27-én, éppen a csúcstalálkozó előtt Tripoliban megtartandó találkozóját. Ez a találkozó kiváló alkalom lesz arra, hogy alapvető ajánlásokat fogalmazzunk meg a csúcstalálkozó során tartandó plenáris vitára. Úgyszintén örvendetesnek találom a mai vita irányát, és érdeklődéssel várom a véleményeiket.
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, igaz, hogy a millenniumi fejlesztési célok elérése és a szegénység leküzdése továbbra is központi elemét képezik az Európa és Afrika közötti partnerségnek. Ugyanakkor kapcsolataink messze túlmutatnak ezeken. A két földrész együttműködési lehetőségei óriásiak.
Korábban e hónapban a Bizottság bemutatatta arra vonatkozó javaslatait, hogy hogyan szilárdítsuk meg a kapcsolatunkat azáltal, hogy még erősebbé tesszük azt és hosszú távon az inkluzív és fenntartható növekedésre koncentrálunk. A tripoli csúcstalálkozó kiváló alkalom lesz arra, hogy megvitassuk az együttműködés e téren történő javításának lehetőségeit.
A Bizottság úgy véli, hogy a hagyományos fejlesztési forgatókönyveken túlmenően is fokozni kell a politikai és a szakpolitikai párbeszédet. Az EU-nak és Afrikának kétoldalúan együtt kell működniük, ugyanakkor a nemzetközi színtéren is együtt kell dolgozniuk a közös érdekek érvényesítéséért, amelyek a következők: az éghajlatváltozás elleni küzdelem, a millenniumi fejlesztési célok elérése felé tett előrehaladás, valamint a béke és a biztonság, a demokratikus kormányzás és az emberi jogok előmozdítása.
Ez a célkitűzés biztosítja azt, hogy a két fél együttesen tudjon fellépni a csúcstalálkozó napirendjét uraló globális kihívásokkal szemben, és elő tudja készíteni a terepet egy hatékonyabb és kölcsönösen előnyös együttműködés számára.
Tekintettel arra, hogy a csúcstalálkozó középpontjában a befektetések, a növekedés és a munkahelyteremtés állnak, arról is meg kell állapodnunk, hogy hogyan dolgozzunk együtt a gazdasági és pénzügyi válság negatív hatásainak leküzdésének érdekében. Ez többek között egy üzlet- és befektetésbarátabb környezet előmozdítását teszi szükségessé. Jó alkalom lesz ez arra is, hogy megvizsgáljuk az olyan ígéretes területeket, mint a megújuló energiák, az információs és kommunikációs technológiák, a tudomány stb. Ezek azok a területek, amelyeken az afrikai igények óriásiak, és amelyeken ugyanakkor Európa sokat tud kínálni. Az eddig elért közös sikerekre is építhetünk: a béke és a biztonság, valamint a regionális integráció terén.
Ez az ambiciózus napirend megköveteli, hogy a 2007-es lisszaboni csúcstalálkozó sikerére és az Afrika-EU közös stratégia, valamint annak első cselekvési terve által elért sikerekre is építsünk. A levont tanulságokból tanulva a közlemény arra is felszólítja mindkét felet, hogy tegyenek még többet a politikai keretek és a pénzügyi eszközök jelenlegi szétdaraboltsága ellen. Hatékonyabb szinergiákat kellene teremteni az uniós szakpolitikák között, különösen a szubszaharai afrikai területeken és a földközi-tengeri térségben annak érdekében, hogy valódi koherenciát, fokozott hatékonyságot és láthatóságot tudjunk biztosítani. Szükség van a tagállamokkal való jobb belső koordinációra és valamennyi érintett - a parlamentek, a civil társadalom és a magánszektor - aktív részvételére is.
A jobb eredmények eléréséhez a 2011 és 2013 közötti időszakra vonatkozó cselekvési tervben azoknak a tevékenységeknek kellene prioritást élvezniük, amelyek világos regionális, kontinentális vagy globális hozzáadott értékkel bírnak. A csúcstalálkozó kiváló alkalom lesz arra, hogy kijelöljük az előrevivő utat. Ez európai részről is módosításokat fog igényelni, ami az Afrikával fenntartott kapcsolatok uniós irányításának javítását is megköveteli tőlünk.
Úgy vélem, ezt a vitát a csúcstalálkozó után is folytatnunk kell, de nagy érdeklődéssel várom a mai vitát is, hogy jól felkészültek legyünk a csúcstalálkozóra.
Filip Kaczmarek
Elnök asszony, az Afrika és az Európai Unió előtt álló közös kihívások világosak és egyértelműek. Chastel úr és Piebalgs úr is beszélt erről. Kétségkívül ide sorolhatjuk a szegénység felszámolását, a békét és a biztonságot, a demokráciát és az emberi jogokat, a globális kormányzást és az éghajlatváltozást. Nemzetközi szinten is konkrét célok kerültek meghatározásra - a millenniumi fejlesztési célok. Egyetértek Piebalgs úrral abban, hogy a millenniumi fejlesztési célok elérése valóban kulcsfontosságú lesz a fejlesztési célú együttműködésre és Afrika jövőjére nézve.
Olyan további célokat is megfogalmaztunk, amelyek nagyon fontosak az Európai Unió és Afrika közötti kölcsönös kapcsolatok szempontjából. Ezek a következők: a politikai kormányzás jó minőségének a javítása, valamint a természeti és gazdasági erőforrások hatékony, tisztességes és fenntartható kormányzása. Reméljük, hogy az Európai Unió és Afrika közötti partnerség, valamint a közös stratégiák és intézkedések világos eredményekkel fognak járni. Reméljük például, hogy a számos afrikai országban tapasztalható gazdasági növekedés elősegíti majd a társadalmi befogadást és csökkenteni fogja a szegénység szintjét és a társadalmi egyenlőtlenségeket. Ezért meg akarjuk teremteni a befektetések és a kereskedelem, ezzel pedig az új munkahelyek létrehozásának feltételeit. Abban is reménykedünk, hogy ez a fejlődés fenntartható lesz, ami azt jelenti, hogy ez egy hatékony, ökologikus és versenyképes gazdaság felépítéséhez fog vezetni.
Egy további szempont, amely bizonyára nagy hangsúlyt fog kapni a csúcstalálkozón, az az Afrikában rejlő óriási, jelenleg még kiaknázatlan lehetőség a megújuló energiák terén, ideértve a víz-, a nap-, a szél-, a geotermikus és a biomasszából nyert energiát is. Ez olyan lehetőségeket rejt magában, amelyek eddig még nem kerültek teljes körűen kihasználásra, és akárcsak az Afrikában rejlő lehetőségek más vetületei, ez sem mindig szolgálja az ott élők javát. A jó kormányzás, valamint ezen lehetőségek kiaknázásának a középpontba helyezése minőségi változást fog hozni, vagy legalábbis azt hozhat.
Monika Flašíková Beňová
Elnök asszony, az Európai Unió által létrehozott egyetlen interkontinentális partnerség az Afrikával fenntartott stratégiai partnerség.
A közelgő csúcstalálkozót megelőzően kiadott bizottsági szöveget olvasva nem tehetek róla, de úgy éreztem, már-már túl pozitív a hangnem. Mintha valaki rózsaszín szemüveget viselve írta volna.
A valóság azonban messze nem ilyen rózsás. Ha le akarjuk küzdeni a problémákat, akkor teljesen nyíltan kell róluk beszélnünk. Az afrikai oldalon továbbra is a széthúzás az uralkodó. Az Afrikai Unió politikai felhatalmazása gyenge, az afrikai földrész pedig továbbra is megosztott, gazdasági szempontból is.
A gazdasági partnerségi megállapodások az EU és az afrikai országok között nem működnek, és az afrikai regionális gazdasági közösségek még inkább bonyolítják a helyzetet.
Röviden, nehéz Afrikáról mint egységről beszélnünk. Másfelől az Unió és a tagállamok nem rendelkeznek koherens Afrika-politikával, és gyakran utilitarista vagy paternalista módon közelítenek a partnerséghez. Ezért jó lenne, ha a Bizottság ezekre a szempontokra is kitérne a jelentésében.
Charles Goerens
Elnök asszony, a jelenlegi, válság sújtotta időszakban kevés teret kellene hagyni a jól bevált módszereknek és a már korábban hallottaknak. Ha azt akarjuk, hogy az EU-Afrika csúcstalálkozó ne legyen hiábavaló, úgy sikeresen szembe kell szállnia a valódi problémákkal. Sőt, és messze ez a legfontosabb szempont, fel kellene tárnia az afrikai földrészben rejlő jelentős lehetőségek távlatait is.
Afrikától világos üzenetet várunk arra vonatkozóan, hogy javítani kívánja a kormányzást, hogy képes hozzáadott értéket előállítani és elkötelezi magát az erőforrások pazarlásának felszámolása mellett. Továbbá azt is várjuk Afrikától, hogy nevezze meg azokat az akadályokat, amelyeket továbbra sem képes saját erőforrásainak felhasználásával elhárítani.
Európától azt várjuk, hogy legyen képes odafigyelni és kivenni a részét az afrikai előrehaladásból, gondoskodva arról, hogy felszabadítsa a sötét földrészt a politikai, gazdasági és kereskedelmi rabszolgaságból. Európa óriási felelősséggel bír ezeken a területeken.
Amennyiben az EU-Afrika csúcstalálkozó hozzá tud járulni az Afrika megfelelőbb képviseletéhez vezető út megnyitásához a Biztonsági Tanácsban és a G20-ak körében, és jobb helyzetbe fogja hozni Afrikát a szegénység felszámolásához, úgy már nem lesz hiábavaló.
Judith Sargentini
Elnök asszony, az Európa és Afrika közötti kapcsolatok feszültek. Véleményem szerint ez nem csak a gazdasági válságnak tudható be, hanem annak is, hogy rövid távon és nem hosszú távon gondolkodunk. Szeretnénk rövid távon Afrika-szerte szabad kereskedelmet, és következésképpen valamennyi országgal keresztülvinni az európai partnerségi megállapodást, vagy hosszú távon olyan stabil, növekvő afrikai gazdaságra törekszünk, amellyel aztán nagyvonalúbban köthetünk üzletet? Azt akarjuk, hogy Afrika most tartsa otthon a kivándorlóit, vagy elismerjük, hogy a hazai népesség a jövőben el fog öregedni, és hogy akkor szükségünk lehet majd munkavállalókra? El akarjuk kerülni, hogy most kelljen fizetnünk az éghajlatváltozásért és az azáltal Afrikában okozott problémákért, hogy aztán később egy destabilizált országgal vagy földrésszel és nagy menekültcsoportokkal kelljen szembenéznünk? Könnyedén bele akarunk most menni egy viszályba Kínával csak azért, hogy minél gyorsabban nyersanyagokhoz jussunk, vagy szeretnénk, ha még később is hasznot húzhatnánk Afrika gazdagságából? Elsődlegesen pedig hogyan biztosítjuk azt, hogy Afrika hosszú távon is hasznát lássa saját nyersanyagainak? Hogyan kívánunk arról gondoskodni, hogy az afrikai polgárok felelősségre vonhassák az afrikai vezetőket? Elvégre ez a tripoli EU-Afrika csúcstalálkozó azt is megmutatta, hogy sok esetben olyan vezetőkkel van dolgunk, akiknek már régen lejárt az idejük: Bouteflika, dos Santos, Mugabe - felmerülhet a kérdés, hogy közülük bárki is valóban a legjobbat akarja-e a népének. Választ kell találnunk ezekre a kérdésekre.
Nirj Deva
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, Afrika a világ leggazdagabb földrésze, népei azonban a legszegényebbek az egy főre jutó jövedelem tekintetében. Hogyan lehetséges ez? Úgy vélem, Piebalgs biztos úr a megfelelő hangot ütötte meg akkor, amikor arról beszélt, hogy konkrét lépésekre van szükségünk regionális, kontinentális szinten.
Ahhoz, hogy ezt elérjük, nem még több alamizsnára van szükség: az csak létfenntartási szegénységben tartja az embereket; a gazdasági növekedés megteremtésén kell dolgoznunk. Gazdasági növekedés csak vállalkozásokkal és oktatással érhető el, de az oktatás és a vállalkozások csak akkor jöhetnek létre, ha már megvannak a gazdasági növekedés megteremtésének az eszközei. Például Afrika nagy részében nincs elektromos áram, így Afrika nem rendelkezik a megfelelő oktatással, vagy a megfelelő számítógépekkel, vagy a gazdasági növekedéshez szükséges megfelelő infrastruktúrával. Most arra van szükség, hogy több elektromosságot és tiszta vizet jutassunk Afrikába, és gondoskodjunk az élelmezésbiztonságról. Örülök, hogy az Afrikai Unió immár a zéró tolerancia politikáját alkalmazza az államcsínyekkel szemben. Hurrá! - ahogyan a Tanács fogalmazott.
Most arra van szükség, hogy modern, feltörekvő gazdasági tigrisként tekintsünk Afrikára és lehetővé tegyük Afrika gyorsabb gazdasági működését a kontinens gazdagabbá válásának érdekében.
(A felszólaló elfogadta, hogy az eljárási szabályzat 149. pontja (8) bekezdésének megfelelően a kékkártya-eljárással élve kérdést tegyenek fel neki.)
Richard Howitt
Elnök asszony, köszönöm Deva úrnak a hozzászólást, de azt szeretném megkérdezni tőle, hogy amikor arról beszél, hogy lejárt az euróalamizsnák ideje, akkor nem ért-e egyet azzal, hogy valamennyi tagállamnak, ideértve az Egyesült Királyságot is, ki kellene tartania az ENSZ azon millenniumi fejlesztési céljára vonatkozó menetrendje mellett, amelynek értelmében 2013-ig a GDP 0,7%-át kellene fejlesztési segélyekre fordítani?
Amennyiben nem ért ezzel egyet, akkor hogyan érhetők el Deva úr tiszta vízzel, élelmezésbiztonsággal és a szegénység felszámolásával kapcsolatos céljai, ha a nemzetközi közösség nem tesz eleget a segélyezés szintjével kapcsolatos ígéreteinek?
Nirj Deva
Elnök asszony, nagyon hálás vagyok a tisztelt képviselő úrnak a hozzászólásért. Azt mondtam a Háznak, hogy az alamizsnák egyszerűen nem fogják enyhíteni a szegénységet.
Természetesen támogatom a millenniumi fejlesztési célokat, és dicséret illeti a konzervatív kormányt, amely miközben kénytelen a nemzeti költségvetés kb. 30%-át, ideértve az oktatási költségvetést is, lefaragni, elkülönítette és 27%-kal növelte is a fejlesztési támogatásra szánt költségvetésünket.
Nagyon hálás vagyok Howitt úrnak azért, hogy lehetőséget adott nekem arra, hogy említést tegyek a londoni koalíciós kormány e rendkívül következetes és nagylelkű lépéséről.
De még ha 27%-kal növeljük is a költségvetést, és még ha teljesítjük is a millenniumi fejlesztési célokat, addig akkor sem fogjuk tudni felszámolni a szegénységet Afrikában, amíg nem segítünk az afrikaiaknak gazdagabbá válni.
Európa nem csupán azzal vált azzá, amit ma képvisel, hogy felszámolta a szegénységet és a létminimumon él. Európa a jólét megteremtésével vált gazdaggá. Egészen addig, amíg nem teremtünk olyan jólétet Afrikában, amely fennmarad és nem fordul vissza, nem fogunk sikerrel járni.
Elie Hoarau
Elnök asszony, az Európai Unió gyakran az afrikai országoknak kínált lehetőségekként írja le a gazdasági partnerségi megállapodásokat. Továbbá kétségbeesetten törekszik azok minél gyorsabb aláírására.
Mi azonban arra a kérdésre szeretnénk választ kapni, hogy az érintett országok vajon miért nem igyekeznek aláírni ezeket a számukra pedig olyan kedvező megállapodásokat. E megállapodások minőségéről nyilvánvalóan eltérőek a vélemények, és amíg ezek a véleménykülönbségek fennállnak, addig az afrikai, karibi és csendes-óceáni (AKCS) államok csoportja vonakodni fog azokat aláírni.
Nem lenne ajánlatos további párbeszédet folytatni és megértést tanúsítani azáltal, hogy meghallgatjuk az AKCS-országok csoportjának aggodalmait és elvárásait? Ezek az országok a fejlesztési stratégiáról kívánnak beszélni, miközben Európa gyakran csak a piacok megnyitásával válaszol.
Az AKCS-EU közös parlamenti közgyűlés éppen ezt az odafigyelést valósítja meg. Úgy vélem, hogy a többi európai intézménynek is ilyen módon kellene eljárnia, ha valódi stratégiai partnerséget kívánunk kialakítani Afrika és az Európai Unió között.
Giancarlo Scottà
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A harmadik EU-Afrika csúcstalálkozó alapvető lehetőséget kínál a két fél közötti kapcsolatok megszilárdítására.
E rendezvény során beszélni fogunk a gazdasági növekedésről, a fenntartható fejlődésről és a politikai kormányzásról, és érinteni fogunk számos olyan témát, mint a mezőgazdasági és az élelmezésbiztonsági ágazat felülvizsgálata a millenniumi fejlesztési célok keretében.
Annak érdekében, hogy egyetemes hozzáférést biztosítsunk az élelmiszerekhez, felszámoljuk a szegénységet a vidéki területeken és javítsuk a mezőgazdasági termelés minőségét, szükség van a termelői szervezetek és az ágazati szövetségek részvételére is, hogy elkötelezetten és tudatosan tudjanak fellépni és javítani tudják a természeti erőforrások elosztását és kezelését.
Az Európai Uniónak azon kell dolgoznia, hogy a lehető legjobban ki tudja használni ezeket a lehetőségeket a párbeszéd és az együttműködés fokozására az afrikai regionális integráció támogatásához. Különösen az együttműködési kezdeményezésekkel kapcsolatos egyenlőtlenségek és korrupció ellen kell fellépni. A kormányok felelősségét nem szabad a civil társadalom felelőssége fölé helyezni, és garantálni kell a fenntartható gazdasági és társadalmi növekedéssel kapcsolatos stratégiákban érintett valamennyi fél részvételét.
Franz Obermayr
(DE) Elnök asszony, az EU-Afrika csúcstalálkozón a növekedésre és a foglalkoztatásra vonatkozó konkrét kezdeményezéseket vitatják majd meg, és ez örvendetes. Egyáltalán nem örvendetes azonban az, hogy egy olyan nevetséges projektet kívánnak uniós támogatással megvalósítani, mint a transzafrikai autópálya. Hiszen ennek a 2012-re tervezett, 500 km hosszú, Tanzánián, Kenyán és a világ legnagyobb vadrezervátumán, a Szerengetin át vezető útnak a megépítése nem egy olyan projekt, amelyet támogatnunk kellene. Évről évre vadon élő állatok milliói vonulnak át a Szerengeti területén az északon fekvő ivóhelyeikhez. A tudósok nyomatékosan felhívják a figyelmet a várható ökológiai katasztrófára: Az állatok nem fognak vízhez jutni, az ökoszisztéma össze fog omlani, el fog veszni a biológiai sokféleség és a helyi turizmus is kárát fogja ennek látni, amely pedig Tanzániában a bevételek 23%-át teszi ki. Ezért arra kérem a Tanácsot és a Bizottságot, hogy világosan mondjanak nemet erre az ökológiai és gazdasági őrültségre. Védjük meg Afrika utolsó természeti kincseit, mentsük meg másodszor is a Szerengetit! És kérem, írják alá az általam beterjesztett, a szerengeti autópálya-projekt ellen tiltakozó írásbeli nyilatkozatot is.
Cristian Dan Preda
(RO) Elnök asszony, a jövő héten Tripoliban megrendezésre kerülő EU-Afrika csúcstalálkozó lehetőséget kínál nekünk arra, hogy elgondolkodjunk arról, hogy milyen irányba kívánjuk az Afrikával fenntartott partnerségünket kormányozni.
Véleményem szerint az Európai Bizottság november 11-i közleménye üdvözlendő. Különösen üdvözölni szeretném annak kihangsúlyozását ebben a dokumentumban, hogy a fejlesztési együttműködésnek olyan konkrét intézkedésekkel kell kiegészülnie, amelyek útjára indíthatnák a fenntartható és inkluzív növekedést ebben a régióban.
Ha azt akarjuk, hogy az afrikai országok az Unió valódi partnereivé váljanak és vegyék saját kezükbe a sorsukat, akkor azt más módon nem is érhetjük el, csak a gazdasági növekedés elősegítésével. Három pontot szeretnék kiemelni, amelyeket különösen fontosnak tartok az Afrikával fenntartandó jövőbeli kapcsolataink szempontjából:
először is, ha azt akarjuk, hogy meghallják az Unió hangját Afrikában, akkor olyan partnert kell keresnünk, aki fogékony az üzenetünkre. Ennek fényében az Afrikai Unió intézményi és operatív megerősítése elsődleges fontosságú;
másodsorban úgy vélem, hogy az Afrikával fenntartott partnerség jelenleg mind a bizottsági, mind a szakértői elemzés alapján a béke és a biztonság területén működik a legjobban. Ugyanakkor úgy gondolom, ennél többet is elérhetünk. Úgy vélem, meg kellene erősítenünk a konfliktusmegelőzési dimenziót és a politikai konszolidációs mechanizmusokat, mivel mind a konfliktusok, mind több régióbeli állam törékenysége nyilvánvalóan befolyásolja a millenniumi fejlesztési célok teljesítését;
végezetül szeretném kiemelni, hogy milyen rendkívül fontos a demokrácia és az emberi jogok érvényesítése. Ezekben a kérdésekben az Európai Unió és Afrika gyakran nincsenek összhangban. Ezért meg kell erősíteni a politikai párbeszédet, és a demokrácia e régióbeli érvényesítésének olyan prioritássá kell válnia, amelyet rendszeresen fel kell vetni az Afrikával fenntartott kapcsolatok keretében.
Joanna Senyszyn
(PL) Elnök asszony! A millenniumi fejlesztési célok elérése stratégiai helyet foglal el a közös Afrika-EU stratégia végrehajtására vonatkozó új tervben. Az egyik alapvető problémát a szegénység csökkentése jelenti, amely a válság következtében még tovább romlott. A világ népességének közel 30%-a él a legnagyobb szegénységben, ami azt jelenti, hogy ezek a emberek napi kevesebb mint 1,25 dollárral rendelkeznek. Több mint 100 millió ember nem jut biztonságos vízhez. Percenként majdnem 80 ember hal meg az éhezés következtében, és közülük 60 gyermek. Ez évente 40 millió embert jelent, ami egy nagy európai ország lakosságának felel meg. A helyzet Afrikában a legrosszabb, különösen a szubszaharai területeken.
Ez a stratégiai intézkedések mellett a közvetlen segélyek növelését is szükségessé teszi. A haldoklók nem várhatnak. Az Unió a legnagyobb adományozó a fejlesztési segélyek terén. A hivatalos támogatásoknak több mint a fele tőlünk származik. Erre büszkének kellene lennünk. Fokoznunk kell az Afrikának nyújtott támogatásunkat, és hatékonyabbá kell azt tennünk. Ezért támogatom a Bizottság arra vonatkozó terveit, hogy erősítsük meg a fenntartható növekedésen és a társadalmi kirekesztést megelőző lépéseken alapuló fejlesztési együttműködést.
Louis Michel
(FR) Elnök asszony, Chastel úr, 2007-ben mi, afrikaiak és európaiak, nagyon ambiciózusak voltunk. A közös stratégiánk alapját egy nyolc nagyon konkrét stratégiai partnerséget magába foglaló cselekvési terv képezte.
A tripoli csúcstalálkozón egy második cselekvési terv kerül majd elfogadásra. Én négy olyan követelményt szeretnék kiemelni, amelyeknek teljesülniük kell ahhoz, hogy ez a stratégiai terv valóban sikeres legyen. Először is sürgetném a nemzeti parlamentek, az Európai és a Pánafrikai Parlament erőteljesebb részvételét a közös stratégia végrehajtásában.
Másodszor, jobban össze kell kapcsolni a közös stratégiát a Cotonoui Megállapodással.
Harmadszor, amennyiben a befektetéseknek, a gazdasági növekedésnek és a munkahelyteremtésnek szentelt tripoli csúcstalálkozót sikerre kívánjuk vinni, úgy annak sürgősen foglalkoznia kell az üzleti klíma javításának a kérdésével - több felszólalásban is említették ezt, és ez valóban rendkívül fontos. Az afrikai gazdasági és társadalmi fejlődés egyik kulcsa a magánbefektetések jogi és bírósági sérthetetlensége. Nem lesz más fejlesztési stratégia, Hoarau úr, mint a piacok megnyitása. Minden más csak jótékonykodás, és ez eddig sajnos nem működött, vagy legalábbis nem kielégítően.
Végezetül, az utolsó elem: szeretném arra kérni önt, biztos úr, hogy gondolja át, nem lenne-e hasznos ezt gyorsan bizottsági szinten is megvitatni és javaslatokat megfogalmazni azzal a céllal, hogy a fejlődő országokban, és különösképpen a természeti erőforrások ágazatában működő vállalataink feleljenek meg vagy alkalmazkodjanak az Egyesült Államok Kongresszusa által elfogadott Dodd-törvénynek, mivel az óriási lépést jelentene a természeti erőforrások pazarlása, valamint a korrupció elleni küzdelem szempontjából.
(A felszólaló elfogadta, hogy az eljárási szabályzat 149. pontja (8) bekezdésének megfelelően a kékkártya-eljárással élve kérdést tegyenek fel neki.)
Nirj Deva
Elnök asszony, meg szeretném kérdezni Michel úrtól, hogy tiszteletre méltó fejlesztési biztosi pályafutása és az Afrikában szerzett jelentős tapasztalatai révén el tudná-e érni azt, hogy az afrikai parlamentek - különösen az afrikai parlamentek pénzügyi és költségvetési vizsgálóbizottságai - kapjanak felhatalmazást és megerősítést, valamint jelentősebb támogatást a részünkről ahhoz, hogy valóban kivizsgálhassák, hogy mi történik a minisztereikkel és az elnökeikkel a törvényalkotási folyamat és az állami kiadások végrehajtása, tisztasága és elszámoltathatósága során. Egyetért Michel úr azzal, hogy ez egy olyan fontos lépés lenne, amelyet a gyakorlatban is meg tudnánk valósítani?
Louis Michel
(FR) Elnök asszony, ez bizonyára lehetséges lenne. Sőt, azt kell, hogy mondjam, hogy a Bizottság már évek óta pontosan azzal a céllal finanszírozza a fejlődő országokban a nemzeti parlamentek fellépéseit és kapacitásait, hogy biztosítsa számukra az ezen ellenőrzés végrehajtásához szükséges eszközöket. Bizonyára ismeretes az is, hogy más időkben, egy másik parlamentben, egyik képviselőtársunk, Glenys Kinnock szállt síkra azon elképzelés mellett, hogy az országonkénti stratégiai dokumentumok és a regionális dokumentumok kerüljenek szükségszerűen, proaktívan, sőt, mondhatnám elővigyázatosságból is megvitatásra a nemzeti parlamentekben.
Bizonyára ismeretes az is, hogy például az úgynevezett. költségvetési támogatás esetében, amely az adott fejlődő ország intézményeibe vetett bizalom jele, a költségvetési támogatás igénybevételének egyik feltételeként a nemzeti költségvetést, és ezzel a fejlesztési támogatások felhasználását is vitára kell bocsátani a nemzeti parlamentben. Úgy vélem, hogy ami a Bizottságot illeti, úgy mindenesetre máris számos feltétel és számos módszer kerül e tekintetben alkalmazásra.
Charles Tannock
Elnök asszony, az Afrikai Unió időnként csalódást okozott az afrikai kihívások sokaságával szembeni küzdelemben. Az AU túl sokszor hallgat az önkényuralom, a korrupció, a választási csalás és az illegális államcsínyek láttán.
Ha az EU és Afrika a jövőben el kívánják mélyíteni és intenzívebbé kívánják tenni a stratégiai együttműködésüket, akkor nem riadhatunk vissza attól, hogy határozottan és őszintén megfogalmazzuk az Afrikával szembeni elvárásainkat. Ez a valóságban azt jelenti, hogy az Afrikai Uniónak olyan felelősebb és érzékenyebb szervezetté kell válnia, amely valódi erkölcsi és politikai tekintéllyel bír.
Ha Afrikának segítségre van szüksége a humanitárius válságok megoldásához, akkor természetesen továbbra is rendelkezésre fogjuk bocsátani a szükséges pénzügyi és emberi erőforrásokat. Az Európai Uniónak különösképpen biztosítania kell azt, hogy a millenniumi fejlesztési célok melletti elkötelezettsége továbbra is ugyanolyan szilárd maradjon, mint eddig. Az EU-nak azokat a károkat is mérlegelnie kellene, amelyeket a kereskedelmi politikája és az - időnként kissé abszurd - mezőgazdasági támogatási rendszerével az afrikai gazdaságoknak okoz.
De végső soron Afrika problémáit csak Afrika oldhatja meg. Ezt a tényt kell megértenünk és e stratégiai földrészhez való megközelítésünk és a vele fenntartott kapcsolatunk középpontjába helyeznünk.
Mariya Nedelcheva
(FR) Elnök asszony, felesleges említenünk, hogy a közös stratégia egy olyan stratégia, amely közös prioritásokat és célokat jelöl ki. Ilyen stratégiával már rendelkezünk. Most olyan konkrét eszközök alkalmazására van szükségünk, amelyekkel el is tudjuk érni ezeket a célokat.
E célból világos politikai irányvonalakra, koherens gazdaságpolitikára és stabil társadalmi kritériumokra van szükségünk. Politikai szinten továbbra is a demokratikus értékek és az emberi jogok tiszteletben tartása az irányadó a számunkra. Ezzel kapcsolatban szeretném felhívni a partnereinket, hogy minél gyorsabban ratifikálják a demokráciáról szóló afrikai chartát, és gondoskodjanak arról, hogy teljesüljenek a két fél által vállalt kötelezettségek.
Gazdasági szinten a stratégia megfelelő és átlátható finanszírozásának a biztosítása, valamint a korrupció elleni, minden szinten folytatott küzdelem jelentenek további garanciát közös fellépéseink sikerére. Rendkívül fontos az is, hogy folytassuk az olyan regionális piacok létrehozására irányuló munkát, amelyek elismert helyet biztosítanak a mezőgazdaságnak.
Társadalmi szinten a helyi nem kormányzati szervezetekkel és a civil társadalom valamennyi szereplőjével folytatott párbeszédnek kell prioritást élveznie. Folyamatosan felsőbb szintre kell emelnünk a társadalompolitikát. E tekintetben úgy vélem, hogy különleges helyet kell fenntartanunk az oktatásnak, a képzésnek és a fiatalok mobilitásának annak érdekében, hogy egy új globális dinamikát indítsunk útjára. A két parlamentünknek, az Európai Parlamentnek és a Pánafrikai Parlamentnek arra kell törekedniük, hogy bevezessék a jelentések és az éves cselekvési tervek közös szakértők segítségével történő rendszeres nyomon követését. Számos kihívással kell tehát szembenéznünk. Annak érdekében, hogy ezeknek eleget tudjunk tenni, túl kell lépnünk a két kontinens közötti és az egyes földrészeken belüli különbségeken. Az EU-Afrika csúcstalálkozó lehetőséget kínál hatékony közös megoldások előterjesztésére, rajtunk áll, hogy megragadjuk-e ezt az alkalmat.
Norbert Neuser
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, az EU-Afrika csúcstalálkozó előjelei nagyon ígéretesek. A csúcstalálkozóra teljes egészében egy a közös jobb jövőért dolgozó egyenrangú partnerség jegyében fog sor kerülni. Két hónappal a millenniumi fejlesztési célokkal foglalkozó New York-i konferencia után egyedülálló lehetőség kínálkozik arra, hogy további konkrét, kötelező érvényű lépéseket tegyünk a szegénység felszámolására Afrikában.
Természetesen valamennyien nagy aggodalommal figyeljük Kína saját nyersanyagszükségleteinek biztosítására irányuló kiterjedt tevékenységét az afrikai kontinensen. Ez nagyban emlékeztet a gyarmatosító államok viselkedésére. Ezért az Európai Uniónak egy olyan szabályozást kell sürgetnie, amely az afrikai országok közös jólétét és társadalmi előrelépését szolgálja. Ez munkahelyeket fog teremteni, és fenntartható eredményekkel fog járni. Ezért határozottan üdvözlöm a Bizottság arra irányuló javaslatát, hogy vezessünk be hatékony ellenőrzéseket a nyersanyag-gazdálkodás terén. Egy olyan szerkezeti politikát kell afrikai partnereinkkel együtt támogatnunk, amely előmozdítja a fenntartható növekedést és az éghajlatvédelmet annak érdekében, hogy Afrika megmenekülhessen a szegénységcsapdából. Támogatjuk a Bizottság társadalmi kohézióval kapcsolatos javaslatait, mivel azok hozzá fognak járulni a munkahelyteremtéshez. Olyan helyzetbe kell hoznunk Afrika lakóit, hogy saját munkájukkal juthassanak a megélhetésüket biztosító jövedelemhez.
Végezetül a következő prioritásokat szeretném összefoglalni: Először is meg kell erősítenünk az Afrikai Uniót és képviseleteit valamennyi nemzetközi testületben - a Biztonsági Tanácsban, a G20-ak csoportjában, a Pánafrikai Parlamentben. 2015-ig további kezdeményezésekkel teljesíteni kell a millenniumi fejlesztési célokat Afrikában. Az EU és Afrika közötti gazdasági és kereskedelmi megállapodások keretében biztosítanunk kell a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) által előírt szociális normák kötelezővé tételét.
Geoffrey Van Orden
Elnök asszony, az EU és Afrika közötti stratégiai partnerségre vonatkozó cselekvési tervben szerepel egy fejezet a demokratikus kormányzásról és az emberi jogokról, amelyek "döntő fontosságúak a fenntartható fejlődés szempontjából”. Ezeket a célokat azonban csak nagyon csekély mértékben sikerült végrehajtanunk.
Kiváló példa erre, hogy nem sikerült valódi változást elérnünk Zimbabwében. 2007-ben, az első EU-Afrika csúcstalálkozóra készülve keservesen panaszkodtunk az EU képmutató viselkedése miatt, mivel az egyik kezével utazási tilalommal és vagyonbefagyasztással sújtotta Mugabét és a hozzá hasonlókat, miközben a másik kezével éppen ugyanőt hívta meg egy csúcstalálkozóra az egyik európai fővárosba - Lisszabonba. Most látjuk, hogy Mugabe ismét csak meghívást kapott egy EU-Afrika csúcstalálkozóra, jóllehet ezúttal Líbiába, de szelíden elmegyünk emellett, mintha mindez nem is számítana. Egy asztalhoz ülni Mugabéval sérti az elveinket és homlokegyenest ellenkezik az EU saját, kinyilatkoztatott álláspontjával. Saját afrikai diplomáciánk kudarca az, hogy egyáltalán van még olyan afrikai kormány, amely figyelemre méltatja Mugabét.
Elnök asszony, feltehetnék két kérdést a Tanácsnak és a Bizottságnak? Hangot kívánnak-e adni az EU képviselői Líbiában a Mugabe jelenléte miatti nemtetszésüknek? Másodszor pedig, mit kíván az EU a felelősségteljes kormányzás aktív elősegítése érdekében tenni? E nélkül kevés a reménye egy virágzó, demokratikus jövőnek Afrikában.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Elnök asszony, biztos ó úr, az Európai Unió mindössze néhány héten belül számos csúcstalálkozón játszott vezető szerepet, kezdve a kínai találkozóval, majd Ázsián és az Egyesült Államokon át egészen a G20-ak csoportjáig. Hamarosan Cancúnba utazunk, majd jövő héten az EU-Afrika csúcstalálkozóra.
Tekinthetnénk ezt egyszerűen csak a programbeosztásunk részének, a csúcstalálkozók évente vagy bizonyos időközönként ismétlődő rutinsorozatának is. De tekinthetünk erre olyan csúcstalálkozók sorozatéként is, amelyeken előrelépést kell elérnünk bizonyos kérdésekben, amelyeken be kell vezetnünk a szükséges reformokat ahhoz, hogy meg tudjunk felelni egy a problémáit, a válaszait és a szereplőit tekintve változó világnak.
Ilyen szemmel kell a küszöbön álló EU-Afrika csúcstalálkozóra tekintenünk. 80 ország lesz jelen, az Egyesült Nemzetekhez tartozó országok egyharmada, amelyek 1,5 milliárd lakost képviselnek, ez a világon élők minden negyedikének felel meg. Sajnos az nem mondható el ezekről az országokról, hogy ugyanilyen arányú lenne a bruttó hazai össztermékük, hiszen a részvevő 53 afrikai ország közül több is a világ legszegényebb országai közé tartozik.
Mit kell tennünk ahhoz, hogy javítani tudjuk az általunk foganatosított lépéseket? Először is az infrastruktúra bővítését, az élelmezésbiztonság növelését és a kormányozhatóság fokozott támogatását kell prioritásaink középpontjába helyezni.
Másodszor koncentrálnunk kell a támogatási eszközeinket, támogatnunk kell a civil társadalmat és a magánkezdeményezéseket, valamint meg kell erősítenünk az Európai Parlament és a Pánafrikai Parlament szerepét. Végezetül egy sor stratégiai kapcsolat keretében kell összefognunk Afrikával, többek között a nemzetközi pénzügyi intézmények tekintetében.
A Világbank reformja nagyobb hatalmat helyezett a feltörekvő országok kezébe, ugyanakkor csökkentette Afrika hatalmát. A Világbank elnöke áprilisban úgy nyilatkozott, hogy a "harmadik világ” fogalma immár a történelemkönyveké. Sajnos nem ez a helyzet, de tehetünk azért, hogy ez a közeljövőben valósággá váljon.
Salvatore Iacolino
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, először is hadd emlékeztessek arra, hogy Afrika a tízedik világhatalom, még egy olyan évben is, amelyben egy olyan fontos kérdésről emlékezünk meg - a szegénységről -, amely számos más földrészhez hasonlóan minden bizonnyal Afrikát is sújtja.
Meg kell erősítenünk a társulási megállapodásokat és intézkedéseket kell hoznunk a gazdasági fenntarthatóság érdekében, különösen az infrastruktúra, az oktatás, az egészségügy és a vízkészletek terén tett lépésekkel, és az afrikai országoknak odaítélt pénzügyi eszközök megfelelőségének valódi ellenőrzésével, miközben nem feledkezhetünk meg arról sem, hogy Afrika régiói igencsak eltérnek egymástól. Vannak sajátos szükségletekkel bíró régiók, amelyek például gyakran vezetnek jelentős illegális migrációs áramláshoz. Ehelyett a migrációs áramlásokat a munkaerőpiac valós igényeihez kell igazítanunk. A konstruktív párbeszéd minden bizonnyal védelmet tud nyújtani az alapvető jogoknak és támogatni tudja a kormányzást ezen a rendkívül fontos kontinensen.
Ana Gomes
Elnök asszony, a közelgő líbiai EU-Afrika csúcstalálkozón az EU vezetői találkozni fognak Meles Zenawival, Etiópia miniszterelnökével. Etiópia nem csak hogy Afrika második legnépesebb országa és az Afrikai Unió székhelye, hanem egyben az a - a Cotonoui Megállapodás értelmében - partnerünk is, aki megakadályozta az uniós választási jelentés teljesítését 2005-ben Addisz-Abebában, valamint nemrégiben 2010-ben is, annak érdekében, hogy elkerülje a választásokkal kapcsolatos szabálytalanságok és a választások befolyásolásának nyilvánosságra hozatalát.
Mi értelme azoknak a demokráciáról, az emberi jogokról és a felelősségteljes kormányzásról szóló tárgyalásoknak, amelyeket az EU az afrikai partnereivel fog folytatni, ha az afrikai tárgyalópartner az etiópiai diktátor, Meles Zenawi?
Jaroslav Paška
(SK) Elnök asszony, mindannyian tudjuk, hogy jelenleg számos afrikai ország lakossága függ a fejlett országok humanitárius segélyétől. A jövőben azonban arra kellene irányulnia a segítségünknek, hogy fellendítsük a népes területek gazdasági fejlődését, és ezáltal az afrikai országok lépésről lépésre saját erejükből tudják megváltoztatni országuk természetét.
A bányászati és az emberi erőforrások lehetőséget kínálnak az afrikai országok számára ahhoz, hogy az iparosodott országok jól átgondolt támogatásával kiutat találjanak az elmaradottságból és a szegénységből. Ha az afrikai országok vonzóvá kívánnak válni a munkahelyek, a know-how és a jelentős befektetések számára, akkor egyértelműen nagyobb fokú politikai stabilitásra, normális jogszabályi környezetre és a vállalkozások számára is elfogadható szabályokra van szükség ahhoz, hogy aztán a vállalkozók hajlandóak legyenek vállalkozásaikat tisztességes módon afrikai országokban működtetni.
Ennek a környezetnek az egyik komoly akadályát a kegyetlen, tekintélyelvű rezsimek jelentik, amelyek viselkedése minden tisztességes embert elriaszt bármiféle együttműködésben való részvételtől. Véleményem szerint ez az a probléma, amely a legtöbb kárt okozza az afrikai földrész fejlesztési kilátásainak. Ezt a problémát meg kell oldani!
Andreas Mölzer
(DE) Elnök asszony, mindenki ismeri azt az afrikai közmondást, miszerint a szegénység olyan, mint egy oroszlán, aki nem harcol ellene, azt felfalja. Ha megvizsgáljuk az Európai Unió és Afrika között jelenleg fennálló együttműködést és fejlesztési segélyezést, akkor önkéntelenül is arra a következtetésre jutunk, hogy pillanatnyilag sokkal inkább az oroszlánnak vetünk oda milliárdokat, mint sem valóban az embereken segítenénk.
Az afrikai kontinensnek természetesen számos problémával kell megküzdenie. Először is ott van a sok fegyveres konfliktus, amelyek békés feloldásában nem igazán jeleskedtünk, és amelyek a gyakran rossz kezekbe kerülő segélyösszegeknek köszönhetően újra és újra fellángolnak. Másodszor nehézséget okoz az is, hogy a gazdasági növekedési ráták ritkán járnak együtt a szegénység felszámolása terén felmutatható sikerekkel. E tekintetben komolyan kell vennünk az arra vonatkozó bírálatokat, hogy az EU a piacok megnyitását sürgeti az afrikai államokban, ami ugyanakkor súlyosbíthatja a szegénységet és az éhezést. Ezt éppen úgy meg kell vitatnunk az EU-Afrika csúcstalálkozó szabadkereskedelmi megállapodásokról folytatandó tárgyalásai során, mint az arra vonatkozó bírálatot, hogy az olcsó élelmiszerexportok egész népcsoportok megélhetését veszélyeztetik.
Elena Băsescu
(RO) Elnök asszony, a küszöbön álló EU-Afrika csúcstalálkozó jó lehetőséget kínál egy realista együttműködési stratégia kidolgozására.
Ami az Európai Bizottság által előterjesztett javaslatokat illeti, úgy azok a két földrész közötti kapcsolatok erősítésének tekintetében elő fogják mozdítani egy specifikus cselekvési terv elfogadását a csúcstalálkozón. Az ez alkalomból összegyűlő kormány- és államfők döntései 80 ország 1,5 milliárd lakosára lesznek hatással.
A szegénység felszámolása, az emberi jogok és a gazdasági kormányzás olyan közös kihívások, amelyek közös megközelítést igényelnek. Ezért fontos az, hogy az EU és Afrika közötti partnerség ne maradjon meg adományozó és megadományozott viszonyának, hanem váljon egyenrangú partnerséggé.
Ahogyan a szegénység elleni küzdelemről folytatott vitákon, úgy most is szeretném kiemelni a millenniumi fejlesztési célok elérésének a fontosságát. Úgy vélem, hogy különösen nagy szükség lenne a négy kiemelt terület - a finanszírozás, az élelmezésbiztonság, az egészségügy és az oktatás - jobb koordinációjára.
Alf Svensson
(SV) Elnök asszony, talán arra is fel kellene hívnunk a figyelmet, hogy a közelmúltban maga Afrika is bizonyos fokú előrelépést ért el. Ugyanakkor tudjuk azt is, hogy még mindig sok a tennivaló.
A gazdasági válság felkavarta és még mindig felkavarja Európát. Elemezzük a mindennapi életünket, de kevés figyelmet fordítunk arra, hogy mi történt a fejlődő országokkal a globális gazdasági válság következtében. Úgy vélem, nagyon fontos lenne egy ilyen elemzést is elvégezni. Hogyan érintette a gazdasági válság a fejlődő országokat?
Szeretném azt is kiemelni, hogy milyen fontos számunkra az, hogy előmozdítsuk, sőt, javítsuk a befektetési feltételeket a fejlődő országokban, ideértve a fejlődő országokbeli európai befektetések feltételeit is. Maguk a fejlődő országok részéről nincs hiány ötletekből és befektetőkből, de stabilitásra van szükség. Rendkívül pozitív lépés lenne, ha a segélyek - vagy akárminek is kívánjuk most ezeket hívni - hozzá tudnának járulni az olyan hazai jellegű ötletek, projektek és befektetések stabilitásához, amelyeket valóban meg is lehetne valósítani a fejlődő országokban.
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, ez egy rendkívül tartalmas vita volt, és csak néhány pontot szeretnék a kérdésekre válaszolva kiemelni.
Úgy vélem, hiba lenne nem elismerni azt, hogy Afrika jelentősen megváltozott. Afrikának megnőtt az önbizalma; és jó okkal. Növekszik a gazdaság, és Afrikának bizonyos szempontból jobban sikerült megbirkóznia a gazdasági és pénzügyi válsággal, mint Európának.
Afrikai Unióként Afrika sokkal jobban szervezett, sokkal erősebb - még az Európai Bizottságnál is erősebb -, és nagyobb hatalommal is bír. Ugyanakkor nem lenne helyes az Afrikai Uniót az Európai Unióhoz hasonlítani, mivel ezek különböző jellegű uniók, és meg sem kellene próbálnunk az egyiket a másikhoz hasonlítani. Az Afrikai Unió mindazonáltal nagyon is egyértelműen jelen van.
Fontos az is, hogy Afrika megértse, milyen hatalommal bír a nemzetközi színtéren. Az afrikai országok a politikai irányuknak megfelelő képviseletre törekszenek. Ez azt jelenti, hogy ez a csúcstalálkozó egy nagyon különleges csúcstalálkozó. Ez határozottan nem egy adományozó és megadományozott közötti csúcstalálkozó. Ez a csúcstalálkozó talán nem is áll igazán a figyelem középpontjában, azonban ezt a kapcsolatot fel kell virágoztatnunk.
Úgy vélem, két kulcsfontosságú témával kell foglalkoznunk. Az egyik egyszerűbb: a millenniumi fejlesztési célokat fenntartható módon, inkluzív növekedés útján kellene elérnünk. Ezért foglalkozunk az energia kérdésével. Ezért helyezünk olyan nagy hangsúlyt a fenntartható mezőgazdaságra, mivel enélkül veszélybe kerülnek a millenniumi fejlesztési célok elérése és a szegénység elleni küzdelem terén, valamint a nagyobb fokú stabilitás biztosításában elért eredményeink.
A második téma egy nagyon komoly politikai vita. Igen, napirenden van a felelősségteljes kormányzás és az emberi jogok kérdése. De többé már nem arról van szó, hogy az egyik fél hallgat, a másik pedig kifejti a véleményét. Ez egy kétirányú utca. Ez egyfelől kihívást, másfelől lehetőséget is jelent. Saját társadalmunkban az emberi jogok és a felelősségteljes kormányzás jelentik számunkra a stabilitás gerincét. Nem mintha prédikálni szeretnénk. Azonban úgy véljük, hogy e kérdések megoldása nélkül nem lehet elérni a millenniumi fejlesztési célokat és a szegénységet felszámolni.
Ez azt jelenti, hogy valamennyi programban, amelyben részt veszünk, kulcsfontossággal bír a felelősségteljes kormányzás. Az előzetes eljárás során nem közeledünk olyan kormányokhoz, amelyek esetében reményt sem látunk a felelősségteljes kormányzásra. Ilyen esetben a nem kormányzati szervezetekhez fordulunk; más eszközökkel próbáljuk meg támogatni a lakosságot. Azonban minden egyes projektben egyre nagyobb hangsúlyt fektetünk a felelősségteljes kormányzás és az emberi jogok szerepére.
A fenntarthatóság is kiemelt helyet foglal el a politikánkban. Például nem finanszírozzuk a Szerengeti-projekteket. Egyetlen környezetromboló projekt sem kap uniós pénzügyi támogatást. Minden egyes projekt környezeti hatásvizsgálat alapján kerül kiértékelésre. A projektek megközelítésében nagyon fontos szerepet játszik a fenntarthatóság. Ugyanakkor nagyon világos az is, hogy nem várhatjuk el egy a lakosságát hamarosan megduplázó földrésztől, hogy semmilyen hatást se gyakoroljon a környezetre.
Ismétlem, a mi szerepünk a jelenlegi helyzetben az, hogy valóban fenntartható növekedésre törekedjünk; és a megújuló energiák kulcsszerepet játszanak az ilyen típusú növekedés elérésében.
Úgy vélem, ez egy nagyon különleges csúcstalálkozó. Ez a csúcstalálkozó nem annyira a politikai szlogenekről, mint inkább a már fennálló bizalomról szól, amely igen törékeny. Nagyon sokat nyerhetünk e kapcsolatok révén, de sok kárt is okozhatnak ezek.
Úgy vélem, ez a csúcstalálkozó tartós hatást fog kifejteni, mivel úgy gondolom, hogy a megfelelő területekre helyezi a hangsúlyt. Afrikai szemszögből vizsgáljuk Afrika politikai szerepét. Nagyon jelentős támogatással járultunk hozzá Afrika mára elért pozíciójához, és elkötelezettek vagyunk Afrika további előrelépése mellett, amelyet támogatásunkkal és legfőképpen azzal kívánunk segíteni, hogy arra ösztönözzük Afrikát, vegye a saját kezébe az afrikai folyamatok irányítását.
Olivier Chastel
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A Bizottság által elmondottak egyfajta kiegészítéseként, valamint egyfajta végkövetkeztésként szeretném elmondani azt, hogy a Tripoliban megrendezésre kerülő harmadik EU-Afrika csúcstalálkozónak fontos politikai jelzést kell küldenie azzal a céllal, hogy a következő években elmélyítsük az együttműködésünket Afrikával.
Ennek célja a két ország előtt álló kihívásokkal szembeni jobb együttműködés, a két kontinens óriási erejének egyesítésében rejlő lehetőségek jobb kiaknázása és álláspontjaink megfelelőbb koordinálása a nemzetközi színtéren. Az afrikai és az európai vezetők bizonyára rátalálnak majd a követendő út jelzéseire. E vita során is hallhattunk számos konkrét útmutatást, amelyeket természetesen továbbítani is fogunk. Valamennyi hozzájárulást, a képviselőkét pedig különösen szívesen fogadjuk.
Az egyik kérdésre külön is szeretnék válaszolni. Több képviselő is külön kitért a gazdasági partnerségi megállapodások valóban kényes kérdésére, amelyek már a 2007-es lisszaboni csúcstalálkozón is jelentős nézetkülönbségekhez vezettek. Tekintettel arra, hogy Afrika komoly ellenállást tanúsít a gazdasági partnerségi megállapodások aláírásával szemben, egyes felek valóban arra utaló politikai jelzést kértek tőlünk, hogy mi igenis figyelembe vesszük Afrika álláspontját; mások egy ennél sokkal proaktívabb és pozitívabb megközelítés mellett érvelnek a javaslataink természetével kapcsolatban.
Őszintén úgy véljük, hogy e tekintetben az lenne a legjobb, ha e tárgyalások feltétlen újrakezdésére törekednénk a csúcstalálkozón.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra a következő plenáris ülés során, decemberben kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Nuno Teixeira
írásban. - (PT) Az Afrika és EU között a lisszaboni csúcstalálkozón 2007-ben létrehozott stratégiai partnerség lehetővé tette a két földrész számára, hogy olyan közös érdekeket és stratégiai célokat határozzanak meg, amelyek túlmutatnak az EU hagyományos fejlesztési politikáján. A felvázolt célokat az Afrika-EU közös stratégia és a 2008 és 2010 közötti időszakra vonatkozó cselekvési terv elfogadásával ültették át a gyakorlatba; ez utóbbi nyolc területet jelölt meg prioritásként: béke és biztonság; demokratikus kormányzás és emberi jogok; kereskedelem, regionális integráció és infrastruktúra; a millenniumi fejlesztési célok; energiaügy; éghajlatváltozás; migráció, mobilitás és foglalkoztatás; tudomány, információs társadalom és űrkutatás. A Tripoliban, Líbia fővárosában megrendezésre kerülő harmadik Afrika-EU csúcstalálkozó témája a "Befektetések, gazdasági növekedés és munkahelyteremtés” lesz, célja pedig, hogy hosszú távú közös iránymutatásokat dolgozzon ki ezeken a területeken, miközben az EU 2020 stratégia által megállapított prioritások érvényesítését is biztosítja. Úgy vélem, ez jó alkalom a portugál kereskedők számára ahhoz, hogy üzleti hálózatuk részeként szorosabb kapcsolatokat építsenek ki az afrikai piacon, mindazonáltal a bizonytalanság kérdésével és a portugál közösség, különösen a Dél-Afrikában élő madeirai közösség által elkövetett bűntettek magas számával is foglalkozni kell. Ezért fontos a konkrét és összehangolt együttműködés megerősítése és kialakítása, és ezzel egyidejűleg a nemzetközi kapcsolatok új kihívásaihoz történő hozzáigazítása.
