Една година след Лисабон: партньорството Африка-ЕС в действие (разискване) 
Председател
Следващата точка е докладът от г-жа Martens, от името на комисията по развитие, относно "Една година след Лисабон: партньорството Африка-ЕС в действие".
Louis Michel
член на Комисията. - (FR) Г-н председател, госпожи и господа, първо искам да благодаря на комисията по развитие и нейния докладчик, г-жа Martens, за този доклад, който прави първа оценка на стратегическото партньорство Африка-ЕС една година след срещата на върха в Лисабон.
Разбира се, с голямо удовлетворение отбелязвам броя на положителните елементи, подчертани от този доклад, и постигнатия напредък за една година, което е относително кратък период за толкова голямо и преди всичко политически многообещаващо начинание. Нека спомена само един от тях, този следобед имахме среща между специалната делегация на Европейския парламент за връзки с Панафриканския парламент от Африканския съюз (АС) и специалната комисия на Панафриканския парламент за връзки с Европейския парламент относно ролята на парламентите при въвеждането и наблюдението на стратегията Африка-ЕС .
Това само по себе си е конкретен резултат. Поставя се нова институционна архитектура между двата континента и искам да поздравя двамата председатели за работата, която свършиха.
Вместо да разглеждам в детайли положителните страни на доклада на г-жа Martens, предпочитам да се спра на три ключови точки, които докладът изтъква, отнасящи се за подобряването на партньорството между Африканския съюз и Европейския съюз. Първата точка се отнася за ролята на парламентите. Знаете колко силно вярвам в ролята на парламентите както като действащи фигури, така и като инспектиращи органи на демократичния процес. Точно с тези техни двойни способности Европейският и Панафриканският парламент са поканени да участват в стратегическото партньорство Африка-ЕС.
Затова мога да ви уверя, че напълно подкрепям предложенията, направени в общото предложение на Европейския парламент и Панафриканския парламент и повторени в доклада. Те се състоят, първо, от участие на подходящото ниво в общи групи от специалисти, отнасящи се към четирите тематични партньорства, които ви засягат. Второ, участие в съставянето на годишните доклади за напредък. Трето, участие в общата работна група и, четвърто, участието на президентите в срещата на върха между Африка и Европейския съюз.
Някои от тези предложения, мога да добавя, вече са факт или са на път това да стане. По отношение на гражданското общество и недържавните участници аз съм по-уверен от всеки друг, че основното предизвикателство за 2009 г. представлява ускоряване на постигането на реални резултати преди междинната оценка, планирана за есента на 2009 г., и постигането на амбицията за партньорство, съсредоточено около хора, извън институциите.
Във връзка с това недържавните участници са въведени, за да изпълнят важна роля преди да бъдат включени в общите работни групи от специалисти за всяко от осемте тематични партньорства. От европейска страна миналата пролет вече бе създадена координационна група на гражданското общество, която да наблюдава и да участва в осъществяването на партньорството. От африканска страна също неотдавна е създадена координационна група на гражданското общество под егидата на Икономическия, социален и културен съвет на Африканския съюз.
Европейското и африканско гражданско общество трябва да се срещнат на форум в края на април 2009 г., за да изготвят конкретни предложения за ангажираност към общата министерска тройка Африка-Европейски съюз .
По отношение на стратегическите партньорства, особено това, което се занимава с управлението и правата на човека, приветствам крачката на Парламента към идеята за правителство, която много ми допада: доброто изпълнение на административните функции и правата, дадени от държавното право, от държава, която е безпристрастна и способна да посрещне нуждите и желанията на нейните граждани.
По тази причина, като имахме това предвид, преди две години създадохме сектора за управление на 2,7 млрд. EUR за всички страни от Африка, Карибските острови и Тихоокеанския басейн (АКТБ). Този подход се основава на три принципа: диалог, поощрителни реформи и притежание на тези реформи от страната партньор. Но докладът изразява съмнения и опасения, особено по отношение на "профилите на управление": как са съставени, как се използват и тяхното възможно отрицателно влияние върху Африканския механизъм за партньорски проверки (APRM).
Ще ви напомня, че "профилите на управление", които покриват всички измерения - а именно политическите, икономически, социални, институционални измерения, измерението на околната среда и така нататък - бяха само началната точка и по никакъв начин не ръководиха програмите в този сектор.
Нещо повече, резултатите и заключенията от този анализ бяха разисквани с правителството на страната партньор по време на диалога по програмата. На основата на това, правителството беше насърчавано да обясни собствения си план за реформа или, при нужда, да го завърши или да навлезе в повече подробности; да демонстрира приложимостта, целите и надеждността на тези реформи на базата на три критерия за оценка, което след това позволяваше да се определи нивото на финансовия стимул за всяка страна. В тази връзка, особено значение беше отдавано на страни, които са ангажирани с Африканския механизъм за партньорски проверки (APRM) и които са завършили проверката, като показват желанието си да продължат в същата посока. Това ясно подчерта изключително различните ситуации във всички страни, съответните нужди от реформа, както и различните възможности за съставяне и предлагане на правителствен план. Следователно бяха нужни гъвкавост и прагматизъм при разпределянето на средствата от инициативата за управление. През януари 2009 г. Комисията публикува междинен доклад относно дейността на фонда на инициативата и го изпрати на всички институции на Европейския съюз, да се използва за каквато цел е необходим.
Maria Martens
докладчик. - (NL) Г-н председател, г-н член на Комисията, госпожи и господа, обсъждаме доклада "Една година след Лисабон: партньорството Африка-ЕС в действие" или с други думи - изпълнението на съвместната стратегия Африка-ЕС за развитие на Африка, както бе приета от Срещата на върха ЕС-Африка през м. декември 2007 г.
Тази среща на върха бе събитие от особена важност. Фактически това бе първият случай, в който Европейският съюз и Африканският съюз заедно приеха стратегия, основана на общи ценности и принципи и на взаимно уважение, в която се споразумяха да постигнат заедно Целите на хилядолетието за развитие и заедно да намерят решения за общите предизвикателства в области като например сигурността, миграцията и климата.
Всички си даваме сметка за критиките в нашите страни, където хората се питат дали наистина има смисъл да продължаваме да влагаме пари в Африка, особено в сегашните времена на икономическа криза. Бих искала отново да подчертая колко важни продължават да бъдат нашите усилия за развитието на Африка и това важи и за двата континента. Членът на Комисията Мишел бе съвсем точен, като каза на съвещание в тази връзка съвсем неотдавна, че колкото повече бедност има, толкова повече нестабилност има. Това също така е важно от гледна точка на демографските тенденции. Не след дълго на Африка ще се падат 20% от населението на света, докато на Европа - само 5%. Имаме общи проблеми, изправени сме пред общи предизвикателства. Когато хората нямат възможности в Африка, съвсем естествено е да потърсят такива в Европа. Африка заслужава нашата подкрепа, и то не само по тази причина.
Днес ние обсъждаме изпълнението на съгласуваната стратегия и имаме план за действие. Трябва да продължим да действаме заедно, за да изпълним стратегията и плана за действие. Доволна съм от резултатите, които бяха постигнати до момента по отношение на партньорствата. В предишните си доклади винаги съм изразявала загриженост по отношение на отсъствието на ясна и конкретна роля за парламентите, когато става дума за изпълнение на съвместна стратегия. През 2007 г. Панафриканският парламент и Европейският парламент излязоха със съвместно изявление, което всъщност точно обобщава какво е заложено в случая. Ще ви го прочета на английски език.
(EN) "Като институции, изразяващи волята на народите, нашите парламенти следва да направят необходимото техните потребности да бъдат удовлетворени, въпросите им да бъдат чути от вземащите решения и желанията им да бъдат отразени в политиките на институциите, които ги управляват. Нашите парламенти играят съществена роля в оформянето на дебата по общите приоритети за бъдещето на нашите континенти; в тях намират отражение различните мнения в нашите общества и поради това се явяват мястото, където да се води дебатът и където могат да бъдат съгласувани различните мнения и да се търсят компромиси."
(NL) Поради това съм доволна, че на тази среща ние постигнахме съгласие относно това, каква да бъде ролята на парламентите. Съгласието относно ролята на парламентите бе постигнато също така благодарение на г-н Gahler, на колегите ни от Панафриканския парламент и на всички участници. Става въпрос за участието в експертната група във връзка с осемте партньорства и в работната група за координация. Парламентите трябва да дават своя принос за годишните доклади за напредъка, а на председателите на Европейския парламент и на Панафриканския парламент следва да се дава възможност да представят вижданията си на африканските срещи на върха. Това е важна подробност.
Ще приключа с още един въпрос към члена на Комисията. Знаем, че определенията за официални помощи за развитие в близко бъдеще, през април, отново ще бъдат на дневен ред в разговорите ЕС-SEDAC (Център за социално-икономически данни и приложения) и че Европейската комисия ще участва. Може ли членът на Комисията да ни каже какви са вижданията му за тези разговори и какво ще бъде участието на Европейската комисия?
Filip Kaczmarek
от името на групата PPE-DE. - (PL) Г-н председател, политиката за развитие, една от най-важните сфери на политиката на ЕС, има за цел да решава глобални проблеми. За щастие, и в никакъв случай не случайно, първата съвместна стратегия за партньорство бе създадена за Африка и предвижда участие на Африка.
Една от причините за голямото значение на политиката за развитие е фактът, че тя стана инструмент на исторически ориентирана политика. В този контекст основната цел на сътрудничеството по въпросите на развитието е да се противодейства на процеси и механизми от миналото. Джомо Кениата, бащата на независимостта на Кения, описа това по един ярък, макар и опростен начин. Знам, че членът на Комисията е запознат с този известен цитат. Г-н Кениата веднъж е казал: "Когато мисионерите дойдоха, африканците имаха земята, а мисионерите имаха Библията. Те ни научиха да се молим със затворени очи. Когато ги отворихме, те имаха земята, а ние имахме Библията."
Исторически ориентираната политика обаче не е единствената причина за ангажираността на Европа към въпросите, свързани с развитието. Има и по-прагматични причини. Африка остава най-бедният континент в света. При все това, за първи път през последните 30 години тя преживява период на икономически растеж. Във всеки случай, можем да добавим, че този икономически растеж е по-висок, отколкото в Европа. Има, разбира се, африкански страни, които в резултат на управлението на некомпетентни правителства всъщност успяха да унищожат икономиките си. Като цяло можем да заявим, че Африка е континент с неизползван потенциал. Радвам се, че ЕС помага за съживяване и задействане на този потенциал.
Поради това една от целите на стратегията е да се осигури по-широк диалог и сътрудничество в области, различни от тези, които обикновено са свързани с въпросите на развитието. Стратегията обхваща широк кръг от политики, включително в областта на сигурността, енергията и изменението на климата. Тревожно е обаче, че в повечето от тези области е отбелязан малък напредък. Трябва също да признаем, че определени държави-членки на ЕС не бяха толкова ангажирани с партньорството с Африка, колкото други. Убеден съм, че втората година на партньорството ще бъде по-добра и че ще съумеем по-бързо да постигнем целите си.
Alain Hutchinson
Г-н председател, г-н член на Комисията, вече от година отбелязваме развитието на този нов процес, това ново споразумение между Европейския съюз и Африка. Поради това ще ми позволите да бъда по-малко резервиран от обикновено, г-н член на Комисията. Смятам, че във връзка с първата му годишнина, следва да признаем някои неща.
Там има недостиг на всичко. Има недостиг на мениджъри, лекари, учители и техници. Тук се говори за управлявана имиграция, но все още не сме взели мерките, необходими за да се позволи на диаспорите, например, да се поставят в услуга на своите държави. Там те дори не успяват да изхранят населението на страните си. Тук ние подновяваме експортните субсидии за нашите земеделски продукти и стимулираме биогоривата, което води до увеличаване на площите с монокултури там.
Там всичко продължава да се разпада, нищетата се разраства, болестите убиват, а водата не достига. Тук ние говорим много, даваме обещания, разискваме и гласуваме резолюциите си; но какво става на практика за народите на Африка? Мисля - както и вие, убеден съм и знам, че сте твърдо убедени в това - че е време да съберем заедно парламентите на тези страни и така да съберем заедно народите им. Мисля, че никой процес между Европейския съюз и Африка не би могъл да успее, докато оставаме на равнището на политици и техници. Народите на Африка трябва да бъдат събрани заедно и ние трябва да постигнем това чрез техните парламенти.
Радвам се да чуя, че има желание за развитие на тези специални отношения на парламентарно равнище. Имам обаче и своите съмнения, г-н член на Комисията, тъй като точно преди това разискване имахме дълъг разговор с вашата колега г-жа Аштън относно споразуменията за икономическо партньорство. Доста странно е, че е почти невъзможно да се осъществи участие на парламентите от страните партньори в тези споразумения. Не успяваме да убедим част от тази зала, но също и Комисията, че наистина е необходимо техните парламенти да се произнесат първи, преди да питат нас - Европейския парламент - за мнението ни по въпроси, които пряко ще засегнат живота на хората, живеещи там. Поради това се надявам, че нещата ще претърпят промяна в това отношение.
Също така смятам за важно - благодарен съм, че и вие го подчертахте - много повече и много по-пълноценно да бъдат включени в процеса неправителствените организации и африканското гражданско общество; споменах също така за диаспорите, но това е валидно за положението тук. Не знам какви практически мерки са взети в това отношение, но във всеки случай съм на мнение, че те ще дадат шанс за успех на процеса, който вие задвижихте.
Toomas Savi
от името на групата ALDE. - (EN) Г-н председател, за съжаление 2007 г. бе втората поредна година, в която вноските за официалната помощ за развитие от развитите страни намаляха. Поради това се радвам, че докладчикът наблегна на необходимостта държавите-членки на Европейския съюз да бъдат призовани да поддържат ангажиментите си.
На мнение съм, че държавите-членки следва да преразгледат сегашната си помощ за целеви страни, тъй като Схемата за напредъка към Целите на хилядолетието за развитие през 2008 г. показва, че Африка на юг от Сахара е единственият регион, който сериозно изостава от очаквания напредък. Бих искал да се възползвам от тази възможност да насърча държавите-членки да увеличат вноските си за Африка на юг от Сахара, която е най-слабо развитият регион в света. Също така целевите страни не винаги са особено възприемчиви към обвързаната с условия помощ от ЕС. Ние следва да продължим усилията си да ангажираме тези страни по-силно.
Световната икономическа криза тежи на всички ни, но не следва да забравяме или пренебрегваме факта, че най-слабо развитите страни са също и най-уязвимите сега. Освен това, предвид стагнацията в Африка, за Европа все повече се увеличава рискът от потоци имиграция, които могат да затруднят "социалната държава". Много по-разумно е да се решават проблемите на хората в развиващите се страни, преди те да се превърнат в грижи, с които да трябва да се справяме тук, в Европа.
Wiesław Stefan Kuc
Г-н председател, г-н член на Комисията, отново обсъждаме Африка в Европейския парламент. Днес не говорим за война, права на човека или помощ за развиващите се страни. Вместо това се опитваме да обобщим актуалното състояние на нещата във връзка с партньорството между Африка и Европейския съюз. За съжаление, партньорство практически не съществува.
Ако бъдем честни, ние нямаме високи амбиции за постигане на разбирателство и сътрудничество между Африканския съюз, Парламента на Африканския съюз и Комисията на Африканския съюз. Обаче Африка все още е най-бедният континент на планетата, където хората са с най-ниска средна продължителност на живота в света, където има глад и болести в безпрецедентен мащаб, а равнището на образованието и здравеопазването, особено в бедните градски райони и в селата, е почти нулево.
Положителното влияние на Африканския съюз върху икономическото положение е толкова слабо, че на практика това е просто една бутафорна организация без влияние при решаването на проблемите на деня. Съюзът е една организация на политици, които го използват за участие в световния политически живот. Африка е континент с богати природни ресурси, които се използват от целия свят. Това обаче няма положително влияние върху стандарта на живот на населението или за намаляване на бедността. Различни организации се опитват да се преборят с проблема на бедността, но напредък почти не се забелязва. Докладчикът г-жа Martens ясно посочи този факт.
Ние наистина не знаем как да помогнем на Африка, а и докладът не предлага решение. Нека помним как мирна Кения бе потопена в кръв само за няколко дни. Как бихме могли да осигурим финансовата помощ от различни страни да бъде правилно разпределяна? Това е въпрос, който обсъдихме преди няколко месеца. Говорихме също за мерките, които Китай предприема. Може би Китай е намерил верния път? Трябва да проучим този път внимателно.
Luisa Morgantini
от името на групата GUE/NGL. - (IT) Г-н председател, госпожи и господа, съвместната стратегия Африка-ЕС е първо и най-вече едно голямо предизвикателство, време за нас да покажем, че сме способни да погледнем по свеж начин на себе си и на политиките си. Мисля, че все така е необходимо много внимателно да обмислим отношенията между нашите два континента и нашите стратегии за развитие.
Това е дълъг процес, не можем да очакваме да решим всичко наведнъж; той е също и много сложен, но трябва най-вече, по мое мнение, да бъде един приобщаващ процес на участие, изграден отдолу нагоре: едно партньорство между равни.
Срещата на върха в Лисабон не бе в състояние да постигне това изцяло, може би поради бързането, с което приключи, и нито Европейският съюз, нито Африканският съюз желаеха или не бяха в състояние да определят структурна роля на парламентите и гражданското общество в Африка или в Европа. Мина малко повече от година от срещата на върха и, както дебело подчертава докладът Martens, нашият Парламент, Панафриканският парламент и гражданското общество все още нямат реално думата при определяне на стратегията.
Поради това е от жизнено значение - не на последно място, за да бъдат изпълнени Целите на хилядолетието за развитие за изкореняване на бедността и болестите и за селскостопанско и образователно развитие - те да бъдат включени заедно с всички теми, които бяха повдигнати - от опустиняването до изменението в климата и енергията.
Поради това от съществено значение е да има пълно поемане на отговорност и едно демократично партньорство, отворено за обществеността, а не ограничено само до правителства и комисии. Ние, като Европейски парламент, засилихме контактите си с Панафриканския парламент и няма съмнение, че тези стъпки напред имаха положително отражение върху съвместната стратегия Африка-ЕС.
Още през 2007 г. обаче се появиха редица съмнения във връзка с финансирането. Ще бъдат ли намерени средства за изпълнение на тази съвместна стратегия? Какво е бъдещето на страните от АКТБ и Споразумението от Котону? Какви ще бъдат отношенията ни с другите международни организации - Световната банка, Международния валутен фонд и Световната търговска организация (СТО)? Нека заедно работим за да направим тези институции по-демократични.
В заключение мисля, че трябва да си дадем кураж и да продължим да работим по това предизвикателство, защото Африка - както научихме през последните години - е континент, богат на човешки и икономически ресурси, един истински партньор. Фантастично е да се види - членът на Комисията г-н Мишел, когото добре познавам, е наясно с това - че има и много богатства, а не само смърт, унищожение и война, макар че ние трябва, разбира се, да работим в тези области, за да изградим мира и демокрацията.
Bastiaan Belder
от името на групата IND/DEM. - (NL) Г-н председател, най-напред искам да благодаря на докладчика г-жа Martens за този солиден доклад. Хубаво е, че Парламентът не само приветства обявяването на партньорство, но и реално наблюдава осезаемите резултати. Това е, от което Африка има нужда: основите на успешното партньорство с Африка изискват добро управление и права на човека. Това е съществено за континент, където кметове могат да свалят от власт президенти и където друг един президент осакатява собственото си население, за да провежда лов на вещици. Съветът и Комисията трябва да направят това свой основен приоритет.
Когато говоря за добро управление имам предвид също ролята на Китай, който само е споменат мимоходом в резолюцията. Прави ми впечатление, че няма нито една критична нотка за понякога бедствените последици от проникването на Китай в Африка. Европейският съюз може би ще извлече урок от тези 2 млрд. EUR, които Китайско-африканският фонд за развитие влага в Африка. Фактът, че Пекин инвестира също и в държави като Зимбабве, е красноречив за приноса на Китай за демокрацията и доброто управление в дългосрочен план в Африка.
Имам също и една бележка към докладчика. В параграф 46 тя говори за сигурността на прехраната и хранителната независимост на Африка. Това, което според мен липсва в резолюцията, е текст, който да навлиза в проблема, съществуващ от редица години, а именно наемането или дори купуването от външни държави или компании на големи площи земеделска земя, като реколтата отива у чуждестранните инвеститори и поради това не е от полза за недохраненото местно население. Тази ситуация наистина е много обезпокоителна. Освен това тези инвестиции не създават никакви работни места. Позорно е, че резолюцията не разглежда този конкретен проблем, който понастоящем отново се радва на голямо внимание в средствата за масово осведомяване.
Michael Gahler
(DE) Г-н председател, като председател на специалната делегация за връзки с Панафриканския парламент искам да се възползвам днес от възможността да благодаря на много хора, които са взели участие. Най-напред, искам да благодаря на Maria Martens, която е подготвила един отличен доклад за напредъка, постигнат по съгласуваната стратегия Африка-ЕС. На второ място, искам да благодаря на участващите институции. Ние успяхме в рамките на хексалог - разговор в който участват шест събеседници - да стигнем до разбирателство между двата парламента. И двете комисии се договориха, както и двата парламента и двата съвета. Колкото до Съвета, искам конкретно да отбележа правната служба, която е винаги особено важна, когато стане дума за такива въпроси, тъй като общите позиции понякога не са постижими тук. Обаче след първото заседание в Адис Абеба ние съумяхме, на второто ни заседание днес, да приложим и окончателно да одобрим това, което бяхме съгласували относно участието на двата парламента.
Искам да коментирам това, което каза г-н Hutchinson. Какво всъщност става? Да, в Африка стават много лоши неща. Впечатлението ми обаче е - и може би е съвпадение- че след съгласуването на общата стратегия, Африка реагира различно на превратите в Мавритания, Гвинея, Гвинея-Бисау и Мадагаскар - замразяване на членството на тези страни. Това не се случваше в миналото. Някога това би било в реда на нещата.
В това отношение искам също да заявя, че ние, като европейски правителства, би трябвало също да вземем тези факти под внимание. Ако партньорството се основава на общи ценности, европейците също трябва да реагират щом африканците реагират, когато нещо в Африка се обърка. Затова съм сигурен, че ако ние като парламенти сме по-въвлечени в изпълнението на тази стратегия в бъдеще, ще бъдем в състояние да дадем по-голям принос към партньорството.
Ana Maria Gomes
(PT) Искам да поздравя г-жа Martens за този важен доклад и да посоча от какво възлово значение е ролята на Парламента в наблюдението на изпълнението на съвместната стратегия Африка-ЕС и на съответния план за действие.
Бяха предприети някои важни стъпки по отношение на седем от осемте партньорства, заложени в стратегията, по-конкретно сформирането на съвместни експертни групи и екипи по изпълнението и започването на диалог в контекста на партньорствата.
Съжалявам обаче, че към края на първата година някои от партньорствата още са в процес на определяне на методите за работа и още не са установили крайните си продукти, времевите графици или бюджетните си средства.
Надявам се, че следващият съвместен годишен доклад за напредъка ще бъде много по-конкретен от първия в представянето на резултатите и очертаването на финансовите пакети. Особено важно е да бъдем бдителни по отношение изпълнението на ангажиментите, поети от Европейския съюз и неговите държави-членки с оглед избора на Целите на хилядолетието за развитие. Трябва също да осигурим световната рецесия, която се отразява на всички, да не наказва непропорционално страните и народите на Африка, които и без това са най-уязвимите.
Развитието и демократичното управление в Африка трябва да се явяват част от стратегията за излизане на всички ни от кризата. В това отношение трябва също да потърсим по-значителен напредък във всички партньорства, включително в по-чувствителните политически, какъвто е случаят с управлението и правата на човека.
Ролята на Европейския парламент в този процес трябва да бъде засилена, като официално му се възложат функции по наблюдение и бъде включен в работата на екипите по изпълнение на стратегията. Също така е от жизнено значение да се осигури включване в процеса на действащи лица, представляващи европейски и африкански граждански сдружения, по-конкретно национални парламенти, неправителствени организации и средствата за масово осведомяване.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Г-н председател, искам да привлека вниманието към три въпроса в настоящото разискване. Най-напред, през декември 2007 г. Европейският парламент прие нова стратегия Африка-ЕС, която има за цел да се осигури равенство между двете страни. Основният въпрос в сърцевината на стратегията бе да се намали бедността в африканските страни. Обаче през миналата година в тази област не бе постигнат голям напредък.
Второ, продължаващата финансова и икономическа криза може, за съжаление, да влоши положението, в което се намират африканските страни. Водещите световни финансови институции правят следните прогнози за 2009 г. По оценки на Международния валутен фонд световният БВП ще спадне с 1 %, докато оценката на Световната банка е за спад от 2 %. Световната търговска организация прогнозира намаляване на стойността на световната търговия до 9 %. Това ще се случи за първи път през последните 50 години. Кризата, пред която са изправени най-развитите страни, ще продължи според Международния валутен фонд да се отразява на развиващите се страни, включително тези от Африка, докато растящата безработица и бедност могат да доведат до граждански вълнения, а в някои случаи дори до война.
Надявам се, че в светлината на настоящата криза и нейните последици, които ще продължат да се чувстват през следващите няколко години, стратегията за сътрудничество Африка-ЕС ще бъде коригирана по подходящ начин, с цел да не се допуснат граждански вълнения или дори въоръжен конфликт, причинени от световната икономическа криза.
Juan Fraile Cantón
(ES) Г-н председател, в Лисабон през декември 2007 г. държавните и правителствени ръководители от Европейския съюз приеха съвместна стратегия Африка-ЕС и първия план за действие за изпълнението й.
Три факта доведоха до приемането на стратегията. Първият бе фактът, че на африканския континент мирните процеси и постепенното утвърждаване на демократични системи съществуват съвместно с нестихващи конфликти като този в Дарфур, с високи равнища на бедност и възникващи ситуации, подобни на големи вълни на нелегална имиграция.
Вторият факт е, че държавите от Африка на юг от Сахара са най-бедният регион на планетата. Населението е с ниска средна продължителност на живота, ниски нива на образование и грамотност и висок демографски ръст. Триста милиона души живеят с по-малко от едно евро на ден.
Третият факт е, че Африка е физическото място на големите пандемии, мястото, в което живеят повече от две трети от заразените със СПИН, и е огнище на 90 % от смъртните случаи, причинени от малария.
През последната година почти нямаме напредък по отношение целите, които сме си поставили и, предвид това че планът за действие обхваща периода до 2010 г., трябва да предприемем незабавни действия в две важни области. Първо, трябва да съдействаме по демократичното управление, укрепването на институциите и на ролята на гражданското общество, с особено внимание към политиките за равенство на половете. На второ място, трябва да съдействаме за справяне с насъщните социални нужди, за борба срещу глада и стартиране на програми за развитие в образованието, здравеопазването и достъпа до основни ресурси като водата.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Г-н председател, партньорството, което обсъждаме днес, е отговорът на нуждите на Африка, тъй като то оказва подкрепа за процеса на демократизация в африканските страни и за правата на човека и в същото време осигурява силно двустранно взаимодействие в борбата срещу изменението на климата и в областта на енергийната сигурност.
Днес, предвид растящата ни глобална взаимозависимост и обща отговорност, ни е необходим и ангажимент от страна на потенциално по-слабите партньори. Да вземем за пример борбата срещу изменението на климата. Макар Африка най-малко да допринася за замърсяването на нашата атмосфера, тя усеща последиците най-остро. Поради това трябва да включим африканските страни в борбата срещу изменението на климата, особено по отношение най-широкото възможно използване на възобновяеми енергийни източници, които са налице в тези страни.
Някои държави се опитват да въвлекат африканските страни в тяхната сфера на влияние. Това не трябва да става. Африка няма нужда да бъде контролирана. В същото време ние трябва и да третираме Африка като равен партньор, а не просто като получател на финансова помощ. Поставянето на нещата на една плоскост насърчава по-високо равнище на ангажираност.
Louis Michel
член на Комисията. - (FR) Г-н председател, искам да благодаря на многото оратори.
Радвам се, че има задоволство от първите резултати, но от само себе си се разбира, че това още не е достатъчно. Трябва да сме наясно, че нещата са започнати преди година и че трябва да преминем на по-горна предавка през 2009 г.
Приемам същността на различните изказвания, като повдигнатите въпроси напълно отговарят на убежденията ми. Явно е, че развитие не може да има, ако няма отговорност, както казаха г-н Hutchinson и г-жа Morgantini. Също толкова очевидно е, че ролята на националните парламенти и тази на гражданското общество са важни във висша степен.
Нещо повече, съжалявам, че не бе възможно да се проведе цялостна реформа на институционалните механизми, ръководещи отговорността на Парламента за политиката по развитие. Спомням си, че поискахте стратегическите документи на страните да бъдат разисквани не само тук, но също и в националните парламенти на партньорите ни. Европейският съвет не ми позволи да направя това, поради което аз препратих стратегическите документи на Съвместната парламентарна асамблея. Чрез този канал вие ги изпратихте на различните парламенти на Европа, но всичко това не се равнява на някаква институционална роля, както искрено бих желал да бъде. Като напомняне добавям, че това ще продължи да бъде един от абсолютните ми приоритети, тъй като бихме постигнали огромен напредък, ако Европейските фондове за развитие бяха включени в бюджета. Макар че това няма да бъде включено в бюджета, ние все още нямаме основателни причини за недопускане на Парламента да играе полагащата му се роля и в резултат на това членът на Комисията, натоварен с въпросите на развитието, понякога ще остава без правомощия. Би било далеч по-просто, ако бих могъл да обсъждам приоритетите, програмите и проектите тук в Парламента; мога да продължа, като получа подкрепата. За съжаление, случаят още не е такъв. Надявам се да стане.
Не искам да прескачам въпроси, които и на мен самия не ми изглеждат правилни. Искам да ви напомня, че през миналата година на европейско равнище ние изразходвахме вноската на Комисията и държавите-членки, знаейки че всеки от тях е внесъл по 46 млрд. EUR. Обаче изоставаме с 1,7 млрд. EUR от програмата или, да кажем, от целта, която бе поставена. Никак не съм доволен и мисля, че трябва да се борим за това в бъдеще. Парламентът ще трябва да бъде истински посланик на такъв сигнал и да оказва натиск. Ще ни бъдат необходими всичките ни сили на политическо равнище дори само да накараме държавите-членки да изпълнят ангажиментите си от 2005 г. Това няма да бъде лесно. Все още си спомням борбата за милиарда за кредитната линия за храни. Не беше лесно, но получихме добри условия. Получихме един допълнителен милиард, но той бе разпределен за три години, вместо за две. За щастие обаче проектите се предвижват и тяхното изпълнение напредва по един положителен начин. Затова, естествено, съм напълно съгласен.
Не възнамеряваме отново да отваряме въпроси от компетенциите на Комитета за подпомагане на развитието (КПР). Обсъждат се някои корекции à la marge (в малки мащаби), като например мисиите по поддържане на мира.
(FR) Поради това нямаме намерение отново да подновяваме разискването. Нещо повече, трябва да заявя, че съм много предпазлив. Не подкрепям особено новото подновяване на разискването, тъй като ако направим това, ще видите дори определени държави-членки да участват с цел да включат каквото и да е и всичко в този бюджет.
Трябва да Ви кажа, г н Cook, че не съм съгласен, когато се казва, че сме изгубили идеалите си. Не мисля, че случаят е такъв. Мисля, че е достатъчно само да чуете гласовете в тази зала, за да разберете, че продължаваме да сме изключително ангажирани да защитим развиващите се страни. Не е правилно да се каже, че не допринасяме за решението. Очевидно не следва да се очаква, че ще можем да решим всичко, но потрепервам само като си помисля колко беден би бил светът без европейската помощ.
Не е достатъчна, съгласен съм, но тя съставлява 57 % от помощта в целия свят. За съжаление не мисля, че можем да обсъждаме това сега, но въпросът за установяването дали европейската помощ от нашите държави-членки или от Комисията все още постига целите си или все още е ефективна - дали това е добър начин на работа - е друга тема. Бих искал това разискване да се върне към въпроса за установяване или не на бюджетната подкрепа и условията й, тъй като, както и вие, никак не съм сигурен за последните.
Като казвам това, ние все така трябва да знаем какво искаме. Ако искаме дадено правителство да се отвори към гражданското общество или да въвлече населението си - или в някои случаи парламента си - да участва, трябва все така да приемем, че ще трябва да наложим условия. Това е така, защото понякога не е достатъчно да кажем на дадено правителство, че се надяваме да направи нещо, да отправяме страстни призиви или просто приятелски предложения. Въпросът около условията - думата условия не ми харесва и предпочитам да говоря за критерии - остава важен. Когато говорим например за профил, мисля, че все още е съвсем нормално да можем да съставим такъв. Оказва се, че профилът не е използван при определянето на бюджета на инициативата. Все още е съвсем нормално ние да анализираме профилите на управление на всяка страна, когато се готвим да им отпуснем още допълнителни 25 или дори 30 % като финансови стимули. Всички тези разисквания още са открити. Нямам намерение да ги затварям, но се надявам да бъдем в състояние да го направим в даден момент.
Ще прескоча всичко, свързано с Китай. Мисля, че това е една добра дискусия и мисля естествено, че развиващите се страни имат право да предложат сътрудничеството, което желаят, на открит търг. Африка вече не е изключителна територия на Европа и това е много добре. Смятам, че това е важно.
Наистина е за препоръчване да се постави под въпрос качеството на политиките по развитието, установени между Китай и Африка. Ние не можем да ги критикуваме, че го правят, но можем да се запитаме. От няколко месеца например получавам доклади за сключени от Китай договори в Демократична република Конго. Не казвам, че тези договори са лоши. Казвам само, че на цяла поредица въпроси заслужава да се даде отговор. В момента сме заети с това да им отговаряме, особено по въпроса за държавните гаранции, тъй като става дума за договор, сключен с частно предприятие. Занимаваме се също с дела на заемите в сравнение с безвъзмездните помощи - фактът, че те не са били предложени на търг, и фактът, че става дума за почти същата сума, колкото е дългът на страната към Европейския валутен фонд. Всичко това са въпроси, на които трябва да се намерят отговори, но не чрез отхвърляне на този вид отношения. Африканските страни имат правото да сключват договори за партньорство и с китайците. Няма да се връщам повече на тази точка.
Мисля, г-жо Morgantini, че точно посочихте някои въпроси, които вече бяха повдигнати от г-н Hutchinson. Ясно е, че истинският проблем винаги ще бъде да се осигурява отношенията между нас и развиващите се страни да са истинско партньорство. Мисля, че срещата на върха в Лисабон бе значителна стъпка напред, тъй като най-малкото заложихме в текстовете началото на една нова философия на равни партньори по отношение на права и задължения.
Но очевидно все още не сме изцяло на такъв етап и това е един от въпросите, който е свързан с поемането на отговорност и - където е възможно - с бюджетната подкрепа. Той е свързан с отговорността на гражданското общество и с разискването на парламентарно равнище. Мисля, че сте права и че по тези области трябва да работим.
Вие зададохте и още един въпрос, който наистина ме безпокои и който, по мое мнение, е съществена тема за разискване. А именно, как да постигнем по-добра хармонизация: да накараме хората да работят по-добре, да разпределим работата по-добре, да разпределим подкрепата за световната политика за развитие по-добре между различните партньори; ролята на Световната банка, на Световната търговска организация, на Международния валутен фонд, на Комисията и всички големи донори?
Вярно е, че засега - както бе казано на друго заседание - има припокривания и дублиране. Има дори конкуренция и то не винаги полезна конкуренция. Мога да ви кажа, че през последните две години има голям напредък, особено при Световната банка. Мога да ви кажа, че като виждам новото послание, стратегия и философия, които намирам в Световната банка, ставам доста голям оптимист. Поради това има място за друг вид сътрудничество - за сътрудничество между различните партньори - и мисля, че наистина точно отбелязахте една точка от основно значение, която трябва да разгледаме отблизо.
Разбира се, доброто управление е важен елемент и е причината, поради която предвидихме пакета по управлението.
Г-жа Gomez повдигна важната тема за последиците от финансовата криза за икономическото и социално положение в развиващите се страни. На практика всички експерти в момента са съгласни като казват, че ще има поне 2 % намаление на растежа, което ще представлява още до 50 милиона бедни хора в повече. Трябва да сме много наясно с това.
Колкото се отнася до нас, аз ще съм много доволен, ако държавите-членки спазят обещанията си, дадени през 2005 г. Уверявам ви, че ще трябва заедно да се борим много усилено, за да принудим държавите-членки да го сторят.
Второ, в момента усилено подготвям изявление - пакетът от април, който обещах - което излиза извън рамките на публичната помощ за развитие. В него ще се направи опит да се мобилизира в едно цяла поредица от секторни бюджети на Комисията за политиките по развитието. Трябва да ви кажа, че има някои наистина интересни теми за работа. Също така работя заедно с Европейската инвестиционна банка по този пакет, по-конкретно по спомагателната инфраструктура, за да се опитаме да ги разработим бързо и да получим сравнително бързи резултати. Ще се върна с изявлението в Парламента през април. Искам само да кажа, че все още имам да покрия един важен въпрос, а именно ролята на гражданското общество и националните парламенти.
Завършвам с г-н Hutchinson, който веднъж предложи някои експерименти да се проведат с участие на членове на тази зала и може би с членове на парламентите на държавите-членки, които да отиват винаги, когато е възможно, и да проведат разисквания по стратегическите документи на страните. Имах възможността да направя това в три различни страни. Идеята заработи добре, но е явно, че това бе така, защото в тези три страни имахме подкрепата на техните правителства, тъй като без такава подкрепа по въпроса това е изключително трудно. Затова мисля, че сте прав: мобилизирането на парламентарните действия е със сигурност един от приоритетите. Във всеки случай вярвайте ми, че ще направи всичко по силите си, за да го осигуря.
Maria Martens
докладчик. - (NL) Г-н председател, аз всъщност нямам какво повече да добавя. Това е първото разискване по изпълнението на стратегията. Направихме първата крачка, но все още сме в началото. Все още има огромен обем работа за вършене. Африка си остава най-бедният континент. Всички вие посочихте къде са причините за нашата загриженост и пред какви предизвикателства сме изправени било то по отношение на мира и сигурността, икономическия растеж и доброто управление, изграждането на капацитет или ролята на парламентите и гражданското общество. Членът на Комисията направи необходимите коментари в това отношение.
Искам да благодаря на вас, колегите от Парламента, на члена на Комисията и на колегите ни от Панафриканския парламент. Ние ще продължим да следим този процес.
Председател
Разискването приключи.
Гласуването ще се проведе във вторник, 24 март 2009 г.
