Resultaten av Europeiska rådets möte den 18-19 juni 2009 - Det tjeckiska ordförandeskapets verksamhetsperiod (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om
rapporten från Europeiska rådet och uttalandet av kommissionen om resultaten av Europeiska rådets möte den 18-19 juni 2009, och
uttalandet av rådets avgående ordförande om det tjeckiska ordförandeskapets verksamhetsperiod.
Jag vill passa på att välkomna Tjeckiens premiärminister, Jan Fischer. Jag vill också varmt välkomna Europeiska kommissionens ordförande, José Manuel Barroso.
Framför oss har vi ett uttalande från rådets avgående ordförande om det tjeckiska ordförandeskapets verksamhetsperiod. Låt mig börja med att säga några ord. I går inledde vi Europaparlamentets sjunde mandatperiod. Ni anförtrodde mig uppgiften, ansvaret, den stora förmånen och äran att vara talman för Europaparlamentet under de kommande två och ett halvt åren. Jag vill i dag, denna andra dag, varmt tacka er än en gång för att ni har visat mig detta förtroende. Jag ska göra allt jag kan för att övertyga er om att ert beslut var det rätta.
Under första halvåret 2009 innehades ordförandeskapet av ett andra land från den grupp som anslöt sig till EU för knappt fem år sedan. Detta ger oss möjligheten att bli alltmer enade och att komma varandra närmare. Vi är medvetna om att det var ett svårt ordförandeskap på grund av krisen och även på grund av energiproblemen. Det var också kris i Gaza. Valet till Europaparlamentet har dessutom hållits. Som ni vet minskar ju kontakten mellan ordförandeskapet, parlamentet och kommissionen under valet till Europaparlamentet. I dag vill vi höra hur det avgående tjeckiska ordförandeskapet ser på de gångna sex månaderna och vilka slutsatser och viktiga kommenterar det har om vad vi bör göra under den närmaste framtiden.
Jag vill därför be Tjeckiens premiärminister att ta ordet och presentera ordförandeskapets uttalande om de gångna sex månaderna och om vad som bör ske under den närmaste framtiden.
Jan Fischer
rådets ordförande. - (CS) Herr talman, mina damer och herrar! Det är en stor ära för mig att kunna möta er i början av er femåriga mandatperiod. Det tjeckiska ordförandeskapet har avslutats och ett nytt Europaparlament börjar precis sin verksamhet. Jag vill ta tillfället i akt och gratulera er till att ha valts och till att ni har fått förtroende från väljarna i era länder att företräda dem i detta viktiga EU-organ. Jag gratulerar Jerzy Buzek till att han valts till Europaparlamentets talman, tillsammans med alla vice talmän som valdes i går, och jag önskar er alla stor framgång med ert viktiga arbete och med förverkligandet av alla de idéer med vilka ni inleder ert arbete i Europaparlamentet.
Tjeckien redogör för sitt sex månader långa ledarskap i Europeiska rådet för ett annat parlament än det som fanns när det påbörjade denna uppgift. Det ändrar naturligtvis inget när det gäller vår egen bedömning av vårt ordförandeskap. Tvärtom ser jag det snarare som en bekräftelse på kontinuiteten i EU-politiken. På samma sätt, genom att hantera effekterna av den globala ekonomiska krisen och frågorna om energi och trygg energiförsörjning, kommer det nya svenska ordförandeskapet att fortsätta att utföra två av de viktigaste uppgifter som sysselsatte oss. Det första halvåret i år kommer att gå till EU:s historia som en period av krävande prövningar som beror på en sammansatt ekonomisk och politisk situation. Vi förutsåg vissa av dessa prövningar, särskilt den fortsatta och redan fullständiga ekonomiska krisen samt behovet av att slutföra EU:s institutionella reform. Andra prövningar var oväntade och vissa var helt oväntade, såsom konflikten i Gaza och krisen med de ryska gasleveranserna under det tjeckiska ordförandeskapets allra första timmar. Vår förmåga att inneha ordförandeskapet sattes sedan givetvis på prov i och med händelser på den inhemska politiska arenan, när Tjeckien bytte regering just när vi var två tredjedelar in i ordförandeskapet. Till skillnad från många andra anser jag inte att Tjeckiens politiska kris var till skada för EU som helhet, även om jag håller med om att regeringens fall var beklagligt. Inte desto mindre är jag fullständigt övertygad om att vi skötte vårt ordförandeskaps administration utan att vackla och att vi under dessa sex månader lyckades uppfylla våra prioriteringar - de planerade uppgifter som grundades på EU:s dagordning - och att med totalt engagemang kontinuerligt hantera oväntade och aktuella frågor. Detta berodde också på att expertgrupperna i Tjeckien alla fortsatte att arbeta med totalt engagemang, lojalitet och hundraprocentig professionalism. Det berodde dessutom på att det tjeckiska ordförandeskapet fick kommissionens fulla stöd efter regeringsskiftet. Jag drog personligen nytta av stödet från kommissionens ordförande José Manuel Barroso och jag fick även starkt stöd under denna tid - om jag får tillfoga en personlig kommentar här - från olika företrädare för medlemsstaterna. Det var en enorm hjälp under tiden, både för Tjeckiens regering och för mig personligen.
Jag vill säga att jag inte kommer att ägna mig åt några filosofiska eller politiska analyser. Jag vill inte bedöma de politiska dimensionerna eller styrkan i EU:s ledning under stora kontra små länder eller gamla kontra nya länder eller fördelarna och nackdelarna med politiska kontra byråkratiska regeringar i ordförandeskapslandet. Jag överlåter detta åt andra och i övrigt vill jag bara påpeka att en grundlig och öppensinnad analys kräver ett visst mått av distans och åsidosättande av känslor och kortsiktiga intressen. Från och med nu ska jag undvika stora ord och patos. Jag vill snarare koncentrera mig på rena fakta, uppbackade av statistik där det behövs - eftersom statistik ändå är mitt livslånga yrke och möjligtvis också min passion - och på vad Tomáš Garrigue Masaryk, Tjeckoslovakiens förste president, kallade de små vardagliga uppgifterna. Som ni vet uttryckte Tjeckien sina viktigaste prioriteringar under ordförandeskapsperioden som de ”tre E:na”: ekonomin, energipolitiken och EU:s roll i världen. Omständigheterna har tydligt visat att dessa teman var mycket aktuella och berättigade och deras aktualitet begränsas inte på något sätt till det första halvåret 2009. Dessa områden kommer att fortsätta kräva alla våra gemensamma ansträngningar i framtiden, för att unionen ska kunna hävda sin ställning även i tider av instabilitet och främja sina medborgare - vilket är det viktigaste skälet till att den finns. Dessa prioriteringar sätter integrationstanken på prov och visar på ett praktiskt sätt hur trogna vi är de värderingar som fanns när gemenskapen föddes och som gör EU till ett gemensamt område med frihet, säkerhet och välstånd. Vi valde mottot ”Europa utan hinder” för att symboliskt representera denna strävan. Den ekonomiska krisen testade till fullo hur trogna vi var integrationstanken, och gjorde så att det tjeckiska ordförandeskapets motto fick en ännu mer angelägen innebörd. Resultaten av de många diskussioner som har hållits under det senaste halvåret och slutsatserna från Europeiska rådets möten visar att de 27 medlemsstaterna klarade detta test med glans. Under det tjeckiska ordförandeskapet vände vi protektionismen ryggen och vi enades om en gemensam och samordnad strategi för att hantera krisens effekter, både i ett EU-sammanhang och på den internationella arenan.
I linje med detta lyckades vi också med en uppgift som många trodde att vi inte skulle kunna klara, frågan om institutionell reform. Tjeckien slutförde med framgång ratificeringen av Lissabonfördraget i parlamentets båda kammare. Det var ett tydligt och övertygande uttryck för den politiska viljan och det skapade en möjlighet till en trovärdig lösning på frågan om de irländska garantierna. Till följd av de garantier som man enades om vid Europeiska rådets möte i juni finns det goda möjligheter att också Irland kommer att slutföra ratificeringen av fördraget, så att det kan träda i kraft i slutet av 2009. Det tror jag verkligen. Det tjeckiska ordförandeskapet ägnade sig också med allvar åt en uppgift i samband med valet av det nya Europaparlamentet, nämligen uppgiften att inleda processen med att utse en kommission för nästa mandatperiod 2009-2014. Vid Europeiska rådets möte i juni nåddes ett tydligt politiskt samförstånd om José Manuel Barrosos kandidatur som näste kommissionsordförande. Att det tjeckiska ordförandeskapets ledning och det kommande svenska ordförandeskapet samtalar med Europaparlamentet skapar förutsättningar för att bevara den institutionella kontinuiteten. På det hela taget har det tjeckiska ordförandeskapet lyckats uppnå en rad konkreta resultat eller märkbara framsteg inom samtliga tre prioriterade områden. På lagstiftningsområdet slutförde man framgångsrikt förhandlingar om över 80 konkreta åtgärder, framför allt tack vare ett nära samarbete med medlemsstaterna och EU:s institutioner, särskilt Europaparlamentet. När det gällde icke-lagstiftningsfrågor gjordes också en rad viktiga framsteg, bland annat hanteringen av den yttre politiken och energikrisen i början av året, tillbakavisandet av protektionistiska tendenser, beslutsamma åtgärder till stöd för EU:s ekonomi, steg mot en diversifiering av energileveranserna och klimatskydd samt resultaten av förhandlingar med nyckelpartner inom EU.
När det gäller de individuella prioriteringarna var den viktigaste uppgiften på det ekonomiska området att hantera effekterna av den globala krisen och att fortsätta genomföra den europeiska ekonomiska återhämtningsplanen som ett av de viktigaste instrumenten för att återupprätta det ekonomiska välståndet. Vi fick också godkänt i fråga om de åtgärder som antogs för att stabilisera banksektorn. De åtgärder som vi antog har visat sig vara effektiva. Genom garantier och rekapitalisering gav medlemsstaterna bankerna ett potentiellt stöd som uppgick till över 30 procent av EU:s BNP. Kompromissen om paketet på 5 miljarder euro för projekt på området energi och bredbandsinternet samt åtgärderna för att kontrollera den gemensamma jordbrukspolitikens effektivitet utgjorde ett positivt budskap från Europeiska rådets vårmöte. Överenskommelsen om EU-medlemsstaternas bidrag till lånet på 75 miljarder euro för att öka Internationella valutafondens resurser hade stor betydelse för att hantera den globala ekonomiska krisen. Under det tjeckiska ordförandeskapet bidrog EU kraftigt, med starkt stöd från kommissionen, till de utmärkta förberedelserna för G20-toppmötet i London samt till att toppmötet förlöpte på ett lyckat sätt. Vid detta möte enades man om en kraftig ökning av IMF:s resurser och om de resurser som utbetalas av andra internationella institutioner för att bekämpa effekterna av den globala ekonomiska lågkonjunkturen. EU uppnådde också en stark ställning vid toppmötet tack vare de gemensamma slutsatser som antogs vid Europeiska rådets vårmöte. Därmed bekräftade EU sin ambition att vara en stark global aktör. Som jag tidigare sade måste alla krisbekämpande åtgärder under det tjeckiska ordförandeskapet ses mot bakgrund av det gemensamma och entydiga förkastandet av protektionism.
På lagstiftningsområdet lyckades det tjeckiska ordförandeskapet uppnå ett samförstånd inom ramen för återhämtningsplanen om möjligheten att tillämpa lägre momssatser för arbetsintensiva och lokalt tillhandahållna tjänster. Denna överenskommelse bidrar starkt till att upprätthålla sysselsättningen inom de mest utsatta ekonomiska sektorerna och den bör särskilt hjälpa små och medelstora företag. Förändringarna i regleringen av finansmarknaden och i marknadstillsynen utgör ett helt eget kapitel i insatsen för att bekämpa den aktuella finansiella och ekonomiska krisen. Under det tjeckiska ordförandeskapet gjordes viktiga framsteg med att återupprätta förtroendet. Vi slutförde förhandlingarna om samtliga av de centrala lagstiftningsförslag som ordförandeskapet hade satt upp som mål. Viktigast bland dessa var Solvens II-direktivet för områdena försäkring, reglering av kreditvärderingsinstitut med flera. I den svåra debatten om reglering och tillsyn av finansmarknaderna nåddes överenskommelser om de grundläggande delarna av reformen, som bör tillhandahålla stabilitet på medlemsstatsnivå samt i fråga om enskilda finansinstitutioner och deras regler. Vid Europeiska rådets möte i juni bekräftades kommissionens inriktning. Det stöd som uttrycktes för kommissionens planer bör leda till att konkreta lagstiftningsförslag utarbetas och godkänns under hösten 2009.
Energipolitiken, den andra prioriteringen för det tjeckiska ordförandeskapet, sattes på hårda prov under ordförandeskapets allra första dagar. Samtidigt såg vi att det inte alltid är klokt att hantera problem med energikriser från fall till fall, eftersom det uppstår en kris var sjätte månad eller så. Vi bör snarare vidta systematiska åtgärder så att EU kan uppnå en säker och motståndskraftig energiförsörjning. Under det tjeckiska ordförandeskapet vidtog vi åtgärder för att uppnå en tryggare energiförsörjning och inriktade oss på åtgärder för att öka diversifieringen av energikällor och leveransvägar genom den så kallade södra korridoren. Det stöd för energieffektivitet som inkluderas i de reviderade förordningarna om Europeiska regionala utvecklingsfonden ger också ett betydande bidrag till energitryggheten. Detta möjliggör finansiella investeringar i ökad energieffektivitet och i användningen av förnybara energikällor i bostadshus. Det innebär en koppling till det svenska ordförandeskapet, som har energieffektivitet som en av sina nyckelprioriteringar. Den kontinuitet som är nödvändig för hela EU:s arbete blir åter tydlig här. Sist men inte minst bekräftade rådsmötena i mars och juni till fullo att det inte skulle vara rimligt att överge våra ambitiösa mål om minskade växthusgasutsläpp eller om finansiering av begränsnings- och anpassningsåtgärder i utvecklingsländer. Samtidigt fastställde vi tydliga prioriteringar och mål som måste uppfyllas före FN:s klimatförändringskonferens i Köpenhamn i december i år för att EU ska kunna försvara sin ställning som ledare i klimatfrågorna.
Det tjeckiska ordförandeskapets tredje prioritering - eller det tredje E:et - handlade om EU i världen. Händelseutvecklingen visar tydligt hur viktigt det är att EU utarbetar och för en gemensam utrikespolitik. Det fanns tydliga belägg för detta under det tjeckiska ordförandeskapet. EU lyckades lösa gaskrisen tack vare sin enighet, men den andra krisen i början av året, krisen i Gaza, visade å andra sidan att EU måste lära sig att uppträda enat om det vill vara en verkligt global aktör. Båda dessa kriser utspelade sig under ett ordförandeskap, vilket visar att frågan om vem som faktiskt leder EU inte har lika stor betydelse som sammanhållningen mellan samtliga 27 medlemsstater. Det tjeckiska ordförandeskapet lyckades få igång det östra partnerskapsprojektet, vilket är en fortsättning på grannskapspolitiken, denna gång i östlig riktning. Det tjeckiska ordförandeskapets huvudsakliga prioritering gällande de yttre förbindelserna var att fortsätta processen med EU:s utvidgning. Detta innefattade huvudsakligen ett EU-perspektiv för länderna på västra Balkan. På grund av situationen i regionen hade ordförandeskapet begränsat manöverutrymme. Trots avbrottet i anslutningsförhandlingarna med Kroatien uppnåddes dock framsteg med liberaliseringen av viseringsbestämmelserna. Jag har presenterat en kort och saklig sammanfattning av det tjeckiska ordförandeskapets prioriteringar och deras förverkligande. Det finns naturligtvis mer detaljerad information och jag står nu till förfogande för att svara på era frågor och kommentarer.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (FR) Herr talman, herr premiärminister, mina damer och herrar! Det första plenarsammanträdet med ett nyvalt Europaparlament är en unik politisk händelse. Det inleder en mandatperiod som kommer att påverka det dagliga livet för hundratals miljoner EU-medborgare och en hel världsdels öde.
Jag vill uppriktigt gratulera alla ledamöter av Europaparlamentet som just har blivit valda. Er närvaro här i kammaren är ett resultat av det största exempel på gränsöverskridande demokrati som någonsin har ägt rum i världen. Jag önskar er all framgång under er tjänstgöringsperiod.
De utmaningar som EU står inför och de utmaningar som det kommer att behöva möta under de kommande åren är enorma. För det första har vi den ekonomiska och finansiella krisen, som kräver av oss att vi fortsätter den systematiska samordnade åtgärd som vi har inlett. Sedan har vi även krisens sociala kostnad, som är vår högsta prioritering. Det handlar också om kampen mot klimatförändringar och övergången till en miljövänlig och hållbar ekonomi. Det är den politiska inriktning som vi måste välja.
Alla dessa utmaningar har också kännetecknat det tjeckiska ordförandeskapet, som precis har avslutats. Jag vill gratulera premiärminister Jan Fischer och hans företrädare Mirek Topolánek till de resultat som har uppnåtts under en särskilt svår period. Jag tackar dem och hela deras grupp för deras utmärkta samarbete, trots vissa interna politiska svårigheter.
Jag vill också framhäva det tjeckiska ordförandeskapets politiska betydelse. För första gången har ett land som för bara några år sedan var medlem i Warszawapakten haft ansvaret för vårt europeiska frihets- och solidaritetsprojekt. Det är en mycket viktig poäng som visar i vilken utsträckning vi har gjort framsteg i vårt Europa.
Under det tjeckiska ordförandeskapet har vi lyckats uppnå några imponerande praktiska resultat: 54 texter har antagits genom medbeslutandeförfarandet. Jag vill särskilt nämna överenskommelsen om en bred uppsättning åtgärder för reglering av finansmarknaderna och om beloppet på 5 miljarder euro i samband med den europeiska återhämtningsplanen. Ni är alla mycket medvetna om hur hårt vi, kommissionen och parlamentet, har behövt kämpa för detta. Jag vill också nämna översynen av Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter. Jag välkomnar utvecklingen av den inre energimarknaden och den inre transportmarknaden.
På alla dessa områden fanns det ambitiösa förslag från kommissionen, som stöddes av Europaparlamentet. Jag välkomnar det enhälliga stödet vid Europeiska rådets senaste möte för den färdplan som kommissionen föreslog för tillsynen av finansmarknaderna. Vi har nu ett ambitiöst samförstånd som ingen hade kunnat hoppas på för några månader sedan när jag sammankallade en grupp av experter på hög nivå under Jacques de Larosières ledning. Detta kommer att göra att vi kan gå i spetsen för reformen av det internationella finansiella systemet. Det var i samma anda som vi deltog i G20-toppmötet i London och drev på några mycket viktiga beslut.
Utöver detta lagstiftningsarbete har det tjeckiska ordförandeskapet också kunnat ta itu med politiska utmaningar. Vissa av dessa var extremt känsliga, verkligen ytterst allvarliga. Vi har behövt hantera gaskrisen mellan Ukraina och Ryssland, som var ytterligare en påminnelse om att EU behöver stärka sin energitrygghet. Under de senaste sex månaderna har vi gjort stora framsteg, till exempel genom att utveckla sammanlänkningsplanen för Östersjöregionen.
I förrgår besökte jag ceremonin för undertecknandet av Nabucco-projektet mellan Turkiet och fyra av våra medlemsstater - Österrike, Ungern, Bulgarien och Rumänien - i närvaro av många länder från vilka vi hoppas kunna importera gas i framtiden. Detta är ett sant europeiskt projekt och jag är glad över att kommissionen har kunnat agera som stöd i detta, eftersom dess roll har bedömts vara avgörande för alla berörda parter.
(EN) Herr talman! Under det tjeckiska ordförandeskapet skedde också en mycket viktig utveckling i fråga om Lissabonfördraget. Vid Europeiska rådets möte enades man om de nödvändiga garantier som gör det möjligt för Irlands regering att hålla en andra folkomröstning, fullt försäkrade om att de irländska medborgarnas invändningar har hanterats på ett tillfredsställande sätt. Vi får inte glömma att det också var under det tjeckiska ordförandeskapet som den tjeckiska senaten slutförde parlamentsratificeringen. Därmed har 26 medlemsstater slutfört processen med sina parlaments godkännande.
Det tjeckiska ordförandeskapet har nu lämnat över stafettpinnen till det svenska ordförandeskapet, men de utmaningar som EU står inför fortsätter och sträcker sig långt bortom ett enda ordförandeskap.
Det europeiska projektet har alltid varit ett långsiktigt projekt. Vi gör framsteg när vi arbetar som ett lag. Liksom ett lag är varje spelare avgörande för framgången. Rådet, kommissionen och parlamentet har alla en viktig roll att spela när vi förverkligar våra gemensamma europeiska ambitioner i EU-medborgarnas tjänst.
Det Europa som vi måste fortsätta att bygga tillsammans är ett starkt Europa, ett öppet Europa, ett solidaritetens Europa. Det är ett Europa som ger sina medborgare maximala möjligheter, ett Europa som bygger på sin kontinentala dimension och till fullo drar nytta av den inre marknadens potential, som är så central för konsumenterna och för små och medelstora företag, ett Europa av kunskap och innovation, ett Europa som respekterar miljön och säkrar energitryggheten, ett Europa som når ut till andra globala aktörer i en anda av partnerskap för att tillsammans hantera gemensamma utmaningar.
I denna globala kris behöver vi mer än någonsin ett starkt Europa - och ett starkt Europa innebär ett enat Europa som är redo att gripa och forma sitt öde. Låt oss arbeta tillsammans - parlamentet, rådet, kommissionen - för att visa att EU-medborgarnas förväntningar är säkra i våra händer och att deras önskan om frihet, rättvisa och solidaritet inte kommer att förbigås.
(Applåder)
Ádám Kósa
för PPE-gruppen. - (HU) Herr talman, mina damer och herrar! Jag är djupt rörd när jag står här i Europaparlamentet som den första döva person som kan tala till er på mitt modersmål, ungerskt teckenspråk. Jag gör detta inte bara för mig själv och för dövsamhället, utan för alla personer i underläge. Jag börjar nu känna att jag tillhör en europeisk gemenskap där också minoriteter kan nå framgång. Ta bara Robert Schuman som exempel, som kom från Alsace-Lorraine och gick vidare till att bli EU:s grundare för 50 år sedan. I slutfasen av EU:s avgående tjeckiska ordförandeskap skedde tyvärr en händelseutveckling som jag också skulle vilja uppmärksamma EU:s kommande svenska ordförandeskap på. För två veckor sedan antog Slovakiens parlament vissa bestämmelser som allvarligt kommer att begränsa rätten för Slovakiens minoriteter att använda sitt eget språk. Då jag använder teckenspråket anser jag att det är min plikt att försvara rättigheterna för Europas folk att använda sitt eget språk och betona hur viktigt detta är. Detta är skälet till varför jag ska arbeta här i Europaparlamentet. Jag vill emellertid förmedla ett budskap till alla EU-medborgare. Jag vill ha ett EU där alla garanteras rätten att leva sitt liv till fullo och förverkliga sin potential. Jag vill ha ett EU där döva som företräds av mig eller av någon annan person som lever med ett funktionshinder för den delen, verkligen har lika möjligheter. Jag vill rikta ett särskilt tack till Joseph Daul, ordförande för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater), för att han har gett mig möjlighet att tala till er den här särskilda dagen. Detta visar också att EU verkligen handlar om mångfald, tolerans och lika möjligheter.
Libor Rouček
för S&D-gruppen. - (CS) Premiärminister Fischer, kommissionsordförande Barroso, mina damer och herrar! I januari i år varnade jag parlamentet för att det tjeckiska ordförandeskapet inte skulle bli lätt och att det troligen skulle präglas av stor instabilitet. Skälet till mina farhågor var instabiliteten inom den tjeckiska regeringskoalitionen, oenigheterna mellan regering och opposition och tvisterna mellan regeringen och presidenten. Jag vill kort säga att det tal som hölls av Tjeckiens president Václav Klaus till parlamentet tyvärr bekräftade mina farhågor om instabilitet. Det visade att ordförandeskapet verkligen skulle präglas av instabilitet och inte bara genom regeringens fall. Trots detta har vissa saker lyckats väl under dessa sex månader, medan andra har lyckats mindre väl. På plussidan vill jag nämna energipolitiken, som redan har tagits upp. Jag anser att Tjeckien lyckades mycket väl med att lösa gaskrisen i januari i år. Undertecknandet av Nabucco-avtalet, som togs upp här av José Manuel Barroso, var också ett resultat av det tjeckiska ordförandeskapets arbete. Tyvärr motsvarade hanteringen av den ekonomiska krisen inte EU:s eller Europaparlamentets förväntningar. Låt oss komma ihåg det tal som hölls av den före detta tjeckiske premiärministern Mirek Topolánek, där han riktade mycket skarp kritik mot president Barack Obama och hans ekonomiska politik.
Trots detta vill jag avslutningsvis särskilt tacka premiärminister Jan Fischer för att ha räddat det tjeckiska ordförandeskapet. Toppmötet i juni är ett bevis på detta, eftersom hela toppmötets dagordning genomfördes framgångsrikt. Jag vill också tacka de hundratals tjeckiska tjänstemännen, inte bara i Bryssel utan vid alla tjeckiska ministerier. Enligt min åsikt gjorde dessa tjänstemän ett mycket bra och professionellt arbete och de kan inte ställas till svars för vad som skedde på Tjeckiens politiska arena.
Alexander Graf Lambsdorff
Herr talman! Låt mig först av allt gratulera er till ert val. Jag önskar er all framgång under de kommande två och ett halvt åren. Jag kunde till och med förstå er senaste begäran om att vi skulle hålla oss till talartiden utan att använda hörlurar.
Herr premiärminister! Er företrädare hade inte en vare sig lätt eller positiv början. Tonvikten lades med rätta på energi, ekonomi och yttre förbindelser, men som så ofta är fallet i livet blir verkligheten helt annorlunda än vi hade planerat. I Gazakonflikten rusade rådets ordförandeskap rakt in utan att först ha enats om en gemensam EU-strategi. I gastvisten mellan Ryssland och Ukraina fick miljontals människor frysa innan er regering klev fram och agerade som medlare, med mycket goda resultat.
Trots kritiken var ni också framgångsrika på andra områden. Det är en bestående landvinning från det tjeckiska ordförandeskapets sida att EU inte gjorde misstaget att glida in i protektionism, såsom var fallet under 1930-talet. Det var en risk och risken kvarstår fortfarande. I denna fråga hade ordförandeskapet en tydlig hållning, och fick stöd särskilt från kommissionsledamoten med ansvar för konkurrensfrågor. Många vill utnyttja krisen för att främja en ny ekonomisk nationalism. Det skulle vara katastrofalt. För liberaler och demokrater är fri och rättvis konkurrens, i enlighet med fördragen, vägen mot tillväxt och välstånd.
Men om våra medborgare ska acceptera fri konkurrens, vill och måste de vara säkra på att reglerna är desamma för alla. Snedvriden konkurrens, utmätningar, särbehandling av en viss stats egna nationella företag - dessa fenomen kommer inte att leda till ett slut på krisen, utan rakt in i en återvändsgränd. Under sitt ordförandeskap behövde Tjeckien, som en ny medlemsstat, med rätta återkalla många gamla medlemsstater till ordningen, vilket tyvärr var nödvändigt eftersom den inre marknaden inte får urholkas och eftersom reglerna måste följas.
Den tjeckiska regeringen visade sig slutligen vara hjälplös inför de ständiga trakasserierna från Prags slott och misstroendevotumet. Dess fall mitt under ordförandeskapsperioden var den första händelsen i sitt slag. Hela EU vände förbluffat blickarna mot Prag. Genom detta steg agerade Tjeckiens politiska klass till skada för sitt eget land och för EU.
Herr premiärminister! Ni har emellertid visat att en match, inom politiken precis som inom fotbollen, ändå kan vända, även om spelarbytet görs först under förlängningen. Vid Europeiska rådets möte i juni var man inriktad på att se över tillsynen av finansmarknaden. Det är nu kommissionens uppgift att gå vidare med detta initiativ på ett beslutsamt sätt. Ni har förhandlat om garantier för Irland så att folkomröstningen den 2 oktober förhoppningsvis kommer att få ett bra resultat. Medlemsstaterna har formellt enats om en kandidat till posten som kommissionsordförande och sålunda uppfyllt ett viktigt krav från vår grupp.
Ni har personligen gjort ett bra arbete och ni har fått mycket respekt. Det första tjeckiska ordförandeskapet kommer dock troligen inte att ta den plats i historieböckerna som vi hade hoppats på. Vad vi inte desto mindre bör minnas är ert motto: ”Europa utan gränser.”
Rebecca Harms
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr premiärminister, herr kommissionsordförande! Det är inte lätt att avgöra vilka framsteg som borde ha gjorts under det tjeckiska ordförandeskapet. Jag har verkligen försökt göra detta för min grupps räkning, men vad vi skulle ha velat se - nämligen att det tjeckiska ordförandeskapet klarade av utmaningarna - skedde inte i verkligheten.
När det gäller finanskrisen är det så att vi, när vi samlas här igen i september efter sommaruppehållet, kommer att ha talat under ett helt år om den nya och nödvändiga regleringen av finansmarknaderna, men vi kommer inte att ha gjort några praktiska framsteg på denna punkt. Många uttalanden har gjorts för att lugna medborgarna, men det är inte så mycket som faktiskt görs.
När det gäller den ekonomiska krisen är det så att den europeiska återhämtningsplanen - det är nästan generande att den tas upp så ofta - bara är ett symboliskt program för att vi ska kunna tala om planer för EU:s återhämtning, men den saknar all verklig substans. Den uppgår bara till 5 miljarder euro och samtidigt blir det en småaktig diskussion om hur dessa 5 miljarder euro ska användas. Det är inget som vi bör vara stolta över. Ett program som vi har arbetat hårt med, nämligen ett konsekvent program för energieffektivitet i EU som skulle trygga miljontals arbetstillfällen, har inte övervägts på allvar.
Jag går nu över till klimatkrisen och jag behöver knappast be de gröna politikerna att utvärdera politiken på detta område. Ivo de Boer, FN:s ledande tjänsteman i fråga om klimatförändringarna, och Ban Ki-moon inpräntade hos oss efter den senaste konferensen i Bonn att inte något av de länder i världen som har hävdat att de skulle ha en ledande roll i den globala politiken mot klimatkrisen har levt upp till vad som faktiskt behövs. Om vi ser den europeiska energipolitiken som ett mått på vad vi européer faktiskt är villiga att göra, tror jag inte att vi kan betrakta den konsekvent konkurrensinriktade strategi som var så tydlig i samband med Nord Stream-projektet och Nabucco-projektet som en utgångspunkt för en gemensam framtidsinriktad europeisk energipolitik.
Varför? Vilka är skälen till detta? Denna kritik bör inte riktas mot er, herr Fischer. Det var i själva verket ett svagt land som min grupps ordförande, Daniel Cohn-Bendit, besökte med EU-flaggan i ryggsäcken så att han skulle kunna ge den till presidenten. Och tyvärr, herr Barroso, även om det ofta talas om er styrka, var fanns den styrkan under detta rådsordförandeskaps tider av svaghet? Vi såg inget prov på den.
(Applåder)
Jan Zahradil
för ECR-gruppen. - (CS) Herr premiärminister, herr kommissionsordförande! Det är en stor ära för mig att kunna tala i dag som den förste talaren från de många nya grupperingarna av europeiska konservativa och reformatörer och dessutom som tjeckisk parlamentsledamot för att tala om det tjeckiska ordförandeskapet. Men jag kommer att tala som ledamot av Europaparlamentet och inte bara utifrån ett snävt nationellt perspektiv. Samtidigt ska jag tala som företrädare för min grupp och därför kommer jag att ta hänsyn till dess politiska prioriteringar. Jag hade redan tillfället att tala vid plenarsessionen i januari, när den tjeckiske premiärministern Mirek Topolánek presenterade det tjeckiska ordförandeskapets prioriteringar, och jag talar i dag när den tjeckiske premiärministern Jan Fischer presenterar rapporten om vad Tjeckien har uppnått. Det är ingen slump att jag nämner detta. Jag vill uppmärksamma att Tjeckiens regering har lyckats bevara både den politiska och organisatoriska kontinuiteten hos ordförandeskapet, trots regeringens kollaps, som enbart var en följd av inrikespolitiska faktorer. Jag vill här berömma tonläget i premiärministerns tal. Det var exakt samma tonläge som i det tjeckiska ordförandeskapet, sakligt och resultatorienterat. Enligt min åsikt grundades vissa av de kritiska synpunkterna på subjektiva känslor hos vissa EU-företrädare eller mediepersonligheter. De har inte alls bidragit till vår mycket prisade europeiska sammanhållning utan hör i stället hemma i privata politiska kampanjer som riktas mot inhemska åhörare.
Jag vill nu fortsätta med det tjeckiska ordförandeskapets tre prioriteringar. I samband med ekonomin vill jag åter betona att det tjeckiska ordförandeskapet har lyckats mota tillbaka en hotande våg av nationella protektionistiska åtgärder som allvarligt skulle ha undergrävt den europeiska integrationens grundläggande värderingar, särskilt principerna om den enhetliga inre marknaden. När det gäller energipolitiken visade sig frågan om säkra och hållbara leveranser för energisektorn vara ett välvält tema. Under det tjeckiska ordförandeskapets första dagar avvärjdes på ett lyckat sätt en överhängande kris gällande gasleveranser. Givetvis bör man komma ihåg att alla verkliga framsteg i denna fråga kommer att kräva långsiktiga strategiska åtgärder, som inkluderar diversifiering av leveranserna och liberalisering av den inre energimarknaden. Utifrån ett symboliskt perspektiv i samband med det andra syftet för EU:s yttre förbindelser vill jag betona toppmötena med viktiga globala aktörer, med andra ord toppmötet mellan EU och USA, som bekräftade de transatlantiska förbindelsernas grundläggande betydelse, och även toppmötet mellan EU och Ryssland samt toppmötet mellan EU och Kina. Jag vill också framhålla betydelsen av det östra partnerskapsinitiativet och dess genomförande. Sammanfattningsvis anser jag att det tjeckiska ordförandeskapet i stort sett kan sammanfattas som ett bevis på att medelstora länder och så kallade nya medlemsstater kan hantera denna roll med ära och på hög nivå.
Miloslav Ransdorf
för GUE/NGL-gruppen. - (CS) Jag vill säga att det tjeckiska ordförandeskapet faktiskt räddades av Jan Fischers regering och av Jan Fischer själv. Jag vill vidare betona att ordförandeskapet sammanföll med tjugoårsdagen av de politiska förändringar som medierna beskriver som en befrielse. Men vi har också haft tjugo år av ouppfyllda löften, eftersom kompetensnivån inom Tjeckiens offentliga administration har sjunkit kraftigt. Ur detta perspektiv har Jan Fischers regering varit en angenäm överraskning. Han är en premiärminister och en man som vägrar att ljuga. Jag uppmärksammade hans namn för första gången när han tog ställning mot förfalskningen av statistiska uppgifter i Tjeckien. Han är en man som undviker de högtravande fraser som vi har hört här under olika ordförandeskap och som agerar välöverlagt. Enligt min åsikt är det mycket bra att en sådan person slutligen kom att leda det tjeckiska ordförandeskapet. För 500 år sedan, den 10 juli 1609, föddes Jean Calvin i Frankrike. Med anledning av detta vill jag säga att det enda som verkligen kan rädda oss i denna svåra situation med två kriser ... (Talmannen avbröt talaren.)
Nigel Farage
för EFD-gruppen. - Fru talman! Det tjeckiska ordförandeskapet har följt ett mönster som tråkigt nog är välbekant: kontinuitet, mer av samma sak, den ständiga besattheten av klimatförändringarna och den kontinuerliga driften att komma med ny lagstiftning. Ni sade att man under detta ordförandeskap har arbetat med lagstiftning på 18 nya områden och ni verkar vara stolt över detta. Jag skulle ha tänkt att det är dags att ta ett par steg tillbaka och menat att vi i EU har en överreglerad modell som tjänar oss mycket dåligt när lågkonjunkturen är som värst.
Och ändå får vi mer av samma sak. Ni stödde idén om att ta in José Manuel Barroso utan någon form av egentlig kandidatur, men det är Lissabonfördraget som jag är mest intresserad av. Ni ratificerade fördraget i era egna parlamentskammare, givetvis utan någon tanke på att ge folket i ert eget land en chans att uttrycka sin åsikt i en folkomröstning. Men det är när det gäller Irland som jag blir verkligt intresserad. Ni sade att ni ville att det skulle finnas en trovärdig politik för Irland i samband med deras andra folkomröstning, och så tog ni fram dessa garantier. Här är de - garantier om rätt till liv, om beskattning, om säkerhet och försvar.
Detta dokument har ingen rättslig kraft över huvud taget. Det är inte värt det papper som det är skrivet på. Ni är initiativtagare till ett skamligt försök att lura irländarna att rösta för detta Lissabonfördrag i den kommande folkomröstningen. Naturligtvis har ni fått Barrosos stöd i detta. Han respekterar aldrig resultatet av demokratiska folkomröstningar vare sig de hålls i Frankrike, Nederländerna eller Irland. Han säger att vi måste bortse från dessa resultat, att vi måste fortsätta. Det handlar bara om makt. Det handlar bara om honom och om att EU-institutionerna ska få mer makt på bekostnad av medlemsstaterna. Jag hoppas att irländarna säger er alla vart ni ska ta vägen, i den andra folkomröstningen den 2 oktober - och de kanske de kommer att göra!
(Blandade reaktioner)
Men jag vill inte vara småaktig. Det fanns ett underbart, muntert och upplyftande tillfälle under det tjeckiska ordförandeskapet, ett tillfälle när alla vi som tror på nationalstater, som tror på demokrati, som verkligen tror på rättsstaten, kunde komma in här i kammaren och för första gången i min erfarenhet känna oss stolta över att vara en del av Europaparlamentet. Jag syftar naturligtvis på Václav Klaus besök. Vilket underbart tal det var. Han kom hit till kammaren och sade ett antal beska sanningar och påpekade att Europaparlamentets ledamöter och EU:s ledare inte lyssnar på EU:s folk - varvid 200 av er reste er upp och lämnade salen. Så åtminstone för Václav Klaus tackar vi er väldigt mycket för de senaste sex månaderna.
(Applåder)
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - Fru talman! Jag vill bara fråga en sak. Det är ingen kritik, men är det tillåtet att ha flaggor i kammaren?
(Protester. Nigel Farage höll upp Storbritanniens unionsflagga.)
Om det är tillåtet, skulle jag bara vilja sätta upp en EU-flagga här i dag, om jag får det.
(José Manuel Barroso satte upp en EU-flagga på sitt bord. Applåder.)
Andreas Mölzer
(DE) Fru talman! När det gäller den europeiska integrationen är det definitivt bra att ett av de nya EU-länderna, i detta fall Tjeckien, innehade rådets ordförandeskap. Mindre välkommet var dock det kaos som vi hamnade i, där ordförandeskapet delvis bar ansvaret.
Naturligtvis kunde vi knappast förvänta oss perfektion av ett nytt land med liten erfarenhet av EU, men vi kunde åtminstone förvänta oss en viss grad av takt. Konstskandalen i början av ordförandeskapet kunde inte skyllas på regeringen i Prag. Det tjeckiska ordförandeskapet kan ställas helt till svars för sitt halvhjärtade svar på att konstverken fortsatte att vara utställda.
Det tjeckiska ordförandeskapet gav dock prov på politiskt ledarskap särskilt när det gällde hantering av svårigheter och krishantering. Men det fanns också avsevärda brister i detta avseende. Den 20 dagar långa energikrisen i EU under gastvisten mellan Ryssland och Ukraina hade kunnat lösas på ett eller annat sätt och hanteringen av Mellanösternkrisen var, enligt min åsikt, inte så lite klumpig. Och som om USA:s robotsköld i Tjeckien inte var illa nog, speglades beroendet av USA också i ordförandeskapet, till exempel när den israeliska offensiven i Gaza trivialiserades som en försvarsinsats.
När det gällde Lissabonfördraget kritiserades det bara halvhjärtat och försenades av ledningen i Prag. Till följd av detta missade vi ett viktigt tillfälle att föra in mer demokrati i EU.
Det faktum att i slutändan ingen överenskommelse kunde nås mellan Slovenien och Kroatien i fråga om sjögränserna är också ytterst beklagligt. När allt kommer omkring är Kroatien är inte mindre redo för anslutning till EU än de tio nya medlemsstaterna vid tiden för deras anslutning. Tvärtom kan Kroatien till och med vara bättre förberett. Ännu mer beklagligt är att Sverige inte vill fortsätta försöken till förlikning. Kroatien förtjänar inte detta.
På det hela taget är våra slutsatser om det tjeckiska ordförandeskapets framgångar något blandade.
Jan Fischer
rådets ordförande. - (CS) Mina damer och herrar! Jag vill ge ett mycket kort svar för rådets räkning och för det föregående tjeckiska ordförandeskapet. För det första - på ett personligt plan - att möta atmosfären i ett parlament, vare sig det tjeckiska parlamentet eller Europaparlamentet, är alltid en bra lektion för en person som huvudsakligen är expert och som har starka akademiska intressen. Det är en lektion i hur olika synpunkterna ibland kan vara i fråga om hastigheten och intensiteten i den europeiska integrationen, eller om hur EU ska vara. Allt detta speglar helt enkelt det mycket breda spektrumet av åsikter som ni har och jag anser att det är en viktig del av en sann demokrati. Därför vill jag tacka er för att ni har framfört era synpunkter och slutligen också för de kritiska anmärkningar som ni har kommit med.
När det gäller Ádám Kósas inlägg vill jag inte kommentera detta i detalj, men jag anser att det visar betydelsen av vårt motto ”Europa utan gränser” och jag hoppas att EU kommer att fortsätta leva upp till detta motto. Jag tror fullt och fast att åtgärderna för att mildra effekterna av den mycket allvarliga ekonomiska och finansiella krisen var tillräckliga och förnuftiga då de antogs. Kritik har framförts här mot takten i regleringen av finansmarknaden. Vi har antagit grundläggande åtgärder på detta område och dessa kom man överens om efter en mycket allvarlig, stimulerande och kontroversiell debatt, där vi jonglerade med detaljerna ända fram till Europeiska rådets möte i juni och uppnådde ett resultat som kanske inte var tillfredsställande för alla, eftersom vissa anser att välden är alltför reglerad. Vi är dock redo i höst för kommissionens förslag till lagstiftningslösningar för regleringen av finansmarkanden och banktillsynen på EU-nivå. Avsaknaden av yttringar av protektionism är - upprepar jag - av grundläggande betydelse, liksom att vi har lyckats komma överens om att tillämpa principerna om solidaritet, särskilt mot de länder som har haft de allra största ekonomiska svårigheterna.
Jag kommer att sammanträffa med president Václav Klaus i kväll och jag ska då framföra lovorden från den ärade ledamoten. För övrigt har Tjeckiens ratificering av Lissabonfördraget naturligtvis skett fullt i enlighet med Tjeckiens konstitution. Fördraget ratificerades i parlamentets båda kamrar och vi väntar på ett undertecknande av republikens president. Jag hoppas att det kommer att bli slutgiltigt, beslutsamt och korrekt. Det faktum att ingen folkomröstning har hållits i Tjeckien för att ratificera fördraget är helt en inre fråga för Tjeckien och det är en fråga som är fullt förenlig med och fullt i enlighet med Tjeckiens konstitution. Därmed sätter jag punkt för min utvikning om inrikesfrågor.
Jag vill tacka de många talare som berömde den kontinuitet som uppnåddes av det tjeckiska ordförandeskapet. Personligen såg jag det som en stor utmaning för mitt kabinett och även för mig själv. Det var ett test för det nya kabinettet och för alla ministrar och expertgrupper, och alla klarade testet med glans - vilket redan har påpekats i mitt eget anförande och i vissa ledamöters bedömningar. Jag såg min tredjedel av ordförandeskapet som en personlig uppgift och jag är mycket glad över att det tjeckiska ordförandeskapet har klarat uppgiften med äran i behåll.
Zuzana Roithová
(CS) Herr kommissionsordförande, herr rådsordförande, mina damer och herrar! Jag är stolt över att det tjeckiska ordförandeskapet kommer att gå till EU:s historia som en föredömligt tillmötesgående, professionell, opartisk och väl förberedd administration. Trots omdömeslös kritik från europeiska medier och den tjeckiska oppositionen klarade tjeckerna med framgång att nå överenskommelser i tiotals lagstiftningsärenden. Tjeckerna uppnådde detta i halvtid, innan parlamentet avslutade sin mandatperiod. Dessa överenskommelser omfattade till exempel roaming, energipaketet och åtgärder för att bekämpa krisen. Det var tjeckerna som slutligen lyckades införa en lägre momssats för arbetsintensiva tjänster, vilket är en åtgärd för tillväxt och mot krisen. Tjeckerna kunde dessutom bidra till återupptagandet av olje- och gasleveranserna från Ryssland till Europa. De kunde dessutom bidra till att en överenskommelse nåddes om den södra Nabucco-gasledningen och till förberedelserna för avtalets undertecknande tillsammans med kommissionens ordförande.
Tyvärr kommer Tjeckien också att gå till EU:s historia som ett exempel på politisk instabilitet, eftersom socialdemokraten Jiøí Paroubek satte sina egna ambitioner över EU:s intressen och tillsammans med flera kappvändare iscensatte den tjeckiska regeringens fall halvvägs genom dess framgångsrika ordförandeskap. Jag vill tacka premiärministrarna Mirek Topolánek och Jan Fischers grupper samt den tjeckiska delegationen i Bryssel för deras hårda arbete med att främja EU:s och Tjeckiens intressen. Grupperna visade att dessa intressen inte är ömsesidigt uteslutande, inte heller i kristider. Dessutom övertygade de det franska ordförandeskapet, bland andra, om att protektionism är ett fult ord. Till detta vill jag gratulera er och oss alla.
Jag vill nu uppmana det svenska ordförandeskapet att omedelbart inleda samtal om upphävandet av kanadensiska viseringar för tjeckiska medborgare. Jag tror att dessa samtal också kommer leda till ett bra resultat. När allt kommer omkring är solidariteten EU:s främsta styrka.
Edite Estrela
(PT) Fru talman! Premiärminister Jan Fischer förklarade att det tjeckiska ordförandeskapet var mycket framgångsrikt. Tyvärr måste jag säga att jag inte håller med. Premiärministern har minst skuld till detta, men det tjeckiska ordförandeskapet präglades inte alls av samförstånd. Jag vill först ta upp kontroversen om konstverken, en tvist som främjade konstnärerna men inte ordförandeskapet. Sedan var det den inhemska politiska instabiliteten som fläckade bilden av EU eller med andra ord oss alla. Herr Fischer! Det är sant att Tjeckien lyckades ratificera Lissabonfördraget, men detta saknar fortfarande president Václav Klaus underskrift. Vi var alla eniga om att det inte är någon hjälp alls att ha en EU-fientlig president samtidigt som man innehar EU-ordförandeskapet. Den tjeckiske presidenten gav på olika sätt prov på EU-fientlighet, främst genom att vägra använda EU-flaggan. Än viktigare är dock hans underlåtenhet att underteckna Lissabonfördraget. Detta är att visa bristande respekt mot oss alla och mot EU:s befolkning.
Men det tjeckiska ordförandeskapet hade särskilt fel i fråga om direktivet om mammaledighet. Jag vet vad jag talar om eftersom jag var föredragande för detta betänkande. Ordförandeskapets deltagande i denna fråga var extremt negativt och det fick ett utmärkt stöd från Astrid Lulling, som bojkottade omröstningen om mitt betänkande. Det tjeckiska ordförandeskapet var emot att förlänga perioden för mammaledighet till 20 veckor och det var emot att inkludera pappaledighet, som är avgörande för att se till att familjeansvaret delas mellan män och kvinnor så att jämställdheten mellan könen främjas.
Herr premiärminister! Män behövs i hemmet precis lika mycket som kvinnor behövs på arbetsmarknaden. Män har lika stor rätt att se sina barn utvecklas som kvinnor har att ha ett framgångsrikt yrkesliv. Nedvärdera inte kvinnors rättigheter eller deras färdigheter.
Bairbre de Brún
(GA) Fru talman! Ett överväldigande antal personer röstade mot Lissabonfördraget förra året eftersom man ansåg att ett bättre EU skulle kunna uppnås - ett EU som är demokratiskt och ansvarsfullt, som främjar arbetstagarnas rättigheter, som försvarar de offentliga tjänsterna och som eftersträvar en positiv roll i världen.
Man har sagt oss att Europeiska rådet har enats om ett paket med rättsligt bindande garantier för att bemöta irländarnas invändningar, men det som har offentliggjorts är bara ett förtydligande av Lissabonfördraget. Det ändrar inte på något sätt själva stommen eller innehållet i fördraget.
När vi röstar om detta i oktober, kommer vi att rösta om exakt samma fördrag som förkastades förra året - utan någon ändring, utan något tillägg, utan att något tagits bort. Det är exakt samma Lissabonfördrag som 53 procent av väljarna förkastade.
Vi behöver ett nytt fördrag för en ny epok.
Mario Mauro
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag är tacksam mot det tjeckiska ordförandeskapet för dess insatser, som kanske kan tolkas som en liknelse för den situation i vilken våra institutioner just nu befinner sig.
Vi erkänner alla att EU är den enda möjliga plattformen för att hantera några av de stora utmaningar som vi står inför. Ingen kan till exempel tro att Malta på egen hand, eller Italien med 5 000 kilometer kuststräcka, kan lösa invandringsproblemen, precis som så många andra länder inte kan lösa problemen i samband med energiförsörjningen.
Men det är precis det tjeckiska ordförandeskapets angelägenheter - nämligen att brottas med stora interna svårigheter, men också med en annorlunda tolkning av EU - som ger oss en bättre förståelse för vad vi förväntas göra. Jag har inte tagit med mig några flaggor den här förmiddagen, men detta vet jag med säkerhet: Jag litar inte på enfaldig nationalism och jag misstror byråkratiska monster som kan ta hjärtat ur vår politiska erfarenhet och få oss att glömma vad vi förväntas uppnå.
Sanningen är att vi betalar ett pris för obeslutsamhet. Vi betalar ett tragiskt pris för att inte ha modet att fatta vissa beslut som nu är mycket viktiga. Detta kanske också återspeglas i det faktum att vi just nu inte har styrkan att ta itu med de mest överhängande omständigheterna, nämligen de frågor som har att göra med inledningen på en mycket problematisk ny mandatperiod.
Emellertid anser jag att vi har ett mycket bra tillfälle. Vissa klarade sig bättre än andra i detta val, men vi vet alla med säkerhet att vi inte kommer att kunna klara utmaningarna om vi inte samarbetar. Därför anser jag att vi måste ta vårt ansvar och ge dessa institutioner styrka nog att kunna återknyta till våra medborgare. En sak är säker, allra mest betalar vi för vår obeslutsamhet, eftersom den leder till utanförskap för våra medborgare, som distanserar sig från våra ideal.
Jiří Havel
(CS) Herr premiärminister, fru talman, herr kommissionsordförande, mina damer och herrar! Vi har samlats här för att utvärdera det föregående ordförandeskapet. Detta ordförandeskap hade två ansikten. Låt oss inte glömma något av dessa, även om det finns vissa saker som vi kanske skulle vilja glömma. Många här klagar över att det tjeckiska ordförandeskapet inte var tillräckligt aktivt i bekämpandet av finanskrisen. Andra minns president Václav Klaus kontroversiella tal i parlamentet. Åter andra klagar över den taktlösa beskrivningen av Barack Obamas krispaket som en väg till helvetet. Det tjeckiska ordförandeskapet förknippades emellertid också med några tydliga framsteg. Låt oss till exempel komma ihåg miljöpaketet och framgången med Lissabonfördragets antagande. Det tjeckiska ordförandeskapet hade två ansikten och symboliskt nog hade det två premiärministrar. I dag står den mer framgångsrike av dessa båda framför er. Herr premiärminister! Jag vill tacka er och er regering för era insatser och jag vill tacka tjänstemännen vid EU-institutionerna och de tjeckiska institutionerna för deras arbete. En stor applåd för Tjeckiens premiärminister.
Joe Higgins
(EN) Fru talman! Europaparlamentet domineras av en cynisk storkoalition mellan den europeiska kapitalismens viktigaste parti, PPE, och socialdemokraterna, som låtsas vara till vänster men som i verkligheten har samma nyliberala dagordning och tvingar arbetstagarna att betala för den aktuella krisen inom den internationella kapitalismen.
Nu vill denna storkoalition tvinga på irländarna och européerna Lissabonfördraget eftersom Lissabon representerar den nyliberala dagordningen - inklusive angrepp på arbetstagarnas rättigheter - och ett främjande av militarisering och vapenindustri. De så kallade garantier som getts till irländarna ändrar ingenting, betyder ingenting och är irrelevanta.
Som irländsk socialdemokrat ifrågasätter jag denna koalition. Jag utmanar talman Jerzy Buzek, José Manuel Barroso, Martin Schulz och Guy Verhofstadt. Kom till Irland i september, debattera med oss inför en publik som består av arbetstagare om varför de bör stödja ert Lissabonprojekt, som står helt i strid med deras intressen.
(GA) Var beredda på en kraftfull kampanj mot Lissabonfördraget på Irland. Vi kommer att tala för de miljontals européer som inte fick någon möjlighet att rösta mot Lissabonfördraget, ett fördrag som inte främjar större delen av EU:s befolkning, men som främjar byråkrater, storföretag och vapenindustrin.
Manfred Weber
(DE) Herr talman, herr premiärminister, herr kommissionsordförande, mina damer och herrar! Under denna debatt har många uttryckt sin tacksamhet mot det tjeckiska ordförandeskapet för att det ändå har lyckats slutföra några projekt, administrativt sett, vid slutet av ordförandeskapsperioden.
Jag frågar mig själv på största allvar: Har vi verkligen kommit att ha så låga förväntningar? Vi ägnar oss åt politik. Vad vi faktiskt förväntar oss, i den största ekonomiska krisen på flera årtionden som dessutom åtföljs av miljömässiga utmaningar, är ett ordförandeskap som ger prov på ledarskap och klarsynthet. Det är vad vi faktiskt förväntar oss. Vi har sett att det administrativa arbetet har slutförts för vad som fortfarande är på bordet i slutet av ordförandeskapsperioden. Jag hade faktiskt väntat mig mer.
Herr premiärminister! Om ni träffar president Václav Klaus i kväll, var vänlig och säg honom att han under dessa sex månader hade möjlighet att tydliggöra Tjeckiens nationella identitet och självbestämmande för EU genom att ge prov på starkt ledarskap. Han framhävde visserligen betydelsen av nationellt självbestämmande här i parlamentet. Men tyvärr missade han sin chans.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Vi har bara en minut på oss så jag ska hoppa över artigheterna. Jag vill försvara er mot en av mina irländska kolleger, Joe Higgins. Jag vill påminna Joe Higgins om att ni, i ert arbete inom solidaritetsrörelsen, försvarade arbetstagarna och deras rättigheter, och jag anser att historiska fakta bör återspeglas här i parlamentet. Det är inget fel med lite polemik, men det är verkligen extraordinärt att vi denna förmiddag har Nigel Farage på ena sidan och Sinn Féin och Joe Higgins på andra sidan - extremhögern och extremvänstern - som båda motsätter sig Lissabonfördraget.
Jag anser att detta bör vara ett tillräckligt skäl för resten av oss att rösta ja till Lissabonfördraget och för de irländska väljarna, som ska bestämma sig den 2 oktober, att lyssna till de röster som uppmanar dem att rösta nej och att lyssna mycket noga för att bedöma vad de står för, och sedan lyssna till förnuftets röster och betänka att EU har varit mycket bra för Irland och Irland bra för EU och att vi kommer att stå i centrum för EU genom att stödja detta fördrag.
Jean-Pierre Audy
(FR) Herr talman, herr Fischer, herr Barroso! Ert ordförandeskap, herr Fischer, visar än en gång hur angeläget det är för EU att ha ett stabilt ordförandeskap. Det är vad Lissabonfördraget för med sig.
Jag har märkt att ni är ganska tystlåten, herr Fischer, och jag skulle vilja veta er åsikt om programmet för trojkan, som er regering undertecknade i juni 2008 tillsammans med Frankrike och Sverige. Vi är också angelägna att höra om Sveriges arbetsprogram om detta ämne, särskilt när det gäller tre frågor: Dohaprogrammet, millennieutvecklingsmålen och unionen för Medelhavsområdet.
Vad är ert intryck av detta instrument och hur bedömer ni trojkan, som redan är ett första tecken på ett stabilt EU-ordförandeskap?
Zoltán Balczó
(HU) Herr talman, mina damer och herrar! Det korta och skarpa utbyte som ägde rum mellan gruppledaren Nigel Farage och ordförande José Manuel Barroso var ytterst upplysande när det gäller EU:s framtidsperspektiv. Det gjorde det påfallande tydligt att slutmålet för den väg som stakas ut av Lissabonfördraget är avskaffandet av nationalstaterna, vilket också förklarar varför ordförande Barroso blev irriterad över att se en nationell flagga här i kammaren. Vi delar givetvis samma gemensamma europeiska mål. Men i detta vill vi tydliggöra att vi i stället för att kungöra den slogan som anges här, ”enade i mångfald”, vill eftersträva samarbete i mångfald, vilket innebär att vi är för att bevara nationalstaterna. Inom denna ram vill vi arbeta för ett enhetligt EU.
Elmar Brok
(DE) Herr talman! Jag vill än en gång säga att rådets ordförandeskap var mer framgångsrikt än det förefaller ha varit, med tanke på de förutsättningar som vare sig premiärminister Mirek Topolánek eller premiärminister Jan Fischer var ansvariga för. Jag vill också tacka Saša Vondra för att ha förberett detta ordförandeskap.
Jag vill komma med ytterligare en kommentar för att svara Joe Higgins. Lissabonfördraget innehåller en övergripande social klausul. Det ger oss fler sociala rättigheter samt stadgan om de grundläggande rättigheterna. Om vi inte får detta fördrag kommer vi ha ett EU med färre sociala rättigheter. Jag anser att detta bör tydliggöras, så att irländarna inte matas med fler lögner. Vi bör säga sanningen. Utan Lissabonfördraget är det Nicefördraget som gäller, med färre sociala rättigheter i EU. Vi bör därför stoppa denna förfärliga kampanj och säga irländarna sanningen.
(Applåder)
Bernd Posselt
(DE) Herr talman! Jag vill påpeka att det tjeckiska ordförandeskapet har uppnått mer än vad som har uppmärksammats men att det samtidigt också var mycket varierat. Förstklassiga tjänstemän och enastående ministrar, såsom Karel Schwarzenberg, Saša Vondra, Ondøej Liška med flera, samt premiärminister Jan Fischer, har gjort ett utmärkt arbete. Jag vill tacka dem för detta. Tjeckien har bara ett problem och det är president Václav Klaus, som allvarligt har skadat sitt land genom att medvetet och avsiktligt undergräva detta framgångsrika ordförandeskap. Jag vill tacka premiärminister Jan Fischer för det mästerlika sätt på vilket han tillbakavisade detta, själv åkte till toppmötet i Bryssel och framgångsrikt slutförde detta rådsordförandeskap.
Jan Fischer
rådets ordförande. - (CS) Herr talman, mina damer och herrar! Denna gång kommer mitt svar verkligen vara mycket kort. Tack för era bidrag till diskussionen. De har än en gång visat vilken mångfald av åsikter och hur många olika idéer det finns inom EU och hur svårt och ändå hur nödvändigt det är att söka efter någon form av gemensam nämnare och gemensam röst. Emellertid anser jag att denna mångfald är stärkande för vår världsdel och för integrationsprocessen och att den hör hemma här. Ni kommer utan tvivel att gå härifrån med era ståndpunkter, era analytiska synpunkter och era bedömningar och kanske det inte finns utrymme för mig att övertyga er om något annat, eftersom detta inte är en akademisk diskussion. Men min regering och - låt det bli sagt - den föregående regeringen gjorde verkligen det mesta möjliga för att fullfölja ordförandeskapets program och dagordning och vi gjorde det med stor uthållighet, oavsett vilka framsteg som Tjeckien gjorde med ratificeringen av Lissabonfördraget. Jag vill tydligt framhålla detta. Vad trojkan beträffar och arbetet med den trojka som inbegriper Frankrike, Tjeckien och Sverige, sätter jag stort värde på denna mekanism. Vi lyckades ha ett mycket nära samarbete om den vanliga dagordningen. Det är en mekanism som bidrar enormt mycket till kontinuiteten och den smidiga övergången till ett nytt ordförandeskap och jag uppskattar denna mekanism väldigt mycket. När det gäller frågan om det tjeckiska ordförandeskapets ambitioner och i vilken omfattning ordförandeskapet var teknokratiskt, uppvisade ledarskap, var visionärt eller vad som helst annat - är jag säker på att det inleddes med en vision om EU och med ett program och att det lyckades fullfölja programmet. Det är upp till er att bedöma i vilken grad detta uppnåddes. För min del tror jag dock fullt och fast att detta var ett ordförandeskap som uppfyllde sina mål och ambitioner, även om det alltid kommer att finnas en viss kritik och några områden där vi av någon anledning inte lyckades. Än en gång vill jag tacka er för debatten och för de kritiska anmärkningarna. Jag vill tacka alla er som visade förståelse och uppskattning, både på ett politiskt och på ett personligt plan. Än en gång önskar jag er all framgång i ert arbete.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (EN) Herr talman! Några konkreta frågor togs upp.
För det första, när det gäller återinförandet av viseringskrav för tjeckiska medborgare som reser till Kanada beklagar kommissionen att Kanada har återinfört detta viseringskrav. Jag diskuterade denna fråga med Kanadas premiärminister i anslutning till det senaste G8-mötet. Jag räknar med att denna åtgärd är tillfällig och jag hoppas att viseringsfriheten vid resor mellan Tjeckien och Kanada snart kommer att införas.
Jag uppmanade kommissionsledamot Jacques Barrot att träffa tjeckiska tjänstemän för att diskutera detta snarast och jag har hört att det första mötet mellan kommissionens tjänstemän och tjeckiska utrikespolitiska tjänstemän ägde rum i Bryssel i går. På grundval av detta kommer kommissionen att noga undersöka situationen och redogöra för detta i den ömsesidighetsrapport om visering som troligen kommer att läggas fram i september 2009. I samarbete med Tjeckiens regering kommer vi att samråda med kanadensiska myndigheter för att få mer information om skälen till deras beslut. Vi kommer att göra alla nödvändiga insatser för att återinföra viseringsfriheten vid resor.
När det gäller frågan om reglering och tillsyn av finansmarknaden, som också togs upp under debatten, finns det givetvis fortfarande en dagordning att slutföra, nämligen det som antogs vid Europeiska rådets möte som ett samförstånd grundat på ”de Larosièrerapporten” - en rapport som jag beställde från denna högnivågrupp - men vi behöver också beakta de framsteg som har gjorts.
Kommissionens förslag om kapitalkrav, insättningsgarantier, kreditvärderingsinstitut och kapitaltäckningsdirektivet för försäkringssektorn har alla antagits av Europaparlamentet och rådet. Kommissionen har lagt fram förslag till lagstiftning om hedgefonder och private equity samt om värdepapperisering och ersättning inom banksektorn. Det är nu Europaparlamentets och rådets uppgift att snabbt anta dessa förslag, om de håller med.
En annan punkt som nämndes under debatten var frågan om att motverka protektionism. Faktum är att det var ett mycket viktigt tema vid Europeiska rådets möte den 1 mars. Under det andra halvåret 2008 fanns det en farlig tendens till protektionistiska inrikespolitiska åtgärder inom EU. Det bör sägas att det tjeckiska ordförandeskapet och många medlemsstater tydliggjorde att vi inte kan acceptera denna typ av splittring av vår inre marknad, så den diskussion som ägde rum under dessa månader innebar en mycket viktig utveckling.
Slutligen, när det gäller kritikerna av den parlamentariska ratificeringen av Lissabonfördraget, låt mig säga er att jag inte förstår hur någon som har valts in i ett parlament kan ifrågasätta den parlamentariska ratificeringen av ett fördrag. Parlamenten är demokratins grundval och ett parlaments ratificering är lika legitim som en folkomröstning.
(Applåder)
Talmannen
Jag vill än en gång säga till Tjeckiens premiärminister: tack så mycket för ert ordförandeskap, för er sammanfattning och för ert deltagande i debatten här i dag.
Debatten är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 10.35 och återupptogs kl. 10.40.)
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
João Ferreira  
skriftlig. - (PT) Världen står inför en av kapitalismens svåraste kriser, med dramatiska konsekvenser för arbetstagarna och för folk i allmänhet.
Inom EU är denna kris en följd av den nyliberala politik som man fortfarande för. Denna politik är en del av fördragen och den så kallade Lissabonstrategin, som Lissabonfördraget syftar till att institutionalisera, på ett mer djupgående och omfångsrikt sätt. I stället för att verkligen hantera krisens orsaker upprepar rådet de grundläggande dragen i den politik som orsakade krisen, i ett oroväckande och oansvarigt försök att fortsätta med denna politik trots alla erfarenheter. I linje med detta stöder rådet
avsikten att anta Lissabonfördraget, nu genom ett knep som innebär att man försöker framställa det som redan har förkastats av irländarna som något annorlunda,
fri och oreglerad rörlighet för kapital och förekomsten av skatteparadis,
liberalisering av marknaderna, privatisering av offentliga tjänster och ökande finansialisering av ekonomin,
avreglering av anställningsavtal, devalvering av löner, intensifierad exploatering och försvar av flexicurity,
misslyckandet att hantera arbetslösheten på ett bra sätt, genom att fortsätta med att avsätta enorma belopp för att stödja finanssektorn, utan att i samma grad uppmärksamma de produktiva sektorerna.
