Stresstest för EU:s banksektor (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är debatten om
en fråga för muntligt besvarande till kommissionen om 2011 års stresstest för EU:s banksektor av Corien Wortmann-Kool, Jean-Paul Gauzès och José Manuel García-Margallo y Marfil för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) - B7-0216/2011),
en fråga för muntligt besvarande till kommissionen om stresstest för EU:s banksektor av Sharon Bowles, Sylvie Goulard, Dirk Sterckx, Carl Haglund och Olle Schmidt för Alliansen liberaler och demokrater för Europa (B7-0219/2011), och
en fråga för muntligt besvarande till kommissionen om 2011 års stresstest för EU:s banksektor av Udo Bullmann för gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet (B7-0309/2011).
Corien Wortmann-Kool
Herr talman! Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) är bekymrad över stresstestet för EU:s banksektor som ska äga rum i juni. Anledningen är att förra årets stresstest saknade trovärdighet och att konsekvenserna av detta blev smärtsamt tydliga när de irländska bankerna klarade testet och sedan kort därefter hamnade i allvarliga problem. Vi måste säkerställa att samma sak inte händer i år. Frågan är om vår finansiella sektor klarar av hårda vindar. Att få veta detta är viktigt om vi ska kunna återställa förtroendet för den finansiella sektorn.
Jag ställer därför följande fråga till kommissionen: Vilka är de viktigaste förändringarna som har gjorts för att säkerställa att misslyckandet från förra årets stresstest inte upprepas även i år?
Herr talman! Förra året kunde varje enskilt land besluta om vilka banker som skulle genomgå stresstestet. I år har den nyligen inrättade Europeiska bankmyndigheten (EBA) fått i uppdrag att säkerställa rättvisa kriterier för alla banker och alla medlemsstater. Detta stresstest kommer inte bara att testa bankerna utan också trovärdigheten hos den nya tillsynsmyndigheten. Är kommissionen nöjd med det faktum att stresstestet i vissa länder kommer att omfatta 85 procent av banksektorn medan det i andra knappt kommer att omfatta mer än 50 procent? Det är ganska anmärkningsvärda siffror, och jag är nyfiken på att höra er förklaring till detta.
Herr talman! Vi behöver en ordentlig europeisk krislösningsmekanism för gränsöverskridande banker. Även om resultatet av stresstestet kommer så tidigt som i juni och vi därmed skulle kunna hjälpa banker i svårigheter, kommer vi dock att förlora denna möjlighet genom att den europeiska krislösningsmekanismen fortfarande inte har trätt i kraft då. PPE-gruppen uppmuntrar er att lägga fram ambitiösa förslag och ni kan räkna med att få vårt stöd här i parlamentet.
Sharon Bowles
frågeställare. - (EN) Herr talman! Jag vill säga följande till kommissionsledamoten: Vi arbetar med att lösa bankkrisen på internationell nivå, och det finns också viktiga konkurrensfrågor att ta itu med. Detta betyder dock inte att allt måste vänta, särskilt som vi har en kombinerad statsskuld och bankkris.
Förra årets tester var dåliga. Vi sade detta då och vi har upprepat att stresstesterna för banker måste bli trovärdiga, stabila och öppna. Vi behöver faktiskt i allmänhet mycket större insyn när det gäller bankerna. Jag föreslår därför att vi tar lärdom av Förenta staterna och den så kallade ”Dodd-Frank Act” enligt vilken uppgifter om Förenta staternas tillhandahållande av likviditet offentliggörs två år i efterskott. Det finns europeiska kopplingar till dessa amerikanska uppgifter och det skulle vara helt igenom sunt för EU:s centralbanker att på samma sätt offentliggöra stöd under 2008 och 2009 tillsammans med de nya stresstesterna.
Nu är dessa nya stresstester förbättrade under den europeiska bankmyndigheten (EBA), men det finns fortfarande frågor som undviks på grund av att medlemsstaterna bevakar detta samt kommer med bortförklaringar. Det är på tiden att budskapet sjunker in om att en kraftlös politisk vilja inte är svaret på denna kris utan bara gör lösningarna dyrare. Varför försöka dölja bankernas exponering mot statsskulden, särskilt när vi alla känner till att det är så verkligheten ser ut?
Det finns verkligen inte någon ursäkt att inte stresstesta finansieringsverksamheten. Olika tillgångar placerades där, under rubriken ”Hålls till förfall”, vilka skulle ha flyttats om de inte hade förlorat i värde. Naturligtvis kan marknadsanalytiker mycket väl läsa igenom resultatet av stresstester och annan information och dra slutsatser om vad som pågår i verksamheten. Men en mörkare tolkning som speglar vissa medlemsstater själva kommer att avges genom det faktum att medlemsstater - och i många fall är tillsynsmyndigheterna de skyldiga - inte satsade mer på att bli rena.
Samtidigt som åtgärder framkallas genom stresstesterna söker bankerna efter kapital - vissa medlemsstater är proaktiva när det gäller att utöva påtryckningar på bankerna för att få fram kapital. Men det finns inte någon övergripande plan för att ta itu med underkapitaliseringen. Detta går inte ihop; något som vi verkligen har lärt av krisen är att vi är mycket sammankopplade. Om bankerna inte litar på varandra och utlåningen mellan banker (interbankutlåningen) fryses har vi ett stort problem. Kan vi således svara på detta på ett samordnat sätt och med ordentlig öppenhet?
Men låt oss inte undvika elefanten i rummet. Detta handlar inte bara om banker utan om en statsskuld och om stabiliteten för euron vilka är oupplösligt sammankopplade och överväldigande viktiga.
Antolín Sánchez Presedo
Herr talman, herr kommissionsledamot! Det är dags att genomföra europeiska stresstester som är öppna, flexibla, pålitliga och effektiva - kvaliteten och trovärdigheten på dessa utgör ett nödvändigt bidrag till den finansiella stabiliteten och återställandet av marknadens förtroende.
Stresstester är ett viktigt övervakningsredskap för att utvärdera enskilda bankers särskilda solvens och förmågan att tåla stress för systemet som helhet. Avsikten med deras utformning och genomförande är att beräkna hur banker skulle kunna stå emot stress under vissa ogynnsamma förhållanden och att spåra smittorisker för att förhindra en dominoeffekt som skulle kunna leda till kollaps.
Europeiska unionen har tidigare erfarenhet av stresstester som genomförts av kommittén för europeiska banktillsynsmyndigheter (CEBS). Erfarenheten dateras från maj 2009 när Ekofinrådet gav i uppdrag åt CEBS att organisera stresstester för det finansiella systemet i samarbete med Europeiska kommissionen och Europeiska centralbanken. Målet var att få in samlad information om förmågan att tåla stress i det europeiska finansiella systemet som helhet, och man inriktade sig på de 22 största bankerna. Resultaten offentliggjordes inte, eftersom det vid den tiden sades att marknaden var mycket känslig. Allt som röjdes var en metod som gav tre utfall - den bästa, genomsnittliga och värsta - och syftet med testerna var inte öppenhet på marknaden.
Under utvecklingen av testerna fastslogs i kommissionens förslag till riktlinjer om statligt stöd, som antogs i juli 2009, att banker som är i behov av finansiellt stöd för att klara av krisen också bör genomgå stresstester. Den 1 oktober 2009 skickades det samlade resultatet till Ekofinrådet vilket den 2 december samma år bad CEBS att tillhandahålla information om styrkan hos banksystemet, för vilket nya stresstester skulle genomföras.
Resultatet av dessa stresstester som genomförts av CEBS publicerades i enlighet med Europeiska rådets riktlinjer från juni 2010. De rörde 91 banker i EU, men de kritiserades för att sakna ett europeiskt fokus eftersom varje land beslutade vilka banker som skulle genomgå testerna, scenariot var olika i de olika länderna och eftersom den information som tillhandahölls ofta var inkorrekt. Vi kommer alla ihåg fallet med Irland och bristen på information om vissa aspekter av exponeringen mot statsskulder när det gäller bankerna i vissa länder. Trots att uppfattningen har förbättrats i vissa medlemsstater återupprättades inte förtroendet inom Europeiska unionen på grund av allt detta.
Under dessa omständigheter är tiden nu inne för att föreslå en ny runda med stresstester, men i en helt annan situation och med nya europeiska tillsynsmyndigheter. För första gången finns det ett nytt europeiskt ramverk för tillsyn som har erfarenhet av två tidigare tester, vilket möjliggör främjandet av insyn, trovärdighet och uppenbarligen också av effektivitet, vilket är en nyckelaspekt vid denna tredje testomgång.
Det första som vi vill veta är uppenbarligen vad som kommer att göras för att förhindra att det begås samma fel som i de två tidigare testerna. För det andra vill vi veta vad som kommer att göras för att fastställa och greppa betydande risker i alla medlemsstater. Det är nödvändigt med en adekvat diagnos. Metoden behöver också utvecklas i linje med bankernas olika affärsmodeller och strukturer så att stresstesterna kan tillhandahålla den information som behövs för att lämpliga åtgärder ska kunna vidtas.
Detta är en mycket viktig tid, eftersom de nya finansiella övervakningsmyndigheterna inleder sin verksamhet. Den 18 mars offentliggjorde den europeiska bankmyndigheten en sammanfattning som innehåller en beskrivning av metoden, och vi skulle vilja veta när Europeiska rådet ansåg att informationen skulle offentliggöras, vilka åtgärder ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Michel Barnier
Herr talman! Jag tackar Corien Wortmann-Kool, Sharon Bowles och Antolín Sánchez Presedo för deras tre frågor som rör ett mycket viktigt ämne, nämligen trovärdigheten hos stresstesterna för banker.
Vi befinner oss i en situation där den finanssektorn sakta håller på att återhämta sig från krisen. Det är en aldrig tidigare skådad kamp, även om krisen redan tycks vara över för vissa banker. Vi har ännu inte lärt oss alla läxor av detta, och vi har alla åtagit oss att anta denna viktiga lagstiftande uppgift.
För att komma till rätta med krisen och de lärdomar som vi måste dra från denna behöver vi ett tillsynsramverk. Vi har haft ett sådant sedan den 1 januari, särskilt tack vare parlamentsledamöterna. Vi behöver redskap för att förutse problem, och vi behöver även förbättrade styresformer i alla dessa verksamheter. Vi behöver också bättre kapitalisering, något som vi kommer att återkomma till. Vidare bör vi ständigt mäta och ta pulsen, och vi behöver därför, vilket några av er precis sagt, pålitliga mätinstrument. Stresstestet är en nyckelåtgärd och ett nyckelredskap i detta sammanhang, något som vi inte bara har diskuterat här utan även vid flera andra tillfällen - faktiskt så sent som i april - med finansministrarna i rådet.
Som du sade var förra årets stresstest uppenbarligen otillräckligt, och kommissionen har själv sagt detta vid ett flertal tillfällen till den nya tillsynsmyndigheten, Europeiska bankmyndigheten (EBA), som samordnar testet i samarbete med nationella tillsynsorgan. Ni har därför rätt i att undra över kvaliteten och, jag vill än en gång upprepa, trovärdigheten hos de nya testerna för 2011, vilka inleddes för några veckor sedan i april. Jag vill besvara era frågor och presentera en analys på fem punkter.
För det första har, precis som ni ville, stresstestet för 2011 genomgått verkliga förbättringar, särskilt på sex områden som jag skulle vilja informera er om helt kort.
1. Det negativa makroekonomiska scenario som läggs fram simulerar villkor som är mycket allvarligare än 2010 års scenario. Bland annat läggs flera verkliga smällar på fastighetsområdet till, liksom en uttrycklig inverkan på finansieringskostnaderna.
2. Samstämmigheten i övningen har förbättrats betydligt tack vare en konsoliderad ”upstream”-metod och en strikt utvärdering enligt en motsatt ”downstream”-princip, med andra ord en inbördes granskning.
3. I enlighet med principen om ökad insyn kommer spridningen av resultaten i juni att förbättras och åtföljas av ett separat, detaljerat offentliggörande av bankernas balanser. Detta kommer även att gälla information om statsskulderna och av kapitalstrukturerna.
4. Bankerna kommer också att testas utifrån en hög kapitaltröskel, ”core tier one”.
5. Att metodiken sprids innan stresstestets resultat offentliggörs kommer att förbättra övningens allmänna trovärdighet.
6. Slutligen har samordningen bland de nationella myndigheter som är ansvariga för att genomföra vad vi kallar för ”backstop solutions”, eller ett införande av regleringsåtgärder för banker som inte klarar testet, i stor utsträckning förstärkts och förbättrats.
Detta är de framsteg och förbättringar av förra årets test som ni helt riktigt hoppades på och som har gjorts i år.
En annan sak som jag vill framhäva är att vi måste uppnå betydligt större klarhet när det gäller exponering mot statsskulden. Flera av er - särskilt Alliansen liberaler och demokrater för Europa - frågade mig om den metodik som tillämpats i detta sammanhang, precis som Corien Wortmann-Kool precis gjorde. Enligt ett motsatt scenario som har föreslagits av bankmyndigheten EBA, förutses en betydlig chock när det gäller statsskuldens prissvängningar och kostnader för dess finansiering.
Detta scenario omfattar som ni märkt inte fall i vilka återbetalning av statsskulden försummas. Detta på grund av att den chock som EBA förväntat sig bara skulle påverka statsskulder i bankernas handelslager.
Icke desto mindre finns det en förklaring till det val som gjorts i år. Jag upprepar att stresstesterna simulerar extrema scenarier - det är dock sådana som trots allt måste ses som möjliga. I dag anser vi - och det är ganska rimligt - i samband med den nyligen införda europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen och den europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten, vilka tillhandahåller flera styrverktyg för euroområdet, och detsamma anses för övrigt även av den europeiska bankmyndigheten - att det nu är mycket mer användbart att säkerställa fullständig insyn av exponeringar mot statsskulden som de framstår i bankverksamheten och handelslagren. Spridningen av dessa kommer därför att vara mycket mer detaljerad än förra året.
För det tredje har ni också uppmärksammat behovet av ett mer konsekvent genomförande av stresstestscenarier i unionen. Detta är verkligen viktigt för att genomförandet av övningen ska vara trovärdig. Bankmyndigheten gör mycket genom att genomföra en strikt utvärdering av resultaten av detta. Det kommer att säkerställa att metodiken som används av bankerna är konsekvent och - något som jag anser är lämpligt - konvergent när det gäller hur de makroekonomiska scenarierna är överförda till parametrar för respektive risker. Detta tillvägagångssätt hindrar inte bankerna från att spegla vissa särskilda aspekter av sina handelslager eller särskilda managementmodeller.
Det finns ett annat inslag som är nödvändiga för att övningen ska vara konsekvent: användandet av gemensamma definitioner för de viktigaste trösklarna i enlighet med vilka de deltagande bankerna kommer att utvärderas. Referensen för kapital som tillkännagetts av EBA bygger till stor del på de nuvarande bestämmelserna i kapitalkravsdirektivet i vilket EU:s olika bankstrukturer och managementmodeller beaktas.
För det fjärde frågade Sharon Bowles och andra talare oss om hur täckningen av banksektorn skiljer sig åt inom unionen. Bankmyndigheten måste arbeta hårt för att ta fram ett tillräckligt representativt urval, både på nationell nivå och på EU-nivå, samtidigt som man måste säkerställa att övningen förblir hanterbar. De banker som testades under 2011 års övning innehar 65 procent av den europeiska banksektorn när det gäller totala tillgångar. I varje medlemsstat fastställdes urvalet så att det skulle omfatta åtminstone 50 procent av den nationella banksektorns sammanlagda tillgångar.
Genom detta kommer jag till min femte punkt, som nämnts särskilt av Antolín Sánchez Presedo och som rör frågan om korrigeringsåtgärder, så kallade ”backstops” - som bankerna kan förvänta sig om de visar sig vara sårbara eller potentiellt underkapitaliserade. Dessa banker kommer att behöva genomföra lämpliga åtgärder för att åtgärda sina svagheter och framför allt vända sig till den privata sektorn genom att låta sig finansieras direkt från marknaderna eller genom att sälja tillgångar. Om, och bara om, dessa åtgärder visar sig vara otillräckliga kan offentligt stöd beaktas, naturligtvis på villkor att det görs i enlighet med EU:s regler för statligt stöd. Min kollega Joaquín Almunia och hela hans team arbetar med medlemsstaterna för att skapa förutsättning för just detta.
Om offentligt stöd behövs bör de banker som erhåller detta, i enlighet med meddelandet i december 2010 om tillämpningen av EU:s regler för statligt stöd för att stödja åtgärder för bankerna, tillhandahålla kommissionen en omstruktureringsplan som är lämplig för att handskas med problemet, särskilt i syfte att konsolidera och återupprätta bankernas långsiktiga livskraft.
Slutligen hoppades ni helt riktigt på en strategi för att rekapitalisera och omstrukturera banker som misslyckas i testet, som Elisa Ferreira föreslog i sitt betänkande om krishantering. Som ni vet arbetar vi på att upprätta en rättslig ram för krishantering, för att lösa bankkrisen, som vi har haft tillfälle att diskutera flera gånger. Mitt mål är att ge en verktygslåda till tillsynsorgan och framtida likvidationskommittéer för dessa gränsöverskridande institutioner för att vidta förebyggande åtgärder och minska risker som diagnostiseras ganska tidigt från att utvecklas till kriser och förhindra att kriserna i sig förvandlas till katastrofer.
Därför, för att säkerställa - och om nödvändigt finansiera - ett tidigt ingripande och säkerställa att bankerna betalar för bankerna, eftersom det är vad vi anser vara en lösning under ordnade former, tänker jag presentera detta förslag både till ministerrådet och till er före slutet av sommaren.
Detta är svaret på de tre mycket relevanta frågorna om de tekniska delarna som ställdes i början av denna debatt. Jag ville besvara frågorna på ett så precist sätt som möjligt.
Jean-Paul Gauzès
Herr talman, herr kommissionsledamot! Som du just tillkännagav blev resultatet inte det förväntade av förra årets tester. Vi måste undvika samma missuppfattningar och genomförandefel som tidigare. De områden som ska undersökas måste vara konsekventa och likartade. Det kommer inte att bli någon stabilisering om diagnosen inte är korrekt och regeringarna måste vara medvetna om detta.
Därigenom måste testerna helt klart vara realistiska. Lösningarna som du har gett oss, på ett särskilt detaljerat sätt, är av ett slag att de kan besvara våra frågor. Det är nu den europeiska bankmyndighetens jobb att, genom att tillse och undersöka slutsatserna av dessa tester, göra en första test på dess effektivitet.
Testerna måste leda till att vi på ett bättre sätt kan fastställa bankernas potentiella rekapitaliseringsbehov och vidta de åtgärder som du just nämnde. Att utföra trovärdiga stresstester är icke desto mindre det bästa sättet att lugna ner finansmarknaderna och att begränsa kreditinstitutens inverkan samt de negativa effekter som deras beslut får på hela vår ekonomi.
Testresultatens trovärdighet kan få ett slut på beroendet av dessa institut, eller åtminstone minska det. Tillsynsmyndigheterna har inget annat val än att säkerställa att testerna är framgångsrika, det vill säga att de tillhandahåller övertygande bevis.
Låt mig, herr kommissionsledamot, få använda den tid som tilldelats mig för att fästa er uppmärksamhet vid det faktum - och jag anser att detta är viktigt - att den lagstiftning som nu har trätt i kraft och som rör kreditvärderingsinstitut inte har tillämpats och att myndigheterna till vilka dessa institut lämnat in sina resultat inte har vidtagit åtgärder för att informera dem om kraven i avtalet. Vi planerade för en övergångsperiod i väntan på inrättandet av Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten - ändå fortsätter vi att agera som om ingenting hade hänt.
Anni Podimata
Herr talman, herr kommissionsledamot! Om det är något som vi ha har lärt i Europa av finanskrisen som vi nyligen erfarit är det att en fullständig kapitaltäckning för våra kreditinstitut och en effektiv tillsyn av den risknivå de åtar sig är nyckelpunkter i det övergripande ekonomiska - inte bara det finansiella - styret. Ett varaktigt och sammanhängande återupprättande av tillväxt i EU:s ekonomi avgörs nödvändigtvis av ett återställande av förtroendet för banksektorn och ett allmänt återupprättande av ett finansiellt system som fungerar smidigt, kännetecknas av insyn och återupptar sin ursprungliga roll som finansieringskälla för den reala ekonomin.
Som vi har sett i praktiken, och som olika talare har påpekat, uppnåddes inte målet att lyfta fram vilka banker som åtnjuter ett nödvändigt förtroende från sina konsumenter, långivare och de nationella tillsynsmyndigheterna genom förra årets stresstester.
I år är vi i en annan situation. Stresstesterna kommer att genomföras av den nya tillsynsmyndigheten, Europeiska bankmyndigheten, och vi måste till varje pris undvika förra årets misslyckande. Detta kommer huvudsakligen att bero på att vi inför allmänna stresskriterier för banker som uppfattas och tillämpas enhetligt och brett så att de täcker de olika riskerna på alla nationella marknader.
Detta är utan tvekan den viktigaste prioriteringen när det gäller stresstester. Jag vill dock påpeka att den totala, grundläggande och förebyggande övervakningen i nästa skede kommer att behöva innefatta lämpliga mekanismer för att ta itu med vad som fram till i dag har varit en särskilt ljusskygg banksektor.
Sylvie Goulard
Herr talman, herr kommissionsledamot! Mycket har i dag sagts om metodik, och du har svarat detaljerat. Jag vill bara göra en kort kommentar om vad som kommer att hända efter stresstesterna, genom att upprepa vad Jean-Paul Gauzès sade, vilket var att man inte bara kan hänge sig åt att anta lagar - de måste också följas.
För min del ser jag dessa tester som komplement till paketet om ekonomisk styrning. Vi kan göra vad vi vill när det gäller statsskulden, men om vi inte rensar upp banksektorn kommer vi inte att uppnå någonting alls. Jag ville helt enkelt fästa er uppmärksamhet på vad som kommer att hända och hur dessa berömda korrigeringsåtgärder, de så kallade ”back stop measures”, kommer att leda till att åtgärder vidtas i slutet av stresstesterna.
Jag ville också fästa er uppmärksamhet på vad som hände under hearingen med Mervyn King and Andrea Enria samt applådera dessa bådas mycket beslutsamma åtgärder. De kom till oss i egenskap av vice ordföranden av Europeiska systemrisknämnden, och vi hade nöjet att höra, särskilt från Mervyn King - det var ganska underhållande, om kommissionsledamoten minns förra årets förhandlingar - att skyddsklausulerna som medlemsstaterna förtjust lagt till paketet som utvecklats av kommissionen inte skulle hindra dem från att följa de riktlinjer för rekapitalisering som givits av den europeiska bankmyndigheten (EBA).
Jag ville bara fästa uppmärksamhet vid denna lilla fråga. Från ett systemiskt perspektiv anser systemrisknämnden själv att detta är viktigt, och jag anser att vi, om kvaliteten på det arbete som gjorts av EBA, med ert stöd och under övervakning av systemrisknämnden, glatt kan lägga dessa fullkomligt löjliga skyddsklausuler som medlemsstaterna strävade efter att inkludera i tillsynspaketet på hyllan. Vi kommer då att ha tagit ett steg framåt. Jag hoppas därför att kommissionen och nämnden kommer att vara mycket angelägna att säkerställa att konkreta åtgärder, såväl stora som små, vidtas av medlemsstaterna. Spanien har föregått med gott exempel genom att göra vissa arbetsinsatser, och vi hoppas att även de övriga kommer att följa detta exempel.
Vicky Ford
för ECR-gruppen. - (EN) Herr talman! Avsikten med förra sommarens stresstester var att återställa förtroendet för bankerna. Detta var EU:s sätt att tala om för de globala marknaderna att lugna ner sig. Detta misslyckades. Nitton veckor senare kollapsade de irländska bankerna och skattebetalare runt om i Europa tvingades komma till undsättning. Förra veckan fick vi veta att 12 miljarder euro av den föreslagna räddningsaktionen till Portugal går till landets banker. Statsskuldkrisen kommer inte att lösas förrän bankkrisen är löst - och bankkrisen kommer inte att lösas förrän marknaderna har förtroende när det gäller bankernas tillhandahållande av kapital och likviditet.
Avsikten med stresstester är att framhålla riskerna. För att mildra marknadernas oro måste de betona just de risker som marknaderna är bekymrade över, och just nu bekymrar sig marknaderna om nivåerna på statsskulderna. Att vägra testa statsskulden gentemot bankernas totala balansräkningar kommer inte att återupprätta förtroendet. Europeiska bankmyndigheten är förstås klämd mellan att välja pest eller kolera: att offentligt medge att risken för en nedskrivning existerar kan leda till att risken för att detta ska hända vidmakthålls. Att förneka att risken överhuvudtaget existerar skulle dock vara rätt och slätt oansvarigt av tillsynsorganen.
Och sedan har vi triljoner dollar-frågorna. Bakom stängda dörrar har argumentet inriktats på täljaren. Vilket slags kapital har bankerna? Ju mer enskilda länder kämpar för sina egna opt-outs desto mer medvetna blir alla om att alla banker inte är likadana och att det som rör marknaden sprider sig. Men vi bör också beakta nämnaren. Vilken är risken för tillgångarna i balansräkningen och kan man lita på att riskvikterna tillämpas på dessa tillgångar? Får europeiska banker ge en totalt missvisande bild av sina balansräkningar om de amerikanska bankerna har riskvikter som är 50 procent tyngre än deras europeiska motsvarigheter?
Den finansiella krisen bör ha lärt oss alla att värdera vikten av insyn. För sparare, investerare, låntagare och skattebetalare erbjuder dessa stresstester just detta. Detta liknar en travesti!
Sven Giegold
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr Barnier, mina damer och herrar! Anledningen till att frågan om stresstester för banker är av så avgörande betydelse och ses med så kritiska ögon av våra medborgare är att bankerna som investerade enorma summor står i centrum för krisen. Det var bankerna som investerade dessa enorma summor utan att ta hänsyn till riskerna, vilket skapade fastighetsbubblor i många medlemsstater som nu är drabbade av krisen. Något som vi alltid trodde var omöjligt, nämligen att marknaderna kanske är mindre välinformerade än många externa observatörer, har faktiskt skett - marknaderna hade helt och hållet fel. Det är uppenbart att bankerna som orsakade krisen inte klarade av att fatta rätt beslut under krisen.
Det står nu klart att även den nationella skulden har ökat enormt mycket under nedgången, för det första på grund av kostnaden för att rädda bankerna och de garantier som var förknippade med dessa, och för det andra, och än viktigare, på grund av kostnaderna för nedgången i sig. Den viktiga frågan är därför: Har vi lärt oss någon läxa av bankkrisen? Det är inte bara så att bankerna är ansvariga för vad som hänt i det förflutna utan även för nuvarande svårigheter, eftersom marknaderna fortfarande inte fungerar ordentligt.
Sammanlagt 427 miljarder euro i utestående fordringar har nu ackumulerats mellan centralbankerna i räkenskaperna för det europeiska centralbankssystemet och betalningstransaktionssystemet TARGET2. Detta är på grund av att systemet har ingripit emellan centralbankerna i de icke fungerande marknadernas ställe.
På grund av banksystemets svaghet tvekar vi när det gäller att införa de skuldsaneringsåtgärder som skyndsamt behövs i svagare länder. Människor i Grekland, Irland och Portugal upplever helt enkelt att de lider på grund av att systemet för vår bankstruktur är svagt. Stresstester för EU:s banker har genomförts de senaste två åren. Vi trodde att vi skulle hitta sanningen. Som redan har sagts många gånger var stresstesterna för 2010 svaga, särskilt när det gäller riskerna för regeringarna vilka nästan helt och hållet ignorerades. Bankernas stresstester speglade inte verkligheten.
Bilden är mycket snarlik i år, 2011. Även om vi är tacksamma för Michel Barniers bidrag har det inte förklarat varför riskerna som är förbundna med statsobligationer är registrerade inom handelslagret, men inte i finansieringsverksamheten. Förklaringen är alltid densamma: det finns alltid räddningspaket att falla tillbaka på. Detta är dock bara ett djärvt sätt att föregripa ett politiskt beslut. Räddningspaketen kan trots allt inte bara tas för givna, utan de måste först godkännas av de nationella parlamenten. Om dessa räddningspaket anges som orsaken till att risker inte bedöms korrekt är detta i praktiska termer som att nationalisera privata risker som ett fullbordat faktum.
Dessutom har vi fortfarande inte ordentliga stresstester för försäkringsmarknaden. Jag uppmanar Michel Barnier att också titta närmare på detta område. Jag är besviken över att Europeiska bankmyndigheten, som vi upprättat och som är ansvarigt för stresstesterna, faktiskt inte klarade sitt eget stresstest.
Jag vill uppmana Michel Barnier att stanna kvar på rätt spår, och att driva denna fråga mer skyndsamt. Hela denna fråga tycks illustrera Bertolt Brechts ord när han sade: ”Att grunda en bank är ett mycket värre brott än att råna en.” Han hade dock fel. Vi måste nu lära oss att det är ännu värre att bära bankernas skuldbörda.
Paul Murphy
för GUE/NGL-gruppen. - (EN) Herr talman! Vi har nu hänvisat till de föreslagna stresstesternas viktigaste svagheter - risken för utbredda underskott i statsfinanserna. Detta är säkerligen en mycket trolig utveckling mot bakgrund av de oerhörda skuldnivåer som har lastats på ekonomier som helt enkelt inte klarar av att betala. Den irländska staten är exempelvis på väg att bli skyldig 750 miljarder euro 2014, och vi har en statsskuld som ligger på över 120 000 euro per arbetstagare.
Oavsett en möjlig sänkning av räntan och våra så kallade ”bail-outs” är detta ohållbart och den irländska staten kommer att fallera. Vad jag förstår är tyska banker exponerade mot Grekland, Irland, Portugal och Spanien, de så kallade ”PIGS”, till en summa av 400 miljarder euro. Franska banker är exponerade till en summa av 260 miljarder euro och när det gäller brittiska banker handlar det om 300 miljarder euro. Denna enorma exponering förklarar den fruktansvärda åtstramning som kommissionen och Europeiska centralbanken har gjort för arbetstagarna i perifera ekonomier.
Jag förstår att stresstesterna kommer att anta att bankernas finansieringsbehov förblir stabila. Mot bakgrund av risken för en fördjupad kris är detta troligen inte fallet. 34 miljarder euro lämnade de sex irländska inhemska bankerna under de sista tre månaderna av 2010, vilket tvingade dem att förlita sig på förmodat kortsiktig finansiering från ECB till en summa av 160 miljarder euro.
Vid omstruktureringen av banksektorn är säkerligen den viktigaste lärdomen som vi kan dra från erfarenheten av de senaste åren och den omfattande krisen att de största finansiella institutionerna och bankerna inte kan lämnas i privata händer. Dessa privata institutioners strävan efter vinst har spelat en stor roll för att förstöra våra ekonomier, och medborgarna har fått betala ett högt pris för detta. De största finansiella institutionerna, de största bankerna, måste ägas demokratiskt av offentligheten. Vi måste få ett slut på finansmarknadernas diktatur och deras enorma resurser måste användas för att tjäna vanliga människor genom att bevilja lån till småföretag, prisvärda bolån, till att hjälpa husköpare och så vidare.
Jaroslav Paška
för EFD-gruppen. - (SK) Herr talman! Den 18 mars offentliggjorde Europeiska bankmyndigheten scenarierna och stresstesterna genom vilka man önskar kontrollera de europeiska bankerna.
Om vi vill att experterna ska godkänna resultaten av dessa tester måste vi undvika att de är lika ytliga och inkonsekventa som testerna av banksektorn i juli 2010. Mot bakgrund av det faktum att trovärdigheten för hela den europeiska finanssektorn antagligen kommer att utvärderas i enlighet med dessa testers stringens skulle det vara bra om de var så omfattande som möjligt och att de på ett stringent sätt speglade de faktiska risker som finanssektorn kan komma att stå inför i den nuvarande perioden. Jag anser därför inte att testerna bör undvika en lämplig utvärdering av bankernas exponering mot särskilda statsskulder eller andra bankers skulder, utan att de bör beakta de värsta tänkbara scenarierna, exempelvis att ett land går i konkurs. Vi måste också säkerställa ett balanserat och rättvist tillvägagångssätt gentemot utvärderingen av olika bankstrukturer och företagsmodeller i enskilda medlemsstater och försöka säkerställa att de nya stresstesterna så långt möjligt relaterar till hela banksektorn i varje medlemsstat. Det är bara så vi kan återvinna de finansiella experternas förtroende.
Elisa Ferreira
(PT) Herr talman, herr kommissionsledamot! I analysen av bankerna som genomfördes 2010 var det enhetligt erkänt att ett av problemen med dessa tester har varit den dominerande nationella logiken, antingen när det gäller metodik, diagnostik eller val av kriterier. Senare, i det betänkande som du var vänlig att nämna och för vilket jag var föredragande, frågade detta parlament efter ett stärkande av en europeisk dimension för hantering av bankkrisen.
Under tiden har Europeiska systemrisknämnden och Europeiska bankmyndigheten (EBA) upprättats, vilket anger att vi till slut kommer att ge banksektorn en europeisk dimension.
Icke desto mindre hänvisades stresstesterna som vi diskuterar till enligt följande av Europeiska rådet den 24 och 25 mars. Jag kommer att läsa detta på engelska eftersom det är det enda dokument som jag har.
(EN) ”Inför publiceringen av resultaten kommer medlemsstaterna att förbereda särskilda och ambitiösa strategier för att omstrukturera sårbara institutioner, däribland privata lösningar ... men också ett stabilt ramverk i enlighet med reglerna om statligt stöd för tillhandahållande av sådant vid behov.”
(PT) Det som vi för närvarande gör när det gäller stresstesterna är att vi - utan något tydligt och omfattande ramverk som samordnar varierande nationell praxis - ännu en gång rekommenderar att det är upp till medlemsstaterna att lösa denna fråga. Vi förstärker ännu en gång den nationella dimensionen när det gäller hur vi ska närma oss en lösning och hur vi ska korrigera stresstesterna av banksektorn.
Detta leder mig till den grundläggande frågan. Kommer vi inte, med denna typ av metodik, att gå miste om ett gyllene tillfälle att äntligen skapa ett europeiskt snarare än nationellt ramverk för att lösa problemet med reglering?
Olle Schmidt
Herr talman! Vi lever i en besvärlig tid. Finanskrisen har visat hur viktigt det är att medborgarna har förtroende för bankerna och betalningssystemen. Stresstester av bankerna är därför ett viktigt instrument för att pröva bankernas motståndskraft mot oväntade chocker. Finansiell stabilitet handlar om hur väl kapitaliserade bankerna är och vilken motståndskraft de har. Våra erfarenheter visar att kraftfulla tester ökar förtroendet för banksystemet, och testerna bör vara tuffa, trovärdiga, omfattande och förses med tydliga krav. Det irländska exemplet visar tyvärr motsatsen.
Jag vill understryka vikten av öppenhet och transparens i samband med att resultatet av stresstesterna offentliggörs. Individuell publicering av testerna är mycket viktigt för att bidra till att stärka medborgarnas och marknadens förtroende för bankerna. Det handlar, precis som Michel Barnier sade, om förtroende.
Framtida stresstester behöver fortlöpande utvecklas för att inkludera verkliga marknadsförhållanden och risker. Genom att redovisa exponeringar i statspapper kan marknadens aktörer göra egna riskbedömningar. Detta är viktigt för att stärka marknadens förtroende för testernas utformning och trovärdighet. Kommissionen, den europeiska systemrisknämnden (ESRB) och Europeiska bankmyndigheten (EBA) bör vara tydliga med vad stresstesterna avser samt kontrollera och säkerställa att antagandena till stresstesterna återspeglar riskerna.
Om stresstesterna visar att någon eller några banker inte klarar kraven måste medlemsländerna omedelbart agera. De svenska erfarenheterna av expansiva banker i Baltikum visar att riskerna snabbt kan byggas upp genom växande obalanser. Historien har lärt oss att försiktighet är nödvändigt, men dröjsmål eller tvekan inför bristfälliga resultat kan vara förödande. Tack!
Philippe Lamberts
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Stresstesterna är det senaste. Vi har en djup ekonomisk och finansiell kris så vi kommer att låta våra banker genomgå stresstester! Vi har en kärnvapenkris så låt oss låta även våra kärnkraftsanläggningar genomgå stresstester! Som om själva idén med stresstester skulle kunna lugna våra medborgare eller finansmarknaden. Allt tycks bero på de möjligheter som de tillgodoser och vi kan inte, som kommissionsledamoten sade, säga att förra årets finansiella stresstester var så trovärdiga utifrån den utgångspunkten.
Kärnkraftstesterna är dessutom, som din kollega Günther Oettinger tillkännagav denna eftermiddag, också ett stort skämt - åtminstone hittills - eftersom möjligheten att ett flygplan kraschar i en kärnkraftsanläggning inte har beaktats. Jag skulle därför vilja säga att det, i ett sådant fall, tydligt föreligger en kraschrisk.
Kommissionsledamoten säger att rimliga möjligheter bör beaktas och ändå beaktar vi inte risken för att en suverän stat ska falla samman i Europa. Jag vill därför säga följande: antingen antar du att detta ska förkastas, och i så fall vill jag säga att du förnekar något viktigt, eftersom siffrorna i både den irländska och den grekiska skulden tydligt visar att dessa länder förr eller senare kommer att behöva omstrukturera sina skulder, eller så försöker du vinna tid, och i så fall vill jag säga till dig att detta är lika oansvarigt, eftersom ju längre tid det tar att hantera denna fråga desto mer kommer det att kosta samhället som helhet. Jag vädjar därför till kommissionsledamotens ansvarskänsla.
Kommissionsledamoten är en ambitiös europé, som vet att de människor vars stressnivåer testas varje dag är våra medborgare, och som bara alltför väl vet att vi, fram till dess vi tar tjuren vid hornen inte kommer att kunna garantera säkerheten på finansmarknaden. Att ta tjuren vid hornen i dag betyder att radikalt omstrukturera Europas finansindustri. Jag vet att du redan börjat, men detta innebär också att vi behöver ha en gemensam budget i EU. Vi kommer dock att diskutera detta igen i morgon.
Othmar Karas
(DE) Herr talman, herr Barnier, mina damer och herrar! För det första vill jag tacka för det detaljerarde svaret på min parlamentsfråga av den 8 februari om stresstester för irländska banker.
Vi har klargjort en sak i dag: att trovärdighet föder förtroende. Dessutom kommer en seriös, fast och beslutsam strategi hjälpa oss att komma över denna trovärdighetskris. Därför är jag tvingad att säga att jag inte tror att det senaste stresstestet har utvärderats på ett lämpligt sätt. Konsekvenserna är okända. Trots de logiska slutsatser du har beskrivit idag har jag fortfarande inte klart för mig konsekvenserna av det kommande testet. Jag vill därför ställa tre frågor.
För det första: Kan kommissionsledamoten denna gång garantera att man kommer att ta sig an detta med ett långsiktigt perspektiv och inte ett kortsiktigt perspektiv, som förra gången med de irländska bankerna?
Håller, för det andra, den europeiska statsskuldskrisen på att förvärras framför våra ögon, som Sven Giegold beskriver? Denna försämring kommer bara att testas i bankernas handelslager enligt de nuvarande stresstesterna. Bankernas rubriker fram till final maturity listas dock i finansieringsverksamheten som trots detta inte inkluderas i stresstesterna. Hur kan du motivera denna åtskillnad?
För det tredje, kommer inte detta att på nytt ge upphov till en känsla av att bankernas långsiktiga överlevnad är garanterad på grund av att vårt huvudproblem, statsskuldkrisen, inte har utvärderats på lämpligt sätt?
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill tacka dig för ditt svar!
Det viktiga är att ställa en ordentlig diagnos, men det är också viktigt att efter diagnosen kunna tillämpa en riktig behandling. Vi måste därför göra stresstesterna mer öppna och tillförlitliga - och vi har gått i rätt riktning. Men vi måste också komma med en mer effektiv respons.
Vi behöver solventa finansiella institutioner, ett stabilt finanssystem och, framför allt, ett återställande av kreditflödet till den reala ekonomin.
Bankerna som klarar stresstesterna är inte undantagna från att göra allt de kan för att hantera negativa scenarier och förbereda för en allt mer krävande rättslig situation. Banker som inte klarar testerna bör omedelbart hitta lösningar, och medlemsstaterna - de som hittills inte gjort detta - bör anta initiativ för att hjälpa dem och bidra till deras rekapitalisering eller söka sätt att lösa detta på.
Europeiska bankmyndigheten kan utfärda rekommendationer att korrigera risker som spårats för att identifiera alla institutioner som visar systemrisk - vilka kommer att vara föremål för en högre grad av tillsyn - och så att förfaranden för räddning, återhämtning och upplösning kan följas.
Kommissionsledamoten får vårt stöd för dessa förfaranden så att ett ambitiöst europeiskt ramverk kan upprättas för att gå framåt, eftersom den monetära unionen kräver större finansiell integrering, men också större skattemässig och politisk integrering.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Herr talman! Stresstesterna är viktiga för att utvärdera banksystemets hälsa. Två villkor är dock absolut nödvändiga. För det första dessa testers kvalitet och utvärderingsförfarandets noggrannhet. Jag vill nämna att bankernas företagsmodeller har sett olika ut i olika länder. I Rumänien, liksom i andra länder, var inte bankerna inblandade i transaktioner som hanterar ”giftiga” tillgångar. Å andra sidan genomförde de dock en omfattande utlåning som byggde på externa resurser som tilldelats på kort sikt och tillhandahåller finansiering på lång sikt. Resultatet var dock detsamma, nämligen förluster, särskild sårbarhet som genererats i de berörda länderna och, tydligen, en brist på ansvar för riskhantering. Det andra villkoret är insynen i testresultaten, vilket vi kommer att tillämpa i banksystemen. Denna insyn efterfrågas av både finansmarknaderna och medborgarna.
Olle Ludvigsson
Herr talman! Under de senaste årens statsfinansiella turbulens har vi tappat fokus på vad som är roten till det onda. I arbetet med att rädda de svagaste ländernas statsfinanser har vi tenderat att glömma bort att det är bankerna som är vårt största problem.
Dels är det den långa raden av haverier i banksektorn som är huvudanledningen till att så många länders statsfinanser nu är så bräckliga, dels finns många av de centrala svagheterna i banksystemen fortfarande kvar. Vi måste hitta fungerande statsfinansiella lösningar för Aten, Dublin och Lissabon. Sådana lösningar är dock inte värda mycket om inte vi inte samtidigt stadgar upp de europeiska banker som ännu inte kan stå på egna ben. Om vi inte i detta skede gör de ansträngningar som krävs för att skapa en hållbar banksektor kommer den förr eller senare att förorsaka en belastning på statsfinanserna som även de starkaste länderna får svårt att klara av.
Vad som är särskilt beklämmande i sammanhanget är att flera länder som i dag har robusta finanser gör så lite för att åtgärda svagheterna i sina egna banksystem. De kräver högljutt att greker, irländare och portugiser ska bättra sig men struntar för egen del i att göra hemläxan, trots att resurserna finns. Detta är inte acceptabelt!
Att det pågående stresstestet måste genomföras på ett tufft, transparent och förtroendegivande sätt är självklart. Minst lika självklart är det att stresstestet måste följas upp genom ordentliga insatser för att åtgärda de svagheter som identifieras. En gemensam europeisk strategi för detta vore mycket värdefull. Jag förväntar mig att kommissionen inom kort tar ett sådant initiativ på basis av de riktlinjer som togs upp av parlamentet i Elisa Ferreiras betänkande om krishantering inom banksektorn. I slutändan ligger dock huvudansvaret kvar på nationell nivå. Alla länder, inte minst de starkaste, måste se till att åtgärda de brister som alltjämt finns kvar i banksystemen. Tack.
Thomas Mann
(DE) Herr talman, herr Barnier! De europeiska stresstesterna för banker som genomfördes förra sommaren är i behov av en radikal översyn. Det är uppenbarligen inte tillräckligt att helt enkelt betona bankernas kapitalbas. Effekterna av krisen på bankernas likviditet måste också undersökas. Jag påminner om att banker som Lehman Brothers kollapsade på grund av att de stod inför betydande likviditetsproblem. Jag förstår dock inte debatten som att det handlar om huruvida resultatet av likviditetskontrollen ska offentliggöras eller inte.
Alla som insisterar på att informationen bör hållas hemlig underminerar syftet med testet. Det råder inga tvivel om testets intentioner - att förhindra att marknaden förlorar förtroendet för bankerna som inte klarar testet. Effekten av att dölja testresultatet för allmänheten skulle helt enkelt skapa ännu mer osäkerhet. Rykten och halvsanningar tillåts florera i en sådan miljö.
Även om människor kommer att kritisera den nya metodiken och dess olika parametrar måste det gemensamma målet vara tydligt. Insyn är nödvändigt för att fastställa de europeiska bankernas krisbenägenhet. Det finns ett akut behov av ett brett förtroende, och bankerna måste, i eget intresse, spela en roll i detta.
Antonio Cancian
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Michel Barnier för ett utmärkt arbete! Vi måste återupprätta stabiliteten och förtroendet och jag anser att det görs mycket för att uppnå detta. Det rättsliga ramverket för krishanteringen tillhandahåller Michel Barnier med medel för att vidta en rad förebyggande åtgärder och att hantera den nuvarande situationen. Vi måste se upp för och motstå den byråkratiska frestelsen att upprätta organ, byråer eller andra instrument som skulle kunna komplicera livet i framtiden.
Ett samordnat tillvägagångssätt inom en allmän EU-rättslig ram är nödvändig för att förhindra problem och framtida finansiella kriser och för att låta bankerna vara verksamma på ett mer ordentligt sätt och under samma villkor i hela EU. Jag anser att lagstiftarna ständigt bör utveckla standardregler och förfaranden för att att säkerställa insynen.
Jag vill dock betona att försiktighet måste iakttas när resultaten publiceras. Finansåret 2010 visade tydligt hur känsligt och viktigt offentliggörandet av resultatet är för att visa konsekvens. Men detta kan även producera kontraproduktiva reaktioner på marknaderna och orsaka störningar, något som vi måste uppmärksamma och allvarligt beakta.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! En gång i tiden var de irländska bankerna aktade. Nu är de smädade och man behöver inte gå in på anledningarna till detta. Jag är här för att ställa frågor snarare än att bringa klarhet, och jag har flera frågor.
Måste för det första alla banker stresstestas? Kan vi för det andra vara säkra på att de kommande stresstesterna kommer att spegla det verkliga läge som bankerna befinner sig i? Och för det tredje, vilken befogenhet har Europeiska bankmyndigheten att få igenom sin auktoritet hos felande banker, banker som är överexponerade och beter sig hänsynslöst osv.?
Slutligen hänvisade Jean-Paul Gauzès till behovet av att göra oss av med kreditvärderingsinstituten. Hur kan vi så snart som möjligt få till stånd en sådan idealisk situation?
Janusz Władysław Zemke
(PL) Tack för att jag fick möjlighet att ställa en fråga. Jag skulle vilja klargöra att om det inte vore för de åtgärder som vidtagits av Europeiska kommissionen och dig själv, herr kommissionsledamot, skulle det inte råda någon tvekan om att vi skulle vara sämre ställda i dag när det gäller situationen i det europeiska banksystemet. Situationen är dock mycket dynamisk. Vi har lyckligtvis löst några av de problem som rör banklikviditeten, men nya problem och hot växer fram. I samband med detta skulle jag vilja be dig, herr kommissionsledamot, att berätta för oss vad du för närvarande tänker om de hot som växer fram i nuläget och om de hot vi måste hantera inom den närmaste framtiden. Jag skulle eftertryckligt vilja betona att vi lyckligtvis redan har lämnat några av problemen bakom oss, men att andra problem ständigt dyker upp.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Vi får inte glömma att det finns människor som drabbas av dessa problem. Jag träffade en ung irländare på flyget till Frankfurt i dag på väg till Australien med enkel biljett, och han är bara en av tusentals som gör det på grund av våra ekonomiska problem och bankproblemen.
Skulle kommissionen acceptera att den skada som har tillfogats Europas trovärdighet genom fusket i de första bankstresstesterna - och detta beklagar jag högt - nästan inte går att reparera? Europeiska unionens medborgare betraktar bekymrat det som händer inom bankväsendet. Vi har skadat förtroendet för EU och för euroområdet.
Som ni vet har den irländska banksektorn haft sin andra stresstestrunda och den nya regeringen har genomfört en omstruktureringsplan. Det krävdes ytterligare 24 miljarder euro i kapital. Följderna för den irländska ekonomin nu är att bra företag är svältfödda på kapital samtidigt som bankerna kämpar för att uppfylla olika krav. Detta är ett omöjligt scenario, och jag skulle vilja be kommissionsledamoten att ta upp det.
Elena Băsescu
(RO) Herr talman! De tidigare stresstesterna var inte trovärdiga och därför blir det svårt att utföra de kommande testerna. Krisen i Irland har förändrat de nya uppgifterna i det europeiska banksystemet avsevärt. I det här sammanhanget måste framtida tester vara mer exakta när det gäller tillhandahållande av information. De nationella myndigheterna måste redan nu tillämpa handlingsplanerna. Detta skulle därför lösa problemen från stresstesterna i allmänhet. Vi bör inte räkna med att se bankerna misslyckas i testet. De nya testerna bör framhäva svagheterna i banksystemet samtidigt som de avslöjar var kapitalet måste konsolideras. Jag skulle vilja betona vikten av att kommissionen antar ett rimligt synsätt när det handlar om att tillämpa stresstesterna i absolut varenda medlemsstat.
Slutligen anser jag att den information kommissionen har föreslagit om de stora modifieringarna är användbar.
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Herr talman! Vikten av detta ämne framhävs bäst genom det faktum att tre parlamentsledamöter har ställt liknande frågor till kommissionen. Detta är ingen slump. Om vi utför liknande stresstester som förra året, som inte har lyckats återställa förtroendet för den europeiska banksektorn, kan detta nämligen skada EU:s trovärdighet. Det arbete som har utförts av Europeiska systemrisknämnden och Europeiska bankmyndigheten (EBA), som förbereder testet, verkar vara hållbart både när det gäller den enhetliga metodiken och den metod som används för att utföra testet.
Men vissa frågor är fortfarande ovissa för mig även efter kommissionsledamotens svar. Hanterar exempelvis urvalsprocessen gränsöverskridande verksamhet och aktieägarförbindelser lika bra som andra affärsmodeller. En annan fråga är om man med absolut säkerhet kan hävda att flera sådana stresstester inte ignorerar banker vars verksamhet kan utgöra en risk för den europeiska ekonomin.
Michel Barnier
Herr talman! Jag är tacksam för alla som har tagit till orda denna sena kväll för att visa Europaparlamentets vaksamhet - och jag skulle till och med vilja säga dess intelligens - i denna svåra fråga.
För det första för att genast återgå till den fråga som Ildikó Gáll-Pelcz ställde just nu om kommissionens ansvar - jag är van vid att ta mitt ansvar - så skulle jag vilja påpeka att de stresstester som utförs i dag har utformats av den nya myndighet vi har skapat tillsammans, Europeiska bankmyndigheten (EBA), och den ansvarar också för stresstesterna. Vi har förstås ett nära samarbete med denna myndighet och vi, precis som Europeiska centralbanken, har bidragit till att utarbeta denna nya testrunda med EBA, men det är EBA som bär huvudansvaret.
Janusz Władysław Zemke ställde en ganska bred fråga om framtida hot och risker. För det första anser jag att det inte finns något sådant som nollrisk, varken på det här området eller på miljöområdet. Jag anser att det är mycket svårt att förutse framtiden och vi vet när allt kommer omkring, Janusz Władysław Zemke, att marknaderna rör sig mycket snabbare än demokratins tidsålder, än vår tidsålder, oavsett hur snabbt vi rör oss eller hur snabbt och effektivt vi vill röra oss.
Men hur kan vi vara bättre förberedda än vi var för fyra år sedan när vi ställdes inför den kris som hade sitt ursprung i USA och som nästan sopade bort allt? Genom att skapa verktyg, ramar för styrning, övervakning, ansvar, insyn, allt som saknades, allt som hade varit en del av en mycket mäktig ström av ultraliberalism som drog över världen första gången på 1990-talet, allt som delvis hade raserats också med den dumma tanken om att marknaderna kunde reglera sig själva.
Inom ramen för G20, och på vissa områden går vi kanske längre än vad G20 kräver, återskapar vi i dag tålmodigt den styrning, tillsyn och insyn - jag hade helt enkelt tänkt säga ”moral” om jag kan använda det ordet - eller de etiska ramar och instrument som märkligt nog har saknats i finansmarknadens struktur under nästan 15 år.
Därför är det viktigt att ni förstår den här situationen och varför er roll i skapandet av behöriga europeiska tillsynsmyndigheter - Sylvie Goulard nämnde Europeiska systemrisknämnden - är mycket viktig.
Därför - och detta riktar sig också till Jean-Paul Gauzès, som nämnde värderingsinstitut - tar vi tålmodigt med denna åtgärd - denna specifika fråga för kvällens möte - i allt vi gör, vecka efter vecka, i det stora europeiska finansiella och ekonomiska styrprojektet, och vi har fortfarande mycket arbete att utföra. Det är inga problem för mig att använda ordet federation i samband med detta stora projekt. Jag tror det var Sven Giegold som använde det ordet tidigare. Vi måste slå samman våra energier och vår politik mer, och ibland måste vi gå längre än till ren samordning.
Jag instämmer med Jean-Paul Gauzès om vikten av att fortsätta reformerna på området för värderingsinstitut. Vi arbetar på en tredje reform som kommer att komplettera de tidigare två. När det gäller frågan du ställde, Jean-Paul Gauzès, om överdrivet beroende av värderingar, kommer vi att avskaffa ett antal värderingar inom kort i början av juli. Vi kommer att avskaffa flera hänvisningar till värderingar för att förhindra bankernas överdrivna beroende av värderingar, och faktiskt inte bara bankernas. Därför kommer vi att arbeta med den här frågan.
Sylvie Goulard hänvisade till kommentarerna från Mervyn King och Andrea Enria, och jag har antecknat dem. Jag tackar henne för att hon gjorde mig uppmärksam på deras kommentarer, som för övrigt visar ett proaktivt och föränderligt synsätt som jag är mycket nöjd med. Jag vill också tacka henne för att hon nämnde systemrisknämndens mycket viktiga roll - vi vet hur mycket vi har dig att tacka för, Sylvie Goulard. Vi måste arbeta med alla dessa intressenter och med EBA och självklart måste vi ta hänsyn till systemrisknämndens funktion, så att vi tillämpar stresstesterna konsekvent och lär oss av dem.
I slutändan kommer det snarare att vara medlemsstaternas uppgift - inte EBA:s - att lära sig läxorna genom att genomföra villkor och ”back-stop” som kommer att övervakas noga i perioden omedelbart efter stresstesterna.
När de tre europeiska tillsynsmyndigheterna och systemrisknämnden etablerades sade jag att de skulle testa marken genom att gå på den. Det är detta vi gör. Jag anser att EBA gör ett bra jobb under ledning av Andrea Enria, och samma sak gäller för de andra myndigheterna - för systemrisknämnden och Sven Giegold, och för Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (EIOPA). Tidigare nämnde ni testerna i försäkringssektorn. EIOPA utarbetar för närvarande ett antal tester i denna sektor, precis som EBA gjorde för bankerna.
Ni tog upp en känslig och mycket viktig fråga, Sven Giegold, precis som Othmar Karas och Olle Schmidt tidigare, nämligen statsskuldchock. Som jag redan har nämnt, och jag kommer inte att säga mer kring den frågan i kväll, har EBA fått i uppdrag att formge och utveckla testerna. Jag ansåg att en chock i den finansiella verksamheten var orealistisk och att det inte var någon mening att utföra tester på den finansiella verksamheten i detta skede. Allt jag kan säga är att vi har detta samtal med EBA, vi är fast beslutna - Sven Giegold har lärt alla läxorna från denna nya testrunda, precis som vi lärde läxorna av den tidigare rundan som inte var tillfredsställande - och vi har nu ambitionen - Antolín Sánchez Presedo bad mig att visa ambitionen - att vara krävande och stränga när vi för detta samtal samtidigt som vi respekterar EBA:s befogenheter och oberoende på samma sätt som vi i kommissionen kräver respekt för vårt eget oberoende. Min ambition, Sven Giegold, är att rationellt reflektera över vad vi har lärt oss av denna testrunda som kommer att avslutas i juni, och att lära oss så mycket vi kan från vårt samtal med EBA för att förbättra den kommande rundan.
Thomas Mann nämnde liksom du, Sven Giegold, utvärderingen av likviditetsrisken. Som du vet ingår utvärderingen av denna likviditetsrisk inte i själva stresstestet vars resultat kommer att offentliggöras. I början av året meddelade Europeiska bankmyndigheten att det skulle utföra en separat tematisk granskning av likviditetsriskerna i EU:s banksektor som en del av sin regelbundna riskbedömningscykel under första kvartalet 2011. Den kommer därför att ta upp den här frågan i detta parallella sammanhang.
Othmar Karas uppmanade ledamöterna och kommissionen att integrera allt vi gör i långsiktiga strategier, och jag skulle vilja säga till Othmar Karas att detta är en allmän princip som jag skriver under på. Det är också den anda i vilken jag arbetar med mina team för att föreslå all den nya lagstiftning som är en del av den finansiella och ekonomiska styrning som vi behöver. Detta gäller specifikt frågan om styrning, om vad vi ska göra när det gäller aktieägaransvar - vi arbetar utifrån ett långsiktigt perspektiv - och om vad vi vill göra när det gäller bankavveckling som jag sade tidigare till Elisa Ferreira. Det gäller också en annan fråga som jag tänker på. Även om ni inte har nämnt den, så är det en av anledningarna eller orsakerna till krisen. Det gäller oanständiga löner och bonusar som blev ännu högre när man tog mer risker, eftersom de som tog riskerna visste att alla andra skulle betala för dem.
När vi granskar tillämpningen av de nuvarande riktlinjerna för löner och bonusar och ser var de kommer till korta, vill jag tydligt försäkra att - som många av er har krävt - de överförs och tillämpas i alla medlemsstater under de kommande veckorna. När jag säger att jag överväger nya riktlinjer i den här frågan, är det just för att hantera en av orsakerna till krisen - detta galna risktagande - och att göra dem som är inblandade i banksektorn mer försiktiga och ansvarsfulla igen.
Elisa Ferreira och Philippe Lamberts påpekade att stresstesterna var oförenliga. Jag har sagt vad jag tycker om bristerna i de tidigare testerna. Vi behöver mer förenlighet, vi behöver mer Europa i tillämpningen av dessa tester, och därför kommer sakkunnigbedömningen med EBA också att vara mycket användbar.
När det gäller frågan om en ram för samordnad bankavveckling är det precis detta vi arbetar med, Elisa Ferreira. Jag kan bekräfta att vi kommer att lägga fram vårt förslag före sommarens slut och att vi mycket reellt och uppriktigt kommer att förlita oss på de förslag du har lagt fram.
Flera av er, såsom Olle Ludvigsson, Vicky Ford, Antonio Cancian och Elena Băsescu, har just nu begärt att testerna ska vara - och jag upprepar det jag har hört - stränga, trovärdiga och öppna. Jag upprepar att testerna 2011, i det generella sammanhang för denna finansiella och ekonomiska styrning som vi håller på att skapa tillsammans, kommer att vara strängare, trovärdigare och öppnare än de tidigare testerna. Vi kommer att utgå från tidigare läxor och från granskningen av denna 2011-runda för att, precis som ni har begärt, se till att de efterföljande stegen i stresstesterna av banksektorn blir ännu effektivare, strängare, trovärdigare och öppnare.
Talmannen
Tack så mycket, Michel Barnier. Våra diskussioner har pågått lite för länge. Det är positivt att du har svarat alla talare. Men i framtiden bör vi kanske av fostrande skäl komma överens om att kommissionsledamoten i sitt slutanförande endast besvarar de talare som i själva verket fortfarande befinner sig i kammaren. Det skulle spara oss lite tid. Den sista debatten har faktiskt förbrukat den tid vi hade att tillgå.
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149 i arbetsordningen)
Zigmantas Balčytis
skriftlig. - (LT) Som vi kan se i dag misslyckades förra årets stresstester av banker som är verksamma i EU:s medlemsstater att avslöja den verkliga situationen inom sektorn. Det irländska exemplet har visat att denna kontroll var helt otillförlitlig. I år har ett något förbättrat test också utförts och vi väntar alla på resultatet av det. Jag anser att den nyligen etablerade Europeiska bankmyndigheten måste få mycket större befogenheter och en mycket viktigare funktion för att kunna återställa EU-medborgarnas förtroende för bank- och finanssystemet i allmänhet och för att säkerställa trovärdigheten för hela den europeiska finansiella institutionella ramen. Jag anser att testerna bör utföras systematiskt och omfatta ett så stort urval riskelement som möjligt - dessa varierar i medlemsstaterna. Europeiska bankmyndigheten bör också lägga fast tydliga förfaranden och ha möjlighet att lämna in förslag som är obligatoriska för banker om kontrollerna som utförs visar att banken är finansiellt instabil eller otillförlitlig.
Csanád Szegedi
Det är intressant att pressen efter att stresstestet misslyckats översvämmades av falska framgångsrapporter förra året - detta berodde uppenbarligen på intrigerna i Europeiska kommissionen. Och nu kräver inte bara vi utan alla - från liberaler till PPE - en förklaring av misslyckandet. De söker dock en lösning i falska svar, exempelvis i form av att ytterligare statligt kapitaltillskott pumpas in i bankerna eller att Bryssel centraliseras ytterligare. Men det verkliga skälet till misslyckandet är just att byråkratin i Bryssel helt enkelt inte är i stånd att hjälpa oss effektivt på de flesta områden i livet. Så efter detta fiasko borde de inte återkalla fler tillstånd från medlemsstaterna och slösa bort miljarder euro på att upprätta fler kolossala myndigheter. I stället borde de erkänna att Europa inte kan vara Europas förenta stater, och att ju mer makt Bryssel får, desto mer kommer effektiviteten att minska.
