Forberedelse af Det Europæiske Råd (18.-19. juni 2009) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om forberedelse af Det Europæiske Råd den 18. og 19. juni.
Alexandr Vondra
Hr. formand! Jeg er meget glad for denne lejlighed til at tale til Dem i god tid før det næste møde i Det Europæiske Råd, som jeg ikke personligt vil deltage i. Denne gang er omstændighederne naturligvis lidt usædvanlige, eftersom der er ved at blive udpeget en ny tjekkisk regering. Det vil jeg sige lidt mere om sidst i min redegørelse.
Lad mig først gennemgå de vigtigste punkter på dagsordenen til juni måneds møde i Det Europæiske Råd, som vi i formandskabet er ved at forberede. Jeg vil starte med de institutionelle spørgsmål. I december 2008 vedtog Det Europæiske Råd en køreplan, der skulle gøre det muligt for Lissabontraktaten at træde i kraft inden udgangen af 2009. Den går kort sagt ud på at give juridiske garantier og forsikringer på en række spørgsmål, der bekymrer det irske folk. Til gengæld forpligter den irske regering sig til at søge traktaten ratificeret inden udgangen af oktober.
Der arbejdes fortsat på at gennemføre aftalen, og på nuværende tidspunkt kan jeg ikke komme nærmere ind på den. Jeg er overbevist om, at det kommende Europæiske Råd vil kunne opfylde sin del af aftalen.
Som De formentlig alle er klar over, skal det tjekkiske senat stemme om ratificeringen af Lissabontraktaten i morgen. Jeg tager hjem midt om natten for at kunne være der fra i morgen tidlig. Jeg mener, at resultatet af denne afstemning vil sende et positivt signal til de andre medlemsstater, og at det vil dæmpe nogle ubegrundede bekymringer. Jeg arbejder hårdt! Ikke desto mindre må de tjekkiske senatorer under alle omstændigheder have betingelsesløs uafhængighed i denne demokratiske beslutningsproces. Det er klart, at ethvert forsøg på at lægge pres på dem kan vise sig at virke imod hensigten.
I december blev det også aftalt, at processen med at udpege den næste Kommission, især kommissionsformanden, vil blive indledt umiddelbart efter valgene til Parlamentet i juni 2009.
Jeg er fuldstændig opmærksom på de synspunkter, der er blevet udtrykt her om det ønskværdige ved på passende vis at inddrage Parlamentet i denne proces. Formandskabet vil naturligvis arbejde tæt sammen med ikke kun medlemsstaterne, men også Parlamentet.
Nu vil jeg gerne sige et par ting om den økonomiske og finansielle krise, som utvivlsomt vil dominere en væsentlig del af dagsordenen, og om behovet for at gøre mere i forhold til den økonomiske og finansielle krise.
Krisen påviste det akutte behov for at styrke effektiviteten af tilsynet med og reguleringen af de finansielle institutioner og for at forbedre krisestyringsmekanismerne. Det er vi allerede begyndt på, både på EU-plan og mere globalt. I den sammenhæng har den gruppe, som hr. de Larosière er formand for, produceret meget interessante idéer, og sidste uge fremlagde Kommissionen den første forslagspakke. Der forventes flere forslag i de kommende uger.
De bliver og vil blive diskuteret af Økofinrådet - og vi har møde i Økofinrådet i dag - og vores mål vil være at nå frem til Det Europæiske Råds første beslutninger. Det er et ambitiøst mål, og arbejdet vil tydeligvis skulle fortsætte efter juni, så det er afgørende vigtigt, at Det Europæiske Råds møde i juni kan sende et stærkt signal om hurtig vedtagelse af de forslag, Kommissionen vil fremlægge.
Mere overordnet vil Det Europæiske Råd på sit møde i juni tage bestik af situationen på de finansielle markeder og vurdere effektiviteten af de hidtidige foranstaltninger. Det vil også tage bestik af de foranstaltninger, der er iværksat til støtte for "realøkonomien" og i denne forbindelse se på beskæftigelsessituationen.
På torsdag, i overmorgen, vil vi afholde et særligt beskæftigelsestopmøde med arbejdsmarkedets parter i Prag, hvor disse vigtige spørgsmål bliver taget op. De vil modtage detaljerede oplysninger om topmødets dagsorden senere i dag under en særlig forhandling.
Bortset fra resultatet af topmødet på torsdag i Prag og de meget interessante seminarer og workshopper, der har været afholdt i de seneste uger i Tjekkiet, Sverige og Spanien, vil Kommissionen også meget snart udsende en meddelelse som optakt til junimødet i Det Europæiske Råd, så vi, når mødet starter, har en række interessante idéer og anbefalinger til overvejelse.
Men lad mig understrege, at det ikke handler om at lancere en ny, stor beskæftigelsesstrategi. Sådan en har vi allerede - Lissabonstrategien for vækst og beskæftigelse. Vi har for nylig bekræftet de eksisterende retningslinjer for beskæftigelse og vedtaget landespecifikke anbefalinger. Mere overordnet vil jeg gerne minde om, at de hjælpepakker, som EU og medlemsstaterne har vedtaget siden slutningen af sidste år, udgør væsentlige bidrag til støtte for beskæftigelsen.
I forhold til klimaforandringer vil Det Europæiske Råd i juni vende tilbage til forberedelserne af klimatopmødet i København. Det vil tage bestik af det opnåede fremskridt, både på internationalt plan og i forhold til vores egne interne forberedelser.
Det er et indviklet emne, især fordi forhandlingerne med vores internationale partnere foregår parallelt med vores egne interne diskussioner. I går blev der afholdt topmøde mellem EU og Japan i Prag. Det er tydeligt, at der er behov for betydelig finansiering for at underbygge en ambitiøs aftale i København. EU er fast besluttet på at påtage sig sin rimelige del heraf, hvilket naturligvis også nødvendiggør en retfærdig intern aftale om deling af byrderne.
Hvor langt vi går på Det Europæiske Råds møde i juni i forhold til EU's egne interne arrangementer, vil i høj grad afhænge af, hvor langt vores internationale partnere, herunder USA, er gået, og på status for forhandlingerne inden for de multilaterale rammer. Lad mig understrege EU's fortsatte vilje til at udvise lederskab med henblik på at nå et ambitiøst resultat i København.
Det er for tidligt i denne fase at tale i detaljer om dagsordenen for Det Europæiske Råd, hvad angår de eksterne forbindelser. Men to vigtige topmøder med tredjelande vil finde sted i Prag sidst i denne uge, nemlig topmødet om det østlige partnerskab den 7. maj og topmødet Southern Corridor - New Silk Road dagen efter. Det er meget sandsynligt, at Det Europæiske Råd vil diskutere opfølgninger til disse arrangementer, som er helt afgørende for EU's interesser på langt sigt.
Ligeledes kan vi forvente debatter på trojkatopmøderne med Japan og Canada og andre vigtige topmøder og møder, der allerede er planlagt i maj, herunder Rusland. Dagsordenen for eksterne forbindelser vil under alle omstændigheder blive opdateret på baggrund af den aktuelle udvikling, nemlig mødet i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) i maj og juni, som vil behandle forsvars- og udviklingsspørgsmål ud over den normale dagsorden.
Jeg vil gerne sige tak for Deres interesse for dagsordenen for det kommende møde i Rådet, og jeg vil bestemt gerne høre Deres inspirerende kommentarer og synspunkter i den følgende diskussion.
José Manuel Barroso
Hr. formand, mine damer og herrer! Det Europæiske Råds næste møde finder sted i samme måned som valget til Europa-Parlamentet. Dette væsentlige valg bliver afholdt på et tidspunkt, hvor mange af vores borgere står i en virkelig vanskelig situation. Jeg tænker især på krisens virkninger på beskæftigelsen, men vi vil få lejlighed til at tale nærmere herom senere i eftermiddag.
Vores reaktion på krisen skal baseres på vores grundlæggende værdier om ansvar, solidaritet og social retfærdighed. Denne krise er en mulighed for os til at forny vores europæiske model for en social markedsøkonomi, der er miljøbevidst og bygger på vores værdier.
Alle overbeviste europæere skal være rede til at engagere sig. De må forklare, hvorfor EU er så vigtig, hvorfor borgerne må bidrage hertil, og hvorfor de skal stemme.
De kan alle med rette være stolte over det arbejde, der er udført. Den valgperiode, der nærmer sig sin afslutning, har ført til bemærkelsesværdige resultater, som der er grund til at være stolt af. Parlamentet har vist sin beslutsomhed, når det gælder om at nå konkrete resultater for borgerne. Det har bevist, at det havde en ambitiøs vision for vores fælles fremtid.
Arven fra de sidste fem år er meget betydelig. Der er blevet truffet historiske beslutninger om at bekæmpe klimaforandringen og styrke vores energisikkerhed. Der er truffet foranstaltninger, som har haft direkte virkninger for borgernes sikkerhed og frihed, og som også har givet dem nye muligheder.
Der er gennemført grundlæggende reformer på områder som det indre marked, den sociale dagsorden, telekommunikation, energi, miljø samt retlige og indre anliggender. På alle disse områder har Parlamentet sat sit præg på den modernisering af Europa, der har fundet sted.
I de seneste par uger har Parlamentet også arbejdet sammen med det tjekkiske formandskab om at nå frem til aftaler om en lang række centrale spørgsmål. Indtil dato er næsten 50 lovgivningsforslag fra Kommissionen allerede blevet endeligt vedtaget ved fælles beslutningstagning under det tjekkiske formandskab.
Lad mig blot nævne nogle få, der har stået højt på Kommissionens dagsorden: det indre energimarked, sikkerhed til søs, foranstaltninger til at styrke regulering og overvågning af finansmarkederne og genopretningspakken på 5 mia. EUR, der skal gøre Europa til en bæredygtig økonomi.
Jeg vil gerne lykønske Parlamentet og det tjekkiske formandskab under ledelse af hr. Topolánek og hr. Vondra med det arbejde, der er udført. Jeg er sikker på, at dette arbejde vil fortsætte indtil udgangen af juni.
Vi er nødt til overbevisende og klart at fortælle vælgerne om dette resultatorienterede EU. Det er det, der skal til for at give en stærk og sikker Europæisk Union nyt momentum. Europa har brug for det. Europa har brug for at gøre dette krise- og overgangsår til et år, der er mere aktivt, mere idérigt og mere beslutsomt end nogensinde.
Det skal være vores overordnede princip for Det Europæiske Råd i juni. Vi kan ikke tillade os at nedsætte tempoet for vores indsats. Det skal lykkes for os - for Europas skyld. Derfor vil jeg ikke se på andre spørgsmål nu - som hr. Vondra i øvrigt også har nævnt - såsom Rådets møde vedrørende østpartnerskabet, der er meget vigtigt, men jeg vil især fokusere på områder, som efter min mening er prioriterede områder for Det Europæiske Råd i juni.
Det Europæiske Råd vil blive opfordret til at gå videre med en række spørgsmål af kritisk betydning i de kommende måneder og år.
Rådet vil blive opfordret til at fortsætte arbejdet med at opfylde målet om Lissabontraktatens ikrafttrædelse. EU har brug for de fordele, der vil følge af denne traktat. Vi skal derfor iværksætte den institutionelle pakke, som blev vedtaget i december sidste år med støtte fra Parlamentet for at etablere de retsgarantier, der er nødvendige for at gå videre med folkeafstemningsprocessen i Irland, og træffe foranstaltninger til at sikre en gnidningsløs overgang og institutionel stabilitet.
Med hensyn til klimaforandringerne er vi nødt til at opretholde momentum frem mod en ambitiøs aftale i København til december. Vi har vist, at stærke og troværdige mål er mulige. Nu må vi opfordre andre til at være lige så ambitiøse - og vise, at vi er rede til at hjælpe dem, der har brug for det. Kort sagt må vi udmønte dette momentum til et virkelig globalt resultat.
Det Europæiske Råd vil uundgåeligt igen fokusere primært på den økonomiske krise. Lige fra starten har EU måttet tilpasse sig krisens forskellige krav, dvs. at stabilisere den umiddelbare finanskrise, at genoprette tilliden til det finansielle system, at få bankerne til at låne penge ud igen, at sikre en global indsats, der svarer til krisens globale konsekvenser og at sikre direkte hjælp til dem, der er blevet ledige eller er i fare for at miste deres job.
Fra nu af og indtil Det Europæiske Råd vil opmærksomheden primært blive rettet mod to områder. Det første er det fortsatte arbejde med at opbygge et tilsyns- og overvågningssystem - et system, der kan skabe tillid både i offentligheden og i investeringskredse. Her drejer det sig ikke blot om at opbygge et stærkere system for på lang sigt at sikre, at vi ikke udsætter vores økonomi for risici på samme måde igen. Det gælder også om at genopbygge tilliden nu og vise markederne og offentligheden, at EU ved, hvad der skal gøres.
Sidste uge kom vores forslag om kapitalfonde, privat aktiekapital og cheflønninger. De forslag viser vores evne til at gå forrest med at gennemføre de reformer, der blev vedtaget på G20-mødet, og fastsætte en standard for de foranstaltninger, som vi forventer, at vores internationale partnere også træffer i de kommende måneder. Kommissionen er nemlig det første udøvende organ i verden, der har fremsat konkrete forslag på dette vanskelige og komplekse område. Kommissionen, Parlamentet og Rådet vil skulle arbejde tæt sammen i løbet af de næste måneder for at nå en aftale om disse forslag.
Næste skridt bliver at fastsætte de nærmere detaljer for, hvordan vi kan organisere overvågningen på EU-plan. Der er ingen grund til at gå som katten om den varme grød. Det nuværende nationale overvågningssystem er brudt sammen. Det var derfor, jeg nedsatte de Larosière-gruppen til at komme med input til, hvordan vi kan opbygge en effektiv europæisk overvågningsstruktur. I slutningen af maj fremlægger Kommissionen sin plan for, hvordan et sådant finansielt overvågningssystem kan organiseres i Europa. Også her ser jeg gerne, at EU-medlemsstaterne går i front på globalt plan.
Den anden del er naturligvis beskæftigelsen. Vi skal drøfte beskæftigelsestopmødet nærmere senere. Men jeg kan allerede nu meddele, at Kommissionen vil følge op på dette topmøde med en detaljeret meddelelse før Det Europæiske Råd i juni. Jeg er fast besluttet på, at EU skal gøre alt, hvad der står i vores magt for at hjælpe dem, der lider mest akut under denne krise.
Vores svar på krisen skal ikke være begrænset til tekniske foranstaltninger til at løse lovgivningsmæssige problemer. Det skal være rodfæstet i vores kerneværdier, og sådan skal det også opfattes - værdier som solidaritet, social retfærdighed og ansvar, herunder også ansvar over for fremtidige generationer. Vi har brug for at gribe denne lejlighed til at genopbygge fundamentet for vores eget europæiske brand for social og økologisk markedsøkonomi.
Det bør være det overordnede budskab fra næste måneds Europæiske Råd, at EU er aktivt, ser fremad og arbejder hårdt til gavn for borgerne og gør sig fortjent til disse borgeres tillid.
Joseph Daul
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer! Hverken dato eller indhold for Det Europæiske Råd, der afslutter det tjekkiske formandskab, er endelig fastlagt. Opgaven i dag er derfor vanskelig, men det er en mulighed for os til endnu en gang at bekræfte vores indsatsområder, nu hvor vi nærmer os afslutningen af denne valgperiode. Det Europæiske Råds første opgave i juni bliver at udpege den nye formand for Kommissionen i henhold til resultaterne af valget til Europa-Parlamentet.
Som det var tilfældet i 2004, vil Rådets formandskab blive opfordret til at vælge en kandidat fra den største gruppe i Europa-Parlamentet til denne vigtige post, og Parlamentet vil herefter den 15. juli udtale sig om dette valg, hvilket bliver en af de første vigtige politiske handlinger i den nye valgperiode.
Offentligheden klager ofte over, at EU ikke har noget ansigt. Vi ønsker at give EU et ansigt ved at gøre op med ordningen med skiftende formandskab og således skabe et stabilt Europæisk Råd. Det er i overensstemmelse med Lissabontraktaten og vil være en positiv udvikling. Da Kommissionens formandskab sidder i fem år, har EU imidlertid allerede et ansigt, som alle kender, og formanden for Europa-Parlamentet taler for 500 mio. borgere. Det Europæiske Råd i juni vil finde sted inden for de retlige rammer af Nicetraktaten, og det ser ud til, at nogle medlemsstater vil blive fristet til at afvente Lissabontraktaten, før der træffes institutionelle beslutninger, og navnlig før kommissionsformanden udpeges.
Det er også uheldigt, at vi endnu ikke ved, om og hvornår Lissabontraktaten træder i kraft, og vi har helt klart brug for en ikrafttrædelse uden yderligere ophold. Udsatte vi valget til Europa-Parlamentet, fordi Lissabontraktaten ville have været mere populær hos Parlamentet? Nej, det gjorde vi ikke, og vores gruppe afventer snarest muligt klar besked fra Rådet om, hvad det har til hensigt at gøre i institutionsspørgsmålet.
Ligeledes håber medlemmerne af Gruppen af Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og Europæiske Demokrater inderligt, at afstemningen i det tjekkiske senat, som ventes i morgen, vil bane vejen for formandskabslandets kommende ratificering af Lissabontraktaten. Det ville være en fantastisk 1. juli-gave til hr. Vondra.
Jeg vil også gerne sige, hvor meget vi sætter pris på den måde, hvorpå hr. Vondra ledede Parlamentets arbejde i de første par måneder af dette formandskab i en vanskelig situation med energikrise mellem Rusland og Ukraine og naturligvis finanskrisen. Hr. Vondra fremhævede også betydningen af kontinuitet i europæisk politik og viste under topmødet mellem EU og USA i Prag med deltagelse af Barack Obama, hvor vigtig enheden mellem vores lande er i forhold til vores vigtigste partnere. Jeg håber, det tjekkiske formandskab slutter i en lige så positiv og konstruktiv ånd, som det begyndte. Det gælder EU's troværdighed.
Det Europæiske Råd skal naturligvis også drøfte den seneste udvikling i den økonomiske krise og de foranstaltninger, der er truffet på EU's anmodning med henblik på at rense ud i det internationale finansielle system. Jeg vil gerne anbefale Kommissionens seneste forslag på dette område, især med hensyn til fratrædelsesaftaler, bonusser til børsspekulanter og hedgefonde. Alle disse foranstaltninger peger i den rigtige retning, idet der opstilles regler for de finansielle markeder med henblik på at hjælpe os tilbage på sporet mod vækst og beskæftigelse så snart som muligt. Alle disse foranstaltninger fremhæver endnu en gang, at de, der - ofte demagogisk - anklager Kommissionen og EU for lammelse eller svaghed, tager fejl og vildleder borgerne.
Når det tjekkiske formandskab slutter og afløses af det svenske formandskab, skal europæerne give deres mening til kende gennem valget til Europa-Parlamentet, og jeg håber, at de valg, de foretager, vil hjælpe os til kollektivt at påtage os de vigtige forpligtelser, der venter os.
Hannes Swoboda
Hr. formand! Jeg vil først og fremmest gerne takke hr. Vondra for hans personlige engagement, da det kun takket være dette har været muligt at komme igennem med de store lovgivningspakker under det tjekkiske formandskab.
Dog vil jeg gerne kommentere det, hr. Vondra mere præcist sagde om udnævnelsen af den nye Kommission. Han sagde, at han ville høre Parlamentet. Jeg vil gerne straks give Rådet eller dets formand et godt råd. Både De og kommissionsformand Barroso ved udmærket, at vi ønsker et kursskifte. Vi ønsker et kursskifte, vi ønsker en Kommission, der er mere opmærksom på socialpolitik, end det har været tilfældet før.
Desværre er hr. McCreevys forslag om hedgefonde ikke det, hr. Nyrup Rasmussen foreslog, og det er ikke noget, vi kan acceptere. Det ser ud til, at Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater står bag det. Vi går ikke ind for et sådant direktiv, der ligesom en schweizerost har flere huller end substans. Vi har ingen tiltro til hr. McCreevys plan.
Jeg vil gerne vende tilbage til den høring, som De kan få i dag. For os betyder et kursskifte, at socialpolitikken skal være langt stærkere repræsenteret i både Kommissionens og Rådets arbejde. Efter vores mening skal man også have tillid til kandidaten og give den pågældende bemyndigelse til at sætte social fremgang i højsædet.
Såfremt det er for abstrakt, har vi, De Europæiske Socialdemokraters Gruppe, nedfældet det hele i et oplæg med titlen "For a Europe of Social Progress". Det går lige fra ændringen af direktivet om udstationering af arbejdstagere til det sociale kapitel, som ud over traktaterne, ud over Lissabontraktaten, også klart skal indeholde dette Europas sociale dimension. Det er noget andet end det papir, PPE-DE for nylig lagde sidste hånd på i Warszawa. Hvis man sammenligner begge oplæg, er der en enorm forskel. Vi forpligter os helt klart til den sociale markedsøkonomi, og "sociale" understreges tre gange. I sit oplæg nævner PPE-DE den sociale markedsøkonomi i nogle dele og den frie, dvs. ubegrænsede og uregulerede markedsøkonomi, i andre. Det er ikke det, vi ønsker, det er præcis forskellen mellem PPE-DE og vores gruppe.
Jeg vil gerne sige lidt mere om den økonomiske situation. Hr. Nyrup Rasmussen vil udtrykke dette klart og tydeligt. Ud over denne aktivitet, som hr. Schulz netop i dette øjeblik giver omtale i hele Europa - jeg beder Dem derfor modtage hr. Schulz' undskyldning - vil jeg gerne endnu en gang gøre det klart, at den økonomiske krise igen tydeligt har vist, at den manglende økonomiske koordinering, som ikke blot Kommissionen, men også Rådet bærer ansvaret for, til dels er årsagen til, at vi tackler krisen så svagt. Der ville under alle omstændigheder have været en krise, men den kendsgerning, at vi ikke har tilstrækkelige midler til at modvirke den, at vi endnu ikke har gjort fremskridt med eurofonde, det er dybt deprimerende.
Det sidste punkt, jeg gerne vil nævne, fordi det ligger mig særligt på sinde, er den stigende ungdomsarbejdsløshed. Kommissær Špidla sagde det helt tydeligt: Nu kommer en hel generation af unge ud på arbejdsmarkedet, og hvad oplever de? Massiv ungdomsarbejdsløshed! Det må vi alle gøre noget ved. Vi må alle - Rådet, Kommissionen og de enkelte regeringer - bestræbe os på at sikre, at det første, unge mennesker oplever på arbejdsmarkedet, ikke er ledighed, men uddannelse og videreuddannelse, så de bliver klædt bedre på til arbejdsmarkedet. Vi er nødt til at sende dette budskab til de unge sammen, fordi det er særdeles vigtigt for den sociale stabilitet i vores samfund.
Graham Watson
Hr. formand! Vi nærmer os det næste Europæiske Råd med bekymring, men også med ambitioner. Et vigtigt punkt på dagsordenen bør naturligvis være udnævnelsen af den næste formand for Kommissionen, men den udnævnelse kan ikke ses isoleret. Formanden støttes af kommissærerne, og på baggrund af den fastlåste situation med hensyn til Lissabontraktaten er vi ikke spor klogere på, hvordan disse stillinger skal besættes.
Så når vi beder EU-borgerne om at vælge deres nye parlamentsmedlemmer om bare fire uger, gør vi det på et usikkert grundlag, og vi løber risikoen for, at det vakuum bliver fyldt af EU-modstandernes opportunisme. Tiden er kommet til at gøre det klart, hvordan vi vil skride til værks. Hr. Daul har givet udtryk for sin faste overbevisning om, at den største gruppe bør foreslå formanden for Kommissionen, som det var tilfældet for fem år siden. Min gruppe følger den logik. Den næste formand for Kommissionen skal, uanset hvornår han eller hun bliver udpeget, kende retsgrundlaget og tidsrammen for udnævnelsen af kommissærkollegiet. Den logiske tilgang er at foretage alle udnævnelser på grundlag af Nicetraktaten eller på grundlag af Lissabontraktaten. Det er den form for sikkerhed, borgerne har brug for. De medlemsstater, der endnu mangler at ratificere Lissabontraktaten, bør handle, så det bliver lettere at løse det problem. I morgen skal det tjekkiske senat stemme om traktaten, og der kræves tre femtedeles flertal. Hvis det opnås, ender dokumentet på hr. Klaus' skrivebord. Han bør omgående undertegne det.
Hr. rådsformand! Deres formandskab har ikke været dårligt. Som hr. Barroso sagde, er der blevet vedtaget en række retsakter, men til trods for Deres og Deres teams bestræbelser er det kort sagt en kendsgerning, at vi har haft den første EU-skeptiske formand for Rådet og har oplevet et regeringskollaps halvvejs inde i formandskabet. Jeg er ked af at minde om det, men det kan også tage nogen tid at glemme Entropa-skulpturen, uanset hvor gerne vi vil. Så når formanden bliver formand for topmødet i stedet for premierministeren, håber jeg, han vil afslutte sin embedsperiode positivt. Jeg håber, han bekræfter sin underskrift på Lissabontraktaten.
For uanset hvor vigtig Lissabontraktaten er, vil den ikke definere denne valgkamp til Europa-Parlamentet. Europas vælgere er mindre interesserede i forfatningsspørgsmål end i praktiske løsninger på de problemer, de står over for, og jeg anmoder indtrængende om, at disse problemer erkendes på topmødet. Europas økonomi giver sig fortsat under recessionens vægt, og borgerne har brug for at vide, hvordan vi vil lette den byrde. Min gruppe ser i den forbindelse positivt på Kommissionens forslag vedrørende hedgefondene som et godt første skridt. Europas miljø er fortsat i fare, i takt med at klimakaosset kommer stadig nærmere, og vælgerne skal se, at EU kan lede bekæmpelsen. EU's værdier undermineres af, at der foregår krænkelser af menneskerettighederne lige uden for vores dør, og folk skal forstå, at EU fastholder sin ret til at bekæmpe disse overgreb. Det er vor tids udfordringer. Denne valgkamp skal vise, at EU kan klare opgaven, og at kun EU er i stand til at klare den.
Brian Crowley
for UEN-Gruppen. - (GA) Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen! Rådsmødet, der finder sted næste måned, vil sætte særligt fokus på EU's økonomiske anliggender. Der skal udarbejdes forslag, som kan sikre, at økonomien bliver som før. Disse forslag skal gennemføres omgående for at sætte gang i økonomien igen.
Når vi i dag taler om Europas fremtid, er 99 % af de mennesker, vi taler med, eller hævder, at vi taler med, ikke så bekymrede for Europas fremtid som for deres egen fremtid. De er bekymrede for den økonomiske situation og den usikkerhed, der hersker i øjeblikket. Alt for ofte ser det ud som om vi i Parlamentet eller endog i EU's institutioner er opsat på at få den ene ideologiske løsning igennem frem for en anden i stedet for at gøre noget ved de store og reelle problemer, folk har.
I den forbindelse mener jeg, at vi allerede har set godt lederskab fra Kommissionens og Rådets side i deres første reaktion på den økonomiske krise. En afgørende og hurtig indsats for at gøre bankvæsenet stabilt, en afgørende og hurtig indsats for at skabe et vist niveau af sikkerhed og tillid på EU's markeder og, vigtigst af alt, ambitioner - en ambitiøs vision for, hvordan fremtiden kan blive. Man har ikke ventet med at reagere eller har reageret på begivenheder andre steder, men har taget ansvar for, hvad der skal ske.
I stedet for at skyde skylden på den ene eller den anden kommissær og i stedet for at føre partipolitik, som nogle har forsøgt i den forbindelse, bør vi bestræbe os på i fællesskab at udstikke en ny vej frem for, hvordan vi bedst kan løse problemerne. I den forbindelse er vi nødt til at være innovative, vi må være kreative og, vigtigst af alt, vi må være ærlige over for folk med hensyn til, hvad vi er i stand til at levere og gøre. Alt for ofte har vi tendens til at tale i soundbites og spille for galleriet i stedet for at forholde os til de faktiske begivenheder, vi står over for.
Vi har tidligere begået fejl. Det er menneskeligt at fejle, det er guddommeligt at tilgive, som man siger. Endnu vigtigere er det, som man også siger, at vi alle ligger i rendestenen, men nogle af os kigger mod stjernerne. Det er den form for ambition, vi nu har brug for, så vi kan vende den økonomiske situation i EU, skabe ny beskæftigelse, nyt håb og nye muligheder for at sikre, at den kollektive visdom, den kollektive styrke og den kollektive magt, EU nu repræsenterer, kan bruges som en kraft i det godes tjeneste, ikke blot inden for EU, men i hele verden, så vi kan vise et godt eksempel på, hvad der bør ske.
Endelig vil jeg gerne takke den nuværende rådsformand, hr. Vondra, for hans fortsatte bidrag til denne parlamentsforhandling og for den respekt og høflighed, han altid har vist os, og for til stadighed at gennemføre programmet for det tjekkiske formandskab - til trods for den vanskelige situation i hans hjemland.
Endelig ønsker jeg at sige, at når vi går ud i den kommende valgkamp, er jeg ikke så heldig som andre kolleger, der måske står på en liste. Jeg skal ud og møde almindelige mennesker hver dag og forholde mig til deres almindelige bekymringer. Det, de er bekymrede for, er deres job, deres realkreditlån og deres børns fremtid, og det er det, vi skal gøre noget ved.
Monica Frassoni
for Verts/ALE-Gruppen. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! I morgen skal De beslutte, om Lissabontraktaten skal vedtages eller ej. Vi håber naturligvis, at De vil hjælpe os ud af denne prekære situation.
Når det er sagt, kan vi kun sige, at den situation, vi i dag befinder os i, endnu en gang afslører, at traktatreformproceduren er helt utilstrækkelig. Den enstemmige procedure er en fejl. Parlamentet gjorde det tilbage i 1984 til et stridspunkt og foreslog sammen med Altiero Spinelli, at traktaterne skulle ratificeres af et flertal, og at de, der ikke ønskede at ratificere dem, uden samvittighedsnag skulle vises vintervejen med en aftale om, hvordan man kunne komme videre. Vi mener, at det ville have været en tidssvarende forfatningsreform, og jeg er bange for, at Parlamentet virkelig har forspildt en chance for i denne valgperiode at blive en drivkraft for integration og en drivkraft for den positive traktatreform ved at acceptere denne utilfredsstillende procedure.
Formanden understregede ganske vist også, at det næste Europæiske Råd finder sted efter valgene - og sagde også - og mange af os gentog den opfattelse - at dette Europæiske Råd skulle udpege den næste kommissionsformand. Vi mener imidlertid ikke, at dette er nødvendigt, navnlig hvis det ikke står klart, hvad der skal ske med traktaten. Vi mener, at enten bør hele Kommissionen, inklusive formanden, udpeges i overensstemmelse med Nicetraktaten, eller også bør formanden og også Kommissionen udpeges i overensstemmelse med Lissabontraktaten. Jeg mener, det ville være en fejl, at kombinere de to. Det ville være svindel over for vælgerne og offentligheden, fordi det ville gøre det endnu tydeligere, at denne institution simpelthen bare er en dørmåtte, når det drejer sig om medlemsstaternes og regeringernes interesser.
Hr. Swoboda angreb kommissionsformand Barroso ganske let for hans politik, men jeg vil gerne gentage, hvad vores gruppe allerede har sagt i lang tid. Hvis vi ønsker at undgå, at hr. Barrosos politik får flertal i Parlamentet, skal vi ikke blot vinde valget, men vi skal også foreslå en anden kandidat, hvilket hr. Swobodas gruppe afviser. Kommissionens formand står tydeligvis helt alene i denne kampagne, og jeg mener, at det er en meget alvorlig fejl, som jeg mener, at hr. Swobodas gruppe har hovedansvaret for. Problemet er ikke stakkels hr. McCreevy, men tilgangen i hele denne valgperiode, de bestræbelser, der er udfoldet af socialdemokrater som hr. Verheugen, og andre ting, som hverken har imponeret os eller Dem, i denne valgperiode.
Jeg vil gerne sige to ting meget hurtigt til spørgsmålet om EU's lederskab, eller formodede lederskab, i forbindelse med klimaforandringerne. En ting er helt klar, nemlig at Det Europæiske Råd ikke ønskede at komme til lommerne. Som situationen ser ud i dag, har vi derfor ingen aftale, fordi det er klart, at vi ikke får nogen aftale i København, heller ikke hvis USA går med os, hvis vi ikke tilbyder en økonomisk aftale på 100 mia. EUR til lande, der skal indføre foranstaltninger for at tilpasse sig og afdæmpe klimaforandringerne. Eftersom vi selv stillede os an som ledere, vil det ikke lykkes os at få en aftale i stand, hvis vi ikke kan lægge de penge på bordet og træffe de foranstaltninger, og størstedelen af ansvaret vil være europæernes.
Med hensyn til krisen på finansmarkedet vil jeg gerne sige, at vi er lidt inkonsekvente, når vi på den ene side siger, at vi absolut skal styre den, vi skal begrænse den, og vi skal regulere den, men når vi på den anden side f.eks. foreslår, at CARICOM skal indgå en aftale om denne sag, hvad er det så, vi faktisk foreslår? Total liberalisering af anfordringskonti for alle indbyggere, af kapitalkonti for investorer med praktisk taget ubegrænsede aktiver uden nogen regler for finansielle tjenesteydelser. For i forbindelse med finansielle tjenesteydelser og på klimaforandringsområdet vedtager vi nemlig regler, som vi herefter ikke selv kan overholde hverken indadtil eller udadtil. Jeg mener, at konsistens er EU's egentlige problem for tiden.
Ilda Figueiredo
Hr. formand! Rådet skal på sit næste møde overveje den alvorlige økonomiske og sociale situation, som kapitalismens og den neoliberale politiks krise forårsager. EU's ledere kan ikke længere unddrage sig deres ansvar. Det kan heller ikke alle de, der skubbede forsvaret for produktionen og de sociale og arbejdsmarkedsmæssige rettigheder i baggrunden til fordel for Lissabonstrategiens liberalisme, de irrationelle kriterier i stabilitets- og vækstpagten og holdningen hos Den Europæiske Centralbank, der med sin falske uafhængighed faktisk altid kun har varetaget økonomiske og finansielle gruppers interesser.
Kommissionens aktuelle prognoser, der viser et fald i BNP på ca. 4 % i år og først en stabilisering i 2010 ledsaget af et tab af 8,5 mio. arbejdspladser i løbet af disse to år samt en stigning i arbejdsløshedstallet til omkring 11 %, er meget alvorlige og viser, at de foranstaltninger, som er truffet indtil nu, er ineffektive.
Hvem kan være ligeglad med denne eksponentielle vækst i arbejdsløsheden, der kan stige til 30 mio. ledige i EU? Det er derfor nødvendigt, at vi i EU hurtigt går væk fra de neoliberale politikker, der har forværret kapitalismens krise. Det haster med at prioritere jobskabelse med rettigheder, forsvar for EU-baseret produktion, forbedring af offentlige tjenesteydelser og en fair indkomstfordeling for at nedbringe fattigdommen. Det er tvingende nødvendigt, at udtrykket økonomisk og social samhørighed ikke blot forbliver et udtryk uden noget klart indhold, og det er nødvendigt at droppe princippet om, at "redde sig selv, hvo der kan".
Vi har brug for et ekstra EU-budget for at sikre, at der er solidaritet med og øget støtte til de mennesker, der er hårdest ramt, og til de svageste økonomier. Vi har brug for at skabe job med rettigheder til unge, kvinder og ledige, øge befolkningens købekraft, stimulere efterspørgslen og støtte mikrovirksomheder og SMV'er.
I stedet for fortsat at insistere på udkastet til Lissabontraktaten må vi respektere det irske folks suveræne beslutning.
I stedet for fortsat at insistere på at prioritere den finansielle sektor højest må vi sætte en stopper for skattelyene og prioritere de produktive sektorer i EU, skrotte stabilitets- og vækstpagten og erstatte den med en social udviklings- og fremskridtspagt.
I stedet for fortsat at liberalisere reglerne og øge arbejdsmarkedets fleksibilitet må vi koncentrere os om offentlige investeringer, som kan stimulere de produktive sektorer, forebygge afskedigelser, nedsætte den gennemsnitlige daglige arbejdstid uden løntab, forebygge arbejdsløshed og sikre generel adgang til offentlige tjenesteydelser af høj kvalitet inden for sundhed, uddannelse, forskning, boliger, retsvæsen og miljø.
Det er det, folk i vores lande forventer af os. Hvis vi vil have flere europæiske borgere til at deltage i valget til Europa-Parlamentet, så må vi reagere på den måde, den brede offentlighed og arbejdstagerne i vores lande ønsker og fortjener.
Hanne Dahl
for IND/DEM-Gruppen. - (DA) Hr. formand! Topmødet om beskæftigelsen var egentlig planlagt til den 7. maj i Prag. Forårstopmødet har, som vi alle sammen ved, de sidste mange år haft beskæftigelsen som et fast punkt på dagsordenen. Her har EU-landenes ledere diskuteret den såkaldte Lissabonstrategi, som er EU's plan for flere og bedre job. Det er også stedet, hvor repræsentanter for arbejdsmarkedets parter har haft mulighed for at fremlægge deres syn på beskæftigelsen. Men et stort fælles topmøde om den stigende arbejdsløshed i Europa skulle det altså ikke blive til. I stedet er der Trojkamøde, som er langt mindre ambitiøst. EU's top vælger altså at undlade at give klare signaler op til Europa-Parlamentetsvalget. Det ligner en tanke!
Jeg har forstået på et møde med EFS' generalsekretær, John Monks, at aflysningen er et rigtig dårligt tegn til lønmodtagerne. Han er ikke i tvivl om, at det giver indtryk af, at de europæiske ledere ikke er tilstrækkelig optagede af arbejdsløsheden. Lønmodtagerne mister en god mulighed for at blive hørt på højeste plan. Ifølge Kommissionen - flere af mine kolleger har været inde på det - vil ledigheden stige med 11 % i 2010, og det offentlige underskud vil stige kraftigt til 7½ % af bruttonationalproduktet. Og her taler vi ikke om en overvurdering af situationen, snarere tværtimod. Dette er en kraftig udfordring af det nuværende arrangement med den fælles mønt.
En række lande har store, store problemer med euroen. Det gælder Irland, Middelhavslandene og de østeuropæiske lande, og de er blevet kraftigt forstærket af den internationale økonomiske krise. Lande, som står uden for euroen, som England, Danmark og Sverige, klarer sig godt. Derfor mener jeg ikke, at et topmøde i juni kan komme uden om at forholde sig til, at euroarrangementet har så mange indre spændinger. Topmødet i juni må tage stilling til, hvorledes de lande, som har særdeles store problemer, kan få mulighed for at vikle sig ud af euroens jerngreb.
Man kan selvfølgelig vælge at lave "economic government", men jeg har endnu ikke hørt, at nogen lande vil overlade større dele af deres finanspolitik til EU, end ikke den stærkeste nation i EU, Tyskland. Jeg spørger derfor: Hvor mange mennesker i EU skal lide under et euroarrangement, som konkret betyder, at mennesker i Europa må lide under de håbløse kriterier i vækst- og stabilitetspagten? Det ser - som tidligere nævnt - især slemt ud i Irland, Grækenland og en række andre lande. Jeg tror, at de lande har brug for at vide, at de selvfølgelig kan vikle sig ud af euroens skrappe krav, selv om der ikke findes en udmeldelsesparagraf. Jeg mener, at det er på tide, at landene får mulighed for selv at udforme deres beskæftigelsespolitik.
Jana Bobošíková
(CS) Hr. formand, hr. formand for Rådet! Selv om De repræsenterer en falleret regering, fritager det Dem ikke for Deres ansvar, ikke blot over for borgerne i Den Tjekkiske Republik, men også over for hele EU, hr. vicestatsminister Vondra! Jeg opfordrer Dem derfor til at standse den udemokratiske og falske markedsføring af Lissabontraktaten og fortælle borgerne sandheden. Fortæl dem venligst, at EU fungerer effektivt, selv i en økonomisk krise, at EU træffer de nødvendige foranstaltninger, at medlemsstaterne er i stand til at hjælpe hinanden, og at Lissabontraktaten er helt unødvendig til alt det. De bør offentligt trække det tjekkiske formandskabs uhyrlige påstand om, at de, der ikke accepterer Lissabontraktaten, bør forlade Unionen, tilbage. De bør ærligt sige, at de juridiske trumfkort nu ligger i hænderne på dem, der ikke ratificerede Lissabontraktaten, irerne og de andre frittænkende befolkninger i EU. De bør sige, at de nuværende traktater ikke kan ophæves ensidigt, og at det kun er muligt at trække sig ud af EU med alle medlemsstaternes samtykke, og at ingen medlemsstat derfor kan ekskluderes fra EU uden den pågældende medlemsstats samtykke.
Endelig bør De trække Deres usande påstand om, at 25 lande har vedtaget Lissabontraktaten, tilbage. Hvis De følger lidt med, må De vide, at ratificeringen ikke er blevet gennemført i seks lande, herunder Tyskland og Polen. Husk venligst også på, at Lissabontraktaten blev forkastet ikke blot af irske borgere, men f.eks. også af den fremtrædende tyske venstrefløjspolitiker Oskar Lafontaine, af den fremtrædende kristelig-demokratiske politiker og tidligere retspræsident for forbundsforfatningsdomstolen og præsident for Tyskland, Roman Herzog, og af det tidligere medlem af Europa-Parlamentet Graf von Stauffenberg, søn af den mand, der forsøgte attentat mod Adolf Hitler. Sidst, men ikke mindst, forkastes den af præsidenten for Deres eget land, Václav Klaus. Der er en fællesnævner i disse menneskers argumenter, nemlig bekymringerne over, hvordan et massivt tab af medlemsstatssuverænitet vil påvirke borgernes daglige liv i EU-medlemsstaterne.
For 20 år siden bidrog De personligt til et regimes fald, et regime, der undertrykte sine naboer, foragtede sine borgere og løj for sit folk. Det bliver De med rette respekteret for. Jeg kan derfor ikke forstå, hvorfor De nu nedværdiger Dem til selv at bruge de samme metoder. De underbygger de argumenter, man hører fra alle dem, der sammenligner EU med det socialistiske Råd for Gensidig Økonomisk Bistand, og som slår Bruxelles i hartkorn med Moskva. Jeg vil gerne understrege, at det tjekkiske formandskabs rygte ikke er blevet skæmmet af den tjekkiske regerings fald, men af det højrøstede pres, der bliver lagt på Irland, og som det tjekkiske formandskab deltager i. For ikke at tale om de løgne, formandskabets højststående repræsentanter har fortalt om Lissabontraktaten - løgne, hvormed De miskrediterer de demokratiske processer i EU. Det kan godt være, De er gået af, men De har stadig et ansvar. Sørg venligst for, at det sidste Europæiske Råd under et tjekkisk formandskab varetager sine funktioner på en sådan måde, at det indtryk, vores land efterlader, ikke er et indtryk af totalitarisme, tvang og løgne, men et indtryk af respekt for demokrati, frihed og frem for alt, sande kendsgerninger. Kun på den måde kan De bekræfte, at demonstrationerne for 20 år siden, da folk raslede med deres nøgler på byens pladser, ikke var forgæves.
Timothy Kirkhope
(EN) Hr. formand! Det tjekkiske formandskab har opnået vigtige succeser i vanskelige tider, og denne præstation skyldes ikke mindst premierminister Topolánek og minister Vondra, der er hos os i dag. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at rose dem og takke dem for deres arbejde i løbet af de seneste fem måneder.
Den økonomiske situation vil uden tvivl dominere topmødet i juni, som naturligvis vil have fokus på kort- og mellemfristede foranstaltninger til at få forbrugerne til at bruge penge og bankerne til at låne ud igen. Det bør imidlertid også se på, hvordan EU kan bistå virksomhederne på længere sigt. For nogle mindre virksomheder vil dette betyde forbedret adgang til finansiering og maksimering af deres muligheder på det indre marked, men for mange vil svaret simpelthen være, at politikerne skærer ned på bureaukrati og indblanding.
Derfor kan det ikke tillades, at EU følger en socialistisk vej til juni. Den økonomiske afmatning har gjort, at socialisterne har vist deres sande ansigt. De mener, at politikerne skal diktere, hvor mange timer man kan arbejde. De mener, at fagforeningerne skal foreskrive arbejdsbetingelserne. Frem for alt mener de, at de og ikke befolkningen ved bedst. Intet sammenfatter den "politikerne-alene-vide-holdning" bedre end den seneste forhandling om arbejdstidsdirektivet.
Konservative medlemmer af Europa-Parlamentet glædede sig i sidste uge over, at det lykkedes at afværge det seneste forsøg fra britiske Labour-medlemmer i Europa-Parlamentet på at skrotte Storbritanniens opt-out-mulighed i forhold til direktivet. I Storbritannien benytter 3 mio. mennesker opt-out-muligheden. Landets virksomheder, arbejdstagere og offentlige tjenestegrene er afhængige af den mulighed.
Det tjekkiske formandskab er på arbejdstagernes side i denne forhandling, og jeg vil gerne takke formandskabet, der har hjulpet os med at afværge dette seneste stormløb fra Socialdemokraternes side. Jeg anmoder indtrængende Rådet om at afklare dette problem én gang for alle på mødet i juni og gøre det helt klart, at arbejdstagere og ikke politikere bør vælge deres arbejdstid.
Poul Nyrup Rasmussen
(EN) Hr. formand! Jeg står her med fornemmelsen af, at jeg er på en anden planet og spekulerer på, hvad det er, der sker lige nu. Det er underligt. Vi står i den værste krise siden 1929. For to dage siden sagde kommissær Almunia, at vi vil få en minusvækst på 4 % i år, og næste år vil vi have 27 mio. ledige. Sammenlignet med de sidste to år - i år og året før - svarer det til en stigning på 10 mio. ledige, kommissær Barroso!
Og hvad hører jeg. Ingenting! Ingenting! Jeg hører, at hensigten er at have et budskab, og jeg hører, at De har til hensigt at gøre noget for at hjælpe dem, der lider mest. Men må jeg minde om, at et arbejdsløshedsniveau på 11,1 % næste år er 27 mio. arbejdsløse mennesker? Må jeg minde om, at De på G20-topmødet, med en vis modstand fra nogle europæiske ledere, accepterede, at vi er villige til at gøre mere for at få høj økonomisk vækst, hvis der er en grund?
Jeg har 27 mio. gode grunde til at gøre mere. Derfor appellerer jeg til Dem i dag. Jeg ved, at De er en fornuftig mand, jeg ved, at De lytter til argumenter. Må jeg fremsætte følgende forslag for Dem? Jeg foreslår, at De holder tre nøje planlagte topmøder før junitopmødet med en udvalgt gruppe mennesker, hvor De formulerer en ny genopretningsplan - en genopretningsplan svarende til plus 2 % i reel efterspørgsel med 0,5 % finansiering på EU-plan - den ene halvdel finansieret af staterne og den anden halvdel af kommunerne; hvor De tilføjer en ny social plan, så vi kan dække de enorme omkostninger ved denne arbejdsløshedskrise og gå over til intelligent arbejdsdeling, mens vi bruger Erasmusprogrammet til at sikre, at unge kommer ind under en uddannelsesordning i stedet for at gå ledige. Endelig foreslår jeg, at De, som De selv indirekte sagde i dag, nu seriøst prøver at udbyde eurobonds på en fokuseret, gennemarbejdet og vel planlagt måde, så vi får de lande, der ikke kan finansiere deres egen genopretningsplan, med.
Vi kan gøre det, hvis vi tager en ny beslutning, vi kan gøre det, hvis vi udøver ægte krisestyring, og vi kan gøre det, hvis vi nu virkelig siger: Lad os ikke begynde med at spørge Berlin, London eller Paris, hvad vi skal gøre, men lad os begynde med at vise, at Kommissionen kan lede ved at fremsætte et forslag, der ikke har til formål at gøre alle glade. Ikke alle vil være begejstrede i starten, men det er en forudsætning for at få Europa bragt ud af denne forfærdelige økonomiske krise.
Vores glimrende ordfører, Elisa Ferreira, har sammen med flertallet af Europa-Parlamentet foreslået en ny stærk genopretningsindsats. Så det er ikke blot holdningen i De Europæiske Socialdemokraters Gruppe, men et fælles ønske, at De skal gøre noget mere. Vær venlig at gøre det. Lederskab handler om at tage chancer, løbe risici og gå forrest.
Andrew Duff
(EN) Hr. formand! Jeg vil ikke foreslå at lægge pres på de tjekkiske senatorer eller det irske folk i forhandlingen her i eftermiddag, så jeg vil øge presset på Kommissionen - og især på formanden.
Det forventes, at Det Europæiske Råd genudpeger kommissionsformand Barroso til en ny embedsperiode, og under sådanne omstændigheder kunne vi forvente at se og drøfte en programerklæring fra kommissionsformand Barroso. Vil han offentliggøre et sådant program, og hvad vil det indeholde? Som et centralt og sikkert element bør det indeholde de konklusioner, der kan drages af den finansielle uro og det økonomiske sammenbrud, især da vi nærmer os budgetrevisionen inden 2012.
Vi er nødt til at ændre budgettets størrelse og form, så det svarer mere reelt til vores vigtigste politiske prioriteringer. Den nye Kommission bør argumentere for at overføre udgifter fra medlemsstaterne til EU for at sikre omkostningseffektivitet og merværdi. Denne overførsel bør som et vigtigt mål omfatte en udvidelse af euroområdets størrelse og støtte en langt stærkere Eurogruppe, der skal forpligte sig på en strammere finanspolitisk disciplin og en fælles økonomisk politik, ikke bare de dårligt koordinerede nationale makroøkonomiske politikker, vi har i øjeblikket.
Og ja, den bør omfatte et forslag til at udbyde eurobonds og til større føderal overvågning af finanssektoren og ordentlige stimulerende finanspolitiske foranstaltninger ledsaget af en egentlig stimulering af handlen, som kan udløses af en genåbning af Doha-forhandlingsrunden.
Georgios Toussas
(EL) Hr. formand! Det eneste nye, Det Europæiske Råd kan tilføje på sit topmøde den 18. juni 2009, er nye genvordigheder for de arbejdende klasser og græsrødder og nye subsidier og støtte til monopolkoncernerne i EU. EU og medlemsstaternes regeringer varetager konsekvent kapitalens interesser, og arbejdstagerne kommer til at betale prisen for den kapitalistiske krise. Vi ved alle, hvad det betyder. Masseafskedigelser, stigende arbejdsløshed, drastiske løn- og pensionsnedskæringer, nye urimelige skatteforanstaltninger, ophævelse af den ottetimers arbejdsdag, opdeling af arbejdstiden i aktiv og inaktiv tid, stigning i ubetalt arbejdstid og en 78-timers arbejdsuge og generel anvendelse af flexicurity, hvilket betyder minimale arbejdsmarkedsrelationer, deltidsvikariater, periodisk ledighed, angreb på kollektive overenskomster og yderligere privatisering af forsikrings- og pensionsordninger, sundhed, velfærd og uddannelse på den ene side og støtte og skattefritagelsespakker for monopolerne på den anden.
Det kommende beskæftigelsestopmøde den 7. maj bliver forberedt på grundlag af denne strategi, som går ud på at varetage kapitalens interesser. Samtidig bliver EU's imperialistiske aggression og militarisering optrappet. Der agiteres for indførelse af Lissabontraktaten på trods af og imod folkets vilje og den modstand, der kommer til udtryk i folkeafstemninger som i Frankrig, Nederlandene og Irland. Det antikommunistiske hysteri og den usigelige og vulgære ligestilling af fascisme og kommunisme er ved at blive EU's og medlemsstaternes officielle politik, der går ud på at slå ned på kommunistpartierne for at ramme arbejdstagernes grundlæggende rettigheder og resultater. Ved udløbet af denne periode må arbejdstagerne gøre status over EU på grundlag af deres daglige virkelighed og livserfaring. Hvad har arbejdstagerne fået ud af det? Hvad har monopolerne fået ud af det?
Frank Vanhecke
(NL) Fru formand! Vi er nu ved at sige farvel til det tjekkiske formandskab i et noget lavere gear, for det startede ellers så strålende med præsident Klaus' tale i Parlamentet. Desværre er talen næsten ikke blevet fulgt op af noget af betydning.
Hvis det tjekkiske parlament også ratificerer Lissabontraktaten i morgen, vil det betyde, at vi bare fik en sludder for en sladder dengang. Men det officielle EU er inde en blindgyde. Det, vi virkelig har brug for, er en Union, der er rede til at begrænse sig til sine kerneopgaver og ikke er opsat på at handle som en kommende superstat.
Vi oplever i øjeblikket en særdeles skræmmende økonomisk krise med en enorm vækst i arbejdsløsheden i EU, og vi har endnu ikke set det sidste. Et Råd af stats- og regeringschefer, der på dette tidspunkt undlader at beslutte, at det er en fejl f.eks. at overveje at integrere Tyrkiet, et land, hvis økonomiske udvikling stadig er langt bagud i forhold til os, er efter min mening et uforståeligt Råd, der under alle omstændigheder begår en særdeles alvorlig fejl.
Alojz Peterle
(SL) Fru formand! Jeg ser meget positivt på det tjekkiske formandskabs ambition og glæder mig over de fremragende resultater, det har opnået i vanskelige tider. Jeg mener ikke, at det kommende formandskabsskifte og valget til Europa-Parlamentet bør begrænse omfanget af EU's ambitioner med hensyn til at løfte udfordringer, som afgjort kræver flere fælles politikker. Jeg skal ikke gentage, hvor vigtigt det i den forbindelse er, at vi ratificerer Lissabontraktaten.
Det glædede mig at høre både vicepremierminister Vondra og formand Barroso tale om mål. Hvis bekæmpelsen af klimaforandringerne skal lykkes for os, skal vi fastsætte høje mål i København. Disse mål er afgørende for, at den økonomiske omstrukturering kan lykkes. Vi ved alle, at den japanske økonomi faktisk for første gang styrkede sin konkurrenceevne, da den japanske stat for mange år siden satte sig høje miljømål.
Jeg vil også tilføje, at nogle mennesker nu sætter spørgsmålstegn ved, om den europæiske sociale model er bæredygtig. Det er naturligvis let at gennemføre en sådan model i en tid med økonomisk opsving og i årtier med positiv vækst, men jeg tror, at det præcis er i en tid med recession, at styrken ved den europæiske sociale model og den sociale markedsøkonomiske model skal kunne mærkes. Det er min faste overbevisning, at vi også vil kunne overvinde denne udfordring, og jeg håber, at vi vil kunne udnytte denne kriseperiode til at forbedre vores tilgang til udvikling. Jeg håber også, at vi vil kunne hævde denne tilgangs miljømæssige dimension, og ikke kun den sociale.
Robert Goebbels
(FR) Fru formand, hr. Vondra, hr. Barroso, mine damer og herrer! Verdensøkonomien dykker dybere og dybere ned i en alvorlig recession. Trods talrige topmøder og andre møder mellem forskellige parter er nedgangen i den økonomiske aktivitet fortsat et stort problem i Europa og rundt omkring i verden.
De forskellige planer for økonomisk genopretning har i bedste fald bremset nedturen til underverdenen, men der er endnu ikke tegn på nogen genopretning. Hvad værre er, så fortsætter ledigheden med at stige og vil blive på over 25 mio. i Europa, måske endda 27 mio. ledige i år, som hr. Rasmussen anførte.
Men i stedet på at fokusere på den dramatiske beskæftigelsessituation foretrækker statscheferne på det næste topmøde i Prag at beskæftige sig med "overordnet politik" for fremtidige relationer med visse lande langs EU's østlige grænse.
Gode naboforbindelser er ganske afgjort meget vigtige, men vi må være helt tydelige her. Parlamentet har ved talrige lejligheder erklæret sin modstand mod en fremtidig udvidelse af Unionen, medmindre der som forudsætning herfor er gennemført en institutionel reform, der sikrer, at de 27 nuværende medlemsstater kan fungere mere effektivt.
Jeg vil gerne tilføje, at der forud for en fremtidig udvidelse skal ske en grundlæggende reform af de finansielle overslag og en passende forhøjelse af EU's budget. Diplomati uden finansielle ressourcer er blot en tom gestus.
EU's tjekkiske formandskab ville have levet bedre op til Europas ambitioner ved at afholde et rigtigt topmøde om beskæftigelsen. Jeg er imidlertid klar over, at politikere, der som den franske præsident Sarkozy foretrækker reklamestunts frem for reelt politisk arbejde, saboterede dette stærkt nødvendige topmøde, og jeg håber, at de europæiske vælgere vil bruge deres stemme i juni til at vælge medlemmer, der kan fastsætte de virkelige prioriteringer for EU, dvs. beskæftigelse, beskæftigelse og beskæftigelse samt social beskyttelse og forsvar for købekraften.
Jeg er ikke altid enig med min premierminister, Jean-Claude Juncker, men han har helt bestemt ret, når han forudser, og jeg citerer, "en social krise i tilfælde af en stærk stigning i ledigheden, som ventes i de kommende måneder". Så ved at begrænse sig til et uformelt møde om beskæftigelsen er de europæiske ledere veget tilbage for krisen og løber risikoen for en meget alvorlig social og politisk krise.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Fru formand! Den 9. maj 1950 foreslog Robert Schumann "Schumann-planen", der lagde grunden til det økonomiske samarbejde mellem de europæiske nationer. Europas store politikere og tænkere forstod udmærket, at den kraft, der kunne forene Europa, var en fælles tilgang til økonomiske problemer. Mellemstatslige finansielle og økonomiske koncerner, der har skabt merværdi og job, dannede grundlaget for denne tilgang.
Ved at gennemføre deres egne nationale økonomiske genopretningsplaner har medlemsstaterne forstyrret disse europæiske koncerners aktiviteter, og derfor oplever vi mange problemer, som vi vil få endnu flere af, hvis vi ikke kan genskabe samordningen af den økonomiske politik på EU-niveau.
Jeg håber, at der blandt Europas nye ledere vil være mennesker som Robert Schumann, Jean Monet og Konrad Adenauer, der vil se ud over deres egne nationale interesser.
Tunne Kelam
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne rose det tjekkiske formandskab, der har taget initiativ til et forslag om et østpartnerskab, der om kort tid vil blive offentliggjort, og jeg vil gerne opfordre medlemsstaternes regeringer til at engagere sig fuldt og helt i dette initiativ. Frem for alt har vores naboer mod øst brug for at føle sig som ligeværdige partnere, der accepteres fuldt ud som associerede på lang sigt.
Jeg er enig i, at østpartnerskabet bør styres af principper om fælles ejerskab, differentiering og betingelser. Hovedmålet er imidlertid at sikre en overbevisende sejr for demokratisering og etablering af retsstaten i disse lande. For så vidt angår Belarus, har vi brug for en trinvis proces, hvor vi reagerer på hvert eneste tegn på fremskridt i retning af demokrati hos Belarus' nuværende ledere.
Et af de mest afgørende aspekter ved østpartnerskabet bliver visumfriheden. Jeg vil gerne minde om Kommissionens forslag fra december sidste år om over tid at fjerne alle visumkrav for borgere fra de seks fremtidige partnerlande. Desværre blev denne revolutionære tilgang erstattet af en langt mere beskeden, nemlig et tilbud om på længere sigt at indføre forenklede visumprocedurer i hvert enkelt tilfælde. Et vellykket østpartnerskab forudsætter imidlertid beslutsomhed fra vores side og en positiv åbenhed.
Det er afgørende at motivere vores partnere til en fuld forpligtelse på europæiske værdier og regler. Dette gælder især Ukraine. Vi kan ikke indlede vores østpartnerskab med vage og tøvende budskaber om Ukraines fremtid. Et demokratisk og overbevist europæisk Ukraine er nøglen et demokratisk, pålideligt og lovlydigt Rusland.
Jo Leinen
(DE) Fru formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen! Junitopmødet skal behandle Lissabontraktaten igen - forhåbentlig for sidste gang, før den træder i kraft. Jeg ønsker hr. Vondra alt det bedste i morgen i det tjekkiske senat. Jeg håber, det går godt, og så mangler vi bare folkeafstemningen i Irland. Så vil garantipakken skulle forhandles med Irland. Derefter vil vi naturligvis skulle opfylde den irske befolkning og den irske regerings forventninger. Dog skal vi passe på ikke at skabe nye hurdler for alle de øvrige medlemsstater, f.eks. hvis en af disse garantier skulle ratificeres endnu en gang i alle stater. Måske kan hr. Vondra tilføje noget om, hvordan denne pakke bliver forberedt til junitopmødet.
For det andet er vi naturligvis interesserede i valget af den nye formand for Kommissionen. Vi i Europa-Parlamentet vil gerne have en aftale med Rådet om proceduren i juni-juli. Vi vil gerne høres, som det er fastsat for fremtiden i Lissabontraktaten. Kunne formanden for Rådet også sige noget om det?
Olle Schmidt
(SV) Fru formand, hr. Barroso, hr. Vondra! Tak. Et af hovedpunkterne for topmødet i juni bliver formentlig udpegelsen af en ny formand for Kommissionen. Medierne har rapporteret, at De Europæiske Socialdemokraters Gruppe ikke vil stemme for genvalg af kommissionsformand Barroso, hvis han ikke lover at åbne udstationeringsdirektivet.
Det er en underlig diskussion. Den holdning, Kommissionen tidligere har indtaget, er at prøve at undgå at åbne et meget kompliceret og politisk følsomt direktiv og i stedet sørge for, at medlemsstater, der har problemer med at opfylde direktivets krav, ændrer deres egne nationale love. Jeg vil gerne helt eksplicit stille følgende spørgsmål til kommissær Barroso i lyset af den kommende valgkamp: Er Kommissionen og De selv stadig af den opfattelse, at der ikke er nogen grund til at åbne udstationeringsdirektivet, som tingene ser ud i øjeblikket?
Pervenche Berès
(FR) Fru formand, hr. Vondra, hr. Barroso! Jeg er en anelse overrasket over EU's kronologi. Kommissionen præsenterer os for økonomiske prognoser om, at vækstudsigterne i løbet af tre måneder vil falde fra minus 1,9 % til minus 4 % i EU og i euroområdet, og når finansministrene mødes, er deres største bekymring langsigtet levedygtighed, offentlige finansers kvalitet og videreførelsen af strukturreformer. Det må være Deres spøg.
Når vi fører valgkamp, spørger vælgerne os direkte: Hvor er EU? Hvad gør EU? Hvilke forslag har kommissionsformand Barroso fremsat for at hjælpe disse mennesker, der kan risikere at blive ledige i morgen?
Vi er i en situation, hvor det forekommer stadig mere indlysende, at den strategi, det nuværende team har valgt under kommissær Barrosos ledelse, er en strategi "à la japonaise", dvs. man handler for sent og dermed på en ineffektiv og dyr måde. Det er ikke, hvad vi ønsker.
Hr. Barroso! Lad mig tilføje, da det uden tvivl bliver sidste gang, jeg ser Dem her i Parlamentet, at Deres svar på udfordringen i forbindelse med direktivet om hedgefonde og investeringsfonde har været helt uacceptable. De antyder, at vi måske ikke burde have kommenteret det igangværende arbejde i Kommissionen. Hvilken slags tekst ville det have været, hvis vi ikke havde gjort Dem opmærksom på det? Deres konklusion i denne sag er, at man kan lovgive sig ud af det, men De lovgiver kun i relation til direktørerne og gør intet for at gribe ind i disse fondes virkelighed. Deres eneste bekymring er at beskytte investorerne, mens udfordringen også gælder prisstabilitet. De har ikke forstået pointen.
Georg Jarzembowski
(DE) Fru formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen! Redegørelserne fra Rådet og Kommissionen om forberedelserne til Det Europæiske Råds møde var en stor skuffelse for os, der er interesserede i transport.
Især i den aktuelle økonomiske krise er det væsentligt at sikre en tilstrækkelig forbedring af transportinfrastrukturen - jernbaner, veje, indre vandveje, søfart, havne og lufthavne - og udvikle en fremsynet europæisk transportpolitik med intelligente transport- og logistiksystemer for det opsving i EU-handel og i import og eksport, som forhåbentlig snart kommer.
Endvidere forventer vores borgere klare meldinger fra EU om, hvordan transportmængden kan forvaltes miljøvenligt, ikke med planstyring, men med markedsbaserede instrumenter. Et godt eksempel herpå er indførelsen af emissionshandelsordningen for luftfarten fra 2012, som EU-institutionerne lige har lagt sidste hånd på.
Men der mangler stadig andre regler, f.eks. for søfarten. Vi har derfor brug for en miljøvenlig rationalisering af transportpolitikken. Dette emne er vigtigt, fordi det er væsentligt at drøfte og blive enige om lignende løsninger for en miljøvenlig rationalisering af transporten med de vigtigste tredjelande såsom USA og Japan, men også Rusland, Kina, Indien og Brasilien. Kun på den måde kan vi opnå miljøforbedringer på verdensplan. Kun på den måde kan vi undgå ensidige regler, der forvrider konkurrencen til skade for europæisk økonomi.
Min gruppe opfordrer derfor Det Europæiske Råd - og jeg håber, formanden for Rådet vil tage det op - til på det næste møde at drøfte og forberede afbalancerede strategier for globale miljøvenlige transportpolitikker før klimakonferencen i København. Hvis vi skal have succes i København, skal vi også drøfte en miljøvenlig transportpolitik.
Enrique Barón Crespo
(ES) Fru formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer! Det Europæiske råds møde den 18.-19. juni bliver afholdt to uger efter valget til Europa-Parlamentet, og i et demokrati er valg grundlæggende.
Jeg vil gerne takke formanden for Rådet, som det tjekkiske senat vil give grønt lys til ratificering af Lissabontraktaten i morgen. Nu mangler vi bare, at kejserpræsidenten på Prag Slot nedlader sig til at underskrive traktaten, men det ser under alle omstændigheder ud til, at vi gør fremskridt.
Nu til et vigtigt punkt. Valgene vil blive afholdt i henhold til Nicetraktaten, men næste valgperiode vil blive administreret i henhold til Lissabontraktaten. Ud fra en demokratisk synsvinkel betyder det, at Kommissionen får større beføjelser end i den foregående valgperiode, og må jeg nu henvende mig til en af kandidaterne, hr. Barroso. De har været kandidat siden sidste søndag, men De er allerede fungerende formand. Jeg synes, det ville give rigtig god mening, hvis De spurgte Dem selv, hvilke økonomiske og sociale løsninger der kunne være på de problemer, vi har i øjeblikket, og på den krise, vi oplever, uden at benytte Kommissionens tjenestegrene, men som leder af Gruppen af Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og Europæiske Demokrater. Jeg synes, det er af stor betydning, så vi ikke står i en situation, hvor Det Europæiske Råd ønsker, at Parlamentet blot bliver hørt (tænk på Buttiglioni-sagen).
Fru formand! I min sidste tale til Europa-Parlamentet vil jeg bede Dem om at tale med Parlamentets formand og sige til ham, at det er uhyre vigtigt, at han på Det Europæiske Råds møde nævner, at Parlamentet kommer til at mangle 19 medlemmer efter valget, fordi Lissabontraktaten endnu ikke er blevet ratificeret. Det er et afgørende demokratisk problem, og jeg mener, at Parlamentets formand bør forsvare det.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Fru formand! Jeg vil først og fremmest takke Enrique Barón for hans karriere i EU og for alt, hvad han har gjort for Parlamentet. Vi vil savne ham meget.
Den 9. maj fejrer vi "Europadagen" i alle vores lande, men sandheden er, at vi somme tider burde holde en "uden Europadag" for at se, hvordan Europa ville være, hvis EU ikke fandtes.
Jeg synes imidlertid, der har været en vis valgfeber i Parlamentet i dag, og det forekommer mig, at megen af den kritik, vi har hørt her, især af Kommissionen, er helt ubegrundet. Jeg synes, Kommissionen har reageret godt på krisen, og jeg spekulerer på, hvad der ville være sket, hvis vi ikke havde reageret. Jeg vil også gerne minde en kær kollega og ven, der ikke egentlig lytter til mig, om en af hendes landsmænd, André Gide, der sagde, at alt, hvad der bliver overdrevet, mangler værdi, og jeg synes, vi har brug for at rette op på nogle ting.
Lad mig tilføje, hvad udvalgsformand Leinen sagde. Jeg mener, det er meget vigtigt, at vi gennem hele denne proces, hvor formanden for Kommissionen bliver valgt, husker på ånden i Lissabontraktaten. Det er jeg sikker på, at hr. Vondra og hans efterfølger vil gøre, for jeg synes ikke, der er nogen politisk mening i at afholde valg til Europa-Parlamentet og ikke tage hensyn til resultatet af disse valg eller høre de politiske grupper i Parlamentet, før dette får præsenteret en kandidat.
Det er noget, som skal siges fuldstændig tydeligt til Rådet: "Begå ikke den fejl at gå imod det, Parlamentet vedtager med et meget stort flertal i hr. Dehaenes betænkning".
Endelig vil jeg gerne rose hr. Vondra for hans formandskab. I sidste instans skal man skelne mellem, hvad der er tilfældigt, og hvad der er nødvendigt og vigtigt, og jeg mener, De har gjort et godt stykke arbejde. For mange år siden lærte jeg af Milan Kundera og andre, at Den Tjekkiske Republik var en vigtig del af Europa. Det har De demonstreret, og det takker jeg Dem for. De har haft vanskelige stunder, men når alt kommer til alt, vil jeg gerne tro, at det bliver en stor dag i morgen i det tjekkiske senat, og ("Skal vi aldrig sige, hvad vi føler?", som en klassisk forfatter sagde) jeg føler og vil føle stor stolthed, når Den Tjekkiske Republik ratificerer Lissabontraktaten i morgen.
Lad det blive sådan, som vi siger i mit land.
Genowefa Grabowska
(PL) Fru formand! Det tjekkiske formandskab har ikke været let, hovedsagelig på grund af hjemlige problemer og også på grund af den verdensomspændende økonomiske krise. Jeg mener dog, at det vil slutte af med en meget betydelig succes, hvis det lykkes os at få et gunstigt resultat med ratificeringen af Lissabontraktaten. Derfor vil jeg gerne spørge, om formandskabet har til hensigt at rette henvendelse til de medlemsstater, som har gennemført de parlamentariske procedurer i denne sag, og hvor kun statschefen trækker tiden ud med hensyn til at underskrive dette dokument. Det gælder også mit land, Polen.
Den anden sag, jeg gerne vil rejse, er den civile dialog. Jeg var ordfører for den betænkning, og jeg ved, at europæerne forventer, at EU tager fat på alvorlige problemer og udvikler passende løsninger. De mener, at Europa vil gøre dette bedre end deres egne medlemsstater. Jeg vil bede om, at der også bliver taget hensyn hertil. Og den sidste sag: Glem ikke solidariteten og lad ikke EU blive en platform for nationalisme. Vi ønsker ikke at vende tilbage til nationalismen. Jeg vil gerne appellere meget meget stærkt til solidaritet.
Luís Queiró
(PT) Fru formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer! I begyndelsen af denne valgperiode var et af de centrale spørgsmål under debat institutionerne. Vi begyndte med Nicetraktaten, og fem år senere er det stadig Nicetraktaten, vi skal bruge til at træffe nogle vigtige beslutninger. Genvalget af Kommissionens formand, José Manuel Barroso, som jeg naturligvis støtter, er bestemt en af disse beslutninger. Jeg håber stadig, at Lissabontraktaten hurtigt kan træde i kraft, ikke blot på grund af dens fortrin og de forbedringer, der er foretaget af den over tid, men også for at den institutionelle debat kan blive stabiliseret. Jeg håber især, at vores energi så kan bruges bedre til at skabe det resultaternes EU, som Kommissionens formand talte om og altid har talt om.
Hvis irerne siger ja ved den næste folkeafstemning, vil det i højere grad være, fordi de har indset, at EU er en sikker havn, især i krisetider. Den nuværende situation er derfor vores mest magtfulde allierede, men den kunne også blive vores skrækkeligste modstander. Nu om dage er Europas moderne løfte især et løfte om velstand og velfærd for alle, og dette løfte afhænger i høj grad af, hvad vi er i stand til at beslutte, herunder på Det Europæiske Råds næste møde. Vi har navnlig brug for politisk vilje til at reagere på den nuværende økonomiske situation. Protektionisme, nationalisme og globaliseringsfrygt vil ikke hjælpe os. Vi har brug for at frigive og skabe plads til de kræfter, der kan opbygge vores økonomier, vi har brug for at insistere på reformer og overholdelse af lovgivningen, og vi har naturligvis brug for at støtte de mest sårbare.
På den måde kan vi opnå et resultaternes EU uden den abstraktion, som folk uundgåeligt vil være fremmedgjorte over for. Nu, hvor jeg forlader Parlamentet, er det det håb, jeg ønsker at give udtryk for, og det er det håb, der opmuntrer mig.
Proinsias De Rossa
(EN) Fru formand! Må jeg foreslå, at de medlemmer af Parlamentet, der kommer fra andre medlemsstater end Irland og ønsker at tale for det irske folk om Lissabontraktaten, sætter deres navn på stemmesedlen i Irland til valget til Europa-Parlamentet.
Det er op til det irske folk, om vi vil ratificere Lissabontraktaten eller ej. Jeg håber, vi gør det, og jeg vil arbejde meget hårdt på at opnå det. Jeg ønsker, at Irland bevarer en central plads i beslutningsprocessen i EU.
Alle, der opfordrer til et andet irsk nej, håber på, at Irland kan bruges som en forhammer til at begynde nedbrydningen af EU. Det vil jeg ikke finde mig i. Vores historie disponerer os til at være forsigtige. Den har også lært os, at solidaritet og magtdeling med andre europæiske stater er den bedste garanti for vores suverænitet og den bedste garanti for vores velstand.
I sin indledende redegørelse sagde minister Vondra intet om den sociale krise, vi står i for øjeblikket. Jeg vil gerne indtrængende anmode ham om at revidere sin linje. Vi oplever nemlig en økonomisk, finansiel og social krise, idet 27 mio. mennesker og deres familier står over for et totalt helvede i de kommende år. Vi kan ikke have et EU, der ignorerer det.
Elisa Ferreira
(PT) Fru formand, hr. formand for Kommissionen, hr. formand for Rådet! Vi står over for en krise uden fortilfælde. Det er faktisk ikke det rette tidspunkt at diskutere internt, hvordan vi skal organisere os, og det er derfor, jeg ønsker Lissabontraktaten ratificeret hurtigt, så vi kan stå sammen skulder ved skulder som europæere på den globale scene.
Med hensyn til den økonomiske krise var konklusionen på den betænkning, jeg var ordfører for, og som Parlamentet vedtog med et flertal, at den genopretningsplan, Kommissionen havde lagt frem, ikke var tilstrækkelig. Vi er nu sikre på, at den ikke er tilstrækkelig. En krise, der begyndte som en finanskrise, spreder sig nu til realøkonomien, til beskæftigelsen og til det sociale område. Genopretningsplanen er utilstrækkelig og har intet fokus. Enhver krise skaber en mulighed. Dette er Kommissionens mulighed for at reagere på europæernes reelle problemer gennem en vidtrækkende finansiel regulering, der ikke er så begrænset og sammenstykket som muligt, således som det er tilfældet i øjeblikket, og som ikke består af nationale og individualistiske ordninger, men er et reelt europæisk initiativ. Kommissionens svar skal ikke bestå af en myriade af foranstaltninger, men skal være koncentreret om den virkelige udfordring, dvs. beskæftigelsen.
I enhver krise er der en mulighed. Dette er Kommissionens og EU's mulighed for at gøre noget ved de europæiske borgeres reelle problemer, og jeg håber, at det vil ske gennem en ny tilgang til genopretningsplanen.
Alexandr Vondra
formand for Rådet. - (EN) Fru formand! Jeg tror, det bliver sidste gang, jeg taler til Europa-Parlamentet, så jeg synes, det er det rette tidspunkt at sige tak. Jeg vil gerne starte med det, fordi det har været en enestående oplevelse for mig. Vi har undertiden haft uoverensstemmende opfattelser, men min oplevelse er generelt, at det har været umagen værd at arbejde her. Til trods for alle problemerne hjemme og også i Europa i forbindelse med den nuværende krise, har vi opnået resultater. Jeg skal af sted tidligt, og det skal De også, fordi De skal ud og føre valgkamp. Formandskabet vil mødes med Dem her i slutningen af juni. Nogle af medlemmerne er måske skiftet ud, men arbejdet fortsætter. Lad mig endnu en gang takke Dem for det arbejde, vi har gjort sammen i de seneste par måneder, hvor De har været medlovgiver. Jeg synes, vi har gjort det godt.
Jeg går af, men formandskabet fortsætter. En ny regering i Prag ventes at aflægge ed fredag eftermiddag den 8. maj efter afslutningen af det sidste store møde om den sydlige korridor. Jeg er ikke i tvivl om, at det vil bidrage til en vellykket afslutning på det tjekkiske formandskab. I dag havde jeg lejlighed til at tilbringe en time med Jan Fischer, der overtager kommandoen. Han er en engageret europæer og en mand, der forstår, hvad det drejer sig om. Han er klar til at møde kommissionsformand Barroso tirsdag i Bruxelles under sit første besøg i hovedstaden og vil arbejde hårdt indtil udgangen af juni. Jeg har ingen grund til at betvivle, at Det Europæiske Råd i juni vil blive afholdt til tiden som planlagt, og at dagsordenen vil blive forberedt professionelt.
Mange har talt om senatets afstemning i morgen. Senatet er suverænt, og jeg kan ikke bestemme udfaldet af afstemningen, men vi har arbejdet hårdt, og jeg er ret sikker på, at der ikke er grund til bekymring. Det gælder også formandskabets arbejde med et af de vigtigste resultater af rådsmødet i juni, nemlig teksten til erklæringen til Irland. Den vil blive udarbejdet.
På spørgsmålet om, hvorvidt vi taler med de andre, er svaret ja, men vi ønsker ikke at udøve noget pres. Jeg appellerer ikke til den tyske forfatningsdomstol. Naturligvis er den suveræn, men vi tror alle, at resultatet bliver positivt.
Mange har talt om beskæftigelsen. I forbindelse med den nuværende økonomiske krise er det den vigtigste udfordring for os alle. Jean-Claude Juncker talte om det i mandags - i går - før mødet i Økofin begyndte i Eurogruppen. Kommissionen og vi har arbejdet hårdt siden begyndelsen af året, og vi vil tale om det her senere i dag. Jeg vil gerne fremhæve det møde, der bliver afholdt i Prag med deltagelse af den tjekkiske premierminister, formanden for Kommissionen samt arbejdsmarkedets parter samt to kommende formandskaber - Sverige og Spanien - med henblik på at drøfte foranstaltninger og henstillinger. Hensigten er helt klart at sikre en professionel forberedelse af rådsmødet i juni og de foranstaltninger, der kan træffes, både nationalt og på EU-niveau med hensyn til beskæftigelsessituationen.
Til hr. Rasmussen vil jeg gerne sige, at det var José Manuel Barroso, der påtog sig lederskab og tilskyndede til diskussion på et tidspunkt, hvor mange politikere foretrak at løse problemerne hjemme, fordi det var en alvorlig udfordring.
(Bifald)
Jeg ville ikke blande østpartnerskabet sammen med beskæftigelsesudfordringerne. Det er en strategisk opgave at fremme stabilitet, velfærd og velstand i vores østpartnerskab. Der er problemer, men vi er nødt til at række en hjælpende hånd og tilbyde dem hjælp til at løse de problemer.
For at vende tilbage til Rådet i juni så talte mange om den fremtidige Kommission. Jeg sagde tydeligt, at vi som formandskab vil høre Europa-Parlamentet straks efter valget. Vi skal naturligvis afvente valgresultatet, men vi vil straks indlede høringen og kan gøre dette i Lissabontraktatens ånd, om ikke bogstav.
Nu vil jeg give Dem mit personlige testamente. Vi taler om, hvem der vil være en god leder, og jeg er ikke i tvivl om, at denne herre er den rigtige leder af Kommissionen. Hvis De vil have Vondras private anbefaling - og fra næste mandag er jeg en privatperson og kun en almindelig senator, der ser frem til en tur til Frankrig, for jeg har lige læst, at man gennemsnitligt sover ni timer i døgnet i Frankrig, og jeg har kun sovet to til tre timer i døgnet i de seneste måneder - tror jeg, det er manden, der kan lede os i de næste fem år.
(Bifald)
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (FR) Fru formand, mine damer og herrer! Som nogle medlemmer allerede har sagt, så er det sidste gang, de er her til en forhandling på et plenarmøde før et møde i Det Europæiske Råd. Jeg vil ikke kunne se dem i juli eller september, da Kommissionens mandat som bekendt udløber ved udgangen af oktober.
Jeg vil derfor gerne især henvende mig til alle de medlemmer af Europa-Parlamentet, der har arbejdet på det europæiske projekt, og endnu en gang sige: De kan være stolt af det arbejde, Europa-Parlamentet har udført.
Hvis vi træder et skridt tilbage og vurderer det arbejde, der er gjort i denne valgperiode, mener jeg, at vi alle kan være stolte af det. Sandheden er, at EU har ført an på mange områder såsom bekæmpelsen af klimaforandringerne, kampen for en ny energisikkerhedspolitik og iværksættelsen af generelle tiltag over for den finansielle og økonomiske krise, der faktisk påvirker Europa meget alvorligt. Jeg har imidlertid endnu ikke hørt meget af det i dag.
Denne krise rammer USA, og det var også dér, den begyndte. Den rammer Rusland, Japan og endog Kina. Den rammer de nye vækstmarkeder. Europa har fra starten prøvet at imødegå krisen, ikke kun på kort sigt, men også via programmer, der tager fat på de større spørgsmål om regulering og overvågning.
Det er det budskab, jeg gerne vil formidle her i dag. I lyset af valgkampen har en række medlemmer givet mig udfordringer, men jeg mener hverken, at jeg kan eller bør tage disse udfordringer op nu. Den kommende Kommission skal naturligvis udvikle sit eget program, men det tilkommer ikke mig, her og nu, at fortælle, hvad der skal stå i den næste Kommissions programerklæring.
Derfor accepterer jeg Deres udfordring, og jeg tager den endvidere som et tegn på tillid. Dog kan jeg ikke løfte udfordringen på nuværende tidspunkt. Når man ser på resultaterne af denne valgperiode, har vi god grund til at være stolte. Nu vil jeg imidlertid koncentrere mig om Det Europæiske Råd i juni, der skal behandle nogle virkelig vigtige spørgsmål, som indebærer et enormt ansvar.
For det første er der spørgsmålet om Lissabontraktaten og den overgang, vi skal sikre fra den ene valgperiode til den næste, og der er også spørgsmålet om dannelsen af en ny Kommission. Det er en ekstremt vanskelig udfordring, som nogle allerede har sagt, eftersom vi endnu ikke har Lissabontraktaten på plads, idet traktaten er underskrevet, men endnu ikke ratificeret af alle 27 regeringer.
Det er hverken Europa-Parlamentets eller Kommissionens fejl. Sandheden er, at regeringerne har undertegnet en traktat, som de ikke kunne godkende endeligt, og på grund af den hindring har vi et alvorligt problem i forbindelse med institutionelle forandringer. Det er et problem, som kræver en enorm ansvarsfølelse fra alle sider, Rådet, Parlamentet og Kommissionen.
Derfor glæder det mig at høre de vise ord fra det tjekkiske formandskab og også fra de medlemmer, der fremlagde deres officielle holdning til denne sag. Vi må finde løsninger, der er helt i overensstemmelse med den nuværende traktat. Vi er et Fællesskab, der bygger på retsstatsprincippet, og vi kan ikke suspendere en traktat, der allerede er i kraft. I fuld overensstemmelse med loven skal vi finde fornuftige løsninger, der sikrer det europæiske projekts stabilitet. Jeg vil på Det Europæiske Råd i juni opfordre stats- og regeringscheferne til at drøfte dette emne.
Det andet problem, vi skal have løst, vedrører vores indsats over for den økonomiske krise. Jeg synes også, vi må indse, at det i øjeblikket ikke er udtryk for reel ansvarlighed at fremlægge nye programmer dagligt. Det er en fejl. Jeg mener, at lederskab for det meste handler om ansvarlighed, det handler ikke bare om at spille for galleriet.
Det ville være let for Kommissionen at fremlægge nye idéer hver dag, velvidende at de ikke ville have nogen chance for at blive gennemført. Det vil vi imidlertid ikke gøre. Da Kommissionen repræsenterer almenvellet i Europa, mener vi, at vores opgave er mere end blot at vælge den nemme løsning eller iscenesætte reklamestunts. Vi ønsker sammen med andre institutioner, Parlamentet og Rådet, at foreslå reelle foranstaltninger og retningslinjer, der har en chance for at bringe Europa sammen som en helhed og samle Europas borgere.
Hvis sandheden skal frem, var det Kommissionen, der fremsatte de første forslag til en europæisk genopretningsplan under anvendelse af alle de instrumenter, den har til rådighed. De fleste af disse instrumenter henhører som bekendt under medlemsstaternes kompetenceområde som f.eks. de nationale budgetter. EU-budgettet er minimalt i forhold til de nationale budgetter.
Måske kan nogle af dem, der er utålmodige og forlanger en masse af os, hjælpe Kommissionen under de næste finansielle overslag med at overbevise medlemsstaterne, især de medlemsstater, der stemte for et maksimum på 1 % af deres ressourcer - 1 %-klubben, der har sat en begrænsning på deres finansielle ressourcer. Se dét ville være værd at opnå i den næste valgperiode.
Jeg kan bekræfte, at vi har en handlingsplan for 2009, hvor vi vil fremlægge retningslinjer for den finansielle gennemgang og for vores fremtidige handlingsplan. Men der er ingen grund til at bede EU-institutionerne om noget, de ikke kan levere på nuværende tidspunkt.
Det ville være bedre at spørge os, hvad vi kan gøre, og det mener jeg helt oprigtigt, for jeg føler, at en del af den kritik, der kommer fra mennesker med de samme europæiske idealer som mig, grundlæggende er forkert, og at de tager grundlæggende fejl i deres konstante kritik af, hvad EU endnu ikke har gjort. De ved udmærket, at hvis EU endnu ikke har gjort det, så er det ikke fællesskabsinstitutionernes fejl, men skyldes snarere manglende ambitioner på nationalt plan. Det er ikke rimeligt at kritisere på den måde, og det gør heller ikke vores opgave med at bringe det europæiske projekt videre lettere.
Sandheden er, at Kommissionen har fremsat nogle ambitiøse forslag, at vi til stadighed overvåger den økonomiske situation, og at vi vil fremsætte flere forslag, når de viser sig nødvendige. Nu mener vi imidlertid, at det vigtige er at fokusere på udførelsen - som jeg allerede har sagt - udførelsen og gennemførelsen af det, vi har besluttet, og ikke bare på symbolske gestus, fordi vi også er meget alvorlig bekymret over stabiliteten, eftersom den offentlige gæld er nået op på et virkelig alarmerende niveau i hele Europa. Situationen i en række af vores medlemsstater er meget alvorlig, og af den grund skal vi fremsætte forslag, der kan tackle disse problemer.
Jeg mener også, at vi skal støtte det arbejde, EU gør. Jeg kan godt forstå, at der til tider ligger en enorm fristelse i at gå imod EU i spørgsmål om den nære politik, især i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet og navnlig for dem, der er medlemmer af oppositionspartier i deres egne lande.
Jeg beder Dem tænke nøje over det, for i morgen vil De have magten, i morgen kan De bede borgerne om at stemme for EU, og de vil ikke stemme for et EU, som De har beskrevet som stammeagtigt. Folk vil stemme for et EU, der har støtte fra alle politiske kræfter til højre, til venstre og i midten, og som afspejles i det europæiske projekt.
Det er efter min mening en enorm udfordring. Jeg går ind for et politisk EU, men jeg er imod politiske krumspring i forhold til det europæiske projekt. Jeg er også imod uhensigtsmæssige partipolitiske skillelinjer. Sandheden er, at vi kun kan skabe et EU gennem brede politiske familier. Kommissionen består af disse familier: PPE, socialister, socialdemokrater, liberale og andre uafhængige. Kommissionen vil fortsat fungere på den måde. Jeg forstår godt, at vi i den nære politiks perspektiv, især i Europa-Parlamentet og i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet, alle ønsker at fremhæve vores egne programmer og vores eget parti.
Jeg er selv partimand. Jeg blev valgt til det portugisiske parlament i en alder af 29 år. Jeg har været både oppositionsleder og premierminister. Så derfor er jeg klart partiets mand. Men husk på, at europæisk politik har brug for partifolk, der også kan se ud over deres eget parti, der kan opbygge koalitioner, som går ud over de forskellige partipositioner. Hvis vi er overnationale, skal vi også have en vision, der går ud over vores eget partis.
Det var det, jeg ønskede at advare Dem imod, og det siger jeg med al respekt, for jeg er klar over, at de fleste af Dem i øjeblikket har travlt med en valgkamp, som til tider kan være meget krævende på et tidspunkt, hvor vi står over store nationale udfordringer. Jeg mener, det er vigtigt for fremtiden. Hvis vi vil forstå de enorme udfordringer for Europa, skal vi forene alle europæere på venstrefløjen, på højrefløjen og i midten, alle, der støtter det grundlæggende i EU-projektet, og vi skal ikke bukke under for denne bølge af partipolitisk dramatisering, fordi den faktisk for det meste er kunstig.
Jeg kan fortælle, at der var enighed i Kommissionen om de forslag vedrørende hedgefonde, som nogle her har kritiseret, enighed mellem alle kommissærer, medlemmer af den socialdemokratiske familie, medlemmer af den liberale familie og medlemmer af PPE. Der var ingen opsplitning i denne sag. Så selv om jeg forstår, at det i forbindelse med det politiske slagsmål giver mening at kritisere den ene eller den anden kommissær, mener jeg derfor hverken, at det er rimeligt ud fra en politisk eller ud fra en intellektuel synsvinkel.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at jeg beundrer grundlæggerne mere og mere. Lad os få sandheden frem. Den Tjekkiske Republik står over for et politisk problem. Vicepremierminister Vondra har været meget ærlig ved at indrømme det blankt. Det er klart meget vanskeligt for et land, der varetager EU's formandskab, at skulle klare en intern politisk krise og udskifte sin egen regering. Sandheden er, at vi til trods herfor er på vej til at opnå gode resultater takket være Europa-Parlamentet. Jeg mener, jeg kan tillade mig at sige, at det også er takket være Kommissionen, i det små, på grund af de forslag, vi har fremsat. Det er imidlertid også takket være det tjekkiske formandskab. Vi er ved at lægge sidste hånd på 50 sager med fællesbeslutning, hvoraf nogle er særdeles vanskelige. Vi er i stand til at gøre det, mens det land, der har formandskabet, er i dyb politisk krise. Jeg synes, vi skal anerkende EU's institutionelle kapacitet, for det er takket være den, Det Europæiske Råd er i stand til at levere resultater, selv i en sådan situation.
Derfor mente jeg det helt oprigtigt, da jeg lige før roste det tjekkiske formandskab og navnlig vicepremierminister Vondra, for jeg ved, at det er ekstremt vanskeligt at arbejde under disse betingelser og stadig klare at levere resultater, således som jeg har været vidne til det hver dag. Det er derfor, der skal træffes et valg her. Så selv om de mest ambitiøse af os, herunder mig selv, må erkende, at vi endnu ikke har nået de mål, vi har sat os, må vi også understrege det, vi faktisk har gjort, og det, vi har været i stand til at gøre sammen. Andre fokuserer især på, hvad det endnu ikke har været muligt at gøre. Det budskab, de sender Europas borgere, er konstant negativt. Som jeg ofte har sagt, er EU-tilhængernes pessimisme undertiden mere bekymrende end EU-modstandernes euroskepticisme, fordi den ikke formidler et budskab af håb til dem, der tror på Europa.
Jeg vil nu gerne takke vicepremierminister Vondra for hans redegørelse og det tjekkiske formandskab og alle medlemmerne for de tiltag, det til trods for alle vores divergerende opfattelser er lykkedes os at gennemføre i fællesskab til gavn for Europa, som er et stort projekt for fred, frihed og solidaritet.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Charlotte Cederschiöld  
skriftlig. - (EN) Protektionismen er skjult i medlemsstaterne, der viser mindre tillid til hinanden og mindre begejstring for at samarbejde. EU blev oprettet i et forsøg på ikke blot at sikre fred, men også som et redskab til samarbejde. Det er i tider som disse med økonomisk og finansiel krise, at det er vigtigt, at medlemsstaterne ikke bygger mure langs deres nationale grænser, men fortsætter med at handle sammen på en koordineret måde.
Vi skal holde fast i den europæiske solidaritet, samtidig med at vi overholder regler og principper i henhold til EU-traktaten. EU skal udnytte det indre marked maksimalt og forsvare åben handel under den økonomiske nedtur.
Forsøg på at finde en syndebuk som f.eks. finansmarkederne vil ikke løse problemerne. Misbrug skal stoppes med nye regler, der imidlertid ikke må forhindre adgangen til kapital og investeringer, når vi kommer ud på den anden side af krisen.
Det er ikke let at overvinde problemerne. Protektionisme er sandt for dyden ikke løsningen. Når brandslukningen er overstået, er løsningen mere handel, mere harmonisering, et velfungerende indre marked med varer og med endnu flere tjenesteydelser. Grænseoverskridende samarbejde øger innovation og jobskabelse, den eneste bæredygtige vej ud af krisen.
Pedro Guerreiro  
EU prøver at "skjule solen med en sigte", men det er klart, hvor stort et ansvar, EU har for den konstante forværring i den almindelige befolknings og arbejdstagernes levevilkår.
I de sidste 23 år har EØF/EU arbejdet for frie kapitalbevægelser og finansialisering af økonomien, det har liberaliseret markeder og fremmet privatisering, det har tilskyndet til overproduktion, det har omplaceret og ødelagt produktionskapacitet, det har fremmet nogles økonomiske dominans på bekostning af andres afhængighed, det har øget udbytningen af arbejderne, det har centraliseret velstanden som aldrig før, og det har øget de sociale og regionale uligheder - alt sammen kontrolleret af de største lande og de store økonomiske og finansielle koncerner.
Kommissionens forfærdelige "forårsprognoser" er ikke andet end en skildring af følgerne af EU's neoliberale politikker - besluttet og gennemført af højrefløjen og socialdemokraterne. For Portugal betyder det over 600 000 ledige, et tab af realindkomst, to års recession, øget offentlig gæld og et budgetunderskud, der endnu en gang bliver på over 6 %.
Men langt værre end disse prognoser er den faktiske virkelighed for de millioner af portugisere, der oplever deres problemer blive større dag for dag.
Den 7. juni vil portugiserne få en ny mulighed for at sige, at nok er nok, ved at stemme for CDU (den portugisiske demokratiske enhedskoalition).
