Årsrapport om FUSP 2006 - Årlig betænkning om gennemførelsen af den europæiske sikkerhedsstrategi, ESFP (fortsat forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af forhandlingen under ét om betænkning af Jacek Saryusz-Wolski om årsrapport om FUSP 2006 og betænking af Helmut Kuhne om gennemførelsen af den europæiske sikkerhedsstrategi og ESFP.
Ana Maria Gomes
(PT) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske hr. Kuhne med hans fremragende betænkning og i særdeleshed med hans insisteren på at introducere konceptet om menneskelig sikkerhed i kombination med princippet om beskyttelsesansvar - et koncept, som hr. Kuhne også har opretholdt her.
Disse må være tvillingegrundpillerne bag ved en europæisk tilgang til krisestyringsmissioner. På den ene side må det at beslutte at gribe ind i et land under ESFP være baseret på en fortolkning af FN-pagten, som understreger beskyttelsesansvaret: forpligtelsen til at forhindre folkemord, krigsforbrydelser, etnisk udrensning og forbrydelser mod menneskeheden.
På den anden side, hvis EU bliver involveret i en krise, der kræver brug af militære midler, er det væsentligt, at brugen af magt styres af sikkerhedsdoktrinen. Dette vil betyde, at europæiske tropper vil skulle fokusere deres indsats på at etablere tilflugtssteder for ikkevæbnede civile befolkninger mere end på at tilintetgøre fjenden med henblik på militær sejr.
Disse to principper giver Europa en sammenhængende krisestyringsstrategi i begyndelsen af det 21. århundrede. Den Socialdemokratiske Gruppes ændringsforslag 1 afspejler derfor de moralske, retlige og operationelle krav, som vi står over for i Afghanistan, Tchad og Libanon, og som vi vil stå over for i fremtiden.
Af disse årsager mener jeg, at det er beklageligt, at Gruppen for det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater og Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre afviste dette ændringsforslag. Denne reaktionære alliance insisterer på at vende det blinde øje til menneskerettighedernes forrang - et koncept, der ville styrke legitimiteten af og den populære støtte til ESFP-missioner.
Andrew Duff
(EN) Hr. formand! Jeg er bange for, at der er to problemer med forhandlingen denne eftermiddag. Det første er det sludder, som vi hører om Lissabontraktaten fra det yderste højre. Det andet er, at der er en bestemt selvtilfredshed for alle dem, inklusive mig selv, som på det kraftigste forsvarer den fælles udenrigs-, sikkerheds- og forsvarspolitik. Formålet med en storslået europæisk sikkerhedsstrategi skal ikke beundres, men følges, og alt for ofte er det mislykkedes Rådet og medlemsstaterne at følge denne fremragende strategi.
Det er ikke lykkedes Det Forenede Kongerige og Frankrig at leve op til løfterne i Saint Maloaftalen. Visse andre lande har insisteret på en nærig og selvudslettende politik om, at militære udgifter skal betales, der hvor de bruges. Hvad er pointen med sådan en politik, når målet er at sprede byrden? Det er en kendsgerning, at kun 20 % af vores væbnede styrker kan kæmpe. Flere af ESFP-missionerne er udpint. Manglen på et europæisk hovedsæde for ESFP splitter kommandoerne og forringer samlingen af ressourcer.
Det triste problem er, at vi ofte ikke lærer af vores fejltagelser, og udelukkende at justere sikkerhedsstrategien vil ikke gøre forskellen.
Mario Borghezio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har hørt FUSP-programmet, men det virker en smule grinagtigt, da det kommer fra et Europa, som ikke engang kan kontrollere sine egne ydre grænser, som hver dag brydes af tusindvis af illegale indvandrere, smuglere og mafiamedlemmer. En sikkerhedspolitik uden baggrund - hvis der er en, så fortæl os venligst, hr. Solana, hvad dens baggrund er!
Betænkningerne bliver ved med at nævne klimaændringer, men faren for et muligt militært angreb, et biologisk eller endda atomterroristangreb, bliver ignoreret, selv om denne fare er langt mere seriøs og måske virkelig i lyset af de trusler, der kommer fra islamiske terrorister.
I forhold til politiske konklusioner er Europa svagt. Se f.eks. på Sortehavet, som er et slags skakbræt, hvor der ikke er nogen europæisk politik. Dette er på trods af, at vores energifremtid og sikkerhedsfremtid afhænger af dette skakbræt. Hvor er Europas politiske tilgang til dette skakbræt?
Lissabontraktaten vil ikke tilbyde mere end den smule, som allerede er opnået: manglen på perspektiver for et Europa, som ikke har nogen geopolitisk vision. Dette er et tomrum på 10 år med at forvalte udenrigspolitikken. I løbet af de 10 år er det eneste, De har opnået, et tomrum!
Athanasios Pafilis
(EL) Hr. formand! De to betænkninger viser helt klart, at EU's aggressivitet og imperialistiske planer eskalerer. De fastlægger en række prioriteringer for 2008, hvis mål det er at fremme den europæiske kapital i verden, både økonomisk, politisk og militært. EU sigter ligeledes mod at udplyndre befolkninger og lande, enten alene eller, når dette ikke er muligt, med hjælp fra USA og NATO.
Et af de iøjnefaldende punkter i den første betænkning er EU's indblanding og start af krige under et institutionelt dække af undskyldninger, såsom bekæmpelse af terrorisme og "beskyttelse af menneskerettigheder og demokrati". Hr. Solana! Punkt 15 indeholder den typiske, uacceptable og farlige sondring mellem demokratier og ikkedemokratier. Hvem har dog givet Dem ret til at beskrive befolkninger som demokratiske eller udemokratiske? I den sammenhæng anvender De også det nye begreb "befolkningens sikkerhed" som et påskud for at indlede en forebyggende krig.
Dertil kommer, at begge betænkninger, især den anden, fremmer EU's voksende militære engagement gennem det nye initiativ til kampgrupper og oprettelsen af et permanent EU-militær. Dette bliver muligt gennem udviklingen af Eurocorps, et permanent struktureret samarbejde og ved at tilpasse medlemsstaternes væbnede styrker til EU's aggressive planer. Dette følger i NATO's fodspor, da det gradvist vil øge bidraget fra EU's budget til våben og militærudgifter. Samarbejdet mellem EU og NATO optrappes forklædt som militære missioner, angiveligt ikkemilitært politi og lovlige styrker. Disse består af eksperter, som i virkeligheden forbereder og tager sig af EU's militære kampagner. De praler af de 17 militære missioner, der er blevet udført, og nu vil De have flere.
Det EU, De er ved at opbygge, er en krigerisk, aggressiv og imperialistisk Union. Derfor må folket gå modstandens, ulydighedens og opsætsighedens vej.
Sylwester Chruszcz
(PL) Hr. formand! Vi taler i dag om et kompetenceområde, som hidtil har været forbeholdt suveræne europæiske stater. I dag bliver synet af EU's udenrigs- og sikkerhedspolitik en realitet som aldrig før, særligt efter indførelsen af den nye Lissabon-EU-forfatning.
Som polsk medlem ønsker jeg ikke og kan ikke acceptere, at Bruxelles, og ikke Warszawa, beslutter polsk udenrigspolitik, mens tyske generaler ved militære hovedkontorer uden for Berlin eller Bruxelles tager sig af vores sikkerhed. Jeg ønsker heller ikke, at polske soldater med EU-flag på deres uniformer handler på vegne af udenlandske interesser forskellige steder i Europa og verden.
Aktuelle tendenser og den nu åbne struktur af den enkelte europæiske stat er uacceptable. Selvfølgelig kan du narre dit eget folk ved slet ikke at spørge dem, hvad de mener om konstruktionen af et super-EU, men før eller siden vil dette projekt blive til støv.
Tunne Kelam
(EN) Hr. formand! Dagens besked bør være, at FUSP mere end nogensinde bør være baseret på fælles europæiske værdier. I forbindelse med de altid voksende sikkerhedsudfordringer er der et overbevisende svar: solidaritet og styrket koordinering af fælles udenrigs- og sikkerhedspolitikker. Disse værdibaserede mål bør prioriteres frem for bilaterale forhold, og Javier Solana havde ret, da han sagde til os, at det der virkelig betyder noget, er politisk vilje.
Med hensyn til energisikkerhed vil jeg gerne opfordre Kommissionen og Rådet til at tage hensyn til Parlamentets holdning om udenlandsenergisikkerhed fra sidste september, som også byder på nogle institutionelle forbedringer.
Denne betænkning opfordrer også Kommissionen til at koncentrere alle sine kræfter om at færdiggøre Nabuccorørledningsprojektet med succes. Jeg mener ikke, at det er et spørgsmål om det ene eller det andet. Vi bør effektivt og i praksis bygge vores eget rørledningsprojekt.
Til sidst er det på høje tid effektivt at tage fat på de nye cyberudfordringer, som ordføreren, hr. Kuhne, nævnte. Jeg vil gerne bruge udtrykket "cyberterrorisme". For et år siden blev en million computere i hele verden mobiliseret til at blokere for regeringsinstitutioner og banker i Estland. Jeg tror, at Parlamentet også skal forberede et præcist standpunkt for, hvordan man reagerer på truslerne fra de nyeste teknologier, som indtil nu lader til at have passeret det fremskridt, som Lissabonstrategien har opnået.
Adrian Severin
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne tage fat på et princip, nemlig Parlamentets neokonservative tendenser i forbindelse med EU's udenrigs- og sikkerhedspolitik. Det lader til at visse af os mener, at indholdet af en udenrigspolitik afhænger af det politiske regime, som tilstræber den, og derfor ser det ud til, at vores hovedformål er blevet eksporten af vores politiske model. Desværre har EU hverken beslutningstagningsmekanismerne eller midlerne til effektivt at fremme en indblandingspolitik.
Vi skal ændre denne tilgang og indføre realisme som basis for vores eksterne handlinger. Dvs. klart definere målet for vores udenrigspolitik i henhold til EU-borgernes fælles eksistentielle interesser, afstemme målet med ressourcerne, mens vi anerkender, at denne verden består af aktører, som er anderledes end os, og som ikke nødvendigvis altid deler vores værdier, at lære at operere med dem og opgive narcissisme for at forhandle og samarbejde med vores modstandere og ikke kun med vores venner.
Vi skal bestemt forsøge at gøre mange af vores udenlandske samarbejdspartnere til venner, men før vi gør det, og mens vi gør det, mener jeg, at vi skal lære at operere med dem, som ikke er som os. Jeg mener, at vi kan være mere tiltalende gennem vores midler, gennem den måde, vi fremmer vores mål på, snarere end gennem vores mål, og på den måde endelig fremme vores model i verden.
Paweł Bartłomiej Piskorski
(PL) Hr. formand! Der er flere forhold, som vi skal overveje, når vi diskuterer EU's udenrigspolitik i dag. Betænkningerne af hr. Kuhne og hr. Saryusz-Wolski er virkelig rigtig gode, men der mangler nogle faktorer.
Jeg vil gerne understrege, at vi bør brug mere tid på at forklare europæisk udenrigspolitik for offentligheden, herunder dets sikkerhedsaspekt. Vores borgere, vores offentlighed, er udmærket klar over, hvad der udgår fra os, fra EU - landbrugspolitik, politik om infrastruktur - men de ved aldrig helt noget om europæisk udenrigs- og sikkerhedspolitik, og hvad den hænger sammen med. Lad os ikke glemme, at EU ved sin oprettelse blev oprettet rundt om andre problemer end dette.
Det er også vigtigt at tage højde for Lissabontraktaten, som jeg stoler på vil træde i kraft så hurtigt som muligt og blive det nye grundlag for EU-foranstaltninger, og sikre, at et af dens resultater er en række instrumenter, som er så effektive som muligt. Mange af talerne her har mest dvælet ved militære anliggender. Kampgrupper og alt, der er forbundet med den europæiske sikkerhedsidentitet, er bestemt meget vigtigt, men det er ikke mindre vigtigt at diskutere modellen for europæisk diplomati, i stil med hvordan denne diplomatiske tjeneste skal operere.
Det er vigtigt, at betænkningen understreger, at EU udenrigs- og sikkerhedspolitik er forbundet med en række meget vigtige områder af livet i EU. Det er vigtigt at understrege, at vi også introducerer idéerne om en fælles energipolitik og fælles energisikkerhed som en del af vores fælles europæiske tanke.
Som konklusion er det vigtigt, at vi ser udenrigs- og sikkerhedspolitik som en udvidelse af sikkerheds-, stabilitets og demokratiområdet. I denne sammenhæng bemærker jeg med stor billigelse den kraftige betoning af både på Balkan og Georgien.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Hr. formand! Sikkerheden for folk, der bor i Europa, er en af EU's vigtigste opgaver. Hvis vi tager et klart blik på de seneste års Fællesskabspolitik, ud over de politiske handlinger, er vi militært set letvægtere. Nogle europæiske lande prøver for at nå deres egne ambitioner at konkurrere politisk og militærmæssigt med NATO, som de er medlemmer af. Det er en fejltagelse at koncentrere sig om at lave kampgrupper, særligt udvidede kommandoer, i stedet for at gøre udvalgte enheder i enkelte medlemsstater professionelle. Det er også en fejltagelse, ikke fuldt ud at udnytte eksisterende NATO-strukturer.
Fællesskabets styrke burde ligge i stærke nationale hære. EU skal løse konflikter i EU, som i øjeblikket er fastlåste, ikke kun ved hjælp af erklæringsmidler, men også gennem rigtige politiske foranstaltninger. De nuværende problemer i Georgien er delvist fremprovokerede af EU's støtte til Kosovo.
Francisco José Millán Mon
Hr. formand! Hr. Saryusz-Wolskis betænkning, som vi vedtager i morgen, er en meget fyldestgørende betænkning, der på afbalanceret vis omhandler praktisk taget alle de regioner i verden, som EU's udenrigspolitik omfatter. På blot to minutter vil jeg begrænse mig til nogle af de såkaldte horisontale aspekter, som betænkningen behandler på bedste vis.
I dag kan man ikke forklare udenrigspolitikken alene ud fra et geografisk synspunkt. Der er spørgsmål, der er af global eller horisontal karakter. Disse spørgsmål er desuden så betydningsfulde, at de vigtigste aktører i EU's udenrigspolitik bør blande sig i dem. Jeg tænker for det første på bekæmpelsen af terrorismen og den organiserede kriminalitet. Det er områder, som den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik bør være særlig opmærksom på.
Et andet vigtigt spørgsmål er migrationsstrømmene og bekæmpelsen af den ulovlige indvandring. Det er nødvendigt at opnå et samarbejde med oprindelses- og transitlandene, og EU bør involvere sig resolut via dets eksterne aktioner. Hvis vi ønsker, at EU skal være et område med sikkerhed, frihed og retfærdighed, er den eksterne dimension med andre ord absolut nødvendig, som det understreges i Saryusz-Wolski-betænkningen. Det er et område, der ikke kun kan henhøre under indenrigsministrenes eller kommissæren for retlige anliggender beføjelser.
Et andet vigtigt horisontalt aspekt er energisikkerheden. På grund af medlemsstaternes store afhængighed af eksterne forsyninger, er det nødvendigt at komme videre hen imod en fælles udenrigspolitik for EU på energiområdet. På grund af klimaændringernes åbenlyse globale karakter er det desuden nødvendigt, at EU iværksætter eksterne aktioner for at sikre et effektivt svar på denne trussel.
For mig er det vigtigt at komme videre på alle disse områder, og EU's udenrigspolitik skal være en del heraf. Det er spørgsmål, der bekymrer borgerne, og de mener, at EU skal bidrage til at fremme dem effektivt, eftersom den statslige suverænitet netop bliver delt for at klare de udfordringer, som medlemsstaterne ikke kan klare alene, dvs. de globale udfordringer.
Hvis der sker fremskridt inden for disse områder, kan EU derfor bedre begrunde sin eksistensberettigelse og på denne måde styrke sin legitimitet blandt offentligheden og borgerne.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Hr. formand! Jeg lykønsker begge ordførere, og jeg er enig i vigtigheden af vurderingerne af Lissabontraktaten, mens FUSP evalueres.
Hvis vi skulle have denne diskussion om 10 dages tid, efter den afgørende folkeafstemning - og jeg tror, at Irland vil stemme ja - ville debatten have været endnu mere konkret og optimistisk.
Hvis EU i dag ikke kan tale med én stemme, når trusler er stigende og kommer fra alle side, er det altafgørende, at EU i det mindste taler på en koordineret og stærk måde. Jeg er fuldstændig enig i hr. Solanas vurdering.
Det vil ikke blive let at begynde forhandlingerne om EU-Rusland-aftalen. Efter en forsinkelse på halvandet år er der en risiko for, at lige så lang eller længere tid vil gå tabt, hvis vi ikke fokuserer på de mest grundlæggende spørgsmål. Det er derfor, 27 lande skal koordinere deres interesser og koncentrere sig om, hvilke der er fælles og vigtige for alle. Alternativt til, at forhandlingerne bliver forlængede eller går i stå, er en udvidelse af Moskvas bilaterale forhandlinger med Rom eller Vilnius, Berlin eller Budapest, Paris eller Sofia. Dette er ikke en tiltrækkende mulighed, særligt for de nye medlemsstater.
Kommissionens og Rådets svar kom på et belejligt tidspunkt - i lyset af klimaændringerne - hvor de kaldte dette et centralt spørgsmål. EU skal fortsat følge og nøje gennemgå måden, hvorpå planer og foranstaltninger gennemføres for at bekæmpe truslen.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Hr. formand! I denne betænkning understreges vigtigheden af menneske- og borgerrettigheder, og det er en god ting. Trenden omkring energisikkerhed tildeles også en væsentlig rolle. I betænkningen udtrykkes også misbilligelse af, hvordan tredjeparter, i særdeleshed Rusland, bruger energi som politisk redskab og af, at medlemslande underskriver bilatterale energiaftaler uden EU-koordination.
EU bør virkelig kigge i spejlet. Rusland samarbejder direkte med EU-medlemslande, fordi EU ikke har nogen sammenhængende og koordineret energipolitik. Man må spørge sig selv, om medlemslandene overhovedet ønsker en sådan. Man må anerkende Ruslands rolle som en af EU's vigtigste energipartnere, måske endda den allervigtigste. I energisamarbejdet mellem Rusland og EU burde man bestræbe sig på at nå frem til en situation, hvor begge parter vinder. Jeg tror på, at det også er muligt at nå frem til en sådan win-win-situation gennem politisk vilje og færre fordomme.
Et energipolitisk samarbejde mellem Rusland og EU bør være baseret på samarbejde ikke konfrontation. I øjeblikket bestræber man sig på i nogle kredse, også inden for EU, at mindske samarbejdet gennem konfrontation. Rusland har allerede længe ønsket at være en ligeværdig partner for Europa. Så lad dem være det. Vi ved jo udmærket godt, at Rusland ikke er nogen let samtalepartner.
EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik bør have større indflydelse på den internationale politik. Jeg er kraftig fortaler for, at Parlamentet skal lægge pres på Rådet for at skaffe EU en permanent plads i FN's Sikkerhedsråd. Så længe EU ikke har denne plads, er det vanskeligt at tale med én stemme.
Miroslav Mikolášik
(SK) Hr. formand! Det berørte dokument er dybest set baseret på den europæiske sikkerhedsstrategi vedtaget af Rådet i december 2003 og på beslutningen fra maj 2003 om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Jeg sætter pris på arbejdet udført af ordføreren, hr. Saryusz-Wolski, og formanden for udenrigsudvalget, som har givet os en omfattende tekst af høj kvalitet, som vi skal stemme om.
Jeg vil gerne understrege flere aspekter af den europæiske udenrigspolitik, som ikke kan gennemføres uden strategisk samarbejde med vores stærkeste allierede, USA. Dette er tilstrækkeligt udtrykt i den transatlantiske partnerskabsaftale mellem EU og USA, som også omfatter økonomiske forhold. Dette emne er også tæt forbundet med militært samarbejde, ikke bare med USA, men også inden for NATO. Det er selvfølgelig nødvendigt at klarlægge og en gang for alle sige, om sikkerhedsparaplyen, der er lavet af radarsystemet i Polen og Den Tjekkiske Republik, effektivt vil tjene og beskytte europæiske interesser, eller om den blot er et ensidigt initiativ, som er lavet til at beskytte mod trusler fra Asien. Jeg tænker særligt på Irans fremfærd i Mellemøsten.
Vi ved alle, at Iran yder militær og økonomisk støtte til Syrien og særligt til de terrorgrupper, som opererer i regionen, grupper som udgør en konstant trussel mod stabilitet og fred gennem Hizbollahoperationer i det sydlige Libanon og Syrien. Iran hemmeligholder ikke sit ønske om at opnå en hegemonisk position, og formålet med dets militære atomprogram er at hjælpe til at nå det mål. Jeg må dog spørge, om det i dokumentet om ekstern politik, som diskuteres i dag, er muligt at referere til Lissabontraktaten, som det finder sted i mange tilfælde, fordi traktaten endnu ikke er trådt i kraft, da ratificeringsprocessen ikke er færdig i alle medlemsstater. Jeg har endnu et spørgsmål. Under hvilken retsbestemmelse har EU sendt EULEX-missionen til Kosovo? Var det faktisk ikke en ante legem-akt? Jeg er sikker på, at der ikke er en FN-resolution, som ville retfærdiggøre et sådant skridt.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Hr. formand! Den verden, hvori EU opfordres til at fremme sin integration mod en helt fælles udenrigspolitik, bliver mere kompleks hver dag. Udsigten til økonomisk recession, næret af den aktuelle økonomiske krise og stigende energiudgifter, de transatlantiske forholds utilfredsstillende status og Ruslands stigende selvtilfredshed, som mere og mere konfronterer Europa med gammeldags geopolitiske udfordringer, som det ikke længere er rustet til, er kun en refleksion af det aktuelle internationale miljø.
I denne sammenhæng, mod baggrunden om at forøge EU's afhængighed af russiske forsyninger, synes energi at blive en afgørende prøve på succes eller fiasko i forbindelse med at opnå målet om en fælles EU-udenrigspolitik, da det gør hele forskellen, om Europa indvilliger i at lave et indre energimarked og dermed henvender sig til leverandører, særligt Rusland, med én stemme, eller fortsat beskytter de nuværende nationale skel og prioriterer bilaterale selektive forsyningskontrakter til at dække sit stigende energibehov. I dag handler verdenspolitik først om fremmest om gas og olie.
Colm Burke
(EN) Hr. formand! Jeg støtter udviklingen af FUSP, herunder ESFP, og ændringer til disse politiske områder, som Lissabontraktaten introducerer. Dette er også den irske regerings holdning. Disse ændringer vil gøre EU i stand til at udvikle dets kapacitet til konfliktforebyggelse og krisestyring, mens det sikrer, at nye ordninger stemmer fuldt ud overens med Irlands traditionelle politik om militær neutralitet.
Til Sinn Féins sympatisører, som formidler forkerte oplysninger om Lissabontraktaten, siger jeg, at der er et simpelt tretrins blokeringssystem i Irland, når det drejer sig om deployering af tropper. Først og fremmest skal der være en FN-beslutning, for det andet skal der være en regeringsbeslutning, og for det tredje skal det godkendes af det nationale parlament, Dáil Éireann. Dette ændrer sig ikke efter Lissabontraktaten.
Den aktuelle FN-autoriserede EU-mission i Tchad, hvor Irland spiller en ledende rolle, er et godt eksempel på EU's aktiviteter på dette område. Som én, der for nylig har besøgt Tchad og den fredsbevarende EU-missions base i den østlige del af landet, er jeg overbevist om, at denne mission vil skabe sikkerhed for humanitær nødhjælpsbestemmelsen for hundredvis af flygtninge og fordrevne folk såvel som beskyttelse for nødhjælpsarbejdere i området. ESFP-missionen i Tchad er første gang, en fredsbevarende aktion er iværksat af EU i næsten perfekt harmoni med alle interessenter.
Andre missioner, hvor Irland har været involveret, omfatter politiuddannelse i de palæstinensiske områder, overvågning af fredsprocessen mellem oprørere og regeringen i Indonesien og støtte til politimyndighederne i Bosnien.
Det har været mere en 20 sådanne missioner siden 2003. Der er stigende forespørgsler til EU om at assistere og yde støtte i disse områder. Det centrale punkt i forbindelse med omfanget af disse initiativer er, at deres formål er at gøre EU's fredsbevarende aktioner og krisestyring mere effektiv.
Fra et nationalt perspektiv bevarer vi vetoretten for enhver udvikling, som vi er uenige i, og vi bevarer den suveræne ret til at beslutte, om vi vil deltage i krisestyringsmissioner i henhold til vores egen retlige krav. Dette er en af mange grunde til, at irere vil stemme ja den 12. juni.
Formanden
Før vi går videre, vil jeg gerne sige velkommen i tilhørerlogen til alle vores besøgende, men særligt velkommen til en gruppe fra min egen valgkreds i Yorkshire and the Humber.
Anna Záborská
(FR) Hr. formand! Jeg henvender mig direkte til Dem, hr. Solana, med en forespørgsel vedrørende de forfølgelser, kristne udsættes for i Algeriet. Hvilke foranstaltninger har man fra EU's side truffet vedrørende forfølgelsen af kristne i en stat, vi har nære forbindelser med? Religionsfriheden er fastslået ved artikel 18 i verdenserklæringen om menneskerettigheder, ifølge hvilken det også pålægges enhver stat at sikre, at disse rettigheder respekteres. Algeriet er medlem af FN, men lader hånt om denne grundlæggende rettighed. De kristne er fuldgyldige borgere, de har samme ret til at dyrke deres religion som andre trossamfund. Jeg anmoder Dem derfor om at anvende alle direkte og indirekte diplomatiske midler for at bringe forfølgelsen af de kristne til ophør. Det drejer sig også om EU's troværdighed.
Hubert Pirker
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, hr. Solana! Jeg mener, at denne forhandling meget tydeligt har vist, at EU i sandhed kan være en politisk Union under visse omstændigheder. For det første kun hvis Lissabontraktaten bliver ratificeret, og for det andet kun hvis der kommer en reel europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, som er sit navn værdig, dvs., når den udvikler sig til noget bedre. Så vil EU have muligheden for at bevæge sig fra at være en global betaler til at blive en global spiller.
Der er ingen tvivl om, at vores første foranstaltninger i Tchad ikke var vores bedste, men det er et casestudie, som vi i EU har været i stand til at lære af, simpelthen fordi manglerne blev meget tydelige. Dette viste endnu en gang, at den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik kræver forenelige systemer og nye, hurtige mekanismer til at gøre tropperne tilgængelige. Tiden for forhandling er slut. Nu er det tid til, at vi handler!
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske hr. Kuhne med hans fremragende betænkning. Han har fuldstændig ret i, at 2008 bliver et afgørende år for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Ikke kun på grund af Lissabontraktaten, men også fordi Kosovo bliver en stor prøvelse i, hvorvidt EU bliver klar til at politisere Kosovo på hensigtsmæssig vis. Uheldigvis foreligger der endnu ingen aftale mellem FN og EU, og desværre har vi heller ikke forberedt os på det intellektuelle plan, siden vi ikke har lært lektien af vores tilstedeværelse i Bosnien-Herzegovina.
Hvad angår den anden betænkning, så finder jeg den antirussiske synsvinkel i hr. Saryusz-Wolskis betænkning uheldig. Rusland kan og skal kritiseres, men samtidig er landet en uundgåelig strategisk partner, og et dybere samarbejde er i vores fælles interesse. Det er ikke fordi, at EU's medlemsstater indgår bilaterale aftaler, at der ikke findes nogen fælles energipolitik, men fordi der, eftersom der ikke findes nogen fælles energipolitik, ikke er noget, som medlemsstaternes interesser kan reguleres efter eller tilpasses, og kritikken i hr. Saryusz-Wolskis betænkning er derfor uacceptabel.
Monika Beňová
(SK) Hr. formand! Ligesom andre har gjort det før mig, vil jeg også gerne takke hr. Saryusz-Wolski og hr. Kuhne for det stykke arbejde, de har udført - for den balance, det er lykkedes dem at finde, mellem det sociale, det retlige og det økonomiske aspekt i betænkningen. Jeg tror, at det i fremtiden bliver meget vigtigt for os at lægge mere vægt på, og at være bedre forberedt på, samarbejdet med vores to største partnere, USA og Rusland. Rusland har fået en ny præsident. Snart kommer der en ny regering i USA. Som følge heraf vil det være en god idé at fokusere på netop disse to lande i vores fælles udenrigspolitik.
Hvad angår den økonomiske dimension, skal vi især lægge vægt på at sikre energisikkerheden i EU. Jeg er sikker på, at der vil ske fremskridt i forhandlingerne med Den Russiske Føderation på dette område. Siden vi diskuterer vores to partnere her, så lad mig sige, at det ville hjælpe, hvis vi opførte os som en ligeværdig og lige så kompetent partner i vores forhold til begge parter, hvad enten det er USA eller Den Russiske Føderation, og hvis der var balance i politikkerne. Endelig vil jeg gerne sige, at jeg hilser henvisningerne til Lissabontraktaten velkommen. Ved at henvise til traktaten i betænkningen viser vi, at Parlamentet forventer, at den ratificeres, og støtter den fuldt ud.
Miloslav Ransdorf
(CS) Hr. formand! Tak. Vi havde ikke set hr. Solana blandt os gennem et stykke tid, og jeg var bekymret for hans helbred. Nu kan jeg se, at han er sund og rask, og at han ikke efter hændelserne i forbindelse med Kosovo hang sig, som Judas Iskariot gjorde. Det betyder, at jeg nu kan spørge ham, om han havde kendskab til, at Hasim Thaci og hans gutter drev ulovlig handel med menneskelige organer fra serbiske fanger? Vidste han dette eller ej?
Mieczysław Edmund Janowski
(PL) Hr. formand! Begge ordførere har min fulde anerkendelse. Disse betænkninger er gode dokumenter. Jeg vil imidlertid gerne henlede opmærksomheden på en række spørgsmål i forbindelse med udenrigs- og sikkerhedspolitikken. Jeg tænker her på vores europæiske potentiale inden for følgende områder:
Demografi - dette potentiale er for nedadgående. Vores økonomiske potentiale er ikke dårligt, men vi trues af finansielle kriser. Det militære potentiale - splittet og spredt - vi kan se, hvordan det står til. Energipotentialet, potentialet for adgang til vand og fødevarer. Vi har talt om andre trusler, og hertil vil jeg gerne tilføje f.eks. epidemiologiske trusler og informationssikkerhed. Efter min mening bør udenrigspolitikken i dag omfatte forening med lande, som ligger tæt på os, hvad angår civilisering, samarbejde med alle, som ønsker at samarbejde, og så en fast holdning over for resten.
Csaba Sógor
(HU) Hr. formand! For 88 år siden i dag traf de europæiske supermagter nogle beslutninger om sikkerhedspolitik - i Trianontraktaten, som markerede afslutningen på Første Verdenskrig - som ikke tog hensyn til nationale mindretals rettigheder eller kun garanterede dem på papiret. Paristraktaten efter Anden Verdenskrig løste heller ikke dette problem. Spørgsmålet om sikkerhedspolitik var reduceret til en garanti om grænsernes ukrænkelighed. Mange af de grænser, man skabte dengang, eksisterer ikke længere, og Tjekkoslovakiet og Jugoslavien findes ikke mere.
Tilbage er stadig spørgsmålet om mindretallene. Vi ungarere er endt i otte lande, hvoraf indtil videre kun Slovenien har været i stand til at sikre det ungarske samfunds rettigheder på betryggende vis. Ifølge betænkningen skal fremskridt ske i harmoni med europæiske standarder med henblik på at sikre reel beskyttelse af mindretallenes rettigheder.
Men hvilken slags europæiske standarder? Det ville være en god idé at presse på for at få at vide, hvad vi forventer af Vestbalkan inden for selve EU. Et latinsk ordsprog siger, at hvis man ønsker fred, må man forberede sig på krig. Vi ønsker i dag et sikkert Europa. Mindretallenes rettigheder skal slås fast både inden for og uden for EU ved hjælp af instrumenter, såsom regional og kulturel autonomi, som har vist sig at fungere i den vestlige halvdel af Europa.
Günter Verheugen
Hr. formand! Ligesom hr. Solana mener jeg også, at denne forhandling har vist, at der er bred enighed om den overordnede retning for den europæiske udenrigs- og sikkerhedspolitik, og det er jeg meget glad for.
Jeg vil gerne kort kommentere tre punkter. Først vil jeg vende tilbage til definitionen på sikkerhed. Jeg tror slet ikke, vi er så langt fra hinanden. Alle de store globale problemer, som vi skal tackle nu og i fremtiden er forbundet med sikkerhedspolitik. Selv krisen på det finansielle marked har et aspekt af sikkerhedspolitik, og det har fødevare- og råvaresituationen også, for ikke at forglemme de sædvanlige bekymringer.
Ikke desto mindre er der ingen risiko for, at vores udenrigspolitik bliver militariseret, eller for at EU bliver militariseret, for et militært svar på disse risici er kun muligt i meget sjældne tilfælde. Hvis det overhoved anvendes, vil det normalt kun være for at skabe nogle sikre omgivelser, hvori den reelle opgave kan løses, og denne vil være af politisk karakter og angå civilsamfundet. Vi skal dog være i stand til at gøre begge dele. Vi skal være forberedt på begge dele, og det er netop den retning, europæisk politik tager. Endvidere er vi særligt forudbestemt til at håndtere kriser i verden, fordi vi har en lang række instrumenter til rådighed til at gennemføre vores strategier.
EU kan ikke blot trække på FUSP og ESFP, men også på de forskellige fællesskabsinstrumenter, såsom instrumenter til generelt stabilitets- og udviklingssamarbejde, såvel som humanitær bistand og civilbeskyttelsesordningen.
Vi skal sikre, at vi altid vælger de rette instrumenter, og at der vil være et logisk samspil mellem de forskellige involverede parter. Der kan ikke være nogen tvivl om, at en af de største fordele ved Lissabontraktaten - når den træder i kraft - er, at dette harmoniske, effektive samspil bliver væsentlig lettere.
Lad mig afslutningsvis sige, at det, der virkelig betyder noget her, er vores fælles politiske vilje til at gøre brug af vores muligheder. Mulighederne er der; alt, hvad vi skal gøre, er at bruge dem. Vi skal bruge dem på en sådan måde, at vi alle trækker den samme vej. Virkeligheden er den, at vi i de omstændigheder, vi står i i dag, ikke har noget valg. Vi har simpelthen ikke råd til ikke at handle konsekvent eller til ikke at anvende midler effektivt. Vi må snarere samle og koncentrere vores ressourcer og instrumenter, hvis vi ønsker at opnå en fælles, troværdig og sammenhængende europæisk udenrigspolitik. Kun på den måde bliver vi i stand til at imødegå udfordringen og vores borgeres og partneres rimelige forventninger.
Javier Solana
højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne besvare de to-tre spørgsmål, der er blevet stillet direkte til mig. Først hr. Salafranca Sánchez-Neyras spørgsmål.
(ES) Hr. Salafranca Sánchez- Neyra, jeg kan svare ja til de to spørgsmål, De har stillet mig, men først må vi dog se, om traktaten bliver vedtaget. Spørgsmål med udgangspunkt i ratificeringen af traktaten må vente, og så kommer aftalerne sandsynligvis bagefter.
(FR) Fru Záborská, vi følger sagen. Da fru Záborská ikke er til stede, vil jeg vente til senere med besvarelsen.
(ES) Hr. formand! I agenturet arbejdet vi meget hårdt på interoperabilitet. Det var noget, De spurgte om, og svaret er "ja". Hvad angår de andre spørgsmål, så besvarede jeg dem, da jeg talte tidligere.
Jeg har nøje noteret mig alle indlæggene, og jeg håber, at vi - som vi nærmer os sandhedens øjeblik - efter ratificeringen af traktaten, sammen vil kunne iværksætte nogle af de idéer, der er blevet foreslået. Før jeg giver ordet videre til de to ordførere, vil jeg gerne endnu en gang ønske dem tillykke, som jeg sagde til Dem alle før.
Sluttelig vil jeg gerne sige, at jeg er fuldstændig enig i det, som kommissær Verheugen sagde i sit sidste indlæg, og jeg har ikke noget at tilføje dertil.
Jacek Saryusz-Wolski
Hr. formand! Det er vanskeligt at sammenfatte denne forhandling i få ord, men jeg glæder mig over dens indhold. Den vigtigste konklusion, vi kan drage, er behovet for samarbejde mellem Parlamentet, Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne. For det andet er der ret bred enighed om indholdet. For det tredje anerkender man, at der allerede er opnået særdeles gode resultater. Endelig understreges behovet for at intensivere indsatsen.
Hr. kommissær! Næstformanden i Kommissionen, Günter Verheugen, mindede helt korrekt om, i hvor høj grad fællesskabspolitikkerne, som de administreres af Kommissionen, bidrager. Jeg deler hans holdning. Den integrerede udenrigspolitik ville således være særdeles ufuldstændig uden de resultater, der er opnået takket være fællesskabspolitikkerne.
Jeg tror, der for første gang er tale om en forhandling, som forbereder udnævnelsen af EU's fremtidige udenrigsminister, som jo i øvrigt kommer til at bære to kasketter.
(EN) Hr. formand! Det får mig til at stille spørgsmålet: Hvad skal vi gøre uden denne kreative spænding?
(FR) ... i fremtiden, hvor der kun vil være én institution. Jeg tilslutter mig tanken om, at der på institutionelt plan er behov for en mere slagkraftig udenrigspolitik i indholdsmæssig henseende. Energisikkerheden er det emne, der hyppigst bringes på bane. Det land eller den geografiske lokalitet, der oftest omtales, synes at være Afghanistan, som om det var en prøve for EU og for det internationale samfund som helhed. Der har været divergerende meninger på flere områder. Uden disse meningsforskelle, som har givet næring til forhandlingerne, ville disse formodentlig have været en smule "tamme". Det er således mit håb, at de fremtidige forhandlinger må blive lige så levende og givende som denne. Hvad angår de overordnede principper, har vi imidlertid opnået en særdeles lovende enighed. Det er mit håb, at Rådet, den højtstående repræsentant og Kommissionen, med et beskedent bidrag fra Europa-Parlamentet naturligvis, fremover vil kunne udvikle Unionens udenrigspolitik, således at den bliver endnu stærkere, mere vidtfavnende og mere ambitiøs.
Helmut Kuhne
ordfører. - (DE) Hr. formand! Denne sidste chance for at få ordet giver mig mulighed for at gøre noget, jeg ikke havde tid til tidligere, nemlig at takke kommissær Verheugen og hr. Solana for det fremragende samarbejde med deres personale, som stod til rådighed til diskussioner, og som jeg lærte meget af. Dette har haft en meget positiv indvirkning på betænkningen.
Jeg vil også gerne takke alle medlemmerne af udvalget, især formand for udvalget og ordfører for den anden betænkning hr. Saryusz-Wolski. Vi har indimellem sendt beskeder til hinanden - som skoledrenge - når spørgsmålene i vores betænkninger overlappede hinanden, for at opnå den samme ordlyd. Det fungerede også rigtig fint.
Jeg vil gerne tilføje tre punkter:
(EN) Hr. formand! Først på engelsk, eftersom nogle af talerne berørte spørgsmålet om den irske folkeafstemning.
Hvad angår legenden om militarisering, indeholder min betænkning en lang liste over forslag om våbenkontrol og nedrustning - en hel side. For det andet bibeholder Lissabontraktaten enhver medlemsstats ret til ikke at deltage i EU-missioner, især militære missioner. Dette krænkes på ingen måde af Lissabontraktaten. Det var meget interessant at høre selvudnævnte NATO-talsmænd udtrykke deres frygt for det neutrale Irlands uafhængighed i forbindelse med ESFP. Jeg synes, det var meget interessant.
(DE) Hr. formand! Et sidste punkt, som hr. Pflüger nævnte, vedrører parlamentarisk kontrol. Jeg ved ikke, om det er en overlagt misforståelse, men den tekst, som forekommer både i hr. Saryusz-Wolskis betænkning og i min egen afskærer ikke grupper fra adgang til fortrolig information. Det er en åben formulering. Her i Parlamentet laver vi først vores hjemmearbejde for at udvikle en form for forhandlingsposition over for Rådet. Hvilket niveau af sikkerhedsgodkendelse vil vi give til hvor mange medlemmer? Det er muligt, at vi siger, at alle gruppe tildeles et bestemt niveau og nogle grupper et andet niveau osv. Det bliver vi nødt til selv at udvikle først, og ingen af vores forslag forhindrer grupperne i at deltage.
Jeg ved ikke, om det var en overlagt misforståelse, eller om teksten var meget uforståelig - det mener jeg ikke, den var - men vi bør først sætte os sammen i Parlamentet og udvikle vores egen forhandlingsposition i forhold til Rådet.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 5. juni 2008.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Roberta Alma Anastase  
skriftlig. - (RO) Jeg vil gerne understrege vigtigheden af denne betænkning og takke ordføreren for, at han har medtaget alle mine forslag i den endelige tekst. I forbindelse med ratificeringen af Lissabontraktaten og Europa-Parlamentets kommende beføjelser er det nødvendigt at opsummere operationerne under den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og at opstille dens primære målsætninger for 2008 og 2009.
Styrkelsen af den europæiske naboskabspolitik bør være en vigtig målsætning for 2008. Når det gælder løsningen af de samarbejdsspørgsmål, der vedrører Sorthavsregionen, vil jeg gerne understrege vigtigheden af, at der gøres en indsats i den nærmeste fremtid. Hvis 2007 var året, hvor EU-politikken for dette område blev fastlagt, skal vi i 2008 fokusere på den praktiske anvendelse af Sortehavssynergien. Det er også meget vigtigt, at vi mobiliserer alle kræfter for at få en vellykket gennemførelse af Nabuccoenergiprojektet så hurtigt som muligt og for at løse konflikterne i regionen.
Endelig bør også de vestlige balkanlande og deres beliggenhed tæt på EU prioriteres i EU's udenrigspolitik. Blandt de problemer, som vi skal holde grundigt øje med i regionen, vil jeg nævne nødvendigheden af en effektiv beskyttelse af mindretallenes rettigheder, herunder det rumænsktalende mindretals rettigheder.
Adam Bielan  
skriftlig. - (PL) Først vil jeg gerne lykønske hr. Saryusz-Wolski med hans glimrende betænkning. Jeg vil komme ind på nogle af de tanker, vi gør os, når vi læser denne betænkning. Den mest bekymrende af disse er EU's voksende afhængighed af energiforsyning fra lande, der er ustabile og udemokratiske. Vi betragter det som en fuldstændig mangel på koordination, at medlemsstaterne undertegner bilaterale energiaftaler, som truer EU's strategiske projekters interesser og sætter spørgsmålstegn ved disse projekter. Sådanne handlinger fra visse medlemsstaters side svækker i høj grad EU's forhandlingsposition og dets indsats for at føre en fælles udenrigspolitik.
Jeg vil gerne endnu en gang understrege Nabuccorørledningens strategiske betydning for EU's energisikkerhed og opfordre Kommissionen og Rådet til at gøre den størst mulige indsats for at fremskynde arbejdet med dette projekt.
Hvad angår den todageskonference om den europæiske naboskabspolitik, som jeg er medarrangør af under denne parlamentssession, vil jeg gerne understrege vigtigheden af foranstaltninger, der tager sigte på at styrke denne politik. Fortsættelsen af uløste konflikter i de lande, som den europæiske naboskabspolitik omfatter, er en alvorlig udfordring for EU's sikkerhed.
Jeg er kort sagt af den opfattelse, at det bør have højeste prioritet i EU's udenrigspolitik at styrke den østlige naboskabspolitik, bringe provokationerne med konflikterne bag vores østlige grænse til ophør og sikre energisikkerheden.
Alexandra Dobolyi  
skriftlig. - (EN) Betænkningen giver et korrekt billede af vores holdninger til FUSP's fremtidige udvikling. FUSP er et afgørende element i EU's udenrigspolitik. Jeg vil gerne hilse de forbedringer, der introduceres med Lissabontraktaten vedrørende eksterne aktioner velkommen. Traktatens gennemførelse ville gøre FUSP mere effektivt og sammenhængende. De nye poster, der oprettes med traktaten, kunne give EU mere synlighed, men jeg mener, det er af afgørende betydning at definere de forskellige roller for at sikre, at deres forskellige funktioner bidrager til at gøre FUSP sammenhængende og effektivt.
Hvis vi ønsker, at EU skal være en aktiv drivkraft inden for international fred og stabilitet, skal vi have alle de nødvendige redskaber og instrumenter til vores rådighed. Men hvis vi skal opnå dette, er der brug for mere politisk vilje fra medlemsstaterne.
EU's globale tilstedeværelse bliver større, og der er EU-missioner over hele verden. Ved at hjælpe med at opbygge sikkerhed og stabilitet ude i verden bidrager EU også til at gøre livet sikrere for sit eget folk. Dette er den bedste måde at forsvare dets sikkerhed og fremme dets værdier på.
Efter min mening er disse skridt i den rigtige retning.
Genowefa Grabowska  
skriftlig. - (PL) Jeg støtter den betænkning, der er blevet fremsat. Det er efter min mening et afbalanceret og ikkekonfrontatorisk dokument.
Der er på nuværende tidspunkt et særligt behov for en evaluering af EU's udenrigspolitik, især i forbindelse med de ændringer på området, der foreslås med Lissabontraktaten. Jeg er ikke i tvivl om, at denne traktat ved at afstive den højtstående repræsentants rolle vil muliggøre en mere langsigtet strategi inden for EU's udenrigspolitik. Den kendsgerning, at EU som helhed er baseret på fælles værdier, betyder, at disse værdier skal afspejles i dets fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Det er den eneste tilgang, som vil give EU troværdighed på den internationale scene. FUSP kræver på den ene side politisk enhed blandt medlemsstaterne og på den anden side respekt for solidaritetsprincipperne, især i forbindelse med opbygning af nye politiske strategier i EU.
Jeg deler derfor den beklagelse og bekymring, der kommer til udtryk i betænkningen, over manglen på fremskridt i opbygningen af en fælles europæisk energipolitik. Jeg kan heller ikke acceptere, at visse medlemsstater indgår individuelle, bilaterale aftaler om energiforsyning fra Rusland. Dette svækker det samlede EU's handelsposition betydeligt og dets bestræbelser på at opbygge en fælles energipolitik. Det bliver endnu mere sørgeligt set i lyset af, at de samme stater for ikke så forfærdelig længe siden kritiserede individuelle visumaftaler med USA og anklagede centraleuropæiske stater, som havde indgået den slags aftaler, for at svække den fælles europæiske visumpolitik.
Janusz Lewandowski  
skriftlig. - (PL) EU er ved at blive en global spiller på den internationale bane, og det bedste bevis herpå er Fællesskabets geografiske deltagelse. Man behøver kun henvise til Rådets operationelle afgørelser i 2007 og begyndelsen af 2008, som nævnt i hr. Kuhnes betænkning: politimissionen i Afghanistan, den militære operation i Tchad, omorganiseringen af tropper i Bosnien og forberedelse af missioner i Kosovo og Guinea-Bissau.
Desværre går den globale geografi for deltagelse ikke hånd i hånd med udryddelse af mangler, som har været åbenlyse gennem nogen tid, i form af mangel på et civilt fredskorps i EU, mangel på transport og ulige engagement fra de forskellige lande.
Set i lyset af information, der for nylig er blevet kendt, er der behov for at introducere en ny dimension i debatten om europæisk sikkerhed. Jeg taler om sikkerheden i EU-institutionerne i Bruxelles, Luxembourg og Strasbourg. Afsløringen af terrorgrupper, som har valgt EU-institutioner som mål for deres angreb, betyder, at sikkerhedsspørgsmålet ikke længere er teoretisk. Det tvinger os til at revurdere vores principper. Vi er klar over, at Europa-Parlamentet i sin natur er lettilgængeligt, og det er vanskeligt at finde en gylden middelvej mellem institutionens åbenhed og højere sikkerhedskrav. Det bliver imidlertid nødvendigt, og det bør afspejles i budgettet for 2009. Dette spørgsmål har ikke så stor vægt som andre problemer i betænkningen, men det fortjener dog noget opmærksomhed.
Marianne Mikko  
En effektiv udenrigs- og sikkerhedspolitik kan ikke skabes af de enkelte medlemsstater. En bilateral tilgang til energi- og udenrigspolitiske spørgsmål har en destruktiv indvirkning på, hvor alvorligt vi bliver taget. Det er uacceptabelt, at EU's vægt i internationale forhold hidtil ofte har været mindre end visse medlemsstaters. EU skal tale til verdens store lande, især Den Russiske Føderation, med én stemme, som repræsenterer alle 27 medlemsstaters interesser. Kun på den måde vil vi blive set som en ligeværdig partner i både USA og Asien.
Jeg hilser den kendsgerning, at der i hr. Saryusz-Wolskis betænkning sættes fokus på en styrkelse af den europæiske naboskabspolitik som hovedmål for 2008 velkommen. Konferencen om den europæiske naboskabspolitik mod øst, som afholdes i Europa-Parlamentet i dag og i morgen, viser, at vi tager vores eget mål alvorligt. Der er hårdt brug for foranstaltninger for at demokratisere vores naboer og løse konflikter for at sikre EU's sikkerhed. Vi må hjælpe Moldova med at løse konflikten i Transnistrien.
Som formand for Moldovadelegationen må jeg også bemærke, at udsigten til EU-medlemskab er af stor betydning for både Moldova og Ukraine. Den mulighed er drivkraften bag økonomiske reformer og demokratisering. Det vil naturligvis tage tid at efterleve de tre Københavnskriterier, selv om Moldova og Ukraine har vist sig at være klar til europæisk udvikling. Det fjerde Københavnskriterie, nemlig EU's optagelsesevne, bør under ingen omstændigheder blokere disse to europæiske landes tiltrædelse af EU. Der er ingen tvivl om, at udvidelsen må fortsætte.
Sirpa Pietikäinen  
skriftlig. - (FI) Tak til ordføreren for en vellykket og omfattende betænkning. Jeg er enig i, at det er meget vigtigt, at Unionens fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i løbet af de kommende år fokuserer stadig kraftigere på at udvikle strukturer og foranstaltninger, som gør Unionen i stand til at reagere hurtigere og mere effektivt end før i forhold til internationale kriser. Civil krisestyring, fredsbevarende indsatser og forsvar for menneskerettighederne er nogle af hjørnestenene i FUSP.
Med Lissabontraktaten vil EU's udenrigspolitik få en ny topfigur i form af Unionens højtstående repræsentant. De ændringer, traktaten medfører, vil give mulighed for at skabe en mere effektiv og sammenhængende udenrigs- og sikkerhedspolitik: EU bør tale og agere mere konsekvent på verdensarenaerne.
Jeg håber dog, at Parlamentet i sine fremtidige årlige beretninger vil tage slå et kraftigere slag for, at EU kommer til at indtage en mere sammenhængende og stærkere rolle inden for FN. EU er en økonomisk og politisk stormagt. I årenes løb er Unionens internationale indflydelse vokset, og nu må Unionens vigtigste mission være at få opbygget en global organisation med respekt for mennesker og miljø.
EU må investere tid og penge i Middlehavs-, Østersø- og Sortehavsområdet for at få skabt økonomisk samarbejde og fremme politisk frihed og demokrati i disse regioner. I fremtiden får vi behov for flere ressourcer for at få implementeret Østersø-strategien, øget sammenhængskraften i regionen og løst dens miljøproblemer. Støtte til og en tættere integration af Sortehavsregionen som del af EU's naboskabspolitik vil være et middel til at øge den politiske stabilitet såvel i EU som i bredere forstand i hele Sortehavsområdet.
Nicolae Vlad Popa  
skriftlig. - (RO) Kuhne-betænkningen om gennemførelsen af den europæiske sikkerhedsstrategi og ESFP er velstruktureret, når man tager i betragtning, at den identificerer reelle problemer og fremsætter mulige løsninger. Jeg tror, at denne form for operationel "tjekliste"tilgang vil fremme kontrollen med det fremskridt, der gøres. Med hensyn til indholdet har jeg følgende bemærkninger:
1. Man burde nævne Det Europæiske Sikkerheds- og Forsvarsakademi, som spiller en vigtig rolle i udviklingen af en fælles ESFP-aftale via træning på et strategisk niveau, især i forbindelse med at formanden for Underudvalget om Sikkerhed og Forsvar (SEDE), hr. von Wogau, sendte et brev til SG/HR Solana, hvori han støttede ESDC's aktiviteter.
2. Erklæringen om EU-NATO-forholdet kunne have båret et stærkere budskab, set i lyset af Bukaresterklæringen, som blev vedtaget på NATO-topmødet.
3. Man kunne have henvist til betydningen af det strategiske partnerskab mellem EU og NATO. Budskabet om, at et stærkere EU vil bidrage til den fælles sikkerhed kunne kombineres med princippet om samarbejdspartnernes sikkerheds udelelighed, som således udvides til EU.
Toomas Savi  
Hr. Saryusz-Wolskis betænkning bekræfter EU's forpligtelse til FN's millenniumudviklingsmål, men dette udtryk er i sig selv blevet lidt tyndslidt efter at være blevet brugt i overmål i debatten om udviklingspolitik, selv om der faktisk er sket meget lidt fremskridt, og millenniumudviklingsmålene stadig er uden for vores rækkevidde.
Af alle medlemsstaterne bidrager kun Danmark, Luxembourg, Nederlandene og Sverige med mere end 0,7 % af deres BNP til officiel udviklingsstøtte, selv om målet om 0,7 % blev vedtaget så tidlige som den 24. oktober 1970 inden for rammerne af den internationale strategi for FN's andet udviklingstiår.
Jeg er overbevist om, at sikring af EU's troværdighed som global spiller burde være en væsentlig del af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Det ville være en god begyndelse, hvis vi opfyldte vores forpligtelser.
EU og dets medlemsstater må omdanne deres vidtløftige erklæringer om genbekræftelse af deres forpligtelser til harmoniseret og kollektivt effektiv handling. Efter min mening kan dette kun opnås ved at sammenlægge vores ressourcer og etablere en enkelt EU-institution med ansvar for akkumulering, fordeling og udbetaling af den officielle udviklingsstøtte.
Esko Seppänen  
skriftlig. - (FI) Med Lissabontraktaten bliver EU militariseret, da den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik suppleres med en fælles sikkerheds- og forsvarspolitik. Det gør det vanskeligere for de alliancefri lande at bevare deres militære alliancefrihed. Det vil ske, når medlemslandene forpligter sig til at forøge de militære udgifter. Det vil ske, når man skaber en ny militær hård kerne for EU: et permanent strukturelt samarbejde. Forberedelsen til dette indledes allerede under det franske formandskab.
Saryusz-Wolskis betænkning støtter desværre en militarisering af EU. Betænkningens betoning af energisikkerheden er også meget agressiv og set ud fra et ensidigt polsk synspunkt.
