Indskudsgarantiordninger (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Christian Ehler for Økonomi- og Valutaudvalget om indskudsgarantiordninger.
Christian Ehler
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Det er mig en fornøjelse at fremlægge en betænkning for Dem i dag, som blev enstemmigt vedtaget i Økonomi- og Valutaudvalget. Før afstemningen i udvalget var fremtiden for indskudsgarantiordninger genstand for en intens debat, navnlig i lyset af specifikke regionale problemer på nuværende tidspunkt og den nylige krise på det amerikanske ejendomsmarked.
I slutningen af 2006 udsendte Kommissionen en meddelelse om revision af direktivet for indskudsgarantiordninger fra 1994. Før Kommissionen udarbejdede meddelelsen, gennemførte den en høring. På grundlag af resultaterne af denne kan vi konkludere, at direktivets mål i alt væsentligt er blevet nået, og at der ikke er behov for en lovgivningsmæssig indgriben på nuværende tidspunkt.
Imidlertid betyder den stadig mere grænseoverskridende struktur på de finansielle markeder i Europa, at vi bliver nødt til at fokusere mere på spørgsmålet om samarbejde mellem de forskellige indskudsgarantiordninger i Europa. Kommissionen udpegede i sin meddelelse de områder, hvor frivillige foranstaltninger eller en anden behandling af lovgrundlaget kunne give yderligere forbedringer til gavn for forbrugerne.
Det er efter vores mening en model, som man bør følge fremover. Vi mener, at den dynamiske diskussionsproces med deltagelse af Kommissionen, medlemsstaterne og EFDI, European Forum of Deposit Insurers, er meget vigtig med hensyn til at sætte os i stand til så hurtigt som muligt at tilpasse os til de skiftende omstændigheder.
Nordeaproblemet er ikke nok til at kræve en dyr ny ændring af direktivet på nuværende tidspunkt. Jeg er derfor taknemmelig for, at Kommissionen har gjort det krystalklart, at Nordeaproblemet, som i sin kerne handler om tilbagebetaling af bidrag, skal løses af medlemsstaterne.
De, som administrerer indskudsgarantiordningerne i de skandinaviske lande, og tilsynsmyndighederne dér må selv afgøre, om bidrag skal tilbagebetales, eller om indskudsgarantier i disse lande skal behandles som forsikringspolicer og ikke give anledning til at tilbagebetale fordringer. Det er et grundlæggende problem, men det er et grundlæggende problem for medlemsstaterne.
Betænkningen kan grundlæggende deles i tre dele. Den første del er en diskussion af den undersøgelse, som Kommissionen har foretaget, og vedtagelse af en holdning til dens resultater, f.eks. størrelsen af mindstegarantien. Den andel del behandler spørgsmålet om, hvorvidt de forskellige indskudsgarantiordninger i Europa er anledning til uacceptable konkurrenceforvridninger. Den tredje del omhandler fremtidige kriser og risikoforvaltning.
Den første del af min betænkning vil jeg kun omtale kort, for den var der ikke stor uenighed om, og den afspejler resultatet af høringsprocessen om indskudsgarantiordninger. Jeg mener, at vores udtalelse om mindsteniveauet for dækningen, som bør justeres for inflationen, næste gang direktivet skal revideres, rammer en balance mellem de nye og de gamle medlemsstaters interesser. Jeg vil gerne understrege, at alle medlemsstater og alle indskudsgaranter allerede i dag har mulighed for at gå over det europæiske minimum i forbindelse med indskudsgarantier.
Et andet vigtigt punkt i betænkningen er diskussionen af spørgsmålet om, om de forskellige indskudsgarantiordninger og de forskellige metoder til at finansiere dem virker konkurrenceforvridende. Kommissionen har fremlagt sin opfattelse samt en undersøgelse, som - hvis man gennemfører dens anbefalinger - ville føre til en harmonisering af finansieringen for de individuelle medlemsstater.
Hvis medlemsstater med ex postsystemer i dag blev bedt om at gennemføre en komplet omstrukturering af deres indskudsgarantiordninger, som ville være meget dyr, ville det være nødvendigt at analysere, om de forskellige ordninger og de medfølgende uacceptable og dyre markedsforvridninger overhovedet kan retfærdiggøres i det indre marked. Det er endnu ikke blevet analyseret, og en sådan analyse vil være en vigtig fremtidig opgave.
I den tredje del af betænkningen undersøges risiko- og krisestyring. Det indre marked og den voksende indbyrdes afhængighed på tværs af grænserne kræver, at vi undersøger, om risiko- og krisestyring på tværs af grænserne fungerer uden problemer. Der er et akut behov for tilbundsgående diskussioner med alle interessenter. I denne forbindelse skal man også behandle emner som gratister og risikoen for moralsk risiko.
Jeg mener, det er helt nødvendigt med empiriske undersøgelser af krise- og risikostyringen, hvis vi skal udarbejde levedygtige ordninger for byrdefordeling i tilfælde af grænseoverskridende kriser og fælles metoder til tidlig opdagelse af risiko eller udvikle et system for indførelse af risikobaserede bidrag. Disse undersøgelser skulle så afgøre indholdet af de efterfølgende diskussioner.
På denne baggrund afviser jeg blankt ændringsforslaget fra PSE, som påstår, at der findes markedsforvridninger i dag, selv om der i øjeblikket ikke er tegn på dette. Vi mener, at den nuværende proces er den rigtige tilgang.
Charlie McCreevy
Fru formand! Først vil jeg gerne rette en varm tak til Økonomi- og Valutaudvalget og navnlig til ordføreren Christian Ehler for deres støtte til den politik, vi foreslår i vores meddelelse.
Jeg er helt enig med Dem i, at det ikke er passende med lovforslag i denne fase. Nogle ting kan forbedres gennem den eksisterende lovgivning uden større omkostninger og ved at samarbejde med European Forum of Deposit Insurers (EFDI). Den nylige finansielle uro viser, at det er afgørende at fastholde indskud eller tillid under en finansiel krise. Med hensyn til indskudsgarantiordninger er der to elementer, som ser ud til at være centrale, nemlig et passende dækningsniveau og kort udbetalingstid. Hvis indskydere ved, at deres indskud vil blive dækket, og hvis de har tillid til, at de forsikrede indskud vil blive udbetalt hurtigt, har de ikke behov for at stå i kø uden for banken.
Det eksisterende direktiv har vist sig at være fleksibelt, og det giver medlemsstaterne mulighed for at øge dækningen i forhold til deres egen økonomiske situation. Medlemsstaterne kan skride til handling med det samme, hvis deres dækningsniveauer viser sig at være utilstrækkelige. Den hurtige udbetaling af indskud kan bestemt blive bedre. Ifølge direktivet bør udbetalingen normalt ikke tage mere end tre måneder, men dette afspejler den teknologi, der var tilgængelig i 1994. Derfor har vi bedt EFDI om at pege på hindringer for en hurtig udbetaling.
Indskyderne skal også gøres opmærksomme på den beskyttelse, de har adgang til. De eksisterende oplysningsforpligtelser i direktivet bliver anvendt forskelligt rundt om i Europa. Derfor har vi bedt EFDI om at pege på bedste praksis for at forbedre udbredelsen af disse oplysninger til indskyderne. Med hensyn til grænseoverskridende kriser er jeg enig med Parlamentet i, at det er nødvendigt at have klare regler om byrdefordelingen og interaktionen mellem alle de involverede parter, før en sådan krise opstår. Økofin-Rådet udtaler sig meget klart om dette punkt i konklusionerne fra mødet den 9. oktober. Jeg har noteret forslaget om, at EFDI skal deltage i generelle diskussioner om byrdefordeling. Jeg vil gerne understrege, at der kun er meget få ordninger, som har beføjelser ud over ren tilbagebetaling til indskyderne. Deres midler dækker også kun en del af de beløb, som en større grænseoverskridende krise handler om. Jeg kan derfor ikke støtte forslaget om at inddrage EFDI i generelle diskussioner om byrdefordelingen.
Betænkningen understreger også betydningen af at fjerne eventuelle forvridninger af markedet. Det er en sag vi vil undersøge, som der anmodes om. I øjeblikket mener vi imidlertid ikke, at de store udgifter til en fuld harmonisering af den nuværende lovgivningsramme, som skønnes at løbe op i mellem 2,5 milliarder og 4,5 milliarder euro, vil være berettigede. Nogle level playing field-spørgsmål er allerede blevet behandlet. Vi må f.eks. gøre det lettere at forhøje beløbet, hvis en filial kan tilbyde et beskyttelsesniveau i et værtsland, som er højere end niveauet i hjemlandet. Imidlertid har der været tilfælde, hvor aftaler mellem ordninger i forskellige medlemsstater ikke har fungeret i praksis, og vi støtter EFDI's bestræbelser for at opnå en frivillig aftalemodel. Nogle medlemsstater tilpasser allerede bidragene gennem deres ordninger i forhold til de enkelte bankers risiko. Vi vil gerne bistå interesserede medlemsstater, idet dette ville bidrage til at skabe en level playing field for banker med lignende risikoprofiler.
Det kan konkluderes, at Europa har brug for indskudsgarantiordninger, som sikrer indskydernes tillid under en finansiel krise. Jeg tror, at vi med de planlagte forbedringer vil komme tættere på dette mål.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Fru formand! Først vil jeg gerne takke alle, for dette er et meget aktuelt emne.
Vi ved alle, at den aktuelle finansielle uro har understreget vigtigheden af grænseoverskridende krisestyring, og Økofins beslutning i oktober om en større ex ante-koordinering mellem medlemsstaterne og navnlig tilsynsordningerne, er mere end velkommen.
Bankerne er kernen i betalingssystemet og håndterer almindelige forbrugeres opsparing, mennesker, som ikke er professionelle finansfolk. Derfor er det meget vigtigt, at betalingssystemerne og clearing- og settlementsystemerne fungerer ordentligt. Mange af bankerne opererer grænseoverskridende i dag. Det er ikke passende med en spredt, national lovgivningsramme. I dag er end ikke de kontotyper, som hører under underskudsgarantiordningen, de samme i alle medlemsstater.
Vi må ikke lade dette blive indskyderens problem. Ordføreren hr. Ehler har udført et godt stykke arbejde i betænkningen og har vist stor kompromisvilje. Navnlig understreger betænkningen med rette vigtigheden af at fjerne konkurrenceforvridninger. Som kommissæren sagde, er det meget vigtigt at garantere en level playing field.
Jeg beklager imidlertid, at betænkningen ikke behandler spørgsmålet om ex ante-indskudsgarantiordninger. Det er blevet hævdet af medlemsstater med ex post-indskudsgarantiordninger, at dette er et problem, som er specifikt for Skandinavien og de nordiske markeder, men det er ikke sandt. Det er faktisk skadeligt for konkurrencen for hele det indre marked i en større sammenhæng. Faktisk er de fleste ordninger i Europa ex ante. Hvis ikke reglerne om refusion og overførsel af midler, som er indbetalt til sådanne ordninger, bliver harmoniseret, så forvrider det valget mellem filial- og datterselskabsmodellen i værtslandet, og det fører til konkurrenceforvridning. Derfor er det positivt, at Kommissionen vil undersøge dette spørgsmål og analysere, om der finder konkurrenceforvridning sted, og åbne mulighed for fremtidige anbefalinger på dette område, navnlig med hensyn til refusion og overførsel af ex ante-indskudsgarantier, som allerede er betalt.
Jeg hilser således Kommissionens initiativ og hr. Ehlers betænkning velkommen, men der er stadig behov for yderligere arbejde.
Pervenche Berès
Fru formand, hr. kommissær! Jeg er ordføreren meget taknemmelig for hans arbejde. Jeg kunne gentage mange af fru Kauppis bemærkninger. Vi begyndte at arbejde med denne tekst i foråret, og sommerens begivenheder har vist, at de af os, som mente, at den var meget aktuel, har fået ret.
Det, der skete i sommer, rejser spørgsmålet om indskudsgarantiordninger. Vi kan simpelthen ikke leve med et system, hvor mange af markedets aktører opererer i en række lande uden indskudsgarantiordninger, som i det mindste er harmoniseret eller bygger på fælles principper, ikke kun af hensyn til konkurrencen, men også af hensyn til offentlighedens tillid til markedsmekanismerne.
Det slog mig under min rundrejse i sommer - ikke kun i de skandinaviske lande - hvordan dette spørgsmål om indskudsgarantiordninger systematisk blev taget op og blev anset for meget vigtigt. Jeg ved naturligvis godt, hvad kommissæren vil sige: "Hvis man lægger alle de europæiske garantiordninger sammen, vil det stadig kun være en dråbe i havet i forhold til de summer, der er brug for for at klare krisen”. Det er et dårligt argument, når vi har brug for at mindske vores handicap med hensyn til såvel konkurrenceevne som tillid til markedsmekanismerne, navnlig fordi det forvrider virksomhedernes strategier, fordi virksomhederne pludselig ser sig tvunget til at arbitrere, af de forkerte grunde, mellem deres forskellige datterselskaber og filialer.
På grundlag af alle disse argumenter bad jeg min gruppe om at støtte mig. Gruppen stillede et ændringsforslag, som opfordrer Kommissionen til at arbejde hurtigere og indse, hvad folk forventer af den, for selv om de måske ikke udtrykker deres krav højt og specifikt, så har de brug for sikkerhed omkring den måde, Europas finansielle markeder fungerer på, og hvordan de reagerer på forskellige begivenheder. En sund, europæisk indskudsgarantiordning vil utvivlsomt virke i denne retning.
Hr. kommissær, jeg mener det er en del af Deres opgave at vurdere, hvor stor tilliden til de finansielle markeders funktion er på europæisk niveau. Jeg tror næppe, det er nok at læne sig tilbage og vente på nye forskningsresultater. De bliver nødt til at gøre noget for at fremskynde svaret og sætte os i stand til at komme videre på et mere harmoniseret grundlag med en bedre og mere gennemsigtig forståelse af indskudsgarantiordninger og den måde, de fungerer på i EU.
Wolf Klinz
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Som det allerede er blevet sagt, har indskudsgarantiordninger igen været i offentlighedens søgelys i de seneste uger. Tilfældet med Nothern Rock, hvis filialer blev oversvømmet med hundredvis af kunder, som ville hæve deres opsparing, og spørgsmålet om erstatning til investorerne i tilfælde af bankens kollaps, er stadig i frisk erindring.
Det illustrerer med al ønskelig tydelighed, at den globale integration af de finansielle markeder også er en udfordring for Europa. Stigningen i den grænseoverskridende konsolidering inden for banksektoren rejser spørgsmålet om tilsynsmyndighed, rimeligt dækningsniveau for indskudsgarantiordninger og grænseoverskridende samarbejde mellem disse ordninger. Som vi ved, er den europæiske mindstedækning sat til 20.000 euro, men i virkeligheden er den naturligvis meget højere i mange medlemsstater. Finansieringen af garantiordningerne hører imidlertid under medlemsstaterne, og ordningerne er meget forskelligt opbygget.
Derfor er det nødvendigt at få afklaret følgende punkter hurtigt: I hvor høj grad det er nødvendigt at harmonisere indskudsgarantiordninger, finansieringen af dem og den proaktive ex ante-brug af ressourcer for at forebygge skader.
Når det gælder grænseoverskridende institutioner, ligger fokus i tilfælde af kriser på tilsynsstrukturen, navnlig i tilfælde af koncerntilsyn, og på byrdefordelingen. Hvis et datterselskab opererer i en værtsmedlemsstat og er med i dette lands indskudsgarantiordning, men er underlagt tilsynsmyndighederne i den hjemlige medlemsstat som følge af princippet om koncerntilsyn, skabes der et svælg mellem tilsynssystemet og indskudsgarantiordningen, og det er helt klart uacceptabelt og i strid med investorernes interesser.
Jeg støtter imidlertid ordførerens linje. Før vi skrider til lovgivning, bør medlemsstaterne først fjerne resterende svagheder i deres indskudsgarantiordninger. Samtidig bør Kommissionen snarest muligt gennemføre målrettede undersøgelser af grænseoverskridende risikostyring og en detaljeret analyse af de måder, de forskellige ordninger finansieres på. På grundlag af resultaterne af disse undersøgelser kan det overvejes seriøst at indføre lovgivning på et senere tidspunkt, hvis det viser sig hensigtsmæssigt og nødvendigt.
Gunnar Hökmark
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne takke ordføreren, fordi han understreger behovet for undersøgelser og analyser, men også for hans konklusion om, at hvis der er forvridninger på markedet, må der gøres noget for at opnå en level playing field. Det mener jeg er en vigtig konklusion på denne debat.
Hvis der er forvridninger, kan vi have forskellige opfattelser - hvis de er der. Men hvis de er der, skal der gøres noget. Det må vi gøre, for vi er nok alle enige om, at vi ønsker mere grænseoverskridende konkurrence, og vi ønsker også at sikre forbrugernes interesser.
Det er relevant at diskutere forskellene mellem forskellige systemer, for hvis man har ex ante-systemer i nogle medlemsstater og anderledes ex post-systemer i andre, hvilket i virkeligheden betyder, at staten går ind og dækker for banker, som ikke kan betale deres kunder, så har man en forvridning.
Efter min mening foreligger der allerede en forvridning som følge af de forskellige opfattelser, vi har. Forvridningen er endnu mere alvorlig, hvis den også bygger på den antagelse, at staten skal hjælpe banker, som ikke kan betale deres kunder.
Det er efter min mening et godt resultat af denne betænkning af hr. Ehler, at vi er nået til den konklusion. Jeg mener, det er vigtigt, at Kommissionen reagerer på dette i kommende aktioner.
Vi har muligvis forskellige opfattelser af den nuværende situation. Men vi er enige om, at der skal gøres noget, hvis undersøgelserne viser, at der er forvridninger.
Det vil jeg gerne takke ordføreren for, og jeg vil også bede kommissæren reagere på det med handling.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke hr. Ehler for hans arbejde, som kommer 10 år efter gennemførelsen af direktivet om indskudsgarantiordninger fra 1994, i en periode med finansiel uro, hvor der diskuteres forbedringer af de europæiske markeder for finansielle tjenesteydelser.
Der er i dag store forskelle på medlemsstaternes holdninger, og der er vigtige spørgsmål, som må løses. Selv om flertallet af medlemsstaterne anvender det system, som bygger på ex ante-fonde, er der stadig betydelige forskelle på garantiniveauerne, fondenes størrelse og finansieringen af dem.
Jeg vil nævne to eksempler. Det garanterede beløb er otte gange større i den mest beskyttende stat end i den mindst beskyttende stat, og garantifonden i en stat alene svarer til 40 % af det samlede europæiske beløb. Det giver konkurrenceforvridning. Ex post-systemet er en trussel mod den nationale og europæiske finansielle stabilitet i krisetider.
Grænseoverskridende bankkoncerner oplever også problemer. Der er praktiske vanskeligheder forbundet med at konsolidere midler fra forskellige ordninger. Man kan kun opnå en koncentration af garantier i et fælles system gennem en mangfoldighed af regler og aftaler mellem stater, og det fragmenterer systemet og gør det mere sårbart over for en uacceptabel risikoakkumulation. Der er mange spørgsmål med hensyn til formålet med indskudsgarantiordningen: harmonisering af dækningsniveauet, risikobaserede bidrag, anvendelse af midler til at skaffe likviditet, byrdefordeling, håndtering af grænseoverskridende kriser, likvidering af virksomheder og samarbejde mellem myndigheder.
Indskudsgarantiordninger bør give et risikobaseret sikkerhedsnet, som kan beskytte indskyderne, sikre fair og effektiv konkurrence, give stabilitet på pengemarkederne og bidrage til en ligelig byrdefordeling i krisesituationer.
Derfor bør alle mulighederne i de eksisterende rammer ikke stå i vejen for en grundig og ambitiøs reform, når de nødvendige undersøgelser er blevet gennemført.
Mariela Velichkova Baeva
(BG) Fru formand, mine damer og herrer! Finanskriser er ikke noget nyt fænomen; de er udtryk for et misforhold mellem den finansielle sektor og den reelle økonomi. Realkreditkrisen i USA har for nylig får finansielle eksperter til at sige, at økonomien og de finansielle markeder hænger sammen, og at der er brug for en større diskussion for at forbedre risikostyringen.
Idéen i hr. Ehlers beslutningsforslag er at vurdere og forbedre forsigtigheds- og advarselssystemerne i EU med henblik på at sikre stabilitet på de finansielle markeder, og spørgsmålet om at garantere indskud som en traditionel form for opsparing er bestemt meget aktuelt i mit land Bulgarien. I denne forbindelse vil jeg gerne understrege, at bankernes ansvar for at organisere deres portefølje omhyggeligt og forvalte deres indskyderes ressourcer effektivt er af allerstørste betydning. Naturligvis er borgernes større bevidsthed om anvendelse af fleksible ordninger, diversificeringen af indskudsformer og mekanismer som indskudsgarantifonde med til at styrke tilliden og fremme den finansielle stabilitet.
Charlie McCreevy
Fru formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne for deres indlæg. Jeg vil afslutningsvis gerne fremhæve to centrale punkter.
Vi mener ikke, at det er passende at ændre reglerne på nuværende tidspunkt. Direktivet har bestået tidens test. Det kan tilpasses til skiftende omstændigheder. På længere sigt vil det være afgørende set ud fra ønsket om finansiel stabilitet, at de positive garantiordninger bidrager til en gnidningsløs krisestyring i et stadig mere paneuropæisk bankmiljø.
Eventuelle yderligere skridt hen mod mere harmoniserede ordninger i EU afhænger derfor af resultatet af det mere bredt anlagte arbejde, der i øjeblikket udføres inden for krisestyring.
Med hensyn til de problemer, som fru Kauppi og hr. Hökmark nævnte, så er tilbagebetaling af bidrag til en bank, som forlader ordningen, uanset årsagen ikke omfattet af det eksisterende direktiv, og det hører derfor under medlemsstaternes lovgivning. Harmonisering på europæisk niveau ville kræve fuld harmonisering af finansieringsmetoden.
Jeg vil gerne takke ordføreren hr. Ehler og Økonomi- og Valutaudvalget for deres meget konstruktive tilgang.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 13. december 2007.
