Gatavošanās euro zonas valstu un valdību vadītāju augstākā līmeņa sanāksmei, kura notiks 2010. gada 7. maijā (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par gatavošanos eiro zonas valstu un valdību vadītāju augstākā līmeņa sanāksmei, kas notiks 2010. gada 7. maijā.
Diego López Garrido
Priekšsēdētāja kungs! Šonedēļ, 7. maijā, ir paredzēta eiro zonas valstu un valdību vadītāju augstākā līmeņa sanāksme, un šodienas debates Eiropas Parlamentā notiek saistībā ar šo svarīgo sanāksmi. Sanāksmes mērķis būs formalizēt panākto vienošanos par aizdevumiem Grieķijai, kā arī finanšu atbalsta pasākumus, lai šī eiro zonas valsts risinātu savu nopietno finansiālo situāciju un izdarītu secinājumus, kas izriet no šīs situācijas un no šīs vienošanās attiecībā uz eiro zonas un visas Eiropas Savienības nākotni.
Valstu un valdību vadītāji piektdien gatavojas apstiprināt risinājumu finansiālajai situācijai, ko Eiropas Savienība ir nodevusi Grieķijai. Citiem vārdiem sakot, tā gatavojas formalizēt saistības - šajā posmā tās ir politiskas saistības -, ko Eiropas Savienības valstu un valdību vadītāji uzņēmās 11. februāra sanāksmē. Tās ir saistības Grieķijas atbalstam, lai risinātu tās ārkārtīgi smago finansiālo situāciju.
Tādēļ piektdien valstu un valdību vadītāji gatavojas Grieķijai iesniegt, izklāstīt un saskaņot 15 pārējo eiro zonas dalībvalstu vēlējumu, lai tā varētu saņemt šo palīdzību, šos aizdevumus, ja tās valdība būs pieņēmusi stingru ekonomikas un finanšu pielāgojumu programmu. Tās mērķis būs nodrošināt Grieķijas finansiālo stabilitāti un visas eiro zonas finansiālo stabilitāti, par ko notikusi politiska vienošanās ne tikai saistībā ar Grieķiju. Tā bija arī politiska vienošanās, ko Eiropas Savienības valstu un valdību vadītāji pauda 11. februāra rezolūcijā.
Runājot politiskā un vēsturiskā skatījumā, šis ir nopietns lēmums, jo tas ir būtisks uzticamībai eiro zonai un ārējai uzticamībai visai Eiropas Savienībai finansiālā ziņā. Tas ir svarīgs fiskālai konsolidācijai, kas paredzēta līgumos par Eiropas Savienību, fiskālai konsolidācijai eiro zonā un visā Eiropas Savienībā, un tas ir ļoti svarīgs, lai konsolidētu efektīvu un stabilu ekonomikas atveseļošanu Eiropas Savienībā.
Rehn kungs, kas ir šeit, mūsu vidū, šodien publicēja Komisijas prognozes 2010.-2011. gadam, kurās pausta pakāpeniska ekonomikas atveseļošanās Eiropas Savienībā. Komisijas prognozes apstiprina, ka Eiropas Savienībā notiek ekonomikas atveseļošanās un ka pēc lielākās Eiropas Savienības vēsturē pieredzētās recesijas visā Eiropas Savienībā ir prognozēta 1 % liela izaugsme 2010. gadā, tātad šogad, un 1,75 % liela izaugsme 2011. gadā.
Tātad ekonomikas recesija Eiropas Savienībā beigusies pagājušā gada trešajā kvartālā, un ekonomikas atveseļošanās ir sākusies. Nepārprotamu atbalstu šajā procesā devis Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāns un dalībvalstu pieņemtie lēmumi, kuri paredzēja iepludināt dažādu valstu tautsaimniecībās lielas naudas summas no dalībvalstu budžetiem un no Eiropas Savienības budžeta, izmantojot Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu. Šis ir viens no skaidrojumiem, kādēļ - es vēlreiz atkārtošos - pēc vissmagākās Eiropas Savienības vēsturē pieredzētās recesijas mēs jau redzam ekonomikas atveseļošanos Eiropas Savienībā.
Šīs ir Eiropas Komisijas prognozes, un lēmums piešķirt aizdevumu Grieķijai neapšaubāmi nodrošina efektīvu un ilgtspējīgu ekonomikas atveseļošanos eiro zonā un visā Eiropas Savienībā.
Mēs uzskatām, ka Eiropas Savienība pareizi reaģēja uz pašreizējo situāciju ekonomikā, darot visu, kas bija tās spēkos, lai paustu savu attieksmi. Mēs īpaši uzskatām, ka tā pareizi reaģēja uz ārkārtīgi nopietno finansiālo situāciju Grieķijā un pēdējos mēnešos veica skaidri saprotamus pasākumus jomā, ko mēs esam sākuši saukt par ekonomisko pārvaldību jeb Eiropas Savienības ekonomisko valdību. Ir veikti nepārprotami pasākumi tālākvirzībai. Varbūt dažreiz tie šķita lēni, pārāk lēni, tomēr jebkurā gadījumā tie bija droši un apņēmīgi soļi uz priekšu, kuru kulminācijas punkts būs piektdien Eiropas Savienības valstu un valdību vadītāju sanāksmē.
Mēs uzskatām, ka ekonomiskai pārvaldībai jeb Eiropas Savienības ekonomiskai valdībai vajadzīgi stabili pamati. Pirmkārt, ir jāatbild par esošajām saistībām, piemēram, parakstīto un ratificēto līgumu par Eiropas Savienību. Otrkārt, ir jāievēro solidaritātes princips, kas ir svarīgākais no Eiropas Savienības un visu politikas virzienu principiem. Treškārt, fiskālās konsolidācijas koordinācija, Eiropas Savienības ārējās pārstāvības koordinācija - piemēram, G20 sanāksmēs, kā arī koordinācija izaugsmei un izkļūšanai no krīzes. Es esmu pārliecināts, ka tas tiks ierakstīts dokumentā, ko komisārs Rehn kungs gatavo par šo tematu un ko iesniegs Komisijai 12. maijā.
Visbeidzot es gribētu teikt, ka ekonomiskajai pārvaldībai, kas patlaban tiek veidota un attīstīta Eiropas Savienībā, kurai pamati tiek likti Eiropas Savienībā, vajadzīgi efektīvi instrumenti un sava veida uzraudzība. Es esmu pārliecināts, ka dokumentā, ko Eiropas Komisija patlaban gatavo, uz to būs norāde. Mums ir jāuzlabo valsts finanšu kvalitāte. Mums ir vajadzīga valsts finanšu sistēmas uzraudzība, Eiropā īstenota finanšu sistēmas uzraudzība, un tādēļ es gribētu aicināt Eiropas Parlamentu pēc iespējas drīz pieņemt dokumentu kopumu par finanšu uzraudzību. Šajā dokumentu kopumā jābūt iekļautām regulām un direktīvām, par kurām šeit un tagad notiek debates Parlamentā un par kurām turpmākajās dienās notiks debates attiecīgajā komitejā, bet pēc tam - attiecīgajā plenārsēdē.
Mums ir arī vajadzīga sistēma, kuras mērķis ir novērst iespējamās krīzes, un vēl mums ir vajadzīga - kā jau es teicu iepriekš - spēja paust vienprātīgu viedokli par Eiropas Savienības ārējo pārstāvību. To sakot, es nepārprotami domāju G20 sanāksmes. Es uzskatu, ka šie ir pasākumi ceļā uz Eiropas Savienības ekonomisku valdību jeb ekonomisku pārvaldību; šajos pasākumos ietilpst arī palīdzība un aizdevumi Grieķijai, un tāpēc es uzskatu, ka Eiropas Savienība iet pareizā virzienā un ir nostiprinājusi šo virzienu.
Es esmu pārliecināts, ka valstu un valdību vadītāji pieņems šo dokumentu kopumu par finanšu palīdzības piešķiršanu Grieķijai, kas, īsumā sakot, ir saistības finansiālās stabilitātes, eiro zonas un visas Eiropas Savienības ekonomiskās stabilitātes nodrošināšanai, kā viņi minēja savā 11. februāra paziņojumā.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs! Mani lūdza nākt klajā ar paziņojumu Parlamentā pirms eiro zonas valstu un valdību vadītāju piektdienas sanāksmes.
Ļaujiet man vispirms izteikt līdzjūtību šodien Atēnās notikušās vardarbības upuru ģimenēm. Mūsu demokrātiskās sabiedrībās dzīvojošo pilsoņu tiesības ir nepiekrist un protestēt, bet nekas nevar attaisnot vardarbību.
Ļaujiet man teikt dažus vārdus par dokumentu kopumu finanšu palīdzības piešķiršanai Grieķijai, ko apstiprināja pagājušajā sestdienā. Pēc tam es pateikšu savas domas par to, kas būtu jādara, lai nepieļautu šāda veida krīzes atkārtošanos.
Grieķijas iestādes ir vienojušās par fiskālās konsolidācijas un strukturālās reformas daudzgadu programmu Grieķijai. Tās to sagatavoja kopā ar Komisiju, Eiropas Centrālo banku un Starptautisko Valūtas fondu.
Grieķijas valdība ir iesniegusi pārliecinošu un ticamu dokumentu kopumu, ar kura palīdzību tā nodrošinās ekonomikas stabilitāti un atjaunos uzticamību. Ir svarīgi, lai mēs atzītu premjerministra G. Papandreou un viņa valdības parādīto drosmi.
Grieķija ir apņēmusies veikt smagus pasākumus, bet mēs visi zinām, ka citu alternatīvu nav.
Pēc Komisijas un Eiropas Centrālās bankas ieteikuma Eiropas Savienība no savas puses ir aktivizējusi koordinētu mehānismu, lai palīdzētu Grieķijai. Tas ir bezprecedenta solidaritātes žests, kāds nekur citur pasaulē nav pieredzēts.
Šī būs izšķirīga palīdzība Grieķijai, lai nodrošinātu tās ekonomikas atgriešanos uz iepriekš nospraustā ceļa, un saglabās visas eiro zonas finansiālo stabilitāti.
Es gribu uzsvērt, ka Komisija ir nodrošinājusi, lai šis mehānisms, kamēr vien tas ir pamatots uz divpusējiem aizņēmumiem, būtu Eiropas mehānisms. Komisija palīdzēja to izveidot, un tai būs svarīga nozīme šī mehānisma vadībā un īstenošanā.
Komisija ir un būs galvenā iestāde, kas vērtēs Grieķijas atbilstību dokumentu kopuma nosacītībai. Komisija arī pārzinās divpusējos aizņēmumus no dalībvalstīm.
Līdz nākamās nedēļas beigām mums būs zināms, kuras dalībvalstis būs pabeigušas likumā paredzēto kārtību, lai Grieķijai piešķirtu divpusējo aizdevumu. Es esmu stingri pārliecināts, ka šis bezprecedenta110 miljardu eiro lielais finansiālais atbalsts Grieķijai un pielāgojumu programma ir atbilstīga atbilde uz Grieķijas krīzi. Mums nav iemesla šaubīties, ka to stingri īstenos gan Grieķija, gan eiro zonas dalībvalstis.
Tāpat uzskata arī citas svarīgas personas. Es, piemēram, pamanīju atbalsta paziņojumu, ko tikko publicējuši bijušie, esošie un nākamie G20 finanšu ministru grupas priekšsēdētāji. Diemžēl šķiet, ka vēl ne visi tirgus dalībnieki ir pārliecināti. Mums jāpasaka skaļi un pārliecinoši, ka tiem, kas šaubās, nav taisnība. Pie šī izteikuma es pēc brīža vēl atgriezīšos.
Eiro zonas valstu un valdību vadītāju piektdienas sanāksmē mēs paraudzīsimies plašākā kontekstā uz šo rīcību un apsvērsim, kas jādara, lai šajā situācijā izdarītu pareizos secinājumus. Debates, protams, būs sākuma punkts, jo par lēmumiem vēl ir jādebatē, un tie ir galu galā jāpieņem kopā ar visām 27 dalībvalstīm - gan ar eiro zonas, gan pārējām Eiropas Savienības dalībvalstīm. Es pateikšu ļoti skaidri: lēmumu apspriešana un pieņemšana 27 dalībvalstu pulkā dod spēku.
Kaut arī mums ir jāpasteidzas ar likumā paredzētās kārtības gaitu, tomēr jāsaka, ka 27 valstu kopējā rīcība, kam nekur visā pasaulē nav precedenta, garantē vislabāko iespējamo pamatu mūsu kopīgai nākotnei arvien vairāk savstarpēji sasaistītā pasaulē.
Es redzu divas galvenās pārdomu un rīcības līnijas - pirmā ir ekonomiskās pārvaldības likumu, arī Stabilitātes un izaugsmes pakta, pārvērtēšana. Otrā ir finanšu tirgu reforma.
Komisija saspringti strādā ar jautājumu par ekonomisko pārvaldību un nākamtrešdien ir gatava iesniegt savus priekšlikumus tās uzlabošanai. Ir jāapsver trīs galvenie pamatbloki. Pirmkārt, atbildība - mums jāpastiprina Stabilitātes un izaugsmes pakts un, galvenokārt, jāpārliecinās, vai dalībvalstis to ievēro. Ir nepārprotami jāpastiprina gan pakta preventīvā, gan korektīvā daļa. Es esmu gandarīts, ka vairums to, kas iepriekš apšaubīja vai pat ierosināja pavājināt paktu, tagad atbalsta to, ka ir vajadzīgi bargāki likumi un, vēl svarīgāk, to stingrāka ieviešana.
Otrkārt, savstarpēja atkarība - mēs visi šeit esam vienā laivā. Es uzskatu, ka krīze ir skaidri parādījusi, ka mums ir jārisina jautājums par līdzsvara trūkumu dalībvalstu starpā, īpaši eiro zonas dalībvalstu starpā. Tas ietver novirzes to konkurētspējā, jo šis ir viens no izšķirīgiem aspektiem, kas izraisa cita veida nelīdzsvarotību.
Tas, protams, nenozīmē, ka dažas valstis var kļūt mazāk konkurētspējīgas tādēļ, ka citas izskatās relatīvi konkurētspējīgākas. Mēs visi esam sāncenši pasaules tirgos. Mums jāpaaugstina mūsu vispārējā konkurētspēja līdzsvarotā un mijiedarbīgā veidā. Es arī uzskatu, ka mums ir jāpavēro arī citi nelīdzsvarotības cēloņi. Lai panāktu progresu, mēs ierosināsim pastiprināt uzraudzību un palielināt ekonomiskās politikas koordināciju. Es arī esmu gandarīts, ka šajā ziņā tagad es redzu lielāku dalībvalstu atvērtību.
Treškārt, saskaņotība - mums pašiem sev jāpavaicā, vai mūsu fiskālo likumu sistēma ir pilnībā pabeigta. Manuprāt, ir vērtīgi izveidot pastāvīgu rīcības mehānismu postošu situāciju gadījumos. Galu galā labāk ir būt drošībā nekā postā.
Es ceru, ka mēs varam izmantot šodienas debates un paļauties uz Parlamenta atbalstu reformu īstenošanā. Es uzskatu, ka saistībā ar Eiropas integrāciju no politiskā viedokļa mēs atrodamies vienā no tiem punktiem, no kura sāksies atkāpšanās, ja vien mēs tagad nepacelsim Eiropu. Mēs nevaram stāvēt dīkā. Šis ir ļoti īpašs brīdis Eiropā, kad katru dienu tiek pārbaudīta mūsu solidaritāte un mūsu atbildība. Es ceru, ka mūsu dalībvalstu vadītāji spēs pielāgoties šai situācijai, lai ne tikai palīdzētu citiem, bet uzņemtos atbildību par mūsu kopējo Eiropas projektu.
Paredzētās reformas tiks ieviestas saistībā ar jau notiekošajiem bezprecedenta pasākumiem. Nav apspriežams jautājums par to, vai deficīts un parādu līmenis dažās dalībvalstīs ir apņēmīgi jākoriģē, turklāt ātrāk nekā nolemts pirms krīzes.
Bet ir arī jāsaka, ka mēs nevaram ignorēt faktu, ka budžeta situācijas pasliktināšanās 2009. gadā notika galvenokārt automātisko stabilizatoru darbības dēļ, kas reaģēja uz ekonomiskās aktivitātes bezprecedenta samazināšanos, ko izraisīja finanšu krīze, kas nesākās Eiropā. Citiem vārdiem sakot, vispārējo situāciju eiro zonā izraisīja galvenokārt pretlejupslīdes politika, kas tika atbalstīta visā pasaulē.
Vienmēr ir bijis zināms, ka situācija vēlāk tiks koriģēta, un vairums eiro zonas valstu jau ir sākušas drosmīgas reformas, piemēram, savās pensiju sistēmās. Finanšu tirgus dalībniekiem ir jāparāda tāda pati atbildība, kādu ir parādījušas valdības. Tādēļ tikpat steidzami ir jāturpina nodrošināt ilgtspējīgu un atbildīgu finanšu nozari, kas darbojas ekonomikas un pilsoņu labā.
It jāatceras, ka tieši finanšu tirgus dalībnieki nosaka tirgus noskaņojumu. Psiholoģijai tirgos ir liela nozīme. Finanšu krīze radās īstermiņa risinājumu, procikliskuma un atbildības trūkuma dēļ. Tieši šie faktori mums ir steidzīgi jākoriģē.
Mums ir vajadzīgi spēcīgi un stabili Eiropas finanšu pakalpojumu tirgi, kuros veikt ieguldījumus nākotnes izaugsmei atbilstīgi redzējumam, kas pausts stratēģijā "Eiropa 2020”. Mums ir vajadzīga visu tirgus dalībnieku atbildīga attieksme. Mēs jau daudz esam paveikuši un turpinām strādāt ar finanšu tirgu reformu. Es paļaujos uz Parlamentu, ka ar tā atbalstu tas visiem tiks izskaidrots.
Eiropas iestādes - Parlaments, Padome un Komisija -darbojas kopā, un tās jāuzlūko kā kopīgi strādājošas iestādes. Mēs esam noteikuši darba prioritātes attiecībā uz atbildīgo riska pārvaldību, drošākiem atvasināto finanšu instrumentu tirgiem, labāku finanšu uzraudzību, kā arī nodrošinājuši to, lai bankās būtu pietiekams kapitāla daudzums, kas segtu reālu zaudējumu risku. Šis darbs ir jāpasteidzina.
Turpmākajās nedēļās mums vajadzēs pabeigt jau iesāktās reformas. Kā jau es Parlamentā teicu pirms divām nedēļām, es ceru, ka drīz būs izrāviens mūsu priekšlikumam attiecībā uz riska ieguldījumu fondiem un privāto kapitālu.
Es arī gribētu laikus vienoties par jaunu, efektīvu Eiropas uzraudzības sistēmu. Eiropas Sistēmiskā riska kolēģijai un trim uzraudzības iestādēm ir jāsāk strādāt 2011. gada sākumā.
Tomēr tās nedrīkst kļūt vienīgi par "papīra tīģeriem” - mums ir kopīga atbildība par to, lai nodrošinātu tām darbarīkus darba veikšanai. Tajos ietilpst saistošu lēmumu pieņemšanas pilnvaras patiesi neatliekamu situāciju risināšanai, Eiropas tiesību aktu ieviešanai - es uzsveru - Eiropas tiesību aktu, ne tikai nacionālo tiesību aktu ieviešanai -, kā arī jebkādu strīdu risināšanai dalībvalstu uzraudzības kolēģijās. Ir pēdējais laiks pieņemt šos lēmumus un raudzīties, lai tie atbilstu noteiktajam mērķim.
Šajā gadā tiek sagatavoti vēl vairāki priekšlikumi, kas uzlabos noguldītāju un ieguldītāju aizsardzību, pastiprinās pasākumus pret tirgu ļaunprātīgu izmantošanu, turpinās uzlabot banku kapitāla kvalitāti un kvantitāti, kā arī apkaros pārmērīgi lielas parādsaistības.
Pēdējos trīs mēnešos un, paradoksāli, vēl šajā nedēļā situācija neatkarīgajos parādu tirgos ir radījusi jaunas bažas. Komisija jau strādā, lai pamatīgi pārbaudītu atvasināto finanšu instrumentu tirgus, lai palielinātu pārredzamību un drošumu tajos. Iesākumā mēs iesniegsim tiesību aktu, lai standartizētu piemērotus atvasināto finanšu instrumentu līgumus, izmantojot centrālu mijieskaita darījumu starpniekiestādi, kura tiek pienācīgi regulēta un uzraudzīta. Patlaban mēs arī apsveram, vai turpmāk ir jāpiemēro konkrēti pasākumi valstu atvasināto finanšu instrumentu tirgiem.
Krīze ir atkal uzskatāmi apliecinājusi kredītvērtējuma aģentūru nozīmi. Šīm aģentūrām ir galvenā loma finanšu tirgu darbībā, bet reitingi, šķiet, ir pārāk cikliski, pārāk atkarīgi no vispārējā noskaņojuma tirgū, nevis no pamatprincipiem - neskatoties uz to, vai noskaņojums tirgū ir pārāk optimistisks vai pārāk pesimistisks. Tā kā kredītvērtējuma aģentūrām ir svarīga nozīme un ietekme uz tirgiem, tās ir arī īpaši atbildīgas par to, lai vērtējumi būtu gan saprātīgi, gan aptveroši. Tādēļ Komisija 2008. gadā steidzīgi ierosināja jaunu tiesību aktu par šīm aģentūrām, kas stāsies spēkā pēc pāris mēnešiem.
Šie tiesību akti nodrošinās kredītvērtējuma aģentūru pārredzamāku darbību, liks tām publicēt izmantotās metodoloģijas un izvairīties no interešu konfliktiem. Tomēr šis darbs mums ir jāturpina. Lai šo Eiropas mēroga dimensijas dalībnieču uzraudzību pastiprinātu, Komisija uzskata, ka tām ir jāpiemēro nākamās Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes tieša uzraudzība, un tieši to mēs ierosināsim.
Mēs arī esam sākuši apsvērt, vai nebūtu jānosaka turpmāki pasākumi, lai īpaši nodrošinātu valstu parādu atbilstīgu novērtēšanu. Mums jāsakārto pašiem savas mājas un jāmudina to darīt arī citiem.
Komisija darīs visu nepieciešamo, lai finanšu tirgi nekļūtu par spēļu laukumiem spekulācijām. Brīvi tirgi ir pamats veiksmīgu tautsaimniecību darbībai, bet tajos ir vajadzīgi noteikumi, kas jāievēro, turklāt noteikumu ievērošanas prasībām jākļūst stingrākām, jo bezatbildīga attieksme apdraud to, ko nevar un ko nevajag apdraudēt.
Uzvedībai tirgū jābūt pamatotai ar saprātīgu un objektīvu analīzi, un finanšu dienestiem ir jāsaprot, ka tie ir pakalpojumu sniedzēji, nevis mērķi paši par sevi. Tie nedrīkst atrasties savrup no savas ekonomiskās un sabiedriskās funkcijas. Faktiski finanšu tirgus dalībnieki joprojām ir uzņēmēji, jo finanšu krīzes laikā regulatīvās iestādes un demokrātiskās iestādes - galu galā nodokļu maksātāji - stabilizēja tirgus.
Toreiz mēs rīkojāmies ātri, un tieši šī iemesla dēļ mēs rīkosimies ātri arī nākotnē. Līdz ar to vēstījumam no eiro zonas valstu un valdību vadītāju šīs piektdienas sanāksmes jābūt nepārprotamam, un tas arī būs nepārprotams, proti, mēs darīsim to, kas būs vajadzīgs, turklāt visās frontēs.
Priekšsēdētājs
Mēs vēlētos pievienoties līdzjūtības apliecinājumiem, ko Barroso kungs izteica savā runā. Notikumi, par kuriem Barroso kungs runāja, notika šodien Grieķijā. Mēs ļoti ceram, ka strupceļš Grieķijā būs beidzies. Par nesenajām Grieķijas problēmām sāka bažīties un interesēties visi Eiropas Parlamenta deputāti.
Joseph Daul
PPE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Mēs Eiropā patlaban piedzīvojam īpaši smagu laiku - nopietna krīzes situācija Grieķijā, krīzes seku ietekme uz iedzīvotājiem, turklāt, kā jūs norādījāt, sekas ir traģiskas un dramatiskas, parādi krājas vairumam mūsu dalībvalstu, bet Eiropas reakcija, kaut arī tāda vismaz ir, ne vienmēr atbilst mūsu cerībām.
Eiropiešiem ir pienācis laiks izdarīt secinājumus, kas izriet no šiem notikumiem, un pieprasīt Eiropas pārvaldībai veikt radikālas reformas. Reformas, kas neļaus dalībvalstīm pieņemt pašām savus lēmumus par to budžeta prioritātēm, to fiskālajām prioritātēm un to sociālajām prioritātēm, ja tās nebūs apspriedušās ar saviem partneriem, ar kuriem tām galu galā tomēr ir kopīga valūta un vērtības, un tādēļ arī kopīgs liktenis. Reformas jāveic arī cilvēku prātos, lai mūsu partijas, mūsu ministri, mūsu vietējie kolēģi pārtrauc sistemātiski nomelnot Eiropā pieņemtos lēmumus, ja viņi paši ir bijuši līdzdalībnieki šo lēmumu pieņemšanā.
Vai mēs būtībā vēl aizvien varam pieprasīt saviem partneriem solidarizēties, sastopoties ar grūtībām, ja pilnībā ignorējam viņus tad, kad dzīve atkal sāk ritēt ierastajā gultnē? Vai mēs vēl aizvien varam pieprasīt būtisku palīdzību no saviem partneriem, ja nevaram nodrošināt absolūtu pārredzamību publisko kontu pārskatos? Visbeidzot, vai mēs varam turpināt neizpratnē brīnīties par cilvēku uzdotajiem jautājumiem, kad mēs pieprasām viņiem solidarizēties, ja daži no viņiem strādā 35 stundas nedēļā un aiziet pensijā pirms 60 gadu vecuma, bet citi strādā 48 stundas nedēļā un aiziet pensijā 67 gadu vecumā? Es domāju, ka nevaram. Tieši otrādi, es uzskatu, ka ir pienācis laiks uzdot reālus jautājumus un sniegt uz šiem jautājumiem patiesas atbildes.
Šīs atbildes lielākoties nav nacionālas, bet eiropeiskas - kā pasaule, kurā mēs dzīvojam. Šīm atbildēm nav jāizdabā plašām tautas masām, bet tajās jājūt atbildība un apzināšanās. Šīm atbildēm jābūt atbildīgām, mums tās jāsniedz bez vilcināšanās. Ja vilcināsimies atbildēt, tad citi mums piedēvēs savas izdomātās atbildes vēl ātrāk nekā spējam iedomāties. Mūsu tauta varēs mūs ne tikai apsūdzēt - un pareizi vien būs - par pienākumu neizpildi vai par patiesības noklusēšanu, bet tai vajadzēs sadzīvot ar lēmumiem, kas ir pat daudz smagāki nekā tie, kas jāpieņem šodien. Mums ļoti skaidri jāpieprasa izveidot ekonomisku Eiropu, sociālu Eiropu un fiskālu Eiropu. Lai izveidotu tādu Eiropu, mūsu valdībām - gan labējām, gan kreisām - jāveic ļoti praktiski pasākumi.
Vai šo argumentu sadzirdēs Padome? Vai mēs varēsim to pateikt tā, lai tas izskan skaļi un skaidri? Es uzdevu jautājumu Verhofstadt kungam, kam ir neliela pieredze darbā ar šo Padomi. Vai viņš uzskata, ka mums kopā ir iespējams iesaistīties diskusijās Padomē? Vai Komisija uzklausīs šo argumentu? Es tā ceru un es ļoti lūdzu jūs, Barroso kungs - es lūdzu jūs kā līgumu uzraugu nodrošināt, lai dalībvalstis mūsu pieņemtos lēmumus piemēro labi un precīzi. Gribu piezīmēt, ka, piemēram, Pakalpojumu direktīvas piemērošana nepavisam nav apmierinoša. Attiecībā uz izaugsmi tā ir zaudēta iespēja, un turpmāk mēs to vairs nevarēsim pieļaut.
Dāmas un kungi! Es neesmu ideālists. Es sevi neuzskatu par naivu, bet es tiešām uzskatu, ka Eiropā ir pienācis brīdis, lai teiktu patiesību, tādēļ es ierosinu pieņemt šos izaicinājumus ar drosmi un atbildības sajūtu tieši tāpat, kā to pirms 60 gadiem darīja Eiropas tēvi - Eiropas dibinātāji R. Schuman, A. De Gasperi, K. Adenauer un citi -, kuri nešauboties pieņēma drosmīgus un it kā nereālus lēmumus. Mums jāseko viņu piemēram - viņi negaidīja, viņi nerīkoja referendumu. Viņi saņēma drosmi un reaģēja uz izšķirīgiem jautājumiem, kas bija radušies.
Dāmas un kungi! Ja vien mums būtu drosme veikt pareizos pasākumus pašreizējās krīzes novēršanai, tad tā mums varētu dot labu pieredzi, bet, ja mēs izvairīsimies no vajadzīgo reformu veikšanas, krīze varētu radīt nopietnas sekas. Mums steidzami vajadzīga ekonomiskā un sociālā pārvaldība, mums steidzami jāpiemēro noteikumi par aplikšanu ar nodokļiem. Visbeidzot, mēs nedrīkstam radīt mākslīgu plaisu starp Eiropas dalībvalstīm un pārējām valstīm. Solidaritāte Eiropā attiecas uz visām 27 valstīm. Es aicinu Padomes locekļus uzlūkot Eiropu tādu, kāda tā patiesībā ir. Es aicinu jūs veikt pētījumus par to, kas ar mums notiktu, ja Francija un citas valstis rīt sastaptos ar tām pašām grūtībām kā tagad Grieķija. Kas tad notiks ar mūsu eiro? Ko mēs varēsim darīt mūsu Eiropas iedzīvotāju labā?
Pateicos par uzmanību. Eiropa ir mūsu kopējā atbildība, un laiks negaida.
Priekšsēdētājs
Redzu, ka mūsu deputāts Madlener kungs ir lūdzis vārdu saskaņā ar zilās kartītes procedūru. Tomēr jūs jau esat runātāju sarakstā. Lūk, šeit - runātājs Barry Madlener. Es jums došu vārdu pēc pāris minūtēm. Es apsolu, jūs varēsiet runāt.
Maria Badia i Cutchet
S&D grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētāja kungs, vispirms ļaujiet man Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas vārdā izteikt dziļu solidaritāti ar Grieķijas tautu pēc šodien piedzīvotajiem nāves gadījumiem. Es arī gribētu aicināt, lai tiktu atjaunots miers, un pateikt grieķu tautai, ka mēs esam tautas pusē un atbalstām tās centienus šajā ilgajā un grūtajā pārbaudījumā, ar ko tai nākas saskarties.
Es īpaši gribētu uzrunāt premjerministru Georgios Papandreou un atbalstīt viņa stingrību, politisko drosmi un paveikto smago darbu, glābjot valsts nākotni.
Mēs ceram, ka turpmākajos mēnešos un gados Eiropas Savienība darīs visu iespējamo, lai atbalstītu vajadzīgos reformu procesus. Mēs vairs nevaram turpināt vienkārši spēlēt uzraudzības teātri. Eiropas Savienībai jāiesaistās reformu procesā un tas jāatbalsta. Ja reformu process būs veiksmīgs, veiksme būs kopīga un vienotā Eiropā skars ikvienu, jo liktenis mums visiem ir kopīgs. Lai to panāktu, mums jāgādā par to, lai tiktu pienācīgi mobilizēti Eiropas un fiskālie instrumenti, kas varētu mums nodrošināt jebkādu palīdzību un atbalstu šajā grūtajā laikā.
Turklāt pēc Grieķijas krīzes, manuprāt, var secināt, ka dažas pēdējās nedēļas ir bijušas ļoti nozīmīgas. Mums jāpiemēro viss, ko esam iemācījušies, lai stiprinātu ekonomisko pārvaldību un veidotu nevis tikai monetāru, bet arī patiešām saimniecisku Eiropas Savienību. Tas, kas Jacques Delors laikā bija neiedomājams, tagad ir kļuvis neizbēgams, un mums ir jāaug līdzi mūsu laika prasībām.
Lai sasniegtu visus šos ambiciozos mērķus, mums vispirms ir jāiemācās kopīgi strādāt. Stabilitātes un izaugsmes pakts ir viens no faktoriem, kas vislabāk ir parādījis, ka ir jākoordinē mūsu ekonomiskā politika. Koordinācijai jābūt aktīvai un efektīvai, un tai ir jāvērš uzmanība uz ilgtspējīgas un spēcīgas izaugsmes procesiem visās dalībvalstīs, kas nodrošina cilvēkiem darbu. Mēs ceram, ka Eiropas Komisija šai ziņā drīz iesniegs īsus priekšlikumus, kas sniedzas tālāk par represīvu loģiku. Mums jāmācās celt un augt spēcīgiem kopā.
Barroso kungs, es ceru, ka jūs saprotat, ka ir maksimāli steidzami jāizmanto Komisijas ietekme, ko tā var realizēt šajā posmā.
Otrkārt, mums ir jāsagatavo tie mehānismi, kas ir vajadzīgi krīzes pārvarēšanai. Ir pēdējais laiks, lai Padome apstiprinātu Eiropas finanšu stabilitātes mehānismu - priekšlikumu, ko martā pieņēma premjerministri un Eiropas Sociālistu partijas vadītāji. Mums jānosoda dažu finanšu aģentu agresīvā un spekulatīvā attieksme, bet mums ir arī jāsaprot, ka mēs esam izveidojuši tādu monetāro sistēmu, kas krīžu laikā neatbilst prasībām.
Treškārt, mums ir jāizstrādā jauna Eiropas solidaritātes koncepcija. Vai nu mēs virzāmies pretī kopīgam liktenim, vai arī mums jāpadodas nacionālā savtīguma negatīvajai dinamikai un savstarpējai destruktīvai sacensībai. Mēs nevaram teikt, ka gribam dzīvot kopā un tai pašā laikā teikt, ka praksē mēs katrs gribam darboties patstāvīgi. Pašreizējā krīze ir izšķirīga pārbaude, un mums ir jāsaprot tās vispārējā nozīme.
Ceturtkārt, mums ir jāpiešķir pienācīga nozīme finanšu jomai. Turpmākajās nedēļās un mēnešos Parlamentam būs iespēja paust savu nostāju par virkni tādu ļoti svarīgu tiesību aktu priekšlikumu kā riska ieguldījumu fondi un finanšu uzraudzība.
Es aicinu visas iestādes atbalstīt mūsu atbildīgo pieeju, kas ļautu Eiropai ātri izveidot stabilu regulatīvo un uzraudzības sistēmu. Mēs ceram, ka, strādājot kopā, mēs varam arī izstrādāt nodokli par finanšu transakcijām, lai finanšu iestādes veiktu taisnīgas iemaksas saimnieciskajos izdevumos tāpat kā tās jāveic ikvienam no mums.
Grieķijas nākotne būs ļoti atkarīga no tās kaimiņu - mūsu - izaugsmes, jo mēs esam tās ekonomiskie partneri. Ja mēs nespēsim risināt problēmas, kas jau ir noteiktas 2020. gada stratēģijā, ja mēs nespēsim konkretizēt kopējo politisko darba kārtību un ja mūsu tautsaimniecības būs nolemtas lēnai izaugsmei un mazām nodarbinātības iespējām, mēs nespēsim novērst turpmākos triecienus, kas varētu būt vēl nopietnāki un grūtāk vadāmi.
Uz spēles ir likta mūsu kontinenta nākotne. Eiropas nākotne ir atkarīga no mūsu saprāta, mūsu solidaritātes un mūsu stingrības.
Guy Verhofstadt
ALDE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs! Ļaujiet man sākt savu runu ar to, ka es ceru, tāpat kā, es uzskatu, cer arī mani kolēģi deputāti un Komisijas priekšsēdētājs, ka mūsu ieviestā sistēma darbosies. Man bija šaubas jau pašā sākumā, un es kritizēju divpusējo aizdevumu sistēmu, bet tas nenozīmē, ka es necerēju, ka tā darbosies un apturēs spekulācijas pret eiro.
Dāmas un kungi! Mazpamazām sākās spekulācijas pret eiro un uzbrukums gan eiro, gan Grieķijai, gan tās finanšu stāvoklim. Šīs runas bija ļoti nopietnas, un tās plaši izplatījās. Es no savas puses ceru, ka šī sistēma, kad to oficiāli pieņems 7. maijā, spēs pilnībā sasniegt savu mērķi tā vienkāršā iemesla dēļ, ka mums nav cita instrumenta. Mums nav cita instrumenta. Tādēļ šai sistēmai ir jādarbojas un tā ir jāatbalsta.
Tomēr ir ļoti svarīgi - un šis ir manas runas otrais punkts - skaidri apzināties to, ka tuvākajā nākotnē nebūs iespējams piemērot šo instrumentu, kad vien tas ienāks prātā. Cik ātri vien iespējams, būs jāievieš strukturāls mehānisms. Varbūt ne pāris nākamajiem mēnešiem, bet noteikti pāris nākamajiem gadiem, jo mēs ar šādām situācijām vēl sastapsimies. Turklāt, ja mēs gribam izveidot piekļuvi strukturālajam mehānismam nākotnē, mums ir jāatceras viena lieta, proti, ir jāizdara secinājumi par to, kas ir noticis pēdējos piecos mēnešos. Mums bija vajadzīgi pieci mēneši, lai to ieviestu - trīs mēnešus mēs lēmām par tā principu, pēc tam divus mēnešus mēs lēmām par tā nosacījumiem. Kādēļ? Tādēļ, ka bija iesaistīta starpvaldību sistēma!
Es atkārtoju vēlreiz, es uzskatu, ka pirmie secinājumi, kas ir jāizdara nākotnes labā, ir tādi, ka mums ir jāpieņem Komisijas noteiktā Kopienas pieeja. Jo tā bija Komisija, kas ierosināja Eiropas aizdevumu - to varēja pieņemt nekavējoties jau decembrī vai janvārī, un šodien mēs jau būtu jutuši tā ietekmi, kas būtu apturējusi šīs spekulācijas pret eiro.
Tādēļ es ceru, ka 7. maijā pirmais lēmums, izdarot pirmos secinājumus par to, kas ir noticis pēdējos piecos mēnešos, būs lūgums Komisijai - cerībā, ka instruments darbosies - ierosināt Eiropas aizdevumu, kas var nekavējoties apturēt spekulācijas pret eiro. Šāds ierosinājums nodrošinās pilnīgu uzticību Eiropas Savienībai, kā arī likviditāti. Starpvaldību sistēmā tāds nav pieļaujams, jo tur 16 valstīm jāpasaka "jā”, iespējams, 16 parlamentiem jāpasaka "jā” un tā tālāk.
Es arī ceru, ka, lai gan Rehn kungs jau sācis izteikt priekšlikumus, otrais secinājums, pie kā esam nonākuši, ir tāds, ka mums ir jāievieš virkne strukturālu reformu, proti, preventīvā daļa Stabilitātes un izaugsmes paktā - to ir ierosinājis Rehn kungs -, Eiropas monetārais fonds - strukturāls mehānisms, ko var izmantot nevilcinoties, un, treškārt, Eiropas Savienības stratēģija 2020. gadam, kas ir daudz spēcīgāka nekā tā stratēģija, kas ir mūsu rīcībā patlaban.
Vēl mums ir vajadzīga reforma kredītvērtējuma aģentūrām, kaut arī tās ir līdzīgas laika prognozēm - kad tās ir pārāk elastīgas, mēs gribam, lai tās būtu mazliet neelastīgākas; kad tās ir pārāk neelastīgas, mēs gribam, lai tās būtu mazliet elastīgākas. Tomēr Eiropas līmeņa iniciatīva noteikti ir laba un apsverama ideja.
Visbeidzot - šis ir mans pēdējais punkts, priekšsēdētāja kungs -, es aicinu prezidējošo valsti Spāniju nekavēties dot piekrišanu finanšu uzraudzībai. Garrido kungs, piedodiet, vainīgie neesam mēs, bet gan Padome! Vai gan man nav taisnība, sakot, ka Padome izmainīja Komisijas priekšlikumus? Es gan kritizēju dažus Komisijas priekšlikumus, bet darbs ar tiem tomēr virzījās daudz ātrāk nekā ar Padomes priekšlikumiem. Patlaban tie esam mēs, kas pārstrādā Komisijas darbu, un man jums ir kāds vērtīgs priekšlikums.
Ja jūs gribat, lai finanšu uzraudzību un priekšlikumus varētu piemērot pēc mēneša, tad Padomē un ECOFIN nekavējoties apstipriniet grozījumus, ko Parlaments gatavojas jums iesniegt pēc pāris dienām. Tos var apstiprināt īsā laikā un sākt finanšu uzraudzību. Es ceru, ka jūs varēsiet nodot šo informāciju saviem ECOFIN kolēģiem, kuri savā priekšlikumā ir vienīgi ieskicējuši finanšu uzraudzības sistēmu, ko Komisijas izveidoja, lai izvairītos no finanšu krīzēm.
Daniel Cohn-Bendit
Verts/ALE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es turpināšu nedaudz līdzīgā garā kā Verhofstadt kungs. Ir skaidrs, ka mēs jau četrus mēnešus praktiski stāvam uz vietas. Ir skaidrs, ka mēs esam pieļāvuši kļūdas. Ir skaidrs, ka, stāvot uz vietas, mēs esam devuši pamudinājumu darbībām tirgos un izraisījuši spekulācijas. To vajadzētu atzīt vismaz tiem Padomes locekļiem, kas par to ir atbildīgi! Viņiem būtu jāsaka: "Mēs esam vainīgi! Tie bijām mēs! Tā ir mūsu vaina!” Vai tā bija Merkel kundze vai Sarkozy kungs, es nezinu, kā viņus sauc un ko viņi dzīvē dara, bet ikviens par to varēja izlasīt avīzēs. Tagad nekavējoties ir jārīkojas. Šis ir pirmais punkts manā runā.
Otrkārt, es gribētu, lai vismaz viena lieta ir skaidra, proti, ir gandrīz neiespējami paveikt uzdevumu, ar ko saskaras G. Papandreou valdība. Es aicinu ECOFIN, kā arī valstu un valdību vadītājus apzināties, ka viņu valstis nebūtu spējīgas īstenot reformas. Cik daudz laika vajadzētu Francijai, lai veiktu reformas pensiju sistēmā? Cik daudz laika vajadzētu Vācijai, lai izveidotu pensiju sistēmu? Bet Papandreou kungam mēs prasām izmainīt visu trīs mēnešu laikā. Jūs taču esat traki!
To pierāda notikumi, kas patlaban notiek Grieķijā. Grieķijai vai, drīzāk, Papandreou kungam netiek dots laiks, lai Grieķijā panāktu vienprātību. Neviens nesolidarizējas ar Grieķijas valsti. Šābrīža politika, kad katrs cīnās tikai par sevi, ir nožēlojama, un gadu desmitiem ilgā politiskā korupcija Grieķijā arī ir atbildīga par šo situāciju. Ir jārada kohēzija. Tā ir jārada, par to nevar izdot dekrētu!
Jūs redzēsiet, kas notiks Spānijā, ja viņiem radīsies problēmas, un kas notiks Portugālē, ja problēmas būs portugāļiem. Barroso kungs par to nedaudz zina, kopš viņš zaudēja vēlēšanās. Tādēļ - nē, viņš nekad nav zaudējis vēlēšanās - es uzskatu, ka mums vajadzīga atbildības sajūta un ka mēs nevaram prasīt neiespējamo. Manuprāt, agrāk teica tā: "Es gribu atpakaļ savu naudu”. Otrs to sadzirdēja. Tagad man radies iespaids, ka valdība saka: " Mēs gribam pelnīt uz Grieķijas rēķina”. Tur jau ir tā problēma - aizņemoties par 1,5 % vai 3 % un aizdodot Grieķijai par 3 %, 5 % vai 6 %, nauda tiek pelnīta uz Grieķijas rēķina. Tas ir nepieņemami!
Turklāt Eiropa var uzņemties iniciatīvu. Verhofstadt kungam ir taisnība, runājot par Eiropas Monetāro fondu, par Eiropas Investīciju fondu un Eiropas Solidaritātes fondu, lai savāktu Eiropas aizdevumu. Līgumos ir jāizdara grozījumi. Dāmas un kungi! Mums, šī Parlamenta deputātiem, ir iespēja uzņemties iniciatīvu, lai izdarītu grozījumus līgumos. Negaidīsim Padomi, tā nav spējīga pieņemt lēmumu. Uzņemsimies iniciatīvu - kopīgu šī Parlamenta iniciatīvu - izdarīt grozījumus līgumos, lai beidzot tiktu izveidots Eiropas Monetārais fonds, kas patiešām spēs apkarot spekulāciju. Mēs to varam izdarīt. Jā, mēs to varam. Izdarīsim to.
Tagad es gribētu runāt par to, kā tiek pārvaldīta situācija Grieķijā. Šim nolūkam es aicinu Komisiju iesaistīt notikumos Nodarbinātības ģenerāldirektorātu, lai mēs varētu arī novērtēt to, kas notiek Grieķijā. Es aicinu Padomi, lai tā uzdod Starptautiskajam Valūtas fondam iesaistīt notikumos Starptautisko Darba organizāciju situācijas pārvaldībai Grieķijā, jo runa ir par cilvēkiem. Runa ir par nodarbinātības problēmām, par darba ņēmējiem. Es uzskatu, ka runa nav tikai par finansēm, bet arī par drošību, un Starptautiskā Darba organizācija un Nodarbinātības ģenerāldirektorāts var dot pavēles. Nodarbinātības ģenerāldirektorāts var neitralizēt ārprātu, kas dažkārt raksturīgs tiem, kas pieņem lēmumus, pamatojoties uz tīri finansiāliem apsvērumiem.
Pēdējais punkts. Ir veids, kā nostiprināt Grieķijas budžetu, un tas ir vienkāršs, proti, Eiropas Savienībai būtu jāuzņemas iniciatīva atbruņot šo reģionu. Citiem vārdiem, politiska iniciatīva starp Grieķiju un Turciju par atbruņošanos. Citiem vārdiem, politiska iniciatīva atvilkt Krievijas karaspēku..., Grieķijas karaspēku..., Turcijas karaspēku - atvainojiet - atvilkt no Ziemeļkipras. Lai notiek atbruņošanās. Es pateikšu vienu lietu - cilvēki tomēr ir liekulīgi. Francija pēdējos mēnešos ir pārdevusi Grieķijai sešas fregates par 2,5 miljardiem eiro, helikopterus - par vairāk nekā 400 miljoniem eiro un dažus Rafale iznīcinātājus (viens Rafale iznīcinātājs maksā 100 miljonus eiro. Diemžēl manas spiegošanas darbības neļauj man teikt, vai tie bija 10, 20 vai 30 Rafale iznīcinātāji. Kopā tie izmaksā gandrīz 3 miljardus eiro. Tad nāk Vācija, kas pēdējos mēnešos Grieķijai ir pārdevusi sešas zemūdenes, kuras jāpiegādā turpmākajos gados. Tās maksā 1 miljardu eiro.
Tā tomēr ir pēdējā liekulība. Mēs dodam Grieķijai naudu, lai tā pirktu mūsu ieročus. Es aicinu Komisiju veikt izmeklēšanu Parlamentā un Padomē par visiem eiropiešu pārdotajiem ieročiem Grieķijai un Turcijai pēdējos gados. Lai būtu vismaz kaut kāda pārredzamība. Lai mēs zinātu! Lūk, ko es jums pateikšu. Ja mēs gribam rīkoties atbildīgi, tad mums Grieķijai jāgarantē tās teritoriālā integritāte. Grieķijai ir 100 000 karavīru, pat vairāk nekā 100 000! Vācijai ir 200 000 karavīru. Tas ir pilnīgs absurds - valstij, kurā ir 11 miljoni iedzīvotāju, ir 100 000 karavīru! Atstāsim to Grieķijas ziņā! Šajā sakarā tai ir efektīvāk jāsaimnieko, nevis jāsamazina algas tiem, kas pelna 1000 eiro. Mans lūgums Komisijai: esiet mazliet godīgāki.
(Aplausi)
Derk Jan Eppink
ECR grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētāja kungs! Es esmu antirevolucionārs kopš dzimšanas, tādēļ nerunāšu tik kaislīgi kā Cohn-Bendit kungs, bet tagad es saprotu, kādēļ 1968. gads bija viņa veiksmes gads; es gan varēju sekot šiem notikumiem vienīgi televīzijā, jo tai laikā biju bērns.
Dāmas un kungi! Es, tāpat kā Eiropas iedzīvotāji, esmu noraizējies par pašreizējiem notikumiem. Piemēram, noguldītāji un pensionāri vaicā, kurā virzienā mēs dodamies. Gan jautājums, gan raizes ir pamatotas. 110 miljardu eiro lieli līdzekļi ir milzīgs naudas daudzums.
Sākumā mēs runājām par 35 miljardiem, tad - par 60 miljardiem, bet tagad - par 110 miljardiem. Tā ir milzīga summa, un milzīgs ir arī taupības pasākumu kopums. Tomēr mēs nedrīkstam aizmirst, ka Grieķija, kurā pensionēšanās vecums ir 53 gadi, pārāk ilgi ir dzīvojusi no kredītiem. Kas gan to negribētu? Jautājums ir, vai Grieķija izķepurosies. Tagad tur ir streiki, nemieri, vardarbība un tamlīdzīgi. Grieķijas problēma kļūst par Eiropas problēmu, par mūsu problēmu.
Atēnu problēma, Cohn-Bendit kungs, ietekmē holandiešus, flāmus, vāciešus - mūs visus, un problēmas izplatīšanās risks saglabājas. Es uzskatu, ka Grieķiju vajadzēja izslēgt no eiro zonas, kad tika atklāta budžeta izšķērdēšana. Mums vajadzēja noteikt izslēgšanas robežu, bet mēs to neizdarījām, un tagad mums ir jāturpina un bezcerīgi jācer uz veiksmi.
Mums ir arī jāpārraksta Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumi. Šis pakts nenodrošina ne stabilitāti, ne ekonomikas izaugsmi, vismaz ne tagad. Manuprāt, ir jāpastiprina uzraudzība, Eiropas Komisijai ir jāparāda lielāka drosme un rūpīgāk jāuzmana, kā tiek ievēroti pakta noteikumi. Pēdējos gados tas netika darīts.
Es tomēr uzskatu, ka mums arī ir nepieciešama izstāšanās procedūra tām valstīm, kas vairs nespēj sekmīgi darboties eiro zonā. Mums ir procedūra, lai izstātos no Eiropas Savienības, bet ne no eiro zonas, un es uzskatu, ka mums ir vajadzīga šī izvēle, lai valsts varētu ieviest un devalvēt savu valūtu un tādējādi atkal nostāties uz cietas zemes. Mums Lisabonas līgumā ir paredzēta procedūra dalībvalstīm, kas nolēmušas izstāties no Eiropas Savienības, bet kādēļ nav procedūras valsts izejai no eiro zonas?
Komisārs Rehn kungs pagājušajā reizē man teica, ka valsts izstāšanās no eiro zonas būtu pretrunā mūsu vēlmei panākt aizvien ciešāku savienību, bet Grieķija patlaban uzskatāmi parāda, kur ir šīs aizvien ciešākās savienības robežas. Mums pēkšņi ir vājš eiro un zems izaugsmes temps. Dāmas un kungi, mēs esam gūstekņi teorijai par aizvien ciešāku savienību. Mēs pieprasām izpirkšanas maksu Eiropas nodokļu maksātājiem, kas kļūst jo dienas, jo satrauktāki. Mēs to nedrīkstam aizmirst.
Lothar Bisky
GUE/NGL grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Mums, protams, jāsniedz Grieķijai palīdzība. Tomēr tā sauktajai glābšanas operācijai ir arī daži absurdi aspekti. Tā kā Francija un Vācija rīkojās kā lielvaras, lēmuma pieņemšana par palīdzības pasākumiem kļuva dārga un ieilga.
Finanšu tirgos ar katru gadu tika atcelts arvien vairāk ierobežojumu, un tagad visi ir pārsteigti par dārdzību. Kas tagad maksās par politiskajām kļūdām? Strādnieki? Vienkāršie pilsoņi? Bankām nav uzlikti nekādi pienākumi. Nodokļu maksātājiem atkal ir jāsamaksā rēķini un jāatdod bankām nauda spekulācijām. Atkarīgajiem strādājošiem atkal ir jāsamierinās ar algu samazināšanu. Izpildot Starptautiskā Valūtas fonda pavēles, itin viss, kas atbilst demokrātiskam lēmumu pieņemšanas procesam, ir iznīcināts.
Saistībā ar naftas plankumu Meksikas līcī tiek pieprasīts piemērot principu "piesārņotājs maksā”. Es uzskatu, ka tas ir pareizi. Šaubu gadījumā ikvienam, kas meklē naudu vai zeltu, ir jābūt atbildīgam par radīto kaitējumu. Šobrīd - vismaz Vācijā - bankām nav pat jāatmaksā pārņemtie parādi, ar kuriem tās laimīgi spekulē pret eiro - jā, pret eiro. Turklāt tās turpina spekulēt, kaut arī mēs jau sen sakām, ka šajā lietā kaut kas ir jādara.
Mums jau ir iesniegti priekšlikumi, ko šajā lietā varētu darīt, proti, aizliegt tirgoties ar kredītu atvasinātajiem instrumentiem, ar aizņemtiem vērtspapīriem, ieviest finanšu tirgu darījumu nodokli, īpašu nodevu piemaksām finanšu nozarē, juridiski saistošu banku un apdrošināšanas nodevu. Protams, Grieķijai arī ir jāpaveic savs mājas darbs. Tāpat kā citām Eiropas Savienības dalībvalstīm, arī Grieķijai jāievieš īpašuma nodoklis, jācīnās pret korupciju un jāsamazina izdevumi par bruņojumu. Par to jau ļoti pārliecinoši izteicās Cohn-Bendit kungs. Tādēļ es apstiprinu viņa teikto un otrreiz to vairs nepieminēšu.
Es varu saprast cilvēkus Atēnās, kas ir izgājuši ielās, lai protestētu. Tomēr es nespēju saprast vardarbības izpausmes. Es pievienojos visiem, kas ir izteikuši līdzjūtības apliecinājumus upuru piemiņai. Ar vardarbību tiks panākts pretējs rezultāts tam, ko grib protestētāji un demonstranti. Mums jāprasa pārtraukt vardarbības izpausmes.
Nikolaos Salavrakos
EFD grupas vārdā. - (EL) Priekšsēdētāja kungs, es jums ļoti pateicos. Mēs mēģinām uzpūst skaitļus, bet ir labi zināms, ka tad, kad skaitļi izskatās labi, cilvēki ir nelaimīgi. Mums ir vajadzīgs līdzsvars; mums skaitļi ir jāizlīdzsvaro un jāuztur cilvēkos laimes sajūta.
Protestētāju neierastās rīcības dēļ Grieķija šodien sēro par trim upuriem. Triju darbinieku nāvi izraisīja strādnieku agresīvie protesti. Ekonomikas krīzes dēļ, kas pie mums atnāca no Atlantijas okeāna otras puses un kas šeit kļūst aizvien smagāka, visā Eiropā patlaban krājas nicinājums pret politiku un politiķiem.
Grieķijā sabiedrības vienkāršās tautas noskaņojums pret politiķiem ir ļoti negatīvs. Grieķijas parlamentā ir 300 deputātu, un es dzirdu, kā grieķu sabiedrība skandē: "Pakārt visus trīs simtus!” Ir pienākuši bīstami laiki. Es lasu, ka arī citās Eiropas Savienības dalībvalstīs ir tāds pats noskaņojums pret politiķiem. Mēs visi to zinām, un tikpat labi mēs zinām, ka mums ir jāsaglabā demokrātija.
Apzinoties realitāti un zinot, ka man nav laika izvērst savu runu, es vēlos uzsvērt, ka nākotnes līderiem vajadzēs rīkoties daudz ātrāk, lai atrastu daudz ilglaicīgākus problēmu risinājumus daudz vairākām valstīm. Grieķija ir viena no tām. Tā ir aisberga redzamā daļa. Tomēr ir vēl citas dalībvalstis - gan eiro zonā, gan ārpus tās -, kas ir saskārušās ar ekonomiskām problēmām, kuras turpmākajos mēnešos saasināsies.
Priekšsēdētājs
Salavrakos kungs, es jūs nepārtraucu tāpēc, ka esat grieķis, un jūsu teiktais mums visiem ir ļoti svarīgs.
Barry Madlener
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Es īpaši gribētu uzrunāt Verhofstadt kungu, Daul kungu un Schulz kungu - viņa gan šobrīd šeit nav, bet es vēršos pie viņa politiskās grupas - Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas -, jo viņi ir daļēji atbildīgi par problēmām. Viņi saka, ka ir vajadzīga solidaritāte. Ļaujiet man atgādināt, ka Grieķija jau gadiem ilgi ir bijusi Eiropas fondu līdzekļu lielākā neto saņēmējvalsts. Bet tā rezultātā ir izveidojusies valsts, kas šajā spēlē krāpjas. Jūs, sociālisti, bijāt ļoti gatavi tam, lai jūs paņemtu līdzi izbraucienā, jo jūs taču esat tādi eirofili un tik ļoti alkstat Eiropas paplašināšanos. Tikai jūs pilnībā bijāt zaudējuši kritisku attieksmi, un iznākums ir tāds, ka mums tagad jātur rokās mazs bērniņš.
Es nezinu, vai jūs atceraties, ka Spānija - šī valsts sarakstā ir nākamā aiz Grieķijas - pēdējos 15 gados ir legalizējusi 2 miljonus nelegālo imigrantu. Jūs visi uzskatījāt, ka tas ir lieliski, bet tagad Spānijā ir 20 % bezdarbnieku, un tā, tāpat kā Portugāle, arī ir nonākusi dziļās grūtībās. Visās šajās valstīs ir sociālistu valdības, kuras jūs gadiem ilgi esat atbalstījuši ar līdzekļiem no Eiropas fondiem un kuras ir radījušas valstī jucekli, jo dzīvojušas pāri saviem līdzekļiem. Gadu no gada jūs esat noraudzījušies uz to, gadu no gada jūs esat atbalstījuši to, un tagad mums, iedzīvotājiem, par to ir jāmaksā. Jums par to vajadzētu dziļi kaunēties.
Vienīgais risinājums - es šeit vēl neesmu dzirdējis nevienu klātesošo kaut ko tādu pieminam - ir tāds, ka mums jābūt neiejūtīgiem pret grieķiem. Šai valstij ir jāatgriežas pie drahmas, jo tās piederība eiro zonai vairs nav attaisnojama. Ja Spānija ir nākamā, tai vienkārši atkal ir jāievieš peseta tāpat kā Portugālei eskudo, un tad tās atkal varēs konkurēt. Šī Eiropa ir nepilnīga, un Ziemeļeiropas iedzīvotāji drīz atteiksies maksāt par jūsu kļūdām un par šo valstu nevīžīgajām sociālistu valdībām. Galu galā, es atkārtoju, visas sociālistu valstis - Grieķija, Spānija un Portugāle - ir saņēmušas Eiropas Savienības fondu līdzekļus. Imigrācija zēla un plauka, bet jūs skatījāties un nedarījāt neko.
Stavros Lambrinidis
(EL) Priekšsēdētāja kungs, pateicos. Es gribētu pakomentēt to, ko iepriekš teica Salavrakos kungs par trim cilvēkiem - trim darbiniekiem -, kuri šodien gāja bojā Atēnās. Tam noteikti nav nekāda attaisnojuma. Šos cilvēkus nogalināja slepkavas, noziedznieki. Strādnieki Atēnās šodien piedalījās masveida miera gājienā. Viņi nevienu nenogalināja. Īstos noziedzniekus pirms neilga brīža nosodīja premjerministrs Georgios Papandreou, kā arī visas Parlamenta politiskās partijas. Būtu liela un bīstama kļūda sajaukt mierīgus protestus ar tādām krimināli sodāmām darbībām kā tām, ko noziedznieki veica Atēnās. Viņus nosoda ikviens, viņi nerunā grieķu strādnieku vārdā, un viņi nepauž mūsu pārliecību par to, ka, ja mēs kā nācija būsim vienota, mēs izvedīsim šo valsti no krīzes.
Priekšsēdētājs
Es negribētu iesaistīties šajā diskusijā. Tomēr atļaujiet man pateikt, ka mēs visi šajā plenārsēžu zālē - visi Eiropas Parlamenta deputāti un es, esmu pārliecināts, arī Komisijas priekšsēdētājs un López Garrido kungs Padomes vārdā - vēlreiz gribētu apliecināt patiesu solidaritāti ar grieķu tautu. Grieķijas tauta ir mūsu draugs, un mēs zinām, cik liela atbildība gulstas uz abām pusēm, kas ir iesaistītas Grieķijā notiekošajā konfliktā. Tā ir liela atbildība.
Es jums visiem gribētu pastāstīt, ka arī es esmu izjutis šo atbildību - es to esmu izjutis no abām iesaistītajām pusēm. Es esmu bijis arodbiedrības biedrs un aktīvists daudzus gadus. Es esmu arī bijis valdības vadītājs, un es saprotu patlaban Grieķijā pastāvošo smago situāciju. Mēs visi gribam solidarizēties un izteikt dziļu līdzjūtību vispirms upuru ģimenēm un draugiem. Tas ir dabiski, ka mēs to darām, un mēs uzskatām, ka tas ir mūsu pienākums Eiropas Parlamentā. Es pateicos jums par šodien šeit, plenārsēžu zālē, notikušajām atbildīgajām debatēm.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Ilda Figueiredo  
rakstiski. - (PT) Mēs esam liecinieki nopietnai situācijai. Ir skaidri redzams, ka Eiropas Savienības - īpaši Vācijas - vadītāju starpā nav solidaritātes attiecībā uz vienošanos par situāciju Grieķijā. Viņi galvenokārt realizē valsts politisko kontroli, bet Grieķiju sociālā ziņā spiež atgriezties zemākā attīstības līmenī. Tādējādi tiek apšaubīti visi tie principi, ko viņi vienmēr ir sludinājuši par sociālo un ekonomisko kohēziju, konverģenci, solidaritāti un tā saukto Eiropas sociālo modeli.
Strādnieku un strādnieku šķiras cīņa Grieķijā labi parāda, ka nedrīkst Grieķijas valdībai pieprasīt, lai tā pakļauj riskam cilvēku pamattiesības. Tomēr tas tiek uzspiests apmaiņā pret aizdevumu, kura procentu likme ir noteikta augstāka, nekā to pieprasa pat Starptautiskais Valūtas fonds. Izskatās, ka eiro zonas vadītājiem trūkst mēra sajūtas. Viņi ir ieguvuši labumu no Grieķijas nestabilitātes, un tagad viņi uzspiež valsts iekšpolitikai savu absolūtas virskundzības impērisko nostāju apmaiņā pret aizdevumu, par kuru viņi saņems arī procentus.
Nākamajā samitā šis lēmums ir jāmaina. Vadītājiem ir jāizvēlas neatmaksājama dotācija no Eiropas Savienības budžeta - vai nu tā būtu ārkārtas dotācija, vai apmaksāta dotācija no nākamajiem Eiropas Savienības budžetiem. Bagātākajām eiro zonas valstīm reizi par visām reizēm jāpieņem ekonomiskās un sociālās kohēzijas princips.
