Ieteikuma 2001/331/EK, ar ko nosaka obligātos kritērijus vides pārbaudēm dalībvalstīs, pārskatīšana (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais punkts ir jautājums, uz kuru jāatbild mutiski - B6-0479/2008) un kuru Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas vārdā Komisijai uzdeva Ouzký kungs, par Ieteikuma 2002/331/EK, ar ko nosaka obligātos kritērijus vides pārbaudēm dalībvalstīs, pārskatīšanu.
Miroslav Ouzký
autors. - Priekšsēdētājas kundze, pēc tik spraigām debatēm ir grūti tagad piecelties un runāt par pavisam citu tematu.
Es gribētu uzsvērt, ka vides tiesību aktu sekmīgai un konsekventai piemērošanai ir ļoti liela nozīme šīs tiesību jomas prestiža vairošanā, vienādu konkurences apstākļu nodrošināšanā un vides aizsardzības mērķu sasniegšanā. Tādēļ jautājums par vides pārbaudēm ir ļoti svarīgs mūsu komitejas - Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas - darbā.
Komisija 14. novembrī publicēja paziņojumu par vides pārbaudēm dalībvalstīs. Šajā paziņojumā pārskatīts Eiropas Komisijas Ieteikums 2001/331/EK, ar ko nosaka obligātos kritērijus vides pārbaudēm.
Paziņojumā ir vairākas satraucošas ziņas. Tajā norādīts, ka dalībvalstu sniegtā informācija par ieteikuma īstenošanu nav pilnīga vai arī ir grūti salīdzināma. Norādīts, ka joprojām ir būtiskas atšķirības attiecībā uz veidu, kādā Eiropas Savienībā veic vides pārbaudes. Tajā ir norādīts, ka ieteikuma darbības joma neatbilst pašreizējai situācijai un neietver daudzus būtiskus pasākumus, piemēram, Natura 2000 un nelegālās atkritumu pārsūtīšanas kontroli. Ir norādīts, ka nav īstenoti pārbaužu plāni un, ja arī tie ir izstrādāti, tie bieži nav pieejami atklātībai.
Mūsu komiteja ar bažām raugās uz Komisijas secinājumu, ka Kopienā nav iespējams pilnībā nodrošināt vides tiesību aktu īstenošanu. Tādā gadījumā tiktu nodarīts ne tikai turpmāks kaitējums videi, bet kropļota arī konkurence gan dalībvalstīs, gan to starpā.
Tāpēc mūsu komiteja ir sagatavojusi četrus jautājumus Komisijai, un to kopsavilkums ir šāds. Pirmkārt, kāpēc Komisija vēlas tikai grozīt minēto ieteikumu un kāpēc tā neiesniedz direktīvas priekšlikumu par vides pārbaudēm? Otrkārt, kāpēc Komisija ir tā vietā izvēlējusies iekļaut vides pārbaužu prasības atsevišķās spēkā esošajās direktīvās, ņemot vērā to, ka šāds process aizņems daudz laika? Treškārt, kāpēc Komisija nav gatava izstrādāt direktīvu, lai noteiktu tādus jēdzienus kā "pārbaude” un "revīzija”, kurus dažādās dalībvalstīs interpretē atšķirīgi? Ceturtkārt, kāpēc Komisija nav gatava pārveidot ES sadarbības tīklu vides tiesību aktu īstenošanai (IMPEL) par efektīvu ES vides pārbaudes institūciju?
Jau iepriekš pateicos Komisijai par atbildi un noslēgumā vēlos uzsvērt, ka, pēc manām domām, vides tiesību aktu īstenošana un piemērošana ir pelnījusi tādu pašu politisko uzmanību, kādu Komisija, Padome un Parlaments pievērš tiesību aktu pieņemšanai.
Siim Kallas
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - Priekšsēdētājas kundze, esmu ļoti gandarīts par iespēju demonstrēt ne tikai savas krāpšanas apkarošanas pilnvaras, bet arī savas "zaļās” pilnvaras, tāpēc priecājos arī par temata maiņu. Gribu pateikties Eiropas Parlamentam par diskusijām šajā tik svarīgajā vides pārbaužu jautājumā.
Izprotot vajadzību pēc ES mēroga rīcības, Parlaments un Padome 2001. gadā pieņēma ieteikumu par vides pārbaudēm. Tā mērķis bija noteikt kopējus vides pārbaužu kritērijus, lai visā Kopienā nodrošinātu labāku un konsekventāku vides tiesību aktu īstenošanu.
Tolaik notika ilgas diskusijas par to, vai šiem kritērijiem jābūt saistošiem vai nesaistošiem. Vienojoties par kompromisu, tika pieņemts nesaistošs ieteikums. Dalībvalstis apņēmās to pilnībā īstenot, un Komisijai tika prasīts pārskatīt šo lēmumu, pamatojoties uz dalībvalstu pieredzi ieteikuma īstenošanā.
Pārskatīšanas procesu Komisija sāka 2007. gada novembrī ar savu paziņojumu. Šajā paziņojumā Komisija secināja, ka ieteikuma rezultātā dažās dalībvalstīs ir vērojami vides pārbaužu uzlabojumi, taču diemžēl ne visas dalībvalstis ieteikumu ir pilnībā īstenojušas.
Tāpēc Komisija darīja zināmu savu provizorisko viedokli par to, kā situāciju uzlabot. Mūsuprāt, vajadzīgi šādi pasākumi: pirmkārt, jāizdara izmaiņas ieteikumā, lai to padarītu stingrāku un skaidrāku, kā arī uzlabotu ziņošanas mehānismu; otrkārt, vajadzīgajos gadījumos ieteikums jāpapildina ar juridiski saistošām pārbaudes prasībām atsevišķās direktīvās; treškārt, IMPEL kontekstā jāturpina atbalstīt informācijas un paraugprakses apmaiņu pārbaudes dienestu starpā.
Patlaban Komisija apkopo citu iestāžu un ieinteresēto pušu atsauksmes par šiem sākotnējiem ierosinājumiem un pēc tam izstrādās galīgo priekšlikumu.
Pievēršoties uzdotajiem jautājumiem, es gribētu sniegt šādus komentārus.
Pirmkārt, vēlos precizēt, ka Komisijas 2007. gada novembra paziņojumā izklāstītais viedoklis neizslēdz iespēju Komisijai nākotnē iesniegt priekšlikumu direktīvai par vides pārbaudēm. Komisijas paziņojumā ir norādīts tās viedoklis, proti, ka efektīvu vides pārbaužu nodrošināšanai vajadzīgi ES mēroga juridiski saistoši noteikumi. Šajā ziņā mūsu nostāja sakrīt ar Parlamenta nostāju.
Taču ir jautājums, vai šiem noteikumiem jābūt horizontāliem un jāattiecas uz visām vides pārbaudēm, vai arī tiem jābūt vērstiem uz nozarēm un jāattiecas uz konkrētām iekārtām vai darbībām.
Katram pieejas veidam ir savas priekšrocības un trūkumi. Horizontāla pieeja būtu vienkāršāka un ātrāk ieviešama. No otras puses, uz nozarēm vērsta pieeja būtu precīzāk pielāgojama specifiskiem dažādu iekārtu un darbību aspektiem. Piemēram, pārbaužu prasības attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem ir pavisam citādas nekā attiecībā uz ražošanas iekārtām. Ar precīzāk vērstu pieeju būtu iespējams ieviest efektīvākas prasības.
Zināmā mērā nozaru pieeju mēs īstenojam jau vairākus gadus. Piemēram, Seveso II direktīvā ir izklāstīti noteikumi attiecībā uz iekārtu pārbaudi, lai novērstu nelaimes gadījumus. Šie noteikumi ir izrādījušies ļoti veiksmīgi. Tagad mēs esam iekļāvuši pārbaužu prasības arī savā priekšlikumā par IPNK direktīvas pārskatīšanu.
Vēl viena joma, kurā, pēc mūsu domām, ir nepieciešama turpmāka rīcība, ir ES Atkritumu pārvadāšanas regulas īstenošana. Augoša problēma ir nelikumīgi atkritumu sūtījumi, kas apdraud cilvēku veselību un vidi.
IMPEL koordinētajās ES atkritumu pārvadājumu kopīgajās pārbaudēs ir uzieti skaidri pierādījumi par nelegāliem sūtījumiem. Jaunākie tirdzniecības dati un atsevišķu atkritumu plūsmu, it īpaši elektrisko un elektronisko atkritumu un nolietotu transportlīdzekļu eksporta pētījumi rāda, ka no ES izved ievērojamus apjomus.
Daudzos gadījumos ir pamats domāt, ka šajos sūtījumos ir pārkāpti ES Atkritumu pārvadāšanas regulā noteiktie eksporta aizliegumi. Par problēmas dziļumu liecina nopietnie incidenti, kas saistīti ar ES eksportēto atkritumu izgāšanu jaunattīstības valstīs, piemēram, 2006. gadā Kotdivuārā, kā arī nesenais Greenpeace ziņojums par atkritumu nelegālu nosūtīšanu uz Rietumāfriku.
Komisija patlaban pēta, vai turpmākai atkritumu sūtījumu pārbaužu un kontroles pastiprināšanai nepieciešamas papildu iniciatīvas, tostarp uzlabotas tiesību aktu prasības.
Kā jau esam norādījuši savā paziņojumā, mēs uzskatām arī, ka jāizstrādā vienotas definīcijas attiecībā uz terminiem, kas saistīti ar pārbaudēm. Par šim nolūkam piemērotu instrumentu mēs uzskatām horizontāla tipa ieteikumu.
Attiecībā uz ideju par IMPEL pārveidošanu par ES vides pārbaudes institūciju jāsaka, ka IMPEL tika radīts kā neformāls dalībvalstu pārbaudes dienestu tīkls. Tā uzdevums ir atvieglot informācijas un paraugprakses apmaiņu to cilvēku starpā, kas dalībvalstīs reāli nodarbojas ar vides tiesību aktu piemērošanu. Manuprāt, mums būtu jāsaglabā šī IMPEL funkcija - inspektoru zināšanu un pieredzes apkopošana un neformālas ideju apmaiņas nodrošināšana Eiropas līmenī.
Mēs no Komisijas puses turpināsim atbalstīt IMPEL un stiprināt mūsu veiksmīgo sadarbību. Šogad IMPEL no neformāla tīkla pārtapa starptautiskā apvienībā. Tas ne tikai palielinās IMPEL atpazīstamību, bet sniegs arī jaunas iespējas IMPEL darbībai. Interesanta un ambicioza ir ideja iet vēl tālāk un izveidot ES vides pārbaudes institūciju, kurai būtu iejaukšanās pilnvaras un pilnvaras iesūdzēt dalībvalsti Eiropas Kopienu Tiesā. Tomēr tas radītu svarīgus juridiskus un institucionālus jautājumus.
Mums būtu jāaplūko arī tie ES vides tiesību aktu īstenošanas uzlabošanas instrumenti, kas jau ir mūsu rīcībā, un jāapsver, vai tos var pilnveidot un sekmīgāk izmantot. Piemēram, horizontālās pārkāpumu lietas, ko Komisija ir sākusi pret dalībvalstīm par atsevišķu prasību sistemātisku nepiemērošanu, arī saistībā ar tūkstošiem nelegālu poligonu dažās dalībvalstīs, ir ļāvušas dalībvalstīs ieviest labāku piemērošanas stratēģiju.
Vēl kāds piemērs iniciatīvai, kuras rezultātā ir uzlabojusies piemērošana, ir IMPEL ietvaros un ar Komisijas atbalstu organizētās kopīgās atkritumu pārvadājumu pārbaudes visā Kopienā. Mēs meklēsim veidus, kā stiprināt šo sadarbību, un mudināsim visas dalībvalstis tajā piedalīties.
Caroline Jackson
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, komisāra teikto es uzskatu par visai apbēdinošu. Es zinu, ka viņš aizstāj Dimas kungu un ka viņam neatliek nekas cits kā vien nolasīt iedoto tekstu, taču uzskatu, ka mums vajadzīgs kas vairāk.
Vides tiesību akti ir kas tāds, ko šajā Parlamentā atbalsta vairums no mums, - varbūt pat visi, arī Apvienotās Karalistes Neatkarības partijas deputāti, kuri gan nav ieradušies, jo acīmredzot gludina savus karodziņus.
Nelaime tāda, ka mēs nezinām, kas notiek dalībvalstīs, un Eiropas Komisijas priekšlikumi tikai nedaudz palīdz labot šo situāciju. Mēs Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejā joprojām uzskatām, ka direktīva būtu labāka par ieteikumu. Es personiski nesaprotu, kāpēc mums nevar būt vispārēja direktīva par vides pārbaudēm un konkrēti noteikumi, kas iekļauti konkrētās atbilstīgajās direktīvās.
Tagad ar jūsu atļauju pievērsīšos jautājumam par ES vides pārbaudes institūciju. Varbūt ir nedaudz dīvaini šādu domu dzirdēt no britu Konservatīvās partijas pārstāves - "Balso par zilo un kļūsti zaļš” (Vote Blue Go Green) -, bet mums tas ir vajadzīgs, citādi Komisija ir pilnībā atkarīga no tās informācijas, kādu dalībvalstis uzskata par vajadzīgu tai iesniegt.
Ārkārtējs ir fakts, ka šobrīd, deviņus gadus pēc Atkritumu poligonu direktīvas stāšanās spēkā, Eiropas Kopienu Tiesā ir celta prasība pret Spāniju par 60 000 nelegāliem poligoniem, kuros nelegāli izgāzts vairāk nekā pusmiljons tonnu atkritumu. Mēs zinām, kas notiek dienvidos no Neapoles. Joprojām daudzviet tiek pārkāpta 1979. gadā pieņemtā Putnu direktīva.
Komisijai bieži jāsecina, ka lietas, ko tā ierosina Eiropas Kopienu Tiesā par vides tiesību pārkāpumiem, sākotnēji ir rosinājuši paši pilsoņi. Nedomāju, ka ar to pietiek. Mums ir jāsaka Eiropas iedzīvotājiem, ka nevaram būt droši par mūsu pieņemto vides tiesību aktu ievērošanu. Tas ir ļoti nopietni, ņemot vērā to, ka patlaban mēs izskatām tiesību aktus, kas saistīti ar klimata pārmaiņām. Mums ir jāatgriežas pie jautājuma par ES vides pārbaudes institūciju, ko es pilnībā atbalstu.
Genowefa Grabowska
PSE grupas vārdā. - (PL) Priekšsēdētājas kundze! Savas politiskās grupas vārdā un kā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas locekle vēlos izteikt pilnīgu atbalstu uzdotajiem jautājumiem. Es pievienojos deputātu bažām, kas izskan šajos jautājumos.
Komisijas 2007. gada novembra paziņojums patiešām raisa daudz pretrunu un rada bažas visos cilvēkos, kuriem rūp vide un kuri vēlas, lai Eiropas Parlaments ne tikai izdotu vides tiesību aktus, bet lai tie tiktu arī īstenoti, turklāt īstenoti tā, kā tie ir iecerēti.
Lai to panāktu, mums ir vajadzīga efektīva noteikumu ieviešanas un izpildes uzraudzības sistēma, kuru mēs vēl neesam izstrādājuši. Mums ir dalībvalstu sistēmas, kas darbojas nevienādi un atšķirīgi, savukārt ES līmenī mums ir tikai ieteikums. Mēs visi zinām, ka ieteikumi nav saistoši. Tas ir noteikts Romas Līguma 249. pantā, kurā izklāstītas direktīvu un ieteikumu atšķirības. Tāpēc es aicinātu Komisiju izturēties pret šo jautājumu maksimāli nopietni un izstrādāt visaptverošu sistēmu atbilstības pārraudzībai, pārbaudēm un to atskaitēm, šo sistēmu veidojot kā saistošu instrumentu - direktīvu par vides tiesību aktu ievērošanu Eiropas Savienībā.
Mēs nevaram atstāt situāciju nemainītu, un nevaram cerēt, ka kaut kas mainīsies, ja mēs grozīsim vienu no 2001. gada ieteikumiem, proti, papildināsim ieteikumu ar jauniem dalībvalstu pienākumiem. Tas nemainīs pilnīgi neko, komisār. Ja mēs gribam efektīvus vides tiesību aktus, mums ir vajadzīga efektīva īstenošanas un uzraudzības sistēma.
Atkārtošanas labad: jūs jautājāt, kādu uzraudzības sistēmu mums ieviest - uz nozarēm vērstu vai vispārēju. Tikpat labi es jums varētu jautāt, vai jūs vēlaties aizsargāt visu vidi vai tikai atsevišķus tās sektorus. Tā būs atbilde uz jūsu jautājumu.
Johannes Blokland
IND/DEM grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētājas kundze! Pēdējos gados Eiropas Parlaments ir apstiprinājis diezgan daudz vides tiesību aktu. Vides jautājums pamatoti ir viens no svarīgākajiem darba kārtības jautājumiem. Taču svarīgi ir ne tikai izstrādāt tiesību aktus; tie ir arī jāīsteno, un tieši šajā jomā, kā redzams, ir problēmas. Saskaņā ar Eiropas Komisijas sniegto informāciju vides politikas īstenošana nereti varētu būt labāka. Pašreizējā vides pārbaužu politika ir izklāstīta minētajā ieteikumā, ko dažādas dalībvalstis interpretē visai atšķirīgi. Ir ziņas arī par nepilnīgi veiktām vides pārbaudēm, un tas viss nozīmē, ka pašreizējie vides tiesību akti ne vienmēr dod labumu videi. Ja mēs vēlamies uzlabot vides kvalitāti, mums par absolūtu prioritāti ir jāizvirza šo tiesību aktu īstenošanas nodrošināšana, un šim nolūkam jāizstrādā efektīvs kontroles mehānisms.
Komisār, jūs apgalvojāt, ka demonstrējat savas "zaļās” pilnvaras. Šajā aspektā tomēr vēl ir ne mazums darāmā. Es 2007. gadā un pirms tam biju referents regulai par atkritumu pārvadājumiem, un varu teikt, ka šajā jomā vēl daudz ko var uzlabot. Vai vides politikas labākas īstenošanas kontekstā jūs būtu gatavs padarīt šo ieteikumu saistošu?
Bogusław Sonik
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Es pievienojos Eiropas Komisijas viedoklim, ka dalībvalstīs ir lielas atšķirības un tiek izmantotas dažādas vides noteikumu uzraudzības metodes, tāpēc nav iespējams nodrošināt konsekventu ES tiesību aktu ieviešanu un īstenošanu.
Kamēr strādāju Eiropas Parlamentā, man ir bijusi iespēja pētīt vairāku IMPEL projektu rezultātus, arī attiecībā uz atkritumu transportēšanu uz ārzemēm, izmantojot jūras ostas. Esmu secinājis, ka dažādi IMPEL pārbaudes dienesti sadarbojas ne tikai pieredzes apmaiņā, bet arī - un varbūt tas ir vēl svarīgāk - kopīgos uzraudzības pasākumos un informācijas apmaiņā par noziegumiem un pārkāpumiem, kas saistīti ar vidi.
Daži negodīgi uzņēmumi apzināti pārceļ savas nelikumīgās darbības uz valstīm, kurās, kā tiem zināms, kontroles sistēma ir vājāka un kurās tie var turpināt nesodīti darboties. Tā nenotiktu, ja visās dalībvalstīs kontroles sistēma būtu vienāda. Šis ir vēl viens arguments par labu tam, ka Eiropas Savienībai vajadzīga efektīva un vienota sistēma, kas ļautu uzraudzīt atbilstību vides tiesību aktu prasībām.
Pārbaudes ir svarīgs ES tiesību aktu ieviešanas un īstenošanas procesa instruments, tomēr dalībvalstīs tām piešķirtas atšķirīgas politiskās prioritātes. Tāpēc es pilnībā atbalstu Eiropas Komisijas priekšlikumu par pašreizējo ieteikumu grozīšanu, lai padarītu tos efektīvākus. Es atbalstu ierosinājumu iekļaut nozaru regulās juridiski saistošas prasības attiecībā uz konkrētu iekārtu un darbību pārbaudēm. Kad mēs to būsim paveikuši, būs iespējams piešķirt pārbaudēm augstāku prioritāti un visā Kopienā uzlabot vides tiesību aktu īstenošanu.
Daciana Octavia Sârbu
- (RO) Pārbaudes ir svarīgs elements, kas garantē Kopienas vides tiesību aktu piemērošanu un ievērošanu. Šajā nozīmē svarīgs solis uz priekšu bija 2001. gadā pieņemtais Komisijas ieteikums, ar ko nosaka obligātos kritērijus vides pārbaudēm dalībvalstīs.
Tomēr šī ieteikuma piemērošanas izvērtējums atklāj vairākus aspektus, kas raisa bažas. Komisijas paziņojumā ir minēts, ka joprojām ievērojami atšķiras veids, kādā vides pārbaudes veic vietējā, reģionālā un valsts līmenī. Turklāt ir konstatēts, ka paziņojumā minētie un dalībvalstu pieņemtie pasākumi ļoti atšķiras gan piemērošanas, gan kontroles ziņā. Jāsecina, ka Komisijas paziņojumā šā ieteikuma trūkumi nav pienācīgi atrisināti. Lai gan tas pretendē uz iepriekš minēto problēmu risinājumu, tam trūkst kāda ļoti svarīga elementa, un tāpēc ieteikuma sekmes ir visai pieticīgas. Es runāju par šā dokumenta juridisko formu.
Tāpēc es uzskatu, ka šā ieteikuma pārskatīšana nedos neko vairāk kā vien pašreizējās neskaidrības saglabāšanu. Tikai ar direktīvas palīdzību iespējams būtiski un efektīvi uzlabot vides pārbaudes.
Siim Kallas
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - Priekšsēdētājas kundze, vēlos pateikties cienītajiem deputātiem par komentāriem un vērojumiem attiecībā uz vides jautājumiem; tā ir ļoti jutīga joma, jo mēs visi atbalstām vides uzlabošanu. Divas piebildes saistībā ar izteiktajiem vērojumiem.
Komisija piekrīt, ka juridiski saistošas prasības attiecībā uz vides pārbaudēm ir neapšaubāmi vajadzīgas un būtu vērtīgas. Komisija strādā šādā virzienā. Tomēr ir jautājums par to, kā iestrādāt šīs saistošās prasības attiecībā uz IMPEL pārveidošanu par Eiropas pārbaudes institūciju. Komisija tomēr uzskata, ka pareizāk ir saglabāt pašreizējo IMPEL veidolu.
Priekšsēdētāja
Es esmu saņēmis vienu rezolūcijas priekšlikumu, kas iesniegts saskaņā ar Reglamenta 108. panta 5. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks šodien plkst. 12.00.
(Sēde tika pārtraukta plkst. 11.55 līdz balsošanas laikam un atsākās plkst. 12.05.)
