Istuntojakson avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 24. lokakuuta 1997 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.
Kuten jotkut kollegoista jo tietävät, Euroopan parlamentin puhemies on joutunut pieneen ja vaarattomaan umpilisäkkeenpoistoleikkaukseen. Tämän vuoksi olen hänen tilallaan avaamassa istuntoa. Toivotan hänelle meidän kaikkien puolesta nopeaa paranemista.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantaina 24. lokakuuta pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

McIntosh
Arvoisa rouva puhemies, käytän työjärjestyksen noudattamista koskevan puheenvuoron ja tiedustelen, voiko komissaari tulla parlamenttiin tänään antamaan kiireellisen tiedonannon Ranskan rekkaautonkuljettajien lakosta ja siitä, että Ranska toimii Rooman sopimusten vastaisesti. Voitteko vahvistaa, että komissaari tulee tänään antamaan meille tiedonannon?

Puhemies
Hyvät kollegat, pyydän niitä, jotka valmistautuivat jättämään samaa aihetta koskevia ehdotuksia käsittelyjärjestyksestä ystävällisesti kuuntelemaan, koska teen hetken kuluttua haluamanne suuntaisen ehdotuksen.

Wijsenbeek
Arvoisa rouva puhemies, meitä ei saa pitää tämän salin osan lisäkkeenä, ei ainakaan umpilisäkkeenä. Jos rouva McIntosh olisi seurannut ilmoitustanne edeltäneitä keskusteluja, rouva puhemies, hän olisi saanut tietää, että liberaaliryhmä pyysi tätä keskustelua ja että keskustelu tullaan käymään.

Puhemies
Herra Wijsenbeek, asian täsmentämiseksi luettelen kaikki tämän pyynnön esittäneet ryhmät.

Hardstaff
Arvoisa rouva puhemies, viittaan seikkaan, joka puuttuu edellisen istuntojakson perjantain pöytäkirjasta, koska minä en saanut näkökantaani esille.
Torstaina pyysin kirjallisesti heti suklaadirektiiviä koskevan äänestyksen jälkeen korjauksen tekemistä antamaani ääneen tarkistuksesta 25. Perjantaina korjausta ei ollut kuitenkaan tehty nimenhuutoäänestysten luetteloon. Yritin ottaa asian esille, mutta vaikka vastaavat yksiköt olivat tietoisia siitä, että yritin käyttää työjärjestyksen noudattamista koskevan puheenvuoron - mikä ei suinkaan pitänyt paikkansa kaikkien niiden osalta, jotka halusivat käyttää puheenvuoron - puhemies ei antanut minun käyttää puheenvuoroa, joten minun oli jälleen ilmaistava asiani kirjallisesti. Pyydän teiltä vakuutusta siitä, että torstain äänestysluetteloon merkitty ääni korjataan kahden lähettämäni kirjeen mukaisesti.

Puhemies
Rouva Hardstaff, merkitsemme tämän päivän pöytäkirjaan mainitsemaanne äänestystä koskevan ilmoituksenne.

Van Bladel
Lokakuun 23. päivän istuntoselostukseen on tullut kiusallisia virheitä, jotka minun täytyy ehdottomasti korjata, rouva puhemies. Puhuin tuolloin siitä, että Luandan hallitus on värvännyt palkkasotilaita ja hankkinut muutamia C-130-lentokoneita, minkä jälkeen Kongon Brazzavillen entinen diktaattori on tullut valtaan. Istuntoselostuksessa lukee Ruanda eikä Luanda. Siinä puhutaan myös 130 amerikkalaisen lentokoneen hankkimisesta. Sepä olisi vuosisadan hankinta, rouva puhemies. Siitä ei luonnollisestikaan ole kysymys.

Puhemies
Rouva van Bladel, huomionne koskee todellisuudessa sanatarkkaa selostusta. Näin ollen voin sanoa teille, että ehdotuksenne merkitään tämän päivän pöytäkirjaan ja asiat oikaistaan näin haluamallanne tavalla.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Macartney
Arvoisa rouva puhemies, tämä on tärkeä työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoro työjärjestyksen 123 artiklan 5 kohdan ja kieliä koskevan 102 artiklan soveltamisesta. Se koskee erityisesti niitä huomattavia eroja, joita esiintyy Fragan mietinnön eri kieliversioissa. Eroja on kieliversioiden välillä ja myös valiokunnan hyväksymän version ja nyt edessämme olevan version välillä. Teillä on nyt ongelma, jos johditte silloin puhetta.
Ilmoitin ongelmasta asiasta vastaaville yksiköille viime viikolla. Kirjoitin asiasta henkilökohtaisesti pääsihteerille ja pelkään, että teillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin julistaa äänestys Fragan mietinnöstä pätemättömäksi, jos äänestämme asiasta huomenna. Sen sijaan, että asettaisin teidät tähän hankalaan asemaan, olisin valmis kuulemaan suurien ryhmien mielipiteitä siitä, palauttaisivatko he mietinnön mieluummin valiokuntaan, mikä näyttää minusta mahdolliselta ratkaisulta. Vaihtoehto on lykätä äänestystä, kunnes saamme kieliongelmat ratkaistua. Me emme voi äänestää asiasta huomenna. Se olisi aivan järjetöntä.

Aelvoet
Arvoisa rouva puhemies, mietinnössä, josta kollegani Macartney juuri puhui, esitetään moneen asiaan liittyviä ongelmia. Ensinnäkin on kysymys kalatalousvaliokunnan aloitteesta laaditusta mietinnöstä, josta ei ole pyydetty lausuntoa niiltä valiokunnilta, joilta pitäisi aina pyytää lausuntoa. Kehitys- ja yhteistyövaliokunnan lausunto puuttuu. Myös ympäristövaliokunnan lausunto puuttuu, samoin oikeusasiainvaliokunnan lausunto. Haluaisin tässä yhteydessä viitata siihen, että valiokuntien puheenjohtajien konferenssi on hiljattain päättänyt, että jos on kysymys tämän parlamentin mietinnöstä, tulee aina noudattaa lausuntomenettelyä. Näin ei ole kuitenkaan tapahtunut rouva Fraga Estévezin mietinnön tapauksessa.
Toiseksi haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että viime viikolla AKT-EU-yhteiskokouksessa AKT ja Euroopan unioni olivat joistakin asioista eri kannalla mietintöön verrattuna. Minusta ei ole normaalia, että asiaa ei oteta huomioon. Sen vuoksi me olemme sitä mieltä, että on täysi syy palauttaa tämä mietintö valiokuntaan.

Puhemies
Hyvät kollegat, emme voi aloittaa keskustelua tästä kysymyksestä. Jotkut haluavat kuitenkin puhua asiasta ja annan heille puheenvuoron.

Provan
Arvoisa rouva puhemies, tämä rouva Fragan mietintö on valiokunta-aloitteinen ja se on hyvin tärkeä mietintö yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuuden kannalta. Haluaisin sanoa tälle parlamentille, että rouva Fraga on käyttäytynyt esittelijänä täysin esimerkillisesti. Hän jätti mietinnön, jossa oli 460 tarkistusta. Sen jälkeen hän veti mietintönsä pois ja laati mietinnön, josta kalatalousvaliokunnan enemmistö voisi olla yksimielinen. Hän on näyttänyt hyvää esimerkkiä siitä, miten esittelijän pitäisi toimia parlamentin ja valiokunnan asioita hoitaessaan.
Tästä syystä olen aivan vakuuttunut siitä, että tämä parlamentti haluaa pitää mietinnön itsellään, sillä huolimatta yhdestä tai kahdesta pienestä kieliongelmasta, jotka vastaavat yksiköt voivat selvittää, suurin osa ryhmistä haluaisi pitäytyä esityslistaan ja nähdä tämän parlamentin työn etenevän asianmukaisesti.

Green
Arvoisa rouva puhemies, otin tänä aamuna ryhmässäni esille tämän kysymyksen, koska AREryhmä on ottanut sen kanssani esille useasti ja huomauttanut, että mietinnössä on huomattavia teknisiä ja kielellisiä virheitä. Ryhmäni enemmistö oli sitä mieltä, että tänään käsiteltävänä olevassa mietinnössä ei ole mitään ylitsepääsemätöntä. Siksi me uskomme, että se pitäisi säilyttää esityslistalla sellaisenaan.

Puhemies
Asia on siis aivan selvä. Joka tapauksessa, kuten tiedätte, hyväksyimme esityslistan. Kysymys ei siis ole siitä, äänestetäänkö tämän kysymyksen palauttamisesta tai palauttamatta jättämisestä. Kysymys voisi tulla esiin vasta silloin, kun tämä kohta on esityslistalla seuraavana, mutta ajattelin silti olevan tärkeää selkeyttää asiaa.

Gallagher
Arvoisa rouva puhemies, haluan kannattaa herra Macartneyn pyyntöä valiokuntaan palauttamisesta. Kun mietinnössä oli yli 460 tarkistusta ja monta tarkistusta sisältävä kompromissimietintö esitettiin, meillä ei ollut mahdollisuutta äänestää noista tarkistuksista valiokunnassa ja meidän on saatava se tilaisuus nyt.
Mietinnön englanninkielinen versio eroaa useassa kohdassa espanjan- ja ranskankielisistä versioista. Englanninkielisessä versiossa on myös täysin uutta kieltä, jota ei ole tekstin muissa versioissa. On vain oikeudenmukaista ja järkevää pyytää lykkäystä, kunnes tämän parlamentin ja valiokunnan jäsenillä on ollut aikaa tutustua mietintöön ja korjata sitä tarvittaessa.
Lopuksi haluaisin sanoa, että vaikka rouva Fraga on antanut teille tai sihteeristölle suositeltavan äänestyslistan, hän ei ole saanut sille kalatalousvaliokunnan hyväksyntää eikä puhu meidän puolestamme.

Puhemies
Herra Gallagher, tunnemme molemmat työjärjestyksen. Normaalisti valiokuntaan palauttamista koskevia pyyntöjä ei kuuluisi tehdä tässä vaiheessa vaan silloin kun keskustelu Fraga Estevezin mietinnöstä alkaa tai kun äänestetään. Näin ollen luulen, että on parempi ratkaista ongelma kollegoiden ollessa paikalla. Otan siis vastuulleni ehdottaa teille äänestystä, koska olemme kuulleet molempia osapuolia.
(Parlamentti päätti säilyttää mietinnön esityslistalla.)

Novo
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, voimakas rajumyrsky koetteli Azorien autonomista aluetta viime perjantaina. Kaatosateiden aiheuttamat tulvat ja maanvyöryt johtivat valitettavasti 29 ihmisen kuolemaan. 29 ihmistä menehtyi hautautuneena mutaan São Miguelin saaren Povoaçãon piirikunnassa sijaitsevassa pienessä Ribeira Quenten kylässä. En halua tässä ja nyt puhua materiaalisista vahingoista ja siitä, miten paljon olisi tehtävä, jotta vastaisuudessa voitaisiin varautua vastaaviin tapahtumiin ja estää niiden uusiutuminen. Palaamme varmasti asiaan seuraavassa Strasbourgin istunnossa.
Tällä hetkellä pyydän teiltä ainoastaan sitä, rouva puhemies, että me osoitamme solidaarisuuttamme 29 menehtyneen ihmisen perheille. Pyydän teitä parlamentin ja kaikkien läsnä olevien kollegojen puolesta kääntymään kaikkien uhrien perheiden, Ribeira Quenten väestön sekä paikallisten, alueellisten ja kansallisten viranomaisten puoleen ja osoittamaan poikkeuksetta heille kaikille syvän osanottomme ja surumme tapahtuneen johdosta. Rouva puhemies, olen vakuuttunut siitä, että te välitätte perille tämän vetoomuksen ja että se tapahtuu välittömästi.

Puhemies
Herra Novo, voin vakuuttaa teille, että tulemme toimimaan juuri noin ja osoittamaan yhteisvastuun ja myötätunnon viestin kaikille tämän murhenäytelmän koskettamille ihmisille. Strasbourgissa päätämme ehdotuksenne mukaisesti konkreettisista säännöksistä, joilla tätä katastrofia voidaan helpottaa.

Macartney
Arvoisa rouva puhemies, minun todella täytyy esittää vastalauseeni siitä, kuinka olette käsitellyt valiokuntaan palauttamista. Ensiksi vakuutitte meille, että normaalikäytännön mukaan odotetaan asian käsiteltäväksi ottamista ennen valiokuntaan palauttamisesta äänestämistä. Me emme ehdottaneet asiaa, mutta te siirryitte yhtäkkiä äänestykseen. Tällöin meillä ei ollut mahdollisuutta vaatia nimenhuutoäänestystä, kuten olisimme varmasti ryhmänä tehneet. Tämä on erittäin tärkeä asia, ja minun täytyy esittää vastalauseeni siitä, että te olette menetellyt itse istunnon alussa kuvaamanne menettelyn vastaisesti.

Puhemies
Herra Macartney, päinvastoin, olen mielestäni tehnyt kaiken, jotta olisitte tyytyväinen. Kuten tiedätte, normaalisti minun ei olisi pitänyt ryhtyä tähän äänestykseen, koska se voidaan tehdä vain mietinnön ollessa seuraavana esityslistalla, eli kollegoiden ollessa vähälukuisempia. Ajattelin kuten tekin, että parlamenttimme oli ilmaistava mielipiteensä selvästi. Jotta menettely olisi täysin tasapuolista, kuulimme siis kahta palautusta kannattavaa puhujaa ja kahta palautusta vastustavaa puhujaa.
Jos nyt olisitte halunnut nimenhuutoäänestystä, sitä olisi pitänyt pyytää. Kuten näitte, äänestystulos oli ilmiselvä. Uskon todellakin, että kaikki on tehty sääntöjen mukaan, mutta voin joka tapauksessa vakuuttaa teille, että pidämme tarkkaan huolta siitä, että kieliongelmat ratkaistaan mahdollisimman tunnollisesti, kuten on sitä paitsi tehtykin monien muiden tapausten kohdalla.

McMahon
Arvoisa rouva puhemies, työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoroni käsittelee 22 artiklaa - puhemiehistön tehtäviä. Viikonloppuna herra Liikanen antoi BBC: n radioasemalla lausunnon työllistämistoimista ja työntekijöiden ikäsyrjinnästä. Hän ilmoitti, että vuodesta 1998 lähtien Euroopan komission ilmoituksissa avoimista viroista ei enää mainita ikärajaa.
Tiedän, että Euroopan parlamentin puhemiehistö on keskustellut tästä asiasta, ja mikä on sopivaa komissiossa, on sopivaa myös Euroopan parlamentissa. Parlamentin ominaisuudessa myös meidän pitäisi lakkauttaa työntekijöihin kohdistuva ikäsyrjintä. Tämä asia mainitaan Amsterdamin sopimuksessa. Haluaisin tietää, mihin toimiin puhemiehistö aikoo ryhtyä varmistaakseen, että menettelemme samoin kuin muut toimielimet, jotka eivät syrji yhteisön iäkkäämpiä kansalaisia.

Puhemies
Herra McMahon, kuten tiedätte, kysymys ei ollut menettelyä koskevasta esityksestä. Halutessanne voitte esittää tämän kysymyksen herra Liikaselle. Tämä kysymys ratkaistaan asianmukaisissa elimissä.

Kiireelliset, erittäin tärkeät poliittiset aiheet
Puhemies
Esityslistalla on kiireellisiä, erittäin tärkeitä poliittisia aiheita koskeva komission tiedonanto.
Hyvät kollegat, esityslistaan ei tavallisesti pitäisi tehdä muutoksia, mutta kuten tulette huomaamaan, asia on poikkeuksellinen. Kolme ryhmää on pyytänyt minua merkitsemään esityslistalle komission tiedonannon ja sitä seuraavat kysymykset eräästä erittäin hankalasta asiasta eli rekka-autonkuljettajien toimeenpanemista tiesuluista Ranskassa. Pyynnön tehneet kolme ryhmää ovat Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä, Euroopan kansanpuolueen ryhmä ja Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä.
Ellei parlamentilla ole huomautettavaa esityslistalle ottamisesta, asia voitaisiin käsitellä seuraavasti: tutkisimme aikaisempien suunnitelmien mukaan klo 16.00: een asti komissaari van den Broekin tiedonantoa esityslistalle merkitystä aiheesta, ja sitten meillä olisi puolen tunnin kysymys- ja vastausaika komissaari Kinnockin kanssa, joka on ystävällisesti lupautunut keskustelemaan kanssamme tästä tiedonannosta.
Onko tästä ehdotuksesta huomautettavaa? Ei ole. Katson, että ehdotus on hyväksytty ja että menettelemme sen mukaisesti.
Laajentumista koskeva ulkoministerikokous 25. ja 26. lokakuuta
Van den Broek
Olen erittäin tyytyväinen siihen, että keskustelemme tänään ulkoministerien kymmenen päivää sitten Mondorfissa pitämän epävirallisen kokouksen tuloksista. Kokouksessa keskityttiin laajentumiseen ja Agenda 2000 -asiakirjaan. Voin sanoa aluksi, että kaikissa laajentumiseen liittyvissä asioissa ei päästy lopputulokseen. Olemmehan me matkalla kohti Luxemburgin huippukokousta, jossa meidän valtioidemme poliittisen johdon täytyy päättää neuvotteluiden aloittamisesta ja sopia useista näkökannoista, jotka liittyvät suoraan tai epäsuorasti koko laajentumisprosessiin.
Ei ole tarpeen mainita, että jäsenvaltiomme ovat itse asiassa samaa mieltä siitä, että laajentumisesta puheen ollen on todella tärkeää tehdä selväksi poikkeuksetta kaikille ehdokkaille, että niiden hakemus on hyväksytty. Tämä tarkoittaa, että kaikkia näitä hakijamaita koskeva laajentuminen tapahtuu heti, kun ...
(Puhemies keskeytti puhujan.) Laajentumisesta keskusteltaessa jäsenvaltiot halusivat painottaa yksimielisesti sitä, että laajentuminen sinällään on prosessi, jonka ulkopuolelle ei jätetä yhtäkään hakijamaata. Tämä tarkoittaa sitä, että heti kun useissa tilaisuuksissa ja erityisesti Kööpenhaminan huippukokouksessa vuonna 1993 määritetyt poliittiset ja taloudelliset jäsenyyden ehdot täyttyvät, jäsenyys toteutuu.
Tämä tarkoittaa myös sitä - ja tässä toistan taas kaikkien jäsenvaltioiden hyväksymän näkökannan - että laajentumiseen liittyy selvästi erilaisia neuvottelu- ja valmistelutoimia. Joskaan ministerien valtionpäämiehille ja poliittiselle johdolle antamat suositukset eivät saaneet aikaan mitään sitovia tai selkeitä lopputuloksia neuvotteluiden aloittamisesta, on hyvin selvää, että painopisteen on oltava selkeämmin prosessin kattavuudessa eikä siinä, että eräät jäsenvaltiot haluaisivat aloittaa neuvottelut ja toiset haluaisivat jatkaa valmisteluja. Tässä mielessä saavutettiin yksi sitova lopputulos, nimittäin se, että erilaisuus ei saa koskaan johtaa eriarvoisuuteen.
Tämä asia tulee esille myös komission tekemistä ehdotuksista Agenda 2000 -asiakirjasta, nimenomaan ehdotuksessa siitä, että laajentumiskumppanuuden pitäisi edustaa kaikille hakijamaille puitteita, joiden mukaan niiden on jatkuvasti pyrittävä kohti jäsenyyttä kaikilla puitteisiin kuuluvilla tavoilla. Jokaiselle hakijamaalle on luotava hyvin selkeät " tiekartat" , joista käyvät julkaistujen lausuntojen pohjalta ilmi ne heikot kohdat, joita kunkin maan on parannettava jäsenyysehdot täyttääkseen.
Toisaalta liittymiskumppanuuteen kuuluu, että aivan jokaisella hakijamaalla on oltava kansallinen strategia, joka selittää ja kuvaa maan tulevia toimia. Kolmanneksi on rahoituskehys, liittymiskumppanuuden PHARE-osuus, josta käy hyvin selvästi ilmi, mitä varoja on käytettävissä näiden yleisten jatkovalmistelujen tukemiseksi. Tämä heijastaa selvästi prosessin kaikenkattavuutta, sillä tämä liittymiskumppanuusmalli koskee jokaista hakijamaata.
Toinen kaikkia hakijamaita koskeva seikka on se, että olemme sanoneet, että ehtojen täyttämisessä tapahtuneesta edistyksestä suoritetaan vuosikatsaus. Tästä ei tehdä mitään poikkeuksia, mutta on selvää, että maat, jotka eivät ole vielä edenneet neuvotteluvaiheeseen, voivat myös olettaa, että heti kun ne täyttävät nuo ehdot, komissio suosittaa välittömästi maiden poliittiselle johdolle neuvottelujen aloittamista. Muistelisin, että alkuperäisissä ehdotuksissamme ehdotimme neuvottelujen aloittamisen suosittamista niille maille, joiden voidaan olettaa täyttävän jäsenyysehdot keskipitkällä aikavälillä. Kun tämä tilanne tulee ajankohtaiseksi myös muissa maissa, neuvottelujen aloittamista suositellaan välittömästi.
Kolmas tekijä tässä komission kattavuutta koskevassa ideassa oli pysyvän konferenssin tai Eurooppa-konferenssin perustaminen. Tällöin perustettaisiin monikansallinen foorumi, johon voisivat osallistua kaikki ne maat, jotka Agenda 2000 -asiakirjan mukaan haluavat olla osa Eurooppaa tai jotka havittelevat jäsenyyttä. Tuossa monikansallisessa foorumissa käsiteltäisiin laaja-alaisia ja kunkin hakijamaan yhteiseksi eduksi olevia asioita. Se olisi ainoa monikansallinen foorumi, jossa nämä ihmiset istuisivat yhdessä jäsenvaltioiden kanssa olettaen, että jäsenyysneuvottelut käytäisiin kahdenkeskisissä puitteissa. Jokainen hakijamaa neuvottelee Euroopan unionin kanssa eikä monikansallisessa foorumissa.
Pysyvässä konferenssissa käsiteltäisiin siten laaja-alaisia kysymyksiä. Ne voisivat olla toisen tai kolmannen pilarin tai jopa ensimmäisen pilarin kysymyksiä - ajatelkaa alueellista yhteistyötä, ajatelkaa rajat ylittäviä verkostoja - kunhan monikansallinen keskustelu ei häiritse kahdenkeskisiä neuvotteluja. Jos ymmärrän asian oikein kuten luulen ymmärtäväni, jäsenvaltiot ovat tästä yhtä mieltä, joskin kaksi jäsenvaltioita epäili sellaisen Eurooppa-konferenssin perustamisen tarpeellisuutta ja sitä, olisiko se jossain määrin Euroopan neuvoston korvike. En kuitenkaan usko, että nämä huomiot on tehty Eurooppa-konferenssin perustamista vastustavassa hengessä. Joten jos hyväksytään se, että laajentumisprosessin kaikenkattavuutta on korostettava kaikin mahdollisin tavoin, tämä Eurooppa-konferenssi erittäin todennäköisesti saa hyväksynnän ja heijastaa komission Agenda 2000 -asiakirjan suosituksia.
Turkin osallistumisesta ei tehty selviä johtopäätöksiä, joten se jää nähtäväksi. Turkkia voidaan komission määritelmien mukaan pitää maana, joka pyrkii Euroopan unionin jäseneksi. Tämän komission näkökannan ja määritelmän mukaan Turkin pitäisi osallistua konferenssiin, mutta mitään johtopäätöksiä ei ole vielä tehty. Voin vain huomauttaa, että viimeviikkoisen Turkin vierailuni aikana kävimme intensiivisiä keskusteluja paikallisten viranomaisten kanssa valmistautuaksemme Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan, Luxemburgin ulkoministerin vierailua varten 27. marraskuuta sekä assosiaationeuvostoon Turkin kanssa 24. marraskuuta.
Meillä on vielä käytävänä vaikeita neuvotteluita siitä, miten Turkin pyrkimykset voidaan suhteuttaa Eurooppakonferenssiin. Tähän vaikuttaa jossain määrin Turkin edistyminen Kyproksen kysymyksessä, Turkin ihmisoikeuskysymyksessä ja suhteissa Kreikan kanssa. En käsittele asiaa tämän yksityiskohtaisemmin, sillä aikani on rajattu.
Haluaisin lopettaa sanomalla, että Mondorf on ollut tärkeä merkkipaalu niiden laajentumiseen liittyvien tärkeiden päätösten lisävalmistelussa, joita käsitellään Luxemburgin huippukokouksessa joulukuussa.

Barón Crespo
Arvoisa rouva puhemies, kiitän herra komissaaria siitä, että hän sisällytti lausuntoonsa tyypillisiä hollantilaisen maalauksen sävyjä. Ensimmäinen kysymys, jonka haluan esittää komissaarille on seuraava: merkitseekö laajentumisen ja Eurooppa-konferenssin käynnistäminen samanaikaisesti mielestänne lähentymistä niin sanottuun "regattateoriaan" ?
Toiseksi, onko Luxemburgin huippukokouksessa hyväksyttävä neuvottelua koskevien periaatteiden lisäksi myös siitä, mikä on kokouksen yleinen kehys?

Van den Broek
Tunnistan arvoisan jäsenen Barón Crespon kuvailemat hollantilaisten maalausten piirteet. Meillä ei ole tällä hetkellä selvää kuvaa tilanteesta. En voi ennakoida tai edistää johtopäätöksiä, joita jäsenvaltiomme eivät ole vielä tehneet. Jäsenvaltioilta kuulemieni tietojen perusteella olen sitä mieltä, että niin kauan kuin voimme olla varmoja, että kaikki hakijamaat haluavat olla osa laajentumisprosessia, väärän terminologian aiheuttamat haitat voidaan pitkälti välttää.
Toiseksi, yksikään jäsenvaltio ei ole kiistänyt hakijamaiden poliittisten tai taloudellisten valmistelujen tilasta antamamme arvion täsmällisyyttä tai oikeellisuutta. Yksikään jäsenvaltio ei ole kieltänyt, että eri hakijamaiden valmistelujen tilassa on suuria eroja.
Tämän jälkeen haluan jälleen painottaa prosessin kaikenkattavuutta ja toivon, että Luxemburgin kokouksessa päästään yksimielisyyteen.

Rack
Arvoisa komissaari, me olemme iloiten kuunnelleet, että tässä ulkoministerikokouksessa on tietoisesti yritetty antaa selvä merkki siitä, että ketään ei pitäisi jättää ulkopuolelle. Mitä valtionpäämiehet siitä tarkemmin päättävät, jää nähtäväksi. Tässä yhteydessä pohdin vielä kerran kysymystä, mikä tulee olemaan tämän Eurooppa-konferenssin sisältö. Mitä konkreettisia esimerkkejä, mitä konkreettisia neuvottelukysymyksiä tässä Eurooppa-konferenssissa todella tulisi käsitellä ja/tai mistä niistä pitäisi päättää. Miten pitkälle siinä voidaan myös varmistaa, että kaikki todella kokevat olevansa osa lähentymisen ja tulevan jäsenyyden prosessia.

Van den Broek
Vaikka en halua tehdä johtopäätöksiä keskeneräisestä keskustelusta, keskustelusta käy kuitenkin ilmi, että jäsenvaltioiden ja hakijamaiden konferenssissa käsiteltävät asiat eivät liittyisi suoraan jäsenyysehdokkuuteen. Sanon toisin sanoin saman kuin aiemmin eli sen, että monikansallinen foorumi ja sen toiminta ei saisi häiritä hakijamaiden käymiä kahdenkeskisiä neuvotteluja.
Konkreettisemmin sanoen laaja-alaisina yhteiseksi eduksi olevina asioina voidaan selvästi pitää jo Agenda 2000 -asiakirjassa ehdotettuja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kysymyksiä, joissa yhteinen etu on todella kyseessä, kuten esimerkiksi suhteita tiettyihin kehitysmaihin. Tällaisina asioina voidaan myös pitää alueelliseen yhteistyöhön liittyviä kysymyksiä, jossa määritetään yhteisiä etuja. Kuten jo aiemmin mainitsin, voitaisiin puhua myös Euroopan laajuisista verkoista.
Laaja-alaiset aiheet voivat myös liittyä ympäristöön. Voin hyvin ymmärtää, että koska tärkeät ympäristönsuojelukysymykset vaikuttavat suuresti niin hakijamaihin kuin jäsenvaltioihin ja koska valmisteluprosessiin liittyy tiukkoja ympäristönsuojeluvaatimuksia, tietyistä laaja-alaisista kaikkia hakijamaita koskevista kysymyksistä voitaisiin käydä tällaisia laaja-alaisia keskusteluja ilman, että tehtäisiin tiettyjä maita koskevia johtopäätöksiä tai että keskustelu muuttuisi neuvotteluksi, mikä ei selvästikään ole tarkoitus. Tämä voisi myös olla tilaisuus kasvattaa eurooppalaista veljeystunnetta yhteisiä asioita kohtaan, mutta se ei saisi missään nimessä jäljitellä työtä, joka kuuluu tyypillisesti muihin foorumeihin kuten Euroopan neuvostoon tai OSCE: hen. Eli kun puhun liittymistä koskevista asioista, tarkoitan, että konferenssi ei saisi millään tapaa häiritä kahdenkeskisiä neuvotteluja, mutta se ei tarkoita sitä, ettei voitaisi keskustella yhteistä etua koskevista asioista, joihin olisi hyvä perehtyä ennen tulevaa jäsenyyttä.

Titley
Kuten tiedätte, olen suhteista Sloveniaan vastaavan valiokunnan varapuheenjohtaja. Olin äskettäin Sloveniassa vakuuttamassa slovenialaisille, että komissio suhtautuu laajentumisprosessiin objektiivisesti ja että jokainen maa arvioidaan ansioidensa mukaan.
Voitte vain kuvitella tilanteeni vaikeutta, kun Sloveniasta palattuani sain tietää, että teidän vanhemmaksi neuvonantajaksenne mainittu komission virkamies oli sanonut Sloveniaa käsittelevässä konferenssissa seuraavasti: " Vaikka Slovenia täyttäisi jäsenyysehdot huomenna, sitä ei otettaisi heti jäseneksi. Sen täytyisi odottaa Puolaa." Voisiko komissaari kertoa minulle, onko komission virallinen linja suurista sanoista huolimatta se, että uudet jäsenet hyväksytään aalloissa riippumatta siitä, miten kukin maa kehittyy? Toiseksi kuten hyvin tiedätte, Slovenian ongelma on hallintokapasiteetin puute. Te olette ehdottanut Agenda 2000 -asiakirjassa, että 30 % PHARE-ohjelman varoista käytettäisiin hallintokapasiteetin parantamiseen, johon sisältyy myös kansallisten virkamiesten vaihto. Ymmärtääkseni jäsenvaltiot ovat hylkäämässä tämän suhtautumistavan. Voisitteko te kommentoida, mitä ulkoministerit sanoivat kansallisten virkamiesten vaihdosta hallinnon vahvistamiseksi?

Van den Broek
On hyvin mahdollista, että liikkeellä on ollut henkilökohtaisia mielipiteitä, arviointeja tai arvioita. Politiikan näkökulmasta asia on minusta hyvin selkeä. Jos Agenda 2000 -asiakirjaa lukee tarkasti, huomaa, että maista tulee jäseniä heti, kun ne täyttävät ehdot. On selvää, että sopimuskumppanuuden seurausten ratifioiminen on tarpeen. Menisin kuitenkin vielä pidemmälle. Agenda 2000 -asiakirjassa kehittämämme näkökanta on se, että ne maat, jotka tulevat mukaan prosessiin myöhemmin mutta ratkaisevat ongelmansa aikaisemmin, voivat ottaa kiinni ne maat, joiden kanssa neuvottelut alkoivat aiemmin. Toisin sanoen meidän on kaikilta osin vaadittava, että maat arvioidaan niiden omien ansioiden mukaan. Sama pätee jäsenyysehtojen täyttämiseen.
Toiseksi mitä hallintokapasiteetin vahvistamiseen hakijamaiden kansallisten virkamiesten vaihdon avulla tulee, olennainen osa PHARE-ohjelman valmistelua ja varojen uudelleenjakoa on, että noin - ja tätä ei saa ottaa liian kirjaimellisesti - 30 % varoista on suunnattu toimielinten rakentamiseen. Se on tarpeeksi väljä määritelmä, jonka alle voi kuulua monia toimia demokraattisten rakenteiden vahvistamisesta tai yhtenäistämisestä oikeuslaitoksen vahvistamiseen, mikä myös on hyvin tärkeää. Sen alle kuuluu myös kansallishallinnon koulutusohjelmia. Tässä yhteydessä olemme myös pyytäneet jäsenvaltioiltamme hallinnon referenssipisteitä, joissa voimme käsitellä kysymyksiä, jotka koskevat molempien valtioiden hallintojen asiantuntijoita, jotka harjoittelevat jäsenvaltioissa tai ovat jäsenvaltioiden avustajia lähdössä hakijamaihin, ja näiden henkilöiden asiantuntemusta, vaihtoa tai muuta sellaista.
Herra Titleyn mainitsema seikka näyttäisi olevan yksi tulevan kauden haasteista. Lainsäädännön hyväksyminen ja lähentäminen on yksi asia, sen soveltaminen ja täytäntöönpano tarvittaessa asiantuntevan oikeuslaitoksen avulla on toinen asia. Se kestää varmasti aikansa. Siksi monivuotisten koulutus- ja vaihto-ohjelmien pitäisi olla tärkeä osa koko valmisteluprosessia.

Oostlander
Arvoisa puhemies, olen erityisen iloinen komission, neuvoston ja parlamentin kantojen lähenemisestä. Minusta näyttää komissaarin kannan perusteella selvältä, että on kysymys eriyttämisestä eikä syrjinnästä tai joustamattomasta luokittelusta. Minä haluaisin kysyä, onko myös komissaarilla kanta komission ehdotuksesta, joka koskee hallitustenvälisen konferenssin pitämistä ennen seuraavaa uusien jäsenten liittymistä. Toinen asia liittyy Slovakiaan: onko neuvosto antanut komission ymmärtää, että Slovakia, ainakin neuvoston mukaan on näin, voisi osallistua kahden- tai monenvälisiin neuvotteluihin ennen kuin Slovakia on ottanut merkittäviä askelia täyttääkseen Kööpenhaminan ehdot, jotka liittyvät politiikkaan?

Van den Broek
Aloittaakseni jälkimmäisestä kysymyksestä konferenssin osanottajista ei ole vielä täysin selvää kuvaa. Mitä Slovakiaan tulee, neuvottelut ovat vielä kesken. Toistan, että mielestämme Slovakian pitäisi osallistua tuohon konferenssiin aiemmin mainitsemistani syistä. Ei voida myöskään sanoa, että päätöstä olisi vielä tehty, ja mietin, tuleeko asianlaita olemaan näin myös Luxemburgin huippukokouksessa uuden hallitusten välisen Amsterdamissa auki jääneitä toimielinkysymyksiä käsittelevän konferenssin osalta.
Arvoisa jäsen on varmasti tietoinen siitä, että kolme jäsenvaltioita on tällä välin tehnyt yhteisjulistuksen, jossa vaaditaan toimielinten muutoksia ennen laajentumista. Agenda 2000 -asiakirjassa sanotaan hyvin selvästi, että mielestämme toimielinkysymyksiä, joita ei ratkaistu Amsterdamissa, olisi paras käsitellä ennen laajentumista. Juuri siksi Agenda 2000 -asiakirjassa suositellaan tällaista hallitusten välistä konferenssia vuoden 2000 paikkeilla tai vähän sen jälkeen.

Schroedter
Amsterdamin huippukokoushan ei tuonut mitään uudistusta, herra komissaari, sen te sanoitte. Unionin laajentumiskyvylle täytyy vielä tehdä yhtä ja toista. Uudistukset ja laajentumiset kulkevat kuitenkin käsi kädessä. Ranska on ehdottanut, että tiheään pidettävien Eurooppa-konferenssien merkitystä vahvistettaisiin ja että niihin tulisi ottaa myös institutionaalisia kysymyksiä. Saako tämä ehdotus kannatusta komissiossa? Ovatko komissio ja neuvosto kiinnostuneita ottamaan liittyvät maat mukaan institutionaalisiin uudistuksiin? Jos, niin milloin sen pitäisi tapahtua? Mikä konkreettinen suunnitelma komissiolla on näiden prosessien kytkemiseksi toisiinsa?

Van den Broek
Olen siinä käsityksessä, että Ranskan ehdotukset Eurooppa-konferenssista ovat hyvin lähellä komission ehdotuksia tai kääntäen että meidän ehdotuksemme ovat hyvin lähellä Ranskan ehdotuksia. Siltä osin ei ole mitään perustavanlaatuisia eroja. On hyvin mahdollista, että jos ensin selvennetään, minkälainen konferenssin osanottajuuden pitäisi olla, useimmat muut kysymykset on melko helppo ratkaista. Jos arvioin oikein ja konferenssin tietyistä osista on vielä epäröintiä, se liittyy enemmänkin osallistujiin kuin käsiteltäviin asioihin. Kaikki liittyy kysymykseen siitä, tarkoittaako osallistuminen automaattista etenemistä kohti jäsenyyttä. Suurempi selkeys on tarpeen, mutta täällä käytyjen hyvin rakentavien keskustelujen perusteella olen varma siitä, että pääsemme sopimukseen ja että Eurooppa-konferenssi pidetään lopulta.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluaisin kysymykselläni nostaa esiin Turkin kysymyksen pohjaten arvoisan komission jäsenen kokemuksiin tärkeältä Turkin vierailulta. Uskooko arvoisa komission jäsen, että Turkki, jonka täytyy pitää kiinni mahdollisuudesta liittyä unioniin, voi osallistua tähän Eurooppa-konferenssiin ilman mitään demokratiaan ja kansainvälisen oikeuden kunnioittamiseen liittyviä ennakkoehtoja, varsinkin kun viime aikoina olemme saaneet seurata turkkilaisten hävittäjien provokaatioita ja jäsenvaltion ilmatilan loukkauksia?

Van den Broek
Voin vain toistaa, että komissio kuvaa Agenda 2000 -asiakirjassa osallistumiseen mielestään vaadittavat ehdot. Jos nuo määritelmät tulkitaan selkeästi, niiden pitäisi myös koskea Turkkia. Tämä ei kuitenkaan missään nimessä tarkoita sitä, että meidän ei pitäisi odottaa Turkilta selvää edistystä monissa aiemmin mainitsemissani kysymyksissä.
Yksi myönteinen kehitys on se, että kaikissa käydyissä keskusteluissamme pääministeri, varapääministeri, ulkoministeri ja parlamentin puhemies olivat selvästi ja avoimesti sitä mieltä, että Turkin ihmisoikeustilannetta on parannettava. Tämä oli melko yksiselitteistä. Se ei selvästikään ole mikään takuu tilanteen paranemisesta, mutta parantumisesta ei olisi mitään toivoa, ellei Turkki ymmärtäisi toimiin ryhtymisen tarpeellisuutta. Keskustelimme myös ihmisoikeusministerin kanssa, ja hän selvitti yksityiskohtaisesti valmisteltavaa lainsäädäntöä. Me huomautimme hänelle toistamiseen, että haluaisimme nähdä parlamentin hyväksymisen lisäksi lakien toteutuvan käytännössä. Keskustelimme laajasti 8 artiklasta, josta on usein keskusteltu täällä parlamentissa, ja viestimme oli yksiselitteinen.
Lopuksi on hyvin kannustavaa, että hätätila on kumottu useissa maakunnissa, ja meidän tulisi kannustaa tätä edelleen. Hätätila on kumottu kolmessa maakunnassa; kuusi on vielä hätätilassa, ja toivomme, että hätätila kumotaan muissa maakunnissa ennen vuoden loppua.

Giansily
Arvoisa komissaari, eikö teidän mielestänne laajentuminen tällaisessa muodossa synnytä epätasapainoa Itämeren rannalla sijaitsevien maiden hyväksi ja Mustanmeren rannikkovaltioiden vahingoksi? Puhumattakaan Turkista, jonka kohdalla neuvotteluista tulee vaikeat muista kuin maantieteellisistä seikoista johtuen, kuten äsken korostitte, olen huolissani myös Romaniasta, jossa ei ole ollut todellista poliittista muutosta viime joulukuun jälkeen.
Eikö mielestänne olisi välttämätöntä poliittisista syistä auttaa kyseistä valtiota enemmän ja paremmin erityisesti Phare-ohjelman puitteissa, jotta romanialaiset saataisiin mahdollisimman nopeasti yhteisön järjestelmän piiriin.

Van den Broek
Suunniteltu laajentuminen on hyvin tasapainotettu, sillä siihen kuuluu tulevia jäsenvaltioita pohjoisesta, idästä ja etelästä. Se ei ole sattumaa. Tasapainoa yritetään säilyttää. Jos mentäisiin askel pidemmälle, mitä ei ymmärrettävästi tehty maantieteellisistä syistä, huomataan, että pohjoisessa on neuvottelevia valtioita ja valtioita, joiden on mielestämme vielä jatkettava valmisteluja. Sama koskee itää. Etelässä emme edes ehdottaneet uutta lausuntoa, sillä Kyproksen tilanne on jossain määrin erityinen. Siinä mielessä vallitsee siis selvä yksimielisyys.
Mitä Romaniaan tulee, komissio yleensä ottaen harkitsee, pitääkö valmisteluissa muihin vähemmän edistyneihin maihin kiinnittää ylimääräistä huomiota tai antaa niille apua, ja jos, niin miten. Tältä osin voimme joustaa lisävalmistelujen välineiden osalta PHARE-ohjelma mukaan lukien, ja voimme painottaa eri asioita. Yleisesti ottaen yritämme tasapainotella siten, että edistyneimpiä maita ei rangaista edistyksestään. Niitä pitäisi palkita siitä. Ne aloittivat uudistusprosessinsa aikaisemmassa vaiheessa ja joutuivat usein tekemään poliittisia uhrauksia jne. Silti kaikenkattavuuden nimissä on meidän etumme mukaista varmistaa, että vähemmän edistyneet maat saavat ylimääräistä huomiota, jotta ne saisivat muut kiinni mahdollisimman pian.

Féret
Olen erittäin kiinnostuneena ja jokseenkin tyytyväisenä pannut merkille van den Broekin puheet siitä, miten hän haluaa integroida Euroopan maat Euroopan unioniin. Puhun tässä nimenomaan Euroopan maista, koska mielestäni Turkki on poikkeus, koska se ei kuulu Eurooppaan vaan Aasiaan. Minusta kuitenkin tuntuu, että me jollakin tavalla yritämme miellyttää kaikkia. Kuulin Jacques Santerin puhuvan Riiassa pari päivää sitten samoin kuin komissaari, ja olin myös siitä melko tyytyväinen.
Samaan aikaan voimme kuitenkin nähdä esimerkiksi Slovakian, joka on hieman pysähdyksissä, koska komissio käsittääkseni katsoo asialliseksi puuttua sen sisäisiin asioihin. Mitä sille oikein sanotaankaan? Sille sanotaan: " Vaihtakaa tasavaltanne presidenttiä, katsotaan sitten."
Toinen minua vaivaava asia on Baltian maiden kysymys. Nämä maat ovat imperiumimme rajamaita ja niistä sanotaan nyt, että ne eivät pääsisi kaikki yhtä aikaa Euroopan unioniin. Minusta tuntuu kuitenkin välttämättömältä ja alkeellisimpienkin järkisyiden mukaiselta, että kaikki kolme Baltian maata pääsisivät samaan aikaan suureen Eurooppaamme.

Van den Broek
Aloitan jälkimmäisestä, Baltian maita koskevasta kysymyksestä. Jos tulevien vuosien aikana päästään tilanteeseen, jossa Baltian maat voidaan arvioida omien ansioidensa perusteella yhtä valmiiksi jäsenyyttä varten, en näe mitään syytä, miksi niistä ei voisi silloin tulla täysjäseniä. Tämä pitää paikkansa myös käänteisessä tilanteessa. Jos ne eivät ole valmiita samaan aikaan, ei ole mitään syytä vaatia edistyneempiä maita odottamaan maata, joka tarvitsee vielä lisäaikaa. Tämä kaikki sisältyy filosofiaamme ja laatimaamme analyysiin. Näiden maiden välillä on eroja, jotka on arvioitu objektiivisesti. Se, pysyvätkö eri hakijamaiden erot tai välimatkat toisistaan samoina tulevina vuosina, on hyvin paljon kiinni niistä itsestään. Jotkin maat saattavat edistyä nopeammin kuin toiset. Jotkin maat saattavat ratkaista tietyt ongelmat nopeammin kuin toiset.
Mitä Slovakiaan tulee, haluaisin sanoa arvoisalle jäsenelle, että me emme puutu sisäisiin asioihin. Sovellamme ehtoja, jotka olemme Euroopan unionin jäsenyydelle asettaneet, ja tämä on mielestäni täysin laillista. Jos noita ehtoja ei täytetä tai jos ne täytetään puutteellisesti, siitä on tiettyjä seurauksia. Olette oikeassa sanoessanne, että olemme soveltaneet poliittista ehdonvaraisuutta tiukassa merkityksessä eli että emme ole ennakoineet tulevaa poliittista kehitystä vaan arvioineet poliittisen tilanteen arviointihetkellä ja tehneet siltä pohjalta päätöksemme neuvottelujen aloittamisen suosittamisesta.
Tämä ei ole ainoastaan puolusteltavissa vaan se on pakollista. Poliittisen kehityksen tulosten veikkaileminen ei sovi Euroopan unionille, jolla on muiden Euroopan valtioiden kanssa yhteisiä arvoja ja standardeja. Jotkut saattavat sanoa: " Turkki on erillinen eikä se ole Euroopan valtio" , mutta heidän olisi ehkä hyvä tarkastella uudelleen assosiaatiosopimusta, joka solmittiin jo vuonna 1963. En aloita keskustelua tästä aiheesta juuri nyt. Keskustelua voidaan kyllä käydä joskus toiste.

Carnero González
Arvoisa komissaari, komission rahoituslaskelmista saadun kritiikin ja niistä heränneiden epäilysten jälkeen voitteko edelleen väittää vakavissanne, että Euroopan unionin BKT: n yläraja 1, 27 % yhteisön varoina olisi riittävä kohtaamaan solidaarisuus-, rakenne- ja yhteenkuuluvuuspolitiikkojen laajentumisen, ylläpitämisen ja kehityksen asettamat suuret haasteet?

Van den Broek
Ymmärrän, että arvoisa jäsen on pitänyt herra Liikasta harjoitusvastustajanaan ensimmäisellä kierroksella ja kokeilee nyt taitojaan tähän komissaariin. Rohkenen kuitenkin ottaa kantaa ja sanoa, että 1, 27 % pitäisi olla tarpeeksi vuoden 2006 loppuun asti. Jätetyt laskelmat, joista parlamentti on tietoinen, osoittavat selvästi, että tuon päättelyn perusteella laajentumisen ei voida väittää tapahtuvan muutamien jäsenvaltioiden tai yksittäisen jäsenvaltion kustannuksella. Te viittaatte rakenteellisiin ja alueellisiin politiikkoihin, joita harkitaan parhaillaan uudelleen kuten hyvin tiedätte, mutta 275 miljardin ecun pitäisi varmasti olla tarpeeksi siihen tarkoitukseen ja sille ajanjaksolle, jotta useita tärkeitä jäsenvaltioidemme aluepolitiikkoja voidaan jatkaa.

Paasilinna
Arvoisa rouva puhemies, herra komissaari, Emu-kriteerien täyttäminen jo nykyisissä jäsenvaltioissa on ollut sosiaalisesti ja myös poliittisesti vaikeata. Nyt meihin on liittymässä varsin köyhiä maita. EUkriteerit ovat laajoja ja vaativia ja niiden täyttämisen tulee tapahtua Emu-olosuhteissa. Miten luulette, että voidaan estää sosiaalisten räjähdysten tai ongelmien syntyminen näissä maissa siinä vaiheessa, kun ne valmistautuvat kovin ottein jäsenyyteen?

Van den Broek
Tähän voisi vastata monella tavalla. Tämä ongelma ei aiheudu vain yhdestä tekijästä. Toimet, joihin maat ovat ryhtyneet vakauttaakseen esimerkiksi talouttaan: toisaalta makrotalouteen liittyvät toimet ja toisaalta ponnistelut talouden jälleenrakentamiseksi; koko yksityistämisprosessi ja teollisuuden nykyaikaistaminen; monen valtion budjettia kohtuuttomasti rasittavan eläkejärjestelmän uudistaminen, ovat kaikki jäsenyyden tavoitteluun liittyviä toimia, jotka olisivat tarpeen joka tapauksessa maan yleisen talouskehityksen ja sosiaalisen kehityksen vuoksi. Valtioiden voidaan sanoa joutuvan menemään vielä pidemmälle ja joutuvan sulauttamaan koko Euroopan unionin lainsäädännön omaan lainsäädäntöönsä. Se pitää täysin paikkansa. Kun puhutaan kovista otteista, kuten kaikkien raaka-aineiden hintatasoa nostavien tukien poistamisesta, joskin monet valtiot on tilapäisesti suljettu tämän vapauttamisprosessin ulkopuolelle, on selvää, että vaikeat ajat ovat edessä.
Samalla voidaan havaita, että monissa näissä valtioissa ostovoima kasvaa ja elintaso nousee hitaasti mutta varmasti tehtyjen taloudellisten toimien ansiosta. Jos jossain on vakavia ongelmia ja pullonkauloja, kuten Bulgariassa viimeisen puolen vuoden aikana, Euroopan unioni on huomannut tiettyjen tarpeellisten taloudellisten toimien vastavaikutukset ja myöntänyt kahteen sosiaaliohjelmaan 20 miljoonaa ecua, joilla voidaan lievittää apua kipeimmin tarvitsevien maiden vaikeuksia. Niinpä muille maille on solidaarisuuskysymys kannustaa niitä pitäytymään uudistuspolitiikassaan - ja useat hakijamaat ovat solidaarisuutensa osoittaneet - jota ilman tulevaisuus näyttää vielä synkemmältä, ja toisaalta me yritämme auttaa mahdollisuuksien mukaan tilapäisten pullonkaulojen purkamisessa.

Puhemies
Kiitän komissaari van den Broekia tästä vastauksesta ja koko keskustelusta, joka on nyt päättynyt.
Toivotan komissaari Kinnockin tervetulleeksi ja kiitän häntä siitä, että hän suostui pienellä varoitusajalla vastaamaan parlamenttimme kutsuun.
Rekka-autoilijoiden tiesulut Ranskassa
Kinnock, Neil
Olen kiitollinen tilaisuudesta raportoida parlamentille Ranskan kuljetusalan lakosta ja siihen liittyvistä seikoista. Viime torstaina ennen tämän hetkisen lakon alkua kirjoitin liikenneministeri Gayssot'lle ja sisäministeri Chevènement'lle ja kehotin heitä ryhtymään kaikkiin mahdollisiin toimiin lakon estämiseksi sekä kansainvälisen maantieliikenteen helpottamiseksi yhtenäismarkkinoiden sisällä, mikäli lakko alkaisi.
Lisäksi pyysin herra Gayssot'ta toteuttamaan aikaisemmassa kirjeenvaihdossamme tekemänsä ehdotuksen tiedotusjärjestelmästä, jonka avulla ulkomaiset rekat voisivat ajaa Ranskan läpi. Myöhään viime perjantaina sain näiltä kahdelta ministeriltä vastauksen, josta kävi ilmi, miten he olivat yrittäneet estää lakon alkamista usein eri tavoin ja kuinka he tutkivat soveltuvimpia menetelmiä, joilla voitaisiin kaikin mahdollisin keinoin estää lakosta ulkomaisille rekka-autonkuljettajille aiheutuvat haitat.
Näiden ja muiden tekemieni yhteydenottojen lisäksi kollegani herra Monti on ollut yhteydessä Ranskan Eurooppaministeri Moscoviciin tiedottaakseen samoin hänelle liikkumisen vapauden säilyttämisen tärkeydestä. Ranskan hallitus vastasi lakon alkamiseen määräämällä poliisit vartioimaan useita tärkeitä rajanylityspaikkoja. Hallitus perusti myös aiempia hankkeita vastaavan tiedotusjärjestelmän ja ponnisteli jatkuvasti sen puolesta, että työntekijöiden ja ammattiliittojen väliset neuvottelut jatkuisivat.
Eilen lakon toisena päivänä kirjoitin uudelleen herra Gayssot'lle ja herra Chevènement'lle sekä kyseisten ammattiliittojen johtajille. Ministereille osoitetuissa kirjeissäni annoin tunnustusta hallituksen ponnisteluille rajanylityspaikkojen esteiden poistamiseksi, mutta kehotin heitä myös varmistamaan jäljellä olevien esteiden poistamisen. Odotan parhaillaan vastausta tähän viimeisimpään kirjeeseen.
Ammattiliittojen johtajille osoitetussa kirjeessäni kiinnitin huomiota kuljettajien, työntekijöiden ja jäsenvaltioiden vakavaan huolestumiseen vapaan liikkumisen esteistä. Painotin myös sitä, että tämä jupakka aiheutti vakavia vahinkoja Ranskan ulkopuolella oleville työntekijöille ja yrityksille, joilla ei ole asian kanssa mitään tekemistä ja jotka eivät voi mitenkään vaikuttaa asiaan. Sen mukaisesti kehotin ammattiliittoja poistamaan kansainvälisen maantieliikenteen esteet viivyttelemättä.
Eilen illalla Ranskan viranomaiset tiedottivat minulle, että siinä vaiheessa ainoa suljettu rajanylityspaikka oli Calais'ssa. Minulle kerrottiin myös, että kanaalitunnelin este oli poistettu sen jälkeen, kun lakkoilijoille oli kerrottu, että jos estettä ei poistettaisi, viranomaiset olivat varautuneet käyttämään voimakeinoja. Kuten parlamentin jäsenet tietävät, näyttää siltä, että useita esteitä on säilytetty eri paikoissa ja osaa niistä siirrellään eri paikkoihin aika ajoin. Liikenteen kulku on siten edelleen hyvin hankalaa.
Tätä taustaa vasten komissio on luonnollisesti tutkinut jälleen jäsenvaltioiden oikeudelliseen vastuuseen liittyviä kysymyksiä perustamissopimuksen mukaisen liikkumisvapauden osalta ja komission vaikuttamismahdollisuuksiin perustamissopimuksen vartijan ominaisuudessa. Ilmoitan parlamentille, että kuten aiemminkin olemme oikeudellisten lausuntojen pohjalta sitä mieltä, että ensiksi jäsenvaltioiden on helpotettava kansainvälisen liikenteen liikkumisvapautta yhtenäismarkkina-alueella ja toiseksi kaikki komission lailliset oikeudet väliintuloon liittyvät suoraan jäsenvaltioiden hallitusten ponnistelujen tehokkuuteen.
Kun Ranskan lakko jatkuu nyt kolmatta päivää, on ilmeistä, että Ranskan viranomaiset ovat ponnistelleet lujasti ja jatkuvasti täyttääkseen perustamissopimuksen mukaiset velvoitteensa käyttämällä poliisivoimia, yrittämällä ylläpitää neuvotteluja ja tiedottamalla tapahtumista rekkakuskeille. Ylläpidämme luonnollisesti läheistä yhteyttä Ranskan hallitukseen ja seuraamme tilannetta edelleen. Hallitus ja komissio työskentelevät sen tiedon mukaan, että jos jäsenvaltio ei täytä velvollisuuttaan eikä ylläpidä vapaata liikkumista, komissio käyttää varmasti oikeuttaan aloittaa oikeusmenettelyt.
Samalla kun luonnollisesti kunnioitamme ihmisten kansalaisoikeutta kieltäytyä työskentelemästä, vapaan kansainvälisen liikkumisen estäminen on tuomittavaa samoin kuin kaikki fyysinen väkivalta niin lakkoilijoitten kuin lakon uhrien puolelta. Viime päivien aikana on vaadittu laillisia muutoksia, joiden avulla voitaisiin laatia ohjesääntöjä palveluiden vähimmäismäärän takaamisesta ja virallisista vahingonkorvauksista, joita liikkumisvapautta estävien tai rajoittavien osapuolten olisi maksettava vahinkoa kärsineille osapuolille. Kollegani ja minä olemme valmiita harkitsemaan, onko tällaisia kysymyksiä koskevia käyttökelpoisia ehdotuksia käytännössä mahdollista koota, samalla kun olemme tietoisia siitä tosiseikasta, että mikään jäsenvaltioiden ministerien neuvosto tuskin tukee tällaisia ehdotuksia. Kun olemme arvioineet tiettyjen tahojen ehdottaman suunnan laillisia ja käytännöllisiä seurauksia, tiedotan niistä mielelläni tälle parlamentille.

Camisón Asensio
Herra komissaari, olisi ehkä paikallaan muistuttaa, että äskettäin, vuoden 1996 marraskuussa, Etelä-Ranskassa ranskalaiset maanviljelijät hyökkäsivät toistuvasti espanjalaisten ja muunmaalaisten maataloustuotteita kuljettavien rekkakuskien kimppuun. Heille luvattiin korvauksia, mutta näyttää siltä, että ne ovat unohtunet muistojen lippaaseen.
Nyt on kehittymässä uusi konflikti, joka Ranskan maantieteellisen sijainnin vuoksi on levinnyt koskettamaan koko Eurooppaa. Edessämme on todellinen "eurolakko" , joka vaikuttaa maihin, jotka Espanjan tavoin ovat syyttömiä lakon syntysyihin ja joissa sen aiheuttamat vahingot ovat silti aikamoiset. On laskettu, että taloudelliset vahingot Espanjassa voivat olla jopa 3 miljardia pesetaa päivässä ja yksi pahimmin kärsivistä alueista on Espanjan Levantti.
Sen lisäksi, että muistutan, että aikaisempien korvausten pitäisi jo olla maksettu, on nyt uuden konfliktin edessä aika pyytää, että komissio ryhtyisi välittömästi tarvittaviin toimenpiteisiin kauppatavaran vapaan liikkumisen takaamiseksi ja tutkisi, mitkä olisivat vahinkoa kärsineiden tuotantosektoreiden oikeudenmukaiset korvaukset.
Herra komissaari puhuu meille tapahtumasarjasta. Minun sanani siis kannustavat sitä jatkumaan samaan suuntaan. Siksipä on myös aika vaatia, että viranomaiset ottaisivat käyttöön sopivat toimenpiteet vapaan liikkuvuuden ja läpikulun takaavien väylien luomisen takaamiseksi ja tämän Euroopan unionin perusoikeuden täyttämiseksi.
Herra komissaari, lopuksi haluaisin...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Ei, herra Camison Asensio, tämä ei käy. Kysymyksessä on enemmänkin julistus kuin kysymys ja olette jo valitettavasti ylittänyt puheaikanne minuutilla.

Kinnock, Neil
 Ymmärrän herra Camisónin huolestuneen ja tunneperäisen suhtautumisen, joka on kysymyksen taustalla. Haluaisin sanoa hänelle, että jokainen tässä parlamentissa ja komissiossa ymmärtää, että hyödykkeiden vapaata liikkumista yhtenäismarkkinoilla vakavasti vaikeuttavalla selkkauksella on erityinen vaikutus esimerkiksi Espanjaan ja Portugaliin sekä yhteisön pohjoisosassa oleviin maihin. Toiseksi hän on varmasti tietoinen siitä, että aiemmista espanjalaisiin hedelmiä ja senkaltaisia tuotteita kuljettaviin rekkakuskeihin kohdistuneista fyysisistä hyökkäyksistä on oikeusjuttu tuomioistuimen käsiteltävänä ja ennen pitkää tehtäneen erityisesti tuohon tapaukseen liittyviä päätöksiä.
On kuitenkin ilmeistä, että nuo silloin tapahtuneet hyökkäykset ovat hyvin erilaisia kuin tämän nykyisen selkkauksen tapahtumat. Olen vakuuttunut, että parlamentti haluaa pitää mielessään selvän eron näiden kahden tapahtumasarjan välillä.
Arvoisa jäsen pyytää, että komissio ryhtyy tarvittaviin vapaaseen liikkumiseen ja korvauksiin liittyviin toimiin. Minun täytyy sanoa, että tilanne komission oikeudellisen vallan osalta on juuri sellainen kuin kuvailin ensimmäisessä tiedonannossani. Se on tosiseikka, ja ellei jäsenvaltio laiminlyö velvollisuuttaan vapaan liikkumisen takaamiseksi tai ennen kuin se niin tekee, komissiolla ei ole oikeutta toimia.
Toiseksi ei ole olemassa mitään vahingonkorvausten asettamista tai maksamista koskevaa yhteisön oikeutta eikä siis myöskään komissiolla ole valtuuksia vaatia vahingonkorvausten asettamista tai maksamista. Olen kuitenkin usean kuukauden ajan vedonnut useaan otteeseen sekä Ranskan edelliseen että nykyiseen hallitukseen, jotta luvatut vahingonkorvaukset yhteisön rekkakuskeille maksettaisiin. Minun täytyy valitettavasti sanoa, että tähän mennessä vain hyvin harvat vahingonkorvausvaateet on täytetty ja yli tuhat vaadetta on vielä käsittelemättä ja täyttämättä.

Wijsenbeek
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä komissiota, joka on tällä kerralla toiminut vastuunsa mukaisesti nopeasti ja tehokkaasti ja puuttunut Ranskan hallituksen toimiin. Keskustelimme täällä aivan samasta asiasta vuosi sitten, ja silloin komissaari sanoi, että korvausten parissa työskennellään. Miten sitten on mahdollista, että anomuksista vain alle yksi prosentti johtaa korvauksiin? Eikö komissaari ole huomannut, että nyt myös ministerineuvosto on puuttunut asiaan ja päätynyt korvausjärjestelyihin, jotka annetaan komission hoidettavaksi. Komissio voi päättää rahastosta, josta maksut suoritetaan pikaisesti ja suoraan, niin että vaikeuksissa olevilla elinkeinoelämän aloilla ei tule lisää konkursseja.
Rouva puhemies, täällä ei voi puhua, kun kaikki kollegat vain möykkäävät keskenään.

Puhemies
Kiitos, herra Wijsenbeek, mutta en poikkeuksellisesti nähnyt yhtään puhuvaa kollegaa.

Kinnock, Neil
 Olen kiitollinen herra Wijsenbeekille hänen kysymyksestään, joskin haluaisin tässä tilanteessa huomauttaa, että toimimme täysin samojen periaatteiden mukaisesti kuin viime kerralla. Yritin puuttua asiaan ennen lakon alkua viime vuonna. Olimme jatkuvassa yhteydessä Ranskan viranomaisiin ja yritimme vaikuttaa tapahtumien kulkuun mahdollisuuksien mukaan. Noudatamme samaa linjaa tälläkin kertaa, ja pyytäisin arvoisaa jäsentä miettimään tätä asiaa.
Lupauduin vuosi sitten vaikuttamaan vahingonkorvauksiin. Olen pitänyt tuon lupauksen ja kuten aiemmin huomautin olen vedonnut suullisesti ja kirjallisesti Ranskan vanhan ja uuden hallituksen ministereihin, jotta he varmistaisivat korvausjärjestelyjen tehokkaan ja nopean toteuttamisen. Suureksi pettymykseni minun täytyy ilmoittaa teille - kuten olen ilmoittanut myös Ranskan hallitukselle - että näin ei ole tapahtunut.
Mitä tuleviin tapahtumiin tulee, olen ymmärtänyt, että tietyt tahot ovat innokkaita perustamaan jonkintapaisen yhteisön rahaston ja saamaan sille ministerineuvoston hyväksynnän. Kun asiaa harkitaan pidemmälle, olisi otettava huomioon, että kaikki jäsenvaltiot eivät suostuisi tällaiseen kollektiiviseen lähestymistapaan. Toiseksi olisi hyvä ottaa huomioon se mahdollisuus, että rahaston olemassaolo saattaisi lakkojen vähentämisen sijaan kannustaa selkkauksiin ryhtymistä. Nämä asiat on arvioitava ja analysoitava aiemmin ehdottamallani tavalla. Mitään ei ole suljettu pois, mutta harkittu lähestymistapa on suositeltava kaikissa olosuhteissa.

Berès
Arvoisa komission jäsen, olette rehellisesti sanonut, että ilmeisesti Ranskan nykyinen hallitus näyttää hoitavan näppärästi tätä selkkausta, joka on syntynyt aikaisemmin solmittujen sitoumusten noudattamatta jättämisestä, ja pyrkivän saamaan aikaan todellisen pitkän aikavälin yhteiskuntasopimuksen. Muistutitte, että ennen selkkauksen puhkeamista Ranskan hallitus oli yhteydessä kabinettiinne ja jäsenvaltioiden tärkeimpiin vastuuhenkilöihin välittääkseen tietoa ja arvioidakseen tiesulkutilannetta, ja kaikki tiesulkuja koskevat seikat ovat tiedossa. Ranskan hallituksen toiminnan ansiosta on myös tärkeimmät liikenneväylät pystytty pitämään auki. Kiitän teitä, arvoisa komissaari, muistuttamisesta.
Tässä selkkauksessa on kuitenkin ilmiselvästi eurooppalainen ulottuvuus. Tavaroiden vapaata liikkumista seuraa työolosuhteiden yhtenäistäminen. Sen kieltäminen toisi päällemme kaikkien Euroopan kansalaisten vihat. Nyt tämä näkyy tässä selkkauksessa, huomenna se näkyy toisessa selkkauksessa toisessa jäsenvaltiossa.
Arvoisa komissaari, viimeinen kysymys: oletteko sitä mieltä, että tämän selkkauksen syynä on kysymys vapaasta liikkumisesta, sopimuksissa mainitussa tarkassa merkityksessä, eli kilpailun tahallinen vääristäminen? Minusta näin ei ole. Kysymys on pikemminkin selkkauksesta, jonka syynä on sosiaalisen yhtenäistämisen puuttuminen.

Kinnock, Neil
 Minun täytyy vastustaa kiusausta ja olla käyttämättä hyväkseni arvoisan rouvan tarjoamaa tilaisuutta ottaa kantaa Ranskan hallituksen politiikkaan. Se ei todellakaan ole asia, jota komission tulee kommentoida.
Mitä työolosuhteiden yhtenäistämiseen tulee, voin ehkä olla parlamentille avuksi ja lukea otteen kirjeestä, jonka lähetin eilen kaikille ammattijärjestöjen johtajille ja jossa kiinnitetään huomiota heidän jo tuntemaansa seikkaan, että olen yhdessä komission kollegojeni kanssa koonnut ja edistänyt yhteisön maantiekuljetukseen liittyvään lainsäädäntöön mahdollisia parannuksia, jotka koskevat unionin monilla alueilla tyytymättömyyttä herättäviä useita kysymyksiä. Kiinnitän huomiota unionin ministerineuvoston parhaillaan tekemään työhön, joka tulee johtamaan uuden sukupolven sähköisten ajopiirtureiden käyttöönottoon; maanteiden tavaraliikenteen harjoittamisen ammattivaatimusten tiukentamiseen liittyvien ehdotusten kehittämiseen ja valkoiseen kirjaan työajoista, jossa ehdotettiin, että yhteisön lainsäädännön asiaankuuluvat periaatteet laajennettaisiin koskemaan nyt ulkopuolelle jääviä aloja, kuten maanteiden tavaraliikennettä. Uskon, että hyvien työolosuhteiden yleinen sovellus voi edesauttaa selvästi hyviä teollisia suhteita.
Tätä asiaa täytyy kuitenkin työstää jatkuvasti ja komissiolla ei ole suoraa yhteyttä nykyisen selkkaukseen syntyyn tai laatuun, vaan se on ensisijaisesti selkkauksen osapuolten ja Ranskan hallituksen välinen asia.

McIntosh
Haluaisin pyytää komissaarilta selvennystä hänen tiedonantonsa kohdasta, jonka uskon olevan virheellinen tulkinta nykyisestä laista. Maastrichtin sopimuksessa annettiin ensimmäisen kerran komissiolle valta langettaa sakkoja jäsenvaltiolle, joka selvästi rikkoo vapaan liikkuvuuden periaatetta, niin kuin nyt on tapahtunut. En tiedä, miten paljon lisätodisteita komissio haluaa. Nämä lakot ovat jatkuneet vuodesta 1984 lähtien, ja viime vuoden lakko aiheutti miljoonien puntien vahingot. Voisiko komissaari tästä syystä olla niin ystävällinen, että soveltaisi Maastrichtin sopimuksen sääntöjä ja pidättäisi Euroopan veronmaksajien talousarviosta varoja, joista ranskalaiset maanviljelijät, ranskalaiset kalastajat ja ranskalaiset ammattiin opiskelijat muutoin hyötyisivät? Voisiko hän soveltaa näitä määräyksiä ja vahvistaa, että mitkään lainmuutokset eivät ole tarpeen? Hänen täytyy ainoastaan noudattaa Maastrichtin sopimusta.

Kinnock, Neil
 Tiedän, että arvoisa jäsen on asianajaja, mutta jos tuomiovalta olisi hänellä ja hänelle väitettäisiin, että Maastrichtin sopimuksen mukaan lakia voi automaattisesti soveltaa hänen ehdottamallaan tavalla, hän pitäisi väitöstä aivan naurettavana. Niinpä sanoisin hänelle, että vaikka olen tietoinen Euroopan unionin perustamissopimuksen 30 ja 5 artiklan määräyksistä, tosiasia on se - ja se on kiistämätön lainopillinen tosiasia - että jos jäsenvaltio pyrkii kaikin keinoin täyttämään velvollisuutensa vapaan liikkumisen takaamiseksi yhtenäismarkkinoiden alueella, komission vaikutusmahdollisuudet ovat hyvin rajalliset.
Tässä tapauksessa Ranskan hallitus on ottanut poliisivoimat käyttöön. Ranskan hallitus huolehtii tiedotuksesta ja Ranskan hallitus on yrittänyt useampaan kertaan varmistaa neuvottelujen jatkumisen. Nämä olosuhteet huomioon ottaen olen varma, että kuka tahansa asianajaja tai parlamentaarikko tunnustaisi, että olisi erittäin vaikeaa yrittää osoittaa, että jäsenvaltion hallitus ei täytä sopimuksen mukaisia velvollisuuksiaan.

Wolf
Arvoisa komissaari! Ryhmämme on jatkuvasti ponnistellut työajan lyhentämiseksi ja kuljetusalan uudistamiseksi sosiaalisesti ja ekologisesti sekä sen puolesta, että kaikille kansalaisille taataan perusoikeus osoittaa vapaasti mieltään. Toisinaan - yhä useammin - parlamentti on seurannut meitä siinä. Me vihreät haluamme siksi tänään ilmaista lakkoileville ranskalaisille kuorma-autonkuljettajille solidaarisuutemme heitä kohtaan. Onnittelemme lakkoilevia kuorma-autonkuljettajia heidän rohkeudestaan ja aloitekyvystään! Lakko on lakko Euroopan puolesta, ei Eurooppaa vastaan!
Tulisi pohtia sitä, herra komissaari, olemmeko vielä Peterloon ajoissa, jolloin valtion tehtävä oli joukkoteloittaa ampumalla lakkoilevat työläiset. Nykyään valtio on välittäjä, ja onnittelen Ranskan hallitusta myös siitä taidosta, jota se on tähän mennessä osoittanut ratkaisujen löytämiseksi. En voi ymmärtää, että te tässä käsittelette vain ammattiliittojohtoa ettekä niiden työnantajajärjestöjen törkeää käyttäytymistä, jotka vain suurella vaivalla voitiin saada takaisin neuvottelupöydän ääreen!
Herra komissaari! Työaikaa koskevassa direktiivissä 104/93 kuljetusala on jätetty pois. Sosiaalinen polkumyynti, joka siitä seuraa, on selvästi nähtävissä. Miksi haluatte nyt taas laatia vain valkoisen kirjan ettekä direktiiviä? Tässä voi todellakin kysyä, mitä komissio poliittisesti haluaa!

Kinnock, Neil
 Kiitän herra Wolfia hänen kysymyksestään. Poissuljettuja aloja käsittelevä valkoinen kirja on luonnollisesti julkaistu ja lainsäädäntöehdotus on saatavilla vuoden loppuun mennessä. Haluaisin toivoa parlamentin jäsenten tavoin, kun he lähes jokaisessa poliittisessa näkökannassa toivovat, että saavutamme edistystä lainsäädännössä ja saamme sisällytettyä yhteisön nykyiseen lainsäädäntöön maantiekuljetuksen lisäksi muut kuljetusalat.
Arvoisalla jäsenellä on oikeus julistaa solidaarisuutensa ranskalaisia kuljettajia kohtaan. Minut on kuitenkin kasvatettu uskomaan, että solidaarisuus koskettaa kaikkia, ja olen varma, että hän haluaisi laajentaa solidaarisuuttaan koskemaan niitä eri kansallisuuksia edustavia kuljettajia, jotka ovat juuttuneet Ranskaan ja kärsivät vaikeista oloista.

Bazin
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, älkäämme kiinnittäkö liikaa huomiota tämän asiakirjan yksityiskohtiin suurten asioiden kustannuksella. Asioiden oikeudellisen näkökohdan lisäksi, ja olen aivan samaa mieltä kanssanne siitä miten tärkeää on aina ja kaikkialla puolustaa vapaata liikkumista, ymmärrän Ranskan hallitusta kohtaan omaksumanne itsepintaisen kannan tässä asiassa. Mutta tosiasiallinen ongelma ei ole ensin syiden tasolla. Arvoisa komissaari, kuunnelkaa kuorma-autoilijoiden ahdistusta, ja kuunnelkaa myös heidän yritystensä johtajien ahdistusta. Monet heistä tasapainoilevat vaikeassa asemassa, jossa kysymys on eloonjäämisestä.
Perusongelmana tässä kuten monessa muussakin asiassa on, että meiltä puuttuu Eurooppa. Emme voi puhua todellisista sisämarkkinoista, kun kilpailu on näin vääristynyttä. Älkää naurattako meitä puhumalla tulevaisuuden nopeusmittarista, jolla voidaan todeta, ettei vilppiä ole tapahtunut, kun samaan aikaan joissakin maissa työtä tehdään 45 tuntia ja toisissa 65 tuntia.
Arvoisa komissaari, välttämättömät eurooppalaiset aloitteet sosiaalisella alalla ja verotuksen alalla on tehtävä nyt.

Kinnock, Neil
 Minun täytyy sanoa, eikä suinkaan ensimmäistä kertaa, että olen täysin samaa mieltä liikenneja matkailuvaliokunnan puheenjohtajan kanssa, kun hän painottaa reilun kilpailun ja asianmukaisten työolosuhteiden välistä vahvaa yhteyttä. Tämä on osittain se syy, miksi komissio ja monet tämän parlamentin jäsenet haluavat niin innokkaasti lainmuutosta, joka mahdollistaisi monien kuljetusalojen, maantiekuljetus mukaan lukien, sisällyttämisen työaikadirektiivin määräyksiin.
Lisäksi nykyisten ajopiirtureiden korvaaminen sähköisillä laitteilla, jotka ovat suurempi turva väärinkäytöksiä tai vilppiä vastaan, on mielestäni varmasti tärkeä edistysaskel sekä reilun kilpailun takaamisessa alalla unionissa että kuljettajien sosiaalisten olojen asianmukaisen ja inhimillisen suojaamisen turvaamisessa tavalla, jolla niitä ei turvata tehokkaasti nyt.

Medina Ortega
Arvoisa rouva puhemies, keskustelu Ranskan maanteiden tukkiutumisesta on lähes rituaalinomainen keskustelu, jota käymme joka vuosi. Edelliset puhujat ovat viitanneet tiettyihin vapaaseen liikkuvuuteen liittyviin seikkoihin. On hyvä, että tehtävää hoitaa nyt komissaari Kinnock. En kuitenkaan voi kuvitella komissaari Kinnockia johtamassa komission ratsuväkeä, joka vapauttaa Lillen ja Brysselin välisen maantien. En usko että se on hänen tehtävänsä. En näe hänen muuttuneen ranskalaisten työläisten kiihottajaksi uudessa Germinal-teoksessa, mutta sikäli kuin hänet tunnen, voi häneltä odottaa kunnianhimoista aloitetta, jonka avulla kuljetusalaa koskeva sosiaalipolitiikka ja yhteisön laaja sosiaalipolitiikka voidaan toteuttaa. Komissaari Kinnock pystyy käyttämään tilaisuutta hyväkseen käynnistääkseen tämän kunnianhimoisen politiikan toteuttamisen.

Kinnock, Neil
 Olen kiitollinen arvoisalle jäsenelle. Kuten hän sanoo, me tunnemme kaikki hyvin toisemme ja toivottavasti myös kunnioitamme toisiamme. Haluaisin käyttää hänen kysymyksensä tuomaa tilaisuutta hyväkseni ja painottaa jälleen voimakkaasti sitä, että kun kasvava joukko ihmisiä, työnantajat mukaan lukien, ymmärtää reilun kilpailun, tehokkaan toiminnan ja inhimillisten sosiaalisten olojen välisen vahvan yhteyden, komission toivoma tämän alan aloitteita tukeva ilmapiiri laajenee koko ajan. Toivon siksi, että meidän ei tarvitse odottaa liian kauan lakiehdotuksia, jäsenvaltioiden hyväksyntää niille ja niiden käyttöönottoa ja tehokasta valvontaa kaikkialla.

Jarzembowski
Keskustelu kulkee mielestäni vähitellen väärään suuntaan. Todellisuus toki on, että täytyy erottaa kaksi asiaa toisistaan. Erimielisyydet tariffeista työnantajien ja työntekijöiden välillä Ranskassa ovat kyllä oikeutettuja, mutta nämä alueelliset lakkoneuvottelut eivät saa johtaa siihen, että kuorma-autonkuljettajat ympäri Eurooppaa otetaan panttivangeiksi tässä Ranskan sisäisessä konfliktissa. Se on kohtuutonta! Sen komissaari myös suoraan osoitti.
Herra komissaari, sanoitte, että olisitte yhteydessä Ranskan hallitukseen. Sanoitte kuitenkin myös, että teillä on jatkuvasti vaihtelevia lakkosulkuja ja että Ranskan hallituksen kaikista lupauksista huolimatta kuormaautonkuljettajia Portugalista, Espanjasta, Saksasta tai muista yhteisön maista estetään jatkuvasti kulkemasta.
Tästä syystä ensimmäinen kysymykseni on: milloin te, herra komissaari, hätätapauksessa - ja vieläpä muutamien tuntien kuluessa - anotte Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta tilapäistä määräystä Ranskan hallitusta vastaan, että sen pitää lopettaa sulkutoimenpiteet ja saada aikaan vapaa läpikulku? Toinen kysymys: Yhteisön oikeuden 5 artiklan mukaan jokainen maa on velvollinen takaamaan vapaan henkilöliikenteen - siitä tässä on kysymys - ja tavaraliikenteen, ja jos maa ei tätä tee, se on mielestäni vahingonkorvausvelvollinen. Mitä aiotte tehdä työntekijöiden ja yrittäjien oikeutettujen etujen suojelemiseksi?

Kinnock, Neil
 Olen kiitollinen arvoisalle jäsenelle hänen kysymyksestään, joskaan en välttämättä ole kiitollinen kaikista hänen johtopäätöksistään. Tämä johtuu siitä yksinkertaisesta syystä, että kuulen eri tahoilta vaatimuksia komission välittömistä ja voimallisista toimista mutta en kuule samanlaisia vaatimuksia lainmuutoksista, joiden avulla komissiolle suotaisiin valta tällaisiin toimiin. Minun täytyy myös sanoa - ja tämä ei välttämättä koske herra Jarzembowskia - että komission väliintuloa kiivaimmin vaativien joukossa on monia, jotka älähtäisivät ensimmäisinä, jos komissiolle annettaisiin valta toimia kansallisten hallitusten päätöksien ja toimien ylitse, kun kyseiset hallitukset yrittäisivät toimia yhteisön lakien mukaisesti.
Minun täytyy sanoa toivovani, että kukaan tämän parlamentin jäsenistä ei yrittäisi antaa lain suomista mahdollisuuksista liioiteltua tai virheellistä kuvaa. Laissa sanotaan selkeästi, että jäsenvaltiot ovat velvollisia varmistamaan vapaan liikkuvuuden ja ellei sen voida todistaa laiminlyövän velvollisuuksiaan tai ennen kuin näin voidaan tehdä, komission valtuudet puuttua asiaan tai ryhtyä toimiin kyseistä hallitusta vastaan ovat hyvin rajalliset, jos niitä ylipäänsä edes on. Toivon, että kaikki ymmärtävät tämän selvästi. Jos lakiin kaivataan muutosta, ihmiset voivat vaatia sitä. Pyydän heitä tunnustelemaan jäsenvaltioiden hallitusten suhtautumista ja poliittisia realiteetteja eikä pelkästään tämän parlamentin ilmapiiriä.

Gallagher
Aluksi haluan kollegojeni lailla kiittää komissaari Kinnockia siitä, että hän on saattanut meidät ajan tasalle. Me arvostamme sitä. Julkinen mielipide on, että komissio on toiminut tällä kertaa tehokkaammin kuin viime kerralla. Tämä on vallitseva mielipide, joskaan se ei välttämättä ole tosiseikka. Toivottavasti se johtaa ongelman pikaiseen ratkaisemiseen.
Tämä selkkaus aiheuttaa Irlannin taloudelle 10 miljoonan punnan vahingot päivässä kaupankäynnin menetyksenä. Jokainen rekka menettää 1 000 puntaa päivässä. 400 irlantilaista rekkaa on joutunut selkkauksen jalkoihin ja ymmärrätte varmaan, että suurin osa hyödykkeistämme viedään Manner-Eurooppaan ja niistä suurin osa Ranskan kautta. Sillä voisi olla - ja jos se jatkuu vielä pitkään, niin on varmasti - murskaava vaikutus Irlannin talouteen. Se johtaisi monen rekka-autonkuljettajan ja yrittäjän konkurssiin. Meillä ei ole varaa siihen. Me olemme ylpeitä tilastoistamme emmekä halua rumentaa niitä tämän seurauksena.
Komissiolla ei ole laillisia valtuuksia puuttua tällaisiin selkkauksiin, ellei laiminlyöntejä tapahdu. Uskon, että edellisessä selkkauksessa tapahtui laiminlyöntejä, joista ei ole vielä maksettu yhdellekään irlantilaiselle rekkaautonkuljettajalle. Komission edustaja sanoi minulle syyskuun täysistunnossa, että hän teki kaikkensa varhaisten maksujen varmistamiseksi. Mitään ei ole kuitenkaan tapahtunut. Tämä vaikuttaa rahavirtaan, ja haluaisin kysyä komissaarilta, mitä hän tekee niiden irlantilaisten rekka-autonkuljettajien hyväksi, joille ei ole vielä maksettu, ja mitä hän tekee auttaakseen irlantilaisia rekka-autonkuljettajia tämän selkkauksen osalta?

Kinnock, Neil
 Tiedän, että herra Gallagher seuraa tarkasti ja jatkuvasti näitä asioita. Olen hyvin tietoinen - kuten varmaan kaikki muutkin - tällaisen selkkauksen aiheuttamista vahingoista muillekin kuin Irlannin taloudelle, joka kuitenkin saattaa erityisen tilanteensa ja kokonsa takia kärsiä eniten. Voin vain esittää pahoitteluni ja toivoa, kuten toivonkin kaikin tavoin, että tämä selkkaus saa pikaisen ja tyydyttävän päätöksen.
Mitä vahingonkorvauksiin tulee, käytän tilaisuutta hyväkseni ja toistan aiemmin tekemäni huomautukset. Ei ole olemassa minkäänlaista yhteisön oikeutta, jonka mukaan Ranskan nykyisen selkkauksen kaltaisen selkkauksen aiheuttamista taloudellisista menetyksistä ja vahingoista voitaisiin vaatia vahingonkorvauksia. Siksi minulla ei ole mahdollisuutta tehdä muuta kuin olen tehnytkin, eli kirjoittaa ja puhua toistuvasti Ranskan vanhan ja uuden hallituksen liikenneministereille ja painottaa heille koko yhteisössä vallitsevia vahvoja tunteita ja oikeutettuja vaatimuksia siitä, että ihmisille täytyy maksaa oikeudenmukaiset vahingonkorvaukset edellisten selkkausten aiheuttamista vahingoista alkuperäisten lupausten mukaisesti.
Toivon, että tästä selkkauksesta saatu kokemus painottaa edelleen alkuperäisten lupausten täyttämisen tarvetta. Viimeksi viime tiistaina Ranskan ministereille kirjoittamassani kirjeessä toistin jälleen, että on tarve varmistaa heti tehokkaan järjestelmän käyttöönotto vahingonkorvausten maksamiseksi aiemman selkkauksen aiheuttamien vahinkojen vuoksi.

Moreau
Arvoisa rouva puhemies, tavaroiden vapaata liikkuvuutta ei voida toteuttaa ihmisoikeuksia polkemalla. Maantiekuljetusalan työnantajapuoli on yksin vastuussa tästä selkkauksesta, koska se ei ole noudattanut vuonna 1996 tehtyjä sopimuksia eikä suostunut hallituksen ehdottamiin neuvotteluihin. Ranskalaiset rekankuljettajat eivät halua enää olla maantien pakkotyöläisiä. He toimivat omien palkkojensa ja työolojensa parantamiseksi, mutta myös muissa maissa maksettavien palkkojen ja vallitsevien työolojen parantamiseksi.
Olen iloinen, että komissio tunnustaa Ranskan hallituksen ja sen liikenneministerin ponnistelut palkansaajia tyydyttävään, mahdollisimman nopeaan ratkaisuun pääsemiseksi. Haluan tässä sanoa, että kaikenlaiset rankaisutoimenpiteet ja kostonhimoiset interventiot komission puolelta vain kiihdyttäisivät selkkausta ja vaarantaisivat Ranskan hallituksen pyrkimykset päästä hyvään tulokseen. Yleisesti ottaen komission ei olisi sopivaa ryhtyä yhteiskunnallisen liikehdinnän poliisiksi, vaikka eräät kollegat sitä pyytävät.
Eri kansojen palkansaajia ei saa asettaa vastakkain toistensa kanssa toteuttamalla hallitsematonta kilpailupolitiikkaa, vaan on tärkeää nostaa sosiaalinen yhdenmukaistaminen korkeimmalle tasolle. Tässä voisi olla tehokkaana apuna työajan lyhentäminen palkan säilyessä ennallaan rajoitetuilla aloilla. Tämä kysymys on saatava kiireellisesti parlamentin esityslistalle.
Haluaisin vakuuttua siitä, että komissio tulee aina asettamaan etusijalle sosiaaliset, jopa verotukselliset, toimenpiteet eikä sosiaalista polkumyyntiä, kuten tähän asti on ollut.

Kinnock, Neil
 Olen kiitollinen rouva Moreaun tekemistä huomautuksista. Hän varmasti ymmärtää, että vaikka minulla on kansalaisena henkilökohtainen mielipide selkkauksen syistä, komissio ei voi esittää näkökantaa selkkauksen aiheuttajista, eikä sen pitäisikään tehdä niin. Olen varma, että hän ymmärtää sen.
Mielestäni tärkein asia, niin kuin arvoisan jäsenenkin mielestä oli, on saada selkkaus mahdollisimman nopeasti tyydyttävään päätökseen niin koko yhteisön kansainvälisen kuljetusalan eduksi kuin myös Ranskan ja ranskalaisten eduksi. Teen kaikkeni tämän päämäärän saavuttamiseksi, ja niin tekevät myös kollegani. Luotan siihen, että parlamentti on samaa mieltä ja pitää samoin tärkeänä pikaisen ja tyydyttävän ratkaisun saavuttamisen tärkeyttä sen sijaan, että se pitäisi tärkeänä poliittisten näkökantojen vaihtoa, joka on hyvin kiinnostavaa, mutta ei välttämättä tuota hedelmällistä lopputulosta.

Puhemies
Kiitän kaikkien puolesta komissaari Kinnockia sekä puheenvuoron pitäneitä kollegoita. Olen äärettömän pahoillani, etten voinut antaa puheenvuoroa kaikille sitä pyytäneille. Heitä oli erittäin paljon. Mutta kuten olette voineet todeta, valitettavasti aika loppui kesken.

Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schulzin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0306/97) lapsiseksimatkailun torjuntaa koskevasta komission tiedonannosta ja muistio Euroopan unionin toimista lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnan tehostamiseksi.

Schulz
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat jäsenet! Keskustelemme mietinnöstä, joka on monimutkainen ja jonka sisältö on mielestäni merkityksellinen tälle parlamentille, komissiolle, ministerineuvostolle, Euroopan unionille ja sen kansalaisille kokonaisuudessaan. Se on merkityksellinen, koska keskustelemme tänään varmaankin ristiriitaisesti kahdesta sisällöstä. Ensimmäinen näkökulma on: mitä toimenpiteitä komissio on ehdottanut, mitä minä voin tämän parlamentin esittelijänä lisätä siihen ja mitä voin ottaa kriittisesti tai myönteisesti huomioon?
Toinen näkökulma on: meidän täytyy keskustella siitä, kuinka käsittelemme lasten seksuaalista hyväksikäyttöä, esiintyykö sitä perheiden sisällä, siis perhesuhteissa, vai onko sen taustalla organisoitu rikollisuus? Kuinka käsittelemme tätä ilmiötä? Miten voimme yhteisönä Euroopassa vastustaa tätä ilmiötä, joka ylittää lainsäädännöllisen, rikosoikeudellisen ja poliisiasioiden tason? Mitä aloitteita meidän täytyy tehdä poistaaksemme ilmiön, joka saa Euroopan unionissa aikaan yhteiskunnan, joka ei kauhistuttavalla tavalla ja lisääntyvässä määrin enää tunne kunnioitusta elämää eikä edes lapsia kohtaan?
Komissio on tiedonannossaan lapsiseksimatkailun ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta analysoinut sitä, mitä ongelmia on havaittavissa, ja ehdottanut erilaisia toimia, joihin se itse voi ryhtyä tai joihin se voi yhteistyössä jäsenmaiden viranomaisten ja - mitä seksimatkailuun tulee - matkanjärjestäjien kanssa tarttua.
Nämä toimet - sen saanen etukäteen sanoa - oli erittäin hyvin suunniteltu. Komissio on tehnyt erittäin huolellista työtä. Se on tehnyt erittäin hyviä, mielenkiintoisia ja huolellisesti punnittuja ehdotuksia. Komissio - komissaari Papoutsis, suuret kiitokset teille ja työtovereillenne - on vaikeana aikana vaikeissa oloissa kulkenut kaiken kaikkiaan vakavaa ja harkittua tietä. Olette - mitä pidän kovasti kehumisen arvoisena - sitoutuneet siihen, että taistelusta lasten hyväksikäyttöä vastaan tulee myös yksi komission keskeisimmistä asioista. Toivon, että se ei ole vain sanahelinää! Viime päivinä olemme joutuneet kuulemaan, että komission ylläpitämässä lastentarhassa on kenties tapahtunut lasten seksuaalista hyväksikäyttöä, ja toivon, että komissio on jo menneisyydessä kyennyt ja kykenee myös tulevaisuudessa tekemään kaikkensa niiden hämärien tapahtumien selvittämiseksi, joista olemme voineet lukea lehdistä viime päivinä.
Etusijalla keskustelussa lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä on oltava uhrien suojeleminen ja heistä huolehtiminen. Niissä monissa tapauksissa, joita olemme aikaisemmin nähneet - tapausten määrä on kasvanut sekä perheiden sisällä että rikollisella alalla - olemme tekemisissä kahden ilmiön kanssa. Ensimmäinen ilmiö: on olemassa perverssejä, ala-arvoisia ihmisiä, jotka eivät kaihda mitään eivätkä minkäänlaisia saastaisia keinoja inhottavien himojensa tyydyttämiseksi! Nämä halveksuttavat ihmiset aiheuttavat vahinkoja, jotka haluan tiivistää yhteen lauseeseen: ihmisen voi tuhota tappamatta häntä!
Sitä, mitä seksuaalisesti hyväksikäytettäville lapsille aiheutetaan, on heidän elämässään hyvin vaikea korjata. Siksi uhrit tarvitsevat yhteiskuntamme täyden tuen ja siksi uhrien auttamisen täytyy olla ponnisteluissa etusijalla. Tärkeää on uhrien auttaminen henkilökohtaisesti. Se tarkoittaa, että heille täytyy antaa psykologista ja lääketieteellistä apua, niin että traumaattisista kokemuksista huolimatta jokseenkin siedettävä elämä on heille mahdollista. Siihen tarvitaan kaikkia ponnisteluja. Sitä varten ovat myös komission hyvät ohjelmaideat, eikä Euroopan parlamentin niin kuin ei komission tai neuvostonkaan pitäisi epäröidä antaa varoja käyttöön, ja vieläpä runsain määrin.
Sen lisäksi täytyy kuitenkin välittömän uhrien suojelemisen lisäksi huolehtia myös suojelusta jatkossa. Yhteiskuntaa täytyy suojella sen moraalisen perustan rappioitumiselta edelleen, ja tämä tapahtuu myös rikoslain, joskaan ei yksinomaan sen avulla. Siksi meidän täytyy mielestäni ottaa muutamia tehtäviä hoitaaksemme. Yksi tehtävä olisi kansallisten oikeussäännösten konkreettinen määritteleminen lasten seksuaalisen hyväksikäytön erityisten menettelyiden luokittelemiseksi ja kriminalisoimiseksi. On tehtävä selväksi, mitä lapsipornografia on. On määriteltävä selvästi ja tarkasti, mitä ikää tarkoitetaan, ja on annettava selviä ja tarkkoja määritelmiä, jotta lapsipornografian tuottaminen, myyminen ja - tämän sanon aivan selvästi, vaikka tiedän aiheen olevan kiisteltymyös hallussapito tulevat rangaistaviksi.
Miksi mainitsen hallussapidon, kollegat? Jos on olemassa markkinat - niin kuin on - pornografisille tuotteille, joissa on käytetty lapsia, niin nämä markkinat voivat olla olemassa vain, koska on kuluttajia. Voin myydä jotakin vain, jos minulla on ostaja. Jos on olemassa kukoistavat markkinat, niin silloin ilmeisesti yhteiskunnassa täytyy olla ihmisiä, joskin ilmeisesti nimettömiä, jotka ostavat ja kuluttavat sellaisia tekeleitä. Niinpä uskallan sanoa tämän teesin: kuluttaja on yhtä syyllinen kuin tuottajakin tällä tasolla, ja siksi mielestäni myös hallussapito olisi tehtävä rangaistavaksi.
Mitä tulee seksimatkailuun, jossa on kysymys orjuuden nykyaikaisesta muodosta, eksterritoriaalisen syytemenettelyn täytyy olla mahdollista. Henkilön, joka menee täältä johonkin Aasian, Afrikan tai Itä-Euroopan maahan tai minne tahansa tarkoituksenaan tyydyttää siellä perverssit tarpeensa ja käyttää hyväkseen lapsia halvalla ja perheiden köyhyyttä hyväksikäyttäen, olisi tiedettävä, että hänet tulevaisuudessa asetetaan myös Euroopan unionissa, kotona vastuuseen tästä teosta, mikäli se pystytään näyttämään toteen. Siksi syytteen nostaminen rangaistavista teoista, jotka tehdään EU: n ulkopuolella, on minun käsitykseni mukaan välttämätöntä.
Myös sellaisia matkoja järjestävien yritysten syyttäminen pitäisi ottaa tarkasteltavaksi. Samalla tosin pitäisi sanoa, että suurin osa matkailuyrityksistä on kunnollisia ja huolellisia matkanjärjestäjiä, jotka pitävät tarkasti huolta siitä, että heidän yritystään eivät juuri mainitsemani kaltaiset asiakkaat pilaa.
Aloitteet seksimatkailulla rahaa tienaavia matkatoimistoja, lentoyhtiöitä ja hotelliketjuja vastaan ovat yhtä huonoja kuin yhteistyö niiden kanssa, jotka haluavat estää seksimatkailun. Komission ja jäsenmaiden viranomaisten tulisi puuttua molempiin rinnakkain.
On ehdotettu, että Euroopan tietojärjestelmä otettaisiin käyttöön lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnassa. Olemme lisäksi yksimielisesti kehottaneet komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita tukemaan kadonneiden lasten eurooppalaisen keskuksen perustamista. Pidän sitä välttämättömänä! Jos nimittäin on niin - ja tarkoitan, että moni asia puhuu sen puolesta - että tämä ilmiö laajenee, että lapsista tulee kauppatavaraa ja että lapsia ryöstetään ei vain hyväksikäyttöä varten, vaan että heidät pakotetaan myös prostituutioon ja heitä myydään - tiedämmehän ihmiskauppaa käsittelevistä keskusteluista, että ihmiskauppaa käydään myös lapsilla - niin kaikki keinot Europolista kadonneiden lasten eurooppalaiseen keskukseen täytyy ottaa käyttöön. Amerikan Yhdysvallat on näyttänyt meille perustamallaan sikäläisellä keskuksella tien, jota voisi kulkea, vaikkakaan tätä esikuvaa ei kokonaan voi siirtää eurooppalaisiin oloihin.
Tätä mietintöä viimeistellessäni olen ollut tekemisissä useiden yksittäistapausten kanssa. Kukaan, joka tekee sellaista työtä, ei voi olla onnellinen nähdessään, mihin ihminen kykenee. Tässä yhteydessä olen törmännyt myös kysymykseen siitä, mikä vastuu julkisilla toimijoilla on yhteiskunnan suojelemisessa tällaiselta väärältä kehitykseltä. Olen tullut siinä siihen tulokseen, että se, että vaikenemme, ei käy päinsä, kun tiedämme, että yksittäiset henkilöt tai elimet Euroopan unionissa eivät kanna vastuutaan. En halua enää toistaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomaria Melchior Watheletia koskevaa keskustelua, jota käytiin julkisuudessa ja jota myös me valiokunnassa kävimme. Ei ole minun asiani sekaantua Belgian sisäisiin asioihin. Olen kuitenkin todella vakuuttunut siitä, että armahtaessaan ja päästäessään vapaaksi tällä hetkellä lukuisista lapsimurhista epäillyn Marc Dutroux´n nykyinen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomari Melchior Wathelet ei ole kantanut sitä vastuuta, joka hänellä oli Belgian oikeusministerinä.
Pahempaa on, että hän ei tähän päivään mennessä ole katunut päätöstään siinä määrin, kuin hänen olisi pitänyt. Siksi olen kirjoittanut mietintööni: jos haluamme Euroopan unionin tekevän selväksi, että niillä, jotka eivät kanna vastuutaan, ei ole paikkaa unionin elimissä, meidän täytyy olla johdonmukaisia ja ilmoittaa, että hänen pitää erota virastaan! Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ei pidä erota, vaan sen jäsenen, jonka en henkilökohtaisesti usko olevan sopiva työskentelemään siellä. Tätä mieltä on ilmeisesti myös kollegani Raphaël Chanterie, joka tarkistusehdotuksessaan 29 kohtaan on pitkälle noudattanut pohdintojeni tekstiä ja sisältöä, mistä olen hänelle kiitollinen. Uskon, että tämä tarkistusehdotus auttaa paljon, koska se osoittaa, että vastuuntunnottomuuden torjuminen yhdistää meitä tässä parlamentissa. Tästä tarkistusehdotuksesta puuttuu kolme lausetta, jotka tulen huomenna lisäämään suullisella tarkistussehdotuksella, nimittäin kehotuksen Watheletille erota virasta.
Yhteiskunnan, joka kadottaa kunnioituksen keskuudessaan olevia puolustuskyvyttömimpiä kohtaan, jolle on yhdentekevää, mitä sen lapsille tapahtuu, joka sallii silmiensä edessä lapsista tehtävän kauppatavaraa, jossa pimeä puoli, tämän yhteiskunnan kuona-aines ja roskaväki voi hyväksikäyttää lapsia yhteiskunnan silmien alla, yhteiskunta, joka alkaa villiintyä niin, että se ei pelästy, kun pimeässä, varjopuolella kehittyy asioita, joita ei pidetä mahdollisina ja joista pian tulee osa jokapäiväistä elämää - sillä tällaista todella tapahtuu Euroopan unionissa tällä hetkellä, nyt kun asia on huomattu - joka rauhoittaa omaatuntoaan sanomalla, että Dutroux on belgialainen ilmiö, jollaista meillä ei ole, yhteiskunta, joka ei suostu näkemään sitä tosiasiaa, että on kuuluttanut oman loppunsa, kun se ei kykene suojaamaan lapsiaan pahantekijöiltä, tulee koota kaikki rohkeutensa ja sanoa: taistelun lasten hyväksikäyttöä vastaan lasten suojelemiseksi ja ihmisarvoisen elämän mahdollistamiseksi syntymästä lähtien on oltava kaikkien toimijoiden yhteinen tavoite. Kun saavutamme tämän, mietintöni on osaltaan edistänyt paremman tulevaisuuden luomista lapsille Euroopan unionissa!
(Suosionosoituksia)
Casini C.
. (IT) Arvoisa puhemies, mielestäni esitetty päätöslauselma ansaitsee yksimielisyyden sen suuttumuksen vuoksi, jota on tunnettu pedofiliarikoksia ja yleensä alaikäisten seksuaalista hyväksikäyttöä sekä kaikkea siihen suorasti tai epäsuorasti liittyvää kohtaan. Se ansaitsee yksimielisen hyväksynnän vakavien rangaistusvaatimusten vuoksi sekä rikos-, rangaistusoletusten, prosessioikeudellisten säädösten tasolla että poliisitutkinnassa. Se ansaitsee yksimielisyyden ennen kaikkea niiden sekä komission että jäsenvaltioiden saamien vetoomusten vuoksi, joissa niitä pyydetään käynnistämään valistusja tiedotuskampanjoita seksiturismin torjumiseksi ja tukahduttamiseksi matkailun keskeisillä tapahtumapaikoilla - lentokentillä, hotelleissa, paikoissa, joissa turistimatkoja järjestetään. Yksimielisyyden ansaitsee myös pornografian ankara tuomitseminen. Lapsipornon määrittely on vaikeaa, mutta on olemassa yleisempikin ongelma, johon päätöslauselmassa on mitenkään viitata: jotta emme olisi tekopyhiä, meidän pitäisi tarkastella koko pornoteollisuuden nykyilmiötä - se kykenee luomaan tottumuksia, joiden tyydyttämiseen etsitään aina vain voimakkaampia keinoja, aina pedofilian kammottaviin mielipuolisuuksiin asti.
Toisaalta vähemmän vakuuttavia ovat jotkut päätöslauselman teknis-juridiseen kieleen liittyvät näkökohdat. Harmittaa - sanon tämän oikeusasiain valiokunnan edustajana - että sellaisia teknisiä sanamuotoja, joiden avulla halutaan jäljittää ulkomailla tehtyjä rikoksia, ei ole otettu huomioon tekstissä - mutta tämä on ehdottomasti toissijaista. Ehkä liioittelu ja suuttumus ovat olleet johdattajina. Esimerkiksi 2 kohdan osalta on vaikea sanoa, kuten siinä nyt sanotaan, että on määriteltävä " pedofiilisen toiminnan rangaistavuus" : ilmeisesti pedofilia ei ole rangaistavaa, vaan pedofiilien teot. Pedofilia voi olla myös sairaus, se on totta, ja samassa 2 kohdassa puhutaankin psykiatrisista hoitolaitoksista niitä tarvitseville.
Turhaa liioittelua on ehkä 26 kohdassa, jossa sanotaan, että julkisista ja yksityisistä laitosten palveluksesta on poistettavat henkilöt, jotka täyttävät velvollisuutensa suojella lapsia riittämättömästi. Varmastikin pedofiliarikoksia tehneet on erotettava, ja myös pedofiilit, se on oikein, mutta samojen sääntöjen soveltaminen niihin, jotka eivät ole kiinnittäneet lapsiin riittävästi huomiota, vaikuttaa liialliselta.
Minun on kuitenkin sanottava, että eroava mielipiteeni juristina koskee ennen kaikkea 29 kohtaa eli viittausta Watheletin tapaukseen. Minusta ei ole juridisesti oikein, että näin tärkeässä, yleisesti merkityksellisessä päätöslauselmassa viitataan yksittäistapaukseen kuten Watheletin tapaukseen. Minusta pelissä on myös periaate päätösvallan hajauttamisesta, koska - lyhyesti sanottuna - ministeri toimi kuin teloitustuomari. Minusta myös se on väärin, koska arviota ei voida tehdä etukäteen, eli sillä hetkellä, kun päätökset oli jo tehty, eikä sen mukaan, mitä on tapahtunut sen jälkeen. Koska itsekin olen ollut tuomari ja tiedän, kuinka vaikeita ovat ennakoinnit ja tasapainotukset, jotka on tehtävä, kun tuomari on ennakoiva, en voi hyväksyä tätä 29 kohtaa, joka toivoakseni poistetaan tai korjataan asianmukaiseksi.

Baldi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, murrosikäisten nuorten hyväksikäytön ja heihin kohdistuvan väkivallan moninkertaistuminen, alaikäisillä käytävä kauppa ja pedofilian lisääntyminen aiheuttavat suurta levottomuutta ja huolta. Kaiken tämän vuoksi Euroopan unionin on pakko puuttua asiaan konkreettisesti, sen on ennen kaikkea pantava tiedotusvälineiden tuella alulle toimia, joilla pyritään kiinnittämään yleisön ja matkailualan toimijoiden huomio tähän ongelmaan. Olen samaa mieltä komission kanssa mahdollisuudesta antaa kansallisille tuomioistuimille oikeus tuomita myös oman maan rajojen ulkopuolilla tehtyjä rikoksia, mutta yhtä tarpeellista olisi jäsenvaltioiden lisätä omiin lakeihinsa seksiturismin vastaisia säädöksiä, jotka koskisivat lasten hyväksikäyttöä ja valmistelisivat niiden sovelluksia. Ne yhdenmukaistaisivat rikosoikeutensa aiemmin määritellyt yksittäiskohdat tunnustaessaan nämä teot rikoksiksi ja sisällyttäessään vertailukelpoiset rangaistukset rikoslakeihinsa.
Euroopan unionin toimielinten on sopimusten ja yhteistyön avulla jäsenvaltioiden kanssa toimittava siten, että alaikäisistä otettujen pornografisten kuvien kaupallinen käyttö, turismin kannustaminen ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö tukahdutetaan koko Euroopan unionin maaperällä ja että rangaistuksiin liitetään myös vapausrangaistukset, kuten vastikään on tehty Ranskassa. On ehdottoman tärkeätä tukkia tällaisen seksimatkailun virta muista jäsenvaltioista yhteistyössä Euroopan unionin kaikkien jäsenvaltioiden kanssa siten, että luodaan yhteinen suojamuuri niitä ryhmiä ja yhteiskuntia vastaan, jotka puolestaan haluavat helpottaa lasten vahingoksi koituvaa seksiturismia. Mielestäni on vakavaa, ettei komission tiedonannossa ole mitenkään painotettu seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi joutuneiden lasten suojeluun käytettävien yhteisön taloudellisten ja sosiaalisten voimavarojen koordinoimista siten, että tunnistettaisiin ja edistettäisiin toimia näiden lasten saamiseksi takaisin yhteiskuntaan erityissuojelussa, kuten Schultz aivan oikein esitti.
Parlamentin ehdottama uusi budjettikohta - B3-4109 N, 3 miljoonaa ecua - edistää toimia lapsiin, murrosikäisiin ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan. Vaikka se onkin ansiokas, sen rakenne on epämääräinen eikä vastaa tarkasti ottaen Tukholman toimintasuunnitelmaa. Asian huolellinen tarkastelu kuuluu siis toimielimille.
Lisäksi minusta on välttämätöntä luoda tilapäinen task force -ryhmän, jonka tehtävänä olisi koordinoida unionin toimia taistelussa lasten seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan kaikilla sektoreilla, joilla sitä esiintyy. On tärkeää, että komissio seksimatkailun vastaisessa taistelussaan ennen kaikkea edistää, kiirehtiä ja koordinoida päättäväisiä toimia kaikenlaisen seksiturismin estämiseksi ja rankaisemiseksi, sekä matkailijoiden koti- että kohdemaissa. Tämä on tehtävä läheisessä yhteistyössä kansalaisjärjestöjen, joiden toiminta tällä alalla on verrattoman tehokasta. On myös tärkeää kannustaa matkailu- ja matkatoimistoja ottamaan käyttöön käytännesääntöjä ja itsesääntelyä, ja samalla myös niiden asiakaskuntaa ja julkaisuja tarjoamalla kaikki mahdollinen apu ja yhteisön tuki näiden käytännesääntöjen käyttöön ottamiseksi.
Sitten on vielä ryhdyttävä riittäviin toimiin niitä maita vastaan, jotka edistävät alaikäisten hyväksikäyttöä edelleen, ja tuotava myös Euroopan tasolle nykyisin vielä puuttuva koordinointi. Euroopan taistelutoimien alaikäisten hyväksikäyttöä vastaan onkin siis oltava koordinoituja ja huolellisia, mutta myös keskitettyjä - muuten tälle vitsaukselle ei tule loppua.

Bennasar Tous
Arvoisa puhemies, 20. marraskuuta 1989 pidetyssä YK: n yleiskokouksessa hyväksyttiin ensimmäinen kansainvälinen lapsen oikeuksia koskeva yleissopimus, joka velvoittaa allekirjoittajamaita toteuttamaan suojelemaan lapsia kansallisella tasolla. Kahdeksan vuotta myöhemmin, sen lisäksi että lapset jäävät edelleen vaille suojelua, toisia kaapataan, raiskataan ja murhataan ja toisia myydään mitä rahvaanomaisimmilla seksimarkkinoilla sivistymättömien ja moraalittomien asiakkaiden käytettäväksi ja nautittavaksi. Ovatko nämä lapset asiantuntemuksen vai suojelun puutteen uhreja? Monet kysymykset jäävät ilman vastausta ja tämä todellisuus vaikuttaa etiikan ja demokratian perusarvoihin.
Tänään käsittelemme herra Schulzin laatimaa mietintöä. Kiitän häntä suurista ponnisteluista sen hyväksi, että unioni tehostaa taistelua alaikäisten väärinkäyttöä ja seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan, sekä komission tiedonannosta lapsiseksimatkailun torjunnasta. Emme voi analysoida näitä kahta raporttia erillisinä, koska ne esittävät kiistattomia todisteita siitä, että lapsi on muuttunut inhimillisestä olennosta ja oikeushenkilöstä kauppatavaraksi lapsia hyväksi käyttävien pedofiilien ja seksi- ja pornokauppiaiden käsissä. Yhteiskunta, joka antaa pettää itseään, ei juurikaan tunne näiden väärinkäyttäjien profiilia; he ovat kasvottomia, lampaannahkaisia susia. Haluamme, että nämä rappiolliset ja sivistymättömät rikolliset, jotka käyvät kauppaa lasten seksuaalisella hyväksikäytöllä tunnistetaan, että heitä rangaistaan ja heidät velvoitetaan terapiahoitoon rikoksen uusimisen ennaltaehkäisemiseksi.
Naisten oikeuksien valiokunnassa olemme tietoisia siitä, että suurin osa lasten ja naisten hyväksikäytöstä tapahtuu oman perheen sisällä, ja niin tämän valiokunnan kuin parlamentin lasten ja perheen asioita käsittelevän sisäryhmän, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia, puolesta anomme ja kannatamme DAPHNE-ohjelman sisältämää budjettikohtaa, joka vie eteen päin yhteistyötä tällä alalla työskentelevien kansalaisjärjestöjen kanssa. Pyydämme, ettei komissio vähättelisi perheen merkitystä, koska tiedämme, että valitettavasti ihmisen julmuus alkaa hänen omista lapsistaan. Jos emme auta perheitä, perivät lapset vanhempiensa julmuuden.
Toinen seksuaalisen hyväksikäytön muoto on niin kutsuttu seksimatkailu. Ilmaisu on harhaanjohtava, koska se antaa kuvan varsin eksoottisesta lomasta, vaikka todellisuudessa on kyse ulkomaanmatkoista, joilla on tarkoitus käyttää lapsia seksuaalisesti hyväkseen. Matkojen järjestäjillä on usein yhteyksiä järjestäytyneeseen kansainväliseen rikollisuuteen ja heidän asiakkaansa piiloutuvat sen tekosyyn taakse, että Thaimaassa, Kuubassa ja Brasiliassa lapset ovat seksuaalisesti kypsempiä kuin Euroopassa. Mutta, herra puhemies, lapset ovat lapsia ja puolustuskyvyttömiä olivatpa he missä päin maailmaa tahansa.
Olisi siis sovellettava eksterritoriaalisuuden periaatetta. Vetoamme matkailualaan ja mainosyrityksiin itsesääntelyn tarpeellisuuden puolesta. Kaikki ei sentään ole sallittua matkailussa ja mainonnassa. Useita miljoonia pyörii kaupankäynnissä, joka on todellinen häpeä ja vitsaus.
Riippumatta ECTAAn julistuksesta, joka tuomitsee tällaisen toiminnan, on välttämätöntä saada aikaan sopimus ja julkaista rekisteri seksimatkailuun sekaantuneista yrityksistä ja matkatoimistoista sekä laatia toimintaohjeet lasten kuvia seksuaalisesti kaksimielisesti käyttäville mainosyrityksille.
Lopuksi pyydän, että tämä parlamentti paljastaa yhteiskuntamme tekopyhyyden ja erityisesti niissä maissa, jotka tuomitsevat pornografian, lapsiin kohdistuvan pederastian, väkivallan ja seksimatkailun, mutta eivät tee juuri mitään niiden kitkemiseksi yhteiskunnasta. Tarvitsemme välineitä politiikkojen yhtyeensovittamiseen, rekisterin kadonneista lapsista sekä rikoksentekijöistä, maksuttoman hätäpuhelinpalvelun, uhrien tukitoimintaa ja koulutusta sekä kouluissa että ennen kaikkea myös perheissä.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä kollegaani Schulzia erinomaisesta mietinnöstä, jonka kaikille näkökannoille haluaisin esittää tukeni, enkä pelkästään Euroopan sosialistiryhmän puolesta vaan myös erityisesti Flanderin sosialistisen valtuuskunnan puolesta.
Tämä mietintö on herättänyt paljon huomiota eri maissa, ja erityisesti Belgiassa, jo ennen kuin siitä on edes äänestetty. Ei asia voisi toisinkaan olla. Euroopassa on ryhdytty kunnolla toimiin lasten hyväksikäyttöä vastaan vasta Dutroux'n tapauksen jälkeen, joka ikävä kyllä sattui Belgiassa. Anin ja Eefjen sekä Julien ja Melissan ja muiden lasten katoamiset tapahtuivat Belgiassa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että myös muualla Euroopassa ei tapahtuisi lasten hyväksikäyttöä. On päinvastoin ilmennyt erittäin selvästi, että näin on. Tämän vuoksi kaikissa Euroopan maissa, ja myös niissä maissa, missä tätä ei ole vielä tapahtunut, on ryhdyttävä toimenpiteisiin. Koordinointia ja eurooppalaista yhteistyötä tulee muuten järjestää ennen kaikkea niissä tapauksissa, kun mukana on kansainvälisiä verkostoja.
Toiseksi on huomattava, että Belgia on aloittanut myös neuvostossa keskustelun toimista lasten hyväksikäyttöä vastaan. Nämä toimet pitäisi toteuttaa koordinoidusti kaikissa maissa, jotta lasten hyväksikäyttöä vastaan voitaisiin toimia samalla tavoin kaikissa maissa. Lasten hyväksikäyttö on pahin mahdollinen lasten oikeuksien loukkaus. Belgian hallitus ei kuitenkaan saanut läpi kaikkia pyrkimyksiään tyydyttävällä tavalla neuvostossa helmikuussa. On esimerkiksi hyvin valitettavaa, että neuvosto ei ole punninnut yhtä asiaa, josta Martin Schulz juuri mainitsi, nimittäin lapsipornon hallussapitoa henkilökohtaista käyttöä varten. Belgia ei myöskään tuolloin saanut neuvostoa vakuuttuneeksi territoriaalisuusperiaatteesta eikä kaksinkertaisen kriminalisoinnin poistamisesta. Olen iloinen siitä, että Euroopan parlamentti voi kannattaa näitä esityksiä. Me voimme esittää johdonmukaisia ja hyvin tehokkaita toimenpiteitä, jotka Euroopan komission, jäsenmaiden ja neuvoston pitää nyt toteuttaa.
Lopuksi haluaisin sanoa, kollegat, että Melchior Watheletia on vaadittu eroamaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomarin virasta. Me haluamme erityisesti tukea tätä vaatimusta. On totta, että silloinen oikeusministeri ei ole henkilökohtaisesti syyllinen tapahtumiin. On myös totta, että hän toimi Belgian silloisen lainsäädännön rajoissa. Lainsäädäntöä ollaan nyt onneksi muuttamassa. Melchior Watheletilla on kuitenkin moraalinen ja poliittinen vastuu siitä, että hän allekirjoitti päätöksen Dutroux'n päästämisestä vapaaksi. Totean muuten, että myös PPE-ryhmä on muuten asiasta samaa mieltä. Me olemme myös vakuuttuneita siitä, että Melchior Watheletilla ei ole Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomarilta vaadittavaa moraalista auktoriteettia. Se joka sanoo, kuten kollegani Casini juuri sanoi, että Euroopan parlamentilla ei ole toimivaltaa tuomita yhteisöjen tuomioistuimen tuomareiden toimintaa, on ehkä muodollisesti oikeassa, mutta toisaalta hän kieltäytyy tunnustamasta, että Euroopan parlamentilla on sanansa sanottavana, jos on kysymys yhteisöjen toimielinten auktoriteetista. Itse emme voi tehdä muuta kuin vaatia Watheletia eroamaan. Luulen, että vasta sitten kun kaikki tuntevat paikkansa ja vastuunsa, että lasten oikeuksia lopultakin kunnioitetaan.

Deprez
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tarvittiin maatamme kohtaava kauhistuttava murhenäytelmä, jotta lapsiin kohdistuvan väkivallan järkyttävästä ilmiöstä, josta monet meistä eivät uskaltaneet puhuakaan vielä muutama vuosi sitten, tuli tunnettu ongelma, jota vastaan sen luonnottomuuden vuoksi on taisteltava, ja sen lisäksi ensiarvoisen tärkeä asia Euroopan unionille. Vaikka onkin ollut käytävä läpi tällainen kauheus, olen iloinen voidessani todeta, että olemme kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa ryhtyneet - kuten toivottavasti myös tässä parlamentissa ryhdytään - yhteisiin toimiin sopiaksemme kaikista tämän vitsauksen torjumiseen tähtäävistä toimenpiteistä. Onnittelen herra Schulzia, sillä hänen mietintöönsä sisältyy joitakin minun ja ryhmäni mielestä perusluonteisia ehdotuksia, joilla ei olisi ollut hyväksytyksi tulemisen mahdollisuuksia, jos ne joitakin vuosia sitten olisi esitetty tietyissä poliittisissa ryhmissä.
Tämän jälkeen haluaisin ilmaista voimakkaan pahoitteluni. Tämän mietinnön päätöslauselman 15 kohdassa sanotaan, että Euroopan parlamentti tulee pyytämään, heti huomenna, lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjumista koskevia aloitteita tukevaan budjettikohtaan määrärahojen tarpeellista lisäystä. Tiedättekö, hyvät kollegat, että Euroopan parlamentin viime istuntokaudella Strasbourgissa ei hyväksytty lisämäärärahapyyntöä, jonka kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta ja naisten oikeuksien valiokunta tekivät budjettivaliokunnan ehdotuksesta? Me, jotka pian alamme pitää moraalisaarnoja muille, emme itse soveltaneet omia päätöslauselmiamme. Kun kysyin syytä siihen, ettei tämän kohdan talousarviomäärärahoja voida lisätä, minulle vastattiin, että kaikki määrärahat tarvitaan työllisyyspolitiikkaan. Ja tottahan se onkin. Mutta eikö teidänkin mielestänne työttömilläkin ole oikeus saada lapsilleen turvaa? Luuletteko, ettei nyt ilman työtä olevia kiinnosta, ovatko heidän lapsensa vaarassa huomenna joutua pedofiilien uhreiksi? Ennen moraalisaarnojen aloittamista meidän on aluksi ryhdyttävä itse soveltamaan periaatteita, joita vaadimme toisten noudattavan!
Viimeisenä kohtana käsittelen herra Wathelet'n ongelmaa. Minulle ja luullakseni koko ryhmäni enemmistölle ongelmana ei ole saada selville, onko herra Wathelet'n toimiminen EU: n tuomarina sopivaa tai edes laillista. Hän on EU: n tuomari. Voiko hän jatkaa tässä tehtävässä, sitä voi jokainen miettiä itsekseen ja kysyä herra Wathelet'lta. Todellisena ongelmana on saada selville, voiko Euroopan unionin lainsäädäntövaltaa hallussaan pitävä Euroopan parlamentti pyytää tuomaria eroamaan vai ei.
Arvoisa puheenjohtaja, vaikka asiaa onkin vaikea sanoa, vastaukseni on kielteinen. Demokraattiset jäsenvaltiot joutuvat noudattamaan tiettyjä perusperiaatteita, joista yksi on vallanjaon periaate. Tämän periaatteen rikkominen ja sen salliminen, että parlamentti ryhtyisi tuomareita tuomitsevaksi moraaliseksi auktoriteetiksi, ovat uhka demokratialle. Arvoisa puhemies, herra Wathelet'sta voidaan olla monta mieltä, mutta jos parlamentti pyytää häntä eroamaan, tapahtuu poliittinen virhe ja demokratian vastainen rikkomus.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, olemme kaikki yksimielisiä siitä, että herra Schulz on laatinut erinomaisen ja tyhjentävän mietinnön toimista, jotka ovat tarpeen lapsiseksimatkailun torjumiseksi ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnan tehostamiseksi. Suurimman ongelman ja ehdotettujen toimien arviointi on jäänyt hieman päätöslauselmaesityksen 29 kohdan varjoon. Tässä kohdassa vaaditaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomaria eroamaan Euroopan yhteisön virastaan, koska hän ollessaan vielä oikeusministeri teki henkilökohtaisesti päätöksen päästää Marc Dutroux ennenaikaisesti vapauteen ja nyt kyseistä henkilöä epäillään useiden lapsien murhasta.
Ymmärrän ja kunnioitan niiden ihmisten väitteitä, jotka sanovat, että Euroopan parlamentilla ei ole tarvittavaa pätevyyttä tai oikeutta tällaisen vaateen esittämiseen. Meidät kaikki on todella vedetty mukaan sisäiseen poliittiseen väittelyyn, mutta kuten esittelijä sanoo, päätöksen seuraukset olivat todella hirvittävät. Meillä on moraalinen ja poliittinen velvollisuus, jota emme voi lakaista maton alle. On hyvin selvää, että Euroopan parlamentilla ei ole oikeutta erottaa tuomioistuimen tuomaria. Meillä on kuitenkin moraalinen velvollisuus nostaa tämä asia esiin ja osoittaa luotettavuutemme suhtautumalla vakavasti näin tärkeään asiaan.
Päätöslauselmaesityksessä on monta tärkeää väitettä ja ehdotusta, ja ryhmäni on erityisen tyytyväinen siihen, että herra Schulz painottaa mietinnön alussa perheen ratkaisevaa asemaa lasten tasapainoisessa kehityksessä. Perheen pitäisi olla lapsen turvasatama. Tietyissä tapauksissa perheessä tapahtuu myös lasten hyväksikäyttöä, ja tiedämme, että lapsia on käytetty hyväksi kouluissa ja laitoksissa. Salaisuuden huntua on nyt raotettu eikä mikään maa voi olla ylpeä siitä, mitä lapset joutuvat aivan liian usein kokemaan. Suurin rikos olisi olla tekemättä mitään ja jättää täyttämättä velvollisuutemme suojella lapsia kaikkialla mukaan lukien ne lapset, jotka pakotetaan harjoittamaan lapsiprostituutiota.
Me tarvitsemme erilaisia palveluita voidaksemme suojella lapsiamme ja varoitusjärjestelmän, joka hälyttää mahdollisista vaaroista ajoissa. Meitä on viisitoista jäsenvaltiota, joissa kaikissa on erilaiset perinteet, mutta yhteistyöllä voimme auttaa estämään lasten hyväksikäytön ja varmistaa, että EU: n sisällä ei ole piilopaikkoja lasten hyväksikäyttäjille. Se on vähintä, mitä voimme tehdä niille vanhemmille ja perheille, joiden lapsi on siepattu, Julian, Melissan ja Lubnan perheet mukaan lukien. Meidän täytyy rikkoa lainsäädännölliset rajat ja yhtenäistää jäsenvaltioiden rikoslainsäädännön käsitteitä, jotka vähentävät mahdollisuuksiamme suojella lapsiamme. Meidän pitäisi yrittää yhtenäistää pedofiilisen toiminnan, lapsiseksimatkailun ja lapsipornografian rikollisuus ja näistä rikoksista annettavien rangaistusten olisi oltava yhtenäisiä kaikissa jäsenvaltioissa.
On tarkoituksenmukaista perustaa kansallisia tietopankkeja henkilöistä, jotka on todettu syyllisiksi pedofiiliseen toimintaan, ja helpottaa kaikin mahdollisin tavoin lasten pelkoa, kun he joutuvat todistamaan oikeudessa. Meidän täytyy tukea Eurooppaan perustettavaa keskusta, jonka tehtävänä olisi etsiä kadonneita lapsia. Washingtonissa sijaitseva kadonneiden ja hyväksikäytettyjen lasten asioita hoitava keskus on esimerkki tällaisesta keskuksesta. Jokaisen valtion pitäisi myös tukea auttavan puhelinlinjan perustamista lapsia varten.
Suhtaudun erittäin kriittisesti siihen, miten lapsia käytetään hyväksi mainostarkoituksia varten, ja olen vahvasti sitä mieltä, että lasten oikeuksia täytyy kunnioittaa. Tapaus, jossa nuori brittiläinen au-pair todettiin Yhdysvalloissa syylliseksi huollettavanaan olleen lapsen kuolemaan johtaneeseen pahoinpitelyyn, herättää muita kysymyksiä. Euroopan neuvosto on laatinut au-paireja koskevan sopimuksen, mutta vain harvat maat ovat allekirjoittaneet sen. Siksi vaadin neuvostoa pyytämään komissiota laatimaan Euroopan unionin ohjesäännön au-pairien tehtävistä ja velvollisuuksista, mutta mikä vielä tärkeämpää, myös niiden perheiden tehtävistä ja velvollisuuksista, jotka pyytävät heitä kotiinsa.
Lopuksi haluan painottaa päätöslauselmaesityksen 30 kohtaa: siinä pyydetään tahoja, joka tekevät sellaisia päätöksiä, jotka saattavat vaikuttaa lasten turvallisuuteen tai hyvinvointiin, toimimaan mahdollisimman tehokkaasti ja harkiten turvatakseen ja suojellakseen lasten etuja. Salaisuuden huntua on raotettu. Me emme ehkä pidä siitä, mitä näemme sen alla, mutta me emme voi pettää lastemme luottamusta.

Goerens
Arvoisa puhemies, herra Schulz esitteli juuri mietintönsä, josta haluan onnitella häntä. Hän pyrkii siinä määrittelemään Euroopan parlamentin asenteen taistelussa erästä vastenmielisimmistä rikollisuuden muodoista vastaan. Tämä vielä äskettäin sanomalehtien pikku-uutisten palstoilla esiintynyt asia on nyt keskeisenä luottamuspulassa, jota ei pystynyt yksin poistamaan niiden rikollisten syytteeseenpano, joiden tunnetuimpia uhreja ovat Julie, Melissa, Ann ja Efje. Luottamuspula herättelee osaltaan tietoisuuttamme ja korostaa monimuotoista vastuutamme.
Tämä ilmiselvä toteamus osoittautuu välttämättömäksi mietintöä tutkittaessa. Tämän vuoksi kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta kehottaa parlamenttia ottamaan kantaa seksimatkailun torjumiseksi tarvittavan monipuolisen työvälineistön puolesta. Kuten esittelijä päätöslauselman perusteluissa täsmentää, seksimatkailua pitäisi kutsua " ulkomaille suuntautuvaksi matkaksi, jonka tarkoituksena on käyttää lapsia seksuaalisesti hyväkseen" . Tämän vitsauksen torjumiseksi tarvitaan useita keinoja, joita ovat estäminen, rankaisu ja yhteistyö kaikilla tasoilla, ja haluaisin vielä lisätä vastuunotto kaikilla tasoilla.
Ennen mietinnön esittelemistä parlamentissa mietinnöstä käytävän keskustelun saama käänne aiheutti sen, että käytännössä puhutaan vain yhdestä kohdasta, nimittäin päätöslauselman 29 kohdasta. Tämä on vahinko, sillä kaikki kohdat ansaitsevat erityistä huomiota. Päätöslauselman 29 kohdassa pyydetään Euroopan yhteisön tuomioistuimen tuomari Wathelet'ta " eroamaan virastaan ottaakseen moraalisen ja poliittisen vastuun henkilökohtaisesta päätöksestään entisenä Belgian oikeusministerinä päästää Marc Dutroux ennenaikaisesti vapauteen" . Lainaus on herra Schulzin mietinnöstä.
Kollegojemme Nassauerin ja Chanterien tarkistus tähtää juuri saman tuloksen syntymiseen, vaikka siinä ei selvästi mainita sanaa eroaminen. On myös muistettava, että silloinen oikeusministeri vapautettiin vastuusta kaikkien Belgian parlamentin jäsenten hyväksymän mietinnön pohjalta. Päätettävänä ei ole vähäpätöinen asia. Schulzin mietinnön puolesta äänestäville huomautetaan varmasti siitä, että he eivät noudata vallanjaon periaatetta kaikissa olosuhteissa, ja tämä on varteenotettava perustelu. Schulzin mietintöä tukevia syytetään myös vaarallisen ennakkotapauksen luomisesta, jos parlamentti alkaa samalla tavoin katsoa velvollisuudekseen ottaa kantaa kaikkiin myöhempiin nimityksiin, jotka ehkä joutuisivat jonkinlaisen kritiikin kohteeksi. Myös tällä argumentilla on paljon merkitystä käytävässä keskustelussa.
Joka tapauksessa niin vallanjakoperiaatteeseen perustuva argumentti kuin Euroopan parlamentin toimintaa vastaisuudessa sitovan ennakkotapauksen muodostumisen vaaraa koskeva argumentti ovat molemmat tosin huomionarvoisia, mutta niissä on vain yksi heikkous: tarkastellaan niitä siten yhdessä tai erikseen, kumpikaan niistä ei auta muodostettaessa Dutroux'n jutun aiheuttamaa luottamuspulaa kohtaan otettavaa kantaa. Kysymys on luottamuspulasta, joka ei säästä mitään eikä ketään ja joka ravistelee erään Euroopan yhteisön jäsenvaltion perustuksia. On sitä paitsi vaara, että luottamuspula kestää tarpeettoman kauan, ellei kukaan ota poliittista vastuuta.
Esiinnyn ryhmäni nimissä, jonka jäsenten enemmistö tukee Schulzin mietinnön 29 kohtaa kypsän harkinnan tuloksena. Jäsenten enemmistö korostaa sitä, että sen kannanoton syynä on Dutroux'n jutun Belgiassa aiheuttaman luottamuspulan äärimmäinen vakavuus ja poikkeuksellisuus. Ryhmä on joutunut ottamaan vastuun äänestämällä myönteisesti, koska on muita, jotka toisissa olosuhteissa eivät ole olleet kyllin rohkeita kantamaan omaa vastuutaan. Tällainen on ensinnäkin herra Wathelet, jota kukaan ei pidä syyllisenä, mutta jonka hänen oman maansa parlamentti yksimielisesti vapautti vastuusta. Tällainen on myös hänen nimittämistään ehdottanut jäsenvaltion hallitus, joka olisi voinut säästää meidät tältä kiusalliselta keskustelulta valitsemalla kyseiseen virkaan vähemmän kiistellyn henkilön. Tällaisia ovat myös päätöksen vahvistaneet jäsenvaltiot.
Keskustelun ytimenä on kysymys siitä, miten aiomme myötävaikuttaa toimielinten uskottavuuden säilyttämiseen, ellei peräti palauttamiseen. Tässä tapauksessa vastauksen saaminen on vaikeaa nostamatta ensin moraalin tasoa, ja sitä taas ei valitettavasti voida tehdä ottamatta juuri mainitsemaani riskiä.

Mohamed Alí
Arvoisa puhemies, tänään käsittelemämme aihe on yksi pahimmista vitsauksista, joka aikamme yhteiskuntaa ja tietysti ensi sijassa myös julkista valtaa, kuten Euroopan unionia, koettelee. Mikään nykyaikainen yhteisö ei voi säilyttää arvokkuuttaan, ellei se pysty suojelemaan lapsia sellaisilta rikoksilta kuin lapsiprostituutio, seksimatkailu tai lapsiporno.
Haluaisin viitata Tukholmassa 1996 järjestetyn lasten kaupallista seksuaalista hyväksikäyttöä koskevan maailmankongressin johtopäätöksiin muistuttaakseni siitä, että tämän uuden orjuuden muodon vastaisen taistelun on katettava monia osa-alueita, kuten esimerkiksi: vahvistettu kansainvälinen yhteistyö, ennaltaehkäisy, suojelu ja uhrien sopeuttaminen jälleen yhteiskuntaan.
Näin ollen Euroopan unionin on edistettävä taistelua lasten seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan ottaen käyttöön yhteisön sisäisten välineiden lisäksi myös kolmannen pilarin mukaisia yhteisiä toimintoja. Euroopan unionin on astuttava esiin myös kannattamalla kansallisia säädöksiä, joiden mukaan jäsenvaltioiden kansalaiset, jotka ovat syyllistyneet lapsiin kohdistuneisiin seksuaalirikoksiin ulkomailla, joutuisivat vastaamaan teoistaan kansallisissa tuomioistuimissa. Meidän on myös kannatettava lapsipornoa koskevan materiaalin tuottamisen ja hallussapidon kieltämistä ja laatia toimia estämään uusien teknologioiden käyttöä laittomiin tarkoituksiin.
Toisaalta, ennaltaehkäisyn merkitys on olennaista. Meidän ei pidä unohtaa, että vaikka tämän ongelman syyt ovat epäilemättä moninaisia, ratkaisevia tekijöitä ovat köyhyys ja sosiaalinen eriarvoisuus, etenkin lapsiprostituutiosta puhuttaessa.
Niinpä erityisten perheille ja koulutus-, terveys-, oikeus- ja matkailualan ammattilaisille suunnattujen tiedotuskampanjoiden rinnalla olisi otettava huomioon myös yleiset sosiaaliset toimenpiteet, jotka vähentävät mahdollisuutta, että rikolliset löytävät täydellisen houkuttimen köyhyydestä ja syrjinnästä.

Aalvoet
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kollegani Schulzin mietintö lapsiseksimatkailusta ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta on hyvin täydellinen mietintö. Siinä esitetään paljon toimia. Toimet kohdistuvat asioihin sekä Euroopan unionin sisällä että sen ulkopuolella. Tässä yhteydessä puolueryhmäni pitää hyvin tärkeänä, että kiinnitetään huomiota siihen, että täällä puhutaan paljon kadonneiden lasten eurooppalaisen keskuksen perustamisen puolesta. Näin on tapahtunut jo Belgiassa, ja on tärkeää, että asiasta tehdään aloite Euroopan tasolla. Samoin pidämme molempia sisäisiä toimia tärkeinä Euroopan unionille. Näin annetaan riittävästi huomiota ja tukea kansalaisjärjestöille, jotka pyrkivät lapsiin kohdistuvan seksuaalisen väkivallan ehkäisyyn, välttämiseen ja selvittämiseen. On parempi ehkäistä ennakolta kuin joutua myöhemmin korjaamaan vaurioita.
Ulkoisten toimien osalta pidämme tärkeänä lainsäädäntötyötä, joka liittyy kaksinkertaiseen kriminalisointiin. Belgia on jo mukauttanut lainsäädäntönsä, ja toivon, että useat muutkin maat seuraisivat tätä linjaa. Tässä työssä myös köyhyyden vastaista taistelua koskeva kohta on hyvin tärkeä.
Mielestäni kollegani Deprez on täysin oikeassa viitatessaan budjettivajeeseen, joka parlamentin täytyy ottaa vastuulleen liittyen 15 kohtaan. Minusta on oikeastaan käsittämätöntä, että parlamentista ei ole löytynyt enemmistöä tämän hyväksymiseksi. Minun puoleryhmäni on äänestänyt puolesta, ja toivomme vielä, että päätöslauselman tämän kohdan vuoksi asiaa käsitellään vielä tulevaisuudessa.
Watheletin tapauksessa on selvää, että päävastuu on Belgian hallituksella, joka asetti hänet uudelleen ehdokkaaksi virkaan. Tämä on suurin ongelma. Euroopan parlamentti ei ole kuitenkaan vain lakeja säätävä elin, vaan se tekee myös poliittisia kannanottoja ja antaa poliittisia suosituksia. Me teemme näin koko maailman suuntaan, mutta Belgian suuntaan me emme saisi sitten tehdä niin. Mielestäni on aivan normaalia, että Euroopan parlamentti pidättää itsellään vapauden pyytää herra Watheletia jättämään eronpyyntönsä, koska tämä on ainoa looginen johtopäätös.

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, tuen täysin tässä mietinnössä annettuja lukuisia ja hyviä suosituksia. Meidän puolueryhmämme tukee täysin tätä mietintöä, mutta me emme ole puolueryhmänä kaikesta yhtä mieltä.
Haluaisin mainita kohdan, jossa vaaditaan herra Watheletin eronpyyntöä. Kannatan henkilökohtaisesti tätä eronpyynnön vaatimista eli esittelijän näkemystä, vaikka en pidäkään moraalista vastuuta tähän asiaan kuuluvana. Mielestäni meidän pitäisi puhua mieluummin poliittisesta vastuusta sanan täydessä ja laajimmassa merkityksessä.
Schulzin näkemysten vastustajat puhuvat vallan jakamisesta. Tässä on itsestään selvästi kysymys vallan jakamisesta, mutta jakaminen ei liity mitenkään nimitykseen itseensä vaan pikemminkin lahjomattomuuteen, objektiivisuuteen ja riippumattomuuteen toimittaessa tuomarina nimityksen jälkeen ja suoritettaessa velvollisuuksia. Lisäksi sopimusten mukaan yhteisöjen tuomioistuimen tuomarit tulee valita henkilöistä, jotka ovat täysin riippumattomia ja jotka ovat tunnetusti pätevimpiä oikeusoppineita. Tässä tapauksessa suhtaudun näiden ehtojen täyttymiseen hyvin epäilevästi. Pätevää oikeusoppinutta pitää hänestä etsiä suurennuslasin kanssa. Saman henkilön nimi esiintyy myös aseostojen ja ympäristörikosten yhteydessä.
Belgian parlamentin tutkintavaliokunta on suorittanut tutkintatuomarin tehtävää ja todennut, että Dutroux'n tapauksessa silloisen oikeusministeri Watheletin vastuu pitää ottaa huomioon. Belgian hallitus totesi, että Watheletia oli rankaistu jo riittävästi raportin vuoksi ja että hän voi toimia eurooppalaisena tuomarina. Miehelle annettiin eurooppalainen huippuvirka, jotta hänestä päästäisiin eroon. Yhteisöjen tuomioistuinta on pidetty siis jonkinlaisena poliittisena kierrätyskeskuksena. Vielä yksi asia. Yksi argumentti mietinnön tätä kohtaa vastaan on se, että parlamentilla ei olisi mitään toimivaltaa liittyen tuomioistuimen tuomareihin. Haluaisin viitata Yhdysvaltojen korkeimman oikeuden tuomareihin, jotka joutuvat kuultaviksi kongressin kuulemistilaisuuksiin. Oikeuden presidentin nimityksen vahvistaa kongressi. Toisin sanoen emmekö voisi ottaa askeleen eteenpäin ja vaatia lisää toimivaltaa Euroopan parlamentille. Tämä voisi olla hyvä tapaus kokeilla asiaa.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, yhteiskunnan sivistysaste mitataan sen mukaan, miten se kohtelee lapsiaan. Meidän vuosisatamme on heilahdellut punaisen ja mustan ruton välillä ja kärsinyt liikaa ruskeasta rutosta, liian monesta teurastetusta lapsesta. Nyt tunnemme toisen tavan turmella ja halveksia lapsuutta, lasten seksuaalisen hyväksikäytön. Onko tämä sitä paitsi edes hämmästyttävää tällä moraalisen relativismin aikakaudella, jolloin vallitseva poliittinen korrektius kieltää puhumasta hyvästä ja pahasta, ja jolloin raha hallitsee.
Schulzin mietinnön ansiona on dramaattisen asian käsittely realistisesti oli kysymyksessä sitten lapsipornografisen materiaalin hallussapidosta syyttäminen tai ennalta ehkäisevät toimenpiteet. Olemme tyytyväisinä panneet merkille, että esittelijä on korostanut perheen ja pysyvyyden keskeistä merkitystä lapsen tasapainoisessa kehityksessä ja että hän on kiinnittänyt jäsenvaltioiden huomiota perheen suojeluun, koska perhe on sopivin ympäristö lasten perustaitojen kehittymiselle.
Esittelijä on iloinen komission toimista. Toivottavasti komissio tämän johdosta ryhtyy mitä ankarimpiin toimenpiteisiin niistä valitettavista teoista vastuussa olevia kohtaan, joita on havaittu eräässä sen viranomaisten alaisuuteen kuuluvassa hoitopaikassa. Olemme pahoillamme, että herra Wathelet'n tapaus mainittiin nimenomaisesti, sillä mielestäni se ei itse asiassa kuulu tähän yhteyteen. Hyväksymme kuitenkin epäröimättä Schulzin mietinnön ja onnittelen häntä laadukkaasta työstä.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, koska minulle on annettu vain hyvin vähän puheaikaa, minun täytyy rajoittaa puheeni muutamaan ajatukseen kuuluisasta 29 kohdasta, joka koskee Watheletia.
Siitä lähtien kun Dutroux'n teot paljastuivat tässä maassa, on aivan liian usein sanottu, että kaikki tuntevat itsensä voimattomiksi hirvittävän lasten hyväksikäytön edessä. Voimattomuuteen on vedottu osittain siksi, että jokaisessa yhteiskunnassa on aina rikollisia, sadisteja ja hirviöitä, mutta voimattomuuteen on vedottu myös osittain aivan väärin perustein. Dutroux'n ja hänen rikoskumppaneidensa suorittamat murhat, kidnappaukset ja sadistiset raiskaukset olisi voitu välttää, jos nykyinen yhteisöjen tuomioistuimen tuomari Wathelet olisi hoitanut velvollisuutensa. Kaikkien tämän parlamentin jäsenten pitää tietää, että Wathelet ei voi vedota lieventävänä asianhaarana siihen, että hän ei olisi muka tiennyt asiasta mitään. Hänhän antoi henkilökohtaisesti määräyksen siitä, että moninkertainen rikoksenuusija ja raiskaaja Dutroux päästettiin ennenaikaisesti vapauteen vastoin kaikkien muiden osapuolten neuvoja. Tässä vaiheessa oli varmaa, että Dutroux uusisi rikoksensa. Wathelet päästi omasta tahdostaan kuitenkin miehen vapaaksi ja allekirjoitti vapautusmääräyksen lisäksi samalla Anin ja Eefjen sekä Julien ja Melissan kuolemantuomion.
Wathelet on sekä poliittisesti että henkilökohtaisesti yksi päävastuullisista oikeudenkäytön täydelliseen turmeltumiseen tässä maassa, Belgiassa. Jätän nyt mainitsematta, onko tähän ollut syynä epäpätevyys vai korruptio, johon on syyllistynyt pahamaineinen henkilö laiminlyömällä velvollisuuksiaan. On selvää, että Belgian oikeusjärjestelmä on ollut Watheletin kauden jälkeen korruptoituneempi, tehottomampi ja epäinhimillisempi kuin koskaan aiemmin. Tämän vuoksi hänen oli mahdotonta jatkaa ministerinä Belgiassa ja hänet siirrettiin valtaistuimelle Luxemburgiin.
Vähin mitä Watheletista voi sanoa on, että hän on ollut piittaamaton, välinpitämätön ja vastuuton. Haluan vielä lisätä, että tässä maassa ovat lapsenmurhiin liittyen tulleet Watheletin yhteydessä esiin niin usein ilmaukset " sattumanvaraisuus, erehdykset, virheet, laiminlyönnit" , että täytyy kysyä, ovatko korkeat poliittiset tahot olleet mukana suojelemassa pedofiiliverkostoja.
Näin ollen parlamentilla on edessään kolme kysymystä, jotka liittyvät mietinnön 29 kohtaan. Haluammeko, että meillä on yhteisöjen tuomioistuimessa tuomari, joka on päästänyt vapaalle jalalle nelinkertaisen lapsenmurhaajan? Haluammeko yhteisöjen tuomioistuimen tuomariksi henkilön, joka on raunioittanut Belgian oikeusjärjestelmän? Haluammeko yhteisöjen tuomioistuimen tuomariksi henkilön, jonka laajat piirit epäilevät ainakin epäsuorasti osallistuneen pedofiiliverkoston suojeluun? Vastauksen näihin kolmeen kysymykseen pitää olla kolme kertaa ei. Olen muuten iloinen siitä, että kollegani Flanderin sosialisteista on kanssani samaa mieltä. Haluan vain mainita, että hänen kotimaassaan hänen puolueensa ja sen puheenjohtaja hyväksyivät innokkaasti Watheletin uudelleen nimittämisen. Kuka tällaista voi enää ymmärtää!

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, haluan sanoa ensimmäiseksi, että tämä on hyvä ja osuvia toimenpide-ehdotuksia sisältävä mietintö komission tiedonannosta. Mielestäni se latoo pöydälle selkeästi ja vakavissaan - niin kuin pitääkin - ne ongelmat, jotka meidän on kohdattava suojellaksemme lapsia tehokkaasti niin arkaluonteisessa asiassa kuin seksuaalinen hyväksikäyttö.
Toisessakin mielessä mietintö on erittäin onnistunut: siinä käsitellään samassa tekstissä lasten seksuaalista hyväksikäyttöä sekä lapsiseksimatkailua. Meillä on ilmeinen velvollisuus suojella kanssamme asuvia lapsia. Mutta meillä on myös velvollisuus suojella niitä maailman lapsia, jotka ovat sellaisten kansalaisten uhreja, jotka kuuluvat yhteiskuntamme pahimpiin ja joita emme haluaisi olevan olemassakaan.
Mietintö alkaa esittelemällä osuvasti ne yksityiselämän alueet, joilla seksuaalista hyväksikäyttöä yleisimmin tapahtuu. Haluaisinkin huomauttaa, että meidän olisi työskenneltävä ja käytettävä paremmin mielikuvitustamme näiden tapausten ennaltaehkäisemiseksi ja alaikäisten suojelemiseksi tällä alueella. Mutta mietintö varoittaa myös tiettyjen tabujen rikkoutumisesta ja siitä, miten siihen voi vaikuttaa seksimatkailun ja lapsipornon tulviminen yhteiskuntamme tietoisuuteen suurinpiirtein siedettävänä asiana, tai se, että ainakin näitä harjoitetaan julkisissa piireissä avoimemmin kuin yksityisesti. Olemme hyökänneet joitakin maita vastaan, joissa lapsen uhrina pitämistä vähätellään kulttuurisiin syihin vedoten ja näyttää siltä, että tätäkin aletaan sietää paremmin. Asiaan on suhtauduttava ankarammin.
Siksi haluan antaa tukeni mietinnössä ehdotetuille toimenpiteille, varsinkin niille, jotka pyrkivät käyttämään unionin tarjoamia keinoja: taistelua järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, kadonneiden lasten keskuksen perustamista, jne., sekä lainsäädäntömme yhteensovittamista pystyäksemme taistelemaan tehokkaasti sellaista pornografiaa vastaan, joka käyttää lapsia. Emme saa unohtaa, että se, joka myy tai pitää hallussaan tällaista materiaalia, käyttää hyväkseen lasta, joka ei ole vain kuva vaan todellinen olemassa oleva olento, jota on loukattu.
Meidän on toimittava yhteistyössä niiden maiden kanssa, joissa tätä kaupankäyntiä harjoitetaan ja vaadittava niiltä säädyllistä käytöstä, mutta hoitaen velvollisuutemme ja ottaen vastuullemme myös sen seikan, että valtaosa hyväksikäyttäjistä, noista niin sanotuista asiakkaista ovat meidän, kehittyneiden maiden kansalaisia. Meidän on siis pystyttävä tuomitsemaan heidät omalla maaperällämme.
Mietintö pyrkii laajentamaan toimenpiteitä, jotta lapset voisivat elää ilman pelkoa, kasvamaan vapaasti kunnioittaen oikeuksiaan ja vapauksiaan. Lopuksi haluan onnitella mietinnön esittelijää.

Reding
Arvoisa puhemies, tarvittiin Belgiassa tapahtunut murhenäytelmä, jossa nuoria tyttöjä raiskattiin, kidutettiin ja murhattiin, ennen kuin yhteiskuntamme lopulta heräsi, ennen kuin tabut murtuivat, ennen kuin tajusimme vastuumme lapsista, jotka on alennettu kauppatavaraksi ja joidenkin aikuisten hallitsemattomien himojen puolustuskyvyttömiksi kohteiksi. Yhteiskunta, joka ei pysty suojelemaan lapsiaan tällaisilta rikoksilta, ei voi säilyttää kunniantuntoaan.
Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö, tapahtui se sitten Euroopassa tai muualla maailmassa, on määriteltävä rikokseksi kaikissa kansallisissa rikoslainsäädännöissä. Euroopassa on taisteltava tehokkaasti alaikäisiä seksuaalisesti hyväksi käyttävien rajojen yli toimivien rikollisten verkostoja vastaan. Eurooppaan on luotava kadonneitten lasten keskus, on autettava uhreja ja heidän vanhempiaan, perustettava tarvittavat tietopankit. Seksuaalirikolliset on alistettava tarkkaan lääketieteellis-sosiaaliseen seurantaan ja rikoksenuusijoiden rangaistusaikaa on pidennettävä tai heidät on pantava pysyvään pakkohoitoon. Lapsia hyväksi käyttävän pornografisen materiaalin tuotannon lisäksi myös sen hallussapito henkilökohtaista käyttöä varten on tehtävä tuomittavaksi. Lastemme suojelusta on tultava tärkein vastuualue kansallisessa ja yhteisöpolitiikassa. Toivon, että olemme vihdoinkin tehtävämme tasalla.
Schulzin mietinnössä on paljon myönteisiä puolia, ja onkin väärin tarkastella sitä vain paljon joukkoviestimissä esillä olleen Wathelet'ta koskevan artiklan pohjalta. Euroopan parlamentilla ei ole toimivaltaa erottaa yhteisön tuomaria. Tämä on tosiasia. Silti on myös totta, että poliitikkojen on otettava moraalinen ja poliittinen vastuu toimistaan ja että he eivät saa kätkeytyä oikeudellisten säädösten taakse. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että tämän periaatteen kiistäminen ja yhteisön tuomioistuimessa istuminen eivät sovi lainkaan yhteen.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan onnitella herra Schulzia tästä esityksestä, joka koskee lainsäädäntöä lasten suojelemiseksi pederastialta, seksimatkailulta ja hyväksikäytöltä. Haluan onnitella myös komission jäsentä herra Papoutsista, sillä huolimatta Euroopan unionin perustamissopimuksen VI osastoon sisältyvistä rajoituksista hän pyrkii seksimatkailun torjumista koskevan julkilausuman yhteydessä esittämään konkreettisia ehdotuksia. Tahtoisin valaista erästä erityisongelmaa, joka koskee 15-18 vuoden ikäisiä Keski- ja ItäEuroopasta kotoisin olevia tyttöjä, jotka toimivat nykyään kaikkialla Kreikassa, Turkissa, Etelä-, Keski- ja PohjoisEuroopassa kukoistavissa seksipalveluissa. Mitä tahansa sanommekaan näistä maista, tiedämme vähintäänkin että ennen niissä oli lastentarhoja, kouluja, urheilu- ja kulttuuritoimintaa. Tilanne on muuttunut. Tällaistako maailmaa olemme niille tarjoamassa? Hyväksikäyttö syntyy köyhyydestä, ja sen vuoksi on hyvin tärkeää ensiksi selvittää ongelma, toiseksi päästä eroon rikollisverkostoista, kolmanneksi käyttää herra Schulzin esittämiä lainsäädännöllisiä keinoja ja neljänneksi käyttää PHARE-, TACIS- sekä muita yhteisön ohjelmia keinona käydä kiinni ongelman syihin.

Lalumière
Arvoisa puhemies, kuten kollegani Jaak Vandemeulebroucke juuri sanoi, ryhmämme kannattaa esittelijän ilmaisemaa pyrkimystä vahvistaa unionin ja jäsenmaiden keinoja, joilla ne voivat estää lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa ja pahimman sattuessa rangaista erityisesti lapsiin kohdistuvaan seksuaaliväkivaltaan syyllistyneitä henkilöitä.
Tämä lasten kunnioittamisen tarpeesta syntynyt mietintö sisältää merkittäviä, päättäväisiä ja rohkeita ehdotuksia. Yhdessä kohdin ryhmämme kuitenkin jakaantuu kahtia. Kyseessä on Belgian entisen oikeusministerin herra Wathelet'n syytteeseen panoa koskeva 29 kohta. Herra Cassini ja eräät muut puhujat ovat ottaneet myös tämän 29 kohdan esille. Minun mielestäni, ja samaa mieltä on moni ryhmäni jäsen, tämä syytteeseen pano, jolla painostetaan herra Wathelet'ta eroamaan nykyisistä tehtävistään yhteisön tuomioistuimen tuomarina, ei ole hyväksyttävä.
Ensinnäkin 29 kohdassa myönnetään selvästi, ettei herra Wathelet ole syyllistynyt lainvastaisuuteen Belgian lain mukaan salliessaan Marc Dutroux'n vapauttamisen vankilasta. Emme siis ole tekemisissä rikosoikeudellisen vastuun emmekä rikosoikeuden kanssa. Näin ollen Euroopan parlamentin väliintulo kohdistuu herra Wathelet'n poliittiseen ja moraaliseen vastuuseen.
Poliittisesta vastuusta puheen ollen ei ole selvää, millä perusteella Euroopan parlamentti voi vaatia tilille belgialaista ministeriä hänen poliittisesta vastuustaan. Emme ole Belgian parlamentti. Mitä tulee yhteisön tuomioistuinta ja sen jäsenten valintaa koskeviin valtuuksiimme, on pakko todeta, että meillä ei ole sellaisia valtuuksia. Voidaan tietenkin tehdä ehdotus tätä koskevien lakitekstien uudistamisesta. Se saattaisi olla toivottavaa. Mutta tällä hetkellä valtuuksia ei ole. Emmekä sitä paitsi voi rikkoa vallanjaon periaatetta.
Jäljelle jää herra Wathelet'n moraalinen vastuu. Se on asian kaikkein arkaluontoisin kohta. Hyvät kollegat, olemmeko moraalinen auktoriteetti, joka voi vaatia jotakuta tilille hänen moraalinsa perusteella? Ymmärrätte varmaan vahvan epäröintini edetä tällä äärimmäisen vaarallisella maaperällä. Laki ja oikeus muodostavat kestävän pohjan, ainakin kestävämmän kuin moraali, jonka kohdalla vaarana ovat subjektiivisuus ja kiihkoilu. Euroopan parlamentin, joka on ennen muuta poliittinen elin, pitäisi varoa muuttumista auktoriteetiksi, joka tuomitsee ihmisiä tapaus tapaukselta määriteltävien moraalisääntöjen perusteella.
Hyväksymme Schulzin mietinnön kokonaisuutena, mutta ymmärrätte, miksi jotkut meistä eivät vilpittömin mielin hyväksy sen 29 kohtaa.

Hager
Arvoisa puhemies, sallikaa minun itävaltalaisena viitata aluksi siihen, että mietinnön perustana oleva komission tiedonanto on siinä mielessä epätäydellinen, että siinä mainittujen maiden lisäksi myös Itävalta on luonut rikoslain muutoksella 1996 oikeudelliset edellytykset rangaista ulkomailla tapahtuneesta lapsiin sekaantumisesta ja lapsipornografian käytöstä. Sen, että kasvuikäisten suojelu on erityisen lähellä sydäntämme, olen tuonut esiin jo Itävallan alaikäisten suojelumääräystä koskevan keskustelun yhteydessä. Minua ilahduttaa, että ainakin esillä olevassa yhteydessä lapsia tulee suojella 18: aan ikävuoteen saakka.
Mietinnössä ehdotetut toimet ovat käsitteiden lapsi, nuoret, ei täysi-ikäiset ja alaikäiset sekavuudesta huolimatta aivan selvästi kannatettavia. Liian vähän huomiota on mielestäni saanut viittaus siihen, että ei ole kysymys ainoastaan rikosoikeuden avulla käsiteltävästä, vaan myös sosiaalipoliittisesta ilmiöstä. Aivan varmasti nimittäin kysyntää ohjaa myös vuosikymmeniä ajettu seksuaalisen vapauden idea, jonka hedelmät ovat löytäneet tien pornografisia tuotteita pullollaan olevien eurooppalaisten lehtikioskien kautta tuomioistuimiin. Tässä olisi pikaisen uudelleenajattelun paikka; kaiken kaikkiaan kuitenkin kannatamme herra Schulzin mietintöä.

Lambraki
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella komission jäsentä herra Papoutsista siitä innosta ja nopeudesta, jolla hän vastasi meidän kaikkien yhteiseen toivomukseen asiakirjan laatimisesta, jotta voitaisiin aloittaa keskustelu tästä polttavasta kysymyksestä, joka vaivaa tuhansia kansalaisia Euroopassa ja muualla maailmassa. Lisäksi haluaisin onnitella herra Schulzia erinomaisen mietinnön johdosta, koska hän käsittelee ongelmaa hyvin rehellisesti ja esittää poliittisesti rohkeita keinoja kyseisen hyvin monimuotoisen ongelman ratkaisemiseksi.
Lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsiin kohdistuvan väkivallan uhrien raju kasvu kauhistuttaa kansalaisia. He ovat kauhuissaan, mutta meidän täytyy sitäkin suuremmalla syyllä kantaa poliittinen vastuu ja painostaa todella lujasti viidentoista jäsenvaltion hallituksia, jotta ne ryhtyisivät toimenpiteisiin. Näistä toimenpiteistä en rohkene sanoa, että ne poistaisivat ongelman lopullisesti, mutta ne lieventäisivät sitä. Monia maailmamme alueita vaivaava köyhyys on ensisijainen syy, joka mahdollistaa ja ylläpitää pedofiliaa ja lapsiseksimatkailua. Toisaalta omien maidemme taloudellinen kehitys ja joidenkin yhteiskuntaryhmien hyvä taloudellinen asema tarjoaa mahdollisuuden käyttää hyväksi näiden alueiden köyhyyttä ja puutetta näiden lasten kautta.
Tästä syystä uskon, että herra Schulzin mietinnön lähtökohta on oikea, että lapsia hyödyntävän pornografisen materiaalin käyttäjiä ja katselijoita täytyy pitää yhtä syyllisinä kuin sen varsinaisia tekijöitä, ja rangaista yhtä ankarasti. Mielestäni vielä lisäksi, jos näihin likaisiin puuhiin syyllistyneillä on vahva taloudellinen asema, rikosoikeuden määräämän rangaistuksen lisäksi on löydettävä vielä joku sosiaalinen rangaistus. Sosiaalinen rankaisu olisi näiden herrojen tekojen paljastaminen, herrojen, jotka haluavat nauttia kunnioituksesta yhteiskunnassa ja perheen piirissä.
Olen samaa mieltä kaikista jäsenvaltioiden rikoslakeihin tehdyistä muutosehdotuksista, joiden mukaan on rangaistava hyvin ankarasti kaikkea alaikäisten käyttämistä julkisiin tai yksityisiin pornografisiin tarkoituksiin, kuten tuotantoa, myymistä ja levitystä. Toistan vielä päävaatimukseni, että yhtä ankarasti pitää rangaista tällaisen materiaalin katselijoita ja hallussapitäjiä.
Lopuksi haluaisin sanoa, että ongelma on monimuotoinen, taloudellinen, poliittinen ja sosiaalinen. Ehtona tämän kysymyksen ratkaisemisen aloittamiselle on poliitikkojen poliittinen tahto sekä täällä että kotimaissamme murskata tämä taloudellisesti, sosiaalisesti ja poliittisesti vahva likainen ryhmä. Joskus meidän poliitikkojen on kannettava vastuumme, ja vastuu ei ole aina pelkästään laillista. Meillä poliitikoilla on lisäksi myös eettinen vastuu. Tästä syystä uskon, että komissio on oikeassa pyytäessään belgialaisen entisen ministerin eroa, ei siksi että hän olisi laillisessa vastuussa, vaan koska hän on eettisesti vastuussa niille lapsille, jotka eivät saaneet kasvaa aikuisiksi ja nauttia elämästä. Näin tehdessään komissio ei puutu Belgian ja sen järjestelmän sisäisiin asioihin.

Chanterie
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, vuosi sitten tuskin kaksi viikkoa Belgian kauheiden tapahtumien paljastumisen jälkeen olin täällä täysistunnossa PPE-puolueryhmän edustajana vaatimassa, että taistelusta lasten hyväksikäyttöä vastaan tehtäisiin myös eurooppalainen ja poliittinen prioriteetti. Minä ja koko puolueryhmäni olemme iloisia siitä, että Schulzin mietintö tuo asiaan oleellisen lisän, ja haluan kiittää häntä siitä.
Haluaisin mainita neljä eri asiaa. Ensinnäkin lasten oikeuksien ottaminen sopimukseen on tapahtunut epäsuorasti ilmoittamalla sosiaaliset perusoikeudet ja määrittelemällä Amsterdamin sopimuksessa toimintatavat koskien ikään perustuvaa syrjintää, sosiaalista syrjäytymistä, ihmisillä käytävää kauppaa sekä lasten hyväksikäyttöä.
Toiseksi meidän aloitteestamme on budjettivaroja annettu lasten hyväksikäytön vastaiseen taisteluun, ja Euroopan parlamentti on tullut asiassa hyvin vastaan vuoden 1997 budjetissa. Me olemme kuulleet Gérard Depreziltä, että vuoden 1998 talousarvioon on odotettavissa vielä suurempaa panostusta.
Kolmanneksi kysymykseen lapsipornon, lapsiprostituution, lapsiseksimatkailun ja lapsiseksimainosten hillitsemisestä on vastattu myös Schulzin mietinnön monissa ehdotuksissa.
Neljänneksi haluaisin sanoa, että sekä poliitikot että kansalaisjärjestöt ovat toivoneet jäsenmaiden vahvistavan pikaisesti Europol-sopimuksen. Lasten hyväksikäyttöä ei saada tällä tavalla kuitenkaan kokonaan loppumaan eikä sitä voida täysin estää. Myös muiden osapuolten on syytä toimia vastuullisesti asian hyväksi julkaisualalla, televiestinnässä, kulttuurissa ja turismissa. Myös vanhempien, muiden kasvattajien, opettajien, tutkintatuomareiden, kirkon johtajien ja hallituksen jäsenten rooli on tärkeä. Lasten hyvinvoinnista huolehtiminen on yhteiskunnan yhteinen tehtävä. Tämä on eettinen velvollisuus.
Haluan puhua myös tarkistuksesta, jota olen esittänyt PPE-ryhmän puolesta yhdessä kollegani Nassauerin kanssa ja joka koskee Belgian entistä oikeusministeriä Watheletia. Hänen poliittisesta ja moraalisesta vastuustaan voi olla monta mieltä. Mutta Melchior Wathelet on yhteisöjen tuomioistuimen tuomari ja näin ollen erottamaton, paitsi jos muut tuomioistuimen tuomarit päättävät erottamisesta yksimielisesti. Tämän vuoksi tarkistus ei ole suunnattu tuomari Watheletia vastaan vaan entistä ministeriä, Watheletia, vastaan. Tämän vuoksi tässä tarkistuksessa pyydetään entistä ministeriä, Watheletia, tekemään asiaan kuuluva päätös, koska hän oli päästänyt Dutroux'n ennenaikaisesti vapauteen.
Haluan kysyä myös tämän erinomaisen mietinnön vastuullisuudesta. Mistä tänään oikein on kysymys? Miten se liittyy teihin? Haluatteko saada aikaan puitteet tietynlaisten rikosten estämiseksi, vai haluatteko pitää sensaationhakuista yhden miehen show'ta entistä ministeriä vastaan. Kysyn teiltä, kuka teidän kohteenanne on? Dutroux, Nihoul, Derochette ja muut, vai onko kohteenanne Wathelet? Olen pahoillani siitä, että näin herkkää asiaa ja näin kiinnostavaa mietintöä käytetään perustana henkilökohtaisessa tai poliittisessa pelissä.
Kuka tietää sen, että Euroopan parlamentti ei voi vaikuttaa eroamiseen, ja saattaa näyttää siltä, että julkisen mielipiteen ja myös murhattujen ja kadonneiden lasten vanhempien odotukset petetään. Joka toimii tällä tavalla poliittisesti järjettömästi, saa aikaan vain poliittisen katastrofin, kun lopultakin tulee tiukka paikka. Jopa Flanderin sosialistipuoleen puheenjohtaja Louis Tobback kannattaa Watheletia yhteisöjen tuomioistuimen tuomarina. Hän on ilmoittanut kieltäytyvänsä osallistumasta sellaiseen, mitä hän itse pitää kansantuomioistuimena tai lynkkauksena, ja vastustaa virasta eroamista. Le Soir -sanomalehdessä oli 21. lokakuuta otsikko " Tobback à la rescousse de Wathelet" (Tobback Watheletin tueksi) . Jokainen voi näin ollen kysyä itseltään, mikä on sosialistipuolueen ja sen tässä parlamentissa olevien edustajien asenne loppujen lopuksi.
Herra puhemies, haluan nyt sanoa hyvin selvästi, että minuakin on ärsyttänyt se, mitä jotkut ovat nimittäneet Watheletin paoksi. Monien muiden lailla myös minä vastustin tätä erittäin poliittista nimitystä. Tämä kaikki ei kuitenkaan oikeuta Euroopan parlamenttia esiintymään kansantuomioistuimena ilman mitään kuulemistilaisuuksia tai tutkimuksia.
Herra puhemies, arvoisat kollegat, onneksi mietinnössä on 33 muuta kohtaa, jotka ovat lukemisen arvoisia ja jotka kannattaa ottaa huomioon toimia suunniteltaessa, ja niitä kohtia me kannatamme.

Lukas
Arvoisa puhemies, matkailu, jonka tarkoituksena on käyttää lapsia seksuaalisesti hyväksi, tulee olemaan matkailualalle ja matkailulle 2000-luvun kasvavina aloina rasittava moraalinen painolasti. Lentoyhtiöillä, matkanjärjestäjillä ja matkatoimistoilla on siksi velvollisuus ehkäisevään tiedottamiseen mahdollisten tekijöiden kohdalla. Tekijät ovat useimmiten miehiä, joilla itsellään on lapsia tai jotka vähintäänkin ovat lasten kanssa tekemisissä kotoisessa ympäristössä. Sellaisia henkilöitä voidaan jarruttaa herkistämällä heidän omaatuntoaan.
Oikeudellisten keinojen lisäksi julkisen sektorin ja matkailualan yhteistyössä ehkäisevä tieto tulisi käyttää mahdollisimman hyvin hyödyksi. Lentokoneissa, jotka liikennöivät tiettyjen kohteiden välillä, ei miespuolisille matkustajille pitäisi jakaa kondomeja, vaan tiedotuslehtisiä, joissa tulee selvästi esille se, että alaikäiset tytöt ovat myös Thaimaassa tai Afrikassa lapsia eivätkä mitään muuta kuin avuttomia lapsia!

Zimmermann
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat! Siitä on reilu vuosi, kun Tukholmassa pidettiin lasten kaupallista seksuaalista hyväksikäyttöä koskenut konferenssi. On hyvä, että komissio on tehnyt kokouksen perusteella ehdotuksia ja että me parlamenttina tänään keskustelemme siitä. On erittäin myönteistä, että on laadittu erinomainen mietintö, jotta voimme nähdä, miten voimme vaikuttaa tähän hyväksikäyttöön ja mitä voimme tehdä suojellaksemme lapsiamme.
Luin viime viikolla Süddeutsche Zeitung -sanomalehdestä, että seksuaalinen väkivalta nuorison keskuudessa on levinnyt laajalle ja että sitä, että nuoret miehet tarttuvat huumeisiin ja alkoholiin tai harjoittavat henkistä ja fyysistä väkivaltaa seksuaalisten tarpeidensa tyydyttämiseksi, ei tapahdu vain kehitysmaissa. Luulen, että tätä ei tapahdu vain näissä maissa, vaan myös meillä. Se on maaperä, jossa seksiturismi ja lasten hyväksikäyttö kukoistavat. Mietintö, josta juuri nyt keskustelemme, panee täytäntöön sellaisten yhdistysten kuin ECPAT-yhdistyksen ja naisjärjestöjen jo vuosikymmeniä esittämiä vaatimuksia uhrien paremmasta suojelusta ja tekijöiden asianmukaisesta ankarasta rankaisemisesta.
Erittäin tärkeää on kuitenkin ennaltaehkäisy. Ensiksikin meidän täytyy tehdä kaikkemme, että uhreista ei myöhemmin tule tekijöitä. Toiseksi seksuaalisesta väkivallasta nuorten keskuudessa ei saa tehdä tabua. Kolmanneksi tekijöiden perheitä ei saa asettaa niin sanottuun suvun yhteiseen vastuuseen, vaan he tarvitsevat asianmukaista sosiaalista ja psyykkistä huolenpitoa.
Juuri naisten oikeuksien valiokunta on ponnistellut kovasti sen puolesta, että meidän ei pidä keskittyä ainoastaan seksiturismiin ja pedofiliaan. Silloin työnnämme ongelman epänormaalien ja sairaiden vähemmistöjen niskaan. On tärkeämpää käsitellä suoraan, kysyä, miltä sukupuolten väliset valtasuhteet näyttävät yhteiskunnassamme. Se koskee meitä kaikkia, ja vaadimme kaikki tämän ongelman henkilökohtaista käsittelemistä ja henkilökohtaista ponnistelua sen puolesta, että lapsia ei enää käytetä hyväksi.

De Esteban Martin
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, minä haluan myös onnitella herra Schulzia hänen mietintönsä johdosta. Siinä on monia asioita, joita tulee korostaa ja sen vuoksi en aio syventyä Watheletia koskevaan asiaan. Aion tuoda esiin vain joitakin näkökohtia ja erityisesti sen tarpeen, että unionin puolesta parannettaisiin lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastaisten toimenpiteiden koordinointia kansallisella tasolla.
Näin ollen jäsenvaltioiden on muutettava ja tarkistettava määräyksiään pystyäkseen määrittelemään tarkemmin seksuaalista vapautta loukkaavat rikokset uhrien iän huomioon ottaen. Tässä tehtävässä emme saa unohtaa mikä merkitys on sillä, että itsearvostukseen ja ennen kaikkea persoonallisuuden vapaaseen kehitykseen ja alaikäisten seksuaaliseen koskemattomuuteen liittyviä oikeuksia suojellaan, sillä lapsen vasta kehittymässä olevaa omaa tahtoa voidaan manipuloida ja vahingoittaa, monissa tapauksissa pysyvästi.
Tiedoksi teille, hyvät parlamentin jäsenet, voin ilmoittaa, että Espanjassa olemme uudistamassa rikoslakia tuohon suuntaan. Muutoksesta keskustellaan parhaillaan parlamentissamme ja sen odotetaan astuvan voimaan ensi vuoden tammikuussa.
Mielestäni on erittäin tärkeää korostaa myös sitä, että useimmissa tapauksissa on tarpeen tehostaa lasten huolenpitoa sekä pyrkiä parempaan inhimillisten ja materiaalisten keinojen koordinointiin, jotta lainsäädännöllisillä keinoilla saavutettaisiin se teho, johon pyritään.
Meidän on tiedostettava se, että kun lapsi tarvitsee apua, on se toimitettava hänelle viipymättä, ilman, että hidas byrokratia hidastaa mahdollisen ja tehokkaan ratkaisun löytämistä kaikkiin hänen ongelmiinsa.
Haluan myös painottaa Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta esittämäämme lasten rajalla tapahtuvaa tunnistamistarkastusta. Parlamentin jäsenenä olen saanut suuren määrän alaikäisten oikeuksien loukkauksia koskevia valituksia. Ne ovat saaneet alkunsa tapauksista, joissa lapsia ja nuoria on kaapattu ja kuljetettu laittomasti kansainvälisten rajojen yli. Usein on olemassa vaara, että nämä tilanteet johtavat alaikäisten kauppaan tai seksuaaliseen hyväksikäyttöön kaikissa mahdollisissa muodoissaan. Tällaisen tilanteen edessä on mielestäni välttämätöntä - ja näin määrittelen sen tarkistuksessa - laajentaa oikeusturvan takaamista sisällyttämällä julkisiin dokumentteihin samoin kuin Euroopan unionin passiin uusia fyysisiä keinoja tunnistaa alaikäiset.
Näin ollen, herra Schulz, toivon, että voitte kannattaa tätä tarkistusta.

Colombo Svevo
Arvoisa puhemies, esittelijän tehtävä ei todellisuudessa ollut niitä yksinkertaisimpia: hänen oli vastattava konkreettisilla toimilla esimerkiksi Tukholman kokouksen asettamiin kansainvälisiin velvoitteisiin, neuvoston yhteistoimiin, komission hyvin ajoitettuihin tiedonantoihin, ja ennen kaikkea siihen järkytykseen, jonka meille kaikille aiheutti Dutroux'n tapaus. Se avasi sarjan tuskallisia ilmiantoja ja oli todiste asian aikamoisesta aliarvioinnista maissamme. On aina vaikea vastata tuskaan ja katkeruuteen poliittisin järkeilyin ja rationaalisin ehdotuksin.
Esittelijä on valinnut sellaisen keinon, josta voin olla samaa mieltä - hän on käyttänyt hyväkseen tätä jännitettä käsitelläkseen kaikkein polttavimpia ja rohkeimpia aiheita. Deprez on oikeassa: muissa tilanteissa emme olisi saavuttaneet näin suurta yksimielisyyttä esimerkiksi pedofiliarikosten yksilöimisestä rikoksiksi, lapsia käyttävän pornografisen aineiston hallussapidosta, itse sukukypsyysiästä tai ulkomailla tehtyihin rikoksiin liittyvistä ongelmista. Keskuudessamme vallinnut eräänlainen pseudokulttuuri olisi ehkä verhonnut taakseen rohkeat päätökset. Tänään olemme sen sijaan saavuttaneet yksimielisyyden, joka on ollut vielä laajempi kuin ministerineuvostossa. Näin autamme myös muuttamaan näitä asioita koskevaa kansallista lainsäädäntöä omissa maissamme.
Mietinnöstä käy ilmi myös se, että huomiota on kiinnitettävä lapsen arvoon sinänsä, hänen oikeuksiinsa - ja juuri tämän arvon valossa tulkitsen 27 kohtaa, jossa minusta käsitellään poliittista vastuuta paljon paremmin kuin 29 kohdassa. Mielestäni tämä poliittinen vastuu - sanottakoon se selvästi - ei ole voimassa vain lasten suhteen, vaan se saa tässä näkökohdassa sisältönsä arkaluonteisuuden vuoksi todella konkreettisen esimerkin.
Kuulin belgialaisilta ystäviltäni ja Kansanpuolueen edustajilta, että on olemassa tarkistus. Mielestäni tässä asiassa ja koko mietinnön osalta on nyt löydettävä suuri yksimielisyys, ja mieleeni tuleekin eräs asia: vuonna 1993 ollessaan puheenjohtajamaana juuri Belgia ehdotti viittä suositusta seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvää kauppaa vastaan. Nämä viisi suositusta eivät jääneet hyväksymättä Belgian, vaan koko Euroopan unionin takia. Toivottavasti emme tarvitse enää uhreja!

Perry
Arvoisa puhemies, autan teitä ja revin puheeni - tiedän, että te haluatte meidän etenevän tässä asiassa.
Olen samaa mieltä mietinnön pääsisällöstä; tiedän, että Belgiassa on ollut erityisiä ongelmia, mutta me kaikki tiedämme, että tämä ongelma ei ole sidottu yhteen maahan vaan se ylettyy kansallisten rajojen yli. Nyt on kyse siitä, mitä me teemme ja mitä me voimme tehdä Euroopan tasolla.
Uskon vakaasti, että mietinnössä ei valitettavasti painoteta Internetin valvomiseen tarvittavia toimia. Viime kuussa saimme asiasta hyvän mietinnön; haluamme, että herra Whiteheadin mietintö pannaan täytäntöön mahdollisimman pian.
Kadonneet lapset ovat ongelma ympäri Eurooppaa, joten kadonneita lapsia etsivä keskus on erittäin hyvä idea. Ymmärrän herra Collinsin näkökohdan siitä, että au-pairien valvontaa täytyy säädellä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa kerrotaan humoristisia tarinoita ruotsalaisista au-paireista; ei ole epäilystäkään, että muissa Euroopan osissa kerrotaan humoristisia tarinoita meidän au-paireistamme; ohjesääntöjä tarvitaan.
Lopuksi, olen yksi niistä jäsenistä, jotka uskovat arvoisan puhemiehen vallan jakamiseen. En aio sallia sitä, että poliittista edustajantoimeani käytetään tuomarien oikeudellista toimivaltaa häiritsevällä tavalla. Englanniksi on olemassa sanonta " kahdesta väärästä muodostuu yksi oikea" .

Pirker
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että viimeiset puhujat ovat palauttaneet keskustelun siihen, mistä itse asiassa on kysymys, nimittäin yhteiskuntamme surullisimpaan asiaan, lasten riistoon ja seksuaaliseen hyväksikäyttöön. Vähitellen tiedämme myös, että siitä on tullut liiketoimintaa, kansainvälistä liiketoimintaa, pornoteollisuutta, josta tiedämme, että suurin osa rahasta revitään yhteiskuntamme heikoimpien selkänahasta laittomin keinoin. Se on lähes yhtä suuri kaupan ala kuin huumausainekauppa.
Siksi tätä yhteiskuntamme heikoimpien kustannuksella käytävää kansainvälistä kauppaa vastaan tulisi toimia kaikilla lain keinoilla. Siksi kannatan keskustelua, jota käydään tästä aiheesta, nimittäin taistelusta lasten hyväksikäyttöä vastaan. Olen iloinen, että on tehty paketti, joka käsittelee kansainvälistä yhteistyötä, sillä vain kansainvälinen yhteistyö on tässä tapauksessa menestyksekästä.
Haluan vain tarttua muutamaan mielestäni olennaiseen kohtaan. Ensimmäinen edellytys ylipäänsä on lain yhdenmukaistaminen. Jos lakimme eivät ole yhdenmukaisia, meillä ei ole mitään mahdollisuutta käsitellä kaikkia näitä asioita kansainvälisesti rangaistavina tekoina.
Haluan korostaa, että minun nähdäkseni vaikuttaa erityisen tärkeältä, että otamme käyttöön eksterritoriaalisen periaatteen, eksterritoriaalisen vaikuttavuuden. Meidän maassamme, Itävallassa, olemme jo ottaneet sen käyttöön, ja olisin iloinen, jos voisimme ottaa tämän mahdollisena tienä käyttöön Euroopan laajuisesti. Kannatan myös sitä, että muita toimenpiteitä harkitaan, kuten rikoksenuusijoiden turvasäilöön ottamista tai rikollisten etsimistä Schengenin tietojärjestelmän avulla. Erityisen iloinen olen siitä, että on suunniteltu tästä liiketoiminnasta saatavien voittojen käyttämistä uhreista huolehtimiseen. Kaiken kaikkiaan se on siis toimenpidepaketti, jota toivon koko parlamentin kannattavan yhteiskuntamme heikoimpien vuoksi, lasten vuoksi!

Papoutsis
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tämänpäiväisessä keskustelussa on korostunut pederastian ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön vitsausten saavuttama dramaattinen laajuus.
Kuten esittelijä herra Schulz aivan oikein sanoi, Euroopan kansalaiset ovat järkyttyneitä viime vuonna tapahtuneista paljastuksista. Kansalaiset ovat huolissaan tämän vitsauksen monista ilmenemismuodoista. Pederastia, lasten prostituutio, lapsikauppa, lapsiporno ja lapsiseksimatkailu ovat kaikki kammottavia ilmiöitä. Niihin täytyy puuttua suoraan ja jo niiden juurilla niin Euroopan unionissa kuin koko maailmassa. Kun ongelmat ilmenevät kolmansissa maissa, meidän täytyy osallistua päättäväisesti niiden torjuntaan kansainvälisessä yhteistyössä.
Mielestäni tämänpäiväisen keskustelumme tärkeimmän sanoman on oltava tämä: Euroopan poliittinen päättäväisyys hoitaa tuloksellisesti tämä painajainen. Tässä vaiheessa haluaisinkin onnitella esittelijää herra Schulzia todella erinomaisen ja perinpohjaisen mietinnön johdosta. Lisäksi haluaisin kiittää lausuntojen valmistelijoita, rouva Baldia, rouva Bennasar Tousia sekä herra Casinia, heidän arvokkaista huomioistaan ja ehdotuksistaan.
Herra puhemies, pederastian ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunta on viime aikoina ollut politiikassamme tärkeimmällä etusijalla. Euroopan komissio, kuten olemme aiemmin monesti korostaneet, on valmis päättäväisesti panostamaan kaikki voimansa tämän tavoitteen taakse. Viimeisten neljäntoista kuukauden aikana olemme tehneet joukon uskoaksemme kouriintuntuvia ja konkreettisia aloitteita. Kuten tiedätte, Euroopan komissio oli elokuussa 1996 aktiivisesti mukana ensimmäisessä maailmanlaajuisessa lasten kaupallisen seksuaalisen hyväksikäytön vastaisessa maailmankongressissa Tukholmassa, jossa hyväksyttiin julistus sekä toimintaohjelma. 25.9.1996 kollegani rouva Rita Gradin esitti muistion Euroopan unionin osallistumisesta taisteluun lasten pahoinpitelyä ja seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan. Neuvoston hyväksyttyä 29.11.1996 yhteiset toimet, jotka johtivat STOPohjelman täytäntöönpanoon, komission toiminta-alue laajeni merkittävästi. Euroopan parlamentin lisäys vuoden 1997 talousarvion kohtaan B3-4109 mahdollisti Daphne-aloitteen laajentamisen koskemaan lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjumista. 16.10.1996 komissio antoi julkilausuman laittomasta ja haitallisesta aineistosta Internetissä. Kuten tiedätte, elokuussa 1997 järjestettiin keskustelutilaisuus Internetistä. Komissio aikoo lähitulevaisuudessa esittää televiestintäneuvostolle Internetiä koskevan toimintasuunnitelman.
Lisäksi komissio on esittänyt vihreän kirjan alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisissa sekä muissa tietopalveluissa. Komissiolla on edelleen aikomus esittää kulttuurineuvostolle yhteistä julkilausumaa, jossa suositeltaisiin jatkoa vihreälle kirjalle. Kuten myös tiedätte, televisio ilman rajoja -direktiiviä tarkistettiin tänä vuonna ja siihen sisällytettiin säädöksiä ihmisarvon ja alaikäisten suojelusta. Mielestäni erityisesti on vielä mainittava ministerineuvoston 27.11.1996 hyväksymät yhteiset toimet lapsikaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjumiseksi. Jäsenvaltiot lupautuivat ottamaan käyttöön lainsäädännön, joka mahdollistaa kolmansissa maissa tapahtuneiden lapsiin kohdistuvien seksuaalirikosten viemisen oikeuteen. Tämän lisäksi jäsenvaltiot lupautuivat tekemään rangaistavaksi lapsia hyödyntävän pornografisen materiaalin hallussapidon.
Herra puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallinette minun erityisesti mainita komission lapsiseksimatkailun torjumista koskeva julkilausuma. Tämä julkilausuma on osa komission laajempaa pyrkimystä lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjuntaan. Euroopan parlamentti on aiemmin useita kertoja pyytänyt komissiota erityisesti paneutumaan lapsiseksimatkailun torjuntaan. Kuten tiedätte, ensimmäisen kerran tätä kysymystä käsiteltiin esityksessämme ensimmäisestä matkailun tukemiseen tarkoitetusta monivuotisesta Philoxenia-ohjelmasta huhtikuussa 1996. Olemme nykyään täysin tietoisia lapsiseksimatkailun ongelmasta, dramaattisesta ilmiöstä, joka ei tunne maantieteellisiä, kulttuuri-, tai sosiaalisia rajoja. Luvut ovat kauhistuttavia. Nykyisten arvioiden mukaan seksimatkailun ja järjestäytyneen prostituution uhrien määrä lisääntyy vuosittain miljoonalla lapsella. Kehittyneiden maiden on tietenkin tunnustettava oma vastuunsa. Tällaista matkailua harjoittavat turistit tulevat yleensä LänsiEuroopan maista, Pohjois-Amerikasta, Australiasta ja Aasiasta. Kuitenkaan emme saa unohtaa, että lapsiseksimatkailu ei rajoitu Kaakkois-Aasiaan. Se on nykyään levittäytynyt moniin Aasian, Etelä-Amerikan, Karibian ja Afrikan maihin. Sitäkään emme saa unohtaa, että kyseisiä ilmiöitä esiintyy myös kehittyneissä maissa. Viime aikoina on varsinkin tietyissä Itä-Euroopan maissa alkanut esiintyä tämänkaltaista matkailua, sekä myös lapsipornon vientiä.
Ponnistelujemme keskipisteenä tulee edelleen olemaan lasten suojeleminen sekä niiden olosuhteiden selvittäminen, jotka tekevät lapsista seksuaalisen hyväksikäytön uhreja. Yhtä tärkeää on kuitenkin seksimatkailun ehkäisy ja pederastituristien ankara tuomitseminen. Toisaalta on etsittävä keinoja vähentää tarjontaa seksimatkailun lähteillä, ja toisaalta on etsittävä keinoja poistaa lapsiseksin kysyntää. Tämän ilmiön torjumisessa tarvitaan erityisesti yhteistyötä matkailualan kanssa. Matkailualan käytettävissä olevat keinot ovat yksinään kuitenkin rajoittuneita tällä alueella. Jotta saavutettaisiin todellisia tuloksia, eri keinojen käyttöönoton on nojattava laajempaan toimintakehykseen, johon kuuluvat yhteistyö valtioiden välillä, kansainvälisten järjestöjen toiminta sekä hallituksista riippumattomien järjestöjen aloitteellisuus.
Herra puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme sitä mieltä, että unionin osallistuminen kyseisen kauhistuttavan ilmiön poistamiseen on ensiarvoisen välttämätöntä. Olen samaa mieltä kanssanne. Yhteisön osallistumisen täytyy olla nyt ja tulevaisuudessa entistäkin voimakkaampaa ja tuloksellisempaa. Julkilausumassamme asetimme neljä konkreettista tavoitetta, jotka ohjaavat aloitteitamme ja toimintaamme:
ensiksi, lasten seksuaalisen hyväksikäytön ennaltaehkäisy ja siihen syyllistyneiden henkilöiden rankaiseminen;
toiseksi, seksiturismin virran pysäyttäminen Euroopan unionin jäsenvaltioista;
kolmanneksi, osallistua seksimatkailun torjuntaan kolmansissa maissa kaikin sallituin keinoin unionin ulkosuhteiden ja poliittisen kehityksen puitteissa ja
neljänneksi, Euroopan unionin maiden kannustaminen torjumaan yhdessä lapsiseksimatkailua.
Herra puhemies, nyt haluaisin käsitellä hieman herra Schulzin esittämiä konkreettisia ehdotuksia. Minun on sanottava, että pidän niitä erityisen tärkeinä käsiteltävä olevan kysymyksen suhteen. Minulla on kiitollinen asema voidessani ilmoittaa teille, että Euroopan komissio on jo jatkanut Euroopan unionin kannattamia toimia. Päätöslauselmassanne kannatitte erityisesti tiedotuskampanjan järjestämistä tästä asiasta Euroopan kansalaisille. Olemme valmiit ottamaan käyttöön ehdotuksenne, ja voin jo ilmoittaa, että olemme julistaneet tarjouskilpailun ehdotuksille ja aloitteille, joiden tavoitteena on tiedotuskampanjoiden vahvistaminen eurooppalaisella tasolla sekä Euroopan kansalaisten tietoisuuden lisääminen.
Päätöslauselmassanne kehotatte komissiota puuttumaan matkailualan eri haaroihin. Tällä aikavälillä olemme ryhtyneet joukkoon toimenpiteitä matkailualalla. Olen hyvin tyytyväinen siitä, että monet eurooppalaiset ja kansainväliset matkailualan ammattijärjestöt ovat jo antaneet tässä asiassa julistuksia, sääntöjä ja toimintaohjeita. Viittaan erityisesti matkailijoiden liittoon, matkatoimistojen liittoon, lentoyhtiöiden liittoon ja hotelliliittoon. Haluan vakuuttaa teille, että jatkamme ponnistelujamme tähän suuntaan. Tässä yhteydessä on muistutettava, että vain pieni osa matkailualasta on sotkeutunut tämän ilmiön edistämiseen. Matkailualan ammatinharjoittajien suuri enemmistö tukee ponnistuksia kyseisen häpeällisen matkailumuodon torjumiseksi.
Päätöslauselmassanne annatte lisäksi erityistä painoa unionin ulkopolitiikalle ja kehityspolitiikalle suhteessa kolmansiin maihin, joissa tätä ilmiötä esiintyy. Haluan vakuuttaa teille, että Euroopan komissio on jo ryhtynyt toimenpiteisiin viranomaisyhteistyön tiivistämiseksi. Tavoitteemme on aloitteiden tekeminen juuri näissä ulkosuhteissa, mutta myös unionin kehityspolitiikan ohjelmissa.
Herra puhemies, lopuksi haluan vielä kerran kiittää esittelijää, herra Schulzia, sekä kaikkia puhujia heidän osoittamastaan mielenkiinnosta sekä tekemistään konkreettisista esityksistä. Euroopan parlamentin tuki ja aloitteellisuus ovat ratkaisevan tärkeitä yhteisten ponnistuksiemme onnistumisen sekä lasten suojelun tuloksellisuuden ja hyvinvoinnin kannalta niin Euroopassa kuin koko maailmassa. Haluan vakuuttaa, että jatkamme yhteisiä ponnistuksiamme. Meidän velvollisuutemme ja suuri vastuumme on kaikkien pederastiaan ja lasten seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvien ilmiöiden torjuminen, missä ja miten ne sitten esiintyvätkin. Tämä vastuu on meille poliittinen prioriteetti ja merkitsee moraalista sitoutumista.

Schulz
Arvoisa puhemies, tiedän, että tarkalleen 60 sekunnin kuluttua kopautatte nuijaanne, mutta olkaa hyvä ja antakaa minulle sen jälkeen vielä ylimääräiset 10 sekuntia. Neljä asiaa. Ensiksikin: kiitän kaikkia, jotka ovat osallistuneet tähän keskusteluun, erityisesti avustavia valmistelijoita heidän erittäin arvokkaista puheenvuoroistaan. Toiseksi: olen unohtanut lisätä, että kollega Laura Esteban Martin on tehnyt erittäin hyvän tarkistusehdotuksen 3, jota kannatan siitä huolimatta, että äänestyslistassa lukee toisin. Tulen ilmoittamaan tästä huomenna ennen äänestystä. Kolmanneksi kiitän kollega Deprez´tä, joka on monen kuukauden ajan erinomaisesti työskennellyt kanssani. Paljon siitä, mitä tässä päätöslauselmaesityksessä on, on yhteistyön tulosta. Sen, että hänen täytyi puolustaa niin kiivaasti herra Watheletia kaikkien näiden kuukausien aikana ja myös tänään, katson johtuvan hänen henkilökohtaisista syistään.
Neljänneksi: jos on ollut vielä epäilyksiä siitä, että kollega Chanterie harjoittaa belgialaista sisäpolitiikkaa, niin ne on poistettu tällä puheella. Minä en käsittele belgialaista sisäpolitiikkaa, se ei kiinnosta minua. Minua kiinnostaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomari. Lopetan huomautuksella kollega Chanterielle. Paikka, josta lapset Julie ja Melissa ovat kotoisin, sijaitsee 40 kilometrin päässä minun ja lasteni kodista. Saksan ja Belgian väliset rajat ovat avoimet. Ne olisivat voineet olla myös minun lapsiani. Siksi asia koskettaa minua, herra Chanterie!

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kalastuspolitiikka vuoden 2002 jälkeen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fraga Estévezin kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A40298/97) yhteisestä kalastuspolitiikasta vuoden 2002 jälkeen.
Annan puheenvuoron esittelijä rouva Fraga Estévezille.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, YKP: n uudistus vuoden 2002 jälkeen on epäilemättä tärkein, joka tulee vaikuttamaan kalastussektorilla jo aivan lähitulevaisuudessa. Tämän uudistuksen vaikutukset ovat tulleet selväksi useita kuukausia kestäneiden tiiviiden keskustelujen aikana, joita on käyty kalatalousvaliokunnassa ja joiden tuloksena on syntynyt tämä kompromissiehdotus, jonka esittelen tänään hyväksymistä varten.
On ilmeistä, että tässä ehdotuksessa eivät voi olla mukana kaikki ne näkökohdat, joita jotkut jäsenet olisivat halunneet tuoda esiin eivätkä tietenkään kaikkein äärimmäisimmät ja vastakkaisimmat ehdotukset. Kompromissiin päästiin etsimällä yksimielisyyttä kaikkein tärkeimmissä kysymyksissä ja alusta alkaen mietinnön tarkoitus oli välttää dogmaattisia asenteita ja tunnistaa nykyisen YKP: n ristiriitaisuudet, tyhjiöt ja vanhentuneet näkökohdat, jotta sen jälkeen kaikkien kollegoiden tuella pystyttäisiin antamaan komissiolle ja kalastusalalle kuva siitä, mikä ei ole toimivaa nykyisessä kalastuspolitiikassa ja tarjoamaan mahdollisia keinoja tehdä siitä realistisempi ja tehokkaampi.
Kuten sanoin, emme päässeet yksimielisyyteen kalastuspolitiikan puutteista, emmekä sopivimmista ratkaisuistakaan. Minun on kuitenkin ilmaistava kiitollisuuteni valiokunnan jäsenille, jotka erimielisyyksistä ja erilaisista poliittisista valinnoista huolimatta ovat yrittäneet päästä sopimukseen niistä perusperiaatteista, jotka ohjaavat uutta YKP: tä.
Tämän työn hedelmänä syntyi ehdotus, joka kokoaa enemmistön tärkeimmät huolenaiheet, vaikka kaikki eivät siitä näkökohtiaan täysin tunnistaisikaan. Niitä ovat muiden muassa:
yksimielisyys siitä, että nykyisessä YKP: ssä on vakavia perusvikoja, jotka vaikeuttavat kalastusalan kehitystä; -sen tunnustaminen, että yhteisön laivasto on ylimitoitettu ja että se tulisi kiireellisesti mukauttaa vastaamaan kalavaroja, joista suuri osa on vakavasti uhattuna; -uudella YKP: llä olisi oltava olla yhtenäinen lähestymistapa, joka näkisi kalastusteollisuuden ja sen tarpeet kokonaisuutena sekä yhtenäiset ja selkeät kalavarojen säilyttämistä koskevat säännöt, jotka ottaisivat meren elinympäristön huomioon kokonaisuutena.Mietintö sisältää myös kalatalousvaliokunnan erityisen huolen toimien sosiaalisista vaikutuksista; on turvattava ne taloudet, jotka ovat eniten riippuvaisia rannikkokalastuksesta säilyttäen niillä yksinomaisen käyttöoikeuden 12 meripeninkulman aluevesillä; on konsultoitava kalastusalaa ja otettava kalastajat mukaan heitä koskevaan päätöksentekoon sekä hajautettava YKP: n hallinto.
Lisäksi mietintö kannattaa todellista yhteisön valvontapolitiikkaa sekä kiireellistä rangaistus- ja valvontatoimenpiteiden yhtenäistämistä kaikissa jäsenvaltioissa ja luo tulevaisuuden visioita vesiviljelyn ja jalostusteollisuuden tarjoamista mahdollisuuksista, joiden kyky lisätä kalatuotteiden laatua on otettava vakavasti huomioon, mutta joiden toteuttaminen vaatii perusteellista yhteisen markkinajärjestelyn uudistamista.
Jotta yhteisön kalastussektoreiden kilpailukykyä voitaisiin tulevaisuudessa mitata, ehdotetaan muutamia vaihtoehtoja, joita on tutkittava, kuten esimerkiksi kalastusoikeuksien mahdollista siirrettävyyttä sekä vaatimusta siitä, että kalastusalaa ei enää erotettaisi jyrkästi niistä tekijöistä, jotka määräävät sen tehokkuutta, kannattavuutta ja sen sisällyttämistä täysin yhtenäismarkkinoille.
Kaikki nämä mahdollisuudet ovat enemmän tai vähemmän toteutuskelpoisia, mutta ovat syntyneet hyvin vakavan, syvällisen ja keskustelua vaatineen pohdinnan tuloksena. Herra puhemies, tämän mietinnön todellinen poliittinen merkitys ja suurin ansio on kuitenkin se, että se on saanut aikaan pohdiskelua siitä, mitä vuoden 2002 uudistuksen on annettava kalastussektorille. Mietintö on ottanut ensimmäisen askeleen sektoreiden välisissä keskusteluissa siitä, mitä uudistukselta on odotettava ja haastanut komission aloittamaan jo nyt tärkeän perusteellisen keskustelun kaikkien asianosaisten välillä ja kohtaamaan silmästä silmään nykyisen YKP: n sekä kaikki sen osa-alueet puutteineen ja ristiriitaisuuksineen.
Komissiosta puheen ollen, minun on tässä yhteydessä valittaen todettava, ettei kalastuksesta vastaava komissaari Bonino voinut osallistua tähän erittäin merkittävään keskusteluun, saatuaan tiedon vasta viime hetkellä. Tämä kertoo aika paljon kalastuskysymysten merkityksestä sekä niiden aiheuttamasta huolesta viime aikoina.
Kaikesta huolimatta jokaisen on täytettävä omat velvollisuutensa. Uuden yhteisen kalastuspolitiikan on luotava mahdollisuudet kaikkien osapuolten väliselle keskustelulle, jotta vuoden 2002 jälkeen voimme sanoa, että kalastusalalla on tulevaisuus Euroopassa. Keskustelun tulokset voivat ehkä poiketa hyvinkin paljon tänään esitetyistä, mutta siitäkin huolimatta, jos vaihtoehdot ovat realistisia ja tehokkaita, tämä parlamentin ottama rohkea ensimmäinen askel on täyttänyt tehtävänsä.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, minusta on hyvin merkittävää, että parlamentti keskustelee täysistunnossa tästä mietinnöstä, joka muuten on laadittu kalatalousvaliokunnan aloitteesta; mietinnöstä, jossa otetaan huomioon kansainvälisellä tasolla käytävä keskustelu yhteisestä kalastuspolitiikasta; keskustelu, jonka pääosassa on parlamentti, joka ensimmäisenä yhteisön toimielimistä valmistelee ehdotukset ja viitoittaa kalastusuudistuksen tulevaisuudennäkymät. Niitä viitoittaessaan parlamentti on tarkka ja vakava ja ottaa huomioon jotkin asiakirjassa korostetut tärkeät periaatteet: ensinnäkin suhteellisen vakauden periaatteen, joka valmisteltiin kahden tärkeän maan, Espanjan ja Portugalin, liittyessä Euroopan unioniin; toiseksi kalakannan ylläpitämisen ympäristön kannalta sopivalla tasolla ottaen samalla huomioon, että tämä asia ei kuulu ainoastaan Euroopan unionille tai sen toimielimille - parlamentille, komissiolle ja neuvostolle - vaan että kalastuksen rakenteiden ja ongelmien ratkaisu kuuluu myös yhä enemmän kansainvälisille järjestöille. Kalakannat kärsivät suurista ongelmista - meidän on toimittava siten, että niitä valvotaan, mutta myös Euroopan unioni ylläpitää kantansa maiden sisällä ja ottaa itselleen merkittävän aseman kansainvälisissä järjestöissä. Tässä mielessä ympäristön huomioonottaminen on erittäin tärkeää, kuten myös Euroopan unionin rooli kansainvälisissä sopimuksissa, jotka säätelevät tasavertaisten suhteiden kehittämistä kolmansien maiden kanssa, sallivat käsityöläisyyden kasvun eivätkä alista näitä maita Euroopan unionin tai muiden kehittyneempien maiden ryöstön kohteiksi.
Ympäristö ja kansainväliset suhteet ovat epäilemättä tärkeitä, mutta yhteisessä kalastuspolitiikassa on myös toisenlainen näkökulma, jota pidämme tärkeänä: sosiaalinen näkökulma. On totta, että tämä sektori on vaikeuksissa, sillä on ongelmia - sektori edustaa vain pientä osaa bruttokansantuotteesta - mutta se on hyvin tärkeä, ja me ymmärrämme täysin, ettei kalastuksella on vain taloudellista arvoa vaan myös sosiaalinen, kulttuuriin liittyvä arvo. Kalastuselinkeinoa harjoittavat käsityöläiset, teollisuus, osuuskunnat. Puhuessamme muuten yhteisestä kalastuspolitiikasta meidän on ajateltava myös taloudellista toimintaa, joka perustuu työaikojen kunnioittamiseen - ei hyväksikäyttöön - ja työntekijöiden mahdollisuuksiin käyttää työnsä vaatimia välineitä turvallisissa olosuhteissa. Kuten tiedämme, kalastus kuuluu niihin sektoreihin, joissa riskit ovat suuret muihin töihin verrattuina.
Tästä syystä viitoittamassamme suunnassa otetaan huomioon suuri sosiaalinen valinta - valinta, jonka haluamme vahvistaa eurooppalaiseksi malliksi - esimerkiksi Yhdysvaltain, Etelä-Aasian malliin verrattuna. Sosiaalisen mallin saatava täydellinen hyväksyntä Euroopan unionin kalastussektorilla - myös siksi, että kalastus kuuluu niihin sektoreihin, joiden alueellisilla ja paikallisilla sopimuksilla on pitkät, vanhat perinteet. Näissä on viittauksia jopa eräisiin antropologisiin tapoihin, ja siksi niiden suhde kalakantojen hoitoon, niiden hyödyntämiseen ja kykyyn pärjätä markkinoilla on erittäin suora.
Uskoakseni tämä on ensimmäinen mietintö, jossa otetaan huomioon kaikki nämä tekijät: onnittelen sen vuoksi esittelijää ja voin vahvistaa, että sosialistiryhmä tukee sitä.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, on kysymys kalatalousvaliokunnan valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä yhteisestä kalastuspolitiikasta vuoden 2002 jälkeen. Niin kutsuttu sininen Eurooppa luotiin vuonna 1983 kahdeksikymmeneksi vuodeksi ja päättyy siten vuonna 2002. Tämän mietinnön ajatuksena oli luoda ensimmäinen suuntaa-antava keskustelun perusta kalastuspolitiikan uudelleenmuotoilemiseksi. Saatoimme todellakin todeta, että tähän mennessä ei vielä kukaan ole todella käsitellyt kalastuspolitiikkaa. Siksi tällä mietinnöllä on erityisen paljon merkitystä. Se ei luonnollisestikaan ole tämän parlamentin viimeinen sana tästä aiheesta.
Kalastuspolitiikan keskeinen ongelma on katastrofaalinen kalavarojen tilanne, johon liittyy liian suuri kalastuslaivasto. Lähes kaikki valiokunta-aloitteisen mietinnön kohdat pyörivät tämän asian ympärillä. Mitä mietintö sitten vaatii? Liian suuren laivaston ongelmaan siinä vaaditaan laivastovahvuuden mukauttamista olemassaoleviin varoihin tasapainon luomiseksi. Yhteiskunnalliset näkökohdat on tietenkin otettava tässä huomioon.
Toiseksi: kantojen säilyttäminen vaatii järjestelmän, jonka täytyy olla yksinkertainen ja tehokas. Vuotuisten suurimpien sallittujen saaliiden määräämisen tulee perustua biologisiin, taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin tekijöihin. Tässä ennen kaikkea kalastajat tulee ottaa mukaan päätöksentekoon. Suurimpien sallittujen saaliiden jakamisessa pätee edelleen suhteellisen vakauden periaate. Tämä on suunnattoman tärkeätä!
Kolmanneksi: kalastuspolitiikan rakennemuutoksia olisi edelleen tuettava niiden järjestämiseksi yhteiskunnallisesti kestettäviksi. Neljänneksi: valvontapolitiikka on korvaamaton osa kalastuspolitiikkaa, jotta järkevää kalakantapolitiikkaa voidaan toteuttaa. Siksi myös meille oli valtavan tärkeää, että tämä tuotiin esille mietinnössä ja että jouduttiin tekemään vähimmäisvaatimuksia jäsenvaltioissa, valvontatoiminnan vahvistamista ja olemassaolevan valvonnan laajentamista kolmansien maiden tuotteisiin.
Viidenneksi: ulkoisten varojen politiikan osalta mietintö viittaa periaatteisiin, joista Euroopan parlamentti on jo päättänyt. Olisin tosin toivonut mietinnöltä yksiselitteisempää lausuntoa siitä, että edelleen ainoastaan Euroopan komissiolla on toimivalta neuvotella sopimuksesta kolmansien maiden kanssa. Minun nähdäkseni on yksinkertaisesti välttämätöntä, että Euroopan unioni on ulkopolitiikassaan ja ulkoisessa talouspolitiikassaan mahdollisimman yhtenäinen ja että tätä yhtenäisyyttä ei rikota kovin monilla kahdenvälisillä sopimuksilla.
Tiedämme, että tämä mietintö on kompromissi, kompromissi, jonka me PPE-ryhmässä hyväksymme. Erityisen kiitoksen haluamme osoittaa esittelijä Carmen Fragalle, joka on loistavasti uskaltanut tarttua tähän vaikeaan tehtävään!

d'Aboville
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi onnitella esittelijää tehdystä merkittävästä työstä ja sovittelun hengestä, jota rouva Fraga Estévez on osoittanut kompromissiin pääsemiseksi. Haluaisin kuitenkin rajata keskustelua hieman.
Mistä on kysymys? Komission on annettava viimeistään joulukuun 31. päivänä 2002 kertomus kalatalouden yleisestä tilanteesta neuvoston päättäessä tarvittavista tarkistuksista, jotka koskevat lähinnä kalastuksen rajoittamista Shetlandin saarten alueeksi kutsutulla alueella ja yhteisöön kuulumatonta 12 meripeninkulman aluevesivyöhykettä koskevan poikkeusjärjestelmän jatkamista tai lopettamista.
Kalatalousvaliokunnan miettiessä kysymystä esille tuli kaksi täysin toisistaan poikkeavaa näkökantaa. Toisen näkökannan mukaan yhteisön vesialueille pääsyn ehtojen vapauttamista ja yksityisten, markkinoilla siirrettävien kalastusoikeuksien myöntämistä tulisi suosia, toisen mukaan taas joitakin yhteisön vesialueita olisi kansallistettava uudelleen, jolloin ne varattaisiin rannikkojäsenvaltioiden käyttöön.
Emme tue kumpaakaan näkökantaa, koska meistä on olennaisen tärkeää säilyttää suhteellisen vakauden periaate, jonka mukaan jokaisella maalla on oikeus kiinteään prosenttiosuuteen vuosittaisesta kokonaissaaliista ja jokainen maa jakaa itse kalastusoikeudet kalastajien kesken. Mielestämme on myös tärkeää pitää voimassa nykyinen järjestelmä, jossa 12 meripeninkulman aluevesi varataan perinteisin tavoin kalastaville rannikkolaisille. Mihin kiivaimmat uudistuksen vaatijat perustavatkaan ajatuksensa? Ehdottomaan ja vivahteettomaan arviointiin, jonka mukaan yhteinen kalastuspolitiikka olisi pelkkä erehdys.
EU: n kalataloutta ei toki ole järjestetty läheskään täydellisesti, mutta ei kuitenkaan voida sanoa, että kaikki olisi epäonnistunut. Joka tapauksessa pyrkimysten ja toteutettavien muutosten olisi mielestämme kohdistuttava markkinapuoleen ja valvontaan, koska näillä aloilla tällä hetkellä esiintyvät puutteet ovat varmasti yhteisen kalastuspolitiikan vaikeuksien perimmäisenä syynä.

Teverson
Arvoisa puhemies, mielestäni on hyvin valitettavaa, että komissaari ei ole läsnä tänään tässä todennäköisesti lähivuosien tärkeimmässä kalastusalaa koskevassa keskustelussa.
Kalatalousvaliokunnan mielestä yksi tärkeimpiä asioita oli, että parlamentti olisi toimielimenä muita toimielimiä edellä Euroopan unionissa käytävässä keskustelussa ja voisi muodostaa oman mielipiteensä siitä, mitä yhteisen kalastuspolitiikan pitäisi olla vuoden 2002 jälkeen ja miten sen pitäisi muotoutua. Tämä on tyhjentävä mietintö.
Haluaisin sanoa muille parlamentaarikoille, että meidän ei pidä ajatella kalastusta marginaalisena kysymyksenä; puheena on tänään laajempi meriekologia. Valtameret peittävät noin kaksi kolmasosaa maapallon pinta-alasta ja Euroopan laivasto kyntää suurinta osaa tuosta alasta jossain vaiheessa.
Yksi tärkeimpiä YKP: stä tehtäviä päätelmiä on se, että se on yleisesti ottaen epäonnistunut johdonmukaisesti. Se ei ole onnistunut säilyttämistavoitteessaan, se ei ole onnistunut ylläpitämään työpaikkoja eikä se ole läheskään onnistunut puolustamaan kehitysmaita ja niiden kalakantaa ja teollisuuden kehittämistä kansainvälisten sopimusten avulla. Tämä on osittain johtunut yhteisen kalastuspolitiikan liiallisesta keskittämisestä ja politisoinnista.
Seurauksena on, että teollisuus ei kunnioita politiikkaa; uskon, että tämä pitää paikkansa kaikkialla Euroopan unionissa. Olemme nähneet monta kalatalousvaliokunnan laatimaa mietintöä, mutta jäsenvaltioiden välillä ei ole ollut poliittista tahtoa niiden toteuttamiseksi. Olemme yrittäneet ratkaista tätä ongelmaa tiukentamalla olemassa olevia rajoituksia, mutta tulokset ovat olleet vähäiset.
Mitä me tästä opimme? Uskon, että opetus on hyvin yksinkertainen. Emme ensiksikään voi missään tapauksessa jatkaa tällä tavoin. Se tarkoittaa, että kalastuspolitiikan perusteellinen uudistus on tärkeää.
Miten meidän olisi siis edettävä? Sanoisin, että tie eteenpäin löytyy kahden avainasian avulla. Aivan ensiksi meillä täytyy olla selkeät tavoitteet - mielestäni meillä ei ole sellaisia tällä hetkellä. Ne ovat: kalakannan kestävä hyväksikäyttö, kalastusteollisuuden ja siitä riippuvaisten yhteisöjen pitkäaikainen hyvinvointi, hyvälaatuisen ja käypähintaisen kalan toimittaminen kuluttajalle - unohdamme usein tämän teollisuuden kuluttajat - ja laajemman meriympäristön suojelu.
Vielä tärkeämpää on, että meillä on politiikka, joka itse asiassa toimii, ja että me voimme oppia muualta saamastamme kokemuksesta. Ensiksi voimme hoitaa kalakantaa onnistuneesti vain, jos hallittavat alueet ovat yhteydessä hallintojärjestelmään ja noiden kalakantojen elinalueisiin. Alueellistaminen ei ole vastaus ongelmaan.
Meidän täytyy myös ottaa kalastajat mukaan ja antaa heille omaa teollisuuttaan koskevaa valtaa. Meidän täytyy myös antaa kalastajille jonkin asteinen oikeus kalakantoihinsa. Tämä tarkoittaa vapaan pääsyn ja yhteisen kalakannan loppumista.
En usko, että mietintö on tarpeeksi lyhyt tältä osin, se ei ole tarpeeksi tiivis ja, vaikka se on hyvä monelta osin, kompromissi on viety liian pitkälle eikä mietintö täytä tarkoitustaan näillä avainalueilla.

Novo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, valitettavasti en voi kääntyä komissaari Emma Boninon puoleen, vaan käännyn hänen sijastaan läsnä olevan komissaarin puoleen.
Hyväksymällä tämän mietinnön me määrittelemme tärkeimmät poliittiset suuntaviivat, joita tulevassa yhteisessä kalastuspolitiikassa on ainakin parlamentaarisesta näkökulmasta noudatettava. Kalateollisuudella on suuri sosiaalinen ja työllistävä vaikutus monilla Euroopan alueilla, vaikka sen arvostus tuntuu aina vain laskevan - varsinkin yhteisön talousarviossa - suhteessa muihin, sitä vaalitumpiin rahoituksellisiin ja taloudellisiin etuihin, joilla ei kuitenkaan ole vastaavanlaista sosiaalista painoarvoa ja merkitystä kuin tällä alalla on ja tulee olemaan meidän yhteiskunnassamme.
Mietinnössä ehdotettavat poliittiset suuntaviivat ovat myönteisiä, ja niillä voidaan vaikuttaa nykyisessä yhteisessä kalastuspolitiikassa oleviin ehdottoman kielteisiin piirteisiin. Teksti, joka on tänään esitelty täysistunnon lopullista hyväksymistä varten, sisältää monia meidän esittämiämme tarkistuksia ja monia muitakin ajatuksia, joita me olemme puoltaneet monia kuukausia kestäneissä keskusteluissa. Ottaisin niistä esille erityisesti seuraavat asiat:
Rannikolla sijaitsevien jäsenvaltioiden yksinomaisen käyttö- ja hallintaoikeuden säilyttäminen 12 meripeninkulman alueella (meidän tekemämme ehdotus, josta olemme ylpeitä); -Toiseksi mietinnössä korostetaan tarvetta tehdä selvä ero pienimuotoisen rannikkokalastuksen ja suurimuotoisen kaupallisen kalastuksen välillä. Lisäksi ehdotetaan tukea ja turvallisuutta työpaikalla koskevien sääntöjen parantamista ja yhdenmukaistamista, merelläoloajan asteittaista vähentämistä sekä laajemman ja paremman sosiaalisen suojelun ja sosiaaliturvan takaamista kalastajille. Meidän ehdotuksemme mukaisesti mietinnössä kannatetaan esimerkiksi kalastajien ja heidän järjestöjensä aktiivista osallistumista kaikkien kalastuselinkeinoon liittyvien politiikan alueiden määrittelyyn, toimeenpanoon ja hallintoon, oli sitten kyse rauhoitusaikoja koskevista päätöksistä, uusien kalastusvälineiden ja -menetelmien soveltamisesta, suurimman sallitun saaliin ja kiintiöiden määrittelemisestä tai markkinapolitiikoista, joilla pyritään takaamaan riittävä toimeentulo kalastajille; -Meidän näkemystemme mukaisesti mietinnössä kannatetaan aktiivista kalavarojen ja merien elinympäristöjen suojelupolitiikkaa, riittäviä talousarviomäärärahoja tieteelliseen tutkimukseen sekä avointa ja yleisesti valvottua päätöksentekoa; -Lopuksi mietinnössä myönnetään - myös meidän ehdotuksemme mukaisesti - että laivaston kapasiteetin ja kalavarojen välille ei voida löytää uutta tasapainoa ainoastaan kalastusalusten määrää vähentävällä politiikalla.Meillä on edessämme myönteinen mietintö, joka herättää realistisia toiveita alalla. Meidän ei kuitenkaan vielä pidä nostaa lippua salkoon, sillä nyt on otettu hädin tuskin vasta ensimmäinen askel. Nyt on tärkeää, että kalastajat, heidän järjestönsä ja kalastuselinkeino yleensä pystyvät vaikuttamaan sekä kansallisella että yhteisön tasolla siihen, että nämä suuntaviivat saadaan vahvistettua neuvostossa ja komissiossa.
Lopuksi haluaisin onnitella esittelijäämme, rouva Carmen Fraga Estéveziä, hänen kuukausia kestäneestä työstään ja ponnisteluistaan sovinnon aikaansaamiseksi tekstistä, josta me äänestämme huomenna.

Tamino
Arvoisa puhemies, olen kuunnellut tarkkaan esittelijän selityksiä, mutta minun on vakuutettava, että vihreiden mielestä päätöslauselman sisältö, vaikkakin se on kompromissin tulos, ei ole vielä hyväksyttävissä. Yhteisen kalastuspolitiikan ongelma vuoden 2002 jälkeen on merkittävä aihe Euroopan unionille ja siksi myös hyvin kiistanalainen. Epäilemättä kuuluu asiaan säilyttää yhteinen kalastuspolitiikka vuoden 2002 jälkeenkin, mutta meille vihreille tärkein päämäärä on turvata kalakannan säilyminen - ja luulenpa sen olevan myös järkevä päämäärä. Jollei tulevaisuudessa ole enää kaloja, eipä ole myöskään kalastusta. Nykyään kalastusteollisuus ei salli kaloille normaalia lisääntymiskiertoa, mikä vähentää kalakantaa ja aiheuttaa teollisuudelle itselleenkin kriisitilanteen. Sellaisten kalastusmenetelmien kyseenalaistaminen, jotka vahingoittavat kalakantojen uusiutumista, ei ole hyödyllistä vain ympäristön vaan myös kalastusteollisuuden kannalta, ja takaa myös kalastajille riittävän hyvän elämän tulevaisuudessakin. Vaikka se onkin vaikeaa, on välttämätöntä saada aikaan todellinen kalastusuudistus, jonka päämääränä on kestävä kehitys ja kalakantojen säilyttäminen. Sen sijaan keskusteltavana oleva päätöslauselma ei tosiasiassa muuta unionin yhteisen kalastuspolitiikan näkökulmaa, vaikka siinä vahvistetaankin sanallisesti tärkeitä uudistuksia: siinä esimerkiksi vahvistetaan oikeaoppisesti varotoimien periaate, mutta koska sitä ei riittävän hyvin määritellä, se voidaan tulkita eri tavoin eri maissa.
Näistä syistä esitimme tarkistuksia yrittääksemme selkeyttää mietinnön sen osan, jossa viitataan ympäristöön ja kalakantojen säilyttämiseen. Lisäksi meidän mielestämme olisi tarkistettava kalastussopimukset, erityisesti AKTmaiden kanssa solmitut, jotta voitaisiin taata riittävä tieteellinen ja tekninen yhteistyö kantojen tarkastamiseksi ja valvomiseksi, jota niitä voidaan suojella. Mietinnössä on muitakin näkökulmia, joista olisi aihetta käydä syvällisempää keskustelua. Suuri osa valiokunnassa käydystä keskustelusta on koskenut sitä mahdollisuutta, että yhteinen kalastuspolitiikka olisi edelleenkin poikkeus vapaata pääsyä yhteisön vesille koskevassa periaatteessa. Mielestämme vapaa pääsy on merkittävä ongelma, mutta sitä on tarkasteltava samassa yhteydessä kuin suojelua, kalastuselinkeinon todellista valvontaa, riittävien teknisten toimien käyttöönottoa ja kalastuslaivastojen kapasiteetin merkittävää vähennystä, yhdessä kalakantojen säilyttämisen kanssa.

Macartney
Arvoisa puhemies, olin hieman hämmästynyt, kun esittelijä esitteli mietinnön sanomalla, ettei kaikkein radikaaleimpia ideoita ollut otettu mukaan, sillä asia on aivan päinvastoin. Itse asiassa minun radikaaliryhmäni yrittää säilyttää yhteisen kalastuspolitiikan rippeitä ja esittelijän ideat eivät ole ainoastaan radikaaleja vaan mielestäni myös uhkarohkeita ja vaarallisia. En voi kuvitella mitään epävakaampaa tilannetta Euroopassa kuin kalasotien uhka Euroopan vesillä, ei vain YKP: n nykyisin kattamilla vesillä vaan myös Itämerellä ja Välimerellä. Olen todella huolestunut siitä, että kun pyrimme pakkomielteisesti vapaaseen kauppaan ja taloudelliseen tehokkuuteen, voimme joutua erittäin epävakaaseen tilanteeseen.
On hyvin merkittävää, että yhteinen kalastuspolitiikka pitää kalastusta täysin päinvastaisena kuin rouva Fraga sanoi eli että kalastus ei ole mitä tahansa taloudellista toimintaa vaan päinvastoin hyvin erityinen ja yksilöllinen taloudellisen toiminnan muoto ja sellaisena sen on myös säilyttävä. Se on liian arvokas asia vapaan kaupan armoille heitettäväksi.
Yhteinen kalastuspolitiikka ei ole väliaikainen poikkeus vapaan pääsyn periaatteesta, joka raukeaa automaattisesti vuoden 2002 lopulla. Tässä elintärkeässä asiassa keskustelun kahden osapuolen näkökulmat poikkeavat rajusti. Ne meistä, jotka haluavat säilyttää YKP: n ja kehittää sitä, joutuvat kohtaamaan uhkavaatimuksen sen raukeamisesta ja free-for-all -periaatteesta vuoden 2002 jälkeen. Tämä on hyvin huolestuttavaa kalastusteollisuuden kannalta, ei vain edustamassani Skotlannissa vaan koko Euroopan unionissa Itämereltä Välimerelle. Suhteellinen vakaus, jota ilokseni huomaan useiden kollegojeni painottavan, ei ole ydin ja perusta tässä mietinnössä niin kuin se on yhteisessä kalastuspolitiikassa. Suhteellinen vakaus on tietysti ainoa seikka, jonka avulla YKP on puolittain hyväksyttävä kalastusteollisuudelle tällä hetkellä.
Tein huolellisia muistiinpanoja siitä, että kollegat Baldarelli, Langenhagen ja d'Aboville painottivat kaikki suhteellisen vakauden tärkeyttä. Yhdyn siihen täysin, mutta se ei ole mietinnön pääsisältö vaan pikemminkin sivuhuomio.
Haluan siksi parlamentin vastustavan mietintöä seuraavasta kolmesta syystä:
Ensiksi se vähättelee säilyttämistä. Säilyttäminen ei käy yksiin taloudellisen tehokkuuden ja vapaan kaupan toimivuuden kanssa. Toiseksi se rajoittaa avomerikalastuksesta riippuvaisten rannikkoyhteisöjen elintapaa ja vähentää niiden elinvoimaisuutta. Lopuksi, ja tämän pitäisi koskea kaikkia parlamentin jäseniä, vaikka he asuisivatkin kaukana merestä, se vähentää Euroopan unionin saamaa tukea ja antaa lisää pökköä pesään niille, joiden mielestä ainoa ulospääsytapa tästä epätoivoisesta yhteisestä kalastuspolitiikasta on lähteä ulos Euroopan unionista. Meidän täytyy vastustaa tuota seireenien laulua ja meidän täytyy vastustaa tätä mietintöä.

Souchet
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari poissaolevana, oli hyvä ajatus valmistaa yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta vuoden 2002 jälkeen käsittelevä valiokunta-aloitteinen mietintö, joka perustuu kaunistelematta tehtyyn yhteenvetoon siitä, miten hyvin tai huonosti sininen Eurooppa on kahdenkymmenen vuoden aikana toiminut. Ensimmäisen luonnoksen esitti rouva Fraga Estévez kalatalousvaliokunnassa ja luonnoksesta käytiin kiivaita keskusteluja. Sitä ei hyväksytty. Miksei? Koska sen äärimmäisen salliva lähestymistapa sopii ehkä yhdelle jäsenvaltiolle, Espanjalle, mutta ei muille, joiden kansallisen kalatalouden rakenteet tällainen lähestymistapa hajoittaisi lopullisesti.
Näissä ensimmäisissä ehdotuksissa asetettiin kyseenalaiseksi suhteellisen vakauden periaate, jonka mukaan jokainen valtio saa vuosittain kiinteän prosenttiosuuden saaliista ja jakaa itse osuudet. Ehdotuksissa kannatettiin yksityisten, siirrettävien kalastusoikeuksien myöntämisjärjestelmää, joka mahdollistaa kiintiöstä toiseen siirtymisen vääristyneen käytännön yleistymisen ja lopulta ehkä johtaa kokonaisten kansallisten laivastojen häviämiseen sellaisen mereen rajoittuvan suurvallan eduksi, jolla jo ennestään on mahtavaksi paisunut laivasto. Kansallisten kiintiöiden kyseenalaistamisen lisäksi ehdotuksissa annettiin ehdoton etusija jalostusalalle, jota virheellisesti pidetään korvaavana toimintana kalastajien määrän vähetessä, eikä esitetty tuoreen kalan markkinoita koskevia tehokkaita tukia, vaikka ne olisivat olennaisen tärkeitä rannikkoalueidemme elämälle ja toiminnalle, muun muassa turismille. Turvautuminen uusiin, jyrkkiin pienten laivastojen yleisiin vähennyksiin - aina romuttamalla - vahvisti nykyisen YKP: n lievittävää luonnetta edelleen.
Rouva Fraga Estévez suhtautui suosiollisesti alkuperäisen mietintönsä perusteelliseen kyseenalaistamiseen. Siihen voitiin tehdä useita parannuksia. Lopputulos ei kuitenkaan ole tyydyttävä, koska joitakin tarkistuksiamme ei ole otettu huomioon. Ehdottoman tärkeitä ovat mielestämme seuraavat kolme kohtaa.
Ensinnäkin on yksiselitteisesti säilytettävä kansallisten kiintiöiden suhteellisen vakauden periaate, toissijaisuusperiaate kiintiöiden hoidossa sekä taattava suurimman sallitun saaliin ja kiintiöiden oikeudenmukainen ja tehokas valvonta. Toiseksi on välttämätöntä pitää aluevedet yhteisöllistämisen ulkopuolella 12 meripeninkulmaan asti, jonka alueen on edelleen oltava varattu perinteisin tavoin kalastaville rannikon asukkaille. Kolmanneksi yhteisestä kalastuspolitiikasta pitäisi tulla kannustavaa ja suojelevaa politiikkaa, joka hyödyttää kaikissa rannikkovaltioissamme aluesuunnittelun kannalta tärkeää sektoria. Tämän vuoksi perinteisen kalastuksen tukea on lujitettava, sille on annettava keinoja kehittyä esteiden asettamisen sijaan, ja markkinapuolta on lujitettava. Tämä koskee erityisesti tuoretta kalaa ja tuotteiden laatua.
Arvoisa puhemies, ryhmämme voi vain valittaa, että yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevassa mietinnössä ei ole tarpeeksi selvästi ilmaistu näitä kolmea perustavoitetta, koska ainoastaan näihin tavoitteisiin pyrkiminen oikeuttaa sinisen Euroopan säilyttämisen ja hyväksymisen tulevaisuudessa.

Paisley
Arvoisa puhemies, meidän on puolustettava Pohjois-Irlannin kalastusteollisuutta ja ylläpidettävä sitä vuoden 2002 jälkeen. Kalastuksesta ja kalastuksen hedelmistä elantonsa saavien pohjoisirlantilaisten työ on säilytettävä asianmukaisilla suojakeinoilla ja rakenneprosesseilla ja -politiikoilla. Meidän kalastusteollisuutemme on tuhoutumassa täysin. Niiden, joilla ei ole kalastusvesiä tai joilla ei tarpeeksi omia kalastusvesiä, ei saa antaa rosvota niiltä, joiden kalastusalueet ovat jo kärsineet niin kutsuttujen säilyttäjien käsissä, jotka ovat todistettavasti erehtyneet useaan otteeseen.
Esimerkiksi EU: n asiantuntijoiden mukaan tietyt kalakannat häviäisivät sukupuuttoon Irlanninmerellä, jos heidän ehdotuksiaan ei hyväksyttäisi. Seuraukset olivat päinvastaiset, mutta kalastajat kärsivät suunnattomasti Brysselistä tulleen väärän päätöksen takia. Alueelliset erot täytyy tunnustaa kaikessa politiikan teossa.
Yksi suurista puutteista on ollut tehokkaan valvonnan ja sitä avustavien ja kannustavien jäsenvaltioiden puute. Kaikilla osapuolilla on oltava oikeudenmukaiset kalastusalueet ja niiden on noudatettava sääntöjä tai ne on pakotettava noudattamaan niitä. Kalastuskiintiöltä toiselle siirtymiseen on puututtava, ja Irlanninmerellä pitäisi kumota Haagin suositus, joka vääristää kalastuskiintiöt täysin. Kalastusyhteisöjä, joiden laivastoja on leikattu, pitäisi nyt tukea jäljellä olevan toiminnan säilyttämisessä ja kannustaa niitä perehtymään uuteen kehitykseen.

Kindermann
Arvoisa puhemies! Kalatalousvaliokunta on pitkien ja vaikeiden keskustelujen jälkeen siitä keskeisestä kysymyksestä eli kuinka yhteistä kalastuspolitiikkaa tulisi jatkaa vuoden 2002 jälkeen, löytänyt kompromissin, jota valiokunnan ylivoimainen enemmistö kannattaa ja joka nyt on esitelty täysistunnossa. Menettely, jolla tämä mietintö lopulta syntyi, ei varmastikaan ollut optimaalinen, ja kalatalousvaliokunnan täytyy olla varovainen, ettei sille tule tavaksi työskennellä tärkeissä ja vaikeissa aiheissa laajojen kompromissitekstien avulla, joista sitten ajan vähyyden vuoksi voidaan äänestää vain kiireellisessä käsittelyssä. Vetoan siksi tuleviin esittelijöihin, että he ottaisivat jo riittävän varhain huomioon muiden valiokunnan jäsenten mielipiteet mietintöluonnoksessa, jotta valiokunnassa ei synny jälleen 420 tarkistusehdotusta niin kuin nyt käsiteltävässä tapauksessa.
Siitä, että mietintö on lopulta kuitenkin saanut ylivoimaisen enemmistön kannatuksen, täytyy ensisijaisesti kiittää esittelijän valmiutta kompromisseihin, mistä haluankin antaa hänelle henkilökohtaisen tunnustuksen.
Kompromissi ei tietenkään voi täysin tyydyttää kaikkien tarpeita, ja tietyt yksityiskohtaiset kysymykset täytyy siksi jättää ulkopuolelle. Minulle on kuitenkin tärkeää, että mietinnössä tunnustetaan edelleen suhteellisen vakauttamisen periaate ja että pääsyä jäsenvaltioiden aluevesille voidaan rajoittaa myös vuoden 2002 jälkeen. Olen myös sitä mieltä, että mietintö ilmaisee riittävästi sen, että kalastusta ei voi yhteiskunnallis-taloudellisista ja biologis-ekologisista syistä kohdella kuin mitä tahansa muuta elinkeinoa, vaikka olisinkin tässä toivonut selkeämpää ilmausta siitä. En voi siksi yhtyä niiden kollegoiden näkemyksiin, jotka mietinnössä haluavat tunnistaa hyökkäyksen voimassa olevaa yhteisön säännöstöä kohtaan.
Meidän ei muuten pitäisi unohtaa, että tässä on kysymys ensimmäisestä aiheen lähestymisestä ja että parlamentti ei tänään varmastikaan viimeistä kertaa keskustele yhteisen kalastuspolitiikan järjestämisestä vuoden 2002 jälkeen.

Provan
Arvoisa puhemies, en usko, että minun tarvitsee toistaa aikaisempia huomautuksiani esittelijän työskentelytavasta. Hän on hyväksynyt monia tarkistuksia, ja olen iloinen siitä, että hän on hyväksynyt monia itse ehdottamiani tarkistuksia, mutta mietintö on vaikeuttanut hänen asemaansa melkoisesti, koska hänen tänään jättämänsä mietintö poikkeaa melkoisesti hänen alkuperäisestä mietintöluonnoksestaan. Tämä kuitenkin osoittaa, että hän on tehnyt työnsä hyvin, ja luulen, että parlamentti ymmärtää tämän.
Yhteinen kalastuspolitiikka on hieman sotkuinen tällä hetkellä. Kalakanta ei vastaa kalastuskapasiteettia; laivasto on tasapainotettava uudelleen. Päästöt kaukana kiintiön rajojen ulkopuolella ovat jokapäiväisiä ja markkinapaikalla rekisteröimättömän kalan myynti romuttaa monien kunnioituksen yhteistä kalastuspolitiikkaa kohtaan.
Tarvitsemme tietenkin politiikan, jossa huolehditaan yhteisön syrjäisillä tai köyhillä alueilla elävistä ihmisistä, ja uskon, että tämän mietinnön yleinen filosofia on oikeanlainen. Se painottaa suhteellista vakautta, sanoivat kollegat sitten mitä tahansa, ja se painottaa sitä, että yhteisön alttiita alueita on kunnioitettava.
Pidän erittäin myönteisenä sitä, että tämän mietinnön 1 kohdassa vaaditaan rannikkovaltioille ja rannikkoyhteisöille 12 meripeninkulman aluevettä, jotta näiden alueiden kalastajat voivat hallita itse kalakantaansa yhteisön sääntöjä noudattaen. On erittäin tärkeää, että kalastajat tuntevat voivansa osallistua politiikkaan, sillä nyt he eivät tunne niin. 80 prosenttia kalastajista kalastaa lähellä omia rantojaan eli politiikka koskee 80 prosenttia kalastajista. Yhteisön on valvottava pidemmälle matkustavia suuria veneitä paljon enemmän kuin ennen. Uskon, että kaikki tämä sisältyy mietintöön, ja tuen sitä täysin.

Gallagher
Arvoisa puhemies, vaikkakaan en ole samaa mieltä monista esittelijän mietinnön seikoista, haluan onnitella häntä siitä, että hän on edennyt näin pitkälle mietintönsä kanssa.
Olen kuunnellut kalastajien edustajien mielipiteitä, ja monet heistä uskovat, että tämä päätöslauselmaesitys on koottu ainoastaan siksi, että kansalliset kalastuskiintiöt voitaisiin hävittää eikä kalastusteollisuutta tarvitsisi kohdella toisin kuin muuta liiketoimintaa. Me kaikki tiedämme, että kalastus ei ole samanlaista kuin muu liiketoiminta. Rannikoiden kalastusyhteisöjen tärkeys on jätetty ilmeisesti täysin huomiotta tai siihen on suhtauduttu halveksuen. Päätöslauselmaesitys ei ota riittävästi huomioon kalakantojen läheisyydessä elävien rannikkoyhteisöjen resurssien uudelleenjaon tarpeellisuutta. Mietintö ei heijasta yhteisön kalastusalan harkittuja näkökantoja ja tarpeita asianmukaisesti. Tämä päätöslauselmaesitys yrittää periaatteessa väittää, että kansalliset kiintiöt ovat yhtenäismarkkinoiden ja pääoman vapaan liikkuvuuden vastaisia, aivan kuin nämä olisivat ainoat harkinnan arvoiset arviointiperusteet.
Joitain myönnytyksiä on tehty 6-12 meripeninkulman rajan säilyttämisessä. Samalla päätöslauselmaesityksessä yritetään varmistaa, että lopulta tutkimusjakson jälkeen - ja tämä on tärkeää - verottamisen jakaminen olisi rationalisoitava jakamalla kalastusoikeudet kalastajien kesken eli toisin sanoen harjoittamalla yksityisten kalastusoikeuksien ja kiintiöiden järjestelmää.
Yksityisten kalastusoikeuksien ja kiintiöiden järjestelmiä on yritetty muualla, mutta ne ovat olleet kiistanalaisia eikä niiden avulla ole onnistuttu saavuttamaan taloudellisia tavoitteita. Niitä on käytetty kauppatavarana, myyty jäsenvaltioiden ulkopuolelle ja ne tulevat uskoakseni aiheuttamaan tuhoisia seurauksia. Kiintiöitä ei pitäisi kansallistaa. Tämä käsitys siitä, että suhteellinen vakaus ja kiintiöiden jako esiteltiin helpottamaan yhtenäismarkkinoihin sopeutumista, on väärä, ja yhtenäismarkkinoiden vaatimuksia ei pidä sekoittaa vapaaseen pääsyyn kalavesille.
Haluan kiinnittää huomiota huomautukseen kalastusalan taantuvuudesta. Se on mielestäni liian synkkä ennuste. Monet kalastajat ovat olleet ja ovat yhä menestyksekkäitä, ja tukiteollisuudet ovat olleet menestyksekkäitä.
Laivastojen supistaminen ei ole välttämättä avain säilytykseen. Hallinto on avain tulevaisuuteen. Miksi emme harkitse kalastuskäytöstä poistamista kalateollisuudessa? Viljelykäytöstä poistaminen on hyväksi maataloudelle, joten meidän pitäisi ottaa kalastuskäytöstä poistaminen käyttöön kalateollisuudessa.
Lopuksi voin vain sanoa, että tämä päätöslauselmaesitys pitäisi hylätä nykyisessä muodossaan. Sen hyväksyminen voisi suurentaa sitä riskiä, että jotkin kansalliset laivastot supistettaisiin kriittisen massan alle, jolloin infrastruktuurija tukijärjestelyjen ylläpito olisi epätaloudellista useille jäsenvaltioille.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, on myönnettävä, että kalastuspolitiikkaa koskevien vuoden 2002 jälkeiseen aikaan ulottuvien uudelleenjärjestelyjen tavoitteena on oltava tämän monella tapaa hyödyllisen ja tärkeän elinkeinon tukeminen ja vahvistaminen. Jotta tähän päästäisiin, uudelleenjärjestelyjen yhteydessä on otettava huomioon kaikki kyseiselle alalle ominaiset erityispiirteet. Pelkään kuitenkin, että rouva Fraga Estevezin mietintö ei ole tyhjentävä vastaus alan suurimpiin ongelmiin, vaikka hän hyväksymällä alkuperäiseen esitetyt tarkistukset on parantanut sitä merkittävästi.
Myönteistä on, että esittelijä tekee selvän eron pienkalastuksen ja suuren kaupallisen ja teollisen toiminnan välille. Toinen myönteinen asia on, että mietinnössä esitetään konkreettisia parannuksia pienten rannikkovesillä toimivien kalastuslaivastojen toimintaedellytyksiin. Mietinnössä on kuitenkin valtava ristiriita: yhteinen Atlanttia, Pohjanmerta ja Välimerta koskeva kalastuspolitiikka. Kahden ensin mainitun kohdalla aluevesiksi esitetään 200 meripeninkulmaa. Kolmannen, Välimeren kohdalla se on vastaavasti 6-12 meripeninkulmaa Kyseessä on räikeä ja vaarallinen epäsuhta.
Toiseksi, jotkin esitetyt kannustimet saada kalastajat lopettamaan kyseisen elinkeinon harjoittaminen ovat myönteisiä, mutta olivat kannustimet sitten kuinka vahvoja tahansa, ne eivät ratkaise ongelmaa. Ne ovat kuin aspiriini, ne loppuvat jossain vaiheessa. Mistä näille ihmisille löytyy työpaikka? Työnnetäänkö heidät miljoonien työttömien joukkoon? Ratkaisu ei löydy mietinnöstä, siinä ei ole kohtaa, jossa lukisi: " ennaltaehkäisevät toimet kalastuksesta vetäytyvien työllistämiseksi" .

Martinez
Arvoisa puhemies, puhun parlamentaarikkona, joka on kotoisin yhdestä Välimeren suurimmista satamista eli Sèten kaupungista. Rouva Fraga Estévez puolustaa kunnon galicialaisena tietysti Galician 80 000 kalastajaansa - joita on neljä kertaa niin paljon kuin ranskalaisia kalastajia. Hän puolustaa myös vähintään 18 000 kalastusalustaan - jotka muodostavat varsinaisen armadan, suuruudeltaan kolme kertaa Ranskan kalastuslaivaston suuruisen; Euroopan kalastusalusten kokonaismäärä on 100 000 alusta - sekä 660 000 tonnin saalistaan, joka on neljä kertaa Ranskan kalastussaaliin suuruinen.
Rouva Fraga, olette oikeassa. Tämä ala on kriisissä. Maaseudun autioiduttua tyhjentyvät kalastussatamat. Ala on vaikea ja se on kokenut selkkauksia, Gascognen lahden sodan, tonnikalasodan, jopa turskasodan. Siihen ovat vaikuttaneet avomeren vapaudesta johtuvat huomattavat oikeudelliset pakotteet sekä biologiset pakotteet. Kalavarojen kanssa ei voi menetellä miten haluaa, sehän on selvä.
Kalastajilta pyydetään aina uhrauksia ja ratkaisut ongelmiin ovat aina alaa rajoittavia. Äsken puhuttiin merien " kesannoinnista" . POP IV -ohjelman mukaan Ranskan on esimerkiksi vähennettävä kalastuskapasiteettiaan 10 %: lla, vaikka se edellisen POP-ohjelman mukaisesti jo vuonna 1991 tuhosi lähes tuhat alusta kahdeksan tuhannen aluksen laivastostaan.
Omituista on, että rouva Fragan espanjalaisessa kannanotossa tavanomainen asetelma käännetään päinvastaiseksi. Briteistä tulee protektionisteja ja espanjalaisista äärimmäisen liberaaleja, kun he haluavat henkilökohtaisesti myönnettäviä kalastusoikeuksia ja jopa vaihdettavien yksityisten kiintiöiden pörssiä. Ratkaisut tunnetaan, piristysruisketta etsitään niistä 26 sopimuksesta, jotka on tehty kolmansien maiden, lähinnä Marokon ja Mauritanian kanssa. Rouva Fraga ehdottaa tunnettuja ratkaisuja: terveysvalvontaa, kriisinestojärjestelmiä, purkuvalvontaa, kolmannen osapuolen tekemien petosten torjuntaa. Voisimme lisätä tähän sosiaalisen suojelun, vakauttamisrahastot, suotuisan verotuksen, rannikkokalastuksen suojelun, sosiaalisen polkumyynnin välttämisen, vesiviljelyn, 12 meripeninkulman poikkeusvyöhykkeen säilyttämisen jne. sekä yhteisön suosituimmuusaseman säilyttämisen meillä eurooppalaisilla, jotka olemme nettotuojia.
Arvoisa rouva Fraga Estévez, säätelemme toki kalastusta yhteisön sisällä, mutta ongelma ulottuu myös yhteisön ulkopuolelle. Emme pysty vaikuttamaan esimerkiksi japanilaisiin. Tämä on osoitus siitä, että oikeusnormit toimivat ainoastaan rajatulla alueella. Jos Eurooppa epäonnistuu hoitaessaan siirtolaisuutta tai työelämän turvattomuutta, syynä on rajojen puute kuten kalataloudessakin. Eiväthän kalat, espanjalaisetkaan kalat, välitä rajoista!

Apolinário
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olen sitä mieltä, että kansainväliset suhteet eivät kaikesta huolimatta ole aina mikään viidakko. Tämä on toki vasta ensimmäinen mietintö, mutta haluan kertoa rouva Fraga Estévezille olevani siihen yleisesti tyytyväinen, vaikka siinä on useitakin kohtia, joista en ole yhtä mieltä hänen kanssaan. Kyseessä on kuitenkin ensimmäinen työ tästä aiheesta, ja Euroopan parlamentin on hyvä osallistua sen käsittelyyn, johtaa keskustelua ja pyrkiä tuomaan esille kantaansa keskusteltaessa yhteisestä kalastuspolitiikasta vuoden 2002 jälkeen.
Kolme näkökohtaa kannattaa ottaa lähempään tarkasteluun. Ensimmäinen on kansainvälisten kalastussopimusten hallinnointi. Suhtaudun periaatteessa varauksellisesti yhteisen kalastuspolitiikan palauttamiseen kansalliselle tasolle. Tosiasiassa se, että kansainvälisistä kalastussopimuksista aiheutuvat kustannukset joudutaan taas maksamaan kunkin jäsenmaan talousarviosta, jolloin sopimuksista tehdään riippuvaisia kansallisista talousarvioista - vaikka ilmaantuviin esteisiin, vaikeuksiin ja sopimuksiin varauksella suhtautuvien asenteeseen löydettäisiinkin välittömästi ratkaisu - merkitsee nähdäkseni sitä, että komission vastuuseen tulee aukko yhteisen kalastuspolitiikan yhdellä avainalueella: kansainvälisissä kalastussopimuksissa. Tästä syystä toissijaisuusperiaatteen soveltaminen on rajoitettava yksityiselle alueelle, tuottajajärjestöihin, laivanvarustajien väliseen vuoropuheluun ja mahdollisesti myös alueiden tukemiseen, mutta kansainvälisten kalastussopimusten koko neuvotteluja ei pidä palauttaa kansalliselle tasolle.
Siirryn toiseen näkökohtaan, joka on rakennepolitiikka (ja tässä yhteydessä me emme voi jättää huomiotta Agenda 2000 -asiakirjaa). Mielestäni Agenda 2000: ssa ei käsitellä riittävästi kalastusta, siinä erotetaan liian jyrkästi tavoitteet 1 ja 2 ja kannatetaan kehityspainotteisia tavoitteita, jolloin kalastus jää toisarvoiseen asemaan yhteisön tulevissa tukikehyksissä.
Kolmas näkökohta on laivaston ja kalavarojen välinen tasapaino. Mielestäni laivaston kapasiteetin ja kalavarojen tasapainottaminen voidaan saada aikaiseksi muullakin tavalla kuin vähentämällä saaliiden määrää, vaikka se edistäisi monivuotisten ohjaussuunnitelmien käyttöönottoa ja niiden tavoitteiden toteutumista - korostan, tavoitteiden toteutumista. On kuitenkin painotettava, että kalastusmäärien rajoittaminen onnistuu myös vähentämällä kalastuspäiviä, valvomalla purettavia lasteja ja toteuttamalla teknisiä kalavarojen säilyttämis- ja suojelutoimenpiteitä.
Lopuksi me kannatamme ympäristötekijöiden painottamista erityisesti varovaisen lähestymisen periaatteen osalta, joka mainittiin mietintöluonnoksessa, ja suhteellisen vakauttamisen periaatteen säilyttämistä. Sillä - päätän tähän - jos me emme tue kalastusta, tulevaisuudessa ei ole kalastajia, jotka voisivat keskustella yhteisestä kalastuspolitiikasta vuoden 2002 jälkeen.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, ensimmäiseksi valittelen muiden jäsenten tavoin komissaari Boninon poissaoloa tästä tänään pidettävästä erittäin tärkeästä kalastusta koskevasta keskustelusta.
Työ on kestänyt todella kauan ja se on ollut rankkaa, mutta tuottanut myös hedelmää. Parlamentin kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan nimissä laadittu mietintö on ensimmäinen asiakirja, jossa yhteisön toimielin kurinalaisesti ja yhtenäisesti esittää yhteisen kalastuspolitiikan uudistusta vuoden 2002 jälkeen. On paikallaan onnitella parlamenttia ja kalatalousvaliokuntaa tämän aloitteen johdosta sekä erityisen lämpimästi sen esittelijää rouva Fragaa hänen taipumattomuudestaan, ankaruudestaan sekä kyvystään tehdä kompromisseja, jonka ansiosta on saatu aikaan hyvä asiakirja, hyvä lähtökohta nyt alkavalle erittäin vaikealle työlle.
Ensimmäiseksi haluan korostaa, että mietintö on osunut nykyisen yhteisen kalastuspolitiikan ongelmien ytimeen ja tuonut niihin ratkaisuja ja vaihtoehtoja. Mietintö tähdentää sitä, että kalastusalaa on pidettävä yhtenä taloudellisen toiminnan sektorina ja suosittava yksityisen yritystoiminnan kapasiteettia sekä kasvatettava kilpailukykyä toiminnan rationalisoimisella; mietintö vaatii selkeämpää ja yksinkertaisempaa säännöstöä ja hallintoa, johon osallistuisivat myös asianosaiset sosiaaliset toimijat, varsinkin kalastajat ja heidän etujärjestönsä; se näkee kalastuksen yhtenäisenä ekologisena, taloudellisena, sosiaalisena ja teollisena kokonaisuutena; se tuo esiin sektorilla vallitsevan kriisin ja sen vaikutukset työllisyyteen sekä rannikkoalueisiin, jotka ovat taloudellisesti jälkeenjääneitä ja täysin riippuvaisia kalastustoiminnasta, mikä vaatii rahoituksen lisäämistä ja erityisen rakennepolitiikan ylläpitämistä; se rinnastaa kalastuksen muihin talouden sektoreihin neuvoteltaessa kansainvälisten kalastussopimusten vaatimuksista ja korvauksista; se tunnustaa, että on tarpeen uudistaa tehokkaasti nykyistä YMJ: tä sekä voimistaa ja rationalisoida nykyistä valvontajärjestelmää laajentaen sen vaikutusta myös kalojen kuljetukseen ja kaupallistamiseen.
Herra puhemies, toivon, että komissio panisi muistiin nämä ehdotukset ja, joka tapauksessa, onnittelemme vielä kerran esittelijää hänen tekemästään hyvästä työstä.

Crampton
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää. Me olemme tehneet kompromissin, ja kompromississa kaikki eivät saa haluamaansa. Me emme saaneet haluamaamme, esittelijä ei saanut haluamaansa, monet muut eivät saaneet haluamaansa. Tämä on ensimmäinen yritys, kuten monet ovat sanoneet, keskustella yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksesta vuonna 2002.
Meidän pitäisi onnitella esittelijää. Mietinnössä on useimmat elementit, joihin voimme perustaa. Siinä on suhteellinen vakaus. Siinä on 6-12 meripeninkulman alueveden säilyttäminen paikallisille kalastajille. Siinä on alueellinen hallinto: haluaisin korostaa, että kun puhun alueellisesta hallinnosta, tarkoitan sitä, että Pohjanmerta ympäröivät maat hallinnoivat Pohjanmeren kalastusta, ja samoin on Välimerellä, Irlanninmerellä ja niin edelleen. Se vaikuttaa järkevältä. Siinä on säilyttäminen: ellemme säilytä kalakantaamme, meillä ei ole mitään kalastusteollisuutta, jota varten tarvitsisimme kalastuspolitiikkaa. Siinä on kehityksen seuraaminen ja valvominen.
Jollemme puutu tumman kalan ja alamittaisten kalojen kalastukseen ja poisheitetyn kalan määrään, meillä ei pian ole kalastusteollisuutta. Ei ole enää kalastajia, ei ole enää kalastussatamia ja meillä on edessämme kriisi. Meidän täytyy tehdä jotain valvonnalle Euroopan laajuisessa mittakaavassa. Komissio sanoi laativansa vuonna 1997 asiakirjan koko Euroopan unionin vesien valvonnasta. Pelkään, että asiakirja ei valmistu vuonna 1997. Toivottavasti se on valmis vuoden 1998 alussa.
Lopuksi olen erittäin tyytyväinen esittelijän kansainvälisiä kalastussopimuksia koskevista sanoista. Ne jatkavat viime toukokuisen mietintöni ajatusta, ja olen erittäin tyytyväinen siihen, että neuvosto on hyväksynyt suurimman osan mietintöni suuntaviivoista. Niinpä kaikki ovat tyytyväisiä, ja voimme edetä kohti kansainvälisiä sopimuksia. Onnittelut vielä kerran esittelijälle, tukekaamme tätä mietintöä.

Cunha
Arvoisa puhemies, kollegamme Carmen Fraga Estévezin mietinnön tavoitteena on pitkän aikavälin strategian käyttöönotto yhteisen kalastuspolitiikan kehittämiseksi. Esittelijä on tehnyt tärkeän ja hyvin järjestelmällisen työn, joka vastaa oleellisimmilta osiltaan sitä, mitä yhteinen kalastuspolitiikka on ollut tai mitä siltä odotetaan tulevaisuudessa. Haluaisin omalta osaltani korostaa neljää näkökohtaa, joita pidän tärkeinä.
Ensimmäinen liittyy yhtenäismarkkinoiden periaatteen soveltamiseen. Kalastusalalle hyvin tyypillisten kiistojen myötä saamamme kokemus osoittaa meille, että teoriassa oikeaa periaatetta sallia merivarojen käyttö kaikille jäsenmaille on lievennettävä suhteellisen vakauttamisen periaatteella, joka on puolestaan johtanut nykyiseen poikkeuskäytäntöön, jolla rannikkovaltioille sallitaan kalavarojen yksinomainen käyttö 12 meripeninkulman alueella.
Toinen näkökohta liittyy siihen, että Euroopan unionin on varmistettava, että sen kalanjalostusteollisuus saa raakaainetta samoilla ehdoilla kuin sen kaksi suurinta kilpailijaa. Näin ollen unionin on edelleenkin solmittava kansainvälisiä sopimuksia, joissa taataan sisäisten raaka-ainetoimitusten vähimmäistaso, ja kolmansien maiden kanssa solmituissa kauppasopimuksissa tehdyt kaupalliset myönnytykset eivät saa vaarantaa meidän oman elinkeinomme säilymistä. Jalostusteollisuudessa havaittava yritystoiminnan massoittainen siirtyminen pois meidän kalastusalaltamme on estettävä millä hinnalla tahansa, koska muutoin se johtaa massatyöttömyyteen monilla rannikkoalueilla.
Kolmanneksi haluan korostaa myös kiinteitä keskipitkän aikavälin ohjelmia, jotka toteutetaan kalastusalan monivuotisten ohjausohjelmien eli POPien puitteissa. POP-ohjelmien tehokkaan toimivuuden varmistamiseksi tarvitaan kuitenkin oikeudellista perustaa rikkomuksista annettavia rangaistuksia varten, jotta vältyttäisiin nykyiseltä tilanteelta.
Lopuksi haluan vielä korostaa, että meidän on otettava pitkiä askeleita yhteisen ja suhteellisen yhtenäisen valvontaja tarkastusjärjestelmän aikaansaamiseksi, jotta alan politiikalta ei putoa pohja, sillä kyseessä on kalavarojemme tulevaan määrälliseen ja laadulliseen hoitoon ratkaisevasti vaikuttava tekijä.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, aluksi minun on onniteltava rouva Fragaa siitä loistavasta työstä, jonka hän on tehnyt laatiessaan tämän mietinnön. Esittelijän laatimat asiakirjat tuovat selkeästi julki sen, millainen yhteinen kalastuspolitiikka on tai millainen sen pitäisi olla vuoteen 2002 saakka voimassa olevien kumoamisten ja kalastusalan unionille asettamien haasteiden perusteella.
Erittäin suuri kalatalousvaliokunnan enemmistö on hyväksynyt pitkien väittelyjen jälkeen tänään keskustelun aiheena olevan mietinnön. On kiitettävä esittelijää hänen taidoistaan, joiden myötävaikutuksella on saatu aikaan kompromissiratkaisu, jonka kaikki voivat hyväksyä, myös me, joiden mielestä alkuperäinen mietintö onnistui paremmin kuvailemaan yhteisön kalastuspolitiikan eri osa-alueita.
Kalatalousvaliokunta on kuitenkin onnistunut täyttämään tehtävänsä huolimatta toistuvasta harmillisesta jarrutuksesta, joka ainoastaan ajaa sen aiheuttajat epäsuosioon. On mielenkiintoista huomata myös, että ne, jotka eniten moittivat nykyistä yhteistä kalastuspolitiikkaa, vastustavat kaikkein eniten sen uudistamista ja eteenpäin viemistä vuoden 2002 lähestyessä.
Kaikesta huolimatta voin todeta tyytyväisenä, että politiikan painopisteinä ovat varojen säilyttäminen ja kalastussektorin työllisyyden turvaaminen. Kalastus on pääasiallisesti Euroopan unionin reuna-alueille sijoittuva talouden sektori, jolla työttömyysindeksi on korkea ja tulot henkeä kohden ovat alhaisemmat kuin muualla unionissa.
Vuonna 2002 yhteinen kalastuspolitiikka lienee jo täysi-ikäinen ja noudattanee sisämarkkinoiden mukaista järjestelmää, kuten kaikki muutkin talouden sektorit. Vapaa pääsy markkinoille saa siis rinnalleen myös vapaan pääsyn kalavesille.

McCartin
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää hänen mietintönsä eteen tekemästä työstä ja siitä, että hän on kirjoittanut mietinnön uudelleen ottaakseen huomioon niin monta esitettyä tarkistusta itse tekemiäni tarkistuksia unohtamatta. Arvostan hänen vaatimustaan kalastajien suuremmasta osallisuudesta päätöksenteossa ja kalakantojen säilyttämisen ja ympäristökysymysten huomioon ottamisen korostamista. Tuen hänen vaatimustaan siitä, että maatalous asetetaan ensi sijalle yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevassa tärkeysjärjestyksessä. Uskon, että rannikkoalueille on suunnattomasti hyötyä huolellisesti laaditusta politiikasta.
Vaikutuin suuresti vieraillessani hiljattain esittelijän vaalipiirissä Galiciassa ja nähdessäni simpukanviljelyn vaikutuksen paikalliseen talouteen. Uskon, että tuoreet ja halvat merenelävät saattavat houkutella hyvin paljon matkailijoita syrjäisille alueille ja erityisesti Galician, Länsi-Irlannin ja Skotlannin kaltaisille alueille. Tämä on erittäin tärkeä osa hänen mietintöään.
Olen pettynyt siihen, että tarkistusehdotustani 30 meripeninkulman eksklusiivisen alueen laajentamisesta ei ole hyväksytty. Uskon, että idealla on edelleen paljon kannatusta, ja toivon, että komissio harkitsee tätä ideaa osana paikallisille yhteisölle suuremman valvontamahdollisuuden antavaa strategiaa.
Valitettavasti minun täytyy sanoa yhä uudelleen ja uudelleen, että en voi hyväksyä suhteellisen vakauden periaatetta ilman yhtä varausta. Irlannin länsirannikon kalastajat ymmärtävät, että he saavat kalastaa vain kaksikymmentä prosenttia alueensa lähivesien rikkaan kalakannan kaloista. Tämä on luonnollinen kalakanta yhteisöön luonnollisesti kuuluvalla alueella. Jos Espanjan, Portugalin tai Tanskan kalastajille kerrottaisiin, että he voivat kalastaa vain kaksikymmentä prosenttia alueen lähivesien kalakannasta, he eivät hyväksyisi yhteistä kalastuspolitiikkaa. Minun täytyy sanoa, että meidän on otettava tämä seikka edelleen huomioon.

Imaz San Miguel (PPE) .
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluaisin onnitella rouva Fragaa mietinnöstään ja halustaan päästä tasapainoiseen kompromissiin. Tämä ehdotus ei ole välttämättä sellainen kuin monet meistä olisivat halunneet. Minä itse pidin enemmän Rouva Fragan mietintöluonnoksesta, mutta lopullista mietintöä on pidettävä myönteisenä askeleena ja pohdiskeluna siitä, minkälaisia Euroopan yhteisen kalastuspolitiikan suurten linjojen pitäisi tulevaisuudessa olla.
Löydetty tasapaino parantaa kalastuksen vastuullisuutta sekä kilpailukykyä teollisuuden alana, jonka on selviydyttävä markkinoilla. Se, mitä mietinnössä sanotaan on tärkeää: että kalastusta on kohdeltava yhtenä taloudellisen toiminnan sektorina.
Haluan korostaa ehdotuksia, jotka koskevat yritysten kesken jaettavia oikeuksia, samoin kuin näiden kalastusoikeuksien siirrettävyyttä, jotka myös mainitaan mietinnössä, sekä riittävien mekanismien perustamista sektorin yritysten tietyn kapasiteetin, oikeuksiinsa liittyvän joustavuuden sekä kannattavuuden saavuttamiseksi. Jos yritykset eivät ole kilpailukykyisiä, ei sektorilla ole tulevaisuutta, työpaikkoja menetetään ja kalastuksesta riippuvaiset alueet menettävät taloudelliset mahdollisuutensa.
Lisäksi mietintö tukee myös vastuullista kalastusta. Vastuullista nimenomaan ekologisessa mielessä, koska kilpailukyvyn säilyttäminen vaatii pitkällä aikavälillä myös varojen säilyttämistä. Mietinnössä ehdotetaan biologisista ja yhteiskunnallis-taloudellisista tekijöistä riippuvaisen suurimman sallitun saaliin järjestelmän käyttöönottoa sekä puolletaan poisheittämisen vähentämistä ja valikoivien kalastustapojen käyttöä.
Mietintö tukee myös sosiaalista vastuullisuutta. Monivuotisten ohjausohjelmien toteuttamisen merkitystä korostetaan laivaston varoihin mukauttamisessa, minkä lisäksi vaaditaan, että tämä laivaston sopeuttaminen ja sen yhteiskunnallis-taloudellisten seurausten hoito, jotka voivat vahingoittaa vakavasti pieniä kalastusyhteisöjä, voidaan toteuttaa vaihtoehtoisia toimia soveltaen ja taloudellisen tuen avulla.
Lisäksi mietintö painottaa myös sitä, ettei kaikki kalastus ole teollista, vaan on olemassa myös paikallista pienimuotoista kalastusta eikä tämän sektorin mukauttamisessa voida soveltaa samoja toimia kuin muussa teollisessa ja kilpailukykyisessä kalastuksessa. Haluaisin vain sanoa, että tämän paikallisen kalastuksen yhteiskunnallis-taloudellisia tekijöitä analysoidessa ei tulisi ottaa huomioon ainoastaan alusten kokoa vaan myös muita näkökohtia, kuten sen kyky tarjota palveluja paikallisille yhteisöille, valikoivien pyyntitapojen käyttö, jne.
Herra puhemies, päätän puheenvuoroni toteamalla miten tyytyväinen olen siitä, että tässä mietinnössä kannatetaan sitä, että kalastussopimukset mukautetaan kolmansien maiden erilaisten olosuhteiden mukaisesti. Sen vuoksi pyytäisin, että rouva Fragan laatima mietintö hyväksyttäisiin äänestyksessä.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, aivan ensimmäisenä haluaisin välittää onnitteluni rouva Fraga Estevezille hänen esittelemänsä erinomaisen mietinnön johdosta sekä hänen panoksestaan keskusteluun vuoden 2002 jälkeisestä yhteisestä kalastuspolitiikasta.
Vastikään käsiteltävänä ollut päätöslauselmaesitys on todella merkittävä, ja otamme sen vakavasti huomioon kaikissa keskusteluissa tulevien vuosien aikana. Haluaisin tässä yhteydessä välittää kollegani rouva Boninon pahoittelut siitä, että hän ei voi tänään osallistua tähän keskusteluun. Hänellä oli muita pakottavia velvollisuuksia Brysselin ulkopuolella. Tästä huolimatta uskon kuitenkin, että kukaan tässä salissa ei epäile rouva Boninon tuntemaa suurta kunnioitusta Euroopan parlamenttia kohtaan.
Vielä tässä vaiheessa Euroopan komissio ei halua ottaa kantaa mietinnön sisältöön, koska se ei halua vaikuttaa vasta nyt alkaneen keskustelun lopputulokseen. Kuitenkin, kuten Euroopan komissio on Euroopan parlamentissa sekä monissa muissa yhteyksissä ilmoittanut, komissio aikoo ryhtyä yhteisen kalastuspolitiikan uudelleenarviointiin. Uudelleenarviointi tullaan toteuttamaan järjestämällä avoin ja rakentava keskustelu läheisissä neuvotteluissa kaikkien tämän alan asianomaisten tahojen kanssa.
Kaikkien kalastusalan haarojen ja erityisesti ammatinharjoittajien osallistuminen on Euroopan komission noudattaman menettelytavan keskeinen sisältö. Virastossamme laaditaan yhteistä kalastuspolitiikka koskeva kyselylomake, joka lähetetään vuoden 1998 alussa kaikille asianomaisille osapuolille. Tähän kyselyyn saatavat vastaukset auttavat meitä paikallistamaan tärkeimmät asiat, joihin tutkimukset yhteisestä kalastuspolitiikasta vuoden 2002 jälkeen on keskitettävä, jotta keskustelu kulkisi oikeaan suuntaan.
Seuraavassa vaiheessa komission virastot järjestävät läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa alueellisia kokouksia, joissa komissiolla ja asianomaisilla tahoilla on mahdollisuus analysoida ja keskustella kyselylomakkeen pohjalta näistä ensimmäisen tutkimuksen tuloksista.
Lopuksi haluaisin esittää arvion vuoden 2002 jälkeistä yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevan tutkimuksen sisällöstä. Tiukan juridisesta näkökulmasta vuodelle 2002 on ominaista kolme seikkaa, jotka ilmenevät nyt voimassa olevista asiakirjoista:
ensiksi, pääsy vesialueille, jotka ovat kahdentoista tai kuuden meripeninkulman vyöhykkeen sisällä, asetuksen 3760/92 6 artiklan mukaisesti;
toiseksi, soveltamisen yksityiskohdat, joita sovelletaan CETATOX-ohjelmassa, asetuksen 3760/92 7 artiklan mukaisesti;
kolmanneksi, espanjalaisten ja portugalilaisten kalastusalusten pääsyrajoitukset Pohjanmerelle vuoden 1985 liittymissopimuksen mukaisesti sekä Ruotsin ja Suomen kalastusalusten pääsyrajoitukset vuoden 1994 liittymissopimuksen mukaisesti. Tästä huolimatta komissio kuitenkin toivoo, ettei sen tarvitsisi pitäytyä puhtaasti juridisiin kysymyksiin, joita säätelevät perusasetus ja liittymissopimukset. Vuosi 2002 antaa tilaisuuden arvioida yhteistä kalastuspolitiikkaa kokonaisvaltaisesti, katsoa missä ollaan onnistuttu ja missä ei. Täytyy myös arvioida millä tavoin yhteinen kalastuspolitiikka on vaikuttanut kalakannan säilymiseen, työllisyyteen sekä muihin perustamissopimuksen tavoitteisiin, kuten ympäristönsuojeluun. Kyseessä on siis kunnianhimoinen suunnitelma, joka velvoittaa meidät aloittamaan tutkimusjärjestelyt jo nyt, ja, kuten sanoin, aina yhteistyössä kaikkien asianomaisten tahojen kanssa ja tietenkin tiiviissä yhteistyössä myös parlamentin kanssa.
Näissä puitteissa, Euroopan parlamentin päätöslauselma yhteisestä kalastuspolitiikasta vuoden 2002 jälkeen, samoin kuin komission mietintö yhteisön kalastus- ja kalanviljelyjärjestelmien soveltamisesta, ovat tämän menettelyn ensimmäisiä vaiheita. Juuri ne muodostavat myös yleislinjaukset Euroopan komission lyhyen sekä myös keskipitkän aikavälin suunnittelun osalta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Papoutsis.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Sukupuoleen perustuva syrjintä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana naisten oikeuksien valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0326/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa (C4-0441/97-96/0196(SYN)) (Esittelijä: Ghilardotti).

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, keskustelemme neuvoston todistustaakasta antaman yhteisen kannan toisesta käsittelystä. Haluaisin ennen kaikkea ilmoittaa myös naisten oikeuksien valiokunnan puolesta, että neuvosto on liittänyt Yhdistyneen kuningaskunnan tähän direktiiviin - maahan on ilmaissut aikeensa liittyä uuden sopimuksen sosiaalisiin järjestelyihin ja hyväksyä jo käyttöön otetut direktiivit tai ennen tuon sopimuksen voimaanastumista hyväksyttävät direktiivit. Uskoakseni tämän on erittäin myönteinen asia, joka pitää toivottaa tervetulleeksi yksimielisesti.
Tämän sanottuani haluan mainita, että yleensäkin neuvoston yhteinen kanta on valitettavasti liian kaukana Euroopan parlamentin kannasta ja siitä tarkistetusta akannasta, jonka toimivaltainen valiokunta omaksui tämän direktiivin ensimmäisen käsittelyn äänestyksen jälkeen - erityisesti siksi, että monissa keskeisissä kohdissa ei ole edes hyväksytty valiokunnan alkuperäistä kantaa. Naisten oikeuksien valiokunta ja minä esittelijänä haluaisimme ehdottaa toisessa käsittelyssä joitain tarkistuksia valiten ne tärkeimmät, jotka liittyvät juuri tämän direktiivin keskeisiin osaalueisiin: erityisesti niihin, jotka liittyvät 2 artiklaan, joka käsittelee välillisen syrjinnän määritelmää; 3 artiklaan, joka käsittelee direktiivin soveltamisalaa; 4 artiklaan, jossa määritellään todistustaakka; 5 artiklaan, joka määrittelee toimenpiteet.
Tyydymme ehdottamaan uudelleen näitä tarkistuksia jättäen pois koko joukon muita tarkistuksia, joita pidämme kyllä tärkeinä mutta jotka eivät ole keskeisiä direktiiviä koskevassa päätöksessä. Siksi haluaisin pysähtyä vain muutamiin kohtiin ja kysyä herra komissaarilta - jolle kiitokset läsnäolosta tässä salissa - mitä komissio aikoo tehdä näiden ehdottamiemme, erityisesti 2 artiklaa koskevien tarkistusten osalta. Haluaisimme ehdottaa - joskin hieman eri tavalla kuin ensimmäisessä käsittelyssä - epäsuoran syrjinnän määritelmää, johon on sisällytetty myös terminologian kannalta selkeästi kaikki elementit, jotka tuomioistuin on jo monta kertaa ilmaissut epäsuoraa syrjintää koskevassa määritelmässään - juuri siksi ehdotamme tarkistusta.
Mitä tulee soveltamisalaan, minun on sanottava, että neuvoston kanta vaikutti meistä hyvin vaisulta, koska soveltamisalasta on poistettu sosiaalista suojelua, ammattitaitoisia työntekijöitä ja itsenäistä työtä koskevat direktiivit. Ja tällä poistolla ei ole mitään juridista oikeutusta - siksi aiommekin ehdottaa tämän direktiivin soveltamisalaksi jo voimassa olevia direktiivejä.
Mitä tulee 4 artiklaan, todistustaakan määrittelyyn, tuomioistuimen päätös hylätä viimeinen, vallitsevaan epäilykseen viittaava lause vain rikosoikeudellisiin seurauksiin pohjautuvia perusteluin vaikuttaa meistä perusteettomalta, koska tällä lauseella direktiivi jättää ensisijaisesti tuomareille oikeuden päättää tapauksista, mutta määrittelee, että epäilyksen vallitessa todistustaakka pitää siirtää työnantajalle siitä hetkestä, kun sillä on käytettävissään kaikki tiedot eikä tästä aiheudu sekaannusta oikeudellisiin järjestelyihin. Kyseessä on vain yksi viittaus siihen, miten pitää toimia. Sama pätee menettelyihin. Myös menettelyiden suhteen viitataan siihen, että toiminnan on oltava mahdollisimman avointa ja kaikkien toimijan kannalta oleellisten tietojen on oltava saatavilla, jotta hän voisi saada oikeutta.
Näistä syistä parlamentti ehdottaa uudelleen meidän jo aiemmin ehdottamiamme tarkistuksia. Haluaisinkin kysyä komissaari Flynniltä, mitä komissio aikoo tehdä: aikooko se tukea, kuten ensimmäisessä käsittelyssä, parlamentin näkemyksiä. Muistutan, että me emme ehdota uudelleen kaikkia tarkistuksia, vaan ainoastaan tämän direktiivin keskeisiä osia. Haluaisin myös muistuttaa, että vuoden 1988 direktiivin ensimmäisestä ehdotuksesta on jo alettu keskustella: siis jo kymmenen vuotta on siis odotettu tämän suuntaista direktiiviä. Odotusaikana lainsäädäntöä on annettu paljon, ja tämä direktiivi on tarkoitettu juuri täytäntöönpanokeinoksi.

Gröner
Arvoisa puhemies, onnittelen kollega Ghilardottia hänen työstään. Suosituksessaan direktiivin antamiseksi todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa hän tiivistää erinomaisesti naisten oikeuksien valiokunnan päätökset. Tarkistusehdotuksilla lasketaan tärkeä peruskivi sosiaalisen Euroopan toteuttamiselle. Me sosiaalidemokraattiset naiset haluamme vahvan direktiivin, joka helpottaa naisia toteuttamaan oikeutensa. Toivon, että komissio, joka tähän asti on tehnyt erittäin hyvin yhteistyötä parlamentin kanssa, jatkaa tähän suuntaan.
Me haluamme parantaa naispuolisten työntekijöiden asemaa tapauksissa, joissa tapahtuu syrjintää työhönotossa, uralla etenemisessä ja palkkauksessa. Luonnokseen, josta on keskusteltu jo 15 vuotta, täytyy sisällyttää kolme ydinaluetta, jotka rouva Ghilardotti on jo esittänyt ja joita neuvosto ei ensimmäisen käsittelyn jälkeen täysin hyväksynyt. Todistustaakan siirtämistä kantajalta työnantajalle täytyy ehdottomasti vaatia, kuten tarkistusehdotuksen 8 täydennyksessä, ja näytön riittämättömyyden täytyy jäädä vastaajan taakaksi. Tämä on meidän ydinvaatimuksemme.
Toinen selkeä välillisen syrjinnän määritelmä sellaisena kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin sitä jo oikeuskäytännössään noudattaa, täytyy selventää. Myös Amsterdamin sopimusluonnos menee tähän suuntaan. Kolmanneksi haluamme ymmärtää direktiivin soveltamisalan laajennettuna myös suojeluun raskauden ja synnytyksen aikana ja sosiaaliturvasta annettuihin direktiiveihin, jotta jäsenvaltioissa ei taas voida tehdä porsaanreikiä, jotka jälleen estävät kantajia vaatimasta oikeuttaan tasa-arvoiseen kohteluun myös siviilioikeudellisesti.
Sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta vaadin siksi kaikkia kollegoita hyväksymään ehdotetut tarkistukset tarkistusehdotuksen 8 ydinlausunto mukaan luettuna, ja toivon, että saamme siihen enemmistön ja että komissaari kannattaa näitä muutoksia.

Lulling
Arvoisa puhemies, kuten jo sanoin ensimmäisessä käsittelyssä direktiiviehdotuksesta, josta on keskusteltu yli kymmenen vuotta, kannatan todistustaakan muuttamista järkevästi ja toteuttamiskelpoisesti sukupuoleen perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää koskevissa tapauksissa. Kuten arvelin vastustaessani eräitä tämän parlamentin enemmistön ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymiä oikeudellisesti virheellisiä seikkoja, neuvosto ei ole ottanut niitä mukaan yhteiseen kantaansa, joka onneksi on huomattavan edistynyt verrattuna aikaisempaan lukkiutuneeseen kantaan.
Totean tyytyväisenä, että naisten oikeuksien valiokunta on luopunut tarkistustensa valtaosan esittämisestä. Nämä tarkistukset olisivat toteutettuina ennemminkin saattaneet saada työnantajat luopumaan aktiivisesta naisten työllistämispolitiikasta. Ne naiset, jotka eivät löydä tai eivät enää saa työtä, eivät varmaankaan ole vaarassa joutua työnantajiensa syrjimiksi. Herra puhemies, herra komissaari, suurin neuvoston yhteistä kantaa koskeva huolenaiheeni on, että soveltamisalaan sisällytetään sosiaaliturvan alan tasa-arvoista kohtelua koskevat direktiivit.
Tiedän, että voidaan kysyä, voidaanko lakisääteisen sosiaaliturvan alan tasa-arvoista kohtelua koskeva direktiivi sisällyttää soveltamisalaan, koska sosiaaliturvaelimet eivät ole työnantajien tavoin aloitteellisia, vaan soveltavat ainoastaan lainsäädäntöä. Aivan kuin heitä pyydettäisiin todistamaan, ettei heidän soveltamansa lainsäädäntö sisällä syrjintää. Direktiiviä on joka tapauksessa sovellettava ammatillisiin sosiaaliturvajärjestelmiin.
Sitä vastoin voidaan kysyä, voidaanko itsenäisten ammatinharjoittajien kohtelun tasa-arvoa koskeva direktiivi sijoittaa sellaisen direktiivin soveltamisalaan, jossa itse asiassa käsitellään työnantajan ja palkansaajan välisiä konfliktitilanteita, kuten rouva Gröner on erittäin hyvin selittänyt. Voiko itsenäinen ammatinharjoittaja nostaa kanteen itseään vastaan? Ei varmaankaan.
Muiden tarkistusten osalta haluaisin muistuttaa, että niiltä osin kuin niissä puututaan jäsenvaltioiden sisäiseen oikeuskäytäntöön, perustamissopimuksessa ei ole tähän oikeusperusteita. Jäsenvaltioiden sisäinen oikeuskäytäntö kuuluu kolmanteen pilariin, sopi se sitten meille tai ei.
Mitä sitten tulee ehdotukseen sisällyttää 4 artiklaan täsmennys, jonka mukaan näytön pieninkin riittämättömyys tulkitaan kantajan edun mukaisesti, olen neuvoston kannasta pannut merkille, että sen mielestä kyseessä on rikosoikeudellinen käsite ja että rikosoikeudenkäynnit eivät nimenomaisesti kuulu direktiivin soveltamisalaan. Ryhmäni äänestää siis tätä tarkistusta vastaan.
Eräässä toisessa tarkistuksessa naisten oikeuksien valiokunta pyytää ensimmäistä kertomusta direktiivin soveltamisesta vuonna 2002, mutta sen jälkeen kertomusta kolmen vuoden välein. Kertomuksen tulee tietysti perustua jäsenvaltioiden direktiivin soveltamisesta antamiin tietoihin. Se sopii minulle, vaikka tiedän, kuinka vaikea tehtävä se on jäsenvaltioille ja komissiolle.

Thors
Arvoisa puhemies! Tämä direktiivi tarkoittaa ja osoittaa, että EU voi parantaa Euroopan miesten ja naisten asemaa. Meidän on oltava yhtä mieltä tätä asiaa koskevasta pitkänaikavälin politiikasta; tämä direktiivi on osa tällaista politiikkaa. Edustan muutamia maita, joissa on vastaavanlainen lainsäädäntö. Toimin mielelläni tämän direktiivin toteuttamisen puolesta. Haluan myös sanoa, että tämä direktiivi tulee sisältämään vaatimuksen muutoksiin.
Ryhmämme tukee valiokunnan ehdotusta aivan kuten teimme ensimmäisenkin käsittelyn yhteydessä. Haluan kuitenkin todeta, ettei tämä direktiivi käsittele käänteistä vaan jaettua todistustaakkaa. Mielestäni 4 artikla on teknisesti parempi tässä kuin viimekertaisessa ehdotuksessa.
Jotta jaettua todistustaakkaa käsittelevä direktiivi toimisi, tarvitsemme säännöksiä oikeudesta saada tietoja, kuten tarkistusehdotuksessa 9 sanotaan. Tämä oikeus on välttämätön, jotta direktiivillä olisi merkitystä. Käsitykseni mukaan parlamentti on pyrkinyt kirjoitusasuun, joka takaa kaikkien osapuolten henkilökohtaisen koskemattomuuden. Arkaluonteisia asioita sisältäviä tietoja, kuten jonkun terveydentilaa koskevia tai vastaavia, ei saa luovuttaa ulkopuolisille.
Toivon myös, että voimme hyväksyä tarkistusehdotuksen 3. Mikäli johdanto-osan 15 kohta jää entiselleen, antaa se jäsenvaltioille melkein vapaat kädet joko tehdä jotain tai olla tekemättä mitään. Ehdotuksessa painotetaan vahvasti sekä suhteellisuutta että toissijaisuutta. Sen vuoksi se on hyväksyttävää samalla, kun keskustelu tarkistusehdotuksesta 3 osoittaa, että ensimmäisen ja kolmannen pilarin välisiä rajoja on vaikea säilyttää. Jos olemme liian joustamattomia, emme voi toteuttaa tehokasta politiikkaa eri alueilla.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, valitettavasti tämän direktiivin suhteen ei voida tehdä asianmukaista päätöstä, koska siitä lähtien, kun komissio vuonna 1988 antoi siitä ensimmäisen ehdotuksensa, on sen tiellä riittänyt esteitä. Pelätäänkö sitä, että me naiset voisimme käyttää laillisia keinoja vaatiaksemme tasa-arvoa ja suojellaksemme itseämme syrjinnältä? Voisiko meillä olla enää parempaa syytä vetää tämä direktiivi päivänvaloon - ennen muita käytännön asioita - kuin itsemme syrjinnältä suojeleminen? Direktiiville pitäisi antaa selkeä sisältö, johon ei jää tulkinnan varaa sitä pantaessa täytäntöön ja sen pitäisi määritellä selkeästi mitä on välitön tai välillinen syrjintä ja mitkä ovat tasa-arvoista kohtelua koskevan direktiivin soveltamisalat, sekä muodostaa jäsenvaltioille yksikäsitteinen oikeudellinen kehys, jossa poikkeuksia olisi mahdollisimman vähän.
Kaikki tämä on hyvin tärkeää naisille ja näin voitaisiin myös vahvistaa komission ohjelmiin ja perustamissopimukseen sisällytettyjen tasa-arvopolitiikkojen sekä valtavirtaistamisen periaatteen (yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttäminen osaksi kaikkea Euroopan unionin päätöksentekoa) uskottavuutta.
Se, että komissio ottaa parlamentin mielipiteen huomioon vain 50 %: ssa ehdotuksistaan ja neuvosto vain 10 %: ssa tämän pitkän taipaleen jälkeen, on mielestäni masentavaa. Minun puolueryhmäni tietenkin kannattaa rouva Ghilardottin ja valiokunnan tarkistuksia.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi kysyä komissaari Flynniltä, mikä tämän direktiivin arvo on, jos neuvosto on valmis hyväksymään vain oman ehdotuksensa. Rehellisesti sanottuna, jos neuvosto ei löydä tämän direktiivin ydintä, me emme saa olemassa olevasta ennakkotapauksesta enempää irti. Komission ensimmäinen ehdotus ja parlamentin tarkistukset liittyvät paremmin ennakkotapaukseen kuin se, mitä neuvosto sai ensimmäisessä käsittelyssä aikaan.
Suoraan sanottuna pelkään hieman sitä, että neuvosto ei ole toisessakaan käsittelyssä samaa mieltä parlamentin ja komission kanssa ja että neuvosto kuitenkin on jo päässyt yksimielisyyteen ja että päätös on yksinkertainen. Sitten haluankin kysyä itseltäni, mikä on direktiivin tuottama lisäarvo suhteessa jo olemassa olevaan ennakkopäätökseen. Eikö olisi järkevämpää yrittää taivutella jäsenmaita noudattamaan olemassa olevaa ennakkopäätöstä.
Itse asiassa tarvitsemme kovasti tätä direktiiviä ja tarvitsemme luonnollisesti hyvän direktiivin, koska meidän on selkeästi tiedostettava, että naiset ovat vieläkin paljon huonommassa asemassa työmarkkinoilla. Kaikkien vastaavanlaisiin Euroopan asioihin liittyvien direktiivien tulee olla hyviä, ei vain joidenkin niistä.
Meidän tulee tiedostaa, että naiset yhä ansaitsevat aina 30 % vähemmän kuin miehet samanarvoisesta työstä. Meidän tulee tiedostaa, että naisten ei ole esimerkiksi vieläkään mahdollista saada keskimäärin samoja eläke-etuja kuin miesten. Meidän on todettava, että naiset joutuvat elämään elämänsä loppuaikoina aina köyhemmin. Me tarvitsemme kovasti tätä direktiiviä, mutta direktiivin on oltava myös hyvä. Haluaisin kuulla, mitä mieltä komissaari on asiasta.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, kun keskustelimme tästä asiasta ensimmäisessä käsittelyssä, minä onnittelin komissiota sen tekemästä aloitteesta ja rouva Fiorella Ghilardottia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja siinä esitetyistä erittäin ajankohtaisista ja tärkeistä tarkistuksista. Kiitokseni ovat nyt vielä suuremmat, koska Portugalin kansanedustuslaitos on hyväksynyt tällä välin - Euroopan parlamentin naisten oikeuksien valiokunnan laatimien ehdotusten pohjalta - uuden lain (joka on juuri tullut voimaan), jossa mennään paljon pidemmälle kuin tänään käsittelemässämme direktiiviluonnoksessa.
Tässä uudessa laissa, joka takaa tasa-arvoisen kohtelun miehille ja naisille työssä ja työpaikalla, vahvistettiin todistustaakan käsite, ei laajemmassa vaan itse asiassa käänteisessä muodossa, siten, että nyt työnantajalla on velvollisuus todistaa, että syrjintää ei ole tapahtunut. Laissa määritellään myös paremmin, hyvin selvästi, välillisen syrjinnän käsite, jota rouva Fiorella Ghilardotti ja monet muut meistä ovat painottaneet.
Kuten Portugalissa käydyssä keskustelussa tuli esille, laki perustuu monille meidän puolustamillemme periaatteille, mistä syystä portugalilaiset naiset voivat olla kiitollisia komissiolle, Euroopan parlamentille ja erityisesti sen naisten oikeuksien valiokunnalle. Se on erinomainen esimerkki siitä, miten Euroopan unioni voi vaikuttaa kansalaistensa ja tässä nimenomaisessa tapauksessa portugalilaisten kansalaistensa oikeuksien lisäämiseen.
Valitettavasti neuvosto hylkäsi ensimmäisessä käsittelyssään joitakin näkökohtia, joita me pidimme tärkeinä. Herra komissaari Flynn, me toivomme, että nyt toisessa käsittelyssä esitetyt tarkistukset, erityisesti välillistä syrjintää koskeva tarkistus 5, tuomiota syytetyn eduksi epäselvässä tapauksessa koskeva tarkistus 8 sekä tarkistus 12 hyväksytään riittävällä enemmistöllä ja että komissio puolustaa niitä kaikin voimin, koska ne ovat välttämättömiä tekijöitä naisten oikeuksien puolustamiseksi työssä ja sosiaaliturvan alalla. Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin ei ole hyvä jäädä tällä alueella paljoa jälkeen sen yhdestä Etelä-Euroopan jäsenmaasta.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, me käsittelemme tänään todistustaakkaa koskevaa ehdotusta, mutta tässä ei ole kysymys todistustaakasta sanan normaalissa merkityksessä. Tässä on vain ikään kuin yritetty jotenkin tehdä käännös Luxemburgin tuomioistuimen päätöksistä.
Minä en suhtaudu asiaan niin negatiivisesti kuin rouva van Dijk. Mielestäni Eurooppa on tehnyt hyvin paljon naisten aseman hyväksi. Minä voin sanoa tämän rouva van Dijkille jopa ylpeänä asiasta. Mielestäni tämä ehdotus on yksi askel tiellä kohti naisten yhä parempaa asemaa.
Neuvoston näkemys asiasta on valitettavasti heikentynyt vahvasti myös Alankomaiden puheenjohtajakaudella, jos vertaan sitä komission tekemään ensimmäiseen ehdotukseen. Olen ymmärtänyt, ja tekin kuulitte sen juuri, että myös PPE-puolueryhmässä on henkilöitä, jotka pelkäävät tätä ehdotusta ja jotka ajattelevat, että saattaisimme mennä tietyissä asioissa mahdollisesti liian pitkälle.
Tämän vuoksi pyydän komissaaria kiinnittämään erityistä huomiota pariin tarkistukseen. Herra komissaari, onko niin, että komissio pitää vielä kiinni tämän direktiivin muodosta liittyen itsenäisten naisten asemaan? Pidättekö vielä siitä kiinni? Minä haluan sanoa, että siitä kannattaa pitää kiinni vaikeuksista huolimatta.
Haluaisin myös saada Euroopan komission mielipiteen tarkistuksesta 9. Tarkistus 9 on sanatarkasti sama kuin komission alkuperäinen ehdotus. Olen vahvasti tämän tekstin puolesta. Se ei velvoita jäsenmaita mihinkään, vaan siinä pyydetään niitä vain huolehtimaan siitä, että ne osapuolet, jotka haluavat puolustautua, saavat tarvitsemansa tiedot. Pidättekö tästä kiinni? Silloin PPE-puolueryhmä olisi mielellään valmis kannattamaan asiaa.
Haluaisin sanoa vielä nopeasti, että toinen asia koskee tarkistusta 8. Mielestäni tämä teksti ei ole juridisesti oikein selkeä. Haluaisin mielipiteen myös siitä. Muun tekstin osalta toivon, että komissio kannattaisi edelleen naisten aseman parantamista.

Sierra González
Arvoisa puhemies, yhteinen kanta ilmentää edistysaskelta sukupuoleen kohdistuvan syrjinnän poistamisessa, koska se ottaa käsiteltäväksi tietyt hankalat välillisen syrjinnän muodot, joita on vaikea näyttää toteen oikeudessa tai tuomioistuimen ulkopuolisissa menettelyissä. Tästä myönteisestä näkökohdasta huolimatta on huomautettava, että asian selvä tunnustaminen normatiivisessa tekstissä merkitsee edistystä, joka ei voi toteutua sellaisenaan, koska jatkuvan sukupuoleen kohdistuvan syrjinnän poistamiseksi käyttöön otettavien oikeudellisten toimenpiteiden laatiminen jää puolitiehen ja hukkuu tulkinnanvaraisuuksiin.
Suurimmassa osassa unionin maista vallitsevat oikeudelliset perinteet, joiden mukaan todistustaakka kuuluu kantajalle eikä vastaajalle, ja ne näkyvät muun muassa direktiivin soveltamisalassa, välillisen syrjinnän määritelmässä ja todistustaakan siirtämisessä siten, että ne estävät mahdollisten ehdotettujen ratkaisujen soveltamisen.
Kaiken tämän perusteella voimme tukea naisten oikeuksien valiokunnan ehdottamia tarkistuksia, jotka poistavat epäselvyydet ja takaavat sen, että oikeudellisia ja tuomioistuimen ulkopuolisia menettelyjä voidaan hyödyntää syrjinnän estämisessä.

Hawlicek
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari! Haluaisin onnitella ryhmäkollegaani Ghilardottia, korostaa hänen perustelujaan ja hiukan valaista neuvoston verratonta menettelytapaa. Se alkoi jo merkillisesti, koska neuvosto oli hyväksynyt kiireisesti yhteisen kannan 27. kesäkuuta 1997, vaikka parlamentin teksti annettiin vasta 15. syyskuuta 1997. Se oli siis tehnyt päätöksen lähes kaksi kuukautta ennenaikaisesti. Siksi se oli 11 ehdotuksesta, joita komissio oli kannattanut, hyväksynyt vain kaksi. Siksi neuvosto oli 11 tai 18 vuotta ajasta jäljessä, kun se 8 kappaleessa on jättänyt pois kolme omaa direktiiviään naisten ja miesten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi vuosilta 1979 ja 1986 ja viittaa vain kahteen säännökseen vuosilta 1975 ja 1976 mottonaan: takaisin alkuun! Se ei kuitenkaan ole Euroopan parlamentin jäsenten motto eikä myöskään naisten oikeuksien valiokunnan motto, ja tämä Amsterdamin jälkeen!
Siksi vaadimme, komissaari Flynn, ensiksi viittausta muihin direktiiveihin tasa-arvosta, eli soveltamisalojen selvää määrittelyä. Toiseksi välillisen syrjinnän määritelmän täytyy heijastaa Euroopan tuomioistuimen kymmenvuotista oikeuskäytäntöä, jossa puhutaan suhteellisesti useampien toista sukupuolta olevien syrjimisestä ja jossa jäsenvaltion yritysten ja politiikan tarpeiden harkinta jää tekemättä.
Kolmanneksi Ghilardottin mietinnön ydinajatuksen, todistustaakan, jota parlamentti ja komissio ovat kannattaneet, on säilyttävä. Neljänneksi direktiivin ratifioiminen täytyy varmistaa. Siihen kuuluvat positiiviset toimet ja esittely parlamentille joka kolmas vuosi, jonka neuvosto käsittämättömällä tavalla poisti, kuten myös kappaleiden 15 ja 16 lieventävien määräysten peruuttaminen. Kun, komissaari Flynn, teemme tästä kannasta, jossa sanotaan, että yksittäisten jäsenvaltioiden oikeusmääräysten ominaispiirteet tulisi ottaa huomioon, yhteisen kannan, voimme ylipäänsä jättää tekemättä kaikki EU-direktiivit ja siten oman työmme!

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, tie naisten ja miesten tasa-arvoon on vaikeakulkuinen. Siinä on huomattavia kuoppia. Yrityksissä ja tehtaissa sukupuoleen perustuva syrjintä on vielä liian usein todellisuutta. Naiset - eivätkä vain he - odottavat konkreettisia muutoksia ja menettelyn yhdenmukaistamista kaikissa jäsenmaissa. Tässä Euroopan parlamentti on osoittanut tietä.
Neuvosto on uudessa yhteisessä kannassaan ottanut huomioon ryhmämme epäilykset. Sitä eivät jotkut kollegat ole vielä maininneet. Niinpä tutkintaperiaatetta ei enää ole. Myöskään selvitysvaadetta kaikille osapuolille ei enää ole. Se olisi johtanut tutkimuksiin, jotka eivät sovi yhteen jäsenvaltiollisen siviilioikeuden kanssa.
Muutamia parlamenttimme ehdotuksia komissio hyväksyi - kiitos komissaari Flynnin. Kolme esimerkkiä: ensiksikin tarkemmin määritelty välillisen syrjinnän määritelmä. Toiseksi direktiivien ottaminen sosiaaliturvaa koskevaan lakiin. Kolmanneksi jäsenmaiden velvollisuus laatia kertomus vähintään kahden vuoden kuluttua.
Muuten erittäin tarkan esittelijä Ghilardottin muutamia tarkistusehdotuksia emme voi myötäillä, esimerkiksi kappaleiden 15 ja 16 poistamista. Tarkoitamme, että jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen erityispiirteet täytyy toki ottaa huomioon, etenkin kun selvästi on kysymys syrjinnästä.
Loppujen lopuksi löydettiin keskitie. Vastaajan täytyy näyttää toteen, että hän on noudattanut tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, tärkeä parannus kaikissa jäsenvaltioissa, sillä yhteiset lain keinot tulevat sisältämään sekä välittömän että välillisen syrjinnän. Tämä direktiivi todistustaakasta on mielestäni erittäin merkittävä askel eteenpäin tällä edempänä kivikkoiseksi mainitulla tiellä.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, yritän äärimmäisen lyhyessä puheenvuorossani esittää tukeni esittelijälle ja hänen ehdotuksilleen tässä soutamisessa ja huopaamisessa, jossa neuvoston vahvistama yhteinen kanta edustaa taantumuksellisuutta, jota me emme voi hyväksyä.
Pitemmittä puheitta, ei ole hyväksyttävää, että tällaisen perääntymisen myötä saavutettu yhteinen kanta jää jälkeen sitä odoteltaessa annetuista kansallisista lainsäädännöistä eikä rohkaise tai kannusta puuttumaan ja pyrkimään ratkaisemaan selviä syrjintätapauksia, kuten esimerkiksi Banco Comercial Portuguêsin skandaalimaista tapausta, jossa pankki, joka vastustaa naisten tasa-arvoista pääsyä työhön, on viivytellyt asian suhteen jo vuosia. Tällaisia tapauksia voidaan käsitellä juridisella tasolla ainoastaan siinä tapauksessa, että todistustaakka on siirretty, kuten Portugalin lainsäädännössä onkin tehty, jolloin hakijana voi olla ammattiyhdistys ja tuomio tehdään syytetyn eduksi epäselvissä tapauksissa; ja asiaan liittyy vielä muitakin näkökohtia, jotka sisältyvät mietinnön toisessa käsittelyssä esitettyihin tarkistuksiin. Onnittelen tämän johdosta esittelijää ja yritän - yhdessä ryhmäni ja toivottavasti koko parlamentin kanssa - tukea hänen ehdotuksiaan neuvoston yhteistä kantaa vastaan.

Flynn
Arvoisa puhemies, sallikaa minun ensin kiittää kaikkia yhteisön politiikan erittäin pikaisesta selvittämisestä. Tästä syystä haluan kiittää ensin teitä rouva Ghilardotti ja kaikkia naisten oikeuksien valiokunnan jäseniä.
Komission tarkistetut ehdotukset perustuivat pitkälti niihin korjauksiin, jotka te olitte hyväksyneet ensimmäisessä käsittelyssä, ja neuvoston yhteinen kanta eroaa tarkistetusta ehdotuksesta kahdessa tärkeässä seikassa: välillisen syrjinnän määritelmässä eli 2 artiklan 2 kohdassa ja direktiivin 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisalassa.
Komissio on osoittanut suurta varauksellisuutta näiden kummankin seikan suhteen ja välillisen syrjinnän osalta komission alkuperäisessä ehdotuksessa olivat ne neljä tekijää, jotka ovat johdonmukaisesti toistuneet tuomioistuimen päätöksissä. Komission mielestä on vaikea hyväksyä vain osa näistä tekijöistä, sillä yhden olemassaolo oikeuttaa toisten olemassaolon. Juuri tämä niiden keskinäinen yhteys tekee määritelmästä yhtenäisen.
Mitä direktiivin soveltamisalaan tulee, komissio on jo ilmaissut yhteisen kannan mukaiseen näkökulmaan liittyvät vaikeudet. Sen mielestä tuomioistuimen periaate todistustaakan siirtämisestä on yleispätevä periaate, ja sitä pitäisi soveltaa kaikkiin sukupuolten tasa-arvoista kohtelua ylläpitäviin direktiiveihin.
Haluaisin siirtyä teidän tarkistuksiinne, ja esittelijänne rouva Ghilardottin lailla komissio uskoo, että nyt on tärkeää keskittyä avainasioihin. Uudelleentarkastellussa ehdotuksessa komissio haluaa keskittää huomion näihin seikkoihin. Voidakseen saavuttaa nämä seikat komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia. Ne ovat tarkistukset 3, 4, 7, 9 ja 10. Lisäksi tarkistukset 11 ja 12 ovat ristiriidassa tarkistusten 1 ja 6 kanssa, ja koska hyväksyn kaksi jälkimmäistä, minun täytyy myös hylätä tarkistukset 11 ja 12.
Kuten olen jo maininnut, komissio on valmis hyväksymään ne ehdotetut tarkistukset, joiden tarkoitus on vahvistaa yhteisen kannan keskeisiä kohtia: tarkistuksen 2, joka sisällyttää uudelleen komission toukokuun 1997 tarkistetun ehdotuksen johdanto-osan 12, joka korostaa tasa-arvoisen kohtelun tehokkaan noudattamisen vaatimien lisätoimien tarpeellisuutta; tarkistukset 1 ja 6, joissa sisällytetään uudelleen viittaus kolmeen tasa-arvoisuuden alueella hyväksyttyyn sosiaaliturvadirektiiviin ja, joskin suurin osa jäsenvaltioista vastustaa suuresti tällaista viittausta, komission täytyy yrittää saada jäsenvaltiot vakuuttuneeksi siitä, että näitä kolmea direktiiviä ei pitäisi poistaa direktiivin soveltamisalasta; tarkistuksen 5, jonka tarkoitus on vahvistaa yhteisen kannan melko kehnoa määritelmää välillisestä syrjinnästä; tarkistuksen 8, jossa sisällytetään 4 artiklan 1 kohdan loppuun periaate, jonka mukaan mahdolliset epäilykset koituvat kantajan eduksi.
Täten näette, että komissio hyväksyy ehdottamanne tarkistukset komission tekstin kolmen avainkohdan osalta.
Rouva van Dijk esitti täsmällisen kysymyksen siitä, onko tästä hyötyä. Mielestäni vastaus on myönteinen, mutta yhteinen kanta voisi olla paljon vahvempi, ja toivon, että saamme neuvoston toimimaan tarkistuksien ehdottamalla tavalla.
Minun täytyy sanoa teille, että komission ehdotuksen tarkoitus on lisätä oikeudellista varmuutta ja varmistaa, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat pikkutarkasti tasa-arvoisen kohtelun periaatetta siten, kuin tuomioistuin sen tulkitsee.
Lisäksi mietintö on selvää edistystä kompromissitekstistä, jonka yksitoista jäsenvaltiota oli valmis hyväksymään vuonna 1993, erityisesti laajemman soveltamisalan ja 3 artiklan ja 4 artiklan 1 kohdan suuremman selkeyden osalta.
Rouva Oomen-Ruijten kysyi tarkistuksesta 9, jossa ehdotetaan uuden 4 a artiklan sisällyttämistä uudelleen menettelyyn. Sitä ei hyväksytä, sillä tänään on tarpeen keskittyä avainasioihin. Yhteisen kannan määräyksen poistaminen ei oikeastaan haittaa, sillä sen sisältö sisältyy jo tavalla tai toisella kaikkien jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmään.
Lopuksi haluaisin lausua uudelleen kiitokset kaikille asianomaisille ja toivon, että saamme neuvoston vahvistamaan yhteistä kantaa parlamentin ehdottamalla tavalla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Flynn.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.25 ja se jatkui klo 21.00.)

Phare-ohjelma
Puhemies
Esityslistalla on ensimmäisenä Kjer Hansenin talousarvion valvontavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0286/97) tilintarkastustuomioistuimen erikoiskertomuksesta nro 3/97 Phare-ohjelman hajautetusta täytäntöönpanojärjestelmästä sekä komission vastauksista (C4-0349/97).

Kjer Hansen
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää hyvästä yhteistyöstä, jota tämän mietinnön yhteydessä olemme tehneet. Tämä koskee niin tilintarkastustuomioistuinta kuin komissiota, jotka auliisti ovat olleet käytettävissä neuvotteluissa ja syventävien tietojen etsinnässä. Olen myös iloinen vilpittömyydestä, jota komissio on osoittanut vaikeuksien yhteydessä, mutta ratkaisevaa on nyt, että saamme korjattua olosuhteet siten, että PHARE-ohjelma toimisi tulevaisuudessa paremmin.
Valitettavasti minun on kuitenkin todettava, että useat ongelmista, joita Euroopan parlamentti on vuosien kuluessa painottanut, varsinkin vastuuvapauspäätöksen yhteydessä, ovat edelleenkin olemassa. Aina on vallinnut laaja yhteisymmärrys PHARE-ohjelman olemassaolon tärkeydestä, mutta samanaikaisesti on ollut vähemmän selvää, mitä ohjelman tulee tehdä, ja mihin ohjelman konkreettisesti tulee johtaa. Sen vuoksi en epäile, etteikö ohjelmaa olisi muutettava siten, että sen selkeäksi tavoitteeksi tulisi liittymislähtöisyys. Mutta minusta on tärkeää painottaa, ettei tavoitteiden muuttaminen itsessään johda tuloksiin. Vain jos ohjelman hoitamisessa tapahtuu konkreettisia muutoksia, voimme saavuttaa konkreettisempia ja näkyvämpiä tuloksia, ja tässä yhteydessä haluan mainita, että sama koskee myös komission päätöstä perustaa erityinen yksikkö koordinoimaan ulkopuolisia toimintoja. Mikäli samanaikaisesti ei toteuteta menettelytapojen rationalisointia ja yksinkertaistamista, on päinvastoin olemassa riski, että vastuun ja tehtävien jakaminen hämärtyvät entisestään.
Hajauttaminen on yksi ydinkysymyksistä. Todellisuudessahan ei mitään todellista hajauttamista ole tapahtunut, enintään keskittämistä on purettu. Jos otetaan huomioon se, että PHARE-valtiot ovat lyhyen ajan kuluessa liittymässä EU: hun, on liittymisstrategiaan nähden ratkaisevaa saada toteutetuksi todellinen hallintojärjestelmän hajauttaminen. Sen vuoksi kehotan komissiota toteuttamaan hajauttamisidean siten, että vähintään yksi maa ottaa vastuun oman maansa PHARE-ohjelman toteuttamisesta varainhoitoasetuksen mukaisesti ja että vähintään yksi komission edustusto maata kohden ottaa vastuun vastaavalla tavalla ja lopulta, että PHARE-ohjelman erityisten sektorien taloushallinto luovutetaan kansallisille hallintoelimille. Odottaessamme, että laajennus tapahtuu lyhyen ajan kuluessa ei voi olla epäilystäkään siitä, että kyseiset maat ottavat tehtäväkseen PHARE-ohjelman hallinnon.
Yksi toistuvista vaikeuksista on komission henkilöstöongelma. Minusta on käsittämätöntä, että henkilöstö vaihtuu jatkuvasti jopa PHARE-hallinnon korkeimmilla virkaportailla. Nopea vaihtuvuus kaikilla tasoilla tarkoittaa luonnollisesti jatkuvuuden, kokemuksen ja tietämyksen menettämistä. Tilanne on aivan käsittämätön edustustoissa, ja minusta on täysin mahdotonta hyväksyä, ettei komissio ole yrittänyt perustaa ulkomaanedustustoja, jotta edustustoissa vältyttäisiin pätevän henkilöstön puutteelta.
Komissio on tehnyt useita eri asioita koskevia aloitteita, joiden lähtökohtana on, että sopimukseen liittymisen määräaikaa on tiukennettava kuuteen kuukauteen, että ei-toimeenpannut sopimukset on lopetettava, että ylijäävät hallinnointiyksiköt päätetään, että hyväksymismenettelytavat yksinkertaistetaan, että arviointiyksikönselontekoa seuraa konkreettinen toiminta ja että hyödyntämättömät PHARE-varat jaetaan uudelleen. On myönteistä, että komissio on antanut luvan tehdä muutoksia näillä alueilla. Odotan, että nämä muutokset toteutetaan ja toivon, että komissio pyynnöstä laatii kertomuksen tehdyistä edistysaskeleista ennen vuoden loppua.
Mietintöön kohdistuvat tarkistusehdotukset saavat minut ihmettelemään, mitä etuja muutamat kollegat oikein toivovat saavuttavansa. Olemme Euroopan parlamentissa koko ajan pelolla odottaneet sitä irvokasta tilannetta, että vähemmän kuin puolet PHARE-ohjelman käyttöön tarkoitetuista varoista on käytetty varsinaisiin maksuihin. Tämän vuoksi hallintomenettelytapoja on muutettava ja tiukennettava siten, että käyttöön otetaan kuuden kuukauden määräaika varojen myöntämisestä asianomaisen sopimuksen allekirjoittamiseen. Tämä ongelma on hyvin tiedossa, ja kuuden kuukauden määräaika on todellakin komission jäsenten oma ehdotus. Tarkistusehdotus 2 vastustaa hajauttamisideaa kaikkien niiden yksittäisten osatekijöiden osalta, jotka alkuperäisessä tekstissä suorasti tai epäsuorasti puhuvat hajauttamisen puolesta. Sen vuoksi voin vain pyytää, että kollegat tässä salissa vastustavat näitä tarkistusehdotuksia.
Lopuksi haluan kiittää kollegoja onnistuneesta yhteistyöstä ja useista PHARE-ohjelmaan ja PHARE-ohjelman tulevaisuuteen liittyvistä hyvistä keskusteluista. Mikäli komissio vain haluaa suorittaa tässä ehdotetut toimet, en epäile, etteikö PHARE-ohjelma tulisi toimimaan tarkoitusperiensä mukaisesti, luomaan näkyviä tuloksia vastaanottajamaissa ja edistämään vastaanottajamaiden hyväksymistä EU: hun.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluan onnitella Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueryhmän puolesta esittelijää hänen loistavan mietintönsä johdosta. Se esittelee mielestäni selkeästi PHARE-ohjelman ongelmat ja antaa lisäksi joitakin tulevaisuuden suuntaviivoja.
Tilintarkastustuomioistuimen kolmas erityiskertomus, johon tämä mietintö perustuu, osoittaa ties kuinka monennen kerran tämän ohjelman puutteet. Pääasialliset ongelmat liittyvät siihen, että sitoumukset eivät ole täytäntöönpanokulujen paras indikaattori, koska maksujen osuus sitoumuksista nousee vain 44 %: iin ja alle puolet PHARE-ohjelmalle sen alusta lähtien myönnetyistä varoista on päätynyt tuen lopulliselle saajalle.
Luulen, ettei kukaan tässä parlamentissa ole asettanut kyseenalaiseksi ohjelman olemassaolon tarkoitusta puhtaasti poliittisista syistä, mutta niiden 7 vuoden aikana, kun ohjelma on ollut olemassa, on kritisoitu sen huonoa täytäntöönpanoa ilman, että komissio olisi vieläkään esittänyt tehokasta parannuskeinoa. Mielestäni kehnosta täytäntöönpanosta ei pitäisi syyttää pelkästään huonoa hallintoa tai avunsaajamaiden huonoa toimivuutta. Vuosi vuodelta talousarvio on hyväksytty ja vain kerran on osoitettu suhteellisen pieni varaus tätä budjettikohtaa varten. Tässä kohtaa suljen tarkoituksella pois rahoille vastinetta -käsitteen, jonka pitäisi olla ensisijainen keskustelun aihe ohjelman tulevaisuus huomioon ottaen.
Komission antama parannusehdotus, jonka mukaan liittymishankkeelle annettaisiin jatkoaikaa, ei myöskään ole mielestäni mikään yleislääke. On myös määriteltävä selvästi päämäärät, parannettava menettelyjä ja helpotettava ennen kaikkea päätöksentekoa.
Rouva Kjer Hansenin mietinnössä esitetty ehdotus kuuden kuukauden aikarajasta asianomaisen sopimuksen allekirjoittamisen ja varojen myöntämisen välillä voisi olla yksi läpinäkyvyyttä tukevista keinoista ja sillä voitaisiin välttää ilmi tulleita väärinkäytöksiä.
Tämän lisäksi tuloksia arvioitaessa on todettu, että ne ovat tähän mennessä olleet melko riittämättömiä. Vuoden 1995 loppuun mennessä oli arviointi- ja valvontaraportteja tehty vain 30 %: ssa menettelyistä. Mielestäni progressiivinen arviointi puolen vuoden välein olisi todellakin erittäin arvokas itsenäisenä uudistuksen välineenä.
Lopuksi on korostettava - myös rouva Kjer Hansen mainitsi sen jo - henkilöstötilanteen kohentamisen tarvetta, niin Brysselissä kuin avunsaajamaissa olevissa edustustoissa. On keksittävä keino, jolla voitaisiin ehkäistä henkilöstön nopeaa vaihtuvuutta.
Herra puhemies, haluan sanoa lopuksi, että sosialidemokraattinen puolueryhmä antaa täyden kannatuksensa tälle mietinnölle.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, kaikille on selvää, että PHARE on esiliittymisstrategian pääasiallinen taloudellinen tukikeino. Sen vuoksi tämä mietintö ja sen äänestystuloksesta aiheutuvat seuraukset ovat erittäin tärkeitä. Haluan myös korostaa, että rouva Kjer Hansenia on onniteltava loistavasta työstä ja kiitettävä häntä hänen myötämielisyydestään, kun tekemiämme tarkistuksia hyväksyttiin.
Päätöslauselmaesitys ja tarkistukset ovat olleet mahdollisia, koska jälleen kerran tilintarkastustuomioistuin on tehnyt työnsä perinpohjaisesti ja saanut aikaan objektiivisen ja kriittisen tutkimuksen PHAREn hajautetusta täytäntöönpanojärjestelmästä. Vaikka hajautetun järjestelmän olisi pitänyt merkitä projektien tehokasta toteuttamista ja rahavarojen lisääntyvää liikkuvuutta, ei asia kuitenkaan aina ole ollut näin. Totuus on se, että on havaittu ohjelmien tehottomuutta, asianmukaisesti koulutetun henkilökunnan puutetta, avunsaajamaiden niukkaa sitoutumista ohjelmiin, rahoituksen levittäytymistä liian laajaan projektien kirjoon, jne.
Mainittua tehottomuutta voidaan puolustella tietyllä täytäntöönpanon hidastamisella. Kuitenkin se, että alle 50 % PHARE-ohjelman alusta lähtien myönnetyistä varoista on otettu käyttöön, on ohjelman vakavin ongelma.
Kiitän komissiota siitä, että se puhuu konkreettisista uudistustoimista, joilla se viittaa hallintoon sekä suunnittelun ja taloushallinnon tiukentamiseen. Olen vakuuttunut siitä, että komissio on oikeassa päättäessään luoda Pääosasto 1 A: ssa toimivan itsenäisen arviointiyksikön, koska jos taataan yksikön itsenäisyys ja se, että sillä on riittävästi varoja käytössään, ei ole kyse pelkästään rakentavasta innovaatiosta, vaan parhaasta ohjelman parannuskeinosta.
Herra komissaari, kun komissio puhuu " varojen uudelleenkohdistamisesta tuottavampaan toimintaan" tai " käyttämättömien PHARE-varojen uudelleenkohdistamisesta" , viitataan PHAREn sisäisiin projekteihin. Mutta jos lopputulos ei parane, täytynee puhua " uudelleenkohdistamisesta" , mutta valitettavasti muihin ohjelmiin.

Bösch
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari! Luulen, että olemme tänään, kun katsomme tätä kollega Kjer Hansenin erinomaista mietintöä, loppujen lopuksi tekemisissä komission PHARE-ohjelman toteuttamisen musertavan arvostelun kanssa. Olen katsastanut kerran, mitä meidän taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntamme on lyhyesti tiivistänyt. Siinä on kysymys siitä, että hajauttaminen on pantu täytäntöön komission olematta täysin selvillä kansallisten hallintoviranomaisten menettelystä ohjelman täytäntöönpanossa. PHAREohjelmaan annettujen varojen määrä ylitti komission kyvyn hallita varoja. Mitä se merkitsee? Tuomioistuin on huolissaan tarjouspyyntöjen läpinäkyvyydestä ja reiluudesta ja rajoitetusta valintamenettelystä.
Tässä osoitetaan Agenda 2000 -asiakirjan heikkous keskeisellä alalla. Olen sanonut sen tällä paikalla jo kerran: kuinka meidän pitäisi selvittää kansalaisillemme, että komissio, joka ei edes kykene jakamaan vuosittain yhtä miljardia ecua järkevästi maille, jotka kipeästi tarvitsevat rahaa, pystyy tulevaisuudessa toimeenpanemaan huomattavasti laajemman, kalliimman ja paljon kuluja aiheuttavan laajentumisprosessin tahtomattaan tai tahtoen. Sitä en pysty selittämään kenellekään! Siksi olen sitä mieltä, että tämä Agenda 2000 tulisi loppujen lopuksi laajentaa siihen pisteeseen, nimittäin pisteeseen, että tämä komissio lopulta kykenisi toteuttamaan PHAREohjelman laajentumisohjelman asianmukaisesti.
Sillä, herra komissaari, niistä ongelmista, joita teillä on henkilöstönne kanssa ja joita kollega Dührkop Dührkop edellä käsitteli ja jotka on esitelty tässä mietinnössä, eivät ole vastuussa jäsenvaltiot eikä parlamentti tai joku muu. Teillä on vastuu ja teidän täytyy saada asiat järjestykseen! Se on mielestäni tämän mietinnön sanoma.

Theato
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari! Tämän päivän keskustelu on tietyllä tavalla esimakua keskustelulle, jonka käymme tässä salissa tarkalleen kuukauden kuluttua Agenda 2000 -asiakirjasta ja sen myötä Euroopan unionin laajentumisesta. Kun puhumme PHARE-ohjelmasta, on kysymys Keski-Euroopan maista, jotka kaikki - jotkut aikaisemmin, toiset myöhemmin - ovat liittymässä Euroopan unioniin.
Keskustelumme perusta tänään on tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus. Sellaisille kertomuksille on tyypillistä, että niissä puhutaan ennen kaikkea vaikeuksista ja ongelmista. Siksi on houkutus vaipua pessimismiin, ja tämä olikin jo havaittavissa. Haluaisin kovasti kiittää esittelijää, rouva Kjer Hansenia, että hän ei ole joutunut tähän pessimismin kiusaukseen. Tämä ei tarkoita sitä, ettemme ottaisi tilintarkastustuomioistuimen kertomusta vakavasti, päinvastoin! Tiedämme kaikki, että jäsenyysehdokkaiden täytyy vielä ponnistella kovasti. Se ei ole mitään uutta, mutta tilintarkastustuomioistuin osoittaa meille, että myös komission täytyy muuttaa työtapojaan ratkaisevasti, jotta laajentumisprosessista ei tule katastrofia. Tiedän, kuinka vaikea komission tehtävä on, ja voin myös ymmärtää, herra komissaari, jos joskus esiinnytte syntipukkina.
Yhtäältä valitamme täällä parlamentissa, että rahat, jotka budjettivallan käyttäjinä olemme antaneet, käytettiin ja käytetään vain osittain. Seuraavassa hengenvedossa sitten valitamme, mikä kaikki on epäonnistunut siinä, mihin rahat todella on käytetty. Molemmat ovat kuitenkin tehtäviämme parlamenttina, ja toivon, että ymmärrätte kriittiset huomautukset rakentavaksi kritiikiksi, kannustimeksi työn jatkamiselle.
Ratkaiseva iskusana tässä yhteydessä on voimien keskittäminen. Menneisyydessä syntyi todellakin aivan liian usein vaikutelma, että sekä komissio että myös PHARE-maat itse ovat tuen arvoisten hankkeiden tunnistamisessa hajottaneet voimiaan. Tämän seurannaisvaikutuksia oli liian monimutkainen täytäntöönpanojärjestelmä, joka aiheutti huomattavia tarpeettomia kustannuksia. On siksi oikein, että kaikkien osapuolten tehtävät määritellään selvästi ja että ohjelmien määrää vähennetään ja komission paikallisten edustustojen henkilöstövahvuutta ja henkilöstön kyvykkyyttä parannetaan, jotta ohjelmien vaikuttava valvonta voidaan varmistaa. Nämä meidän vaatimuksemme ovat samat kuin ne, jotka tilintarkastustuomioistuin toi esille.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari! Silmät kiinni ja tästähän ei varmaan läpi mennä! On kysymys vaikeasta rakenneongelmasta komission ohjelman toimeenpanossa. Mietinnön tausta tai ydin on, kuten sanottiin, että komissio ei tähän mennessä ole onnistunut luomaan PHARE-ohjelmalle arviointijärjestelmää, jolla se voisi päätellä ohjelman poliittiset vaikutukset. Puuttuu myös vakuuttava yksittäisten menojen valvontajärjestelmä ja selvyys arviointitoimivallasta. Arvioinnin panee toimeen, kuten tiedämme, osittain komissio ja osittain komission alaiset paikalliset edustustot.
Puutteellinen läpinäkyvyys on ruokkinut myös epäilystä, että tarjouspyynnöissä ei aina toimita oikein ja on selvästi käynyt myös niin, että varsinkin alkuvaiheessa jotkut länsimaiset laitokset ovat lyöneet rahoiksi tietyllä tuella tai sanokaamme vastaanottajamaiden hyväuskoisuudella.
Sitä, vastasivatko palveluiden tulokset aina sitä, mitä maat olivat odottaneet, uskallan epäillä. Monet lausunnoista ovat päätyneet pöytälaatikkoon ja jääneet veronmaksajien maksettaviksi. Huolimatta kaikesta kritiikistä tarvitsemme ohjelmaa enemmän kuin koskaan Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden liittymisen tukemiseksi. Niinpä myöskään täytäntöönpanon hajauttamista ei pidä estää, jos haluamme olla tasa-arvoisia kumppaneita Itä- ja KeskiEuroopassa. Hajauttamiseen täytyy yhdistää järkevä valvonta, vastaanottajamaiden vahvempi taloudellinen sitouttaminen ja näiden maiden parempi hallinnollinen valmistaminen tehtäviinsä ja luulen, että tätä on jonkin verran väheksytty. Me tarvitsemme kuitenkin uuden selvästi määriteltyihin poliittisiin tavoitteisiin perustuvan tavan arvioida tuloksia
Mitä tulee epäilyksiin nepotismista, olisin kyllä voinut ajatella muutamia konkreettisia ehdotuksia siitä, kuinka uudet laitokset sitoutetaan ja kuinka laaja osallistuminen taataan. Miksi tämä ei tapahdu säännöllisillä call for interest - menettelyillä hakijaketjun laajentamiseksi? Miksi projektin johto ei etsi useammin uusia tarjoajia aina samojen sijaan? Olisi myös erittäin tärkeää, että jäsenmaat, jotka itse istuvat PHARE-hallintoyksikössä, mainostaisivat tätä ohjelmaa kotimaissaan.
Toivon, että tämä hienoinen pelottelu aiheuttaa sen, että MEDA-ohjelmien täytäntöönpanon lähtölaukaus sujuu paremmin ja että emme kohtaa samanlaisia ongelmia.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä rouva Kjer Hansenia hänen perusteellisesta mietinnöstään, ja samalla haluaisin kiittää häntä rakentavasta yhteistyöstä, jota meillä on ollut tätä mietintöä laatiessa. Minulla ja yksikölläni on ollut hyvin positiivisia kokemuksia hänen kanssaan tämän mietinnön valmistelun aikana, kun olemme voineet vaihtaa ajatuksia. Dialogimme oli kriittistä mutta myös hyvin rakentavaa. En voi sanoa muuta kuin että kun olin itse lukenut koko mietinnön, havaitsin, että se on epätavallisen selkeästi kirjoitettu ja varmasti hyödyllinen parannettaessa koko PHARE-tukiprosessia.
Tämän keskustelun ajankohta on mielestäni hyvin valittu. Luxemburgin huippukokouksen on nyt tehtävä päätös Agenda 2000: sta, ja PHAREn uusien suuntaviivojen toteuttamisen valmistelu on täydessä vauhdissa. Kuten varmaankin muistatte, nämä uudet suuntaviivat on määritelty tarkasti uusissa PHAREa koskevissa direktiiveissä, jotka lähetettiin maaliskuussa parlamentin käsiteltäviksi.
Komissio pitää rouva Kjer Hansenin mietintöluonnosta tervetulleena, koska siinä ei salata ongelmia vaan tunnustetaan komission ponnistelut sellaisten ongelmien ratkaisemiseksi, jotka liittyvät tilintarkastuksiin ja toiminnan arviointiin. Esittelijä mainitsee, että uusissa PHARE-direktiiveissä on pyritty tosissaan poistamaan monia ongelmia, joista on mainittu tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa. Mielestäni me olemme ainakin osittain onnistuneet asiassa.
Komissio ei sitoudu ainoastaan parantamaan edelleen PHAREn tehokkuutta vaan se haluaa myös käyttää ohjelmaa laajentumisen välineenä auttaakseen jäsenehdokasmaita esimerkiksi liittymisestä tehdyssä arviossa mainituissa ongelmissa. PHARE-ohjelman kehittämisessä on syytä ottaa huomioon väliarvioinnin tulokset.
Liittymistä koskevan arvion mukaiset uudet painopisteet määritellään jokaiselle jäsenmaalle erikseen liittymiskumppanuudessa. Siinä mainitaan tärkeimmät toimenpiteet, joihin jäsenehdokasmaan tulee ryhtyä ja joita tuetaan PHARE-ohjelmasta. Siinä mainitaan myös suoritettavien toimenpiteiden prioriteetit.
Lisäksi jokaisen maan liittymiskumppanuutta täydennetään kansallisella ohjelmalla, joka liittyy yhteisön säännöstön toimeenpanoon. Tässä yhteydessä mainitaan, millä tavalla maa aikoo siirtyä soveltamaan yhteisön säännöstöä.
Jotta PHAREn vuoden 1998 budjetissa voitaisiin ottaa huomioon liittymiskumppanuudet ja jäsenehdokasmaiden kansalliset ohjelmat, meidän tulee toimia nopeasti. Työ etenee siitä huolimatta, että aikataulu on tiukka, ja komissio yrittää parhaansa mukaan saada nämä instrumentit valmiiksi keväällä 1998. PHARE-ohjelman vuoden 1998 varainhoitoa koskeva muistio laaditaan niiden pohjalta.
Haluaisin vielä tehdä muutamia erityisiä huomautuksia liittyen Kjer Hansenin mietintöön. Komissio on yhtä mieltä parlamentin kanssa siitä, että komission pitäisi tehdä tämän vuoden loppuun mennessä yksityiskohtainen raportti kehityksestä, jota toimeenpanon parantamisessa on tapahtunut. Komissio haluaa parantaa PHAREn seurantaa seuraavin tavoin.
Komission edustustoja vahvistetaan, jotta ne pystyisivät valvomaan paremmin PHAREn toimintojen suorittamista. Hyväksyntämenettelyjä nopeutetaan. Ohjelman hallintoyksiköitä suljetaan asteittain, ja pankkitilien seurantaa parannetaan.
Komissio aikoo ryhtyä ankariin toimenpiteisiin, jotta varojen myöntämisen ja sopimusten solmimisen välistä aikaa saataisiin lyhennettyä. Maksamattomien velkojen suorittamiseksi on mitätöity umpeen menneitä sopimuksia ja maksusitoumuksia. Velat ovat suuri ongelma, ja sen me tunnustamme. Maaliskuusta lähtien olemme lakkauttaneet yli 1 000 vanhaa sopimusta. Me pyrimme vielä vuoden loppuun mennessä saamaan aikaan lisää tuloksia. Se, että 1 000 sopimusta voitiin lakkauttaa, on sopusoinnussa parlamentin toteamuksen kanssa siitä, että apu on ollut liian hajanaista ja että keskittyminen suurempiin hankkeisiin on ensisijaisen tärkeää.
Lisäksi olemme siirtäneet yli 75 miljoonaa ecua vanhoista ohjelmista Puolan ja Tsekinmaan tulviin liittyviin avustustoimiin. Komissio siis on vahvasti rouva Kjer Hansenin mietinnön kannalla. Haluaisin kuitenkin esittää kommentteja esittelijän neljästä suosituksesta.
Vaikka komissio pyrkii mietintöluonnoksen 5 kohdan mukaisesti siihen, että varojen myöntämisen ja sopimusten solmimisen välinen aika saataisiin mahdollisimman lyhyeksi, sen voi olla vaikea sitoutua kaikissa tilanteissa kuuden kuukauden määräaikaan. Tämä määräaika ei ole kaikissa tapauksissa riittävä, jotta tarjouskilpailut voitaisiin järjestää ja jotta sopimuksista ehdittäisiin neuvotella. Näin on tilanne, kun on kysymys prosessia joskus parilla kolmella kuukaudella pidentävistä toimenpiteistä, joilla on tarkoitus parantaa tarjouskilpailujen avoimuutta ja joita pidettiin myös mietinnössä tärkeinä. Tämä asia luo jännitteitä.
Lisäksi on ilmennyt, että sopiminen teknisesti mutkikkaista hankkeista on myös tarpeen, ja se vaatii aikaa. Me olemme kuitenkin tehtyjen kehotusten kannalla ja yritämme lyhentää määräaikaa niin paljon kuin mahdollista.
Komissio on esittelijän kanssa täysin samaa mieltä siitä, mitä monet puhujat ovat tänään toistaneet: osanottajamaiden pitää ottaa lisää vastuuta toimeenpanemisesta, koska se on välttämätöntä sekä ohjelmien johtamisen kannalta sekä jäsenehdokasmaiden valmistelujen kannalta liittyen rakenne- ja muiden rahastojen käyttöön jäseneksi liittymisen jälkeen.
Koska komissio on varainhoitoasetuksen perusteella vastuussa PHARE-varojen oikeasta käytöstä, voidaan jälkikäteistarkastukset suorittaa hyvin vain niissä tapauksissa, että yhteistyössä mukana olevat toimielimet ovat osoittautuneet luotettaviksi ja että niillä on käytössään hyvät varainhoidon valvontajärjestelmät. Raportissa esitetty pidemmälle menevä hajauttaminen vaati varainhoitoasetuksen muuttamista, ja haluan heti lisätä, että komissio aikoo tehdä asiasta ehdotuksen neuvostolle ja parlamentille.
Komissio on päättänyt vahvistaa edustustojen suorittamaa PHARE-ohjelmien toimeenpanon valvontaa kaikissa jäsenehdokasmaissa. Me haluamme kuitenkin säilyttää joustavuuden, jotta voimme kohdistaa varoja tarpeen mukaan asettamatta mitään maata etusijalle.
Esittelijä suosittelee, että komissio käyttäisi mahdollisimman vähän rajoitettuja tarjouskilpailuja. Ymmärrän suosituksen taustan mutta haluan myös kiinnitettävän huomiota siihen, että hankkeiden tarkoituksenmukaisen ja nopean toteuttamisen vuoksi varainhoitoasetuksen 118 artikla sallii tällaisten menettelyjen käyttämisen palvelujen tarjouskilpailuissa. Vastatakseen esittelijän moitteisiin mahdollisimman hyvin komissio on ryhtynyt toimenpiteisiin lisätäkseen huomattavasti avoimuutta tässä asiassa. Koska kaikista tulevista tarjouskilpailuista ilmoitetaan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja tietyt tarjouskilpailut julkistetaan Internetissä, potentiaalisten alihankkijoiden määrää saadaan lisättyä. Näin ollen komissio on sitä mieltä, että sen nykyinen käytäntö on oikeutettu, mutta samalla komissio pyrkii mahdollisimman suureen avoimuuteen.
Lopuksi yksi huomautus PHAREn henkilöstötilanteesta. Asiasta on puhuttu tänään uudelleen. Esittelijä on maininnut, että huomattava osa henkilöstöstä on vaihtunut, ja kysynyt syytä tähän. Kysymys on epäilemättä monista tekijöistä, mutta kuten on tiedossa, komissio joutuu kiristyneen henkilöstöpolitiikan vuoksi tekemään paljon työtä sellaisten ulkopuolisten asiantuntijoiden houkuttelemiseksi, joiden määräaikaisia työsopimuksia ei voida uusia. Nämä määräaikaiset asiantuntijat eivät tunne olevansa komission järjestelmään samalla tavalla sidoksissa kuin vakituiset virkamiehet, mikä myös selittää näiden asiantuntijoiden vaihtuvuutta. Kun samalla ajatellaan henkilöstön kovia työpaineita, jotka johtuvat projektien suuresta määrästä ja tämänhetkisestä hajanaisuudesta, on ymmärrettävää, että jatkuvuus vain vaikeutuu. Me yritämme parantaa parhaamme mukaan tilannetta keskittämällä hankkeita ja niitä tehokkuustoimenpiteitä, joista olemme keskustelleet aikaisemmin.
Toivon, että tilanne paranisi myös liittymiskumppanuussopimusten alettua, koska myös esittelijä on aivan oikein huomioinut mietinnössään, että olemme tulevaisuudessa huomattavasti enemmän tekemisissä sellaisten asioiden kanssa, joissa tarvitaan komission ja järjestelmän asiantuntemusta enemmän kuin nykyisissä PHARE-ohjelmissa. Kuten rouva Kjer Hansen mietinnössään mainitsi, me oletamme myös, että komissiossa ei ole paljoakaan asiantuntemusta maatilojen kollektivisoinnin alalla. Koska nyt on kysymys jäsenehdokasmaiden valmistautumisesta yhteisön säännöstöön, on meillä luonnollisesti siinä asiassa enemmän asiantuntemusta.
Lopetan puheenvuoroni kiittämällä vielä kerran esittelijää ja myös muita, jotka eivät ole painottaneet tähän mietintöön ja PHAREen liittyen vain omia intressejään vaan myös esittäneet rakentavia mielipiteitä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Yritysten siirtymiset ja investoinnit kolmansiin maihin
Puhemies
Esityslistalla on Sainjonin taloudellisia ulkosuhteita käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0294/97) yritysten siirtymisistä ja suorista ulkomaisista investoinneista kolmansiin maihin.

Sainjon
Arvoisa puhemies, minulla on kunnia esitellä taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta mietintö, jossa kumotaan joitakin omaksuttuja ajatuksia osoittamalla, että Euroopan työvoimakustannukset eivät ole läheskään suurin syyllinen yritysten siirtymisiin. Yritykset valitsevat tämän strategian, koska ne haluavat valloittaa uusia markkinoita, koska työoikeus ja ympäristösäännökset ovat löyhempiä joissakin maissa, koska rahoitusolosuhteet ovat suotuisammat tai koska valmistuskustannukset kokonaisuudessaan ovat Euroopassa liian korkeat.
Ollaan mitä mieltä tahansa, yritysten siirtymisiä tarkasteltaessa ei huomiotta voi jättää dollarin kurssivaihtelun, Uruguayn kierroksen sopimusten, maailmanlaajuistumisen ja euron käyttöönoton vaikutuksia. Euron tulo tulee vakauttamaan rahamaailmaa ja sen avulla voidaan välttää kilpailukyvyn parantamiseen tähtääviä devalvaatioita ja näin rajoittaa unionin sisäisiä yrityssiirtoja. Euron yliarvostus sen sijaan voimistaisi jo nyt näkyvää pyrkimystä siirtyä maihin, joissa valuutta on aliarvostettu.
Äskettäin euron puolesta unionissa vetoomuksen allekirjoittaneet 60 saksalaista taloustieteilijää ovat myöntäneet, että Saksan markan yliarvostus vuosina 1991-1995 on yksi tärkeimmistä työttömyyden ja yrityssiirtojen syistä. Euroopan poliittiset viranomaiset ovat huomattavan tärkeässä asemassa määrätessään euron ja dollarin välisestä pariteetista perustamissopimuksen 109 artiklan mukaisesti. Sen jälkeen markkinat luonnollisesti määräävät jatkosta.
Tässä mietinnössä vastustetaan protektionismia, mutta puolustetaan erästä vahvaa ajatusta: maailmanlaajuistuminen vaatii suurempaa lojaalisuutta, jotta pystyttäisiin vastaamaan yrityssiirtoihin. Uusien markkinoiden valtaaminen on yrityksille välttämätön pakko ja tämän strategian noudattamiseksi tarvitaan investointeja. Niinpä komission on edelleenkin tuotava esiin ne monet esteet, joita eurooppalaisilla yrityksillä on tämän politiikan noudattamisessa. Kyseistä tarkoitusta varten luotu tietokanta on saavuttanut suuren suosion. Tarkoitus ei ole siis torjua yrityssiirtoja, joita kutsuisin offensiivisiksi. Päinvastoin, pyritään välttämään villiä siirtymistä, jonka tarkoituksena ei ole vallata markkinoita, vaan pikemminkin turvautua alihankintaan, jolloin käytetään liiaksi ihmistyövoimaa ja työpaikkoja katoaa Euroopassa joukoittain.
Älkäämme olko naiiveja. Tiedämme kaikki, että monet yritykset ja maat, jotka rikkovat epäröimättä ihmisoikeuksia ja työntekoa koskevia vähimmäissäännöksiä, jotka meidän mielestämme pitäisi kirjata Maailman kauppajärjestön sääntöihin, viittaavat valitettavasti usein kintaalla kilpailusäännöille. Lojaalisuusvaatimuksen pitäisikin koskea kaikkia, alkaen Euroopan unionista. Lojaalisuuden on kohdistuttava eurooppalaisiin palkansaajiin, joilla on oikeus saada paremmin tietoja varsinkin ennen päätöstä yrityksen siirtymisestä tai toimipaikan sulkemisesta; direktiivin 94/45 C tarkistuspyyntö koskee juuri tätä. Yritysten on oltava lojaaleja EU: ta kohtaan: saadessaan yhteisön tukea tai kansallista tukea ne eivät saa voida muutaman kuukauden päästä siirtyä muualle. Ehdotustemme tarkoituksena on, rakennerahastojen petoksia koskevan asetuksen tavoin, luoda yrityksille tuen korvausvelvoite niiden lähtiessä ennenaikaisesti maasta.
Suurten jälleenmyyjien, valmistajien ja alihankkijoiden välillä olisi yhteisötasolla vallittava luottamussuhde, joka parantaisi tiedonvaihtoa ja lisäisi näin osapuolten välistä uskollisuutta. Olisi luovuttava niiden tiettyjen jälleenmyyjien käytännöstä, jotka päinvastoin kuin esimerkiksi Marks & Spencer joskus painostavat alihankkijoitaan uhkaamalla yrityssiirrolla. Yhteisön ulkopuolelle toimintaansa siirtävien eurooppalaisten monikansallisten yhtiöiden on oltava todellisia yhteiskunnallisen kehityksen edistäjiä.
Esitämme ILOn pakkotyön torjuntaa ja ammattiyhdistysvapauden edistämistä koskevien yleissopimusten noudattamiseen nojaavan toimintaohjeiston luomista. Ohjeistoon ei liittyisi seuraamuksia, mutta ohjeistoon sitoutuneen yrityksen nimi näkyisi yhteisön virallisessa lehdessä ja Internetissä. Miksei unioni pystyisi siihen mikä on toteutettu Yhdysvaltain hallinnossa? Vaikka kulut laskettaisiin pohjalukemiin, on selvää, ettei eurooppalaisen työntekijän palkka voi koskaan olla sama kuin kiinalaisen työntekijän. Euroopan etuna on ennen kaikkea teknologia ja koulutus.
Näitä kahta alaa koskevan merkittävän eurooppalaisen politiikan julkituomisella, lähinnä työllisyyshuippukokouksessa, unioni voi jossain määrin estää yritysten siirtymistä muualle ja, mikä vielä parempaa, houkutella yrityksiä takaisin Eurooppaan. Tätä pohdintaa voidaan suorittaa rakennerahastojen uudistuksen yhteydessä, suuntaamalla Euroopan aluekehitysrahaston varoja enemmän innovaatioihin eli uuteen tavoite 4: ään ja palkansaajien sopeuttamista muutoksiin koskevaan osaan ADAPT-ohjelmaan liittyvien teknologiakylien rakentamiseen.
Mitä tulee uuden teknologian kehitykseen teollisuuden ja tiedon alalla, on määriteltävä uusi suurimuotoinen ohjelma, joka nojautuu kehittyneitä viestintäteknologioita ja -palveluja koskevaan tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen erityisohjelmaan (ACTS) ja Brite Euram -ohjelmaan, joka on luonnollisesti sovitettava yhteen Eureka-ohjelman kanssa. Sanalla sanoen yrityksille on annettava mahdollisuus tehostaa teknologiaansa. Näin estetään monet yrityssiirrot. Pyydämme myös verotusta koskevan toimintaohjeiston luomista. Veroparatiisien lakkauttaminen olisi tietysti ratkaisu villeihin yrityssiirtoihin, mutta tiedämme, että tästä keskustelusta tulisi pitkä ja vaikea.
Sosiaalisen yhdenmukaistamisen kohdalla sosiaalinen peruskirja samoin kuin perustamissopimukseen liitetty sosiaalinen pöytäkirja ovat hyvänä perustana sosiaalisen Euroopan uudelle alulle. Silti Euroopan sosiaaliseen yhdenmukaistumiseen on vielä matkaa; tästä on osoituksena rekka-autoilijoiden selkkaus. Tällä välin voitaisiin Euroopassa tapahtuvat villit yrityssiirrot lopettaa ainoastaan yhteensovittamalla ammattiyhdistystoiminta unionin sisällä.
Herra puhemies, tässä muutamin sanoin se, mitä halusin sanoa yrityssiirroista. Määräajan puitteissa en ole voinut käsitellä Aasian kriisiä. Tarkistuksen pohjalta pyydän, että komissio tutkisi tarkoin, mitkä ovat tämän kriisin vaikutukset investointeihin, joita olemme tehneet kyseisellä alueella.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, olisi epäoikeudenmukaista ja jopa väärin väittää, että maailmanlaajuistumisella ja yritysten kansainvälisillä siirtymisillä olisi vain kielteisiä vaikutuksia. Ihmisten, ajatusten, tavaroiden liikkuvuus, eräiden totalitaaristen suurvaltojen häviäminen, muurien ja rautaesirippujen katoaminen ovat kaikki todellista edistystä. Joskus voidaan jopa sanoa, että tietyt yrityssiirrot antavat työtä köyhille maille ja edistävät rikkaiden maiden talouskasvua kulutustuotteiden hinnan pudotessa.
Herra puhemies, herra komissaari, hyvät kollegat, tästä huolimatta tarkasteltaessa Euroopan kansalaisten ja työntekijöiden reaktioita Euroopan rakentamiseen kielteisinä pidetyistä ilmiöistä ensimmäisellä sijalla ovat aina yrityssiirrot. Euroopan kansalaiset eivät siedä niitä enää ja sälyttävät sitä paitsi niistä vastuun Euroopan unionille, usein syyttä suotta. Kollegamme André Sainjon on nyt tehnyt loistavaa työtä. Me sosialistit annamme hänelle tukemme aivan samoin kuin tuemme poliittisia ja ammattiyhdistysten tekemiä aloitteita, joilla pyritään torjumaan tuhoava ääriliberalismi.
Yritysten siirtymisissä on erotettava toisistaan kaksi eri tapausta, nimittäin unionin sisäiset yrityssiirrot ja ne, jotka kohdistuvat muihin maihin. Ensin mainittuja eli unionin sisäisiä siirtymisiä ei voida tietenkään kieltää, mutta ylhäältä päin verotuksellista ja sosiaalista yhdenmukaistamista voidaan nopeuttaa, ja sitä pitääkin nopeuttaa. On mahdotonta hyväksyä sellaisia yhtenäismarkkinoita, joilla pelin säännöt ja siis myös kustannukset olisivat perustaltaan erilaisia. Se olisi tuhoisaa kaikille, erityisesti palkansaajille, ja näin ollen myös Euroopan integraation ajatukselle.
Yhdenmukaistaminen on toki välttämätöntä, mutta korostan erityisesti, että voimme ja meidän pitääkin kieltää yrityssiirrot, joihin annetaan Euroopan unionin suoraa tai välillistä tukea. Tällaisia tapauksia on tiedossa paljon. Tätä ei voida suvaita, vaan on ryhdyttävä lainsäädäntötoimenpiteisiin. Se on täysin mahdollista ja aivan yksinkertaista. Tarvitaan vain poliittista tahtoa.
Sisäisten siirtojen lisäksi tapahtuu tietysti siirtoja myös unionin ulkopuolelle. André Sainjon tekee mielenkiintoisia tätä koskevia ehdotuksia, joille annan tukeni. Tällainen on varsinkin hänen ehdotuksensa eurooppalaisten monikansallisten yhtiöiden toimintaohjeistoksi sekä OECD: n investointisäännöstön muutosehdotus. Menemättä yksityiskohtiin vakuutan, ja me kaikki vakuutamme, että pakkotyö, lapsityövoiman käyttö ja kaikenlainen syrjintä on torjuttava, mutta on myös taisteltava ammattiyhdistysvapauden ja yhteisneuvottelujen yleistymisen sekä kaikissa maissa voimassa olevan työoikeutta koskevan vähimmäissäännöstön puolesta.
Herra puhemies, haluan lopuksi toistaa, että ihmisten, ajatusten ja tavaroiden vapaa liikkuvuus Euroopassa ja koko maailmassa on erinomainen asia ja kaupan, talouden ja teollisuuden kannalta edistysaskel. Vapaa liikkuvuus on kuitenkin organisoitava ja sitä on säänneltävä, ylilyöntejä on vältettävä ja laadittava yhteisiä vähimmäissääntöjä, jotta ei hyödytettäisi kaikenkarvaisia riistäjiä. Vapautta on hyvä lisätä, mutta se ei saa johtaa vahvimman oikeuteen. Me emme vastusta liikettä vaan kaikkea sellaista, joka vähänkin muistuttaa vahvimman oikeuden valtaanpääsyn yleistymistä.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, maailma pienenee koko ajan ja nykyään pidetään täysin selvänä sitä periaatetta, että talouden globaalistuminen ja maailmanlaajuistuminen ovat tosiasia, jota kaikki pitävät luonnollisena. Se on niin selvää, että aamulla voi olla pientä epävakautta Kaakkois-Aasian pörsseissä ja iltapäivällä voi tapahtua romahdus New Yorkin pörssissä. Todistamme tätä parhaillaan ja olemme saaneet todistaa sitä aivan äskettäin. Tämä voi hämmästyttää meitä aikuisia, sillä kun me synnyimme, etäisyydet ja rajat jne. olivat vielä olemassa, mutta nykynuorille se on päivänselvää ja se on osa nykyistä tilannetta.
Sainjonin päätöslauselmaesitys yritysten siirtymisistä on erinomainen, hyvin perusteltu ja punnittu mutta ehkä hieman idealistinen. Hän sanookin meille johdanto-osan kappaleessa A: " Katsoo, että kaupankäynnin, tuotannon ja investointien maailmanlaajuistuminen tarjoaa mahdollisuuksia, joita hyödynnettäessä on samalla rajoitettava siihen liittyviä negatiivisia vaikutuksia." Hän lisää kappaleessa C aivan oikein, että " yrityssiirrot ovat talouselämän lainalaisuuksia noudattava ilmiö, jota ei tule lähestyä ideologisesta näkökulmasta" .
Meidän on luonnollisesti otettava talouden osalta huomioon kaikki, mikä liittyy alaan, tuotteeseen, markkinoihin, kustannuksiin, valuuttojen pariteettiin, euroon, dollariin tai muihin heikompiin valuuttoihin. Tämä on otettava aina huomioon.
Mietinnössä tarkastellaan perusteellisesti suorien ulkomaisten investointien, tavallisesti pääomainvestointien, ja yrityssiirtojen välistä suhdetta. Kuten kaikki tietävät, yrityssiirroilla tarkoitetaan tuotannon siirtämistä toiseen maahan tai tuotannon suoraa siirtämistä suorien investointien kautta. Mietinnössä keskitytään käsitteiden kokonaisuuteen, kaikkeen, mikä liittyy tukiaisiin, edistämiseen, kannustimiin, niihin toimiin, jotka suorasti tai epäsuorasti koskevat muuta kuin Euroopan unionin aluetta.
Esittäisin lopuksi herra Sainjonille kysymyksen, joka on ehkä yrityssiirtojen kannalta keskeisintä: ovatko kansainvälinen kauppa ja tuotannon siirtämiset kehitysmaihin syynä työttömyyden lisääntymiseen Euroopassa? Tämä on keskeinen asia. Rehellisesti sanoen olen kuitenkin sitä mieltä, että ne eivät ole. Esimerkkinähän on Yhdysvallat, jonka työttömyysaste on matalampi kuin unionissa keskimäärin ja jossa on yleisesti ottaen korkeampi tulotaso. Ne eivät mielestäni siis ole työttömyyden syy, vaan syytä on etsittävä jostain muualta.
Haluan päättää puheenvuoroni sananlaskuun: " On vaikeaa purjehtia vastavirtaan." Joka tapauksessa mietintö on mielestäni kiinnostava ja äänestän sen puolesta.

Malerba
Arvoisa puhemies, Sainjonin mietintö on mielenkiintoinen ja täynnä omaperäisiä ajatuksia - se on käytännönläheinen eikä liian ideologinen. Esittelijä ei ole kertaakaan yrittänyt asettaa uudelleen kyseenalaiseksi vapaiden markkinoiden etuja ja käsittelee rohkeasti joitakin vääriä väittämiä työttömyydestä ja uudelleensijoittumisista. Esimerkiksi teknologia ei ole työttömyyden väistämätön syy, vaan virike uudelleensijoittumisille, silloin kun suurin osa tuotantosektoreista suosii vähän ammattitaitoa vaativissa, vaikkakin matalan kustannustason töissään joustavan, automatisoidun tuotannon tarjoamia mahdollisuuksia. Vapaat markkinat asettavat kuluttajan keskelle pelikenttää ja palkitsevat tuotteiden erikoistumisesta ja uusien luomisesta - ei vain ja yksinkertaisesti edullisesta hinnasta. Siksi suunnittelun ja tuotannon onkin entistä välttämättömämpää pysyä markkinoiden lähellä. Sainjonin mietinnössä monikansallisia yhtiöitä pidetään vaurauden moottoreina, koska ne luovat työllisyyttä sijoituksillaan, nykyaikaisen työkulttuurin välittäjinä, lähettiläinä ja melkeinpä sosiaalisina toimijoina kehittyvissä maissa vapaaehtoisen itsesäätelynsä avulla.
Esittelijän analyysista ilmenee se, minkä meistä monet jo tunnustavatkin, eli että alueen edellytykset houkutella investointeja ja näin myös luoda korkealaatuista työllisyyttä liittyvät yhä enemmän korkealaatuisen teknisen kapasiteetin saatavuuteen, siis koulutuksen ja opetuksen tasoon, sekä tieto- ja kuljetusinfrastruktuuriin, yhteydenpitoverkkoihin maailmanmarkkinoiden kanssa. Näihin edellytyksiin lisäisin, kuten osin Sainjonkin, lakien varmuuden ja selkeyden. Tämän sanon myös tärkeänä viestinä omalle maalleni, Italialle, arvoisa puhemies. Sillä on sellaisen maan maine, jossa noudatetaan heikosti henkistä omaisuutta koskevia säädöksiä ja jossa erityisesti vero- ja työlainsäädäntö ovat liian monimutkaisia eivätkä kannusta yrittäjyyttä vaan mahdollisesti jopa lisäävät yritysten siirtymistä pois.
Yhdyn esittelijän ehdotukseen siitä, että olisi tärkeää suunnata rakennerahastovaroja yritysten tutkimus- ja teknologiaohjelmiin. Vähemmän vakuuttunut olen ehdotuksesta, että maasta muuttaneilta yrityksiltä perittäisiin takaisin niiden saamia varoja - minusta olisi realistisempaa lykätä maksuja ja kirjata nämä yritykset mustalle listalle.
Päätän puheeni lyhyeen ja onnittelen esittelijää hänen tekemästään työstä.

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komissaari, liberaalien puolueryhmällä on ollut vaikeuksia Sainjonin mietinnön kanssa kolmesta syystä. Ensinnäkään mietinnön nimi ei vastaa sen sisältöä. Mietinnössä olisi tarkoitus käsitellä yritysten siirtymisiä ja suoria investointeja kolmansiin maihin. Nyt kuitenkin suuri osa mietinnöstä käsittelee sosiaali- ja talouspolitiikkaa Euroopan unionin sisällä tai sisältää euron käyttöönottoon liittyviä suosituksia. Tällaiset asiat eivät kuuluu tämän mietinnön piiriin eivätkä taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan toimivaltaan.
Toinen syy, jonka vuoksi puolueryhmälläni on vaikeuksia tämän mietinnön kanssa, ovat mietinnön sisällön lähtökohdat. Herra Sainjon käyttää johtopäätöstensä ja päätöslauselmansa perustana teollistunutta yhteiskuntaa, jota ei ole enää olemassa. Tähän liittyen olen iloinen siitä, että joka tapauksessa on otettu huomioon mietinnön B kohtaan liittyvä tarkistukseni, jossa viitataan tietoyhteiskunnan uusiin taloudellisiin ja sosiaalisiin mahdollisuuksiin ja niiden kaikkiin mahdollisiin vaikutuksiin maailmankauppaan ja etenevään maailmanlaajuistumiseen.
Olen myös viitannut OECD: n sijoituksia koskevaan monenkeskiseen sopimukseen (MAI), jonka tulisi alkaa vaikuttaa mahdollisimman nopeasti. Mutta muita esittämiäni oleellisen tärkeitä tarkistuksia ei ole otettu huomioon. Tämä on kolmas syy, miksi puolueryhmäni ei voi nyt hyväksyä tätä mietintöä tällaisena. Näin ollen olemme esittäneet vielä kahtatoista tarkistusta.
Sainjonin mietintöä ei itse asiassa ole viety loppuun asti. Puolueryhmäni aikoo huomenna ennen äänestystä esittää pyynnön, että mietintö palautettaisiin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnalle, jotta valiokunta voisi saada aikaan tasapainoisemman kokonaisuuden.

Querbes
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, puhumme nyt sadoista tuhansista työpaikoista, jotka on uhrattu tai jotka ovat uhattuna Euroopan unionin kilpailukyvyn ja kulujen alenemisen nimissä tehtävissä yrityssiirroissa. Työvoimavaltaiset teollisuudenalat ovat kärsineet eniten, mutta myös palveluala on yhä enemmän uhattuna.
Muualle siirtyvät yritykset Hooverista Renaultiin noudattavat Euroopan komission vapaamielisyysoppia, jonka Jacques Delors aikanaan muotoili näin: " markkinoiden laajentuessa jokainen asettuu sinne, missä olosuhteet ovat parhaat" . Ja olosuhteethan ovat parhaat siellä, missä voitot ovat suurimmat. Yrityssiirrot asettavat kansat ja alueet kilpailuasemaan, sosiaalisia eroja ja palkkaeroja käytetään hyväksi ja valtion tukea kiristetään. Siirrot tehdään usein ilman ennakkovaroitusta, neuvottelematta ammattijärjestöjen ja paikallisten valtuutettujen kanssa, piittaamatta palkansaajien ja heidän perheidensä eduista ja alueiden taloudellisesta tulevaisuudesta.
Kansallisella ja yhteisön tasolla on todellakin ryhdyttävä toimenpiteisiin sosiaalisen polkumyynnin estämiseksi. Pelkään, että komission mietinnössä ehdotettu monikansallisten yhtiöiden toimintaohjeisto, joka ei edes ole velvoittava, on liian pieni este näille yhtiöille, joiden strategiaan ei moraali kuulu. Miten silloin voivat vaikuttaa eurooppalaisiin monikansallisiin yhtiöihin esittelijän suositukset " moraalisesta velvollisuudesta olla maailman yhteiskunnallisen kehityksen eturivin edistäjiä" ? Onko tämä naiiviutta?
Tämän vuoksi ryhmäni esittää muita toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on toisaalta kyseenalaistaa Brysselin aloittama nykyinen vapauttamiseen ja säännöstelystä luopumiseen tähtäävä prosessi ja toisaalta luoda uusia oikeuksia palkansaajille, jotta he voisivat säilyttää sosiaalisen asemansa, puolustaa työpaikkaansa ja valvoa yritysten saamaa julkista tukea. Sosiaalisen polkumyynnin torjumiseksi ehdotamme myös, että kaikkiin kaupallisiin sopimuksiin sisällytetään sosiaaliset ja ympäristöä koskevat lisäehdot ja että pääoman liikkeitä verotetaan, jotta saataisiin varoja tuottaviin ja työpaikkoja luoviin investointeihin.
Haluan vielä esittää huolestumiseni päätöslauselman 5 kohdasta, jossa pyydetään monenkeskisen investointisopimuksen saattamista nopeasti päätökseen OECD: ssä. Tämä kannanotto vastaa strategiaa, jota amerikkalaiset noudattavat nopeuttaakseen maailmanmarkkinoiden vapauttamista ilman ehtoja. Tämän vuoksi ryhmäni teki tarkistuksen, jonka mukaan kulttuuri ja audiovisuaalinen ala jätettäisiin näiden neuvotteluiden ulkopuolelle.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, me vihreät emme suinkaan perustavasti vastusta yritysten siirtymisiä, päinvastoin! Ne voivat oikeissa oloissa merkittävästi edistää alueellista kehitystä. Siihen kuuluu ensisijaisesti kehityspoliittisten, inhimillisten ja yhteiskunnallisten periaatteiden yhtenäisyys. Mercedes tuottakoon edelleen Brasiliassa. Työntekijällä sikäläisessä yrityksessä täytyy kuitenkin olla sama oikeus kuulua ammattiliittoon kuin kollegallaan täällä.
Ranskalainen yritys saa ilman muuta valmistaa radioita Kaakkois-Aasiassa, mutta työntekijöiden terveys siellä on yhtä tärkeää kuin ensimmäisen maailman työntekijöiden terveys. Uusliberaali vapaan pääoman vapaan liikkuvuuden projekti pakottaa kuitenkin ennen kaikkea kolmannen maailman ja kehittyvän talouden maat hurjaan sijoituskilpailuun suurimmasta verovapaudesta, huonoimmasta työsuojelusta ja kehnoimmista palkoista. Olemme jo kauan tienneet, että alhaiset palkkakustannukset eivät ole ratkaiseva tekijä pääjoukolle suuryritysten siirtymisistä. Yritykset kuitenkin ilmeisesti uskovat, että he eivät pysty vain valloittamaan uusia markkinoita, vaan vieläpä samalla häiriöttä tuottamaan voittoa epäinhimillisten olojen avulla.
Juuri siksi maailmanlaajuiset toimijat tarvitsevat sitovia pelisääntöjä. Vapaaehtoiset käyttäytymissäännöt eivät riitä. On meidän tehtävämme osoittaa yrityksillemme niiden velvollisuudet. Täkäläiset yritykset, jotka muualla rikkovat eurooppalaisia standardeja, täytyy sulkea EU-tukien ulkopuolelle. Palkkiot nälkäpalkoista ja ympäristön saastuttamisesta, se on enemmän kuin kyynistä! Tässä mielessä pyydämme tukea tarkistusehdotuksillemme. Sainjonin mietintö on jo myöhässä, sillä jo pitkään OECD: ssä on neuvoteltu monenkeskisestä investointisopimuksesta, joka tuo esiin valtiolliset säännökset ja poliittisen vaikutusvallan.
Huomenna äänestämme tietenkin sen puolesta, että mietinnöstä äänestetään. Meillä oli erittäin hyvä kuulemistilaisuus siihen. Olemme keskustelleet perusteellisesti. Rouva Plooij-van Gorselille voin sanoa vain yhden lauseen jalkapallosta: myös läheltä piti on ohi!

Van Dam
Arvoisa puhemies, kollegani Sainjonin mietinnöstä käy ilmi, että yritystoiminnan siirtyminen ei ole mikään massiivinen ilmiö. Se ei myöskään merkittävässä määrin johdu palkkakustannusten eroista vaan ennemminkin löydetyistä uusista markkinoista. Tämän vuoksi viranomaisten on vaikea saada otetta asiasta.
Tämän analyysin pohjalta on merkillistä, että esittelijä on mietinnössään verrattain "määräilevä" . Hän esittelee yhteisön strategian yhdenmukaistamisesta, toimintaohjeista ja Euroopan yhteiskunnallisesta merkistä. Hän haluaa jopa aloittaa kansainvälisen sosiaalisen " lähetyksen" . Pitääkö kollegani Sainjon tällaisia toiminta-ajatuksia realistisina?
Vaikka arvostamme hänen työtään, emme halua lähteä esittelijän viitoittamalle tielle. Viranomaisten liian laaja ja mutkikas osallistuminen aiheuttaa suuria kustannuksia. Juuri tämä heikentää Euroopan yritysten kilpailukykyä ja niiden mahdollisuuksia parantaa työllisyyttä. Yritystoiminnan ilmapiirille on hyötyä hajauttamisesta sekä lainsäädännön supistamisesta ja parantamisesta. Tämä jää valitettavasti mietinnössä vähälle huomiolle.
Olen kuitenkin samaa mieltä herra Sainjonin mielipiteestä siitä, että kehittämistyöhön ja innovaatioihin pitäisi kiinnittää enemmän huomiota. Tällöin periaatteena on se, että tämä olisi ensisijaisesti jäsenmaiden tehtävä. Eurooppalaisella yhteistyöllä on asiassa täydentävä tehtävä, jotta saataisiin aikaan sopivat reunaehdot.

Souchet
Arvoisa puhemies, emme olisi odottaneet saavamme lukea herra Sainjonin allekirjoittamaa tekstiä, joka kuulostaa aivan lordi Brittanin puheelta. Mitä mietinnössä on jäljellä yrityssiirroista? Hyvin vähän. Niitä ei tapahdu paljon, ne eivät juurikaan johdu palkkakustannuksien eroista, eikä niillä ole käytännöllisesti katsoen mitään tekemistä maittemme työttömyyden kasvun kanssa. Kaiken lisäksi niillä on useimmiten suotuisia vaikutuksia ja sen vuoksi niitä pitäisi suosia. Ja mahdollisten vähäisten kielteisten vaikutusten korjaamiseksi riittäisivät vapaaehtoiset mekanismit, vapaaehtoiset toimintaohjeistot, hypoteettiset luottamussopimukset.
Ne meistä paikallisesti valituista edustajista, jotka elävät päivittäisten yrityssiirtojen keskellä ja näkevät, miten ihmisiä revitään juuriltaan, miten aluerakenteet hajautuvat, miten syntyy joukkotyöttömyyttä ja taloudellista ja sosiaalista epävakautta, eivät tunnista itseään tästä asioita yksinkertaistavasta ja lapsellisen idyllisestä mietinnöstä.
Mikään yritys ei tietenkään voi ajatella elävänsä ikuisesti. Miksi ei silti pohdittaisi sääntelyä, jolla voitaisiin pitää aisoissa maailmanlaajuistumista ja hillitä vääristymiä koneistossa, jolla vähennetään Euroopan työpaikkoja luomatta kuitenkaan kerrannaisvaikutusta kohdemaan kehityksessä? Miksi ei yritettäisi arvioida objektiivisesti kehitysmaissa lisääntyvien vapaakauppa-alueiden seurauksia? Miksi ei tutkittaisi niitä EU: n antaman tuen vääristäviä vaikutuksia, joista tulee laukaisevia tekijöitä monen yrityssiirtymäpäätöksen takana; tällaista tukea ovat ECIP-ohjelma ja jopa PHARE- ja TACIS-ohjelmien tietyt hankkeet. Esittelijä on asiantuntijavallan lannistamana kadottanut matkan varrella tavoitteensa. Se on vahinko. Tämä tärkeä aihe on otettava uudelleen tarkasteltavaksi, mutta toisella tavoin, realistisemmalta pohjalta.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on tyhjentävä ja kunnianhimoinen ja yleisesti ottaen suhtaudun myönteisesti sen sävyyn. Onnittelen herra Sainjonia tästä mietinnöstä ja siitä, miten hän esitteli sen tässä istunnossa. Haluaisin sanoa herra Souchet'lle, että jos herra Sainjon ja minä olemme yhtä mieltä joistain asioista, se johtuu siitä, että me kumpikin olemme nähneet elämää emmekä elä tästä asiasta tehtyjen ideologisten väitteiden maailmassa.
En aio puuttua pikkuseikkoihin, joiden rouva Plooij-van Gorsel valitti jäävän väittelyn ulkopuolelle, ja vielä vähemmän aion puuttua siihen, mitä päätöslauselmaesityksen pitäisi sisältää tai olla sisältämättä. Uskon kuitenkin, että tämä mietintö on oikeassa ottaessaan sen kannan, että suorista ulkomaisista sijoituksista on huomattavaa hyötyä sekä sijoituslähteelle että sen vastaanottavalle valtiolle. Herra Caudron ymmärtää tämän hyvin.
Lisäksi asiaa täytyy tarkastella kokonaisuutena sijoituksien vapauttamisen yhteydessä, sillä Euroopan valtioiden merentakaisten sijoitusten lisäksi täytyy tarkastella myös merentakaisten yritysten sijoituksia Euroopan unioniin, eikä minulla ole epäilystäkään siitä, että unioni hyötyy suuresti unioniin suuntautuvista suorista ulkomaisista sijoituksista.
Olen tyytyväinen siihen, että mietintö ei sorru turhaan retoriikkaan, joka usein liittyy aiheeseen ja varsinkin ideaan siitä, että ulospäin suuntautuvat ulkomaiset sijoitukset johtuvat epäreilusta kilpailusta pienipalkkaisissa maissa. Se on hyvin rajallinen ilmiö, ja useimmat suorat ulkomaiset investoinnit tehdään itse asiassa markkinoillepääsyn vuoksi. Sekä herra Malerba että herra Valdivielso selittivät tämän varsin hyvin selvittäessään Euroopan unionin työttömyyden takana olevien syiden monimutkaisuutta.
Vaikka siirtymisen aiheuttamat ongelmat ovatkin pienempiä kuin yleensä esitetään, ne aiheuttavat ilmeisesti kuitenkin huolta erityisaloille ja erityisesti suurelle yleisölle. Siksi meidän kaikkien pitäisi etsiä keinoja vähentää siirtymisen negatiivisia seurauksia.
Siksi olen iloinen siitä, että mietinnössä puututaan suoraan tähän asiaan ja mietitään tapoja, joilla eurooppalaiset yritykset voisivat parantaa kilpailukykyään ja mahdollistaa siten tuotannon jatkamisen Euroopassa. Suhtauden erittäin myönteisesti mietinnössä ehdotettuihin ideoihin teknologisista innovaatioista. Olen tyytyväinen huomatessani sen lähestymistavan, jonka mietintö ottaa kolmansiin maihin sijoittavien yritysten sosiaalisiin standardeihin. Se on järkevä ja pragmaattinen lähestymistapa, jossa ymmärretään valtioon suuntautuvien investointien maalle tuottavan hyödyn maksimoimisen tasapainottaminen sen kanssa, että investoijia ei karkoteta.
Itse asiassa on jo kauan ollut selvää, että kehitysmaissa sijaitsevien monikansallisten yhtiöiden työntekijöille maksetaan yleisesti ottaen enemmän palkkaa, annetaan enemmän koulutusta ja tarjotaan paremmat työolosuhteet kuin vastaavien kotimaisten yritysten työntekijöille. Tämä on päinvastainen huomio kuin joidenkin herra Querbesin esittämien asioiden sisältö.
Sitä paitsi suuressa määrin kuluttajien tietoisuuden lisääntymisen vuoksi yrityksissä on viime aikoina vallinnut suuntaus kehittää omia toimintaohjeitaan, erityisesti Yhdysvalloissa kuten herra Malerba huomautti. Haluan huomauttaa niille, jotka vähättelevät toimintaohjeiden tärkeyttä, että niistä on itse asiassa harmia luojilleen, sillä ne ovat mittapuu, jonka mukaan yrityksiä voidaan tuomita ja tuomitaan, ja siksi niihin on suhtauduttava vakavasti.
Uskon, että mielipiteemme eroavat jonkin verran siinä, onko komission tehtävä toimintaohjeiden luomisessa päätöslauselmaesityksen 1 kohdan mukainen vai ei, ja tämä onkin lähes ainoa erimielisyyttä aiheuttava kohta. Mielestäni komission olisi määräysten antamisen sijasta paras tukea yrityksiä, kun ne kehittävät omia toimintaohjeitaan, mikäli tällaista apua kaivataan.
Poliittisella tasolla komissio on yrittänyt aktiivisesti parantaa sekä kansainvälisiä työstandardeja että ympäristöstandardeja. Juuri komissio ehdotti neuvostolle aloitetta kaupan ja työn standardeista ennen Singaporen WTO: n ministerikokousta, mutta neuvosto ei ryhtynyt tähän. Komissio tukee silti IMO: n työtä tällä kentällä ja yrittää löytää keinoja standardien kehittämiseksi esimerkiksi yhteisen tullietuusjärjestelmän avulla.
Tämän vuoksi lopetan sanomalla, että tämä mietintö on myönteinen, koska se oikaisee joitain väärinkäsityksiä, osoittaa muutamia realiteetteja ja tekee käytännöllisiä ehdotuksia, ja olen samaa mieltä monista niistä, joiden avulla tähän monimutkaiseen ongelmaan voidaan suhtautua realistisesti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Eurokolikoiden nimellisarvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Soltwedel-Schäferin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-334/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi eurokolikoiden nimellisarvoista ja teknisestä määrittelystä (KOM(97)0247 - C4-0340/97-97/0154(SYN)).

Soltwedel-Schäfer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat! Esittelen tänään teknisen mietinnön rahaliitosta, mutta teen sillä selväksi, että rahaliitto konkretisoituu pala palalta. Mietintö käsittelee kolikoita, joilla eurooppalaiset kuluttajat vuodesta 2002 alkaen Euroopan parlamentin tai nyt valiokunnan mielestä toimittavat päivittäiset ostoksensa. Mielestäni on neljä oleellista kohtaa tämän mietinnön ja myös talousasioita käsittelevän valiokunnan päätöksen kannalta.
Eurokolikoiden yksikköarvojen lukumäärä tulee rajoittaa neljään komission ehdottaman kahdeksan sijaan. Minä ehdotan 2 sentin ja 20 sentin kolikoiden poistamista. Perusteluissani haluaisin vielä kerran korostaa, että kolikoiden pienempi lukumäärä helpottaa kuluttajia erottamaan kolikot ja että sähköisten maksujärjestelmien yleistyminen myös pikkusummien maksussa, mikä lisääntyy koko ajan, vähentää käteismaksutapahtumien määrää tällä alalla edelleen.
Toinen alue on oleellinen. Siinä on kysymys kolikoiden halkaisijasta. Haluaisin halkaisijan suurenevan kolikoiden arvon mukaan, jotta kuluttajien, varsinkin sokeiden ja näkövammaisten, olisi helpompi erottaa kolikot toisistaan. Se, mitä komissio on tässä kohdassa ehdottanut, aiheuttaa enemminkin sekavuutta kuin selvyyttä. Päinvastoin kuin komission ehdotus, jonka mukaan halkaisijaltaan lähes samansuuruisten kolikoiden paksuus vaihtelisi arvon mukaan, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ehdotuksella on se etu, että uusien kolikoiden painoa voitaisiin tuntuvasti vähentää.
Kolmas kohta: uusien kolikoiden tulisi olla kaikissa jäsenmaissa kummaltakin puolelta samanlaisia väärentämismahdollisuuden vähentämiseksi ja käyttäjäystävällisyyden parantamiseksi. Tämä ei ole niinkään tekninen kysymys vaan ennemminkin myös kansallinen tai tunteisiin liittyvä. Joka tapauksessa se on tähän mennessä saanut eniten huomiota tiedotusvälineissä. Olen työstänyt ehdotuksen ja saanut talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa kannatusta sille, että yksilöllinen kansallinen puoli voisi symboloida EU: n jäsenmaiden moninaisuutta. Tosin sellainen menettely, jota myös komissio esityksessään ehdottaa, merkitsisi, että kuluttaja - toden totta - joutuisi ääritapauksessa tekemisiin 120 erilaisen kolikon kanssa. Miten se on mahdollista? Siten, että kullakin 15 jäsenvaltiolla on 8 kansallista yksikköarvoa, joissa on erilaiset kuviot. Nopea eikä myöskään varma yksittäisten kolikoiden arvon tunnistaminen ei siten enää olisi taattu.
Tärkeitä ovat myös eurokolikoiden terveydelliset näkökohdat. Siksi kiinnitin erityisesti huomiota siihen, että 1 ja 2 euron kolikoissa käytetään nikkelipitoisia seoksia; tätä komissio on ehdottanut. Nikkeli voi, jos se joutuu kosketuksiin ihmisihon kanssa, aiheuttaa allergisia reaktioita. Tämä tuodaan esiin myös Ruotsin hallituksen kertomuksessa ja sitä korostetaan erityisesti. Ruotsissa ei muuten lainkaan käytetä nikkelipitoisia kolikoita. Koska allergiset reaktiot ovat mahdollisia, vaadimme - kuten muuten muidenkin tuotteiden, esimerkiksi korvakorujen, ketjujen ja kellonrannekkeiden kohdalla - että kolikoissa ei ole nikkeliä.
Tämä oli alkuperäinen ehdotus. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan enemmistö kuitenkin hylkäsi sen, ja siksi olen päättänyt tehdä kompromissiehdotuksen, jonka mukaan kyseiset kolikot valmistetaan nikkelittömästä, ruostumattomasta teräksestä ja nikkelimessingistä. Siten ei vain vähennettäisi mainittujen kolikoiden nikkelipitoisuutta, vaan ennen kaikkea nikkelin vapautumista kolikoiden käytössä.
Lisäksi siten voitaisiin tehdä mieliksi mietinnön toiselle vaatimukselle, nimittäin sille, että uusissa kolikoissa otettaisiin huomioon kierrätettävät materiaalit. Sekään ei ole aivan merkityksetöntä, vaan päinvastoin erittäin tärkeää.
Valiokunnassa on yhä uudestaan leijunut ilmassa kysymys, missä määrin työmme ylipäänsä on merkittävää. Eivätkö valtiot ole itse jo päättäneet, mitä haluavat tehdä? Mikä on sitten meidän tehtävämme parlamenttina? Riippumatta kysymyksestä, mitä mieltä kollegani ovat esimerkiksi kansallisesta puolesta - siitä voisi varmastikin kiistellä - olemme yksimielisiä siitä, että valiokunta pitää itsestäänselvänä - samoin täysistunto huomenna - että tämä mietintö, sellaisena kuin se on esitetty ja siitä äänestetään, otetaan huomioon, vaikka esimerkiksi jopa Saksan valtiovarainministeriössä sanotaan: se, mitä Euroopan parlamentti päättää, ei kiinnosta meitä ollenkaan, teemme omat kolikkomme, teemme kansallisen puolemme. Meitä se ei kiinnosta!
En voi kuvitella, että sellainen on mahdollista Amsterdamin päätösten jälkeen. Uskon, että me parlamentin jäsenet olemme erittäin yksimielisiä siitä, että parlamentti työskentelee ja päättää ja siten luo perustaa eikä tee turhaa työtä!

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänen mietinnöstään, jonka sisällöstä suurin osa meistä voi olla pitkälti yksimielisiä.
Ennen kuin puutun suoraan mietinnössä esiin nostettuihin kysymyksiin, mielestäni on hyvä huomauttaa, että vuonna 1989 kirjoitin parlamentin ensimmäisen mietinnön EMUn ensimmäisestä vaiheesta. Siinä vaiheessa tuskin kukaan eurooppalainen oli kiinnostunut talous- ja rahaliittoprosessista. Tänään me itse asiassa keskustelemme kolikoiden ulkomuodosta ja käytetystä materiaalista, sillä ne otetaan käyttöön aivan lähitulevaisuudessa. On merkki Euroopan unionin suunnattomasta edistyksestä, että käsittelemme nyt yhtenäisvaluuttaan liittyviä käytännön kysymyksiä emmekä vain puhu talous- ja rahaliiton teoriasta.
Mitä itse mietinnön sisältöön tulee, voin sanoa olevani samaa mieltä esittelijän kanssa kolikoiden nikkelisisällöstä. Toivon, että komissio kehottaa Ecofin-neuvostoa harkitsemaan asiaa uudelleen. Euroopan unionissa on käynnissä valtava lobbaus nikkelin terveyshaittojen vuoksi ja siksi, että nikkeliä käytetään mahdollisesti kolikoihin, joita käytetään laajalti ympäri Euroopan unionia. Koska juuri äskettäin hyväksyimme tämän parlamentin mietinnön, jossa vaadittiin nikkelin poistamista koruista ja muista ihmisten kosketuksiin joutuvista esineistä, olisi melko epäjohdonmukaista huomata hyväksyvämme sen, että uudessa rahassa on suuria määriä nikkeliä. Meidän täytyy todella kuunnella kuluttajia edustavaa tahoa tässä asiassa. Skandinavian maat eivät ole ainoita huolestuneita. Eri puolilla Euroopan unionia on kuluttajajärjestöjä, jotka edustavat täällä julkista mielipidettä. Jos joku herkistyy nikkelille, silloin hän voi luonnollisesti saada hyvin vakavan reaktion, jos hän joutuu kosketuksiin nikkelin kanssa. Haluaisin pyytää komissaari Kinnockia peruuttamaan tämän asian ja pyytämään komissiota tutkimaan asiaa uudelleen. Me olemme nähneet tieteelliset todisteet ja meillä on todella aihetta olla huolissamme. Meidän täytyy miettiä asiaa uudelleen.
Mitä kolikoiden määrään ja mittoihin tulee, tuen jälleen esittelijää. Me haluamme järkeistää käyttämiemme kolikoiden määrää ja monet jäsenvaltiomme vähentävät itse asiassa kolikoidensa määrää nimellisarvon avulla. Tuntuu melko oudolta, että kun siirrymme yhtenäisvaluuttaan ja mahdollisiin toimikortteihin, elektroniseen rahaan ja niin edelleen, ehdotamme melkoista askelta taaksepäin eli kahdeksan erilaisen kolikon käyttöä. Niinpä pyytäisin uudelleen, että komissio tutkisi tätä asiaa.
Mitä mittoihin tulee; sokeita edustavat järjestöt ovat lobanneet ahkerasti tässä parlamentissa, sillä sokeat haluavat voida erottaa selvästi eri kolikoiden nimellisarvon. En todellakaan usko, että valtiovarainministerit ovat ryhtyneet harkitsemaan asiaa ja haluaisin pyytää komissiota ja neuvostoa miettimään asiaa uudelleen.
Lopuksi haluan käsitellä yhtenäisvaluutan kansallisia tunnuksia. Aloitamme yhtenäisvaluutan käytön 1. tammikuuta 1999, kolikot ja setelit tulevat käyttöön vuonna 2002. Tämä ei ole pelkkä laskelma, se ei ole pelkkä pankkiirien ottama askel, vaan se on Euroopan unionin kansalaisten ottama askel. On aivan elintärkeää, että he tuntevat uuden valuutan käytön mukavaksi ja tutuksi tämän suunnattoman historiallisen kehityksen alkuvaiheessa. Minun täytyy sanoa, että mielestäni on aivan järjetöntä, että parlamentti harkitsee kansallisten tunnusten poistamista, kun uusi valuutta otetaan käyttöön. Tästä syystä meidän sosiaalidemokraattinen ryhmämme vastustaa mietinnön kohtia, joissa vaaditaan yhtenäistä kolikkoa koko Euroopan unionille, ja tuemme rouva Peijsin tarkistusta, jossa vaaditaan, että näissä kolikoissa on mahdollista käyttää kansallisia tunnuksia.
Kun olemme täällä parlamentissa keskustelleet talous- ja rahaliitosta jo usean vuoden ajan, meidän ei pitäisi aliarvioida julkista mielipidettä, ei ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten mielipidettä vaan myös muiden Euroopan unionin kansalaisten. Me haluamme todella, että tämä on kansalaisten aloite, ja me haluamme, että he tuntevat olonsa mukavaksi uuden valuutan kanssa ja taskussaan olevien uusien setelien ja kolikoiden kanssa. Mahdollisuus kolikoiden ja setelien kansallisiin tunnuksiin on erittäin tärkeää julkisen hyväksynnän saavuttamiseksi alkuvaiheessa.
Me pitkälti tuemme tätä mietintöä; tämä on tärkeä askel ja me toivomme, että komissio ja neuvosto kuuntelevat antamaamme kritiikkiä. Meidän ei pitäisi yrittää yhtenäistää asioita pelkän yhtenäistämisen vuoksi. Meidän täytyy ymmärtää, että haluamme vielä kansallista monimuotoisuutta yhtenäisvaluutan osalta.

Hoppenstedt
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat! Jo tuhansia vuosia kolikot ovat olleet perinteinen maksuväline. Niissä on mitä erilaisimpia seoksia, niihin on käytetty mitä erilaisimpia metalleja. Tätä perinnettä jatketaan varmastikin, vaikka sähköisen rahan tuomalla kilpailulla on varmasti tietty vaikutus, mitä määrään tulee. PPE-ryhmä on tehnyt joitakin tarkistusehdotuksia Soltwedel-Schäferin mietintöön. Mitä yksikköarvoon tulee, olette luvannut, rouva Soltwedel-Schäfer, että kolikoita, joita sitten valmistetaan, ei ole neljä, vaan kuusi arvoa. Olemme myös sitä mieltä, että juuri suureneva koko halkaisijan ja painon osalta ja tietenkin myös syrjien laatu ovat tärkeitä kolikoiden tunnistamisessa. Pienten ja suurten, vanhojen ja nuorten ihmisten, mutta myös 11 miljoonan näkövammaisen täytyy käyttää näitä kolikoita tulevaisuudessa. Siksi tämä on erityisen tärkeää.
Meistä kolikoiden väärentämismahdollisuuksien vähentäminen on myös erityisen tärkeää, erityisesti suurempien arvojen osalta, mutta myös automaattien tunnistuskyvyn vuoksi. Tiedämme, ja se on myös mukana tarkistusehdotuksessamme, että siksi tietynlainen yhdiste, jossa on myös nikkeliä ja kuparia, on välttämätön. Tuemme sitä myös. Tunnemme lausunnot ja tiedämme, että allergisoivien tekijöiden arvostelua täytyy täsmentää. Meille on tärkeää, ja siksi me PPE-ryhmässä olemme tehneet ehdotuksen kansallisesta puolesta, että tämä kansallinen puoli on kansalaisille muutoksessa osa etukäteen osoitettua luottamusta. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa olemme erittäin rauhattomia, koska olemme alakynnessä ja koska enemmistö on äänestänyt kansallista puolta vastaan. Minusta on mukavaa, Alan, että nyt liikkeen johtajana myös ryhmäsi puolesta olet ottanut tämän aiheen ohjelmaanne ja tuot sen esille .
Olemme sanoneet, että haluamme 6 yksikköarvoa. Tarkoitan kuitenkin, että tulevaisuutta ajatellen seuraavassa vaiheessa täytyy harkita myös suurempaa rahayksikköä, ennen kaikkea mahdollisesti 5 euron kolikkoa, koska automaattiteollisuudella ja ennen kaikkea teollisuudella, joka tähtää automaateilla myyntivoittoihin, on täysi oikeus mennä markkinoille mahdollisesti suurempien tuotteiden kanssa, tarjota niitä ja antaa lunastaa ne kolikoilla.
Tärkeä aihe meille on myös kulta. 100 euron kolikon täytyy tulevaisuudessa - herra Stevens ja rouva Randzio-Plath ovat sen jo useaan kertaan sanoneet - olla kultaa. Tarkoitan, että se jatkaa vanhaa perinnettä, joka on täysin mahdollinen myös tulevaisuudessa ja auttaa myös purkamaan suurta kultavarantoa. Uskon, että se on oikea arvo.
Toivon, että tarkistusehdotuksiimme suhtaudutaan huomenna myönteisesti ja sitten iloitsemme tulevaisuudesta, jossa käytetään uusia kolikoita!

Mezzaroma
Arvoisa puhemies, neuvoston asetusehdotus eurokolikoiden materiaaleista näyttää käsittämättömällä tavalla keskittyvän ainoastaan kuparijärjestelmään unohtaen kokonaan ruostumattoman teräksen käytön. Sehän voidaan määritellä Euroopan hopeaksi, koska unionin jäsenvaltioilla on yhdessä johtava asema maailmanmarkkinoilla, olipa mittapuuna sitten laatu tai määrä. Sen lisäksi, että haluaisin muistuttaa tämän materiaalin tärkeydestä - se samastuu muita paremmin teknologia-aikakauteemme ja vastaa samalla yleisiä odotuksia rahan hygieenisyydestä, kierrätettävyydestä, muuttumattomuudesta ja kohtuullisista kustannuksista - haluaisin myös painottaa sitä, että rahanpainannan erityissektorilla ruostumattomalla teräksellä on 20 prosentin maailmanmarkkinaosuus. Sitä käytetään kymmenissä maissa kaikissa viidessä maanosassa, ja Euroopan unioni on nykyään aina osallisena. Tätä eurooppalaista tuotetta ei saa jättää pois humanismin historian suurimmasta rahanpainannasta ja korvata esimerkiksi Ruotsin ehdottaman 'pohjoisen kullan' - Nordic Gold - tapaisilla ratkaisuilla - Ruotsihan ei edes osallistu yhteisvaluuttaan - tai kuparisekoitteisella raudalla, joka on korkean teknologian kallishintainen ratkaisu. Käyttöön ei saa siis ottaa kierrätykseen kelpaamatonta tuotetta, joka muuttuu nopeasti korroosion ja käytön vaikutuksesta ja jota ei voi hävittää ympäristömyrkkyjensä takia.
Olemme laskeneet, että 250 miljoonaa euroa säästettäisiin hankkimalla raha-aihiot ruostumattomista teräsyhdisteistä, koska niiden hinta on alempi kuin kuparipohjaisten yhdisteiden. Kaikenlaiset tieteelliseen terrorismiin liittyvät, nikkelistä johtuvat kiistakysymykset ratkeaisivat täysin valittaessa ruostumaton teräs, sillä nikkelittömiä ja nikkeliä sisältäviä yhdisteitä koskevissa tieteellisissä tutkimuksissa on vastikään osoitettu, että tällaiset teräkset eivät myöskään aiheuta allergiaa.
Mitä sanoa lopuksi kierrätettävyydestä, joka koskee 50 prosenttia siitä levystä, josta kolikot leikataan? Kun ruostumatonta terästä kierrätetään kulutus- ja tuotantohyödykkeissä asukkaiden arkipäivän elämässä, mitä tehdä niistä muista materiaaleista, joilla ei ole muuta käyttöä kuin uusissa rahoissa - kuten kuparisekoitteisella raudalla, joka kerran käytettynä ei kelpaa rauta- eikä kupariteollisuuteen, koska se on sekoittunutta?
Arvoisa puhemies, älkää luulko, että minulla olisi uusi ammatti - ruostumattoman teräksen myyntimies. Neuvoston kertomuksen - kolmen tai neljän vuoden ja viidentoista jäsenmaan rahapajojen työn tuloksesta - käsittely on selvästi loukkaus monia eurooppalaisia kohtaan, jotka ilman perusteltua syytä huomaavat, että heidän taskuistaan häviää metalli, johon he ovat jo tottuneet, eli ruostumaton teräs. Lyhyesti sanottuna tämä on ollut kuparin juhlaa - sekä loukkaus meitä europarlamentaarikkoja kohtaan, joiden on vähässä ajassa tehtävä päätös ja ilmaistava kantamme. Lienee syytä keksiä uusia tuotantomenetelmiä, uusia ratkaisuja valmistuksessa käytetyn kuparin sulattamiseksi. Itse olen sitä mieltä, että parlamentin olisi torjuttava neuvoston tuotos. Kolikoiden määrä näyttää minusta olevan tasapainossa, myöskin jäsenvaltioiden omilla kuvilla varustetut painomäärät, mutta ihmettelen, miten sokeat kykenevät erottamaan maat toisistaan.
Ehdottamiani tarkistuksia on kaksi, ja niiden avulla olen halunnut parantaa Soltwedelin tarkistuksia. Olen kuitenkin sitä mieltä, että mietintö on analysoitu huonosti eikä tarkistuksista ole keskusteltu lainkaan.

Svensson
Arvoisa puhemies! Niin kauan kuin vaihtorahoja on olemassa, on niiden oltava nikkelittömiä. Tietyistä seoksista voi irrota nikkeliä. Nikkeliallergian riski on tällöin ilmeinen kolikoita jatkuvasti käsittelevien henkilöiden osalta. Tietyillä aloilla työskentelevät ryhmät, kuten kassahenkilökunta vähittäiskaupan, ravintoloiden, postilaitoksen ja paikallisliikenteen palveluksessa käsittelevät kolikoita jatkuvasti.
Ruotsin esimerkkiä nikkelittömistä kolikoista on pidettävä esikuvana. Nikkeliteollisuuden edut eivät saa olla ristiriidassa ihmisten terveyden kanssa. Eurovaluutan tulevaisuus on hyvin epävarma, mutta kolikoista ei ainakaan saa aiheutua vaaraa fyysiselle terveydelle.

Hautala
Arvoisa puhemies, me keskustelemme näistä kansallisista symboleista ikään kuin tämä olisi keskustelu siitä, että kansalliset valuutat sittenkin säilytettäisiin. Tämä on toki emotionaalisesti herkkä kysymys, mutta silti haluaisin itse korostaa hyvin käytännönläheisiä näkökulmia. Ei pitäisi tuoda Euroopan unionin alueelle sataakahtakymmentä erilaista kolikkolajia. Sehän luo tavatonta sekavuutta. Näkövammaiset, joita on yli kymmenen miljoonaa, varmasti kärsivät tästä enemmän kuin monet muut. Sitä paitsi eiväthän pienten maiden tunnuksilla varustetut kolikot tule vastaan muissa maissa kovin helposti, kun taas pienten talouksien alueille varmasti kyllä suurempien maiden kolikot omine kansallisine tunnuksineen leviävät. Tämänkin vuoksi pidän tätä innostusta kansalliseen symbolismiin hiukan liioiteltuna. Muuten mietintö on erinomainen. Meidän pitäisi myös saada komissio tajuamaan, että nikkeli on todellinen terveysvaara.

Blokland
Arvoisa puhemies, tämä eurokolikoita käsittelevä mietintö on herättänyt sosialistien ja vihreiden toimien vuoksi paljon keskustelua. Minua häiritsee eniten se, että esitetyt tarkistukset ovat ristiriidassa käytettyjen argumenttien kanssa.
Ensinnäkin kahdeksan kolikkoa olisi muka liikaa. Kuutta pidetään riittävänä määränä. Tämän vuoksi kahden ja kahdenkymmenen sentin kolikot pitäisi poistaa suunnitelmista. En ymmärrä koko logiikkaa, koska tällöin jokaisessa maksutapahtumassa tarvittaisiin keskimäärin enemmän kolikoita! Kuluttajalla olisi riesanaan liian painava lompakko. Tämä ei varmasti edistäisi parempaa yleisön hyväksyntää.
Toiseksi kolikoiden kansalliset puolet eivät olisi toivottavia, koska ne aiheuttaisivat sekaannusta ja mahdollistaisivat vilpin. Täysin eurooppalaiset kolikot eivät kuitenkaan tekisi kolikoiden tunnistamista keskivertokansalaiselle helpommaksi. Kansalaisten suhtautuminen kolikoihin huononisi merkittävästi. Euroopan parlamentin täytyy suhtautua tähän asiaan realistisemmin. Komission ehdotuksessa kolikoilla on riittävästi yhteisiä piirteitä, jotta oikeat voidaan erottaa vääristä.
Kolmanneksi nikkelin käyttäminen kolikoissa olisi muka väärin. Kolikot eivät kuitenkaan ole mitään koruja, jotka ovat koko päivän kosketuksissa ihoon. Alankomaissa meillä ei ole mitään ongelmia nikkelistä valmistettujen kolikoiden kanssa. Se on ensiluokkainen, kulumista kestävä materiaali. Kolikoita ei tarvitse sulattaa ja lyödä niin usein. Asiasta nostettu kohu on täysin asiaton ja tarpeeton kansanterveyden ja ympäristön kannalta.
Jos Euroopan parlamentti ei muuta kantaansa, se ottaa suuren riskin etääntyä keskivertokansalaisesta enemmän kuin neuvosto ja komissio toisistaan.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, Euroopan kansojen suhde rahaan on osa heidän yhteistä kulttuuriaan. Se koskee varsinkin suhdetta rahaan, tapaa puhua rahasta ja myös rahan nimiä. Kiista euron ja sentin nimistä, kun ecu vaihdettiin euroon, on vain yksi todiste siitä. Mutta lohduttakaamme itseämme vanhalla eurooppalaisella sanonnalla "Rahan kielen ymmärtävät kaikki." Toivottavasti tämä pätee myös tuleviin eurokolikoihin, sillä käsiteltävä asetusehdotus osoittaa erittäin selvästi, että on vielä paljon parantamisen varaa ja että Euroopan parlamentti tekee oikein pitäessään kiinni oikeudestaan tehdä parannusehdotuksia lainsäädäntömenettelyssä. Kannattaisin sitä, jos Euroopan parlamentti tulevaisuudessa sanoisi mielipiteensä ei vain kolikoista vaan myös seteleistä. Pidän täysin epätyydyttävänä sitä, vaikka se on toki historiallisesti perusteltavissa, mutta ei tulevaisuuteen sovellettavissa, että me Euroopan parlamenttina emme ole mukana säätämässä lakia kaikista rahan muodoista.
Takaisin kolikoihin. Niiden olisi oltava käyttäjäystävällisiä ja mahdottomia väärentää, houkuttelevia, kulumattomia ja edullisia. Ne ovat tulossa, mutta luulen, että on vielä joitakin puutteita. Haluaisin tukea kollegoitani: tarvitsemme kuusi kolikkoa kahdeksan sijaan. Se on käyttäjien, väärentämisen estämisen ja suuremman oikeusvarmuuden etujen mukaista. En haluaisi kuitenkaan luopua pienimmistä kolikoista, sillä kaikissa Euroopan maissa niin sanottu onnenlantti on tärkeä, ja niinpä on oikein, että tämä Euroopan parlamentti ehdottaa vain suuruusluokista 0, 02 ja 0, 20 luopumista.
Lisäksi haluaisin käsitellä aihetta eurooppalaiset kolikot "mitalin molemmilta puolilta" . Pitkällä aikavälillä on erittäin tärkeää, että meillä on eurokolikko. Tiedän kuitenkin myös, että tämänhetkisessä tilanteessa, kun tarkastellaan euron hyväksymistä ja ihmisten epävarmuutta, on tärkeää välittää turvallisuuden tunnetta ja ottaa huomioon myös tämän kolikon tunnemerkityspuoli. Niinpä ajan mittaan ei ole mahdollista, että päivittäistavarakauppa Baijerin metsässä, Ranskan Nîmesissä ja Belgian Monsissa joutuu hyväksymään erilaisia kääntöpuolia, mutta ylimenokaudelle se on kansalaisten edun nimissä ehdottoman välttämätöntä. Teemme yhden asian selväksi: haluamme euron, johon tarttua ja siten, että siihen voidaan tarttua ja että kaikki kansalaiset ovat sitä mieltä, että se todella on heidän euronsa.
Edistysaskeleena pidän keskustelua nikkelin käytöstä ja kuluttajansuojan näkökulmasta ja terveydellisistä pohdinnoista. Sallikaa minun lopettaa toiseen kohtaan. Luulen, että raha-asiain alivaliokunta on tehnyt rakentavan ehdotuksen korvatakseen lainsäädäntötoimivallan puutteita seteleiden osalta. Me yksinkertaisesti haluamme 100 euron kultakolikon, Siinä ei ole kysymys vain maksuliikenteen vaan samalla myös sijoituskäyttäytymisen tukemisesta ja sen edistämisestä taloudellisista syistä, että kultavarantoja - mihin kollegani jo viittasi - voitaisiin kannattavasti vähentää.

Peijs
Arvoisa puhemies, Christa Randzio-Plathin ei kannata olla huolissaan siitä, että kaikki maksaisivat Monsin kaupungissa ja Saksassa eri kolikoilla. Yhden kesän jälkeen kaikki maksaisivat Alankomaissa kolikoilla, joissa on saksalainen kansallinen puoli. Epäilemättä.
Tästä mietinnöstä on tullut odottamatta hyvin tärkeä kansalaisten kannalta. Parlamentin on tehtävä tärkeitä päätöksiä. Ensimmäinen on päätös kolikoiden määrästä. En pidä huonona sitä, että olemme poistaneet kaksi kolikkoa. Vastoin Christa Randzio-Plathin mielipidettä pidän huonona, että emme poistaneet yhden sentin kolikkoa. Olemme Alankomaissa luopuneet yhden sentin kolikosta jos vuosia sitten, ja kaikki ovat erittäin tyytyväisiä.
Toinen päätös koskee nikkelin käyttämistä kolikoissa. Puolueryhmäni suhtautuu asiaan hyvin vakavasti, ja on jopa mahdollista, että koko puolueryhmä äänestää mietintöä vastaan, jos siihen jää nikkelin kieltävä kohta. Koko asia on aivan naurettava. Meillä on Alankomaissa käytössä kaikenlaisia nikkelikolikoita, ja on aivan naurettavaa väittää, että ne aiheuttaisivat jotain ongelmia. Mitään valituksia ei ole tullut.
Kolmas päätös koskee eurokolikon kansallista puolta. Vastustan kovasti herra Mettenin tarkistusta, jonka mukaan kolikkojen molempien puolten pitäisi olla eurooppalaisia. Minä kannatan kansallista puolta, ja puolueryhmäni kannattaa esittämääni tarkistusta, jonka mukaan uusissa kolikoissa pitää olla kansallinen puoli. Olen vakuuttunut siitä, että tällöin kansalaisten on helpompi hyväksyä uudet kolikot. Kolikot voivat sitten rauhassa kiertää Euroopan unionin alueella. Niitä ei tarvitse palauttaa lähtömaahan. Ne kelpaavat kaikkialla, ja väitteet siitä, että kolikot eivät kävisi automaatteihin tai että ne mahdollistaisivat vilpin, ovat aivan järjettömiä. Automaatit eivät tunnista kolikoiden puolia. Automaatit tunnistavat kolikon halkaisijan, materiaalin ja kolikon lovitetun tai muunlaisen syrjän. On siis esitetty aivan järjettömiä väitteitä.
Yksi syy, miksi kannatan eurokolikoiden kansallista puolta, on se, että tiedottaminen on ollut puutteellista. Mielestäni on hyvin harmillista, että herra de Silguy ei ole täällä paikalla, koska en mielelläni puhu henkilöistä, jotka eivät ole itse paikalla. Tähän asti tiedottaminen on ollut aivan passiivista. Herra Silguyn ja Alankomaiden valtiovarainministerin välillä näyttää olleen erimielisyyksiä, minkä vuoksi alankomaalaiset eivät ole saaneet tietoa eurosta. Sovintoon ei olla selvästikään päästy, ja minä pyydänkin ministeriä ja herra de Silguyta huolehtimaan siitä, että alankomaalaiset saavat tietoa eurosta, koska siihen heillä on oikeus.

Arroni
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, 29. toukokuuta komissio esitteli ehdotuksensa asetukseksi. On muistutettava alustavasti, että tuo ehdotus koskee ainoastaan liikkeelle laskettavien metallikolikoiden nimityksiä ja teknisiä ominaisuuksia. Esittelijän mietinnössä esiin nostettuja muita näkökulmia, kuten kolikkojen toista, kansallista puolta tai kultaisten keräyskappaleiden liikkeellelaskua, ei ole mainittu komission asetusehdotuksessa.
Komissiossa taloudellista ongelmista pidetyssä äänestyksessä hyväksyttiin esittelijän mietinnössä ilmaistu kannanotto, joka torjuu periaatteen euro-kolikkojen kansallisesta puolesta, vähentää kolikoiden määrän kahdeksasta kuuteen, pyrkii muuttamaan niiden mitat täysin sekä suosittaa lopuksi nikkelin poistamista kolikon metallikoostumuksesta.
Arvoisat kollegat, minusta tuntuu välttämättömältä ja kiireiseltä mennä asian ytimeen. Pyydän saada muistuttaa erityisesti siitä, että komission ehdotus perustuu tarkkaan tekniseen testiin, jonka eri maiden rahapajojen vastuuhenkilöt ovat tehneet. Ehdotus on siis asiantuntijoiden, kuluttajien ja näkövammaisten järjestöjen kanssa käydyn pitkän neuvotteluprosessin tulos. Nämä neuvottelut, jotka käytiin vakavissaan ja huolellisesti, johtivat kaikkien käyttäjien kannalta hyväksyttäviin määritelmiin.
Tämä ei vielä riitä: Econfin-neuvosto on hyväksynyt komission ehdotukset yksimielisesti, ja kolme jäsenvaltiota on jo valinnut ja julkistanut omat kansalliset puolensa, ja muut tekemäisillään samoin. Tämän vuoksi näyttää siis erittäin selvältä, että jos Soltwedelin mietinnön esille nostamia kohtia ryhdytään nyt tarkastelemaan uudelleen parlamentissa, meidän ei ole mahdollista noudattaa uusien kolikoiden ja seteleiden suunniteltua liikkeellelaskupäivää 1. tammikuuta 2002. Tätä päivämäärää, joka jo itsessään on melko velvoittava, pitäisi lykätä ainakin vuodella, ehkä kahdella. Se taas todella vaarantaisi unionin toimielinten mielikuvan eurooppalaisten silmissä ja aiheuttaisi hämmennystä. Useissa maissa jo käynnistetyn tiedotuskampanjan jälkeen olisi vaikea selittää kansalaisille, että uudet kolikot eivät tulisikaan heidän taskuihinsa vielä vuonna 2002 - kuten heille oli kerrottu - vaan vuotta tai kahta myöhemmin. Ja minkä takia? Koska Brysselissä ei kyetä päättämään, pitäisikö kolikoissa olla kansallinen puoli vai ei. Rehellisesti sanottuna, enpä usko eurooppalaisten ymmärtävän käyttöönottopäivämäärän lykkäämistä näiden syiden takia.
Muodollisesta näkökulmasta: Madridissa vuonna 1995 kokoontunut Eurooppa-neuvosto ja Ecofin-neuvosto ovat ajoissa ja aivan toimivaltansa mukaisesti jo tehneet mietinnössä torjutut päätökset. Kahdeksan kappaletta voi varmasti tuntua liialta, tai sitten niille on olemassa tärkeämpi syy. Käännyn erityisesti esittelijän puoleen: on otettava huomioon, että jokaisessa maassa metallikolikoihin liittyvät tavat ja käyttö poikkeavat täysin toisistaan, ja vain täydellä rahasarjalla jokaisessa maassa voidaan määritellä oikea suhde liikkeellä olevien kolikoiden ja maan hintatason välille.
Emme siis yhdy Soltwedelin mietinnössä esitettyihin kriittisiin näkemyksiin.

Gahrton
Arvoisa puhemies! Useat puhujat ovat maininneet nikkeliongelman. Olen ehdottomasti sitä mieltä, ettei nikkeliä luonnollisestikaan saa käyttää eurokolikoissa. Turvallisuusperiaate riittää perustelemaan sen, ettei nikkeliä saa esiintyä. Nikkeli on kaiken lisäksi yleisin kosketusallergiaa aiheuttava aine Euroopassa ja teollisuusmaissa.
On kuitenkin olemassa ongelma, jota ei ehkä ole tultu ajatelleeksi, nimittäin se, että asia on tasa-arvokysymys ja luokkakysymys. Kuka kolikoita oikeastaan käsittelee? Niitä eivät käsittele kovinkaan useasti herrat eivätkä yritysjohtajat, vaan käsittelijöitä ovat nuoret naiset! Nuorista naisista 20 % kärsii nikkeliallergiasta. Heitä ovat esimerkiksi vallintamyymälöiden kassat ja kauppa-apulaiset. Nikkeliallergiasta kärsivät siis nuoret naiset, joilla ei ole valtaa. Tämän vuoksi olisi häpeällistä, jos meidän kaltaisemme joukko, joka lähestulkoon pelkästään koostuu keski-ikäisistä ja vanhemmista miehistä, päättää eurooppalaisten nuorten naisten puolesta, että kolikoissa käytetään nikkeliä. Sen vuoksi toivon todellakin, että pysymme tiukasti kannassamme siitä, ettei kolikoissa todellakaan käytetä nikkeliä.

Wolf
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat! Luulen, että on liian vähän, jos edistämme hyväksyntää sillä, että sanomme tekevämme kansallisen puolen. Se on silmänlumetta! Jos ihmisillä on ongelmia sen suhteen, mitä euro tuo mukanaan, se johtuu siitä, että heille ei ole uskottavasti selitetty, kuinka talous-, sosiaali- ja työllisyyspolitiikkaa, jotka heitä kiinnostavat, harjoitetaan euron ehdoilla. Sen kuittaaminen sillä, että tarjoamme vähän kansallistunteeseen vetoavaa siirappia, osoittaa todellista kykenemättömyyttä!
Siitä, että euro pystytään todella kehittämään poliittiseksi projektiksi, josta Euroopan kansalaiset voivat sanoa, että se on meidän etujemme mukainen, siitä on meille hyötyä, siihen me uskomme, se joko onnistuu tai syntyy kansallisia reaktioita. Tulee olemaan nyreyttä politiikkaa kohtaan ja tulevaisuudenuskosta luopumista. Sitä ei pystytä torjumaan sanomalla, että etsitäänpä vielä jokin erityisen vahva kansallinen symboli! En edes tiedä, millä symbolilla olisi Saksassa sellainen voima yhdistää ihmisiä. Italian kohdalla joutuisin miettimään sitä kovasti, Espanjan ja Portugalin kohdalla, joissa myös tunnen tilannetta vähän, ihoni nousee osittain kananlihalle, kun ajattelen, mikä määrä kansallisia symboleita voitaisiin tuottaa!
Meidän ei siis pidä valita tätä tietä. Meidän pitäisi pakottaa itsemme kehittämään eurosta laajalle massalle Euroopassa kiinnostava tukemisen arvoinen projekti eikä yrittää synnyttää hyväksyntää tunteiden tukemisen ja kansallisiin tunteisiin vetoamisen hengessä. Se on aivan varmasti täysin väärä tie!

Robles Piquer
Arvoisa puhemies, en ymmärrä, miksi äskeisen puheenvuoron pitäjää tuntuvat pelottavan ne kansalliset vertauskuvat, joita Espanja ja Portugali voivat liittää kolikkoihinsa.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, kollegani Yves De Silguy on pyytänyt minua välittämään tälle parlamentille hänen anteeksipyyntönsä siitä, että hän ei voi olla paikalla tänä iltana. Hänen täytyy olla läsnä Ecofin-neuvostossa, jossa valmistellaan työllisyyshuippukokousta. Luonnollisesti hänen läsnäolonsa oli hyvin tärkeää. Olen varma, että kun kerron hänelle rouva Peijsin osoittamasta kritiikistä, hän on aivan lohduton eikä vähiten siksi, että rouva Peijs oli huolestunut jokamiehen ja jokanaisen tarvitsemasta ymmärryksestä Alankomaissa ja muualla. Hän haluaisi varmaan muistuttaa rouva Peijsiä, että komissio on itse asiassa juuri tästä syystä tarjonnut Alankomaiden hallitukselle 1, 5 miljoonan ecun rahallista avustusta euron käyttöönottoa ja siihen liittyviä kysymyksiä esittelevää ohjelmaa varten. Tästä syystä rouva Peijs haluaa ehkä lisätä käsitykseensä kollegastani toisen kampanjan, jolla hallitus saadaan ottamaan vastaan tuo 1, 5 miljoonan ecun tarjous.
Komissio esitteli 29. toukokuuta perustamissopimuksen 105 artiklan a kohdan mukaisesti ehdotuksensa eurokolikoiden nimellisarvosta ja teknisistä ominaisuuksista. 1. tammikuuta 2002 mennessä meidän täytyy valmistaa 70 miljardia kolikkoa euroon osallistuvien jäsenvaltioiden väestön käytettäväksi. On selvää, että tehtävä on haastava, joskin valtiovarainministerit voivat tehdä asiasta virallisen päätöksen vasta, kun valtionpäämiehet ja poliittinen johto ovat päättäneet, mitkä valtiot ovat mukana euron kolmannessa vaiheessa 1. tammikuuta 1999 lähtien. Päätös on tehtävä vuoden lopussa, jotta tähän haasteeseen pystytään vastaamaan ajoissa.
Parlamentti muistaa varmasti, että komissio pyysi tästä syystä asian kiireellistä käsittelyä, ja minä ja kollegani olemme pahoillamme, että parlamentti ei hyväksynyt pyyntöämme. Esittelijä rouva Soltwedel-Schäfer otti esille neljä komission ehdotuksen kohtaa, joista hän oli eri mieltä, ja haluaisin käsitellä jokaista kohtaa vuorotellen sen jälkeen, kun olen antanut lyhyen kuvauksen ehdotuksen laatimisprosessista. Haluaisin myös käsitellä pikaisesti ehdotuksen sisältöä.
Ensin ehdotuksen muotoilusta, joka oli jäsenvaltioiden rahapajojen johtajien huolellisen harkinnan tulosta, mikä takasi projektin teollisen toteutettavuuden Madridin Euroopan neuvoston joulukuussa 1995 laatiman aikataulun mukaisesti. Tämä on huipentuma pitkästä neuvotteluprosessista kaikkien asianosaisten taloussektoreiden, kuluttajayhdistysten ja sokeita edustavien järjestöjen kanssa. Neuvottelujen aikana eurokolikoiden suunniteltuihin piirteisiin tehtiin useita perättäisiä muutoksia. Meillä on nyt luettelo ominaisuuksista, jotka käyvät kaikille käyttäjille tai ainakin niille luotettaville edustajajärjestöille, jotka arvioivat asiaa käyttäjien puolesta. Ehdotus perustuu tämän vuoksi julkiseen hyväksyntään, tekniseen toteutettavuuteen ja kansanterveyteen. Se on tasapainoinen ehdotus, joka on johdonmukainen teollisten rajoitusten ja käyttäjien vaatimusten kanssa.
Toiseksi ehdotuksessa on kahdeksan nimellisarvoa, kuten on selvää kaikista parlamentissa käydyistä keskusteluista. Yksi, kaksi, viisi, kymmenen, kaksikymmentä ja viisikymmentä senttiä, yksi euro ja kaksi euroa. Tämä jako edustaa kaikissa jäsenvaltioissa saatua kokemusta ja varmistaa johdonmukaisuuden suunniteltujen euroseteleiden nimellisarvojen kanssa. Kolikoiden määrä ja sarja on päätetty kaikkien kuluttajien tarpeiden mukaisesti ja se ottaa huomioon erilaiset kansalliset olosuhteet. Joissain jäsenvaltioissa pienimmän käytössä olevan kolikon arvo on noin yksi sentti. Toisissa maissa kuten Belgiassa se on lähes kaksi senttiä. Tekniset ominaisuudet halkaisijan, painon, paksuuden, muodon, värin, koostumuksen, reunan syrjän ja sen rihlauksen osalta on suunniteltu takaamaan kolikoiden helppo tunnistus ja täyttämään suurimpien käyttäjäryhmien tarpeet ja sokeiden ja näkövammaisten tarpeet, mikä erikseen mainittakoon, koska tiedän sen kiinnostavan tämän parlamentin jäseniä kovasti.
Ominaisuudet ovat myös takuut väärentämistä vastaan erityisesti niiden kolikoiden osalta, joilla on suuri nimellisarvo. Viimeksi ne palvelevat kansanterveyden tarpeita, joista on puhuttu täällä parlamentissa ja muualla, ja ne ovat luotettavia tältä osin.
Haluaisin nyt kertoa lyhyesti neljästä pääkohdasta, jotka aiheuttivat erimielisyyttä komission ja esittelijän välillä. Ensin kysymys kansallisesta kuvapuolesta. Komissio haluaisi huomauttaa, että valtiovarainministerit tekivät huhtikuussa 1996 periaatepäätöksen käyttää kansallisia tunnuksia eurokolikoissa ja Firenzen Eurooppa-neuvosto vahvisti päätöksen saman vuoden kesäkuussa. Sen jälkeen kaikki valmistelutyö on pohjautunut tuolle päätökselle sillä seurauksella, että jos se kyseenalaistettaisiin, koko euron käyttöönottoprosessi katkeaisi. On tärkeää huomata, että eurooppalainen suunnittelukilpailu, jonka Amsterdamin Eurooppa-neuvosto käynnisti ja vahvisti keväällä 1996, koskee yhtä näistä kuvista ja kolme jäsenvaltiota on jo paljastanut suunnitelmansa kansalliseksi tunnukseksi: Ranska, Saksa ja Belgia. Muut asianomaiset jäsenvaltiot ovat aikeissa tehdä myös niin.
Toiseksi kahden euron kolikon ja 20 sentin kolikon hylkäämistä on vaadittu tämän keskustelun aikana. Kolikoiden määrää ei selvästikään ole valittu summamutikassa. Kahdeksan kolikon järjestelmä hyväksyttiin, sillä se oli johdonmukainen eurosetelien ja kansallisten käytäntöjen kanssa. Se on suunniteltu helpottamaan, niin paljoin kuin inhimillisesti on mahdollista, pyöristämis- ja laskutoimia koko euroalueella. Tämä on selvästi tärkeää, jotta kuluttajia voidaan suojella salamyhkäisiltä hinnan nousuilta.
Kolmanneksi kysymys kolikoiden koon yksinkertaistamisesta, komission ehdottama järjestelmä on käyttäjien konsensusratkaisu, johon kuuluu 20 sentin kolikon espanjalaisen kukan muoto.
Herra Jarzembowski keskeytti puhujan
Tiesin, että herra Jarzembowski innostuisi siitä. Kolme ryhmää kolmenvärisiä rahoja - punaisia kolikoita, keltaisia kolikoita ja kaksivärisiä kolikoita - 2 mm: n ero jokaisen saman ryhmän kolikon välillä ja syrjän erilaiset määritelmät: sileä tai rihlattu. Jos komission ehdotus kolikoiden koosta ja muodosta kyseenalaistettaisiin, se olisi täysin saavutetun konsensuksen vastaista ja tuskin auttaisi suurta yleisöä hyväksymään euroa, mikä on tietämäni mukaan suurta innostusta aiheuttava asia Euroopan parlamentin jäsenten kesken.
Neljänneksi erimielisyys nikkelin eliminoimisesta on selkeästi tärkeä asia. Komissio kiinnitti kovasti huomiota kansanterveyden vaatimuksiin, kun se laati ehdotustaan. Täten ehdotus rajaa nikkelin käytön yhden ja kahden euron kolikoihin. Nikkeliä sisältävien kolikoiden määrä tippuu nykyisestä 75 %: sta 8 %: iin. Komissio haluaisi myös muistuttaa parlamenttia siitä, että he komissio konsultoi myrkyllisyyttä ja ekomyrkyllisyyttä käsittelevää tiedekomiteaa parlamentin pyynnöstä ja komitea tuli siihen johtopäätökseen, että nykyisissä kolikoissa käytetyn nikkelin aiheuttamat riskit olivat äärettömän pienet. Tilanne paranee tulevaisuudessa vielä entisestään komission ehdotuksen ansiosta, varsinkin kun nikkelikontaktien määrä vähenee tuntuvasti.
Lopuksi komissio korostaa korostamasta päästyään, että esittelijän ehdottamista metalliseoksista ei ole tehty teknistä kelpuutusta tai olemassa olevien tuotantomahdollisuuksien tutkimusta. Toivon, että jos parlamentti ottaa vakavasti huomioon sen, että jos mainitsemani tarkistukset toteutuvat, se tarkoittaisi sitä, että eurokolikoiden tuotanto ei voisi varmasti alkaa ensi vuonna ja vuoden 2002 takaraja ja kolikoiden ja setelien käyttöönotto vaarantuisi.
Mainitsemistani syistä on seurauksena se, että komissio ei voi hyväksyä esittelijän eurokolikoiden teknisistä ominaisuuksista esittämiä tarkistuksia. Komissio on kuitenkin yhtä huolissaan kuin parlamentti luotettavan ja tehokkaan järjestelmän tarpeesta ja järjestelmän hyväksyttävyydestä kaikille Euroopan unionin kansalaisille. Nämä periaatteet ovat tietysti ohjanneet komission työtä kaikkina aikoina. Siksi komissio on valmis tekemään neljä tarkistusta ehdotukseensa. Nämä ovat tarkistukset 1, 2 ja 3 osittain sekä tarkistuksen 8 ensimmäinen kappale. Se puolustaa uutta kantaansa neuvostossa ja tekee kaikkensa voidakseen taata, että lopulliseen päätökseen päästään ennen vuoden loppua, sillä yhteisön toimielinten vastuulla on noudattaa euron käyttöönoton aikataulua, jonka valtionpäämiehet ja poliittinen johto laativat kaksi vuotta sitten.
Olen erittäin kiitollinen parlamentin osoittamasta mielenkiinnosta tänä myöhäisenä ajankohtana. Pelkäsin, että tämä väittely saatettaisiin käydä ennen kahdeksaa, jolloin minulla ei olisi ollut mahdollisuutta kokea tätä suunnatonta nautintoa. Olen hyvin iloinen siitä, että Euroopan parlamentin normaalien tapojen mukaan minun ei olisi tarvinnut olla huolissani siitä, koska keskustelu pääsi alkamaan noin kello 22.30.

Peijs
Arvoisa puhemies, minun täytyy sanoa teille, että minä en mielelläni ota vastaan väärää tietoa. Eilen antamani tiedot Alankomaiden kampanjasta olivat tulleet herra de Silguyn toimistosta ja ne oli vahvistanut Euroopan komission Haagin tiedotustoimisto. On kysymys pragmaattisesta ehdotuksesta, jota Bryssel on yrittänyt jarruttaa. Minusta tämä on todella ikävää. Joko täällä tänä iltana saamamme tiedot tai minun eilen saamani tiedot eivät ole oikeita. Kummassakaan tapauksessa tämä ei ole mielestäni hyväksyttävää.

Puhemies
Arvoisa Peijs, mielestäni tämä on aivan toinen keskustelu, joka meidän pitäisi käydä myöhemmin. Meidän pitäisi järjestää tiedotuskampanja eurosta - " Kansalaiset ensin - rakennamme yhdessä Eurooppaa" - koska mielestäni on syytä tarkastella vuoden kuluttua, kuinka rahamme on käytetty, nuo merkittävät summat, jotka ovat suurempia kuin komissaari Kinnock muisti. Mutta se taas on keskustelu, joka meidän pitää käydä aikanaan.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Matkustaja-alusten turvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-332/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta (C4-0359/97-96/0041(SYN)) neuvoston direktiivin antamiseksi matkustajalaivojen turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä (Esittelijä: Stenmarck) .

Stenmarck
Arvoisa puhemies! Monet ihmiset suhtautuvat arvostelevasti Euroopan parlamenttiin, ehkä usein aivan syystä. Kukaan ei kuitenkaan voi sanoa, että kun kyseessä on merenkulun, lentoliikenteen tai tieliikenteen turvallisuuden parantamista koskevien vaatimusten asettaminen olisi joku, jos ketkään, joka tekisi tämän yhtä menestyksellisesti ja tehokkaasti kuin tämä parlamentti. Jäsenet ovat usein erilaisissa tilanteissa nousseet yhtenä rintamana vaatimaan voimaotteita ja toimia komission taholta, ja he ovatkin saaneet komissiolta pitkälle meneviä ehdotuksia. Kaiken tarkoituksena on ollut estää uusien onnettomuuksien tapahtuminen. Näin on tehty muun muassa Estonia-katastrofin jälkeen syyskuussa 1994. Tämä onnettomuus, jossa yli 900 ihmistä menetti henkensä, on useiden parlamentin aloitteiden jälkeen johtanut päätöksiin turvallisuustason parantamisesta eri tavoin. Esimerkkinä tästä on asia, johon meidän nyt on otettava kantaa. Haluaisin tässä yhteydessä kiittää komissaari Kinnockia hänen syvällisestä perehtymisestään, eikä vähiten juuri turvallisuuskysymyksiin.
Tämän mietinnön perusteella tehtävän päätöksen myötä asetamme aikaisempia korkeampia turvallisuusvaatimuksia pelkästään kansallisessa liikenteessä liikennöiville matkustaja-aluksille. Tämä on tärkeää. Koskaan aikaisemmin ei ole ollut yhteistä lainsäädäntöä. Kansallinen lainsäädäntö on vaihdellut huomattavasti eri maissa. Tämän vuoksi nyt tehtävällä päätöksellä tulee olemaan hyvin erilaisia merkityksiä. Tietyt jäsenmaat ovat pitkään pitäneet ehdottomalla etusijalla tällaisten alusten turvallisuutta. Näiden maiden laivanvarustamoille ei nyt tehtävillä päätöksillä ole pitkälle meneviä seurauksia. Muissa maissa turvallisuusasiat ovat sitä vastoin jäljessä. Asetamme nyt näille maille suuria vaatimuksia aikaisempaa huomattavasti korkeamman turvallisuustason saavuttamiseksi. Laajennamme nyt SOLAS-yleissopimusta - SOLAS muodostuu sanoista "Safety of Life at Sea" - joka pitkään on ollut kansainvälisen laivaliikenteen turvallisuutta käsittelevä yleissopimus, koskemaan myös kotimaan matkoja liikennöiviä aluksia.
Muutos, joka on tapahtunut tämän asian ensimmäisen ja toisen käsittelyn välillä, ja joka samalla on syynä siihen, että ministerineuvostolta on kulunut aivan liikaa aikaa kysymyksen käsittelyyn, koskee nopeaa teknistä kehitystä. Direktiivi kattaa nyt myös suurnopeusalukset, jotka koko ajan yleistyvät kulkuväylillämme. Tämä on luonnollisesti hyvä asia.
Haluan todeta, että koko sen kahden vuoden aikana, kun olemme käsitelleet asiaa, olemme törmänneet vain yhteen negatiiviseen näkökulmaan. Se on tullut niiltä, jotka sanovat: "Sehän tulee maksamaan." Näin varmasti tulee käymään, ainakin niiden osalta, jotka eivät aikaisemmin ole sijoittaneet turvallisuuteen. Vastaukseni näille ihmisille on, ja on koko ajan ollut, että on tiettyjä asioita, jotka saavat maksaa. Turvallisuus merellä on tällainen asia, jos näin voidaan välttyä tragedioilta, joita viime vuosikymmeninä on tapahtunut aivan liian usein.
On tärkeää, että turvallisuutta parantavaa työtä edistetään. Viime vuosien kuluessa on tehty paljon, mutta vielä on paljon tekemättäkin.
Haluan lopuksi kiittää kaikkia kollegoitani liikennevaliokunnassa rakentavista näkökulmista, mitä matkustaja-alusten turvallisuuden parantamiseen Euroopassa tulee.

Watts
Arvoisa puhemies, meriturvallisuus on ensiarvoisen tärkeää kaikille Euroopan parlamentin jäsenille ja erityisesti sosiaalidemokraattiselle ryhmälle. Tänä iltana olemme tyytyväisiä voidessamme tukea täysin esittelijä Stenmarckia, joka on tapansa mukaan tehnyt erittäin taitavaa työtä tämän direktiiviehdotuksen osalta ja huolehtinut erittäin nopeasta valiokuntakäsittelystä. Olen iloinen voidessani puoltaa hänen äskeisiä sanojaan ja voidessani kiittää häntä, henkilökuntaamme ja komission henkilökuntaa tästä ehdotuksesta, joka lisää turvallisuutta merellä huomattavasti.
Argumenttimme on yksinkertaisesti se, että miljoonat EU: n kansalaiset matkustavat jonkinlaisella merikulkuneuvolla. He uskovat jo nyt, että EU suojelee heitä. Tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa kaikissa tapauksissa. Tällä hetkellä ei ole kotimaan matkustaja-aluksia ja kansainvälisiä matkustaja-aluksia, jotka eivät liiku yli 20 meripeninkulman päässä lähimmästä rannasta, koskevia tarvittavia turvatoimia, ja olemme iloisia, että komissaari on tehnyt ehdotuksia näiden porsaanreikien poistamiseksi.
Lisäksi yhtenäismarkkinoiden yhteydessä - pitäkäämme mielessä, että merikotimaankauppa vapautettiin vuonna 1993 - on mielestämme tärkeää, että tämä toimi vakauttaa yhtenäismarkkinoita. Me pidämme sitä myönteisenä myös tästä syystä. Se edustaa yksittäistä, yksinkertaista, turvallista ja yhdenmukaista järjestelmää, jota kaikki parlamentin tahot voivat tukea.
Haluaisin kuitenkin kiinnittää komission huomion toiseen seikkaan. Tämä on yksi monista meriturvallisuuden parantamiseen tähtäävistä toimista, joihin komissaari ylpeyden aiheekseen liitetään. Nyt parlamentin ratkaistavana on kuitenkin kysymys siitä, kuinka tämä toimi ja kaikki meriturvallisuuteen liittyvät toimet voidaan nopeasti ottaa käyttöön jäsenvaltioissa täsmällisesti ja oikeudenmukaisesti. Monet meistä valiokunnan jäsenistä ovat huolestuneita siitä, että komissaarin ja parlamentin hyvästä työstä ei ole paljon hyötyä, elleivät jäsenvaltiot noudata Euroopan unionin hyväksymiä lakeja.
Ehkäpä komissaari voisi kommentoida lyhyesti, kuinka voimme parhaiten työskennellä yhdessä tulevana vuonna varmistaaksemme, että jäsenvaltiot toteuttavat tehokkaasti tätä ehdotusta ja monia muita satamavaltioiden harjoittamaan tarkastustoimintaan liittyviä ehdotuksia. Haluaisin nähdä sen hetken, jolloin tämä parlamentti voisi käyttää enemmän aikaa jo hyväksytyn lainsäädännön tarkentamiseen ja tarkasteluun tulevan lainsäädännön kommentoimisen ja suunnittelun sijaan. Meillä on nyt tarvitsemamme aseet ja työkalut meriturvallisuuden saattamiseksi korkeammalle ja hyväksytymmälle tasolle. Meidän täytyy työskennellä yhdessä komissaarin kanssa varmistaaksemme, että hänen tekemänsä ja meidän tekemämme hyvä työ voidaan toteuttaa matkustajien meriturvallisuuden hyväksi.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komissaari! Ensiksi haluaisin sydämellisesti kiittää kollegaani Per Stenmarckia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Hän on, kuten aina, erittäin tehokkaasti käsitellyt kysymystä laivojen, erityisesti matkustaja-alusten turvallisuudesta. Mielestäni on hyvin tärkeää, että saamme lopultakin yhtenäiset eurooppalaiset matkustaja-alusten turvallisuussäännöt, jotka koskevat myös sisävesillä liikennöiviä aluksia. On tärkeää, että meillä on yhteiset alusten rakenteita, palosuojelua ja hengenpelastusvälineistöä koskevat turvallisuusmääräykset.
Pidän myös hyvin tärkeänä sitä, että meillä olisi riippumatta erilaisista matkustajalaivaluokista järkevät yhtenäiset säännöt. Mielestäni matkustajien luottamus on kärsinyt kovasti, kuten Per Stenmarck oikeutetusti totesi, Itämerellä tapahtuneen erityisen raskaan ja traagisen onnettomuuden vuoksi, ja meidän täytyy voittaa matkustaja-alusten matkustajien luottamus takaisin. Katkera pisara on, herra komissaari, että meillä ei ole vielä vapaata rannikkoliikennettä: meillä on vielä siirtymäsäännöksiä. Kilpailun vapauttamista ei ole vielä saavutettu, mutta on tärkeää, että sovimme vapauttamisen valmisteluvaiheessa yhtenäisistä turvallisuusmääräyksistä.
Pidän myös erittäin hyvänä sitä, että neuvosto, komissio ja parlamentti yhteisessä kannassa ovat hyväksyneet joukon näkökulmia, esimerkiksi sen, että valtioilla, joilla on korkeatasoisempia määräyksiä on muista maista saapuvien alusten valvontaoikeus. Pidän tärkeänä, että kansalaisten turvallisuuden takaamiseksi voidaan antaa kansallisia lisäturvallisuusmääräyksiä, sillä Euroopan unionin sisällä myös vaaratilanteet ovat hyvin erilaisia.
Sallikaa minulle lopuksi erittäin tärkeä käytännön kysymys, johon kollegani Watts jo viittasi. Miten varmistamme sen, että direktiivin 10 artiklassa määritelty lippuvaltioiden tekemä säännöllinen alusten katsastus todella suoritetaan? Me ihmisparat joudumme keskustelemaan klo 23.00: n ja 24.00: n välillä, mutta olemme oppineet saamaan siitä tiettyä sisäistä iloa. Ehkä te, herra komissaari, voisitte vielä kerran esitellä, kuinka komissio satamavaltioiden harjoittaman katsastustoiminnan hengessä tässäkin tapauksessa ehkä kuuden tai kahdentoista kuukauden kuluttua aikoo varmistaa, että lippuvaltiot todella suorittavat velvoitetun alusten valvonnan turvallisuusmääräyksien takaamiseksi myös konkreettisesti jokaisessa yksittäistapauksessa. Miten komissio järjestää itse tämän? Kysymys jäsenvaltioiden valvonnasta komission kautta on nimittäin jotakin, mitä meidän pitäisi yhdessä kannattaa.

Lindqvist
Arvoisa puhemies, kollegat ja herra komissaari! On erittäin tärkeää, että meillä on selvät ja tiukat merenkulun turvallisuussäännöt. Sääntöjen olisi oltava mahdollisimman kansainvälisiä, maailmanlaajuisia. Siksi niiden olisi pääasiassa oltava sellaisia, että ne kuuluisivat Kansainvälisen merenkulkujärjestön sääntöihin, johon kaikki EU-valtiot kuuluvat.
Käytännössä sääntöjen todellisessa muotoilussa on melkoisesti eroja eri maiden välillä. Tässä yhteydessä EU: lla on tärkeä täydentävä rooli, mitä kansainvälisten yleissopimusten, tässä tapauksessa SOLAS-yleissopimuksen, toteuttamisen takaamiseen tulee. On myönteistä, että turvallisuussäännöt koskevat myös kotimaanmatkoja, matkustajia ja suurnopeusaluksia. Niin ik??n on my?nteist?, ett? direktiivi k?sittelee ihmisten turvallisuuden lisäksi - joka tietenkin on kaikkein tärkein asia - myös ympäristönsuojelua . Tämän asian yhteydessä haluan esittää yhden näkökannan. Mielestäni muotoilu on aivan liian pintapuolinen. Muotoilua on siis uudistettava ja konkretisoitava, jotta siitä kävisi selkeämmin ilmi, mitä tällä sanalla tarkoitetaan, jotta mietintö saisi todellisen konkreettisen sisällön.
Myös toteuttamisehdotus on hyvä, kuten turvallisuusvaatimuksiin tehtävät poikkeuksetkin. Neuvoa-antavan komitean takia, johon sekä komissio että yksittäisten jäsenmaiden edustajat kuuluvat, toteuttamisehdotus vaikuttaa harkitulta; tämä ennakoi parempaa toteutusta.
Koska viime vuosien aikana onnettomuuksia on tapahtunut juuri puutteellisen sääntöjen valvonnan vuoksi, on erittäin tärkeää, että näitä sääntöjä tarkistetaan.
Lopuksi haluan sanoa, ettei mistään sellaisista toimista saa tinkiä, joilla ihmishenkiä ja omaisuutta merellä tai meriympäristöä voidaan suojella. Tätä direktiiviä voidaan pitää osana tätä työtä.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla liikenne- ja matkailuvaliokuntaa ja erityisesti esittelijä Stenmarckia työstä, joka on tehty neuvoston yhteisen kannan saavuttamiseksi tästä toimessa. Olen kiitollinen työstä, jonka rakentavuuden osoittavat monet tarkistukset, jotka eivät ole vaan tukevia vaan vahvistavat neuvoston antamia uusia määräyksiä selvästi. Tästä syystä hyväksyn mielihyvin kaikkien paitsi yhden tarkistuksen sisällyttämisen uudelleen tarkasteltuun komission ehdotukseen.
Monet näistä tarkistuksista pyrkivät parantamaan neuvoston yhteisessä kannassaan antamia määräyksiä, jotta voitaisiin erotella toisistaan suurnopeusmatkustaja-alukset, jotka on rakennettu 1. tammikuuta 1996 jälkeen, ja ne, jotka on rakennettu ennen sitä. Olen tyytyväinen nähdessäni, että valiokunta tukee neuvostoa ja komissiota näkökannassaan sisällyttämällä uuden periaatteen katsastuksista ja todistuksista. Odotan siksi tämän lainsäädännön tuomaa nopeaa kehitystä ja hyväksyn mielelläni tarkistukset 6 ja 7.
Tarkistuksessa 3 ehdotetaan kotimaan ja kansainvälisten suurnopeusmatkustaja-alusten vaatimusten täyttä vastaavuutta. Se on selvästi tämän ehdotuksen päätavoitteen mukainen ja varmistaa, että vastaava turvallisuustaso saavutetaan kaikilla Euroopan unionin vesillä liikennöivillä suurnopeusmatkustaja-aluksilla huolimatta siitä, liikennöivätkö ne kotimaan vesillä vai kansainvälisillä vesillä.
Olen kiitollinen valiokunnan tarjoamasta käytännöllisestä ratkaisusta, joka koskee pieniä ja kevytrakenteisia B-, Cja D-luokan matkustaja-aluksia, jotka liikennöivät sovituilla nopeuksilla merialueilla. Tarkistus 2, joka saattaa vielä muuttua, takaa, että tällaisia malleja ei pidetä väärin suurnopeusmatkustaja-aluksina, kuten olisi voinut tapahtua, jos niihin olisi sovellettu suurnopeusmatkustaja-alusten meriturvallisuuden määritelmän muotoa.
Olen tyytyväinen voidessani kertoa parlamentille, että voin hyväksyä ehdotuksen siitä, että ympäristönsuojelu pitäisi sisällyttää yhdeksi tämän toimen tavoitteeksi kuten tarkistuksessa 1 vaaditaan. Arvoisat jäsenet saattavat muistaa, että ensimmäisessä käsittelyssä viittasin yleissopimukseen alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä eli Marpol-sopimukseen pääasiallisena välineenä meriympäristön suojelemisessa. Koska neuvosto on nyt kuitenkin sisällyttänyt uusia määräyksiä suojalausekkeista, joita voidaan vaaratilanteessa soveltaa meriympäristöön, ympäristönsuojelusta on tullut erityinen osa tämän ehdotuksen tavoitteista. Tästä syystä olisi järkevää tarttua liikenne- ja matkailuvaliokunnan viisaaseen ehdotukseen.
Myös tarkistusta 4 pitäisi tukea. Se vahvistaa yhteisen kannan ydintä käyttämällä samaa terminologiaa kuin uusissa neuvoston 7 artiklan 5 kohdassa antamissa määräyksissä. Käyttämällä tätä samaa sanamuotoa tehdään yksimielisen selväksi se, että jos valiokunta päättää, että jäsenvaltion ehdottamat toimenpiteet eivät ole perusteltuja, kyseistä jäsenvaltiota vaaditaan muuttamaan ehdotettuja toimenpiteitä tai olemaan toteuttamatta niitä. Mitä ehdotettuun komitean tyypin vaihtoon tulee, komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 5, koska sääntelykomitea on soveliain komitea, sillä direktiivissä sallitaan sen määräysten mukauttaminen siten, että kansainvälisellä foorumilla kuten kansainvälisessä merenkulkujärjestössä otettu kehitys otetaan huomioon.
Yhteenvetona komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 2, 3, 4, 6 ja 7. Olen pahoillani siitä, että myöhäisen ajankohdan vuoksi en voi vastata niihin moniin kiinnostaviin seikkoihin, joita herra Watts ja herra Lindqvist ja muuta ovat ottaneet esille, mutta olen varma, että voimme palata niihin ja lainsäädännön lisäyksiin, jotka parantavat tehokkaasti henkilön ja alusten turvallisuutta merellä ja turvaavat meriympäristöä.
Lopetan kiittämällä parlamenttia avusta tämän direktiivin nopeassa hyväksymisessä. Sillä tulee olemaan suora vaikutus turvallisuuteen laivoilla ja aluksilla. Ilmaisen jälleen kerran kiitollisuuteni liikenne- ja matkailuvaliokunnalle ja erityisesti herra Stenmarckille jatkuvasta tuesta ja tehokkaasta työstä, joka itse asiassa täydentää komission ja neuvoston lainsäädännön kehittelyä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kalastusalusten turvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-336/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannanotosta (C4-0360/97-96/016(SYN)) neuvoston direktiivin antamiseksi yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän luomisesta kalastusaluksille, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän (Esittelijä: Le Rachinel) .

Le Rachinel
Arvoisa puhemies, neuvosto on yhteisessä kannassaan tehnyt useita muutoksia komission ehdotukseen direktiiviksi, joka koskee vähintään 24 metrin pituisten kalastusalusten turvallisuutta. Komissio hyväksyi nämä muutokset johdonmukaisuuden ja selvyyden vuoksi. Sama koskee esittelijää ja liikennevaliokuntaa, joiden mielestä muutokset ovat ainoastaan teknisiä ja oikeudellisia eikä niillä ole suurta vaikutusta direktiiviehdotuksen sisällön tai sen yleisen ajatuksen kannalta.
Luettelen tärkeimmät direktiiviehdotuksen kohdat, joita on muutettu neuvoston yhteisessä kannassa. Ensinnäkin soveltamisalan ulkopuolelle jätetään huvialukset, joiden kalastustoiminnalla ei ole kaupallisia tarkoituksia. On tehty terminologisia tarkistuksia ja toimituksellisia muutoksia, joiden tarkoituksena on yksinkertaistaa ja selventää eräitä komission tekstin liian epämääräisinä tai epätäsmällisinä pidettyjä termejä ja säännöksiä, jotta teksti olisi yhdenmukaisempaa Torremolinoksen pöytäkirjan ja Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määritelmien kanssa.
Neuvoston puolelta kysymys on siitä, että kalastusalusten suunnittelun, rakentamisen ja huollon norminmukaisuutta tarkasteltaessa tehdään ero nykyisten ja uusien alusten välillä. Vain uusien alusten kohdalla vaaditaan direktiivin 94/57 /ETY 14 artiklan noudattamista. Nykyisten alusten tulee siis vastata niiden rakennusvaiheessa voimassa olleita normeja. Näin ollen ei haavoittuvaksi ja vaikeuksissa olevaksi tiedetyn kalastusalan yrittäjille aiheuteta uusia kustannuksia. Kysymys on uusia ja nykyisiä aluksia koskevien yleisten määräysten voimaantulopäivien mukauttamisesta.
Kysymys on myös uuden liitteen IV lisäämisestä direktiiviin. Siinä käsitellään rakennetta, vesitiiviyttä, varusteita, vakautta, merikelpoisuutta, sähköisiä koneita ja laitteita ja tulipalojen sammuttamista. Komissio on hyväksynyt ne, koska ne vastaavat täysin mahdollisimman korkealle asetettujen turvallisuusnormien yhdenmukaistamistavoitetta. Näin kyseisten alusten turvallisuustaso nousee.
Kysymys on selvennyksistä olosuhteisiin, joissa kolmannen valtion lipun alla kulkevia aluksia voidaan alistaa satamamaana olevan jäsenmaan valvontatarkastukseen. Lisättäköön, että tätä valvontaa sovelletaan myös sellaisen jäsenmaan kalastusaluksiin, joka ei ole allekirjoittanut pöytäkirjaa.
Komissio hyväksyi nämä muutokset. Myös tässä ne vahvistavat säännöksiä, jotka koskevat kolmannen maan lipun alla kulkevien kalastusalusten yhdenmukaisuutta Torremolinoksen pöytäkirjan määräysten kanssa. 60. pohjoisen leveysasteen kautta kulkevaa suoraa linjaa, jonka pohjoispuolella erityistoimenpiteitä voidaan soveltaa, on hieman muutettu jäsenvaltioiden aluevesien huomioonottamiseksi. Lisäksi komission ehdottaman neuvoa-antavan komitean tyypin I tilalle on vaihdettu tyyppi III a, mikä antaa enemmän valtuuksia kansallisille viranomaisille. Komissio on hyväksynyt nämä muutokset.
Esittelijänänne haluan vielä korostaa kahta asiaa. Ensinnäkin sitä, että parlamentti haluaa, että sille tiedotetaan 8 artiklan mukaan perustetun lainsäädäntökomitean toiminnasta. Vaikka komitea tekisi vain mukautuksia, Euroopan parlamentti haluaisi ajankohtaista tietoa keskusteltavista aiheista jo paljon ennen kuin ne ovat esityslistalla. Toiseksi haluan korostaa sitä, miten tärkeää on, että todetessaan rikkomuksia tapahtuneen jäsenvaltiot määräävät yhteensovitettuja rangaistuksia.
Voimme olla tyytyväisiä neuvoston yhteiseen kantaan, jossa kunnioitetaan alkuperäisen ehdotuksen perusperiaatteita ja johon selvennykset ja varsinkin yhdenmukaistettua turvallisuustasoa lujittavat täydentävät säännökset tuovat lisäarvoa. Herra puhemies, koska tarkistuksia ei ole jätetty, voidaan mietintö mielestäni hyväksyä sellaisenaan.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kuulijat, puhun erittäin lyhyesti. Kollegat ovat varmasti kiitollisia siitä näinä yön pikkutunteina. Haluan ainoastaan sanoa, kuten jo sanoin aiemmassa puheenvuorossani täysistunnon ensimmäisessä käsittelyssä, että merellä tapahtuvien onnettomuuksien suuren määrän takia kalastus on yksi vaarallisimmista ammateista. Tämä direktiivi on syntynyt pitkässä ja vaikeassa prosessissa kalastusalusten turvallisuuden parantamiseksi. Viekäämme se näin ollen - kuten asian voi hyvin ilmaista - perille satamaan ja tehkäämme se varmasti ja nopeasti. Kyseistä direktiiviä on tarvittu jo kauan, ja sen ansiosta voidaan alustavasti yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä ja sisällyttää niihin erilaisia tilanteita mutta kuitenkin yhteisten perusperiaatteiden sisällä.
On selvää, kuten komissio ja neuvosto muistavat, että toimissa on otettava huomioon se, että kyse on kriisissä olevasta, kaikenlaisista vakavista ongelmista kärsivästä alasta, minkä takia on arvioitava tietyistä toimista alan laivanvarustajille aiheutuvia kustannuksia.
Olemme esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että Euroopan parlamentin on saatava täsmällistä tietoa perustettavan sääntelykomitean toiminnasta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kuten olemme jo aiemmin maininneet ja koska kyse on ensimmäisestä toimenpiteestä, direktiivi on annettava mahdollisimman pian.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen yhteisen kannan saamasta täydestä tuesta, joka luonnollisesti jouduttaa tämän direktiivin hyväksymistä neuvostossa. Olen varma, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että käyttöön otettuna tämä toimi antaa lisätukea komission, parlamentin ja neuvoston yhteisille ponnisteluille Euroopan vesien merenkulun korkean laadun takaamiseksi varmistamalla, että alusten turvallisuus ja niissä matkustavien ihmisten korkein mahdollinen turvaaminen ovat yhdenmukaisia.
Se on tietysti ehdotuksemme päätavoite ja lisäksi ehdotus auttaa poistamaan kilpailun vääristymistä, jota ne meriliikenteen harjoittajat aiheuttavat, jotka jättävät tahallaan noudattamatta asianmukaisia turvallisuusmääräyksiä.
Haluaisin vastata lyhyesti kahteen erityiseen kommenttiin, jotka esittelijä ottaa suosituksessaan esille. Komissio vastaa tietenkin mielellään siihen erityiseen pyyntöön, että parlamentille tiedotetaan hyvissä ajoin etukäteen valiokunnan kokouksen esityslistan kohdista, jotka koskevat direktiivin 8 artiklan määräysten mukaisia muutoksia.
Komissio on myös huolissaan siitä, että eritasoiset rangaistukset eri jäsenvaltioissa saattaisivat johtaa kilpailun vääristymiseen ja estää sisämarkkinoiden asianmukaista toimintaa. Juuri tällaisten tilanteiden välttämiseksi yhteisen kannan 11 artiklassa vaaditaan, että rangaistukset ovat tehokkaita, verrannollisia ja ehkäiseviä.
Lisäksi täyden avoimuuden takaamiseksi jäsenvaltioiden täytyy 13 artiklan mukaan ilmoittaa rangaistusjärjestelmilleen direktiivin pohjalta hyväksyttyihin kansallisiin säännöksiin kohdistuvista rikkeistä.
Uskon, herra puhemies, että esittelijä pyrkii korostamaan näiden säännösten kunnioituksen tarvetta avoimuuden ja reilun kilpailun vuoksi. Komissio pitää luonnollisesti kiinni velvollisuuksistaan tältä osin ja kaikilta direktiivin näkökohtien osalta. Olen varma, että parlamentti ei odotakaan vähempää ja olen jälleen kerran kiitollinen sen tekemästä yhteistyöstä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Uusiutuvien energialähteiden käytön edistäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bloch von Blottnitzin tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energiaasioita käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-288/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi monivuotisesta ohjelmasta uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi yhteisössä (ALTENER II) (KOM(97)0087 - C4-0308/97-97/0106(SYN)).

Bloch von Blottnitz
Arvoisa puhemies, ALTENER II on jatkoa ohjelmalle ALTENER I, siis monivuotinen ohjelma uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi. Kahdelle ensimmäiselle varainhoitovuodelle on ehdotettu 30 miljoonaa ecua. Summa on tietenkin täysin naurettava ja vielä vähemmän kuin kuuluisa pisara meressä! Sitä on vielä vaikeampi ymmärtää, kun ajatellaan ehdottoman välttämätöntä ilmastoa vahingoittavien kaasujen päästöjen vähentämistä, johon jäsenvaltiot velvoittivat itsensä jo Riossa, Berliinissä ja nyt myös Kioton kynnyksellä tavoitteenaan kaasujen vähentäminen 15 %: lla. Juuri siksi on järjetöntä kieltäytyä edistämästä uusiutuvien energialähteiden kuten biomassan, biokaasun, aurinkoenergian, lämpöenergian ja fotosähköisten sovellusten, tuulienergian ja maalämmön määrätietoista pääsyä markkinoille kaikin käytettävissä olevin keinoin.
Tämä on sitäkin hämmästyttävämpää, mikä toki on kiisteltyä, kun juuri tämänkaltainen energian tuotto ei saata meitä lähemmäksi tavoitteitamme vähentää ilmastoa vahingoittavien kaasujen päästöjä, vaan myös, kun tarkastellaan työpaikkoja, vapauttaisi valtavia resursseja puhumattakaan siitä, että se vapauttaisi meidät suuressa määrin riippuvuudesta energiantuonnista kolmansista maista. Päämäärätietoisen tuen - eikä näiden alibikokousten - avulla voitaisiin tyydyttää vuoteen 2010 mennessä vähintään 30 %: n vasta-arvo primäärienergiamuotojen kysynnästä EU: ssa uusiutuvilla energialähteillä.
On kiistatonta, että uusiutuvien energialähteiden menestymisen edellytys on hallinnollisten esteiden poistaminen. Tarvitsemme esimerkiksi lopultakin Euroopan laajuisen hinnoittelusäännöstön uusiutuville energiamuodoille ja meidän täytyy tarttua verotuksellisiin toimiin. Tämä ei kuitenkaan onnistu ilman poliittista tahtoa, joka tähän asti on puuttunut jäsenvaltioilta. Niin kauan kuin reunaehdot eivät ole kohdallaan, monet ohjelmat kuten SAVE, ALTENER, THERMIE JA SYNERGIE pysyvät pelkkänä todellisuutta peittelevänä kosmetiikkana!
Ottaen huomioon yhtäältä ehdotettujen toiminta-alojen laajan kirjon ja toisaalta vähäiset varat ei ole kovin järkevää työskennellä kastelukannuperiaatteella. Ohjelman täytyisi siksi keskittyä muutamiin strategisesti järkeviin toimiin. Missään tapauksessa ei pidä hyväksyä sitä, että, kuten suunniteltiin, yhdyskuntajätteitä pidettäisiin uusiutuvana energialähteenä. Yhdyskuntajätteet, kuten nimikin jo kertoo, eivät ole uusiutuvia. Ei käy päinsä, että me tästä naurettavan niukasta budjetista tuemme projekteja yhdyskuntajätteiden polttamiseksi, vaikka teollisuus sitä äänekkäästi vaatiikin. Meidän pitäisi, jos ylipäänsä jotakin, käsitellä sen sijaan vain näiden jätteiden biomassaosuuksia.
Kaikkein mieluisinta minulle tosin olisi se, että käyttäisimme vähäiset varamme kerrankin poikkeuksellisen rohkeasti, päämäärätietoisesti ja todellisiin tulevaisuuden energiamuotoihin viitoittaaksemme vihdoinkin ensimmäistä kertaa energiapoliittista tietä. Tässä mielessä meidän pitäisi mielestäni johdonmukaisesti tukea fotosähköä ja maalämpöä. Komission esittämä laaja tuki ei vie meitä kovinkaan pitkälle.
Voimme todeta, että myös ALTENER II jää tilkkutäkiksi, niin kauan kuin poliittinen tahto puuttuu, ja se kiistatta puuttuu! Todisteena siitä on se surullinen asiaintila, että neuvosto on jo noin kymmenen vuotta kieltänyt ja tehnyt tyhjäksi komission erilaiset ehdotukset energian säätelemisestä yhteisönlaajuisesti.
Toinen todiste: Euroopan hallitukset ovat Rion kokouksesta lähtien käyttäneet yli 125 miljardia Saksan markkaa fossiilisten ja ydinpolttoaineiden tukemiseen, mutta vain 9 % siitä, nimittäin 2, 5 miljardia Saksan markkaa, uusiutuviin luonnonvaroihin. Suurin tämänkaltainen epäsuhta tavallisten ja uusiutuvien energialähteiden tukemisessa on IsossaBritanniassa ja Saksassa. Lyhyesti sanottuna: saarnataan ilmastonsuojelusta, tuetaan energian tuhlausta. Pieni ALTENER II -ohjelma voi vain vähän vastustaa tätä. Yhteisön paljon tuetut politiikat nimittäin ovat suuntautuneita toisaalle: enemmän liikennettä, enemmän energiankulutusta, enemmän jätteitä, enemmän päästöjä, enemmän ympäristöongelmia.
Niin kauan kuin harjoitamme energia- ja ympäristöpolitiikkaa pelkkänä otantapolitiikkana, sellaiset liikuttavat ohjelmat kuin ALTENER II eivät valitettavasti voi saada aikaan mitään perustavia parannuksia.

Argyros
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, ALTENER II -ohjelman ytimen muodostavat asetetut toimintatavoitteet yksityisten ja julkisten sijoitusten edistämiseksi uusiutuvien energialähteiden alalla. Kuitenkin komission esityksessä ohjelman talousarviosta kaksi kolmasosaa suunnataan ALTENER I -ohjelman jatkotoimenpiteisiin. Sitä paitsi, komission suosittelemat 30 miljoonaa ecua ALTENER II -ohjelman kahdelle ensimmäiselle vuodelle ovat yleisen käsityksen mukaan samoin kuin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mielestä riittämättömiä ohjelmalle, jolla on näin kunnianhimoiset tavoitteet.
Tällä mietinnöllä pyydämme komissiota esittämään lisärahoitusta ohjelmalle, arvioimaan uudelleen menoerien tärkeysjärjestystä sekä lisäämään ohjelman kulmakiven muodostavan 2 artiklan 1 kohdan e alakohdan määrärahoja.
Komission esityksessä annetaan erityistä painoa tutkimukselle uusiutuvien energialähteiden kilpailuedellytyksistä. Mielestämme esitykseen tulisi lisätä konkreettisempia toimia, paitsi kyseisten energialähteiden taloudellisen elinkelpoisuuden edistämiseksi, myös niiden kilpailukyvyn parantamiseksi, jotta lisättäisiin sijoittajien mielenkiintoa.
Komission täytyy tulevaisuudessa laatia selkeä strategia uusiutuvien energialähteiden tulosta vapaille markkinoille. Tähän tarvitaan seikkaperäinen sijoitussuunnitelma, johon sisältyy konkreettisia esityksiä näiden energialähteiden edistämisessä tarvittavista taloudellisista toimenpiteistä.
Olisi hyödyllistä luoda kansallisella ja yhteisön tasolla rohkaiseva sijoitusilmasto, johon liittyisi kannustimia lainanottoon, tukiaisia ja verohelpotuksia, joilla tasattaisiin uusiutuvien energialähteiden alkuvaiheen kustannuksia. Yhteisön täytyy auttaa jäsenvaltioita nykyaikaistamaan lainsäädäntöään ja sijoitusilmastoaan. Rahoituslaitosten varovainen asenne, sijoittajien puutteellinen tiedottaminen ja uusiutuvia energialähteitä koskevien integroitujen toimintaohjelmien puute kansallisella tasolla johtuvat pääasiassa rakenteellisista ja lainsäädännöllisistä heikkouksista jäsenvaltioissa.
Toivomme, että komissiossa valmisteilla oleva vihreä kirja uusiutuvista energialähteistä tuo esiin nämä asiat ja edistää eurooppalaisen teollisuuden kehittymistä siihen suuntaan, että se pystyisi viemään taitotietoa Keski- ja ItäEuroopan maihin sekä eteläisen Välimeren alueen maihin, ja lisäksi sijoittamaan niihin. Kolmansien maiden kanssa on laadittava yhteisiä soveltamissuunnitelmia, joissa yhteisö olisi mukana. Olisi hyvä, jos taloudellinen tuki ohjelman toimenpiteille turvattaisiin myös muista rahoituslähteistä, kuten Euroopan investointipankista. Komission tulee yhdistää pieniin ja keskisuuriin investointeihin liittyvät eri ohjelmiin hajautetut toimensa sekä panostaa toimiin, jotka edistäisivät sijoituksia uusiutuviin energialähteisiin.

Rothe
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, arvoisat kollegat! Ensiksi haluan sydämellisesti kiittää esittelijää, rouva Bloch von Blottnitzia, todella hyvän mietinnön esittelystä. Myös komissio ansaitsee tunnustuksen tästä ehdotuksesta uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi yhteisössä.
Kannatan täysin komission ehdotuksen lausuntoa, jonka mukaan tämänhetkinen energiatarjonnan kokoonpano ei sovellu yhteen kestävän kehityksen pitkän aikavälin vaatimusten kanssa. Ympäristö- ja ilmastopoliittisesta näkökulmasta, ottaen huomioon lisääntyvä riippuvuutemme energiantuonnista ja työllisyys- ja teollisuuspoliittiset seikat, uusiutuvien energialähteiden tehokkaasta käyttöönotosta huolehtiminen on poliittinen velvollisuus.
Kun tarkastelemme viime vuosien vähäisiä kasvukäyriä, tiedämme myös, että huomattavat ponnistelut ovat tarpeen, jotta uusiutuvia energialähteitä käsittelevän vihreän kirjan vielä hyvin vaatimaton tavoite uusiutuvien energialähteiden käytön kaksinkertaistamisesta saavutetaan. Hallinnollispoliittisten toimien lisäksi, jotka - niin toivomme, komissaari Papoutsis - esittelette lyhyesti valkoisessa kirjassa, Euroopan parlamentti on vihreästä kirjasta antamassaan päätöslauselmassa vaatinut sisällöllisesti ja rahoituksellisesti vahvistettua ALTENER II -ohjelmaa.
Suunniteltu 30 miljoonan ecun budjetti vuosille 1998 ja 1999 ei varmasti vastaa niitä vaatimuksia, jotka unioniin on kohdistettava. Siksi on oltava täysin samaa mieltä komission kanssa siitä, että budjettivaroja täytyy tuntuvasti korottaa vielä seuraavina kolmena varainhoitovuotena, erityisesti, kun tarkastellaan myös erittäin tervetullutta ehdotusta, että ALTENER II -ohjelman uusi painopiste on toimissa, jotka tukevat uusiutuvien energialähteiden markkinoillepääsyä.
Päätöslauselmassaan vihreästä kirjasta Euroopan parlamentti on vaatinut uusia energiavaroja koskevaa suurta yhteisöohjelmaa, johon kuuluvat mm. miljoona fotolämpölaitetta katoilla ja talojen edustoilla, 15 000 megawatin tuulivoimalat ja 1000 megawatin biomassavoimalat. Kun katsomme Yhdysvaltojen ja Japanin toimia, ne ovat lähinnä pidättyväisiä vaatimuksia. Toivon, komissaari Papoutsis, että vastaatte meille asianmukaisesti tehdyllä valkoisella kirjalla, jotta rahoituksellisesti jo liian niukaksi todetun ALTENER II -ohjelman ensimmäisiin suunniteltuihin toimiin, joita myöhemmin tulee laajentaa uudelta taloudelliselta pohjalta, voidaan ryhtyä.
Vielä kaksi lyhyttä huomautusta. Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan tarkistusehdotuksissa vaaditaan ohjelman laajentamista eteläisiin Välimeren maihin ja EU: n yhteistyökumppaneihin. Ryhmäni kannattaa täysin uusiutuvien energialähteiden tukemista näissä maissa, mutta ALTENER-ohjelman budjetti ei anna siihen mahdollisuutta. Esimerkiksi MEDA-, TACIS- ja PHARE-ohjelmia tulisi hyödyntää.
Vielä yksi lause lopuksi: en puhu nyt koko ryhmäni puolesta, tiedän, että on myös muita kantoja, mutta yhdyskuntajätteiden käsitteleminen ja tukeminen uusiutuvana energialähteenä biomassaa lukuun ottamatta ei vastaa todellisuutta!

Robles Piquer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät - vaikkakin harvalukuiset - kollegat, mielestäni meidän on ensiksi onniteltava komissiota ja erityisesti komissaari Papoutsisia, joka on osoittanut ymmärtävänsä hyvin näitä ongelmia, kuten Välimeren maan asukkaan kuuluukin, mistä on hyvänä osoituksena vihreä kirja ja toivottavasti myös pian annettava valkoinen kirja, jota odotamme innokkaasti.
Lisäksi, arvoisa puhemies, mielestäni pitää olla optimistinen. Koko ajan saatavat tiedot viittaavat siihen, että tilanne muuttuu. Esimerkiksi Saksasta on saatu tietoa, että hallitus ja kahden liittovaltion hallitukset aikovat investoida tosissaan suuriin aurinkokennotehtaisiin. Englannissa äskettäin julkaistussa kirjassa osoitetaan maalleni, Espanjalle, ensi vuosituhannen alkuun 800 megawatin tavoite tuulienergian osalta. Kylläkin vain yksi alue eli Galicia, Galician autonominen alue, joka käsittää ehkä alle kymmenesosan Espanjan väestöstä, pyrkii yltämään tuohon ajankohtaan mennessä 900 megawattiin.
Tiedämme, että tilanne on paljon parempi sellaisten maiden osalta kuin Itävalta, Suomi ja Ruotsi, ja uskomme näin ollen, että tilanne on muuttumassa. Samassa ympäristövaliokunnan kirjeessä mainitaan Englannin virallinen tavoite, jonka mukaan vuoteen 2025 mennessä jopa 20 % maan energiasta tuotettaisiin tuulienergialla.
Olen myös sitä mieltä, että meidän on ylistettävä, ja minä ylistän hyvin mielelläni, rouva Bloch von Blottnitzin ihailtavaa työtä, jonka hän luonnollisesti on tehnyt erittäin innokkaasti ja erittäin vakuuttavasti. Mielestäni tähän työhön on vaikuttanut myös energia-asioista vastaava valiokuntamme, koska se teki joitakin komission hyväksymiä tarkistuksia. Näin ollen ryhmämme äänestää rouva Bloch von Blottnitzin mietinnön ja niiden laillisessa kokouksessa esitettyjen tarkistusten puolesta, joilla tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta on parantanut erinomaista tekstiään.
Sen sijaan emme voi olla yhtä mieltä viimeisestä tarkistuksesta, herra Holmin vihreän ryhmän puolesta tekemästä tarkistuksesta 28, koska valiokuntamme hylkäsi jo kunnon väittelyn jälkeen, johon ryhmämme tietysti osallistui kunnolla, sen tarkistuksen, jolla pyrittiin poistamaan yhdyskuntajätteiden käsite. Ne ovat mielestämme asioita, joita on toteutettava, kuten tähän asti on tehtykin, ALTENER-ohjelmien puitteissa.
Mielestämme tekemämme tarkistukset ovat hyödyllisiä. Muistelkaamme esimerkiksi aikaisempia vaiheita. Komissio ja osittain myös hallitukset, vaikkakin vastahakoisesti, ovat tehneet epäilemättä paljonkin. Komissio on kuitenkin saanut tukea kansalaisyhteiskunnalta. Sitgesissä alle vuosi sitten pidetty varsinainen ALTENER-kokous ja Madridissa, Milanossa ja Ateenassa pidetyt uusiutuvia energialähteitä käsitelleet kokoukset, jotka eivät olisi toteutuneet ilman komission tukea, osoittavat, että tällä asialla on yhteiskunnallinen perusta, joka mielestäni on syytä muistaa.
Olemme mielestämme osaltamme parantaneet asiakirjaa myös sopimalla joistakin tavoitteista, kuten 15 prosentin vähimmäismäärästä, joka on uusiutuvien energialähteiden vähimmäisosuus vuodeksi 2020, ja sopimalla lisäksi hiilidioksidin vähentämisestä 15 prosentilla vuoden 1990 tasosta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, mielestämme nämä ja muut tarkistukset ovat osaltaan parantaneet rouva Bloch von Blottnitzin erinomaista mietintöä ja toivomme, että komissio hyväksyisi ne. Toivomme myös, että niistä tulisi osa lopullista asiakirjaa, joka tukee sellaista ALTENER II: ta, jolta odotamme ainakin jonkinlaisia tuloksia rahoituksen tärkeydestä mutta yhtä tehokkaita kuin ALTENER I: n tulokset.

Kronberger
Arvoisa puhemies! Puhumme uusiutuvien energiavarojen yhteydessä ympäristönsuojelusta, mikä on oikein. Me puhumme uusiutuvien energiavarojen yhteydessä työpaikoista, mikä myös on oikein. Me emme kuitenkaan juuri koskaan puhu ongelmista, joita syntyy fossiilisten energialähteiden hankkimisessa. Sadat tuhannet ihmiset kuolevat vuosittain sen vuoksi. Muistelen Persianlahden sotaa, sotia Afganistanissa, Tshetsheniassa ja ajankohtaisia sotia Zairessa tai Kongossa.
Meidän täytyy tiedostaa tämän ongelman koko laajuus, nimittäin, että 2000-luvulla rauhanomainen tilanne ei voi perustua fossiilisiin energialähteisiin ja ydinenergiaan. Me emme tarvitse uusiutuvia energialähteitä vain ympäristönsuojelullisista, taloudellisista tai yhteiskunnallisista syistä, vaan ennen kaikkea rauhanpoliittisista syistä, sillä rauhaa 2000-luvulla ei ole ilman siirtymistä uusiutuviin energialähteisiin.

McNally
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti suhtautuu myönteisesti tähän viisivuotisohjelmaan. Kunnioitamme komissaari Papoutsisin jatkuvaa sitoutumista uusiutuvaan energiaan. ALTENER I auttoi rahoittamaan Yhdistyneen kuningaskunnan ainoaa neuvontakeskusta, joka käsittelee uusiutuvaan energiaan liittyviä asioita. ALTENER II on yksi valitettavan harvoista toimista, jonka ansiosta valtuuskuntiemme ei tarvitse mennä Kioton konferenssiin täysin tyhjin käsin. Se on ajan hengen mukainen. Saksa ilmoitti tänään kahdesta valtavasta uusiutuvaan energiaan liittyvästä ohjelmasta - ohutkalvoaurinkokennotekniikasta. Sekä Shell että BP investoivat suuria summia uudistuviin energiatekniikoihin. Yhdysvallat hivuttautuu eteenpäin ja samoin Japani.
Hyvät naiset ja herrat, toivon, että käytte tutustumassa tämän puoliympyrän ulkopuolella olevaan näyttelyyn TERES II -ohjelmasta. Saanen kiittää komissiota tuosta ohjelmasta ja erityisesti rouva Perez Latorrea avusta näyttelyn kokoamisessa.
Haluaisin esittää pääasiallisen huomioni kolme kertaa. Rahaa ei ole tarpeeksi. Rahaa ei ole tarpeeksi. Rahaa ei ole tarpeeksi. Toivon, että tarkoitukseni on selvä. 250 miljoonaa ecua olisi realistinen ja riittävä summa ALTENER II -ohjelman rahoittamiseksi. Se kuulostaa isolta summalta. Me käytämme tuon summan lähes huomaamattamme ydinfuusioon. Järjestäkäämme asiat oikeaan tärkeysjärjestykseen ja kiinnittäkäämme katseemme tulevaisuuteen, kuten ALTENER II -ohjelman luullakseni tekee. Olen iloinen, että se on osa energiapuitteita, jotka ovat jo hyvin myöhässä. Se selvittää tämän parlamentin jäsenille, mitä me täsmälleen teemme energian osalta, ja toivon, että saamme oikeudellisen perustan sille hyvin pian. Komissaarilla on Euroopan parlamentin tuki ALTENER II -ohjelman sysäämisessä eteenpäin.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kannatan komission ehdotusta jatkaa ALTENER I: tä. Mietinnössä on kuitenkin piirteitä, joita en voi hyväksyä, esimerkiksi uusiutuvien energialähteiden ja fuusiotutkimuksen vastakkainasettelu.
Jalat on pidettävä tiukasti maan pinnalla asetettaessa tavoitteita uusiutuvien energialähteiden muutaman prosentin osuudelle energiantuotannosta. Tehokkaimmat tavat hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi ovat ydin- ja vesivoiman lisärakentaminen. Jos yksi tuhannen megawatin hiilivoimala korvattaisiin ydinvoimalla, hiilidioksidipäästöjä voitaisiin vähentää kuudella miljoonalla tonnilla vuodessa, joka on todella paljon. Koko Suomen hiilidioksidipäästöt olivat vuonna 1996 kuusikymmentä miljoonaa tonnia.
Täytyy myös muistaa, että kaikilla energiantuotantomuodoilla, myös uusiutuvilla, on negatiivisia ympäristövaikutuksia. Uusiutuvista energialähteistä lupaavimpia ovat biomassat, lähinnä puupolttoaineet. Suomi on Euroopan johtava maa puupolttoaineen hyödyntämisessä lähinnä teollisuuden jäteliemen energiankäytön ansiosta. Noin viisitoista prosenttia sähköstä tuotetaan Suomessa puuperäisillä polttoaineilla.
Aurinkoenergia ja tuulivoima ovat lähitulevaisuudessa todella marginaalisia energialähteitä. Aurinkoenergian hyväksikäytössä olisi tapahduttava joku radikaali tekninen läpimurto, muuten sillä ei tule olemaan merkitystä energiantuotannossa. Tuulivoima taas on parhaimmillaan paikallisessa sähkön pientuotannossa, saaristossa ja rannikkoseuduilla. Tanska, jolla on maantieteellisen sijaintinsa ansiosta erinomaiset tuuliolosuhteet, tuottaa vain noin kolme prosenttia sähkönkulutuksestaan tuulivoiman avulla.
Mietinnössä kehotetaan panostamaan lisää uusiutuvien energialähteiden tutkimukseen, jotta tulokset paranisivat. Vaikka yleensä olen tutkimuksen puolestapuhuja, en voi kuitenkaan tukea tätä vaatimusta. Uusiutuvien energialähteiden tulevaisuuden näkymät eivät riipu taloudellisista panostuksista, sillä niiden asema energiantuotannossa ei tule muuttumaan marginaalisesta.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, sallinette minun aluksi kiittää erityisesti esittelijää rouva Bloch von Blottnitzia kertakaikkisen hienon mietinnön johdosta.
Ensimmäinen ALTENER-ohjelma osoitti merkityksensä uusiutuvien energialähteiden kehittämisessä, ja ohjelman ensimmäiset tulokset olivat hyvin tyydyttäviä. Uusi ALTENER II -ohjelma ei ole pelkästään jatkoa aiemmalle. Uskon, että ALTENER II kehittyy jatkossa ja tulee esittämään tärkeää roolia.
Aluksi haluaisin esittää muutamia huomioita uuden ohjelman luonteesta. Ensimmäinen asia koskee vihreää kirjaa uusiutuvista energialähteistä, joka minulla oli ilo esitellä teille muutama kuukausi sitten. Teidän ehdotuksenne ja vihreälle kirjalle suomanne laaja tuki antoivat meille mahdollisuuden edetä valkoisen kirjan laatimiseen yhteisön strategiasta sekä uudesta uusiutuvia energianlähteitä koskevasta toimintasuunnitelmasta. Haluaisin sanoa täällä teidän edessänne, että aikomukseni on esittää valkoinen kirja komissiolle marraskuun aikana.
ALTENER ÉÉ -ohjelman linjauksia määriteltiin uudestaan, jotta siihen voitaisiin sisällyttää unionin uusiutuvia energialähteitä koskevaan yhteisön yleisstrategiaan liittyviä uusia toimia, sekä lisäksi suosittelemamme toimintasuunnitelma.
Toinen asia, jota tahtoisin korostaa, koskee esitystä energia-alan puiteohjelmasta, josta tänään keskustelimme Euroopan komissiossa. ALTENER ÉÉ -ohjelma sisällytetään tähän energia-alan puiteohjelmaan ja se muodostaa sen tukipilarin.
Haluaisin painottaa, että ohjelman jatkuvuuden kannalta on välttämätöntä, että neuvosto hyväksyy ALTENER II - ohjelman. Tämä asia kulkee yhdessä puiteohjelman kanssa, johon se myös sisällytetään, sitten kun se hyväksytään seuraavien kuukausien aikana, joskus ensi vuonna.
Kolmas seikka koskee Euroopan unionin laajentumisprosessia. Niiden toimien puitteissa, joiden tarkoituksena on helpottaa Keski- ja Itä-Euroopan maiden sekä Kyproksen liittymistä unioniin, ohjelma antaa niille, kuten myös ETAmaille, mahdollisuuden osallistua siihen.
Mitä nyt tulee toimiin, joihin aiomme ryhtyä ALTENER ÉÉ -ohjelman puitteissa, haluan sanoa, että aluksi perustavoitteemme on jatkaa ja laajentaa ohjelman myönteisiksi ja tuloksellisiksi arvioituja toimintoja. Peruspyrkimyksemme on huomion keskittäminen toimenpiteisiin, jotka parantaisivat tähän astisia tuloksiamme ja lisäksi tekisivät ponnistuksemme palkitsevammiksi.
Ohjelmaan on otettu mukaan myös uusia toimintoja, jotka tähtäävät kahteen konkreettiseen päämäärään. Ensimmäinen on rohkaista yksityisiä ja julkisia sijoittajia uusiutuvista energialähteistä saatavan energian tuotantoon ja hyödyntämiseen. Toinen on luoda tarvittavat edellytykset unionin uusiutuvia energialähteitä koskevan strategian ja toimintasuunnitelman toteuttamiselle ja seuraamiselle vuoteen 2010 ulottuvalla aikaperspektiivillä.
Herra puhemies, ALTENER II -ohjelmalla on todella suuri merkitys, varsinkin siitä syystä, että, kuten monet puhujista korostivat, se edistää yhteisten päämääriemme toteutumista siltä osin kuin se vähentää kasvihuonekaasujen päästöjä. Yhtä merkittävä rooli sillä on oikeiden edellytysten luomisessa uusiutuvien energialähteiden osuuden nostamiselle energiataseessamme, sekä lisäksi unionin riippuvuuden vähentämiselle tuontienergiasta.
Meidän ei pidä unohtaa, että uusiutuvien energialähteiden kehittämisen tavoitteena on niiden saaminen markkinoille suuremmissa määrin. Tällä tavoin ohjelmalla on luonnollisesti myönteinen vaikutus unionin yleisten poliittisten tavoitteiden edistymiseen taloudellisen ja sosiaalisen koheesion alueilla liittyen paikalliseen ja alueelliseen kehitykseen sekä luonnollisesti myös uusien työpaikkojen syntymiseen.
Herra puhemies, nyt haluaisin puhua erityisesti esitetyistä tarkistuksista. Ensin yleinen kannanotto: suurin osa niistä on parannuksia esitykseemme, ja me hyväksymme ne. Mielestämme muutama tarkistus kuitenkin koskee pikemminkin unionin uusiutuvien energialähteiden strategiaan liittyvää valkoista kirjaa, kuin itse ALTENER II - ohjelmaa. Kaikesta tästä huolimatta komissio voi hyväksyä tarkistukset 2, 6, 8, 9, 10, 19, 21, 23 ja 25 siinä muodossa kuin ne on esitetty.
Lisäksi komissio hyväksyy tietyt parlamentin tarkistukset periaatteellisella tasolla. Ne voidaan joko liittää tekstiin muuttaen niiden ilmaisumuotoa, tai katsoa, että niiden sisältö on jo esityksessämme mukana. Näillä edellytyksin hyväksymme pienen muokkaamisen jälkeen tarkistukset 5 ja 7.
Mitä tulee tarkistukseen 12, olemme sitä mieltä, että esitykseen voidaan sisällyttää yleismaininta tavoitteesta, että uusiutuvien energialähteiden osuus tulee kaksinkertaistumaan vuoteen 2010 mennessä, valkoisesta kirjasta käytyjen keskustelujen mukaisesti. Konkreettisia tavoitteita tullaan kuitenkin kehittämään pidemmälle valkoisen kirjan puitteissa. Mielestämme tarkistuksen 12 toinen osa voidaan sisällyttää esitykseen lukuun ottamatta mainintaa teknologian kehittämisestä, siitä syystä että kyseinen maininta liittyy läheisemmin THERMIE-ohjelman puitteissa kehiteltäviin toimintoihin.
Mielestäni ohjelmaa koskevan esityksen 1 artikla kattaa tarkistuksen 13 sisällön.
Yhdymme myös tarkistukseen 15. Tästä syystä muokkaamme uudestaan myös maininnan 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan huomautusten kattamista eri alueista.
Mitä tulee tarkistukseen 16 olen kanssanne samaa mieltä siitä, että ekologinen matkailu on erottamaton osa paikallista ja alueellista kehityssuunnittelua. Tarkistus 16 voitaisiin sisällyttää esityksen osaan, jossa puhutaan tietyistä suunnitteluun sisältyvistä avainalueista.
Lisäksi voimme laatia uudelleen ja koota yhteen tiedotustoimet, jotka mainitaan 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa siten, että ne vastaavat tarkistuksia 17 ja 18.
Mitä tulee tarkistukseen 20, komissio arvioi, että 2 artiklan 1 kohdan f alakohdan ensimmäisen ja kolmannen luetelmakohdan ilmaisujen tulee olla yleisluonteisia ja kattavia. Sekä unionin että jäsenvaltioiden tasolla tapahtuvan kehityksen ja strategian toteutumisen seuraamisen pitää kattaa kaikki valkoisessa kirjassa kehitellyt osa-alueet. Näin ollen ei ole syytä mainita vain tiettyjä aloja. Sen vuoksi kannatamme alkuperäisen tekstin säilyttämistä.
Yhdymme myös tarkistukseen 22 ja sisällytämme sen muokatessamme 2 artiklaa.
Toisaalta, komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 3, 4, 11, 14, 24, 26 ja 27.
Mitä tulee tarkistukseen 1, komissio ilmaisee tyytyväisyytensä ALTENER-kokouksen menestyksen johdosta, ja se aikoo toistaa tämän hyödylliseksi osoittautuneen kokemuksen. Vaikka tällainen maininta voitaisiin sisällyttää esityksen liitteenä oleviin perusteluihin, sitä ei voida sisällyttää päätöksen lainsäädännölliseen osaan. Sama pätee myös tarkistukseen 3.
Tarkistus 4 on esimerkki sellaisesta aloitteesta, joka sopisi paremmin yhteisön strategiaa koskevan valkoisen kirjan yhteyteen.
Tarkistuksen 11 sisältöä, eli ALTENER-ohjelman avaamista Välimeren maille, ei ole mahdollista hyväksyä tässä vaiheessa johtuen siitä, että näiden maiden kanssa ei ole tehty liittymissopimuksia.
Mitä tulee tarkistukseen 14, komissio katsoo, että talousarviosta vastaavan viranomaisen tulee päättää rahoituksen suuruudesta. Tästä syystä emme voi hyväksyä tätä tarkistusta.
Tarkistusta 24 ei voida myöskään hyväksyä, koska komission toimielimille esittämät mietinnöt muodostavat jo 6 artiklan sisällön.
Mitä tulee tarkistuksiin 26 ja 27, jotka viittaavat komiteoiden asemaan, komissio ei voi hyväksyä niitä, koska myös tässä asiassa tulee noudattaa yleistä menettelytapaa.
Herra puhemies, ennen kuin päätän puheenvuoroni, haluaisin vielä kertoa, että tänä aamuna komissio keskusteli energia-alan puiteohjelmasta. Kuten tiedätte, suuri osa tätä ohjelmaa käsittelee uusiutuvia energialähteitä sekä myös tehokasta energiankulutusta. Valitettavasti Euroopan komissio, vaikkakin se hyväksyi ohjelman poliittiset tavoitteet, ei onnistunut pääsemään lopulliseen päätökseen tästä ohjelmasta, johtuen siitä, että ohjelman talousarvion suhteen oli erilaisia lähestymistapoja ja näkökantoja. Voin kertoa teille rehellisesti, että en ole erityisen ilahtunut kuulluista esityksistä. Pääsyyksi esitettiin, että talousarvion voimassa olevat kehykset, jotka koskevat myös vuosia 1998 ja 1999, eivät salli suuria korotuksia uusiutuvien energialähteiden alueella, ja parlamentti ei käsiteltäessä vuoden 1998 talousarviota ennakoinut tätä ilmaisemalla poliittisen tahtonsa, niin kuin se sen tänään ilmaisee. Vuoden 2000 jälkeinen talousarvio on avoin, siitä ei ole vielä kehyksiä. Ainut tällä hetkellä voimassa oleva virallinen kehys lakiasäätävien elimien osalta on Euroopan komission asiakirja Agenda 2000. Agenda 2000: ssa energia-asiat eivät ole etusijalla.
Kuitenkin, koska olemme vasta tämän prosessin alkuvaiheessa, koska neuvoston ja parlamentin väliset keskustelut ovat vasta alullaan, uskon että kaikki, jotka jatkossakin haluavat tukea uusiutuvia energialähteitä, ovat sitä mieltä, että unionin talousarvioon on luotava tilaa huomattaville pääomille ja määrärahoille tätä tarkoitusta varten, koska se edistää ympäristön suojelua, uusien teknologioiden käyttöönottoa ja uusien työpaikkojen syntymistä, meidän kaikkien tulee lisätä ponnistuksiamme seuraavien vuosien aikana, jotta uusiutuvat energialähteet eivät jäisi poliittiseksi prioriteetiksi vain puheiden tasolla, vaan olisivat poliittinen prioriteetti myös rahoituksessa ja yhteisön talousarviossa.
Tästä syystä haluan toisaalta hyväksyä kritiikkinne ALTENER-ohjelmaan esitettyjä määrärahoja kohtaan, mutta toisaalta minun on sanottava, että me ja koko Euroopan unioni elämme taloudellisesti hankalaa vaihetta.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin vakuuttaa teille, että Euroopan komissio on tehnyt kaikkensa voidakseen ottaa ALTENER-ohjelmaan mukaan suurimman osan parlamentin esityksistä. Haluaisin vielä kerran kiittää esittelijää rouva Bloch von Blottnitzia sekä kaikkia puheenvuoron käyttäjiä tuestanne, konkreettisista ehdotuksistanne sekä yleisestä pyrkimyksestämme uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseen.

Bloch von Blottnitz
Minulla on vain yksi kysymys: miten on tarkistusehdotusten 28 ja 29 laita? Niistä emme valitettavasti ole kuulleet mitään, ja ne ovat meille tärkeitä tarkistusehdotuksia. Jos teillä ei ole niitä nyt esillä, voitte kenties myös huomenaamulla sanoa sen meille.

Puhemies
Hyvä on, voimme toimittaa teille vastauksen muulla tavalla.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kalastussopimus Mauritanian kanssa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Imaz San Miguelin kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4303/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön ja Mauritanian islamilaisen tasavallan välistä yhteistyötä merikalastuksen alalla koskevan sopimuksen muuttamista koskevan sopimuksen tekemisestä kirjeenvaihtona (KOM(97)0263 -C4-0421/97-97/0158(CNS)).

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, kalatalousvaliokunta hyväksyi tänään keskustelun aiheena olevan mietinnön 8. lokakuuta ja se koskee neljää teknistä muutosta, jotka on sisällytetty Euroopan yhteisön ja Mauritanian välillä voimassaolevaan kalastussopimukseen. Itse asassa muutokset ovat suhteellisen pieniä. Haluan kuitenkin kiittää komissaaria siitä, että vaikka muutokset ovatkin pieniä ja vaikka hän olikin tänään matkoilla, on hän nyt kuitenkin läsnä, vaikka onkin jo myöhä.
Muutokset eivät vaikuta kalastussopimuksen oleellisiin tekijöihin, kuten sopimuksen voimassaoloaikaan, taloudelliseen korvaukseen ja kalastusmahdollisuuksiin, vaan pelkästään teknisiin määräyksiin, joiden muutosmahdollisuuksia käsiteltiin jo aikaisemmin allekirjoitetun sopimuksen 8 artiklan 5 kohdassa.
Ensimmäinen muutos koskee konkreettisesti pääjalkaisten kalastamisen ajanjakson muutosta ja tämä muutos on otettu käyttöön itse asiassa jo tänä vuonna ennen 31. heinäkuuta ja kyse on siitä, että toisen vuoden kiintiöön kuuluvista aluksista korkeintaan kolme alusta siirretään ensimmäiselle vuodelle siten, että kun ennen ensimmäisen vuoden kiintiö eri tonnistoille oli aikaisemmin 25 ja 40 laivaa, on se nyt 28 ja 37. Luonnollisesti edellisen sopimuksen sallima 3 %: n jousto säilytetään.
Toinen muutos, joka on tehty nimenomaan Mauritanian viranomaisten pyynnöstä, joiden tavoitteena on mukauttaa lainsäädäntöänsä, koskee troolin pyydyksen kaksinkertaistamisen ja troolin pyydykseen käytetyn langan kaksinkertaistamisen kieltämistä pelagisessa kalastuksessa.
Kolmas muutos koskee mahdollisuutta saada vuosineljänneksen käsittäviä lisenssejä vapaapyydyksiä käyttäville tonnikala-aluksille ja ankkuroimattomille pitkäsiima-aluksille nykyisen voimassaolevan sopimuksen määräämän 12 kuukauden sijaan. Lupamaksuja tietenkin vähennetään myös suhteellisesti.
Neljäs ja viimeinen muutos koskee 22: lle pelagista kalastusta harjoittavalle alukselle tieteellisiä tutkimuksia varten myönnettävää tukea, joka on kuukausittain 350 ecua alusta kohti.
Nämä neljä muutosta eivät todellakaan vaikuta sopimuksen sisältöön eikä talousarviossa sille myönnettyihin varoihin. Tavallaan ne parantavat yhteisön laivanvarustajien mahdollisuuksia ja joissakin tapauksissa ne myös tukevat Mauritanian laissa säädettyä kalavarojen säilyttämistä.
Tämän parlamentin olisi loogisesti myös hyväksyttävä nämä neljä muutosta Mauritanian kanssa tehdyn ja yhteisölle edullisen kalastussopimuksen puitteissa, joka on voimassa vielä vuoden 2001 heinäkuuhun saakka.
Kuten tänään keskustelun aiheena ollutta yhteistä kalastuspolitiikkaa ja sen tulevaisuutta vuoden 2002 jälkeen käsittelevässä mietinnössä mainitaan, kalastussopimuksilla on merkittävä rooli laivaston kapasiteetin ja varojen välisen epätasapainon korjaamisessa. Näin ollen, koska sopimukset luovat uusia työpaikkoja ja laajentavat yhteisön taloudellista toimintaa, on meidän kannatettava näitä muutoksia, jotka parantavat yhtä jo olemassa olevaa sopimusta.
Näin ollen toivon, että tämä parlamentti saa aikaan vahvan kompromissin tämän kalastussopimuksia - jotka mukautetaan aina kunkin maan olosuhteisiin - puoltavan filosofian tueksi, jotta nämä muutokset, jotka aiomme hyväksyä voisivat tukea edellä mainittua kehitystä.
Menettelytapaa koskien haluan korostaa erästä seikkaa. Kuten oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan kalatalousvaliokunnalle antamassa kirjeessä sanotaan, ei ole perusteltua käyttää hyväksyntämenettelyä, koska millään sen määräyksistä ei yksinään ole Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 228 artiklassa tarkoitettuja huomionarvoisia vaikutuksia yhteisön talousarvioon. Tämä ei kuitenkaan estä parlamenttia säilyttämästä kantaansa - luonnollisestikin rouva Palacio puhuu tästä myöhemmin paljon tarkemmin - joka sisältyi sen vuoden 1996 marraskuussa antamaan päätöslauselmaan, minkä vuoksi se katsoo, että Euroopan yhteisön ja Mauritanian välistä kalastussopimuksen oikeudellinen perusta vaatii parlamentin puolteista lausuntoa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 43 artiklan mukaisesti. Tämä on parlamentin ansiota, josta meidän ei pidä emmekä voikaan kieltäytyä ja jonka toteutuminen merkitsee sitä, että kansalaisille annetaan enemmän valtaa ja valvontamahdollisuuksia ja että näin taataan myös unionin hankkeen jatkuvuus.
Sen vuoksi korostamme erityisesti tätä päätöslauselman 2 kohdassa esitettyä kantaa, josta pian äänestämme.
Näin ollen pyydän, että mietintö, josta äänestetään huomenna, hyväksyttäisiin parlamentin täysistunnossa sellaisena kuin se hyväksyttiin kalatalousvaliokunnassa oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän sekä kehitys- ja yhteistyövaliokunnan antamien positiivisten ja huomionarvoisten mielipiteiden tukemana.
Herra puhemies, haluaisin vielä kerran kiittää komissaaria siitä, että vaikka hän olikin tänään matkoilla, hän kunnioittaa läsnäolollaan tätä keskustelua, joka koskee teknisiä muutoksia, jotka pienuudestaan huolimatta ovat luonnollisesti tärkeitä, kuten kaikki muutkin Euroopan unionin soveltamat toimet.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, näin myöhäinen kellonaika ei ole kovinkaan suotuisa syvälliselle ja akateemiselle keskustelulle Mauritanian kanssa tehdystä sopimuksesta. Mietinnön esittelijä ilmaisi asian erittäin selvästi; kyse ei ole kansainvälisestä sopimuksesta kokonaisuudessaan, vaan yksinkertaisesta kirjeenvaihdosta, jonka avulla tehdään joitakin teknisiä muutoksia. Tästä johtuen komission ehdottama oikeudellinen perusta on täysin oikea.
Herra puhemies, en tiedä pitäisikö kuitenkin tähän aikaan illasta täydellisen analyysin tekemisen sijaan käyttää hyväkseen sitä, että komissaari on paikalla ja kertoa satu, kuvitella että olisimmekin tuhannen ja yhden yön saduissa ja katsoa, jos siten saisimme vähän paremmin unen päästä kiinni.
Minä itse ja komissaari kannatimme nuoruudessamme tiettyä aatetta, kuten luullakseni useimmat meistä paikalla olijoista. Viittaan suuren kiinalaisen poliitikon aatteeseen. Hänen nimensä oli Mao Tse-tung ja hän jätti jälkeensä hyvin vaikuttavan teoksen, Punaisen kirjan, ja sen käännöksestä - minä en voinut koskaan lukea Punaista kirjaa kiinaksi, koska en osaa kiinaa - luin tuosta kirjasta hyvin kuuluisan lauseen, jossa Mao Tse-tung suositteli, että sen sijaan, että pojalle annettaisiin kala syötäväksi, olisi parempi antaa hänelle onki.
Kaikesta päätellen Punaisen kirjan vaikutus oli huikea. Tällä hetkellä kiinalaiset ovat kasvattaneet kalastuskapasiteettiaan uskomattomalla tavalla ja jopa siinä määrin, että samalla kun me nyt keskitymme pohtimaan jotain teknistä muutosta Mauritanian sopimuksessa, minulla sattuu olemaan asunto ihan siinä lähellä ja kalastajat kertovat minulle, että samalla kun me kalastamme kalan kerrallaan, kiinalaisessa laivastossa työskentelee varmaan muutama miljoona kalastajaa, koska he ovat tyhjentämässä kalapankkia pohjia myöten.
Toisaalta tämä osoittaa Mao Tse-tungin aatteen tehokkuuden ja toisaalta kaloja ja kalastusta uhkaavan vaaran. Heillä on näköjään sellainen tekniikka - en tiedä ovatko he oppineet sen Konfutselta vai Laotselta - että he rajaavat tietyn alueen ja sitten he purjehtivat aluksillaan ristiin rastiin tuolla alueella ja kaikki kiinalaiset pyydystävät kaloja, kunnes muutaman purjehduksen jälkeen alueelle ei jää enää yhtään kalaa eikä mahdollisuutta, että siellä tulevaisuudessakaan olisi yhtään kalaa.
Koska olemme saaneet komissaarin tulemaan tänne huolimatta siitä, että ilta on jo pitkällä ja että hän on varmasti jo väsynyt, haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kysyä, voisiko komissio pitää tässä samassa opettavaisessa hengessä kuin Mao Tse-tungkin ylimääräisen oppitunnin ja selittää kiinalaiselle kalastajalle, että jos hän pyytää kaloja liian suuria määriä, hän jää lopulta ilman ruokaa ja joutuu elämään nälässä. Mauritanialaisille ja kiinalaisille ystävillemme olisi selitettävä myös, että kalastusta on hyvä harjoittaa rajoitetusti.
Mielestäni Euroopan yhteisö toimii tällä hetkellä esimerkkinä muille tässä asiassa. Mielestäni kannamme huolta asiasta ja luulen, että suurin vastuu ja kunnia rajoitusten toteuttamisesta sekä nykyisestä yhteisön tavasta harjoittaa kalastusta kuuluu komissaari Boninolle. Ehkä kalastustoimintaa täydentävänä osana - tiedän kyllä, että rouva Boninon työtaakka on suuri - Euroopan yhteisö voisi kalastussopimuksia hyväksi käyttäen selittää mauritanialaisille ja kiinalaisille ystävillemme, että sen jälkeen kun kalanpyynnissä on saavutettu tietty tehokkuuden taso, johtaa kalastus varojen tuhoutumiseen.
Lopuksi, herra puhemies, ei riitä, että me yhteisön jäsenet rajoitamme pyyntikapasiteettiamme ja pienennämme saaliita erityistoimilla, vaan sen lisäksi meidän pitäisi ehkä käyttää asemaamme hyväksi ja opettaa muille, että kalastukseen liittyy paljon riskejä ja että liikakalastus voi tyhjentää kalapankit ja että ehkä voisimme auttaa kiinalaisia ja mauritanialaisia harjoittamaan tätä toimintaa vaatimattomammin ja rajoitetummin.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, herra Medinan äärimmäisen mielenkiintoisen sivuraiteille eksymisen jälkeen tuntuu vähän kuivalta palata taas oikeudellista perustaa koskevaan kysymykseen. On myös sanottava, että herra Imaz San Miguel on sanonut jo tärkeimmän.
Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta on mielestäni tärkeää korostaa, että komission ehdottama oikeudellinen perusta on asianmukainen, toisin sanoen 43 artikla määrää sopimuksen pohjan ja 28 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta sen muodon. Tämä sen vuoksi, kuten herra Imaz San Miguel sanoi, että, muutokset eivät koske sisältöä, eikä sillä siten katsota olevan huomionarvoisia vaikutuksia yhteisön talousarvioon.
Sanon tämän myös siksi, että tässä tapauksessa ja yleensä yhteisöoikeudessa ei vaadita muodon yhdenmukaisuutta. Toisin sanoen, säädöksen muutoksen ei tarvitse välttämättä noudattaa perusteena olevan säädöksen menettelyä.
Vaikka herra Imaz San Miguel sen jo tekikin, meidän on vaadittava kuten komissiokin aikanaan, että parlamentti pysyy tiukasti kannassaan ja puolustaa sitä, että asianmukainen oikeudellinen perusta Mauritanian kanssa tehdyn kalastussopimuksen säädökselle - asetus 408/97 - on 228 artiklan 3 kohdan toinen alakohta sekä 43 artikla, joka on edelleen voimassa sopimuksen pohjana. Näin siksi, että parlamentti pyytää toistaiseksi, ettei tuota oikeudellista käsitettä hyväksyttäisi toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti tai, ellei meille jää muuta keinoa, yhteisöjen tuomioistuimen toimesta, sillä vielä ei ole määritelty, mitä ovat nuo huomionarvoiset vaikutukset yhteisön talousarvioon. Parlamentin on vedottava siihen, että sillä on oikeus tulkita asiaa, varsinkin kun, kuten tässä tapauksessa, neuvosto ei ole antanut minkäänlaisia syytä komission aikanaan ehdottaman oikeudellisen perustan muutokselle, joka parlamentin näkemyksen mukaan on 228 artiklan 3 kohdan toinen alakohta.
Arvoisa puhemies, näin ollen voimme yhteisön tuomioistuimen edessä turvautua myös mitätöimistä koskevaan kanteeseen ja toivomme, että tässä tapauksessa tuomioistuin olisi se, joka määrittelee, mitä käsitteellä " huomionarvoiset vaikutukset yhteisön talousarvioon" tarkoitetaan.

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, minulla ei todellakaan ole paljon lisättävää herra Imaz San Miguelin mietintöön, koska kuten hän jo sanoikin, on kyse teknisistä toimista ja pienistä muutoksista, jotka parantavat varojen säilyttämistä valikoivampia keinoja käyttäen.
Haluaisin siis käyttää hyväkseni näitä paria minuuttia sanoakseni kaksi asiaa: ensimmäinen liittyy yhteisön ulkopuoliseen kalastuslaivastoon Mauritaniassa. Kymmenen päivää sitten kävimme Mauritaniassa tarkkailemassa kalastussopimuksen noudattamista ja selvisi, että meillä on todellakin kaksi ongelmaa: toinen niistä on kiinalaiset alukset, jotka käyttävät Mauritanian lippua yhteishankkeissa, mutta on myös toinen ongelma, joka on huonosti suunniteltu pienimuotoisen kalastuksen kehitys. Tällä hetkellä mustekaloja pyydystetään noin 3 000 tai 4 000 kanootilla, ja vieläpä rannikkoalueella, mikä on lisääntymisaluetta. Eli nämä kaksi ongelmaa meillä on. Haluan vakuuttaa herra Medinalle, että yritämme selittää tätä heille kaikin mahdollisin tavoin. Emme kuitenkaan voi antaa heille määräyksiä, koska Mauritania on suvereeni valtio, joka toimii omilla aluevesillään. Kaikesta huolimatta mauritanialaisten kalastajien - ei kiinalaisten, vaan mauritanialaisten - kanssa käymämme keskustelu voi auttaa meitä pääsemään lähemmäs vastuullisen kalastuksen käsitettä, jota pyrimme kaikki toteuttamaan yhteisön laivaston puitteissa aiheuttaen paljon ongelmia kalastajille.
Eli tämä keskustelu on jo aloitettu, mutta juridisista syistä emme voi antaa määräyksiä, kuten hyvin ymmärrätte. Luotan kuitenkin siihen, että voimme saavuttaa ainakin joitakin myönteisiä tuloksia, esimerkiksi että myös pienimuotoisen kalastuksen harjoittajat noudattaisivat rajoituksia lisääntymisalueilla. Lisäksi autamme mauritanialaisia parantamaan valvontajärjestelmää sekä jäsenvaltioiden tuella että sopimuksen rahoituksella. Tie tulee olemaan pitkä, mutta haluan vakuuttaa herra Medinalle, että se jää meidän huoleksemme.
Herra puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, suonette minulle pari minuuttia siihen, että teen muutamia tarkennuksia tänään käytyyn keskusteluun. Tänään iltapäivällä käytiin erittäin pitkä keskustelu yhteisestä kalastuspolitiikasta vuoden 2002 jälkeen. Herra puhemies, en ollut paikalla yksinkertaisesti siitä syystä, että minulla ei vielä ole kykyä olla monessa paikassa yhtä aikaa. En ollut matkoilla enkä elokuvissa, vaan tässä vastapäätä eräässä kuluttajakokouksessa, jonka vuoksi satoja ihmisiä oli lähtenyt liikkeelle.
Herra puhemies, parlamentilla on varmasti täysi valta laatia itse esityslistansa, mutta kun kuulin, että tuo keskustelu pidettäisiin tänään, otin yhteyttä kalatalousvaliokunnan sihteeriin ja pääsihteeristöön ja yritin saada esityslistaa muutettua, jotta voisin olla paikalla, koska keskustelu yhteisön kalastuspolitiikasta on minulle hyvin tärkeä, kuten varmaan voitte kuvitella. Esityslistaan ei voitu tehdä muutosta. Minulle selitettiin, että mietinnöt laitetaan niiden sisällön mukaiseen tärkeysjärjestykseen ja sen vuoksi keskustelua ei voitu siirtää iltaan. Eikä minulle ole vielä lahjoitettu kykyä olla monessa paikassa yhtä aikaa.
Sanon tämän sen takia, että kun ajattelemme asiaa tältä kannalta ja otamme huomioon sen, että kalatalousvaliokunnan sihteeri tietää, että olen jo kymmenen päivän ajan yrittänyt saada muutosta parlamentin esityslistaan, saavat muutamat tänään esitetyt kriittiset kannanotot minut toisaalta ällistymään ja toisaalta ne eivät ole poliittisesti kovin yhdenmukaisia. Olen sitä mieltä, että jos se, ettei komission edustaja ole ollut läsnä tänään pidetyssä keskustelussa, tulkitaan asianomaisen komissaarin kiinnostuksen puutteeksi, niin tällainen tulkinta on suoraan sanoen perusteeton. Kuvittelisin, että myös puheenjohtaja rouva Fraga on kiinnostunut kalastuksesta, ja jos hän ei nyt ole paikalla, luulen, että hänellä on jotain muuta tekemistä. En minä valita. Toivon vain, herra puhemies, että toimielinten välinen suhde voisi olla korrektimpi ja luotan siihen.

Puhemies
Kiitän teitä, rouva komissaari. Tietysti on ajateltava, ettei Fragakaan voi olla kaikkialla läsnä. Uskoakseni hän on velvoitettu olemaan läsnä muissa tapaamisissa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00 .
(Istunto päättyi klo 00.30.)

