Justering av protokoll
Ordföranden
Protokollet från det senaste sammanträdet har delats ut.
Finns det några synpunkter?

Falconer
Fru ordförande! Jag ser i protokollet att Janssen van Raay haft vänligheten att gratulera mig för mina aktiviteter till förmån för de ledamöter i denna kammare som inte har några ämbeten.
Jag vill tacka honom för dessa vänliga ord, men jag vill också understryka att min meningsskiljaktighet med presidiet inte gällde någon rättslig sak, utan en demokratisk sak. Jag anser att disciplinen är en fråga för de politiska grupperna. Jag anser inte att det är parlamentets ansvar som institution. Jag anser också att alla ändringar i ersättningarna som utbetalas till ledamöterna i denna kammare, från den tidpunkt de valdes i juli 1994, skall framläggas i kammaren, snarare än genomdrivas av något presidium bestående av 15 till 16 personer.
Så det jag sade var annorlunda. Jag tror inte på att man skall fullfölja dessa frågor genom rättsliga kanaler. Det är en demokratisk kurs jag är inställd på att följa. Men jag vill tacka Janssen van Raay för hans vänliga kommentar i går.

Pasty
Fru ordförande! Jag vill endast påpeka att mitt namn inte finns med på gårdagens närvarolista, trots att jag deltog i samtliga omröstningar.
Jag ber er att rätta till detta.

Grossetête
Fru ordförande! Mitt namn finns inte med i gårdagens protokoll, trots att jag var närvarande och deltog i samtliga namnupprop i går.
Jag begär att detta rättas till.

Hardstaff
Fru ordförande! I punkt 1 i gårdagens protokoll står det att jag klargjorde att jag hade avsett att rösta nej i de flesta omröstningar. Jag vill bara klargöra att jag faktiskt röstade i båda dessa omröstningar och att jag röstade nej. Men detta registerades inte i protokollet.

Van Bladel
Fru ordförande! Detta gäller också protokollet och anknyter till det min kollega Janssen van Raay sade om röstningstvånget och straffåtgärderna. Det är mycket otrevligt att komma till disken på måndagen och bli vittne till bestraffningen av ett antal kolleger, som röda i ansiktet tvingas höra från tjänstemännen att de ska straffas under några dagar av sessionen därför att de inte har deltagit i omröstningen. Jag anser detta vara en kränkning av individualiteten och av integriteten vi har som parlamentsledamöter. Kan ni tänka ut ett sätt för att undvika att, så länge dessa åtgärder ännu finns kvar, bestraffningen - för det är vad det är - inte meddelas av tjänstemännen bakom disken helt offentligt? Det är min fråga till er.

von Habsburg
Fru ordförande! När det gäller bestraffningen av tjänstemän vill jag bara säga att de stackarna som arbetar vid disken inte har någon skuld i det hela! De som borde bestraffas är de högst uppsatta, de som aldrig visar sig. Det är på tiden att vi kräver det nu! Vissa utvalda officiella personer borde också bestraffas - och då syftar jag inte på er utan på någon annan!
(Applåder)

Rübig
Fru ordförande! Jag vill meddela att en tjänsteman från kommissionen blev överfallen i går igen i Leopold-parken, förmodligen av samma grupp som överföll herr Macartney.

Ordföranden
Jag har noterat detta. I dag är det plenarsammanträdets sista dag. Jag hoppas att de upprörda känslorna har lagt sig och att blodet som råkat i svallning nu har stillats så att vi kan påbörja omröstningen.
(Protokollet justerades.)

Omröstning
González Triviño
Fru ordförande, ärade ledamöter! Det handlar i korthet om att rätta till ett ord. Texten och formatet på biljetterna förhandlas fram i internationella avtal. Europaparlamentet kan alltså inte förändra texten eller formatet utan ett internationellt avtal. Tredje delen i ändringsförslag 10 säger att användarens rättigheter skall finnas på biljetten. Det innebär en förändring av text och format. Jag föreslår att orden " på biljetten" ersätts med orden " överlämnas till användaren tillsammans med biljetten" ; på så sätt kan ingen hävda att det är omöjligt att genomföra tillämpningen av detta ändringsförslag. Det enda jag alltså är ute efter är att det skall gå att tillämpa denna förordning och att vi, i stället för uttrycket " på biljetten" skriver " med biljetten" - annars kommer man att hävda att formatet och texten är resultat av internationella avtal.
(Parlamentet godkände det muntliga förslaget.)
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Kellett-Bowman
Fru ordförande! För ett par minuter sedan meddelade ni att de fanns rättelser till alla språkversioner. Det gör mig litet förbryllad, för om originalspråket ändrats, var i förfarandet ändrades det?

Ordföranden
Frågan kommer att prövas och sedan erhåller ni ett skriftligt svar.

Collins
Jag stöder detta betänkande med entusiasm. Under de senaste fem åren som en flitig resenär med Sabena har jag och mina medpassagerare fått stå ut med förlorat bagage, försenade flygningar, fruktansvärt överbokade flygplan, oförskämd personal - särskilt i Bryssel - inkompatibla datorsystem (till och med inom samma företag) och så mycket besvär att det hade gett upphov till motstånd från konsumenterna och konkurs för länge sedan om det hade förknippats med en större återförsäljare. Det är därför på tiden att konsumenterna får utöva någon kontroll över verksamheten i sådana skojarföretag. Detta betänkande, även om det inte är perfekt, går en bit på vägen för att uppnå detta och det är därför jag stöder det.

Lindqvist
Frågan om kompensation vid överbokningar på flyg är ingen fråga för EU eller Europaparlamentet. Det är en fråga som skall lösas av flygbolagen och flygbolagens organisationer. Jag har därför röstat nej till betänkandet.

Miller
Jag välkomnar detta betänkande, men jag tvivlar på om det flygbolag jag flyger med regelbundet, Sabena, gör det. Om överbokningar var det enda felet så antar jag att flygbolaget skulle kunna förbättras. Men om man lägger till förlorat bagage, försenade flygningar och dålig service så får man ett allvarligt problem. Även om detta betänkande går en bit på vägen att rätta till ett problem, så måste det finnas åtgärder för att ta itu med de andra.
Betänkande: Howitt (A4-0214/98)

Souchet
Med anledning av att strukturfonderna förblir kroniskt underutnyttjade innehåller betänkandet från vår kollega Howitt ett utkast till överväganden om de prioriteringar som borde inspirera en anpassning av fondernas program fram till slutet av 1999. I stället för att fokusera på orsakerna till denna underförbrukning, och i synnerhet den osannolika trögheten i den administrativa förvaltningen av fonderna, slöseriet och bedrägerierna, föreslår man ännu en gång endast att man inför nya prioriteringar för utnyttjandet av strukturfonderna.
Strukturfonderna spelar en paradoxal roll, eftersom man genom dessa strävar efter att främja en ekonomisk och social sammanhållning som påverkats ofördelaktigt, i synnerhet genom effekterna av vissa gemenskapsbeslut, såsom reformen för den gemensamma jordbrukspolitiken, sjunkande jordbrukspriser, eller förbudet för våra fiskare i Medelhavet och Atlanten att använda drivgarn.
Strukturstödet till förmån för landsbygden, som utvecklades under åren 1992-1993, var likaledes avsett att kompensera de förluster som jordbruksintressena led inom ramen för GATT-förhandlingarna.
Bland de prioriteringar som behållits skulle det varit nödvändigt att i främsta ledet presentera utvärderingen av effekterna av Ekonomiska och monetära unionen på de regionala olikheterna. Euron riskerar i själva verket att märkbart förvärra obalanserna mellan å ena sidan de svagast befolkade regionerna, de fattigaste, de lantligaste och mest avlägset belägna regionerna och å andra sidan de regioner som är belägna vid de stora kommunikationsknutpunkterna där de ekonomiska verksamheterna koncentreras, i synnerhet verksamheterna längs den europeiska ryggraden.
För att behålla jämvikten mellan våra områden är det oundgängligt att bevara livskraften hos landsbygdsregionerna och de regioner som är beroende av fisket, vilka, vilket förtjänar att påminnas om, utgör 80 procent av Europeiska unionens yta. Om vi vill lyckas med en balanserad användning av området som gör det möjligt att undvika flykten från landsbygden och att bevara natur- och kulturarvet som ofta är rikt och känsligt och som utgör den huvudsakliga källan till turistverksamhet, är det nödvändigt att ägna särskild uppmärksamhet åt vissa typer av områden som är mer missgynnade, känsligare och mer svårtillgängliga, såsom bergsområden och fuktiga områden som finns i särskilt stor utsträckning i Europa.
Enligt vår mening, bör gemenskapsinsatsen hellre än att man sprider ut den, för att täcka otaliga områden i ett mer kundanpassat än utvecklingsinriktat perspektiv, begränsas till att ge företräde åt de två enda sanna områdena för gemensam politik: den gemensamma jordbrukspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken, genom att ge dessa de medel och de instrument som är nödvändiga för att garantera deras effektivitet.
Betänkande: Orlando (A4-0222/98)

Caudron
Jag vill här ge mitt reservationslösa stöd åt ett betänkande i vilket man kräver en ökad kamp mot den organiserade brottsligheten i alla dess former.
Europa måste ha gemensamma regler, förbättrat samarbete inom de rättsliga och polisiära områdena och framför allt en gemensam vilja.
Visst måste man handla varsamt med den individuella friheten och vaka över det rättsliga skyddet för individer, men framför allt måste man se till att inte brottslingarna har ett bättre skydd än brottsoffren.
Medvetenheten om detta finns i dag i Europa. På rådsnivå återstår det ännu en lång väg att tillryggalägga.
Man måste fastställa konkreta, tekniska åtgärder och lagstiftningsåtgärder... och för att göra detta krävs också här mer av ett politikens Europa och mer av ett medborgarnas Europa för att lagligen beivra brott som ofta döljs bakom företag och ekonomiska och finansiella system.
Orlandobetänkandet går i rätt riktning och jag stöder det. Nu måste vi gå längre, kraftfullare och snabbare!

Souchet
Rådet har föreslagit en gemensam åtgärd gällande medlemsstaternas samarbetsmetoder kring frågor som rör kampen mot den organiserade brottsligheten. Vi kan bara gratulera oss till införandet av ett sådant samarbete på mellanstatlig nivå, i den mån som man kan förvänta sig att detta har positiva effekter på kampen mot den internationella brottsligheten och på förstärkningen av den polisiära och rättsliga effektiviteten i berörda medlemsstater.
Däremot är den behandling som parlamentsutskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor givit rådets förslag ytterst oroande.
Detta utskott har i själva verket förvanskat rådets förslag genom att systematiskt ändra de bestämmelser som garanterar att nationell lagstiftning respekteras och sålunda medlemsstaternas suveränitet.
Det är givetvis inte detta parlaments sak att uttala sig om denna typ av fråga, eftersom det inte är dess sak att genom ändringsförslag 13 till artikel 4 påtvinga EG-domstolen behörighet.
Domstolen kan inte på något sätt förklaras behörig i denna typ av fråga; den princip som beaktas i rådets förslag är den om mellanstatligt förfarande, vilket förutsätter att medlemsstaterna själva, genom sina respektive rättssystem, är behöriga att tolka en gemensam åtgärd och de tvister som härrör från dess genomförande. Det är inte tänkbart att staterna, till följd av denna gemensamma åtgärd, kan se sig invända inför domstolen mot medborgarnas argument, som man väl kan förstå att de inte är nöjda med!
Vi motsätter oss således totalt Orlandobetänkandets förslag, både av principiella skäl och av effektivitetsskäl.
Betänkande: Elchlepp (A4-0227/98)

Rübig
Behovet av utbyte och gemensamma projekt på området för yrkesutbildning ökar i faser av svår ekonomisk anpassning.
Som sagt måste man värna om att utbytet i samarbetsprogrammen sker på ett balanserat sätt. Vad utbildningsutbytet med Tjeckien beträffar innebär det inte bara att främja rörligheten ut ur landet utan även att motivera och hjälpa de lärare, elever och studenter som vill samla erfarenheter i Tjeckiska republiken.
Principen är att de central- och östeuropeiska staterna skall finansiera sitt deltagande ur egen budget. Men man har ändå sett till, precis som vid deltagandet i de fleråriga programmen för små och medelstora företag att gemenskapen kan komplettera med medel från Phare-programmen. Och även om vi rent generellt håller på att de berörda länderna själva skall stå för finansieringen måste vi uppmärksamma vissa undantagssituationer. Jag har fortfarande tydliga minnen från de översvämningar som ägde rum i Tjeckien för ett år sedan. Det fick allvarliga ekonomiska konsekvenser. Därför välkomnar jag varmt det föreliggande förslaget om att ytterligare medel från Phare tas i anspråk för ett fortsatt främjande av detta samarbete. På det sättet gör vi en aktiv insats för europeiseringen av EU!
Betänkande: Macartney (A4-0249/98)

Souchet
Gruppen Nationernas Europa godkänner fiskeavtalet mellan Europeiska unionen och Islamiska Förbundsrepubliken Komorerna. Frankrike berörs direkt av detta avtal eftersom det berör 21 franska notfartyg för tonfisk.
Vi vill dock understryka att vi motsätter oss ändringsförslag 5 eftersom detta kräver att kommissionen skall lägga fram en uttömmande rapport om en inventering av fisketillgångarna, om avtalets tillämpning och villkor för genomförande samt dess återverkningar i fråga om yrkesutbildning. I verkligheten motsvarar fiskeavtalet en fiskerätt för ett bestämt fångsttonnage och för ett givet antal båtar. De bestämmelser som finns som bilaga till fiskeavtalet är endast tekniska och politiska riktlinjer och de europeiska institutionerna bör inte ensidigt tillskansa sig rätten att kontrollera de åtgärder som endast hör till Islamiska Förbundsrepubliken Komorernas nationella befogenheter. Avslutningsvis, ett fiskeavtal får således inte skada den nationella suveräniteten hos Europeiska unionens partner.
I ändringsförslag 6 anges att rådet bemyndigar kommissionen att förhandla om tillämpningsprotokollen till ifrågavarande avtal. Vi är naturligtvis välvilligt inställda till att kommissionen bemyndigas att förhandla om avtalet, men vi är emot att dess mandat utvidgas till att inbegripa tillämpningsprotokollen. Rådet bör förbli huvudansvarig. Ytterligare en gång önskar Europaparlamentets federalistiska majoritet frånta rådet befogenheter som tillkommer detta till förmån för en teknokratisk icke-demokratiskt kontrollerad struktur, kommissionen.
Slutligen belyser detta fiskeavtal problemet med tonfisktillgången i Europeiska unionen, eftersom det berör referenstonnaget 45 000 ton per år, som oavkortat används för vår inre marknad. Sålunda vill jag ytterligare en gång påminna om att jag är helt emot beslutet att förbjuda användningen av drivgarn, eftersom det huvudsakligen används för tonfiske i Atlanten, tillgången är sund och de argument som används för att skydda havsdäggdjur är falska eftersom drivgarn är ett selektivt fiskeredskap, vilket visas av vetenskapliga studier som är erkänt tillförlitliga på det metodiska planet.

Kampen mot brottslig verksamhet
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0222/98) av Orlando för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikes frågor om utkast till gemensam åtgärd antagen av rådet på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om en samarbetsordning för medlemsstaterna i fråga om identifiering, efterspaning, spärrning och beslagtagande och förverkande av hjälpmedel och tillgångar som härrör från brottslig verksamhet (6490/98 -C4-0184/98-98/0909(CNS)).

Orlando
Fru ordförande! Detta utkast till gemensam åtgärd syftar till att förstärka samarbetet när det gäller identifiering, efterspaning, spärrning och beslagtagande och förverkande av hjälpmedel och tillgångar som härrör från brottslig verksamhet. Utkastet utgör ytterligare ett viktigt framsteg längs den väg som beträddes i Dublin 1996 och som man sedan fortsatte på i och med toppmötet i Amsterdam 1997. Medvetenheten från de europeiska institutionernas sida om den organiserade brottsligheten ökar alltmer och ingripandena mot denna brottsliga verksamhet börjar nu anta mer organiserade former.
Det är min skyldighet att i detta sammanhang peka på de bidrag som härrör från Cederschiölds allmänna betänkande och från Schulz och Bontempis betänkande. Jag vill också påminna om de tidigare gemensamma handlingsprogrammen, som jag har haft äran att vara föredragande för. Detta gäller i första hand mekanismen för utvärdering av tillämpningen och förverkligandet på nationell nivå av de internationella åtagandena inom området för kampen mot den organiserade brottsligheten, ett gemensamt handlingsprogram som godkändes av ministerrådet den 4 november 1997.
Låt mig också påminna om Falcone-programmet, som omfattar uppdatering och utbyte av erfarenheter och information för domare, ordningsmakt, institutioner och medlemsstater och för kandidatländer. Det programmet godkändes av ministerrådet den 19 mars 1998.
Det rör sig om ett gemensamt handlingsprogram med den första, av internationella organ accepterade, definitionen av vad samröre med organiserad brottslighet och deltagande i kriminell verksamhet innebär, som godkändes av ministerrådet den 28 maj 1998. Det programmet, som i dag behandlas av Europaparlamentet, beskriver olika former för samarbete mellan medlemsstaterna, med ett regelsystem som har lett till positiva resultat i vissa europeiska länder, bland annat Italien. I programmet utvecklas de ansatser som gjordes i Amsterdam, där man påminde om hur viktigt det är för alla medlemsstater att förfoga över ett väl utvecklat och omfattande regelsystem när det gäller att förverka tillgångar som härrör från brottslig verksamhet och penningtvätt.
Den föreslagna texten, inklusive tillhörande ändringsförslag, syftar till att drabba de kriminella organisationernas tillgångar. Kampen mot den organiserade brottsligheten hänför sig naturligtvis till väpnad kamp och korruption, men även, och framför allt, till finansiella aspekter. Maffian, i likhet med alla andra typer av organiserad brottslighet, tränger in i den legala sfären via ekonomiska kanaler.
Förslaget innebär beslagtagande, spärrning och förverkande av materiella och immateriella tillgångar, lös och fast egendom som härrör från illegal verksamhet. De föreslagna åtgärderna kommer därför att få en preventiv, liksom en repressiv effekt och avser inte bara fast egendom utan även och framför allt, lös egendom, bankkonton, aktieportföljer, bolagsandelar och ekonomiska transaktioner. Syftet är att slå till mot de brottsliga organisationernas tillgångar, eftersom detta innebär att man utvecklar en effektiv strategi i kampen mot den organiserade brottsligheten.
Det har faktiskt redan med all önskvärd tydlighet framgått att en gudfader eller maffiaboss som sitter i fängelse fritt kan förfoga över sina tillgångar och därför utan tvekan är farligare än en person på flykt undan rättvisan som inte kan basera sin verksamhet på en solid ekonomisk och finansiell grund.
Det är med andra ord endast möjligt att effektivt försvaga den organiserade brottslighetens väpnade arm genom att slå till mot den ekonomiska armen som just därför att den i regel är den mest dolda, utgör en fara som i regel underskattas och som ofta inte är känd för utredarna.
Mot bakgrund av medvetenheten om att tidsfristen krymper mellan det att rättsliga åtgärder vidtas och att olagliga tillgångar överförs, föreslås i detta gemensamma handlingsprogram en serie rationella åtgärder för att accelerera och underlätta samarbetet mellan dömande och polisiära myndigheter i olika länder, . Dessa åtgärder är dessutom särskilt aktuella mot bakgrund av den monetära unionen. Euron innebär en stor möjlighet för Europa. Och liksom med alla stora utmaningar, så är även denna utsatt för faror, i detta fall är risken att Europa blir en enorm tvättanläggning för svarta pengar. Detta kan man undvika genom ett seriöst internationellt samarbete och förhindra genom att konstruera ett rättsligt samarbetsområde.
Illusionen att pengar inte luktar spricker när man står inför pengar som kommer från kriminell verksamhet och våld, vilket är typiskt för olagliga tillgångar, och när man står inför den uppenbara obalans som de svarta pengarna orsakar i marknadsekonomin och den oreda de orsakar när det gäller att få till stånd en reglerad utveckling av de finansiella marknaderna och bankvärlden. De svarta pengarna kostar både för mycket och för litet. De kostar för mycket i etiska och kriminella termer och för litet i ekonomiska termer, vilket innebär att de även står i motsatsställning till principen om konkurrens.
Låt mig avsluta med att uttrycka min uppskattning av det konstruktiva bidraget från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor när det gäller den ursprungliga text som föreslogs.

Schulz
Fru ordförande, mina damer och herrar! Vår kollega Orlando har gett ett utmärkt bidrag till den rad av dokument som utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikes frågor har utarbetat här i parlamentet, som en följd av de åtgärder som rådet vidtagit. De förslag som lagts fram av expertgruppen, den så kallade high level group - en förteckning över gemensamma åtgärder - åtföljdes från parlamentets sida av ett betänkande av vår kollega Cederschiöld. En rad enskilda åtgärder diskuteras nu av parlamentet på det ena sammanträdet efter det andra, och Orlandos betänkande är en av dessa.
Det gäller i stort sett att bekräfta tre av de konstateranden som Orlando gör i sitt betänkande. Ett: om man förbättrar förutsättningarna för ekonomisk verksamhet inom Europeiska unionen - Orlando pekar på den monetära unionen och de möjligheter som finns inom ramen för denna - uppstår en situation som man lätt kan föreställa sig med en tänkbar gränslös ekonomihantering och en gränslös ökning av förutsättningarna för ekonomisk verksamhet. I ett sådant fall är även en gränslös illegal ekonomihantering möjlig. Vi behöver därför gränsöverskridande instrument för att bekämpa den illegala ekonomin.
Europol har kommit detta på spåren och kommer förhoppningsvis snart att göra en effektiv insats. Men det räcker inte med det! Vi behöver mer än bara ett polisiärt samarbete. Vi behöver instrument för ett rättsligt samarbete och det innebär att man bör ge straffmyndigheterna, det vill säga polis, åklagarmyndighet och domstol förutsättningar för ett samarbete med så kort varsel som möjligt och under så obyråkratiska former som möjligt.
Vilken är då brottslingarnas målsättning? Helst vill brottslingarna tjäna så mycket pengar som möjligt på kort tid med en minimal arbetsinsats och utan några hänsyn till moraliska hinder, gärna skattefritt. De vill inte att pengarna skall vara illegala utan smyger in dem i det legala ekonomiska kretsloppet för att på det viset kunna leva ostörda. Det är där man bör ställa upp hinder och skapa instrument som i de fall där någon har skaffat sin förmögenhet på ett illegalt sätt ger rätt att frånta honom denna eller medlen för dess anskaffande. Att förhindra att många blir rika på illegalt sätt och sedan för in pengarna i det legala ekonomiska kretsloppet är en av målsättningarna med de åtgärder som Orlando kommenterar som företrädare för parlamentet och som vi socialdemokrater stöder fullt ut.
Europaparlamentet överskrider gränserna för samtliga politiska grupper när det i full enighet om de europeiska behoven tar sig an denna uppgift. Det råder sällan skiljaktiga meningar, förutom i detaljfrågor. I princip är vi överens. Jag skulle önska att samma enighet kunde råda mellan de stridande parterna på nationell nivå - det skulle underlätta det hela - i stället för att bekämpandet av brottsligheten och åtgärder i samband med detta används som ett slags valstrategi.
Bara en kommentar till PPE-gruppen angående vår omröstningslista. Vi kommer att avstå från att rösta om Palacios ändringsförslag, inte för att det är något fel på dessa, utan för att vi anser att innehållet i dem omfattas av Orlandos text.

Cederschiöld
Fru ordförande! I handlingsplanen om organiserad brottslighet beslöts att efterspaning och beslagtagande av tillgångar från brottslig verksamhet skulle förstärkas. Europaparlamentet stödde förslaget, och samma inriktning finns på andra håll i världen. Näten dras nu till runt narkotikahandlare och organiserad internationell brottslighet. En serie rättsakter kommer att bidra till detta. Rättsakten är i detta fall inte särskilt utförlig, men utskottet har försökt att förtydliga och förstärka den med föredragandens goda hjälp, och inte minst med Palacio Vallelersundis välkända rättsexpertis.
Det kan ändå finnas skäl för rådet att komma tillbaka i frågan, nämligen till frågan om hur de beslagtagna pengarna skall hanteras. Rådet föreslår här åtgärder som berör handläggning, förfarande samt möjligheter till brådskande åtgärder, men även ett nät av kontaktpunkter för att hindra att tillgångarna från allvarlig organiserad brottslighet, t.ex. från narkotikahandel, försvinner. Utbildningsinsatser tillkommer. Man måste emellertid också ha förståelse för att rådet skyndar långsamt på detta område, eftersom det finns grundläggande integritetsaspekter som måste respekteras liksom mänskliga rättigheter att ta hänsyn till. Balansen måste upprätthållas mellan integritetsskyddet och brottsbekämpningens effektivitet.
Det är också viktigt att medborgarna i varje land känner rättstrygghet, dvs. att de vet att deras lagstiftning respekteras. Det kräver skyddet för den enskilda individen. Oavsett de politiska målen, kan man aldrig motivera oordning i rättsstatliga principer med politiska mål.
När mitt betänkande om organiserad brottslighet som gällde handlingsplanen behandlades, röstade ett nästan enigt parlament för de brottsofferfonder som där föreslogs för de medel som inte kan återlämnas till sin rättmätige ägare, eller när så många länder har varit inblandade i ingripandet och beslagtagandet att tillgångarna omöjligen kan delas på ett rimligt sätt. Rådet har ännu inte yttrat sig om detta förslag. Det finns anledning att återkomma till detta, och brottsoffren bör finnas med i det sammanhanget. I denna fråga finns det goda exempel att hämta inom unionen som man kan utgå ifrån för att bygga upp ett nätverk. Någon specificering av vad som skall ske med tillgångarna måste i varje fall initieras.
Genom att rådet har väntat till parlamentsbehandlingen med att fatta beslut i detta ärende, så får rådet också ett fylligare underlag att besluta utifrån, eftersom parlamentet har utvecklat tankegångarna. På samma sätt skulle man med fördel kunna skicka ut en mager rättsakt som verkade som en politisk försöksballong, för att fånga upp de viktiga tankegångar på brottsofferområdet som kan vara värda att ta tillvara.

Frischenschlager
Fru ordförande, mina damer och herrar! Detta betänkande har en politisk innebörd som sträcker sig vida utöver dess egentliga innehåll. Varför då? För att föredraganden har haft förmågan att klargöra vilka de egentliga svårigheterna är. Han lyckas nämligen visa hur otroligt svårt det är för medlemsstaterna och rådet att agera politiskt i frågor som rör det rättsliga samarbetet, i synnerhet på det straffrättsliga området. Det är en viktig fråga som framgår klart av kritiken, vilket vi har att tacka föredraganden för. Det är på gränsen till ofattbart att man tvingas läsa - jag citerar - " Utkastet innehåller inga konkreta förslag angående förbättring av medlemsstaternas rättsliga bestämmelser" och att utkastet inte uppfyller några av fordringarna i handlingsplanen. Detta är ju som att förklara rådet och medlemsstaterna i konkurs på ett oerhört känsligt politiskt område, när vi alla vet att det inte bara är på den inre marknaden som samarbete och integrering är nödvändigt och det så tydligt framgår att den politiska institutionella förmågan att fatta beslut och lösa problem haltar långt efter brottsutvecklingen i samhället.
I det här läget har rådet tagit på sig en löjeväckande roll! Det måste sägas högt, för det är rådet som stiftar lagar och inte vi. Just de rättsliga frågorna, straffrätten, brukar vara parlamentarismens kärnfrågor. På det området utgör parlamentets rådgivning endast ett blygsamt bidrag.
Därför vill jag tacka föredraganden för de mycket kritiska punkterna beträffande parlamentets medverkan i betänkandet, framför allt under motiveringen.
Men jag anser att det i det här sammanhanget är extra viktigt att utskottet och föredraganden, och jag hoppas även plenariet, bedriver det egentliga lagstiftande arbetet vad innehållet beträffar, med tanke på det otroligt torftiga innehållet i detta rådsdokument. Jag tror att det är viktigt att Europaparlamentet verkligen driver sakfrågan framåt. Det är mycket glädjande att föredraganden och utskottet har kommit fram till att de skall göra det.
Jag anser att vi i det här fallet återigen bör poängtera hur begränsad Europaparlamentets kompetens är på den tredje pelarens område och att denna därför behöver stärkas. Det framgår av detta exempel, och vi måste se till att man fattar politiska beslut på området och tar institutionella konsekvenser i enlighet med utvecklingen i samhället. Det ger betänkandet belägg för, och jag vill därför rikta ett mycket stort tack till föredraganden.

Marset Campos
Fru ordförande! För det första vill jag också ansluta mig till gratulationerna till föredraganden Leoluca Orlando, eftersom han har gjort ett mycket bra arbete - erkänt av alla - och han har tydliggjort - vilket också har nämnts tidigare - behovet av att gå framåt i ett europeiskt bygge som omfattar alla nödvändiga dimensioner, det vill säga, att det inte enbart betonar den ekonomiska delen utan att det framför allt lägger betoningen på de sociala, juridiska och finansiella delarna, vilka också är viktiga. Orlando har försökt rätta till denna obalans, och därför kommer vår grupp att rösta för alla ändringsförslagen till detta förslag.
Vi är oroade just för att vi uppfattar en slags differens i behandlingen av vissa handlingar av mindre betydelsefull art och den man ger saker så viktiga saker som organiserad brottslighet och dess dramatiska följder för samhället, kulturen, ungdomen etc, en differens i behandling som visar att rådet inte är insatt i omständigheterna. Det är viktigt att agera mot grupper som de inom den organiserade brottsligheten vilka, bland annat, karaktäriseras av sin ekonomiska kraft och för att de förfogar över kabinett av rättsliga rådgivare som på ett mycket skickligt sätt hittar passager, kryphål och sprickor för att kringgå den nationella och internationella lagstiftningen. Därför är det nödvändigt med bättre argumentering och precision, från Europeiska unionens sida i förhållande till dessa grupper.
Vi anser också att några ändringsförslag är mycket positiva - nr 6, 7, 10, 15 och 16 - som vi menar är inriktade på kärnfrågan. I denna mening anser vi att nr 6 - om fri och direkt tillgång för medlemsstater till information som andra stater besitter - är viktigt för att göra arbetet i jakten på denna typ av brott smidigare. Nr 7 om de rättsliga beslut som, inom ramen för identifieringsprocessen av de aktivt illegala, måste utfärdas för att man skall kunna inskränka de rättigheter som tillkommer personer eller organisationer som har låtit utföra denna typ av brott. Nr 10 om utarbetandet av en katalog med uppgifter som bör ingå i en rättslig begäran om beslag av instrument och även för interimistisk kvarstad av tillgångar från brotten. Nr 15 om vidtagande av nödvändiga åtgärder för att tillåta verkställande av de rättsliga besluten i en annan medlemsstat, vilket är viktigt också för att kunna agera på ett smidigt sätt. Och nr 16 om behovet av att staterna antar nödvändiga åtgärder för att kunna agera gemensamt.
Vi instämmer dock inte i ändringsförslagen 20, 21 och 22, då vi anser att Orlandos text är mer precis.
Därför upprepar vi vårt totala stöd och vår gratulation till föredraganden.

Wolf
Fru ordförande! I bästa telegramstil: Vi i gruppen De gröna har alltid kritiserat begreppet organiserad brottslighet för att vara ett gift, ett samlingsbegrepp för maffiastrukturer och terrorism och allt möjligt annat och något för den statliga sektorn att projicera sin egen stelhet på, när vi i själva verket har att göra med avvikande kapitalistiska former i berikningsprocessen.
Frågan om de personliga friheterna måste väga tyngre än frågan om äganderätten. Vi närmar oss saken från ett annat håll än rättsordningen. Därför röstade vi vid ett tillfälle mot ett Orlandobetänkande som enligt oss gick för långt på den punkten. I det här fallet där det handlar om ett verkligt inkränktande på äganderätten i samband med avvikande kapitalistiska berikningsprocesser anser vi att Orlando ger uttryck för vanligt sunt förnuft och vi kan därför stödja betänkandet på samtliga punkter. Vi tycker även att ändringsförslagen från Europeiska folkpartiets grupp är vettiga och värda att stödja.
Det är uppenbart att en maffiaboss är farligare när han sitter fängslad och dirigerar sitt kriminella kapital utifrån fängelset än när han är ute och har gjort av med hela sitt kapital. Det är det som är den avgörande frågan! Så tillvida har man angripit saken från rätt håll. Det är förvånansvärt att kommissionen i det stora hela agerar så tveksamt i den här frågan. Här handlar det åter om att lägga tyngdpunkten fel i rättsordningen.
Det behövs en reglering av ett rättvist utbyte på en starkare inre marknad, för bara på det viset kan man äntligen hindra den brottslighet som orsakar den normala kapitalistiska berikningen från att sprida sig som en cancersvulst.

Blokland
Fru ordförande! Orlandobetänkandet behandlar en gemensam åtgärd från rådet inom ramen för den handlingsplan mot organiserad brottslighet, såsom den godkändes av Europeiska rådet i juni 1997. Orlandobetänkandet uttalar sig tämligen negativt om detta förslag beträffande medlemsstaternas samarbete på området för identifiering, efterspaning, spärrning eller beslagtagande och förverkande av tillgångar som härrör från brottslig verksamhet.
Enligt betänkandet skulle rådet inte ha uppfyllt ett enda av handlingsplanens krav: uppgiften i riktlinjernas punkt 11 (bland annat förbättringen av medlemsstaternas rättsliga föreskrifter och införandet av särskilda förfaranden) och rekommendationen 26 c) (förverkande oavsett om gärningsmannen är närvarande eller ej) har inte inkorporerats i åtgärden.
Denna anklagelse synes mig vara för hård. Åtgärden grundar sig på artikel K3 i EU-fördraget som syftar till verkställandet av handlingsplanen och då särskilt rekommendation 26 b). Kort sammanfattat står där att man skall genomföra en undersökning för att förbättra uppspårandet och beslagtagandet av illegala tillgångar och att öka verkställandet av beslut om förverkande. Denna gemensamma åtgärd ger ändå en hygglig ansats till detta. Att vänta sig att ett europeiskt system omedelbart upprättas är att gå för långt och det skulle inte ens överensstämma med handlingsplanens politiska mål. Möjligtvis med parlamentets mål, men då kan man i alla fall inte stödja sig handlingsplanen för att påstå att rådet har fel. Samarbetet inom det rättsliga området går inte så lätt på europeisk nivå, det är sant. Men man talar också här om de nationella medlemsstaternas själ. Man hamnar här väldigt nära staternas suveränitet.
Åtgärden är baserad på artikel K3 i EU-fördraget. Parlamentet har således befogenhet att avge ett yttrande. Det är oklart för mig varför förslaget behandlas som om parlamentet skulle ha befogenhet att godkänna det.
Innehållsmässigt kan jag ställa mig bakom många av ändringsförslagen, men med tanke på avsikten med rådets åtgärd är ändringsförslagen beträffade artikel 4 egentligen alldeles för långtgående och detaljerade. Jag har särskilt svårt för ändringsförslag 13, som ger EG-domstolen befogenhet över bland annat tolkningen av denna åtgärd och tvister rörande tillämpningen. Det handlar här om en åtgärd inom ramen för tredje pelaren. Här har EG-domstolen ingen jurisdiktion, om inte medlemsstaterna själva kommer överens om detta och bifaller denna begränsning av deras politiska frihet.
Trots att jag alltså tycker att många av ändringsförslagen är ganska bra innehållsmässigt kan jag ändå inte stödja detta betänkande, eftersom jag anser att det inte hör hemma här. Förslaget om ett gemensamt agerande från rådet kan jag för övrigt helt skriva under på.

Blot
Fru ordförande, kära kolleger! Detta betänkande är onekligen ett framsteg i samarbetet mellan medlemsstaterna i kampen mot brottsligheten, och lyckligtvis uppnås en viss enhällighet i frågan.
Låt oss erinra oss om att brottsligheten har på ett halvt sekel ökat betydligt i Europa. I Frankrike t.ex. har den ökat från 500 000 brott och lagöverträdelser år 1950 till mer än 4, 5 miljoner för närvarande. Detta är en ökning som naturligtvis inte har något att göra med landets befolkningsutveckling. Jag ger detta exempel eftersom det ligger mig nära, men jag vet att i de flesta länder i Europa är utvecklingen densamma. Den är ytterst oroande.
Emellertid syftar givetvis en stor del av brotten till att olagligt tillskansa sig tillgångar, därav nödvändigheten att slå till mot brottslighetens ekonomiska sida, dess avkastning och också dess tillgångar. Detta är sålunda föremålet för betänkandet i fråga. Det europeiska samarbetet mot brottsligheten inom detta speciella område, har därför en prioritetskaraktär.
En av bristerna med mekanismerna för kampen är förfarandenas långsamhet, och åtskilliga artiklar och ändringsförslag knutna till detta betänkande, syftar just till att påskynda dessa förfaranden vad gäller identifiering, efterspaning, spärrning, beslagtagande och förverkande av tillgångar från brottslig verksamhet. Samtliga dessa åtgärder får vårt fulla godkännande.
Å andra sidan anser vi däremot att den ursprungliga skrivningen av artikel 4 bör behållas, eftersom nationell lagstiftning i frågan bör respekteras i samarbetet, för övrigt dessutom i enlighet med den subsidaritetsprincip som finns i Fördraget om Europeiska unionen. Vissa ändringsförslag såsom ändringsförslag 4 innebär ytterst nödvändiga preciseringar inom ramen för ett lagstiftningsförslag som dock förblir av ytterst allmän räckvidd.
Detta betänkande går sålunda i rätt riktning och vi kommer att rösta för, men staternas agerande förblir odiskutabelt mycket otillräckligt med hänsyn till den avsevärda omfattningen av de ekonomiska verksamheter som är knutna till brottsligheten. Den europeiska politiken återspeglar bara staternas politik eller majoriteten bland dem, och den är för ögonblicket helt otillräcklig inom detta område.

Ford
Herr ordförande! Jag gratulerar Orlando för hans mod och hans betänkande. Det är ett betänkande i rättan tid. Europeiska brottslingar har, som den europeiska industrin, hakat på fördelarna med den fria rörligheten för varor, tjänster, kapital och människor. Narkotika, prostitution, smutsiga pengar och de som smugglar illegala invandrare har alla dragit nytta av den inre marknaden. Krafterna som upprätthåller lag och ordning måste samarbeta liksom Europas kriminella också samarbetar och harmonisera sina förfaranden.
Orlandos betänkande hjälper oss att inleda denna process. Vi kan bara hoppas på att ministerrådet är uppmärksamt på detta. Jag skulle också vilja föreslå några mycket enkla praktiska steg som kan vidtas för att ta itu med organiserad brottslighet. Oostlander och jag deltog nyligen i en internationell poliskonferens i Holland. Den fråga man tog upp med oss två där var idén att utnyttja övergången till euron som ett tillfälle att ertappa och hindra smutsiga pengar från att komma från den organiserade brottsligheten. De som har sina orättmätiga inkomster i franc, tyska mark eller pesetas i förvaringsboxar - eller till och med under sängen! - kommer vid någon tidpunkt under övergången till euro att vara tvungna att växla dessa pengar, och det är då vi får vårt tillfälle att identifiera dem.
Poliserna vid konferensen föreslog att en alleuropeisk specialenhet upprättas för att komma på sådana överföringar - kanske baserad på Europol som nu är ansvarigt för att ta itu med de transeuropeiska problemen som narkotika och terrorism. Tillsammans med detta behöver kravet på att till myndigheterna rapportera stora omsättningar av kontanter från en valuta till en annan harmoniseras.
För närvarande måste endast misstänkta transaktioner rapporteras i många länder, och det kan vara förnuftigt att harmonisera detta förfarande och göra det hårdare. Europas folk skulle välkomna ett sådant steg, och vi måste ta till vara på detta tillfälle. Att inte göra det vore ett misstag.

Baldi
Fru ordförande, herr kommissionär, ärade kolleger! Det är av fundamental betydelse att vi beslutsamt stöder kampen mot den organiserade brottsligheten och jag instämmer till fullo i det förslag till gemensamt handlingsprogram som antagits av rådet, men jag är personligen emot att införa de lagar som föreslås av Orlando, eftersom det allvarligt skulle skada rättigheterna och de institutionella garantierna för alla de medborgare som är föremål för utredning och innebära att vi tar ett steg tillbaka i historien. Detta är verkligen oroande.
Att fullfölja Orlandos förslag skulle få en enda och omedelbar effekt: det skulle räcka att anklaga en medborgare för att bedriva brottslig verksamhet för att man skulle kunna beslagta tillgångar och ruinera personen i fråga ekonomiskt, även innan en dom har fallit. Låt mig påminna om att vi diskuterar preventiva åtgärder. Till detta kan man lägga det faktum att Italien flera gånger har fördömts av domstolen för de sekellånga handläggningstiderna i de italienska domstolarna.
Definitionen av ett antal grundprinciper som syftar till att förbättra det internationella samarbetet - men som samtidigt får viktiga konsekvenser på det rättsliga planet - kan inte bortse från det preventiva yttrandet från parlamentets juridiska utskott, även om de ändringsförslag som presenterats av Palacio försöker överbrygga denna klyfta. Att godkänna detta förslag, kära kolleger, innebär att återgå till den medeltida inkvisitionen, och en gång för alla utplåna de sociala erövringar vad gäller frihet och garantier till skydd för medborgarna som, för alla domstolsväsen i civiliserade stater, anses vara oskyldiga till dess en definitiv dom har avkunnats.
Jag vädjar därför till mina kollegers förnuft och ber dem återremittera texten till det juridiska utskottet - som ännu inte har haft möjlighet att avge yttrande - så att man i förslaget inför garantier till skydd för de europeiska medborgarna.

Lindqvist
Fru ordförande, herr kommissionär! I de flesta opinionsundersökningar som handlar om vad man tycker att EU bland annat skall syssla med, så kommer kampen mot brottsligheten högt, ibland högst. Detta är ett sådant betänkande som behandlar hur brottslighet och brottslig verksamhet skall förhindras genom effektivt samarbete mellan medlemsstaterna.
Först vill jag säga att det är ett mellanstatligt samarbete som det handlar om. Det handlar om att spåra och beslagta ekonomiska tillgångar som härrör från en sådan brottslighet. Det handlar också om att få medlemsstater att ratificera konventioner och resolutionen om penningtvätt från narkotikapengar m.m.
Några nyckelord som jag ser i detta är bl.a. fri tillgång till information mellan medlemsstaterna, hög prioritet i form av snabba behandlingar av ansökningar om beslagtagande, snabbt agerande, personliga kontakter mellan utredare, domare m.fl. samt enkla rutiner under upprätthållande av rättssäkerheten.
Detta är en fråga som är väldigt känslig för många medlemsländer. Brott-, straff-, polis- och åklagarfrågor är ursprunget i många nationalstaters lagstiftning. Det är därför viktigt att man inte gör något som uppfattas som en kränkning av den nationella suveräniteten. Hit hör enligt min åsikt ändringsförslag 13 som föreslår att medlemsstaterna skall erkänna EG-domstolen som behörig tolkningsinstans angående artikel 4. Artikel 4 handlar om frågor om besvär, skadestånd och liknande som ofta är rent civilrättsliga ting, i alla fall frågan om skadestånd. Det finns ingen anledning att blanda in EG-domstolen i detta samarbete i övrigt. Det är alltså något som jag är emot. Bortsett från det är betänkandet väldigt bra. Vi från ELDR-gruppen stöder det - för min del alltså med undantag för ändringsförslag 13.

Ephremidis
Herr ordförande! Enligt min uppfattning är den organiserade brottsligheten en produkt av den ansvarslösa fria marknaden, den så kallade fria ekonomin, som numera har blivit internationell. Denna brottslighet organiseras och breder ut sig, i takt med att den fria marknaden blir alltmer hänsynslös breder brottsligheten ut sig och stärker sin makt. Det är två parallella företeelser. De betingar varandra.
Trots detta vill jag inte helt motsätta mig rådets förslag och herr Orlandos betänkande. Jag anser att det är ett steg i rätt riktning. Det behövs samordning, samarbete mellan medlemsstaterna för att bekämpa den organiserade brottsligheten, som bedriver sin verksamhet i samverkan, objektivt och subjektivt, med de kanaler den kontrollerar, med stöd av en enorm mängd smutsiga pengar.
Det är inget fel på dessa åtgärder. De förbättras av ändringsförslag från herr Orlando och några andra kolleger. Men jag tror att vi måste vara väldigt försiktiga. En kollega sade tidigare - och jag håller med henne - att det kan tänkas att rättsliga och administrativa åtgärder av detta slag kan få motsatt effekt mot den avsedda, de riskerar att strypa medborgarnas fri- och rättigheter. Vi måste alltså akta oss för överdrifter. Vi skulle rösta för resolutionen om den innehöll absoluta, helt säkra garantier för att medborgarnas fri- och rättigheter inte är i farozonen.
Till sist, herr ordförande, vill jag säga att bekämpandet av denna brottslighet, som alltså bedrivs inom den fria marknadens ram, förutsätter samarbete med bankväsendet, rättsväsendet och polisväsendet. Den organiserade brottsligheten har nämligen trängt in i och korrumperat alla dessa verksamheter. Om vi vill bekämpa den, måste vi sluta bekämpa symtomen. Vi måste komma åt de grundläggande orsakerna. Man måste bränna bort de varhärdar ur vilka de smutsiga pengarna väller fram. Man kan inte bekämpa den organiserade brottsligheten så länge korruptionen, ofta ända upp i partiernas högsta ledning, av domstolarna, polisen och administrationen består.
(Applåder)

Bianco
Herr ordförande! Jag anser att Orlandos betänkande är utmärkt och att den inriktning som betänkandet har utgör en mycket positiv grund för att effektivt kunna föra kampen mot den organiserade brottsligheten framåt. Jag ser inga som helst hot mot de individuella fri- och rättigheterna, utan ser bara en uppmaning om ett effektivt samarbete som skall genomföras med lämpliga medel. Sådana ansatser existerar i ändringsförslagen och i den uppläggning som Orlando har gett sitt betänkande.
Jag vill inte att man bakom luddiga resonemang om problemen med den personliga friheten döljer ett skyddande av vissa positioner som i stället måste motarbetas med stor beslutsamhet. Avslutningsvis vill jag uttrycka mitt fulla stöd för Orlandos betänkande och ändringsförslag.

Thors
Herr ordförande! Det är klart att detta förslag till gemensam åtgärd är bra. Det är ett bra betänkande som har tagits fram. Jag tror dock att sanningens minut kommer att komma ganska snart, när vi ser på förverkligandet av handlingsplanen mot den organiserade brottsligheten m.m.
Rådet för inrikes ärenden antar gemensam åtgärd efter gemensam åtgärd, utan att det nödvändigtvis innebär så mycket. Granskar vi situationen vid konventionstillämpningen inom samma område, ser vi ju att situationen är beklagansvärd. Man har godkänt konventioner, men väldigt få av dem har trätt i kraft. Hur är det med dessa gemensamma åtgärder som är i det närmaste deklamatoriska? Jag tror att vi kommer till en situation där det blir en väldigt stor skillnad mellan orden som yttras om samarbete och det som faktiskt görs. Det är det som jag menar med sanningens minut inom dessa viktiga områden: rättssamarbete och kamp mot organiserad brottslighet.
Vi upprepar situationer där medlemsstater de facto inte efterlever det som har sagts inom de konventionsområden som redan finns. Hur är det då med detta? Jag tror dock på exemplets makt och hoppas att man faktiskt lyckas samarbeta.
Vidare vill jag säga att jag, i motsats till min kollega Lindqvist, understöder förslaget om att EG-domstolen skall ha en befogenhet inom detta område. Utan att vilja hänskjuta ärendet tillbaka till utskottet, beklagar jag dock att utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt inte hördes inom detta område, att vi inte hade tillfälle att yttra oss. Det är emellertid för sent, och jag kräver inte att ärendet skall återförvisas.

Hager
Herr ordförande! Först vill jag tacka föredraganden för hans ståndaktiga insats i kampen mot brottsligheten. Fienden kallas trots allt " organiserad brottslighet" och bör inte underskattas, en fiende som i brist på rättsliga inskränkningar a priori har en fördel och gentemot vilken unionen måste rusta sig med de bästa rättsliga vapnen. Därför måste man liksom föredraganden beklaga att det i den åtgärd som föreligger saknas konkreta förslag på en förbättring av medlemsstaternas lagstiftning.
Med tanke på den ökande brottsstatistiken har jag ingen förståelse för den restriktiva hållning som visas. Till och med i Österrike, där frågan i sig är reglerad i den bemärkelse som föredraganden kräver, har jag kritiserat vissa bestämmelser för att vara negativa och maffiavänliga eftersom de enligt mig går för långt genom att de bortser från straffrättsliga åtgärder som tillåter ett ingripande mot förmögenhet som förvärvats på illegalt sätt, för ingripanden mot ekonomiska yttringar av den brottsliga organisationen ger resultat. Vi välkomnar därför de föreslagna förbättringarna.

Rübig
Herr ordförande! Det är viktigt att tjänstemännen vidareutbildas kontinuerligt! Kontinuerlig utbildning och vidareutbildning är förutsättningen för en effektiv arbetsinsats. Det behövs en omedelbar förbättring av infrastrukturen, i synnerhet vid identifieringsmyndigheterna. Men det är lika viktigt med en kartläggning av utrustningen för identifiering och kunskaper om arbetsgrupper och organisation. Är vi själva ett föredöme på det området? Hur är det med brottsbekämpningen inom parlamentet och i dess närhet? Folk blir ständigt nedslagna och rånade, det sker inbrott på våra kontor och det stjäls ur våra skrivbord. Jag anser att det bör ske en omprövning av de 16, 7 miljoner ecu som används till säkerheten här i parlamentet. Hur ser samarbetet ut med myndigheterna i Frankrike, Belgien och Luxemburg beträffande vår säkerhet?
(Applåder)

Kinnock, Neil
Herr ordförande! Vi i kommissionen välkomnar dagens debatt om olika sätt att beslagta och konfiskera tillgångar som härrör från brottslig verksamhet. Vi är tacksamma mot föredraganden, Orlando, för det arbete han har lagt ned och i synnerhet gäller det hans förslag för att förbättra utkastet till gemensam åtgärd som rådet fortfarande har under övervägande.
När rådet överväger ärendet så gör det väl i att hålla i klart minne att det enligt opinionsundersökningarna finns stora folkmajoriteter i varje enskild medlemsstat som stöder maximal koordinering, rättsliga åtgärder och samarbete mot internationell brottslighet. I åtminstone detta avseende visar allmänheten att den har kommit ganska mycket längre än politikerna har i sin uppfattning i frågan, även om de tyvärr inte kommit lika långt före som brottslingarna har.
Kommissionen instämmer i mycket av huvuddelen i Orlandos betänkande, som syftar till att stärka åtagandena att bekämpa pengatvätt och konfiskera tillgångar som härrör från brottslig verksamhet. Helt klart är det så att för att bekämpa organiserad brottslighet är det viktigt att ha internationella instrument som inte bara är baserade på åtaganden som " skall göra sitt bästa" , utan som har autentiska och väldefinierade rättsliga förpliktelser som kan skydda samhället och avskräcka eller, förstås, straffa skurkarna.
Jag håller särskilt med Orlando när han betonar att de medlemsstater som ännu inte har gjort det bör ratificera Europarådets konvention från 1990 om tvättning, spaning, beslagtagande och konfiskering av tillgångar som förvärvats på brottslig väg. Medlemsstaterna borde faktiskt sträva efter att ratificera alla konventioner som de godtagit inom de utlovade tidsgränserna. Exempelvis har konventionerna och protokollen om kampen mot bedrägerier och korruption väntat på ratificering i mer än två år. Mina kolleger i kommissionen och jag hoppas att regeringarna kommer att leva upp till sina åtaganden och att de nationella parlamenten kommer att trycka på för ratificering.
För sina egna intressens skull borde medlemsstaterna också fullständigt foga sig till kraven i gemenskapsdirektivet om att bekämpa pengatvätt och genomföra rekommendationen som aktionsgruppen mot pengatvätt lade fram 1996.
Kommissionen stöder också ändringsförslagen som förbättrar det sätt på vilket direktsamarbete i rättshjälp erbjuds. Vi stöder också införandet av tidsfrister i förfarandena och en bättre definition av de krav som skall uppfyllas för att rättslig hjälp skall erbjudas mellan medlemsstaterna.
Kommissionen är medveten om behovet av att väga effektiva åtgärder mot pengatvätt mot skyddet av individens grundläggande rättigheter. Vi välkomnar därför Orlandos förslag att garantera dem som orätt lidit skada av sådana åtgärder rätten att kräva kompensation. Brottslingar skulle inte iakttaga de medborgerliga rättigheterna så skrupulöst, men, som demokrater måste vi självfallet visa vår överlägsenhet i detta avseende.
Vi är också positivt inställda till idén med en översynsparagraf och ett datum för att kontrollera om den gemensamma åtgärden kan stärkas ytterligare. Vi föreslår slutet av 1999 eller kanske slutet av år 2000 så att det finns ett särskilt datum snarare än ett relativt vagt och öppet åtagande.
Som kammaren känner till så övervägdes frågan om att göra ansträngningar för att bekämpa den organiserade brottsligheten noga i den öppna debatten i ministermötena för justitie- och inrikesministrarna i maj och toppmötet i Cardiff gjorde också ett tydligt uttalande i frågan. Med dessa aktiviteter och våra egna starka känslor i minnet kommer kommissionen att göra sitt yttersta för att få in kraftfulla hänvisningar till frågan i handlingsplanen om frihet, säkerhet och rättvisa som kommer att läggas fram till Europeiska rådet i Wien i december. Naturligtvis kommer vi fortsätta att räkna med stöd från detta parlament för att åstadkomma ytterligare framsteg på detta viktiga område som nu täcks av Amsterdamfördraget.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Kinnock.
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
Före omröstningen om ändringsförslag nr 13

Wolf
Herr ordförande! Skulle jag kunna få ställa en fråga till föredraganden? Blokland påstod att det skulle vara en överträdelse av förutsättningarna i fördraget. Om man läser ändringsförslaget noggrant ser man att det innebär att medlemsstaterna själva skall avtala om att binda upp sig på det viset. Kanske föredraganden kan framföra sin åsikt i den frågan.

Ordföranden
Herr Wolf! Om föredraganden hade begärt ordet som föredragande, hade jag omedelbart beviljat det. Där tvivlar jag inte det minsta. Men jag anser att Orlando inte behöver ge sin åsikt, på begäran av en annan ledamot, om han inte så önskar. Då han inte önskar detta fortsätter vi med omröstningen.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Posselt
Herr ordförande! Jag är glad över att vi de senaste månaderna ägnat mer tid åt frågan om tvättning av pengar, men jag anser att vi även måste ta upp den frågan oftare i samband med föranslutningsstrategin, den strukturerade dialogen och anslutningsförhandlingarna. Nu råder åter rättvisa och rättsstatliga förhållanden i de central- och östeuropeiska staterna efter årtionden av socialistiskt berikande, men denna process utnyttjas starkt för tvättning av pengar av krafter hos oss och i dessa länders gamla och nya strukturer. Det är en fråga som vi också måste ta upp. Därför är det glädjande att det österrikiska ordförandeskapet med justitieminister Michalek och inrikesminister Schlögl kommer till Bryssel nästa vecka. Vi får bara hoppas att de inte promenerar genom Léopoldparken, men i övrigt ser vi fram emot att på nytt kunna fastställa var tyngdpunkten skall ligga.

Tjeckiska republikens deltagande i gemenskapens program(yrkesutbildning, ungdom och utbildning)
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är debatten om betänkande (A4-0227/98) av Elchlepp för utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media om förslag till rådets beslut om gemenskapens ståndpunkt i associeringsrådet beträffande Tjeckiska republikens deltagande i gemenskapens program för yrkesutbildning, ungdom och utbildning (KOM(98)0093 - C4-0161/98-98/0067(CNS)).

Elchlepp
Herr ordförande, ärade kolleger! Det är väl ändå fantastiskt att ungdomar från de central- och östeuropeiska staterna kan delta i de europeiska utbytes- och utbildningsprogrammen redan innan dessa stater är fullvärdiga medlemmar. I mina samtal med parlamentariker och regeringen i Prag fick jag nyligen höra om de stora förväntningar och det engagemang med vilka programmen inleds. Det känns angeläget för mig att poängtera att utbildningsutbytet med Central- och Östeuropa inte bara får ske i den ena riktningen. Här handlar det om ett ömsesidigt utbyte. Det är inte bara ungdomar i Prag, Budapest och Warszawa som på grund av uppdelningen av vår kontinent tvingas avstå från utbildningsmöjligheter i London, Paris, Bologna eller var som helst annars, utan även unga människor i EU blir avskräckta från att tillbringa ett år i Polen, Rumänien eller Tjeckien. Detta borde i stället vara en självklarhet. Vi borde motivera många unga att göra det.
Jag hoppas att man kommer att initiera fler universitetsutbildningar där detta erbjuds som en integrerad del av utbildningen. Jag vill också poängtera att dessa länders upptagande i utbildningsprogrammen i första hand är ett viktigt led i stödjandet av utvidgningsprocessen. Utvidgningen mot öst är inte bara en ekonomisk process utan en väldig inlärningsprocess för oss alla. Det handlar å ena sidan om att skapa förtroende, minska de förutfattade meningar som inte på något vis försvunnit i samband med öppnandet av gränserna utan som tyvärr underblåses av krafter, hos oss och i dessa länder, som i grund och botten inte vill ha någon europeisk integrering.
Man bör å andra sidan inte underskatta betydelsen av kunskapsöverföring. Det personliga erfarenhetsutbytet inom undervisning, forskning, lärarutbildning och övrig yrkesutbildning är en utmärkt drivkraft i en komplicerad anpassningsprocess på väg mot ett fullvärdigt medlemsskap, ofta viktigare än sakinvesteringar. I övrigt handlar det om att förbereda unga människor för rörligheten på en större europeisk arbetsmarknad. Vi måste framför allt se till att deltagandet i programmen fortsätter att öka de närmaste åren.
Det är en annan sak jag också vill poängtera: Under samtalen i Prag föreslog man att representanter för de central- och östeuropeiska staterna skall få tillfälle att medverka i tillsynsutskotten för EU: s utbildningsprogram. Jag stöder detta förslag fullt ut och uppmanar kommissionen att göra det samma, för en personlig medverkan i utskotten är redan det ett viktigt steg mot en integrering och innebär att våra kolleger i dessa länder får tillfälle att bekanta sig med EU: s komplexa förvaltningsoch programstruktur på sektionsnivå.
De ekonomiska förutsättningarna i kandidatländerna är begränsade. Som jag sa måste vi se till att deltagarantalet fortsätter att stiga de närmaste åren. Därför är det illa att finansministerrådet just nu har lagt fram ett förslag om en nedskärning med två tredjedelar av medlen till Leonardo nästa år från 140 miljoner ecu till 40. Detta är en stor skandal!
(Applåder) Det strider mot alla vidlyftiga uttalanden på toppmötet i Cardiff om avsikterna att bedriva en aktiv sysselsättningspolitik, lägga tyngdpunkten på europeiska kvalificeringsåtgärder, främja rörligheten på den europeiska arbetsmarknaden och öka de centraloch östeuropeiska ländernas integrering! Och som vi senast i förrgår här i parlamentet fick höra av rådsordföranden skall allt detta förverkligas!
Denna minskning drabbar återigen just utbildningspolitiken, just yrkesutbildningen, just bland de mest utsatta på arbetsmarknaden måste nedskärningarna ske, men däremot inte i mediaprogrammen som har anknytning till industrin. Det måste väl ändå göra att allmänheten får intryck av en oärlig politik! Det gör mig upprörd och skamsen att tänka på alla de fina gränsöverskridande projekt inom företag, utbildningsanstalter och yrkesskolor, som nu inte kommer att förverkligas, de krossade förväntningarna hos ungdomar som kanske för första gången i sitt liv hade chansen att genomgå en del av sin yrkesutbildning i ett annat land!
EU: s utvidgning österut och den utvidgning av kandidatkretsen som detta innebär gör att frågan om finansieringen av EU-programmen är högst aktuell. Nu är det risk för att utbildningsprojekt de facto och de sökande från länderna i Centraloch Östeuropa måste konkurrera om de allt mer begränsade medlen med projekt och sökande från EU. Detta kommer att skapa ett dåligt intryck. Jag uppmanar därför rådet på det bestämdaste att överge denna kortsiktiga och socialfientliga politik och öka medlen i stället för att skära ned dessa. Det handlar även här om den europeiska trovärdigheten.
(Applåder)
Heinisch
Herr ordförande, kära kolleger! Vi minns alla tydligt bilderna från den översvämningskatastrof som drabbade Tjeckien för precis ett år sedan. Den åsamkade stort lidande för människor, djur och natur och Centraleuropas befolkning som levde i ett område som nästan aldrig drabbats av naturkatastrofer tidigare var alldeles förskräckt.
Även mitt land och Polen drabbades av olycka en gång, men lika illa som läget var den gången, lika storslagen var den solidaritet som de drabbade fick uppleva i form av praktiskt och ekonomiskt stöd. Man uppskattar att översvämningarna i östra Tjeckien orsakade skador för sammanlagt 3, 5 procent av landets bruttonationalprodukt. När vi röstar för förslaget att underlätta för Tjeckien att med hjälp av EU-medel genomföra programmen för ungdomar, är det i mina ögon en uppföljning av den solidaritet som uppkommit som en positiv effekt av de senaste årens hemska händelser.
Men denna solidaritet utövas - det måste medges - inte bara i osjälviskt syfte. När allt kommer omkring är Europeiska unionens statsgemenskap tvungen att genomföra programmen för ungdomar och utbildning med våra tjeckiska medborgares deltagande, vilka spelar en avgörande roll i processen för en utvidgning mot öst. Tjeckiens deltagande i programmen främjar partnerskap, rörlighet, utbyte och informationsförberedelser, något som ligger i både EU: s medlemsstaters och de associerade partnerstaternas intresse.
Å andra sidan är det just den ofrånkomliga kopplingen mellan Europeiska unionens och i det här fallet Tjeckiens intressen som visar att processen för vårt enande med de central- och östeuropeiska staterna just har påbörjats. Vi inte bara ger, utan vi får även något tillbaka. Det måste vi komma ihåg. Därför tackar jag herr Elchlepp för hans fina betänkande och är helt överens med honom om att vi gemensamt måste kämpa för ett uppbringande och en utökning av medlen, annars kan vi inte hjälpa dessa ungdomar, och det här är en fråga som vi tillsammans måste gripa oss an.
(Applåder)

Kerr
Herr ordförande! Jag skulle också vilja gratulera Elchlepp till hans betänkande. Som ledamot av utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media är jag väl förtrogen med hans arbete i utskottet och han är en av de mest välunderrättade ledamöterna på detta område, då han har arbetat på det innan han blev ledamot av Europaparlamentet. Det är mycket sällsynt att finna föredragande som kan mer än tjänstemännen om de berörda programmen.
På ytan är det en teknisk åtgärd att justera finansieringen. Men det ger upphov till en mycket symbolisk och viktig finansiell fråga - vilket Elchlepp redogjorde för mycket väl - nämligen att om vi menar allvar med att ta in ansökarländerna i Centraloch Östeuropa i Europeiska unionen, och det gör vi sannerligen i den gröna gruppen, då måste vi verkligen tala om att finansiera processen ordentligt. Vi hade en lång strid i kulturutskottet och i parlamentet över huvud taget om finansieringen av Sokrates, och vi gjorde det mycket klart att vi inte kommer att rösta för att några nya medlemmar går med på associerad grundval om inte rådet ställer medel till förfogande. Det gläder mig att kunna säga att efter en strid så fick vi en ökning av medlen. Jag måste konstatera att, med Kinnock här som kan svara, den brittiska regeringen till en början motsatte sig denna ökning av medlen. Men vi fick den. Det budskap vi måste understryka här denna morgon är att för att få dessa program att fungera så behöver de mer medel och, som Elchlepp sade, de är livsviktiga med avseende på utbildningen och utbildningsoch ungdomsutbytet för att knyta folket i Central- och Östeuropa till folket i unionen. Det är därför vi måste betona detta.
Utbytesprogrammen som redan har inletts har börjat bygga en grund för denna utökning av gemenskapen. Ingen Europeisk unionen värd namnet kan bli fullständig om vi inte tar med dessa länder och dessa program är ett mycket bra sätt att skrida framåt.
Slutligen, eftersom kommissionär Kinnock är här, så vill jag bara säga att det är skönt att se vilket lysande arbete han gör denna morgon. Jag kanske har haft en del kritik mot honom förut som ledare för labour men, efter det senaste besöket av den nuvarande ledaren måste jag säga: allt är förlåtet och kom tillbaka, snälla Neil, om inte som ledare för labourpartiet så hoppas jag att det i stället blir som ordförande i kommissionen nästa gång. Men när nu detta väl är sagt så skulle det förmodligen göra slut på honom om Tony fick höra det.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Kerr. Jag vill påpeka att vi ännu inte har modifierat förordningen i enlighet med Amsterdamfördraget och att detta parlament därför inte har möjligheten att lägga fram förslag till rådet om ordförande till kommissionen.

Baldi
Herr ordförande! Även jag vill förena mig med mina kolleger och gratulera till det utmärkta arbete som utförts av föredraganden Elchlepp. Utvidgningen av Europeiska gemenskapen mot Central- och Östeuropa måste naturligtvis ta hänsyn till de frågor som rör utbytet av erfarenheter och kulturprojekt, framför allt när det gäller ungdomen. Endast genom en konstruktiv dialog mellan studenter och lärare kan man uppnå viktiga resultat när det gäller innovativa projekt inom området utbildning och yrkesutbildning. Därför är det av stor betydelse att man ökar takten när det gäller den strukturella anpassningen av de länder som kommer att ingå i Europeiska unionen. Det är viktigt att garantera att programmen är öppna för samtliga ungdomar, även för dem som kommer från socialt utsatta familjer, och att de gör det möjligt för dessa att arbeta i gemensamma projekt som gör det möjligt att lära känna den egna historien, de egna värderingarna, den egna identiteten.
Tjeckiska republiken behöver vårt stöd, framför allt när det gäller de tre programmen inom yrkesutbildning, ungdom och utbildning, kompletterat med speciella avtal rörande integrationen. Man måste komma ihåg att, som en följd av översvämningskatastroferna i juli 1997 - vilket Elchlepp tydligt visar - hamnade landet i ekonomiska svårigheter. Därför, för att göra det möjligt för Tjeckien att så snart som möjligt delta i programmen Socrates, Leonardo och " Ungdom för Europa" , måste detta tekniska ekonomiska problem lösas, även eftersom samarbetet mellan ungdomarna är av grundläggande betydelse i denna del av världen, mot bakgrund av de svåra historiska relationerna.
Rörligheten för lärare, elever och universitetsstuderande inom Europeiska unionen i riktning mot Tjeckien måste uppmuntras men också garanteras på ett balanserat vis och med ett verkligt kulturellt och språkligt utbyte. Den europeiska kulturella integration som ligger till grund för Unionsfördraget är möjlig enbart om man ägnar speciell uppmärksamhet åt de länder som socialt och kulturellt ligger oss nära.

Posselt
Herr ordförande! Som medlem av det tjeckisk-tyska samordningsrådet som bildades i Pilsen för två veckor sedan och som föredragande för tilläggsprotokollen till de associeringsavtal som ligger till grund för Elchlepps betänkande vill jag hjärtligt gratulera Elchlepp till hans betänkande och skänka mitt fulla stöd till detta. Jag tror verkligen att man bara kan utöva politiskt inflytande genom att förändra människors sätt att tänka och att detta bara kan ske genom att människorna närmar sig varandra från båda håll, inte tjänstemän och politiker på högsta nivå utan de som befinner sig nere på gräsrotsnivå.
I det här avseendet är ungdomarna en viktig faktor och därför anser jag verkligen att vi måste fortsätta driva projekt som Ronsperg, mötesplatsen för ungdomar i västra Böhmen och det utbytesprogram för studenter i Bayern och Tjeckiska republiken som initierats av Milan Kubes, journalist i Prag och många andra projekt, för bara genom konkreta handlingar av det slaget kan vi förbereda varandra för en utvidgning.
Jag tror att det handlar om att vi förbereder varandra för en utvidgning. Därför är jag mycket glad över Elchlepps påpekande om att vi även ska se till att många från vår sida får möjlighet att åka till Tjeckiska republiken, så att även vi lär oss deras språk och kultur. Jag är övertygad om att utbytet inte bör ske endast i den ena riktningen och att vi har minst lika mycket att lära som människorna i kandidatländerna i Central- och Östeuropa. Därför bör vi sannerligen välkomna Elchlepps betänkande, eftersom han undanröjer den patriotiska enkelspårighet som så ofta finns bland oss och i stället för oss framåt mot en äkta förbindelse grundad på ömsesidig respekt.

Rübig
Herr ordförande! Påven var nyligen på besök i Wien och då sa han att vi inte bör tala så mycket om en utvidgning mot öst utan snarare om en europeisering. Jag tror att de gränsöverskridande mötena på utbildningsområdet kan tjäna som förebilder i det avseendet. Utbildningssamarbetet är mycket angeläget, eftersom det innebär att personer med anknytning till förvärvslivet - lärare, elever, studenter - får möjlighet att lära känna varandra och utbyta erfarenheter.
Jag krävde under ordförandeskapsdebatten i onsdags en höjning av Leonardo-medlen från rådet. Vi har - vilket Elchlepp så riktigt påpekar - ingen som helst förståelse för att dessa medel minskas, för medlen från Europeiska unionen är redan nu så små. Det är nödvändigt att man höjer dessa medel med 100 procent för att vi skall kunna fullgöra våra uppgifter.

Kinnock, Neil
För mig har detta varit en intressant debatt, inte minst på grund av ett av inläggen från en grön ledamot - han hade vänligheten att framföra en inbjudan till mig att återvända. Detta är något jag uppriktigt avböjer. Även om han framförde den inbjudan att komma tillbaka för att allt är förlåtet så beklagar jag att jag inte kan besvara detta.
Jag är tacksam mot Elchlepp för hans betänkande om förslag till beslut i det europeisk-tjeckiska associeringsrådet som kommer att göra det möjligt för Tjeckiska republiken att använda medel från Phare för att betala sin del av det finansiella bidraget till tre utbildningsrelaterade gemenskapsprogram - Leonardo, Sokrates och Ungdom för Europa. Som kammaren minns så uppfyller kandidatländernas deltagande i gemenskapens program ett mål som erkändes av toppmötet i Köpenhamn 1993 och som har bekräftats av efterföljande Europeiska råd. Jag delar det hopp som uttryckts under denna debatt att dessa avsiktsförklaringar och goda föresatser kommer att efterföljas enträget av finansministrarna i deras angreppssätt gentemot de olika gemenskapsprogrammen.
Hela detta angreppssätt är en viktig beståndsdel i föranslutningsstrategin då ett deltagande i sådana program bidrar till genomförandet av de ekonomiska och kulturella villkoren i Europaavtalet. Det gör det också möjligt för kandidatländerna att bekanta sig med en viktig del av Europeiska unionens samarbetstraditioner och med de förfaranden och metoder som används i gemenskapens program. Det bidrar även helt klart till att hjälpa dessa länder att svara mot inre politiska behov och hitta lösningar på gemensamma problem.
Det är inget sammanträffande att de första programmen som öppnades för deltagande från kandidatländerna var Leonardo, Sokrates och Ungdom för Europa. Utbildning och skolning är helt klart livsviktiga för att föra länderna närmare varandra. Skapandet av ett lärande samhälle är minst lika viktiga som insatserna för att främja tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning i kandidatländerna som i medlemsstaterna. Tjeckien, Ungern och Rumänien var de första länderna att delta i gemenskapens program i oktober 1997. Under de månader som har gått sedan dess har det varit uppenbart att dessa nationer har fullföljt programmen med stor entusiasm efter de långa och grundliga förberedelser som genomförts med gemenskapens tekniska och finansiella bistånd. Den framgångsrika informationskampanjen och de förväntningar som väcktes under perioden innan beslutet trädde i kraft har lett till ett stort antal ansökningar, där de tjeckiska deltagarna har varit särskilt aktiva och framgångsrika i sina ansökningar.
Tidigt förra året förklarade Tjeckiska republiken att de hellre betalade hela kostnaden för deltagandet i de utbildningsrelaterade programmen ur sin egen budget 1997, 1998 och 1999 än att använda Phare-stöd. Som vi emellertid har blivit påminda om ur debattens gång så informerade tjeckerna oss förra året att den massiva finansiella börda som uppstått ur de förödande översvämningarna i juli 1997 gjorde det omöjligt att fullfölja den ursprungliga ambitionen. Republiken vill nu göra fullt bruk av eventuellt stöd från gemenskapen genom Phare-programmet. Som kammaren vet så bekräftades detta stöd ånyo av medlemsstaterna på rådets möte i Luxemburg i december förra året. Jag hoppas att parlamentet kommer att följa rekommendationerna i Elchlepps mycket goda betänkande och svara positivt på den tjeckiska begäran att använda Phare-medel till detta syfte, som i fallet med andra ansökarländer som Ungern, Rumänien, Polen och Slovakien.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Kinnock.
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Fiske utanför Komorerna
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0249/98) av Macartney för fiskeriutskottet om förslag till rådets förordning om slutande av protokollet om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Islamiska Förbundsrepubliken Komorerna om fiske utanför Komorerna för perioden 28 februari 1998-27 februari 2001 (KOM(98)0264 - C4-0344/98-98/0144(CNS)).
Macartney har, som föredragande, först ordet i fem minuter.

Macartney
Herr ordförande! Detta är inget kontroversiellt betänkande, utan ett extremt viktigt avtal för ett av de mest utarmade länderna i världen, nämligen Komorerna. Inte bara har de haft många problem med sin ekonomi, men naturligtvis har de också haft problem med uppror och de har varit en krigshärjad zon en ganska lång tid.
Behoven för fiskarna på Komorerna och den komoriska regeringen finns emellertid fortfarande kvar och det är mycket viktigt att EU har detta avtal med Komorerna.
En fråga att ställa inför framtiden, och kanske kommer kommissionen att inte vilja svara på detta omedelbart, men om den önskar det så blir jag mycket glad, är hur fiskeavtalet med Komorerna i framtiden skall passa in i den Indiska oceanen som helhet. Jag vet från Seychellerna att de är mycket mer intresserade av en serie avtal i hela Indiska oceanen än av individuella avtal. Kanske kunde vi få veta om det är troligt att detta avtal kommer att fortsätta för Komorerna på detta sätt eller om det kommer att infogas i en större serie förhandlingar. Icke desto mindre är frågan mycket viktig för folket på Komorerna.
Kanske är detta avtal åter ganska typiskt för det sätt på vilka avtal mellan EU och tredje land har utvecklats i och med att utvecklingskomponenten har ökat stadigt. I stället för att ge en klumpsumma till regeringen i det berörda landet så finns det ett ökande intresse för vetenskapliga och tekniska åtgärder. På sidan 9 i mitt betänkande så finner vi en serie med sex rubriker, inklusive stöd för fiskeriministeriet, stipendier för studier, praktisk utbildning, finansiering av vetenskapliga och tekniska program och till och med deltagande i internationella sammankomster. En av problemen för Komorerna är att de inte har råd med biljetterna för att åka till några av de möten där de borde vara representerade.
Detta är en bra modell för hur dessa avtal fortgår. Men på ett ställe ser det litet mer generöst ut än det egentligen är i flera språkversioner. Jag måste rapportera om ett litet misstag, vilket jag tackar McCartin med sina örnögon för att ha påpekat: på ett ställe talas det om 45 000 ton när det faktiskt är 4 500 ton, så vi får inte riktigt det kap vi trodde i köpet av tonfisk! Så jag måste tyvärr informera översättningstjänsten att detta gäller åtta språkversioner, men inte de nederländska, franska och svenska versionerna - nederländarna, fransmännen och svenskarna behöver inte oroa sig, men de andra borde kanske bekymra sig. Det är bara för protokollet.
Det sista jag vill säga är att Europaparlamentet och dess fiskeriutskott har mer och mer börjat begära rapporter från kommissionen vid slutet på avtalen med det berörda landet, så att vi kan göra en välunderbyggd bedömning av dessa avtals framtid. Jag vill betona att detta är viktigt, och det är skälet till de ändringsförslag som lagts fram av fiskeriutskottet. Jag förväntar mig att kammaren ger stöd till dessa ändringsförslag.

Hardstaff
Herr ordförande! För Europeiska socialdemokratiska partiets grupps räkning skulle jag vilja tacka och gratulera Macartney för detta mycket användbara betänkande om fiskeavtalet med Komorerna.
De ändringsförslag som antogs enhälligt i utskottet stärker detta parlaments åtagande att se till att de europeiska fiskeavtalen, som det vi diskuterar i dag, innehåller ett starkt element av utvecklingsbistånd och att detta ses över regelbundet. Det är viktigt att sådana avtal inte bara är ett sätt på vilket rika länder utnyttjar en av de få naturtillgångarna i ett extremt fattigt land som Komorerna.
PSE välkomnar därför det faktum att det, förutom betalningen av 540 000 ecu till Komorernas regering för fiskerirättigheter, finns ett åtagande på ytterligare 540 000 ecu till ett direkt stöd till Komorernas egen fiskerinäring för att stödja programmen som redan nämnts av Macartney. Vi hoppas att när detta betänkande ses över så kommer kommissionen att överväga ännu mer bistånd för att bidra till utvecklingen av förädlingsprojekt, som beredning och konservering, vilket kommer att ge ett verkligt bidrag till den lokala ekonomin och den lokala levnadsstandarden.

McCartin
Herr ordförande! Jag vill tacka Macartney för hans betänkande som är välskrivet och framför fiskeriutskottets ståndpunkter och intressen. Jag har en eller två saker på hjärtat som kanske mer är uttryck för mina egna åsikter än fiskeriutskottets.
Först och främst skall vi komma ihåg att vi har att göra med en extremt fattig del av världen: en halv miljon människor med en BNP per capita på runt 600 ecu per år, eller 3 procent av EU: s genomsnitt. Detta är mycket fattiga människor. De har också en osäker politisk situation. Detta väcker hos mig frågan om hur vi kan förvänta oss att dessa människor kan ha någon uppfattning om vad som händer i deras kustområden eller vatten. Så vi kan inte förvänta oss att ett land som Komorerna skall veta hur mycket fisk som har tagits upp. Jag skulle inte lita på någon information, som jag fått från ett område med så magra resurser, om vad som händer i deras vatten.
För det andra gjorde vi en uppgörelse på basis av 6 000 ton tonfisk. Vi fångade dock uppenbarligen ett genomsnitt på 3 000 ton och ändå ökar vi antalet fartyg som skickas dit. Den reviderade siffra som Macartney ger oss är 4 500. Men det finns 44 notfartyg och 16 fartyg som bedriver ytfiske med backor eller långrev. Jag måste fråga mig varför alla dessa fartyg far så långt bort för att fånga 3 000 ton tonfisk. Jag skulle vilja att någon form av balansräkning lades fram. Hur många dagar befann sig alla dessa tonnage av fiskefartyg i dessa vatten, vad fångade de och var landade de det? Vem talar om för oss vilken mängd fisk det handlar om? Någon form av balansräkning som skulle ge oss någon form av rimlig skärpa behövs. Jag vill inte missunna fiskarna i Spanien och Frankrike de subventioner vi ger dem, men jag tycker att vi borde ge dem dessa på ett annat sätt. Jag hyser allvarliga tvivel om detta.

Piha
Herr ordförande! Islamiska förbundsrepubliken Komorerna är en av världens fattigaste ekonomier. Därför är det också mycket bra att totalfinansieringen i fiskeavtalet mellan EU och detta område i framtiden kommer att riktas framför allt till utvecklingen av Komorernas fiskenäring och övervakningen av fisket. På det här sättet främjar man bäst en hållbar utveckling på området i fråga om både miljö och samhälle.
Kommissionens och rådets förfarande vid förlängningen av fiskeavtalet lämnar dock övrigt att önska. Hur har till exempel beslutet om en temporär tillämpning av fiskeprotokollet, vilket har även finansierings- och budgeteffekter, återigen fattats utan att den andra budgetmakthavaren eller Europaparlamentet har hörts? Dessutom har kommissionen förbundit sig att betala ut en del av ersättningen utan ett yttrande från parlamentet. Här kan det enligt min mening inte längre enbart vara fråga om tidsbrist. Kan man inte inleda förhandlingarna om nya fiskeavtal i god tid innan det föregående avtalet löpt ut för att unionens även i och för sig tunga förfaranderegler skulle kunna följas?
Jag delar alltså helt föredragandens åsikt att informationsflödet mellan parlamentet, rådet och kommissionen måste förbättras. I samband med detta måste de av parlamentet begärda utvärderingsrapporterna om avtalets hittillsvarande genomförande läggas fram innan förhandlingarna om ett nytt avtal inleds.

von Habsburg
Tack herr ordförande, jag övergår nu till tyska. (DE) Det innebär att man befattar sig med de så kallade mindre betänkandena på fredagarna. För då får man veta mycket som aldrig kommer fram i de större betänkandena. Jag vill ta upp en särskild punkt. När ni läser betänkandet, i synnerhet betänkandets motivering, kommer ni att upptäcka hur respektlöst de högsta auktoriteterna inom parlamentet och framför allt Europeiska unionen behandlar parlamentets rättigheter. Man spelar alltid ut oss genom att manipulera med tiden, och just det här betänkandet om Komorerna har naturligtvis använts i ett sådant syfte. Jag ville bara tala om det, eftersom det kommer att vara av stor betydelse i framtiden. Här går man systematiskt in för att sätta sig över parlamentets rättigheter, eftersom man brukar påstår att folk inte läser så noga i slutet av ett sammanträde. Finns det någon som inte lägger märke till det som pågår inom den högsta byråkratin och bland deras sammansvurna?
Herr ordförande, detta betänkande om Komorerna är viktigt, inte bara för att det visar vilket ofog som pågår på högsta nivå utan också för att det lär oss någonting, nämligen hur viktigt fisket är för oss. För ett par dagar sedan fick jag frågan hur det kommer sig att jag alltid talar i frågor som rör fisket, trots att mitt valdistrikt inte har någon anknytning till havet. Vi har visserligen gott om lax - och i förbigående sagt - den bästa laxen i världen. Den är betydligt bättre än den lax som odlas av andra. Och vattnet, det kommer åtminstone från Österrike, herr Frischenschlager!
Detta är en fråga med avgörande betydelse för mänskligheten.
Jämför bara maträtterna i värdshusen för tjugo år sedan med dagens maträtter. För tjugo år sedan var fisk det billigaste man hade. I dag är fisk det dyraste. Vi börjar också ersätta fisken med sådant som tidigare användes som lockbete, för att det helt enkelt inte längre finns så att det räcker. Därför måste vi alltid lägga tyngdpunkten på detta. Våra hav är på väg att förstöras överallt. Därmed ruinerar vi de fattigaste bland oss, de som fortfarande måste leva av fisket, så som är fallet med invånarna på Komorerna. För det är de stora fiskeindustrierna i Amerika, Ryssland och Japan som förstör det som bör bevaras till kommande generationer. Vi borde verkligen ta oss an den här frågan på större allvar än vi gör i dag!
(Applåder)
Ordföranden
Tack så mycket, herr von Habsburg, och så går jag över till spanska ...
Ärade ledamöter! Med von Habsburgs inlägg har vi avslutat kammarens talarlista. Således ger jag ordet till kommissionär Kinnock. Herr Kinnock! Ni har ordet.

Kinnock, Neil
Herr ordförande! Jag har funnit nöje i denna debatt, på samma sätt som jag fann nöje i Macartneys betänkande, men det var verkligen värt besväret att vara här och höra von Habsburgs vädjan och kammarens gensvar. Det visar att fredagsmorgnarna i Europaparlamentet i sanning är värda besväret.
(Applåder) Visst får man crème de la crème på fredagsmorgnarna, eller hur?
Jag vill tacka Macartney för hans utmärkta betänkande om de nya villkoren och bestämmelserna för gemenskapens fiske i vattnen utanför Komorerna. Jag skulle vilja svara på den frågan han ställde genom att säga att vi uppenbarligen fortfarande sysslar med bilaterala avtal, men dessa kan utvecklas under åren till regionala avtal om det finns en uttrycklig önskan från tredje land. Så i stor utsträckning ligger initiativet hos dem. Men jag är säker på att Macartney kommer att fortsätta följa upp denna fråga för att se om denna utveckling äger rum.
Vad McCartins fråga beträffar så tillhandahåller vi årliga rapporter i form av rapporten om budgetutfallet och även en rapport om utsikterna för avtalen. Men jag har förstått att det han önskade var något mer utförligt än så. Så jag ber honom att framställa en skriftlig fråga där han räknar upp frågorna, som han helt riktigt tog upp, och jag är säker på att mina kolleger i kommissionen med glädje kommer att ge ett detaljerat svar.
Som kammaren vet så anser kommissionen att dessa nya villkor sannolikt kommer att garantera ett mer effektivt genomförande av avtalet på ett sätt som är förenligt med de grundläggande principerna för skyddet av naturtillgångarna - vars vikt vi åter har uppmärksammats på under debattens gång. Vi anser också att detta nya protokoll med Komorerna innehåller viktiga förändringar för att främja ett hållbart fiske som är förenligt med utvecklingspolitiken.
Detaljerna i avtalet och protokollet är kammaren självklart bekanta med, så i stället för att upprepa dem skall jag gå direkt in på vårt svar angående ändringsförslagen från fiskeriutskottet. Kommissionen kan inte acceptera ändringsförslag 1, då vi anser att de utgifter som är relaterade till avtalet är obligatoriska. Vi accepterar andan i ändringsförslag 2, 3, 4 och 5, men vi betonar att vi redan förser parlamentet med regelbunden information, vilket jag nämnde tidigare, om användningen av fiskeavtalen i de uttalanden och rapporter som görs till fiskeriutskottet. Kommissionen håller inte helt med om målsättningen för ändringsförslag 6 och i synnerhet hänvisningen till små fiskeriföretag, eftersom dessa fiskeavtal som uppenbarligen är kommersiella till sin natur försöker ge fisketillfällen till gemenskapens skeppsredare, samtidigt som man tar hänsyn till förenligheten med annan politik i gemenskapen och i synnerhet utvecklingspolitiken. Då fiskeavtalet sluts på gemenskapsnivå och kommissionen därför betalar den finansiella ersättningen medan fartygen som fiskar i dessa vatten betalar licensavgifter, så kan kommissionen inte acceptera ändringsförslag 7.
Jag hoppas att kammaren vid närmare eftertanke accepterar kommissionens välgrundade mening. Jag tackar Macartney för hans karakteristiskt grundliga och positiva ansträngningar för att lägga fram detta betänkande.

Ordföranden
Tack så mycket, herr kommissionär.
Jag förklarar debatten avslutad.
Tillåt mig, herr kommissionär, innan vi går över till omröstningen, att tacka för era ord till kammaren. Jag håller också med er om att vi på fredagsförmiddagarna har den bästa stunden i parlamentet, men tillåt mig att tilllägga att några fredagsförmiddagar - i dag till exempel - har vi också det bästa från kommissionen här.
(Applåder och skratt) Vi skall nu genomföra omröstningen om betänkande av Macartney.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)
Wolf
Herr ordförande! von Habsburg har alldeles rätt. Frågan om fisket, liksom alla frågor som rör primärproduktionen, är centrala frågor i den orättvisa och för ekologin så destruktiva världsordning som tyvärr råder i dag. Men då vill jag genast tillägga att vi alltid, för att kunna förändra denna orättvisa världsordning, måste ställa oss följande fråga: Utgör vi själva en del av problemet? För Europeiska unionen är med sin fiskeripolitik - trots att det blir smulor över till de fattiga länderna - en del av detta problem. Ett sätt att förändra denna situation hade varit att anta ändringsförslag 7 från den liberala och demokratiska gruppen, för inte ens det bästa fiskeavtal kan fungera utan kontroll. Därför beklagar jag att ändringsförslaget inte antogs och har nu förklarat varför vår grupp röstade mot detta.

Hallam
Herr ordförande! Jag skulle vilja säga en sak som jag sagt tidigare på fredagarna. Vi har gräddan av parlamentet, gräddan av kommissionen och gräddan av allmänheten här på en fredag och jag beklagar att vårt arbete inte visas i TV inom byggnaden. Jag har tidigare frågat varför förhandlingarna inte visas i TV på fredagar. Kan ni tala om för mig när vi kommer att visa att vi tar detta parlament på allvar på fredagarna och registerar sammanträdet så att det finns där för arkiven och är tillgängligt för bolagen om de vill sända det?

Ordföranden
Herr Hallam! Än en gång skall jag intressera mig för denna fråga. Men jag skulle vilja säga att närvaron här är så värdefull att det inte ens spelar någon roll om vi inte kommer i TV, för vi är här för att arbeta.

Lulling
Herr ordförande! Jag vill på min grupps vägnar för ledamöterna i utskottet för kvinnors rättigheter också önska ledamoten van Dijk, som lämnar oss i dag för att övergå till andra uppgifter, stor framgång och tillfredsställelse i hennes nya yrke.
Jag beklagar att vi varit tvungna att återförvisa hennes senaste betänkande till utskottet, men det var för att göra henne en stor tjänst eftersom, olyckligtvis, utskottet för kvinnors rättigheter i sitt betänkande har överlastat det med en smula motstridiga och svårsmälta krav, om jag så vågar säga. Det är av detta skäl som vi har återförvisat det men i grunden är det för att göra henne glad, för att göra henne en tjänst. Personligen skulle jag inte ha önskat att det sista betänkande som hon lade fram här var så svårsmält. Jag vill säga detta, eftersom hon skulle kunna tro att man ger en förgiftad avskedsgåva. Så är inte fallet.

Larive
Herr ordförande! Jag skulle också vilja önska van Dijk allt gott inför framtiden, både yrkesmässigt och privat, och jag önskar på min grupps vägnar även säga att vi beklagar att hennes betänkande inte var sådant för min grupp att vi kunde diskutera det och rösta om det den här veckan. Min grupp krävde alltså mycket riktigt i tisdagskväll en återförvisning av ärendet därför att vi anser att det är så viktigt att det behöver en andra chans. Såsom jag också har sagt i plenum kommer vi att se till att ett bra betänkande om den viktiga frågan kvinnor och hälsa kommer tillbaka i plenum så snabbt som möjligt, och jag antar att van Dijk kommer att följa utvecklingen noggrant. Än en gång önskar vi henne allt gott och jag beklagar att hon inte har varit kapabel att skilja på privatliv och politik i press och även i radio.

Van Dijk
Herr ordförande! Först och främst ett hjärtligt tack till mina kolleger och er för alla lovord ni har överöst mig med här på morgonen. Jag känner mig utomordentligt ärad att få ta emot detta denna fredagsmorgon i slutet av sessionen.
Vidare skall jag inte gå in på betänkandet som stod på föredragningslistan. Politik är att ta emot och politik är således att ta emot bra saker och också att ta emot dåliga saker. Jag vill absolut betona att tillsammans med mina kolleger i kvinnoutskottet och innan dess i transportutskottet och i alla de andra utskotten som jag varit aktiv i har jag arbetat utomordentligt hårt för att få ordning på saker och ting tillsammans med mina kolleger. Då möts man ibland som bundsförvanter och ibland litet mindre som bundsförvanter. Det hör till det politiska spelet och det hör hemma i parlamentet. Så vad gäller detta har jag absolut inga hard feelings gentemot någon alls.
Jag skulle vilja tacka mina kolleger så hjärtligt för allt samarbete och stöd jag också har fått under mina ordförandeskap i två olika utskott. Jag har alltid trivts otroligt bra. Det var inte alltid så enkelt då jag kom från en liten grupp, men därför, kolleger, än en gång hjärtligt tack. Hjärtligt tack också till er, herr ordförande, för att mitt arbete här i parlamentet har fått vara så länge och varit så trevligt.

Ordföranden
Tack så mycket, fru Van Dijk.
Ärade ledamöter! Parlamentet har kommit till slutet på föredragningslistan. Protokollet för detta sammanträde kommer att justeras av parlamentet i början på nästa sammanträdesperiod.
Ärade ledamöter! Tidpunkten har kommit då det är dags att än en gång tacka alla medlemmar i detta parlament, och jag börjar med tolkarna, översättarna, de som utarbetar det fullständiga förhandlingsreferatet, våra vaktmästare och sekretariatet. Det är klart, jag gör detta varje fredag innan ljuset släcks, men denna fredag har det en speciell betydelse: det är det sista plenarsammanträdet i juli månad under denna mandatperiod. Nästa gång vi håller ett julisammanträde kommer det att vara ett sammanträde med välkomnanden och avsked. Men på samma gång står vi inför en mycket lång helg, semestern är här, tillåt mig därför att önska er alla en trevlig semester och att ni njuter av havet, bergen, städerna, ni som föredrar städer. Och, ärade ledamöter, låt mig i den intima stämning vi har på fredagarna, bekänna att jag när fredagen i augusti månad infinner sig, då vi skulle haft plenarsammanträde, kanske får längtanssyndrom, det vi kallar abstinens, men, ärade ledamöter, jag lovar er att jag kommer över det och att jag återigen kommer att sitta här i september.

Avbrytande av sessionen
Ordföranden
Jag förklarar Europaparlamentets session avbruten.
(Sammanträdet avslutades kl. 11.15.)

