Mod en reform af Verdenshandelsorganisationen (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Cristiana Muscardini for Udvalget om International Handel om "Mod en reformeret Verdenshandelsorganisation".
Cristiana Muscardini
ordfører. - (IT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil først hjerteligt takke sekretariatet, som har været meget aktivt og hjælpsomt over for alle medlemmer af udvalget i forbindelse med udarbejdelsen af denne betænkning. I dag fremlægger vi en række tanker for Kommissionen efter grundige drøftelser, der er foregået i en konstruktiv ånd i Udvalget om International Handel.
Udvalget ønsker en mere effektiv og demokratisk Verdenshandelsorganisation, der med hensyn til dens institutionelle funktion er udstyret til at gennemføre den vigtige opgave med at regulere international handel. Derfor er en reform absolut nødvendig.
Den nylige optagelse af mange nye medlemmer - bl.a. Kina og Ruslands kommende tiltrædelse - understreger successen i en organisation, som nu omfatter 152 lande. Men netop på grund af dens øgede størrelse vil jeg give udtryk for en række overvejelser vedrørende en omorganisering af WTO.
I betænkningen understreger vi grundene til, at WTO og handelsmultilateralisme nødvendiggør en ny, stærkere, mere dynamisk og demokratisk struktur. Et tilbagevendende emne på vores dagsorden er forhandlingerne under Doharunden: Vi ved, at en aftale altid er lige om hjørnet, men vi bliver ved med at miste grebet. Udvalget om International Handel, som er bevidst om problemet, gentager derfor dets støtte til disse forhandlinger, som burde føre til en mere afbalanceret og mere retfærdig handel. I mellemtiden tror vi, at tiden er inde til at se fremad mod tiden efter Doha med en dristig, ambitiøs holdning.
Ved at forelægge vores overvejelser for Kommissionen i dag opfordrer vi Fællesskabets udøvende myndighed til at være lige så dristig og ambitiøs ved at tage et politisk initiativ i Genève, som kan bane vej for en revurdering af visse mekanismers funktion, da de tydeligvis ikke fungerer rigtigt for tiden.
WTO's institutionelle struktur vil kunne forbedres ved at skelne mellem aktiviteter, der vedrører forhandlinger om nye internationale regler og forpligtelser, og aktiviteter i forbindelse med gennemførelsen af eksisterende aftaler. Konsensus bevares som normen, når det gælder ministerkonferencerne, men man kunne måske forestille sig en anden model end enstemmighed i forbindelse med procedurer, der fører frem til den endelige afgørelse i en organisation, hvor der efter dens udvidelse er behov for andre mekanismer. Der er planlagt sådanne mekanismer for EU, men nu skal de også fastsættes for WTO.
Hovedkriteriet for Doharunden har været at inddrage alle medlemslande i forhandlinger om en lang række forhold, mens der i en så bred organisation bør gøres en indsats for at udvikle en multilateral tilgang, der omfatter en slags variabel geometri. Vi har tidligere talt om dette i forbindelse med EU, og nu gælder det i høj grad WTO.
Udvikling er et vigtigt emne, og i de seneste år er gruppen af udviklingslande blevet større og mere forskelligartet. Den omfatter nye vækstøkonomier samt lande, som rent faktisk allerede er "vokset frem", f.eks. Kina, Indien, Brasilien og Sydafrika. Det ville derfor af hensyn til de ægte udviklingslande være hensigtsmæssigt at omgruppere lande i klarere og mere ensartede grupper på grundlag af deres økonomiske situation og at kræve, at alle lande skal opfylde deres ansvar i overensstemmelse med deres økonomiske styrke.
WTO's Sekretariat er anset og arbejder professionelt og kompetent - og vi kontaktede det mange gange under vores arbejde, der varede flere måneder - men bemandingen er ret begrænset. Det ville være hensigtsmæssigt at styrke Sekretariatets rolle og give det mulighed for at tage initiativer og stille kompromisforslag. En styrkelse af Sekretariatet indebærer at gøre det mere repræsentativt, hvad angår geografisk dækning, således at det føler, at det er midtpunktet for og drivkraften bag organisationens aktivitet til gavn for alle medlemmer, herunder først og fremmest de udviklingslande, som for tiden får for lidt opmærksomhed til, at de er i stand til at opnå en ægte vækst.
Hvad angår WTO's gennemsigtighed og parlamentariske dimension, bør gennemsigtigheden i den internationale tvistbilæggelsesordning øges for at styrke WTO's image udadtil. Fremme af en parlamentarisk dimension bør baseres på eksistensen af den parlamentariske konference om WTO, der styrker det, således at det kan udgøre en selvstændig parlamentarisk forsamling med rådgivende beføjelser, som giver dets arbejde legitimitet.
Det er vigtigt, at der er sammenhæng og koordination med andre internationale organisationer. I den forbindelse skal forbindelserne med Den Internationale Arbejdsorganisation og med visse FN-agenturer styrkes, da væsentlige internationale sociale og miljømæssige spørgsmål ikke må ligge uden for grænserne for WTO's virksomhed.
Frem for alt må vi ikke glemme, at tvistbilæggelsesordningen er et enestående aspekt af WTO. Hvis der ikke findes en måde at strømline og fremskynde sagerne, risikerer man, at tvister kan trække ud i årevis til skade for samfundet, medlemslandene og forbrugerne. Derfor opfordrer vi Kommissionen til at være lige så dristig, som Parlamentets udvalg har været, ved at fastlægge nye regler til strømlining af Verdenshandelsorganisationen i fremtiden.
Androula Vassiliou
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Kommissionen er Parlamentet taknemmelig for denne indsigtsfulde og rettidige betænkning.
At sikre, at WTO kan reagere på udfordringerne i en global økonomi, der ændrer sig hurtigt, bør prioriteres højt af EU. Endvidere er en stærk multilateral institution i lyset af de nuværende økonomiske problemer i mange WTO-medlemslande vigtigere end nogensinde før med henblik på at dæmme op for den protektionistiske politik, der går under betegnelsen "beggar-thy-neighbour".
I betænkningen anerkendes Doha-udviklingsdagsordenens centrale betydning. Kommissionen ønsker at gentage, at ethvert initiativ i Genève vedrørende WTO's fremtid skal justeres og baseres på det, der forhåbentlig bliver et vellykket resultat af Doha-udviklingsdagsordenen.
I dag har ingen medlemmer af WTO i det, der kunne blive den endelige fase af forhandlingerne under Doha-udviklingsdagsordenen, politisk vilje og/eller de administrative ressourcer til at indlede en meningsfuld overvejelse af reformen af WTO. Vi forventer og håber, at situationen udvikler sig således, at der kan undertegnes en afsluttende aftale under Dohaudviklingsdagsordenen før udgangen af 2008. Det vil også åbne dørene for en drøftelse af WTO's fremtid. Drøftelsen vil i høj grad afhænge af, om Dohaudviklingsdagsordenen afsluttes med et vellykket resultat eller ej.
Hvad angår tankerne i betænkningen, kan Kommissionen i princippet tilslutte sig de fleste af dem, selv om det er klart, at nogle forslag i beslutningsforslaget vil støde på stor modstand fra visse WTO-medlemmer.
Med hensyn til institutionelle forhold går Kommissionen ind for at styrke WTO's parlamentariske dimension og for andre idéer såsom at bevilge WTO-sekretariatet yderligere ressourcer, at udvide dets opgaver samt at styrke mekanismerne for såkaldt "aktiv gennemsigtighed" og om opfølgning af og effektiv kontrol med anvendelsen af reglerne.
Vi har bemærket opfordringen til åbenhed i tvistbilæggelsesordningen og ønsker at understrege, at det var på vores initiativ, at visse høringer i WTO-sager, der involverer EU, er blevet åbnet for offentligheden.
Hvad angår de væsentlige forslag i betænkningen, vil behovet for at tilgodese ikkehandelsrelaterede anliggender inden for rammerne af WTO's regler blive ved med at være et bærende princip i EU-politik inden for den multilaterale ramme, men også inden for rammerne af de bilaterale forhandlinger, der blev indledt for nylig på grundlag af meddelelsen om det globale Europa, og unilaterale initiativer til gavn for udviklingslandene. Det nye unilaterale system med toldindrømmelser til gavn for udviklingslandene og den generelle præferenceordning plus er et eksempel herpå.
Forbindelsen mellem handelspolitik og arbejde og miljø bliver helt sikkert et vigtigt område, og andre handelsspørgsmål kan dukke op på dagsordenen.
Udformningen af en ny multilateral politik efter afslutningen af Doharunden bliver en af de største og vanskeligste udfordringer for europæisk handelspolitik. Parlamentet vil komme til at spille en stadig større rolle i udformningen og fremme af en sådan politik, særlig når Lissabontraktaten træder i kraft.
Kommissionen, og navnlig min kollega hr. Mandelson, ser frem til at samarbejde med Dem i en åben og konstruktiv dialog med henblik på at opnå holdbare og realistiske konklusioner, der sigter på at styrke WTO og hele det multilaterale handelssystem.
Johan Van Hecke
ordfører for udtalelsen fra Udviklingsudvalget. - (NL) Hr. formand, hr. kommissær! Udviklingsudvalget støtter fuldt ud argumenterne fra ordføreren, fru Muscardini, for en gennemgribende reform af Verdenshandelsorganisationen. I 2001 startede Peter Sutherlands rapport en meget livlig debat i selve WTO om en institutionel reform af organisationen, men debatten ophørte desværre alt for hurtigt. Nogle personer mener ikke, at debatten om en reform er passende på nuværende tidspunkt. De ønsker at vente på resultatet af Doha-udviklingsdagsordenen, før der indledes en grundlæggende debat om selve institutionen. Efter vores mening udelukker de to ting imidlertid ikke hinanden.
Set ud fra et udviklingssynspunkt kunne vi forstille os en ny differentiering mellem udviklingslandene i WTO baseret på det enkelte landes udviklingsbehov i stedet for landekategorier. Fru Muscardini har allerede forklaret, hvorfor det er nødvendigt. Der er ikke blot behov for større gennemsigtighed i WTO, men bedre samarbejde med andre internationale organisationer, f.eks. Den Internationale Arbejdsorganisation og UNCTAD, er også vigtigt. Udvalget mener, at forslaget i Peter Sutherlands rapport om, at finansieringsordninger for teknisk bistand til de mindst udviklede lande skal være en kontraktlig rettighed, således at de kan spille deres rolle fuldt ud i det multilaterale handelssystem, er af stor betydning. Endelig skal tvistbilæggelse, hvor udviklingslandene af grunde, vi alle kender, klarer sig dårligst, revurderes, som Peter Sutherland har slået til lyd for.
Kort sagt er en reform af WTO af stor betydning, ikke blot for at styrke dets legitimitet hos alle dets medlemmer, herunder de allerfattigste lande, men efter min mening også for at sikre multilateralism.
Gunnar Hökmark
ordfører for udtalelsen fra Økonomi- og Valutaudvalget. - (EN) Fru formand! Jeg takker ordføreren og Udvalget om International Handel for denne betænkning. Jeg mener, at det, når vi drøfter WTO, er umagen værd også at understrege, at globalisering og frihandel har givet flere millioner mennesker nye muligheder. I de sidste 20 år er der sket større fremskridt i bekæmpelsen af fattigdom end nogensinde før i verden.
Det understreger behovet for a sikre en stabil ramme for retfærdige og multilaterale regler for frihandel. Det er WTO's hovedopgave og grunden til, at det er vigtigt at have et stærkt og styrket WTO. Vi skal sikre, at vi kan opnå mere international handel og konkurrence uden forvridninger. Derfor har Økonomi- og Valutaudvalget påpeget behovet for at begrænse statsstøtte, at fjerne ikketoldmæssige handelshindringer og at hjælpe udviklingslande med at gøre udviklingslandene bedre stillet i forhandlingerne om den multilaterale ramme og frihandelsreglerne.
Det understreger endnu en gang, hvorfor vi har brug for et stærkt WTO og et stærkt Sekretariat - for at træffe beslutninger og opretholde reglerne, men også for at udvikle det multilaterale handelssystem.
Hvis det lykkes os at få et stærkt WTO og et stærkt Sekretariat, vil vi gøre noget vigtigt for at sikre, at mulighederne for global handel kan udvikle sig i en ramme med frie og retfærdige regler. Det er vores opgave - hverken mere eller mindre.
I den forbindelse er det også vigtigt at fremhæve noget af det, der skal gøres. Vi skal øge frihandelen inden for tjenesteydelser, vi skal skabe større åbenhed inden for finansielle tjenesteydelser, og vi skal sikre, at der kan være mere frihandel inden for landbrug. Når vi drøfter stigende fødevarepriser, kan vi se betydningen af at åbne markederne.
Det vil imidlertid aldrig lykkes for os uden et stærkt WTO og uden muligheden for at opretholde en stærk ramme, som er passende for udviklingslandene, som kan give de fattige nye og bedre muligheder, og som også kan medvirke til, at vi alle kan nyde godt af mulighederne i frihandel.
Georgios Papastamkos
for PPE-DE-Gruppen. - (EL) Fru formand! Ved første øjekast er det mærkeligt, at vi drøfter reformen af WTO i kølvandet på det langvarige dødvande i forhandlingerne i Doharunden. Det er alligevel værd at drøfte WTO's funktion og fremtid, da dødvandet skyldes strukturelle og institutionelle problemer samt mangler i verdenshandelssystemet. Det viser fru Muscardinis betænkning også.
Efter min mening giver gennemførelsen af en reform tre store udfordringer. For det første skal der gennemføres den størst mulige og gensidigt gavnlige handelsliberalisering, da det er en afprøvet medvirkende faktor til økonomisk vækst. Målet er er dog fortsat lige fordeling af fordele mellem medlemmerne af WTO og ensartet indlemmelse/optagelse af udviklingslandene i verdenshandelssystemet.
For det andet ligger udfordringerne i de institutionelle aftaler, som er nødvendige for at sikre enighed, fælles forpligtelse, demokratisk legitimitet, gennemsigtighed og effektivitet i en organiseret regulering af verdenshandelen. For det tredje skal man finde en passende balance mellem handelsmæssige og ikkehandelsmæssige spørgsmål.
WTO-medlemslandene er i deres gode ret til at anvende restriktive handelsmæssige foranstaltninger for at forsøge at beskytte miljøet, folkesundheden og forbrugerne. Et typisk eksempel er sager, handelspartnere indbringer for WTO's domstole mod EU, på grund af gmo'er og forbuddet mod import af hormonholdigt oksekød, som stammer fra USA og Canada. Det bør imidlertid stå klart, at løsningen ikke er at overbebyrde WTO med yderligere ansvar, men at både WTO og andre internationale organisationer forbinder gensidig støtte og sammenhæng med mål og aktioner.
WTO's opgave er ikke at dække funktionsmæssige huller, som andre specialiserede organer efterlader i FN-systemet. Det globale samfund står midt i en foruroligende finansiel og økonomisk krise og en hidtil uset fødevarekatastrofe. Stillet over for disse to svøber er kosmetiske ændringer såsom at afskaffe hindringer ikke tilstrækkeligt. Globale udfordringer kræver global forståelse, systematisk konvergens og et sammenhængende lovsystem. Det gælder socialt ansvar, miljøbeskyttelse og økonomisk konkurrenceevne.
Harlem Désir
Fru formand, hr. kommissær! Det er vigtigt at afslutte Doharunden, men det er også vigtigt endnu en gang at undersøge, hvordan WTO fungerer. Hver dag kan vi se, at det plages af problemer vedrørende dets effektivitet, legitimitet og samspil med andre organer i det multilaterale system.
Det var til en vis grad uundgåeligt, at det lidt mere end 10 år efter oprettelsen WTO's er nødvendigt at revidere dets funktionsmekanismer. Ved at skifte fra GATT til WTO blev ikke blot det multilaterale handelssystems dimension ændret, men i nogle henseender ligeledes dets art. Handelsreglerne blev udvidet til at omfatte en lang række nye områder: tjenesteydelser, intellektuel ejendom, investering og ikketoldmæssige hindringer. Nye medlemslande tilsluttede sig de oprindelige lande, og denne udvidelse medførte forskelligartede situationer og medlemsstater med forskellige ressourcer og forskellige problemer. Alt dette betyder naturligvis, at ud over indsatsen for at afslutte forhandlingerne om udviklingsrunden skal de nødvendige reformer undersøges.
Jeg glæder mig over det arbejde, ordføreren fru Muscardini har udført, og at vi havde mulighed for at samarbejde med hende og med de andre grupper. Jeg ønsker at understrege en række punkter i denne meget vigtige betænkning, som forhåbentlig bliver vedtaget med et stort flertal her i Parlamentet i morgen.
Det første punkt er balancen mellem internationale standarder og etableringen af nye forbindelser mellem WTO og de andre internationale organisationer. De kan se i betænkningen, at vi naturligvis nævner samspillet med miljø- og sundhedsspørgsmål - og det er vigtigt, som det fremgår af tilfældet med generiske lægemidler og intellektuel ejendom - men også med sociale spørgsmål. Vi er nødt til at drøfte dette emne i WTO.
Samarbejdet mellem ILO og WTO, som blev genoptaget af generaldirektørerne for de to organisationer, skal udvides, og EU skal være drivkraften i den forbindelse. Vi stiller to særskilte forslag: Det første er, at ILO bør have observatørstatus i WTO, ligesom den Internationale Valutafond har. Det andet er, at WTO på forslag af EU bør oprette et udvalg om handel og anstændig beskæftigelse efter samme model som Komitéen for Handel og Miljø, som har muliggjort store fremskridt i samspillet mellem miljø- og handelsregler.
For det andet vil jeg understrege de aspekter i betænkningen, som tilskynder WTO til at give flere ressourcer til de svageste medlemmer, til de mindst udviklede lande, til at sikre lige og effektiv deltagelse i alle de forhandlinger og udvalg, i hvilke de fremtidige aftaler og handelspolitikker formes.
For det tredje understreger vi også betydningen af ekstern gennemsigtighed og muligheden for, at det civile samfund, parlamentarikere og en ægte dynamisk parlamentarisk dimension kan spille en større rolle i WTO. Vi ønsker en ægte parlamentarisk forsamling. For tiden mødes en parlamentarisk konference sideløbende med WTO. Generaldirektøren har for nylig talt til den, og det har handelsministrene også, men vi ønsker, at den bliver anerkendt, og derfor stiller vi meget specifikke forslag, f.eks. i forbindelse med appelinstansen og tvistbilæggelse. Da sagsbehandlingen svarer til sagsbehandlingen i en retssag, bør de foregå offentligt, og de relevante dokumenter bør være offentligt tilgængelige. Jeg tror også, at det vil bidrage til at aflive visse myter og gøre organisationen mere gennemskuelig.
Endelig er Sekretariatets ressourcer et vigtigt spørgsmål, som er blevet fremhævet. WTO's nuværende budget er på 135 millioner amerikanske dollars. Det er seks gange mindre end IMF's budget og næsten 10 gange mindre end Verdensbankens budget. Det har ca. 600 ansatte, hvilket igen er meget mindre end de andre multilaterale organisationer. Derfor er en forhøjelse af de ressourcer et WTO, som er bedre indarbejdet i systemet med multilaterale organisationer, råder over efter min mening en af betingelserne for bedre handelsregler, som fremmer udvikling.
Mariela Velichkova Baeva
Fru formand! Den dynamiske proces med økonomisk og finansiel integration på globalt niveau er en afgørende faktor for det vanskelige internationale økonomiske miljø. Ifølge analyser fra førende verdensorganisationer om makroøkonomiske politikker og globale tendenser vil der i de kommende 10 år være en stor politisk og økonomisk usikkerhed. På nuværende tidspunkt rejser visse risici sig truende, f.eks. stigende energipriser, hvis dynamiske bevægelse påvirker priser på landbrugsprodukter, og samlet set oparbejder disse faktorer et inflationstryk og fødevareusikkerhed, begrænset infrastrukturkapacitet til transportleverancer, som er vigtige for international handel, og finansiel uro. Jeg gør opmærksom på disse risici og usikkerheder, ikke fordi jeg vil berøve Dem Deres fredelige søvn, men fordi jeg ønsker at understrege nogle af parametrene i det internationale økonomiske miljø og behovet for at gennemføre en politik, der kan justere skævhederne og støtte sårbare økonomier. Jeg vil minde om, at to af de primære industrier, der berøres af handelsliberaliseringen, er fremstillingsvirksomhed og landbrug, og stigende fødevarepriser har givet anledning til voldsomme protester i mange regioner rundt omkring i verden.
Som reaktion på de økonomiske og politiske realiteter burde Verdenshandelsorganisationen som et handelssystem med bindende regler for international handel indføre forbedringer af dens funktionsmæssige regler, organisationsstrukturen og beslutningstagningsproceduren samt udvise en mere pragmatisk institutionel fleksibilitet og tilpasningsevne. Og samtidig bør den selvfølgelig tage hensyn til, at det er en udfordring af forhandle i et format med 150 lande på forskellige udviklingsniveauer og med forskellige økonomiske strukturer, og som gennemfører forskellige reformer i økonomiske sektorer. Selv om der imidlertid foreslås løsninger i Sofia, Cotonou, Santiago og Bruxelles, er drøftelserne i Genève den rette mekanisme til at indgå aftaler, som i stigende grad bør afskaffe hindringer.
Seán Ó Neachtain
Fru formand! Landbruget bør ikke blive den tabende part i en WTO-aftale. Kommissær Mandelson er for tiden ved at forhandle en meget ujævn aftale, som vil være til skade for europæiske landbrugere og hele EU's landbrugsfødevaresektor.
Det virker efter min mening, som om den amerikanske valgkalender dikterer tidsplanen for WTO-forhandlingerne. Den slags skal vi ikke finde os i. Aftalens indhold og substans er langt vigtigere end et valg.
Selv om Irland er den fjerde største eksportør af oksekød i verden, ville det blive hårdt ramt af aftalen. Det nationale oksekøds- og lammekødsmarked i Irland, som for tiden anslås til over 2,5 milliarder euro, vil blive undergravet af WTO-aftalerne. Den reduktion af importtarifferne på op til 70 % for oksekøds- og lammekødsprodukter, som hr. Mandelson foreslår, er simpelthen for meget.
10.000 landmænd gik på gaden i Dublin i sidste uge for at protestere imod kommissionsformand Barrosos besøg i byen. Hr. Barroso kender de irske landmænds vrede, og det er på tide, at han begynder at styre kommissær Mandelson.
Endelig er det afgørende, at vi får indgået en aftale i Verdenshandelsorganisationen - en aftale, som alle vil være tilfredse med, som vil gavne Europa, landmænd og landbrug, og som vil beskytte fødevarekilder.
Caroline Lucas
for Verts/ALE-Gruppen. - (EN) Fru formand! Gruppen De Grønne støtter den generelle linje i betænkningen, særlig opfordringen til bedre sammenhæng mellem WTO's regelfastsættende funktion, FN-agenturernes arbejde og de eksisterende sociale og miljømæssige aftaler og menneskerettighedskonventioner. Vi mener, at det skal omfatte, at ILO får observatørstatus, samt foranstaltninger imod social og miljømæssig dumping.
Vi støtter også, at parlamentarisk kontrol skal spille en rolle for at afbøde WTO's manglende ansvar og legitimitet samt behovet for at udvikle WTO's tvistbilæggelse på grundlag af international miljømæssig og social lovgivning, idet det skal sikres, at det har egentlige sanktionsmuligheder.
Det bekymrer mig imidlertid, at man ikke i betænkningen erkender, at det dårlige resultat af Doharunden netop skyldes WTO's mangler som organisation. Det drejer sig ikke om to særskilte ting. Dødvandet i Doharunden skyldes, at en række indflydelsesrige lande systematisk misbruger WTO's beslutningstagningsprocesser, og den deraf følgende fremmedgørelse af de svagere lande.
Jeg tror, at man heller ikke i betænkningen erkender, at det krævede en revolution fra udviklingslandenes side i Cancún i 2003 og i nogle af de nye vækstøkonomier før Hongkong at gøre en ende på det gamle feudale system, som WTO har kørt på alt for længe. Det er efter min mening klart, at vi ikke skal vente, indtil vi har et resultat fra Doharunden, men omgående begynde med reformen af WTO, som skal omfatte dets procedurer og også dets politikker, da en reform af processen alene ikke er tilstrækkeligt. Vi skal se på en lang række regler, som nu er fuldstændig utidssvarende i det 21. århundrede, hvor vi står over for nye udfordringer såsom klimaændringer.
Derfor er vi nødt til at se på regler som f.eks. reglen om PPM'er og forbuddet mod at skelne mellem stoffer, der anvendes til at producere dem. En sådan skelnen er vigtig, hvis vi er i stand til at støtte og fremme f.eks. energieffektivitet og færre emissioner.
Vi ønsker også en fuldstændig omlægning af tvistbilæggelsesordningen, og jeg anbefaler et ændringsforslag fra De Grønne, i hvilket vi specielt anmoder om en ny måde at se på tvistbilæggelsesordningen for at sikre, at den er baseret på principperne i FN's Charter, og at den tages ud af den nuværende WTO-reform.
Jacky Hénin
for GUE/NGL-Gruppen. - (FR) Fru formand! Det eneste, vi bliver enige om, er det presserende behov for at revolutionere WTO.
WTO, er ligesom IMF en ulovlig, antidemokratisk og farlig organisation, hvad angår befolkningens interesser. Den blev oprindeligt oprettet for at sikre USA's og store transnationale gruppers økonomiske og industrielle overherredømme.
EU har selvfølgelig slavisk lystret det mindste vink fra dette system i håb om at få lidt krummer fra den amerikanske herres bord. Den utøjlede frihandel har i dag vendt sig mod grundlæggerne af WTO, og jordens økonomiske tyngdepunkt har drejet sig mod Øst og navnlig mod Asien, hvilket har resulteret i den værste finansielle krise og fødevarekrise, verden nogensinde har oplevet.
Der er kun få lande, som tidligere blev klassificeret som nye vækstøkonomier, blev til rovdyr og derefter gav afkald på deres rolle som rovdyr under påskud af et velgørende formål, med hele det globale handelssystem opbygget omkring WTO, som opfordrede dem til at fortsætte ad denne vej. Reglerne for alle aktører er at blive rige hurtigst muligt uanset midlerne, bl.a. spekulation i lægemidler eller grundlæggende fødevarer.
I EU er ulighederne eksploderet, og arbejder- og middelklassen bliver fattigere og fattigere. Fødevarekrisen, som påvirker de fattigste, er en direkte følge af WTO's politik, der sigter på at ødelægge subsistensafgrøder til fordel for eksportafgrøder. Biobrændstoffer er udelukkende en bekvem syndebuk for et beregnende system, som hurtigst muligt skal revolutioneres.
Jeg ønsker at benytte lejligheden til at tage afstand fra de uansvarlige bemærkninger fra kommissær Mandelson, som opfordrede til yderligere afregulering af landbrugsmarkederne på et tidspunkt, hvor Verdensfødevareprogrammet fremhæver den voldsomme stigning i fødevarepriserne og kalder det, og jeg citerer, "en lydløs tsunami, der truer med at kaste mere end 100 millioner mennesker ud i sult". Ønsker hr. Mandelson således på skammelig vis at gå over i historien som én, der var ansvarlig for sult?
WTO skal derfor revolutioneres for at dæmme op for spekulation og støtte producenterne i stedet for et mindretal af profitmagere, der udnytter de globale finansielle markeder, således at befolkningerne tilskyndes til at blive uafhængige, hvad angår fødevarer og industri, og således at landene opfordres indtrængende til at samarbejde og ikke konkurrere.
Derek Roland Clark
Fru formand! Ud fra betænkningen ser det ud til, at EU kræver, at alle medlemsstater når til enighed i WTO-forhandlingerne, eller at de begrunder holdningen skriftligt. Det betyder, at f.eks. Det Forenede Kongerige skal følge resten af EU. Vi er nødt til at lystre. Det betyder simpelthen, at Storbritannien i forbindelse med en reform af WTO i højere grad bliver tvunget til at handle med de andre lande, EU giver det lov til. Men vi er verdenshandlende. Vi har gjort det i århundreder. Vi har en stor ekspertise i global handel. F.eks. er vores handel med USA større end Frankrig og Tyskland tilsammen. Men EU-landene synes ikke at ville drage fordel af vores erfaring, så vi er allerede begrænset af EU-handelsaftaler, og det ødelægger Storbritanniens globale handelsmæssige omdømme. Vi får ikke lov til at handle tilstrækkeligt med vores traditionelle partnere i det britiske statssamfund. Det er ikke eneret på handel. Vi ville ikke forsøge at forhindre andre europæiske lande i at være med og handle med landene i det britiske statssamfund. Det ville være til gavn for alle berørte parter. EU-landene ville få fremgang, og mange lande i den tredje verden ville få en bedre levestandard. WTO blev oprettet for at fremme handel og venskab, og i EU bliver man ved med at sige, at man vil hjælpe de dårligt stillede. Man kunne f.eks. begynde med at udvide handelsforbindelserne og ikke afskære dem.
Irena Belohorská
(SK) Fru formand! Der er ikke mange, der tvivler på WTO's betydning, men der er også næsten heller ingen, som er i tvivl om, at der er behov for en reform af denne organisation, hvis hovedformål er at bekæmpe fattigdom og yde bistand til udviklingslande.
Grundlaget for reformen skal være Peter Sutherlands rapport. Som bekendt står han for tiden i spidsen for to multinationale giganter: BP og Goldman Sachs International. Andre medlemmer af hans team er tidligere diplomater, forretningsmænd og akademikere. Ingen af dem er kendt for deres kritik af det nuværende system.
Med skyldig respekt for alle disse herrer vil jeg spørge, hvis interesser den WTO-reform, de foreslår, vil beskytte. Vil den beskytte udviklingslandenes interesser eller multinationale selskabers interesser? Hvilket signal sender dette til udviklingslande og mindre udviklede lande?
Som bekendt er tillid vigtigt i økonomiske og politiske forhold. WTO er ikke blot en økonomisk, men også en politisk institution, og derfor er det vigtigt, at medlemmerne har tillid til hinanden. Vil befolkningen i udviklingslandene imidlertid tro på, at deres velfærd ligger lederne af de multinationale selskaber på sinde? Hvorfor gå WTO-modstandernes ærinde og sætte institutionens image på spil?
Tokia Saïfi
(FR) Fru formand! På et tidspunkt, hvor forhandlingerne i Doharunden går den forkerte vej og er ved at køre fast, er spørgsmålet om, hvordan WTO fungerer, mere relevant end nogensinde før.
Er det ikke muligt at komme ud af dette dødvande ved at gennemføre en reform af WTO? Da der ikke foreligger en aftale om indholdet, kunne man så forbedre processen til opnåelse af en sådan aftale? En genoplivning af WTO synes at være mulig, og den vil sætte det i stand til at fungere og træffe beslutninger mere effektivt.
Der planlægges to reformniveauer. Det ene sigter på at styrke forhandlingsproceduren, og det andet på at forbedre WTO's legitimitet, som er en væsentlig faktor i dets organisation. I den forbindelse er det vigtigt at understrege WTO's parlamentariske dimension og at udnytte os, borgernes legitime repræsentanter, bedst muligt og derved gøre globaliseringsspørgsmål mere gennemsigtige og demokratiske.
Det kræver et stort arbejde at sikre sammenhængen i internationale politikker. Det tjener intet formål at fjerne hindringerne ved grænserne, hvis der bag dem ligger hindringer for investering, tilsidesættelse af sociale rettigheder og overtrædelse af miljøstandarder. Et effektivt WTO er derfor vigtigt for at sikre målet om mere handel og liberalisering, der reguleres af markederne. Regler betyder imidlertid ikke protektionisme. Liberalisering uden beskyttelsesforanstaltninger er ikke løsningen på alle onder, navnlig ikke på dem vi oplever i dag som følge af stigningen i prisen på landbrugsråvarer og den deraf følgende mere udbredte sult.
Falconer-forslaget om at nedsætte tolden er derfor uacceptabelt for det europæiske landbrug, og det ville få utallige følger for de fattigste landes landbrugsproduktion.
Endvidere er det for at få afsluttet Doharunden vigtigt at genoprette balancen i forhandlingerne og indgå reelt gensidige aftaler om markedsadgang. Vi er endnu ikke parat til at ofre vores landbrug og vores rolle som bidragydere til fødevaresikkerhed blot for skammeligt at opnå nogle få reduktioner af tolden på industrivarer.
Kader Arif
(FR) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg glæder mig over forhandlingen i aften om fru Muscardinis betænkning om reformen af Verdenshandelsorganisationen.
Den fødevarekrise, som i øjeblikket rammer udviklingslandene hårdt, er et perfekt eksempel på det presserende behov for bedre regulering af den globale handel. Det bør komme fra et fornyet WTO, som er i stand til at kontrollere globaliseringspriserne og fremme mere retfærdige handelsregler. Krisen er en strukturel og ikke en cyklisk krise. Den er et tegn på, at alvorlige problemer afleder den globale handel fra det, der skulle være dens hovedformål, nemlig at sikre alles udvikling, navnlig i de fattigste lande.
Der har været fremsat en række teorier for at forsøge at forklare krisens oprindelse, og jeg er ikke i tvivl om, at de er relevante. Jeg tror imidlertid, at vi i fællesskab skal stille os selv nogle spørgsmål. Ville krisen været blevet så omfattende, hvis man havde taget mere hensyn til udviklingslandenes prioriteter i WTO, hvis der var sket en bedre koordination af WTO og andre internationale organisationer såsom UNDP og FAO, hvis vi ikke med vores frihandelsaftaler havde tilskyndet udviklingslandene til at specialisere sig i enkeltafgrøder til eksport på bekostning af deres traditionelle subsistensafgrøder og selvforsyning med fødevarer, og hvis vi havde lyttet til de afrikanske lande og støttet dem i WTO, da de anmodede om at få virkningen på prisen på basisprodukter med i den nuværende forhandlingsrunde? I den forbindelse er jeg nødt til at påpege, at i henhold til artikel 38 i GATT-aftalen skal alle WTO-medlemmer stabilisere og forbedre markedssituationen for primærprodukter, som er særligt vigtige for udviklingslandene.
For at løse de nuværende problemer og forbedre WTO's effektivitet og legitimitet foreslås der i betænkningen flere foranstaltninger. For at sikre, at udviklingslandenes stemmer, synspunkter og interesser høres bedre og tages i betragtning, understreger betænkningen behovet for at indføre et mere demokratisk beslutningstagningssystem og for bedre repræsentation i WTO-sekretariatet, som også skal have yderligere økonomiske og menneskelige ressourcer.
For at sikre større gennemsigtighed i organisationens drøftelser og arbejde bør der træffes foranstaltninger til bedre information, dialog mellem organisationen og repræsentanter for det civile samfund samt offentlig adgang til møder, navnlig i forbindelse med tvistbilæggelsesordningen.
Endelig er det nødvendigt at styrke WTO's parlamentariske dimension, som sikrer forhandlingers demokratiske legitimitet og gennemsigtighed. Det omfatter bl.a., at der oprettes en parlamentarisk forsamling under WTO med rådgivende beføjelser.
Ud over disse foranstaltninger skal selve formålene med det multilaterale handelssystem revideres med henblik på at sikre sammenhæng med andre internationale organisationer. Kun en engageret reform vil gøre det muligt at afslutte en Doharunde, som reelt arbejder hen imod udvikling og opnåelse af millenniummålene. Jeg vil understrege, at det første af disse mål er udryddelse af fattigdom og sult, da den nuværende situation desværre minder os om, at vi stadigvæk ikke har opfyldt vores forpligtelser.
Daniel Dăianu
(EN) Fru formand! Jeg ønsker at understrege, at reformen af WTO skal være baseret på en omlægning af hele den institutionelle struktur, som varetager forvaltningen af globale udfordringer.
Tag bare virkningerne af global opvarmning og den finansielle krise med store økonomiske skævheder. Åben handel skal være retfærdig. Endvidere skal den være ledsaget af politikker, som hjælper fattige lande med at udvikle sig, særlig gennem landbrug. De drabelige stigninger i fødevarepriserne går til brændstofprotektionisme og begrænsninger, hvis vi ikke fokuserer på at udvikle fødevareproduktion over hele verden.
Stigningerne i priserne på basisvarer har vanskeliggjort en meget kompliceret generel situation. Fødevarer vil i stigende grad blive betragtet som et nationalt sikkerhedsproblem både i rige og fattige lande. Derfor skal reformen af den fælles landbrugspolitik, EU's udviklingsbistandspolitik og energipolitikkerne undersøges ved at tage højde for de dramatiske ændringer på internationalt plan.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Fru formand, hr. kommissær! Jeg ønsker at gøre opmærksom på tre spørgsmål forbindelse med denne forhandling.
For det første overholder mange lande, selv om de er medlem af WTO, ikke sociale, miljømæssige og dyrevelfærdsmæssige standarder. Følgelig er deres produktionsomkostninger lavere. Det er derfor desværre umuligt at konkurrere med produkter, der er fremstillet i disse økonomier. Der skal tages hensyn til dette aspekt, når adgangen til det europæiske marked for varer fra tredjelande øges, ellers vil mange europæiske fremstillingssektorer simpelthen ophøre med at eksistere.
For det andet fortsætter det europæiske marked med at åbne for landbrugsprodukter fra tredjelande på bekostning af lande, der giver indrømmelser til eksport af industrielle produkter og tjenesteydelser fra Europa. Europas landbrugspotentiale svækkes derfor.
For det tredje støtter jeg fuldt ud fru Muscardinis forslag om oprettelse af en parlamentarisk forsamling under WTO, ændringer af inddelingen i lande i udviklede lande og udviklingslande, behovet for tættere samarbejde mellem WTO og FN, samt at man skal gå bort fra konsensusprincippet, særlig på arbejdsgruppe- og udvalgsniveau inden for rammerne af WTO.
Kartika Tamara Liotard
(NL) Fru formand! Jeg vil gerne sige meget om mine tanker om reformen af WTO, men i stedet vil jeg stille Kommissionen en række spørgsmål, som jeg ønsker svar på. Spørgsmålene illustrerer de punkter, vi skal tage i betragtning i forhandlingen om en WTO-reform ud over de proceduremæssige reformer, f.eks. gennemsigtighed, som allerede er blevet nævnt.
I forbindelse med klimaændringer er der et større og større pres for at anvende biobrændstoffer. Jeg ønsker ikke her at starte en debat om, hvorvidt det er godt eller dårligt, men jeg rejser de følgende spørgsmål vedrørende EU's forpligtelser i WTO. EU's klimaændringspakke indeholder en række miljøkriterier, som biobrændstoffer skal opfylde. Jeg og mange af mine kolleger vil imidlertid gerne se sociale kriterier anvendt, f.eks. mindsteløn og forebyggelse af børnearbejde. Er det foreneligt med WTO's krav? Hvis ikke, bliver vi så ikke tvunget til at acceptere børnearbejde og underbetaling? Jeg har et andet spørgsmål vedrørende handelen med fødevarer indeholdende gmo'er. Jeg mener, at det i henhold til Cartagenaprotokollen er op til medlemsstaterne at beslutte, om de vil godkende gmo'er. Er det i overensstemmelse med WTO og hvis ikke, hvordan agter De at løse problemet? Parlamentet har anført, at flertallet af dets medlemmer er imod handel med sælskind. Canada truer nu med at anfægte det gennem WTO. Hvordan tror De, at flertallet af EU-borgernes ønsker kan imødekommes i den forbindelse? Jeg mener, at disse spørgsmål er meget vigtige, og de skal tages i betragtning i reformen.
Patrick Louis
(FR) Fru formand, mine damer og herrer! Handel mellem lande er godt. Frihandel er ønskeligt, men i dag har verden ændret sig, og WTO's regler er uegnede, og i mange tilfælde er det nødvendigt at ændre dem.
Den internationale handels art har ændret sig. Tidligere var handel baseret på komplementaritet: Vi søgte efter det, vi ikke havde, og eksporterede overskud. Den orden gjorde nationer rige. I dag er social dumping imidlertid eneherskende. Vi går bort fra det, vi ved, hvordan vi skal gøre, for at importere det, andre laver, billigere, ikke fordi det er mere profitabelt, men fordi der er færre omkostninger, lavere skatter og færre sociale begrænsninger.
Denne WTO-orden giver de fattige lande, de fattige i de rige lande, mulighed for at gøre de rige i de fattige lande endnu rigere. Det er i stadig mindre grad baseret på solidaritet eller på gensidige aftaler mellem lande. Det er nærmest en orden, som splitter lande og skaber en konflikt mellem vinderne og taberne.
WTO-reglerne skal derfor ændres. De skal genoprette fællesskabspræferencen og genoplive ånden i Romtraktaten, som fastsatte den fælles toldtarif over for tredjelande. Det var ikke overforsigtig beskyttelse, men retfærdig kompensation stillet over for social dumping. Grundlæggerne tog ikke altid fejl. WTO skal indarbejde de uregelmæssige valutakurssvingninger i dets vurdering af handelsbegrænsninger. Det er uacceptabelt, at kursen på yen er så lav, når Japan har et stort overskud på handelsbalancen. Det er uhyrligt, at EADS mister en milliard euro, hver gang dollaren falder 10 cent i forhold til en ideologisk euro.
En ægte frihandels fremtid minder os om, at der er meget, vi skal gøre, før vi kan lægge hænderne i skødet. På den ene side er vi nødt til at genoprette grænsen som en betingelse for politikken og dermed befolkningens frihed. På den anden side er vi nødt til at lade den monetære og finansielle politik træde i baggrunden for den virkelige økonomi, den produktive økonomi, for det er den økonomi alene, der giver befolkningen mulighed for at leve her i frihed.
Jim Allister
(EN) Fru formand! WTO har mange fejl, men dets mest groteske fejl er den uretfærdige fordel, det giver Kina, Indien og Brasilien ved at give dem den fordelagtige status som udviklingslande. De var engang nye vækstøkonomier, men i dag er de helt sikkert vokset frem og kan konkurrere med de bedste. De er så succesrige, at de er de førende i verden på mange områder. Og dog giver vi dem af uforklarlige grunde en gratis tur som udviklingslande og accepterer følgelig lavere standarder og forpligtelser fra dem.
Det er ikke så mærkeligt, at mine vælgere ofte mener, at WTO ikke opfylder eller tjener deres interesser. Denne følelse forstærkes, når de ser, at kommissær Mandelson giver den ene utilsvarende indrømmelse efter den anden i landbrugsspørgsmål.
Hr. kommissær! Det er vigtigere at få den rigtige aftale end at få en aftale. Det er ikke den rigtige aftale, hvis den skyller vores landbrugsfødevareindustri væk med et indgående tidevand af billig import fra lande, vi behandler mere fordelagtigt end deres stærke økonomiske kapacitet berettiger.
Zbigniew Zaleski
(PL) Fru formand! Der skal gennemføres en reform af en institution, som ikke fungerer rigtigt, for at sikre, at den betjener alle aktører og forbrugere korrekt. Vi støtter ikke frihandel, men desværre ledsages den ofte af fristelsen til at henfalde til grådighed. Der skal oprettes en kontrolmekanisme, når handelen liberaliseres, og det er formålet med en stærk Verdenshandelsorganisation, der fungerer rigtigt. Den internationale handel har nu udviklet sig i en sådan grad og blevet så hurtig og vidtrækkende, at der er behov for god koordination. Parlamentet kan ikke se passivt til. Inderst inde er jeg derfor fast overbevist om, at fru Muscardinis arbejde med en reform af WTO vil bidrage til at opfylde disse forventninger og resultere i et internationalt organ, der er i stand til at styre handelen i en klar og velafgrænset retning.
David Martin
(EN) Fru formand! Først vil jeg lykønske fru Muscardini med en fremragende betænkning.
WTO har stadig en væsentlig rolle at spille i verden og spiller den stadig godt, men det er nødvendigt at modernisere det og gennemføre en reform af det. En af hovedreformerne går efter min mening ud på at indføre parlamentarisk demokrati i WTO. Der er behov for en parlamentarisk forsamling, som mødes regelmæssigt og overvåger arbejdet omkring forhandlingsbordet i WTO.
Det er også nødvendigt at opdatere WTO's regler for at sikre, der i højere grad tages højde for miljømæssig bæredygtighed og klimaændringerne i WTO-forhandlinger, og at sociale klausuler og arbejdsmarkedsklausuler kommer til at indgå i WTO-forhandlinger. Det vil efter min mening være hensigtsmæssigt at knytte ILO tættere til WTO's arbejde, end det er tilfældet for tiden.
Hvad angår betænkningen som helhed, støtter jeg fru Muscardinis arbejde i Udvalget om International Handel.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru formand! Det fælles marked og ubegrænset handel er primære forudsætninger for økonomisk udvikling. Ubegrænset betyder imidlertid ikke ureguleret og uden principper for fastsættelse af betingelser for handel, samtidig med at der sørges for konkurrenceevne. Behovet for passende regulering af handelen på verdensniveau er særlig presserende i forbindelse med globaliseringen. Derfor er Verdenshandelsorganisationens rolle af stor betydning. WTO er en bredt baseret organisation, som omfatter mere end 150 medlemslande. WTO vil være i stand til at handle mere effektivt, hvis dets beføjelser fastsættes klart og begrænses til handelspolitik.
Klarhed og konkurrenceevne omfatter først og fremmest at sikre, at produktionsprocessen opfylder fastsatte standarder og kvalitetskrav vedrørende f.eks. miljøbeskyttelse, arbejds- og lønforhold og dyrevelfærd. Konkurrenceevne måles ikke udelukkende i forhold til produktionsomkostninger og priser. Til sidst vil jeg sige, at en reform af WTO er udtryk for viljen til at samarbejde til gavn for udvikling og med henblik på at bekæmpe fattigdom.
Avril Doyle
(EN) Fru formand! Jeg vil lykønske alle de involverede med denne betænkning, og særlig ordføreren.
Jeg forstår - og jeg citerer frit fra begrundelsen - at den analyse af hele Verdenshandelsorganisationen, som Udvalget om International Handel er ved at indlede, skal tage afsæt i de afsluttende betragtninger i Peter Sutherlands rapport, som i mange år har sygnet hen og samlet støv på en hylde. Efterfølgende bliver Kommissionens opgave i Genève, når udvalget udarbejder sin egen betænkning, åbenbart at tage de fornødne initiativer for at sikre, at konklusionerne gennemføres.
Hvilken garanti har vi for, at en ny rapport medfører mere handling end Sutherlands fremragende rapport? Kommer miljø- og klimaændringshensyn til at indgå i en ny WTO-pakke? Vedrørende det allerede fremsatte argument i forbindelse med den manglende ensartethed blandt udviklingslandene og Kinas, Brasiliens og Indiens stilling for øjeblikket indføres der så en klarere skelnen mellem forskellige udviklingsniveauer på det plan?
Og min endelige bemærkning er, om regional fødevaresikkerhed for alle regioner bliver et legitimt hensyn?
Androula Vassiliou
Fru formand! Jeg takker Parlamentets medlemmer for deres kommentarer og forslag, som vil blive taget i betragtning under Kommissionens overvejelse af reformen af WTO.
Kommissionen deler mange af de bekymringer, der er kommet til udtryk under diskussionen, og kan faktisk tilslutte sig mange af forslagene i fru Muscardinis betænkning. Vi er imidlertid nødt til at erkende, at nogle af dem vil støde på stærk modstand, men Kommissionen vil alligevel støtte dem.
Kommissionen støtter særlig fuldt ud opfordringen til sammenhæng mellem WTO og andre internationale organisationer og opfordrer til større gennemsigtighed samt til, at parlamenter kommer til at spille en større rolle, bl.a. i overvågningen og revisioner af handelspolitikken. Kommissionen er også enig i, at et stærkt WTO er til gavn for udviklingslandene.
Jeg vil også svare på fru Liotards bemærkninger, som går ud over en reform af WTO. Jeg kan ikke komme nærmere ind på det for øjeblikket, men jeg vil gerne forsikre Dem om, at vi allerede samarbejder med vores partnere vedrørende børnearbejde og andre tilknyttede emner, og vi støtter samarbejdet mellem ILO og WTO.
Endelig vil jeg sige, at jeg vil videregive Deres bemærkninger til min kollega, hr. Mandelson, således at der til fulde kan tages hensyn til dem i drøftelserne med andre WTO-medlemmer.
Cristiana Muscardini
ordfører. - (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg takker Kommissionen for dens påskønnelse af udvalgets arbejde. Jeg er ligeledes taknemmelig for bistanden fra forslagsstillerne fra Udviklingsudvalget og Økonomi- og Valutaudvalget samt fra mange medlemmer af Parlamentet, som har talt her. Jeg vil udnytte deres politiske og så at sige tekniske støtte her i aften bedst muligt til endnu en gang at påpege over for Kommissionen, at vi ikke må spilde tiden. Ve dem, som har tid, og spilder den! Med andre ord er det rigtigt, at man med Doharunden i sidste ende kan finde en løsning, men den løsning er blevet udsat alt for ofte i de seneste år. Nu da vi står midt i en meget alvorlig fødevarekrise, skal vi også huske, at noget af ansvaret kan tilskrives visse fremgangsmåder, bl.a. fra EU's side, som for længe siden forestillede sig andre scenarier for landbrugs og fødevarers fremkomst.
Hvis vi vil undgå en konfrontation mellem ægte fattige udviklingslande og lande, som allerede er udviklede, hvis vi ønsker at gøre markedet retfærdigt - og markedet kan kun blive retfærdigt og frit på grundlag af regler - skal vi være dristige, fordi vi ikke kan gå med til endnu en udsættelse, hvis vi skal forsvare begrebet anstændigt arbejde og fremskynde tvistbilæggelse.
Udvalget om International Handel er bevidst om problemerne i forbindelse med en reform af WTO, hvor der er blevet etableret bestemte arbejdsmåder i tidens løb. Det er imidlertid også bevidst om, at WTO for at opfylde forventningerne fra forskellige kanter og blive en moderne organisation i det tredje millennium skal finde styrke og mod til at slå ind på vejen til reform. Det er op til Kommissionen at tage vores overvejelser til sig, som Parlamentet i morgen vil udtrykke formelt som et politisk krav med et stort flertal.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Kathy Sinnott  
skriftlig. - (EN) I 2001 var målet med forhandlingerne i Doharunden at mindske handelshindringer rundt omkring i verden og give mulighed for frihandel mellem lande med forskellig velstand.
I 2005 reducerede EU priserne til sukkerdyrkere med næsten 40 % på grund af Verdenshandelsorganisationens afgørelse om, at det ville være til gavn for fattigere lande på det globale marked, f.eks. Australien, Brasilien og Thailand. Desværre havde det en meget negativ virkning på lande inden for EU såsom Irland, hvis sukkerindustri blev ødelagt, og på de fattigste sukkerproducerende lande i Afrika, Vestindien og Stillehavet, f.eks. Mauritius, Belize og Fiji.
I 2008 oplever mange af disse fattigste lande, som blev berørt af virkningen af EU's sukkeromstrukturering, nu igen civile uroligheder på grund af prisen på hovednæringsmidler såsom ris og majs, de ikke har råd til, fordi de ikke længere har en indtægt fra sukker.
Før vi går i gang med nye afviklingsforanstaltninger for handelspolitisk beskyttelse, bør vi reelt foretage en konsekvensanalyse af den virkning, EU kunne have på nogle af dets fattigste naboer, således at flere af den slags ændringer ikke igen bliver ødelæggende.
