Beskyttelse af mindretal i Europa (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af forhandlingen om mundtlig forespørgsel af Csaba Sándor Tabajdi, Hannes Swoboda, Jan Marinus Wiersma, Véronique De Keyser, Katrin Saks og Claude Moraes for PSE-Gruppen, til Kommissionen: Beskyttelse af traditionelle nationale og etniske mindretal samt indvandrermindretal i Europa - B6-0005/2009).
Csaba Sándor Tabajdi
spørger. - (HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Der findes mere end 300 forskellige nationale og etniske mindretal og sprogsamfund på det europæiske kontinent. Blandt borgerne i de 27 EU-medlemsstater er omkring 15 % medlemmer af et traditionelt nationalt mindretal eller indvandrersamfund. Selv om EU's mål er at bevare den kulturelle mangfoldighed, er mindretalssprog og -grupper truet af udryddelse eller assimilering. De støt voksende indvandrersamfund står over for en integrationskrise; bare tænk på optøjerne i de franske forstæder uden for Paris, terrorangrebene i London og de etniske spændinger i Nederlandene.
Er EU troværdigt, når den fordømmer overtrædelser af menneskerettigheder og mindretals rettigheder i tredjelande? Gør EU's beslutningstagere nok ved problemerne for nationale og etniske mindretal i de potentielle kandidatlande på Vestbalkan, når nogle medlemsstater ikke kan gøre noget ved det hjemme, og når deres praksis er den diametrale modsætning af denne politik? De, der er ude af stand til og ikke ønsker at løse disse spørgsmål, som stikker hovedet i busken, spiller hasard med Europas fremtid.
Forud for dagens forhandling hørte vi bekymrede stemmer, hvor nogen hævdede, at dette spørgsmål er for følsomt. Ja, dette spørgsmål er kolossalt følsomt. Hvad sker der med EU, hvis vi kun kan diskutere spørgsmål, der ikke strider mod nogens interesser? Vi kan ikke feje disse problemer ind under gulvtæppet! Europas borgere forventer, at vi leverer nogle brugbare svar. EU skal garantere rettighederne på lokalt, regionalt og nationalt plan og på EU-niveau for indfødte og traditionelle mindretal, romaerne, og de adskillige millioner mennesker, der har mindretalsstatus og ikke nogen uafhængig stat som befolkningen i Catalonien, Baskerlandet, Skotland, Bretagne, Alsace, Korsika, de ungarske mindretal i Rumænien, Slovakiet og Serbien og andre nationale samfund.
Subsidiaritet og selvstyre, deling af beføjelser og fælles beslutningstagning er grundlæggende værdier i EU. Det er meget vigtigt, at der indføres ordninger for fælles beslutningstagning, selvstyre og autonomi på grundlag af aftaler mellem flertal og mindretal under fuldstændig overholdelse af medlemsstaternes suverænitet og geografiske integritet. Med hensyn til personer, der tilhører indvandrermindretal inden for en stat, skal vi hjælpe dem med at blive så integrerede som mulig, og indvandrermindretallet skal selv udvise den størst mulige respekt for sproget og skikkene i den pågældende stat. Hvis Europa-Parlamentet virkelig ønsker at blive et magtcenter, er det nødt til at behandle disse følsomme spørgsmål.
Jacques Barrot
næstformand i Kommissionen. - (FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Hr. Tabajdi, respekt for mindretal er et vigtigt princip blandt de betingelser, der skal være opfyldt, før et nyt land kan komme med i Unionen. Københavnskriterierne er specifikt rettet mod kandidater til medlemskab af Unionen.
Respekt for de personlige rettigheder hos medlemmer af mindretal, herunder respekt for princippet om ikkediskrimination, er et af Unionens grundprincipper. Imidlertid har Unionen ingen generelle beføjelser inden for beskyttelse af mindretals rettigheder. Der er op til de nationale myndigheder at sørge for en sådan beskyttelse i overensstemmelse med deres forfatning og deres internationale forpligtelser.
Desuden hører spørgsmålet om den institutionelle struktur eller selvstyre for mindretal til inden for medlemsstaternes beføjelser. Tilsvarende er det op til de enkelte medlemsstater at beslutte, hvorvidt de vil underskrive eller ratificere rammekonventionen for beskyttelse af nationale mindretal og den europæiske pagt om regionale sprog eller mindretalssprog, som er de to vigtigste instrumenter fra Europarådet.
Unionen har derfor ingen beføjelser til, som det foreslås i forespørgslen, at indføre generel lovgivning med standarder for beskyttelse af mindretal og tilsynsmekanismer. Unionen kan imidlertid indføre foranstaltninger om visse spørgsmål, der ligger inden for dens beføjelser, der har en positiv indvirkning på situationen for personer tilhørende mindretal.
For eksempel forfølger Kommissionen en politik for bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af race, etnisk oprindelse eller religion. Dette vil sikre gennemførelsen af fællesskabslovgivningen på dette område og gennemførelsen af det direktiv, der supplerer denne lovgivning.
Vedtagelsen den 28. november af rammeafgørelsen om bekæmpelse af racisme og fremmedhad er endnu et eksempel. Med denne rammeafgørelse bidrager Unionen til at forbedre situationen for medlemmer af mindretal, når de udsættes for visse typer af adfærd. Unionen har også handlet vedrørende situationen for romamindretallet.
Integration af indvandrere er et stadig vigtigere spørgsmål for EU's medlemsstater. I 2005 fremlagde Kommissionen et fælles program for integration, der udgør rammedirektivet for en fælles tilgang til integration i EU. Desuden har Unionen afsat et budget på 825 mio. EUR for 2007-2013 med henblik på at gennemføre Den Europæiske Fond for Integration af Tredjelandes Statsborgere.
Kommissionen vil fremlægge tre nye initiativer i 2009: Den tredje udgave af håndbogen om integration, det europæiske integrationsforum, der vil inddrage civilsamfundet yderligere i vores arbejde, og et integrationswebsted, der vil fungere som en fælles portal for information om integration og fremme udveksling af bedste praksis blandt interessenter inden for integration.
EU's rolle inden for flersprogethed skal ikke træde i stedet for medlemsstaternes foranstaltninger, men skal snarere støtte og supplere disse foranstaltninger. Kommissionens politik for flersprogethed omfatter både regionale sprog og sprog, der tales af mindretal.
Respekten for den sproglige og kulturelle mangfoldighed er en af hovedhjørnestene i EU. Denne respekt for den sproglige og kulturelle mangfoldighed er nu en del af det europæiske charter om grundlæggende rettigheder, hvor det hedder i artikel 22: "Unionen respekterer den kulturelle, religiøse og sproglige mangfoldighed".
I den seneste meddelelse fra Kommissionen, som blev vedtaget i september 2008, hedder det også, at hvert af de mange sprog, både nationale, regionale eller sprog, der tales af mindretal eller indvandrere, bidrager med noget ekstra til vores fælles kultur. Unionens vigtigste værktøjer på dette område er finansieringsprogrammer, navnlig programmet for livslang uddannelse 2007-2013.
Endelig er EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheder et meget værdifuldt værktøj, som vi anvender til at indsamle data, der er nyttige for udvikling og gennemførelse af alle instrumenterne og disse fællesskabspolitikker. Efter en anmodning fra Europa-Parlamentet til Agenturet for Grundlæggende Rettigheder, som jo er beliggende i Wien, indeholder Agenturets arbejdsprogram for 2009 en sammenlignende rapport over situationen for etnisk og racebetonet forskelsbehandling i EU. Dette vil give os mulighed for at ajourføre rapporten om racisme, der drejede sig om 2007.
Det er, hvad jeg kan fortælle Dem. Vi har med andre ord ikke noget retsgrundlag for at tilrettelægge beskyttelse af mindretal. Spørgsmålet hører reelt under medlemsstaternes beføjelser, selv om Unionen naturligvis skal undgå enhver form for forskelsbehandling over for borgere, der tilhører et mindretal.
Rihards Pīks
for PPE-DE-Gruppen. - (LV) Tak, hr. formand! Hr. Tabajdi har lavet et kolossalt stykke arbejde - for at forsøge at formulere og klassificere et samfund af befolkningsgrupper, der har udviklet sig historisk på forskellige måder, og som bor i stater, der i større eller mindre grad har en anden etnisk eller sproglig oprindelse. Som vi ved, har grænser og landenavne ændret sig i Europa gennem århundrederne, både som følge af krige, og når stater har sluttet sig sammen eller har delt sig, når imperier er opstået eller faldet fra hinanden, og ofte er mennesker uden at flytte til et andet sted blevet undersåtter under en anden konge eller indbyggere i et andet land. På samme måde er folkevandringer sket både på det individuelle plan og med hele sprogsamfund. Vi har arvet resultaterne af alt dette. Det er uden for enhver tvivl, at alle indbyggere i EU fortjener et liv med menneskelig værdighed og lige muligheder. Hvad kan vi egentlig kalde et mindretal i moderne forstand, og kan staterne blive enige og udforme ensartede kriterier? Det er vigtigt, for i dag er en ny migration ved at tage form: både intern migration inden for EU og migration fra tredjelande. For mig at se burde især specialister, forskere, historikere, etnografer og lingvister arbejde med dette, og så kan politikerne måske få det sidste ord. Hvis politikerne sætter gang i tingene, vil vi straks se en betydelig grad af politisk subjektivitet og egoisme, navnlig når valget nærmer sig.
Katalin Lévai
for PSE-Gruppen. - (HU) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Flere end 45 mio. mennesker tilhørende 57 forskellige mindretal bor i EU og i de andre europæiske lande. I dag, hvor racismens spøgelse hærger Europa, hvor chauvinismen i de fleste nationalstater vokser synligt til skræmmende højder i hele Central- og Østeuropa, kan vi ikke længere feje mindretalspolitikker ind under gulvtæppet. Som vi har hørt - også fra kommissæren - har EU endnu ikke bestemmelser for beskyttelse af mindretals identitet, der gælder for alle medlemsstater. Mindretalsspørgsmålet hører under medlemsstaternes kompetence, og derfor må disse samfund oftest stille sig tilfreds med, hvad de kan forhandle sig frem til med deres egne regeringer. Det samlede antal borgere i de central- og østeuropæiske medlemsstater, der tilhører forskellige nationale mindretalssamfund, er betydeligt større end i Vesteuropa, og deres problemer er også mere komplekse. Hvis ikke bare nationale mindretal, men også alle, der tilhører det, der reelt er mindretalsnationer i EU, skal føle sig rigtig hjemme i Europa, skal den europæiske lovgivning skabe en juridisk ramme med omfattende juridiske standarder for beskyttelse af mindretal.
Vi skal skabe den type af politiske strukturer, der ikke stræber mod eksklusivitet, men deles om kompetenceområder. Mens dette mønster bliver virkelighed over hele EU, vil de nationale mindretal opnå større status og nye muligheder for beskyttelse af deres sprog og kultur. I denne henseende er ratificeringen af Lissabontraktaten af central betydning, idet to af dens artikler takket være den ungarske regering indeholder rettigheder for personer tilhørende mindretal. Hvis traktaten vedtages, vil det være et stort fremskridt i EU's historie. Den nuværende økonomiske krise er ikke nogen fordel for mindretal, for den nærer konflikter og giver mulighed for demagogi fra det yderste højre. Europa har ikke råd til, navnlig ikke på nuværende tidspunkt, at lade være med at lytte til mindretallenes stemmer. Europa må ikke lade mindretallene i stikken i disse krisetider.
Henrik Lax
for ALDE-Gruppen. - (SV) Hr. formand! En debat på europæisk plan om situationen for forskellige mindretalsgrupper er meget velkommen. Et fælles syn på de rettigheder og forpligtelser, der skal gælde for nationale, etniske eller sproglige mindretal, indvandrere og statsløse vil gavne disse grupper og hele Unionen på mange måder. Næsten en tiendedel af EU's borgere tilhører i øjeblikket et nationalt, sprogligt eller etnisk mindretal. Nogle, som jeg, en svensktalende finne, behandles godt. Andre udsættes for diskrimination eller udstødes. Det er vigtigt, at de historiske nationale mindretal kan opfatte sig selv som fuldgyldige medlemmer af Unionen. EU har behov for støtte fra sine mindretal og må ikke forsømme at give dem mulighed for at deltage aktivt i beslutningstagningen og arbejdet med at garantere en sikker og harmonisk fælles fremtid.
Det er klart, at de samme regler ikke kan gælde for nationale mindretal som for eksempel for indvandrede mindretal. Indvandrere kræver særlig støtte, for at de kan integrere sig i deres nye hjemlande. Statsløse mennesker er et spørgsmål for sig, og de bør med alle midler tilskyndes til at ansøge om statsborgerskab i deres værtsland.
EU har også brug for et fælles syn på mindretalsspørgsmål for at kunne forsvare sig selv og sine medlemsstater mod pres udefra og provokationer, hvor mindretalsrettigheder bruges som våben til at så splid og skabe forvirring. Ruslands involvering og propaganda i Estland og Letland kan f.eks. tjene som advarsel. Vi må ikke lægge våben i hænderne på dem, der ønsker at skade os.
Europa har brug for et repræsentativt mindretalsforum, der kan fungere som et rådgivende organ i spørgsmål, der behandles af Europa-Parlamentet og Europarådet. Det vil også være vigtigt, at dette udvalg i Parlamentet tildeles et eksplicit ansvar for mindretalsspørgsmål. Parlamentet bør vedtage en erklæring om mindretals rettigheder.
Endelig vil jeg gerne stille et specifikt spørgsmål: Er Kommissionen parat til at tage ansvaret for at iværksætte en europæisk debat om mindretal, og er den parat til aktivt at fremme en retfærdig behandling af Unionens mindretal og ikke bare sproglig mangfoldighed, som ofte benyttes som en undskyldning for at ignorere mindretalsgrupper.

Jan Tadeusz Masiel
Hr. formand, hr. kommissær! Nogle mindretalsgrupper har levet i medlemsstaterne i århundreder, mens andre er ankommet for relativt nylig.
Romaerne er en af de traditionelle mindretalsgrupper, der har levet i Unionens lande, så længe nogen kan huske. Jeg er ked af at måtte sige, at selv om der ikke diskrimineres mod romaerne i mit land Polen, lader omfanget af deres integration meget tilbage at ønske. De deler dette synspunkt. Jeg mener, at romaerne har brug for mere støtte fra staten. De har især behov for bistand til erhvervsuddannelse og til uddannelse generelt.
Medlemsstaterne bør spille en førerrolle i forbindelse med integrationen af denne og andre mindretalsgrupper. En fælles EU-lovgivning vil imidlertid være meget nyttig for os i vores bestræbelser. Jeg tænker navnlig på en definition af rettigheder og ansvar for personer, der ankommer fra islamiske stater, og som har svært ved at integrere sig i Europa.
Mikel Irujo Amezaga
for Verts/ALE-Gruppen. - (ES) Hr. formand! Jeg vil gerne udtrykke min dybe taknemmelighed for hr. Tabajdis arbejde med udarbejdelsen og fremlæggelsen af den mundtlige forespørgsel, som vi diskuterer her i dag, og ligeledes for hans kolossale arbejde med at udarbejde beslutningsforslaget, som vi desværre ikke skal behandle nu, men som vi uden tvivl vil skulle behandle på kommende plenarmøder.
Dette beslutningsforslag er nødvendigt, fordi det er klart, at vi skal finde et minimumsniveau for beskyttelse at mindretalsgrupper i EU, hvilket vi ikke har i øjeblikket.
Jeg deler ikke kommissær Barrots opfattelse, da han ofte skjuler sig bag EU's manglende jurisdiktion på dette område. Det er klar selvmodsigelse at nævne Københavnskriterierne, at nævne en anden type af lovgivning og samtidig - når det måske ikke er interessant, eller måske når man ikke er modig nok - at gemme sig bag en manglende jurisdiktion som begrundelse for manglende fremskridt med beskyttelsen af mindretalsgrupper, fordi vi i sidste ende står over for et evigt dilemma. Vi står ikke over for et problem, men snarere end udfordring, som EU skal tage op, og dette spørgsmål skal opfattes som sådan.
Kathy Sinnott
Hr. formand! I alle EU's medlemsstater findes der grupperinger af mennesker, der opfattes som anderledes på grund af særtræk som etnicitet, sprog, hvordan de klæder sig, den musik, de spiller, og deres religion. Når mennesker i dette land har pligt til at respektere alle menneskers medfødte værdighed, bliver disse forskelle opfattet som berigende, og mennesker værdsættes. Når et menneskes værdighed værdsættes, opfatter vi slet ikke mindretal som noget negativt. Men i mange lande er denne respekt lav eller ikke-eksisterende. Det fører til forskelsbehandling, hvor mindretal fornærmes og forvises til de dårligste forhold.
Vi insisterer i Københavnsaftalen på, at et land, der ønsker at komme med i EU, som minimum skal have et acceptabelt niveau af respekt for alle, der bor inden for dets grænser. Dette princip falder sammen, når vi ignorerer disse kriterier og tillader medlemskab for lande, hvor mennesker marginaliseres og behandles dårligt.
I Irland skulle mange børn og voksne med handicap bo på institutioner under de værste forhold, dengang vi blev medlem af EU og i årevis efter vores medlemskab.
Trods indførelsen af Københavnskriterierne findes der lignende rædselsfulde forhold for sårbare mindretal i lande, som for nylig er kommet med i EU eller har planer om det. Københavnskriterierne blev helt klart ignoreret i disse tilfælde, og behandlingen af mindretal blev ikke betragtet som en hindring for medlemskab. Dette er i modstrid med formålet med aftalen. Hvis et land for at komme med i EU skal opfylde Københavnskriterierne om respekt for behandling af dets borgere, skal det være muligt at ophæve medlemskabet, hvis det ikke gør det.
Sergej Kozlík
- (SK) Hr. formand! Vi taler om problemet med etniske mindretal, men det drejer sig primært om det ungarske etniske mindretal, hr. Tabajdi. Ungarn er bestemt det land, hvor etniske mindretal er blevet næsten fuldstændig elimineret i løbet af de forgangne årtier. Dette bekræftes af den tidligere ombudsmand for mindretal i Ungarn, Jenö Kaltenbacha. Antallet af slovakker, der bor i Ungarn, er faldet fra over 300 000 til 18 000 i den pågældende periode. For det decimerede slovakiske mindretal er ungarsk det eneste undervisningssprog i de etniske mindretalsskoler i Ungarn. I disse skoler undervises der i slovakisk i fire timer om ugen.
Der er ingen hævn på vej i Slovakiet, og for det ungarske mindretal, der bor i Slovakiet, er forholdene blevet meget, meget bedre. I de ungarske mindretalsskoler er det eneste undervisningssprog ungarsk. Der undervises i slovakisk som et supplerende sprog i et par timer om ugen. Kirkehandlinger afvikles kun på ungarsk i alle slovakiske samfund i Ungarn, og de forestås udelukkende af ungarske præster. På den anden side er det kun ungarske præster, der varetager kirkehandlinger i det ungarske samfund i Slovakiet.
Paradoksalt nok er Europa-Parlamentet slet ikke opmærksomt på de problemer, som de slovakiske, tyske, serbiske og andre mindretal oplever i Ungarn. Derimod er der gentagne diskussioner om de perifere problemer for det ungarske mindretal, som den slovakiske regering for øvrigt er ved at behandle. Så sent som i dag blev der som led i processen vedtaget et ændringsforslag til skoleloven, som sikrer, at geografiske betegnelser trykkes på ungarsk eller ukrainsk i lærebøger til mindretalsskoler. Det er ungarske politikere og medlemmer af Parlamentet, der under påskud af at løse etniske problemer konstant arbejder for deres idéer om selvstændighed, herunder territorial selvstændighed. På det seneste gjorde den ungarske præsident det under sin rumænske kollegas besøg i Budapest, hvor han blev mødt med skarp afvisning. Disse holdninger skal afsløres og kraftigt fordømmes, også i Europa-Parlamentet.
Kinga Gál
(HU) Hr. formand! Mens alle andre mindretals interesser beskyttes kraftigt af love om ikkeforskelsbehandling, er den europæiske juridiske beskyttelse, for ikke at nævne den politiske vilje, mere tøvende, når det drejer sig om traditionelle nationale mindretal. Og alligevel er eksistensen af disse mindretal i EU ikke et politisk spørgsmål, men en kendsgerning. Der bor millioner af mennesker i EU, som ikke er indvandrere. De bor i EU's medlemsstater, men de er aldrig flyttet dertil fra deres oprindelseslande. Det skyldes bare, at deres landegrænser i det 20. århundrede blev flyttet, så de blev ladt tilbage med uløselige dilemmaer. Hvordan kan de bevare deres identitet og samfund, hvordan kan de give deres børn et billede af en sikker fremtid i det 21. århundrede? Vi må i det mindste erkende, at disse samfundsproblemer ikke kan løses ved hjælp af universelle menneskerettigheder eller ikkeforskelsbehandlingslovgivning alene. Disse samfund kræver med rette det samme, som EU finder det rigtigt at give til befolkninger af samme størrelse, som er en del af et flertal. Derfor er EU-lovgivning nødvendig, og derfor er der brug for hjælp fra EU. Disse samfund har f.eks. ret i, at selvstændighed, som har bragt velstand og udvikling til mindretal i Sydtyrol i Italien, også vil være en ønskelig løsning for dem.
Nogle former for selvstændighed, herunder måske territorial selvstændighed, kan give dem en positiv fremtid, der er til at forvalte. Disse samfund skulle ikke være omgærdet med mystik, de skal diskuteres åbent, for når en sådan mulighed kan være en positiv løsning i en medlemsstat uden at skade statens territoriale integritet, kan det også vise sig at være en løsning i andre medlemsstater. Disse mindretals retmæssige krav, som er baseret på grundlæggende principper og nuværende praksis i EU, må ikke være tabuer i EU i det 21. århundrede!
Bárbara Dührkop Dührkop
- (ES) Hr. formand! Det er mærkeligt, at vi i alle valgperioder peger på den ikkeeksisterende eller skrøbelige juridiske og fysiske beskyttelse af denne eller hin mindretalsgruppe i medlemsstaterne.
Med den nylige udvidelse mod øst er situationen uundgåeligt blevet langt mere kompleks.
EU med 27 medlemmer har over 100 grupper, hvis vil føjer disse etniske og sproglige mindretal til dem, der er resultatet af nyere indvandring. Især skal her nævnes - og det er også sket - romaerne, en etnisk gruppe, der har boet blandt os i århundreder. De har deres egne karakteristika og dårligere stillet end alle andre mindretalsgrupper.
Vi bør fordoble vores indsats for at sikre en gradvis integration, om ikke assimilation, af disse grupper og gøre denne forening i mangfoldighed til en realitet. Det er en stor udfordring for Europa, hr. kommissær. Det er ikke for ingenting, at Lissabontraktaten for første gang i EU's historie indeholder en udtrykkelig henvisning til rettigheder for mennesker, der tilhører disse grupper, og til deres egne værdier.
Alle samfundsgrupper er forskellige. Medlemsstaternes sprogligt-historiske mindretal og deres erkendte og uomtvistelige ret til at udtrykke sig på deres modersmål har kun lidt eller intet at gøre med de nye befolkningsstrømme, der har deres egne kendetegn.
Vi taler om at bruge den europæiske pagt om regionale sprog og mindretalssprog som udgangspunkt og bede Den Europæiske Socialfond om at være opmærksom på dette område og afsætte ressourcer til mindretalsgrupper.
2008 var det europæiske år for interkulturel dialog, og denne dialog er kun lige kommet i gang. Jeg synes, vi skal udnytte dette initiativ og udvide dialogen for at skabe kontrolmekanismer på europæisk plan for at beskytte mindretalsgrupper.
Og det er det sidste, jeg vil sige i mit indlæg: Vi har pligt til i vores medlemsstater at beskytte og bevare traditionerne og værdierne i det multikulturelle Europa, der er på vej, og Parlamentet har pligt til at indføre standarder for integration inden for en fælles europæisk ramme, der fremmer fredelig sameksistens.
István Szent-Iványi
Hr. formand! Hver 10. EU-borger tilhører et nationalt mindretal. Mange af dem føler sig som stedbørn i deres eget hjemland. De stoler på, at EU vil sikre deres rettigheder og hjælpe dem med at forbedre deres situation. På menneskerettighedsområdet er EU's store opgave at beskytte mindretal. Skønt der findes en juridisk ramme for at sikre effektiv beskyttelse af mindretal, er den politiske vilje til at bruge den ofte utilstrækkelig. Ratificeringen af Lissabontraktaten kan forbedre situationen, men er i sig selv ikke nogen magisk løsning. Det er vigtigt for eksisterende institutioner at arbejde effektivt og især at styrke mindretalsprofilen i Agenturet for Grundlæggende Rettigheder. De forskellige mindretal ville betragte det som et positivt signal, hvis der i den nye Kommission er en kommissær, hvis eneste ansvarsområde skulle være mindretalsanliggender. Det ville være et klart signal om, at mindretal også er fuldgyldige borgere i et forenet Europa. Europa kan ikke have stedbørn, for på en eller anden måde er vi alle mindretal.
László Tőkés
- (HU) Hr. formand! Jeg glæder mig over, at et punkt på dagsordenen er beskyttelse af traditionelle nationale og etniske mindretal samt indvandrere i Europa. Det piner mig, at vores forhandling her i dag ikke kan afsluttes med en beslutning på grund af manglende støtte fra de politiske grupper, og at det stadig ikke er muligt at vedtage EU-rammeaftalen om beskyttelse af mindretal. I landene i den tidligere kommunistiske lejr var princippet om ikkeindgriben fremherskende. Jeg synes, det er uacceptabelt, at EU på samme måde overlader det til de enkelte medlemsstater at løse problemet med mindretal. Jeg synes, at præsident Traian Băsescus udtalelser i Budapest om afvisning af de transsylvanske ungareres berettigede krav om kollektive rettigheder og selvstændighed vakte mindelser om det diktatoriske standpunkt under kommunismen. EU er det fælles hjem for nationale, etniske og religiøse, mindretal, og netop af denne årsag kan EU ikke længere udskyde at give dem institutionel og juridisk beskyttelse.
Patrick Louis
- (FR) Hr. formand! Vores kulturer omfatter retsstatsprincippet og den enkeltes rettigheder, så derfor et det kun ret og rimeligt at forsvare rettighederne for et enkeltstående medlem af et mindretal, men det ville være farligt at lovgive om rettigheder for ikkenationale mindretal som selvstændige samfund.
For ikkenationale mindretal, og her taler jeg kun om dem, skal fælleskabstilgangen afvises, fordi det uundgåeligt vil ødelægge sammenhængen i mange europæiske lande. Hvor der findes et retstatsprincip, skal regulering af den måde, mennesker lever sammen på, være et nationalt kompetenceområde. Hvis flertallet her er mindretallets fjende, kommer demokratiet i stor fare.
I situationer med fattigdom og fare flygter nogle mennesker fra deres oprindelsesland for at søge tilflugt andetsteds. Asylretten er et middel til, at mennesker kan vise deres misbilligelse ved at stikke af. Heldigvis er det blevet en grundlæggende ret, men som med alle andre rettigheder hører der pligter til. I denne sammenhæng er pligten at acceptere regler, sprog og skik og brug i modtagerlandet.
Asylretten er en dyrebar ret, fordi det er en af menneskets iboende rettigheder. Selv hvis man tilhører et mindretal, legitimerer dette ikke, at der skal oprettes et nyt samfund. Den ultimative troskab skal altid være over for det land, man bosætter sig i. Det er en illusion at tro, at man kan skabe et land ved at forene overgangssamfund med forskellige minder. Dette vil over tid kun skabe enten ligegyldighed eller strid.
Man skal enten elske sit modtagerland eller forsvinde. Det er den pligt, der hænger sammen med friheden til at komme og gå.
Marian-Jean Marinescu
- (RO) Hr. formand! Jeg vil gerne sige, at jeg er tilhænger af beskyttelse af mindretal og respekt for deres kultur, sprog, traditioner og skikke. Jeg mener, at alle medlemsstater skal medtage beskyttelse af mindretal i deres nationale lovgivning på forskellige områder.
Jeg synes her, at Rumæniens lovgivning er vældig god og kan tjene som model for andre medlemsstater. Dette understreges endog af et andet medlem af Parlamentet, som jeg har stor respekt for, som er født og opvokset i og har studeret i Transsylvaniens ungarske samfund og nu repræsenterer Ungarn her i Parlamentet. Men beskyttelse af mindretal må ikke føre til kollektive rettigheder, fremme af selvstændighed og selvbestemmelse, herunder også territorial selvstændighed.
Jeg tror heller ikke, det vil være nogen hjælp at splitte mindretal op i forskellige kategorier, fordi det kunne antyde, at disse kategorier skal behandles forskelligt. Alle borgere skal behandles ens og have samme rettigheder og pligter over for det samfund, de lever i. Decentralisering og lokalt selvstyre under nationale love afspejler i høj grad de forhåbninger, som alle borgere har, uanset deres nationalitet eller etniske baggrund. Det er ikke normalt at diskutere begreber, som endnu ikke er knæsat i eksisterende international ret, og som ikke er godkendt på medlemsstatsniveau. Vi skal heller ikke indføre Europarådets bestemmelser.
Roma-mindretallet skal dog nævnes. Jeg er fast overbevist om, at fælles EU-programmer, især på uddannelsesområdet, ville fremskynde romaernes integration kraftigt.
Endelig minder jeg om, at alle nationer uanset deres størrelse udgør et mindretal sammenlignet med Europas 500 mio. borgere.
Monika Beňová
- (SK) Hr. formand! Beskyttelse af mindretal er uden diskussion et af de vigtigste principper, og i mit land, Den Slovakiske Republik, er der garanti for en usædvanlig høj standard for beskyttelse af mindretal. Hvis vi skal tale om etniske mindretal, kan man sige, at denne standard også er garanteret i form af selvstændighed på det kulturelle og uddannelsesmæssige område, fordi vi har et universitet for vores største etniske mindretal
Imidlertid er jeg grundlæggende modstander af at åbne en diskussion om territorialt selvstyre, fordi jeg betragter det som et meget vigtigt politisk og juridisk spørgsmål, og også fordi jeg rent humanistisk anser det for ganske hjerteskærende. Det vil forårsage kolossal menneskelig ulykke. Hvis man åbner for diskussioner om territorialt selvstyre, vil man også grundlæggende true enheden og den vellykkede udvikling af EU.
Her til sidst, hr. kommissær, eftersom De talte om respekt - ja, det er ganske hensigtsmæssigt, at flertalssamfundet skal have den største respekt for sine mindretal, men jeg mener, at mindretal i et velfungerende samfund bør have lige så stor respekt for dette samfund.
Tatjana Ždanoka
- (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke hr. Tabajdi for hans fremragende arbejde. Det er en skam, at vi ikke kan afslutte vores forhandlinger med en beslutning.
Jeg er fast overbevist om, at mindretals rettigheder skal blive en del af EU's acquis. Desværre tøver Kommissionen med at foreslå foranstaltninger på dette område. Vi må huske på, at mindretals rettigheder er en integrerende del af menneskerettighederne, og derfor skal vores standarder være så høje som muligt. Vi må ikke glemme, at respekt for og beskyttelse af mindretal er et af Københavnskriterierne. Kommissionen anvender ikke engang kriterierne ordentligt i tiltrædelsesprocessen.
Vi er rede til at gøre indrømmelser i det håb, at situationen bliver bedre bagefter, men siden tiltrædelserne har vi stadig ikke redskaberne til at behandle dette spørgsmål, som kommissær Barrot påpegede i sidste måned. Vi skal have udarbejdet en fælles EU-standard for mindretals rettigheder, og det er et absolut must.
Edit Bauer
- (HU) Hr. formand! Der er kun ganske få politiske områder i EU, hvor vi har dobbelte standarder. Københavnskriterierne for mindretals rettigheder gælder for tiltrædelseslandene, som vi allerede har hørt det i dag, men disse samme rettigheder findes ikke i fællesskabslovgivningen. Hvis Europas velstand ligger i de forskellige kulturer, og ingen ønsker at se de små landes kulturer og sprog forsvinde, har de etniske mindretal endnu større behov for beskyttelse, herunder juridisk beskyttelse. I de nye medlemsstater er den åbenlyse beskyttelse fra den socialistiske internationalisme forsvundet, og de nationale følelser er blevet stærkere. Desuden kan der nu ses forskellige former for undertrykkende nationalisme i de nye medlemsstater, som især er dukket op, da selv Københavnskriterierne ikke længere er bindende. Vi ser ofte en styrkelse af assimilationistiske tendenser - angiveligt i mindretallenes egen interesse. Dette er desværre et politisk redskab, som ofte bruges af populistiske partier til at vende flertallet mod mindretallet.
Vi kan ikke undgå at indføre interne juridiske standarder for at beskytte mindretallenes juridiske status. Disse standarder skal følge god praksis i Europa og bygge på de forskellige former for selvstyre, som ikke behøver blive afsløret som en slags politisk forbrydelse eller afvist. Tværtimod bør nærhedsprincippet udvides, så mindretal kan træffe beslutninger om deres egne anliggender. Den åbne koordinationsmetode kan være nyttig i denne sammenhæng, indtil der er skabt et retsgrundlag. Jeg vil stille kommissæren følgende spørgsmål: Ville det ikke være muligt at bruge denne mulighed, denne metode, til at finde en løsning på problemet med mindretals juridiske status? Endelig vil jeg gerne takke hr. Tabajdi for hans fremragende arbejde på dette område.
Corina Creţu
- (RO) Hr. formand! Vi har på europæisk plan et sammenhængende sæt af regler, kriterier og henstillinger, der sikrer beskyttelse af borgere, der tilhører nationale mindretal, og eksempler på overtrædelse af alle disse bestemmelser er relativt sjældne i EU. Rumænien har givet sine mindretal adgang til nationale rettigheder, som er mere vidtgående end de relevante europæiske standarder. Tilstedeværelsen her i Parlamentet af medlemmer af det rumænske parlament, som er etniske ungarere, er netop bevis på dette.
Det er vigtigt for harmoni mellem de etniske grupper i Europa, at menneskerettighederne overholdes, men alle separatistiske tendenser, der udløses af forringelser af de etniske rettigheder, skal standses. Det europæiske projekt handler om integration og ikke om at skabe enklaver baseret på etniske kriterier.
Jeg synes også, at vi skal rette mere opmærksomhed på situationen for mindretal i EU's nabolande, så meget desto mere, når det drejer sig om borgere med samme nationalitet, som bor i forskellige lande. Et eksempel herpå er rumænerne i Ukraine, Serbien og Republikken Moldova, som er berøvet grundlæggende rettigheder og er genstand for en intensiv afnationaliseringsproces.
Josu Ortuondo Larrea
- (ES) Hr. formand! I EU er der flere eksempler på sprog, som tales af historiske europæiske grupper, og som ikke kan tales under forhandlingerne her i Parlamentet, fordi de ikke er anerkendt som statssprog. Dette er et tab for det repræsentative demokrati.
Et af disse eksempler er det baskiske sprog, euskera, som ikke tales af et mindretal, men er et officielt sprog, i det mindste i det sydlige Baskerland, der rent administrativt er klassificeret som en del af den spanske stat. Det samme er imidlertid ikke tilfældet, og tilgiv mig, hr. kommissær, dette er ikke personligt ment, for den nordlige del af Baskerlandet, der henhører under den franske stat, hvis præsident i FN sagde, at det at nægte respekt for nationale identiteter og sprog er ensbetydende med at så ydmygelsens frø, og at der uden denne respekt ikke kan skabes fred i verden. Alligevel får hverken euskera eller korsikansk, bretonsk eller occitansk den mindste officielle opmærksomhed endsige støtte til, at de tales og udbredes.
Derfor beder jeg Agenturet for Grundlæggende Rettigheder om at holde øje med og arbejde på at sikre, at der ikke sker overtrædelser i medlemsstaterne af europæeres ret til at tale deres modersmål, og at der ikke sker forskelsbehandling af borgerne, og at alle indfødte sprog betragtes som officielle i deres respektive områder.
(Taleren fortsatte på baskisk)
Eskerrik asko jaun-andreok zuen laguntzagatik Europako hizkuntza guztien alde.
Daniel Petru Funeriu
- (EN) Hr. formand! Jeg glæder mig over denne forhandling, og især fordi Europas historie viser, at etniske spændinger i krisetider kan opflamme ellers stabile situationer. Jeg vil gerne tro, at de, der har taget initiativ til denne forhandling, har til hensigt at understrege de centrale værdier og realiteter, der ligger i det europæiske projekt, for virkeligheden i EU er, at vi har de bedste standarder i verden for behandling af mindretal. Derfor vil jeg højt og klart sige, at Parlamentet ikke accepterer og ikke vil acceptere nogen splid om eller sænkelse af de standarder, jeg lige har nævnt.
Som kommissær Barrot understregede, er der i de enkelte medlemsstater en klar og som regel officiel juridisk ramme, der sikrer beskyttelse af vores kulturelle mangfoldighed. Men for at sikre vores multietniske samfund, er der da et alternativ til højere uddannelse? Eksempler fra virkelighedens verden viser, at hvis vi løser problemer med uddannelse, sætter vi skub i samfundets udvikling. Uddannelse er i sig selv noget, der samler snarere end spreder. Vi lærer, at vi alle er nogens mindretal. Babeş-Bolyai-universitetet i Rumænien i den transsylvanske by Cluj er et eksempel på et multikulturelt universitet, som utallige gange er nævnt af Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa som et positivt eksempel på multikulturel og interetnisk kompetence.
Når behovet opstår, er videregående uddannelser i mindretallenes sprog et led i det nationale uddannelsessystem. Jeg kan give Dem et eksempel: Sapientia-universitetet i Rumænien.
Disse positive eksempler betyder imidlertid ikke, at vi kan slappe af, vi skal vide, at den største udfordring ligger foran os, nemlig at løse den vanskelige situation for roma-samfundene i Europa. Det er min overbevisning, at den mest effektive måde at løse det yderst vanskelige europæiske problem på lang sigt på er gennem uddannelse. Jeg ville meget gerne have en bred debat om, hvordan Europa forventer at udnytte vores enestående uddannelsessystem, så vi forenes i vores mangfoldighed.
Silvia-Adriana Ţicău
- (RO) Hr. formand! Europarådet er den institution, der behandler problemer med overholdelse af menneskerettigheder. Mindretals rettigheder og beskyttelse henhører under medlemsstaternes ansvarsområde i henhold til nærhedsprincippet. Traditionelle og etniske mindretal, vandrende mindretal og indvandrere skal overholde national lovgivning i den medlemsstat, de bor i.
Integration af nye vandrende mindretal skal efter min mening ikke være en del af den fælles immigrationspolitik, som EU er ved at udarbejde. Denne politik kan kun fastlægges, når de nuværende barrierer for arbejdstagernes frie bevægelighed fra de medlemsstater, der er kommet med i EU efter 2004, bliver ophævet.
Beskyttelse af vandrende mindretal er et af de principper, som det sociale Europa er forkæmper for. Adgang til rimelige arbejdsvilkår for alle europæiske borgere, uanset hvilken medlemsstat de kommer fra, sikrer dem ordentlige levevilkår. Som europæisk socialdemokrat støtter jeg udviklingen af en europæisk ramme for lovlig immigration, men først og fremmest ønsker jeg, at EU's grundprincipper overholdes for alle europæiske borgere.
Csaba Sógor
- (HU) Hr. formand! Desværre er dette beslutningsforslag i dag kun forelagt Parlamentet i form af et spørgsmål. Repræsentanter for traditionelle nationale mindretal og samfund har forsøgt at overtale flertallet gennem fredelige, parlamentariske midler om, at hvad der er godt for de 14 medlemsstater i EU også vil være godt for hele EU. De traditionelle nationale mindretal lever pludselig i et nyt land, uden at de selv er skyld i det, uden nogensinde at være flyttet fra deres århundredgamle hjemland. Ingen har spurgt dem, om de ønskede at skifte nationalitet eller indføre et nyt officielt sprog. Disse traditionelle nationale mindretal er de mest loyale borgere i deres respektive lande. Trods krige, økonomiske kriser, interne politiske slag og assimilation, har de ikke opgivet deres århundredgamle og alligevel nye hjemland. Deres loyalitet har aldrig vaklet. Det er netop af denne grund, at det er uforståeligt, at de mange millioner mennesker i de store lande frygter et par hundredtusinder eller højst en halv million medlemmer af et mindretal.
De forskellige former for selvstyre i EU såsom territorial eller kulturel selvstændighed er resultatet af en konsensuspolitik på vegne af flertal og mindretal og har ikke svækket den pågældende stats økonomiske, politiske eller sociale styrke, endsige EU's. Mit land, Rumænien, har eksisteret i sin nuværende form siden 1920. I 1930 bestod befolkningen i dette område af 28 % ikkerumænere. Dette tal er i dag faldet til 10 %. Mange andre af EU's medlemsstater står i en lignende situation. Der findes love og rettigheder, men deres gennemførelse kan ikke sikres, selv om sproglig, etnisk og kulturel mangfoldighed er en europæisk værdi. Derfor er det vigtigt, at der laves retningslinjer baseret på eksisterende, vellykkede eksempler fra EU, som alle kan acceptere, og som ikke overtræder medlemsstaternes territoriale integritet.
Gábor Harangozó
- (HU) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne udtrykke min glæde over Csaba Tabajdis initiativ, som skal forbedre situationen for mindretal i EU. Skønt fortræffelige eksempler viser, at nationale mindretal betragtes som en værdi og en mulighed i EU, såsom i Sydtyrol eller på Ålandsøerne, støder vi desværre i Østeuropa også på den modsatte holdning, undertiden endog hos statsmænd. Det er netop derfor, vi så kraftigt bør tage afstand fra udtalelser, som konsekvent udelukker mindretals krav om selvstændighed ved at henvise til EU's krav. Vi skal derfor stå fast og erklære, at de nationale mindretal har ret til selvstændighed som led i deres udøvelse af deres rettigheder på fællesskabsplan, og at vi også skal sikre disse grundlæggende rettigheder gennem EU's juridiske system. Derfor støtter jeg fuldt ud, at der udarbejdes en omfattende forordning om beskyttelse af mindretals rettigheder på europæisk plan.
Michl Ebner
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! I dag er en meget lykkelig begivenhed, og det kan vi især takke hr. Tabajdi, formand for intergruppen og mindretallenes forkæmper, for.
I dag taler jeg italiensk, som er sproget i den stat, jeg bor i, men ikke mit modersmål. Det gør jeg af en bestemt grund. Der bor nemlig mange etniske mindretal fra forskellige lande og etniske grupper i Italien. I dag vil jeg benytte denne lejlighed - og understrege, at et etnisk mindretal ikke blot er et mindretal i sig selv, men skal omfattes af solidaritet - til at give disse mindretal en stemme her i Parlamentet. Jeg vil også fortælle de italienske mindretal, der bor i udlandet, at de ellers ikke ville have denne mulighed.
Hr. Barrot talte i dag om forskelsbehandling. Jeg mener ikke, at det er nok at udrydde forskelsbehandling, vi skal sikre lige rettigheder, og det får vi først, når mindretallene får hjælp til at nå samme niveau som flertallet. Derfor har vi brug for positiv forskelsbehandling i visse situationer. Dette er en ny idé, en idé, som vi bør undersøge.
EU har mange kompetencer. Ved at udnytte artikel 21 og 22 i EU's charter om grundlæggende rettigheder og artikel 2 i Lissabontraktaten - lad os håbe, at de træder i kraft hurtigst muligt - sammen med Københavnskriterierne og en lille smule fleksibilitet og fantasi i lovgivningen, kan vi opnå rigtig mange ting. Jeg vil især nævne artikel 2 i Lissabontraktaten om beskyttelse af enkeltpersoners rettigheder og her især rette en tak til den tidligere udenrigsminister, hr. Frattini, som ydede et afgørende bidrag til at få denne artikel med.
Vi håber at kunne beskytte gruppers rettigheder: Det er vores mål. Eftersom der findes 168 mindretalsgrupper i EU og omkring 330 på det europæiske kontinent, lever 100 mio. af vores medborgere på dette kontinent i denne situation. Vi i Sydtyrol har nået et niveau, som naturligvis kan forbedres, men som alligevel er vældig godt. Når jeg hører fra repræsentanter her i Parlamentet eller medlemmer fra flertalsbefolkninger, at deres mindretal behandles godt, nærer jeg altid en vis skepsis. Jeg ville have det bedre, hvis det var repræsentanter for disse mindretal, der sagde, at de bliver behandlet godt.
Vi i EU skal forstå, at mindretal er en værdi, en bro mellem kulturer, mellem folk og lande. Vi skal sigte efter at forenes i kulturel mangfoldighed.
Katrin Saks
- (ET) Hr. formand, mine damer og herrer! Den sproglige og kulturelle mangfoldighed, vi værdsætter som et aktiv for EU, bliver ofte et problem på medlemsstatsniveau, især i områder med skiftende grænsedragning op gennem historien, eller hvor et mindretal bliver til flertallet, og flertallet bliver til et mindretal, som i Estland, mit hjemland. I disse tilfælde er det en enorm udfordring for et enkelt land.
På EU-plan er det imidlertid meget vigtigt, at vi ikke har flere forskellige standarder. Københavnskriterierne, som de foregående talere allerede har nævnt i flere indlæg, og som de nye tiltrædelseslande skulle opfylde, er allerede blevet diskuteret, men vi ved bestemt også, at de selvsamme kriterier, de selvsamme krav, f.eks. til uddannelse, ikke opfyldes i mange af de gamle medlemsstater. Det er vigtigt, at alle lande behandles ens, og at der gælder minimumsstandarder for alle.
Rareş-Lucian Niculescu
- (RO) Hr. formand! For det første mener jeg ikke, at EU har brug for en fælles politik for mindretal. Vi skylder alle europæiske borgere lige rettigheder, uanset deres etniske baggrund. På den anden side - hvis de, der har rejst spørgsmålet, virkelig ønsker en europæisk politik om dette spørgsmål, kan vi forsikre dem, at den rumænske lovgivning f.eks. kan betragtes som en model for god praksis.
Rumænien har måske den mest gavmilde og ajourførte lovgivning om nationale mindretal i Europa. De har omfattende politiske og sociale rettigheder, de samme som alle andre borgere. Store mindretal som f.eks. ungarerne har ret til undervisning på deres modersmål på alle niveauer. Repræsentanter for mindretal har ret til en plads i parlamentet, også selv om de ikke har opnået det nødvendige antal stemmer. Det ungarske mindretalsparti, som er blevet nævnt her i aften og under forhandlingerne i går aftes, har været med i den rumænske regering i 12 af de 19 år, hvor Rumænien har været en demokratisk stat.
Flaviu Călin Rus
- (RO) Hr. formand! Mindretal skal have støtte, ikke kun til at bevare en enestående identitet, deres værdier, traditioner og sprog, men også til at udvikle deres kultur. Rumænien, der er en suveræn enhedsstat, er efter min mening et modelland med hensyn til overholdelse af rettighederne for medlemmer af ethvert mindretal.
Jeg glæder mig over, at der er gjort fremskridt i de øvrige medlemsstater, og at de altid bestræber sig på at beskytte etniske, traditionelle eller nationale mindretal. Dette er den rette tilgang. Imidlertid vil jeg gerne i forbindelse med forholdet mellem flertallet og mindretallet sige lidt om to aspekter: Jeg mener, at det ikke kun er medlemmer af et mindretal, der skal inddrages i foranstaltninger af denne slags, men at også flertallet skal forholde sig til spørgsmål vedrørende mindretal, og det i nøjagtig samme omfang, for at støtte og beskytte det, vi kalder forenet i mangfoldighed, og det er det, der sker i Rumænien. Jeg mener, at mindretal skal beskæftige sig lige så meget med flertallenes status, fordi det jo er disse to enheder, der sammen danner helheden, der bidrager til ethvert samfunds naturlige udvikling.
Nicodim Bulzesc
- (RO) Hr. formand! Som led i denne forhandling vil jeg gerne sige, at nationale mindretal gør en masse vrøvl, fordi de ikke kan argumentere for alle de rettigheder, de kræver. Jeg vil gerne foreslå dette slogan: "At gøre vrøvl er ikke godt, og godt skaber ikke noget vrøvl".
EU's love kan ikke kun beskytte mindretal og skabe problemer for nationale samfund, fordi vi tillader positiv særbehandling. Jeg vil gerne komme med et eksempel, hvor virkeligheden modsiger de påstande, der er blevet fremsat. Nogle mennesker har påstået, at de ungarske mindretals rettigheder ikke respekteres på undervisningsområdet i Rumænien og da jeg kommer fra uddannelsesområdet, vil jeg som eksempel nævne Rumæniens universiteter, som overholder de europæiske standarder for behandling af mindretal.
Alexandru Nazare
- (RO) Hr. formand! Som led i denne forhandling vil jeg gerne gøre opmærksom på den manglende respekt for de religiøse rettigheder for rumænere, der bor i Timoc-dalen i Serbien. Vi taler her om et samfund på over 100 000 rumænere.
Jeg vil gerne benytte mig af denne mulighed til at udtrykke bekymring over den beslutning, som byrådet i den serbiske by Negotin har truffet om at fjerne grundlaget for den rumænsksprogede ortodokse kirke, selv om præsten Boian Alexandru havde indhentet de nødvendige tilladelser. Dette ville have været den anden kirke for rumænere, der bor i Serbien. På grund af sin dristighed med at oprette den første kirke, fik fader Alexandru to måneders betinget fængselsstraf. Jeg vil gerne understrege, at Serbien i overensstemmelse med artikel 5 i stabiliserings- og associeringsaftalen har forpligtet sig til at overholde menneskerettighederne og beskytte etniske og religiøse mindretal.
Jeg vil gerne slutte med dette uddrag af et brev fra fader Alexandru, hvor han udtrykker håb om, at de serbiske myndigheder ikke vil ødelægge hans kirke, hvor han afholder messe på rumænsk. Der står: "... også at hjælpe os med at få disse rettigheder i vores land, hvor vi bor, Serbien, så vi i det mindste kan få vores egen kirke og skole og kan tale rumænsk."
Adrian Severin
(EN) Hr. formand! EU har ingen jurisdiktion med hensyn til status for mindretal i medlemsstaterne. Der er dog ikke noget problem, for alle EU-medlemsstater er også medlem af Europarådet, en organisation, der har masser af erfaring med den slags spørgsmål. Det ville være dumt at overlappe Europarådets arbejde, det ville være skadeligt for vores arbejde med mindretal og kun skabe forvirring og frustration.
For det andet bekymrer det mig at se, at vi i vores tilgang til mindretal lægger for stor vægt på løsninger, som måske var relevante for 10 eller 100 år siden. Jeg mener, at det også på dette område ville være bedre at udvikle vores fantasi mere end vores hukommelse.
I stedet for igen at se på de muligheder, vi allerede har afsøgt, burde EU i stedet udvikle et koncept for transnational beskyttelse af kulturelle rettigheder på et kontinent, hvor etnisk-kulturelle samfund også er et mindretal.
Dragoş Florin David
- (RO) Hr. formand! I vore dages klima med globalisering og fri bevægelighed mener jeg ikke, at der er nogen fornuft i de idéer, der er kommet frem her i aften om territorial myndighed. Omkring 1 mio. rumænere bor i Spanien og Italien, men jeg kan ikke se, hvorfor de skulle kræve territorial selvstændighed i disse lande.
Oprettelse af et udvalg eller et underudvalg i Parlamentet, som skal overvåge mindretals rettigheder, ville være en fremragende idé og sikre gennemførelsen af den europæiske politik på dette niveau eller ultimativt indføre visse procedurer for overholdelse af mindretals rettigheder. Jeg tror ikke, at Rumænien nogensinde har afvist et besøg af en præsident fra en europæisk stat, og alligevel cirkulerer der et rygte om dette. Jeg mener, at Rumænien er en model for god praksis for rigtig mange lande i EU.
Iuliu Winkler
- (HU) Hr. formand! De nationale mindretal på EU's område beriger EU. Europa-Parlamentet skal være på forkant i forsvaret for etniske mindretal ved at iværksætte en seriøs debat om mindretals juridiske status. Parlamentet skal tage ansvar for at udarbejde og vedtage en rammelov, som skal være bindende for alle medlemsstater. En sådan rammeforordning vil virkelig være i mindretalssamfundenes interesse, men kun hvis bestemmelserne i lyset af nærhedsprincippet omfatter forskellige former for selvstændighed, som skal være baseret på konsensus mellem flertallet og mindretallene, således at sidstnævnte kan få en hensigtsmæssig status.
Miloš Koterec
- (SK) Hr. formand! Ja, mindretal skal respekteres, og deres rettigheder skal sikres gennem lovgivningen i EU's medlemsstater. Den kulturelle og sproglige mangfoldighed skal beskyttes, fordi det er grundlaget for en sund Union. Men vi vil ikke tillade politiske grupper, der er baseret på et mindretals holdning, at kræve selvstændighed, for det er ofte en udfordring for staternes princip om territorial integritet, og det bunder ofte i en følelse af uretfærdighed på grund af tidligere tiders beslutninger.
Territorial selvstændighed på et nationalt grundlag, som ikke er baseret på homogenitet, men ofte politisk misbruger et flertals status som mindretal i et samfunds mikroregion, er en trussel mod et fredeligt liv og sameksistens i EU.
Christopher Beazley
- (FR) Hr. formand! Jeg har to spørgsmål til kommissæren.
Under denne forhandling har mange medlemmer og kolleger talt om dobbelte standarder, om ulige forpligtelser for gamle og nye medlemsstater. Hvilke foranstaltninger træffer De i henseende til de gamle medlemmer, med andre ord de 15 medlemsstater, som ikke overholder Københavnskriterierne?
Mit andet spørgsmål handler om religiøse mindretal, jøder og muslimer, som bor på vores kontinent, i vores Union: Hvilke foranstaltninger træffer Kommissionen for at beskytte deres tro, deres love og deres levevis?
Csaba Sándor Tabajdi
spørger. - (FR) Hr. formand, hr. kommissær! Det første spørgsmål, der skal besvares, er, om dette område, nationale mindretal, ikke udelukkende henhører under nationale beføjelser.
Det mener jeg ikke, fordi menneskerettigheder ikke er et internt anliggende for EU's medlemsstater, og det gælder også nationale mindretals rettigheder. Det kræver naturligvis en forklaring. Jugoslavien blev bombet, fordi kosovarernes rettigheder blev overtrådt, så hvorfor skaber vi ikke klarhed om dette spørgsmål?
For det andet: Hvordan kan det være, at situationen i de nye medlemsstater var bedre før, end den er nu?
For det tredje rejste hr. Beazley spørgsmålet om dobbelte standarder. Det er rigtigt, at situation for det ungarske samfund i Rumænien er blevet bedre trods problemerne. Der er problemer i Rumænien, men situationen er bedre end i Alsace eller Bretagne. Hvorfor findes der dobbelte standarder?
For det fjerde synes jeg, vi skal tale om territorial selvstændighed. På de finske Ålandsøer og i Sydtyrol i Italien har regional selvstændighed i høj grad stabiliseret landet. I Spanien er systemet med autonome regioner et meget godt eksempel trods de få baskiske ekstremister, som fortjener at blive fordømt.
Endelig er det blevet sagt, at forskelsbehandling og lige behandling ikke er nok til at kompensere for mindretallenes ulemper. Når alt kommer til alt, er tilfredse mindretal faktorer, der skaber stabilitet i Europas lande. Som Henrik Lax altid siger: Det kan altid betale sig at gennemføre en politik ordentligt. Sådan er virkeligheden.
Jacques Barrot
næstformand i Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Jeg har lyttet meget omhyggeligt til alles bidrag, og jeg er rørt over den lidenskab, som ligger bag nogle af indlæggene.
Hr. Tabajdi har netop opregnet en bred vifte af problemer. Jeg er klar over, at disse problemer findes, men igen må jeg med beklagelse, men det er det eneste, jeg kan gøre, minde Dem om, at beskyttelse af grupper, af nationale mindretal, ikke henhører under EU's kompetenceområde, ikke engang inden for Agenturet for Grundlæggende Rettigheders område.
Alligevel vil agenturet på min indtrængende opfordring se på etnisk og racebestemt forskelsbehandling, når det ajourfører sin rapport fra 2007 om racisme, men jeg vil gentage, at traktaterne ikke giver nogen jurisdiktion på dette område. Ikke til EU, ikke til Kommissionen, ikke til agenturet.
Den åbne koordinationsmetode er blevet nævnt, men også denne metode kræver, at det er os, der har kompetence. Det er klart, at hvis Rådet ændrer holdning, kan det åbne andre muligheder, men nu er vi selv meget opmærksomme på kampen mod forskelsbehandling, som navnlig kan påvirke medlemmer af mindretal.
Vi skal gøre det helt klart: Vi har værktøjerne på fællesskabsplan til at bekæmpe forskelsbehandling. Traktatens artikel 13 har skabt retsgrundlaget for to direktiver: direktivet af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse og direktivet af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om lige behandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv og Fællesskabets handlingsprogram for bekæmpelse af forskelsbehandling.
Ud fra det synspunkt findes der bestemt en vilje til at bekæmpe alle former for forskelsbehandling mod borgere fra mindretalsgrupper. Dertil kommer, at Agenturet for Grundlæggende Rettigheder på min foranledning vil foretage en meget detaljeret undersøgelse af alle former for forskelsbehandling.
Det er, hvad jeg kan sige. Jeg kan ikke gå længere, for vi har ikke de juridiske redskaber. Det tillader medlemsstaterne os ikke.
Når det er sagt, er f.eks. romaernes stilling i EU i høj grad beklagelig, og deres integration prioriteres højt af både EU og Kommissionen, som det også blev gentaget på det første europæiske romatopmøde den 16. september, hvor jeg deltog med hr. Barroso og hr. Špidla. I kølvandet på dette topmøde vil hr. Špidla etablere en europæisk platform for romaer. Denne fleksible struktur vil gøre det muligt for os at bringe disse udfordringer op på EU-niveau. Alligevel skal vi også være forsigtige, fordi det efter Kommissionens mening ikke vil være en god idé at følge en etnisk tilgang.
Jeg vil gerne slutte med at sige, at jeg er meget rørt over, hvad der er blevet sagt her. Det er klart, at EU's virkelige styrke ligger i at løse dette problem med konflikter mellem mindretal og flertal i en stat, men det er også rigtigt, at EU er en sammenslutning af nationalstater, hvilket betyder, at det er vanskeligt for os at gå længere ad den vej.
Men når det er sagt, er der intet, der hindrer lande i uformelt at udveksle god praksis eller bedste praksis. De har ofte nævnt god praksis i nogle af EU's nyere medlemsstater, og jeg tvivler ikke om, at denne gode praksis kan tjene som inspiration for andre.
Det var, hvad jeg havde at sige, og jeg er ked af, at jeg ikke kan give Dem et bedre svar, men jeg er jo forpligtet til at rette ind efter EU's holdning. Alligevel vil jeg igen understrege, at i tilfælde af forskelsbehandling mod enkeltpersoner, der tilhører et mindretal, kan De være forsikret om, at jeg står helt fast, for jeg vil sikre, at der ikke sker nogen forskelsbehandling, og jeg håber, at chartret om grundlæggende rettigheder vil blive institutionaliseret efter ratificeringen af Lissabontraktaten.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Genowefa Grabowska  
skriftlig. - (PL) Intet land i nutidens Europa nægter mindretal rettigheder. Under EU's motto "Forenet i mangfoldighed" opbygger vi et multikulturelt Europa, hvor nationale mindretal lever side om side med store monolitiske stater og nyder samme, fulde politiske rettigheder og borgerrettigheder. Åbenbart ser Europa ens på dette. Nu til dags vil man, hvis man sætter spørgsmålstegn ved mindretals rettigheder, bestemt ikke kunne få succes inden for politik. Mindretals rettigheder er knæsat i hver enkelt EU-medlemsstats lovgivning og også bekræftet i mange internationale aftaler.
Derfor blev jeg overrasket over den dom, som den litauiske administrative højesteret afsagde den 30. januar i år. Ifølge denne dom er det i strid med loven at sætte skilte med gadenavne op skrevet på polsk under skilte med samme gadenavne på litauisk. Myndighederne i Vilnius-regionen blev beordret til at fjerne skiltene på polsk inden for en måned. Dette er især besynderligt, fordi de etniske polakker udgør helt op til 70 % af befolkningen i Vilnius-regionen, og der er gadeskilte på polsk næsten overalt. Dette skete til trods for, at Litauen har undertegnet det europæiske charter for lokalt selvstyre og har ratificeret den europæiske rammekonvention om beskyttelse af nationale mindretal fra 1995. Her hedder det i artikel 11, at det er tilladt at bruge mindretals sprog, også på gadeskilte. Det er svært at forstå, hvorfor Litauen, der nu har været medlem af EU i fem år, tilsidesætter EU's standarder og ikke sikrer mindretals rettigheder på sit område.
Iosif Matula  
skriftlig. - (RO) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg kommer fra et område, der ligger på grænsen mellem Ungarn og Rumænien, i Arad-amtet, hvor vi løste problemerne med mindretal for længe siden.
I dette område taler kolleger og barndomsvenner, som talte ungarsk i skolen og senere også på universitetet, stadig ungarsk i de institutioner, hvor de arbejder.
Jeg har været formand for kommunalrådet i Arad og den vestlige regionale myndighed i Rumænien. I denne region, hvor vi har kommunerne Arad, Timiş og Bihor i Rumænien og Csongrád og Békés i Ungarn, har rumænere og ungarere sammen gennemført snesevis af fælles projekter, og jeg arbejder i øjeblikket sammen med andre, hvor vi alle taler et enkelt europæisk sprog for at løse de fælles europæiske problemer.
Jeg vil gerne invitere alle, der ønsker førstehåndsviden om den rumænske model for løsning af mindretalsproblemer, til at se på den reelle situation, før de udtaler sig om deres holdning i forskellige europæiske fora.
Andrzej Tomasz Zapałowski  
skriftlig. - (PL) Nationale mindretals rettigheder i EU's medlemsstater er en vigtig del af menneskerettighederne. Men i praksis udnyttes dette emne ofte til at udbrede revisionisme i hele Europa og sætte spørgsmålstegn ved grænser.
Retten til at bruge sit modersmål og retten til at bevare sine traditionelle kulturer og skikke er sikkert to af de rettigheder, der skal beskyttes.
I nyere tid var vi set mange eksempler i Europa, hvor nogle mindretal har udtrykt ønske om at få givet bestemte områder tilbage til det land, som de har et nationalt tilhørsforhold til. Dette fremprovokerer en reaktion fra flertallet. Der har været sager, hvor mindretal, der tæller op til flere millioner mennesker, er blevet overset og nægtet status som mindretal. Dette er f.eks. sket med polakkerne i Tyskland. Tyskland overtræder dermed mindretals grundlæggende rettigheder.
Det er noget helt andet, når det drejer sig om mennesker, der kommer til Europa fra tredjelande. Disse personer har naturligvis ret til deres kultur og sprog. Men de må ikke oprette særlige områder for sig selv, hvortil de kan overføre lovgivningen fra deres oprindelsesland. Hvis de ønsker at bo hos os, skal de være villige til at integrere sig i vores lande og blive ansvarlige borgere i det land, de slår sig ned i.
