
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 15. juni 2006, for genoptaget. 
Formanden.
   - Jeg skal meddele, at vores tidligere kollega Joaquim Miranda, som var medlem af Europa-Parlamentet i 18 år, er afgået ved døden.
Som De ved, var Joaquim Miranda formand for sin politiske gruppe, Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe, mellem 1993 og 1994 og ligeledes formand for Parlamentets Udviklingsudvalg mellem 1999 og 2004.
Han sad her så frem til udgangen af sidste valgperiode, 18 års parlamentarisk arbejde. Hans bortgang er et tab for os alle. Jeg opfordrer Dem til at iagttage et minuts stilhed i hans minde.
Formanden.
   - Vi går videre med eneste punkt på dagsordenen, forhandling under ét om beretningen fra Det Europæiske Råd og Kommissionens redegørelse om mødet den 15. og 16. juni 2006 i Bruxelles og redegørelse fra Rådets formandskab om det østrigske formandskabs seks måneders aktivitetsperiode, som nu er ved at være forbi. 
Wolfgang Schüssel,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Lad mig begynde med en beretning om resultaterne af Det Europæiske Råd i sidste uge. Topmødet var den logiske fortsættelse af vores ønske om at styrke tilliden mellem institutionerne, at sætte skub i Europa og at få gennemført konkrete arbejdsopgaver for Europas borgere. Det har så at sige været vores motto at gå fra tanke til handling. Vi har i dette formandskab valgt at køre ad to spor og vedtaget dette på topmødet, nemlig på den ene side at tilbyde et Europa med konkrete projekter og på den anden at puste liv i forfatningsdebatten igen, at påbegynde diskussionen om Europas fremtid med borgerne og at fylde denne med liv.
Vi har på eget ansvar udarbejdet et dokument ved dette topmøde, hvori der angives over 30 konkrete projekter, som frem til 2010 - faktisk med en Agenda 2010 - angiver det omfangsrige arbejdsprogram for EU for de næste år. Vi har på topmødet også diskuteret nogle helt konkrete projekter, som til dels allerede er blevet afsluttet med et positivt resultat.
Det vigtigste var nok de finansielle overslag. Vi kunne afslutte forhandlingerne med Parlamentet om den interinstitutionelle aftale, og dermed er budgettet for 2007-2013 rent faktisk sikret. Det er et kompromis, som man kan være bekendt. I alt 4 milliarder euro mere til fremtidsorienterede programmer, forhøjelsen af udgiftsrammen og dertil også frigivelsen af to budgetposter - i alt altså plus 4 milliarder euro - det er netop de prioriteter, som Parlamentet har sat.
Det andet meget vigtige tema var servicedirektivet, et tydeligt signal om, at vi er i stand til også at nå frem til enighed om stridsspørgsmål. Jeg vil gerne give Parlamentet et særligt kompliment her, for det er jo egentlig Parlamentet, der har vist vejen frem, næsten en dør, der er blevet brudt gennem væggen, hvordan man kan løse et meget prækært tema i en vellykket forbindelse med arbejdsmarkedets parter. Vi har tilbragt rigtig meget tid bag kulisserne med de europæiske arbejdsmarkedsparter. De har for første gang kunnet deltage i det europæiske topmøde i foråret. Jeg mener, at det var et meget vellykket samarbejde.
Det tredje emne var bedre beskyttelse af europæiske borgere i udlandet og et mere effektivt konsulært samarbejde. Vi har nu fået en meget bedre koordinering af konsulaterne. Teams, som f.eks. udsendes til et kriseområde, og indsættelse af transportmidler i katastrofesituationer bliver nu koordineret meget bedre. Michel Barniers betænkning, som kommissionsformand Barroso og jeg modtog i begyndelsen af maj, er blevet udgangspunkt for et formandskabsdokument, der har givet os mulighed for at vedtage et meget præcist opgaveprogram for de kommende otte formandskaber.
Vi kan tillige tilbyde væsentlige forbedringer for et fælles visumcenter og implementering af pilotprojekter i transitregionerne Ukraine, Belarus og Moldova - via disse projekter skal asylansøgerne om muligt allerede i deres hjemlande kunne tilbydes effektiv beskyttelse. Schengen-området vil så snart forudsætningerne er opfyldt, frem til slutningen af 2007/begyndelsen af 2008 evt. kunne udvides til også at omfatte de nye medlemsstater.
Vi har kigget Kommissionen over skulderen vedrørende en model for en retningsgivende debat, og for første gang på forårstopmødet drejede det sig om emnet energi. Nu var det ved dette topmøde - ved aftensmaden - ved en fri debat, at det drejede sig om emnet integration og migration. Kommissionsformand Barroso og jeg deltog i debatten, men frem for alt kom den spanske ministerpræsident José Luis Zapatero med en meget interessant præsentation om de aktuelle problemer. Jeg synes, at disse frie debatter om et nyt emne er utrolig spændende. Det er et af de mest betydningsfulde problemer i vor tid, i hvert fald for borgerne i de berørte lande, og jeg vil også gerne sige tak til Kommissionen, som jo hjælper rigtig meget derude. 
Vi har nu i samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen etableret en overvågning af Vestafrikas kyst. Der findes i øjeblikket nogle centre dér, hvor op til 50.000 mennesker - der findes flere centre - venter på, at havet bliver roligt, for at de med velegnede både, som alle er udrustet med GPS og proviant til fem dages sejlads, kan trænge frem til De Kanariske Øer.
Det er et emne, der haster, som vi ikke må lukke øjnene over for. Det var yderst interessant at høre denne frie debat for første gang, og jeg ser det også som professor Weidenfeld, der i et interview forleden dag har sagt, at Europa i sandhed er det mest sårbare kontinent overhovedet, å grund af den bølge af mennesker, der ønsker at trænge ind i vores lande eller ønsker at komme ind, eller måske også på grund af sikkerhedsproblemer. - Glem ikke, at vi netop i de sidste uger har gjort nogle dramatiske opdagelser, som virkelig må ses som positive i bekæmpelsen af terror, men som også viser Europas sårbarhed.
Det Europæiske Teknologiinstitut blev bekræftet af Rådet. Her vil Kommissionen endnu i år komme med et forslag. Senest i 2009 kommer instituttet så i gang. Vi har udvidet euroområdet, og det er et meget vigtigt signal om, at dette område er åbent for alle nye medlemsstater, og at der ikke er tale om en slags fæstning, en lukket forretning. Slovenien træder ind, og dermed er vejen også åben for alle andre lande, der har gennemført reformer.
Men jeg siger også lige ud, at vi har haft en meget intensiv debat om kriterierne, og det er nu min personlige mening eller flertallets mening, at vi ikke må pille ved kriterierne. Jeg siger også dette lige ud her i Europa-Parlamentet. Det er et af de vigtigste projekter i den europæiske integrations troværdighed, der står på spil her.
Vi er begyndt på energipolitikken. En handlingsplan for forårstopmødet 2007 er under forberedelse, som skal sikre forsyningssikkerheden for forbrugerne, men som også på miljøområdet skal udrette meget via energibesparelser og vedvarende energiformer.
Der er et emne, der har været meget vigtigt for mig, og jeg vil gerne sige tak for medlemsstaternes villighed og også Kommissionens til at vælge en ny indfaldsvinkel her. Jeg har arbejdet for, at sjældne sygdomme, som især rammer børn, får opmærksomhed via et særligt handlingsprogram. Det er f.eks. SLE eller MPS eller andre sjældne sygdomme, som medfører frygtelige smerter, ofte endda døden inden for få år. Antallet af patienter i alle europæiske lande er så lille, at vi nationalt ikke kan udvikle noget slagkraftigt hjælpeprogram. Kommissionen vil nu koordinere det, og det 7. rammeprogram vil give vore borgere en virkningsfuld indsats og en merværdi. Jeg tror, at det virkeligt er en vigtig ting for en gruppe, der er meget hårdt ramt.
Vi har ved forårstopmødet påbegyndt en vigtig udvikling inden for ungdomsarbejdsløshed: Videreuddannelses- og uddannelsesmuligheder, beskæftigelsesmuligheder inden for seks måneder for alle unge mennesker, inden 2010 endda inden for fire måneder. Bæredygtighedsstrategien, et helt nyt og gennemarbejdet og nu omfattende instrument, er blevet vedtaget af Det Europæiske Råd. Denne miljøforenelighedsstrategi er et ganske væsentligt element i den europæiske levemodel, og derfor siger vi vedvarende ja til den.
Nu til borgernes Europa og til selve forfatningsdebatten. Et år efter de negative folkeafstemninger i Nederlandene og Frankrig var det vores opgave at foretage en evaluering. I første omgang må vi se at få afsluttet tænkefasen, som jo mest med et smil på læben blev kaldt tænkepause - mere pause end tanker. Det har ganske vist været en nødvendig fase, fordi den trods alt har udsendt signaler om, hvordan vi kommer videre, men det er ikke nok! Tanker er ikke nok. Vi har brug for handling, vi har brug for en ganske klar tidsplan om, hvordan vi kommer videre. Vi ved også, at vi har brug for nye elementer i traktatteksten. Det vil være vanskeligt at forestille sig, at man vil stemme om traktaten en gang til, sådan som den er nu. Derfor skal der komme nye elementer, der dog ikke må berøre substansen i forfatningstraktaten.
Det var nødvendigt at gøre udtrykkeligt opmærksom på denne sondring, og det er også lykkedes fint ved diskussionerne på dette Europæiske Råd. Ikke et eneste medlem af Det Europæiske Råd har sat spørgsmålstegn ved indholdet i forfatningstraktaten - det vil jeg vende tilbage til senere. Og det ser jeg egentlig som en central bedrift i denne diskussionsfase.
Mine damer og herrer. Det tyske formandskab vil derfor i første halvår 2007 - datoen er med vilje ikke fastsat endnu - forelægge en rapport om, hvor langt diskussionen er nået, og om hvilke videre udviklingsmuligheder, der findes. Det nye element - dette siger jeg for egen regning - kan enten være et navn, en fortolkning, et bilag eller et metodisk spørgsmål. Det er noget, vi må diskutere. Men substansen, mener jeg, må forblive uberørt.
Det tyske formandskabs rapport vil danne grundlag for de videre beslutninger, og vi har også kunnet fastlægge en tidsplan herfor, således at denne fase senest ved begyndelsen af det franske formandskab skal være afsluttet. Jo tidligere, desto bedre. Det kan også være tidligere, men det skal dog senest være i andet halvår.
Det vil være et ganske vigtigt punkt - og her har vi alle grebet idéen og opfordringen fra hr. Barroso om, at Det Europæiske Råd skal afholde et specielt møde i Berlin den 25. marts 2007 i forbindelse med 50-års-jubilæet for undertegnelsen af Rom-traktaterne. Der skal den europæiske livsmodel defineres. Denne erklæring vil få en lignende betydning som f.eks. Messina-erklæringen for 50 år siden.
I dette halvår har vi kunnet klarlægge og også videreføre en hel del vedrørende udvidelsen. Vi har i dette halvår på den ene side - det er også blevet bekræftet nu ved slutkonklusionerne - kunnet bekræfte måldatoen 1. januar 2007 for Bulgarien og Rumænien. Vi har fastlagt og bekræftet tiltrædelsesperspektiverne ved et eget uformelt udenrigsministermøde for Balkanlandene, og det gælder alle Balkanlande. Vi har påbegyndt forhandlingerne med Kroatien og Tyrkiet. Vi har bekræftet Makedonien som kandidat. Vi har undertegnet stabiliserings- og associeringsaftalen med Albanien. Vi har anerkendt Montenegro som selvstændigt land efter en vellykket folkeafstemning, og vi overvejer nu sammen med serberne at lave en speciel handlingsplan, som vi f.eks. lavede det med Kroatien, således at vi også kan tilbyde det serbiske folk et perspektiv i en meget vanskelig tid for dette folk.
Vi har på dette Europæiske Råd bedt Kommissionen om at definere spørgsmålet om absorbtionskapaciteten, som er en meget vigtig betingelse for optagelse af yderligere medlemmer - jeg citerer slutkonklusionerne fra oktober 2005 i anledning af indledningen af forhandlingerne med Tyrkiet og Kroatien. Det må ikke blot være en generel retorisk floskel, men skal fyldes med liv ledsaget af kontrollerbare kriterier. Denne specielle rapport skal forelægges samtidig med den årlige fremskridtsrapport om udvidelsen her til efteråret.
Det tredje emne gik ud på, hvordan vi kan forenkle EU og gøre det mere effektivt og åbent. Vi har bevæget os ind på nyt område i debatten om Europas fremtid med arrangementet med nærhedskonferencen "Europa begynder hjemme", med opgraderingen af Europadagen, med diskussionen med unge mennesker, med kunstnere og med trendsettere i . Vi har arrangeret rigtig mange arrangementer sammen med Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter. Vi har frem for alt også afholdt et meget vigtigt uformelt udenrigsministermøde i Klosterneuburg. Jeg vil præsentere resultaterne ganske kort. Vi skal fokusere på yderligere forbedringer af arbejdsmetoderne og komitologien. Vi har virkelig gjort en stor indsats for - som jeg også lovede det indledningsvis - at gennemtrumfe, at der skal være gennemsigtighed, det, at der skal være åbenhed om beslutningerne i Rådet, når vi optræder som lovgiver i den fælles beslutningsprocedure, og det er også lykkedes for os. Det var vanskeligt - og jeg indrømmer også blankt, at visse medlemsstater har udvist stor tilbageholdenhed - men vi har virkelig kunnet tage et stort skridt fremad, som det jo også altid er blevet forlangt af Europa-Parlamentet.
Der er også taget højde for, at Europa-Parlamentet skal spille en stærk rolle i komitologiproceduren. I praksis forstår ingen, hvad det betyder, men jeg ved, at det var noget, der var meget vigtigt for Dem. Statssekretær Hans Winkler, som sidder bag mig, har virkelig brugt mange timer på at finde frem til en fælles vej. Jeg vil gerne takke ham mange gange for hans anstrengelser. Han har faktisk været mere i Europa-Parlamentet end i Østrig.
Han har frem for alt kunnet opnå, at Parlamentet i den fælles beslutningsprocedure har lige så meget at skulle have sagt som Rådet ved beslutninger truffet under denne procedure. Bestemmelserne skal naturligvis nu også anvendes konkret. I forbindelse med subsidiariteten har vi opnået, at de nationale parlamenter bliver involveret mere. I forbindelse med bedre lovgivning, dvs. færre bestemmelser, har vi opnået - også igen et initiativ fra Kommissionen og nogle medlemsstater - at vi på forårstopmødet 2007 vil forhandle om den videre fremgangsmåde og forhåbentlig nå frem til enighed om et mål om at kunne reducere administrationsomkostningerne med 25 %. Der kommer naturligvis forslag herom fra Kommissionen.
Afslutningsvis vil jeg gerne komme ind på nogle vigtige bidrag til den europæiske indenrigspolitik. Det afgørende for borgerne er naturligvis altid spørgsmålet om, hvad der vil ske med hensyn til arbejdspladser Det, der gør mig personligt glad - og det er naturligvis ikke Rådets fortjeneste, men skyldes primært konjunkturmæssige forløb og også resultater af medlemsstaternes politik - er, at vi i juni 2006 sammenlignet med juni 2005 har over to millioner flere arbejdspladser i Europa. Det er et resultat, man kan vise frem inden for rammerne af den nye Lissabon-strategi.
Og det beviser, at vores ambition om at skaffe yderligere 10 millioner arbejdspladser frem til 2010 er realistisk, hvis konteksten er rigtig, og hvis vi gør vores hjemmearbejde ordentligt. Det har været meget vigtigt for mig, at vi styrker det nationale ejerskabdet politiske ansvar, og at vi gør de respektive ministre ansvarlige, der netop er ansvarlige for det indre marked og for implementeringen af Lissabon-strategien. Jeg har skrevet breve til alle medlemsstater og har personligt talt med deres repræsentanter. Det glæder mig, at vi kan hilse seks nye medlemsstater velkommen, som nu har udnævnt deres ministre for det indre marked til koordinator, som det i øvrigt også er tilfældet hos vores økonomi- og arbejdsminister Marting Bartenstein. På den måde er vi allerede 15. De andre 10 følger forhåbentlig efter. Jeg beder også Parlamentet om at gøre lidt reklame derhjemme for dette nationale ejerskab
Forskningsprogrammet var naturligvis også vigtigt. På det område er der nu med 54 milliarder euro trods alt ca. 60 % flere forskningsmidler til rådighed. De små og mellemstore virksomheder bliver styrket, det europæiske kørekort er blevet gennemført, det europæiske infrastukturomkostningsdirektiv er blevet besluttet i dette halvår såvel som de transeuropæiske net. I næste uge foretages første spadestik til prøvetunnellen for Brenner-basistunnellen - på den sidste dag for det østrigske formandskab. Det er nok det vigtigste og største infrastrukturbyggeprojekt, som Europa nogensinde har planlagt og været med til at finansiere. Også for den kollektive trafik, offentlige tjenesteydelser og tjenesteydelser af generel interesse har vi kunnet præsentere en meget god konsensusløsning under det østrigske formandskab. I forholdet til tredjelande har vi naturligvis også haft topmødet med Japan, med Rusland, og i aften og i morgen frem for alt med amerikanerne. Jeg kan sikkert komme nærmere ind på dette i løbet af debatten.
For et år siden - det må vi indrømme - befandt vi os i en overordentlig trist situation. Budgettet havde lidt skibbrud, forfatningen var blevet lagt på is efter to negative folkeafstemninger, vi oplevede bombeterror i Londons undergrundsbane og i busserne. Servicedirektivet var et mareridt, især for fagforeningerne og for de små og mellemstore virksomheder, og vi havde dybe kløfter mellem medlemsstaterne, mellem medlemsstaterne og institutionerne og frem for alt mellem borgerne og Europa. I dag er langt fra alt blevet løst - det vil jeg slet ikke påstå. Men jeg siger dog alligevel: Vi har finansiel sikkerhed for de kommende syv år. Servicedirektivet synes at være faldet på plads til almen tilfredshed. Fem nye medlemsstater har i det sidste år ratificeret forfatningstraktaten, en yderligere medlemsstat vil ratificere til efteråret, og to yderligere medlemsstater har erklæret overfor Rådet, at de overvejer et sådant skridt. Og ingen medlemsstat har sat spørgsmålstegn ved substansen.
Jeg vil derfor gerne sige Dem stor tak for dette Team Europa i dette halvår. Først og fremmest til Europa-Parlamentet - vi har trods alt haft over 60 møder, hvor østrigske regeringsmedlemmer har deltaget, hvilket jeg har fået at vide af vores statistikere har dette været den største tilstedeværelse overhovedet fra formandskabers side. Jeg vil dog gerne ganske specielt sige tak til formand Borrell for sit samarbejde, sit venskab og sine incitamenter, som han hele tiden er fremkommet med. Jeg vil gerne takke gruppeformændene for mange diskussioner, som vi har ført i grupperne og også her i Parlamentet og i udvalgene. Min respekt til Kommissionen og mit venskab og min tak til José Manuel Barroso, også til generalsekretæren, der er ansvarlig for udenrigspolitikken, Javier Solana, rådssekretariatet og endelig også til mit eget team. Jeg siger ganske åbent til Dem: Det har været en virkelig glæde og ære for os at have formandskabet for Europa i seks måneder og at arbejde sammen med Dem. De behøver ikke være bange, de kommende formandskaber har naturligvis altid rigeligt at lave.
Oden til glæden, som er vores hymne, er jo ikke nogen ode til det triste. Derfor bør vi med dette østrigske formandskab blot sige: ! Lad os bringe lidt mere glæde ind i vores arbejde. Jeg takker dem mange gange.
Formanden.
   - Så skal vi være muntre, hr. kansler, og tak for Deres tale. Før jeg giver ordet til hr. Barroso, skal jeg vist benytte lejligheden til at takke ikke blot Dem, men også Deres ministre og hele Deres hold for Deres fremragende samarbejde med Europa-Parlamentet gennem hele formandskabet.
Jeg skal understrege, at denne tak ikke kun er personlig, men også gælder alle dem, mænd som kvinder, der har hjulpet Dem og Deres ministre, når De har været til stede i Parlamentet og ved det arbejde, der foregår bag scenen.
Tak for de tre forhandlinger her i Europa-Parlamentet; også tak for de to forhandlinger, som De deltog i på forumet for de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet og naturligvis tak for de hurtige fremskridt, som Deres ministre sikrede på et af de mest komplicerede områder, som De også var inde på, nemlig komitologiprocedurerne. Deres arbejde foregik roligt og stille og var omhyggeligt og detaljeret, og det lykkedes at finde løsninger på nogle af de mest genstridige forhindringer for at øge Europa-Parlamentets deltagelse i lovgivningsarbejdet. 
José Manuel Barroso,
   Hr. formand! Jeg vil gerne starte med en undskyldning for stik mod alle principper kan jeg ikke blive, til forhandlingen er afsluttet. Det skyldes en gammel aftale om at mødes med begge kamre i det belgiske parlament, senatet og deputeretkammeret. Kommissionen vil som sædvanlig være repræsenteret frem til forhandlingens slutning, og vi er altid parat til at besvare alle Deres spørgsmål.
Først vil jeg gerne fortælle, at det seneste Europæiske Råd efter min mening bekræftede, at vi virkelig gør fremskridt i Europa. I sidste uge talte vi om her i Europa-Parlamentet, at dette Europæiske Råd udgør en virkelig mulighed. Det gav os alle mulighed for at gøre op med den følelse af pessimisme, der blev udløst af nejstemmerne ved afstemningerne om forfatningstraktaten og igen anfægte den fejlagtige opfattelse, at Europa befinder sig i en form for dødvande. Jo, det er korrekt, at vi har problemer, og vi skal finde løsninger på store problemer, men det er ikke korrekt, at vi er lammet. Så dette Europæiske Råd var vigtigt for at vise vejen frem mod en løsning på de institutionelle problemer, vi stadig står over for; at give vores borgere en klarere idé om, hvordan man kan komme videre i retning af et mere demokratisk og mere effektivt Europa. Det Europæiske Råd bekræftede, at vi nu bevæger os fra en tænkepause over i en periode med engagement. Man beskrev en række nøgleaktioner, der tilsammen udgør et større handlingsprogram, og man blev enige om, hvordan og hvorfor vi bør tage de næste skridt i retning af en institutionel afklaring.
Jeg vil gerne af hele mit hjerte rose kansler Schüssel for hans effektive ledelse af Det Europæiske Råd. Jeg vil også gerne lykønske ham, alle hans kolleger, medlemmerne af hans regering, den permanente repræsentant - hele hans hold - for et meget vellykket formandskab. Jeg mener, at det østrigske formandskab med den udprægede østrigske sans for kompromis ydede et vigtigt bidrag til vores fælles projekt. Jeg mener - og jeg har sagt det før - at det var et formandskab fyldt med substans og stil, og det vil jeg gerne takke Dem mange gange for, kansler Schüssel.
Jeg er også stolt af, at Kommissionen kunne bidrage så meget til Det Europæiske Råd ved at levere idéer til diskussionen og afstikke vejen fremad. Den Europæiske Union anvender nu en dobbelt metode, som Kommissionen beskrev i sit dokument fra den 10. maj: for det første ved at presse på og få skabt konkret handling inden for strategiske politikker; og for det andet ved at udnytte erfaringerne fra sidste år og gå videre med en trinvis metode i retning af en institutionel aftale. Den banede vejen for foranstaltninger på tværs af en række politikområder. For blot at nævne nogle få punkter udgør sikkerhed, frihed og retfærdighed for vores borgere en virkelig prioritering for Den Europæiske Union.
Medlemsstaterne er enige om, at der skal gøres mere på europæisk plan for at løse problemer med ulovlig indvandring, menneskehandel, terrorisme og organiseret kriminalitet, samtidig med at man garanterer overholdelsen af grundlæggende friheder og rettigheder. Som kansler Schüssel sagde, havde man en første diskussion med udstikning af retningen - som var meget nyttig - vedrørende områderne indvandring og integration.
Enstemmigheden underbygger foranstaltninger, der skal gøre sikkerhed og retfærdighed mere effektiv og retfærdig over hele Europa. Jeg havde gerne set, at Det Europæiske Råd uden tøven ville acceptere brugen af artikel 42 i den eksisterende traktat. Dette var endnu ikke muligt, og det beklager jeg. Men det var muligt at lade døren stå på klem for at anvende passerelle-klausulen for frihed, sikkerhed og retfærdighed. Vi er naturligvis nødt til at undersøge dette fra sag til sag. Det har jeg ingen problemer med, for der findes påtrængende argumenter for forandringer, og jeg er overbevist om, at forandringerne også skal omfatte en bevægelse i retning af fælles beslutningstagning for at give mulighed for en korrekt demokratisk kontrol.
Dynamikken blev yderligere forstærket med hensyn til vores økonomiske, sociale og arbejdsmarkedsmæssige og miljømæssige dagsorden. Der vil komme langt mere om dette mellem i dag og årets udgang med hensyn til innovation, energi, handel med emissioner, det europæiske teknologisk institut samt nogle meget vigtige resultater for et resultaternes Europa. Som kansler Schüssel allerede har sagt, vil nogle af disse projekter f.eks. blive fulgt af en gruppe, der består af de kommende formandskaber. Vores europæiske reaktion vedrørende civilbeskyttelse vil f.eks. forhåbentlig blive baseret på udmærket rapport, som fremlægges af Michel Barnier på min anmodning og på anmodning af kansler Schüssel.
Det Europæiske Råd støttede navnlig Kommissionens forslag om en tilbundsgående revision af det indre marked og programmet for bæredygtig udvikling. Rådet understregede med rette den sociale dimension af EU's foranstaltninger og glædede sig over Kommissionens hensigt om at gøre status over den sociale virkelighed i Den Europæiske Union. Dette arbejde er allerede undervejs, og i løbet af det kommende halve år forventer vi i fællesskab at fremlægge vores tilbundsgående gennemgang af de resterende hindringer for det indre marked og vores vurdering af den sociale og arbejdsmarkedsmæssige situation i Europa, som naturligvis også omfatter en analyse af de demografiske udfordringer, som Europa står over for. Som De ved, arbejder vi allerede hårdt på dette område.
Udvidelsen er et særdeles vigtigt punkt for vores Union. Jeg glæder mig over, at Det Europæiske Råd igen bekræftede den fælles målsætning om at byde Bulgarien og Rumænien velkommen som medlemmer af EU i januar 2007, hvis de opfylder alle de betingelser, som vi helt klart har opstillet.
Rådet gentager også, at Vestbalkans fremtid ligger i Den Europæiske Union. Som jeg fortalte Dem i sidste uge, skal vi sikre, at Den Europæiske Union ikke blot udvider sig pr. automatik. Vi må sikre, at EU kan fungere politisk, økonomisk og institutionelt. Det Europæiske Råd kastede sig uden frygt ud i opgaven, og senere på året skal vi have en detaljeret diskussion for at få renset luften og fjerne enhver tvivl om, hvordan vi kan opbygge et stærkt Europa gennem udvidelserne.
Vi tog ligeledes et første skridt i retning af en udvidelse af euroområdet. Sloveniens medlemskab af euroen er et konkret tegn på, at dynamikken ved den europæiske integration fortsat er stærk. Det er naturligvis meget vigtigt for Slovenien, men det er også vigtigt for Den Europæiske Union som helhed. Udvidelsen af euroområdet med en af de nye medlemsstater er et særdeles vigtigt og positivt skridt i Den Europæiske Unions økonomiske og monetære integration.
Der blev også afgivet et løfte om, at vi skal have mest muligt ud af vores eksterne politikker gennem større effektivitet, sammenhæng og synlighed. Det er ikke kun politisk korrekthed: Kommissionens forslag i dokumentet "Europa i verden" kan spille en vigtig rolle med at hjælpe med til at udnytte Europas potentiale.
Jeg glæder mig også i høj grad over, at Det Europæiske Råd nåede til enighed om et program om gennemsigtighed, herunder lovgivning i fuld offentlighed om alle retsakter, der skal vedtages gennem den fælles beslutningsprocedure. Rådet støttede også Kommissionens politikker om bedre lovgivning og de nationale parlamenters rolle, vigtige foranstaltninger, der skal sikre, at vi udfører vores arbejde på en bedre måde og får EU til at fungere bedre. Alle disse områder - gennemsigtighed, bedre lovgivning, subsidiaritet - er meget vigtige for at vise, at Den Europæiske Union ikke er og ikke skal være den bureaukratiske tingest, som vores modstandere nogle gange beskriver, at vi ikke er fjerne, og at vi virkelig ønsker at komme i dialog med borgerne. For som jeg ofte har sagt, må vi forstå, at i dag kan vi ikke opbygge Europa på en bureaukratisk eller teknokratisk måde, men på en virkelig demokratisk måde.
Uanset hvordan man anskuer det, er dette et resultaternes Europa, et Europa, der virkelig gør en forskel på de områder, som europæerne står over for hver eneste dag. Men Det Europæiske Råd udstak en ny kurs ved at vise, at det institutionelle spørgsmål ikke er dødt eller sover, eller hvilket ord euro-pessimisterne nu måtte bruge. Der er ikke tale om, at vi opgiver vores overbevisning om, at det er vigtigt med en reform af institutionerne. Alle ved bordet ved Det Europæiske Råd erkendte, at argumenterne for institutionelle forandringer fortsat gælder; behovet er lige så presserende, som da stats- og regeringscheferne satte deres underskrifter på forfatningstraktaten. Det Europæiske Råd bekræftede, som jeg meget ofte har sagt, at Nice-traktaten ikke er tilstrækkelig, at vi har brug for en institutionel afgørelse for den udvidede Europæiske Union.
Som Kommissionen sagde i sidste måned, bør vi anvende en trinvis fremgangsmåde. Det har trods alt altid været den anvendte metode i Det Europæiske Fællesskab, siden det blev grundlagt for næsten 50 år siden.
Det Europæiske Råd har bedt det kommende tyske formandskab fremlægge en rapport på Rådets møde i juni 2007, som skal indeholde en vurdering af diskussionernes stade og en beskrivelse af mulige fremtidige udviklingsretninger med henblik på at afslutte processen inden andet halvår af 2008.
Jeg glæder mig over, at Det Europæiske Råd støttede Kommissionens idé om, at der skal vedtages en politisk erklæring i Berlin den 25. marts 2007. Når jeg taler om de institutionelle regler, er jeg nødt til at sige det helt klart. Vi har ikke blot brug for en ændring af reglerne for at blive mere effektive, men også for at få en bekræftelse af vores værdier, og det er naturligvis substansen i forfatningstraktaten.
Berlin-erklæringen fra marts 2007 skal være mere en blot et minde om tidligere tiders resultater. Den skal være en gentagelse af og en fornyet forpligtelse over for vores værdier og ambitioner, nu hvor vi skuer ud i fremtiden for et udvidet Europa. Den skal indeholde en forpligtelse til at levere resultater. Vi har ikke brug for nogen lang tekst - derfor har jeg altid talt om en erklæring i stil med Messina-erklæringen, for det var en meget kort, velskrevet tekst - men vi har brug for grundige overvejelser og en reel debat om Europas prioriteringer.
Europa har flyttet sig kolossalt meget i de senere år, og vi er nødt til at beskrive den særdeles politiske karakter af den europæiske integration i dag. Jeg mener, at det er af kritisk betydning, at vi underskriver dette i fællesskab som en kollektiv viljeshandling, og at Europa-Parlamentet underskriver denne erklæring sammen med medlemsstaterne og Kommissionen som et bevis for, at Den Europæiske Union og dens institutioner arbejder sammen i retning af de samme mål. Vi skal opbygge dette Europa i en sand partnerskabets ånd.
Vi kan ikke tillade os at hvile på laurbærrene. Hvis vi skal bruge disse muligheder og tage de nødvendige skridt, skal vi være mere aktive, vi skal lede efter kreative løsninger på de institutionelle spørgsmål, vi må fortsætte og intensivere dialogen med vores borgere om, hvor Europa nu skal bevæge sig hen. Vi skal presse på med gennemførelsen af en livskraftig politisk dagsorden: et resultaternes Europa, der leverer de politikker, som borgerne har brug for.
Det Europæiske Råds møde i sidste uge indgød os tillid til, at løsningerne nok skal komme. Jeg vil gerne endnu en gang takke det østrigske formandskab, for det er korrekt, at Europa drejer sig om et indre marked; det er korrekt, at Europa også drejer sig om et politisk projekt, men det østrigske formandskab erindrer os alle om, at Europa ikke kun drejer sig om markedet eller om forordninger: Europa drejer sig også om værdier, musik, litteratur, kultur og vores europæiske levevis. Som jeg sagde ved starten på det østrigske formandskab - da vores østrigske venner valgte det smukke logo med de mange farver - det var vigtigt at skifte fra det mørkegrå i de fleste taler i Europa til en mere tillidvækkende farve, ikke fordi vi er jubeloptimister, men hvis vi ønsker at føre an, skal vi gøre det med selvtillid. Vi kan ikke føre an, hvis vi er pessimistiske og derfor skal vi vise Europa en ny måde at forsvare vores værdier på i en mere globaliseret verden. Jeg mener, at dette er den rette vej frem for Europa.
Hans-Gert Poettering,
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger!
Formanden for Det Europæiske Råd sagde i sin første sætning, at det er og var hans hensigt at fremme tilliden. Og det er det vigtigste i EU, at fremme tilliden. Vi er et kompliceret kontinent, og hvis det ikke lykkes at få forskellige aktører bundet sammen via tillid, så har dette kontinent ingen fremtid. Derfor vil jeg gerne ganske særligt takke Dem, hr. rådsformand, for, at det er lykkedes Dem at styrke denne tillid mellem institutionerne, men også overfor borgerne. Det er vores opgave at lytte, så at forstå, så at føre sammen og så at handle i fællesskab.
Jeg vil aldrig glemme, hvordan vi gruppeformænd i december sidste år holdt møde med Dem i Wien. Vi sagde dengang til Dem, under hvilke forudsætninger vi som Parlament ville være i stand til at kunne stemme for de finansielle overslag. Vi sagde til Dem, at det, som stats- og regeringscheferne har besluttet, ikke ville kunne få vores tilslutning, men at vi ønskede at gøre noget, for netop at føre unge mennesker sammen. Vi ønskede mere gennemsigtighed, mere kontrol med udgifterne, og det har vi så opnået alt sammen med denne interinstitutionelle aftale. Netop, fordi vi var så åbne overfor Dem, og fordi De har lyttet, også fordi De har forstået vores overbevisning, har det i sidste ende været muligt, at vi kunne nå frem til enighed. Det vil jeg gerne oprigtigt sige Dem tak for og også til Kommissionen, formand Barroso, for den støtte, De har givet.
Ved servicedirektivet er vi også ret stolte over, at det for os som Parlament er lykkedes ikke blot at nå frem til et godt kompromis, men også at bruge dette som udgangspunkt for beslutningen i Ministerrådet. Hr. minister Bartenstein, det var en klog afgørelse at indbyde kollegerne fra Europa-Parlamentet til Deres uformelle ministermøde, således at man også kunne have en meningsudveksling.
Nu blev der talt om forfatningen. Vores gruppe, PPE-DE, Gruppen for Det Europæiske Folkeparti, har altid ment, at vi har brug for dette traktatværk. Når vi fra begyndelsen har udtalt os imod, at denne forfatning var død, så var det netop, fordi den skal være udgangspunkt for en endelig løsning. Det gælder ikke kun for Tyskland og Frankrig, men især også formandskaberne fra Finland, Portugal og Slovenien. Det hænger alt sammen sammen. Når et led i vores kæde hopper af, så kan heller ikke de store lande gøre noget, og derfor er Portugals, Finlands og Sloveniens handlinger lige så vigtige som Tysklands og Frankrigs, og vi forventer naturligvis noget særligt fra dem. Vi vil gerne have, at resultatet foreligger før Europavalget i 2009.
Nu er datoen 25. marts 2007 blevet nævnt flere gange. Vi har brug for fælles handling, og jeg vil gerne udtrykkeligt takke kommissionsformand Barroso. Jeg vil gerne her foreslå, at vi på politisk niveau etablerer en arbejdsgruppe, som består af en repræsentant fra Europa-Parlamentet, en repræsentant fra Rådet og en fra Kommissionen, således at vi i fællesskab kan beslutte det organisatoriske, der er planlagt omkring den 25. marts, for der vil jo ikke kun finde et topmøde sted i Berlin med deltagelse fra Kommissionen og Parlamentet, men der vil jo sikkert også ske noget i Rom. Vi må frem for alt i fællesskab forberede erklæringen, der skal være en vejledende illustration for Europas fremtid, og derfor foreslår jeg denne arbejdsgruppe på politisk niveau.
Hr. rådsformand, De vil i morgen mødes med den amerikanske præsident, ja allerede i aften, og det vil kommissionsformanden også. Vi bør gøre det klart, at vi er USA's ven og partner. Vi skal nå frem til et resultat i Mellemøsten. Vi har tillid til den israelske ministerpræsident Olmert, og vi har tillid til præsidenten for den palæstinensiske myndighed hr. Mahmud Abbas. Vi har brug for fredsprocessen, og vi bør bringe den til veje sammen med vores amerikanske venner. Men De bør også være ret resolut, netop fordi vi er USA's venner - og her De har vores gruppes fulde støtte - så kom med et klart budskab om Guantánamo! Efter vores mening er Guantánamo ikke i overensstemmelse med retsprincipperne. Så sig det til vores amerikanske venner! 
Vi må holde øje med fremtiden. Præsident Bush skal jo rejse til Ungarn for at mindes opstanden i Ungarn i 1956, og det hilser jeg meget velkommen. Men vi må også se på nutiden. Jeg har lige mødt oppositionslederen fra Belarus, Alexander Milinkevich. Vi bør ved vores møde med amerikanerne, men også inden for EU, gøre det ganske klart, at vi støtter demokratiet i Belarus, hvor vi har Europas sidste diktator siddende, og at vi er imod, at der sættes spørgsmålstegn ved Belarus' uafhængighed. Hvis der nu skal laves en folkeafstemning om en tilslutning eller en union med Rusland, så siger vi nej til sådan en folkeafstemning, fordi resultatet af en folkeafstemning under en diktator allerede ligger fast på forhånd. Hvis vi ønsker demokrati i Belarus, så skal der først eksistere demokratiske partier, der opbygger en demokratisk stat, og så kan man se videre derfra. Vi bør gøre alt, hvad der er muligt for at støtte demokratiet og civilsamfundet i Belarus - også via medierne.
Min sidste bemærkning: Jeg var en hårdt prøvet gruppeformand i år 2000, da vi skulle se på, hvordan vi skulle behandle Østrig. Som PPE-DE-Gruppen har vi altid haft tillid til den østrigske regering, især til dens forbundskansler, Wolfgang Schüssel. Denne tillid er nu blevet bekræftet, og jeg håber, at de, der dengang var kritiske, i dag er store nok til at sige tak og at udtrykke anerkendelse overfor Wolfgang Schüssel og den østrigske regering.
Martin Schulz,
   Hr. formand! Hr. Poettering har ventet indtil sidste minut! Vi har hele tiden siddet her og spurgt os selv, hvornår denne valgkampshjælp mon ville komme. I sidste minut har han så givet den. Men sådan skal det være, vi accepterer.
Hr. forbundskansler, jeg vil begynde med at sige det østrigske formandskab tak for det gode arbejde. De har gjort opmærksom på, at Deres hold har sat en rekord i tilstedeværelse. Jeg ser ellers meget kritisk på formandskabers tilstedeværelse, men jeg må erkende, at det er korrekt, at det østrigske formandskab har været en tilstedeværende partner i Parlamentet, der har været i stand til at gå i dialog. Jeg vil også på vegne af vores gruppe tydeligt sige, at hr. Winkler, uden at have taget væsentligt skade på krop og sjæl, ofte har været til stede i Europa-Parlamentet. Mange tak for det, hr. statssekretær.
Når man lytter til Dem, hr. forbundskansler, når man lytter til kommissionsformanden, begynder det at blive mere behageligt, fordi De i hver tredje sætning i Deres indlæg taler om socialt sammenhold, om Europas sociale ansvar, om socialpolitikkens betydning og om den retningsgivende afgørelse, som hang sammen med servicedirektivet. Man mærker det. Den neoliberale tidsånd er udtømt. Gudskelov. Og frem for alt forstår man hyppigere og hyppigere i Kommissionen og i formandskabet, at den Økonomiske og Monetære Union i Europa ikke vil lykkes, hvis den ikke suppleres med en social union. På dette område har det østrigske formandskab været et skridt i den rigtige retning. At vi hører dette fra kommissionsformandens mund, stiller os i det mindste for indeværende tilfreds. Men det viser, at der er meget, der skal gøres i fremtiden.
Vi som Parlament har ændret servicedirektivet. Hr. minister Bartenstein, man har allerede sagt tak til Dem, og også jeg takker Dem for indbydelsen til kollegerne fra Europa-Parlamentet - jeg kan ikke længere huske, hvor det var, i Graz eller et andet sted, man kan slet ikke huske alle disse skønne steder, hvor De har skisportssteder og klostre og andre ting. Det var godt, at De indbød kollegerne fra Parlamentet. På den måde har De også dokumenteret, at De lever op til Parlamentets prærogative rolle i denne lovgivningsproces.
For en ting står fast: I forbindelse med servicedirektivet er det første gang, at et direktiv i EU er blevet skrevet af Parlamentet. Dette neoliberale makværk, som hr. Bolkestein forelagde for os, var ikke noget, der kunne realiseres. Det er glædeligt, at med hele denne heterogenitet på højrefløjen i Parlamentet, især hos PPE-DE-Gruppen, har den socialt ansvarlige del af denne gruppe fulgt vores ordfører og vores linje. Endnu bedre er det, at Kommissionen ikke har forandret noget, og kronen på værket er, at det østrigske formandskab har sat sit stempel på det. Hjerteligt tillykke til dette sociale fremskridt i Europa, som De takket være hjælpen fra Europa-Parlamentet har kunne opnå!
De har med rette gjort opmærksom på, at en række forhold er blevet vedtaget ved ministerrådsmøderne. Ja, ministerrådsmøderne handler, ministerrådsmøderne beslutter! Det konkrete arbejde på rådsmøderne fungerer. Hvad dog ikke fungerer, er Rådet for de europæiske stats- og regeringschefer, for dette Råd beslutter normalt ingenting. Det, som nu er blevet besluttet, er positivt på ét område. Jeg vil jo gerne indrømme, at den støtte alle Deres kolleger har givet til forfatningens substans, som De som rådsformand har fremlagt, er positiv. Jeg kunne næsten ikke tro det, jeg har jo også set det i fjernsynet fra pressekonferencen, da De sagde, at alle havde bekendt sig til forfatningens substans.
Så spørger man sig, hvorfor Deres kolleger så sjældent gør det i offentligheden, hvorfor de kun gør det bag lukkede døre, og når de er overladt til sig selv. Hr. Vanhanen går forud med godt eksempel, De har selv bekendt Dem til denne forfatning. At også Jacques Chirac og nu Jan Peter Balkenende bag lukkede døre har bekendt sig til denne forfatning, synes jeg er helt fantastisk. Det havde de blot skullet gøre lidt mere under kampagnen i Frankrig og Nederlandene, så ville Europa nu været kommet et stykke videre. Det afgørende punkt er jo, at de gør det i al hemmelighed. Men at substansen er blevet reddet, det er godt. Og at vi skal bygge videre på denne substans, det står klart for alle her i Parlamentet. Men vi mister igen et år, som vi virkeligt har brug for til at implementere de reformskridt, der er indeholdt i forfatningen, der er grundforudsætningen for den økonomiske, sociale og også den succesfulde udvidelse i EU. Disse reformer er nu udskudt med yderligere et år. Det er det mindre glædelige budskab, der sendes af Rådet.
Jeg vil slutte med en bemærkning om det forestående topmøde mellem EU og USA. Ved siden af den succes, det er, at man har bekendt sig til udvidelsen med Bulgarien og Rumænien, som vi i vores gruppe udtrykkeligt hilser velkommen, idet det er et positivt tegn på, at man kan stole på europæisk politik, har De også udtalt Dem om Guantánamo. Hjerteligt tillykke med det! Guantánamo - jeg sagde det i sidste uge - er et område med lovløshed, og et retssamfund kan ikke tillade lovløse områder. Jeg håber, at De også vil sige dette med denne tydelighed til den amerikanske præsident i morgen.
Silvana Koch-Mehrin,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Vi har hørt hr. Poettering føre valgkamp i en sætning, og hos hr. Schulz har vi hørt en hel valgkampstale. Det er forfriskende her i Parlamentet, og også idéen at omdanne formandskabet til en valgkamp er noget nyt. Men hr. Schüssel, hr. rådsformand, ud fra et kunstnerisk indtryk har Deres formandskab været en total succes. Der var formandskabets logo - De har alle de smukke slips på - musik, malerier og meget smukke pletter af europæisk farve. Det er virkelig et meget smukt element. Også inden for sporten har vi jo set succeser. De har organiseret fodboldturneringer, hvor Østrig ikke blot har spillet med, men også har vundet, som jeg har hørt. Tillykke! Og jeg formoder, at det helt ærligt har fremkaldt større interesse hos borgerne end så mange politiske beslutninger, så trist dette også måtte være.
Det østrigske formandskab har været ført i et roligt tonefald. De har altid været villig til at tale med Europa-Parlamentet. Mange tak for det! I denne tid er nogle vigtige politiske kapitler blevet afsluttet: den interinstitutionelle aftale f.eks. eller servicedirektivet. Topmødet i sidste uge kunne man dog desværre næsten ikke fornemme. Det var lidt som et uformelt motto: Vi mødes, og ingen vil lægge mærke til det.
Ud fra det kan det konkluderes, at de europæiske regeringschefer har brug for et EU har allerede holdt tænkepause i et år, og den fortsætter nu blot. Der er en tidsplan for køreplanen, og efter denne tænkefase, skal der komme en resultatfase. Det lyder godt, men den triste realitet er jo, at ingen lægger mærke til det. Spillet fortsætter lystigt. Hvis der føres god europæisk politik, så smykker de nationale regeringer sig selv med denne bedrift, men hvis der føres dårlig politik, så fremføres det, at Bruxelles har forordnet det sådan.
EU-regeringscheferne må indse, at forfatningstraktaten, som De og Deres kolleger, hr. Schüssel, har undertegnet i 2004, ikke vil træde i kraft på den måde. Jeg glæder mig over Deres udsagn om, at der i det mindste var en fælles forståelse for, at substansen i forfatningstraktaten skal fortsætte med at eksistere, men ikke nødvendigvis forfatningstraktaten i sin nuværende form. Men hvorfor siger Rådet det så ikke helt åbent og tydeligt og ser på idéer og bruger energi på det, der skal gøres i stedet for?
ALDE går ind for en forfatningstraktat, som klart angiver, hvordan magtfordelingen er mellem EU-medlemsstaterne og de europæiske institutioner, og som beskriver, hvad de grundlæggende rettigheder og værdier som forbinder os, er. Jo tidligere Rådet beskæftiger sig med denne realitet, desto tidligere kan dialogen med borgerne rent faktisk komme i gang.
I denne sammenhæng vil jeg gerne udtrykkeligt udtrykke vores store glæde, hr. Schüssel, over at De har kunnet gennemføre, at mange rådsmøder nu vil være åbne for offentligheden. Vores gruppe har altid kæmpet meget intenst for dette, og vi har også tydeligt konfronteret Tony Blair under sit formandskab med dette ønske. Engang bød vi ham velkommen med skilte, da han kom til Parlamentet. Han prøvede på at overse disse, men det lykkedes ikke for ham.
Derfor hilser vi det også så meget mere velkomment, at De har modsat Dem det britiske pres og har gennemført, at der nu vil være gennemsigtighed, for borgerne har ret til at se, hvem der egentlig siger og beslutter hvad på deres vegne. Denne gennemsigtighed er en vigtig forudsætning for tillid til de europæiske institutioner.
At Rådet ganske vist ikke har beskæftiget sig med Europa-Parlamentets anliggende, nemlig Strasbourg-spørgsmålet - er, for at sige det rent ud, en skuffelse. Det er endnu en gang et eksempel på afstandtagen fra borgerne, at man via et brev har fejet dette meget vanskelige emne - hvilket jeg indrømmer, det er - af bordet. At de to store grupper også straks bøjer sig, er ganske tydeligt en falliterklæring.
Borgerinitiativet www.oneseat.eu fortsætter. Mere end 600.000 europæere har på lidt mere end fire uger udtalt sig for og underskrevet for at give Parlamentet et eneste hjemsted. Vi beklager også, at der ikke har været fremskidt med hensyn til deregulering. Den angivne fælles programmering, dvs. at institutionerne i fællesskab siger, hvad der skal gøres, er blevet blokeret af Rådet, og det ville da have været en forudsætning for gennemsigtighed og ansvarsfølelse. Også de såkaldte konkordancetabeller - også sådan en gang EU-jargon - er blevet blokeret af Rådet. De ville tydeligt vise, hvad man egentlig kan forvente. Så ville man vide, hvad Bruxelles bestemmer, og hvad de nationale regeringer smækker ovenpå. Det ville være meget vigtigt!
Europa er ganske vist blevet mere roligt, men forhåbentlig ikke for roligt, for Europa skal kunne høres, for at borgerne også kan komme ind i dialogen.
Monica Frassoni,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke det østrigske formandskab og kansler Schüssel. Selv om vi ofte er uenige, må jeg anerkende Deres venlighed og Deres medarbejderes imødekommenhed og høflighed. I modsætning til hr. Poettering er jeg overbevist om, at erfaringerne fra 2000 bidrog til at styrke Deres regerings europæiske etik, og at dette var en vigtig erfaring, ikke kun for Dem selv, men ligeledes for hele Europa. I den forbindelse - jeg henviser til spørgsmålet om menneskerettigheder - vil jeg også gerne bede om, at De, næste gang De møder præsident Bush, tager problemet med CIA-flyvningerne op. De har ikke diskuteret emnet med os; jeg vil gerne høre, om De vil diskutere det med ham i stedet for.
Nu vil jeg gerne gennemgå dette resultaternes Europa, som De har talt om, og som hr. Barroso også nævnte. I begyndelsen af deres formandskab gav vi Deres forslag og entusiasme for forfatningen en varm velkomst. Hvilke resultater ser vi i dag? Vi befinder os i limbus og en lang tavshedsperiode med et formandskab, der i strid med sit mandat ikke har udarbejdet en midtvejsrapport eller skitseret en køreplan med et konstruktivt indhold. Alt dette har - lad os sige det lige ud - bidraget til at omdanne det vigtigste parlamentariske forum til en hyggelig snakkeklub.
Ved denne skillevej vil jeg gerne appellere til mine kolleger. Det fremgår af Rådets konklusioner, at der ikke er planer om at inddrage vores borgere eller organisationer i arbejdet med de forslag, som regeringerne har indsendt. Jeg frygter til dels højtideligheden ved mødet i marts. Lad mig erindre Dem alle om, at ingen menneskemængder samledes i Rom den 29. oktober for at fejre underskrivelsen af den europæiske forfatning. Jeg ønsker ikke, at denne erklæring som så meget andet bare skal være et anliggende kun for os selv, og jeg ønsker ikke, at vi altid skal diskutere Europa i lidt af et tomrum. Vi må holde op med at vente på, at regeringerne skrider til handling, og notere os, at de nationale parlamenter, eller snarere deres ledere, undertiden virker mere interesserede i at beskytte deres egne privilegier end i at spille på det europæiske hold. Vi må holde op med at gemme os bag ratificeringerne: Alle, også hr. Schüssel, taler nu om at ændre teksten. Vi er de eneste, der ikke gør det. I stedet for skal vi udarbejde et klart forslag for at overholde de næste frister.
Hr. formand, jeg er ked af at måtte fortælle Dem, at dette formandskab vil blive husket for en hidtil uset forhøjelse af EU-budgettet til forskning i atomenergi med det resultat, at et helt kontinent, der nærmest ikke har nogen ikke-vedvarende energikilder selv, har besluttet sig for, gennem investeringer, der er fire til fem gange højere end tidligere, at fremme en farlig teknologiform i stedet for at forsøge at finde en løsning på problemet med energieffektivitet og vedvarende energi. Det er for mig at se ikke noget imponerende resultat for det østrigske formandskab.
De har også nævnt Brenner-tunnellen, selv om vi helt ærligt hellere havde set en ratificering af konventionen om beskyttelse af Alperne og transportprotokollen. Jeg ved, at De forgæves har forsøgt at overbevise den foregående italienske regering om dette, og jeg håber, at De får større succes i denne sidste uge med den nuværende regering.
Med hensyn til bæredygtig udvikling er det eneste kendetegn ved Rådets konklusioner for mig at se en trættende gentagelse af målsætninger, som allerede er fremført og gentaget - målsætninger, som desværre ikke er blevet opfyldt - og der siges kun lidt om de praktiske foranstaltninger, som man i stedet burde gennemføre. Desuden er den overdrevet forsigtige henvisning til miljøaftrykket og forpligtelsen til nedbringe vores ressourceforbrug med 3 % om året taget ud af konklusionerne. Alt dette, hr. formand, er helt i tråd med Barroso-Verheugen-duoens politik, som, medmindre de anlægger en ganske anderledes adfærd, risikerer at modtage "Hunnerkongen Attila-prisen" for Europa en skønne dag.
En ting til, hr. formand, ganske kort: Det er ikke korrekt, at indvandring blev diskuteret for første gang ved det seneste Europæiske Råd. Jeg vil gerne fremhæve det meget vigtige Europæiske Råd i Tampere og det i Sevilla; positive, ikke kun repressive, foranstaltninger til håndtering af indvandringen blev diskuteret ved begge disse topmøder. Jeg vil gerne påpege, at den eneste måde, hvorpå vi virkelig kan tage immigrationsproblemet op og løse det på europæisk plan er ved at indgå aftaler med tredjelande. Vi skal hjælpe dem med at slippe ud af underudviklingen og definere klare europæiske politikker for lovlig indvandring til vores kontinent. Det er den eneste mulige løsning. 
Gabriele Zimmer,
   Hr. formand! Der findes i det mindste en beslutning, med hvilken det sidste Råd tilsyneladende også har skrevet et stykke historie, og det er afgørelsen om, at møderne med fælles beslutningsprocedure fremover vil være offentlige. Jeg tror, at det er en god beslutning, og det burde være en beslutning, der rent faktisk også øger gennemsigtigheden inden for institutionerne, og vi støtter denne beslutning.
Det er et vigtigt skridt, som netop i denne vanskelige fase, som EU befinder sig i, burde finde støtte fra mange. Men jeg undrer mig godt nok over, hvorfor regeringscheferne fra EU-medlemsstaterne selv modarbejder denne hensigt, idet de over for borgerne i EU netop prædiker det modsatte af eftertænksomhed, indsigt og også korrektion af hidtidig politik. Med overskrifter som "Europa lytter", "Europa arbejder" og "Udsigt til fremtiden" konstaterer man følgende i slutkonklusionerne fra formandskabet:
Jeg ved, at jeg overdriver her, men det er også min hensigt. For det første, Europa er dem, der regerer i EU, og ikke EU-borgerne og heller ikke de mennesker, der lever i EU. For det andet, dem, der regerer, fortsætter deres politik og gennemfører deres hidtidige politik under mottoet "hurtigere, længere, bedre". Og for det tredje, når man taler om fremtid, så skal det forstås som at kunne leve op til globaliseringens udfordringer og den demografiske forandring og at omsætte Lissabon-strategien succesrigt.
Disse slutkonklusioner overrasker ikke, men de er ganske vist ikke til stor hjælp for en løsning af problemkøen i EU skridt for skridt. Tværtimod, netop denne intention vil få de sociale, miljømæssige og globale problemer til at blive endnu værre. I den forbindelse vil jeg også gerne referere til det europæiske servicedirektiv, som vi mener er et råddent kompromis, og som ikke bevirker det, som De tidligere har nævnt. Det, der især er alarmerende, er, at man med underoverskriften fremme af frihed, sikkerhed og retfærdighed primært ser tiltag, som sigter mod mere overvågning, mere undertrykkelse, større afskærmning, eller rettere den europæiske fæstning, hvor man vil gennemføre en migrationspolitik, hvor det, at mennesket ses som et økonomisk gode, står i fokus.
Responsen fra Rådet i forbindelse med flygtningedramaerne i Middelhavsområdet er skabelsen af såkaldte hurtige grænseinterveneringsteams. Den engelske formulering lyder endnu mere uindpakket som kommandotropper mod flygtninge. Og lige så alarmerende er det, at man med en yderligere underoverskrift om fremme af den europæiske livsmodel i en globaliseret verden forbinder en netop ikke tidsmæssig korrekt energipolitik med den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og med den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, således at man andre steder i verden netop kan føle sig truet deraf.
Dette beviser nu ganske vist, at de, der regerer, netop ikke ser en bæredygtig udvikling som en demokratisk løsning af de sociale, miljømæssige og globale problemer. Det europæiske topmøde har, som jeg ser det, gjort det meget tydeligt, at man slet ikke har benyttet denne tænkepause til at se på årsagerne for afvisningen af traktaten ved folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene, og man har overhovedet ikke reageret herpå. Jeg tror nu nok, at det er en anden politik, en anden grundsubstans, der også må tydeliggøres i forfatningen. Jeg mener, at det er en form for arrogance, som mange borgere ikke vil kunne acceptere. Man har ganske vist brugt året til lystigt at udvikle det indre marked for oprustningsartikler og til at komme videre inden for kontrol, undertrykkelse og afskærmning. 
Den måde, med hvilken den ærefulde forberedelse af 50-året for Rom-traktaterne finder sted på, bør gøre os eftertænksomme. Vi burde nok hellere bruge dette højdepunkt til at tænke over fremtiden i fællesskab med borgerne og ikke til at lave et jubelarrangement.
Brian Crowley,
   Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne have min tak til kansler Schüssel, statssekretær Winkler og til alle ministrene og Østrigs permanente repræsentant ført til protokols på grund af deres fantastiske indsats gennem de seneste seks måneder.
Som De kan se, hr. kansler: Selv om De tog nogle af de tanker med, som Parlamentet talte om, selv om De inddrog parlamentarikere i beslutningsprocessen, bliver De alligevel kritiseret for ikke at være nok til stede eller for ikke at gøre nok i selve Parlamentet. Men De er jo selv fortrolig med parlamentarisk demokrati, så De ved, at vand under broen snart er glemt, og det er en god idé at gemme noget krydderi og noget sødt helt til slutningen af formandskabet!
Når vi kigger på Rådets møde og resultaterne af det, har der været nogle succeser. Men det vigtigste aspekt, som er blevet skitseret under det østrigske formandskab, er realismen, at gøre de ting, der er opnåelige, ikke at ignorere de problemer, der findes, og forsøge at skabe konsensus for at løse problemerne og samtidig anlægge den fornuftige holdning, at dette ikke kan løses på kun seks måneder. Det kræver en længerevarende fremgangsmåde; det kræver en større indsats fra andre formandskaber; det kræver et større engagement fra de øvrige medlemsstater .
Jeg mener, at et af de største problemer, vi står over for i Den Europæiske Union, er, når vi taler om at tale til borgerne her i Parlamentet, hvem der er bedst egnet til at tale til borgerne. Hvem er bedst i stand til at sikre, at borgerne forstår præcis, hvad der sker på europæisk plan?
Med al respekt for kommissionsformandens og alle mine kolleger i Parlamentets gruppers oratoriske elegance og sproglige evner vil det være nyttesløst, at jeg fortæller et tysk publikum, hvad Europa gør for dem. Men jeg er overbevist om, at jeg kan få flertallet af den irske befolkning med mig, og det samme gælder i alle de øvrige medlemsstater. Irske repræsentanter, finske repræsentanter, tyske repræsentanter, østrigske repræsentanter, franske repræsentanter skal tale med folk og fortælle dem, hvad der er brug for. Men de skal tale ærligt, ikke tale med to tunger eller med kløvet tunge. Det har vi allerede set i Frankrig og Holland ved folkeafstemningerne om forfatningstraktaten. Folk fremførte udtalelser om, at servicedirektivet ville ødelægge den europæiske sociale model - en lodret løgn! En løgn, som folk gentog udelukkende ud fra politiske hensyn.
Nu har jeg ingen problemer med at indgå i en politisk diskussion om ideologi med nogen som helst. Men hvis vi skal tale om Europas fremtid, skal denne fremtid være baseret på ærlighed og på kendsgerninger. En af de største farer, som vi står over for i fremtiden, er, at vi har svigtet vores borgere og svigtet vores befolkning ved ikke at fortælle dem, hvor vellykket det europæiske samarbejde i virkeligheden har været, hvor godt det har været for dem ikke kun med fred, stabilitet og fremgang, men også med hensyn til at skabe politisk stabilitet, sikre lige muligheder for kvinder og mænd, sikre minimumsrettigheder for arbejdstagerne, minimumsrettigheder for de mennesker, der har størst behov, og som er mest udsat for risici i vores samfund. Der er mere at gøre endnu, men i det mindste har vi fået en positiv start på arbejdet.
Mit sidste punkt er, at vi bør undgå at bruge passerellen - artikel 42. Jeg ved, at det er vigtigt for hr. Barroso og for andre at forsøge at komme væk fra afgørelser ved enstemmighed, når det ikke er muligt at opnå em sådan, men hvis man gør det, fremmedgør man ikke blot regeringerne, men også befolkningen: Folk, der opfatter EU som en autokratisk institution, der forsøger at påtvinge andre sin vilje. 
Jens-Peter Bonde,
   - Hr. formand! Jeg vil gerne takke formanden for Kommissionen og Wolfgang Schüssel for hjælpen til at bevare Danmarks og Østrigs forbud mod f-gasser, og jeg vil gerne takke de mange kolleger, der i tirsdags stemte for, at også grundvandsreglerne skal udformes som et minimumsdirektiv. Totalharmonisering bør meget oftere gøres til minimumsharmonisering, så lande opfordres til at gå foran i kampen for sikkerhed, sundhed og miljø. Det er også et lille fremskridt, at fælles beslutningstagning nu skal foregå åbent i Rådet. Sidste år vedtog EU 57 love på denne måde ud af i alt 3124. Så vi får stadig kun åbnet den lille del af isbjerget, der stikker over vandet. Hovedreglen vil fortsat være, at EU vedtager sine love i 300 hemmelige rådsarbejdsgrupper assisteret af 3.000 andre hemmelige arbejdsgrupper under Kommissionen. De nationale parlamenter får mulighed for at bestemme oversubsidiaritetsprincippet. Grib chancen, lad COSAC behandle årsprogrammet til oktober.
Det var mine roser. Så kommer risen. Jeg synes, at Wolfgang Schüssel skulle skamme sig for opfordringen til at ratificere den forfatning, som franskmændene og hollænderne har forkastet. Hvorfor tør han ikke spørge sine egne østrigske landsmænd om, hvad de mener om forfatningen? Hvorfor skal Finland nu godkende en tekst, som støttes af 22 % af finnerne, mens 48 % er imod? EU-statsministre! I er på konfrontationskurs med de europæiske folk! Vælg jer hellere nogle nye folk, eller start på en frisk med et direkte valgt konvent til at udarbejde nye tekster, som kan sendes til afstemning samme dag i alle lande. Så bestemmer borgerne. Så er det ikke længere lukkede forsamlinger, som i Nordkorea, Cuba og Coreper. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   - Hr. formand, hr. forbundskansler! De har krævet: , en smule mere glæde! Det hilser også alemannerne velkommen, også selv om man siger om os, at vi går i kælderen, når vi skal grine. Men tillad mig at svare på Deres musikrelaterede opfordring med et litterært citat. Jeg ved ikke, hvad De netop har omdelt til de vigtige herskaber i Parlamentet, men jeg vil nok sige, "jeg hører budskabet, dog mangler min tro", og De ved naturligvis også selv, at man bør advare imod en glæde via fortrængning, fordi en falsk glæde kan føre til totalt realitetstab og så til politisk depression. Det er så endnu være end denne .
Hvordan ser status ud? Vi har her at gøre med den største omfordeling i menneskets historie i fredstid. Der er blevet lovet meget. Hvad er der sket af ændringer? De har selv gjort spørgsmålet om folkeafstemninger til et emne. Hvad er der kommet ud af det? Nu hører vi ikke mere om dem. Ligeså ved spørgsmålet om absorbitionskapacitet i EU, stilhed, og desværre også ved spørgsmålet om gennemsigtighed. De har selv sagt den 18. januar, at man må beklage, at der ødsles med pengene i mange programmer, men der findes en kur mod det, nemlig kontrol. Sådanne oplysninger skal offentliggøres. Offentliggørelse af støttefordelingen ville være det rigtige. Men også her er der nu stilhed. 
Jeg har imidlertid stillet to parlamentariske spørgsmål hertil. Hvad får Deres venner hos Raiffeisen, hvad får ORF, hvad får de andre? For stilhed er jo det modsatte af gennemsigtighed, og uden gennemsigtighed eksisterer der ingen demokrati. Intet svar. Stilhed. Stilhed. Stilhed. Stilhed. Stilhed. Stilhed. Stilhed.
Via stilhed bliver der stille, og når der er stille, kommer stilstand. Det kan ikke være rigtigt. Derudover, og det må vel også være kommet Dem for øre, så har det østrigske formandskab lidt fået ry af, at øgenavnet , det store ædegilde, kunne være passende. Men det er det heller ikke. Ægte glæde kan man kun få med demokrati, kontrol og retfærdighed, og så må vi se, hvor langt vi når med det.
Othmar Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formænd, kære Wolfgang Schüssel, kære kolleger! Hvis vi prøver at tænke tilbage på de sidste to formandskaber, så kan man kun sige: Sammenligningen gør os sikker. For et år siden fremhævede vi igen og igen, hvilken krise vi befandt os i, og for et halvt år siden forkastede vi resultatet af formandskabet med totredjedelsflertal, men i dag er vi dog alle enige om, at EU efter dette halvår er mere succesrigt og bedre end i slutningen af 2005.
Vi gør status i dag, velvidende at man ikke kan udrette alt inden for et halvår, velvidende at alt ikke er færdigt, og velvidende hvad der venter os af arbejde. Men vi mener alle, at glasset er halv fuldt og ikke halv tomt. Spørgsmålet er: Har formandskabet med succes bestræbt sig på at skabe en ny kvalitet af samvær med Europa-Parlamentet og med institutionerne? Svaret er ja, og beviserne foreligger. Den store tilstedeværelse, ledelseskvaliteten, de finansielle overslag, servicedirektivet, og, hr. Schulz, for østrigerne, men også for de konservative, har det aldrig været et spørgsmål om at skulle vælge mellem neoliberal og social, fordi vi på grund af vores værdistruktur altid har bekendt os til den sociale markedsøkonomi.
Komitologien, de udenrigspolitiske finansinstrumenter, det, at blive involveret ved uformelle rådsmøder, udvidelsen af spørgetiden og ministrene med specielle fagområder, de fire konferencer mellem de nationale parlamenter og Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet er blot nogle fakta. Vores samarbejde har været succesrigt, og det bør fortsættes i denne stil.
Men jeg vil også gerne sige her: Vi fik altid succes, når vi satte det fælles Europa i centrum og ikke reducerede EU til kun at være regeringssamarbejdet. Vi har efter dette succesrige samarbejde mellem institutionerne også i højere grad involveret borgerne i dette nye samvær.
Jeg vil gerne på vegne af min gruppe og delegation sige tak til alle ministre, alle embedsmænd og frem for alt statssekretær Winkler og EU ambassadør Woschnagg for det glimrende samarbejde med alle kolleger i Parlamentet.
Også de andre spørgsmål - Kroatien, Tyrkiet, Slovenien, Rumænien og Bulgarien - har vist én ting: Vi handler igen efter reglerne og begrænser os i mindre grad på besmykkelser. I fodboldverdensmesterskabets ånd siger jeg efter årene med selvmål: Efter det defensive arbejde har holdet fundet sig selv. Vi spiller nu igen angrebsspil.
Maria Berger (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, hr. formand for Rådet! Også jeg vil gerne sige tak for det østrigske formandskabs store tilstedeværelse her i Europa-Parlamentet såvel som for det gode samarbejde med Dem, Deres regeringskolleger og alle medarbejdere. Jeg vil også specielt fremhæve statssekretær Winkler. Han har ikke blot været alle årstidernes mand, men også manden, der var på pletten på alle tidspunkter af dagen og natten - frem for alt ud på nattetimerne i denne plenarforsamling i Europa-Parlamentet. 
Til det østrigske formandskabs status: Naturligvis står den sociale status i forgrunden for mig. Her har De på kreditsiden det store pluspunkt at have fået vedtaget servicedirektivet, hvor Europa-Parlamentet, som det også er blevet nævnt flere gange, har bidraget en del til arbejdet. Jeg tror dog også, at der dukker nogle minuspunkter op, når man i forbindelse med de finansielle overslag ser, at der f.eks. ikke har været nogen fremskridt, at målene ved forårstopmødet, hvad angår beskæftigelsestallene, har været så beskedne, at de allerede er blevet overhalet af realiteten. Måske er det nu også en ny arbejdsmetode i Rådet, at man sætter sig så beskedne - ja, nogle kunne kalde det realistiske - mål, som sætter målstangen så lavt, at man i praksis slet ikke mere kan falde over den.
Til den miljømæssige status findes der et negativt punkt, nemlig infrastrukturomkostningsdirektivet. Også her havde Europa-Parlamentet kastet en god bold over til formandskabet. Desværre greb vicekansler Gorbach ikke bolden, og Europa-Parlamentets holdning, der også ville have været mere gunstig for Østrig, kunne ikke omsættes i Rådet.
Man har overhovedet ikke hørt noget om andre emner. Det er især kvindepolitikken, det er ligestillingspolitikken, det er udviklingspolitikken, hvor vi har savnet initiativer. I forbindelse med forfatningsspørgsmålet kunne det østrigske formandskab ikke opnå mere. Det, der forstyrrede mig lidt, er, at man ved prioriteringen via specialarrangementer næsten udelukkende har satset på nærhedsprincippet. Vi, der har deltaget, har nu alle en bedre viden om, hvad Europa ikke skal gøre. Det, vi endnu ikke ved bedre, er det, som Europa kan gøre for også reelt at kunne løse sine problemer.
Andrew Duff (ALDE ).
   - Hr. formand! Bag kansler Schüssels gemytlige facon mener jeg, at vi kan mærke hans frustration over problemerne med at genne 25 temmelig selvstændige personer i retning af enighed om et mandat til en ny regeringskonference. Nu, hvor De er ved at slippe ud af formandskabet snærende bånd, kansler Schüssel, ønsker De så at føre debatten videre ved at fortælle om Deres højeste prioriteringer som emner, som kapitler, der skal genforhandles inden for Del III? 
Eva Lichtenberger (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. forbundskansler og formand for Rådet, kære kolleger!
Dette formandskab har uden tvivl sat en rekord og slået den. Der har aldrig før været et formandskab, der har rost sig selv så meget, som dette!
Når man i dette halvår rejste fra Østrig til Bruxelles, oplevede man to yderst forskellige verdener. De østrigske medier var fulde af mange, mange succeshistorier, som det østrigske formandskab har fejret. På unionsniveau eller i andre lande så det uden tvivl helt anderledes ud. Ikke ved showelementerne: Man har nærmest kastet rundt med Mozartkuglerne. Resultaterne, der dog skulle have ledsaget dette, var mindre euforiserende.
Lad os endnu en gang kort vende tilbage til forfatningen. Europa lytter, det skulle have været mottoet, men hvordan kan man lytte, når man kun taler med få små elitegrupper, som f.eks. i forbindelse med disse ? Hvor er de store parlamentariske fora, de store debatter med borgerne blevet af? Det ville Europa virkelig have haft brug for. Østrig nøjedes med en udgave af debatter. Man udsatte tingene igen og igen.
Budgettet - en succeshistorie, hed det sig i Østrig. Men hvad skete der i virkeligheden? Man organiserede en minimumsenighed, og man var tilfreds med, at undsige Europa for netop de midler, som man virkelig havde brug for, for at de opgaver, der bliver pålagt fra anden side, ville kunne løses. Atomforskningen var dog ikke berørt heraf. På trods af Østrigs gentagne stort opslåede deklarationer om antiatompolitik, så kom der ingen rundbordssamtaler, men en forhøjelse af midlerne til atomforskning på alle områder. Der var ingen bestræbelse på at forlade atomområdet, som ville være så tvingende nødvendigt for os.
Hr. forbundskansler Schüssel, De sagde, at den europæiske livsmodel skal fremmes. Men det handler faktisk om den europæiske socialmodel. Vi har ikke brug for nogen udgave, men en fuldfed udgave. Mozartkugler alene er for lidt.
Esko Seppänen (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kansler, hr. kommissær! Det vigtigste spørgsmål under det østrigske formandskab var aftalen om de nye økonomiske retningslinjer for perioden 2007-2013. Den blev nået ved at bruge Kommissionen og Parlamentet som karklude til at tørre bordet af. Kommissionsformand Barrosos tomme retorik virkede ikke. Det er også tydeligt, at hr. Barrosos taler om EU-forfatningen savner troværdighed. Måske skulle De fortælle hr. Barroso det, kommissær Rehn.
Kommissionens plan "D" drejer sig netop om dette: propaganda, agitation og sleskeri fra top til bund. Det ville have været demokratisk, hvis EU-forfatningen var blevet erklæret død. Det ville have været den form for demokrati, som vi forbinder med en statslig aftale. Forfatningen skulle vedtages i alle medlemsstater efter fælles aftale. Det modsatte af demokrati med en statslig aftale er et flertallets diktatur.
EU's politiske elite og eurokraterne er dårlige tabere. De er dårlige tabere, hr. Østrig, hr. Kommission, og De med, hr. Parlament. De forsøger at genoplive en død forfatning; De beder medlemsstaterne ratificere noget, der aldrig vil træde i kraft. De ønsker det samme af mit land, Finland, hvor den seneste opinionsundersøgelse har vist, at kun 22 % af nationen går ind for ratificeringen af EU-forfatningen i Parlamentet. Skam Dem, modstandere af statens demokrati, som handler ud fra et 22 % mindretal!
Som et positivt aspekt ved topmødet bemærker vi den nye gennemsigtighed ved Rådets møder og komitologien. Beslutningen viser, at vi ikke har brug for mere i retning af en forfatning for at forbedre demokratiet, men en større demokratisk vilje. Større gennemsigtighed er lig med bedre demokrati. 
Konrad Szymański (UEN ).
   - Hr. Schüssel, hr. formand! Jeg vil gerne viderebringe mine varmeste lykønskninger til både topmødet i Rådet og til det østrigske formandskab med dets arbejde. En masse af de europæiske politikere har haft deres hoved i skyerne - de forfatningsmæssige skyer så at sige - hvilket undertiden betyder, at de er uvillige til at glæde sig over den lange liste af spørgsmål, som Den Europæiske Union har løst med held.
Der er tale om budgettet, servicedirektivet, udviklingen af samarbejdet om indre anliggender, forbedret samarbejde mellem konsulater, udvidelsen af Schengen-området og reformen af EU's eksterne politikker, som er det område, der ligger mig mest på sinde, og som er meget tæt på at være færdiggjort, bl.a. takket være hr. Schüssels hold i Bruxelles. Det er faktisk en lang liste.
Jeg er ikke enig i alle disse beslutninger, men det glæder mig, at de er blevet truffet. Efter at have set, hvor effektivt EU kan være, bør vi ikke være alt for hårde i vores kritik af Nice-traktaten, for det er den eneste traktat, vi har. Europa fungerer og fungerer rent faktisk ganske fint uden en forfatningstraktat, og beviset for dette kan ses ved det formandskab, der er ved at være forbi. Denne erfaring bør være den væsentligste præmis bag en helt ny reform af traktatsystemet. I stedet for at have hovedet i skyerne med hensyn til forfatningen bør denne reform være fast funderet i de europæiske erfaringer og europæisk praksis, som det er blevet demonstreret af det formandskab, der nu er ved at nå sin afslutning. Jeg vil gerne rette en varm tak til formandskabet for dette. 
Mirosław Mariusz Piotrowski (IND/DEM ).
    -  Hr. formand! Vi er i færd med at opsummere seks måneder med det østrigske formandskab. Hvad har det så helt præcis opnået? Det praler med, at det har nået et kompromis om servicedirektivet. Men i stedet for at garantere reel fri bevægelighed for tjenester inden for EU er den lovgivning, der er blevet vedtaget, ufuldstændig og upræcis. Europas muligheder for at forbedre økonomiens konkurrenceevne udadtil er blevet forspildt.
For det andet har formandskabet sikret vedtagelsen af de nye finansielle overslag for perioden 2007-2013. En af konsekvenserne af disse finansielle overslag, som de ser ud nu, er stadig større begrænsninger af udgifterne under EU-budgettet til de centrale mål, som f.eks. territorial samhørighed og skabelse af ensartede regler for de fattigste regioners udviklingsmuligheder.
Endelig til udkastet til forfatningstraktat, der har lidt en krank skæbne, og som har været en død sild i et stykke tid nu. Ved topmødet sagde den østrigske kansler, og han bekræftede det i dag, at hovedindholdet i traktaten skal forblive intakt. Med en sådan udtalelse ignorerer han viljen i mindst to af EU's medlemsstater. Det er sandsynligt, at det længst varende og mest iøjnefaldende resultat af det østrigske formandskab bliver mangefarvede stregkoder på masseproducerede EU-nipsting.
Mario Borghezio (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer! Resultatet af det østrigske formandskab er hovedsagelig et resultaternes Europa, lige fra resultaterne med at begrænse indvandringen til genoplivningen af de små og mellemstore virksomheder og inddragelsen af de nationale parlamenter i den europæiske integration. Det var på høje tid, at vi huskede de nationale parlamenters grundlæggende rolle. De repræsenterer demokratiet i medlemsstaterne: De er demokratiets stemme.
Det er et formandskab, som bl.a. afslutter sit mandat med godt nyt for dem af os, der støtter selvstyre og regionalisme. Det østrigske formandskab har også sendt et signal om dette med genoplivningen af den regionale status og et mindre homogent Europa - hvilket bevidnes af det positive resultat ved folkeafstemningen om Cataloniens selvstændighed. Hr. Schüssel har givet os positive retningslinjer vedrørende de små og mellemstore virksomheders grundlæggende rolle: Han har beskrevet dem som en del af Europas skjulte potentiale. De bør ikke kun have støtte til deres forskning, men også til deres krav om afskaffelse af mange bureaukratiske hindringer.
I forbindelse med Bruxelles-topmødet vil jeg gerne påpege, at det desværre ikke har været muligt for at nå til nogen endelig aftale om de grundlæggende spørgsmål, vi står over for, nemlig de kommende udvidelser, til dels på grund af den usikre situation, som nogle regeringer befinder sig i, herunder den italienske regering. Som kansler Schüssel med rette sagde i formiddags, bør tiltrædelseskriterierne være præcise og konkrete; de må ikke være rent retoriske. I den forbindelse er hr. D'Alemas opfordring til medlemmerne om ikke at anlægge en dogmatisk holdning til dette spørgsmål særdeles kritisabel. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Det er en fornøjelse for mig på vegne af mine kolleger fra det britiske Konservative parti og som PPE-DE-Gruppens koordinator i Udvalget om det Indre Marked at takke det østrigske formandskab for det, der efter min mening har været et formandskab med reel substans og reelle resultater - i modsætning til deres forgængere i den foregående periode, må jeg sige.
Det karakteristiske ved dette formandskab, kansler Schüssel, har været, at De i det store og hele har været realistisk. De har ikke lovet for meget, men De er kommet videre og har leveret resultater. Servicedirektivet har måske været det bedste eksempel på dette. Deres kollega Martin Bartenstein, som jeg har lært at kende ganske godt gennem de seneste seks måneder, blev citeret i i december, hvor han sagde, at det ville være et mirakel, hvis De kunne skabe enighed om servicedirektivet i løbet af Deres formandskab. Et bemærkelsesværdigt eksempel på ikke at love for meget og levere over forventning! Dette mirakel er blevet til virkelighed gennem et intenst samarbejde her i Parlamentet. Jeg må sige til hr. Schulz, som til min store overraskelse netop hævede, at servicedirektivet ligner ortodoksiens triumf, at vi skabte dette mirakel gennem et seriøst stykke arbejde for at udarbejde et direktiv om et liberaliseret frit marked. Den centrale bestemmelse, der bragte os ud af dødvandet - friheden til at levere tjenesteydelser - opstod som et resultat af udvalgsafstemningen her i Parlamentet, som blev anfægtet af Socialdemokraterne. Så lad os sige det ligeud, hvad servicedirektivet vil kunne levere. Det er et vigtigt skridt fremad for det indre marked.
Endelig, kansler Schüssel, har det været yderst glædeligt at se Deres indfaldsvinkel med hensyn til at åbne Rådet i forbindelse med den fælles beslutningstagning og indbyde parlamentarikere til Deres møder. Jeg er meget skuffet over, at min egen udenrigsminister tilsyneladende har været modstander af denne gennemsigtighed. Jeg vil blot sige til hr. Schulz, at da jeg sad ved bordet i Graz og lyttede til de 25 ministres holdning til servicedirektivet, var det helt sikkert ikke, fordi de mente, at de ville blive en triumf for socialismen. 
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand! Realiteten er ofte anderledes, end den ser ud, hr. Harbour.
Jeg vil frem for alt gerne takke alle medarbejdere i de forskellige ministerier, der har gjort et fantastisk stykke arbejde og virkelig har bragt fremskridt på mange områder. Jeg håber, at De ikke blot kan beholde de bedste folk, men også, at De kan finde mere at engagere Dem i. 
Hr. forbundskansler, jeg nævnte mindretalsspørgsmålet i Kärnten for Dem i min første tale. Det er et europæisk problem. Jeg er meget taknemmelig for, at De er kommet med et forslag, der betyder et væsentligt skridt fremad. Jeg håber, at det også kan omsættes, og at alle i sidste ende - også i dette forbundsland ved grænsen til Slovenien - vil anerkende, at flersprogethed og alsidighed i Europa er en trumf og ikke en ulempe.
Denne flersprogethed og denne alsidighed, som vi har i Europa, og som vi skal styrke, står ikke i modsætning til det, at vi skal fremme forfatningen og forfatningsprocessen. Jeg er meget glad for, at der også eksisterer en klar bekendelse herom. Jeg går ind for udvidelsen, men hvis der skal foretages yderligere udvidelsesskridt, og hvis nogen allerede i dag gør som om Ukraine allerede til næste år vil være medlem i EU, så må man også sørge for, at Europa er i stand til at blive udvidet. Netop de, som ønsker dette, må arbejde på, at vi får en forfatningsproces, som også fører til et klart styrket EU. For forfatningsprocessen er ikke nogen hindring, men en forudsætning for, at der vil komme yderligere udvidelsestiltag.
Jeg vil gerne sige noget om Tyrkiet og Kroatien. Jeg er meget glad for, at vi har påbegyndt forhandlingerne. I forbindelse med Kroatien var det også på tide, men med hensyn til Tyrkiet, vil jeg gerne som en af dem, der altid er gået ind for at påbegynde forhandlinger med Tyrkiet, også komme med et klart budskab. Som hr. Schulz allerede har udtrykt det: Vi forventer af Tyrkiet, at landet virkelig omsætter alle de forpligtelser, man har påtaget sig, inkl. anerkendelse af Cypern og inkl. åbning af havnene og lufthavnene.
Naturligvis er jeg også tilhænger af, at den græsk-cypriotiske regering, altså Cyperns regering, gør alt for at muliggøre vejen til en fælles stat og dermed ind i EU for den tyrkisksprogede del af befolkningen. Hvis begge sider, regeringen i Nikosia og regeringen i Ankara, virkelig ønsker, at der skal ske fremskridt, så vil det være muligt. Men uberørt heraf, så skal Tyrkiet omsætte alt, hvad landet har påtaget sig af forpligtelser, og flere udtalelser, der er kommet fra Erdogan, burde måske have været usagte.
Cecilia Malmström, (ALDE ).
   - Hr. formand! Det nye slagord "absorptionsevne" har fyldt avisspalter over hele Europa. Hvad betyder dette udtryk i virkeligheden? Er det bare et kodeord for "Operation Stop Tyrkiet"? Er det ikke tegn på en enestående mangel på lederskab og manglende evne til at støtte og forklare fordelene ved udvidelsen? Når alt kommer til alt, kan vi se, at samhandel, vækst og forbrug alle er steget siden maj 2004. Stabilitet og demokrati er blevet styrket, og Europa står bedre rustet til at løse vores fælles problemer. Udvidelsen må ikke blive brugt som syndebuk. Politisk ledelse betyder, at man danner, fremfører og skaber holdninger.
Jeg glæder mig over bestræbelserne på at skabe større åbenhed ved Det Europæiske Råds møde i Bruxelles, men jeg beklager, at spørgsmålet om Europa-Parlamentets hjemsted ikke blev taget op. Det er et vigtigt spørgsmål om troværdighed for hele EU, og det skal diskuteres i forbindelse med den kommende revision af traktaterne. Indtil videre har mere end 610.000 personer fra hele Europa underskrevet borgernes initiativ, der ønsker et enkelt hjemsted for Europa-Parlamentet. Hvis man spørger folk om deres mening, må man også lytte til, hvad de siger. Kansler Schüssel, har De skrevet under på forslaget? 
Sepp Kusstatscher (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. forbundskansler! Jeg vil fortsætte ud fra, hvad hr. Swoboda har sagt. At stille de 158 byskilte op i Kärnten er et første skridt, en lille pligtøvelse på grund af en kendelse fra øverste domstolsmyndighed og i tråd med statstraktaten af 1955. Men der burde være mere generøsitet overfor dette lille mindretal af slovenere, der bliver mindre og mindre. Østrig burde have lige så meget forståelse for sit eget mindretal som for sydtyrolerne, det tysk-italienske mindretal i Italien. 
Lige et bemærkning om Brenner-basistunnellen. Der vil flyde rigtig mange skattepenge ned i et bundløst hul. Trafikpolitikken må ændres. Uden ny trafikpolitik vil jernbanen ikke have en chance. Først skal de eksisterende jernbaner organiseres på en attraktiv måde, før man laver megaprojekter som at bygge katedraler i ørkenen.
Gerard Batten (IND/DEM ).
   - Hr. formand! Vi må være meget taknemmelige over for hr. Schüssel for hans ærlige udtalelse om, at substansen i forfatningstraktaten skal forblive uændret. Budskabet er klart og tydeligt. Den politiske elite ved bedst; fuld fart frem med forfatningen og ikke noget med at lytte til befolkningen.
Ikke nok med det, men hr. Barroso har fortalt os, at næste trin, til marts næste år, kommer der en politisk erklæring, Berlin-erklæringen. Med tiden kommer ham måske se dette som en pr-mæssig fejlberegning. Hr. Schüssel henviste til sidst til Beethovens An die Freude, Den Europæiske Unions hymne. Jeg tror, at jeg han huske noget af teksten: 
 "Freude schöner Götterfunken, Tochter aus Elysium! Wir betreten feuertrunken, Himmlische, dein Heiligtum." (Glæde over skønne gudegløder, Elysiumsdatter! Vi betræder betaget af ilden din himmelske helligdom).
 Jeg har altid ment, at det var uretfærdigt, at Beethoven sættes i forbindelse med Den Europæiske Union, fordi han på sin tid var en arg modstander af politisk integration i Europa under Napoleon.
Men det musikalske tema minder mig om en anden lille sang. Komponisten er ikke så stor som Beethoven; der var ikke nogen stor digter som Schiller, der kunne skrive teksten, men teksten sammenfatter Storbritanniens holdning til Den Europæiske Union:
"Who do you think you are kidding hr. Schüssel, if you think old England's done? We are the boys who will make you think again, we are the boys who will stop your little game. Who do you think you are kidding hr. Schüssel?" 
Roger Helmer (NI ).
   - Hr. formand! I sidste uge i Strasbourg fordømte jeg den uforskammede foragt, som vi udviser for befolkningens holdning, vælgernes stemme og for demokratiet selv, når vi gentagne gange ser bort fra dommen ved flere folkeafstemninger. Ingen steder ses foragten for demokratiet bedre end gennem det østrigske formandskabs handlinger. Både den østrigske præsident og kansler Schüssel er kommet her til Parlamentet og har opfordret til, at den europæiske forfatning skal genopstå, selv om den er død og borte. Alligevel viser Eurobarometer-undersøgelser, at Østrig er den medlemsstat, hvor modstanden mod forfatningen er mest udtalt, omkring 80 %.
Kansler Schüssel, De har opfordret til folkeafstemninger om forfatningen, så hvorfor tilbyder De ikke Deres egen befolkning en folkeafstemning? Er det måske, fordi De ved, at De vil lide et forsmædeligt nederlag? Hvordan kan østrigske ledere udvise en så fuldstændig manglende hensyntagen til den offentlige mening? Jeg kan kun komme på én plausibel forklaring: Måske er kansler Schüssel ked at sit arbejde og håber, at den østrigske befolkning vil stemme ham ud!
Hartmut Nassauer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer! De har lige hørt repræsentanten for Wienerkongressen: I denne tid er vores kollega kommet hertil. Hr. formand for Rådet, hr. forbundskansler Schüssel. Målt efter de objektive omstændigheder har De gennemført et bemærkelsesvist succesrigt formandskab.
De finansielle overslag, den endelige udformning af den nye politik vedrørende kemiske stoffer, Reach, servicedirektivet, nye tiltag inden for asyl og migration - det kunne man ikke umiddelbart forvente. Man kunne næsten få den tanke, at Deres succes står i modstrid til påstanden om, at vi har brug for en forfatningstraktat for at være handlekraftige, for De beviser jo, at det muligvis også er muligt på anden vis. Jeg er i øvrigt overhovedet ikke enig heri.
Jeg vil endnu en gang minde om, at vi påbegyndte arbejdet med projekt "forfatningstraktat", da vi var ved at optage 10 til 12 eller flere nye medlemsstater, og med dette projekt, ønskede vi at gøre EU med handlekraftigt, men også mere demokratisk og gennemsigtigt. Hvis det var lykkedes for os i tide og kompetencefordelingen f.eks. var blevet fastlagt sådan, som den står i forfatningstraktatudkastet, så ville befolkningerne i Nederlandene og Frankrig ikke have stemt imod.
Og nu stiller jeg et ledende spørgsmål, hr. forbundskansler: Er De sikker på, at stats- og regeringscheferne i dag også ville undertegne traktaten på samme måde, som de gjorde det dengang? Jeg er ikke helt sikker på, hvor langt den enighed vil række, der faktisk forbinder os, og som angiver, at vi faktisk har brug for et nyt regelsæt. Jeg tror, at vi derudover har brug for at revidere vores tanker. 
Europa har klart brug for grænser, ikke kun geografiske grænser. Vedrørende Tyrkiet lige en bemærkning. Hvor længe vil Rådet egentlig lade sig trække rundt i manegen af den tyrkiske regering, når det drejer sig om toldunionsaftaler? Det opdager offentligheden, det kan man ikke acceptere.
Magda Kósáné Kovács (PSE ).
   - Jeg tilslutter mig dem, der har takket det østrigske formandskab for den proces, der er blevet planlagt, for de dele, der er blevet gennemført, og jeg vil også gerne takke hr. Winkler personligt. Hr. kansler, jeg har tillid til, at denne overstrømmende ros ikke vil skade hr. Winkler, men jeg må sige, at det har været en fornøjelse af arbejde sammen med ham.
Hvad angår forfatningen vil jeg gerne takke Dem for den fantastisk beslutsomme ændring af processens retning, fra planerne om en begravelse af det påstået afdøde projekt til planlægning af det videre arbejde. Det giver ingen mening at diskutere disse klodsede snarere end sande udtalelser, men det er værd at stille det ofte stillede spørgsmål: Har vi gjort nok for, at borgerne kan føle, at Det Europæiske Fællesskab ikke blot er en streng tilsynsførende, der straffer og altid stiller utilstrækkelige midler til rådighed, og forstå, at Den Europæiske Unions kraft ligger i den glæde, vi oplever i vores liv, og at den ligeledes udgør vores fælles fremtid?
De nationale parlamenter og nationale regeringer har også et kolossalt ansvar i denne henseende. Dette fælles ansvar skal genoplives og styrkes. Det glædede mig meget at se, at afsløringen af de virkelige sociale forhold i Den Europæiske Union og de nødvendige opgaver med henblik på at komme videre blev beskrevet på en så fremtrædende plads i Rådets startprogram. Jeg må sige, at i dag står vi stadig mere eller mindre på samme sted, fordi Kommissionens formand talte om integrerede konsekvensanalyser og evaluering af lovgivningens sociale virkninger.
Derfor vil jeg bede Dem sikre, at vi ikke udelukkende fokuserer på lige muligheder for begge køn, men også på mennesker, der bor i ugunstigt stillede områder, den ældre befolkningsgruppe i Europa, dem, der er blevet eller er tvunget til at blive marginaliseret, romaer og indvandrere og fattige børn. Deres rettigheder er Europas rettigheder, og vi har brug for forfatningen for at sikre dem.
Mojca Drčar Murko (ALDE ).
   - I 50 år har det etniske slovenske mindretal i den østrigske del af Kärnten ventet på gennemførelsen af artikel 7 i den østrigske statstraktat, og nu hvor Østrig er formand for Den Europæiske Union, er tiden endelig inde til at gennemføre i det mindste nogle af rettighederne, der er knæsat for det slovenske mindretal i forfatningen, især vedrørende tosproget topografi.
Disse spørgsmål er man i færd med at løse lige nu, men man overtræder i øjeblikket en række internationale standarder for beskyttelse af mindretal. 10/15-formlen er ikke i overensstemmelse med dommene fra den østrigske forfatningsdomstol. En kompromisløsning kan være at aktivere snarere end at ophæve den juridiske beskyttelse af det slovenske mindretal. Dette er netop målsætningen: at løse problemet med tosproget topografi en gang for alle. At ophæve et sådant kompromis til at blive forfatningsret vil i praksis svare til at afskaffe artikel 7 i den østrigske statstraktat og hindre dens ensidige revision og eventuelle brud på folkeretten. 
Marianne Thyssen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, hr. kommissær, mine damer og herrer! Et formandskab behøver ikke at være iøjnefaldende for at være vellykket. Østrig har bevist, at rigeligt med fremsyn, realisme, høring og engagement tilsyneladende er tilstrækkeligt til at få succes på mange fronter, og det fortjener ros.
Vi har nået en aftale om de finansielle overslag. Vi var skuffede over budgetniveauet, men tilfredse med kvaliteten af forhandlingsresultatet, og vi kunne stemme for den interinstitutionelle aftale. Hr. Schüssel, De brugte en stor del af Deres tid på at færdiggøre det indre marked, navnlig med servicedirektivet. I den henseende har Deres ministre inspireret os til at tage tyren ved hornene. Vi kan nu se frem til et afbalanceret servicedirektiv, som vi alle bestræber os på at gennemføre.
Desuden er man nået frem til en aftale om komitologi, og i hvert fald i denne gruppe har den ikke haft et dårligt ry; noget andet, som er vigtigt at nævne, er, at det under Deres ledelse er lykkedes Rådet at holde høringsprocessen i live; hvis vi har en eller anden form for forfatningstraktat ved valget i 2009, er en del af fortjenesten bestemt Deres.
Jeg har et spørgsmål til konklusionerne fra topmødet. Selv om spørgsmålet om absorptionsevne måske nævnes i kapitlet om udvidelse, fremføres det ikke som en betingelse for fremtidige udvidelser. Kan De sige noget mere om dette, eller foreligger der endnu ikke nogen holdning, og skal vi vente på Kommissionens dokument?
Endelig vil jeg gerne lykønske Dem med beslutningen om gennemsigtighed i Rådets beslutningstagning. Mange timers usikkerhed om den belgiske regerings stemmehensigter ved fastlæggelsen af den fælles holdning til servicedirektivet viser klart, at der er behov for dette. Det støtter vi helhjertet. Tak, hr. rådsformand, det var en fornøjelse for Parlamentet at samarbejde med hele Deres hold. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand! På trods af tilfredsheden og i visse tilfælde selvtilfredsheden, der var fremherskende efter topmødet, er det ved at være klart, at de 25 bestræbte sig på at forvalte den kollektive forlegenhed, som den institutionelle krise og dødvandet med forfatningstraktatens skæbne fortsat giver anledning til.
Jeg er bange for, at den dobbelte metode, man har valgt - og det er ikke det østrigske formandskabs skyld; problemet er mere kollektivt for Den Europæiske Union - ikke er andet end et ordinært forsøg på at købe tid, eller for at bruge en relevant fodboldterminologi, de 25 forsøger at trække tiden ud ved at sende bolden ud til indkast, indtil forholdene bliver bedre.
Hvordan, hr. Schüssel, kan vi være sikre på, at forholdene bliver bedre i 2008? Bare fordi Frankrig har fået ny regering?
Jeg forstår, at De ønsker et klima præget af optimisme, men jeg spørger Dem: Er den europæiske befolknings skepsis og bekymring blevet mindre i dag efter konklusionerne fra Det Europæiske Råd?
Jeg er enig i målsætningerne for et programmernes Europa, men hvordan kan vi være sikre på de positive følger af integrationen af det indre marked, når der ikke henvises til behovet for social og skattemæssig harmonisering, og når der ikke henvises til behovet for at uddybe den økonomiske union samtidig med den monetære? Hvordan kan Den Europæiske Centralbank beslutte at sænke renten, når både regeringer og finansministre har udtrykt modstand mod det?
Der opstår ligeledes alvorlig bekymring og forvirring i forbindelse med udvidelsen af strategien for Balkan. Jeg er meget bange for, at denne forvirring er blevet større i forhold til evnen til at absorbere den. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne takke Østrig; kansler Schüssel og hans orkester er meget vidende om EU-relaterede spørgsmål.
Under Østrigs ledelse har vi fundet en løsning på servicedirektivet, som i det store og hele er baseret på afstemningen i Parlamentet. Den løsning forventede vi rent faktisk ikke af Østrig, men det er godt, at det skete. Den er afbalanceret, praktisk og helt klart bedre end det oprindelige forslag til direktiv. Den Europæiske Union bør gå videre på områder som det indre marked og økonomi, hvis Europa som økonomisk område ønsker at få succes i den globale konkurrence og skabe arbejdspladser for sine borgere.
Øget gennemsigtighed er udmærket, men den beslutning, der nu er truffet, er blot et lille skridt og en begyndelse, men er på ingen måde tilstrækkelig og endnu ikke et færdigt produkt. Efter min mening bør beslutninger truffet af Coreper og forklaringerne af dem også meddeles ...
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil sige tre ting.
For det første, at det østrigske formandskab efter min mening har været en stor succes. For at opnå succes som formandskab har man brug for tre ting: et: man skal være velforberedt; to: man skal være objektiv; og tre: man har brug for en smule held. Og De har vist haft alle disse tre ting, kansler Schüssel. De ved alle, at det ikke er formandskabet, der sætter dagsordenen, det er dagsordenen, der former formandskabet. Hvis jeg må komme med en anbefaling, var De i 1999 formandsland sammen med Finland. Det kommer De til at være igen. Ingen af os kom med til VM; måske kan vi prøve at sende et fælles hold næste gang, for det ser ud til, at vi samarbejder ganske godt.
Mit næste punkt er, at De og formandskabet efter min mening har skubbet forfatningsdebatten ind i en ny fase. De siger, at vi går fra tænkepause til handling; jeg siger, at vi skal gå fra tænkepause til analyse. Vi får et forslag under de tyske og portugisiske formandskaber, og vi skal måske endda i gang med en smule genforhandling under de slovenske og franske formandskaber. Men jeg har et forsigtigt forslag - og jeg fremsætter det under nøje opsyn af min gruppeformand og hr. Daul. Vi havde det nederlandske formandskab, der pressede Maastricht-traktaten og Amsterdam-traktaten igennem, og Nice-traktaten, der blev presset igennem af det franske formandskab. Hvis nogen øskner at ændre navnet på forfatningen, og vi afslutter disse forhandlinger i 2008 under det franske formandskab, hvorfor så ikke kalde den Strasbourg-traktaten? Det er da symbolik, der batter. Jeg lancerer bare idéen. Tænk over det!
Den sidste ting, jeg gerne vil sige er, at vi, som jeg ser det, må gå fra en periode med euro-pessimisme imod euro-optimisme. Lad os holde op med at klynke og skyde skylden på hinanden. Lad os gå i gang med arbejdet og se på det store billede. Vi klarer os rent faktisk ganske godt. Med disse ord vil jeg gerne takke det østrigske formandskab og byde det finske formandskab velkommen.
Zita Gurmai (PSE ).
   - Hr. formand! Det østrigske formandskab har været kendetegnet ved adskillige initiativer og udfordringer om ligestillingsspørgsmål. Man nåede frem til en politisk aftale om udkastet til forordning om oprettelse af det europæiske ligestillingsinstitut, og konklusionerne om medlemsstaternes og EU-institutionernes gennemførelse af Beijing-handlingsprogrammet og programmet om kvinders sundhed er blevet vedtaget. Køreplanen for ligestilling blev fremlagt og kan udgøre en milepæl og en konkret tidsplan for centrale foranstaltninger om ligestilling i perioden 2006-2010. Jeg glæder mig navnlig over forpligtelsen om at udarbejde en meddelelse om kønsbetingede lønforskelle til næste år. Det er et område, som PSE for kvinder, som jeg er formand for, har arbejdet meget med. Vi har brug for konkrete foranstaltninger. Lovgivningen går tilbage til 1970'erne, men der er ikke sket de store fremskridt. Den gennemsnitlige forskel i EU er stadig 16 %.
Den alvorlige situation vedrørende kvindehandel er kommet i fokus i forbindelse med VM i fodbold. Jeg har virkelig glædet mig over den kampagne, som tyske kvinder har iværksat, hvor man gav tvangsprostitution det røde kort og opfordrede til grænseoverskridende samarbejde om at fremme rødt kort-kampagnen og fremførte tanken om nultolerance over for menneskehandel i hele Europa. Umiddelbart før VM gik i gang, overrakte jeg listen med underskrifter fra kampagnen mod kvindehandel til kommissær Frattini. Den største fagforening i Danmark overrakte en lignende liste med 80.000 underskrifter. PSE-Gruppen indsamlede 23.000 underskrifter, som opfordrede EU's medlemsstater til at handle for at forhindre indsmugling af kvinder til Tyskland, hvor de skulle arbejde som prostituerede under VM. Kommissær Frattini blev bedt om at melde tilbage efter VM med en vurdering af problemets omfang og en sammenfatning af de gennemførte foranstaltninger. Der er behov for en reel debat i hele Europa om løsningen på de grundlæggende årsager til menneskehandel med henblik på seksuel udnyttelse, og det betyder, at vi leder efter metoder, som kan bruges til at mindske behovet for prostitution. EU bør intensivere kampen mod menneskehandel. Bemærk, at vi ikke vil mindske presset for at få EU til at tage dette spørgsmål alvorligt.
Sammenfattende vil jeg gerne ønske Mozarts musik ikke kun for eliten, men for alle. 
Ignasi Guardans Cambó (ALDE ).
   - Hr. formand! Tænkepausen har mere været en periode med lammelse, der i høj grad minder om dyrs reaktion i naturen, når de bliver blændet af uventede lysglimt.
Schüssel beder os være muntre, Barroso beder os vise tillid og mere muntre farver, men vi har brug for mere fra deres side, før vi kan give dem det, de beder om. Vi har brug for mere realisme i deres diagnose og større mod til at se det i øjnene, der virkelig er behov for. De ved, hvad der er brug for. Det er vist klart, at vi må vente til 2007 efter valget i en af medlemsstaterne, før vi virkelig kan komme i gang. Men vi er nødt til at bruge de omfattende muligheder, som de nuværende traktater giver os.
I den henseende fortjener bevægelsen i retning af gennemsigtighed alle lykønskningerne, og vi er nødt til at begynde at arbejde på realistiske muligheder. Disse realistiske muligheder omfatter ikke muligheden af at sætte en gammel fuldstændig udtørret ret i mikroovnen og servere den igen. Vi er nødt til at lave frisk mad, for hvis vi bare opvarmer en ret, som ingen kan fordøje, ender det med forstoppelse, og den vil blive afvist endnu mere massivt, end første gang den blev serveret. 
Reinhard Rack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. forbundskansler! Det østrigske formandskab var en sand katastrofe - ifølge de østrigske oppositionspartier! De får nemlig sværere og sværere ved at finde en flue i suppen. Rent faktisk - vi har også set det her i dag - så ligger landet anderledes. Rigtig mange i Europa anser østrigernes formandskab som en succeshistorie. Jeg tror virkelig, at det er sandt!
Det var alt i alt et succesrigt formandskab på arbejdsområdet med mange vigtige enkeltstående succeshistorier og store emner. De finansielle overslag er blevet nævnt, gennembrud i forbindelse med servicedirektivet blev nævnt, og igen og igen er det vigtige budskab blevet nævnt, at substansen inden for forfatningstraktaten skal og må have en chance.
Ud over de store emner kommer mange vigtige enkeltstående emner, hvoraf jeg mener, at alt for få er blevet nævnt. De har selv nævnt transportinfrastrukturomkostningsdirektivet. Hermed er det lykkedes at bringe 15 års stridigheder vedrørende transitaftalen til ende med en fornuftig europæisk løsning. På lignende måde er det med programmer som Marco Polo II, kørekortsdirektivet eller også fremskridt med jernbanepakken og i den kollektive trafik. 
I forbindelse med mange af disse emner har man måske nok kunnet ønske sig lidt mere og også gjort det. Men politik i Europa er enten en møjsommelig søgen efter enighed eller spektakulære aktioner uden indhold. Østrig valgte den første af disse varianter: Man valgte små, men vigtige skridt i og for den europæiske hverdag. Finland og Tyskland vil være godt hjulpet, hvis de også følger denne vej.
Vi ønsker Dem held og lykke med det. 
Józef Pinior (PSE ).
   - Hr. formand! I dag vil jeg gerne rose det østrigske formandskab og Østrig for at have haft formandskabet for Den Europæiske Union i de seneste måneder.
Jeg vil gerne henlede Parlamentets opmærksomhed på tre ting. For det første har det østrigske formandskab bidraget til at opretholde de transatlantiske forbindelser på et højt niveau og endda til en uddybning af forholdet mellem Den Europæiske Union og USA. Det har været klart, at dette har været et prioriteret område for det østrigske formandskab. Jeg vil især gerne udtrykke min særlige tak til formandskabet for dets rolle med hensyn til at sikre en vellykket dialog mellem Europa-Parlamentet og den amerikanske kongres og den glimrende tilrettelæggelse af mødet mellem delegationerne fra Den Europæiske Union og USA i foråret 2006 i Wien.
Det andet punkt, jeg gerne vil fremhæve, er, at det østrigske formandskab valgte overvågning af racisme, fremmedhad, homofobi og nationalisme i hele Den Europæiske Union som et af sine prioriterede områder. Dette har virkelig været et af formandskabets prioriteringer, og der kan ikke herske tvivl om, at Østrig betragter kampen mod sådanne fænomener som et af Den Europæiske Unions centrale indsatsområder.
Den tredje ting, jeg gerne vil henlede Parlamentets opmærksomhed på, er udvidelsesdimensionen, som dette formandskab har styret. Jeg vil gerne udtrykke min tak for formandskabets upartiskhed. Man kan virkelig sige, at Østrig havde formandskabet uden at forfalde til ideologi eller partiskhed, og at man i stedet har taget hensyn til flertalsholdningen i Den Europæiske Union. På en måde kunne man sige, at det har repræsenteret flertallets stemme i Europa-Parlamentet. Frem for alt tænker jeg på det østrigske formandskabs rolle i opblødningen af de udvidelsesrelaterede følelser og ved opfordringerne til tilbageholdenhed i dette spørgsmål samt med hensyn til at sikre, at udvidelsen af Den Europæiske Union stadig er åben for debat.
Antonio Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Schüssel, mine damer og herrer! Regnskabet for de seks måneder med østrigsk formandskab er positivt, især hvad angår de politiske resultater. Vi har set afslutningen på fasen med euro-pessimisme, de negative følelser, som romerne kaldte I dag bevæger europæisk politik sig fremad; trods modstanden i visse lande, som kom frem på Det Europæiske Råds møde i sidste uge, har vi genoptaget diskussionerne om det operationelle projekt, der sigter mod indførelse af en europæisk forfatning. I den forbindelse mener jeg, at hr. Poetterings forslag bør hilses velkommen af Rådet og Kommissionen.
Selv om den tekst, der blev underskrevet i Rom, skal ændres for at blive endeligt godkendt, er jeg enig med Dem: Substansen i det, der skal være den europæiske , må ikke blive ændret. Uden forfatningstraktaten bliver der ikke noget befolkningens Europa og ej heller en Europæisk Union, der er i stand til at opfylde sin rolle. Men hvad skal denne rolle være? Den skal være baseret på subsidiaritetsprincippet og dermed opfylde kravene hos de borgere, der ikke kan få fyldestgørende svar fra deres egne regeringer og fra lokale instanser.
I globaliseringens tidsalder kan medlemsstaterne alene ikke løse de store problemer vedrørende indvandring, krigen mod terror, energipolitik, liberalisering af markedet og budgettet. Derfor er det Europas opgave at tage disse spørgsmål op, som heldigt nok er de spørgsmål, der er blevet behandlet og i visse tilfælde løst af Deres formandskab - som jeg virkelig betragter som forløberen for de efterfølgende formandskaber, der skal gennemføre forfatningen takket være Europa-Parlamentets aktive støtte.
Hr. kansler, afslutningsvis vil jeg gerne appellere til Dem i Deres egenskab af østrigsk kansler: På området stamcelleforskning vil jeg bede Dem fortsætte med at forsvare subsidiaritetsprincippet og de etiske værdier, den europæiske civilisations arv. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger! EU har det bedre i dag end for et år siden. EU er endnu ikke, som vi ønsker det. Der mangler stadig meget, men den har det bedre end for et år siden, og den har på visse områder bevist, at det er i stand til at handle.
Den 26. juni vil vi forhåbentlig også kunne tilføje de finansielle udenrigspolitiske perspektiver til den østrigske succeshistorie. Tillad mig, at jeg ved denne lejlighed takker en støtte i den europæiske politik i Bruxelles, ambassadør Woschnagg, mange gange.
De finansielle overslag er blevet vedtaget, men vi ser, at vetoprincippet også ved sådanne spørgsmål kun fører frem til laveste fællesnævner. Dette viser svaghederne i vores beslutningsstrukturer.
Hr. rådsformand, jeg takker for, at vi nu vil få yderligere gennemsigtighed i Rådet, noget, som vi har kæmpet for. Men det betyder dog ikke demokrati og borgerrettigheder, som vi kan se for os i forfatningen. Men tak for fremskridtet, der er sket. De har igen sat forfatningstraktaten tilbage på skinner. Vi kan se nye chancer! Jeg er mere optimistisk i dag end for et halvt år siden.
Men vi må ikke kun tale om substansen. Det skal være tydeligt, at ingen reelt har sat spørgsmålstegn ved del I og del II af den egentlige traktat, fordi disse dele udgør en balance, som ikke er blevet formuleret bedre af nogen tidligere. Det bør være en ledetråd for debatterne i de næste måneder. Især med henblik på indre orientering i EU er spørgsmål om Europas grænser, absorbtionskapacitet og lignende blevet midtpunkt for debatten på grund af denne forfatningstraktat her under dette formandskab. Balancen mellem begge aspekter - den indre formgivning og de ydre grænser - vil være af betydning for den fremtidige organisering af Europa. Dette skal vi diskutere. Jeg håber, at de nødvendige tiltag vil være til stede, for at vi kan komme videre. Hvis vi ikke kommer videre på disse områder, får vi et lille Europa, og der er ingen af os, der ønsker sådan et lille Europa. Vi ønsker ikke, at Polen og andre lande bliver anden klasse i Europa. 
I dag og i morgen vil De møde amerikanerne. Guantánamo er et vigtigt spørgsmål, men USA og Europa har ikke nogen traktat indbyrdes, mens begge lande har aftaler med andre lande i verden. Vi har brug for en institutionel ramme for forholdene mellem Europa og USA. Måske kan startskuddet allerede komme i dag.
Wolfgang Schüssel,
   Hr. formand! Jeg vil gerne kort gå ind på spørgsmålene. Først til topmødet med USA. Jeg begynder straks med dette emne, fordi flere talere jo har nævnt det.
De har ganske ret i, at vi skal være meget opmærksomme på den transatlantiske dialog og dens resultater. Hvis USA og Europa arbejder hånd i hånd og ikke på konfrontationskurs, så kan der virkelig udrettes noget. Det må alle vide. Og selv med alle legitime, kritiske facetter, der måtte gælde for amerikanernes adfærd - det må man ikke blot ignorere. Det amerikansk-europæiske venskab og partnerskab er en vigtig grundsten for fremtiden. Det er min dybeste overbevisning. Og jeg vil også nævne det her, også selv om det ikke er populært i alle kredse. 
Derfor vil vi f.eks. ved dette topmøde kunne sætte nogle meget vigtige milepæle. Først en aftale, hvor USA og Europa går imod piratprodukter og indfører præcise konkrete aktioner herimod. Vi ønsker at arbejde sammen om energispørgsmålet, hvor amerikanerne for øvrigt er kommet længere end vi er. Inden for forskning for vedvarende energi er amerikanerne kommet langt videre end vi, så på det område vil vi i fællesskab sætte noget i gang, også med henblik på Kyoto-målsætningerne, klimabeskyttelse og meget andet. Også udenrigspolitikken er naturligvis vigtig. Mellemøsten, Iran, Irak, Afghanistan, det er alt sammen meget vigtige emner, og det er en selvfølge, at vi ikke glemmer det fjerne mål om en eventuel transatlantisk frihandelszone og en samlet traktat. 
De kan være sikker på, at menneskerettigheder, Guantánamo og CIA overflyvningerne naturligvis vil blive diskuteret. Jeg bragte allerede disse ting på bane ved min indledende samtale i Washington i december måned. Jeg siger også dette, fordi vi under det østrigske formandskab - det er nok ikke så kendt, at også Hans Winkler har været tidligt på banen, og at jeg har diskuteret dette med Bush i december måned - har påbegyndt en dialog med retseksperter - John Bellinger fra og nu folkeretskontoret i Østrig - hvor de skal se, hvad der konkret skal gøres. For det ligger fast, at der er huller i den internationale folkeret. Disse huller vil for øvrigt blive diskuteret meget intensivt i USA helt frem til de højeste domstoles afgørelser.
I går blev der i den østrigske avis bragt et interview med John Bellinger, som jeg mener er meget interessant. Vi har også kunnet fjerne nogle elementer fra listen over stridspunkter - og jeg håber, at det vil være sådan i morgen- nogle punkter, der er meget vigtige for mig. Der må ikke findes noget sted i verden, hvor menneskerettigheder ikke eksisterer! Ingen tortur, ligegyldigt hvad årsagen dertil måtte være. Ingen bortførelse af mennesker og ingen tilbageholdelse i hemmelige fængsler eller detentionscentre, eller hvilke fine nysproglige betegnelser, man end måtte have valgt herfor. Det skal udtales, at vi er klar over, at vi samtidig kan gøre virkelig meget og skal gøre meget for at eksportere demokrati, styrke ngo'erne og styrke borger- og civilsamfundet - det kan vi også takke amerikanerne for. Disse emner vil blive behandlet. 
For det andet til gennemsigtigheden. Jeg vil naturligvis ikke lave en østrigsk valgkamp, fordi det slet ikke er min hensigt, men det er interessant, at alle østrigske medlemmer af De Grønne har forladt salen. At bebrejde mig, at jeg ikke søger dialog med borgerne, synes jeg er en smule uretfærdigt. For var egentlig et forsøg på at imødegå dagligdagen. Og nu helt åbent: Europa er en Café-idé. Europa er født ude på caféerne. Fra Coudenhove-Kalergi og frem til mange forfattere, tænkere og journalister, så bliver der til stadighed lavet Europa ude på cafeerne. At fremstille det som et elitært projekt, med forlov, det passer simpelthen ikke. 
Vi har også brugt de nye medier. Det overraskede mig, at vores egen hjemmeside "Europas fremtid, Europa lytter" har haft op imod otte millioner besøgende. Prøv engang at overveje, hvor mange politikere, der har mulighed for at tale direkte til otte millioner mennesker! Vi har haft 32 millioner besøgende på formandskabets hjemmeside. Jeg tror nok, at vi kan gøre mere og at vi nok skal have tillid til at vi kan udrette mere. Det har ikke noget med selvros at gøre, det er blot professionelt arbejde med de nye medier.
Til udvidelsen: Dette spørgsmål er meget vigtigt for mig, for i 1998 var jeg Østrigs udenrigsminister og rådsformand, da vi begyndte på udvidelsen. Nogen gange var det en sej kampNogen gange har vi i Østrig flertallet imod os og imod min strategi. Men vi har været standhaftige, og i dag har vi f.eks. med hensyn til Tjekkiet, som jo var et følsomt punkt dengang, et flertal for Tjekkiets tiltrædelse. Det glæder mig meget. Det betyder, at det kan lade sig gøre. Man skal blot gå ind for det, og netop Olli Rehn, der har investeret utrolig meget tid og energi, kan bekræfte dette. For 10 år siden var forskellen i lønninger mellem os og de nye medlemsstater 10:1. I dag er det halvdelen. Det er en situation. Vi kan eksportere, vi har så at sige Hongkong lige uden for døren, og vi kan profitere af disse vækstimpulser. Vi skal blot turde gøre det, vi skal stille os op og sige til menneskene, hvad der vil føre til noget og ikke blot altid sprede dårlige ånde.
Dertil hører også emnet Tyrkiet. Man bliver også nødt til at sige sandheden højt. Jeg har kæmpet meget for, at vi skulle påbegynde forhandlingerne med Tyrkiet og også at afslutte det kapitel. Men én ting må vi fastholde: Forpligtelserne skal overholdes. Forpligtelserne, som er fastholdt i Ankara-protokollen, skal absolut overholdes, og det var dårlig europæisk timing, netop at afgive disse erklæringer i sidste uge, hvilket er meget skuffende for alle dem, der har lagt sig i selen for denne europæiske retning, for Tyrkiets tilknytning til Europa.
Næstsidste punkt: Forfatningstraktaten. Tillad mig her at komme med en meget åben udtalelse. Vi har brug for nogle nye elementer. Det er alle, der føler sig tiltrukket af dette i smerte fødte barn, den europæiske enhed, også blevet klar over. Det ved alle. Med forlov, lad mig sige, at jeg ikke hænger ved begrebet "forfatningstraktat". Det var i forvejen et meget underligt kompromis. Ingen forfatning, ingen traktat, men en forfatningstraktat!. Lad os kalde det noget andet, fordi det jo også involverer andre forhold. Det bliver man nødt til at være klar over. Og vi vil naturligvis også have brug for fortolkninger. Derfor er denne erklæring af Messina-typen ganske vigtig. For hvorfor blev der til dels mobiliseret kræfter imod denne forfatningstraktat? Fordi der var opstået bekymring om, at flere liberale eller andre tendenser ville blive fremhævet for meget.
Jeg har en anden holdning. Jeg tror, at massive individuelle sociale grundrettigheder kan findes i teksten. Tolv konkrete grundrettigheder og op til dem, der kan bringes for den Europæiske Domstol, er angivet i teksten. Ingen ved det. Jeg tror, at vi må forsøge at rykke dette element om europæisk liv og om socialmodellen mere i centrum. Og når vi gør det, så har vi en bedre opstilling, og så behøver vi ikke være bange for den kritiske sektion. For på eurobarometret var der trods alt - hvis jeg læser tallet rigtigt - 63 % af de europæiske borgere, der var for en sådan forfatning eller traktat. Det kan jo ikke være rigtigt, at et mindretal skal dominere hele Europa. Det må jo være muligt, at man også kan nå frem til en fælles konsensusløsning, som nogen naturligvis vil have indvendinger imod. Naturligvis, det hører med til demokratiet. Men det må være muligt, at flertallet kæmper for en flertalsholdning, og det gør jeg.
Vedrørende spørgsmålet om byskilte lige en kort bemærkning, fordi jo ikke alle ved, hvad det drejer sig om. Sidste år har vi med min støtte i Østrig opstillet 20 tosprogede byskilte mere. Landshøvdingen var involveret og alle politiske partier jublede. Jeg har nu en forordning til godkendelse, hvor det drejer sig om, at yderligere 60 skilte skal stilles op. Vi forventer i denne uge en yderligere kendelse fra forfatningsdomstolen, og vi vil træffe vores beslutning i næste uge. Men der er noget, der er vigtigere for mig end skiltene: Den bedste succes for mindretalspolitikken i Kärnten er det, at der for indeværende er 36 % af alle skolepligtige i Kärnten, der går i en tosproget folkeskoleklasse, og på den måde lærer de både tysk og slovensk - frivilligt.
Det er den egentlige succes for den europæiske model, at vi nemlig på frivillig basis bliver nysgerrig efter vore sprog.
Jeg glæder mig meget over den ros, om at vi har bragt en smule realisme ind. Jeg er ikke begejstret for smukke fraser, som i overmorgen viser sig at være indholdsløse. Man bliver nødt til at forberede sig meget professionelt på det, man skal udrette, og finnerne vil lige præcis gøre det - held og lykke! Matti Vanhanen og hans team, Erkii Tuomioja og alle andre vil gøre det præcis ligesom vi har gjort det, og bagefter så tyskerne.
Men vi kan nu godt lære en lille smule mere, ikke blot kulturelt, men også sportsligt af alt det, der løber af stablen her. Jeg har lige regnet ud: Indtil nu har der været 32 spil i VM i fodbold, af disse 20 Europa mod resten af verden, dvs. mod andre verdensdele. Vores resultat er 12 sejre, fire uafgjort og fire nederlag. Det er ikke så dårligt af en global aktørog hvis vi nu kopierer dette politisk på andre niveauer, så er der intet, der kan gå galt mere.
Olli Rehn,
   Hr. formand! Efter kanslerens omfattende sammenfatning af debatten vil jeg gerne sige et par ord om udvidelsen efter Det Europæiske Råd.
Kommissionen glæder sig over konklusionerne om udvidelse fra Det Europæiske Råd, der blev ledet så dygtigt af det østrigske formandskab. Disse konklusioner baner vejen for en ny enighed om udvidelser af Den Europæiske Union. Denne nye enighed bør frem for alt styrke vores oplyste egeninteresse i at udvide området med fred, demokrati og fremgang i Europa, samtidig med at vi sikrer vores evne til at fungere effektivt og gradvis optage nye medlemmer.
Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på især tre konklusioner. For det første understreger Det Europæiske Råd med rette succesen med EU-udvidelsen ved at fastslå, at det har vist sig at være en historisk mulighed for at bidrage til fred, sikkerhed, stabilitet, demokrati og retsstatsprincippet samt til vækst og fremgang inden for EU som sådan, som kansler Schüssel med rette henviste til.
For det andet er jeg glad for, at Det Europæiske Råd ikke ændrede de tiltrædelseskriterier, der blev aftalt i København i 1993. Der blev ikke indført nye kriterier; i stedet bekræftede Det Europæiske Råd på ny, at det vil leve op til sine eksisterende forpligtelser, . Dermed bekræftede det EU's konsoliderede udvidelsesdagsorden, der omfatter Sydøsteuropa, dvs. Bulgarien og Rumænien, Tyrkiet og Kroatien og de øvrige lande på Vestbalkan. I eftermiddag får jeg lejlighed til at tale om Tyrkiet og landets reformer og forpligtelser ved mødet i Parlamentets Udenrigsudvalg.
For det tredje understreger Det Europæiske Råd betydningen af at sikre, at EU fremover er i stand til at fungere politisk, økonomisk og institutionelt, efterhånden som det bliver udvidet, og uddybe Europas fælles projekt yderligere. Det er en meget vigtig dimension og målsætning for Parlamentet og Kommissionen.
Som vi ved, afholder Det Europæiske Råd en debat i december 2006, og Kommissionen er blevet bedt om at aflægge rapport om alle relevante aspekter af udvidelsen vedrørende EU's absorptionsevne. Dette svarer i det store og hele til Parlamentets beslutning efter Brok-betænkningen for et stykke tid siden.
Kommissionen vil gerne og rettidigt fremlægge et strategidokument om udvidelsen, herunder absorptionsevnen, som led i vores udvidelsespakke i oktober/november 2006. Jeg er gået i gang med at udarbejde det dokument, og vi ser frem til en indholdsrig og ansvarlig udvidelsesdebat med Parlamentet og Rådet. Denne debat bør ikke kun være begrænset til EU-institutionerne: Den skal også nå ud til det civile samfund, både i medlemsstaterne og i kandidatlandene.
Tiden er inde til at skabe fornyet enighed om EU's udvidelsespolitik baseret på en konsolidering af vores forpligtelser, en stringent anvendelse af konditionaliteten og en bedre kommunikation med vores borgere. Det er den bedste måde, hvorpå vi kan sikre, at udvidelsen bliver en fortsat succeshistorie, hvilket Det Europæiske Råd nu har erkendt.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Katalin Lévai (PSE ).
   - Mine damer og herrer, hr. formand! Først vil jeg gerne have lov til at lykønske det østrigske formandskab og formanden Wolfgang Schüssel for deres arbejde og de opnåede resultater gennem de forgangne seks måneder.
I løbet af sin formandsperiode har det østrigske formandskab stået over for betydelige udfordringer. Der er behov for yderligere arbejde vedrørende forfatningstraktaten, før der kan nås en endelig - og forhåbentlig positiv - beslutning. Den "parallelle metode", hvor man på den ene side fortsætter forligsarbejdet vedrørende traktatens fremtid og på den anden side i højere grad fokuserer mere resolut på resultater og projekter, der bidrager mere til at lette de daglige projekter, synes at være den rigtige. Efter min mening er den offentliggjorte liste over vellykkede initiativer, der kan gennemføres inden 2010, meget nyttig i denne henseende. Jeg mener, at vedtagelsen af tidsplanen for videreførelsen har været et betydningsfuldt skridt fremad.
Jeg mener imidlertid, at det er uheldigt, at man heller ikke under det østrigske formandskab er nået frem til virkelige, betydningsfulde afgørelser om spørgsmål, der altid udskydes, såsom bestemmelserne om arbejdstid. Jeg glæder mig alligevel over initiativet om en højtidelig politisk erklæring om europæiske værdier og bestræbelser, der skal vedtages på Den Europæiske Unions topmøde i Berlin i marts 2007, hvor man fejrer Rom-traktatens 50 års jubilæum. 
Jeg er enig i, at Rådets møder skal være offentlige i sager, der er omfattet af den fælles beslutningsprocedure, og jeg støtter Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse til Den Europæiske Union i håbet om, at dette vil forbedre vilkårene for det etniske ungarske mindretal.
Det kommende finske formandskab vil arve talrige uløste problemer, og det vil i den kommende tid skulle fokusere på økonomiske reformer, social retfærdighed, sikkerhed og stabilitet samt på Europas rolle i verden.
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
