Mönsterskydd (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Klaus-Heiner Lehne för utskottet för rättsliga frågor om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 98/71/EG om mönsterskydd - C6-0119/2004 - <BRK>
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Allra först skulle jag varmt vilja tacka utskottet för rättsliga frågor och föredraganden Klaus-Heiner Lehne för hans hårda och utmärkta arbete med betänkandet om förslaget om ändring av mönsterskyddsdirektivet. Jag välkomnar att detta arbete slutligen har gett utskottet möjlighet att bana väg för en avreglering av eftermarknaden för reservdelar i hela gemenskapen.
För närvarande råder en situation med olika, motstridiga system för formskydd (tidigare mönsterskydd), där 10 medlemsstater har avreglerat och 17 medlemsstater har utvidgat formskyddet till att också omfatta reservdelar. Denna situation är mycket otillfredsställande för den inre marknaden. I bilbranschen, som är den bransch som berörs mest, är den inre marknaden genomförd för bilar men inte för reservdelar till dem. Detta leder till snedvridning av priserna och handelshinder.
Det föreslagna avskaffandet av formskydd för reservdelar på eftermarknaden är den rätta och enda effektiva lösningen för att åstadkomma en inre marknad på detta område. Detta framgår av kommissionens utvidgade konsekvensanalys, där alternativen för att lösa problemet analyseras.
Enligt kommissionens beräkningar betalar konsumenterna för närvarande 6-10 procent mer för dessa reservdelar i de medlemsstater som medger formskydd. Med avregleringen kommer konsumenterna att kunna dra omedelbar nytta av den ökade konkurrensen och den inre marknadens genomförande.
De oberoende distributörerna kommer att kunna erbjuda ett större urval delar, både delar från leverantörer av originalutrustning och normalt sett billigare delar från oberoende tillverkare. Detta kommer att leda till ett större utbud och lägre priser på reservdelar.
En avreglering kommer även att ge oberoende reservdelstillverkare, till största delen små och medelstora företag, nya affärsmöjligheter, och det kommer att skapas en tillräckligt stor europeisk marknad med plats för nya aktörer. Huvudsyftet med formskyddet är att främja konkurrens i formhänseende genom forminnovation. Detta kan dock inte gälla för reservdelar som måste vara helt identiska med originaldelarna om de ska tjäna sitt syfte. Konsumenterna betalar för formgivningen när de köper en ny bil eller annan produkt. De bör inte tvingas betala igen varje gång de behöver en reservdel.
Den föreslagna reparationsklausulen utgör en rättvis och riktig medelväg mellan att, när så är lämpligt, skydda innovation och, när så behövs, upprätthålla frihandel och konkurrens.
De europeiska medborgarna och företagen behöver i dag en inre marknad för reservdelar som medger ökad konkurrens. Med detta direktiv kan vi ge marknaden rätt verktyg för att uppnå detta.
Klaus-Heiner Lehne
föredragande. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! Vi kommer i dag till den preliminära avslutningen av en diskussion som har varat i 17 år. Jag kommer ihåg att vi försökte komma tillrätta med den här frågan redan när jag först valdes in i parlamentet 1994. Vi nådde ingen slutsats då. Allt vi lyckades göra i förlikningsförfarandet var att lägga frågan på is. För ett par år sedan lade kommissionen fram ett nytt förslag, som det återigen har tagit lite tid att hantera, men det kan slutligen avslutas nu, åtminstone i första behandlingen.
Vad som föreslås här och vad som har diskuterats är i grunden vad kommissionen har föreslagit, nämligen en avreglering av marknaden för reservdelar, om än med en övergångsperiod på fem år för medlemsstater där reservdelar omfattas av mönsterskydd.
I 17 år har jag lyssnat på argument för och emot. Merparten av dem övertygar inte. Låt mig citera ett antal exempel. Till att börja med hade vi argumentet att konsumentpriserna skulle bli lägre om reservdelsklausulen infördes. Det finns inga som helst empiriska bevis för det påståendet - snarare tvärtom. Jämförbara uppgifter om reservdelspriser i Storbritannien, där marknaden har avreglerats, och Tyskland, där den inte har avreglerats, visar att reservdelspriserna paradoxalt nog är högre i Storbritannien än i Tyskland.
Dessutom är detta inte rymdvetenskap: fordonstillverkarna måste kompensera sina designkostnader på något sätt. Om de inte kan kompensera en viss del av dem genom försäljningen av reservdelar är det logiskt att de tvingas lägga dem på nybilspriserna, och därför kommer bilar att bli dyrare. Också i det fallet är det konsumenterna som får betala.
Detsamma gäller förresten försäkringspremier. En del av kostnaderna för köp av nya bilar täcks som vi vet av försäkringspremierna. Om premierna stiger hjälper inte heller det konsumenterna. På ett eller annat sätt får de alltid betala.
Jag är inte heller särskilt övertygad av argumentet att motorindustrin nu behöver mönsterskydd för att avvärja konkurrenter från Fjärran Östern som hotar dess marknader, för inom mycket kort kommer vi att få se att industrin hittar nya sätt att skydda sina reservdelar: de kommer att patentera intelligenta motorhuvar och intelligenta sidospeglar, skydda andra delar genom varumärkeslagstiftning genom att helt enkelt sätta särskilda logotyper på dem, införa garantivillkor och andra metoder.
Säkerhetsargumentet är i slutändan inte heller vattentätt, liksom vår konsekvensbedömning visat, eftersom säkerhet kan garanteras genom typprovning, liksom vi väl känner till.
Jag nämner detta för att jag tror att alla argument som lagts fram i slutändan är felaktiga och inte har gett klara svar på den grundläggande frågan.
När allt kommer omkring återstår två centrala argument som jag erkänner. Ett av dem är argumentet om upphovsrätt, som säger att ett exemplariskt skydd måste ges inom EU för immateriella rättigheter, och jag anser verkligen att vad vi håller på att anta här förmodligen kommer att sända fel signal till Kina och Indien och att vår uppgift som EU-medborgare faktiskt är att försvara immateriella rättigheter.
Jag ska dock genast lägga fram motargumentet. Vi har en inre EU-marknad och - liksom kommissionsledamot McCreevy med rätta konstaterade - en situation där två tredjedelar av medlemsstaterna har avreglerat sina eftermarknader och därför inte skyddar formgivningen av reservdelar, medan den andra tredjedelen gör det. Faktum är att inrättandet av en gemensam marknad i EU medför att gemensamma rättsliga regler antas, och det är i sådana fall inte ovanligt att man följer majoritetsprincipen.
Enligt min åsikt har det alltid funnits en kompromisslösning, som jag tillsammans med kommissionsledamot Monti förespråkade på 1990-talet. Det var tanken med obligatoriska licenser, vilket skulle ha inneburit att alla tillverkare hade kunnat tillverka reservdelar om de hade betalat en licensavgift till innehavaren av mönsterskyddet.
För övrigt har vi ett mycket snarlikt system inom ramen för upphovsrätt, så ingen kan säga till mig att det inte är ett alternativ. Det skulle ha fungerat både för att skydda mönstret och för att skapa en marknad. Denna idé fick tyvärr inte stöd av majoriteten i parlamentet eller rådet.
Vi tvingades därför dra slutsatsen att vi borde avreglera och att vi borde införa en övergångsperiod för att skydda medlemsstaterna, som behövde en viss tid för att anpassa sig. Sedan hade vi frågan om huruvida en tidsfrist på fem eller åtta år borde tillåtas. Min grupp, liksom utskottet för rättsliga frågor, valde fem år, och jag har hört att socialistgruppen föredrar åtta år.
Kruxet är att när parlamentet röstar i morgon om huruvida tidsfristen med fem eller åtta år bör tas med i texten kommer det att sända signalen att rådet måste enas om en övergångsperiod. Jag vet av samtal med det slovenska ordförandeskapet att deras förslag kommer att tendera att syfta till en längre snarare än en kortare tidsfrist. Jag hoppas verkligen att det slovenska ordförandeskapet kommer att lyckas i sina ansträngningar.
Jag tror dock att det finns en sak som vi borde komma ihåg inför andra behandlingen. Om rådet verkligen skulle nå en överenskommelse borde vi i parlamentet bestämma oss för att inte krångla till saker och ting vid andra behandlingen. Frågan förtjänar inte ett utdraget käbblande, och det är hög tid att den avslutas. Föreliggande förslag är vårt bidrag i detta syfte.
Wolf Klinz
föredragande för yttrandet från utskottet för ekonomi och valutafrågor. - (DE) Herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Efter en långdragen debatt ställde sig utskottet för rättsliga frågor bakom en fullständig avreglering av eftermarknaden för synliga reservdelar. Liksom just har sagts föreskrivs en fri marknad efter en tidsfrist på fem år i den kompromiss som nåddes i utskottet för rättsliga frågor.
Jag välkomnar innerligt denna åtgärd, även om jag personligen anser att övergångsperioden är för lång snarare än för kort. Det är en åtgärd som borde ha vidtagits för länge sedan. Vi har precis hört Klaus-Heiner Lehne säga att denna fråga har diskuterats i 17 år. För två och ett halvt år sedan, 2005, krävde jag som föredragande för utskottet för ekonomi och valutafrågor en tidig avreglering. Den ursprungliga föredraganden för det ansvariga utskottet, utskottet för rättsliga frågor, fördröjde dock hela tiden processen. Jag vet inte om han personligen tvivlade på projektets syfte eller om han inte kunde motstå de omfattande påtryckningarna från fordonstillverkarna i hans egen förbundsstat.
Oavsett vad det berodde på är det inte rationellt att ha en gemensam marknad för nya fordon men inte för reservdelar. En avreglering av eftermarknaden kommer att stärka konkurrensen, innebära att priserna pressas nedåt och öka konsumenternas urval. Det kommer inte att hindra innovationer, utan skulle faktiskt tvärtom kunna stimulera innovationer, eftersom fordonstillverkarna kommer att försöka formge sina produkter på ett sådant sätt att de blir svårare för oberoende reservdelstillverkare att reproducera. Jag stöder naturligtvis immateriella rättigheter och deras skydd - om det råder det inga tvivel - men dessa rättigheter hindrar inte en avreglering av marknaden. Det har trots allt bara funnits ett fall då en fordonstillverkare har inlett ett rättsligt förfarande mot en annan tillverkare för överträdelse av mönsterskyddet på förstahandsmarknaden, trots att det faktiskt har funnits några mycket slående likheter mellan modeller som tillverkas av olika tillverkare.
De små och medelstora företagen kommer också att gynnas av avregleringen genom nya marknadstillfällen, vilket borde främja sysselsättningen inom EU och ge alternativ till ett antal importer. Slutligen kommer de enskilda konsumenterna hädanefter att fritt kunna välja mellan flera leverantörer. Jag är säker på att de kommer att uppskatta den möjligheten.
Manuel Medina Ortega
föredragande för yttrandet från utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd. - (ES) Fru talman! Liksom föredragande Lehne nämnde har denna fråga diskuterats i parlamentet i 17 år. Jag har haft privilegiet att följa den från första början, eftersom jag var föredragande för utskottet för rättsliga frågor om industridesign och modeller. Jag var därefter föredragande för yttrandet från utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd om samma fråga, och jag har också följt frågans framsteg som socialistgruppens företrädare i utskottet för rättsliga frågor.
Jag vill börja med att gratulera Klaus-Heiner Lehne till hans balanserade tillvägagångssätt. Jag tycker att han på ett fantastiskt sätt har redogjort för de berörda svårigheterna. Detta är inget enkelt ämne, det är inte enkelt alls, utan har både rättsliga och ekonomiska konsekvenser.
Jag håller med honom. Jag minns den långa natt med diskussioner med rådet om förlikningskommittén som den slutliga metoden - vid den tidpunkten övervägde vi möjligheten med någon typ av obligatorisk licens, även om det förkastades - men jag tror att både föredraganden och jag, och även Wolf Klinz som talade före mig, förespråkar ett försvar av immateriella rättigheter.
Ur rättslig aspekt ligger dock problemet med modeller och industridesign i allmänhet i det faktum att det skydd som vi kan ge gäller hela produkten. Det viktigaste inslaget är det estetiska värdet hos hela produkten, med andra ord designen, och det vanligaste fallet är bildesign.
Reservdelar, det vill säga delar som har gått sönder eller lossnat efter en olycka eller av något annat skäl, måste ersättas och liksom kommissionsledamot McCreevy sa är det normala formatet en del som motsvarar den del som ersätts. När någon reparerar en del och ersätter den med en identisk reservdel, utan att det inverkar på den övergripande designen, begår den personen naturligtvis inte någon typ av plagiering, utan reparerar endast en del som måste passa. Det är det som är det berömda ”must-fit/must-match”-konceptet.
Jag tror att den metod som föredraganden föreslår är rätt lösning, men han har också tagit upp en annan fråga: det finns naturligtvis en annan aspekt, som är den ekonomiska aspekten av frågan. Med andra ord finns det för närvarande ett antal länder där fordonsindustrin behöver denna ytterligare inkomst som alstras genom immateriella rättigheter. Liksom kommissionsledamoten sa måste vi för att säkra den inre marknaden dock göra lagstiftningen inom EU enhetlig, och kruxet är att få saker och ting att stämma överens.
Det enda sättet att göra detta är genom att införa en övergångsperiod. Det innebär att vi måste ge industrin chansen att förbereda sig under en lång tidsperiod för att ta hänsyn till den kompenserande extrainkomsten av immateriella rättigheter för färdiga reservdelar, vilket är ett koncept som inte har någon vits alls för närvarande eftersom vi utgår från det faktum att rättigheten gäller hela mönstret.
Den huvudsakliga frågan är denna period, liksom Klaus-Heiner Lehne sa. Vissa anser att denna period borde vara fem år - två plus tre skulle man kunna säga - medan andra anser att den borde vara längre, nämligen en period på åtta år.
I morgon kommer vi att få höra alla politiska gruppers ståndpunkter, och också de olika nationella delegationernas och de enskilda ledamöternas ståndpunkter. Det slår mig att detta är en fråga som inte kommer att diskuteras inom de politiska partierna utan snarare med hänsyn till nationella preferenser, individuella preferenser, eller preferenser angående skydd inom de olika branscherna.
Hur som helst anser jag att det faktum att vi har diskuterat denna fråga i rådet och kommissionen i 17 år inte är något dåligt, eftersom det finns en allmän tendens att använda lagstiftning för att lösa tillfälliga problem, och här har de två medlagstiftarna, rådet och parlamentet, arbetat under en viss tid för att hitta en balanserad lösning, en lösning som erkänner rätten till skydd av immateriella rättigheter, fordonstillverkarnas intressen, konsumenternas intressen och också - varför inte? - intressena hos de små verkstäderna eller till och med försäkringsbolagen.
Jag anser att den modell som föredraganden här föreslår är den korrekta lösningen. Liksom jag redan sagt är det enda som ska fastställas - och det kommer vi att få reda på genom resultaten - den korrekta tidsperioden. Jag tror dock att parlamentet under dessa omständigheter ger kommissionen möjligheten att utarbeta en ny rättslig modell på kort tid, en rättslig modell som skulle bespara oss den vanliga hänskjutningen till EG-domstolen vid tvister.
Jag anser därför att parlamentet i grund och botten borde anta betänkandet, utan att det påverkar vissa eventuella smärre problem med vissa ändringsförslag.
Piia-Noora Kauppi
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! I likhet med många andra kolleger i dag skulle jag vilja börja med att betona betydelsen av immateriella rättigheter och formskyddet i allmänhet. Vi behöver dessa rättigheter om vi vill fortsätta att vara konkurrenskraftiga, dynamiska och innovativa och utveckla våra samhällen.
Vi behöver dock även se till att våra marknader fungerar effektivt. Kommissionens förslag kunde inte ha kommit lägligare. Som många framhållit har vi redan väntat i 17 år, och vi måste vänta i ytterligare fem. Jag anser att respittiden på fem år redan är tillräckligt lång, och den ger utan tvekan bilindustrin tid att anpassa sig på lämpligt sätt.
Detta är en bra avvägning mellan immateriella rättigheter och konsumenträttigheter. Det finns 260 miljoner fordonsägare i Europa, och de väntar på en välfungerande ”reservdels- och reparationsklausul”.
Genom förslaget till direktiv och den kompromiss som utskottet för rättsliga frågor har lagt fram garanteras att alla delar som ingår i slutprodukten när den tillverkas - vilka egentligen inte är reservdelar i traditionell mening - fortfarande kan ha ett fullödigt skydd enligt mönsterskyddsdirektivet.
Jag är övertygad om att direktivet kommer att gagna de europeiska konsumenterna. Bilindustrins skräckpropaganda, att detta skulle leda till att 50 000 arbetstillfällen försvinner från bilbranschen eller till förluster på 2 miljarder euro för fordonstillverkarna, är rent nonsens. Jag anser att direktivet kommer att medföra affärsmöjligheter för ett stort antal små och medelstora företag i Europa och skapa nya arbetstillfällen för européerna.
Det återstår att se, och vi vill definitivt se resultaten om fem, inte åtta, år. Jag hoppas att detta blir morgondagens kompromiss.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
för PSE-gruppen. - (PL) Fru talman! Förslaget till direktiv om mönsterskydd rör avregleringen av marknaden för reservdelar för fordonsindustrin. Det uppskattas att fordonsindustrins värde inom EU uppgår till 10 miljarder euro.
Den gemensamma inre marknaden omfattar för närvarande endast försäljningen av nya motorfordon och de flesta medlemsstater har fortfarande bestämmelser om mönsterskydd och om ”must-match”-reservdelar i sin nationella lagstiftning. Det innebär att tillverkningen av och handeln med reservdelar som motorhuvar, dörrar, stötfångare och stänkskydd inte är obegränsad. Olika nationella bestämmelser för sektorn stör konkurrensen.
I länder där totalt mönsterskydd råder, som till exempel Österrike, Frankrike, Tyskland och Republiken Tjeckien, är priserna för reservdelar i genomsnitt mellan 6 och 10 procent högre. De stora förlorarna är EU:s konsumenter och de små och medelstora företagen som vill ta sig in på marknaden och utöva sund konkurrens med auktoriserade återförsäljare. De som motsätter sig en avreglering är huvudsakligen de stora biltillverkarna, som hävdar att oberoende tillverkare kommer att sälja reservdelar billigare, eftersom de inte behöver stå för kostnaderna för att formge och utveckla nya produkter.
Kommissionens förslag utgör ytterligare ett steg mot en fullständig avreglering av motorfordonsmarknaden inom EU. Reservdelsklausulen gynnar konsumenterna. Den angriper monopolet på reservdelsmarknaden och främjar konkurrensen mellan tillverkarna. Följaktligen kommer reservdelar att bli billigare och av högre kvalitet. Det bör påpekas att 11 EU-medlemsstater redan har infört reservdelsklausulen, vilket gynnat konsumenterna. Dessa länder utmärks av en hög konkurrens och en snabb ekonomisk tillväxt. De omfattar Irland, Förenade kungariket och nya medlemsstater som Lettland, Ungern och Polen.
Förpackningen är faktiskt i allmänhet den enda skillnaden mellan delar som tillverkas av oberoende tillverkare och delar med företagets logotyp. Oberoende tillverkare står för 80 procent av de reservdelar som tillverkas, och endast 20 procent tillverkas direkt av de stora företagen. Mönsterskydd har inget med reservdelarnas säkerhet att göra, eftersom det endast rör deras utseende, vilket bekräftats genom tillförlitliga studier som genomförts inom hela EU. Jag vill sammanfattningsvis säga att en femårsperiod är den maximala period som EU:s konsumenter kan enas om.
Alexander Lambsdorff
för ALDE-gruppen. - (DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Avregleringen av marknaden för synliga reservdelar för fordon bör välkomnas av tre anledningar. Den första är att konsumenterna kommer att gynnas av ett större urval och en större konkurrens. Den andra är att vi kanske får se sänkta priser och att vi säkerligen kan förvänta oss att prissättningen kommer att bli öppen, för mönsterkostnaderna bör räknas in i kostnaden för nya fordon och inte kompenseras genom ett nedåtgående monopol på reservdelsmarknaden.
Den tredje anledningen är att arbetsmarknaden inom EU kommer att gynnas, eftersom EU:s reservdelstillverkare också kommer att kunna tillverka reservdelar för fordon som importerats till EU. Det har hittills endast varit möjligt för tillverkare utanför EU. Under valkampanjen 2004 besökte jag en reservdelsfabrik nära Gütersloh. Det företaget kommer att glädjas över dessa nya regler.
Jag välkomnar också att viktiga delar av kommissionens förslag, som t.ex. reservdelsklausulen, finns med i det förslag som antagits av utskottet för rättsliga frågor. Som skuggföredragande för min grupp i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd har jag förespråkat att denna klausul bör bevaras. Jag anser att förslaget för oss ett steg närmare en verkligt gemensam marknad.
Det finns två stora brister som några av mina kolleger redan har nämnt. Den ena är att den tidigare föredraganden fördröjt betänkandet. Genom att göra det agerade Alexander Radwan inte som företrädare för EU-medborgarna utan som företrädare för Bavarian Motor Works - eller kort och gott BMW. Det var en rätt så trist episod.
Den andra bristen är att tidsfristen på fem år skapar en rätt så lång fördröjning. Fem år innan avregleringen träder i kraft är en lång tid, och det kommer att fördröja konkurrensen och de gynnsamma effekterna av avregleringen. Jag har hört att den tyska regeringen har tänkt fortsätta med förhalningspolitiken. Det är konkurrensfientlig dumhet. Det tråkiga är att det har blivit ett kännetecken för den tyska regeringen. Jag hoppas att de kommer att avstå från sådant agerande i rådet.
Det viktiga är att vi har en kompromiss som vi kan leva med och som vi borde anta. Jag kan bara upprepa vad Klaus-Heiner Lehne sa, vars arbete jag nu vill tacka för: vi borde avsluta frågan nu och undvika ytterligare fördröjningar vid andra behandlingen.
Marcin Libicki
för UEN-gruppen. - (PL) Fru talman! Ämnet för dagens debatt är avregleringen av reservdelsmarknaden. En avreglering skulle innebära att andra tillverkare än motorfordonstillverkare fick tillstånd att tillverka dessa reservdelar. Betänkandet från Klaus-Heiner Lehne är förvisso ett steg i rätt riktning. Jag vill framföra mitt stöd för betänkandets slutsatser, både för egen del och för gruppen Unionen för Nationernas Europa.
Som förespråkare av en liberal ekonomi inser jag, liksom jag är säker på att vi alla gör, att det finns två grundläggande förutsättningar för en sund och effektiv liberal ekonomi. Dessa är å ena sidan friheten att tillverka och sälja en rad produkter, och å andra sidan skyddet av originaltillverkarens immaterialrätt, vilket är detsamma som att skydda hans eller hennes upphovsrätt.
Poängen är att en fullständig ekonomisk frihet inte skulle vara effektiv om vi inte respekterade äganderätten för den person som skapat ursprungsidén. Denna person har i grund och botten en moralisk rätt till den produkt som han eller hon först utformat eller ägt. Å andra sidan kommer det inte heller längre att finnas någon ekonomisk frihet om upphovsrätten leder till monopol på marknaden och begränsar den ekonomiska friheten.
Jag är övertygad om att inom denna sektor, nämligen reservdelssektorn, har situationen i de länder där originaltillverkarens upphovsrättsliga restriktioner hittills tillämpats faktiskt varit en ekonomisk restriktion. Produktpriserna har varit högre och immaterialrättsinnehavaren, nämligen biltillverkaren, har utövat ett monopol. Om vi vill nå en balans mellan fri marknadslagstiftning å ena sidan, och immaterialrätten å andra sidan, måste vi dock i viss mån begränsa de immateriella rättigheterna.
Jag tror att detta betänkande är ett steg i den riktningen. Jag stöder det därför och gratulerar dess författare, Klaus-Heiner Lehne. Mitt stöd är baserat på en ekonomisk liberalism, vilket är det system som skapar den mest effektiva och verkningsfulla produktionen av högst kvalitet, under förutsättning att vissa riktlinjer följs.
Eva Lichtenberger
Fru talman! Jag har inte varit med så länge och har inte hållit på med den här frågan i 17 år, men jag gläder mig ändå över att denna kompromiss som utarbetats av utskottet för rättsliga frågor - och det måste vi tacka föredraganden för - slutligen kommer att göra det möjligt för oss att inleda en ny fas.
Ingen får underskatta hur viktigt det är för konsumenterna att det finns en reservdelsklausul till exempel, och det är också viktigt huruvida konsumenterna i vissa medlemsstater förblir i händerna på de stora tillverkarnas monopolistiska politik eller inte. Det verkar faktiskt som om vissa företag tillämpar höga priser för vissa reservdelar för att kompensera sig själva för inverkan av den hårda konkurrensen och sedan hänvisar till mönsterskyddet för att berättiga denna politik. Många av de lobbyister som har kontaktat oss vill naturligtvis inte berövas denna möjlighet, men alla som hävdar att vi måste rädda bilindustrin genom att bevara monopolet för reservdelar har misslyckats med att förstå sig på ekonomin med all dess komplexitet. Bilindustrin klagar på de åtgärder som den måste vidta för att bekämpa klimatförändringarna, och den gnäller över det otillräckliga skyddet av dess mönster. Jag tror dock att innovativa delar av denna industri inte gnäller, utan går vidare med sina innovationer. Det handlar trots allt om mönsterskydd och inte om patentskydd. Det är hög tid att vi lär oss att skilja rätt så tydligt på dessa två.
Det säkerhetsargument som också framfördes av de stora tillverkarna motbevisades slutligen i konsekvensbedömningen, och det bör också noteras att EU:s konsumentorgan har avgett ett positivt yttrande om den aktuella kompromissen. Nu kommer ett nytt försök att utvidga tidsfristen till åtta år för länder där höga skyddsnivåer för närvarande är i kraft. Jag vädjar till er: fem år är mer än nog. Jag vill inte att detta kompromisspaket återigen ska rivas upp. Vi i Gruppen De gröna kommer att stå fast vid denna kompromiss, och jag anser att det är mycket viktigt och önskvärt att hela parlamentet gör detsamma.
Daniel Strož
för GUE/NGL-gruppen. - (CS) Fru talman, mina damer och herrar! Låt mig framföra min grundläggande oenighet med förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 98/71/EG om mönsterskydd. Min oenighet rör hela förslaget, och inte bara några små problem med kommissionens förslag. Förslaget syftar till att hantera konkurrensproblemen inom fordonsindustrin genom en exempellös inskränkning av det rättsliga skydd som mönsterskydd ger reservdelar. En sådan metod strider inte bara mot Lissabonstrategin, utan också mot den allmänt accepterade och ofta nämnda trenden med ett högre skydd av immateriella rättigheter, däribland deras tillämpning. Det är ett bevisat faktum att det inte finns några skäl, varken ekonomiska, rättsliga eller sysselsättningsrelaterade, att begränsa rättigheterna för innehavare till mönsterskydd.
Jag vill också påpeka att alla ekonomier gynnas av det monopol som tillåts genom mönsterskydd, eftersom detta främjar en större tillväxt. Dessutom bör man beakta principen att immateriella rättigheter, däribland mönsterskydd, endast kan begränsas under exceptionella omständigheter i frågor av allmänt intresse, vilket sannerligen inte är fallet här. De negativa konsekvenserna av detta direktiv, om det antas, skulle bli mycket påtagliga för EU:s fordonsindustri. Det finns gott om argument som visar att den avreglering av eftermarknaden för reservdelar som kommissionen föreslagit faktiskt skadar konsumenterna genom att införa låg kvalitet och farliga reservdelar på marknaden. Om de så kallade oberoende tillverkarna skulle tillverka reservdelar av hög kvalitet, och därigenom tvingas använda avancerad teknik, skulle denna produktion inte vara ekonomiskt attraktiv för dem.
Den orimliga karaktären hos förslaget till direktiv framgår av det märkliga och oförståeliga yttrandet från utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, som å ena sidan stöder förslaget i dess helhet till förmån för det heliga mottot med avregleringen av den inre eftermarknaden, medan det å andra sidan säger att ”avskaffandet av mönsterskydd strider mot internationellt erkända principer om skydd av immateriella rättigheter och skulle utgöra ett farligt precedensfall för skyddet av immateriella rättigheter också på andra områden vid en tidpunkt då EU, särskilt inom WTO, har åtagit sig att trycka på för att tredjeländer ska godkänna ett skyddssystem för immateriella rättigheter som skulle sätta stopp för imitationer och förfalskningar”. Det behöver verkligen ingen ytterligare kommentar.
Christoph Konrad
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Översynen av detta direktiv om mönsterskydd rör frågan om huruvida det skydd som med rätta ges mönster för bilkarosser borde utvidgas till att omfatta matchande synliga reservdelar, som exempelvis sidospeglar och strålkastare.
Konsekvensen av att utvidga - enligt min åsikt överutvidga - mönsterskyddet vore att fordonstillverkarna skulle få ett monopol på en marknad som värderas till 13 miljarder euro. Mönsterskydd för reservdelar skulle undanta ungefär 25 procent av hela marknaden för reservdelar från räckvidden för gruppundantagsförordningen för motorfordon.
Den reservdelsklausul som Europeiska kommissionen föreslagit garanterar att gruppundantagsförordningen, som är den grundläggande lag som styr motorfordonssektorn, kommer att gälla för hela reservdelar och för reparationsmarknaden, liksom för närvarande endast är fallet i Belgien, Irland, Italien, Spanien och Förenade kungariket.
Övergångsperioden på fem år, som föreslagits av PPE-DE-gruppen, för direktivets ikraftträdande är lämpligt och enligt min åsikt mer än generöst. Låt mig dock utfärda en varning för vidare fördröjningar, bland annat från rådets håll, eftersom konsumenterna har väntat rätt länge nu på att få lägre reparationskostnader och lägre försäkringspremier samtidigt som dessa långdragna diskussioner har ägt rum här i parlamentet och i medlemsstaterna.
Vi borde inte heller låta EG-domstolen avgöra den oundvikliga konsekvensen av att vi även fortsättningsvis underlåter att agera, utan borde vara kreativa i vår roll som lagstiftare. Mot bakgrund av de standarder som vi inför i morgon borde också rådet försöka att nå ett beslut.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Fru talman! Rättsligt skydd av industrimönster är avsett att skydda fördelarna med produktdesign, men det får inte begränsa konkurrensen och leda till omotiverat höga priser. Införandet av reservdelsklausulen skapar en sund balans mellan rättsligt skydd av immaterialrätt och behovet av en fri konkurrens. Det skyddar också 260 miljoner förare inom EU mot ett monopol vid köp av ”must-match”-reservdelar vid reparationer av motorfordon.
Jag stöder ändringsförslagen 1, 2, 3, 5 och 8 som har lagts fram. Jag motsätter mig ändringsförslagen 6, 7 och 9. Dessa förändringar gynnar den inre marknaden, de små och medelstora företagen och konsumenterna. Jag vill tacka föredraganden Klaus-Heiner Lehne för allt hans arbete och för den kompromiss han förhandlat fram om ändringen av direktivet om mönsterskydd.
Malcolm Harbour
(EN) Fru talman! Jag anser att det är en historisk dag, eftersom vi äntligen kommer att ta itu med denna omtvistade fråga och detta orimliga förhållande på den inre marknaden. Jag anser att vi helt kort bör dra oss till minnes hur det kommer sig att vi är här.
Innan jag blev invald i parlamentet var jag engagerad i den fråga som har gett upphov till dessa skillnader på marknaden. Uppriktigt sagt handlar det här inte om den immateriella äganderätten och dess okränkbarhet. I själva verket rör det sig faktiskt om en långt mer grundläggande fråga. När allt kommer omkring är immateriell äganderätt en rätt som beviljas tillverkare, men det är en rätt som de inte får missbruka på ett konkurrenshämmande sätt. I ett antal länder, särskilt i Storbritannien där denna rörelse började, stod det på den tiden fullt klart för monopolkommissionen att biltillverkarna missbrukade monopolet, och det avskaffades därför. Detta undergräver emellertid inte på något sätt det immaterialrättsliga skyddets betydelse. Jag vill bara göra det klart för ett antal kolleger som har tagit upp saken.
För det andra vill jag fästa kollegernas uppmärksamhet på ett viktigt förslag som utskottet för den inre marknaden lade fram för några månader sedan - och jag hade äran att vara föredragande - om typgodkännande för motorfordon. För första gången finns det nu ett system där oberoende tillverkade delar som utgör en kritisk del av fordons säkerhets- och miljöskyddssystem måste underkastas oberoende tester och uppfylla samma normer som fordonstillverkarens egna delar. I själva verket innebär det nya förslaget att det säkerhetsargument som jag hörde Daniel Strož upprepa ännu en gång blir helt ovidkommande. Det är inte längre tillämpligt. Parlamentet har sett till att det inte längre är tillämpligt.
Vi har alltså tagit itu med de två avgörande frågorna, och jag anser att det är hög tid att vi går vidare. Det gläder mig att biltillverkarna slutligen har godtagit att det inte går att återreglera en marknad. Ni vet att vi inte kan återreglera en marknad. Detta är ett märkligt och orimligt förhållande som har tillåtits bestå under lång tid. Det här är något som vi vill göra för att fullborda den inre marknaden. Jag anser att vi är väldigt generösa som erbjuder en femårig övergångsperiod. Jag hoppas att rådet kommer att godta detta. Låt oss lägga denna fråga bakom oss och gå vidare och angripa den verkliga frågan, nämligen hur vi kan ha en blomstrande bilindustri i framtiden.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Efter ett antal ändringsförslag antog parlamentets utskott för rättsliga frågor förslaget till direktiv om mönsterskydd.
Jag beklagar att den antagna texten på kort sikt föreskriver avskaffandet av mönsterskydd för synliga karosseribeståndsdelar. Om detta beslut upprätthålls kommer det att få negativa följder för fordonstillverkarna inom EU och inga verkliga fördelar för konsumenterna. EU påminner regelbundet om den avgörande betydelsen av skyddet av immaterialrätt för företagens konkurrenskraft. Under många år har institutionerna och medlemsstaterna arbetat hårt för att säkra gemenskapsförordningarna om immateriella rättigheter på den inre marknaden.
Det nuvarande förslaget strider helt mot denna politik och kommer att avsevärt skada gemenskapsskyddet av immateriella rättigheter. Skydd får inte nekas för fordonsreservdelar eller för många andra komplexa produkter som är resultatet av en ursprunglig konstnärlig kreativitet och stora investeringar.
Till skillnad från vad som har hävdats, även om det aldrig har fastslagits, skulle avskaffandet av skyddet för fordonsreservdelar inte leda till några vinster för konsumenterna. Slutanvändarnas vinster framgår inte av förhållandet mellan kvaliteten och priset. Det framgår till och med av en studie som beställts av Europeiska kommissionen att en fullständig avreglering av fordonsreservdelsmarknaden inte nödvändigtvis skulle gynna konsumenterna prismässigt, på grund av antalet mellanhänder mellan reservdelsleverantörerna och slutanvändarna. Om skyddet avskaffades skulle det faktiskt bara gynna de ekonomiska operatörerna, som inte skulle tvingas täcka kostnaderna för skapandet och som, till skillnad från tillverkarna som måste bevara sin image, skulle behöva bry sig mindre om att respektera de egenskaper som köparna kanske förväntar sig av produkten. Kommissionens förslag skulle därför leda till uppkomsten av reservdelar av sämre kvalitet, eller så skulle det i alla fall kunna uppmuntra till förfalskningar.
Av alla dessa skäl beklagar jag kommissionens antagna ståndpunkt. Jag har sagt detta och jag fortsätter att stödja de två ändringsförslag som jag har lagt fram i parlamentet, tillsammans med femtio kolleger, till förmån för en övergångsperiod på åtta år för att skydda mönster och modeller.
Marianne Thyssen
(NL) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Debatten om mönsterskydd av synliga reservdelar har verkligen pågått i nästan en hel generation med parlamentsledamöter. Vi har diskuterat detta i 17 år, men fram till nu har vi inte lyckats nå en slutlig överenskommelse om denna viktiga ekonomiska lag eller harmonisera medlemsstaternas lagstiftning tillräckligt.
Det är nu tre år sedan det nuvarande kommissionsförslaget lades fram och vi kommer slutligen att rösta vid en första behandling i morgon. Lehnebetänkandet visar oss i rätt riktning. Det respekterar den immateriella äganderätten till den komplexa produktens mönster som helhet och ger oss samtidigt det utrymme som behövs för att en inre marknad för reservdelar ska fungera ordentligt.
Den nuvarande splittringen av den inre marknaden är inte längre försvarbar. Den berövar reservdelstillverkaren - och då menar jag den oberoende tillverkaren - möjligheten till fördelarna med den inre marknadens omfattning. Den berövar de oberoende verkstäderna möjligheten att välja sina egna leverantörer och den berövar konsumenten tillfället eller fördelen med nedåtpressade priser som man normalt kan ta för givet när en konkurrensmarknad fungerar korrekt.
Genom det nya direktivet - Malcolm Harbour påpekade också nyss detta, det nya direktivet om typgodkännande av fordon - har vi också avskaffat det sista hindret, nämligen säkerheten. Det är därför dags att våga språnget och fatta ett slutligt beslut. Vad mig beträffar behöver vi inte ens denna övergångsperiod på fem år mer, men eftersom också jag under alla dessa år - dessa 16 eller 17 år av diskuterande - har lärt mig att politiken är det möjligas konst, kan jag leva med dessa fem år och med den kompromissen.
Det vore verkligen inte acceptabelt att skjuta upp det här längre. Låt oss nu välja den inre marknaden. Detta är en aspekt av den inre marknaden som vi mycket tydligt kan visa gynnar konsumenten. Låt oss göra ett val som gynnar konsumenten.
Jacques Toubon
(FR) Fru talman, mina damer och herrar! Kommissionens förslag syftar till att låta andra företag än tillverkarna tillverka reservdelar, med argumentet att det kommer att sänka priserna för reservdelarna och försäkringarna. Det är den idylliska presentation som vi hört från kommissionsledamoten för den inre marknaden och tjänster.
Det finns inga bevis för att detta verkligen kommer att gynna konsumenterna. De länder som redan har avskaffat skyddet har inte märkt några uppenbara framsteg. Kommissionens egna studier bekräftar detta, liksom vår föredragande Klaus-Heiner Lehne just sagt. Att avskaffa immaterialrätten för mönster och modeller inom många industrier, inte bara inom fordonsindustrin, strider dock direkt mot EU:s ekonomiska och handelsmässiga strategi. Det öppnar för förfalskningar, och ger farliga konkurrenter som Kina eller Indien möjligheten att påbörja en våldsam tillverkning av dessa produkter. Det är den totala motsatsen till Lissabonstrategin, som vill göra immateriella rättigheter till ett konkurrens- och innovationsvapen. Vi skulle säkerligen sända våra konkurrenter fel budskap med denna strategi, och det skulle strida mot EU:s intressen inom ramen för globaliseringen.
Förslaget är omodernt. Det är inspirerat av en ideologisk attityd som 2007 är riskabelt utformad, eftersom vi nu har inlett ett avgörande slag med nya ekonomiska giganter för att säkra överlevnaden för vår industri. Det är knappast rätt tillfälle att lägga ner våra vapen. Kommissionsledamot Mandelson reser till Peking för att tvinga kineserna att respektera immaterialrätten, samtidigt som vi här nu ifrågasätter den. Detta förslag borde helt enkelt överges eftersom det är orealistiskt och oansvarigt. Nu när vi diskuterar frågan måste vi uppföra oss som goda lagstiftare. Det är därför som det minsta vi kan göra är att stödja föredragandens kompromiss och uppmana parlamentet att rösta för det ändringsförslag som undertecknats av 53 ledamöter om en övergångsperiod på åtta år.
Christian Foldberg Rovsing
(DA) Fru talman! Vi har bevittnat hur avregleringen av gamla monopol i Europa har skapat en stimulerande konkurrens inom handeln och industrin när det gäller bättre produkter och lägre konsumentpriser. Marknaden för reservdelar för fordon är inget undantag. Under många år har fordonstillverkarna haft ett starkt monopol för reservdelar, och det är en betydande del av fordonsdesignen. Vi talar i praktiken om ungefär 20 procent av alla reservdelar som säljs på en mycket stor EU-marknad. Den totala årliga omsättningen är på ungefär 42 miljarder euro, eller 300 miljarder danska kronor, enligt kommissionens uppskattningar. Enligt ett EU-direktiv som antogs för nästan tio år sedan har medlemsstaterna fortfarande möjlighet att bevara monopol som skyddar fordonsindustrin i en rimlig utsträckning.
Kommissionens förslag, som kommer att innebära en välkommen avreglering av denna marknad, kommer att ha åtminstone tre stora fördelar. Till att börja med kommer industrin att stimuleras att investera i tillverkningen av reservdelar, vilket typiskt kräver stora belopp med realkapital. Det finns för närvarande ingen sådan stimulans, även om EU-marknaden omfattas av monopol och därför är stängd för icke-originalreservdelar på eftermarknaden. För det andra kommer konsumenterna att uppleva sjunkande priser för fordonsreservdelar eftersom konkurrensen mellan tillverkarna kommer att öka. För det tredje, och slutligen, borde det fullständiga genomförandet av reservdelsklausulen leda till sänkta fordonsförsäkringspremier. En oerhört betydande andel av reservdelsmarknaden som omfattas av mönsterskydd har sitt ursprung i skadeståndskrav som omfattas av försäkringsbrev.
Jag måste nämna Malcolm Harbours kommentarer om säkerheten i samband med tillverkningen av kritiskt viktiga reservdelar från alla tillverkare. Klaus-Heiner Lehne förtjänar verkligen att hyllas för sitt arbete med betänkandet, som jag stöder fullt ut.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka alla ledamöter som bidragit till debatten. Jag har lyssnat noga, inte bara till denna diskussion utan även till andra synpunkter på förslaget under ganska lång tid. Så låt mig avslutningsvis betona några centrala punkter.
Den rådande situationen med ett blandat formskyddssystem snedvrider handeln, vilket är dåligt för den inre marknaden, dåligt för företagen och dåligt för konsumenterna. En fullständig avreglering av eftermarknaden ger löfte om nettovinster i många avseenden. Det skulle främja konkurrens, liksom små och medelstora företags tillträde till och deltagande på marknaden. Utbudet för konsumenterna skulle bli större och priserna lägre. Förutom den rättsliga säkerheten skulle en avreglering även förenkla vardagen för förvaltningar, domstolar, företag - särskilt små och medelstora företag - och konsumenter. Slutligen härrör den föreslagna reparationsklausulen från de immaterialrättsliga skyddsprinciperna, och den är i full överensstämmelse med dessa.
Jag ber därför Europaparlamentet om dess stöd och upprepar vad många talare här har sagt - men särskilt vad Klaus-Heiner Lehne och Malcolm Harbour har sagt - nämligen att Europaparlamentet kommer att sända en stark signal till förmån för en lösning som gemenskapen så brådskande behöver.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 12 december 2007.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Andrzej Jan Szejna  
skriftlig. - (PL) Fru talman! Jag vill börja med att tacka föredraganden Klaus-Heiner Lehne så mycket för hans arbete med detta dokument.
Jag tycker att vi borde stödja det betänkande som lagts fram för oss i dag, eftersom den så kallade reservdelsklausulen skapar en balans mellan rättsligt skydd av immateriella rättigheter och fri konkurrens och konsumentskydd. Denna klausul syftar till att förhindra uppkomsten av oberättigade monopol, och dess införande innebär att vi tar ytterligare ett steg mot att skapa en gemensam marknad.
Jag håller med min kollega om att i det nuvarande globala sammanhanget är det bäst att förhindra en situation som skulle kunna inverka negativt på EU:s inre marknad. I enlighet med det nu gällande direktivet skiljer sig rättspraxisen åt mellan medlemsstaterna. Forskning visar att i de medlemsstater som bevarat mönsterskydd för reservdelar i sin lagstiftning kostar reservdelar mellan 6,4 och 10,3 procent mer än i länder där marknaden har avreglerats.
Jag vill slutligen påpeka att den berörda marknaden har avreglerats fullständigt i Polen.
