Kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är betänkandet av Raül Romeva i Rueda, för fiskeriutskottet, om förslaget tll rådets förordning om införandet av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs - C6-0510/2008 -.
Raül Romeva i Rueda
Herr talman! Jag skulle vilja börja med att erinra om att för några veckor sedan anmälde Greenpeace ett galiciskt företag, Armadores Vidal, för den spanska åklagarmyndigheten för att ha mottagit subventioner till ett värde av 3,6 miljoner euro från den spanska regeringen mellan 2003 och 2005, trots att företaget sedan 1999 har ådragit sig många sanktioner i flera länder för olagligt fiske på många platser jorden runt.
Kommissionen har faktiskt nyligen kritiserat situationen.
I förra veckan började fiskesäsongen för tonfisk. Vetenskapsmännen säger att vi redan har överskridit den godtagbara gränsen för hållbart fiske av denna art, som helt klart riskerar att utrotas.
Den spanska försvarsministern är för närvarande i Somalia och leder en operation för att skydda tonfiskbåtar som finns utspridda i Indiska oceanen mot piratattacker.
Om europeiska tonfiskfartyg måste bege sig så långt hemifrån för att arbeta beror det på i första hand att de närmaste fiskbestånden håller på att ta slut, i andra hand på att vi har en översubventionerad och helt klart överdimensionerad fiskeflotta som söker lönsamhet till och med på bekostnad av att göra slut på den viktigaste beståndsdelen som upprätthåller dess verksamhet: fisken.
Än en gång är de gemensamma faktorerna i alla dessa fall - och i många andra - överfiske, den ofantligt stora europeiska flottan och, viktigast av allt, bristen på kontroll och förmåga att införa sanktioner.
Därför hävdar vi i vårt betänkande att tillämpning av reglerna på ett icke-diskriminerande och effektivt sätt bör vara en av grundpelarna i den gemensamma fiskeripolitiken.
Vi kräver därför till exempel att det ska vara uttryckligt förbjudet att ge offentliga subventioner till någon som uppträder olagligt, som i fallet Armadores Vidal.
Att följa bestämmelserna och att tillämpa en samordnad strategi är de bästa sätten att skydda fiskeindustrins intressen i det långa loppet.
En sådan strategi är dömd att misslyckas om de som arbetar i fiskeindustrin, från fiskarna till handlarna som säljer fisk till konsumenterna, inte följer bestämmelserna. Fiskbestånden är dömda att försvinna tillsammans med dem som är beroende av fisket för sin överlevnad.
Vid flera tillfällen har kommissionen och parlamentet klagat över den låga graden av efterlevnad och vi har bland annat krävt att medlemsstaterna ska öka kontrollen, harmonisera kontrollkriterierna och sanktionerna, och att kontrollresultaten ska bli öppnare. Dessutom har vi krävt att gemenskapens kontrollsystem ska förstärkas.
I den föreslagna förordningen, som har gett upphov till detta betänkande, griper man sig an den mycket angelägna reformen av det befintliga kontrollsystemet och lägger fram en rad rekommendationer utöver dem som redan finns sedan man antagit förordningen om olagligt, odeklarerat och oreglerat fiske - ”jo-jo”-fiske - eller förordningen som rör tillstånd för fiskeverksamhet.
Den viktigaste faktorn i ett kontrollsystem som tillämpas i 27 medlemsstater är förmodligen att alla intressenter ska behandlas på samma sätt och särskilt att alla i produktionskedjan - fiskare, mellanhänder, köpare, folk med anknytning till sportfiske och andra - ska känna att de inte diskrimineras men också att de har del i ansvaret för denna fråga.
Därför måste vi se till att förhållandena är desamma i hela gemenskapen och också i varje led av produktionen.
Samtidigt som vi också till största delen stöder kommissionens ursprungliga förslag, inbegriper det förslag som vi lägger fram en rad aspekter som låter oss göra avsevärda framsteg i den riktningen.
Jag skulle bara vilja lyfta fram en aspekt genom att nämna att gemenskapens kontrollorgan för fiske måste spela en särskilt viktig roll eftersom det är ett gemenskapsorgan som ska vara objektivt.
Jag hoppas därför att de ändringsförslag som vi lagt fram i sista minuten för att slutföra betänkandet godkänns av mina ledamotskolleger, som redan har skett i vår utskottsdebatt, och jag hoppas verkligen att betänkandet blir ett användbart verktyg för att rädda dem som behöver räddas: inte bara fiskbestånden utan de samhällen som försörjer sig på dem.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Låt mig först av allt tacka Raül Romeva i Rueda, som verkligen har gjort ett imponerande arbete med detta betänkande. Det som är särskilt anmärkningsvärt är att föredraganden har sammanträffat med ett antal intressenter i olika huvudstäder både inom och utanför EU. Det här ärendet var komplicerat och känsligt. Kommissionen tackar Raül Romeva i Rueda för hans arbete med detta betänkande.
Som ni vet går bestämmelserna i den nuvarande fiskeripolitiken tillbaka till 1993. De har sedan dess ändrats dussintals gånger, framför allt 1998, för att införa kontroller av fiskeansträngningen, och 2002 i samband med den senaste reformen av den gemensamma fiskeripolitiken. Det system som blivit resultatet har emellertid allvarliga brister som förhindrar att det blir så effektivt som det borde vara. Som både Europeiska kommissionen och Europeiska revisionsrätten har framhållit, så är det nuvarande systemet ineffektivt, dyrt och komplicerat och det ger inte önskade resultat. Detta i sin tur undergräver alla försök att bevara fiskbestånden och begränsa fiskeansträngningen. De misslyckade kontrollerna bidrar således till den gemensamma fiskeripolitikens negativa resultat.
Huvudsyftet med kontrollsystemet är att garantera respekt för reglerna i den gemensamma fiskeripolitiken genom att bygga upp en ny ram av normer som gör det möjligt för medlemsstaterna och kommissionen att fullt ut ta sitt ansvar. Systemet upprättar en global och integrerad strategi för kontroll, som fokuserar på alla delar av den gemensamma fiskeripolitiken och som täcker hela kedjan av fångst, landning, transport, förädling och marknadsföring - från fångst till konsument. För att uppnå detta har reformen byggts upp runt tre olika axlar.
Axel 1: skapandet av en kultur som präglas av regelefterlevnad och ansvarstagande i sektorn. Målet är att påverka beteendet hos alla de intressenter som deltar i det breda utbudet av fiskeaktiviteter för att uppnå efterlevnad inte bara genom övervaknings- och kontrollaktiviteter, utan också som resultat av en allmän efterlevnadskultur där alla sektorer av branschen förstår och accepterar att det ligger i deras långsiktiga intresse att följa reglerna.
Axel 2: inrättandet av en global, integrerad strategi för kontroll och inspektioner. Förslaget garanterar enhetlighet i genomförandet av kontrollpolitiken, samtidigt som det respekterar olika flottors mångfald och specifika egenskaper. Det skapar lika villkor för branschen genom att det omfattar alla aspekter från fångst och hela vägen till marknaden.
Axel 3: en effektiv tillämpning av den gemensamma fiskeripolitikens regler. Syftet med reformen är också att klart definiera roller och ansvarsområden för medlemsstaterna, kommissionen och gemenskapens kontrollorgan för fiske. Enligt den gemensamma fiskeripolitiken är kontroll och efterlevnad medlemsstaternas exklusiva behörighet. Kommissionens uppgift är att kontrollera och verifiera att medlemsstaterna tillämpar reglerna i den gemensamma fiskeripolitiken korrekt och effektivt. Det nuvarande förslaget innebär inte ett försök att ändra den fördelningen av ansvarsområden. Det är emellertid viktigt att rationalisera förfarandena, och att säkerställa att kommissionen har möjlighet att faktiskt se till att medlemsstaterna tillämpar reglerna i den gemensamma fiskeripolitiken på samma sätt.
Jag vill också understryka att förslaget kommer att minska de administrativa bördorna och göra systemet mindre byråkratiskt. Resultatet av kommissionens konsekvensbedömning var att om reformen infördes så skulle de totala administrativa kostnaderna för verksamhetsutövarna minska med 51 procent - från 78 till 38 miljoner euro - till största delen genom användning av modernare teknik, till exempel en utökad användning av ERS, VMS och AIS.
De nuvarande pappersbaserade verktygen kommer att ersättas i alla faser av fiskerikedjan - dvs. loggbok, landningsdeklarationer och säljkvitton - med undantag av fartyg under tio meters längd. För fiskarna kommer det elektroniska systemet att göra det enklare att registrera och kommunicera data. När systemet väl har introducerats kommer ett antal rapporteringskrav att tas bort.
Systemet kommer att bli snabbare, noggrannare och mindre kostsamt och det kommer att medge automatisk databehandling. Det kommer också att underlätta korsvisa kontroller av data och information och identifiering av risker. Resultatet kommer att bli en rationellare, riskbaserad strategi för att kontrollera händelser till sjöss och till lands. Det senare är i sig kostnadseffektivare.
Enligt förslaget försvinner också den nuvarande skyldigheten för medlemsstaterna att skicka in listor över fiskelicenser eller fisketillstånd till kommissionen. I stället kommer de nationella kontrollmyndigheterna, myndigheterna i andra medlemsstater och kommissionen att få tillgång till dem elektroniskt.
Om vi så ser på själva betänkandet skulle jag vilja kommentera de ändringsförslag som lagts fram.
Kommissionen välkomnar att Europaparlamentet stöder lagstiftningen i princip och anser att det krävs en ny kontrollförordning. Även om kommissionen kan instämma i några ändringsförslag som ligger i linje med diskussionerna inom rådets arbetsgrupp, så anser den att det är mycket viktigt att behålla vissa centrala inslag i förslaget.
Kommissionen kan godta ett stort antal ändringsförslag, framför allt ändringsförslagen 3, 6, 9, 10, 11, 13-18, 26-28, 30, 31, 36, 44, 45, 51-55, 57, 58, 62, 63, 66-69, 82, 84, 85 och 92-98.
Kommissionen kan emellertid inte godta följande ändringsförslag, av skäl som kan sammanfattas som följer:
När det gäller övervakningen av fiskeverksamheten ändras genom ändringsförslag 23 den toleransmarginal som ska tillämpas för de uppskattningar av kvantiteter som förs in i loggboken till 10 procent, i stället för de 5 procent som anges i förslaget. Detta kommer att allvarligt påverka korrektheten för loggbokens uppgifter, uppgifter som är avgörande när sådana data används för korsvisa kontroller. Eftersom sådana korsvisa kontroller kommer att användas för att identifiera felaktiga uppgifter som skulle kunna vara tecken på olagligt beteende som medlemsstaterna borde koncentrera sina bristfälliga kontrollresurser på, skulle ändringsförslaget också negativt påverka funktionen för det datoriserade system för validering som anges i artikel 102.1 i förslaget och som betraktas som själva ryggraden i det nya kontrollsystemet. Det viktigaste argumentet är emellertid att fiskarna i själva verket kan beräkna sina fångster med en felmarginal på 3 procent. Trots allt förvaras och transporteras fisk i lådor, och de vet hur mycket fisken i en låda väger.
När det gäller ändringsförslag 29 om förhandsanmälan tror kommissionen att idén att reservera behörigheten att bevilja undantag till rådet skulle komplicera förfarandet enormt och inte medge en skyndsam reaktion på utvecklingen på marken.
Kommissionen anser också att omfördelningen av outnyttjade fiskemöjligheter är en ledningsfråga som bör hanteras i samband med reformeringen av den gemensamma fiskeripolitiken. Ändringsförslag 41 om korrigerande åtgärder kan därför inte godtas.
När det gäller omlastning av fiskbestånd som omfattas av fleråriga planer skulle ändringsförslag 42 innebära att hela artikel 33 raderas. Detta är inte acceptabelt, eftersom omlastning, som ni vet, tidigare har utnyttjats för att dölja olagliga fångster. Av den anledningen är det mycket viktigt att bibehålla artikel 33 och att de mängder som ska omlastas vägs av ett oberoende organ innan de tas ombord i transportfartyget.
Genom ändringsförslag 47 raderas hela avsnittet om fredningstider i realtid för fisket. Om kommissionen accepterade detta skulle den förlora ett mycket viktigt instrument för att skydda bestånden. Fredningstider i realtid är direkt knutna till kontrollfrågorna. Därför kunde detta ändringsförslag inte godtas.
Ändringsförslag 102 är inte acceptabelt, eftersom det raderar hela artikeln om kommissionens möjligheter att stoppa fiske om det krävs av kommissionen. En liknande bestämmelse finns redan i den nuvarande kontrollförordningen och den är ett nödvändigt redskap för att kommissionen ska kunna stoppa ett visst fiske för att garantera respekten för fångstkvoterna i de fall medlemsstaten själv inte stoppar det - och detta gjorde vi förra året med den blåfenade tonfisken och året dessförinnan med torskfisket i Östersjön.
Kommissionen inte heller godta ändringsförslag 103, som innebär att bestämmelserna om korrigerande åtgärder tas bort. Detta skulle försvaga kommissionens roll som väktare av EU-rätten och garant för att samtliga medlemsstater kan utnyttja sina fiskemöjligheter fullt ut. Dessutom existerar denna bestämmelse redan i den befintliga lagstiftningen.
Ny teknik: när det gäller fartygsövervakningssystemet och systemet för registrering av fartygen föreslås i ändringsförslag 19 att dessa elektroniska system ska införas för fartyg mellan 10 och 15 meter den 1 juli 2013 i stället för den 1 januari 2012 som anges i förslaget. I ändringsförslag 20 föreslås att installationen av elektroniska fartygsövervakningssystem och loggböcker ska ha rätt till 80 procents medfinansiering från EU:s budget.
Vad gäller ändringsförslag 19, så innehåller förslaget redan en övergångsperiod, eftersom skyldigheten skulle börja gälla först den 1 januari 2012, medan förordningen väntas träda i kraft den 1 januari 2010. Syftet med det nya kontrollsystemet är att på bästa sätt utnyttja modern teknik. Därför är det viktigt att dessa bestämmelser gäller från det datum som anges i förslaget om man vill utveckla ett effektivt automatiskt och systematiskt system av korsvisa kontroller, så att man inte ytterligare försenar införandet av den nya kontrollstrategin.
När det gäller oron över kostnaden för att införa denna nya teknik finns det redan möjlighet till medfinansiering enligt rådets förordning (EG) nr 861/2006, som anger procentsatser för medfinansiering. Inom ramen för den förordningen kommer kommissionen att överväga att öka de procentsatserna. Det skulle emellertid strida mot budgetbestämmelserna att i en annan rättsakt bestämma procentsatser för medfinansiering.
Vad avser den kontroversiella frågan om fritidsfisket skulle jag vilja säga att, till skillnad mot vad som i allmänhet sägs, så syftar inte förslaget till förordning till att lägga en oproportionerligt stor börda på enskilda fiskare eller på fritidsfiskebranschen. Det som föreslås är att visst fritidsfiske som avser vissa specifika fiskbestånd, nämligen de bestånd som omfattas av en återhämtningsplan, underkastas vissa grundvillkor för tillstånd och rapportering av fångster. Dessa krav kommer också att bidra till att erhålla information som gör det möjligt för de offentliga myndigheterna att utvärdera den biologiska effekten av sådana aktiviteter och vid behov förbereda de åtgärder som krävs.
När det gäller Europaparlamentets betänkande välkomnar kommissionen att en definition av begreppet fritidsfiske ges i ändringsförslag 11 och att Europaparlamentet utgår från att fångsterna ska räknas av mot kvoterna om man upptäcker att fritidsfisket får stor betydelse. Kommissionen välkomnar också att Europaparlamentet håller med om att marknadsföring av fångster från fritidsfiske ska förbjudas, förutom i ideellt syfte. Jag vill emellertid understryka att det är viktigt att bevara skyldigheten för medlemsstaterna att utvärdera fritidsfiskets effekter på det sätt som anges i ändringsförslag 93, och inte bara möjligheten att göra det, enligt vad som anges i ändringsförslagen 48, 49 och 50.
Kommissionen vill naturligtvis se till att den förordning som till slut antas av rådet upprättar en rimlig balans mellan å ena sidan att erhålla korrekt information om fritidsfiskets effekter på återhämtningsbestånd - efter en analys från fall till fall - och å andra sidan att se till att vi inte lägger oproportionella bördor på fritidsfiskare, vilkas fångster helt klart har försumbar biologisk effekt.
När det gäller påföljder och genomdrivande införs genom ändringsförslag 64 en ny artikel 84.2a. Enligt den ska en innehavare av fisketillstånd inte vara berättigad till gemenskapsstöd eller statligt stöd så länge som den berörda innehavaren har straffpoäng. Kommissionen kan inte godta det ändringsförslaget. På samma sätt kan inte ändringsförslag 61 godtas.
I själva verket innehåller artikel 45.7 i rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske en möjlighet att införa ett tillfälligt eller permanent förbud mot att erhålla offentligt stöd eller bidrag. Att dessutom införa en sådan regel i samband med systemet för straffpoäng skulle vara oproportionerligt.
Genom ändringsförslag 107 försvinner de minimi- och maximinivåer för påföljderna som föreslagits av kommissionen. Detta är oacceptabelt, eftersom jämförbara påföljder i samtliga medlemsstater är ett viktigt inslag för att uppnå samma grad av avskräckning i alla gemenskapens vatten och skapa lika villkor genom att upprätta en gemenskapsram. Bestämmelsen påverkar inte medlemsstaternas möjligheter att fritt avgöra vilka överträdelser som ska betraktas som allvarliga.
När det gäller kommissionens befogenheter införs genom ändringsförslag 71 en bestämmelse om att en tjänsteman från en medlemsstat ska vara närvarande vid de inspektioner som utförs av kommissionen. På samma sätt begränsar ändringsförslag 108 kommissionens möjligheter att genomföra undersökningar och inspektioner till enbart de fall där medlemsstaterna tidigare har informerats. Kommissionens möjligheter att genomföra självständiga inspektioner skulle drabbas allvarligt om tjänstemän från den berörda medlemsstaten måste vara närvarande under inspektionerna. Genom att inte tillhandahålla en tjänsteman skulle den berörda medlemsstaten till och med kunna förhindra att en oberoende inspektion äger rum.
Ändringsförslagen 104, 108, 109 och 110 är också problematiska, eftersom de begränsar behörigheten för gemenskapens inspektörer, begränsar deras förmåga att genomföra självständiga kontroller och självständiga inspektioner. Utan en sådan behörighet för gemenskapens inspektörer kan kommissionen inte garantera samma kvalitet vid tillämpningen av reglerna i den gemensamma fiskeripolitiken i samtliga medlemsstater.
Genom ändringsförslag 72 avlägsnas grunden för att dra in eller stoppa gemenskapen finansiella bidrag när det finns bevis för att bestämmelser i förordningen inte har följts. Kommissionen kan inte godta det ändringsförslaget. Genom det ändringsförslaget skulle en enkel slutsats från kommissionens sida att den berörda medlemsstaten inte har vidtagit adekvata åtgärder vara tillräcklig för att vidta åtgärder mot den medlemsstaten.
Å andra sidan begränsar ändringsförslagen 111 och 112 kommissionens behörighet att stoppa gemenskapens finansiella bidrag. Detta skulle allvarligt undergräva kommissionens möjlighet att tillämpa denna åtgärd. Dessutom förklaras det inte i ändringsförslaget vem som ska fatta ett sådant beslut i kommissionens ställe.
När det gäller att stänga fiskerier begränsas genom ändringsförslag 73 kraftigt de fall när kommissionen kommer att kunna stänga ett fiskeri för att det inte uppfyller kraven i den gemensamma fiskeripolitiken. ”Bevis” för att en medlemsstat inte uppfyller sina skyldigheter är mycket svårare att hitta än ”anledning att tro”. För att se till att reglerna i den gemensamma fiskeripolitiken tillämpas på samma sätt i samtliga medlemsstater och för att undvika ett visst hot mot känsliga bestånd är det viktigt att kommissionen har en möjlighet att stänga ett visst fiskeri när den medlemsstat det gäller inte gör det själv. På samma sätt kan kommissionen inte godta ändringsförslag 113, som föreslår att artikeln raderas.
Genom ändringsförslagen 74-78 minskas pressen på medlemsstaterna att respektera nationella kvoter kraftigt. Om man godkänner dessa ändringsförslag så skulle det helt enkelt innebära att man bibehåller status quo. Ändringarna minskar kraftigt kommissionens möjligheter att vidta åtgärder för att se till att medlemsstaternas fiskare inte fiskar på reglerade bestånd för vilka medlemsstaten i fråga inte har någon kvot, eller bara en liten kvot. Detta skulle vara särskilt skadligt i de fall där sådant fiske i realiteten förhindrar andra medlemsstater från att fiska sina kvoter.
Genom ändringsförslagen 79 och 80 raderas artiklarna 98 och 100, som ger kommissionen en möjlighet att göra avdrag från kvoter och förbjuda utbyte av kvoter på grund av att en medlemsstat underlåter att uppfylla målen för den gemensamma fiskeripolitiken. Kommissionen vill behålla denna bestämmelse som ett viktigt instrument för att garantera att medlemsstaterna följer reglerna i den gemensamma fiskeripolitiken. Bestämmelsen motsvarar revisionsrättens rekommendation om att förstärka kommissionens kapacitet att utöva påtryckningar mot medlemsstaterna. Den kommer också att bidra till att visa för de nationella fiskeriindustrierna att det även ligger i deras intresse att de nationella administratörerna följer reglerna i den gemensamma fiskeripolitiken, och de kan förväntas utöva ett positivt tryck på sina nationella administrationer i det syftet.
I ändringsförslag 114 föreslås att artikel 101 om nödåtgärder raderas. Kommissionen kan inte godta detta ändringsförslag, eftersom bestämmelsen utgör ett viktigt instrument för att garantera respekten för reglerna i den gemensamma fiskeripolitiken från medlemsstaternas sida.
Jag vill än en gång tacka Raül Romeva i Rueda för hans stöd och utskottet för den uppmärksamhet det har gett denna mycket viktiga fråga. Betänkandet lämnar ett viktigt bidrag till ansträngningarna att skapa ett verkligt effektivt kontrollsystem. Jag ber om ursäkt för att jag tagit upp så mycket av er tid.
Carmen Fraga Estévez
Herr talman, herr kommissionsledamot! Det finns en inledande stor invändning som man måste göra mot detta förslag: det är att man fullständig struntar i att konsultera den berörda sektorn.
Det är oacceptabelt att kommissionen fortsätter att hävda att hela dess fiskepolitik ska grundas på samtal med intressenterna, exakt samtidigt som den arbetar på en förordning som kommer att få de mest förödande omedelbara konsekvenser för flottan, och när den i själva verket vägrar industrin en sådan dialog eller rådfrågning i förväg.
Detta är en dålig start på ett försök att upprätta en efterlevnadskultur som kommissionen så ofta refererar till. Valet av tidpunkt är också högst diskutabelt.
Även om det är riktigt att kontrollpolitiken är ett av de mest uppmärksammade misstagen i den gemensamma fiskeripolitiken, är det också sant att kommissionen har stått fast vid den sedan 1993 och har beslutat att ändra den precis när den lägger fram ett förslag till betänkande om en reform av den gemensamma fiskeripolitiken där man tillkännager en fullständig översyn av skydds- och förvaltningssystemet.
Med tanke på att kontroll är ett ständigt inslag i alla förvaltningssystem skulle det ha varit mycket mer förnuftigt att koordinera båda reformerna utan att löpa risken att 2012 års reform gör detta förslag föråldrat; vissa av dess åtgärder är inte ens tänkta att få effekt förrän allra tidigast år 2012.
Dessa två centrala misstag minskar värdet av vad som kunde ha varit verkliga framsteg, såsom försöken att harmonisera överträdelser och sanktioner och målet att göra medlemsstaterna helt ansvariga för den tydliga bristen på politisk vilja att tillämpa kontrollåtgärder.
Herr talman, nu återstår bara för mig att tacka föredraganden för hans arbete och säga att jag beklagar att vi har så liten tid att ägna åt en sådan viktig fråga.
Emanuel Jardim Fernandes
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Betänkandet av Raül Romeva i Rueda har som huvudmål att garantera respekt för den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser och jag gratulerar honom till hans öppenhet.
Respekt för dessa regler och en europeisk strategi för fiske är de bästa sätten att skydda fiskesektorns intressen. Om folk som är engagerade inom sektorn - från besättningarna ombord till handlarna som säljer fisken - inte respekterar bestämmelserna, är de dömda att mislyckas. Försöket att tillämpa europeiska bestämmelser utan att ta hänsyn till de europeiska flottornas olikheter kommer också att bidra till detta misslyckande.
Därför föreslog jag att man skulle få kommissionens förslag att bättre överensstämma med den verklighet som möter småskaliga och icke-industriella flottor - fastän jag ville gå längre - som faktiskt förekommer i hela EU, särskilt i de yttersta randområdena, utan att någonsin glömma att en gemensam fiskeripolitik behöver lämpliga kontrollåtgärder.
Vid flera tillfällen har jag som föredragande för fiskebudgeten beklagat den otillräckliga efterlevnaden av de europeiska bestämmelserna. Jag har särskilt krävt bättre kontroll av medlemsstaterna, insyn i kontrollresultaten och förstärkning av gemenskapens kontrollpolitik, förutsatt att dessa åtgärder åtföljs av ekonomiska stödåtgärder för sektorn.
Självfallet skulle vi ha velat gå längre men jag måste gratulera föredraganden till förslaget och till de åtgärder som han har föreslagit, och jag hoppas att kommissionsledamoten kommer att ge ett lämpligt svar på denna fråga.
Elspeth Attwooll
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Förutom att gratulera Raül Romeva i Rueda till hans betänkande vill jag ta upp innehållet mot bakgrund av den gemensamma fiskeripolitiken som helhet.
Under de senaste tio åren har jag fått höra mycket kritik mot den, inklusive avsaknaden av lika villkor, otillräckligt engagemang från intressenterna, otillräcklig balans mellan ekonomiska, sociala och miljömässiga krav och alltför mycket central detaljstyrning.
Men på senare tid har jag kunnat försäkra människor att politiken genomgår en omfattande förändring. Självklart återstår det fortfarande lång väg att gå - till exempel att eliminera fångster som kastas överbord - och det finns tillfällen när kommissionen fortfarande har en tendens att tillgripa detaljstyrning. Jag nämner här artikel 47 i kontrollförordningen, åtminstone i ursprungsversionen. Jag har emellertid ofta sagt att den gemensamma fiskeripolitiken är lite som en oljetanker. Det tar lång tid innan den vänder och jag tror verkligen att kontrollförordningen kommer att räcka långt för att uppnå de nödvändiga lika villkoren vad gäller tillsyn över efterlevnaden och påföljder, precis som utvecklingen av regionala råd kommer att göra mycket för att genomföra förbättringar i andra avseenden.
Låt mig därför avsluta med en personlig kommentar och uttrycka min uppskattning av det värdefulla arbete som utförts av fiskeriutskottets medlemmar under arbetets gång. Jag vill också tacka kommissionsledamot Joe Borg och hans grupp för allt som har uppnåtts under de fem år de stått till rors.
Pedro Guerreiro
Herr talman! Portugal omfattar det historiskt fastställda territoriet på den europeiska kontinenten och ögrupperna Azorerna och Madeira. Lagen fastställer utsträckningen och gränsen för dess territorialvatten, dess exklusiva ekonomiska zon och Portugals rätt till angränsande havsbotten. Staten ämnar inte överlåta någon del av det portugisiska territoriet eller några suveränitetsrättigheter som den har över detta.
Artikel 5 i konstitutionen för republiken Portugal kunde inte vara tydligare. Till följd av detta lade vi fram ett ändringsförslag i enlighet med och i syfte att garantera respekt för de bestämmelser som är rättsligt förankrade i Portugals grundlag. I ändringsförslaget fastslogs att detta förslag till förordning borde respektera och inte hota medlemsstaternas behörighet och ansvar när det gäller att kontrollera efterlevnad av bestämmelserna för den gemensamma fiskeripolitiken.
Men de ändringsförslag som fiskeriutskottet framlagt skyddar inte de principer som vi betraktar som centrala, även om de i viss mån minskar vissa negativa aspekter i kommissionens oacceptabla förslag.
Det är särskilt oacceptabelt, bland andra oroande och otillräckliga synpunkter, att kommissionen ska ha behörighet att självständigt genomföra kontroller utan föregående varning i medlemsstaternas exklusiva ekonomiska zoner och territorier, och att den enligt eget gottfinnande kan förbjuda fiskeverksamhet och inställa eller avbryta utbetalning av gemenskapens ekonomiska bistånd. Det är också oacceptabelt att en medlemsstat kan kontrollera sina fiskefartyg i alla andra medlemsstaters exklusiva ekonomiska zoner utan de senares tillstånd.
Jag slutar med att erinra om vad parlamentet självt har godkänt: vikten av kontroll av hanteringen av fisket som ligger inom medlemsstaternas kompetensområde. Vi hoppas att parlamentet inte än en gång kommer att bryta sitt ord, vilket tyvärr har varit vanligt.
Nigel Farage
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag måste erkänna att jag har ett personligt intresse i denna fråga. Jag har alltid tyckt om att fiska, liksom de flesta i familjen. Jag tycker om det, för det är en av de sista grundläggande friheter som finns kvar. Vi kan gå till stranden eller ut i våra båtar, dra upp en fisk och sedan ta hem den för att äta.
Under flera år nu har fritidsfiskare krävt att deras sport ska inkluderas i den gemensamma fiskeripolitiken. Jag har i fler år sagt till dem: ”Var försiktiga med vad ni önskar er”. Nåväl, nu har det hänt, och det är artikel 47, och det är denna kommissionsledamot från Malta, Joe Borg. Det finns över en miljon som oss i Storbritannien: vi är miljömedvetna, vi är förnuftiga. Vi behöver inga regler, herr Borg, från sådana som ni. Därför måste artikel 47 avvisas helt, för det är det enda som duger. Om ni får den här befogenheten kan ni komma tillbaka år efter år. Vi kan säga nu att fiske från stranden har undantagits, men när fritidsfisket väl lyder under sådana människor som er, herr Borg, kan ni mycket väl komma tillbaka nästa år eller året därpå och börja reglera den sortens fiske.
Vad gäller fritidsfiske från båt, så är det fritt fram att kräva att alla ska ha licens och att alla måste rapportera. Den eventuella miniseger som vi tycker att vi vann i utskottet genom att ändra ”medlemsstaterna ska” till ”medlemsstaterna kan” börja samla in dessa uppgifter har gått förlorad. Jag är rädd för att med Defra i hamn, så kommer de att ta alla chanser att utnyttja EU:s regler för att kontrollera oss på alla sätt de kan.
Fritidsfisket till havs måste uppmuntras. Vi borde bygga upp rev utanför kusterna. Vi borde inse - som amerikanerna har gjort - den enorma ekonomiska effekt som detta kan få. I stället har vi fått en gemensam fiskeripolitik som redan har blivit en miljökatastrof. Den är avogt inställd mot de brittiska yrkesfiskarna och nu kommer den att förstöra fritidsfisket till havs i Storbritannien om vi ger denna man, och människor av hans sort, rätt att bestämma. Så mitt råd till er, kommissionsledamot Joe Borg är: häng undan huggkroken!
Jean-Claude Martinez
(FR) Herr talman! Tack för Sète. Det finns förvisso fiskeresurser och ett nytt övervakningssystem som vi debatterar i kväll, men framför allt finns det fiskare, deras arbeten och deras försörjningsmöjligheter, och att vara fiskare är det tyngsta arbetet i världen. Det är inte en tjänstemans eller en vald representants arbete, och det skapar män som är fria men i dag desperata, och detta är orsaken till protesterna bland dem som fiskar tonfisk i Medelhavet, i Sète och Le Grau-du-Roi och bland de vredgade fiskarna i Boulogne i Frankrike.
Vi har reglerat deras fiske sedan 1983, dvs. i 26 år. Men ända sedan Romfördraget trädde i kraft har artiklarna 32-39 om den gemensamma jordbrukspolitiken även gällt dem, och gemenskapens allra första reglering av fisket trädde i kraft 1970. Vi har lagstiftat i 39 år - efter chocken på grund av Spaniens anslutning 1986 och Danmarks 1993 - om nät, drivgarn, fiskhandlare, största tillåtna fångstvolymer, kvoter, bistånd, omstrukturering av fiskeflottorna och om modernisering.
Vi lagstiftar om sanktioner, biologiska viloperioder, fiskbestånd, kasserad fisk, övervakningssystem, människor, arter, torsk, kummel, blåfenad tonfisk och till och med om internationella avtal och nu om fritidsfiske! Men framför allt fungerar det fortfarande inte. Det blåa Europa håller på att bli gråare och gråare.
Varför? Därför att fisket är en del av det 21:a århundradets stora utmaning när det gäller livsmedel. Det måste hanteras på global nivå. I likhet med finanskrisen, pandemier, klimatförändringar, invandring och allvarlig brottslighet är fiskar i högsta grad gränsöverskridande.
De respekterar varken gränser eller gemenskapslagstiftning. EU är alltför litet för att reglera fiskeresurserna, och från Peru till Japan, från Moskva till Dakar, Irland och Valencia kommer vi att behöva bestämmelser om ett globalt, delat ägande av fiskeresurserna. Det är denna väg också Bryssel måste slå in på, herr talman.
Talmannen
Nåväl, efter denna ordkaskad ger jag ordet till Struan Stevenson.
Struan Stevenson
(EN) Herr talman! Ni känner förmodligen till att två fiskare, far och son från Nordirland som fiskade utanför Peterhead, har arresterats i Liverpool efter att ha fått böter på 1 miljon brittiska pund och att Assets Recovery Agency, som är ett organ som normalt används för åtgärder mot narkotikahandlare och gangstrar, användes för att slå ned på dessa två yrkesfiskare som, det måste erkännas, sysslade med olagliga fångster som ingen kan tolerera - men att behandla yrkesfiskare, även om de har gjort sig skyldiga till denna överträdelse, som kriminella, som gangstrar, på samma sätt som vi skulle behandla narkotikahandlare, är motbjudande. Detta visar att vi verkligen behöver åtgärder för att skapa lika villkor, som Raül Romeva i Rueda skriver i sitt betänkande, eftersom en liknande överträdelse i vissa delar av EU förmodligen skulle resultera i böter på bara 2 000 eller 3 000 euro.
Jag vill emellertid använda resten av min tid till att tala om artikel 47, vilket inte är överraskande, eftersom jag anser att det finns behov att skilja mellan ordet ”ska” (shall) och ordet ”kan” (may) i ändringsförslagen 93, 48, 49 och 50. Vi fick ett avsevärt stöd i utskottet för mitt ändringsförslag som innehöll ordet ”kan”, men nu har ni informerat oss, herr kommissionsledamot, att ni ändå kommer att förkasta detta, så det verkar som att vi har slösat tid på detta.
Jag hoppas att ni gör en ny bedömning av saken. Om en medlemsstat inte anser att det är nödvändigt att vidta dessa åtgärder hoppas jag att ni respekterar subsidiaritetsprincipen.
Nils Lundgren
Herr talman! Som EU-skeptiker känner jag ofta en viss skadeglädje när olika EU-institutioner kommer med orimliga och löjliga förslag som artikel 47. Sådana förslag bidrar till att undergräva den omotiverade respekt som många medborgare i EU-länder känner inför EU:s strävanden - strävanden att flytta makten från demokratiska medlemsländer till ett byråkratiskt Bryssel. Kampen mot centralisering och byråkrati underlättas därför av sådana förslag. Samtidigt tar jag emellertid min roll här i Europaparlamentet på allvar. Vi måste stoppa denna utveckling, och jag hoppas att en majoritet av kammarens ledamöter känner likadant. Om inte, så hoppas jag att en majoritet åtminstone känner fruktan för väljarnas dom i början av juni och därför inser att de i eget välförstått intresse måste säga nej till detta förslag. Om subsidiaritetsprincipen inte ens kan förmå EU att hålla tassarna borta från sportfisket i Stockholms skärgård, då är framtiden mörk för det europeiska projektet.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Jag vill tala om för kommissionsledamoten att även jag stöder ”kan” framför ”ska”. Jag är dessutom medundertecknare.
En allmän efterlevnadskultur när det gäller den gemensamma fiskeripolitiken kommer inte att bli verklighet förrän vi har rättfärdighet och rättvisa som ledord inom inspektionspolitiken och i samband med de åtföljande åtgärderna som vidtas mot våra fiskare. Vi behöver, vilket föreslås i förordningen - och vilket föredraganden också säger - kontroll och efterlevnad på gemenskapsnivå, som avspeglar behoven i denna situation, samtidigt som medlemsstaterna har det yttersta ansvaret.
Det är motbjudande att böterna sträcker sig mellan 600 och 6 000 euro för liknande överträdelser i olika medlemsstater. Det finns ingen som helst respekt för den gemensamma fiskeripolitiken, som rent allmänt anses vara ett bristfälligt instrument. Vi behöver inte detta mitt i alltihop.
När det gäller artikel 47 om fritidsfiske, välkomnar jag den definition som saknades i förslaget. Vi måste uppvisa sunt bondförnuft. Ja, medlemsstaterna kan bedöma om det blir allvarliga konsekvenser för kvoterna avseende känsliga bestånd, men vi bör inte låta det bli en tumregel. Det måste vara undantaget och inte regeln. Vi måste gå vidare med fångst som kastas överbord - det är omoraliskt och fullständigt oacceptabelt att vi kriminaliserar våra fiskare. Vi får inte uppmuntra till bifångster, men vi får inte heller kriminalisera yrkesfiskarna. Kommissionsledamot Borg! Se till att göra rätt avvägning.
Paulo Casaca
(PT) Herr talman, herr kommissionsledamot! Ert förslag är av verkligt fundamental betydelse. Ingen som läser revisionsrättens rapport om situationen när det gäller kontroll av den gemensamma fiskeripolitiken kan hysa några tvivel om att detta initiativ av Europeiska kommissionen är av yttersta vikt.
Det är emellertid också sant att vår föredragande har lagt ned ett utomordentlig bra arbete i detta fall. Han har lyckats ta hänsyn till många av de specifika omständigheterna, särskilt när det gäller småskaligt fiske, och han har tagit med en del av våra förslag. Jag vill gratulera honom varmt till hans exemplariska arbete.
Jag vill emellertid också gärna säga att jag förespråkar subsidiaritet. Men det kan inte finnas någon subsidiaritet i kontrollen om det inte finns någon subsidiaritet i logiken bakom den gemensamma fiskeripolitiken.
Det är detta som är utmaningen för kommissionsledamoten vid reformeringen av den gemensamma fiskeripolitiken. Jag hoppas att han kommer att vara mycket engagerad och framgångsrik när han antar denna utmaning som är av avgörande beydelse för fisket runtom i EU.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill först och främst tacka er för denna intressanta debatt. Vi är naturligtvis lika medvetna om behovet av en meningsfull reformering av våra kontrollsystem.
Låt mig ta upp en del punkter som har nämnts, först och främst när det gäller fritidsfisket. Detta är som sagt ett mycket omtvistat ämne, förmodligen det mest omtvistade av alla de kontrollbestämmelser som finns i förslaget.
Det har emellertid gett upphov till en rad missuppfattningar när det gäller bestämmelsernas verkliga mål och syfte. Jag sa att vi är beredda att godta den definition som föreslås i ett av ändringsförslagen.
Jag kommer under de kommande dagarna tydligt att ange vår ståndpunkt om definitionen och om den föreslagna regleringen av fritidsfisket, inbegripet ett skriftligt svar direkt till fritidsfiskarnas företrädare i syfte att ange målen, parametrarna och detaljerna avseende fritidsfisket.
Sedan hoppas jag på feedback från dem och en eventuell genomgång av bestämmelserna för att göra dem mer finstämda mot det enda mål vi behöver rikta in oss på.
Vi har ett avsevärt problem när det gäller de bestånd som omfattas av en återhämtningsplan Det finns vissa fritidsaktiviteter som utgör stora påfrestningar på sådana bestånd och vi måste ta itu med denna sak.
Det är bara rättvist för yrkesfiskarna att vi tar itu med detta. I annat fall kan vi aldrig hoppas på att vända situationen om det finns påfrestningar från en betydande fiskeansträngning, även om den inte sker på ett yrkesmässigt sätt och inte ger några inkomster. Bestånden kan inte hoppas på en återhämtning om det finns en betydande ansträngning, just som de vetenskapliga rapporterna har visat.
(Utrop från kammaren: ”Det finns inga vetenskapliga belägg för detta!”)
När det gäller den fullständiga bristen på samråd med sektorn, anser jag att vi har haft samråd med branschen. Jag deltog själv i en sådan konferens i Skottland för en tag sedan. Alla regionala rådgivande nämnder har ingett sina yttranden och vi har dessutom, precis som i samband med övrig lagstiftning, organiserat ett offentligt samråd på Internet. Sektorn rådfrågades särskilt inom ramen för den rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk under 2008.
När det gäller kommentaren om mindre fartyg anser kommissionen att dessa kan ha en betydande påverkan på bestånden. Detta är skälet till varför man inte gör något allmänt undantag för dessa fartyg i förslaget.
I förslagen anges emellertid specifika undantag för vissa fartygskategorier, i allmänhet dem under 10 meter, särskilt för VMS, loggböcker, förhandsmeddelanden och landningsdeklarationer. I detta avseende tar man i förslaget hänsyn till proportionalitetsprincipen.
Man tar också hänsyn till finansiella aspekter när det gäller EU-medfinansiering på upp till 95 procent av kostnaden för denna elektroniska utrustning, för att hjälpa intressenterna att använda den nya tekniken. Undantagen kommer att granskas ytterligare inom ramen för den slutliga ordförandeskapskompromissen.
Jag vill också säga, med hänsyn till det som Pedro Guerreiro tog upp, att många av de punkter som han nämnde redan finns i de befintliga kontrollbestämmelserna. Om vi därför antog de ändringsförslag som han föreslår, skulle vi faktiskt gå kräftgång när det gäller kontroll och verkställighet, i stället för att stärka de ändringsförslag som faktiskt behöver stärkas.
Vi strävar efter lika villkor när det gäller sanktionsbestämmelserna, i enlighet med förslaget till förordning. Vi är naturligtvis beredda att granska dem ytterligare för att se om vi måste göra några finjusteringar, men huvudsyftet för sanktionsbestämmelserna i förslaget till förordning är att se till att det inte finns några betydande olikheter, som det finns i dag, mellan sanktionerna som tillämpas av vissa medlemsstater, eller av de rättsvårdande myndigheterna i vissa medlemsstater, och de sanktioner som tillämpas av de rättsvårdande myndigheterna i övriga medlemsstater.
Till sist vill jag tacka Nigel Farage för hans förtroende när det gäller mitt arbete under en andra mandatperiod!
Raül Romeva i Rueda
Herr talman! Jag vill använda dessa sista två minuter till att framföra tack.
För det första till kommissionen, inte bara för det arbete den har utfört och den möjlighet den har erbjudit. Jag tror inte att det någonsin är lätt att ta upp en så djupgående fråga av detta slag, men jag anser att det var nödvändigt att åtminstone inleda debatten. Det har kommissionen gjort på ett oförväget sätt. Naturligtvis kommer det alltid att finnas personer som anser att tidpunkten aldrig är den rätta, men jag anser att debatten åtminstone har hjälpt oss och även i fortsättningen kommer att hjälpa oss att förtydliga en del av de svårigheter vi har när det gäller att åstadkomma en mer omfattande och bättre reglering av denna sektor.
För det andra vill jag tacka övriga föredragande och skuggföredragande. Som vi har sett under debatten har vi förvisso mycket varierande uppfattningar, och vi har gjort betydande ansträngningar för att komma fram till gemensamma ståndpunkter.
Jag vill också uttrycka min erkänsla för de ansträngningar som alla har gjort i denna fråga. Det slutresultat vi har kommit fram till kanske inte är det som vi alla hade hoppats på. Om jag tar toleransmarginalen som exempel, håller jag med kommissionen om att 5 procent var tillräckligt. Marginalen på 10 procent är en del av vår kompromiss eftersom det fanns andra ledamöter som ville gå mycket längre.
Vi är i en liknande situation när det gäller möjligheten att förlänga eller åtminstone senarelägga perioden för genomförande av det elektroniska systemet.
Jag vill också påminna oss alla om att detta inte kommer att medföra några ytterligare kostnader, en detalj som ibland glöms bort. Under alla omständigheter kan kommissionen ställa särskilda resurser till förfogande för detta.
När det gäller slutfrågan om fritidsfisket, kanske den mest kontroversiella men inte nödvändigtvis den viktigaste delen av resolutionen, vill jag fästa uppmärksamheten på en aspekt, nämligen icke-diskriminering. Om vi inte inser att vi alla måste medverka genom att dela ansvaret är det inte sannolikt att vi kommer att uppnå önskat resultat.
Den kompromiss vi kom fram till under våra förhandlingar var naturligtvis inte lätt, men jag anser att den är relativt acceptabel. Trots detta täckte vår överenskommelse inte frågan om huruvida undersökningen av fritidsfiskets potentiella effekter bör genomföras på frivillig eller obligatorisk basis.
Med tanke på att det föreslås vissa undantag för fritidsfisket anser jag att det åtminstone vore bra om medlemsstaterna åtar sig att tillhandahålla nödvändig information snarare än att tvingas göra det. Jag vill nämligen gärna upprepa att vi bör dela ansvaret. I annat fall kommer vi alla - även när det gäller fritidsfisket - att märka att vi drabbas av bristen på reglering.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på onsdag den 22 april 2009.
