Den fælles landbrugspolitiks støtteordninger for landbrugere - Ændringer af den fælles landbrugspolitik - Støtte fra ELFUL til udvikling af landdistrikterne - Fællesskabets strategiske retningslinjer for udvikling af landdistrikterne (2007-2013) (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
af Capoulas Santos for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere - C6-0240/2008 -
af Capoulas Santos for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om ændringer af den fælles landbrugspolitik ved ændring af forordning (EF) nr. 320/2006, (EF) nr. 1234/2007, (EF) nr. 3/2008 og (EF) nr. [...]/2008 - C6-0241/2008 -
af Capoulas Santos for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1698/2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) - C6-0242/2008 -
af Capoulas Santos for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets afgørelse om ændring af afgørelse 2006/144/EF om Fællesskabets strategiske retningslinjer for udvikling af landdistrikterne (programmeringsperioden 2007-2013) - C6-0239/2008 -.
Luis Manuel Capoulas Santos
ordfører. - (PT) Fru formand, fru kommissær, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer! Det er mig en stor glæde at byde Dem alle velkommen ved indledningen af denne forhandling. Det er sidste etape i en lang og participatorisk forhandlings- og refleksionsproces om den nuværende og fremtidige fælles landbrugspolitik.
Det har vist sig at være et meget vanskeligt arbejde, som har taget mange måneder, ja faktisk over et år, og der har været et indgående samarbejde mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen og hele landbrugssektoren og alle landdistrikterne i EU. Jeg har i perioden haft lejlighed til at høre mange synspunkter fra organisationer, der repræsenterer landbrugssektoren og landdistrikterne i forskellige medlemsstater, og været i dialog med parlamentsmedlemmer og institutionelle repræsentanter fra mange, ja faktisk stort set alle, medlemsstater og fællesskabsinstitutioner, med udgangspunkt, naturligvis, i Europa-Parlamentet.
Jeg har deltaget i forskellige seminarer og konferencer og lyttet nøje til alle, også gennem medierne, for at forsøge at finde den bedste mulige syntese. Jeg vil derfor gerne takke alle mine kolleger, som med stor begejstring har deltaget i denne debat, og også alle de politiske gruppers koordinatorer. Jeg vil især gerne fremhæve hr. Goepels indsats, ikke kun i rollen som koordinator for PPE-DE-Gruppen, men også som ordfører for den initiativbetænkning, der gik forud for de betænkninger, som er til forhandling her i dag.
Jeg vil også gerne takke udvalgsformanden, hr. Parish, for hans måde at lede arbejdet i vores udvalg på og for det fremragende samarbejde med sekretariatet for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, som stod for den hårdeste og teknisk mest krævende del af arbejdet.
Endelig vil jeg gerne takke Kommissionen, som repræsenteret ved kommissæren, for dens samarbejdsvilje, og det gælder også dens tjenestegrene samt hr. Barnier for hans løbende kontakt med Parlamentet, selv inden det franske formandskabs officielle start.
Denne øvelse i tættere samarbejde har været et godt eksempel på fordelene ved den fælles beslutningsprocedure, som, jeg håber, kan træde i kraft med gennemførelsen af Lissabontraktaten i dens fulde ordlyd, forhåbentlig hurtigst muligt.
Denne forhandling med alle dens iboende alliancer og modsætninger viser tydeligt, hvor komplekst europæisk landbrug er i al sin mangfoldighed. Den viser også på eksemplarisk vis, hvor stor betydning EU, EU-institutionerne og særligt Parlamentet tillægger dette spørgsmål. De 1 170 ændringsforslag, der blev fremsat til Kommissionens forslag - og det skal understreges, at den periode, hvor der kunne fremsættes ændringsforslag, oven i købet var afbrudt af sommerferien - viser medlemmernes store engagement i denne debat.
De kompromisændringsforslag, som fire af de største politiske grupper i Parlamentet nåede frem til, hvor knap 400 ændringsforslag om de vigtigste spørgsmål blev kogt ned til seks kompromisændringsforslag, er samtidig udtryk for medlemmernes ansvarsforståelse, kompromisvillighed og resultatbevidsthed.
Med hensyn til betænkningens indhold, som, jeg mener, er ganske afbalanceret og i stand til at imødegå de aktuelle udfordringer og sikre gode fremtidige retningslinjer, må jeg sige, at Parlamentet betragter mange af Kommissionens forslag som positive og godkender mange af dem.
Jeg vil gerne fremhæve følgende: vores bekræftelse af, at en fælles politik er en forudsætning for et konkurrencedygtigt og miljømæssigt bæredygtigt landbrug i Europa, Kommissionens indsats for at sikre en mere retfærdig og samfundsmæssig acceptabel fælles landbrugspolitik, den store vægt, der er lagt på forenkling og begrænsning af bureaukrati, godkendelsen af forslaget om at sikre landbrugerne større frihed i fastlæggelsen af deres produktivitetsmuligheder, et økonomisk løft til og en styrkelse af udviklingen af landdistrikter i forhold til de nye udfordringer (energi, klima, vand og biodiversitet), indførelsen af princippet om progressiv graduering, større fleksibilitet til medlemsstaterne i forvaltningen af den fælles landbrugspolitik (jeg tænker på artikel 68), indførelsen af risiko- og krisestyringsforanstaltninger med medfinansiering fra Fællesskabet og den generelle og positive kurs i forhandlingerne om politikken efter 2013 og i EU's håndtering af WTO-forhandlingerne, som skal munde ud i en retfærdig og gensidig aftale om reguleret, international handel med landbrugsvarer.
Kommissionens forslag indeholder imidlertid også aspekter, som Parlamentet og jeg som ordfører betragter som mindre positive. Som jeg allerede har nævnt ved andre lejligheder, er tonen i visse af Kommissionens forslag, bl.a. vedrørende markedsreguleringsmekanismer og mælkesektoren, alt for liberal, hvilket kan vise sig at være farligt netop i en tid med stor ustabilitet og volatilitet på markederne. Der mangler også sociale hensyn, hvilket er helt tydeligt i forslaget om at udelukke små landbrugere.
Jeg mener også, at Kommissionens forslag er ude af kurs med hensyn til social og territorial samhørighed, eftersom den foreslår at afskaffe omfordelingsordningen i forbindelse med den nye graduering. Jeg mener desuden ikke, at Kommissionen har taget behørigt hensyn til visse sektorer, som er særlig sårbare over for den aktuelle krise på markedet, og hvor landbrugerne er i alvorlig risiko for at måtte forlade erhvervet på grund af den foreslåede tidsplan og den fart, hvormed støtten afkobles frem mod 2013. Det er tilfældet inden for fåresektoren, og derfor er vi blevet enige om at fremhæve disse små fælles markedsordninger, for de er trods deres størrelse meget vigtige og har stor politisk, økonomisk og social betydning for visse regioner i Europa, hvor det er meget vanskeligt at finde alternative beskæftigelsesmuligheder.
Betænkningen, som blev vedtaget med stort flertal under afstemningen i Landbrugsudvalget, sigter efter at rette op på nogle af disse mindre positive aspekter.
De fem vedtagne kompromisændringsforslag om afgørende aspekter af gradueringen er vigtige forslag fra Parlamentet. De vedrører procentdelen og den progressive karakter af støtten til små landbrugere i lyset af medlemsstaternes større frihed til at fastsætte minimumsniveauet, muligheden for at bibeholde støtte i henhold til artikel 68 og udvidelsen af artiklens anvendelsesområde, den udvidede forsikringsordning, som kommer til at omfatte fiskeriindustrien, spørgsmålet om medfinansiering i forbindelse med udvikling af landdistrikter og hensynet til de nye udfordringer. Mange af Parlamentets andre forslag bidrager også positivt. Jeg vil bl.a. gerne fremhæve medtagelsen af beskæftigelsesfaktoren i beregningen af støtten samt kravet om overholdelse af sundheds- og sikkerhedskrav på arbejdspladsen i forhold til at kunne modtage denne støtte.
Landbrugsudvalget har også vedtaget en meget klar holdning til det vanskeligste aspekt af dette spørgsmål, nemlig mælkesektoren. Det er et meget vigtigt punkt, som skal håndteres forsigtigt i betragtning af den aktuelle markedssituation.
Trods den dybe respekt, som jeg har for alle synspunkterne, hvoraf nogle på visse områder er diametralt modsatte af mine egne, men desuagtet fortjener respekt, føler jeg, at den holdning, som Landbrugsudvalget vedtog, er ganske fornuftig. Jeg så gerne, at den blev vedtaget i plenarforsamlingen og godkendt af Rådet med opbakning fra Kommissionen. En forsigtig stigning i produktionen om to år oven i de 2 %, som vi har vedtaget for 2008, og en endelig beslutning i starten af 2010 om sektorens fremtid baseret på markedsudviklingen samt en stigning på 4 % om tre år forekommer mig at være en forholdsvis forsigtig strategi og muligvis en strategi, som kunne danne grundlag for det endelige kompromis.
Til sidst vil jeg sige, at mit håb er, at vi med denne forhandling vil få afklaret holdningerne, og at vi vil kunne nå frem til en aftale, der lever op til landbrugets og landbrugernes forventninger. Jeg håber, at vi alle - Parlamentet, Rådet og Kommissionen - er klar til denne udfordring.
Michel Barnier
formand for Rådet. - (FR) Fru formand, mine damer og herrer! Det glæder mig utrolig meget at komme her i Parlamentet igen og besøge Dem på et afgørende tidspunkt, eftersom både Parlamentet og Rådet forsøger at finde en endelig holdning til spørgsmålet om sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik.
Vi er udmærket klar over, at sundhedstjekket ikke er en grundlæggende strategiændring, sådan som reformen fra 2003 var, men en væsentlig tilpasning af reformen efter en meget foranderlig situation.
Tilpasningen vil navnlig gøre det muligt at reagere på en situation, som var helt utænkelig for få år siden. Hvem kunne f.eks. have forudset markedsudviklingen siden 2008, som førte til en drastisk stigning i landbrugspriserne og som bekendt skabte hungeroptøjer over stort set hele verden?
Situationen har vist, i hvilket omfang landbruget fortsat er et strategisk aktiv for vores europæiske kontinent, og hvor stor fornuft der er i fødevaresuverænitet i lyset af den øgede volatilitet i priserne på landbrugsvarer.
Selv om sundhedstjekket kun vedrører tilpasninger, er der ikke desto mindre mange af dem, de er komplicerede, og de udgør for os alle en pakke, som er vanskelig at færdiggøre.
Rådet har allerede gjort et stort stykke arbejde på alle niveauer for at løse mange af spørgsmålene. I den forbindelse vil jeg gerne inderligt takke det slovenske formandskab for dets værdifulde arbejde, som har gjort det muligt at gå konstruktivt til værks, særligt med hensyn til Kommissionens meddelelse. Så er der Deres ordførere, hr. Goepel og hr. Capoulas Santos, som på vegne af Parlamentet har arbejdet med meddelelsen om de lovgivningsmæssige forslag. Jeg vil gerne oprigtigt takke Dem begge for kvaliteten af Deres respektive betænkninger, som er særdeles gennemarbejdede og fulde af forslag.
Jeg ønskede som bekendt at samarbejde med Parlamentet fra starten. Jeg har før arbejdet sammen med Parlamentet, nemlig i de fem år, hvor jeg havde den ære at være kommissær for regionalpolitikken og reformen af institutionerne, og jeg ønsker som sagt at arbejde med dette spørgsmål, som var den fælles beslutningsprocedure allerede blevet indført.
Jeg har været meget interesseret i det efterfølgende arbejde, som Parlamentet har udført parallelt med arbejdet i Rådet, og der har været, hvad man kunne kalde en form for styrket dialog mellem os.
Jeg har i den forbindelse haft regelmæssige og meget udbytterige drøftelser om status i forhandlingerne med medlemmerne af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter og i Parlamentet - knap 50 timers møder med Parlamentet eller med kolleger. På hvert afgørende tidspunkt i forhandlingerne mødtes vi i Rådet - den 27. september og den 22. oktober efter afstemningen i Landbrugsudvalget og den 4. november for at tage fat på den sidste forhandlingsfase og konklusionerne fra Rådets møde i oktober.
Jeg vil på dette tidspunkt især gerne takke udvalgsformanden, hr. Parish, for hans aktive samarbejde gennem hele dette forløb. Jeg vil også gerne takke gruppeformændene, hr. Goepel, hr. Capoulas Santos, hr. Busk, hr. Graefe zu Baringdorf, hr. Aita og hr. Berlato.
Siden vi overtog formandskabet, har vi på ministerniveau og på teknisk niveau regelmæssigt holdt Rådet underrettet om status i Parlamentets arbejde. Jeg informerede eksempelvis på vores seneste ministerrådsmøde i Luxembourg personligt den enkelte minister på skrift om Parlamentets holdning til hvert af de spørgsmål, som vi skulle drøfte i Rådet.
Når De i morgen har afgivet Deres holdning, vil vi sammen med fru Fischer Boel være i stand til at søge en politisk aftale i Rådet. Jeg vil, inden vi begynder - og jeg mener, inden vi indleder den sidste forhandlingsfase - underrette ministrene om resultatet af Deres afstemning om sundhedstjekket.
Det er som altid aldrig let at finde et kompromis, når der er mange vigtige uafklarede spørgsmål. Der er tale om kontroversielle spørgsmål, men vi er opsatte på - formandskabet er opsat på - sammen med Kommissionen og under hensyntagen til Deres afstemning at finde det bedst mulige og mest dynamiske kompromis.
Arbejdet i Rådet har vist, at vi som ministre på mange områder deler Parlamentets bekymringer. Jeg vil nævne to eksempler. For det første ønsket om øget fleksibilitet i anvendelsen af artikel 68 og for det andet fastholdelsen af ekstraordinære markedsforanstaltninger i tilfælde af sundhedskriser - artikel 44 i fusionsmarkedsordningen, som vil blive indføjet i det endelige kompromis.
Jeg kan forsikre Dem om, at der blandt de mest følsomme spørgsmål er mindst to, som er ekstremt følsomme. Det er spørgsmålet om mælk og spørgsmålet om graduering. Vi har i Rådet haft debatter, der var lige så indgående, lidenskabelige og livlige, som dem, jeg har hørt om eller overværet her i Parlamentet. Der er givet udtryk for de samme bekymringer i begge fora.
Formiddagens forhandling og morgendagens afstemning om sundhedstjekket er derfor yderst vigtige skridt, som endnu engang vil demonstrere Parlamentets vigtige rolle, en rolle, som det fortsat skal udfylde. Det er under alle omstændigheder i dette lys, nemlig i lyset af denne tættere dialog, i lyset af den fælles beslutningsprocedure, at jeg i flere måneder har ønsket at arbejde på vegne af formandskabet.
Derfor glæder det mig meget - og det glæder uden tvivl også kommissæren - at lytte til Dem i dag, besvare nogle af Deres spørgsmål og afholde denne sidste forhandling med Dem.
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg vil, inden jeg går nærmere ind i de spørgsmål, der er til forhandling, gerne takke hr. Capoulas Santos for hans store arbejde med denne betænkning. Jeg undervurderer bestemt ikke det hårde arbejde, og som hr. Capoulas Santos selv nævnte, gjorde de mange ændringsforslag det ikke lettere at finde en gylden mellemvej.
Vi har nu brugt over et år på sammen at drøfte sundhedstjekket, til tider ned i mindste detalje, først på grundlag af Goepel-betænkningen og nu til sidst på grundlag af hr. Capoulas Santos' betænkning. Jeg tror ikke, at jeg behøver at forklare, hvor taknemmelig jeg er for det konstruktive samarbejde, jeg altid har haft med Parlamentet, og for, at vi altid har forsøgt at lytte til hinanden og finde et kompromis, som begge parter kunne leve med.
Da min taletid er begrænset, vil det være helt umuligt for mig at gå ind i alle detaljer, så jeg vil koncentrere mig om nogle af de vigtigste spørgsmål og starte med mælkesektoren.
2007 har givetvis været et meget ejendommeligt år, men det har bestemt også været et meget lærerigt år. Én ting, som vi lærte i løbet af 2007, var, at vores kvoteordning ikke gjorde det muligt at efterkomme efterspørgslen. Det førte til, at priserne på mejeriprodukter ganske enkelt røg i vejret. Forholdsvis mange landbrugere fortalte mig, at det var dejligt, så længe det varede, men resultatet blev, at vi efterfølgende oplevede et meget kraftigt prisfald, fordi de højere priser tydeligvis havde medført en øget produktion.
Jeg tror, at vi i dag kan være enige om, at sektoren virkelig kæmper for at tilbageerobre nogle af de kunder, som forlod mælke- eller mejerisektoren, fordi de følte, at priserne var for høje. Jeg kan i den forbindelse se, at Parlamentet foreslår en stigning på 1 %, men kun i to år, så en stigning på 2 % frem til 2010.
Jeg mener, det er vigtigt, at vi ser på konsekvenserne af de beslutninger, som vi træffer i mejerisektoren, men 2010 vil være for tidligt, og jeg mener derfor, at vi bør holde fast i 2011, men samtidig tydeligt gøre opmærksom på, at vi vil være parate til at drøfte alle aspekter i 2011. Det forholder sig imidlertid sådan, at kvoteordningen udløber i 2015.
Jeg har på grundlag af alle de drøftelser, som vi har haft, desuden erfaret, at der er et stort pres for at få indført den såkaldte mælkefond. Jeg er enig i, at der bør vedtages eller foretages en tilpasning af visse ledsageforanstaltninger, og jeg er overbevist om, at der kan gøres en hel del i henhold til den nye artikel 68.
Jeg erkender, at den nuværende artikel 69 er for smal og for restriktiv til at kunne anvendes fremadrettet, så vi åbner nu op for nye muligheder i den nye artikel 68. Hvis vi kan nå frem til en god kombination af artikel 68 og de nye muligheder for udvikling af landdistrikter, så er jeg helt sikker på, at vi vil finde løsninger på de specifikke problemer, som vi ser i visse regioner.
Kommissionen foreslår med hensyn til enkeltbetalingsordningen og afkoblingen af den direkte støtte, at vi fastholder muligheden for koblet støtte på to eller tre områder - ammekøer, får og geder - fordi vi erkender, at der er specifikke problemer på disse tre områder. De ønsker desuden at fastholde koblet støtte til handyrpræmien, proteinafgrøder og tørret foder. Mit grundlæggende synspunkt er, at det er vigtigt at afvikle ordningen - det er faktisk et grundlæggende element i alle de reformer, der er blevet gennemført - og vi er atter nødt til at se på forenklinger og udnytte enhver mulighed for at forenkle vores ordning. Jeg er imidlertid åben over for at finde en løsning, der er mindre kompliceret end den, som vi har foreslået.
Vi har foreslået en afkoblingsstrategi i to trin, og jeg kunne sammen med formandskabet være villig til at gennemføre den på en gang, men udskyde den til 2012 - det sidste anvendelsesår - så den får virkning i budgetåret 2013. De gjorde ret i at spørge, hvorfor vi skulle gøre det mere kompliceret end højst nødvendigt. Artikel 68 skal som sagt anvendes som et mere fleksibelt instrument, men med visse begrænsninger, og De ønsker en situation, hvor man kan afkoble 10 %. Jeg tror, at vi skal passe på ikke at få en situation, hvor afkoblingen sker via bagdøren, via artikel 68.
Sidst, men ikke mindst, tror jeg, at vi alle er enige om, at vi med hensyn til graduering, udvikling af landdistrikter og de nye udfordringer har behov for flere midler for at imødegå disse nye udfordringer. Klimaændringerne står øverst på vores liste. Vi er nødt til at finde nye måder at forvalte vores vandressourcer på. Vand er en knap ressource, men en yderst vigtig ressource for landbruget, særligt i nogle af vores sydlige regioner, så vi er nødt til at anvende nye teknologier og udnytte vandet på den mest intelligente måde og undgå vandspild. Det er muligt, men det kræver helt sikkert penge.
Jeg har derfor foreslået denne overførsel fra første til anden søjle, hvor 8 % fases ind over en årrække. Jeg ved, at vi muligvis vil komme tilbage i morgen med et kompromis om dette spørgsmål, men jeg vil gerne understrege, at der helt bestemt bliver behov for penge, og det samme er tilfældet med hensyn til biodiversitet og de akser for mælk, som vi har indføjet i ordningen.
Jeg vil ikke gå i detaljer med hensyn til den progressive graduering. Jeg kender Deres synspunkter, og jeg ved, at De nu vil sige "1, 2, 3". Jeg er sikker på, at vi også her vil være i stand til at finde et fornuftigt kompromis.
Jeg har kun været inde på nogle af de vigtigste emner, og jeg er sikker på, at jeg vil få lejlighed til at besvare spørgsmål efter forhandlingen, men jeg er sammen med formandskabet opsat på at finde et fornuftigt kompromis. Vi ved alle, at man aldrig får alt det, man ønsker sig, så jeg tror, at det for os alle vil være et spørgsmål om at "sluge nogle kameler" for at nå frem til et kompromis, der vil være til gavn for den europæiske landbrugssektor i en mere globaliseret verden.
Kathalijne Maria Buitenweg
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed. - (NL) Fru formand! Selv om Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed lægger stor vægt på at være en troværdig myndighed, betyder det ikke, at der ikke kan gennemføres store ændringer. Det betyder dog, at de skal varsles i god tid, og at folk desuden skal tilbydes alternative løsninger.
Kommissionen offentliggjorde sidste år en meddelelse om sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik, som har behov for en gennemgribende reform. Hensigten var at foretage drastiske nedsættelser af den direkte støtte og forbedre miljøbeskyttelsen og beskæftigelsen. Vi var i sidste ende skuffede over, hvordan forslagene kom til at se ud, da de bl.a. omfattede en række ubetydelige nedsættelser af de direkte støtteforanstaltninger. Landbrugerne bør ikke tildeles støtte i henhold til tidligere udbytte eller jordbesiddelser. Miljøudvalget så gerne, at det skete i henhold til de almennyttige tiltag, som de bidrager med, f.eks. øget biodiversitet og bedre vandforvaltning, og aktiviteter, der gavner miljøet, dyrevelfærden og fødevaresikkerheden og rækker ud over de juridiske forpligtelser. Vi så gerne, at det skete fra 2020.
Her i aften drøfter vi faldet i bestanden af bier. Det vil for at forbedre situationen være nødvendigt at sprøjte mindre og fremme biodiversiteten ved at indføre stødpudezoner. Genteknologi og intensiv monokultur er et problem i den forbindelse. Jeg håber, at vi i aften, ligesom vi gjorde her til morgen, vil støtte en landbrugsform, hvor agerbrug og naturen styrker hinanden.
Markus Pieper
ordfører for udtalelsen fra Regionaludviklingsudvalget. - (DE) Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Vi har gjort visse fremskridt for at sikre frie landbrugsmarkeder, både i forhold til at begrænse markedsreguleringen og føje et socialt og økonomisk aspekt til de europæiske politikker.
Jeg glæder mig gevaldigt over, at Kommissionen allerede har indtaget en positiv holdning til flere af Parlamentets forslag. Jeg vil også gerne takke ordføreren, som har medtaget mange af Regionaludviklingsudvalgets forslag vedrørende graduering og udvikling af landdistrikter. Der er imidlertid fortsat én ting, der bekymrer os. Vi ønsker at undtage flere små landbrug fra de ekstra ressourcenedskæringer. Regionaludviklingsudvalget og mange af vores andre kolleger mener, at grænsen bør forhøjes til 10 000 EUR.
Dette er i modsætning til, hvad andre har givet udtryk for - vi er alle bekendt med synspunkterne - ikke et meningsløst forslag. Vores forslag er tværtimod meget seriøst, fordi det sigter mod at give landbrugene mulighed for trygt at planlægge deres overgang til markedsøkonomi, og samtidig lever det op til løfterne i landbrugsreformen fra 2003. Små landbrug er i særlig grad blevet ramt af de seneste måneders uro på markedet. Vi bør af den grund tilbyde dem politisk opbakning. Forslaget kunne naturligvis begrænses til bestemte sektorprogrammer. Vi må ikke desto mindre være opmærksomme på en fejl i ordningen. Vi kan ikke først nedsætte præmierne til mælkebønderne, og dernæst som en nødløsning pege på en mælkefond, der er finansieret på denne måde.
Hvis der er behov for penge til at indføre disse strukturændringer, må der blive tale om uudnyttede landbrugs- og strukturmidler. Landbrugspolitikken vil forblive en selvmodsigelse og ikke kunne måles og vejes, så længe den fortsat skubbes frem og tilbage på denne måde. Vi i Regionaludviklingsudvalget opfordrer derfor til at beskytte programmerne for udvikling af landdistrikter og landmændenes indkomster. Begge dele vil kun være muligt, hvis vi fremover strengt adskiller den operationelle tilgang med kompensationsbetalinger fra de regionale programmer. Vi så gerne forslag fra Kommissionen, der gik i den retning.
Lutz Goepel
for PPE-DE-Gruppen. - (DE) Fru formand! Guderne må vide, at to minutter er meget kort tid til at kommentere et års indgående arbejde med sundhedstjekket. Jeg har blot nogle få bemærkninger. Jeg vil gerne minde om, at Kommissionen i november 2007 talte om en graduering på 8 % plus en nedgang på 45 %. Der blev nævnt en progressiv graduering på 4 %, dvs. en graduering i henhold til landbrugets størrelse, i Goepel-betænkningen. Efterfølgende hørte vi om en obligatorisk graduering på 8 % og en progressiv graduering på 9 %, i alt 17 %, som et udspil fra Kommissionen, og vi nåede for nylig frem til en gradueringssats på 5 % under afstemningen i udvalget. Det var vigtigt for os, at alle gradueringsressourcer forbliver i regionen og finder anvendelse, uanset landbrugets størrelse eller juridiske form.
Kommissæren opfordrede til at sikre medlemsstaterne større fleksibilitet i forbindelse med overgangen fra den ene ordning til den anden. Det ville betyde flere muligheder for at indføre yderligere afkobling og komme væk fra de historiske referencer. Jeg er principielt enig i dette. Drøftelserne i udvalget har vist, at det ikke er hensigtsmæssigt på alle områder, og det bør vi især huske på i forbindelse med afgrøder, når vi bevæger os væk fra mindre markedsordninger. Nye udfordringer og stigende global mobilitet på markederne kræver nye, fleksible mekanismer. Det er med hensyn til mejerisektoren desuden lykkedes os at omformulere artikel 68, så den tager hensyn til ugunstigt stillede regioner.
Endelig er der mælk, som er det vanskeligste spørgsmål i forbindelse med denne evaluering. Eftersom det er så kompliceret, ville jeg have foretrukket, at vi havde håndteret de komplekse mejerirelaterede spørgsmål med valgmuligheder og supplerende foranstaltninger i en samlet betænkning, når kvoterne afskaffes i 2010 eller 2011. Mælkefonden er imidlertid ret stor og vil sikre mælkebønderne yderligere støtte, særligt i ugunstigt stillede områder. Der bør ikke gøres nar ad idéen om at fremme investeringer for mælkebønder uden en fast kvote i hele EU, da den ville mindske det købspres, som erhvervslivet oplever.
Jeg har et sidste personligt punkt. Jeg vil gerne takke mit team for at have formået at færdigbehandle denne pakke under det franske formandskab inden afslutningen af min aktive periode som medlem af Parlamentet.
(Bifald)
Stéphane Le Foll
for PSE-Gruppen. - (FR) Fru formand, fru kommissær, hr. minister, hr. Capoulas Santos! Nu har jeg så ordet, og som hr. Goebbels sagde, er to minutter ikke meget i forhold til en så vigtig betænkning.
Det, jeg gerne vil sige, er ret enkelt. Jeg vil for det første gerne forsvare balancen i den betænkning, som hr. Capoulas Santos har forelagt i dag. Det var nødvendigt for at ajourføre den fælles landbrugspolitik, hvilket er formålet med sundhedstjekket, men det var samtidig også nødvendigt at fastholde helheden i denne politik på europæisk plan og sikre, at den fortsat kan være en politik, der fastsætter mål for landbruget i hele Europa. Det er denne balance, som jeg nu vil forsvare ved at fremhæve fire eksempler.
Det første eksempel er mælkekvoterne, som har skabt debat, og jeg siger dette oprigtigt: Den løsning, som vi nåede frem til, er efter min mening den rigtige. Vi må gå forsigtigt til værks på dette område. Alle de, som ønsker at skride hurtigt ind for at øge produktionen og fjerne markedsmekanismerne, løber en stor risiko, idet prisen på mælk risikerer at falde, og de vil da stå med et yderst møjsommeligt omstruktureringsarbejde.
Vi har også i forhold til afkobling af støtte fundet en efter min mening afbalanceret løsning. En fuldstændig afkobling vil bringe mange typer landbrug i fare. Vi skal beskytte de forskellige typer landbrug i Europa, bl.a. fåre-, kvæg- og gedebrug samt små grøntsagsavlere.
Vi kan med hensyn til reguleringsmekanismerne reelt vælge forsikringsvejen, men vi skal samtidig fastholde offentlige mekanismer, der giver mulighed for forebyggelse og regulering. Det er, hvad denne betænkning drejer sig om, og det er efter min mening et meget vigtigt aspekt.
Til sidst vil jeg med hensyn til den generelle reform af støtten og den måde, som vi griber den an på, gerne sige, at der med afkoblingen og ændringerne af artikel 68 er taget et vigtigt skridt og vel at mærke et skridt i den rigtige retning mod en situation, der vil sikre, at vores landbrugsproduktionsmodel som helhed bliver mere bæredygtig. Vi skal fastholde en driftsmodel, der bygger på enkeltpersoner eller grupper og tager hensyn til tre typer mål, nemlig økonomiske, miljømæssige og sociale mål.
Niels Busk
for ALDE-Gruppen. - (DA) Fru formand! Sundhedstjekket blev markedsført som værende der, hvor vi skulle se på forenkling og afbureaukratisering. Det var de store overskrifter, da vi startede vores debat. Det var også en overskrift, at vi skulle gøre landbruget i EU klar til øget frihandel - og især klar til den ny tid efter 2013, når den nuværende aftaleperiode udløber. Samtidig var det også meget væsentligt, at vi i Europa skulle påtage os vores del af ansvaret for, at der kan produceres kvalitetsfødevarer - ikke alene til europæiske forbrugere, men til hele verden, og især til den stigende del af verden, som efterspørger fødevarer.
Mælkeområdet var det område, hvor vi virkelig skulle afprøve, om vi i Europa er klar til at rette ind efter en forøget produktion. I denne forbindelse synes jeg, at det har været skuffende at være en del af debatten om, hvorvidt vi skulle påbegynde den såkaldte "bløde landing" og give mælkeproducenterne der, hvor man ønskede det, mulighed for at forøge produktionen af mælk. Det har for mig været et signal om, at vi i Europa ikke er særlig klar til den forandring, som morgendagen og især tiden efter 2013 kræver af os.
Med hensyn til forenklingen og afbureaukratiseringen - det at gøre det lettere at være landmand - må vi vel i dag sige, at det ikke er særlig let at finde hverken klare eller mange eksempler på, hvor vi har afbureaukratiseret eller forenklet. Hele problematikken omkring krydsoverensstemmelse, hvor der i dag er ret store forskelle fra medlemsland til medlemsland, er et område, hvor vi efter min mening klart burde gøre tingene bedre. Allervigtigst er det, at dette eftersyn af landbrugspolitikken i mine øjne i langt højere grad burde give en klar pejling af, i hvilken retning vi ønsker landbruget skal gå, når aftaleperioden i 2013 udløber.
Det gode element er landdistriktspolitikken, og her er det selvfølgelig vigtigt, at de modulerede midler forbliver i landdistrikterne, så de virkelig kan gøre gavn. Endelig havde jeg meget gerne set, - og jeg mener også, at det havde været til gavn for europæisk landbrug - at vi i Parlamentet havde lagt os tættere på det forslag, som Kommissionen fremsatte for efterhånden længe siden.
Janusz Wojciechowski
for UEN-Gruppen. - (PL) Fru formand! To brødre fik en pose slik af deres forældre. "Lad os dele den retfærdigt," sagde den ældste bror, hvortil den yngre bror svarede: "Jeg ville foretrække, at vi delte den lige". Denne historie beskriver forholdet mellem de gamle og de nye medlemsstater, når det gælder landbrug. De gamle medlemsstater modtager mest, og de nye modtager langt mindre.
Vi forstår godt, at der er tale om en overgangsperiode, men hvorfor skal situationen fastholdes efter 2013? Hvorfor skal de nye medlemsstater fortsat forholdsmæssigt modtage to eller tre gange mindre støtte end de gamle medlemsstater? Vi hører hele tiden, at det er retfærdigt, og at denne situation er historisk betinget. Vi ønsker imidlertid ikke retfærdighed, vi ønsker lighed. Der var et vist belæg for ulighederne under produktionsstøtteordningen, som tilgodeså de landbrugere, der producerede mest. Nu, hvor vi er gået over til områdestøtte, er der imidlertid ikke længere belæg for denne forskelsbehandling. Den må ophøre efter 2013, og der bør ikke skelnes mellem gamle og nye medlemsstater. Vi, de nye medlemsstater, vil også være gamle!
(Bifald)
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Fru formand, fru kommissær! Disse forhandlinger finder sted under ugunstige betingelser. Hvis irerne havde stemt fornuftigt, ville vi have haft indflydelse på landbrugsspørgsmål og landbrugsbudgettet fra den. 1. januar 2009.
Som situationen er nu, finder vores forhandlinger fortsat sted i henhold til den gamle ordning, om end rådsformanden, hr. Barnier, har indvilget i at lade os deltage. Det er et venligt tilbud, men det forbliver et fromt ønske, for tingene er, som de er. Det fremgår også tydeligt af Kommissionens udkast. Det første udkast, som hr. Goepel var ordfører for - han nævnte tallene lige før - ville medføre kraftige fald på 10, 25 og 45 %. I Parlamentet tyggede vi på disse tal og tilføjede lønomkostninger med forbehold for indbetaling af særlige forsikringsbidrag. Det ville have medført en omfordeling, som kunne have været et godt udgangspunkt for 2013.
Vores frygt er nu, at vi i 2013 vil stå over for en lineær nedsættelse. Det skal med hensyn til de tal, som Kommissionen i øjeblikket nævner, siges, at der er tale om stor ståhej for ingenting. Forslaget er i bedste fald halvhjertet og har intet at gøre med den korrekte beskrivelse af situationen, som De gav, og som jeg er enig i. De gentog tidligere de vigtigste punkter: vand, klima, genetisk diversitet, vedvarende energi og mejeriproduktion. Der skal tages stilling til alle disse områder, men de tiltag, som De foreslår, er helt grinagtige.
Lad mig kort sige et par ord om mejerisektoren. De kender situationen i mejeriindustrien. Der er en overskudsproduktion af mælk, og priserne er faldet katastrofalt. De foreslår at fremskynde tingene og øge produktionsmulighederne. En markedsøkonomi er imidlertid ensbetydende med, at produktionen følger efterspørgslen. Det, som De foreslår, ville være lidt i stil med, at bilindustrien forkortede eller afskaffede juleferien og indførte et ekstra skiftehold for at øge lageret af biler. Denne tilgang er forfejlet, og jeg er enig i det, som hr. Goepel sagde tidligere, nemlig at det ville være fornuftigt ikke at regulere mælkeproduktionen nu i forbindelse med sundhedstjekket, men i stedet vente til vi omsider får de markedsanalyser, som vi så længe er blevet lovet, men som stadig ikke er blevet gennemført, og at vi derefter finder en fornuftig løsning i mejerisektoren, som passer til markedet og landbrugernes behov.
Vincenzo Aita
for GUE/NGL-Gruppen. - (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg mener, at dagens forhandling og den efterfølgende afstemning er et vigtigt skridt for EU's fælles landbrugspolitik.
Jeg mener, at der i lyset af det, der er sket i de senere år og primært i de seneste to år, er et behov for en endnu stærkere fælles landbrugspolitik i Europa. I stedet har vi gennem dette langvarige arbejde og det arbejde, som hr. Capoulas Santos har udført, taget hånd om visse spørgsmål, men vi har gjort det inden for en gammel ordning. De spørgsmål, som i løbet af de seneste to år er blevet centrale for Europa, er følgende to spørgsmål, som jeg gerne vil fremhæve. Vi startede med sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik, som blev gennemført i 2003.
Visse data burde få os til at stoppe op og overveje, om vi er på rette spor, om end der er gjort et fremragende stykke arbejde i løbet af det seneste halvandet år. Vi mister et stort antal arbejdspladser, og ifølge tal fra Eurostat, som rækker frem til 2005 - vi ved således ikke, hvad der er sket i 2007 og 2008 - er der ca. 2 mio. færre ansatte i denne stabile, sæsonbestemte og familieprægede beskæftigelsessektor. Mellem 2003 og 2005 - igen ifølge tal fra Eurostat - faldt antallet af bedrifter med 611 000. I en tid som denne med økonomisk krise griber medlemsstaterne kraftigt ind til fordel for bankerne og industrien, men i intet land tales der om situationen i landbruget, for alt forventes at blive gjort gennem EU-politikken og den fælles landbrugspolitik.
Jeg mener, at vi med de tiltag, som vi iværksætter, går imod landbrugernes reelle behov og de tiltag, som de reelt har brug for, nemlig hjælp til at komme ud af en situation, hvor de er underordnet forarbejdnings- og afsætningsvirksomheder, for den anden kendsgerning er - jeg er lige ved at være færdig - at landbrugsvirksomhederne i de seneste to eller tre år har mistet indtjening til fordel for forarbejdnings- og afsætningsindustrien.
Det var de problemer, som vi burde have løst, og på det punkt er vurderingen meget negativ med hensyn til det, som vi stemmer om i Parlamentet i overmorgen.
Witold Tomczak
for IND/DEM-Gruppen. - (PL) Fru formand! Den økonomiske forskelsbehandling af familielandbrug og de nye medlemsstater er to grundlæggende mekanismer i den fælles landbrugspolitik, som svækker EU og er i strid med Fællesskabets primære formål. De foreslåede ændringer gør ikke op med disse mekanismer. Hvordan kan vi gennemføre en retfærdig reform af europæisk landbrug, hvis vi tilsidesætter 95 % af alle landbrugene? Disse 95 % er familielandbrug, som ikke er større end 50 ha. De modtager imidlertid kun levningerne fra EU's landbrugsstøttepulje. De rigeste landmænd, som kun udgør 1 %, modtager over 9 mia. EUR, dvs. mere end 90 % af alle landbrugene. Denne politik rammer familielandbrugene, som er rygraden i europæisk landbrug. Resultatet af den nuværende og den påtænkte landbrugspolitik vil være fortsat affolkning af landdistrikterne, miljøødelæggelser og en ringere fødevareforsyningssikkerhed i regionerne, i medlemsstaterne og i EU som helhed.
Peter Baco
(SK) Fru formand! Kommissionens forslag til et sundhedstjek af den fælles landbrugspolitik blev udarbejdet under forhold, der var helt anderledes end dem, som vi lever under i dag. Vi skal i dag især lægge større vægt på at kontrollere den stigende volatilitet på landbrugsmarkederne, fremme tilpasningen efter priserne på verdensmarkedet, understrege landbrugets uerstattelige rolle i samfundet, styrke ordningerne under den fælles landbrugspolitik og frem for alt sikre en bedre udnyttelse af landbrugspotentialet i de nye medlemsstater, som er udsat for forskelsbehandling.
De ændringsforslag, som er fremsat af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, har desværre kun sikret en delvis forbedring af Kommissionens mangelfulde løsning på de akutte problemer, som vi står over for i dag. Kommissionen har eksempelvis presset på med gennemførelsen af den progressive graduering i et forsøg på at vise EU-borgerne, at den er i stand til at afskaffe den høje landbrugsstøtte.
Det er i strid med det stigende behov for en kraftigere koncentration af produktionsmidlerne. Det er imidlertid fuldstændig absurd ikke at ville acceptere forslag om at behandle landbrug ikke som godsejeres ejendom, men som rationelle og levedygtige andelsforeninger af små jordbesiddere, som ikke ville kunne konkurrere mod hinanden. Den enkelte andelshaver skal således accepteres som en selvstændig landbruger.
Jeg opfordrer derfor rådsformanden, hr. Barnier, til at gøre plads til at drøfte en foreslået løsning på dette problem under Rådets forhandlinger.
Neil Parish
(EN) Fru formand! Lad mig starte med at takke kommissær Fischer Boel, rådsformanden, hr. Barnier, ordføreren, hr. Capoulas Santos, og hr. Goepel for det samarbejde, som vi har haft, samt alle udvalgsmedlemmerne for deres hårde arbejde, for vi er 27 medlemsstater, og selv om vi ikke er oppe at have 27 forskellige holdninger til betænkningen, har vi stadig en hel del, og vi samledes i udvalget og nåede frem til, hvad jeg betragter som et fornuftigt kompromis. Lad mig også takke kommissæren for hendes samarbejde og bistand og især hr. Barnier for det tættere samarbejde, selv om den fælles beslutningsprocedure ikke fandt anvendelse.
Vi skal nu videre og vedtage en betænkning og nå frem til et kompromis og en løsning, så landbrugerne i Europa ved præcis, hvor de står.
Der er behov for fødevareproduktionen - det så vi tydeligt sidste år - og vi er nødt til at befri landbrugerne for bureaukrati. Der er behov for en forenkling. Der er også behov for, at landbrugerne selv træffer deres forretningsbeslutninger. Vi skal således videre. Ja, der er behov for en vis krisestyring, men vi skal ikke tilbage til tiden med intervention - balancen skal være rigtig.
Mange af os flyver rundt i Europa, og når vi lander, foretrækker vi en blød landing, og mælkekvoterne har på samme måde behov for en blød landing. Vi er nødt til at skabe et friere marked. Kommissæren sagde, at der sidste år var en høj efterspørgsel efter mejeriprodukter, men at den er mindre i år - næste år kunne der imidlertid atter være en større efterspørgsel, og vi har behov for fleksibilitet for at kunne efterkomme den.
Landbruget og miljøet i landdistrikterne er en og samme sag, og vi skal gøre en indsats for at sikre, at vi tager hånd om klimaændringerne og vandforvaltningen, at vi ser på biobrændstoffer og biogas, og at vi reelt sikrer Europa en god position. Vi må ikke gå baglæns, for vi står godt i forhold til WTO. Lad os gå videre og reelt gennemføre en reform af landbrugspolitikken.
Brian Simpson
(EN) Fru formand! Jeg vil først og fremmest gerne takke ordføreren for hans hårde arbejde med dette følsomme emne.
Jeg er trods hans store indsats imidlertid bange for, at min nationale delegation og jeg ikke kan støtte denne betænkning. Jeg mener, at der er behov for en gennemgribende reform af den fælles landbrugspolitik. Vi skal væk fra den gamle direkte støtte og over til en ordning, der er markedsorienteret og tager hensyn til miljøet og bæredygtigheden i landdistrikterne og anerkender effektivt landbrug i stedet for at støtte ineffektivt landbrug. Selv om denne betænkning i sig selv ikke er en større reform, angiver den ikke desto mindre tonen for fremtidige reformer efter 2013. Jeg er derfor skuffet over resultatet af afstemningen i Landbrugsudvalget, som endnu engang - forekommer det mig - har ført til, at udvalget afviser en gennemgribende reform af denne upopulære ordning.
Jeg vil især fremhæve den obligatoriske graduering. Jeg kan ikke bakke op om at bevilge færre penge til udvikling af landdistrikter og desuden fjerne kravet om, at medlemsstaterne skal medfinansiere nye gradueringsmidler. Jeg kan heller ikke støtte udvalgets synspunkt om, at vi endvidere skulle opgive en fuldstændig graduering, men jeg har den største respekt for Kommissionen. Deres holdning, fru kommissær, til obligatorisk graduering er korrekt. Deres holdning til afkobling er korrekt. For en gangs skyld har vi en Kommission, som for alvor ønsker at gennemføre en reform af den fælles landbrugspolitik, men den står over for et Parlament, der aldrig magter opgaven på dette område og mener, at de udfordringer, som vi står over for, kan løses ved at holde fast ved den gamle upopulære ordning. Vær stærk, fru kommissær! De har ret, og jeg mistænker desværre, at det vil vise sig, at Parlamentet tager fejl.
Jan Mulder
(NL) Fru formand! Jeg er som bekendt ikke just begejstret for alle forslagene til sundhedstjekket. Hvis jeg var landmand og i 2005 havde beregnet, hvad jeg kunne forvente frem til 2013, så kunne jeg forvente - hav venligst tålmodighed med mig - en nedsættelse på 8 % som følge af gradueringen, en nedsættelse på 10 % som følge af den nationale reserve og muligvis en nedsættelse på 9 % på grund af bonusloftet, dvs. en samlet nedsættelse på 27 %. Hvordan kan en almindelig landmand fremover have tillid til en europæisk regering? Fru Buitenweg sagde, at de 27 % var uden betydning, men jeg mener, at det er en pæn del i forhold til, hvad der blev lovet. Jeg er således også imod gradueringen, og jeg ville foretrække, at loftet over de samlede bonusser var langt mere begrænset.
Med hensyn til den nationale reserve mener jeg, at vi bør gribe den ene chance, vi har, og udvikle en forsikringsordning, der hurtigst muligt sikrer dækning mod dyre- og plantesygdomme i hele Europa. I betragtning af at folk rejser så meget, vil vi i Europa før eller siden stå over for endnu en smitsom dyresygdom, og vores budgetter er ikke rustet til det. Hvis det sker igen, ville jeg ikke vide, hvor Kommissionen skulle få pengene fra. Det er her, at en forsikringsordning ville komme ind i billedet.
Vi kan med hensyn til mælkekvoter blot notere os, at et stigende antal markeder udvikler sig internationalt. Jeg tror ikke, at det vil være godt for Europa, hvis vi sagde til eksempelvis amerikanerne og brasilianerne, at markedet var deres, hvis de ville have det. Vi bør også deltage på markedet, og derfor er der behov for, at mælkekvoterne lander blødt.
Vi kunne gøre tre ting: nedsætte tillægsafgiften, gradvist forhøje kvoterne og hvert år udligne ubrugte mælkekvoter blandt de landbrugere, som har udnyttet deres kvoter fuldt ud og endog har overskredet dem.
Gintaras Didžiokas
(LT) Fru formand! Jeg vil først og fremmest gerne takke alle dem, som har arbejdet så hårdt med dette komplicerede, vigtige og efter min opfattelse mest betydningsfulde lovgivningsprojekt i år, og især takke ordføreren, hr. Capoulas Santos. Jeg har ikke så meget tid, så jeg vil kun berøre de vigtigste spørgsmål, som bekymrer landbrugerne i mit land.
Der er for det første udligningen af de direkte betalinger efter 13 år. Det er meget vigtigt, og når vi taler om solidaritet, fair konkurrence og fællesmarkedet, skal vi også handle derefter. Vi skal sørge for, at støtten tildeles korrekt.
Den anden meget vigtige ting er behovet for at afskaffe restriktionerne for landarealer i henhold til kravet af 30. juni 2003. Vi taler om fødevareknaphed, sult i verden og endelig biobrændsel, så lad os give landbrugerne mulighed for at udnytte de muligheder, som de eksisterende ressourcer giver.
Det vigtigste af det hele er, at vi beskytter finansieringen af EU's fælles landbrugspolitik og ikke tillader en opsplitning af landbrugsbudgettet for at tilgodese alle mulige tvivlsomme idéer.
Alyn Smith
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne rose og takke alle mine kolleger for i dag at være nået frem til en vellykket løsning. Jeg er imidlertid ligesom andre kolleger skuffet over, at vi ikke gik lidt længere og var lidt mere ambitiøse, men lad os huske på, at sundhedstjekket hele tiden kun har drejet sig om et sundhedstjek. Den gennemgribende reform vil komme senere, og det er det, vi skal fokusere på i dag.
Ser vi frem mod 2013, er der bestemt meget at gøre, for vi har en fælles landbrugspolitik, der som ethvert godt kompromis ikke gør nogen særligt glade. Jeg vil gerne holde fast i hr. Parishs bemærkninger og hr. Piepers med, for vi er nødt til at se fremad i forhold til, hvad den fælles landbrugspolitik er udviklet til at udrette. Vi er nødt til at tage reformen af navnlig strukturfondene med ind i denne forhandling, for den fælles landbrugspolitik er i sin nuværende form for kompliceret, omstændelig og vanskelig til at opnå støtte i befolkningen, hvorimod strukturfondene kunne være en langt billigere og mere effektiv måde at sikre offentlige miljøgoder på. Vi skal huske på, at den fælles landbrugspolitik drejer sig om at yde direkte støtte til producenter af lokale kvalitetsfødevarer. Hvis vi husker på det, så vil vi ikke gå meget fejl. Det er den store gevinst, og i dag er et skridt i den retning.
Ilda Figueiredo
(PT) Fru formand! Det er med en vis bekymring, at vi deltager i denne forhandling om yderligere ændringer af den fælles landbrugspolitik, da formålet i bund og grund er at sikre en større liberalisering og underordning i forhold til de internationale markeder uden at tage højde for, at landbruget er en strategisk sektor, og at fødevareforsyningssikkerhed og fødevaresuverænitet er en forudsætning for at garantere kvalitetsfødevarer til befolkningen i vores lande.
Manglen på sociale hensyn, som præger hele denne reform, der ikke tager højde for den alvorlige aktuelle arbejdsløshedssituation, er på samme måde uacceptabel. Det truer med at ødelægge, hvad der er tilbage af familielandbrugene, og nedsættelsen af støtten til små landbrugere, meddelelsen om afskaffelsen af mælkekvoteordningen, renationaliseringen af den fælles landbrugspolitik og den fortsatte uretfærdighed i fordelingen af støtte er særlig alvorlig.
Vi står derfor fast på de forslag, som vi har fremsat for at garantere støtte til produktionslandmænd, bekæmpe ustabilitet i produktionssektorerne som følge af prisudsving og forebygge afvandring fra landdistrikterne og affolkning af mange regioner.
Georgios Georgiou
(EL) Fru formand! For det første skylder vi en stor tak til vores kollega hr. Capoulas Santos og alle andre, som har bidraget til udarbejdelsen af denne prisværdige betænkning.
De fattigste områder i Grækenland er de landområder, hvor tobaksarbejderne bor. Jeg frygter, at disse områder også er de fattigste i Europa i absolutte tal. Befolkningen, som bor her, har intet andet arbejde end tobakken, og de beder ikke om andet, end at tobaksordningen forlænges til minimum 2013. De anmoder også, såfremt det overhovedet er muligt, om oprejsning for den uret, der blev begået i 2004, og om, at tobaksstøtten på 50 % fortsætter under første søjle fra 2010 for at supplere deres indkomst. Der er snarere tale om en humanitær end en teknisk anmodning.
Jim Allister
(EN) Fru formand! Jeg vil i den taletid, som jeg har til rådighed, fokusere på mælkesektoren, for - som kommissæren vil vide efter vores møde i sidste uge - er den i vanskeligheder i min valgkreds på grund af det kraftige prisfald. Prisfaldet styrker mig i min overbevisning om, at det er for tidligt og uklogt at afskaffe mælkekvoterne, og at det ikke vil bidrage til at stabilisere markedet.
Det forekommer mig ligeledes at være unødvendigt og tåbeligt at begrænse omfanget af de tilgængelige markedsreguleringsmekanismer i lyset af den ustabilitet, der i øjeblikket har ramt markedet. Vi har behov for relevante muligheder for at styre markedet, hvis vi skal sikre og fastholde en nedre grænse på dette marked, ellers lægger vi an til alt andet end en blød landing for mælkesektoren.
Jeg finder det derfor beklageligt, at mens visse medlemsstater udviser fleksibilitet - Frankrig taler om omfordeling af uudnyttet støtte i fåresektoren, og Tyskland taler om en mælkefond - ønsker Kommissionen at lægge bånd på sig selv ved at begrænse sine handlemuligheder og unødigt afskaffe markedsreguleringsmekanismer.
Agnes Schierhuber
(DE) Hr. formand, fru kommissær, hr. formand for Rådet! Lad mig først takke ordføreren for forslaget til retsakt og ordføreren for initiativbetænkningen. Reformerne i 2003 og 2004 var vigtige skridt i forhold til omlægningen af den fælles landbrugspolitik. Det grundige sundhedstjek af den fælles landbrugspolitik er ikke i sig selv en gennemgribende reform, men snarere endnu et vigtigt skridt for at sikre en moderne, multifunktionel og konkurrencedygtig fælles landbrugspolitik. Prioriteterne er de samme. Den største bekymring er fødevareproduktionen efterfulgt af foderproduktionen og dernæst energiforsyningen.
Mælkeproduktionens betydning, særligt i bjergområder, hvor græsmarksbrug ofte er den eneste mulighed, er allerede blevet drøftet. Vi beskytter i dette tilfælde arbejdspladser, ikke kun miljøet, hvilket efter min mening er lige så vigtigt. Jeg mener, at det er vigtigt at lægge an til en blød landing efter 2015. Jeg er for nuværende imod en generel forhøjelse af mælkekvoten. Jeg mener, at vi bør være forsigtige i en tid med stor overproduktion af mælk. Enhver, som peger på fødevarepriserne som en årsag til at forhøje kvoterne, glemmer, at en mælkebonde modtager mindre end 30 % af salgsprisen, og salgsprisen i supermarkederne - selv i min egen medlemsstat - er i øjeblikket den samme som for 25 år siden.
Det er vigtigt, at vi stabiliserer anden søjle uden at undergrave første søjle. Vi bifalder revurderingen af artikel 68 takket være medlemsstaternes beslutningsautonomi. Det glæder mig desuden, at der er opnået enighed om mælkefonden, også i forhold til produktion i bjergområder og i ugunstigt stillede regioner.
Til sidst vil jeg sige, at jeg i høj grad håber, at Rådet og Kommissionen når frem til et kompromis i de kommende dage. Jeg er sikker på, at udviklingen af den fælles landbrugspolitik vil sikre, at vi også fremover har en multifunktionel og bæredygtig landbrugsproduktion i alle EU's regioner.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Hr. formand, fru kommissær! Vi er enige i formålet med dette "sundhedstjek", men ikke i alle de foreslåede foranstaltninger.
De trusler, som bl.a. nye klimarelaterede, finansielle og sundhedsmæssige risici stiller os over for, antyder et behov for, at den fælles landbrugspolitik, som langt fra er forældet, spiller en central rolle i forhold til den samlede fødevareforsyningssikkerhed og bevarelsen af vores landsamfund.
Da MacSharry-reformen blev vedtaget i 1992, var vi så naive at tro, at vores fødevareselvforsyning helt bestemt var sikret, og at markedet ville sætte alle godt og grundigt på plads. Vi har imidlertid indset, at det stadig mere globaliserede marked ikke lever op til drømmen om en jævn landbrugsproduktion med sikre fødevarer til rimelige priser i hele Europa.
Stigningen i råvareprisen - som nu falder igen - var en sund lektie for os, eftersom den blev ledsaget af en stigning i foder- og gødningsomkostningerne og kastede en række sektorer, bl.a. fåre- og oksekødssektoren, ud i en dyb krise.
Det virker sandsynligt, at disse udsving vil fortsætte, fru kommissær. Jeg vil især fremhæve fåresektoren og mælkesektoren. Fåresektoren oplever nedgang. Den har behov for fællesskabsstøtte, sådan som Parlamentet opfordrede til i juni, og artikel 68 vil ikke være nok.
Med hensyn til mælkesektoren skal der en overgangsordning til for at sikre en blød landing, så sektoren kan tilpasse sig uden at være hæmmet af den usmidighed, der i øjeblikket skyldes knapheden på kvoter. Situationen er desuden ikke den samme i alle medlemsstater.
Donato Tommaso Veraldi
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke ordføreren for hans fremragende, positive og intelligente stykke arbejde. Spørgsmålet om sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik er faktisk meget vigtigt, fordi det tager sigte på at forbedre europæisk landbrugs konkurrenceevne.
Jeg føler, at det er relevant at fremhæve to aspekter: forhøjelsen af mælkekvoterne, som vil skabe større vækst i lande med underproduktion og i de lande, hvor den nationale kvote er overskredet, og forlængelsen af koblet støtte til tobaksdyrkning frem til 2012.
Jeg vil med hensyn til tobak gerne påpege, at trods den store modstand mod at revidere aftalen fra 2004, som skyldes, at en stor gruppe lande betragter det som moralsk forkasteligt at subsidiere tobak på grund af tobakkens konsekvenser for folkesundheden, tegner produktionen af råtobak i Europa sig for blot 4 % af produktionen på verdensplan, og EU er verdens største importør af råtobak fra lande uden for EU og dækker over 70 % af sit behov via import.
Jeg mener derfor, at vi har pligt til at finde en rimelig løsning for at undgå yderligere konsekvenser for økonomien og beskæftigelsen og undgå, at mange opgiver tobaksdyrkning.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Hr. formand! En af de vigtigste opgaver, som den fælles landbrugspolitik har stået over for og fortsat står over for, er at sikre, at de enkelte EU-lande er selvforsynende med landbrugsfødevarer. Når jeg læser konklusionerne i gennemgangen, ser jeg, at de ændringer, der foreslås, vedrører de fleste af de mekanismer, der skal forbedre produktionssituationen på de enkelte markeder. Det er en god ting. Det bekymrer mig ikke desto mindre, at der ikke er enighed om en generel ændring af tilgangen til, hvordan vi sikrer alle EU-medlemsstater det samme støtteniveau, hvilket ville fremme en sund konkurrence inden for og uden for Fællesskabet.
Gennemgangen har faktisk bekræftet, at de såkaldte gamle medlemsstaters protektionistiske holdning til nationalt landbrug over for de nyligere tiltrådte lande fortsat råder i EU. Den omstændighed, at jeg ikke er den første taler, som fremhæver dette punkt, vidner om problemets alvor og Kommissionens fortsatte tilsidesættelse af det. Det er yderst vigtigt, at Parlamentet har bemærket, hvor urimelig den første fordeling af mælkekvoter var. Det er en god ting, at vi nu om end forsigtigt forsøger at tage hånd om dette problem.
Marie-Hélène Aubert
(FR) Hr. formand, fru kommissær, hr. Barnier! De europæiske udviklingsdage er blevet afholdt over de seneste tre dage, og der er i den anledning ofte blevet henvist til den fødevarekrise, som har ramt de fattigste lande hårdt. Alle talerne understregede det udbredte behov for, at udviklingslandene udvikler deres eget landbrug ved at udnytte deres jord og naturressourcer optimalt.
I lyset af de lyriske overvejelser fra dem, som i går og igen i dag opfordrede til at begrænse den statslige intervention og de offentlige udgifter, fremme en fuldstændig liberalisering og privatisering af landbruget og mere eller mindre betragte landbruget som en forhistorisk aktivitet, forekom denne kovending til fordel for store offentlige investeringer i landbrugsproduktion og fødevaresuverænitet derfor at være lige så latterlig og skandaløs.
Landbrugets fremtid i udviklingslandene er direkte forbundet med vores forhandling i dag. Jeg føler desværre ikke, at dette sundhedstjek af den fælles landbrugspolitik, som blev påbegyndt, inden hungeroptøjerne og den skæbnesvangre uro på markederne nåede deres højeste, tager hensyn til situationen i landbrugssamfundene sydpå eller tager den fulde konsekvens af de alvorlige kriser, som vi nu står over for på miljøområdet og på det sociale, økonomiske og finansielle område.
Jeg er derfor meget ked af, at det solide bånd mellem landbruget i nord og i syd får så lidt opmærksomhed, såvel i Kommissionens forslag som i Parlamentets betænkning, og usikkerheden omkring den lovede 1 mia. EUR viser, at der stadig er lang vej igen.
Sylwester Chruszcz
(PL) Hr. formand! Polske landmænd og landmænd fra de central- og østeuropæiske lande, der er tiltrådt EU, er blevet behandlet som andenklasses borgere, og det gælder bl.a. i forhold til tilskud og mælkekvoter. Det ser i øjeblikket mere og mere ud som om, at denne forskelsbehandling og ulighed vil blive fastholdt efter 2013. Husk på, at en stor del af landbrugene i den østlige del af EU er familielandbrug. Det er disse familier, som bliver påvirket af de beslutninger, der træffes i Bruxelles og Strasbourg. Det er disse landmænd, som stemte for tiltrædelsen af EU efter at have fået lovning på ligebehandling efter 2013. Skal vi nu fortælle dem, at de er blevet narret?
Jeg opfordrer mine kolleger til at sørge for, at vores fælles landbrugspolitik ikke blot er fælles af navn. Noble hensigter følges op af tiltag, der kunne skade polsk og europæisk landbrug, og det kan vi ikke tilslutte os.
De landmænd, som er medlem af fagforeningen Solidaritet, demonstrerer i dag i Bruxelles. De ønsker at gøre de europæiske myndigheder opmærksomme på mælke- og kornproducenternes vanskelige situation. Jeg støtter dem og mener, at demonstrationerne i Bruxelles er det bedste bevis på, at alt ikke er, som det burde være i landbruget. Der må omsider sættes en stopper for den ulige behandling af gamle og nye medlemsstater.
Esther Herranz García
(ES) Hr. formand! Langt de fleste landmænd og opdrættere venter på de beslutninger og aftaler, som Rådet (landbrug og fiskeri) vil vedtage inden torsdag vedrørende sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik. De venter, fordi der ikke er tale om en simpel revision, men om gennemgribende ændringer, som bl.a. vil føre til, at mange landbrugsbedrifter vil forsvinde, hvis Kommissionens foreslåede nedsættelse af den direkte støtte bliver gennemført.
Graduering er kernen i Parlamentets betænkning og kunne være en af de få ting i Parlamentets udtalelse, som i nogen grad kunne påvirke forhandlingerne mellem EU's landbrugsministre.
Vi har i årevis været imod enhver forhøjelse af det, som vi så fint kalder "graduering", for når politikken for udvikling af landdistrikter mangler tilstrækkelige midler, er det ikke på grund af manglende ressourcer i budgettet for den fælles landbrugspolitik, men snarere på grund af den totale mangel på politisk vilje til at sikre et passende fællesskabsbudget for denne vigtige søjle.
Ønsker vi at liberalisere markederne? Selvfølgelig gør vi det, men der skal gælde de samme krav og vilkår for alle producenter, både inden for og uden for EU.
EU leger i øjeblikket med mange landmænds og opdrætteres fremtid. Jeg må især nævne skrøbelige sektorer som fåre-, oksekøds- og tobakssektoren, hvis overlevelse i mange produktionsområder vil afhænge af dette sundhedstjek.
Nogle producenter, bl.a. fåreavlere, beder ikke om tilskud. De ønsker blot at kunne trække sig ud af markedet med værdigheden i behold, for de har gjort regnestykket op, og den eneste måde at overleve på er ved at reducere produktionen. At opgive produktionen er således den eneste udvej, som vi har givet mange producenter, hvis produktion uden tvivl vil blive erstattet af import fra tredjelande, fordi forbrugerne ikke vil holde op med at forbruge, og der er ikke udsigt til en brat stagnation i antallet af forbrugere i verden.
Parlamentet bør afgive en forsigtig udtalelse, som Rådet skal tage hensyn til. Jeg vil gerne takke formanden for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, hr. Parish, for de skridt, som han har taget for at sikre, at Parlamentet bliver hørt og ikke ignoreret, sådan som Rådet og Kommissionen så åbenlyst har gjort indtil nu.
Csaba Sándor Tabajdi
(FR) Hr. formand, hr. Barnier, fru Fischer Boel! Jeg håber, at hr. Capoulas Santos' fremragende betænkning kan danne et solidt grundlag for et kompromis i Rådet under det franske formandskab, og jeg håber, at både Parlamentet og Rådet vil tæmme Kommissionen.
Det betyder - jeg har tidligere citeret Saint-Exupéry - at den lille prins tæmmer ræven. Jeg håber, at det vil lykkes os i morgen. En fuldstændig afskaffelse af interventionsmekanismen er ekstremt farlig for Europa og den europæiske fødevareforsyningssikkerhed.
Det vil gå meget hårdt ud over den europæiske konkurrenceevne, hvis vi straffer de store landbrugsbedrifter, og i forhold til husdyrbrug er det vigtigt at hjælpe de landmænd, som ikke har noget jord.
Anne Laperrouze
(FR) Hr. formand! I starten af det nye årtusinde fastsatte vi den finansielle ramme for den fælles landbrugspolitik frem til 2013. Landbrugerne har foretaget investeringer på grundlag af disse tal. Her halvvejs gennem perioden beslutter vi så at nedsætte de betalinger, som de med rette kunne forvente. Det er ikke rimeligt.
Jeg er imod graduering som anbefalet af Kommissionen og i Capoulas Santos-betænkningen. Den fælles landbrugspolitik har til formål at støtte og skabe struktur i landbruget. Vi oplever eksempelvis en generel tilbagegang inden for husdyrbrug til fordel for import af får fra tredjelande. Husdyravlerne har behov for en fælles landbrugspolitik, der støtter dem. Der er således behov for moderfårspræmier og miljøbonusser for vedligeholdelse af græsmarker og nationale reservater med henblik på at imødegå de skader, som sygdomsudbrud, særligt bluetongue, forårsager.
Landbrugerne regner med os!
Liam Aylward
(EN) Hr. formand! Jeg er sikker på, at kommissæren og rådsformanden forventer, at jeg vil opfordre dem til at følge de vigtige henstillinger i betænkningen om fåresektoren, som blev vedtaget med overvældende flertal her i Parlamentet.
Jeg er med hensyn til graduering imod de 13 % i 2012. Jeg mener ikke, at denne sats bør være obligatorisk, men at hver enkelt medlemsstat bør have mulighed for at tage stilling til spørgsmålet. Jeg så med hensyn til mælkekvoter gerne en stigning på 2 % i stedet for 1 % som foreslået, og lande, som har kapacitet til at producere mælk, bør have lov til det, så vi lander blødt i 2015.
Det vigtigste af det hele er imidlertid, at vi i forbindelse med den seneste reform af den fælles landbrugspolitik fik løfter om forenklinger, og hvis der er noget, som driver landbrugere til vanvid, så er det bureaukrati. Der er i dag flere embedsmænd i Kommissionen, i medlemsstaternes landbrugsministerier og hos de lokale myndigheder, som kontrollerer landbrugerne, end der er politifolk på gaderne for at bekæmpe kriminalitet. Det er vanvittigt. Vi bør give landbrugerne mulighed for at komme videre og drive landbrug og producere de fødevarer, der er behov for i lyset af den fortsatte befolkningstilvækst.
Jeg mener personligt ikke, at der vil komme en ny Lissabontraktat i mit land, medmindre der findes en løsning på dette spørgsmål.
Véronique Mathieu
(FR) Hr. formand! Den betænkning, som vi skal stemme om i morgen, markerer afslutningen på et års arbejde og forhandlinger om fremtiden for den fælles landbrugspolitik og for vores landmænd. Det var faktisk den 20. november sidste år, at fru Fischer Boel kom og forelagde sine forslag til sundhedstjekket.
Efter hr. Goepels statusrapport har vi nu hr. Capoulas Santos' betænkning om Kommissionens forslag. Vi skal takke begge vores kolleger for deres fremragende arbejde. Parlamentets Udvalg om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter har formået at stå fast over for Kommissionens oprindelige forslag, som, vi følte, var alt for liberale.
Jeg er fortsat på vagt med hensyn til mælkesektoren og i særdeleshed de foranstaltninger, der vil blive indført forud for afskaffelsen af kvoteordningen. Jeg tænker navnlig på mælkeproducenterne i bjergregionerne, som ikke må blive sorteper i denne reform, og vi skal sørge for, at de ikke glemmes, da de i højere grad end andre vil få behov for støtte.
Jeg vil nødig lyde som en ulykkesprofet, men hvordan kan man forestille sig den franske mejerisektor samlet i en enkelt region? Jeg glæder mig således oprigtigt over forslaget om at oprette en "mælkefond" og forslaget om fra 2010 at evaluere forhøjelsen af mælkekvoterne i henhold til markedsudviklingen.
Den beregning, som Landbrugsudvalget har foretaget af den progressive graduering, er efter min opfattelse rimelig og vil gøre os i stand til at styrke egnsudviklingen og udviklingen af landdistrikter og bevare biodiversiteten på bæredygtig vis.
Jeg glæder mig også over præciseringen af krydsoverensstemmelsesordningen, hvis gennemførelse indtil videre har været et sandt mareridt for landbrugerne.
Jeg håber også, at vi bevarer "tobaksfonden", som giver os mulighed for at beskytte de små producenter i Europa og den vigtige beskæftigelse i områder, hvor der ikke kan dyrkes noget andet, og som giver os mulighed for at undgå importerede varer.
Jeg vil til sidst gerne sige til hr. Barnier, at vi har sat meget stor pris på Deres engagement gennem disse forhandlinger. De har formået at udvise stor tålmodighed og beslutsomhed, og De har ikke forhastet tingene, langt fra. Det har været en sand fornøjelse at arbejde sammen med Dem. Deres samarbejde med os har været uvurderligt. Jeg ved, at vi vil kunne regne med Dem.
Lily Jacobs
(NL) Hr. formand! I 1960'erne skabte Sicco Mansholt, et fremtrædende medlem af mit parti i Nederlandene, den europæiske landbrugspolitik, og det er vi stolte af. Hans vision var at sikre nok sunde fødevarer til alle europæere og anstændige indkomster til landmændene. Det er de idealer, som jeg af hele mit hjerte vil værne om igen. Meget har dog ændret sig i de seneste 50 år. Vi oplever en kraftig befolkningstilvækst, klimaændringer, globalisering, unfair handel og spekulation i fødevarepriser, hvilket den seneste fødevarekrise var et godt eksempel på.
Diskussionen om sundhedstjekket drejer sig primært om ressourcer, instrumenter og fornuftige undtagelser. Jeg finder det beklageligt, at "den store helhed" falder lidt i baggrunden i tiden frem mod 2013. Det er på tide med en fornuftig ajourføring af vores landbrugspolitik, hvor vi fastholder Mansholts idealer, men skiller os af med de forældede dele som f.eks. eksportstøtte og produktsubsidier. Det er på høje tid at sikre fair handel og lægge større vægt på bæredygtighed, sundhed og innovative løsninger i forhold til de udfordringer, som vi i øjeblikket står over for. Det skylder vi resten af verden, de kommende generationer og de europæiske skatteydere.
Kyösti Virrankoski
(FI) Hr. formand! Formålet med landbrugspolitikken er i henhold til traktaten at udvikle landbruget, sikre landbrugerne en rimelig indkomst og forbrugerne rimelige priser, stabilisere markederne og garantere forsyningen.
Sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik er bortset fra alt andet i strid med det første formål og ville af den grund reelt kræve en traktatændring. Støtten til landmændene vil blive nedsat og dermed brydes tidligere løfter. Forbrugerpriserne kunne stige. En begrænsning af interventionsopkøbene og afskaffelsen af mælkekvoterne ville skabe større markedsudsving. Vi brugte sidste år over 500 mio. EUR på eksportstøtte til mælk. Afkobles støtten fra produktionen, vil produktionen falde, samtidig med at kvaliteten af den vil blive mere usikker.
Sundhedstjekket mangler mere end noget andet solidaritet. Kommissionens forslag afspejler på ingen måde princippet om, at folk også skal kunne beskæftige sig med bæredygtigt landbrug i de områder, som er dårligst stillet på grund af naturbetingede forhold, selv om Rådet tre gange har givet tilsagn herom. Familielandbruget er en for svag forhandlingspart over for de multinationale fødevaregiganter og de globale markedskræfter. Derfor har vi behov for en landbrugspolitik.
Sergio Berlato
(IT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Vores primære mål er at sikre, at Europa har en fælles landbrugspolitik efter 2013. Vi mener, at det er helt afgørende, ikke kun for at beskytte landbrugssektoren og den socioøkonomiske struktur i medlemsstaterne, men også fordi det i starten af det tredje årtusinde er strategisk vigtigere end nogensinde at garantere Europas fødevareforsyningssikkerhed.
Jeg vil gerne understrege over for kommissæren, at vi er nødt til fortsat at gennemføre politikker til støtte for de enkelte fælles markedsordninger for landbrugsprodukter, hvor det er nødvendigt, og vi mener nærmere bestemt:
a) at afkoblingen af støtten i tobakssektoren skal indeholde en mulighed for at fastholde delvist koblet støtte frem til 2013 for at undgå, at produktionen fuldstændig opgives, da det ville bringe hele sektorer i fare, skabe arbejdsløshed og desuden medføre forskellige økonomiske og miljømæssige problemer, navnlig i ugunstigt stillede områder. Jeg vil gerne minde kommissæren og rådsformanden om, at Parlamentet allerede har givet udtryk for sin store opbakning på det punkt.
b) at det i mælkesektoren - af hensyn til på kort sigt at genskabe balancen på markedet og på længere sigt at gøre det muligt at lande blødt efter afskaffelsen af kvoteordningen - ville være hensigtsmæssigt at forhøje kvoterne med 2 % i produktionsåret 2009-2010 og 2014-2015.
Sebastiano Sanzarello
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil også gerne takke ordføreren, hr. Capoulas Santos, og hr. Goepel for deres fremragende arbejde.
Vi drøfter en fælles landbrugspolitik, som blev til i slutningen af 1990'erne og revideret i 2003 i en globaliseret verden med overproduktion, hvor vi var fulde af lovord om den overdrevne støtte til landbruget. Vi fandt på afkobling og graduering, opstillede betingelser og indførte en gevaldig masse bureaukrati i støtteordningerne, og inden for nogle få år opnåede vi, som hr. Barnier sagde, en udvikling, som vi havde forestillet os. Denne udvikling, som vi havde forestillet os, resulterede i, at vi fik et produktionsunderskud, at vi fik et forsyningsproblem, særligt hvad korn angår, at vi fik et underskud i den europæiske kødproduktion, og at vi nu oplever et ufattelig stort tab af arbejdspladser.
Jeg mener derfor, at den strategi, som Kommissionen anlagde ved at ændre holdningen fra 2003, bør forkastes inden for de næste par dage med opbakning fra det franske formandskab, og at vi bør revidere holdningen til disse spørgsmål og til gradueringen, som virker for voldsom. Ved at fjerne ressourcerne fra producenterne og overføre dem til anden søjle tager vi ressourcerne fra dem, som dagligt investerer i landbruget og producerer landbrugsvarer, fra dem, som vi beder om at have respekt for jorden og dyrke sunde fødevarer, som vi beder om at sørge for sikre arbejdsforhold, som vi beder om at sikre dyrevelfærden, og som vi beder om at garantere et højt næringsindhold og fødevaresikkerheden. Vi fjerner deres støtte i en stadig mere konkurrencepræget og globaliseret verden.
Vi er især med hensyn til mælkekvoterne derfor nødt til at genoverveje situationen i lande som Italien, der allerede i 20 år har lidt under dette tragiske produktionsunderskud trods landets store potentiale. Den koblede støtte bør fastholdes. Jeg tilslutter mig det, som mine kolleger sagde med hensyn til tobak, for der er 500 000 husholdninger i Europa, som ernærer sig i denne sektor, og fjerner vi den koblede støtte, ville vi uden tvivl kaste dem ud i fattigdom uden at bidrage til at reducere antallet af rygere, hvis det er det, det drejer sig om.
Vincenzo Lavarra
(IT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Det glæder mig meget at se resultatet af en særdeles positiv fælles beslutningsprocedure på landbrugsområdet, som har været mulig på grund af det tættere samarbejde mellem Rådet, Kommissionen og Parlamentet. Det er et godt tegn, og jeg er sikker på, at De vil lade mig lykønske hr. Capoulas Santos med hans afbalancerede betænkning om graduering, unge landbrugere, arbejdssikkerhed og de nye udfordringer.
Vi er i gang med en vanskelig overgang. Vi kender til den bløde landing og afkoblingen og andre innovative foranstaltninger. Vi skal i forbindelse med denne overgang beskytte de landbrugere, som vil blive ramt af afskaffelsen af mælkekvoterne, og ugunstigt stillede områder, som f.eks. lever af tobaksindustri, og vi bør benytte denne overgang til at iværksætte en seriøs revurdering af, hvad der skal ske efter 2013 og ajourføre formålene med og de nye opgaver under den fælles landbrugspolitik samt starte en debat om, hvordan vi løser problemet med den skarpe opdeling mellem første og anden søjle.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Rådet, Kommissionen og ordføreren for alt det hårde arbejde, der er lagt i dette. Det eneste, der er ligetil med hensyn til den fælles landbrugspolitik, og som er blevet ignoreret i denne forhandling, er, at budgettet ligger fast og er faldende. Alligevel fremsætter vi øgede krav til denne politik, bl.a. i forhold til klimaændringer, biodiversitet og vandforvaltning. Intelligent vandforvaltning er en rigtig god idé, og det er de lokale myndigheder, der skal reparere lækager. Det er godt nok intelligent!
Lad mig gå over til mælk. Hvad er der galt i at forhøje kvoterne med 2 % og stole på, at landbrugere, der kan producere til markedet, kan magte det? Det er ikke obligatorisk. Lad det være op til landbrugerne. Der blev i Aylward-betænkningen givet udtryk for enorme forventninger til fårebrug, som vi i Parlamentet støtter. Rådet må ikke skuffe disse forventninger, når det træffer sin endelige beslutning.
Vi taler med hensyn til graduering og artikel 68 om at omfordele landbrugsmidler for at imødegå disse nye udfordringer. Det kan ikke lade sig gøre, og hvis gradueringen gennemføres, kan det kun ske via færre regler, ikke flere regler, hvilket synes at være tilfældet her.
Den største trussel mod den fælles landbrugspolitik og de europæiske landbrugere er revisionen af budgettet, Tony Blairs arv til denne institution, hvor finansieringen af landbruget er truet. Jeg vil gerne kommentere min kollega hr. Aylwards bemærkning vedrørende Lissabontraktaten og sige, at det er korrekt, at inspektionerne var et problem. Jeg ville tro, at irske landbrugere i dag i højere grad ville støtte Lissabontraktaten, fordi de frygter, at medlemsstaterne vil få større kontrol over landbrugspolitikken, og de kender faren ved det i lyset af vores finanslov for 2009, hvor den irske regering har nedsat støtten til landbruget. De stoler mere på EU end på deres egen medlemsstat. Det må vi ikke glemme.
Det største problem for landbrugere i hele Europa er indtjenings- og prisvolatilitet. Vi har behov for markedsstøtteforanstaltninger. De skal være mere fleksible og hensigtsmæssige og bruges, når vi har behov for dem, ellers må vi opgive familielandbruget, og vi vil ødelægge det, som vi har skabt i Europa, hvilket er en forsyning af sikre kvalitetsfødevarer. Held og lykke med deres forhandlinger!
Bogdan Golik
(PL) Hr. formand, fru kommissær! Jeg vil gerne overbringe ordføreren, hr. Capoulas Santos, en særlig tak for det enorme arbejde, som han har udført i løbet af de seneste få måneder, og for hans store evne til at finde kompromisløsninger.
Den fælles landbrugspolitik skal bevare sin fællesskabskarakter og sikre, at hele det udvidede EU kan konkurrere på lige vilkår. En forudsætning for at nå det mål er, at vi bl.a. stræber efter fælles støttesatser i hele EU. Jeg tror, at det vil ske i 2013, og jeg tror ikke, at nogen ønsker at udsætte det yderligere.
Da tiden er kort, vil jeg begrænse mig til et enkelt emne. De nye medlemsstater vil i stigende grad blive omfattet af krav om miljøbeskyttelse, fødevaresikkerhed og dyrevelfærd. Det vil indebære enorme omkostninger over kort tid at overholde disse krav, og det vil medføre et kraftigt fald i landbrugsproduktionens lønsomhed i disse lande. Indførelsen af disse principper i deres helhed må af den grund udskydes, indtil der sker en lige fordeling af samtlige betalinger og subsidier.
Ioannis Gklavakis
(EL) Hr. formand, fru kommissær! Jeg vil gerne takke hr. Capoulas Santos for hans særdeles fine betænkning, og jeg vil også gerne takke koordinatoren og skyggeordføreren, hr. Goepel.
Jeg vil kort kommentere tre punkter. For det første bør den nuværende tobaksstøtteordning efter Parlamentets opfattelse fastholdes indtil 2013, og 50 % af finansieringen bør forblive under den første søjle og ikke overføres til anden søjle. Det, mener jeg, er både uretfærdigt og urimeligt. Hvorfor mener jeg det? Fordi De kun ønsker, at dette skal gælde tobak. Desuden mener jeg, at det vil få katastrofale følger for over en halv mio. familier, især i mit land, hvor de fleste tobaksbønder er fattige og har en lille produktion. De vil opgive deres landbrug og flytte til de større byer, hvilket indebærer en kæmpe risiko for miljøet og landdistrikterne.
Der er noget, jeg gerne vil præcisere i den forbindelse. Vi er alle imod rygning, men vi må ikke blande de to ting sammen. Så længe folk i Europa ryger cigaretter, og den europæiske industri har behov for tobak, er der fornuft i, at vi selv producerer den i stedet for at importere den.
For det andet er det også hensigtsmæssigt at fastholde de nuværende særlige rettigheder, navnlig de særlige foderrettigheder.
For det tredje er jeg imod de minimumniveauer for bevilling af direkte støtte, som Kommissionen foreslår, og som udelukker enhver, der modtager under 250 EUR om året eller dyrker et areal på under 1 ha om året, fra at modtage støtte. For himlens skyld, EU skal støtte både store og små producenter. Vi har behov for dem alle, men vi har frem for alt behov for de små landbrug. Jeg opfordrer derfor til, at vi ændrer dette punkt og bevilger støtte til alle landbrugerne, uanset hvor lille deres produktion måtte være.
Katerina Batzeli
(EL) Hr. formand! Jeg vil for det første gerne takke hr. Capoulas Santos for hans betænkning, og så vil jeg sige til hr. Barnier og fru Fischer Boel, at uanset Deres ideologiske baggrund, som illustrerer, at De hver især har en forskellig tilgang til den fælles landbrugspolitik og dens betydning for EU's udvikling, har vi gjort det umulige. De har med andre ord skabt mistillid og skuffelse hos både små og store producenter. Vi har med de generelle nedskæringer og med forslagene om yderligere forringelser af værdien af rettigheder i en tid, hvor produktionsomkostningerne er steget, skuffet både store mælkeproducenter og små producenter i små og bjergrige områder.
Det skaber ikke tillid, når Kommissionen foreslår at sænke støtten med skandaløse 50 % i tobaksindustrien uden at begrunde det med henvisning til traktaten eller sågar til de horisontale politikker under den fælles landbrugspolitik. Der gøres også forskel ved at udelukke små landbrug med under 10 ha, hvilket for især Grækenlands vedkommende vil betyde, at øområder ikke kan modtage støtte.
Jeg forstår udmærket Deres kommunikationspolitik, fru kommissær, og jeg har den største respekt for Dem. De taler om en blød landing. Pas på, hvilken lufthavn vi lander i. Der er også en lufthavn på Guantanamo.
Esther de Lange
(NL) Hr. formand! Vi har allerede hørt mange synspunkter under formiddagens lange forhandling. Det lykkedes mig heldigvis at give kommissæren et stykke skolefrugt, inden vi startede, så forhåbentlig vil vi med dette lille mellemmåltid kunne fortsætte forhandlingen om dette vigtige emne lidt endnu.
Jeg vil dog gerne flytte opmærksomheden fra skolefrugt over på mælk. Rent bortset fra drøftelsen af alle mulige former for tekniske instrumenter er det efter min mening umuligt at forklare de europæiske borgere, at vi har betalt 340 mio. EUR i tillægsafgift, men fortsat ligger knap 1 % under den europæiske kvote. Rådet vil under alle omstændigheder skulle gøre noget ved denne manglende logik.
Som jeg før har givet udtryk for, er Kommissionens forslag om at forhøje kvoten med 1 % om året desuden "en tynd gang skummetmælk", hvis De spørger mig. Der kunne dog meget vel gå hen at blive tale om "letmælk", når Ministerrådet samles senere. Med 1 % udnytter vi trods alt ikke alle muligheder inden for EU og på verdensmarkedet. Det argument, som jeg før har hørt i denne debat, nemlig at vores kvoteordning automatisk vil sikre os en god pris, er for kortsigtet. Det er også tydeligt, hvis man ser på prisudviklingen siden 1984. Det siger sig selv, at megastores som dem, man har i USA, er utænkelige i vores region. Vi vil være nødt til at have et sikkerhedsnet i tilfælde af meget magre år og uforudsete begivenheder, f.eks. dyresygdomme.
Jeg vil desuden - og dette, mener jeg, er lige så vigtigt - opfordre Kommissionen til at se på, hvordan fortjenesterne er fordelt i hele fødevareproduktionskæden. Selv om supermarkederne i øjeblikket har fortjenester på omkring 20 % og distributionsleddet på knap 10 %, kæmper mange primærproducenter - landbrugerne - uden hvem, der ikke ville være nogen fødevarer - i øjeblikket med røde tal på bundlinjen.
Jeg vil nu vende tilbage til det vigtigste emne. Vi taler som sagt her om vores daglige brød. Fødevareforsyningssikkerheden bør derfor være det altafgørende i denne debat, men også i debatten om landbrugspolitikken efter 2013, for jeg mener, at det sidste, vi har behov for, er at finde ud af, at vi pludselig er blevet lige så afhængige af fjerne lande for at skaffe vores daglige brød som for at skaffe energi.
Giovanna Corda
(FR) Hr. formand, fru kommissær, hr. Barnier, mine damer og herrer! Jeg er yderst taknemmelig over for vores kollega hr. Capoulas Santos, som har udført et fantastisk stykke arbejde - og det med godt humør skal siges.
Den fælles landbrugspolitik har altid haft til opgave at garantere fødevareforsyningen for alle. Dette formål er endnu mere relevant i dag, eftersom den aktuelle krise gør både forbrugere og landbrugere sårbare. Det er vigtigt at garantere forbrugernes adgang til fødevarer, men det er også vigtigt at garantere landbrugerne en anstændig indkomst. Vi skal derfor hjælpe unge landmænd og tilskynde dem til at etablere sig og udvikle deres landbrug, eftersom det er dem, som vil være med til at brødføde verden i fremtiden.
Jeg vil gerne fremhæve vanskelighederne i fåre- og gedesektoren, som hr. Capoulas Santos har været meget optaget af. Det er afgørende, at der bevilges støtte, men ikke kun til kød, også til mælk, et område, som jeg har stort kendskab til på Sardinien.
Jean-Paul Denanot
(FR) Hr. formand! Tak for det udførte arbejde og for de konklusioner og retningslinjer, der er kommet ud af sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik og af hr. Capoulas Santos' betænkning.
Landbruget er helt klart en økonomisk sektor, som ikke kun kan reagere på markedssignaler. Landbrugserhvervet påvirker vores fødevareselvforsyning, men også, som vi alt for ofte ser, regionerne og beskæftigelsen.
Det ville være et alvorligt slag mod vores landbrug, hvis vi afskaffede markedsmekanismerne. Afkoblingen af støtten ville f.eks. medføre reelle problemer for visse dele af husdyrbruget, særligt produktionen af ammekøer og får, og det glæder mig meget netop at have hørt fru Fischer Boel tale om dette problem.
Det står desuden klart, at en streng fastholdelse af historiske referencer vil være en kæmpe hindring for enhver eventuel reform. Jeg mener imidlertid stadig, at spørgsmålet om den fælles landbrugspolitiks anden søjle er afgørende, eftersom landdistrikterne har behov for landbrugserhvervet for at kunne skabe beskæftigelse på landet. Vi skal derfor overveje spørgsmålet om anden søjle uden selvsagt at afskaffe støtten under første søjle.
María Isabel Salinas García
(ES) Hr. formand! Jeg vil allerførst også gerne takke ordføreren hr. Capoulas Santos for hans fremragende arbejde. Jeg synes, at hans betænkning er både afbalanceret og rimelig.
Jeg føler, at det på dette tidspunkt i forhandlingen er vigtigt at sende et budskab om stabilitet til vores landbrugere. De europæiske landbrugere har mere end nogensinde behov for stabilitet og løsninger. De har behov for tilstrækkelig lange overgangsperioder og for, at vi fastholder særlige foranstaltninger i trængte sektorer.
Vi kan ikke benytte de samme løsninger i alle sektorer, fru kommissær. De må huske på, at vi har sektorer, som oplever en reel krise. Den fælles landbrugspolitik må ikke være problemet. Den skal være løsningen, og i den henseende har vi behov for en solid første søjle.
Vi tror på og har tillid til udviklingen i landdistrikterne, men vi tror ikke på, at den graduering, som Kommissionen foreslår, er løsningen. Udviklingen af landdistrikterne bør ikke styrkes på bekostning af første søjle. Vi er enige i, at enkeltbetalingsordningen skal forenkles gennem en revision af markedsmekanismerne. Det betyder imidlertid ikke, at vi skal afskaffe dem.
Hvis det lykkes os at finde den rigtige løsning, vil vi have lagt grunden for en fælles landbrugspolitik, som kan fortsætte i lang tid efter 2013. Hvis det ikke lykkes os, vil mange europæiske landbrugere være nødt til at dreje nøglen om.
Alessandro Battilocchio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg bifalder den store indsats, som vores ordfører, hr. Capoulas Santos, har gjort for at sikre, at den fælles landbrugspolitik forbliver tættere forbundet til landbrugerne og de europæiske borgere i stedet for at fokusere på markedsbehovene, og for at tage hånd om de forskellige bekymringer, der opstår, når så mange udfordringer er i spil.
Det er således afgørende for de 27 medlemsstater at finde en fælles tilgang til sektoren, men det er vigtigt at fastholde markedsstøtten og forvaltningsinstrumenterne for nøgleprodukter. Jeg tænker bl.a. på mejerisektoren og tobaksstøtten, hvis afskaffelse bestemt ikke ville bidrage til at reducere antallet af rygere, men i stedet ville føre til, at vi mistede en vigtig europæisk produktion og den sociale struktur, der er knyttet til den.
Sådanne instrumenter skal imidlertid altid tage højde for de meget forskellige landbrugsforhold i Europa. Den nuværende mælkekvoteordning er eksempelvis en reaktion på vilkår, som ikke længere er aktuelle. Den forhøjelse på 1 %, der foreslås i kompromiset, er ikke nok til at dække efterspørgslen på hjemmemarkedet i de fleste medlemsstater. Vi har derfor behov for en mere fleksibel ordning, som giver den enkelte medlemsstat mulighed for at reagere på egne behov, og det ville samtidig styrke den europæiske konkurrenceevne i sektoren på det internationale marked.
Avril Doyle
(EN) Hr. formand! Jeg er fuldstændig enig med hr. Barnier, når han taler om fødevaresuverænitet og betydningen heraf, og med kommissær Fischer Boel, når hun taler om klimaændringernes betydning for landbrugsdagsordenen i dag. Kan vi ikke forene disse to koncepter?
Det ventes, at den stigende efterspørgsel i verden efter mejeriprodukter - en stigning på op til 35 % inden 2020 - vil føre til en vis intensivering af den irske landbrugsproduktion, men vores bestand af ammekøer vil højst sandsynligt blive påvirket, hvis en reduktion af vores kvægbestand kommer på tale for at opfylde EU's klimamål i henhold til den foreslåede byrdefordeling. Irlands fødevareproduktion betragtes som en af de mest effektive i verden målt på udledning pr. produktionsenhed. Enhver knaphed på verdens fødevaremarkeder ville - såfremt Irland reducerer sin husdyrbestand - højst sandsynligt blive dækket af lande, hvis produktionssystemer er langt mindre bæredygtige og har et langt højere udledningsniveau som følge af deres mindre effektive forvaltning af bestanden eller aldersfordelingen i deres bestande samt skovrydning.
Paulo Casaca
(PT) Hr. formand, fru kommissær, hr. Barnier! Et sundhedstjek bør have til formål at rette op på visse aspekter, som ikke er helt rigtige. I landbrugslovgivningen for regionerne i den yderste periferi er der ét aspekt, som ikke er rigtigt. Det er reguleringen af sukkerproduktionen i den selvstyrende region Azorerne.
Jeg vil gerne opfordre både kommissæren og ministeren og også alle medlemmerne til at se på de ændringsforslag, som jeg har fremsat, og overveje, hvad der står på spil, da det er let og ligetil at løse dette problem. Hvis det imidlertid ikke løses, vil det medføre arbejdsløshed og betyde, at sektoren bukker under, hvilket vil få yderst alvorlige konsekvenser for den selvstyrende region Azorerne.
Jeg vil endnu engang insistere på, at De er yderst opmærksomme på dette aspekt.
Francesco Ferrari
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg mener, at vi i lyset af den situation, der er opstået for nylig, bør takke både kommissæren og ordføreren. Jeg vil gerne takke ordføreren for det arbejde, han har udført, for når vi taler om landbrug, taler vi om fødevarer, og derfor er dette spørgsmål yderst delikat.
Jeg vil gerne tale om to vigtige punkter. Det første er spørgsmålet om mælkekvoter. Jeg glæder mig over kompromiset om forhøjelsen på 1 % - som også kunne øges til 2 % - men det største problem vil opstå efter 2014, for såfremt landingen ikke bliver blødere, vil de, som har foretaget investeringer i de seneste år, komme i store vanskeligheder, og landbrugsvirksomhederne i sektoren vil lide kæmpe tab. Det andet aspekt eller spørgsmål vedrører reguleringen af landbrugspriserne. For et år siden var der et fødevareproblem på grund af knaphed på korn, og nu er prisen på majs og hvede halveret i forhold til sidste år, mens forbrugerpriserne på pasta, brød og foder stadig er høje. Måske skete der en fejl i planlægningen, eller måske var kontrollen utilstrækkelig.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Hr. formand! Kommissionen har foreslået udgiftsrammer inden for den fælles landbrugspolitik for de forskellige medlemsstater frem til 2013 og herefter. Hvis vi omregner disse tal til beløb pr. hektar dyrket areal, vil resultatet være en voldsom skævhed i støtten pr. hektar i de forskellige lande. I Belgien vil støtten nå op på ca. 490 EUR, i Danmark 390 EUR, i Tyskland 340 EUR og i Frankrig 260 EUR, mens den i de nye medlemsstater vil være langt lavere - 210 EUR i Tjekkiet, 200 EUR i Slovakiet og blot 190 EUR i Polen.
I en situation, hvor de gamle og de nye medlemsstaters produktionsomkostninger hastigt nærmer sig hinanden, og hvor Kommissionen foreslår at afkoble den finansielle støtte fra produktionen, er der ikke noget belæg for at fastholde disse forskelle, og der er desuden reelt tale om forskelsbehandling af landbrugerne i de nye medlemsstater. Hvis Kommissionens og Rådets holdning til dette spørgsmål ikke ændrer sig, vil vi for altid have to fælles landbrugspolitikker: en gunstig, som er rettet mod de gamle medlemsstater, og en ringe, som bliver de nye medlemsstaters lod.
Elisabeth Jeggle
(DE) Hr. formand, fru kommissær, hr. minister! Jeg skal gøre det kort. Jeg vil gerne fokusere på den omstændighed, at vi først og fremmest har et ansvar over for 500 mio. forbrugere i EU og dernæst over for landbrugerne i EU, som producerer fødevarer til disse forbrugere. Vi har et ansvar over for såvel store som små brug. Vi har et ansvar over for landbruget i ugunstigt stillede områder, i græsningsområder og i særdeleshed i områder, hvor der produceres mejeriprodukter og kød.
Jeg vil gerne takke kommissæren for hendes positive overvejelse af den mælkefond, som jeg har bedt om i to år, nemlig siden debatten om den lille mælkepakke og afskaffelsen af støtteforanstaltningerne på området. Jeg er overbevist om, at denne mekanisme vil gøre os i stand til at hjælpe, såfremt vi ikke blot tager pengene fra andre landmænd, men i stedet bruger de ressourcer, som er blevet frigjort i forbindelse med afskaffelsen af markedsstøtteforanstaltningerne.
Marian Harkin
(EN) Hr. formand! Vi er i denne forhandling nødt til at tale om fødevaresikkerhed, fødevarers sporbarhed og fødevareforsyningssikkerhed. Vi kan ikke adskille disse ting fra vores forhandling her i dag, og vi kan ikke ignorere den omstændighed, at antallet af landbrugere fortsat falder kraftigt år for år.
At forhøje den obligatoriske graduering vil ganske enkelt svare til at stikke hånden ned i de europæiske landbrugeres lommer. Værdien af enkeltbetalingsordningen er faldet med ca. 15 % siden 2005 på grund af inflation og andre ting og på trods heraf, foreslås det at forringe den yderligere.
Forenkling synes at være nøgleordet. Kontrollen af landbrugerne er imidlertid optrappet, i hvert fald i Irland. Vi har i de seneste uger oplevet flere helikoptere, der flankeret af 61 kontrollører på jorden talte får i Connemararegionen, et lille område, hvor prisen på får ikke engang kan tjene landbrugernes investeringer ind. Det har for nogle mindet mere om invasionen af Irak end om Europas venlige hånd. Det er spild af ressourcer og afspejler et overbureaukratisk Europa, hvis handlinger er fuldstændig ude af proportion.
Astrid Lulling
(DE) Hr. formand! Selv om jeg ikke er tilfreds med kompromiset, kan jeg leve med det, for vi vil muligvis kunne forhindre de største skader på vores landbrugere, hvis vi lader være med at afskaffe de direkte betalinger, sådan som Kommissionen på katastrofal vis foreslår.
Hvis disse penge går til en mælkefond, vil nedskæringen gøre endnu mindre ondt. Jeg læste desværre her til morgen, at kommissæren atter er på barrikaderne og modsætter sig mælkefonden. Det vil ikke betyde noget for Luxembourgs landbrugere, hvis vi undlod at afskaffe de direkte betalinger på op til 10 000 EUR, for alle fuldtidslandbrugere er over denne grænse. Prioriteten skal derfor være helt at undgå nedskæringer eller begrænse dem mest muligt. Der vil i modsat fald ikke være nogen fremtid for fuldtidslandbrugere i Luxembourg.
Giovanni Robusti
(IT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg mener hverken, at dette er tiden eller stedet at indlede en omfattende debat. Parlamentet har nemlig kun beføjelse til at afgive udtalelse på det eneste område, hvor EU har magt over liv eller død, og hvor halvdelen af budgettet bruges.
Jeg opfatter sundhedstjekket som konservativt. Globaliseringen, som også er EU's mål, betales af landbruget, som er offer for den evige søgen efter en umulig rolle som mægler. Min rolle som medlem af Parlamentet viser imidlertid den manglende gennemsigtighed i gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik. Kommissæren undertegnede forordning nr. 250 i 2008, men medlemsstaterne ignorerer den, og det vil de fortsat gøre, også efter den 30. juni 2009.
Jeg mener, at det eneste, vi kan gøre nu, er at indføre de udpegede kontrolinstanser. Vi skal dog huske på, at vi bør flytte debatten om landbrugspolitikken i retning af borgerne, som bør forsynes med oplysninger, såfremt vi ønsker at gå den rigtige vej. Gør vi ikke det, vil vi fortsat bringe landbrugssektoren, som er offer for dens fortsatte isolation, i fare.
James Nicholson
(EN) Hr. formand! Jeg vil først gerne tale om mælk. Jeg er ikke tilhænger af en forhøjelse på 2 %. Jeg ville støtte en forhøjelse på 1 %, for selv om der er blevet sagt meget om bløde landinger, tror jeg ikke på det. Jeg tror, at verden ændrer sig i dette øjeblik. Der er på grund af foranderlige verdensmarkeder vendt op og ned på situationen i mælkeindustrien, som for et år siden bestemt var en succesfuld del af vores produktion.
Jeg vil gerne sige til kommissæren, at jeg er lidt bekymret over artikel 68 og 69. Jeg mener, at De kan tage ordet "fælles" og for altid fjerne det fra den fælles landbrugspolitik. Jeg ville være meget forsigtig med dette og sørge for, at vi ikke fralægger os for meget af ansvaret, at pengene ikke blot ryger tilbage, og at medlemsstaterne ikke skaber ulige konkurrencevilkår.
Jeg mener med hensyn til spørgsmålet om graduering, at vi bør holde os til etcifrede tal, men lade al graduering være obligatorisk. Lad alle i hele EU bidrage til den samme grad af graduering fra anden søjle.
Katerina Batzeli
(EL) Hr. formand! Jeg vil gerne føje nogle ting til debatten. For det første har vi behov for en styrket første søjle under den fælles landbrugspolitik, så producenterne kan tage hånd om markedets aktuelle behov og problemer. For det andet vil enhver ekstra graduering skabe indkomstusikkerhed blandt producenterne. For det tredje kan forslaget om nye støttemekanismer såsom gensidige fonde og fonde til sikring af produktionen ikke finansieres via et forhøjet budget, og for det fjerde åbner medfinansieringen af landbrugspolitikkens første søjle op for fremtidig medfinansiering af den fælles landbrugspolitik.
Colm Burke
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordførerne for deres arbejde med sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik, da det er vigtigt at fremhæve Parlamentets større indsats i den forbindelse, og jeg vil også gerne give udtryk for min tilfredshed med Rådets og Kommissionens tilgang til disse forhandlinger. Jeg mener, at det tegner godt for kommende forhandlinger, når Parlamentet får lige så stor medbestemmelse som Rådet i landbrugsspørgsmål.
Når man som jeg kommer fra et landbrugsområde i Irland, er det trist at se, at landbrugerne i den seneste tid har vendt sig imod EU-projektet af forskellige årsager, bl.a. fornemmelsen af manglende gennemsigtighed i forhandlingerne i Rådet. Hvis og når Lissabontraktaten vedtages, vil Parlamentet få central indflydelse, og der vil dermed blive bedre plads til en åben og gennemsigtig debat om spørgsmål, der falder ind under den fælles landbrugspolitik, og det vil sikre politikken større legitimitet blandt landbrugerne.
Vejen frem i EU er Parlamentets fulde inddragelse i beslutningsprocessen, og det vil først ske med indførelsen af den fælles beslutningsprocedure.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Dette er en god betænkning. Hvad mangler der? Hvad skal ændres? Sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik tager ikke tilstrækkeligt hensyn til den nye situation, der er opstået i verden som helhed og også i Europa i kølvandet på fødevarekrisen. Der er sket for meget til ikke at tage det alvorligt.
Mange af punkerne i Kommissionens forslag opfylder ikke forventningerne hos de nye medlemsstater, som kræver en mere retfærdig ordning for direkte støtte. Jeg er overbevist om, at det er umuligt at komme uden om en udligning af forskellene i støtteniveauet mellem medlemsstaterne. Ministerrådsmødet vil blive fulgt af 8 000 demonstrerende tobaksdyrkere. Jeg håber, at deres krav vil blive imødekommet.
Vi er med hensyn til de andre spørgsmål for det første nødt til at gå forsigtigt til værks i forhold til at afskaffe mælkekvoteordningen i 2015. Vi skal finde en måde at gribe situationen an på. Mælkemarkedet er ustabilt og skal derfor overvåges. For det andet bør vi fastholde markedsinterventionsmekanismerne, bl.a. lagring...
(Formanden afbrød taleren)
Michel Barnier
formand for Rådet. - (FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Mange tak for Deres opmærksomhed og de spørgsmål, som De har stillet os. Jeg vil gerne tage fat på flere ting, én ad gangen.
Jeg vil for det første gerne tale om graduering, som hr. Goepel, hr. Baco, hr. Sanzarello og fru Lulling nævnte for lidt siden. Jeg kan forsikre Dem om, at spørgsmålet om gradueringssatsen vil få en central plads i ethvert kompromis. Jeg har noteret mig Parlamentets ønske om, at der findes en kompromisløsning. Jeg vil gerne tilføje, at en for kraftig progressiv graduering bestemt vil kunne medføre problemer for flere medlemsstater, men vi må være opmærksomme på, at selve princippet om progressiv graduering imødekommer et samfundsmæssigt behov, som har været meget omtalt i medierne. Vi skal derfor sammen med fru Fischer Boel finde et kompromis, og jeg mener i den forbindelse, at Deres ordførers forslag vil bidrage til dette kompromis. Med hensyn til graduering er spørgsmålet om medfinansieringsgraden i forbindelse med yderligere graduering et andet element, der skal omfattes af pakken. De har foreslået 100 %, dvs. ingen national medfinansiering. Det er meget ambitiøst, men jeg tror, at det er den rigtige vej at gå.
Jeg vil dernæst tage fat på spørgsmålet om de nye udfordringer. Jeg forstod udmærket holdningen i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, der betragter de facto-støtte til mejerisektoren som en af disse nye udfordringer, der skal finansieres gennem graduering. Jeg mener, at det er en af de muligheder, som vi skal arbejde med sammen med fru Fischer Boel.
Hr. Capoulas Santos nævnte et andet vigtigt spørgsmål, som spænder vidt og er meget problematisk. Han ønsker en forsigtig og moderat tilgang på området, hvilket hr. Goepel, fru Mathieu og hr. Le Foll også netop har givet udtryk for. Jeg har kun nævnt nogle få navne, men mange af Dem talte om dette emne, nemlig mælkekvoterne. Der er to problemer, som vi skal have løst: forhøjelsen af kvoterne og forhøjelsens størrelse samt støtteforanstaltninger.
Jeg har med hensyn til forhøjelsen af kvoterne lagt mærke til, at drøftelserne i Parlamentet har afsløret meget forskellige holdninger. Situationen er ærligt talt den samme i Ministerrådet. Den løsning, som De anbefaler - 1 % pr. år mellem 2009 og 2010, hvorefter der på baggrund af en rapport tages stilling til endnu en forhøjelse - er en fornuftig strategi, som er i tråd med Deres ordførers, hr. Capoulas Santos', ønsker. Der er samtidig spørgsmålet om gennemsigtigheden på mellemlang sigt for landbrugsvirksomheder og for virksomheder generelt. En sådan gennemsigtighed kræver, at vi fastlægger en kurs fra nu og frem til 2015, og jeg føler i sidste ende, at Kommissionens forslag er tæt på at være en afbalanceret løsning. Vi vil arbejde med dette og navnlig med støtteforanstaltningerne, eftersom alle er enige om at bevilge støtte til udsatte regioner. Den foreslåede løsning med at anvende artikel 68 til at gennemføre foranstaltninger af mere strukturel karakter vil efter min mening give os en række nyttige værktøjer, som vi kan bruge til at støtte denne sektor. Jeg mener med hensyn til indretningen af de finansielle instrumenter, der skal gennemføres, at vi har behov for en drøftelse for at finde en løsning, som alle kan acceptere. Jeg tænker naturligvis på "mælkefonden".
Jeg vil gerne sige et par ord om de instrumenter, der skal regulere markedet. Jeg har noteret mig ønskerne om at bevare markedsreguleringsmekanismerne og effektive instrumenter. Jeg mener ligesom Dem, at i denne nye globale landbrugs- og fødevaresituation, som mange af os har henvist til, har denne produktionssektor, denne realøkonomi, som påvirker befolkningens fødevareforsyning, behov for interventionsmekanismer i tilfælde af alvorlig ustabilitet på markedet, og intervention er ud fra det synspunkt et vigtigt aspekt i forhandlingen.
Mange medlemsstater ønsker ligesom mange medlemmer af Parlamentet at ændre og genforhandle Kommissionens oprindelige forslag. Vi vil søge at finde et kompromis, der gør os i stand til at fastholde et egentligt og effektivt sikkerhedsnet.
Jeg vil til sidst gerne tale om artikel 68. Der har ligesom i Rådet været mange forhandlinger her i Parlamentet, og der har været et stærkt ønske om at åbne mulighederne for anvendelse af denne artikel, som vækker manges interesse, men samtidig bevare dens helhed. Hvis vi åbner mulighederne for anvendelse af denne artikel, vil det måske - og efter min mening uden tvivl - gøre os i stand til at støtte de former for produktion, som er blevet nævnt, og som har behov for støtte, bl.a. produktionen af får.
Vi arbejder også på det punkt sammen med Kommissionen, ligesom vi vil forsøge at finde løsninger, der kan forbedre finansieringsbetingelserne. Jeg tænker navnlig på kravene om større retfærdighed og lighed fra mange af repræsentanterne for de nye medlemsstater.
Jeg har hørt nøje efter, og det har været interessant at lytte til alle de mange detaljerede taler. Min opgave er på baggrund af den udtalelse, som De snart afgiver - og jeg vil endnu engang gerne takke udvalgsformanden, hr. Parish, hele udvalget og ordføreren for deres arbejdsindsats - at sikre et dynamisk politisk kompromis, som vil gøre os i stand til at tilpasse og samtidig beskytte den fælles landbrugspolitik i lyset af den nye globale situation, som vi befinder os i. Det er den opgave, som vi vil forsøge at løse sammen med fru Fischer Boel og alle hendes kolleger, som jeg takker for det gode samarbejde, der er opstået i løbet af de seneste måneder.
Jeg ville måske gerne sige en sidste ting vedrørende en bemærkning fra fru Aubert, som nævnte den usikre fødevaresituation. Formandskabet er udmærket klar over, at vi ikke kan drøfte den fælles landbrugspolitik, som befandt vi os i et fort og kun skulle tænke på os selv i Europa. Det var netop i det lys, at vi den 3. juli afholdt en konference i Parlamentet over temaet "Who will feed the World" med deltagelse af generaldirektøren for Verdenshandelsorganisationen, direktøren for Verdensbanken, generaldirektøren for Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisationen, mange medlemmer af Parlamentet og kommissær Michel. Vi afholder i samme forbindelse et arbejdsmøde med hr. Michel den 28. november om forbindelsen mellem landbrug og udvikling.
Jeg er derfor ligesom resten af formandskabet meget opmærksom på, hvad der siges om landbruget, af hensyn til at bevare EU's landbrugsmodel og regionale fødevaremodel, som i 50 år har dannet grundlag for den fælles landbrugspolitik, men vi skal samtidig fortsat have et klart og empatisk perspektiv om, hvad der sker i andre dele af verden.
Mariann Fischer Boel
Hr. formand! Jeg har lyttet nøje til debatten, og jeg synes, at deltagelsen efter catch the eye-proceduren tydeligt viser, at der i Parlamentet er en kæmpe interesse for landbrugssektoren og konsekvenserne af de beslutninger, som vil blive truffet.
Jeg vil gerne tage fat på nogle af de emner, der har været oppe. Jeg vil for det første gerne understrege, at De må have misforstået eller overset noget, da De forsøgte at overbevise mig om, at graduering er ensbetydende med at fratage landbrugerne midler, hvilket bestemt ikke er tilfældet. Vi har behov for graduering, fordi vi står over for nye udfordringer, og vi er nødt til at styrke landbrugernes muligheder for at foretage investeringer, så de kan imødegå disse nye udfordringer. Jeg tror derfor tværtimod, at man med hensyn til graduering kan sige, at vi reelt øger bevillingerne til landbrugssektoren, fordi der også skal tages højde for medfinansiering. Det er det, som det hele handler om. Hvis De bliver ved med at sige, at vi fratager landbrugerne midler, er der noget, som De, der har brugt dette argument, har misforstået.
Mælk synes at have været det helt store debatemne i dag. Hr. Parish sagde i sin første tale, at der er 27 medlemsstater - 27 kunder - i Deres udvalg, men efter at have lyttet til forhandlingen i dag ville jeg have troet, at der var langt flere, for der tales om alt fra en forhøjelse på 0 % til en forhøjelse på 10 %. Formandskabet og Kommissionen er nødt til at forsøge at finde den rette balance.
Jeg vil sige til dem, som taler om en mælkefond, at det er lidt besynderligt, for jeg husker stadig forhandlingerne i 2003, hvor vi besluttede at kompensere mælkeproducenterne i hele Europa. Lad mig tage Tyskland som eksempel. De tyske mælkebønder fik en kompensation på 1 mia. EUR årligt - penge, som blev overført fra deres mælkepræmie til deres enkeltbetalingsordning. Dengang hørte jeg ikke nogen tale om en mælkefond, og det er årsagen til, at vi, fordi vi ved, at mejerisektoren står i en vanskelig situation, nu har føjet et mælkeaspekt til de nye udfordringer. Jeg er sikker på, at vi vil være i stand til at udforme en meget fin pakke for mælkeproducenterne i de områder, som er i vanskeligheder.
Jeg må sige, at jeg er overrasket over, at der er så stor modstand mod at forhøje mælkekvoten i betragtning af, at vi sidste år opkrævede 338 mio. EUR i tillægsafgift fra de europæiske mælkeproducenter. Det er bestemt ikke den vej, jeg ønsker at gå. Jeg ønsker at give landbrugerne mulighed for at reagere på markedsudviklingen. En forhøjelse af kvoterne indebærer ikke en pligt til at producere. Det er alene en mulighed for dem, som står stærkt på det interne eller eksterne marked. Vi må holde os for øje, at nogle af de mest konkurrencedygtige landbrugere hvert år betaler 338 mio. EUR for at fastholde deres forretning.
Det står med hensyn til omfordeling helt klart, at der var bred enighed om, at dette sundhedstjek ikke skulle være en ny reform, og at vi altså skulle bygge videre på reformen fra 2003. Jeg tror, at både formandskabet og Kommissionen kan fornemme, at der er et stort pres fra de nye medlemsstater for at sikre en mere ligelig fordeling af betalingerne, og jeg ved, at dette er noget, som i høj grad vil blive forsvaret i forbindelse med reformen i 2013. Vi kan muligvis allerede nu finde visse løsninger for de nye medlemsstater i kompromiset, og jeg håber, at De vil blive positivt overrasket.
Jeg kunne til sidst tilføje, at jeg med hensyn til det spørgsmål om tobak, som er blevet rejst, var imponeret over hr. Gklavakis, som altid forsøger at overbevise os om, at tobak er vigtigt, hvilket vi også mener, at det er i hans egen region. Men tobak er ikke omfattet af sundhedstjekket. Tobaksreformen blev gennemført i 2004 og fik opbakning fra alle lande, inklusive de tobaksproducerende medlemsstater. Som jeg har sagt mange gange, agter jeg på ingen måde at genåbne tobaksreformen. Jeg vil imidlertid være åben over for at hjælpe alle de medlemsstater, alle de regioner, som er i problemer, for der er mange tilgængelige muligheder inden for politikken for udvikling af landdistrikter. Jeg er sikker på, at vi kan skabe løsninger, som vil begrænse konsekvenserne af de beslutninger, der allerede er truffet på tobaksområdet.
Jeg er nødt til at gøre det kort, men min konklusion på dagens forhandling vil klart være, at vi i dag mere end nogensinde har behov for en fælles landbrugspolitik. Jeg er enig med fru McGuinness i, at en situation, hvor renationalisering var den eneste løsning, afgjort ville bringe den europæiske landbrugssektor i fare.
Lad os fastholde vores fælles landbrugspolitik og den fleksibilitet, som vi har indføjet i vores forskellige løsninger inden for politikken for udvikling af landdistrikter. Vi har imidlertid reelt behov for en fælles europæisk landbrugspolitik. Det vil være min konklusion på forhandlingen i dag. Jeg vil gerne takke Dem alle for Deres engagement.
Luis Manuel Capoulas Santos
Hr. formand! Den lange talerliste og den målbevidste og passionerede måde, som talerne har givet udtryk for deres idéer på, bekræfter endnu engang, hvor vigtigt dette spørgsmål er for Parlamentet, og den betydning, som vi bør tillægge landbruget, landbrugerne og landdistrikterne i Europa.
Der har ikke været nogen overraskelser i denne forhandling, for den har mere eller mindre bekræftet de holdninger, der kom frem under de forskellige drøftelser i dette lange forhandlingsforløb, som har varet over et år, og som for min politiske gruppes vedkommende startede et halvt år inden da.
Jeg føler imidlertid også, at den klart har vist, at der ikke er nogen alternativer til de holdninger, der repræsenterer mellemvejen, og som gør det muligt at finde et forsvarligt kompromis, som flertallet kan acceptere.
Kommissionen og Rådet har også bekræftet deres holdninger, men det glæder mig at se tegn på fleksibilitet og åbenhed.
Jeg tror derfor på Deres politiske realitetssans, kære Mariann og Michel, og på viljen til gennem kompromiser at finde en endelig løsning, der ligger meget tæt op ad det, som Parlamentet har foreslået Dem vedrørende disse vigtige spørgsmål.
Jeg vil gerne minde om den symbolske betydning af denne fremgangsmåde forud for, at Parlamentet opnår større medbestemmelse, for jeg håber, at problemet med ratificeringen af Lissabontraktaten snart vil blive løst, eftersom EU har behov for Lissabontraktaten.
Som jeg gentagne gange har sagt, anvender vi endnu ikke den fælles beslutningsprocedure, men vi er allerede ved at vænne os til den. Jeg håber derfor, at der kommer et rigtig godt resultat ud af de vanskelige forhandlinger, som forventes i dag og i morgen. Jeg er sikker på, at vi vil være i stand til at finde en konsensusløsning, der tager hensyn til bekymringerne hos de europæiske landbrugere og landbruget, som holder nøje øje med os. Vi er alle overbeviste om, at den bedste konklusion på denne forhandling er, at der er behov for en fælles landbrugspolitik i Europa for at sikre et konkurrencedygtigt og miljømæssigt bæredygtigt europæisk landbrug.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 19. november 2008.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Gerard Batten  
skriftlig. - (EN) Den fælles landbrugspolitik tvinger de britiske forbrugere til at købe fødevarer til opskruede priser fra landbrugere på det europæiske fastland i stedet for til de lavere priser på verdensmarkedet. Det anslås, at den fælles landbrugspolitik er skyld i, at priserne er mindst 23 % højere end på verdensmarkedet.
Økonomer vurderer desuden, at den pris, som de britiske forbrugere betaler for den fælles landbrugspolitik, udgør mindst 1,2 % af BNP - hvilket i øjeblikket svarer til hele 16,8 mia. GBP pr. år.
Jeg repræsenterer mange mennesker i London, som kæmper for at betale deres regninger. De er ramt af stadig stigende skatter og priser. De er ikke ansvarlige for landbrugernes levebrød. Hvis landene ønsker at støtte deres landbrugserhverv, er det deres egen sag, men det bør være deres egne skatteydere, der betaler regningen.
Den fælles landbrugspolitik finansieres af dem, som har mindst råd til det: pensionister og folk med lave indkomster, altså dem, som bruger en større del af deres disponible indkomst på fødevarer. Den fælles landbrugspolitik er blot en af mange grunde til, at Det Forenede Kongerige burde forlade EU.
Constantin Dumitriu  
Det glæder mig, at vi et år efter Kommissionens iværksættelse af høringen over tilpasningen af den fælles landbrugspolitik efter landbrugernes og landbrugsproducenternes aktuelle behov er nået til enighed om visse bestemte forslag.
Jeg føler, at kompromiset om artikel 68 er hensigtsmæssigt, navnlig forhøjelsen af støtteloftet fra 10 til 15 % for nye offentlig-politiske strategiske foranstaltninger i medlemsstaterne og indførelsen af et klart loft for anvendelse af særlig støtte.
Jeg vil gerne vende tilbage til spørgsmålet om fristen for den fulde gennemførelse af krydsoverensstemmelsesordningen i Rumæniens og Bulgariens tilfælde. Begge lande vil nå loftet for direkte betalinger på 100 % den 1. januar 2016. Det er derfor rimeligt, at fristen for den fulde gennemførelse af krydsoverensstemmelsesordningen i begge lande fastsættes til dette tidspunkt. Jeg noterer til min skræk, at det ændringsforslag, som vi i den henseende støttede, ikke er blevet vedtaget. I lyset af spørgsmålets vigtighed for de nye medlemsstater opfordrer jeg mine kolleger til at tage højde for dette i de efterfølgende forhandlinger, så vi kan finde en løsning, der gavner begge lande, og som kan godkendes af repræsentanterne for alle EU-medlemsstaterne.
Béla Glattfelder  
skriftlig. - (HU) Evalueringen af situationen indebærer ikke blot en gennemgang af den fælles landbrugspolitik. Vi taler rent faktisk om en reform af den fælles landbrugspolitik og en kraftig nedsættelse af landbrugsstøtten. Det er uacceptabelt ud fra Ungarns og de ungarske landbrugeres perspektiv.
Reformerne har indtil videre ikke gjort andet end at skade ungarsk landbrug.
I Ungarn ville gradueringen endda berøre små landbrug med 20 ha jord. Disse små landbrug har ikke behov for en nedsættelse, men snarere end forhøjelse af den direkte støtte. At indføre graduering i de nye medlemsstater inden 2013 ville endvidere være i strid med tiltrædelsesaftalen.
Vi vil af hensyn til fødevareforsyningssikkerheden fortsat have behov for produktionsstøtte og markedsordninger, herunder kornintervention. Vi finder det uacceptabelt, at interventionsprisen beregnes som "leveret Rouen", eftersom transportomkostninger betyder, at priserne er lavere i fjernereliggende lande og særligt i de nye medlemsstater, og det er lig med forskelsbehandling.
Vi er imod en forhøjelse af mælkekvoten. Forhøjelsen af mælkekvoterne i foråret viste sig at være en fejlagtig beslutning, som førte til et fald i mælkepriserne i flere medlemsstater. En forhøjelse af mælkekvoten er i særdeleshed i strid med ungarske interesser, eftersom vi har en stor ubrugt mælkekvote. Et sådant skridt ville forhindre ungarske producenter i at øge deres produktion.
Vi er enige i at fastholde støtten til tobaksproducenterne. Flere tusinde familier tjener til livets ophold i tobaksindustrien, særligt i Ungarns mest ugunstigt stillede regioner i nordøst.
Roselyne Lefrançois  
skriftlig. - (FR) Jeg vil først gerne rose det fremragende arbejde udført af vores ordfører, hr. Capoulas Santos, som hele tiden har forsøgt at finde et afbalanceret og stabilt kompromis, der vil gøre Parlamentet i stand til at tale med én stemme over for et delt og usikkert Råd.
Det sundhedstjek, som vi stemmer om i dag, er en helt særlig mulighed for grundlæggende at overveje, hvordan vi kan frigøre den fælles landbrugspolitik for den utilfredshed, der undergraver den, og se fremad mod det store arbejde med reformen af politikken efter 2013.
Den fælles landbrugspolitik har unægteligt behov for fornyelse, særligt på det sociale og miljømæssige område. Det glæder mig i den forbindelse, at vi har formået at ændre Kommissionens tekst, så der tages flere sociale hensyn. Vi har bl.a. foreslået en forhøjelse af støtten til små landbrugere og indførelse af faktorerne "arbejde" og "beskæftigelse" i betingelserne for bevilling af støtte. Jeg finder det imidlertid beklageligt - og det er det eneste forbehold, som jeg vil nævne - at de økonomiske og sociale kriterier ikke i højere grad er ledsaget af miljømæssige hensyn, eftersom "bæredygtighed" fremover skal præge vores landbrugspolitik.
Lasse Lehtinen  
Hr. formand! Der bør gøres mere for at sikre, at landbrugsstøtten tildeles på en måde, der styrer landbruget i retning af bæredygtig udvikling. Den nuværende støtte betragtes generelt blot som et supplement til landbrugernes indkomst.
Landbruget er i de lande, der grænser op til Østersøen, den største kilde til havforurening i denne region. Hvis vi betaler landbrugsstøtte, øger vi reelt udledningen til grundvandet og dermed til havet.
Alle former for erhverv, inklusive landbruget, skal tage del i frivilligt miljøarbejde og frivillige miljøprojekter. Det er den eneste måde, hvorpå landbruget fremover kan kræve sin eksistensberettigelse. Hvorfor skal skatteyderne blive ved med at støtte et erhverv, der skader de omkringliggende områder, når forureningen kan "outsources" ved, at vi køber importerede fødevarer?
Rent vand er i dag en knap ressource. Det er derfor kun rimeligt, at folk må til lommerne, hvis de forurener det, og regningen skal ikke betales med offentlige midler.
Landbruget skal gøre behørig brug af de talrige miljøforanstaltninger, der findes. Det er teknisk muligt at genvinde fosfor og kvælstof, og det vil også snart blive økonomisk lukrativt at gøre det. Disse kostbare naturressourcer og råmaterialer skal genvindes ligesom andre naturressourcer.
Janusz Lewandowski  
skriftlig. - (PL) Sundhedstjekket har som forventet skabt en mulighed for at foretage en grundigere undersøgelse af principperne bag den fælles landbrugspolitik, end det er tilfældet med andre områder af EU's politik og budget.
Landbrugspolitikken, som på et tidspunkt tegnede sig for størsteparten af budgetudgifterne og vil lægge beslag på en tredjedel af budgettet ved udgangen af 2013, er blevet skarpt kritiseret. Det stærkeste argument var misforholdet mellem landbrugets betydning for økonomien og beskæftigelsen og dets andel af EU-budgettet. Det er en misforståelse.
Den fælles landbrugspolitik som helhed er en fællesskabspolitik, og dens andel af EU's samlede offentlige udgifter, både fælles og nationale, udgør under 0,3 % af BNP. Den internationale situation har desuden ændret sig, og sultkatastrofen i udviklingslandene må få os til at genoverveje principperne for landbrugsstøtte i Europa.
Parlamentet har drøftet problemet nøje, hvilket de mange ændringsforslag vidner om. For et land, hvor landbruget bidrager relativt meget til beskæftigelsen, sådan som det er tilfældet i Polen, ville det være på sin plads at forhøje mælkekvoterne og yde national støtte til de mest udsatte sektorer. Ser vi på gradueringen, som har vist sig at være det mest kontroversielle af alle spørgsmål, er det værd at huske på, at de "nye" medlemsstater først vil nå loftet for direkte støtte på 100 % i 2013, og at gradueringen kan opfattes som et varsel om en renationalisering af landbrugspolitikken, hvilket ville være en ulempe.
Cătălin-Ioan Nechifor  
Som repræsentant for en region med en stor landbrugssektor i Rumænien, som er en af de nye medlemsstater, mener jeg ikke, at forskelsbehandlingen af landbrugerne fra disse lande i forhold til landbrugere fra de gamle EU-medlemsstater bliver mindre som følge af sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik. Det er imidlertid positivt, at de nationale mælkekvoter for Rumænien ikke er blevet ændret, og at medlemsstaterne får mulighed for at forhøje deres mælkekvoter i en vis periode, hvis andre medlemsstater ikke har opbrugt deres kvoter. Forslaget om at oprette en mælkefond, som skal støtte omstruktureringen af denne sektor, er vigtigt i lyset af, at den aktuelle krise også påvirker landbruget.
Jeg mener desuden, at producenterne, inden de nye regler om mælkekvoter indføres fra 2015, skal have mulighed for at tilpasse sig markedsudviklingen og investere i henhold til markedsbehovene i lyset af, at fristerne for investeringsstøtteforanstaltningerne er relativt lange. Kvoteloftet skal desuden fjernes for at give producenterne mulighed for at investere i henhold til markedsbehovene.
Maria Petre  
Jeg hørte en af mine kolleger tale om to børn, der skulle dele noget slik. Hvis vi skal blive ved denne analog, vil jeg gerne gøre opmærksom på, at hvis det samme barn repræsenterede en rumænsk eller bulgarsk landbruger i fremtiden, ville jeg sige, at han efter otte år skulle modtage, hvad han fortjente. Mit spørgsmål er, om han stadig vil være et barn om otte år.
Da jeg som rumænsk medlem af Parlamentet kom ind i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, var min opmærksomhed rettet mod begrebet "en blød landing", som ofte anvendes, når der tales om eksempelvis mælkekvoter. Jeg spurgte dengang, og jeg spørger den dag i dag: Hvordan kan rumænske og bulgarske landbrugere forene en "start" med en "blød landing"? Rumænien havde knap indledt tiltrædelsesproceduren, førend en dansk kollega sagde til mig, at kapitlet om landbrug ville blive det vanskeligste. Jeg håber, at rumænsk landbrug i dag, to år efter tiltrædelsen, kan være med til at skabe et forenet Europa.
Dushana Zdravkova  
Det er vigtigt at fortsætte reformen af den fælles landbrugspolitik, hvis Europa skal kunne fastholde sin førende position i sektoren. Det bør naturligvis ikke ske på bekostning af producenterne eller slutbrugerne. Det er et velkendt faktum, at EU er gået fra at være eksportør til at blive importør af landbrugsvarer. Det viser, at resultatet af dagens forhandling skal være afbalanceret, så vi kan være sikre på, at alle borgeres interesser beskyttes.
Jeg mener, at mange af Kommissionens forslag er gavnlige for landbrugerne i Bulgarien, især i lyset af at den bulgarske regerings forsømmelser i denne sektor og det misbrug, der er foregået, betød, at det ikke var muligt at nå de resultater, der var forudset i førtiltrædelsesordningen. Vi har af den grund været vidne til protester fra landbrugsproducenter, primært mælke- og kornbønder, i de seneste måneder. Det er derfor vigtigt, at vi uden at bringe den fulde liberalisering af markedet for mejeriprodukter i fare stiller garantier for regioner, som er yderst afhængige af mælkeproduktion for at kunne overleve.
Der er i Bulgarien et stort antal mælkebønder i bjergene og i andre områder, hvor forholdene er særlig vanskelige. Jeg støtter af den grund forslaget om, at der her bør bevilges flere midler til udvikling, og at der oprettes en særlig fond for mælkeproducenter.
