Spørgetid (spørgsmål til Kommissionen)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0168/2008).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.

Om: Automobilindustriens resultater, hvad angår CO2-emissioner
Er Kommissionen tilfreds med den europæiske automobilindustris hidtidige resultater på området for mindskelse af kuldioxidemissioner og brændstofforbrug? Mener Kommissionen, at dens initiativ til revision af direktivet om mærkning på biler (adgang til forbrugeroplysninger om brændstoføkonomi og CO2-emissioner i forbindelse med markedsføring af nye personbiler - 1999/94/EF) i forbindelse med de ovennævnte resultater udgør en erkendelse af, hvor ineffektiv Fællesskabets bestående reguleringsramme for automobilindustrien er?
Stavros Dimas
Hr. formand! Spørgsmålet drejer sig om, hvorvidt Kommissionen mener, at den europæiske automobilindustris mindskelse af kuldioxidemissioner har været tilfredsstillende. Svaret er nej, og derfor har vi foreslået den obligatoriske reduktion inden 2012.
Den anden del af spørgsmålet er, om initiativet til revision af direktivet om mærkning på biler udgør en erkendelse af, hvor ineffektiv Fællesskabets bestående reguleringsramme for automobilindustrien er. Svaret er ja, og derfor foreslår vi en revision.
Jeg kunne begrænse mig til disse to enkle svar, men jeg vil gerne uddybe det.
Vi har foreslået den obligatoriske grænse for kuldioxidemissioner på 120 g i 2012 i henhold til strategien for kuldioxid og biler. Dette vil blive gennemført ved hjælp af forbedringer af bilmotorteknologi, hvilket vil bringe tallet ned på 130 g/km, og endvidere gennem andre teknologier til 120 g/km.
Jeg bør nævne, at der blev indgået en frivillig aftale mellem bilfabrikanter og den europæiske automobilindustri samt den japanske og koreanske automobilindustri om, at biler ikke må udlede mere end 140 g CO2/km i 2008. Desværre blev dette mål ikke opfyldt, da emissionerne i 2006 var på 160 g, mens de i 2007 var på 159 g i henhold til de seneste tal. Forbedringen med et gram er selvfølgelig langtfra tilfredsstillende.
Vi håber, at Parlamentet og Rådet under den fælles beslutningsprocedure vil godkende Kommissionens forslag, således at vi får biler, der forbruger mindre energi og mindre brændstof samt udleder mindre kuldioxid. Når der forbruges mindre energi og mindre brændstof, kommer forbrugerne til at nyde godt af store besparelser, særlig med de nuværende brændstofpriser.
Med hensyn til mærkning og information til forbrugerne vil vi sidst på året stille et forslag til, hvordan den relevante forbrugerinformation skal anføres.
Jeg kan nævne, at Parlamentet har vedtaget en beslutning om dette emne. Der er nogle meget positive punkter i den, men der er andre, jeg ikke kan tilslutte mig, f.eks. at vi bør følge eksemplet med tobaksreklame i forbindelse med biler. Der er tale om to forskellige tilfælde, og derfor vil vi ikke følge eksemplet med, at der skal afsættes en obligatorisk del til information i reklamer.
Der er andre måder at informere forbrugerne, da de, når de køber en bil, går til en forhandler og de får oplysninger om kuldioxidemissioner og også om brændstofforbrug gennem de brochurer og skilte, forhandleren har.
Georgios Papastamkos
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! G8-medlemmerne foreslår en mindskelse på 50 % af kuldioxidemissioner i 2050. De lande, der er de nye vækstlande, og som udvikler sig hurtigt, nemlig Kina, Indien, Brasilien, Mexico og Sydafrika, synes ikke at reagere på dette forslag.
Tror De, at denne holdning vil påvirke forhandlingerne om tiden efter Kyoto? Hvad er udsigterne for de vigtige forhandlinger om tiden efter Kyoto i fortsættelse af dette G8-forslag?
Stavros Dimas
Hr. formand! Spørgsmålet fra hr. Papastamkos har selvfølgelig slet ingen forbindelse med det første spørgsmål, vi drøftede, vedrørende biler, men det er stadig meget vigtigt og aktuelt i lyset af drøftelserne på G8-møderne i går og i dag, og de beslutninger, der blev truffet.
Det er et positivt skridt, at G8-landene, som omfatter de otte største økonomier i verden, er blevet enige om at reducere kuldioxidemissionerne med 50 % i 2050. Det er selvfølgelig, som jeg sagde tidligere, kun et halvt skridt, da der ikke var enighed om midtvejsmål for 2020, hvilket ville have været nødvendigt for at indgå en international aftale til effektiv bekæmpelse af klimaændringer.
Jeg tror, at spørgsmålet om de andre store lande, de nye store vækstøkonomier såsom Kina og Indien også skal tages op og drøftes. Selvfølgelig kræver en effektiv løsning på klimaændringerne, at disse lande deltager, f.eks. ved hjælp af foranstaltninger til mindskelse af stigningstakten i kuldioxidemissionerne, men altid i overensstemmelse med FN's princip om fælles, men differentieret ansvar.
Jeg tror, at man vil nå til enighed både om det langsigtede mål, hvor der er generel konsensus, og om målene på mellemlang sigt, da denne enighed er væsentlig for at opnå det ønskede resultat i 2009 i København.
Reinhard Rack
(DE) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil vende tilbage til biler. Da målet på 120 g blev fastsat, var der en række spørgsmål om, hvorvidt disse 120 g skulle betragtes som et gennemsnit i forhold til hele industrien og i forhold til tilsvarende målinger.
Er disse spørgsmål alle blevet afklaret, eller kan vi forvente, at der findes en løsning på dem tids nok til, at industrien vil være i stand til at reagere, hvis det er nødvendigt i de korte tidsrum, der er fastsat?
Paul Rübig
(DE) Hr. formand! Jeg er interesseret i at vide, om det ikke kan betale sig at indføre incitamenter til at fjerne gamle biler fra markedet, da de har det højeste brændstofforbrug og det højeste CO2-emissionsniveau. Vil De overveje en incitamentordning på dette område?
Stavros Dimas
Hr. formand! Det er meget interessant, at afgiftsincitamenter blev understreget i konklusionerne fra G8-mødet. I EU kunne afgiftsincitamenter være af stor betydning med henblik på at fremme køb af biler, som er renere. En række lande indfører sådanne foranstaltninger - Frankrig er et nyligt eksempel, og det ser ud til at have givet bedre resultater end forventet.
Vi er positive med hensyn til, om industrien vil være i stand til at nå målet på 120 g i 2012. Det bør understreges, at den har kendt til dette mål siden 1995, og den havde en frivillig aftale om at nå 140 g pr. kilometer i 2008. I henhold til vores konsekvensanalyse og til det udgiftsoverslag, industrien har givet os, vil den kunne nå målet til tiden.
Ifølge King-rapporten, som er en meget vigtig og interessant undersøgelse, der er udført for det britiske transportministerium, står det helt klart, at det er teknologisk og økonomisk gennemførligt at nå dette mål i 2012. Selvfølgelig skal der tages hensyn til industriens bekymringer og den enkelte automobilindustris særlige problemer. Det er under alle omstændigheder op til Dem her i Parlamentet og Rådet at nå frem til løsninger, som både medvirker til at nå vores miljømål og også sikrer den europæiske automobilindustris konkurrenceevne. Vi tror, at dette forslag vil være et incitament til automobilindustrien, og det får fordelen ved at være først og vil også medvirke til, at de europæiske forbrugere sparer penge ved at bruge mindre på energi, særlig med de nuværende meget høje oliepriser.
Om: Politikken vedrørende biobrændstoffer
Kommissæren har tidligere givet udtryk for, at Den Europæiske Union bør revidere sine prioriteringer vedrørende biobrændstoffer, hvis det viser sig, at de har uheldige konsekvenser for fødevareforsyningen i fattige lande. Men ifølge hans kollega Mariann Fischer Boel er de følger, som politikken vedrørende biobrændstoffer har for fødevarepriserne, ikke så alvorlige.
Ifølge FN's særlige ordfører Jean Ziegler er den omfattende produktion af biobrændstoffer dog en forbrydelse mod menneskeheden i betragtning af konsekvenserne for fødevarepriserne overalt i verden. Også FAO konstaterer, at biobrændstoffernes hurtige fremkomst har fået priserne på en række landbrugsafgrøder til at gå kraftigt i vejret og dermed har bidraget til den nuværende fødevarekrise.
Ifølge OECD vil landbrugspriserne stige yderligere de kommende år. Hvornår vil det stå klart for kommissæren, om dette har skadelige følger eller ej? Agter Kommissionen at undersøge sagen, og hvornår vil kommissæren i bekræftende fald kunne fremlægge en evaluering?
Mariann Fischer Boel
Hr. formand! EU er blevet enig om et mål på 10 % for fornyelige brændstoffer inden for transportsektoren inden 2020. Jeg tror, at det er vigtigt, at vi siger "fornyelige", da det ikke kun drejer sig om biobrændstoffer, men også om ethanol eller biodiesel. Det kunne også være elektriske biler, så det er nødvendigt at skelne.
Vi er nødt til at sige, at en så lang gennemførelsestid gør det usandsynligt, at dette kan have haft den indvirkning på prisniveauet, vi oplever i dag. I henhold til vores beregninger kan det i 2020 betyde en stigning i priserne på korn på 3-6 %, på raps på omkring 8-10 % og solsikkefrø på 15 % i forhold til priserne i 2006, idet der forudsættes en andel på 30 % fra andengenerationsbiobrændstoffer.
Jeg kan konstatere en del tøven blandt parlamentsmedlemmerne. Et af de ærede medlemmer synes ikke at være enig, men jeg tror, at man skal tage i betragtning, at en stor del af de nuværende stigninger i fødevarepriserne stammer fra de høje oliepriser. Der foreligger mange beregninger og konsekvensanalyser fra OECD, og ifølge den seneste indebærer en anslået oliepris på 130 euro pr. tønde en stigning i afgrødepriserne på 9-13 %. Dette er således forbundet med den stigende oliepris og ikke debatten om vedvarende energi.
Det er efter min mening også klart, at virkningen bliver begrænset gennem den forhåbentlig stigende anvendelse af andengenerationsbiobrændstoffer, som EU's politikker fremmer.
Andengenerationsbiobrændstoffer fremstilles af råvarer, som ikke er fødevareafgrøder, og de kan fremstilles af ikke blot specielle energiafgrøder, men også af kilder såsom genbrugt vegetabilsk olie, animalsk fedt, biprodukter fra skovbrugsindustrien, rester fra skovbrug og fast affald såsom græsser.
I Kommissionens forslag fra den 23. januar i år til et direktiv om fremme af anvendelse af energi fra vedvarende energikilder anførte Kommissionen, at den bl.a. vil overvåge ændringer i råvareprisen, som er forbundet med anvendelsen af biomasse til energi, og eventuelle tilknyttede positive og negative virkninger på fødevaresikkerheden.
Endvidere foreslår Kommissionen at udarbejde en rapport hvert andet år om bl.a. virkningen af den europæiske politik for biobrændstoffer på, om der er fødevarer til rådighed i eksportlande, om befolkningen i udviklingslandene har råd til disse fødevarer og om andre udviklingsspørgsmål.
Kommissionen har fremlagt sin holdning til årsagen til den nylige stigning i fødevarepriserne i meddelelsen "Tackling the challenge of rising food prices: directions for EU action".
I betragtning af omskifteligheden og kompleksiteten i den nuværende prisudvikling vil Kommissionen nøje overvåge prisudviklingen inden for EU og internationalt og vil sidst på året redegøre for udviklingen i situationen.
Som nævnt i meddelelsen viser Kommissionens analyser, at, selv om efterspørgslen efter landbrugsprodukter også er påvirket af biobrændstofmarkedet, har den nuværende europæiske biobrændstofproduktion kun lidt indflydelse på de nuværende globale fødevarepriser.
Johan Van Hecke
(NL) Hr. formand! Jeg takker kommissæren for hendes svar. For halvandet år siden var biobrændstoffer stadig en vidunderhjælp i bekæmpelsen af den globale opvarmning. Nu begynder de at blive nedvurderet, og jeg bemærker, at Kommissionen støtter energiministrenes kovending sidste weekend - selv om den uden tvivl vil benægte det.
Mit spørgsmål - kommissæren har bombarderet os med tal her - er, om Kommissionen er enig i Verdensbankens undersøgelse, i hvilken det anføres, at 75 % af biobrændstofferne er ansvarlige for 75 % af stigningerne i fødevarepriserne over hele verden. FAO når frem til lignende konklusioner, og FN's særlige rapportør, hr. Ziegler, beskriver den massive produktion af biobrændstoffer som en forbrydelse mod menneskeheden.
Kan fru Fischer tilslutte sig Verdensbankens, FAO's og FN's holdning?
Mariann Fischer Boel
Hr. formand! Først og fremmest synes jeg, at vi kan se, at vedvarende energi og biobrændstoffer for nylig er blevet gjort til syndebuk for stigende priser inden for landbrugsvaresektoren. Der er selvfølgelig forskellige grunde til prisstigningerne. De ugunstige vejrforhold i visse dele af verden har haft en stor indflydelse - næsten fire gange så stor som indflydelsen fra biobrændstoffer.
For det andet har vi oplevet en stor efterspørgsel fra Asien. I Kina og Indien begynder de nu at spise kød, hvilket betyder, at de er nødt til at importere meget mere korn end før i tiden.
For det tredje er der spekulation. Investorer flytter deres penge væk fra aktier og mursten og over i landbrugsvarer, guld og sølv. Det er indlysende.
Nogle lande har lukket deres grænser for eksport af landbrugsvarer, og dette har også været en medvirkende årsag. Hvad angår USA, har den omstændighed, at amerikanerne nu i stort omfang er begyndt at bruge majs til bioethanol haft indvirkning på majssektoren. Selvfølgelig påvirker det verdensmarkedsprisen for majs. Men i Europa anvender vi under 1 % af vores produktionsområde til vedvarende energi, og det kan ikke have indflydelse på det nuværende prisniveau.
Det, der er vigtigt, er, at vi producerer de vedvarende energier på en bæredygtig måde, og at vi anvender visse kriterier på de forskellige typer vedvarende energi. Vi har klart og tydeligt sagt, at CO2-emissionerne skal reduceres med mindst 35 %, og vi er indstillet på at gå længere. 50 % er f.eks. blevet nævnt som et tal, der skal indføres i 2015.
Vedrørende det ærede medlems spørgsmål om Verdensbankens undersøgelse skal jeg først sige, at den endnu ikke er blevet offentliggjort. Der er sivet en piratkopi ud. Det er derfor svært for Verdensbanken at kommentere noget, som endnu ikke er blevet offentliggjort. Men jeg vil sige, at jeg personligt gerne ser en forpligtelse og en bekræftelse fra Verdensbanken om, at de vil stå ved de 75 %. Jeg tror ikke, at 75 % er et tal, der kan forsvares. Det gælder ikke engang kornpriser, men fødevarepriser. Når man ved, at med hensyn til fødevarer, f.eks. brød, kan kun højst 10 % af brødets værdi relateres til hveden, kan jeg simpelthen ikke forestille mig, hvordan tallet på 75 % kan være rigtigt.
Det ville glæde mig meget at vende tilbage til Parlamentet for at diskutere det, når rapporten er blevet offentliggjort, og vi har et solidt grundlag for at drøfte det, og ikke blot rygter, som er kommet frem i én enkelt avis, da man lod det sive ud.
Jim Allister
(EN) Hr. formand, fru kommissær! Jeg beundrer Deres stædighed med at holde fast ved den samme linje vedrørende biobrændstoffers ringe indvirkning på fødevarepriserne, men hvor længe kan De mon fastholde det? Som De er blevet gjort opmærksom på, er De meget ude af trit med andre eksperter over hele verden. De har hørt om FAO og tilsyneladende også om Verdensbanken.
De har gentaget flere gange, at vi kun anvender 1 % af vores produktion til biobrændstoffer. Det kan godt være, men her i Europa er vi meget afhængige af import af foderstoffer fra Nord-, Syd- og Mellemamerika - og det er her virkningen på fødevarepriserne kommer fra. Det er kravet om at være rustet til det og så hurtigt, som vi kan, gå over til anden generation, ja, endog tredje generation, som Kommissionen bør fokusere på.
Glyn Ford
(EN) Hr. formand! Det forekommer mig, at hvis argumentet vedrører gennemførelsestiden, er oliepriserne udelukket fra at være en årsag til stigende fødevarepriser snarere end biobrændstoffer, men vil kommissæren opfordre Verdensbanken til at offentliggøre resultatet? Agter kommissæren at skrive til den og anføre, at vi ønsker denne rapport offentliggjort, således at vi alle kan debattere argumentationen i den? På grundlag heraf synes Kommissionen så ikke, at vi i mellemtiden skal slå til lyd for et moratorium for alle nye biobrændstofprodukter, som ikke er baseret fuldt ud på ikkespiselige biprodukter fra fødevarer og levnedsmiddelforarbejdning?
Mariann Fischer Boel
Hr. formand! Som svar til hr. Allister vil jeg sige, at når vi taler om EU's afhængighed af foderstoffer, har De fuldstændig ret, vi er afhængige, særlig af import af sojabønner. Derfor har vi løbende diskussioner om, hvorvidt det er muligt at finde en løsning på gmo-problemet med henblik på at sænke prisen på importerede sojabønner. Det er langt den største og vigtigste afgrøde for svinekødsindustrien.
Jeg havde håbet, at jeg kunne overbevise de ærede medlemmer om, at vi faktisk gør meget for at fremskynde og investere i andengenerationsbiobrændstoffer, da jeg er enig med Dem alle i, at den første generation ikke er en langsigtet løsning. Men vi har brug for den første generation som et trin på vejen til den anden generation. Hvis vi nu sender et klart budskab om, at vi ikke længere vil holde fast ved vores mål på 10 %, kan jeg forsikre Dem om, at alle investeringer inden for EU vil forsvinde og blive flyttet til Sydamerika, og vi bliver nødt til at importere al vores biobrændstof fra Brasilien, og den er produceret af sukkerrør. Derefter bliver vores afhængighed - som vi ønsker at se den - meget sværere at imødekomme.
I forbindelse med den endnu ikke offentliggjorte rapport fra Verdensbanken - jeg går ud fra, at vi er enige om, at den endnu ikke er offentliggjort, den er sivet ud - sad cheføkonomen fra Verdensbanken tilfældigvis den morgen, vi fik pressemeddelelsen om de 75 %, på mit kontor, og han kunne ikke bekræfte de 75 %.
Derfor er jeg sikker på, vi vil vende tilbage til dette spørgsmål, og det vil glæde mig meget, som jeg sagde tidligere, at drøfte det på det solide grundlag, som en offentliggjort rapport er.
Om: Henrettelse af den egentlige gerningsmand til angrebet på FN
Ifølge eNewsletter Hands off Cain, nr. 107 af 6. juni, bekræftede Leandro Despouy, FN's særlige ordfører for dommeres og advokaters uafhængighed FN's overbevisning om, at de irakiske myndigheders henrettelse af Awraz Abdel Aziz Mahmoud Saeed som den egentlige gerningsmand til angrebet på FN's kontor i Baghdad i august 2003, som bl.a. Sérgio Vieira de Mello, FN's særlige repræsentant for Irak, blev offer for, forhindrede, at det internationale samfund fik at vide, hvem der i realiteten stod bag dette angreb.
Kan Kommissionen oplyse, hvilke skridt den har taget for at give udtryk for Den Europæiske Unions generelle modstand mod dødsstraf?
Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at klarlægge årsagerne til den hurtige henrettelse af Awraz Abdel Aziz Mahmoud Saeed til trods for de udtrykkelige appeller fra FN, der legitimt ønskede efterforskning for at finde frem til årsagerne til angrebet på FN og hvem der stod bag?
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! Sammen med medlemsstaterne er Kommissionen verdens førende institutionelle aktør og donor i forbindelse med bekæmpelsen af dødsstraf. Dens aktiviteter på dette område er i allerforreste linje i EU's eksterne politikker for menneskerettigheder. De generelle principper for EU's politik over for tredjelande vedrørende dødsstraffen, som blev vedtaget i 1998 og revideret i 2008, fastsatte kriterierne for at udstede demarcher og fastsætte de standarder, der bør anvendes. Afskaffelse af dødsstraffen er en af de tematiske hovedprioriteter, når der ydes hjælp inden for rammerne af Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder. Siden 1994 har Kommissionen finansieret ca. 30 projekter over hele verden med en monetær værdi på omkring 15 millioner euro. Kommissær Ferrero-Waldner gav kategorisk udtryk for hendes modstand mod dødsstraf, uanset om den rent faktisk anvendes i praksis eller er fastsat ved lov, i en offentlig erklæring den 10. oktober 2007 i anledning af den internationale dag mod dødsstraf og ved andre efterfølgende lejligheder.
Kommissionen er bekendt med hændelsen, som er genstand for det brev, parlamentsmedlemmet har skrevet. Irak er et af de lande, til hvilke Kommissionen ofte sender demarcher vedrørende anvendelse af dødsstraf. I dette særlige tilfælde blev demarchen sendt i juni 2007. Både EU og Kommissionen har gentagne gange opfordret den irakiske regering og den irakiske højesteret til at afskaffe dødsstraffen og at lempe alle dødsdomme, som er blevet afsagt, men endnu ikke udført. Endvidere har de opfordret den irakiske regering til snarest muligt at indføre et moratorium for alle henrettelser. Det er overflødigt at sige, at i forbindelse med bombeangrebet på FN's hovedkvarter den 19. august 2003 ville et moratorium have gjort det muligt at gennemføre et nærmere krydsforhør af alle personer, som kunne have tilvejebragt det potentielle bevis, der var nødvendigt for at sikre, at ingen gerningsmand til dette angreb forbliver ustraffet. Kommissionen er bestemt foruroliget over, at denne sag blev behandlet så hurtigt. Vores primære mål er imidlertid at slå til lyd for afskaffelse af dødsstraffen generelt. Kommissionen arbejder fortsat tæt sammen med EU-medlemsstaterne med henblik på at give udtryk for vores holdning til og utilfredshed med Irak.
Paulo Casaca
(PT) Hr. formand! Det problem, der rejses her, er imidlertid, at den irakiske regering forhindrede en efterforskning af mordet på Sérgio Vieira de Melo på samme måde, som den gjorde i andre tilfælde. Jeg har her et eksemplar af et tidsskrift, som er udgivet for nylig, i hvilket Zenaib Ahmed optræder. Jeg har inviteret ham til at tale her i Parlamentet om massehenrettelserne på irakiske hospitaler, som sker udelukkende af etniske grunde.
I lyset af denne situation, som er meget værre end situationen på Vestbalkan, ønsker jeg at vide, hvornår det internationale samfund og Kommissionen vil anmode om, at en international domstol undersøger og dømmer drabet på 10- eller hundredetusinde mennesker i Irak.
Vladimír Špidla
(CS) Hr. formand, hr. Casaca! selvfølgelig undersøger Kommissionen og EU generelt alle muligheder, vi har til rådighed, således at vi kan styrke vores evne til gradvist at begrænse og afskaffe brugen af dødsstraf, særlig på de områder, hvor den hyppigst anvendes, og det omfatter selvfølgelig også Irak.
Om: Det horisontale antidiskriminationsdirektiv
Europa-Kommissionen har bebudet, at det nye horisontale direktiv, som forbyder forskelsbehandling, vil blive fremlagt i løbet af indeværende forår.
Hvad er den seneste udvikling med hensyn til direktivets anvendelsesområde? Vil der komme et vidtrækkende direktiv, som omfatter ALLE de resterende grunde i Amsterdamtraktatens artikel 13, nemlig alder, handicap, religion eller tro samt seksuel orientering, hvilket et flertal i Europa-Parlamentet har støttet?
Kan Europa-Kommissionen i modsat fald gøre rede for sine grunde og opridse en detaljeret handlingsplan for de kommende måneder?
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! I sidste uge vedtog Kommissionen et forslag til et direktiv, som forbyder forskelsbehandling på grundlag af alder, handicap, seksuel orientering og religion eller tro ud over arbejdspladsen. Forskelsbehandling af disse grunde på arbejdspladsen er allerede omfattet af direktiv 2000/78/EF. På denne måde har vi opfyldt den forpligtelse, vi indgik her i begyndelsen af vores mandatperiode. Vi har imødekommet Deres gentagne opfordringer til at stille et sådant forslag, som sidst kom til udtryk under mødeperioden i maj. Forslaget til direktiv er baseret på principper, som medlemsstaterne allerede har vedtaget i eksisterende direktiver. Det indeholder f.eks. bestemmelser, der skal sikre beskyttelse af ofre for forskelsbehandling, og for hvordan man skal behandle chikane og viktimisering, samt bestemmelser vedrørende oprettelse af ligestillingsmyndigheder. Som jeg sagde tidligere, fastsættes der i direktivet bestemmelser om beskyttelse mod forskelsbehandling på grundlag af fire primære årsager, men selv om de alle fire tillægges samme betydning, indebærer det ikke, at bestemmelser vedrørende alle disse typer forskelsbehandling er ligestillede.
I forslaget til direktiv tages der derfor hensyn til særegenskaberne i forbindelse med den enkelte grund til forskelsbehandling, således at direktivet bliver så effektivt som muligt. Det gør det særligt muligt, afhængigt af sammenhængen, at tage hensyn til alderen og at tage alder og handicap i betragtning i forsikrings- og banksektoren, hvis det er hensigtsmæssigt og rimeligt, og jeg understreger ordene hensigtsmæssigt og rimeligt. Dette må aldrig betyde forsætlig udelukkelse af ældre eller handicappede fra disse sektorer. Hvis der er tale om handicap, er princippet om ligebehandling en positiv forpligtelse til at sørge for, at handicappede har generel adgang, og til at gennemføre passende tilpasninger i de enkelte tilfælde. Sådanne foranstaltninger er ikke en uforholdsmæssig byrde. I forslaget til direktiv angives det klart, at der skal tages hensyn til den pågældende organisations størrelse, art og ressourcer, de anslåede udgifter, varer og tjenesteydelsers livscyklus og de eventuelle fordele ved, at handicappede får adgang. Forslaget er et vigtigt skridt hen imod at lukke et kæmpestort hul i antidiskriminationslovgivning.
Selvfølgelig er vi klar over, at beskyttelsen mod forskelsbehandling på grundlag af køn uden for arbejdspladsen endnu ikke er så god som beskyttelsen mod forskelsbehandling på grundlag af race. Det skyldes, at direktiv 2004/113/EF ikke omfatter uddannelsesområdet, som det fremgår af begrundelsen til dette forslag. Vi mener, at det er for tidligt at foreslå ændringer til det nævnte direktiv, da gennemførelsesperioden først sluttede for nylig. Når vi udarbejder gennemførelsesrapporten i 2010, kan vi imidlertid foreslå ændringer til direktivet, hvis det er nødvendigt.
Claude Moraes
(EN) Hr. formand, hr. kommissær! Dette er et eksempel på et spørgsmål, der blev stillet for et par uger siden, og som der heldigvis kom et positivt svar på den 1. juli med Deres meddelelse. Det tjener Dem personligt til ære, at De har været forkæmper for dette i Kommissionen og har lyttet til afstemningen i Parlamentet.
Jeg vil bede Dem og Kommissionen om at blive ved med at være årvågne, således at man ikke af en hvilken som helst grund forsøger at fravige og indføre undtagelser fra princippet om ligebehandling. De skal være baseret på nødvendige grunde og på ægte subsidiaritetsprincipper, da vi har oplevet, at gennemførelsen af beskæftigelsesdirektivet og racelighedsdirektivet i national lovgivning ikke har været fuldstændig, og vi skal sikre, at denne gode pakke bliver lov i medlemsstaterne.
Vladimír Špidla
(CS) Hr. formand! Det er indlysende, at et sådant direktiv, som er vidtrækkende og beskytter EU's grundlæggende værdier, ofte opfattes forskelligt, og at det af forskellige grunde ofte udsættes for pres for at begrænse dets effektivitet. Da Kommissionen er fuldt ud klar over dette, har den udarbejdet dette komplekse forslag, som vi selvfølgelig er indstillet på at forsvare under de yderligere etaper mod uberettigede krav.
Syed Kamall
(EN) Hr. formand! Jeg vil bede kommissæren om at kommentere forlydender i britiske aviser. Antidiskriminationslovgivning finder ifølge pressen tilsyneladende for øjeblikket ikke anvendelse på arbejdstagere, som er ude ovre pensionsalderen, og personer, der er i pensionsalderen eller ældre, fyres lovligt. Har kommissæren planer om at gøre noget ved den britiske regerings forskelsbehandling af ældre arbejdstagere?
Vladimír Špidla
(CS) Hr. formand! Generelt beskytter det direktiv, der beskytter personer i arbejdsstyrken, dem også mod forskelsbehandling på grundlag af alder. Jeg kan ikke specielt kommentere forlydendet i den britiske avis, da det som altid er bestemt af de specifikke omstændigheder i det særlige tilfælde. Jeg kan kun med sikkerhed sige, at i denne forbindelse er der ingen undtagelser i direktivet, i henhold til hvilke beskyttelsen ikke gælder ud over en vis alder.
Om: Supplerende pensioner og mobilitet inden for EU
Nu om dage medfører skifte af job eller land ofte, at man mister optjente arbejdsmarkedsrelaterede pensionsrettigheder i visse medlemsstater. Ifølge direktivet om overførsel af pensionsrettigheder, der blev foreslået i oktober 2005 og nu er ændret, skal dette direktiv skabe mere fleksible betingelser for erhvervelse af pensionsrettigheder og for karensperioder (som f.eks. forskellige venteperioder før erhvervelse af rettigheder), mere fleksible betingelser for bevarelse af hvilende pensionsrettigheder (som f.eks. pensionsrettigheder, der med tiden mister værdi) og desuden forbedre informationen til arbejdstagerne om, hvordan mobilitet kan få indflydelse på supplerende pensionsrettigheder.
Kan Kommissionen oplyse, hvornår den forestiller sig, at der opnås enighed om dette direktiv og om en tidsplan for direktivets gennemførelse med henblik på, at EU-borgerne kan bevæge sig frit inden for EU uden også at skulle bekymre sig om pensioner?
Vladimír Špidla
Hr. formand! Jeg er glad for, at De har stillet dette væsentlige spørgsmål, og jeg glæder mig over Parlamentets indsats for at gøre fremskridt. Jeg glæder mig selvfølgelig også over det slovenske formandskabs og andre formandskabers indsats for at nå til enighed. Trods dette er det skuffende, at man endnu ikke er nået til enighed. Det skyldes, at der endnu ikke er fundet en løsning på problemet med at afskaffe hindringerne for arbejdstageres frie bevægelighed på grund af supplerende pensionsordninger, som er kernen i problemet. I verden af i dag, som er i konstant forandring, er det vigtigere end nogensinde før let at kunne skifte job eller at kunne ansætte den rigtige person med de nødvendige kvalifikationer. Endvidere er fremme af arbejdsstyrkens tilpasningsevne, fleksibilitet på arbejdsmarkedet og modernisering af de sociale sikringssystemer de grundlæggende elementer i Lissabonstrategien. Det er klart, at hvis vi forventer, at borgerne skal være mere effektive, skal vi sørge for, at de ikke bliver straffet for det ved at miste det sociale sikkerhedsnet.
De supplerende pensionsordninger er et typisk eksempel på flexicuritystrategien, som Kommissionen slår til lyd for. Kommissionen har meget ihærdigt forsøgt at løse problemet med supplerende pensioner, men på trods heraf er der desværre endnu ikke fundet et kompromis. Når dette er sagt og i betragtning af, hvor stor betydning, dette spørgsmål har med hensyn til arbejdstageres sociale rettigheder generelt, for udviklingen af pensionsordninger og for at finde den rette løsning på problemet med befolkningens aldring, er Kommissionen indstillet på at gå videre, og den vil ikke slappe af, før der er fundet et kompromis, som kan danne grundlag for den samlede løsning. Selv om vi endnu ikke har nået målet, (da beslutningen skal være enstemmig, og Rådet endnu ikke har vedtaget en enstemmig holdning), arbejder Kommissionen videre hen imod målet om at forbedre situationen i forbindelse med supplerende pensioner.
Brian Crowley
(EN) Hr. formand! Jeg takker kommissæren for hans svar. De nævnte to punkter, som efter min mening er væsentlige inden for dette komplekse spørgsmål, nemlig for det første tanken om flexicurity og for det andet Lissabondagsordenen om at skabe en anden frihed inden for EU's indre marked - arbejdstagernes frie bevægelighed.
På mange måder forhindrer den manglende pensionsmæssige mobilitet mange mennesker i at tage, hvad der kunne være bedre betalte job på andre områder, fordi de ikke kan overføre pensionsrettigheder, ja, endog fastfryse pensionsrettigheder i deres hjemland.
Måske kunne De sige os som led i den sociale pakke, De nu fremlægger, og som med rette hilses velkommen af mange, hvor vi kan trykke på knapperne for at sikre, at vi kan få medlemsstaterne - dem, der blokerer for dette - til at tilslutte sig det ideelle.
Vladimír Špidla
(CS) Hr. formand! Det eneste, jeg kan gøre, er kort at sige, at hr. Crowley gav os en næsten perfekt analyse af problemet. Ja, det er sådan, det virkelig er. Derfor vil vi også blive ved med at være aktive. Det er ikke et spørgsmål, Kommissionen betragter som afsluttet.
Reinhard Rack
(DE) Hr. formand, hr. kommissær! De gjorde ret i at gøre opmærksom på problemet, og at hovedårsagen til, at problemet ikke kan løses, er, at medlemsstaterne på grund af princippet om enstemmighed ikke kan rokkes ud af stedet. Somme tider er det nødvendigt at behandle barske kunder på en barsk måde. Er det ikke på høje tid med den nuværende debat om det indre marked rent faktisk at nævne de pågældende medlemsstater ved navn og udstille dem for at sikre, at i det mindste nogle medlemsstater tager den katastrofale måde, de af og til har opført sig på tidligere, op til fornyet overvejelse, og at de ændrer deres holdning?
Vladimír Špidla
(CS) Hr. formand! De har fuldstændig ret. Alle grundlæggende politiske idéer bliver drøftet i Rådet, og disse drøftelser foregår ikke for lukkede døre. Det er gradvist lykkedes alle medlemsstater at give udtryk for deres holdning, og kun Tyskland gav ikke sit samtykke. Sådan er situationen, men som jeg allerede har sagt, betyder det ikke, at vi er nået til vejs ende. Vi vil se på andre måder og muligheder for at opnå enstemmighed. Jeg vil understrege, at selvfølgelig er ordningerne forskellige i de enkelte medlemsstater, og selvfølgelig er beslutningerne vedrørende ordningerne ikke blot mindre tekniske spørgsmål. Derfor forstår jeg til fulde, at medlemsstaterne tager dette spørgsmål alvorligt, men som jeg allerede har sagt, er det sådan situationen er for øjeblikket.
Om: Lægehjælp i EU
Kan Kommissionen redegøre for, præcis hvilke rettigheder EU-borgere har med hensyn til lægehjælp, når de rejser til en anden medlemsstat? Gælder den hjælp, som det europæiske sygesikringskort giver adgang til, alle aldersbetingede sygdomme?
Da metoderne til finansiering af sundhedsydelser er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat ønskes følgende oplyst: Hvilke procedurer findes der til sikring af et rimeligt og retfærdigt system, der yder den rette støtte til alle de personer, der har behov for det?
Hvilke foranstaltninger er truffet for de personer, der rejser til skattely som Andorra, Kanaløerne, Liechtenstein osv., der er omkranset af EU-medlemsstater, men ikke selv har status som EU-territorium?
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! En indehaver af det europæiske sygesikringskort anses for at være forsikret i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, han er rejst ind i. I henhold til artikel 22 i forordning (EØF) nr. 1408/71 er dette kort gyldigt for et midlertidigt ophold, hvad enten formålet er turisme, arbejde eller studier.
Hvis indehaveren af kortet har behov for behandling under opholdet, giver kortet ham ret til at få denne behandling fra lægepersonale. Det europæiske sygesikringskort dækker indehaverne i forbindelse med "væsentlig behandling".
Dette begreb, som afhænger af patientens sundhedstilstand og af opholdets forventede længde, blev defineret af Den Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring i 2004. Den pågældende behandling er en behandling, en person, som opholder sig midlertidigt på et andet lands område, skal have, således at personen ikke er i fare for at dø eller bliver tvunget til at vende tilbage til hans oprindelsesland før tiden for at modtage den nødvendige behandling.
Lægepersonale skal anvende disse kriterier i hvert enkelt tilfælde, idet de skal tage hensyn til patientens sundhedstilstand og opholdets længde. Den Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring vedtog også retningslinjer, der har til formål at sikre, at alle aktører (sundhedssektoren, forsikrede personer og sygeforsikringsselskaber) fortolker begrebet på den samme måde. Retningslinjerne er tilgængelige på EU-portalen.
Både en pensionist, der tilbringer tre måneder hos sine børn, og en studerende, som gør brug af Erasmus-programmet, har derfor adgang til ikke blot den nødvendige lægebehandling, men også til den behandling, der ville blive tilbudt i den samme situation til personer med bopæl i den pågældende medlemsstat.
I ordningen for lægehjælp i henhold til artikel 22 i forordning (EØF) nr. 1408/71 fastsættes bestemmelser for lægehjælp og betaling herfor i overensstemmelse med lovgivningen i det land, i hvilket patienten opholder sig midlertidigt. Det betyder, at personer, der opholder sig midlertidigt i landet, har adgang til lægehjælp på de samme betingelser som personer, der er omfattet af sygesikringssystemet i det pågældende land.
Artikel 22 i forordning (EØF) nr. 1408/71 finder også anvendelse på landene i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, herunder Liechtenstein og Schweiz. Forhandlinger vedrørende Andorra er endnu ikke afsluttet med et vellykket resultat.
Glyn Ford
Hr. formand! Desværre har hr. Evans været nødt til at tage tilbage til Det Forenede Kongerige. På hans vegne takker jeg kommissæren for hans svar på spørgsmålet.
Med det stærkt stigende antal grænseoverskridende ægteskaber - næsten et ud af fem par kommer nu fra to medlemsstater - og med den voksende procentdel af par og enkeltpersoner, der ude over pensionsalderen, og som rejser rundt i EU, mener Kommissionen så ikke, at ulige behandling vil føre til sundhedsflygtninge i stedet for de mere almindeligt udtænkte sundhedsturister i EU, hvis den ikke træffer omgående foranstaltninger i den forbindelse?
Vladimír Špidla
(CS) Hr. formand! De stillede flere spørgsmål, og det enkelte spørgsmål kræver et komplekst svar. Jeg vil give et forenklet svar på det første spørgsmål. I morges drøftede vi forordning (EF) nr. 883/2004, der vil ændre forordning (EØF) nr. 1408/71 væsentligt, og som afgjort vil forbedre mange menneskers situation netop i forbindelse med grænseoverskridende kontakt. Vedrørende Deres spørgsmål om sundhedsturisme er det efter min mening et meget vagt begreb. Det er så vagt, at det er farligt. Da det kan blive et meget udbredt fænomen, skal vi meget nøje definere, hvad sundhedsturisme betyder. Jeg mener imidlertid ikke, at sundhedsturisme er særligt almindeligt, da mennesker med virkelig alvorlige sygdomsproblemer forsøger at blive i deres eget miljø, og også fordi de enkelte medlemsstaters systemer grundlæggende ikke er særlig forskellige. Forordning (EØF) nr. 1408/71 og den kommende forordning (EF) nr. 883/2004 omfatter langt de fleste tilfælde i forbindelse med turisme, men ikke sundhedsturisme. De vedrører primært personer, som er taget ud at rejse, og derefter er der sket dem noget, mens de var væk hjemmefra. Der er hundredetusinde, ja, måske op til en million tilfælde hvert år. Løsningerne er tilstrækkelige og har ikke en negativ indvirkning på sundhedssystemernes stabilitet. Med hensyn til om Kommissionen agter at indføre forbedringer på dette område, er denne hensigt konkret, som f.eks. ændringsforslagene fra min kollega, fru Androulla Vassiliou, viser. Jeg tror, at der bliver mulighed for en nærmere drøftelse af grænseoverskridende behandling og relaterede spørgsmål, men på dette stadium vil jeg endnu en gang tage afstand fra den såkaldte sundhedsturisme. Jeg tror, at det er et ret vagt koncept, som kan fremkalde reaktioner, der ikke er passende i forhold til situationen.
Formanden
Da den tid, der er afsat til spørgsmål til kommissær Špidla, er udløbet, vil spørgsmål nr. 49-54 blive besvaret skriftligt.
Om: Små og mellemstore virksomheders indberetningsbyrde
Forespørgeren glæder sig over, at Kommissionen for nylig har taget initiativ til at begrænse den byrde med indberetning af statistiske data, der påhviler virksomhederne, navnlig små og mellemstore virksomheder. Imidlertid vil der stadig påhvile små og mellemstore virksomheder store indberetningsbyrder, f.eks. momsindberetning, som koster mange mandetimer og stiller små virksomheder ugunstigt i konkurrencemæssig henseende. Har Kommissionen flere forslag under forberedelse, som vil begrænse bureaukratiet og indberetningsbyrden for små og mellemstore virksomheder?
Günter Verheugen
næstformand i Kommissionen. - (DE) Hr. formand, hr. Ryan! Jeg er Dem meget taknemmelig for dette spørgsmål, fordi det drejer sig om et problem, som Kommissionen har været meget optaget af i årevis, nemlig hvordan man kan begrænse unødvendigt bureaukrati for små og mellemstore virksomheder i Europa. Det glæder mig at kunne fortælle Dem, at vi rent faktisk har gjort store fremskridt på dette område, og jeg er fuldt og fast overbevist om, at vi er ved at få et egentlig gennembrud.
Grundlæggende har vi identificeret europæiske virksomheders udgifter til bureaukrati som udgifter forbundet med indberetning, dokumentation og information. Vi er for øjeblikket ved at måle disse udgifter i det største projekt af sin art hidtil. Det betyder, at vi slår fast, hvilke udgifter disse regler rent faktisk medfører for virksomheder, således at vi kan se, hvor udgifterne kommer fra, og om de kan begrænses.
De kan forvente en lang række forslag fra Kommissionen fra september i år på grundlag af resultaterne af målingerne og screeningen af alle de eksisterende regler. Vi forventer, at dette vil gøre det muligt for os at stille så mange forslag inden udgangen af 2009, at europæiske virksomheders udgifter til bureaukrati vil falde med 25 % i 2012. Vi antager, at det vil udløse en vækst på 1,4-1,5 % i hele det europæiske BNP. Så De kan se, at der virkelig er tale om et betydeligt omfang.
De nævnte derefter et særligt problem, som imidlertid adskiller sig fra spørgsmålet om normale udgifter til bureaukrati. Det er den byrde, der pålægges små virksomheder, særlig i forbindelse med opfyldelse af skattekrav - og som bekendt har EU meget begrænsede beføjelser i den forbindelse. Vi ved fra alle vores undersøgelser, at virksomhederne selv føler, at de finansielle myndigheders krav udgør langt den største og tungeste byrde, så dette er et område, hvor det virkelig er op til medlemsstaterne at forenkle forholdene.
Vi har trods alt kun beføjelser på omsætningsskatområdet, og selv på dette område er de meget begrænsede. Kommissionen har imidlertid stillet ét meget vigtigt forslag, som vil være til stor hjælp for små og mellemstore virksomheder. Det går ud på at forhøje den grænse væsentligt, over hvilken de skal indberette omsætningsskat på forhånd, dvs. at blive momsregistreret. Den nuværende grænse er 20.000 euro, og vi ønsker at forhøje den til 100.000 euro, hvilket ville befri næsten alle meget små virksomheder og særlig nystartede virksomheder fra denne tunge byrde.
Jeg er desværre nødt til at sige, at medlemsstaterne hidtil ikke har været villige til at acceptere dette forslag. Jeg håber, at den Small Business Act, Kommissionen forelagde for et par dage siden, og i hvilken vi igen tog spørgsmålet op, vil lægge mere pres på de medlemsstater, som skaber problemer her, og jeg er Parlamentet meget taknemmelig for dets talrige tegn på støtte i den forbindelse.
Eoin Ryan
(EN) Hr. formand! Jeg takker kommissæren, og jeg ser frem til meddelelserne i september. Efter min mening er nogle af de administrative byrder, særlig på små og mellemstore virksomheder, uden tvivl kæmpestore, og de har meget ofte ikke arbejdskraft til at klare dem. Men kan De uddybe grænsen på 100.000 euro yderligere? Vil de bekendtgøre det, eller vil De navngive de lande, der modsætter sig det, og udstille dem? Kan de give os flere oplysninger om grænsen?
Günter Verheugen
næstformand i Kommissionen. - (DE) Hr. formand, hr. Ryan! Som jeg sagde, er det et officielt forslag, som Kommissionen blev enig om allerede i 2004. Siden da har Rådet stadig ikke vedtaget forslaget. Jeg gjorde opmærksom på, at vi nu har stillet forslaget igen i forbindelse med Small Business Act. Det betyder i grunden, at vi fremlægger det igen. Det er ikke en meddelelse. Det er noget, Kommissionen allerede har foreslået. Den anser det for at være nødvendigt. For lidt siden nævnte hr. Špidla i forbindelse med et andet svar behovet for enstemmighed vedrørende visse emner. Her har vi også brug for enstemmighed, og det opnåede vi desværre ikke. Jeg er sikker på, at jeg ikke behøver at fortælle Dem, som repræsenterer Irland, at en lang række medlemsstater betragter skattespørgsmål i EU som et tabuemne.
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg har følgende anmodning. Hvis De skal undersøge alt dette, kan De så se på de indirekte omkostninger i forbindelse med drift af små og mellemstore virksomheder? Vil De se på den to år gamle rapport fra Verdensbanken, som analyserede disse omkostninger. I rapporten anføres det, at f.eks. Polen har meget lave sagsomkostninger, men det passer ikke i virkeligheden. Jeg har også en relateret anmodning, som ikke rigtigt er et spørgsmål. I stedet for at se på, hvad de ansatte siger, kan De så undersøge passende, hvad de egentlige omkostninger er, f.eks. alle de frimærker, der skal betales, og alle de dokumenter, der skal indsendes? Der er så mange af den slags ekstra omkostninger.
Günter Verheugen
næstformand i Kommissionen. - (DE) Hr. formand! De målinger, vi foretager nu, og som næsten er afsluttet, vil give os nøjagtige oplysninger om, hvilke EU-regler der giver anledning til hvilke omkostninger. Vi vil derefter kunne sige, hvilken bestemt EU-regel der giver anledning til nøjagtigt hvilke udgifter for virksomheder.
Selvfølgelig ved vi allerede ret meget. F.eks. ved vi allerede, at de fleste omkostninger hidrører fra meget få regler. Størstedelen af reglerne stammer fra højst ca. 42 direktiver. Vi ved også, hvilket område der giver anledning til de højeste omkostninger, nemlig europæisk selskabsret, og derfor har vi nu stillet de første forslag vedrørende dette område.
Vi ved også, at omkostningsfordelingen er meget forskellig afhængig af virksomhedens størrelse. Som en tommelfingerregel kan vi gå ud fra, at jo mindre virksomheden er, jo større er den relative byrde af administrationsomkostninger. De kan let være langt større end 5 %, hvad angår meget små virksomheder, mens de er væsentligt lavere i forbindelse med meget store virksomheder. Alt det ved vi imidlertid, og der vil blive taget hensyn til det i forslagene.
Jeg vil benytte lejligheden til at fremsætte en anmodning til Parlamentet. Det afhænger selvfølgelig meget af, om Parlamentet behandler Kommissionens forslag hurtigt, om dette projekt lykkes. Vi har trods alt en almen politisk enighed om dem. Jeg ville blot påpege, at det helt sikkert indebærer en ændring af eksisterende lovgivning, hvilket kræver samtykke fra begge medlovgivere.
Om: Prisen på gødning
Prisen på gødning er steget voldsomt over de seneste 12 måneder. Ammoniumfosfat er eksempelvis steget fra 181 EUR pr. ton til 800 EUR pr. ton på engrosmarkeder.
Agter Kommissionen at træffe nogen foranstaltninger for at modvirke denne prisstigning?
Günter Verheugen
næstformand i Kommissionen. - (DE) Hr. formand! Hr. Burke! Jeg deler Deres bekymring over de stigende priser på gødning. De er helt sikkert steget uforholdsmæssigt. Det er forståeligt, at det skaber store problemer og stor bekymring i det europæiske landbrug.
Priserne på gødning er steget på grund af den stærkt stigende efterspørgsel, som kommer oven i højere udgifter til transport og energi. Der er derfor tre faktorer: større efterspørgsel på grund af den hurtige vækst i andre dele af verden, højere energipriser og højere transportpriser. Efterspørgslen er som bekendt steget over hele verden, og det berører ikke kun gødning, men også en lang række andre varer, bl.a. salgsafgrøder og fødevarer.
Det er vigtigt at huske på dette, for selv om europæiske landmænd skal bruge flere penge på gødning, som de ganske rigtigt skal, får de samtidig bedre priser for deres høst. FAO's statistikker for en tilsvarende periode viser, at fødevarepriserne er steget med 37 % i løbet af en periode på 12 måneder. Vi oplevede den største stigning med mælkeprodukter på 80-200 % og korn på 50-80 %.
Kommissionen mener, at det er vigtigt at overvåge konkurrencereglerne. Så længe dette er tilfældet, mener Kommissionen ikke, at det er passende at intervenere på et marked, hvor den seneste udvikling i høj grad kan spores til faktorer, som Kommissionen ikke har nogen som helst indflydelse på. Jeg gentager: Vi har ingen indflydelse på de tre afgørende faktorer, der førte til prisstigningerne.
Hvad angår den langsigtede udvikling, vil Kommissionen også gøre opmærksom på betydningen af at fremme konkurrence på naturgasmarkedet. Jeg tror, at der er en reel chance for at lette situationen noget her. Hvis de foranstaltninger, Kommissionen foreslog under den tredje energipakke, bliver godkendt, bør vi opleve en forbedring af markedspriserne for gas. Det kunne også føre til lavere priser for kvælstofgødning, der er produceret i EU. Det afhænger som bekendt imidlertid alt sammen af, om den energipakke, Kommissionen har foreslået, bliver godkendt.
Colm Burke
(EN) Hr. formand! Tak for Deres svar om dette forhold. Det giver anledning til bekymring. Jeg ved, at de nævnte prisen på mælkeprodukter og andre varer, der stiger i pris, men desværre får landmændene ikke gavn af stigningerne: Det er mellemleddene, der får fordelene.
Mit spørgsmål drejer sig egentlig om vores afhængighed af forsyning fra lande uden for EU. Det ser ud til, at vi er afhængige af Rusland og Ukraine med hensyn til råvarerne til vores gødning. Hvilke foranstaltninger træffer vi egentlig for at sikre, at vi har tilstrækkelige forsyninger og ikke er alt for afhængige af en eller to kilder? Kan vi ikke identificere andre kilder og indføre mekanismer, der tilskynder til import fra disse andre kilder?
Günter Verheugen
næstformand i Kommissionen. - (DE) Hr. formand! Hvad angår Rusland og Ukraine som vigtige forsyningslande, skal jeg påpege, at vi anvender handelsbeskyttende instrumenter på eksport af gødning fra begge lande.
For at sige det helt enkelt kan begge lande selvfølgelig tilbyde gødning til lave priser, fordi de ved, at den nødvendige energi til produktion af gødning er særlig dyr, og de anvender forskellige priser for den energi, de eksporterer, og for den energi, der anvendes i deres eget land. Denne prisforskel medfører dumping, og derfor har vi anvendt de passende foranstaltninger over for Rusland og Ukraine.
Vedrørende spredning af forsyningerne har Kommissionen kun lidt spillerum for indflydelse her. Jeg kan imidlertid sige, at de store europæiske producenter og distributører naturligvis forsøger at sprede deres råvaregrundlag. Jeg er villig til at se nærmere på dette spørgsmål igen.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg takker kommissæren. Dette falder sandsynligvis sammen med andre spørgsmål til kommissær Fischer Boel. De nævnte højere høstpriser, men det ser ud til, at udgifterne til at producere fødevarer nu stiger hurtigere, end priserne stiger, og dette er uden tvivl et problem, som EU skal tage fat på. Måske vil De svare på det?
Günter Verheugen
næstformand i Kommissionen. - (DE) Hr. formand! Fru Fischer Boel er til stede her, og derfor vil jeg svare meget forsigtigt, fordi hun er den, der virkelig kender til de priser, europæiske landmænd kan opnå. På grundlag af det, hun har fortalt Kommissionen hidtil, formoder jeg, at producentpriserne ganske rigtigt stiger for alle vigtige EU-produkter. Jeg benægter imidlertid ikke, at De kan have ret i, at de højere høstpriser ikke nødvendigvis helt opvejer de stigende udgifter. Det er et punkt, Kommissionen helt sikkert vil tage op.
Vedrørende udviklingen i fødevaresektoren generelt - og her taler vi ikke kun om producentpriser, men også om, hvad forbrugerne i sidste ende skal betale - lancerede vi for et par uger siden et initiativ og nedsatte en gruppe på højt niveau, som skal overveje den europæiske fødevareindustris fremtid, som er den største europæiske industri, selv om ikke alle ved det. Der er mange, der rent faktisk tror, at automobilsektoren er den største industri i Europa, men det er ikke rigtigt. Fødevareindustrien er den største industri i Europa.
I denne gruppe på højt niveau ser vi specielt på prisudviklingen, og vi slutter vores arbejde sidst på året, hvor vi vil komme med passende anbefalinger.
Om: En politik til fordel for de små virksomheder
Hvilke foranstaltninger foreslår Kommissionen, at der træffes som led i et åbent indre marked, der er fordelagtigt for de små virksomheder, således at de nye teknologier kan komme disse virksomheder til gode, og de små virksomheder kan drage nytte af de forskningsprogrammer, som finansieres af EU i de 27 medlemsstater?
Günther Verheugen
næstformand i Kommissionen. - (DE) Hr. formand! Det er et meget aktuelt spørgsmål, fru Panayotopoulos-Cassiotou, og Kommissionen forelagde for få dage siden et meget bredt baseret initiativ rettet mod denne sektor.
Jeg vil gerne indledningsvis understrege, at jeg glæder mig meget over, at de små og mellemstore virksomheders meget store betydning for vores økonomi og for jobskabelsen er blevet bredt anerkendt i hele EU gennem de senere år. Jeg har navnlig lagt vægt på at sikre, at alle EU-institutionerne og medlemsstaterne tager behørigt hensyn til de små og mellemstore virksomheders rolle. Hvis vi ikke udnytter SMV'ernes vækstpotentiale fuldt ud, hvis vi ikke udnytter deres arbejdskraftpotentiale fuldt ud, vil vi ikke være i stand til at imødegå følgerne af globaliseringen i Europa. Jeg vil gerne gøre det helt klart, at vi vil kunne håndtere følgerne af globaliseringen, hvis det lykkes os at styrke SMV-sektoren i Europa. SMV'erne skal således være i stand til i højere grad at udnytte de muligheder, der ligger i det indre marked og global konkurrence.
En afgørende faktor i denne forbindelse - og nu kommer jeg til spørgsmålet - er adgang til viden, forskning og innovation. I lighed med store europæiske virksomheder skal små og mellemstore virksomheder også basere sig på en videnbaseret økonomi, hvis de er aktive på de internationale markeder. Det er deres eneste chance i dag. De kan ikke konkurrere på prisen. De kan kun konkurrere ved at tilbyde et produkt eller en tjenesteydelse af bedre kvalitet, og grundlaget for denne bedre kvalitet er bedre teknologi og innovation.
Et af de tilgængelige hovedinstrumenter på fællesskabsplan er naturligvis det syvende rammeprogram for forskning, hvor mindst 15 % af midlerne er afsat til små og mellemstore virksomheder, og de foreløbige resultater tyder på, at vi helt sikkert vil nå dette mål.
Loven om små virksomheder, som jeg henviste til tidligere, ledsages af en lang række andre forslag, der har til formål at give små og mellemstore virksomheder lettere adgang til innovation, viden, forskning og teknologi. Lad mig blot komme med et par eksempler. For det første er der forslaget om at forenkle statsstøttereglerne med det formål at fremme forskning, udvikling og innovation, navnlig gennem gruppefritagelsesforordningen. Kommissionen traf beslutningen i sidste uge, og den vil frigøre et stort potentiale. For det andet er der blevet skabt en række incitamenter for etablering af virksomheder med et stort vækstpotentiale ved at fremme forsknings- og innovationskapaciteten, navnlig gennem en tættere samordning af nationale programmer og initiativer. Derudover er der truffet en række foranstaltninger, der skal fremme de små og mellemstore virksomheders deltagelse i overførslen af viden. Vi vil i denne forbindelse iværksætte et nyt pilotprojekt, der skal bidrage til finansieringen af den industrielle brug af intellektuelle ejendomsrettigheder. Jeg kan også nævne, at vi tilskynder SMV'erne til at tage aktiv del i Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologis aktiviteter for at sikre, at de også kan drage fordel af den overførsel af viden, som instituttet vil fremme.
Som De kan se, sker der en masse på dette område. Jeg vil imidlertid gerne gøre det helt klart, at det i sidste ende naturligvis er op til iværksætterne og virksomhederne selv at udnytte de muligheder, som de tilbydes. Det er derfor meget vigtigt at gøre markedsaktørerne langt mere opmærksom på de muligheder, der allerede eksisterer i dag. Det handler om information og kommunikation, og der skal ske betydelige forbedringer på begge områder. Dette er baggrunden for Kommissionens lancering af det europæiske e-forretningsstøttenetværk ved årets start. Det er det største netværk af denne art i verden, og formålet er at give alle europæiske virksomheder adgang til et kontaktpunkt, der kan besvare alle spørgsmål om innovation, adgang til EU-programmer og adgang til forskningsressourcer.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
- (EL) Hr. formand, hr. kommissær! Mange tak for Deres svar, hr. kommissær. Det var meget fyldestgørende, og De har også besvaret tillægsspørgsmålet om kommunikation med og information til virksomhederne.
Vil De have noget imod at give mig nogle yderligere oplysninger? Jeg kommer fra en region, der ligger ved EU's nuværende østlige grænser. Informationen når ikke ud til denne region, og de små virksomheder kæmper og står i stampe. Som De påpegede, konkurrerer de udelukkende på prisforskelle og ikke på kvalitet og er truet af lukning.
Hvilke råd vil De give i denne forbindelse?
Günther Verheugen
næstformand i Kommissionen. - (DE) Hr. formand! Jeg glæder mig meget over Deres støtte, fru Panayotopoulos-Cassiotou. Jeg var naturligvis klar over, at jeg kunne regne med Deres fulde opbakning på dette område, og De har også min fulde opbakning
Med hensyn til netværkets tæthed må jeg indrømme, at vi endnu ikke har sikret den ønskede tæthed i hele Europa. Vi fuldfører projektet over de næste fem måneder, og alle regioner i Europa vil herefter have adgang til en af disse faciliteter. Der vil være kontaktpunkter i hver eneste region, der ligger tæt nok på virksomhederne til at sikre, at de alle vil have nem adgang hertil.
Formanden
Spørgsmål nr. 58 af Christopher Heaton-Harris bliver besvaret skriftligt.

Om: Forslag om forhøjelse af gradueringen i forbindelse med sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik
Kunne Kommissionen i forbindelse med sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik forestille sig en situation, hvor den foreslåede forhøjelse af gradueringen sker på frivillig basis?
Om: Betalinger i medfør af den fælles landbrugspolitik
Landbrugere, der modtager under 5 000 € i landbrugsbetalinger årligt, vil ikke få deres landbrugsbetalinger reduceret som følge af det foreslåede sundhedstjek af den fælles landbrugspolitik, som kommissionsmedlem Mariann Fischer Boel har udstukket retningslinjer for. Vil Kommissionen overveje at sætte denne grænse op?
Om: "Helbredsundersøgelse" af den fælles landbrugspolitik
Tobaksdyrkningen udgør den eneste indtægtskilde for ca. 130.000 europæiske landbrugere. Til trods for dette er det i forordning (EF) nr 1782/2003 bestemt, at der fra 2010 skal overføres 50 % af midlerne fra søjle I (direkte støtte) til søjle II (udvikling af landdistrikter), hvorved disse producenters indkomster vil falde betragteligt. Desuden foregår tobaksdyrkningen på ikke særlig frugtbare arealer, der ikke giver alternative muligheder for beskæftigelse.
Samtidig er der for øjeblikket overvejelser om at foretage en "helbredsundersøgelse" af den fælles landbrugspolitik, idet mange afgørelser, der blev truffet under revisionen af den fælles landbrugspolitik i 2003, bliver taget op til fornyet overvejelse.
Agter Kommissionen som led i "helbredsundersøgelsen" af den fælles landbrugspolitik at tage støtteordningen for tobak op til fornyet undersøgelse og bevare den bestående ordning i perioden 2009-2013? Har Kommissionen foretaget en undersøgelse af, hvilke afgrøder der ville kunne træde i stedet for tobaksdyrkningen i de pågældende områder, så de europæiske tobaksproducenter ikke rammes økonomisk og socialt?
Om: Den fælles landbrugspolitik: Planlægning og gennemførelse til fordel for de små producenter
Vi bør ikke glemme, at landbruget udgør hovedbeskæftigelsen for indbyggerne i Grækenlands landdistrikter, især i områder med vanskelige geografiske forhold, såsom øområder og bjergegne. Den nedskæring af godtgørelsen og den direkte støtte med overførsel af midler fra den første til den anden søjle, som nu skal ske under den fælles landbrugspolitik, har givet anledning til særlig bekymring hos de græske producenter, eftersom dette vil få indflydelse på deres allerede lave indkomst og føre til økonomisk undergang for de små producenter. Hvordan agter Kommissionen såvel på kort sigt som på lang sigt at imødegå landbrugernes alvorlige økonomiske problemer (stigende brændstofpriser, høje produktionsomkostninger, forskelle mellem produktionspriser og forbrugerpriser) og sikre de små producenters overlevelse på europæisk plan?
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg er glad for at få mulighed for at besvare alle fire spørgsmål, da vi tilsyneladende er noget forsinket i forhold til den oprindelige tidsplan.
Med hensyn til de tre første spørgsmål vil jeg påpege, at EU's landbrug bidrager til og er ramt af de globale miljøudfordringer, som vi står over for i dag. Vi kan ikke blot forholde os passive. EU er nødt til at gribe ind, og vi kan sikre de mest målrettede og effektive foranstaltninger gennem udvikling af landdistrikter. Som bekendt er vores midler til politikken for udvikling af landdistrikterne imidlertid begrænsede. Den mest rimelige og direkte metode til at rejse midler er gennem en yderligere overførsel af midler fra første søjle - direkte støtte - til politikken for udvikling af landdistrikterne under anden søjle gennem en såkaldt stigende graduering, naturligvis på obligatorisk basis.
Jeg er ikke parat til at overveje en stigende graduering på frivillig basis. Kommissionen tog helt klart hensyn til Parlamentets betænkning fra februar 2007, hvori Parlamentet forkastede Kommissionens forslag om frivillig graduering. Jeg vil gerne understrege, at det glæder mig, at vi altid har været enige om dette spørgsmål.
Med hensyn til tærsklen foreslår Kommissionen at overføre 5 milliarder euro fra første til anden søjle i perioden 2009-2012. Denne beregning er baseret på den nuværende tærskel på 5.000 euro eller frigrænsen, som vi normalt kalder den. Hvis vi hæver denne tærskel, vil midlerne blive betragteligt reduceret. Kommissionen er af den opfattelse, at håndteringen af udfordringerne som følge af klimaændringer og knaphed på vand vil blive langt mindre effektiv, hvis de tilgængelige budgetmidler reduceres.
Små producenter, der modtager direkte betalinger på under 5.000 euro, vil fortsat ikke være berørt af forslaget om graduering i sundhedstjekpakken. Små landbrug vil derfor ikke blot fortsat være beskyttet mod mulige negative følger af overførslen fra første til anden søjle, men vil også drage fordel af de midler, der generes gennem graduering, hvis de søger om midler under de relevante programmer til udvikling af landdistrikterne.
Med hensyn til graduering hører jeg til tider følgende fra landbrugerne: "EU fratager mig mine midler", eller "EU reducerer støtten til landbrugssektoren, til landbrugerne". Det er rent faktisk ikke rigtigt, da gradueringen genererer flere midler til sektoren generelt, da de graduerede midler skal samfinansieres af medlemsstaterne. Det er klart, at vi vil sikre en langt mere målrettet anvendelse af de nye graduerede midler. Vi vil ganske enkelt skabe en række forskellige muligheder tilpasset de nye udfordringer. Jeg kan således sige til dem, der mener, at graduering eller midler til politikken til udvikling af landdistrikterne kan bruges til hvad som helst, at dette ikke vil ske med de midler, som vi foreslår moduleret i forbindelse med sundhedstjekket. I stedet for at sige, at vi reducerer midlerne, genererer vi rent faktisk flere midler, der tilbageføres til landbrugssektoren.
Jeg er ikke sikker på, at hr. Arnaoutakis er til stede i aften, og jeg vil derfor ikke besvare hans spørgsmål.
Til hr. Gklavakis, der spørger om fastholdelsen af den koblede tobaksstøtte, er jeg nødt til at henvise til det svar, som jeg gav på mødet i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter den 24. juni. Jeg har rent faktisk også gentagne gange besvaret dette spørgsmål under plenarmøder, nemlig at Kommissionen ikke agter at tage tobaksordningen op til fornyet overvejelse i forbindelse med sundhedstjekket. Jeg vil blot gentage, at alle tobaksproducerende lande blev enige om tobaksreformen i 2004, og jeg ser derfor ikke nogen grund til at genåbne denne diskussion. Jeg håber, at vi alle kan være enige om, at de midler, der vil blive overført til politikken for udvikling af landdistrikterne, og som vil blive øremærket til støtte til de områder, hvor tobaksproduktionen foregår eller har foregået, vil være af meget stor betydning. Vi vil også forelægge en rapport for Parlamentet om tobaksreformens følger ved udgangen af 2009.
Liam Aylward
- (EN) Hr. formand! Jeg er sikker på, at De i lighed med alle Europa-Parlamentets medlemmer er meget frustreret over afviklingen af spørgetiden, fru kommissær. Vi har rejst dette spørgsmål gentagne gange, men der sker tilsyneladende intet.
Jeg vil gerne takke kommissæren for hendes svar, selv om jeg ikke er glad for svaret. Hvis der indføres obligatorisk graduering, vil dette efter min opfattelse skabe splittelse og spændinger mellem de forskellige landbrugsgrupper, mellem store og små landbrugere, og navnlig mellem landbrugere inden for forskellige landbrugsområder. Jeg bryder mig ikke om dette scenario.
I min seneste betænkning om får, der blev vedtaget af Parlamentet med et meget stort flertal i sidste måned, foreslog jeg, at graduering og bestemmelserne i artikel 69 (nu artikel 68) blev gennemført på frivillig basis i medlemsstaterne. Vil Kommissionen ikke acceptere ånden i denne beslutning, der blev truffet af Europa-Parlamentets valgte medlemmer så sent som i sidste måned?
Seán Ó Neachtain
- (GA) Hr. formand! Det er de små landbrugere, der modtager direkte betalinger på under 5.000 euro, der har de største problemer, men de modtager de mindste beløb. Anerkender kommissæren, at der siden denne tærskel på 5.000 euro blev fastsat for flere år siden - i 2002 så vidt jeg ved - har været inflation, og at der er sket store ændringer? Anerkender kommissæren, at det ville være en form for beskyttelse af de små landbrugere, hvis de fik flere midler i dag, end da politikken blev udformet, og at tærsklen bør forhøjes?
Ioannis Gklavakis
- (EL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren, selv om hendes svar var negativt, fordi jeg ved, at hun er en omhyggelig, flittig og fair person, og jeg vil gerne stille hende følgende spørgsmål.
Tobak er det eneste landbrugsprodukt, der behandles på denne måde, og denne behandling er uretfærdig. Jeg vil imidlertid gerne spørge om følgende. Da tobaksproducenterne er fattige, små landbrugere, kunne De så ikke i det mindste gennemføre en undersøgelse, der kunne hjælpe os med at finde ud af, hvilke afgrøder disse mennesker kunne dyrke, nu hvor der rent faktisk er blevet sat en stopper for tobaksproduktionen med disse foranstaltninger, for at sikre, at disse landbrugere ikke forsvinder?
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Hvis man ser på forslaget om et sundhedstjek, indeholder det rent faktisk en række tiltag til fordel for fåre- og gedesektoren. Vi angiver for det første klart, at det vil være muligt at fastholde en koblet støtte til fåresektoren, da vi er klar over, at det er en sårbar sektor. Det er helt afgørende, at vi fastholder en vis produktion i de regioner, hvor der sandsynligvis ikke vil være noget tilbage, hvis fåreproduktionen nedlægges, og en koblet støtte kan således være en løsning.
Med hensyn til den nye artikel 68 er jeg nødt til at understrege, at den giver medlemsstaterne mulighed for at anvende og skære op til 10 % af den direkte støtte, og medlemsstaterne kan derefter vælge at overføre nogle af disse midler til fåre- og gedesektoren. Muligheden for kobling af støtten gælder for både ammekøer og får og geder.
Jeg er ikke sikker på, at jeg helt forstod det næste spørgsmål, men hvis man ser på budgettet - det samlede landbrugsbudget, som statslederne blev enige om i 2002 - var budgettet i faste priser justeret med en inflationssats på blot 1 %. Det ærede medlem har ret i, at inflationssatsen er over 1 %, navnlig i øjeblikket som følge af høje oliepriser og høje fødevarepriser, og man kan således ganske rigtigt sige, at værdien af betalingsrettighederne ikke fuldt ud følger værdien af andre produkter. Denne beslutning blev imidlertid truffet af statslederne, og derfor er den aktuelle situation, navnlig i en række sektorer, hvor vi ser prisstigninger, vi ikke har set de sidste 30 år, nemlig at priserne nu begynder at stige, et godt signal for de landbrugere, der skal leve heraf.
Jeg vil gerne sig til hr. Gklavakis, at vi har haft mange drøftelser, og jeg glæder mig altid over at drøfte dette spørgsmål med ham. Han kan efter min mening godt tage tilbage til sin valgkreds og sige, at han kæmper som en løve for at fastholde den koblede støtte.
Tobaksproduktion er ikke bæredygtig i alle områder, men jeg tror, at de øremærkede midler til tobakssektoren i budgettet for udvikling af landdistrikter også kan betyde, at de landbrugere, der ønsker at forblive i erhvervet, får mulighed for at modernisere deres tobaksproduktion og måske i sidste ende få en økonomisk bæredygtig tobaksproduktion, idet tobakskvaliteten vil blive øget. Jeg tror, at De er nødt til at se realiteterne i øjnene - at denne ordning ikke vil blive taget op til fornyet overvejelse - og herefter forsøge at finde de bedst mulige løsninger.
Wiesław Stefan Kuc
- (PL) Hr. formand, fru kommissær! De er kendt for altid at kæmpe for at reducere produktionsomkostningerne inden for landbruget, fru kommissær. Jeg har et spørgsmål i denne forbindelse. I vores land, dvs. i Polen, har regeringen for nylig pålagt landbrugere, der producerer rapsfrøolie til eget brug til iblanding i brændstoffer, yderligere afgifter. Det kan på sin vis sidestilles med fremstillingen af biodiesel. Da dette svarer til at betale en afgift for at drikke sin egen mælk eller at spise sine egne grøntsager eller kartofler, kan De da hjælpe disse landbrugere, således at de kan fortsætte deres aktiviteter uden at blive pålagt yderligere afgifter, som om de købte denne olie udefra?
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Siden jeg gik ind i europæisk politik har jeg altid lagt meget stor vægt på subsidiaritetsprincippet. Dette betyder, at når vi taler om beskatning, taler vi ikke om en fælles politik, og det er derfor op til medlemsstaterne at afgøre, hvordan de forvalter deres skattesystemer. Derfor må jeg af forskellige årsager hellere undlade at blande mig i - jeg vil ikke sige nationale stridigheder - men nationale drøftelser om forvaltningen af beskatningen af rapsfrø. Jeg forstår Deres bekymringer, men jeg foretrækker at holde mig uden for denne diskussion.
Formanden
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke var blevet besvaret, ville blive besvaret skriftligt (se bilag).
(Mødet udsat kl. 20.45 og genoptaget kl. 21.00)
