Kommittéeförfarande (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om kommittéförfarande.
Margot Wallström
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Med ändrade kommittéförfaranden som beslutades i juli 2006 infördes ett nytt ”föreskrivande förfarande med kontroll”, som ger Europaparlamentet vetorätt i fråga om åtgärder med allmän räckvidd som ändrar en grundläggande rättsakt som antagits i enlighet med medbeslutandeförfarande.
I sambande med denna reform antog de tre institutionerna ett gemensamt uttalande där de förpliktigade sig att anta 26 prioriterade grundläggande rättsakter till detta nya förfarande, och kommissionen antog i slutet av förra året 26 prioriterade anpassningförslag. Det ligger i vårt gemensamma intresse att få dessa rättsakter för anpassning antagna så fort som möjligt. Därför gläder det kommissionen att se att Europaparlamentet nu är redo att rösta om flera lagstiftningsresolutioner, sedan bra och rättvisa kompromisslösningar har nåtts mellan de tre institutionerna.
Andra viktiga dokument kommer att finnas på dagordningen under en kommande session i Europaparlamentet senare denna månad, och jag är säker på att vi kommer att kunna besluta även om dessa dokument. Jag vill tacka föredragandena från de olika utskotten för deras samarbetsvilja och konstruktiva inställning.
Hela paketet med samtliga 26 prioriterade anpassningförslag skulle därmed kunna vara färdigt att antas före årets slut. Detta är i så fall ett mycket bra resultat som skulle bana väg för en så kallad ”allmän anpassning”. Som ni vet har kommissionen åtagit sig att se över samtliga existerande medbeslutade grundläggande rättsakter, förutom dessa 26 prioriterade rättsakter, för att anpassa dem till det nya föreskrivande förfarandet med kontroll. Kommissionen tänker respektera detta åtagande och föreslår en allmän anpassning av samtliga icke-prioriterade rättsakter. Det omfattar totalt cirka 220 rättsakter. De formar sig till fyra eller fem samlings- eller paketförslag och det första av dem bör nå Europaparlamentet i november. Följande två samlingsförslag kommer att vara färdiga ett par veckor senare och det sista förslaget strax före årets slut, eller tidigt nästa år.
Dessutom innebär granskningen av Europaparlamentets kontrollrättigheter en översyn av den överenskommelse som slöts 2000 mellan kommissionen och Europaparlamentet om kommittéförfaranden. Jag vill tacka Europaparlamentet för detta och i synnerhet Gerardo Galeote och Richard Corbett för deras utmärkta samarbete under förhandlingarna. Jag vill också tacka dem för att de inser att de särskilda förfaranden som förutses i överenskommelsen kommer att tillämpas i samtliga extremt brådskande fall.
Jag kan med glädje informera om att förhandlingsresultaten har politiskt stöd och att kommissionen är redo att fortsätta med ett formellt antagande av den reviderade överenskommelsen så fort Europaparlamentet formellt ger sitt stöd till förhandlingsresultaten. Jag är säker på att den överenskommelse vi når kommer att effektivisera arbetet för våra två institutioner i framtiden.
Alexander Radwan
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Denna diskussion om kommittéförfarandet har pågått länge. Med stöd i Basel II-rapporten har Europaparlamentet äntligen fått den rätt till granskning som faktiskt borde vara normal i en demokrati, under stort motstånd från rådet och under motstånd från kommissionen. Nu måste vi följaktligen se till att anpassa direktiven. Här har fokus legat på frågan om anpassning av de relevanta direktiven - och detta är förståeligt. Frågan om i vilken utsträckning vi som lagstiftare anpassar direktiven är förvisso en viktig aspekt.
Men överenskommelsen mellan parlamentet, kommissionen och rådet handlar om hur parlamentet kan medverka på lämpligt sätt. Kommissionsledamoten uttryckte sin förhoppning att parlamentet kommer att besluta om de relevanta anpassningarna under innevarande år. Det är viktigt för oss att parlamentet informeras om förfarandena i god tid och att informationsutbytet med parlamentet via kommittéerna inom kommittéförfarandet äger rum omedelbart. Själva genomförandefasen har ännu inte börjat, och tiden kommer att utvisa om detta kommer att stärka parlamentets rättigheter eller inte.
Detsamma gäller kraven på brådskande debatter. Låt mig ta ett exempel: nästa punkt på dagordningen är den internationella redovisningsstandarden IFRS 8. Inom ramen för kommittéförfarandet var tillvägagångssättet här tyvärr att vi informerades av kommissionen först i sista minuten. Sedan förväntades vi fatta ett beslut relativt snabbt. Nyckelfrågan, bortsett från det formella anpassningsförfarandet, kommer att vara om kommissionen, de behöriga generaldirektoraten och de tjänstemän som arbetar inom detta område är villiga att i god tid göra parlamentet delaktigt i arbetet. Endast då kommer en effektiv granskning att vara möjlig. Det är här det kommer att visa sig om kommissionen som helhet är för detta eller inte.
Pervenche Berès
för PSE-gruppen. - (FR) Herr talman, fru kommissionsledamot! Nu är vi här igen och talar om kommittéförfarandet. Som ni sa är det i grund och botten en fråga om att genomföra den överenskommelse som vi alla välkomnade som en framgång när vi ingick den i juli 2006.
Överenskommelsen har två aspekter: den praktiska aspekten, som jag inte ska kommentera igen, men också tillämpningen av överenskommelsen på vart och ett av direktiven, och i dag behandlar vi de 26 prioriterade direktiven. Jag talar om de direktiv som berör utskottet för ekonomi och valutafrågor. Ur denna synvinkel vill jag uttrycka vår fasta övertygelse att Europaparlamentets ståndpunkt bör vara så enhetlig som möjligt när parlamentet granskar dessa 26 prioriterade direktiv. Samma överenskommelse om kommittéförfarande måste tillämpas på dessa 26 direktiv, härav tanken på en parallell strategi. Men som vi väl känner till gömmer sig djävulen i detaljerna i dessa förhandlingar, och under dessa förhandlingar har vi mött honom på tre särskilda punkter som jag kort vill kommentera.
Den första punkten gäller någonting som inom utskottet för ekonomi och valutafrågor - men inte bara där - har känts som ett slags provokation. När det gäller redovisningsstandarder, ett område där Europaparlamentet fullt ut utövar sin behörighet, lade kommissionen fram ett förslag som gick ut på att brådskande förfarande skulle användas som ett automatiskt förfarande. Vi accepterade inte detta, och lyckligtvis ser jag att vi lyckades få kommissionen att ge vika på denna punkt och tvingade den att ge upp sina krav på systematisk användning av brådskande förfarande, något som skulle ha berövat parlamentet rätten till effektiv kontroll på ett område där det tvärtom har bevisat sin förmåga att göra en nyttig, effektiv och relevant insats.
Den andra punkten gäller naturligtvis det som är känt under namnet tidsfristklausuler eller revisionsklausuler. Kommissionen och rådet ville faktiskt att dessa klausuler skulle tas bort. De ansåg att detta var ett konstitutivt inslag i den överenskommelse om kommittéförfarande som ingicks förra året. I samarbetsanda har vi sett till att kommissionen regelbundet, vart tredje år, kommer att erbjudas att granska effektiviteten och det demokratiska tillvägagångssättet i samband med överförande av genomförandebefogenheter. Jag anser att detta är ett bra sätt att gå vidare, och jag ser att kommissionen i det åtagande den gått med på att underteckna genom det som nu är känt som en revisionsklausul erbjuds att granska behörighetens omfattning och motivera alla eventuella förändringar av lagstiftningen eller frånvaron av sådana förändringar.
Det tredje området är naturligtvis frågan om räckvidd. Vad vi ser är att rådet inte alltid har följt kommissionens förslag, vare sig det gäller öppenhet eller program, definitionen av gränsöverskridande missioner eller ekvivalenser.
Jag tror emellertid att vi i en anda av samarbete och även i samförstånd med det portugisiska ordförandeskapet är på väg mot ett resultat som bör tillfredsställa alla institutioner, och detta är jag nöjd med.
Manuel Medina Ortega
(ES) Herr talman! Efter anförandena av kommissionens vice ordförande och min kollega Pervenche Berès är mitt anförande nästan överflödigt.
Jag ansvarade för utarbetandet av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor, och under enighet med våra kolleger från utskottet för ekonomi och valutafrågor kom vi till slutsatsen att det brådskande förfarande som kommissionen begärde i artikel 6.2.2 var onödigt eftersom samarbetet mellan parlamentet och kommissionen och även med rådet för närvarande är utmärkt.
I betänkandet från utskottet för rättsliga frågor framförs följaktligen kravet att denna artikel ska tas bort. I betänkandet införs ytterligare två skäl, ytterligare två ändringar av skälen, vilkas syfte är att sätta fokus på förfarandets flexibilitet.
Efter antagandet av skälen 1 och 2 i utskottet fördes de förhandlingar mellan parlamentet och kommissionen som Margot Wallström nämnde, och vi lade fram ett slutligt ändringsförslag, ändringsförslag 4, som ersätter det nuvarande ändringsförslaget 2 och fastställer en formel för samarbetet mellan de tre institutionerna. Vad som är viktigt i denna text är med andra ord den avslutande meningen där det sägs att kommissionen, rådet och Europaparlamentet måste anstränga sig för att se till att dessa regler och tolkningar kan antas i tid för att inte framstå i dålig dager och, i sista hand, inte gå miste om förtroende.
Jag anser att denna kompromissformel mellan parlamentet, rådet och kommissionen för närvarande skulle kunna bidra till att lösa problemen utan att vi behöver tillgripa det brådskande förfarande som kommissionen ursprungligen föreslog.
Margot Wallström
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Tack för dessa konstruktiva kommentarer i denna sena timme.
Låt mig bara kort få kommentera två saker. När det gäller registret instämmer jag i att det är viktigt att betona behovet av information om förfarandet och att vara väl informerad om behandlingen av olika handlingar. En av åtgärderna vi kommit överens om är självfallet att uppdatera vårt register över kommittéhandlingar.
Kommissionen har kommit överens om detta med de andra institutionerna och kommer med stor säkerhet att ha detta på plats i mars nästa år. Jag tror åtminstone att detta kommer att bidra, men vi kommer också att uppmuntra våra avdelningar att samarbeta så mycket som möjligt med Europaparlamentet.
Det andra jag vill säga är att jag helt enkelt hoppas att vi är överens om att hela idén bakom denna särskilda process är att se till att vi har en konsekvent och enhetlig tillämpning av de nya reglerna. Det är också anledningen till att vi föreslagit denna typ av paket- eller samlingsförslag. Detta är vägen framåt: att se till att vi noga följer vad som har bestämts och att vi, mellan våra två institutioner, hanterar det så effektivt som möjligt.
Talmannen
Debatten är avslutad.
