China (dezbatere)
Preşedintele
Următorul punct se referă la declaraţiile Consiliului şi ale Comisiei privind situaţia din China.
Carl Bildt
le în exerciţiu al Consiliului. - Domnule preşedinte, iată-ne în faţa unei alte dezbateri importante. Deşi subiectul adus în discuţie este China, ne vom referi în special la evenimentele semnificative din regiunea Xinjiang, din partea de vest a Chinei. Ştiu că mulţi membri ai acestui Parlament, precum şi ai parlamentelor naţionale ale statelor europene au urmărit evoluţia acestor evenimente.
Consiliul şi-a exprimat îngrijorarea în legătură cu revoltele din zonă şi a solicitat toleranţă din partea tuturor celor implicaţi, precum şi rezolvarea paşnică a situaţiei. Cred că a sosit timpul să spunem că acordăm o importanţă deosebită drepturilor omului. Regretăm profund nu doar pierderile de vieţi omeneşti, ci şi proprietăţile distruse şi toate evenimentele care au avut loc şi trebuie să îi condamnăm pe cei vinovaţi pentru această situaţie, indiferent cine sunt aceştia.
Voi profita de această şansă pentru a analiza într-un mod mai amplu relaţia noastră cu China, un stat cu care avem o serie de relaţii extraordinar de complexe. De fapt, atunci când am decis să stabilim aceste legături cu China, în 2003, în cadrul unui parteneriat strategic cuprinzător, ne-am angajat într-o activitate extrem de ambiţioasă, ceea ce se vede şi în relaţia extinsă şi complexă pe care o avem în prezent cu China.
Complexitatea antrenează, desigur, oportunităţi. Antrenează, de asemenea, provocări variate. Am încercat să avem o relaţie astfel încât să putem discuta sincer şi deschis în legătură cu orice problemă pe care o avem. La baza unui dialog deschis stă interesul comun de a ne dezvolta legăturile, interesul comun pentru pacea şi stabilitatea mondială.
Urmărim aceste obiective prin dialog şi multilateralism. Avem reuniuni anuale la înalt nivel şi alte întâlniri frecvente ale miniştrilor de externe. De asemenea, purtăm un intens dialog bianual privind drepturile omului şi, bineînţeles, dialoguri sectoriale în legătură cu diferite probleme, dintre care un aspect foarte important îl reprezintă comerţul. Purtăm, de asemenea, un dialog anual la nivel înalt pe probleme economice şi comerciale. După cum ştiţi, în 2007 am lansat negocierile pentru un acord de parteneriat şi cooperare. Negocierile înregistrează progrese, însă există în continuare loc de îmbunătăţire a eforturilor depuse de ambele părţi în cadrul acestor negocieri.
Avem un interes foarte clar în a ne dezvolta relaţia cu China în toate domeniile, iar acest lucru implică, după cum am spus, posibilitatea purtării unui dialog sincer şi deschis, pe probleme la nivelul cărora valorile noastre pot fi diferite şi ştim că aceste probleme există, inclusiv în ceea ce priveşte drepturile omului, respectiv aspecte precum pedeapsa cu moartea; dorim, însă, de asemenea, să urmărim interesul comun care ne leagă în prezent: rezolvarea problemelor legate de stabilitatea financiară globală şi a problemelor legate de gestionarea schimbărilor climatice este importantă.
Sunt importante, de asemenea, chestiunile de politică externă, indiferent că este vorba de situaţia din peninsula coreeană, provocată de organizaţia DPIK, ori de evenimentele din Birmania care, evident, ne preocupă, însă îngrijorările noastre se referă şi la situaţia din Africa şi la necesitatea de a proteja rutele maritime vitale din jurul Cornului Africii.
Nu voi aprofunda această problemă, însă doresc să subliniez preocupările noastre în legătură cu evoluţia acestor evenimente, fără a le putea analiza în detaliu, pentru că sunt mult prea complexe, speranţa că această situaţie se poate rezolva în mod paşnic şi disponibilitatea noastră de a ne angaja într-un dialog sincer cu autorităţile chineze cu privire la aceste aspecte, precum şi în ceea ce priveşte gama largă de interese care ne leagă şi asupra cărora trebuie să purtăm un dialog.
Catherine Ashton
membră a Comisiei. - Domnule preşedinte, faptul că această dezbatere a fost programată în timpul sesiunii inaugurale dovedeşte importanţa pe care Parlamentul o acordă relaţiei strategice cu China. Salut din nou şansa care mi-a fost oferită, de a prezenta pe scurt punctul de vedere al Comisiei, în numele colegei mele, Benita Ferrero-Waldner, care, după cum am menţionat, se află în misiune săptămâna aceasta şi nu poate fi prezentă aici.
Nu trebuie să reamintesc Parlamentului că am înregistrat un progres uriaş în relaţiile cu China, de la prima reuniune la nivel înalt, de acum 10 ani, şi până în prezent. Relaţiile economice şi comerciale s-au transformat, contactele interpersonale se multiplică şi ne implicăm într-un dialog asupra unui număr tot mai mare de probleme.--
În urma ultimei reuniuni la nivel înalt UE-China din luna mai, negocierile asupra unui nou acord de parteneriat şi cooperare evoluează satisfăcător şi putem beneficia de tot mai multe legături la nivel înalt. Mă refer aici la vizita încununată de mare succes pe care prim-ministrul Wen i-a făcut-o lui Barroso în acest an şi la dialogul la nivel înalt pe probleme economice şi comerciale pe care l-am prezidat împreună cu vice-premierul Wang Qishan.
Astăzi ne axăm, desigur, asupra provocărilor globale, inclusiv criza economică şi financiară şi schimbările climatice, precum şi asupra problemelor regionale. Totodată, avem interese puternice în ceea ce priveşte situaţia internă a Chinei, acolo unde au loc realizări spectaculoase, dar şi evenimente îngrijorătoare. Politica Chinei de a-şi deschide economia a ajutat sute de milioane de persoane să scape de sărăcie şi a ajutat lumea să evolueze în direcţia importantelor Obiective de Dezvoltare ale Mileniului. China este, însă, o ţară imensă, cu provocări interne considerabile şi diferenţe semnificative între regiunile sale.
Forţa parteneriatului nostru strategic permite, de asemenea, un schimb deschis şi constructiv de păreri asupra problemelor în privinţa cărora Europa şi China nu ajung la un acord. Mă refer la aspectele privind relaţiile comerciale sau drepturile omului, de exemplu problema Tibetului, care ştiu că prezintă un interes deosebit pentru Parlament. Ne-am exprimat recent îngrijorarea în legătură cu revoltele din regiunea Xinjiang, am deplâns pierderile de vieţi omeneşti şi am transmis condoleanţele şi simpatia noastră familiilor victimelor. Am solicitat tuturor părţilor să manifeste toleranţă şi să înceteze imediat toate actele de violenţă. Sperăm că situaţia se poate rezolva în mod paşnic, prin dialog, fără să mai existe vărsare de sânge.
De-a lungul anilor, UE a încercat să comunice autorităţilor chineze îngrijorările sale în ceea ce priveşte situaţia minorităţilor etnice din China şi să împărtăşească propria sa experienţă, de multe ori dureroasă, în ceea ce priveşte soluţionarea cauzelor marginalizării, excluziunii şi discriminării de care suferă deseori aceste minorităţi.
Cu toţii ne dorim ca China să fie mai deschisă, mai transparentă, să respecte standardele internaţionale privind drepturile omului şi să coopereze în vederea soluţionării provocărilor globale. Pentru a realiza acest lucru, trebuie să continuăm integrarea Chinei în comunitatea internaţională şi să ne dezvoltăm parteneriatul strategic, în spiritul unui angajament constructiv.
Elmar Brok
Domnule preşedinte, domnule în exerciţiu al Consiliului, dnă comisar, doamnelor şi domnilor, sunt de acord cu esenţa celor spuse de vorbitorii anteriori, care au reprezentat Consiliul şi Comisia. Şi eu sunt de părere că trebuie să continuăm principiul politic "o singură China”, pentru a obţine coeziunea Chinei ca stat unificat şi că nu dorim să punem în pericol acest obiectiv. Desigur, nu tolerăm violenţa, indiferent că este vorba despre violenţa demonstranţilor în anumite împrejurări sau de violenţa statului împotriva demonstranţilor, după cum s-a întâmplat în acest caz. Doream să menţionez acest lucru în primul rând.
Totuşi, trebuie să înţelegem că violenţa guvernului central care, în acest stat multietnic cu numeroase diferenţe culturale, nu arată o grad suficient de înţelegere va fi întotdeauna o problemă recurentă în China. Din acest motiv, este esenţial să existe o autonomie culturală mai mare, şanse mai mari de mobilitate şi şanse de păstrare a identităţii şi limbajului, pentru ca toţi cetăţenii unui stat multietnic să poată convieţui sub acelaşi acoperiş.
Istoria Chinei a constat într-o serie de divizări şi reunificări, cu campanii masive de violenţă. Acest lucru se poate vedea în repetate rânduri de-a lungul istoriei Chinei. China trebuie să îşi dea seama că această situaţie nu poate rămâne aşa şi că trebuie să introducă această autonomie.
Uigurii sunt o minoritate sunită moderată. Ei nu reprezintă o ameninţare teroristă directă. Prin urmare, este acelaşi pericol pe care îl observăm în Tibet şi anume acela că, în cazul în care China nu ajunge la un acord cu moderaţii, va exista întotdeauna un tineret radical, care nu poate şi nu mai vrea să aştepte. Prin urmare, întârzierea unei soluţii în ceea ce priveşte identitatea întârzie adoptarea unei soluţii pe termen lung. Guvernul chinez nu acţionează corect vorbind doar despre terorişti, susţinând că aceste persoane doresc să distrugă unitatea statului şi spunând că în spatele acestor evenimente se află forţe externe precum Al-Qaeda şi alte organizaţii de acest gen. Nu cred că aceasta este o soluţie pentru această ţară şi, prin urmare, trebuie să arătăm că nu acceptăm o astfel de politică. Toate acestea trebuie înţelese plecând de la premisa pe care am menţionat-o la începutul discursului meu.
Adrian Severin
în numele Grupului S&D. - Domnule preşedinte, poporul chinez se întreabă pe bună dreptate de ce Parlamentul European a introdus situaţia din China pe ordinea de zi a primei perioade de sesiune din noul său mandat.
Răspunsul nostru trebuie să fie clar: am făcut acest lucru deoarece China este foarte importantă pentru noi, nu fiindcă am crede că suntem în măsură să îi predăm Chinei anumite lecţii sau să ne impunem opiniile privind modalitatea de soluţionare a sensibilelor probleme interne din această ţară. Întrucât China este atât de importantă pentru noi, trebuie să acordăm o mare atenţie oricărui eveniment care îi afectează stabilitatea internă şi oricărui eveniment care îi poate periclita securitatea.
De această dată contextul a fost oferit de realităţile multietnice din regiunea Xinjiang şi de aspiraţiile la autonomie ale grupului etnic al uigurilor, grup predominant. Astfel de contexte sunt întotdeauna dificile şi, prin urmare, este important respectul pentru drepturile omului şi ale minorităţilor, care oferă un simţ al demnităţii şi securităţii atât pentru minoritate, cât şi pentru majoritate.
Drepturile minorităţilor nu trebuie, totuşi, să fie un pretext pentru politicile separatiste, pentru mijloacele extremiste de promovare a acestor politici ori pentru uciderea civililor paşnici care aparţin unei minorităţi sau unei comunităţi etnice şi, cu siguranţă, nu pot scuza aceste mijloace.
Parlamentul European solicită respectarea deplină a drepturilor omului şi ale minorităţilor, îşi exprimă compasiunea faţă de victimele private de aceste drepturi, solicită clarificări în ceea ce priveşte dimensiunile teroriste, religioase, extremiste şi separatiste ale acestor evenimente şi, totodată, trebuie să ofere sprijinul său guvernului şi societăţii chineze, pentru ca acestea să poată face faţă realităţilor dificile, care reprezintă o problemă şi în unele state membre UE. Trebuie să solicităm guvernului chinez să nu îşi folosească în mod excesiv puterea şi, de asemenea, trebuie să cerem întregii lumi să nu folosească drepturile minorităţilor drept mijloc de promovare a obiectivelor geopolitice.
Graham Watson
în numele Grupului ALDE. - Domnule preşedinte, acest Parlament critică de multă vreme Republica Populară Chineză pentru tratamentul aplicat minorităţilor etnice. Uigurii din provincia Xinjiang au suferit cel mai mult, în special de la ocuparea Turkistanului de Est de către Republica Populară Chineză în 1949.
Republica Populară susţine că expansiunea teritorială nu este unul dintre obiectivele sale. Istoria arată că în Turkistanul de Est, în Tibet şi Taiwan, regimul comunist a încercat să domine şi să subjuge. Din acest motiv, Uniunea Europeană nu trebuie să ridice embargoul asupra armelor impus Chinei.
Probabil este o exagerare ca un prim-ministru european să califice reacţia la ultima revoltă drept "genocid”, însă faptul că Republica Populară se plânge de imixtiunea în afacerile interne este dovada unei viziuni extrem de învechite asupra lumii. În cazul în care contururile economiei mondiale pot fi trasate în centrele de calcul de pe coasta de vest a Americii, în centrele de asistenţă telefonică din India, în fabricile din China, dacă deciziile importante se pot comunica de la Beijing la Bruxelles într-o nanosecundă, am devenit cu adevărat o comunitate globală, o comunitate în care nu au ce căuta represiunea sau subjugarea pe motive de rasă, religie sau etnie; nu au ce căuta islamofobia, antisemitismul sau orice alt tip de ură.-
Problemele Chinei se datorează, în acest caz, procesului de îmbătrânire a populaţiei. La fel ca şi Uniunea Europeană, acest stat are nevoie de mai mulţi lucrători tineri. Am observat acest lucru atunci când am vizitat oraşul Urumqi, în urmă cu patru ani. Republica Populară va constata că are nevoie de politici care să protejeze imigranţii economici, de politici care să recunoască solicitările legitime ale minorităţilor etnice, la fel ca şi noi.
Domnule Bildt, acesta este rolul Uniunii Europene. Ştim că, pe măsură ce democraţiile se maturizează, ele oferă poporului lor dreptul la autoguvernare şi autodeterminare. Într-adevăr, în Europa cele mai mari probleme se înregistrează în democraţiile mai tinere, precum Spania şi Ungaria. Trebuie să ajutăm poporul chinez, care poate trăi în democraţie - după cum arată exemplul statelor Taiwan şi Hong Kong - să ajungă la un echilibru între puterea sa economică tot mai mare şi maturitatea sa politică în dezvoltarea democraţiei, să îl ajutăm să dezvolte politici de conformitate, politici precum programul Erasmus Mundus, politici despre care dna comisar a spus că sporesc schimburile interpersonale. Sunt convins că Uniunea Europeană poate juca un rol important în cooperarea cu China în vederea atingerii acestor obiective.----
Helga Trüpel
în numele Grupului Verts/ALE. - (DE) Domnule preşedinte, dnă comisar, domnule în exerciţiu al Consiliului, condamn violenţa, atât din partea chinezilor Han, cât şi din partea uigurilor şi îmi pare rău pentru toate victimele nevinovate.
Acesta nu este, însă, un conflict în care cele două părţi combatante sunt egale. Uigurii sunt o populaţie suprimată, de doar nouă milioane de persoane. Cred că politica privind minorităţile a eşuat în Republica Populară Chineză. Societatea nu este atât de armonioasă pe cât susţine Partidul Comunist Chinez. În Xinjiang, regiunea în care locuiesc uigurii, există la fel de puţină autonomie culturală ca şi în Tibet. Nu există o autoguvernare reală, chiar dacă se consideră că aceste regiuni sunt autonome şi, cel mai important - şi acest lucru este esenţial în special pentru generaţia tânără - uigurii nu au aceleaşi drepturi sociale şi economice ca şi restul populaţiei. Cu toate acestea, Partidul Comunist Chinez recunoaşte o singură acuzaţie, o singură acuzaţie repetată în permanenţă, şi anume aceea de separatism criminal. Orice persoană care promovează drepturile omului şi democraţia în China se află în pericolul de a fi condamnată ca separatist criminal.
Cu toate acestea, Republica Populară Chineză trebuie să înţeleagă că doar prin garantarea drepturilor minorităţilor se va putea obţine în mod real pacea internă. Doar acordând drepturi egale, China se va bucura de o dezvoltare internă paşnică şi de acceptarea sa ca ţară.
Doresc să adresez preşedinţiei suedeze o ultimă observaţie foarte importantă. Da, este adevărat că suntem interesaţi de un parteneriat strategic cu China, în ceea ce priveşte politica în domeniul climei şi politica externă. Nu putem, totuşi, sacrifica drepturile omului şi criticile pe care le aducem situaţiei drepturilor omului din China, de dragul unui interes strategic. Politica noastră strategică în ceea ce priveşte China trebuie să includă, în schimb, o declaraţie clară în legătură cu politica privind minorităţile şi încălcarea drepturilor omului.
Charles Tannock
în numele Grupului ECR. - Domnule preşedinte, de secole întregi uigurii duc o existenţă periculoasă, într-o regiune inospitalieră a unei ţări vaste. Majoritatea uigurilor sunt adepţi paşnici ai Islamului. Cu toate acestea, din păcate, în ultima vreme, o parte a populaţiei locale a început să întreprindă acţiuni radicale, ca urmare a influenţei teroriştilor care cooperează cu Al-Qaida. China nu a fost niciodată tolerantă cu disidenţii sau cu propriile sale minorităţi, însă îi împărtăşesc îngrijorarea în legătură cu ameninţarea terorismului islamist al uigurilor. De fapt, acum trei ani am contribuit la activitatea de convingere a Consiliului să interzică Organizaţia uigură de eliberare a Turkistanului de Est.
Autoritarismul Chinei şi dominaţia chinezilor Han nu trebuie folosite drept scuză de către teroriştii uiguri, dintre care o parte se află chiar în golful Guantánamo, unde răspândesc teamă şi violenţă, mai ales că cele mai multe victime ale actelor recente de violenţă au fost de fapt chinezii Han.
Mulţi dintre noi sunt preocupaţi de situaţia drepturilor omului din China, iar angajamentul meu, în calitate de prieten al Taiwanului, este unul sporit. Cu toate acestea, UE rămâne fidelă politicii "o singură China” şi, având în vedere că, oficial, UE consideră Taiwanul şi Tibetul ca făcând parte din Republica Populară Chineză, trebuie să nu susţinem absolut sub nicio formă secesiunea provinciei Xinjiang.
Unul dintre aspectele interesante ale acestei probleme este dacă această controversă va face ca partenerii musulmani ai Chinei din Africa, precum Sudanul, să-şi revizuiască legăturile cu această ţară.
În final, remarc că prim-ministrul turc Erdogan a catalogat aceste acte de violenţă drept genocid: puţin cam mult, având în vedere că această afirmaţie este emisă de o persoană a cărei ţară nu recunoaşte genocidul din Armenia. Eforturile domniei sale de a apela la naţionalismul panturcist sunt ipocrite, având în vedere tratamentul aplicat de Turcia propriilor sale minorităţi şi mai ales kurzilor din estul ţării.
Bastiaan Belder
în numele Grupului EFD. - (NL) Apelul la jihad s-a răspândit deja atât în interiorul cât şi în exteriorul regiunii Xinjiang, iar confruntările sângeroase dintre chinezii Han şi uigurii de pe teritoriul chinez ameninţă să evolueze dramatic, atât în China, cât şi în afara graniţelor acesteia. Comunitatea creştină locală luptă cu toate forţele împotriva dimensiunii religioase periculoase a diviziunilor etnice din Xinjiang. Comunitatea se roagă mai ales pentru pace, stabilitate şi justiţie pentru toţi cetăţenii din regiunea Xinjiang.
Într-un mod iraţional, guvernul chinez nu profită de ajutorul ce i se oferă, ci îl respinge în mod represiv. Acest lucru este vizibil ca urmare a unei campanii halucinante conduse în ultima vreme de către agenţiile guvernamentale împotriva paşnicelor parohii protestante. Astfel, la 3 iulie, opt creştini au fost arestaţi în Xinjiang în timpul unei slujbe religioase. Patru dintre aceştia sunt încă reţinuţi într-un loc secret, în timp ce doi misionari americano-chinezi au dispărut pur şi simplu.
Solicit Consiliului şi Comisiei să intervină de urgenţă pe lângă autorităţile chineze, pentru a asigura libertatea practicilor religioase pentru toate persoanele aflate în această situaţie critică în regiunea Xinjiang. Acesta ar fi singurul antidot faţă de apelul la jihad şi le-ar demonstra parohiilor chineze că fac parte din planurile Beijingului de creare a unei societăţi armonioase.
Laima Liucija Andrikien
Domnule preşedinte, "violenţă”, "un număr ridicat de victime”, "sute de morţi şi de răniţi în China în urma revoltelor din provincia Xinjiang”: acestea au fost rapoartele alarmante pe care le-am primit acum 10 zile. În Xinjiang, internetul a fost blocat complet, limitând comunicaţiile dinspre şi înspre această regiune deşertică. Având în vedere evenimentele din Tibet de anul trecut, recentele întâmplări din Turkistanul de Est, cunoscut şi sub numele de Xinjiang, ar trebui să reprezinte un semnal de alarmă pentru guvernul chinez, în ceea ce priveşte politicile sale globale privind minorităţile etnice din China.
Mesajul transmis de populaţia uigură arată că aceste politici au eşuat şi că guvernul chinez trebuie să înţeleagă acest lucru şi să caute o soluţie. Cele opt milioane de uiguri din regiune se plâng de multă vreme de tratamentul pe care îl primesc din partea guvernului central chinez, iar recent, în timpul atacurilor rasiste în masă, guvernul chinez nu a reuşit să protejeze populaţia uigură împotriva autorilor actelor de violenţă. Această situaţie nu are nimic de a face cu războiul terorii, acest concept controversat folosit de guvernul chinez pentru a justifica tratamentul opresiv aplicat uigurilor din Turkistanul de Est.--
Faptul că preşedintele Hu Jintao a trebuie să-şi reducă participarea la reuniunea la nivel înalt G8 din Italia pentru a se întoarce în China arată că guvernul chinez îşi dă seama că evenimentele din această provincie nu reprezintă doar un incident izolat. Conducerea chineză nu trebuie să caute soluţii prin represiune şi distrugere, ci trebuie să ia măsuri pozitive, să rezolve principalele preocupări ale populaţiei uigure, în special dacă doreşte să arate că China este un stat matur, precum şi să creeze o societate armonioasă.
Susţin pe deplin poziţia UE, exprimată de le în exerciţiu, şi anume aceea de a solicita toleranţă din partea ambelor părţi combatante şi de a solicita guvernului chinez să respecte libertatea de exprimare şi informare, precum şi dreptul la protest paşnic.
Véronique De Keyser
(FR) Domnule preşedinte, actele de violenţă izbucnite în regiunea autonomă Xinjiang sunt sever reprimate de către guvernul chinez. Confruntările dintre uiguri şi chinezii Han au ridicat numărul oficial al deceselor la 186, însă vărsarea de sânge continuă.
China prezintă aceste acte de violenţă drept un simplu conflict interetnic între chinezii Han şi uiguri, însă această situaţie este de fapt rezultatul aproape inevitabil al politicii sale represive în regiunea Xinjiang. Regiunea este una strategică, însă greu de controlat. Ea reprezintă o principală rută de tranzit şi, graţie bogăţiei resurselor sale naturale, precum aurul, petrolul şi gazele, este crucială pentru viitorul aprovizionării cu energie a Chinei. Cu toate acestea, populaţia sa cuprinde multe grupări de altă etnie decât cea chineză, dintre care cei mai numeroşi sunt uigurii. Aceştia din urmă reprezintă aproape jumătate din populaţie şi sunt în majoritate musulmani suniţi de origine turcă. De un deceniu, aceştia sunt discriminaţi în mod sistematic şi sunt ameninţaţi cu asimilarea şi moartea, iar identitatea lor se află în pericol.
De fapt, politica Chinei faţă de aceste minorităţi etnice a fost una liberală în anii 1980, însă ea s-a înăsprit cu timpul, iar autorităţile chineze au profitat de evenimentele de la 11 septembrie 2001 pentru a-şi face publică lupta împotriva - puteţi să remarcaţi faptul că toate acestea sunt abordate în mod colectiv - terorismului, separatismului şi a extremismului religios. În aprilie 2009 Amnesty International a emis un avertisment puternic: după Tibet va veni rândul regiunii Xinjiang. După eşecul politicii de non-violenţă, separatiştii uiguri vor căuta alte metode de a-şi îndeplini cererile de recunoaştere a identităţii, ceea ce s-a şi întâmplat.
Cu toate acestea, China nu-şi poate menţine coeziunea prin vărsări repetate de sânge. În calitate de stat semnatar al unor acorduri internaţionale, aceasta are obligaţia de a-şi proteja minorităţile etnice. În plus, constituţia, împreună cu legea din 1984 privind autonomia regională, o obligă să protejeze aceste minorităţi. Europa va închide în continuare ochii şi se va limita doar la a condamna represaliile şi la a solicita, fără succes, eliberarea prizonierilor politici? Nu. Drepturile omului reprezintă o problemă politică în China şi trebuie să avem curajul să-i reamintim acestui stat faptul că şi-a asumat anumite angajamente faţă de poporul său, precum şi pericolul în care se află pe scena internaţională dacă nu îşi respectă aceste angajamente. Aşteptăm ca preşedinţia suedeză să ia măsuri puternice în acest sens.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Domnule preşedinte, modul în care protestele au fost soluţionate în provincia Xinjiang au confirmat încă o dată natura autoritară a autorităţilor comuniste de la Beijing. În prezent cel puţin 180 de persoane au decedat, iar 1 600 sunt rănite ca urmare a celui mai semnificativ conflict etnic care a avut loc în China în ultimele decenii. Parlamentul European are obligaţia de a condamna violenţa provocată de discriminările din raţiuni etnice sau religioase. Acesta trebuie să fie răspunsul nostru şi în acest caz, când puterea unui stat autoritar s-a dezlănţuit împotriva minorităţii uigure. Aceasta din urmă nu este, însă, singura victimă a guvernelor totalitare.
Cetăţenii unei Europe bazate pe valori creştine au o obligaţie specială faţă de minorităţile creştine persecutate în alte părţi ale lumii. Sursele neoficiale arată că în China această minoritate cuprinde peste 30 de milioane de persoane. Acest lucru înseamnă că reprezentanţii unei populaţii egale ca număr cu populaţia unui stat european mare sunt hărţuiţi, persecutaţi, împiedicaţi să-şi găsească un loc de muncă, torturaţi şi ucişi de autorităţile comuniste chineze. Regimul chinez ştie că dorinţa de libertate şi statul de drept sunt sinonime cu creştinătatea şi, din acest motiv, încearcă să oprească răspândirea acestei religii. Cu toate acestea, încercările sale de a distruge Biserica se dovedesc a fi zadarnice, pentru că numărul credincioşilor creşte constant, de la an la an.
Autorităţile chineze trebuie să înţeleagă că aşa-numitul stat central nu poate deveni un stat cu adevărat modern decât dacă începe să respecte principiile fundamentale ale democraţiei şi libertăţii religiei.
Bernd Posselt
(DE) Domnule preşedinte, dezbaterea de astăzi arată încă o dată că punctul slab al UE este Consiliul. Parlamentul a adoptat o poziţie foarte clară în ceea ce priveşte drepturile omului, iar doamna Ashton a ţinut un discurs extrem de elocvent, în numele Comisiei. Totuşi, din partea Consiliului am auzit doar că acesta condamnă ambele părţi pentru violenţă.
Desigur, trebuie condamnate şi actele de violenţă comise de uiguri. Însă putem compara aceste acte cu ceea ce face o dictatură comunistă, care nu a înţeles nimic din masacrul din piaţa Tiananmen, care suprimă un întreg popor în mod brutal şi sângeros, care ameninţă acest popor cu etnocidul, prin intermediul unei politici ţintite de colonizare? Se pot compara aceste evenimente cu incidente care sunt doar o exprimare a propagandei chineze şi care nu sunt investigate de nimeni la nivel internaţional? Nu cred.
În prezent, uigurii sunt acuzaţi de separatism. Putem vorbi, însă, de separatism, dacă o casă ia foc, iar eu încerc să ies din această casă? Putem vorbi de separatism dacă sunt închis pe nedrept şi încerc să evadez? Acesta nu este separatism, ci o expresie a dorinţei de a trăi. Dacă uigurii din China ar fi lăsaţi să trăiască în ţara lor natală, în libertate, cu demnitate şi independenţă, nu ar mai exista separatism. Aceasta este singura metodă de prevenire a separatismului.
Uigurii nu reprezintă o minoritate, ci un popor, la fel ca suedezii, care, de fapt, sunt mai puţin numeroşi decât chinezii Han. Cu toate acestea, un popor trebuie să fie subapreciat doar pentru că este mai puţin numeros? Trebuie să ne înclinăm în faţa unei puteri doar pentru că membrii săi sunt mai numeroşi? Nu cred. Prin urmare, Uniunea Europeană are o obligaţie importantă.
Reprezint oraşul München, iar sediul Congresului mondial al uigurilor se află la München. De asemenea, Radio Libertatea şi Radio Europa Liberă au avut în trecut sediul la München. Suntem încă mândri că, în acel moment, am fost vocea libertăţii. Sunt sigur că într-o zi vom fi la fel de mândri pentru că am fost centrul uigurilor liberi şi sper că într-o zi toţi uigurii se vor bucura de această libertate.
Evelyne Gebhardt
(DE) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, un lucru trebuie afirmat foarte clar: în China există un sistem unificat şi nu vrem să lăsăm acest sistem să se distrugă. Respectăm sistemul chinez. Cu toate acestea, aceasta nu înseamnă...
(întrerupere din partea domnului Posselt)
Respectăm sistemul unificat al Chinei. Cu toate acestea, aceasta nu înseamnă că nu trebuie să respectăm şi diversitatea popoarelor din China. Acestea sunt valorile pentru care milităm noi, social-democraţii.
Dorim ca drepturile cetăţenilor, drepturile omului şi libertatea popoarelor să se respecte în China. Dorim să se respecte libertatea de exprimare. Dorim ca jurnaliştii să se poată deplasa în mod liber, pentru ca situaţia să poată fi relatată aşa cum este într-adevăr. Aceasta este dorinţa noastră şi doresc să le adresez foarte clar câteva cuvinte colegilor noştri din China: ne aşteptăm ca ceea ce pentru noi este un principiu de bază să fie un principiu de bază şi pentru dumneavoastră, în China, şi anume universalitatea drepturilor omului. Politicienii ne spun în permanenţă că trebuie să rezolvăm mai întâi problemele sociale, iar apoi putem vorbi despre drepturile omului, însă aceasta este o abordare greşită. Trebuie acţionat în sens opus. Pe primul loc trebuie să se afle drepturile omului, iar mai apoi drepturile sociale, care fac parte integrantă din drepturile omului şi care nu pot fi separate de acestea.
Prin urmare, am fost foarte dezamăgită de declaraţia dumneavoastră, domnule Bildt. Am avut impresia că spuneţi: să cooperăm la nivel economic, aceasta este principala noastră preocupare, iar toate celelalte aspecte nu ne interesează în mod deosebit. Nu aceasta este abordarea de care avem nevoie. Trebuie să adoptăm abordarea care ne-a fost prezentată de Comisia Europeană şi anume să spunem că dorim mai întâi o bază comună pentru munca noastră, o bază pe care să ne putem clădi cooperarea, pentru că dorim cooperare - acest lucru este clar - însă nu pe orice bază, ci pe o bază corectă, care să respecte demnitatea umană.
Nirj Deva
Domnule preşedinte, doresc să îl felicit pe dl Bildt pentru discursul foarte echilibrat. Cred în frontierele statului naţional, aşa cum sunt ele recunoscute de ONU, şi, deci, mă opun violenţei separatiste, indiferent unde se produce aceasta, în Caşmir, în Indonezia, în Sri Lanka, unde m-am născut, în Irlanda de Nord, unde am fost atacat cu o bombă, în Spania sau chiar în China.
Îmi pare rău că în China, o ţară foarte importantă pentru UE, au fost rănite 1 680 de persoane, iar 184 au fost ucise. Problema a început la o fabrică de jucării din Guangdong şi s-a răspândit. Printre cei ucişi în revoltele din Urumqi s-au numărat 137 de chinezi Han şi 46 de uiguri. Această situaţie este una deplorabilă. Trebuie să o condamnăm.
Dacă aceste acte ar fi încurajate şi comise de forţe externe, în special de forţe fundamentaliste separatiste, ele ar trebui urmărite de Tribunalul Penal Internaţional.
Dacă ele au cauze interne, ele sunt de competenţa poliţiei din China, pe care trebuie să o sprijinim. Locuim într-o lume mică. Trebuie să locuim împreună. UE este un exemplu clar pentru acest lucru. Susţinerea separatismului, indiferent unde se produce acesta, contravine spiritului UE. Nu putem lucra în direcţia unificării Europei în timp ce încurajăm divizarea Chinei. Acesta este drumul spre haos şi conflicte.
Csaba Sógor
(HU) Problema este unde ne aflăm în această situaţie? Suntem de partea Chinei sau a pieţei Tiananmen? Suntem de partea Chinei sau a Tibetului? Suntem de partea Chinei sau a regiunii uigurilor? Suntem de partea celor 1,2 miliarde de chinezi sau a celor 8 milioane de uiguri? Suntem de partea represiunii, a introducerii unui mod străin de viaţă, a unui trai confortabil, a sănătăţii şi a banilor, sau de partea unui trecut rustic, nomad, care recunoaşte că antrenează sărăcie şi boli, însă care păstrează cultura şi libertatea? Discursurile ţinute de unul sau doi dintre colegii mei amintesc de limbajul dictatorilor fostelor regimuri est-europene. O mamă cu 11 copii poate fi teroristă? O femeie care a fost închisă şi care are doi copii încă în închisoare? Unde ne aflăm în această situaţie? Aceasta este întrebarea. Ne aflăm de partea autonomiei aparente sau a autonomiei reale? Ne aflăm de partea represiunii, a unui mod străin de viaţă, a exploatării bogăţiilor naturale ale regiunii uigurilor sau de partea păstrării culturilor, a libertăţii şi a dreptului popoarelor la autodeterminare? Pentru mine este evident de ce parte mă aflu. Sper că acest lucru este clar şi pentru colegii mei. Trebuie să ne împrietenim cu China pentru ca aceasta să poată învăţa de la noi. Cu toate acestea, acest lucru trebuie făcut oferind un exemplu în domeniul drepturilor omului, al libertăţilor, al autodeterminării şi autonomiei. Încă mai avem foarte multe de făcut. Mă gândesc, în acest sens, la statele care au aderat recent.
Emine Bozkurt
(NL) Am ascultat introducerea făcută de Consiliu şi de Comisie şi, probabil este o problemă de interpretare, însă nu am auzit nici măcar o singură dată cuvântul "uiguri” şi, desigur, acesta este subiectul pe care îl discutăm astăzi. Regretăm sutele de decese produse şi, de asemenea, numărul şi mai mare de răniţi.
Uniunea Europeană susţine ferm drepturile fundamentale, drepturile omului, drepturile civile şi demonstraţiile paşnice. Asistăm la reprimarea puternică a tuturor acestora. Am înţeles din introducere că este nevoie de dialog. Şi eu doresc să subliniez această necesitate. Dialogul este extrem de important. Totuşi aş dori să aflu de la Consiliu şi de la Comisie ce măsuri tangibile intenţionează să adopte pe termen scurt.
Reinhard Bütikofer
(DE) Domnule preşedinte, purtăm această dezbatere în baza naturii universale a drepturilor omului, dar şi în baza necesităţii unui parteneriat global. S-a menţionat o societate armonioasă. Acesta este unul dintre sloganurile Partidului Comunist Chinez, însă înseamnă mai mult decât atât: reflectă o speranţă profundă a poporului chinez. O societate armonioasă nu înseamnă doar mascarea relaţiilor autoritare. Cred că am putea sprijini poporul chinez în realizarea unei societăţi armonioase.
Un parteneriat implică purtarea unor discuţii clare. Când vorbim despre regiunea Xinjiang, trebuie să menţionăm şi cuvântul "uiguri”. Cu toate acestea, o discuţie clară nu înseamnă o discuţie în contradictoriu - trebuie să evităm o astfel de situaţie.
Doresc să-i spun un ultim lucru domnului Posselt. Dumnealui a vorbit de separatism. Domnule Posselt, ştiu că partidul dumneavoastră bavarez ştie ceva despre acest subiect, însă cred că trebuie să urmăm direcţia domnului Brok şi să vorbim despre continuarea politicii pentru o singură China.
Struan Stevenson
Domnule preşedinte, ar fi o mare greşeală să amplasăm China în aceeaşi categorie cu Iranul, în urma dezbaterii de astăzi. UE are o relaţie foarte bună cu China şi cred că trebuie să avem grijă ca discuţiile noastre privind recentele evenimente din Urumqi să fie precise şi bazate pe fapte.
Incidentul din 5 iulie a implicat un atac premeditat al uigurilor asupra chinezilor Han din oraşul respectiv. După cum ştim, anumiţi militanţi din rândul populaţiei uigurilor din Xinjiang sunt fundamentalişti islamici, care solicită un stat separat. Aceştia au organizat un atac violent, care a dus la moartea unui număr de 137 de chinezi Han. Deci, marea majoritate a celor ucişi au fost chinezi Han. Guvernul chinez a folosit în mod corespunzător poliţia şi armata pentru a înăbuşi violenţele şi a opri atacurile de ripostă ale chinezilor Han asupra uigurilor. Ce altceva ar fi trebuit să facă? Să ne bazăm, deci, criticile pe fapte şi să nu acuzăm China pe nedrept.
Sabine Lösing
(DE) Domnule preşedinte, cred că acest conflict este prezentat foarte frecvent într-o manieră unilaterală. Sunt de acord cu vorbitorul anterior că, în acest caz, uigurii atacă frecvent chinezii Han şi că, într-adevăr, o parte dintre aceste atacuri sunt provocate de motive rasiale.
(Interpelări)
De exemplu, am citit un interviu cu o femeie uigură, care spunea: V-ar plăcea să fiţi guvernaţi de comunişti galbeni? Uigurii se bucură de multe privilegii în regiunea lor, de exemplu li se permite să aibă mai mulţi copii, să îşi practice religia chiar şi în timpul programului de lucru şi există mult mai multe exemple în acest sens. O mare parte din chinezii Han din regiune îi invidiază.
Trebuie să observăm această situaţie cu foarte mare atenţie şi să îi investigăm cauzele şi efectele. Uneori problemele nu se află acolo unde avem noi impresia. Trebuie să fim atenţi să nu adoptăm o poziţie unilaterală.
Trebuie să sprijinim China pentru ca aceasta să-şi poată rezolva problemele. Opinia unilaterală atât de frecvent prezentată în acest Parlament este periculoasă, din punctul meu de vedere. Guvernul chinez are eşecurile sale, iar politica sa faţă de grupurile minoritare prezintă, desigur, carenţe. Cu toate acestea, acesta arată că doreşte să progreseze în multe domenii. Trebuie să-l ajutăm în acest sens, prin cooperare, inclusiv printr-o cooperare critică, bazată pe încredere.
Carl Bildt
le în exerciţiu al Consiliului. - Domnule preşedinte, cred că această dezbatere a reflectat într-adevăr complexitatea problemei cu care ne confruntăm. S-au discutat probleme precum sistemul diferit pe care îl are China şi evoluţia acestui sistem, importanţa acordată drepturilor omului şi necesitatea sprijinirii Chinei în direcţia dezvoltării către o societate mai deschisă, către o mai bună respectare a drepturilor omului, precum şi în vederea rezolvării problemelor legate de drepturile minorităţilor, probleme cu care China se confruntă în prezent.
Din păcate, China nu este unicul stat din lume care se confruntă cu astfel de probleme şi cu actele de violenţă etnică care au fost văzute în ultimele zile pe străzile din oraşul Urumqi. Violenţa etnică este întotdeauna nocivă. Aceasta trebuie condamnată şi trebuie să-i susţinem pe cei care încearcă să ajungă la o reconciliere în această situaţie, pe baza respectului pentru drepturile omului, cunoscând din propria noastră istorie complexitatea acestor probleme.
Domnul Bütikofer a menţionat conceptul unei societăţi armonioase. Cu toţii dorim să ne dezvoltăm şi să trăim în societăţi armonioase şi trebuie să vedem în mod clar ce putem face pentru a ajuta China să se dezvolte ca o societate considerată ca fiind armonioasă de toţi cetăţenii acestui stat. China nu şi-a atins încă acest obiectiv. De fapt, puţine societăţi l-au atins, însă acest lucru este evident. Pe de altă parte, doresc să observ faptul că în declaraţiile iniţiale ale domnilor Brok, Severin şi Watson am găsit o înţelepciune ce ne poate îndruma viitoarele deliberări, pe măsura ce vom avansa în relaţia importantă pe care dorim s-o avem cu China, înţelegând complexitatea acestei relaţii în toate dimensiunile sale.
Preşedintele
Dezbaterea este închisă.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Helmut Scholz  
în scris. - (DE) Rezolvarea conflictului trebuie să reprezinte un dialog, nu o condamnare pentru milioanele de uiguri din China. Regretăm confruntările sângeroase, persoanele care şi-au pierdut viaţa şi răniţii din regiunea Xinjiang. Acţiunile poliţiei şi ale forţelor de securitate au fost exagerate şi dăunează obiectivelor de creştere economică şi stabilitate ale guvernului chinez. În acelaşi timp, nu putem acuza China de genocid cultural. Guvernul depune eforturi pentru a ajunge la un echilibru între autonomia grupurilor minoritare şi modernizare, într-un stat multietnic. În calitate de partener, UE trebuie să susţină dezvoltarea Chinei din punctul de vedere al democraţiei şi al statului de drept, fără a neglija aspectele istorice, geografice şi culturale speciale ale acestui stat. Informaţiile părtinitoare vor împiedica purtarea unui dialog şi nu vor compensa o politică în care drepturile omului nu sunt garantate în mod corespunzător. China este un partener important pentru Europa, împreună cu Statele Unite şi Rusia. Combaterea crizei financiare, lupta împotriva sărăciei, oprirea schimbărilor climatice, asigurarea securităţii energetice şi garantarea alimentării cu apă nu se pot obţine fără eforturile Republicii Populare Chineze. Majoritatea uigurilor sunt înspăimântaţi de evenimentele de săptămâna trecută şi, mai presus de toate, vor să trăiască din nou în pace. Guvernul chinez ştie că acest conflict nu se poate rezolva prin violenţă. Putem susţine dialogul dintre chinezii Han şi uiguri şi alte grupuri minoritare, în loc să rămânem o forţă care se amestecă din exterior, cu metode inapte, aşa cum procedăm de decenii întregi. Stabilirea unui dialog structurat în vederea dezvoltării statului de drept în China este o sarcină mai importantă pentru Parlamentul European.
