Bendroji žemės ūkio politika ir pasaulinmaisto sauga (trumpas pristatymas) 
Pirmininkas
Kitas klausimas yra M. McGuinness Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto vardu pateiktas pranešimas dėl bendrosios žemės ūkio politikos ir pasaulinės maisto saugos.
Mairead McGuinness
pranešėja. - Gerb. pirmininke, kai inicijavau šį pranešimą, pasaulinės maisto saugos problema buvo labai aktuali politinėje darbotvarkėje, o vėliau tam tikra dalimi ji buvo išstumta iš pagrindinių temų. Vis dėlto tai problema, kuria tikrai verta susirūpinti, nes pasaulyje yra daugiau kaip milijardas gyventojų, kurie kenčia dėl bado ir blogos mitybos. Trisdešimt tūkstančių vaikų kasdien miršta iš bado ir su skurdu susijusių ligų. Tai siaubinga statistika ir ji parodo, kad pagrindinproblema yra tai, kaip pagaminti pakankamai maisto ir tą maistą tiekti žmonėms.
Norėčiau padėkoti Komisijai už bendradarbiavimą rengiant šio pranešimo projektą, taip pat padėkoti daugeliui kitų Parlamento komitetų, ypač Vystymosi komitetui, kurie aktyviai dalyvavo rengiant pranešimo projektą.
Per keturias minutes neįmanoma tinkamai apžvelgti visko, kas yra pranešime, tačiau leiskite man tiesiog akcentuoti kai kurias problemas, kurios, mano nuomone, yra svarbios. Pirma, tai, kad bendrąją žemės ūkio politiką ir pasaulinę maisto saugą sujungiau vienoje antraštėje, leidžia suprasti, kad ankstesnpraktika koneveikti bendrąją žemės ūkio politiką ir kaltinti ją už visas besivystančio pasaulio blogybes nebetaikoma ir kad dabar suvokiame, jog bendroji žemės ūkio politika užtikrino maisto saugą Europos piliečiams ir kaip pavyzdys ji gali duoti pamokų, ką turime daryti besivystančiame pasaulyje maisto gamybos srityje.
Labai aišku, kad per pastarąjį dešimtmetį žemės ūkio vystymuisi leidome išnykti iš politinės ir vystymosi darbotvarkės. Buvo laikas, kai didesnmūsų vystomosios paramos pinigų dalis teko žemės ūkiui skatinti ir maisto gamybos projektams. Šiandien to nėra, nors manau, kad ėmus kilti maisto kainoms pradedame skirti dėmesio žemės ūkiui ES ir pasaulyje.
Tai reiškia, kad toms šalims, kurios turi išteklių maistui gaminti, reikia leisti tai daryti, reikia padėti joms ir nedideliems jų ūkininkams vietoje gaminti maistą, kuris patenkintų jų poreikius. Šiai pagalbai priskiriama ne tik aprūpinimas pagrindiniais maisto gamybos komponentais, , sėklomis ir trąšomis, bet ir praktine patirtimi, konsultacinėmis paslaugomis, pagalba besivystančio pasaulio ūkininkaujančioms šeimoms gaminti maistą, kuris patenkintų jų pačių poreikius.
Tai įmanoma įgyvendinti. Turime pavyzdžių Malavyje ir kitose šalyse, kurios sugebėjo išbristi iš kraštutinio bado padėties ir gaminti maistą. Tam reikia viešosios politikos iniciatyvų. Tai taip pat reikalauja, kad Europos Sąjunga, atsižvelgiant į jos didelį angažavimąsi besivystančiame pasaulyje, ragintų šalis atkreipti dėmesį į jų žemės ūkį ir pradėtų skatinti maisto gamybą savo šalyse.
Pasiūlos ir paklausos problema labai kebli, kadangi pasaulio gyventojų skaičius didėja - iki 2050 m. jis padidės 40 proc., taigi ketiname nagrinėti šiuos klausimus. Maisto gamybos, pašarų gamybos ir kuro konkuravimo problema, kaip jau pastebėjome, aiškiai kelia didžiausią susirūpinimą. Manau, kad turėdami visa tai omenyje privalome pažvelgti į mokslinių tyrimų ir plėtros problemą.
Manau, kad kalbant apie mokslinius tyrimus ir plėtrą nuveikėme nepakankamai. Europoje stengėmės gaminti mažiau maisto ir galbūt todėl nekreipėme dėmesio į būtinybę pažvelgti į žemės ūkio gamybos produktyvumą ir poreikį ateityje gaminti daugiau.
Viena iš pagrindinių idėjų, kurią per trumpą laiką iš tiesų noriu perduoti, yra ta, kad viso pasaulio ūkininkai gamins maistą, jei tai užtikrins jiems pajamų, taigi spaudimas politikams turi būti daromas siekiant užsitikrinti šią teisę, kad būtų kuriama politika, kuri duos ūkininkams nuolatinių pajamų. Kaip to pasieksime? Užtikrindami stabilias kainas, taip pat stebėdami maisto gamybos sąnaudas. Jei ūkininkai negaus tokios paskatos pajamoms, jie pasitrauks.
Įspėju. Daugiau nei prieš metus kalbėjome apie dideles žaliavų kainas. Šiandien, , yra grūdų atsargų perteklius ir jiems nėra rinkos. Kitą sezoną tie ūkininkai tiek daug negamins ir tai galbūt pagilins ilgalaikę pasaulinės maisto saugos problemą.
Šiame pranešime pateikiama daug dalykų. Tikiuosi, kad kolegos gali jam pritarti ir dar kartą dėkoju daugybei žmonių, kurie labai padėjo jį parengti.
Androulla Vassiliou
Komisijos narė. - Gerb. pirmininke, Komisija palankiai vertina M. McGuinness parengtą pranešimą ir intensyvias diskusijas, kurios vyko įvairiuose EP komitetuose dėl klausimų, susijusių su šia aktualia tema - nuo prekybos iki biokuro, kainų stebėsenos, investicijų politikos, finansų krizės, klimato kaitos ir vandens naudojimo žemės ūkyje.
Komisija pritaria išsamiam tyrimui dėl maisto krizės, kuri 2008 m. pradžioje smogdaugeliui besivystančių šalių, priežasčių. Komisija ir toliau tirs maisto kainų ir energijos kainų sąryšį. Priežastingumo klausimas labai sudėtingas, nes apima daugelio paklausos ir pasiūlos veiksnių sąveiką. Energijos kainos yra tik vienas iš šių veiksnių, tačiau tai toks veiksnys, kuris turi ir tiesioginio, ir netiesioginio poveikio. Biokuro tema buvo išsamiai aptariama įvairiuose EP posėdžiuose. Esama aiškaus skirtumo tarp ES ir JAV politikos dėl užauginamų grūdų dalies, kuri paverčiama biokuru. ES biokuro politika nemažina jos turimo maisto, nes naudojamas žaliavos kiekis pasaulio mastu yra labai mažas.
Netgi jei ES priartės prie savo 10 proc. tikslo, poveikis maisto kainoms bus ribotas, ypač dėl dviejų priežasčių: pirma, vis daugiau biokuro bus gaminama iš ne maisto paskirties žaliavos arba iš likučių ar atliekų. Antra, biokuro gamybos technologijų veiksmingumas vis gerės ir galima tikėtis, kad vidutinišeiga taip pat toliau didės.
Tvari ES biokuro politika iš esmės nukreipta į neturtingas šalis. Ji užtikrins papildomas galimybes dviem trečiosioms pasaulio neturtingųjų, kurie gyvena kaimo vietovėse ir todėl priklauso nuo klestinčio žemės ūkio sektoriaus. Vis dėlto ne visos grupės vienodai turės naudos. Komisija įsipareigojusi atidžiai stebėti poveikį maisto saugai ir maisto kainoms.
Siekdama atsižvelgti į pasaulinę maisto saugą, ES jau ėmėsi veiksmų, priderindama BŽŪP prie pasikeitusios rinkos ir padėties pasaulyje. Būklės patikra, dėl kurios neseniai buvo sutarta, modernizuos, supaprastins ir racionalizuos BŽŪP ir pašalins apribojimus ūkininkams, kad jie galėtų geriau reaguoti į rinkos reikalavimus ir atremti naujus iššūkius.
Susitarime dėl būklės patikros panaikinami reikalavimai atidėti tam tikrą ariamosios žemės plotą, padidinamos pieno kvotos, kurios pamažu bus panaikintos iki 2015 m., ir rinkos intervencija pertvarkoma į saugumo tinklą.
Taip pat atsižvelgiama į naujus iššūkius, tokius kaip klimato kaita, poreikis užtikrinti geresnę vandentvarką, energijos iš atsinaujinančių šaltinių gamyba ir biologinės įvairovės apsauga, kurie turės poveikio besivystančioms šalims.
BŽŪP netaps statiška po 2013 m., o po Anesi vykusio neoficialaus žemės ūkio ministrų susitikimo jau pradėtos išankstinės diskusijos. Ateities BŽŪP turėtų būti matoma atsižvelgiant į platesnę viziją, kurios neatsiejama dalimi taps tvari plėtra, konkurencingumas ir pasaulinmaisto tiekimo pusiausvyra.
Įvairūs aukšto rango įvykiai įtraukpasaulinę maisto saugą į tarptautinę darbotvarkę. Tarptautiniu mastu aiškiai suprantama ir pripažįstama, kad žemės ūkį ir kaimo plėtrą būtina įtraukti į pirmąjį politinės darbotvarkės puslapį valstybių narių, regionų ir galbūt žemyno lygmeniu. , spalio mėn. vykusiame susitikime su mūsų kolegomis iš Afrikos Sąjungos išsamiai aptarėme žemės ūkio ir maisto saugos temą ir šiais metais ketiname stiprinti šias diskusijas.
Pagaliau Komisijai reikia prisidėti prie G8 šalių vadovų pareiškimo dėl pasaulinės maisto saugos. Gruodžio 16 d. Taryboje rengiantis priimti maistui skirtą priemonę Europos Komisija jau dalyvavo labai naudingose diskusijose su aukšto rango JT darbo grupe.
Europos Komisija tikisi įgyvendinti išsamią veiksmų sistemą. Komisija yra įsitikinusi, kad pasaulinei partnerystei žemės ūkio ir maisto saugos srityje, kuri palaipsniui įgauna pavidalą, teks svarbus vaidmuo įgyvendinant įvairias šiame pranešime pateiktas rekomendacijas, įskaitant rekomendacijas dėl to, kaip remti smulkių ūkininkų vykdomą gamybą ir kokia prekybos politika turėtų būti patvirtinta, kad būtų prisidedama prie maisto saugos, ypač labiausiai pažeidžiamose bendruomenėse.
Matyt, turėtų būti vengiama eksporto apribojimų ir draudimų ir kelias pirmyn greičiau susijęs su didesniu, o ne mažesniu prekybos liberalizavimu. Padidėję prekybos srautai yra sprendimo dalis siekiant maisto saugos.
Komisija tikisi, kad ir kiti paramos teikėjai paseks drąsiu žingsniu, kurį žengEuropos institucijos, siekdamos mobilizuoti vieną milijardą eurų, kuris papildys kitas finansines priemones, skirtas atsakyti į maisto trumpalaikę, vidutinės trukmės ir ilgalaikę krizę.
Sausio 26-27 d. vyksianti Madrido konferencija "Maisto sauga visiems" yra pagrindinis renginys siekiant perkelti diskusijas į kitą lygmenį, kuriame stengiamasi nustatyti pagrindinius prioritetus sprendžiant pasaulinį maisto trūkumą.
Europos Komisija ir toliau vaidins aktyvų vaidmenį prisidėdama prie pasaulinės maisto saugos, o M. McGuinness pranešime pateiktas tikrai geras tyrimas, leidžiantis pažvelgti į kai kurias galimas priemones, kurias galėtų apsvarstyti EB ir plačioji tarptautinbendruomenė.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks ketvirtadienį 12 val.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Kader Arif  
raštu. - (FR) Parlamento veiksmai po su maistu susijusių maištų leido skirti 1 mlrd. EUR kovai su maisto krize. Greta šios nepaprastosios priemonės norėčiau pabrėžti poreikį ilgalaikės tarptautinės strategijos, kuri būtų pagrįsta vietos bei natūriniu žemės ūkiu ir kuri atitiktų gyventojų poreikius ir teritorijų galimybes.
Iš tiesų didėjantis pasaulio gyventojų skaičius, pasaulio klimato atšilimas, nevaldoma biokuro gamyba ir agresyvi spekuliacija priklauso daugeliui veiksnių, kurie didina įtampą žemės ūkio rinkose. Šie požymiai rodo, kad kriznebus trumpalaikir kad reikėtų iš naujo apsvarstyti viešąją politiką kaip visumą siekiant gerinti gamybos metodus ir tarptautinių rinkų reguliavimą.
Tikiu, kad iš BŽŪP pašalinus kraštutinumus ir netobulumus ji galėtų tapti veiksmingos, teisingos ir atsakingos politikos pavyzdžiu, kuri atremtų maisto krizės iššūkius ir kartu suvienytų ekonomiką, visuomenę ir aplinką. Ji taip pat turėtų padėti besivystančioms šalims, joms suteikiant Europos technologijas, žinias ir patirtį. Vis dėlto Europa visų pirma turėtų dirbti pertvarkydama tarptautinės prekybos taisykles taip, kad jos neprieštarautų valstybių teisei remti savo žemės ūkį užsitikrinant maisto saugumą.
Katerina Batzeli  
raštu. - (EL) Ligšioliniai tarptautiniai ir regioniniai susitarimai pasirodesantys nepajėgūs normalizuoti rinkos pasiūlą bei prekybą ir palaikyti skaidrias ir stabilias žemės ūkio produkcijos kainas.
Žemės ūkio rinkų reguliavimas turėtų būti pagrįstas ilgalaike veiksmingų priemonių taikymo strategija ir gamintojų organizavimu bei jų informavimu apie rinkos būklę ir jos perspektyvas.
Pagrindinis tokios politikos principas yra užtikrinti pajamų saugumo tinklą, kuris apsaugotų nuo rizikos ir krizių, kurios atsiranda dėl nepalankių gamtos reiškinių arba rinkos iškraipymų, ir nuo itin ilgą laiką trunkančio visuotinio kainų kritimo.
Reikalinga integruota ir veiksminga politika, :
europinės ir tarptautinės sistemos, leidžiančios stebėti gamybą ir rinką ir veikiančios kaip išankstinio įspėjimo sistema, numatanti gamybos tendencijas;
pasaulinmaisto ir maisto atsargų inventorizavimo sistema;
europinsistema, kuri stebėtų rinką ir fiksuotų žemės ūkio produktų kainų bei sąnaudų pokyčius ir kuri galėtų būti derinama su panašia JT Maisto ir žemės ūkio organizacijos globojama tarptautine sistema.
Taip pat būtų gerai, jei į tolesnį Dohos derybų raundo susitarimą būtų įtrauktos nuostatos dėl nepaprastųjų situacijų, kurioms esant galėtų būti teikiama pagalba maisto produktais, nes šiuo metu galiojančios nuostatos nėra įpareigojančios.
Constantin Dumitriu  
Gerb. M. McGuiness pranešime pateiktos išvados dėl pasaulinės maisto saugos šiuo metu yra akivaizdžios Rumunijoje. Susiduriame su visų pagrindinių maisto produktų kainų didėjimu, kuris susijęs su nacionalinės valiutos vertės mažėjimu, žaliavų kainų ir atlyginimų perdirbimo įmonėse didėjimu.
Be to, pastebime, kad dėl pasaulinio klimato atšilimo vis dažniau derlių sunaikina gamtos nelaimės. Iš tiesų tokiose situacijose naujųjų valstybių narių ūkininkų padėtis nepalankiausia, nes jiems skiriamos išmokos yra mažesnės nei kitose valstybėse narėse.
Būtent todėl, remdamasis pasiūlytais pakeitimais, raginau Komisiją ištirti galimybę sukurti tam tikrą intervencijos sistemą Bendrijos lygmeniu, nepriklausomai nuo konkrečios pagalbos, suteiktos draudžiant pasėlius, siekiant užkirsti kelią pasauliniam klimato atšilimui ir kovoti su jo padariniais.
Bendrijos standartai, kuriuos ji nustatmaisto gamintojams, yra griežti, todėl maisto kainos ES yra didelės. Vis dėlto aš tvirtai tikiu, kad žemės ūkis gali tapti starto aikštele Europos ekonomikoms, kurias paveikpasaulinkrizė, o atsinaujinančių energijos šaltinių plėtra gali turėti teigiamo poveikio žemės ūkio ir maisto pramonės sektoriui.
Jei imsimės būtinų prevencinių priemonių, nepakenkdami aplinkai ar pasauliniu mastu būtinoms maisto atsargoms, galėsime pasiekti augimo biokuro gamybos srityje.
Roselyne Lefrançois  
raštu. - (FR) Šis pranešimas dėl BŽŪP ir pasaulinės maisto saugos suteikmums puikią progą apmąstyti, kaip galėtume užtikrinti, kad Europos žemės ūkis visu pajėgumu prisidėtų siekiant pasaulinės maisto tiekimo pusiausvyros. Iš tiesų, nors pasaulyje reikia didinti maisto kiekį, žemės ūkiui skiriamos vystomosios pagalbos dalis nuo aštuntojo dešimtmečio nuolatos mažėjo. Būtent todėl Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitete pateikiau keletą pakeitimų, kuriais siekiama, kad šis pranešimas būtų ambicingesnis ir ypač pasiūlytų, kad Europos Komisija patvirtintų išsamią strategiją maisto saugos klausimais, dėl kurios Sąjungos vykdoma Bendrijos politika kaip visuma taptų nuoseklesnė.
Nors džiaugiuosi, kad šiame tekste akcentuojamas labai svarbus BŽŪP vaidmuo siekiant maisto saugos tikslo, apgailestauju, kad pranešėja pritaria žemės ūkio politikos derinimui prie rinkos ir kad ji kaltina aplinkosaugos iniciatyvas dėl žemės ūkio produkcijos mažėjimo Europoje. Šis teiginys, mano nuomone, yra visiškai klaidinantis ir, priešingai, jaučiu, kad būtina spręsti klimato kaitos problemą siekiant sukurti naujus būdus, leidžiančius gaminti daugiau ir geriau.
Véronique Mathieu  
raštu. - (FR) Šiandien ES privalo skubiai gerinti savo maisto saugą ir atremti svarbiausius iššūkius. Pirma, per 30 metų žemės ūkio gamyba turės padidėti du kartus, nes 2050 m. pasaulio gyventojų skaičius pasieks 9 milijardus. Žinoma, kad 860 milijonų gyventojų badauja. Ši plėtra turės būti tvari ir pagrįsta visų pirma vietos žemės ūkiu.
Dideli pasaulinių maisto produktų kainų svyravimai kartu su tinkamu pasaulinių maisto atsargų valdymu yra dar vienas iššūkis. Siekdama užtikrinti teisingas Europos ūkininkų pajamas pritariu draudimo politikos idėjai, kuri suteiktų ūkininkams didesnę apsaugą nuo kainų svyravimų, taip pat iniciatyvai nustatyti pasaulinę maisto inventorizavimo tvarką.
Pagaliau, atsižvelgdama į didėjančią prekybą gyvūnais ir augalais, ES privalo įgyvendinti veiksmingą strategiją, užkertančią kelią sveikatos krizėms Europoje. Ši strategija turėtų būti grindžiama prevencija, atsekamumu ir gebėjimu reaguoti. Šiuo atžvilgiu paskutinis Ministrų Tarybos spendimas stiprinti ir suderinti importo kontrolės tvarką reikš, kad mūsų brangiems piliečiams galėsime labiau garantuoti maisto produktų kokybę.
Dabar labiau nei bet kada žemės ūkiui tenka pagrindinis vaidmuo augimo ir plėtros srityse. Todėl turime jį saugoti bet kokia kaina!
Daciana Octavia Sârbu  
raštu. - (RO) Pasaulinmaisto krizė, kurią sukėlnuolatos augančios kukurūzų, kviečių ir energijos kainos, didėjantis pasaulio gyventojų skaičius ir klimato kaita sukėlriaušes ir neramumus, kurie gali destabilizuoti padėtį šalyse ir viso pasaulio regionuose, jei problemos nebus išspręstos artimiausiu laiku. Ypač kelia pavojų atotrūkis tarp pasaulio gyventojų skaičiaus, kuris 2050 m. pasieks 9 milijardus, augimo greičio ir pasaulio maisto atsargų mažėjimo. Tokia padėtis tikriausiai sukels konfliktų dėl naftos, kuriuos pakeis konfliktai dėl geriamojo vandens ir maisto arba kova dėl išlikimo. Šiuo metu Europos Sąjunga yra pagrindinhumanitarinės pagalbos teikėja, tačiau maisto atsargos pradeda sekti, ir besivystančioms šalims, ypač Afrikoje, reikia didesnės pagalbos kovojant su skurdu ir nuolatiniu badu. Žemės ūkio priklausomybės nuo iškastinių energijos šaltinių mažinimas, ekologiškų produktų naudojimas, derlingų dirvų išsaugojimas ir bendrosios žemės ūkio politikos derinimas prie maisto krizės yra kai kurie iš pagrindinių klausimų, į kuriuos reikia atsižvelgti siekiant išeiti iš šios aklavietės.
Csaba Sándor Tabajdi  
raštu. - (HU) Svarbiausias klausimas žiūrint į Europos žemės ūkio sektorių 2009 m. yra susijęs su tuo, kaip pasaulinekonomikos krizpaveiks žemės ūkio produktų gamybos ir vartojimo sąlygas. Klausimas taps pagrindine tema 2009 m. balandžio 17 d. Papos mieste vyksiančioje Antrojoje Vengrijos žemės ūkio akademijoje, rengiamoje kartu su Vengrijos žemės ūkio ir kaimo plėtros ministerijos valstybės sekretoriumi Zoltánu Gőgösu. Nuo 2006 m. grūdų kainos tarptautinėje rinkoje padidėjo tris kartus, kviečių kainos padidėjo 180 proc., o maisto kainos iš viso padidėjo 83 proc. 2050 m. pasaulio gyventojų skaičius pasieks 9 milijardus ir siekdami patenkinti jų poreikius turėsime dvigubai padidinti žemės ūkio gamybos mastą; taigi pigių maisto produktų laikas baigėsi. Todėl labai svarbu išsaugoti ir, kur įmanoma, padidinti Europos Sąjungos žemės ūkio pajėgumus. Nepriimtina, kad dėl BŽŪP sektorinių reformų turėtų sumažėti Europos Sąjungos žemės ūkio gamyba. Netinkamais pavyzdžiais šioje srityje gali būti cukraus gamybos reforma, dėl kurios išnyko Vengrijos cukraus pramonė, ir subsidijos, skirtos vynuogynams išnaikinti vykdant vyno rinkos reformos politiką. Tiesioginio žemės ūkio finansavimo atskyrimas nuo gamybos tikriausiai juda šia linkme.
Mums reikia rasti tinkamą pusiausvyrą tarp maisto ir biokuro gamybos, ir pastaroji neturi kelti grėsmės pasaulinei maisto saugai. Jungtinių Amerikos Valstijų bioetanolio programa labai prisidėjo prie maisto kainų augimo 2008 m.; remdamasi šia patirtimi, Europos Sąjunga privalo persvarstyti ankstesnius įsipareigojimus dėl biokuro dalies. Pagaliau raginu ES lygmeniu imtis neatidėliotinų veiksmų prieš monopolijų kūrimą mažmeninės prekybos maisto produktais sektoriuje siekiant apsaugoti vartotojus.
Silvia-Adriana Ţicău  
Dėl energijos kainų augimo, nepalankių meteorologinių reiškinių ir energijos poreikio didėjimo dėl augančio pasaulio gyventojų skaičiaus labai padidėjo maisto kainos. Raginu Komisiją ištirti didelių maisto kainų ir didėjančių energijos, ypač šiame sektoriuje naudojamų degalų, kainų sąryšį.
Reikia gerinti energijos vartojimo veiksmingumą žemės ūkio sektoriuje. Biokurui naudojamos derliaus dalies didinimas ir atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimas galėtų turėti teigiamo poveikio žemės ūkio ir maisto pramonės sektoriui, kuriam įtakos turėjo didelės trąšų ir pesticidų kainos, taip pat padidėjusios perdirbimo ir transporto išlaidos. Raginu Komisiją atidžiai stebėti padidėjusios biokuro gamybos poveikį Europos Sąjungoje ir trečiosiose šalyse atsižvelgiant į žemės naudojimo, produktų kainų ir prieigos prie maisto pokyčius.
Paskatos, kuriomis skatinamas tvarus energetinių kultūrų auginimas, neturėtų trukdyti maisto gamybai. Tikiu, kad siekiant didinti ūkininkavimo našumą reikia atlikti tolesnius žemės ūkio mokslinius tyrimus. Taip pat kviečiu valstybes nares iki galo išnaudoti šioje srityje Septintosios bendrosios mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros programos teikiamas galimybes ir plėtoti priemones, kuriomis būtų galima padidinti žemės ūkio gamybos mastą tvariai ir efektyviai naudojant energiją.
