Szabadkereskedelmi megállapodás Dél-Koreával: hatása az európai iparra (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság nyilatkozata a Dél-Koreával kötendő szabadkereskedelmi megállapodásról és annak az európai iparra gyakorolt hatásáról.
Catherine Ashton
a Bizottság tagja. - Elnök úr, a magas növekedési rátával rendelkező ázsiai piac számos új exportálási lehetőséget rejt magában, ugyanakkor a piacra jutást jelentős akadályok korlátozzák. A többoldalú tárgyalásokon kívül a szabadkereskedelmi megállapodásról szóló tárgyalások ezen akadályok leküzdésének fontos eszközét biztosítják számunkra.
Ezért a tagállamok azt kérték a Bizottságtól, hogy a kulcsfontosságú ázsiai gazdaságokkal kössön új kereskedelmi megállapodásokat. E szabadkereskedelmi megállapodásoknak arra kell törekedniük, hogy számos ágazat számára új exportlehetőségeket biztosítsanak.
Koreával két évig tartó intenzív tárgyalások után ezt elértük. Az Európai Unió még soha nem kötött ilyen ambiciózus szabadkereskedelmi megállapodást.
Egyetértés van abban, hogy gazdaságunk három fő ágazatából kettő esetében a szabadkereskedelmi megállapodásból eredő előnyök túlnyomórészt nekünk kedveznek: a megállapodás mindenekelőtt a piaci versenyben részt vevő szolgáltatóink számára nyújt komoly előnyt. A jövőben az olyan területeken, mint például a telekommunikáció, a közlekedés, az építőipar és a környezetvédelmi szolgáltatások, sokkal könnyebb lesz a Koreával való kereskedés.
Másrész, a mezőgazdasági termékek esetében Korea szinte valamennyi, különösen magas, átlagosan 35%-os vámtarifáját eltörli. Ez fel fogja lendíteni többek között a sertéshús, a bor, a whisky, illetve a tejtermékek exportját. Biztosítjuk továbbá az európai földrajzi jelzések, például a pármai sonka, a Rioja vagy a Tokaji védelmét.
A szabadkereskedelmi megállapodás komoly előnyt fog jelenteni az európai feldolgozóipari exportőröknek is. Összességében az európai feldolgozóipari exportőrök évente körülbelül 1,2 milliárd euró vámot spórolnak meg, amelyből 800 millió eurót rögtön az indulásnál. Például a gépexportőrök az évente fizetendő vámból minden évben 450 millió eurót, míg a vegyi anyag exportőrök több mint 150 millió euró vámot spórolnak.
A vámok eltörlése lehetővé teszi továbbá exportőreink számára, hogy megvessék lábukat a koreai piacon, és ezáltal növeljék eladásaikat. A koreai vásárlók évente körülbelül 25 milliárd euró értékben vásárolnak uniós termékeket. Ennek köszönhetően Korea az egyik legfontosabb ázsiai exportpiacunk.
Ezenkívül különös figyelmet szenteltek a szabályozásoknak. A megállapodásban szerepel a szabályozás átláthatósága, a kötelezettségvállalások hatékony betartása, a szellemi tulajdonjogok megfelelőbb védelme és a támogatásokra vonatkozó WTO-plusz szabályok, és mindez valamennyi, Koreába szállító gyártó érdekét szolgálja.
Ambiciózus szabályozást alakítottak ki továbbá a kereskedelem ipari technikai akadályaira vonatkozóan, különösen a gépjárművek, az elektronikai termékek és a gyógyszerek esetében, az európai szabályozási modell alapján és ezek a szabályok megfelelnek az ezen ágazatokban tevékenykedő európai vállalkozások régóta fennálló igényeinek. Az e kötelezettségvállalásoknak való megfelelés érdekében Koreának módosítania kell hazai szabályozását, miközben Európában nincs szükség ilyen változtatásra.
Konkrétan az autóipar esetében mindenekelőtt szeretném jelezni, hogy érdekünkben áll, hogy előmozdítsuk az európai autók koreai piacra jutását. Jelentős növekedési rátával gépjármű-exportőreink messze a legerősebb importőrök a koreai piacon. Ezen a téren további fejlődési lehetőség áll előttük, mivel ezt egyrészt a vámok eltörlése - egy 25 000 euró értékű autón 2000 eurót spórolnak -, másrészt a technikai akadályok megszüntetése fogja elősegíteni.
A létrejött megállapodás a nem tarifális akadályokra vonatkozóan olyan ambiciózus szabályokat tartalmaz, amilyenekben harmadik országgal az EU korábban még soha nem állapodott meg. Korea vállalja, hogy a megállapodás első napjától kezdve a nemzetközi szabványoknak megfelelő gépjárművet úgy tekintik, mint amely megfelel azoknak a koreai előírásoknak, amelyeket iparágunk komoly akadályként jelölt meg.
Vannak továbbá olyan rendelkezések is, amelyekben Korea elfogadja az európai és a koreai környezetvédelmi előírások közötti egyenértékűséget. Sőt, Korea vállalta, hogy már a megállapodás hatálybalépése előtt alkalmaz bizonyos, a koreai környezetvédelmi szabványoktól való átmeneti eltérést, amely exportőreink számára fontos, és szorosan nyomon követjük a szén-dioxid-kibocsátás korlátozásáról szóló új előírásokra vonatkozó koreai tárgyalásokat annak érdekében, hogy megmutassuk, ezek nem képeznek kereskedelmi akadályt.
Ismerjük az autóipar érzékenységét. Legérzékenyebb autóipari szegmensünk, nevezetesen a kis autók liberalizációjára vonatkozóan hosszú átmeneti időszakokat sikerült meghatároznunk. A vámokat csak a megállapodás ötödik évében törlik el, ami időt biztosít az alkalmazkodáshoz. Nem szabad elfeledkeznünk az európai autóiparba történő jelentős koreai befektetésekről.
A koreai autókban megengedhető külföldi értékhatár 40%-ról 45%-ra történő emelésével mérsékelten megváltoztattuk a származási szabályokat, és kétoldalú védzáradékban állapodtunk meg, amely lehetővé teszi számunkra, hogy a behozatal növekedése és az iparágainkat fenyegető kár esetén megemeljük a vámokat.
Utolsó pontként szeretném elmondani, hogy a vámvisszatérítés terén nincs újdonság. A Kereskedelmi Világszervezet előírásainak megfelelően ez a politika törvényes. A vámvisszatérítés ezenkívül gépjárműgyártóink számára nem jelent jelentős versenyhátrányt, mivel a gépjármű-alkatrészekre vonatkozó vámtarifáink általában nagyon alacsonyak és tovább fognak csökkenni. Megállapodtunk továbbá egy külön záradékban, amely lehetővé teszi számunkra, hogy a vámvisszatérítést hatékonyan korlátozzuk.
Szeretném hangsúlyozni, hogy az európai feldolgozóipari ágazatok, valamint a mezőgazdaság és a szolgáltatási szervezetek e megállapodás esetében erőteljes támogatást nyújtottak. Ez fontos, és egyértelmű jelzése annak, hogy továbbra is érdekeltek vagyunk a kulcsfontosságú feltörekvő ázsiai gazdaságokban történő piacra jutásban.
Daniel Caspary
a PPE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, Dél-Korea évi körülbelül 30 milliárd eurós exportjával az EU negyedik legnagyobb kereskedelmi partnere. A szabadkereskedelmi megállapodás megkötése tehát az európai munkáltatók és munkavállalók komoly érdeke.
Ezenkívül, biztos asszony, ma még nem szeretnék gratulálni Önnek, mivel a megállapodást még nem írták alá, ha azonban tényleg sikerül Önnek ebben a válságos időben - egy olyan időben, amelyben az export üteme az egész világon oly mértékben visszaesett, mint még soha a történelem folyamán - tető alá hozni a szabadkereskedelmi megállapodást, akkor az óriási siker lenne, amelyet szívből kívánok Önnek.
A kereskedelmi megállapodások gyakran erősen vitatottak, véleményem szerint azonban Dél-Korea egy igen méltó kivétel. Nagyon pozitív visszajelzéseket hallok az európai ipar szinte valamennyi területéről. Gondolok itt a gépiparra, a gyógyszeriparra, az elektrotechnikai iparra, a vegyiparra és számos szolgáltatóipari ágazatra. Korábban soha nem tapasztaltam, hogy kereskedelmi tárgyalások esetében még a mezőgazdasági ágazatból is pozitív visszajelzések érkeznének. Ez bizonyára újdonság, olyan valami, amivel szerintem korábban jóformán egyikünk sem találkozott.
Az eredmények egyértelműen pozitívak, még akkor is, ha számos ágazat még többet szeretett volna elérni. Van azonban egy kivétel, nevezetesen a járműgyártás. De még ebben az esetben sem a teljes iparág, hanem csak néhány gyártó tekint kritikusan a megállapodásra. Más gyártók, és különösen számos beszállító a jelenlegi formájában nagyon kedvezőnek tartja a megállapodást.
Úgy gondolom, hogy jó lenne, ha kihasználnánk az alkalmat arra, hogy az érintett iparágban foglalkozzunk néhány kritikus ponttal, és a szabadkereskedelmi megállapodás lehetséges negatív következményeit bizonyos részletekben még kijavítsuk. E tekintetben olyan kulcsfontosságú területekre gondolok, mint például a Capital Region Act Seoul (Szöul Fővárosi régió szabályozása), gondolok a fedélzeti diagnosztikára vonatkozó szabványokra, a vám-visszatérítési védzáradékra stb. Itt el kell kerülnünk a félreértéseket, sőt inkább ki kell küszöbölnünk azokat, és mindenekelőtt nyomást kell gyakorolnunk a dél-koreaiakra, hogy a velünk szemben vállalt kötelezettségvállalásaikat valóban teljesítsék. A lehetséges új, nem tarifális kereskedelmi akadályok egyértelmű nyomon követésének bizonyára lenne értelme.
Remélem, hogy a megállapodás hamarosan hatályba lép, és hogy az Európai Unió fogyasztói és munkavállalói nemsokára élvezhetik annak előnyeit. Köszönöm, és a célegyenesben további sikereket kívánok Önnek.
Kader Arif
az S&D képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, nagy örömmel hallom, hogy egy konzervatív és liberális képviselő egyetért a Bizottsággal, és ez szocialistaként megkönnyíti a feladatomat.
Mindenesetre remélem, hogy a ma esti vita lehetővé teszi, hogy végre választ adjunk az Európai Unió és Korea közötti szabadkereskedelmi megállapodás által különösen az európai iparra gyakorolt hatást érintő számos aggodalomra.
Ön egyetértésről beszélt, de biztos asszony, szeretném emlékeztetni Önt arra, hogy néhány hónapja egyes ipari szektorok - beleértve a gépjárműgyártókat és az azokat támogató munkavállalói szakszervezeteket - figyelmeztették Önt e megállapodás esetleges tragikus következményeire. E kérdések jó része ma még mindig megválaszolatlan.
Lehetséges azonban, hogy Ön úgy döntött, hogy a szolgáltatások javára feláldozza az európai autóipart.
Valójában miért kell megengedni Koreának a vámvisszatérítést, amely olyan előnyt jelent, amelyet korábban még olyan fejlődő országoknak sem biztosítottak, mint például a földközi-tengeri országok? Milyen logika húzódik a rugalmas származási szabályok hátterében, amelyek hatása nemcsak az autóipar, hanem az európai textilipar esetében is kétséges?
Miért kell megengedni ezeket a versenytorzításokat, és főként miért kell precedenst teremteni?
E kockázatokkal, és sajnos más olyan kockázatokkal szemben, amelyeket most nem tudok kifejteni, de amelyeket Ön részletesen ismer - épp most beszélt azokról - a Bizottság végső megoldásként egy védzáradék beillesztését kérte. Ön, biztos asszony, azonban tudja, hogy a védzáradék nem automatikus, valamint nagyon nehéz lesz végrehajtani és öt évig nem lehet alkalmazni.
Aggályaink illusztrálására csak egy példát szeretnék megemlíteni. Amennyiben a szabadkereskedelmi megállapodás lehetővé teszi Korea számára, hogy további 100 000 gépjárművet exportáljon Európába - már évente 600 000 darabot exportál - 6000 munkahely szűnik meg. Európának azonban komoly korlátozásokkal kell szembenéznie, mivel a 6000 gépjárművet jelentő teljes európai kvóta alapján minden egyes gyártó mindössze 1000 gépjárművet exportálhat Koreába.
Ebben a válságos időszakban, amely különösen az autóipari munkavállalókat sújtja, mivel magyarázza, hogy Európa ilyen megállapodást köt? Szándékában áll-e az általam említett vitatható pontok újratárgyalása? Ezt kéri egyébként számos tagállam és az általam említett ipari szektorok is.
Végül, kötelezettséget vállal-e arra biztos asszony, hogy nagyobb átláthatóságot biztosít, és az európai parlamenti képviselőket nagyobb mértékben vonja be? Mi a Bizottsággal együtt megteremtettük a feltételeit annak, hogy a lengyel vízvezeték-szerelőről kedvezőtlen kép alakuljon ki. Ne tegyük ugyanezt a koreai karosszéria-lakatos esetében.
Michael Theurer
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport nevében mindenekelőtt szeretném megköszönni Önnek, Ashton biztos asszony azt a tájékoztatást, amelyet ma este a rendkívüli bizottsági ülésen és itt a plenáris ülésen nyújtott. A Dél-Koreával kötendő szabadkereskedelmi megállapodás nyilvánvalóan hamarosan megszületik. Liberális szempontból és különösen a német Szabaddemokrata Párt szempontjából a szabad és tisztességes világkereskedelem létrehozására irányuló célkitűzés különösen most nagy jelentőségű, mivel a gazdasági és pénzügyi válság során a protekcionizmus irányába mutató tendenciákat figyelhetünk meg, amely tendenciákkal az Európai Unióban a jólét és a munkahelyek érdekében határozottan szembe kell szállnunk.
Ebben az összefüggésben felmerül a kérdés, hogy a Bizottság milyen jelentőséget tulajdonít a Dél-Koreával kötendő szabadkereskedelmi megállapodásnak, hiszen a hangsúlyt hosszú ideig a dohai fejlesztési fordulóban történő előrehaladásra helyezték anélkül, hogy mindeddig bármilyen megállapodást sikerült volna elérni. Ezért teszem fel, biztos asszony a kérdést: úgy látja, hogy a Dél-Koreával kötendő szabadkereskedelmi megállapodás az első lépés további kétoldalú szabadkereskedelmi megállapodások felé, és ez az Ön véleménye szerint a Dohától való elfordulást jelenti? Vagy ezek a kétoldalú megállapodások pusztán az Európai Unió szabadkereskedelmi politikájának kiegészítését, illetve bővítését jelentik?
Ezenkívül, amint az Ön előtt is ismert, a vámvisszatérítésre vonatkozó záradék számos tagállamban és ipari szektorban, különösen az autóiparban, aggályokat vet fel. E záradéknak az lehet a következménye, hogy elősegíti az alacsony költséget jelentő országokkal, például Indiával és Kínával folytatott kereskedelmet, amely ezáltal veszélyezteti az európai gyártást. Lát arra módot, hogy az e vámvisszatérítések tekintetében az egyes tagállamok részéről felmerülő aggályok még eloszlathatók?
Ilda Figueiredo
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (PT) A biztos asszony nyilatkozata világossá teszi, hogy az Európai Unióban vannak olyan gazdasági és pénzügyi csoportok és szektorok, amelyek nyerni fognak a Dél-Koreával kötendő megállapodással. Van azonban az éremnek egy másik oldala is, amelyet Ön itt most nem vett figyelembe, biztos asszony. Itt különösen egyes érzékenyebb ágazatokra utalok, mint a textil- és ruházati ágazat, valamint utalok a munkavállalók foglalkoztatására.
Mivel ezek országaink iparágait és munkavállalói szervezeteit érintik, aggasztó, hogy az Európai Bizottság továbbra is figyelmen kívül hagyja a textil- és ruházati iparágak komoly nehézségeit. Ki kell emelnem az országomban, Portugáliában kialakult helyzetet, ahol a munkanélküliség nyugtalanító szintet ért el, pontosan azokban a régiókban, amelyekben ezek az iparágak meghatározóak: északon és Közép-Portugália bizonyos részein.
Ezért hangsúlyozzuk, hogy az Európai Unióban következetes, összehangolt ipartámogatási stratégiára van szükség, különösen az élőmunka-igényes ágazatokban, vagy a világpiacok sürgős szabályozásán keresztül, vagy olyan állami politikák útján, amelyek támogatják a beruházást, az innovációt, a differenciálódást, a szakképzést és a jogokkal járó munkahelyteremtést.
David Campbell Bannerman
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, e Parlamentben ez az első, illetve a bemutatkozó beszédem. A brit Függetlenségi Párt Kelet-Angliát képviselő európai parlamenti képviselőjeként azt várják tőlem, hogy lázadó legyek, és arra fogok törekedni, hogy ne okozzak Önöknek, illetve a választóimnak csalódást.
A mai napon az uniós kereskedelmi megállapodásokról, különösen a Dél-Koreával kötendő megállapodásról vitázunk, amelyet ez évben kellene aláírni. Mivel e megállapodásra vonatkozóan nem áll rendelkezésünkre túl sok részlet azon kívül, hogy úgy gondolom, hogy az előnyök kétharmada Dél-Koreára, egyharmada pedig az EU-ra vonatkozik, szeretnék néhány általános megállapítást tenni.
Sokan nem tudják, hogy több mint száz különböző, ehhez hasonló kétoldalú uniós kereskedelmi megállapodás létezik; az egyik becslés szerint 116. Olyan országokkal írtunk alá kereskedelmi megállapodást, mint például az Amerikai Egyesült Államok, Kanada, Mexikó, Brazília, India, Kína, Japán és Dél-Afrika. Európában kereskedelmi megállapodást kötöttünk Oroszországgal, Ukrajnával, Törökországgal és Liechtensteinnel.
Léteznek továbbá kereskedelmi megállapodások nem uniós EGT- és EFTA-országokkal, például Svájccal és Norvégiával. A Norvégiával kötött kereskedelmi megállapodás szigorúan védi annak halászatát és mezőgazdaságát, és Norvégia nem egy kis hal. Az EU negyedik legnagyobb importpartnere és hatodik legnagyobb exportpiaca.
Mit kell tehát valójában tartalmaznia egy olyan kereskedelmi megállapodásnak, mint a Dél-Koreával kötendő megállapodás? Úgy gondolom, hogy Svájc egy jó példa. Léteznek a vámok megszüntetésére vonatkozó rendelkezések, valamint vannak az ipari és mezőgazdasági termékekre vonatkozó kvóták. Vannak rendelkezések, amelyek jogot biztosítanak arra, hogy a svájci állampolgárok uniós országban tartózkodjanak és munkát vállaljanak, valamint arra, hogy az uniós állampolgárok Svájcban tartózkodjanak és munkát vállaljanak. Rendelkezések szólnak arról, hogy Svájc az útlevél nélküli utazást lehetővé tévő schengeni övezet része. A svájciak, amennyiben úgy kívánják, részt vehetnek az Európai Környezetvédelmi Ügynökség munkájában, az EU filmmel kapcsolatos és oktatási programjaiban, valamint pályázhatnak az EU kutatói ösztöndíjaira. Együttműködés folyik a légitársaságok, a menekültügy terén és a jogi ügyek vonatkozásában. Röviden, az uniós tagság valamennyi előnyét élvezik anélkül, hogy bármilyen költséget kellene viselniük.
Igaz, hogy Svájc a hozzáférés érdekében évente 600 millió svájci frankot fizet, de a svájci kormány szerint az, hogy Svájc nem tagja az Európai Uniónak, 3,4 milliárd svájci frank megtakarítást hoz, amely nettó 2,8 milliárd svájci frank megtakarítást jelent. Svájc sem jelentéktelen kereskedelmi partner: a svájci export 80%-a az Európai Unióba irányul, és Svájc az EU negyedik legnagyobb kereskedelmi partnere.
Az a véleményem, hogy a kereskedelmi megállapodások révén a magas szabályozási költségekből eredő terhek viselése, a szuverenitás és a források elvesztése nélkül érhetők el az uniós kereskedelemből származó előnyök. Még a Bizottság honlapja is elismeri, hogy "Svájc az egyéb területeken olyan saját szabályozást alakíthat ki és fogadhat el, amely eltér az uniós rendelkezésektől. Ezt saját érdekei kívánják, például a pénzügyi piacokon és munkaerőpiacon.” Mennyire szeretnének a britek is hasonló módon eltérni a munkaidőről szóló irányelvtől, a kölcsönzött munkavállalókról szóló irányelvtől vagy az alapkezelőkről szóló új irányelvtől!
Tehát végül azt kérdezem, hogy Nagy-Britannia miért nem? Nagy-Britanniának a teljes jogú uniós tagság helyett, Dél-Koreához hasonlóan, miért ne lehetne ugyanilyen baráti kereskedelmi megállapodása az EU-val? Nagy-Britannia évi 40 milliárd angol font deficittel az EU legnagyobb egyedi kereskedelmi partnere. Mi is megkaphatjuk azokat a biztosítékokat, amelyekben Svájc részesül. Mi is lehetnénk ismét független, szabadkereskedelmi ország, mint például Norvégia, Svájc vagy Dél-Korea, és úgy gondolom, hogy azzá is kellene válnunk.
Peter Šťastný
Elnök úr, mint a Dél-Koreával kötendő szabadkereskedelmi megállapodás egyik előadója és a szabadkereskedelmi megállapodás meggyőződéses élharcosa remélem, hogy mindkét fél számára előnyös, kiegyensúlyozott és egyenlő feltételeket biztosító megállapodás jön létre - valódi kölcsönösen előnyös helyzet alakul ki.
Egyik alapiparágunk nem igazán örül a tárgyalások jelenlegi állásának, és táborukba sokan tartoznak, beleértve néhány tagállamot, iparágat és európai parlamenti képviselőt is. Ők mindannyian úgy látják, hogy e megállapodásban a versenyfeltételek igazságtanul Dél-Koreának kedveznek. Az Európai Bizottságnak és az Európai Tanácsnak keményen szembe kell néznie a súrlódást okozó területekkel, különösen a vámvisszatérítésre vonatkozó záradékkal, a nem tarifális akadályokkal és a származási szabályokkal. Ha az uniós autóipar nagyobb elégedettsége érdekében bizonyos előrehaladás érhető el, akkor ez előnyös lenne a foglalkoztatási szintekre, a magas GDP-re és a várható életszínvonalra nézve, amely megóvható lenne.
Az egyenlő versenyfeltételek azonban nem jelentenének hátrányt. A további és a közeljövőben kötendő szabadkereskedelmi megállapodások számára határozott precedenst lehetne teremteni. Számomra egyértelmű, hogy ez a megállapodás általánosságban más előnyöket jelent az EU és az EU néhány iparága számára. A szűkebb perspektívát tekintve mindig lesznek nyertesek és vesztesek: minden kétoldalú megállapodásnak ez a jellemzője. Ha szélesebb perspektívából szemléljük a dolgokat, megközelíthetjük a valódi egyensúlyt. Egy olyan alapvető iparág esetében azonban, mint a meglehetősen szerencsétlen helyzetű autóipar, meg kell próbálni többet elérni. Csak abban az esetben beszélhetünk igazán kiegyensúlyozott, elfogadható és a jövőbeni szabadkereskedelmi megállapodások számára példaként szolgáló, reális és pozitív hatást kiváltó szabadkereskedelmi megállapodásról, ha további előrehaladást érünk el.
Gianluca Susta
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, örömmel láttam azt a munkát, amelyet Ashton asszony biztosi minőségében ezen időszak alatt végzett. Meg kell mondanom, hogy jobb kapcsolat jött létre köztünk, mint annak idején az elődjével annak ellenére, hogy hozzánk hasonlóan mindketten ugyanazt a politikai irányvonalat képviselik, valamint ugyanazon nemzethez tartoznak.
Ez alkalommal azonban nem osztom a biztos asszony e kérdésben tanúsított lelkesedését, mert az elmúlt években a Bizottság több esetben is felszólalt itt és magasztalt bizonyos kezdeményezéseket, aztán más utat követett. Most különös időket élünk, jelentős gazdasági és pénzügyi válságon megyünk keresztül, amelynek egyik oka, hogy a világban hiányzik a viszonosság nemcsak a fejlődő országok tekintetében - aminek megvan a maga logikája, a maga magyarázata - hanem az új globális szereplőkl és a hagyományos globális szereplők esetében is.
Igen gyakran úgy érzem, hogy a Bizottságon belül, annak elnöke és biztosai nem ismerik fel, hogy az európai ipar, az európai feldolgozóipar fellendítése érdekében milyen kezdeményezéseket kell bevezetni. Úgy tűnik számomra, hogy ez a megállapodás - amely kétségtelenül kedvező és rendkívül pozitív tartalommal bír - inkább csak elméleti értéket képvisel; szinte tankönyvszerű szerződés, amelynek nem sok köze van a valósághoz.
Korea felé irányuló exportunk értéke 30 milliárd USD, mindössze 20 milliárd USD érkezik vissza Koreából Európába exportált autók formájában, és 1,5 milliárd dollárt tesz ki az a közvetett támogatás, amelyben Európában a koreai autók részesülnek, nem beszélve a textil- és az egyéb ágazatokról. Ez nyilvánvalóan egyensúlyhiányt jelent, amelyet véleményem szerint előtérbe kell helyezni és korrigálni kell, mielőtt szabad utat kapna egy olyan szabadkereskedelmi megállapodás, amely hátrányos az európai iparra nézve. Iparunk minőséget képviselő ipar, amely elkötelezte magát azon új követelmények mellett, amelyeket az innováció megkövetel, és bizonyára nem egy csődbe jutott ipar, amely nem tudja felvenni a küzdelmet a gazdaságban rejlő innovációs igénnyel.
Zuzana Roithová
(CS) Elnök úr, biztos asszony, én sem örülök a megállapodás furcsa módosításainak, például az Unióba exportált termékek esetében az importált alkatrészekre kivetett vámok visszatérítésének és a származási ország meghatározása tekintetében a 60%-os küszöbérték csökkentésének. Ez a koreai import előnyben részesítését eredményezi az európai ipar versenyképessége és a foglalkoztatás rovására. E tekintetben az Ázsiából importált termékek már így is oroszlánrészt képviselnek, ahol a hiányos vagy egyáltalán nem létező szociális és környezetvédelmi előírások miatt a munkaerő-költségek olyan alacsonyak, hogy azokkal nem lehet versenyezni. A kereskedelmi tárgyalásoknak ezért ezen előírások szigorítására kellene helyezniük a hangsúlyt az ázsiai ipar Európa rovására történő felvirágoztatása helyett. A Bizottság már régóta tartozik ezzel az európai polgároknak.
A Bizottság tudatában van-e annak, hogy a megállapodás milyen negatív hatást gyakorol az európai versenyképességre és a foglalkoztatásra a gépjármű- és a textiliparban? Másodszor, tudatában van-e annak, hogy a megállapodás szerencsétlen precedenst teremt a jövőbeni kereskedelmi megállapodásokra nézve? Harmadszor, a Bizottság figyelmen kívül kívánja hagyni az európai gépipari szakszervezetek által felvetett alapvető ellenvetéseket? Negyedszer, hogyan lehet az, hogy a koreai média máris ünnepli autóiparának győzelmét, amikor a megállapodást a bizottsági testület még nem is tárgyalta? Vagy a Bizottság felül kívánja vizsgálni a tervezetet és egy kiegyensúlyozott megállapodásról kíván tárgyalni? A Bizottság kész-e arra, hogy nyomást gyakoroljon Koreára annak érdekében, hogy a szociális és környezetvédelmi előírások tekintetében Korea fogadja el a nemzetközi előírásokat, és mindezt még azelőtt tegye meg, mielőtt Korea az Európai Unióval folytatott szabadkereskedelem valamennyi előnyét kihasználná? Köszönöm válaszát. Bízom abban, hogy a józan ész fog győzedelmeskedni.
David Martin
Elnök úr, meg kell mondanom, hogy aggaszt e vita hangneme. Talán Daniel Caspary felszólalásának kivételével a hozzáállás inkább negatív volt.
A koreai szabadkereskedelmi megállapodás parlamenti előadója voltam. E vitát megelőzően visszakerestem, hogy miről döntöttünk, hogy mit kérünk - mit kértünk a Bizottságtól, hogy e tárgyalásokba mit vegyen bele és mit érjen el a nevünkben -, és valójában úgy gondolom, hogy a Bizottság elérte, amire kértük. Szeretnék köszönetet mondani a főtárgyalónak, aki úgy látom Ashton bárónő mellett ül, és Ashton bárónőnek is, azért, ahogy benyújtották ezt a megállapodást.
Egyértelmű, hogy minden szabadkereskedelmi megállapodásban - a dolog természeténél fogva - és minden tárgyalásban vannak nyertesek és vesztesek, ha azonban megnézik e megállapodás összhatását, vannak nagy nyertesek Európában és vannak nagy nyertesek Koreában. Tehát vannak nagy nyertesek, akik mozgásban tartják a világkereskedelmet. Napjainkban, a jelenlegi válságban bármi, ami arra vonatkozóan pozitív jelzést küld két olyan nagy gazdasági szereplőről, mint Korea és az Európai Unió, hogy mozgásban akarja tartani a kereskedelmet és nyitva akarja tartani a kereskedelmet, az jó dolog.
Azt kell mondanom, ha az Európai Parlament és a Miniszterek Tanácsa nem tudja továbbvinni ezt a megállapodást úgy, hogy véglegesen aláírt megállapodás jöjjön létre Korea és az EU között, talán értesítést kellene küldenünk a Kereskedelmi Főigazgatóságnak, hogy minden egyéb szabadkereskedelmi megállapodásról szóló tárgyalást állítson le, mert ha nem jutunk eredményre Koreával, el kell felejteni az ASEAN-t, el kell felejteni a Perzsa-öböl menti államokat, el kell felejteni az összes többi szabadkereskedelmi megállapodást, amelyről tárgyalni próbálunk, és őszintén, el kell felejteni Dohát. Ez egy fontos megállapodás, amelyben Európa elérte stratégiai céljait. Küldjünk pozitív jelzést a világ többi részének, hogy Európa nyitott a kereskedelemre, és hogy e recesszió ellenére arra törekszünk, hogy piacaink minél nyitottabbak legyenek.
Seán Kelly
Elnök úr, csak nagyon röviden, számomra mindez új, és a vitát nagyon ösztönzőnek és tanulságosnak találtam. Amikor Lady Ashton először felszólalt, azt gondoltam, hogy ez egy fantasztikus üzlet az Európai Unió számára és azon gondolkoztam, hogy van-e ebben egyáltalán valamiféle előny Korea számára. Aztán felszólaló felszólalót követve ezzel ellenkező véleménynek adott hangot, ezért remélem, hogy az Arif úr, Theurer úr, Campbell Bannerman úr által feltett kérdésekre és felvetett pontokra Lady Ashton feleletében konkrét válaszokat tud adni és meg tudja nekünk mondani azt is, hogy más ázsiai országokkal vannak-e folyamatban kétoldalú megállapodásokról szóló tárgyalások, és azok hol tartanak.
Gerard Batten
Elnök úr, felszólalásommal Campbell Bannerman képviselőtársam véleményét szeretném támogatni. 2006-ban a svájci szövetségi kormány az Európai Unióval fennálló és lehetséges kapcsolatok valamennyi aspektusáról szóló jelentés elkészítésére adott megbízást.
Megállapítást nyert, hogy a teljes jogú uniós tagság legalább hatszor többe kerülne nekik, mint a jelenlegi kétoldalú megállapodás. Mivel a svájciak svájciak, úgy döntöttek, hogy jobban járnak, ha nem csatlakoznak, illetve nem nyerik el a teljes jogú uniós tagságot.
Ha ez igaz a svájciakra, valószínűleg igaz a britekre is, és ha kormányunk legalább annyira érzékenyen és pragmatikusan tekintene a brit gazdaságra, mint a svájciak Svájc gazdaságára, akkor kilépnénk, éppúgy, mint ahogy a svájciak nem akarnak csatlakozni.
David Martin
Elnök úr, Ön igazán elnéző levezető elnök, de eljárási szabályzatunk egyértelműen előírja, hogy a "catch the eye” eljárás keretében tett felszólalásoknak kapcsolódniuk kell a vita tárgyához. Ennek semmi köze nem volt Koreához és semmi köze nem volt a szabadkereskedelmi megállapodásokhoz.
Sari Essayah
(FI) Elnök úr, mostani hozzászólásában Martin úr azt mondta, hogy rendkívül fontos olyan megállapodások aláírása, amelyek felgyorsítják a gazdasági növekedést és a foglalkoztatást, valamint általánosságban megszüntetik a kereskedelmi akadályokat, különösen a mostani gazdasági válság idején. Nem szabad azonban elfelejtenünk, hogy épp ma volt egy igen komoly vitánk az európai autóipari válságról, és e héten fogunk foglalkozni a textilipar problémáival, valamint a textilágazatban Spanyolországban és Portugáliában bekövetkezett tömeges elbocsátások kompenzációjaként az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap által nyújtott támogatással. Tehát, hölgyeim és uraim, komolyan kell vennünk az európaiak aggályait a tekintetben, hogy miként reagáljunk a foglalkoztatás terén Európában végbemenő csökkenésre, és meg kell vizsgálnunk, hogy a Bizottság valójában ezt hogyan orvosolja. Bár a szabadkereskedelemnek általánosságban jótékony hatást kell gyakorolnia a foglalkoztatásra és a gazdasági növekedésre, hogyan előzzük meg a munkahelyek elvesztését ezekben a hagyományos európai iparágakban?
Catherine Ashton
a Bizottság tagja. - Elnök úr, azt szeretném mondani, hogy a vita bizonyos értelemben egyáltalán nem lepett meg, mert a képviselők által felvetett aggályok már hónapokkal korábban is felmerültek.
Először is szeretnék köszönetet mondani David Martinnak a bizottságban végzett munkájáért. Nagyon fontos, hogy elismerjem azt a munkát, amit a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság az azt megelőző hónapokban velem együtt végzett, és természetesen nagyon jól tudom, hogy a képviselők még nem láthatták a megállapodás részleteit. Tehát megpróbálok foglalkozni a felvetett aggályokkal. De ennél fontosabb annak biztosítása, hogy egyre több részletet bocsássunk az Önök rendelkezésére, mert fontos, hogy a tényekre figyeljenek és ne a felvetett állításokra.
Engedjék meg, hogy e megállapodás megközelítésére vonatkozóan először is kiemeljek néhány általános pontot. Ezt a megállapodást annak érdekében indítottuk el, hogy a lehető legjobb pozíciót érjük el az európai ipar számára - beleértve, és ezt a brit Függetlenségi Párt képviselőinek mondom, a brit ipart is. Véleményem szerint minden bizonnyal Európa érdekében áll e megállapodás továbbvitele - ellenkező esetben nem állnék itt, és nem javasolnám, hogy menjünk tovább azon az úton, amin elindultam.
Tehát ennek során a Bizottság világos módszert, egyértelmű megközelítést alkalmazott, amelyet, amint az elhangzott, a Parlament, a Bizottság és a Tanács is támogatott, és ily módon haladtunk előre. Arif képviselő úr, ugye nem haragszik, ha azt mondom, hogy azon állítását, miszerint képes vagyok bármelyik ipart is feláldozni, ijesztőnek találom, sőt talán egy kicsit elszomorítónak is, mert semmiképpen nem tennék ilyet.
Azt gondolom-e, hogy ha Önök egy komoly kereskedelmi megállapodást akarnak, el kell ismerniük, hogy ez valóban egy olyan megállapodás, amely mindkét fél javát szolgálja? Igen, azt gondolom. Ha Önök kereskedelmi megállapodásokat akarnak, ha azt gondoljuk - és úgy gondolom, hogy igen -, hogy a kereskedelem egy olyan motor, amely kihúz bennünket a recesszióból, akkor az azt jelenti, hogy komoly, kemény tárgyalásokat folytatnak azokkal az iparágakkal és országokkal, amelyekkel meg akarunk állapodni. Ellenkező esetben naphosszat tárgyalhatunk olyan országokkal, akikkel nem igazán törődünk, és megnyithatunk piacokat, mert nem igazán vagyunk érdekeltek.
Korea egy komoly piac. Valódi lehetőségeket nyújt a vegyi anyagok, gyógyszerek és más iparágak számára. Fel kell ismernünk ennek a folyamatnak az értékét és jelentőségét, ha komoly kereskedelmi megállapodásokat akarunk kötni. Valójában gazdasági nagyhatalmat képviselünk. Nem tudok eléggé egyet nem érteni egyesült királyságbeli kollégáimmal, amikor Svájcról beszélnek, és azt valamiképp megpróbálják azonosnak tekinteni azzal a kapcsolattal, amelyet Európában Korea vonatkozásában próbálunk létrehozni - vagy lehet, hogy csak nem értettem a lényeget.
Komoly tárgyalásokról van szó, amelyek célja komoly eredmény elérése, és az elmondottak alapján remélem, hogy a képviselők azt abban a szellemben fogják megvizsgálni, amely szellemben mi azt megpróbáltuk létrehozni.
Az autóipartól a legelején kaptunk egy listát, hogy mit szeretnének elérni. Valóban nagyon aggódtak amiatt, hogy a koreai piac nyitott maradjon, és elértük, amit az elején kértek.
Ami a textilipart illeti: biztos vagyok abban, hogy nem igazán kell aggódni emiatt. A textilipar megőrzi, amit biztosítani akartunk, hogy megtartsuk az európai munkahelyeket.
Egyáltalán nem vagyok érdekelt abban, hogy Európában munkahelyek és iparágak szűnjenek meg, és ez a megállapodás nem jár ilyen következményekkel. Ha Önök közül valaki úgy gondolja, hogy ennek igazolására van bizonyítéka, kérem, hogy azt tárja elém, mert a retorika egy dolog, a valóság pedig egy másik, és valóban túl kell lépnünk a retorikán és át kell lépnünk abba a valóságba, amelyet ez a megállapodás nyújt.
Azzal érvelnék, hogy az előttünk lévő megállapodás valamennyi ipari szektor számára nagyon fontos. A vámvisszatérítés kérdése számomra egy igen egyszerű kérdés. A vámvisszatérítést úgy alakították ki, hogy az arra való válaszunk megelőzzön egy bizonyos problémát. A kérdés az, hogy ez a problémamegoldás egyetlen módja-e? Ha vannak más módszerek, amelyek hasonlóképpen megoldják a problémát, ugyanakkor valójában egy jobb kereskedelmi megállapodás jöhet létre, akkor fel fogom kutatni azokat. De még mindig ugyanazt a problémát akarom megoldani, és úgy gondolom, hogy az e megállapodásban általunk választott módszerek pontosan azt teszik. Amit támogatunk az nem egy olyan valami, amit örökké őrizni fogunk, mint az egyetlen módszert annak elérésére, amit meg akarunk valósítani - valójában megakadályozni a kerülő úton történő importot -, és úgy gondolom, hogy a problémát másképpen oldottuk meg.
Tehát nem fogok bocsánatot kérni - politikai, gazdasági vagy bármely más módon - a Parlamenttől, amiért e fontos kereskedelmi megállapodásról szóló tárgyalások érdekében mindent megtettem és mindent beleadtam. Nem kérek bocsánatot ezért, és nem kérek bocsánatot azért, hogy a Parlament elé terjesztettem azt, amiről azt gondolom, hogy egy komoly, 21. századi szabadkereskedelmi megállapodás, amely óriási előnyt jelent az Európai Unió egész gazdasága számára. Különösen nem kérek bocsánatot azért, hogy ezt a gazdasági válság idején tettem, mert úgy gondolom, hogy épp ez az időszak az, amikor a leginkább az a feladatom, hogy a lehető legnagyobb mértékben támogassam Európa vállalkozásait és munkavállalóit, és ez a megállapodás ezt teszi.
Arra bíztatom a kollégákat, amint azt korábban is mondtam, hogy a megállapodás tényeit vizsgálják. Lobbiznak Önöknél - nálam is lobbiznak -, de ha tényleg megnézik, hogy mit értünk el, akkor, úgy gondolom, hogy az egy igazán konkrét eredmény, amely az európai gazdaság számára óriási előnyöket biztosít. Azt, amit végül is el akartunk érni, és azt, amit végül is elértünk.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Tokia Saïfi
írásban. - (FR) Az Európai Unió és Dél-Korea közötti, október közepén megkötendő szabadkereskedelmi megállapodás az európai iparágak körében számos aggályt vet fel. A megállapodást, amelyet az európai kereskedelmi biztos az EU által valaha tárgyalt legambiciózusabb megállapodásnak tart, főként az autógyártók igen kiegyensúlyozatlannak ítélik. E gyártók attól tartanak, hogy az Európai Bizottság által nyújtott vámkedvezmények következtében a koreai gépjárművek elárasztják az európai piacot. Nem kétséges, hogy bizonyos vámzáradékok, mint például a vámvisszatérítés, igazságtalanok és olyan versenytorzítást okoznak, amelyek igen károsak az európai autóiparra. Ez annál is inkább igaz, mivel úgy tűnik, hogy az Európai Unió nagyvonalúságát a koreai hatóságok nem viszonozták a nem tarifális akadályok csökkentésével (az európai benzinmotoros gépjárműveire vonatkozó importkvóták). A Bizottságnak ezért azonnal felül kell vizsgálnia e megállapodás feltételeit annak érdekében, hogy visszaállítsa a tisztességes és egyenlő versenyfeltételeket, valamint biztosítsa iparunk és munkahelyeink hosszú távú fennmaradását Európában.
