Kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram för 2010 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är uttalandet av José Manuel Barroso, Europeiska kommissionens ordförande, om kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram för 2010.
Jag vill betona att ett stort antal ledamöter av kommissionen också är närvarande i kammaren. Hela Europeiska kommissionen är starkt företrädd, för detta ämne är mycket viktigt för oss alla. Vi har varit tvungna att inskränka ämnet lite på grund av ändringen av arbetsplanen, och efter att vi har lyssnat till vad ordförande Barroso har att säga så kommer vi att få lyssna till tal av ordförandena för de politiska grupperna, som kommer att framhålla en politisk åsikt om det som kommissionen föreslår för 2010. Därefter kommer vi be Barroso att tala igen och att besvara kommentarerna från gruppordförandena.
Talmannen
Ordförande Barroso! Tack för att ni kommit hit. Det har inte varit lätt för någon av oss att ta sig till Strasbourg. Det är många ledamöter som inte kommit till Europaparlamentet, och närvaron är följaktligen inte särskilt hög. Vi har beslutat att inte rösta under denna sammanträdesperiod, eftersom alla måste ha en möjlighet att rösta och vissa ledamöter inte kunnat komma till Strasbourg alls. Därför råder vissa helt nya bestämmelser för denna sammanträdesperiod.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (FR) Herr talman, mina damer och herrar! Jag har äran och nöjet att presentera den nya kommissionens första arbetsprogram. Det är också det första arbetsprogrammet sedan Lissabonfördraget trädde i kraft. Jag har äran och nöjet att presentera det med praktiskt taget hela mitt arbetslag, Europeiska kommissionen, närvarande som ett tecken på respekt för Europaparlamentet.
Detta program presenteras vid en avgörande tidpunkt för Europa, eftersom det är nu vi måste agera. Detta program är ett direkt resultat av vår politiska dialog. Efter intensiva samråd, som utgår ifrån de politiska riktlinjer som jag presenterat för de kommande fem åren, anförtrodde parlamentet mig i september ansvaret för en andra mandatperiod. I slutet av de djupgående utfrågningar som gjorde det möjligt för oss att utforma en gemensam syn på de åtgärder som presenterats fick kollegiet som helhet ert förtroende i februari. Detta arbetsprogram ligger med andra ord i mycket hög grad i linje med de politiska prioriteringar som er institution framhållit. Eftersom detta är fallet har vi en stabil grund för att uppnå ambitiösa resultat.
Vår allra främsta prioritering nu måste vara att ta oss ur krisen och lägga grunden för en hållbar, sysselsättningsskapande tillväxt. Först och främst de brådskande frågorna: Vi diskuterade nyligen resultaten av Europeiska rådets möte. Under tiden infördes slutligen den föreslagna finansiella stödmekanismen för Grekland den 11 april. Kommissionen kommer att spela en betydelsefull roll i genomförandet av denna mekanism när Grekland ber att den ska aktiveras. Det är en logisk följd av att kommissionen är, och har varit ända från början, djupt engagerad i sökandet efter en lösning på de ekonomiska problem som Grekland stött på och i bevarandet av stabilitet inom euroområdet. Vårt engagemang har alltid legat i linje med solidaritetsprincipen, men också med principen om ansvar.
Vi måste dock göra mer och fråga oss varför dessa problem har uppstått och hur de kan förhindras i framtiden. Det är anledningen till att vi granskar stabilitets- och tillväxtpakten för att stärka den ekonomiska övervakningen och för att utvidga den bortom den enda frågan om underskott. Vi behöver en permanent mekanism för att lösa kriser. Vi måste kort sagt visa att Europeiska unionen, och i synnerhet euroområdet, kan anta de befintliga utmaningarna, och vi måste utnyttja alla de möjligheter som Lissabonfördraget erbjuder.
Det är anledningen till att kommissionens första stora initiativ under den kommande månaden kommer att bli att lägga fram ett meddelande om en ökad samordning inom ekonomisk politik. Vi vet alla att Europas gemensamma intresse står på spel här. Unionen måste stärka systemet och beakta hela spektrumet av risker och ekonomiska obalanser. Vi måste förbättra de inre mekanismerna. Europa kan, genom att utrusta sig med mer robusta strukturer och en mer samordnad strategi, hjälpa de offentliga finanserna att slå in på en ny och livskraftig väg och skapa en ram som bidrar till en bredare hållbar återhämtning.
Under de senaste 18 månaderna har vi gjort enorma framsteg mot ett upprättande av ett ekonomiskt system som är mer etiskt, robust och ansvarsfullt. Vi måste fortsätta på den här vägen, täppa till de återstående luckorna i lagstiftningen och se till att våra övervakningsstrukturer håller sig i fas med en sektor som ständigt utvecklas.
Jag är övertygad om att vårt förslag om hedgefonder och privat kapital snart kommer att nå ett avgörande stadium. Kommissionen anser att den lagstiftande myndigheten kommer att bli vårt gemensamma mål, som är att se till att den nya europeiska tillsynsarkitekturen för den finansiella sektorn blir fullt fungerande från och med inledningen av nästa år.
År 2010 tänker kommissionen presentera en rad förslag på nyckelområden, som derivatmarknaderna, system för garanti av insättningar och marknadsmissbruk. Skyddet av vanliga konsumenter av finansiella tjänster kommer att uppmärksammas särskilt. Vi kommer också att arbeta med andra betydande aspekter i samband med valutaswappar och blankningar, och vi kommer inom kort att föreslå några riktlinjer i fråga om användning av medel för att lösa problemet med bankkonkurser.
kommissionens ordförande. -(EN) Herr talman, ärade parlamentsledamöter! Den nya kommissionen har gjort en rivstart. Genom att presentera Europa 2020-strategin direkt efter tillträdet har vi skapat förutsättningar för att få EU på rätt spår igen - på rätt spår för att kunna uppnå en smart, hållbar och allomfattande tillväxt. Nu måste vi samarbeta - Europaparlamentet, medlemsstaterna, kommissionen - för att bygga och upprätthålla den drivande kraften.
Det kommer att krävas en stor ansträngning från alla nivåer för beslutsfattande och alla samhällsnivåer för att uppnå visionen om en hållbar social marknadsekonomi till 2020. På EU-nivå måste våra åtgärder ha verkligt europeiskt mervärde. Det är syftet med flaggskeppsinitiativen inom ramen för Europa 2020 - den europeiska digitala agendan, en heltäckande industripolitik, en europeisk plan för forskning och innovation, ett resurseffektivt Europa, nya färdigheter för nya jobb, ”Unga på väg” och kampen mot social utslagning. Det är på dessa områden Europa kan göra skillnad.
Vi kommer alltså att hjälpa till att driva på övergången till en resurseffektiv ekonomi med återgående klimatförändringar. Att bekämpa klimatförändringarna kommer att förbli främsta prioritering på vår dagordning, både internt och globalt. Energi- och transportsektorerna kommer att uppmärksammas särskilt i år - båda är av avgörande betydelse för att förvandla den utmaning som ett hållbart Europa utgör till en konkurrensmässig fördel.
Den gemensamma inre marknaden, som en hemmamarknad med 500 miljoner konsumenter som ligger till grund för arbeten, konkurrenskraft, överkomliga priser och konsumentval, kommer att fortsätta att utgöra ryggraden för den europeiska ekonomin. Det är särskilt viktigt att små och medelstora företag utnyttjar dess fulla kapacitet, eftersom dessa är den viktigaste drivkraften för skapande av sysselsättning i Europeiska unionen.
Att föra den inre marknaden till 2000-talet är en prioritering för kommissionen, som kommer att lägga fram nya förslag 2012. Detta är också ämnet för en rapport som jag har bett Mario Monti att utarbeta och som vi kommer att presentera mycket snart.
Jag vill understryka vikten av social integrering i vår vision för Europa 2020. Ett samhälles verkliga styrka vilar på de möjligheter det skapar för sina svagaste medborgare. Vi måste ta varje tillfälle i akt att uppmuntra till anställning och social sammanhållning. Det innebär beredskap att utnyttja de nya sektorerna som kommer att skapa nya arbetstillfällen. Det innebär att ge människor rätt kunskaper för att skapa och upprätthålla höga sysselsättningsnivåer och underlätta ekonomisk övergång. Det innebär att arbeta för att övervinna följderna av krisen för ungdomar genom att underlätta övergång från utbildning och fortbildning till arbete. I detta syfte kommer en omfångsrik europeisk plattform mot fattigdom att byggas under det nuvarande Europeiska året för bekämpning av fattigdom och social utestängning. Denna dagordning är naturligtvis ett bidrag till ett uppfyllande av våra principer i fråga om ekonomisk, social och territoriell sammanhållning.
De europeiska medborgarnas problem och välmående kommer att fortsätta att stå i centrum för kommissionens agerande. Genomförandet av en omfattande handlingsplan för Stockholmsprogrammet, som kommissionen kommer att anta senare i dag, fokuserar just på att se till att fördelarna med den europeiska integreringen på området för frihet, säkerhet och rättvisa blir mer påtagliga för medborgarna.
Denna handlingsplan representerar i sig själv ett omfattande arbetsprogram för kommissionen på området för frihet, säkerhet och rättvisa. Det placerar medborgarna i centrum för vår politik genom att underlätta utövandet av deras specifika rättigheter. Det syftar också till att utveckla ett öppet och säkert Europa med särskild fokus på att hantera gränsöverskridande brottslighet och på en gemensam invandrings- och asylpolitik.
På området för frihet, säkerhet och rättvisa har Europeiska unionen de senaste 10 åren gått från att tillämpa fri rörlighet för personer till en gemensam politik. De resultat som nåtts hittills har varit imponerande, men det är viktigare än någonsin att vi nu, under den period då vi ska ta oss ur krisen, främjar och försvarar de europeiska värderingarna och, framför allt, utnyttjar all den potential som skapas av Lissabonstrategin. Handlingsplanen inbegriper en omfattande lista över åtgärder för genomförande av de prioriteringar som redan definierats på detta område, både på EU-nivå och global nivå.
Ikraftträdandet av Lissabonfördraget ger oss också redskap till att visa större ambition. Parlamentets växande betydelse, ett effektivare beslutsfattande inom rådet, utsikterna till större samordning och konsekvens från medlemsstaternas sida i beslut av Europeiska rådet, och EU-domstolens rättsliga prövning kommer att stärka Europeiska unionens beslutsamhet i fråga om att uppfylla medborgarnas förväntningar och ta itu med deras problem.
När vi ser på 2020 måste vi också hantera en rad långsiktiga trender som direkt påverkar medborgarnas vardag. Om vi agerar nu kommer det att ge utdelning i framtiden. Kommissionen kommer t.ex. att inleda en offentlig debatt om framtiden för pensioner och analysera alternativ för att garantera pensionssystemens hållbarhet och lämplighet. På sådana här områden är naturligtvis många av hävstängerna nationella - men det får inte hindra oss från att garantera att Europeiska unionen bidrar maximalt.
På det externa området kommer den höga representantens/vice ordförandens nya roll och starten av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder att ge oss de redskap vi behöver för att bygga en starkare och mer följdriktig europeisk utrikespolitik. Vi kommer att fastställa strategiska handelspolitiska prioriteringar, driva handelsförhandlingar och arbeta med partner med frågor som sträcker sig från marknadstillträde till rättsliga ramar och globala obalanser. Vi kommer att låta målen för Europa 2020 framträda på den globala marknaden, till exempel genom G20.
Kommissionen kommer också att ta itu med de utmaningar som geopolitiken på energiområdet utgör, för att garantera en tryggad, säker och hållbar energi till rimligt pris.
En annan nyckelprioritering för kommissionen är att driva den internationella utvecklingsagendan vidare och lägga fram en europeisk handlingsplan under upptakten till toppmötet 2015 om millennieutvecklingsmålen. Detta initiativ kommer att utgöra grunden för Europeiska rådets möte i juni som en förberedelse för en gemensam europeisk ståndpunkt med avseende på FN:s högnivåmöte i september om millennieutvecklingsmålen, med som mål att anta en global handlingsplan för att uppnå millennieutvecklingsmålen till 2015. Vi vill se ett Europa som är öppet och som med konkreta åtgärder visar sin solidaritet med de mest utsatta i världen.
Slutligen kommer vi, enligt överenskommelse med parlamentet, att offentliggöra budgetöversynen under den tredje terminen i år. På så sätt kommer vi att fastställa det vi betraktar som nyckelprinciper och parametrar för effektivaste användning av Europeiska unionens ekonomiska resurser och med fullständig hänsyn till Europa 2020-strategin. Samtidigt kommer vi att göra mer detaljerade bedömningar av nyckelområden, inklusive jordbruk och sammanhållning. Jag kan försäkra er om att vi kommer att stå i förbindelse med parlamentet i alla skeden av budgetöversynen.
Innan jag avslutar vill jag kort förklara ett antal nyskapande inslag i arbetsprogrammet. Detta och kommande program måste erbjuda rätt ram för institutionerna att bygga en stabil enighet på, på vilken Europa kan koncentrera sin uppmärksamhet. Därför måste vi vara mer politiska, och vi måste också spegla den fleråriga utmaningen i fråga om initiativ i den omfattning som vi har tänkt oss. Jag anser att sättet vi vill utarbeta arbetsprogrammen på i framtiden konkret bör visa på det särskilda partnerskap som jag och kommissionen vill upprätta med Europaparlamentet under denna mandatperiod.
I detta program identifieras 34 strategiska initiativ som vi vill lägga fram före slutet av december. Jag är övertygad om att ni håller med om att detta är en ambitiös agenda för de kommande åtta månaderna.
Samtidigt omfattar programmet många andra initiativ för 2010 och senare. Denna vägledande förteckning omfattar initiativ som kommissionen tänker arbeta med under de kommande åren. Alla dessa initiativ kommer inte nödvändigtvis att leda till framläggande av konkreta förslag. Vi måste bedöma noggrant, i linje med principerna om smart lagstiftning, vilka punkter som bör drivas vidare och i vilken form.
Arbetsprogrammet kommer att ses över varje år för identifiering av nya strategiska initiativ och antagande av det fleråriga området efter behov. Denna ”rullande” strategi kommer att öka öppenheten och förutsägbarheten för alla intressenter, samtidigt som den flexibilitet som krävs för besvarande av oförutsedda utvecklingar bevaras. En sak som vi lärt oss under de senaste åren är att vi alltid bör förutsäga det oförutsägbara. De senaste åren har visat att strategiska planer inte kan huggas i sten - de måste anpassas till verkligheten på ort och ställe.
Kommissionens arbetsprogram för 2010, som vi är stolta över att presentera i dag, är en ambitiös, men också nödvändig och realistisk ram för det europeiska beslutsfattandet under det kommande året. Det är realistiskt om alla institutioner är beredda att sluta sig samman och samarbeta i syfte att leverera resultat i rätt tid till Europas medborgare. Det är nödvändigt, för det är inte något alternativ att fortsätta som vanligt om vi vill att 2010 ska utgöra en vändpunkt. Det är ambitiöst eftersom ett starkt Europa i högre grad än någonsin måste ge medborgarna de lösningar de söker. De förväntar sig detta, och vi är skyldiga att arbeta för deras välstånd och välbefinnande.
Talmannen
Tack, herr Barroso, för en omfattande presentation av kommissionens viktigaste initiativ för de kommande åtta månaderna.
Jag vill bara betona att det strategiska partnerskap som ni talade om är mycket viktigt för oss. Vi skiljer mellan verkställande och lagstiftande myndigheter, men vårt samarbete är av avgörande betydelse för våra medborgare, och därför har vi lyssnat med stor tillfredsställelse till era ord om nödvändigheten av att kommissionen och parlamentet ska stå i så nära kontakt som möjligt. Er närvaro, och de övriga kommissionsledamöternas närvaro vid sammanträdet i dag, är det bästa beviset på att kommissionen tänker agera efter sina avsikter. Tack så mycket för det.
József Szájer
för PPE-gruppen. - (HU) Herr talman! Vi välkomnar för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) det faktum att kommissionen har inlett sitt arbete på ett ambitiöst sätt och presenterat sitt arbetsprogram för 2010. Vi tar detta, och kommissionens närvaro, i den avsedda andan och som ett tecken på respekt för parlamentet, på att parlamentet tas på allvar, och vi är glada över att de alla är närvarande. Samtidigt beklagar vi att det redan har gått så mycket tid till spillo i år, eftersom den försenade ratificeringen av Lissabonfördraget redan har förhindrat att en harmonisering av lagstiftningsprogrammet och ett utarbetande av budgeten kan ske i år. Vi är övertygade om att denna process kommer att kunna återställas 2011, efter övervinnande av några mindre svårigheter.
Lissabonfördraget har trätt i kraft, och hädanefter finns inga ursäkter för ledamöter av Europaparlamentet, och inte heller för kommissionen eller rådet, att inte agera beslutsamt och inleda arbetet, dvs. uppfylla föreskrifterna i Lissabonfördraget och medborgarnas önskemål, och sätta dem i centrum för våra politiska planer.
Europeiska folkpartiets grupp har utarbetat två listor i anknytning till kommissionens planer. Vi skickade er detaljerna redan före godkännandet. Dessa två listor, som jag nu kortfattat ska återge, består helt enkelt av en lista över vad kommissionen inte bör göra och en lista där det specificeras vad vi skulle vilja att den gör.
Först och främst vill vi be kommissionen att inte följa den praxis som rått hittills, för det skulle göra denna debatt meningslös, nämligen att i oktober bara ha lagt fram 40 procent av de lagstiftningsförslag som ska läggas fram under året. Om det fortsätter på det sättet i framtiden är den här sortens debatter meningslösa. Då kan parlamentet inte utöva sina rättigheter som man vill för att få inflytande på vilka förslag som kommissionen bör lägga fram. Det är av den anledningen som vi anser att det är viktigt att dessa lagstiftningsförslag och arbetsprogram inte kan likställas med kommunisternas gamla femårsplaner där inget, från början till slut, var sant. Och det som de uppnådde i slutändan hade inget som helst att göra med de slutgiltiga målen.
En annan sak vi ber kommissionen om är att inte tolerera lögner och bedrägeri. För närvarande befinner sig flera europeiska länder i kris för att de har dolt de korrekta uppgifterna och ljugit om storleken på sitt budgetunderskott. De har dolt denna information för de andra, och ändå sitter vi i samma båt, och sådana saker påverkar många. Detta var fallet i Ungern, och detta var fallet i Grekland. I sådana här fall förväntar vi oss att kommissionen inte ska skygga tillbaka, utan beslutsamt peka ut sådana länder, annars kommer problemen att bli mycket större senare.
Den välkända 1800-talstänkaren från den ungerska reformeran, István Széchenyi, sade att alla som döljer problem förvärrar dem. Vi bör alltså inte dölja problemen utan bekänna dem, och på den grunden vidta nödvändiga beslutsamma åtgärder. Kommissionen bör använda sina befogenheter i detta avseende. Missförstå mig inte. Jag säger inte att kommissionen kan beskyllas för dessa kriser. Det är regeringarna i dessa länder som är ansvariga för kriserna. Men det ligger i allas vårt intresse att vi höjer våra röster mer och beslutsammare för att få se resultat.
Låt oss nu gå vidare till vad kommissionen bör göra. För det första bör man äntligen vidta åtgärder och fatta beslut för att utveckla ett ambitiöst program för att skapa nya arbetstillfällen. Man bör sätta medborgarna i centrum av arbetet. Sysselsättning, sysselsättning och åter sysselsättning bör vara den vägledande principen. Jag vill börja med att säga att vi, när vi vänder oss till medborgarna, naturligtvis måste använda ett språk som de förstår. När vi säger 2020 så associerar jag - i egenskap av ledamot av Europaparlamentet från ett tidigare kommunistiskt land - återigen till femårsplanen, eller till den typ av nummer de brukade tilldela fångar. Varför kallar vi inte 2020-programmet för Europeiska unionens program för nya arbetstillfällen, varför kallar vi inte Stockholmsprogrammet - ett namn som vi förresten är de enda som förstår - Europeiska programmet för medborgarnas säkerhet? Det jag vill säga är att de ord vi använder också är en viktig del av inledningen av hela denna process.
Vi anser att det är viktigt att små och medelstora företag deltar aktivt i processen för att skapa arbetstillfällen. De skulle inte bli glada om parlamentet påprackades 2020-programmet för nya arbetstillfällen. Vi behöver en ingående debatt, inte bara i Europaparlamentet, utan också i de nationella parlamenten, och de nationella beslutsfattande myndigheterna måste också involveras. Låt oss dra lärdom av misslyckandet med Lissabonprogrammet - ytterligare ett namn som ingen förstår! Låt oss arbeta för medborgarnas säkerhet, och låt oss vidta de åtgärder som krävs i detta avseende. Jag vill göra en iakttagelse: En människa överlever inte på bara bröd - det är också viktigt att stärka de gemensamma värderingarna. Vi förväntar oss att kommissionen ska driva vidare de program som grundas på värderingar och som hanterar kommunism, nationella minoriteters samexistens och Europas gemensamma förflutna. Europeiska folkpartiets grupp kommer att stödja er, men vi kommer att kritisera er mycket kraftigt om ni avviker från det ursprungliga programmet.
Hannes Swoboda
för S&D-gruppen. - (DE) Herr talman, herr Barroso, kommissionsledamöter! Jag vill tacka er så mycket för er närvaro här i dag. Jag kan olyckligtvis inte säga detsamma om mina kolleger i Europaparlamentet. Jag skäms över att behöva säga att det inte är alla som inte är här som verkligen inte är här. De befinner sig i Strasbourg, men de är inte här i kammaren som de borde. Det tycker jag är mycket beklagligt.
Eftersom vi inte har en gemensam resolution kommer vi att presentera våra enskilda ståndpunkter för er, och ni kan sedan bedöma dem i detalj. Vi håller med José Manuel Barroso om att den centrala frågan är konkurrenskraft i kombination med social säkerhet i ett hållbart Europa. Den huvudsakliga betoningen måste ligga på att fortsätta att bekämpa fattigdom och arbetslöshet, som fortfarande ökar i vissa områden, eller som åtminstone fortsatt är oacceptabelt höga. Jag vill tacka er för att ni nämnde detta, eftersom det är något som vissa regeringschefer inte verkar vara övertygade om. Hur kan vi se till att detta sker i en period av budgetkonsolidering? Det är självklart att vi måste konsolidera våra budgetar. Detta måste emellertid göras på ett proportionerligt sätt - jag ber kommissionen att notera detta - och det måste ske i kronologisk ordning för att garantera att övriga nödvändiga mål, med andra ord bekämpningen av arbetslöshet och fattigdom, inte slås i spillror.
Jag vill ta tillfället i akt att säga hur viktig denna fråga är mot bakgrund av det toppmöte om romer som ägde rum i Córdoba nyligen, där ni inte närvarade men som två ledamöter av kommissionen var närvarande vid, Viviane Reding, kommissionens vice ordförande, och László Andor, kommissionsledamot med ansvar för sysselsättning, sociala frågor och delaktighet. Jag besökte nyligen romska bosättningar i Serbien, och det är obegripligt att sådana platser fortfarande finns i Europa. Jag uppmanar kommissionen att göra allt som står i dess makt för att bekämpa problemet med fattigdom och arbetslöshet på detta område.
Min nästa punkt handlar om budgetkonsolideringen. Vi behöver fler investeringar. Vi diskuterade detta med Siim Kallas tidigare under förmiddagen. Vi har exempelvis investerat för lite i de transeuropeiska näten. Det är lätt att se var problemen uppstått, eftersom vi fortfarande inte har genomfört det som föreslogs i den så kallade Delorsplanen. Jag vill be José Manuel Barroso att när han talar om partnerskap ha i åtanke att vi behöver detta partnerskap, i synnerhet med avseende på budgetfrågan och framtida budgetplanering, för det är tydligt att rådet redan har för avsikt att göra nedskärningar i mindre punkter på EU-nivå. Det kan vi inte tolerera.
Barroso hänvisade till Montirapporten. Det är verkligen en viktig rapport, och det är bra att ni har bett Mario Monti att utarbeta den, eftersom han är expert på området. När vi talar om den inre marknaden måste vi emellertid också hänvisa till den sociala marknadsekonomin. I detta sammanhang är framför allt offentliga tjänster mycket viktiga för oss. Ni har gått med på att lägga fram förslag till ett ramdirektiv. Vi har inte för avsikt att täcka alla enskilda punkter här och nu, men vi måste enligt min uppfattning förlita oss på dessa offentliga tjänster för en europeisk identitet, i synnerhet med avseende på de transportproblem som vi haft, som exempelvis visar hur viktiga de offentliga järnvägstjänsterna är. De måste regleras och säkras med hjälp av en gemensam europeisk politik för offentliga tjänster, oavsett om de tillhandahålls av den privata eller den offentliga sektorn.
Nu har jag kommit till den avslutande och avgörande punkten. Ni talade om den ekonomiska krisen och om Grekland och andra länder som befinner sig i svårigheter. I våra tidigare diskussioner med Herman Van Rompuy fastslog vi att de åtgärder som vidtagits av Europeiska rådet i detta sammanhang inte var det bästa som EU kunnat erbjuda. Om allt detta hade gjorts för två eller tre månader sedan skulle Grekland inte ha behövt göra några höga räntebetalningar. Ni hänvisade till detta, men enligt min uppfattning krävs mer än hänvisningar. Kommissionen måste kräva detta på ett kraftfullt sätt.
Jag håller med er om att det inte handlar om att ingripa när krisen redan är ett faktum och underskotten är skyhöga, för detta faktum missförstås regelbundet. Det handlar om att i möjligaste mån förhindra att detta sker genom att övervaka ekonomiska förändringar och budgetförändringar. Jag kan återigen föreställa mig att regeringarna kommer att säga att vi inte kan granska deras statistiska uppgifter eller budgetförfaranden. Detta är inte acceptabelt. Om vi vill förhindra att det som skett under de senaste månaderna och åren sker igen så måste vi göra detta. Varför måste regeringarna hålla sina statistiska uppgifter och budgetförfaranden hemliga? Regeringarna måste naturligtvis tillåtas en viss frihet. De måste tillåtas denna frihet, och den måste, i synnerhet i euroområdet, överensstämma med EU:s mål och målsättningar.
Vi är beredda att ingå det särskilda partnerskap som Barroso hänvisade till. Detta partnerskap måste dock baseras på en stark ställning för både parlamentet och kommissionen. Vi kommer att förhandla om ramavtalet under de kommande dagarna. Vissa av detaljerna specificeras i detta avtal, men den avgörande faktorn är den anda som ligger bakom. Det inbegriper också att ni, om regeringscheferna skulle vilja missbruka Lissabonfördraget för att stärka sin egen position, tydligt måste klargöra att Lissabonfördraget syftar till att stärka EU. Det är anledningen till att kommissionen måste agera kraftfullt. I sådana fall kommer vi att ställa oss bakom er och stödja er, även om åsikterna går isär i fråga om enskilda detaljer. Vi måste emellertid båda kämpa för ett starkt Europa. Detta är mycket viktigt, framför allt mot bakgrund av vissa regeringschefers agerande under den senaste tiden.
Marielle De Sarnez
för ALDE-gruppen. - (FR) Herr talman, herr kommissionsordförande! Enligt min uppfattning är detta program kanske trevande i överkant med tanke på de omvälvningar och utmaningar som råder i nuläget, och jag anser att vi har rätt att förvänta oss en större ambition från kommissionens sida, särskilt med tanke på att ni har gjort ett sådant stort åtagande med avseende på detta.
Jag förstår först och främst, vad gäller budgetförordning, helt och fullt vad Michel Barnier försöker göra. Det är en positiv utveckling, men jag anser att vi hade kunnat gå längre och överväga andra vägar, t.ex. ett avskiljande av bankverksamhet, en beskattning av finansiella aktiviteter eller ett rent förbud mot derivatprodukter, vilket övervägs i Förenta staterna i nuläget.
Jag anser dock - och detta är enligt min uppfattning ännu viktigare - att vi absolut måste göra allt vi kan för att främja realekonomin och en hållbar investering som, till skillnad från den befintliga ekonomin, som i extremt hög grad styrs av finansiella tjänster, faktiskt skapar sysselsättning. Jag skulle väldigt gärna se att vi arbetade med konkreta projekt enligt dessa linjer. Jag ser inga sådana projekt i programmet i dag.
Jag anser också att vi behöver långtgående projekt. Om det någonsin skulle finnas en tidpunkt som är rätt för att återuppliva idén om ett järnvägarnas Europa så är det i dag, i samband med den kris som vi gått igenom. För närvarande görs 28 000 flygningar om dagen i Europeiska unionen. Det är verkligen rätt tidpunkt att återuppliva det järnvägarnas Europa som det har talats om i årtionden.
Jag anser dock att vi inte kan uppnå något utan en äkta ekonomisk samordning och ekonomisk styrning. Utifrån denna synvinkel beklagar jag att rådet leder en arbetsgrupp i denna fråga. Jag skulle ha föredragit att kommissionen gjorde det.
Vi är i omedelbart behov av samordning på områdena för budget, ekonomi och industri. Vi måste skapa en europeisk valutafond, och jämte den vidta åtgärder för att stabilisera medlemsstaternas offentliga finanser. Vi måste arbeta för skattekonvergens, trots att detta ord inte används längre. Jag tänker framför allt på frågan om företagsbeskattning. Vi kommer också att bli tvungna att arbeta med egna resurser för EU-budgeten. Enligt min uppfattning skulle dessa åtgärder vara av stor betydelse och mycket väl kunna hjälpa oss tillbaka på rätt väg mot tillväxt.
Jag vill säga ytterligare en sak om unionens framtida ekonomiska strategi för 2020: jag ber er att inte ge upp kvantifierade mål i förhållande till fattigdom och utbildning. Enligt min uppfattning kommer ni i detta avseende att få hela Europaparlamentets stöd. Det jag talar om är den europeiska sociala modellen, som vi vill ha och älskar.
Rebecca Harms
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr Barroso, kommissionsledamöter! Jag skulle också ha velat att parlamentet besvarade den respekt som ni visat med en ökad närvaro. Vi måste arbeta på detta.
Det arbetsprogram som ni har presenterat är mycket omfattande och innehåller rubriker som låter mycket ambitiösa. Inledningen har till och med titeln ”en ny epok”. Jag är emellertid inte säker på att detaljerna under dessa stora rubriker gör rättvisa åt denna positivt klingande strategi. Allt handlar fortfarande om klimatkrisen och om den finansiella och ekonomiska krisen. Fallet med Grekland har återigen visat att det inte bara råder en växande splittring i ekonomiska termer, utan också i sociala termer, eftersom de villkor som råder för EU-medborgares boende i EU:s södra, östra och nordvästra delar skiljer sig mycket åt. Detta innebär att vi står inför stora utmaningar.
Jag måste hålla med Hannes Swoboda, framför allt när det gäller ett socialt Europa och en större rättvisa. Vi måste absolut ha en översyn på detta område. Vi är inte alls övertygade om att det som föreslagits är tillräckligt för att bekämpa den växande fattigdomen i Europeiska unionen.
Har vi dragit rätt slutsatser av den finansiella krisen och den påföljande ekonomiska krisen? Vi anser att den rätta strategin för att uppnå en finansiell och ekonomisk integration är att lägga fram nya förslag för att förändra företagsskatten. Vi i gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen har sedan länge varit för att ta detta längre. Vi stöder också energibeskattning. Ni kommer att kunna räkna med vårt stöd om ni till sist gör verklighet av detta. Vi anser emellertid, utifrån erfarenheten av den finansiella krisen, att det fortfarande saknas ett tydligt mål för skatten på finansiella transaktioner. Vi kan naturligtvis säga att vi väntar på medlemsstaterna, men jag anser att ni ibland måste framföra mer specifika och mer precisa krav och sedan kämpa för dem, och detta har också Joszef Szájer sagt. Det står klart att vår respons på den grekiska situationen har varit otillräcklig. Enligt vår uppfattning är det inte acceptabelt att det nu inte läggs fram några förslag om euroobligationer.
José Manuel Barroso lade en mycket stor betoning på tjänster i allmänhetens intresse under sin kampanj för en andra mandatperiod. Grupperna i Europaparlamentet har också frågat honom om detta. Enligt min uppfattning är det han sagt om offentliga tjänster och hur de bör regleras inom ramen för rubriken ”att sätta människan i centrum för EU-politiken” fullständigt otillräckligt. Detta innebär att ni redan håller på att bryta ett av era huvudsakliga löften.
Vad gäller klimatskydd arbetar de olika generaldirektorat som för närvarande är involverade i klimatskyddet med scenarier med olika mål för 2050. Vad gäller transport finns det ett långsiktigt mål på en minskning med 70 procent, men för energi är det 75 procent. Connie Hedegaards arbetslag har inte bestämt sig än. Jag hoppas att de kommer att sätta upp mer ambitiösa mål. Det står emellertid klart att Bali och målet på två grader inte har någon betydelse för något av generaldirektoraten. Vad är det för nytta med allt prat om ett betydelsefullt nytt europeiskt initiativ för klimatdiplomati när vi uppenbarligen har gett upp i fråga om Bali och om det avtal som ingicks av G8? Programmets innehåll kommer inte att vara tillräckligt för att vi ska kunna göra ett framgångsrikt europeiskt framträdande i Bonn, Cancún eller Sydafrika. Det återstår mycket att göra.
Timothy Kirkhope
för ECR-gruppen. - (EN) Herr talman! På tal om program vill jag påminna er om lärdomen från 1992 års program: Om kommissionen ska uppnå resultat måste den fastställa en prioritering och fokusera på en politik i taget. Ansträngningen för att upprätta den inre marknaden var ett mål som var värt besväret och som var lättbegripligt för alla inblandade - och, vilket är av avgörande betydelse, för allmänheten - men sedan dess har kommissionen alltför ofta inlett initiativ efter initiativ utan hänsyn till om EU varit ett lämpligt forum eller om det verkligen skulle kunna medföra påtagliga fördelar, med det fåfänga hoppet att det skulle göra den populär. Denna strategi var felaktig och misslyckades. Därför välkomnar vi den nya riktning som ordförande José Manuel Barroso har utvecklat.
Den europeiska ekonomin befinner sig fortfarande i en djup kris, och situationen kommer bara att förändras med hjälp av konsekventa åtgärder. Jag hänvisar inte enbart till den akuta kris som uppstod till följd av misslyckandet med banksystemet eller den extra press som nödsituationen i fråga om transport utgör. Jag syftar på den underliggande kris under vilken den europeiska ekonomin hamnat på efterkälken efter konkurrenskraftigare och mer innovativa ekonomier på andra sidan Atlanten och i Asien. Därför stöder vi starkt kommissionens centrala initiativ: 2020-strategin. Även om vi anser att detaljer måste tillfogas och förändringar måste göras så är politikens huvudsakliga ram korrekt. EU behöver en strategi för en smart, hållbar och allomfattande tillväxt som kan ge höga nivåer av sysselsättning, produktivitet och social integrering - bravo! Detta måste vara den dominerande prioritering som definierar kommissionen.
Vårt framtida ekonomiska välstånd och alla de fördelar som detta kan ge är beroende av framgångsrika företag och entreprenörer. Dessa är de som kan skapa välstånd och hållbara produktiva arbetstillfällen, och det är den bästa politik för att bekämpa fattigdom som någonsin utformats. Kommissionen måste vara deras allierade, inte deras motståndare. Därför välkomnar vi åtagandena om en nystart av den inre marknaden, att utvidga den ytterligare, att betona smart lagstiftning, att se till att införandet av regler är konsekvent och rättvist över hela unionen, att i betydande grad minska den administrativa bördan och skära ned på byråkratin, arbeta bort flaskhalsarna, utbyta bästa metoder inom utbildning, att modernisera arbetsmarknaden och att minska hindren för handel.
Barroso kommer att få vårt stöd om han tar initiativet till att utveckla en sjudande, dynamisk europeisk ekonomi. Ordförande Barroso kommer att få vårt stöd. Vi gläder oss naturligtvis inte åt allt. Vi är bekymrade över att vissa åtgärder skulle kunna leda till överträdelser av medlemsstaternas rättigheter och skyldigheter, t.ex. konceptet ”Ett Europa för medborgarna” och vissa aspekter av Stockholmsprogrammet. Framtidsutsikterna för en reform inom den gemensamma jordbruks- och fiskepolitiken är uppmuntrande, men vi är oroade över att detta kan leda till mer byråkrati snarare än en rättvis lösning för våra jordbrukare och fiskare. Slutligen håller vi inte med om att gemensamma initiativ av medlemsstaterna på området för utrikespolitik helt och hållet borde tas över av kommissionen i stället för att överlåtas på rådet.
ECR upprättades för att upprätthålla subsidiaritetsprincipen. Vi vill se ett Europa som fokuserar på sina verkliga nyckeluppgifter och ger verkliga fördelar, och vi hoppas att ordförande Barroso och hans kommission - som alla är närvarande här, en på var och en av oss i dag - kommer att utnyttja den möjlighet som är uppenbar i stora delar av det arbetsprogram som presenterats, för att driva fram ett Europa som gör sitt för att utforma en ekonomisk återhämtning och som kan erbjuda en grund för långsiktigt välstånd under de svåra och utmanande år som ligger framför oss.
Miguel Portas
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Herr talman! Titeln på det program som vi diskuterar här i dag är: ”Tid för handling”. Jag kan bara gratulera José Manuel Barroso till hans känsla för humor, eftersom det tog fem dagar att organisera en videokonferens för unionens ministrar. Men varför är det dags att agera? Är det för att ingen har agerat än, och titeln är självkritisk? Eller är det för att denna titel, som alla andra titlar på våra byråkratiska kommunikationer, bara är ett tomt löfte som döljs bakom horder av ord?
Jag ska ge ett exempel. Just nu råder Europeiska året för bekämpning av fattigdom och social utestängning, även om de fattiga inte känner till detta. I ert dokument talas det om ett initiativ som ska garantera - och jag citerar - ”att fördelarna av ökad tillväxt och sysselsättning kommer många till del”. Är detta ännu ett skämt? Vilket initiativ rör det sig om, och hur skulle det kunna uppväga det sociala stöd som medlemsstaterna drar in på grund av sina stabilitetsprogram?
Hur tänker kommissionen fördela fördelar av något som inte existerar: ekonomisk tillväxt? Hur tänker man minska antalet fattiga människor utan att röra de rikas och de mycket rikas inkomst? Vi är oeniga med er i fråga om politik. En återgång till en underskottets diktatur är en fallgrop för ekonomier, orsakar lönesänkningar och tillbakatvingar offentlig investering. Det är ett recept på ökad arbetslöshet.
Även om det är dags att agera anser kommissionen att unionen i slutändan har kunnat slå sig samman för att konfrontera krisen. Fråga grekerna om detta är vad de anser, om vi har agerat snabbt och om vi har varit rättvisa. När kommer vi att få ett europeiskt kreditvärderingsinstitut? Fråga portugiserna, vilkas ränteskuld stiger varje gång en kommissionsledamot beslutar sig för att tala om ekonomi. Fråga det europeiska folket. Fråga den europeiska allmänheten varför saker och ting är som de är, så kommer den att titta på budbäraren och till sist att le, för humor beskattas trots allt inte.
Fiorello Provera
för EFD-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Företag, framför allt små och medelstora företag, som utgör 99 procent av Europas produktiva stomme, behöver fyra grundläggande element: förenklad kredittillgång, större flexibilitet på arbetsmarknaden, mindre byråkrati i fråga om öppnande och förvaltning av företag samt, slutligen, skydd mot orättvis konkurrens.
Vi värdesätter det arbete som kommissionen gör för att strömlinjeforma den europeiska lagstiftningen med utplåningen av 1 600 rättsakter under den senaste mandatperioden, och vi stöder de förslag som lagts fram av den högnivågrupp som leds av Edmund Stoiber.
Ett annat viktigt element för företagens konkurrenskraft är den internationella situationen inom handel. I denna kristid är det viktigt att stärka Europeiska unionens handelspolitiska skyddssystem. Företagen kan inte konkurrera med sociala och miljömässiga dumpningsstrategier som genomförs av vissa tillväxtekonomier som Kina, där arbetskostnaderna är extremt låga och där det inte finns några sociala skyddsmekanismer eller medföljande kostnader, eller höga standarder för miljöskydd.
En annan fråga i vilken kommissionen bör ingripa mer aggressivt är kampen mot varumärkesförfalskning och skyddet av immateriella rättigheter.
Jag kan kort sagt inte se ett enda initiativ i kommissionens arbetsprogram som syftar till att genomföra de politiska riktlinjer om samordning som fastställts i Lissabonfördraget.
För första gången erkänns i artikel 174 i fördraget bergsregionernas särskilda roll, som utgör 40 procent av vårt territorium och har över 90 miljoner europeiska medborgare. Därför uppmanar jag er att i kommissionens nästa lagstiftningsprogram inbegripa ett förslag till ramprogram till stöd för utveckling och skydd av bergsregioner och att utnyttja all den potentiella användning av förnybar energi som bergsområden erbjuder.
Andrew Henry William Brons
(EN) Herr talman! I kommissionens arbetsprogram för 2010 stod det att Europeiska unionen måste möta långsiktiga utmaningar som globalisering och måste återvinna konkurrenskraft. Problemet är att EU inte har bemött globaliseringen: Den har välkomnat den med öppna armar. Den tillåter en flod av importer från utvecklingsekonomier med lönenivåer som befinner sig på en bråkdel av dem i Europa. Det enda sätt som vi skulle kunna återvinna konkurrenskraften på skulle vara att sänka lönerna till deras nivåer.
Jag är naturligtvis inte ens för ett medlemskap i Europeiska unionen. Men även om jag var för det skulle jag anklaga dess ledare för att svika medborgarnas ekonomiska intressen. Jag skulle säga att EU inte lika mycket är en europeisk union som en global union som försöker uppnå global rörlighet för varor och tjänster.
Jag anser att suveräna nationalstater borde bygga om sina tillverkningsbaser och därefter skydda sina marknader och sina landsmäns jobb. Mitt budskap riktas emellertid också till EU-vännerna. Europa kommer på egen risk, endera som helhet eller enskilt, att misslyckas med att skydda sin tillverkning och sitt jordbruk från konkurrensen från tredje världen. Globaliseringen måste motstås, enskilt eller kollektivt, annars kommer den att förgöra oss alla.
I kommissionens dokument hänvisas det till det påstådda behovet av att utveckla ytterligare politik i fråga om laglig invandring för att mildra risken för demografiskt åldrande. Det råder ingen tvekan om att en åldrande befolkning är ett problem i många länder. Vi måste emellertid undersöka varför detta problem uppstått. Många kvinnor fortsätter sin karriär utan uppehåll och avstår från barn av eget val - vilket är deras fulla rätt - men många andra fortsätter sin karriär för att de måste på grund av sin ekonomiska situation. De arbetar för att kunna betala sina räkningar, inte för att de ringaktar moderskapet.
Det råder ingen tvekan om att denna utveckling har påverkat födelsetalen, som har varit artificiellt stillastående till följd av ekonomiska krafter. Vi måste emellertid inte använda en låt gå-strategi gentemot ekonomiska krafter. Ett ekonomiskt ingripande kan förändra dessa ekonomiska krafter, och en förändring av dessa krafter kommer att leda till en motsvarande förändring i familjedemografin. Idén att importera stora familjer från tredje världen som ersättning för ofödda europeiska barn baseras på ett särdeles fördärvligt och befängt antagande, som är att vi är produkter av fostran och att kulturer i tredje världen är som ytterrockar som kan tas av vid tullhamnen och ersättas med en europeisk kulturell ytterrock som kan tilldelas uppehållstillstånd och dokument på medborgarskap.
Barnen till sådana invandrare är enligt uppgift lika europeiska som den inhemska befolkningen. Det är de inte. Utpräglade kulturer skapas av utpräglade folkslag och inte tvärtom. Vi är inte en produkt av vår kultur: vår kultur är en produkt av folket. Om européer ersätts med människor från tredje världen kommer Europa att ersättas av tredje världen. Europa rensas sakta men säkert etniskt på européer.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (FR) Herr talman! Generellt sett - och då talar vi inte om dem som klart och uppriktigt har sagt att de är emot unionen och emot medlemskap i Europeiska unionen - tycker jag mig kunna säga att det trots allt finns en stor uppslutning bakom det program som vi just har presenterat här i kammaren.
Om jag ska framhålla en gemensam nämnare i de mest representativa politiska gruppernas anföranden så är det ambitioner. Vi behöver ha större ambitioner i EU. I det sammanhanget vill jag nämna några tankar som har framförts, några tankar som jag anser vara särskilt bra, kan jag tillägga.
Vår vän József Szájer talade om att vi faktiskt måste undvika kommunistregimernas modell med femårsplaner. Det är just därför vi vill behålla denna flexibilitet, som är viktig om vi ska kunna anpassa oss till en föränderlig miljö.
Samtidigt vill jag än en gång säga till József Szájer, och också till Hannes Swoboda, att det är rätt av dem att kräva att EU ska vara mer aktivt ekonomiskt och finansiellt sett, och att framhålla att medlemsstaterna har varit emot till exempel att kommissionen skulle få en mer framskjuten roll när det gäller tillsynen över de nationella offentliga finanserna.
Den första kommission som jag hade äran att vara ordförande för lade fram ett särskilt regelverk som syftade till att ge Eurostat större revisionsbefogenheter, och detta tillbakavisades av en del medlemsstater som inte ville att kommissionen skulle kunna spela denna roll.
Därför hoppas jag att lärdomen av den här krisen blir att vi blir allt mer beroende av varandra, att den ekonomiska politiken i EU inte bara är en nationell fråga. Den är naturligtvis en nationell fråga, men den är också en fråga av gemensamt europeiskt intresse, eftersom vi behöver större samordning. Jag tror att József Szájer, Hannes Swoboda, Marielle De Sarnez och alla andra håller med om att det behövs en sådan allt mer samordnad ekonomisk politik.
Det är på så sätt vi går framåt, och här vill jag särskilt framhålla de strävanden som Hannes Swoboda gav uttryck för - jag tackar honom för detta - mot ett förstärkt partnerskap mellan kommissionen och Europaparlamentet när vi talar om budgetplanen, om behovet av att stå emot vissa ganska mellanstatliga tolkningar som man får höra nu för tiden. Sådana tolkningar är förvånande, för Lissabonfördraget är faktiskt raka motsatsen till mellanstatlighet: det förstärker den europeiska dimensionen.
Jag hoppas att vi ska kunna dra lärdomar av denna kris genom att gå i riktning mot mer Europa, inte mindre. Ett exempel - som Marielle De Sarnez tog upp - är frågan om budgetförordningen. Samtidigt är det konstigt, för att inte säga ironiskt, att medlemsstaterna, efter att så många framställningar har gjorts från en del medlemsstater om åtgärder i fråga om budgetförordningen, enhälligt kom överens om att sänka ambitionsnivån i de förslag som kommissionen lade fram efter de Larosière-betänkandet.
Detta visar således att det ibland finns en skillnad mellan vad som sägs och vad som beslutas. Jag hoppas att vi, Europaparlamentet och kommissionen, tillsammans ska kunna komma till rätta med denna skillnad och försöka skapa lite större konsekvens på EU-nivå, för den ambitionen behöver vi faktiskt ha.
Nu vill jag understryka att det viktiga är att förstå subsidiaritetsprincipen ordentligt. Jag är för subsidiaritet. Jag vill också gärna tala om att jag ställer mig bakom denna tanke på subsidiaritet, herr Kirkhope, men det är viktigt att verkligen förstå vad den betyder. Subsidiaritet innebär att besluta vilken beslutsnivå som passar bäst.
När det gäller den här flygtrafikkrisen är de händelser som äger rum hur som helst märkliga. I dag såg jag i pressen - och inte bara i den euroskeptiska eller eurofobiska pressen, inte bara i kvällstidningarna utan också i kvalitetspressen - att Europeiska unionen nu medger att det var fel att besluta att ställa in flygningar. Det är otroligt!
Om det finns ett område som faller under den nationella jurisdiktionen så är det den europeiska flygkontrolltjänsten. Beslutet fattades av de olika nationella tillsynsmyndigheterna i Europa. Ändå protesterar nu just de som är emot befogenheter på EU-nivå mot EU. Snart kommer det att heta att det var Europeiska kommissionen och Bryssel som skapade vulkanen i Island. Det hela är verkligen ganska oerhört.
(Applåder)
Låt oss vara tydliga. Det finns olika ansvarsnivåer: nationella nivåer och europeiska nivåer. Vi måste utröna vilken nivå som är lämpligast i varje enskilt fall. Jag kan säga er att kommissionen är beredd att ta sitt ansvar, men jag anser att vi måste skapa en allians med Europaparlamentet i syfte att klart fastställa vad som hör till vårt ansvarsområde och vad som inte gör det.
Utan denna allians kommer vi alltid att ha detta instinktiva behov - och i kristider vet vi att det är lättare att ta till nationalistisk och populistisk retorik - att hänföra frågor som uppriktigt sagt faller under det nationella ansvaret till Bryssel, som man ibland säger, eller kanske Strasbourg också.
Låt oss ge prov på lite sunt förnuft! Vi måste koncentrera oss på det som vi kan göra på EU-nivå, på områden där vi kan skapa mervärde med våra åtgärder, samtidigt som vi självfallet respekterar våra medlemsstater, som är demokratiska medlemsstater. Jag anser att vi genom 2020-agendan riktar in EU på det som är viktigast.
Nu är det tillväxt vi behöver, men inte vilken tillväxt som helst: Vi behöver en mer rättvis, öppen, hållbar och intelligent tillväxt som är framtidsinriktad.
Vi behöver skapa nya källor till tillväxt för att kunna komma till rätta med våra största problem, dem som vi ska diskutera i eftermiddag, nämligen arbetslösheten och mer specifikt ungdomsarbetslösheten. Det är ju på det området som vi behöver skapa denna allians mellan EU-institutionerna, också genom att arbeta tillsammans med våra medlemsstater på ett uppriktigt och lojalt sätt för att nå konkreta resultat för medborgarna.
Jag anser att vi på den punkten har en bra grund för vårt arbete under de kommande åren, och efter den här debatten känner jag mig uppmuntrad av era stödjande ord och i en del fall av era krav, och det tror jag att mina kolleger också gör. Vi ska försöka att visa oss värdiga den uppgift som ni anförtror oss.
(Applåder)
Talmannen
Tack så mycket för ert uttalande, herr Barroso. Jag vill säga att kommissionen har en trogen bundsförvant i Europaparlamentet när det gäller dess bemödanden på Europeiska gemenskapens vägnar. De flesta ledamöterna stöder dessa bemödanden och inställningen att kommissionen bör få ett större ansvar, särskilt i den krissituation som vi tidigare talade om - det är i sådana lägen vi förstår hur mycket vi behöver Europeiska unionen och åtgärder från kommissionens sida. Europaparlamentets ansvarsområde har också blivit betydligt större sedan Lissabonfördraget trädde i kraft, och det gläder oss. Vi anser att detta är bra för européerna - att det är bra för medborgarna. Nu måste vi ta på oss större ansvar och utnyttja de möjligheter som fördraget ger. Jag vill än en gång försäkra er om att ni och Europeiska kommissionen har bundsförvanter här, herr Barroso, och då talar jag för majoriteten i Europaparlamentet.
Diego López Garrido
Herr talman! Jag vill bara gratulera kommissionen och dess ordförande, José Manuel Durão Barroso, till det ambitiösa och mycket proeuropeiska program som han har presenterat här i dag. Det ligger helt i linje med de målsättningar som det spanska ordförandeskapet för Europeiska unionen har och med det program som ordförandeskapstrion Spanien, Belgien och Ungern har gjort upp.
Jag kan säga att rådet arbetar tillsammans med kommissionen liksom med Europaparlamentet, som jag också gratulerar till de konstruktiva anförandena till stöd för kommissionens lagstiftningsprogram.
Kommissionen har arbetat mycket hårt. Alla vet att den nya kommissionen - känd som Barroso II-kommissionen - skulle ha tillträtt den 1 november, men av olika skäl inte gjorde det förrän några månader senare, och den arbetar hårt för att ta igen den förlorade tiden på ett konstruktivt, positivt sätt. Det spanska ordförandeskapet är tacksamt för det. José Manuel Barroso och alla medlemmarna av kommissionen - de vice ordförandena och kommissionsledamöterna - vet också att vi arbetar med kommissionen, på ett sätt som jag tycker är mycket positivt, och vi är medvetna om vilka ansträngningar de gör härvidlag.
Jag är också tacksam mot Europaparlamentet. Varje gång det har förts en diskussion om de här frågorna här har Europaparlamentet haft en mycket konstruktiv inställning. Jag vill ta tillfället i akt att än en gång be Europaparlamentet att anta dessa lagstiftningsinitiativ - i dag talar vi främst om lagstiftningsinitiativ - och att göra det så snart som möjligt, så att vi kan ta igen den förlorade tid jag talade om. Jag är säker på att parlamentet också kommer att samarbeta.
Talmannen
Jag tackar er för ert uttalande på rådets vägnar och för ert stöd för kommissionens program. Jag vill än en gång tacka José Manuel Barroso och alla kommissionens vice ordförande och kommissionsledamöter för att de kom hit i dag. Det visar att kommissionen fäster stor vikt vid samarbetet med parlamentet, vilket var vad vi hoppades.
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Elena Oana Antonescu  
Europeiska kommissionens arbetsprogram för 2010 är ett ambitiöst och flexibelt flerårsprogram med följande huvudmål: att hantera krisen och slå vakt om Europas sociala marknadsekonomi, att skapa en agenda för EU-medborgarna som sätter människorna i centrum för EU:s verksamhet, att utarbeta en ambitiös och konsekvent dagordning för EU:s yttre politik med en global dimension och sist men inte minst att modernisera EU:s olika verktyg och arbetssätt. En central del i agendan för EU-medborgarna är Stockholmsprogrammet för ”ett öppet och säkert Europa i medborgarnas tjänst och för deras skydd”, som antogs av Europeiska rådet vid dess möte i december 2009. Jag välkomnar kommissionens initiativ att lägga fram en handlingsplan för genomförandet av Stockholmsprogrammet, så att vi kan se till att fördelarna med området med frihet, säkerhet och rättvisa faktiskt kommer EU-medborgarna till godo. Handlingsplanen kommer särskilt att handla om bekämpning av gränsöverskridande brottslighet och konsolidering av den gemensamma invandrings- och asylpolitiken, och omfatta områden som att bekämpa organiserad brottslighet, terrorism och andra hot genom ett bättre polissamarbete och rättsligt samarbete.
Vilija Blinkevičiūt 
Arbetslösheten i Europa ökar för närvarande, och nästan 17 procent av EU-invånarna lever under fattigdomsgränsen. Varje dag kämpar många européer, också de som har arbete, mot fattigdomen och har inga möjligheter att njuta av livet fullt ut, eftersom lågkonjunkturen till och med driver många människor med medelhöga inkomster in i fattigdom. Därför måste vi för det första särskilt inrikta oss på frågan om fattiga arbetande människor. För att öka sysselsättningen måste vi skapa nya arbetstillfällen, och inte vilka arbetstillfällen som helst. Vi måste försöka se till att sysselsättningen håller hög kvalitet och ta hänsyn till arbetsmarknadens krav. Framför allt bör vi uppmärksamma den stigande ungdomsarbetslösheten, ett av samhällets mest akuta problem. Om unga människor inte får möjligheter att ta sig in på arbetsmarknaden är risken att EU förlorar en hel generation ungdomar. Sedan en tid har också den demografiska situationen i EU tvingat oss att ta upp äldre människors sysselsättning. Vi måste se till att arbetsförhållandena främjar sysselsättning och att det finns möjlighet till livslångt lärande. Jag vill understryka att vi också bör diskutera funktionshindrades sysselsättning. Det är viktigt att de får förutsättningar att delta på arbetsmarknaden, inte bara på grund av de demografiska förändringarna, utan för deras egen skull, för deras värdighets och självkänslas skull. Därför vill jag fråga kommissionen vad EU ska göra för att skapa nya arbetstillfällen? Vilka reella chanser har människor att ta sig in på arbetsmarknaden? Hur kan vi skapa sysselsättning med kvalitet så att vi kan minska fattigdomen för dem som arbetar?
Andreas Mölzer  
Kommissionens arbetsprogram för 2010 består av 14 sidor med de vanliga trivialiteterna och plattityderna. Det stämmer att EU måste hantera krisen gemensamt. Det enda skälet till att den här krisen fick en så negativ effekt på EU är emellertid att kommissionen har bedrivit den politik den har bedrivit och genomfört obegränsade avregleringar på alla områden. Ändå vill ingen ändra på någonting. Tvärtom kommer de fortsatta minskningarna av handelsrestriktioner som kommissionen vill driva igenom att främja globaliseringen och storföretagen och åsamka medlemsstaterna och deras medborgare skada.
Europa 2020-strategin är tänkt att vara lösningen på dagens kris. När det gäller de specifika åtgärderna verkar inställningen till den ekonomiska politiken och finanspolitiken vettig, liksom framtagandet av en ny EU-struktur för tillsynen över finansmarknaderna. Genom strängare kontroll över de offentliga finanserna och budgetdisciplin i medlemsstaterna kan vi förhoppningsvis undvika sådana problem som vi för närvarande har i Grekland i framtiden. Kommissionens nya beskattningsplaner och översynen av direktivet om energibeskattning, som innebär att energiprodukter ska beskattas på grundval av sitt energiinnehåll, bör tillbakavisas eftersom klimatförändringarna, som främst är ett naturligt fenomen, inte bara kan bemötas genom fokusering på koldioxid. Dessutom kommer detta att sätta den europeiska ekonomin under ännu större press jämfört med konkurrenterna i USA och Asien, där inga liknande initiativ planeras.
Richard Seeber  
skriftlig. - (DE) Kommissionens arbetsprogram för 2010 innehåller de rätta prioriteringarna. Vid sidan av att modernisera arbetssätten, vilket kommer att bli en avgörande faktor för att stimulera ekonomin, och öka de europeiska medborgarnas delaktighet inriktar sig kommissionen primärt på att bekämpa finanskrisen. Det är viktigt att särskilt de EU-medborgare som har förlorat sina jobb under den aktuella krisen får nya framtidsutsikter så snart som möjligt.
Som talesman i miljöfrågor för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) tycker jag att det är viktigt att vi skapar så många hållbara arbetstillfällen som möjligt och skapar mervärde på arbetsmarknaden genom att EU spelar en ledande roll när det gäller att skydda miljön. Om vi ska kunna gå in i en ny och hållbar industriell era måste vi sluta upp med att betrakta skapandet av arbetstillfällen och ett heltäckande skydd för miljön som motsägelser. Jag anser att kommissionen har varit lite för försiktig härvidlag. Vi måste lägga grunden för detta nu. Om vi kan förbättra tillämpningen av de befintliga regelverken kan vi uppnå en hel del.
Joanna Senyszyn  
Jag gratulerar José Manuel Barroso till kommissionens ambitiösa lagstiftnings- och arbetsprogram för 2010. Tyvärr är det ont om tid - det återstår redan bara åtta månader. Trots detta hoppas jag att prioriteringarna inte bara blir tomma löften. Styrkan i programmet är åtgärderna för att bekämpa krisen. Tyvärr handlar dessa främst om den ekonomiska situationen. I avsnittet om en agenda för EU-medborgarna finns det inte några initiativ mot diskriminering, såsom att bekämpa våld mot kvinnor och visa större beslutsamhet och engagemang när det gäller att nå de sociala målen, eller att införa en långsiktig strategi för förbättrad kommunikation med unionens medborgare. Vi har arbetat med frågan om våld mot kvinnor i åratal. Det är hög tid att det införs verkningsfulla europeiska lagbestämmelser på det här området. Jag skulle vilja att kommissionens program innehöll ett förslag till direktiv om att bekämpa våld mot kvinnor. När det gäller de sociala målen är initiativet att skapa en europeisk plattform mot fattigdom under året viktigt. Tyvärr finns det inga närmare uppgifter om detta av något slag. Dessa måste lämnas vid rådets sammanträde i juni. I fråga om moderniseringen av unionen och dess verktyg vill jag framhålla kommunikationen med medborgarna. Den måste vara en kontinuerlig process, som inte bara förekommer i valtider. Det finns en kommunikationsklyfta mellan EU och medborgarna som vi måste sträva efter att minska och i framtiden eliminera. Vi måste ge EU-medborgarna en känsla av att de befinner sig i centrum för unionens verksamhet. Det är enda sättet att undvika att resultaten av folkomröstningar kommer som överraskningar.
Nuno Teixeira  
Debatten om kommissionens program är extra viktig eftersom den sammanfaller med att en ny era inleds i Europeiska unionen. Behovet av att i dessa kristider anta åtgärder som gör att vi klarar de långsiktiga utmaningarna gör det absolut nödvändigt att prioritera skapande av arbetstillfällen, tillsyn över finansmarknaderna och stabilisering av euron, så att allmänhetens - och de ekonomiska och sociala aktörernas - förtroende återställs.
Jag vill understryka hur viktig sammanhållningspolitiken är för genomförandet av EU:s politik. EU-regionerna kan bara skapa hållbar, integrerad tillväxt med hjälp av en sammanhållningspolitik som ger synliga resultat och respekterar subsidiaritetsprincipen, samt med hjälp av goda styrelseformer på olika nivåer: den nationella, den regionala och den lokala. Målen om ekonomisk, social och territoriell sammanhållning måste vara vägledande för unionens handlande, och de måste uppnås genom tillräcklig gemenskapsfinansiering och genom att strukturfonderna används med större öppenhet, enkelhet och effektivitet.
Det är viktigt att fastställa riktlinjer för sammanhållningspolitiken och budgetramen för perioden efter 2013. Jag vill framhålla de yttersta randområdenas situation. Till följd av sina permanenta strukturella särdrag möter de problem som allvarligt inverkar på deras ekonomiska utveckling och därför kräver speciella åtgärder.
Silvia-Adriana Ţicău  
Det viktigaste för EU är att bekämpa den ekonomiska krisen och stödja den sociala marknadsekonomin. Arbetslösheten i EU var 10 procent i början av året, och ungdomsarbetslösheten var på vissa håll så hög som 20 procent. Det finns ett nära samband mellan ökad sysselsättningsgrad och EU:s industripolitik. Vilka lagstiftningsinitiativ överväger kommissionen att ta när det gäller Europeiska unionens framtida industripolitik och för att skapa nya arbetstillfällen?
Vid Europeiska rådets möte den 25-26 mars 2010 fastställdes det för första gången att ett av EU:s mål är att öka energieffektiviteten med 20 procent till 2020. Vi hittade inte det målet i kommissionens arbetsprogram, trots att det krävs initiativ på det området, initiativ som kan rikta sig till både europeiska hushåll och företag.
Vidare är gemenskapens budget för transportinfrastruktur nästan obefintlig för perioden 2010-2013, trots att utmaningarna och utvecklingsbehoven är enorma: att skapa intermodalitet mellan olika former av transporter, att utveckla höghastighetsjärnvägar som inte bara betjänar alla medlemsstaternas huvudstäder utan också andra stora städer i Europa, att skapa korridorer för järnvägsfrakt och ett gemensamt europeiskt luftrum, samt att modernisera hamnarna och utveckla sjötransporterna. När ska kommissionen lägga fram ett förslag till finansiering av en transeuropeisk transportinfrastruktur?
