2009 m. spalio 29-30 d. Europos Vadovų Tarybos išvados, įskaitant Europos Vadovų Tarybos pirmininko ir Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai / Komisijos pirmininko pavaduotojo kadenciją ir įgaliojimus bei naujosios Komisijos struktūrą (diskusijų tęsinys) 
Pirmininkas
Kitas klausimas - diskusijų dėl Europos Vadovų Tarybos pranešimo ir dėl Komisijos pareiškimo dėl 2009 m. spalio 29-30 d. Europos Vadovų Tarybos išvadų, įskaitant Europos Vadovų Tarybos pirmininko ir Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai/Komisijos pirmininko pavaduotojo kadenciją ir įgaliojimus bei naujosios Komisijos struktūrą, tęsinys.
Elmar Brok
(DE) Pone pirmininke, Komisija, Tarybos pirmininke, J. Borghezio kalba buvo tipiškas atvejis, nes šie euroskeptikai neskiria Europos Tarybos nuo Europos Sąjungos, o juk sprendimą dėl nukryžiuotojo priėmEuropos žmogaus teisių teismas, kuris yra Europos Tarybos institucija. Tai negalėtų būti numatyta pagal Pagrindinių teisių chartiją.
Vis dėlto leiskite man pateikti keletą pastabų dėl šiuo metu vykstančių diskusijų. Manau, kad Tarybai pirmininkaujanti Švedija labai jautriai ir tvirtai užbaigratifikavimo procesą, kuris jai pirmininkaujant vis dar turėjo būti užbaigtas keturiose valstybėse. Norėčiau išreikšti savo padėką už tai, kad šis devynerius metus trukęs procesas buvo baigtas tokiu būdu. Manau, kad tuo mums taip pat suteikiama galimybpirmą kartą visa tai įgyvendinti praktiškai, nes tai, kas vyksta praktikoje, apibrėžia ir konstitucinę tikrovę. Dėl to turi būti išaiškinta, kad Europos Vadovų Tarybos pirmininkas turi tik valstybių arba vyriausybių vadovų įgaliojimus, o pagal kiekvieną konstituciją kiekvienas savarankiškas prezidentas, kuris nėra priklausomas nuo parlamento, tiesiogiai renkamas gyventojų. Ši nuostata turėtų būti taikoma ir Europos Vadovų Tarybos pirmininkui. Visus įgaliojimus turi tik Komisijos pirmininkas.
Taip pat norėčiau atkreipti dėmesį, kaip pabrėžir J. M. Barroso, cituodamas Jeaną Monnet, į tai, kad institucijos - svarbi mūsų ilgalaikio egzistavimo prielaida. Kalbant apie Vyriausiąjį įgaliotinį / Komisijos pirmininko pavaduotoją, turi būti išaiškinta, kad pradėjęs eiti savo pareigas jis iškart vykdys abi funkcijas. Jis negali iš pradžių, nuo gruodžio 1 d., pradėti eiti vyriausiojo įgaliotinio pareigas, o vėliau - pirmininko pavaduotojo pareigas. Jis gali pradėti eiti savo pareigas (kaip ir pirmininko pavaduotojo pareigų atveju) tik po to, kai jo kandidatūrą patvirtins Europos Parlamentas. Šiuo klausimu neturėtų būti jokių nesusipratimų, nes kitu atveju mums kils teisinių problemų.
Taip pat norėčiau paminėti, kad Europos Parlamentas pasinaudos savo teisėmis, susijusiomis su išorės veiksmų tarnyba. Mes nenorime, kad Lisabonos sutartis būtų naudojama Europos "tarpvyriausybinimui". Tai neatitinka sutarties dvasios. Šiuo atžvilgiu lemiamas vaidmuo teks Išorės veiksmų tarnybai. Norėčiau jūsų paprašyti rimtai atsižvelgti į Parlamento poziciją šiuo klausimu (kuri jums, be abejo, žinoma), o ne daryti pareiškimus, kad mes juos paneigsime, nes mes turime galią tai padaryti.
Adrian Severin
Pone pirmininke, Lisabonos sutarties įsigaliojimas - iš tikrųjų istorinis įvykis. Mes turėtume tam pritarti. Mes turėtume tuo džiaugtis. Turėtume pasveikinti save ir, be abejo, Tarybai pirmininkaujančią Švediją už tai, kad ji pasiekšių rezultatų.
Vis dėlto vien sutarties nepakanka. Net tobuliausia sutartis negali pati savaime išspręsti daugelio problemų. Mums reikia išradingų ir kompetentingų žmonių, kurie ją sustiprintų. Lisabonos sutarties atveju tai ypač svarbu, nes ši sutartis - begalinių kompromisų, ilgų diskusijų ir ilgų ginčų rezultatas. Dėl to joje neišvengiamai yra likę daug neaiškumų ir spragų.
Būtent būsimi aukščiausieji sprendimus priimantys asmenys turės išaiškinti tam tikrus dalykus, patikslinti taisykles, kurti institucijas, tinkamai išaiškinti visas sutarties nuostatas ir pateikti išsamų darbo aprašymą. Prasidedanti įstatymų leidžiamojo organo kadencija turės lemiamos reikšmės būsimai Europos Sąjungos sandarai. Jei norime, kad ši sandara būtų gyvybinga, ji turi sujungti visą visų Europos regionų ir visų Europos piliečių istorinę patirtį, kultūrinius ypatumus ir politines tradicijas.
Dėl to mums reikalinga iš trijų pagrindinių Europos Sąjungos institucijų atstovų (Tarybos pirmininko, Komisijos pirmininko ir ES vyriausiojo įgaliotinio) suformuota komanda, kuri atsižvelgtų į visus politinius ypatumus ir įtrauktų visus regionus, t. y. visus geopolitinius, kultūrinius ir geografinius Europos regionus. Manau, kad šis tikslas bus pasiektas, ir manau, kad jei tai bus padaryta, tai bus ne tik tinkama Europos Sąjungos sandaros gyvybingumo ir institucijų veiksmingumo prielaida, bet taip pat sutvirtins visų mūsų piliečių teigiamą nuomonę dėl Europos Sąjungos patikimumo.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Pone pirmininke, norėčiau išimties tvarka padėkoti žiniasklaidai. Be laisvos ir budrios žiniasklaidos visuomenbūtų visiškai neinformuota apie ES vadovų pasirinkimą. Laimei, turime žiniasklaidą, kuri skelbia pranešimus apie lobistinę veiklą ir kuri pateikneįtikimas ir tikėtinas kandidatūras į ES pirmininko ir į ES vyriausiojo įgaliotinio postus. Net ir šiose diskusijose apie konkrečius kandidatus, tiesą sakant, buvo kalbėta gana retai ir buvo paminėtos tik kelios pavardės. Vis dėlto už ES ribų mes stengiamės duoti patarimus apie demokratinių rinkimų svarbą.
Neseniai turėjau galimybę aplankyti Turkiją; mums kalbantis apie sprendimus dėl kandidatūrų, kurie turės būti priimti įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, vienas Turkijos parlamento narys paklausė, kada gi šie sprendimai bus priimti, o Europos Sąjungos delegacija atsakneturinti jokios informacijos nei apie pačius kandidatus, nei apie sprendimus dėl kandidatūrų, nes viskas vyko už uždarų durų. Šiuo požiūriu ES dar turi tobulėti, kad mūsų veikla tokiais atvejais taptų skaidresnė.
Ashley Fox
Pone pirmininke, norėčiau pateikti savo pastabas dėl neoficialių diskusijų, kurios, kaip visi žinome, vyravo paskutinio Europos Vadovų Tarybos susitikimo metu. Be abejo, kalbu apie kito Tarybos pirmininko rinkimus ir jam skirtą vaidmenį.
Manau, kad pirmininkas turėtų būti Tarybos tarnas, t. y. pirmininkas, o ne pagrindinis vykdomasis vadovas. Todėl svarbu, kad pirmininkas būtų kolegiškas ir juo pasitikėtų žmonės. Turint tai mintyje, Tony Blair abiem atžvilgiais būtų blogiausias kandidatas. Pritariu kanclerės A. Merkel nuogąstavimams, kad kitus penkerius metus turėsime klausytis, kaip Flasho kortežas lekia aplink pasaulį.
Klausimas dėl pasitikėjimo taip pat svarbus, o T. Blair labai daug kartų parodė, kad yra visiškai nepatikimas. Jis netinka pareigoms valstybinėje tarnyboje, todėl raginu Tarybą jo neskirti.
Bastiaan Belder
(NL) Pone pirmininke, su dideliu susidomėjimu perskaičiau Tarybai pirmininkaujančios Švedijos pateiktą dokumentą dėl Europos išorės veiksmų tarnybos. Vis dėlto mano skeptiškas požiūris į šį projektą nesikeičia. Bet kokiu atveju manau, kad Tarybai pirmininkaujanti Švedija elgiasi protingai suteikdama daugiau laiko tinkamų kandidatų į naują postą paieškai, nes ES vyriausiasis įgaliotinis turėtų būti išskirtinasmenybė, o tokių Europoje reta.
Pone pirmininke, vis dar esu labai susirūpinęs dėl šių naujų postų poveikio tarpinstitucinei pusiausvyrai. Mano kolegos Parlamento nariai negali nepritarti mano nuomonei. Skirtingai nei jie, aš džiaugiuosi, kad Išorės veiksmų tarnyba nepriklausys Komisijai. Užsienio politika - tai pirmiausia valstybių narių kompetencijai priklausanti sritis, todėl, jei ji vis dėlto būtų paversta europine, vis tiek atmosfera Taryboje man būtų priimtinesnnei Komisijoje. Būtent tai šiuo metu ir vyksta, nepaisant visų mūsų gerais ketinimais paremtų rezoliucijų.
Philip Claeys
(NL) Pone pirmininke, šis derėjimasis dėl Europos Vadovų Tarybos pirmininko paskyrimo toli gražu nėra įkvepiantis. Pvz., Belgijoje šiuo metu keliame mūsų ministro pirmininko Hermano Van Rompuy kandidatūrą, remdami ją tokio pobūdžio argumentais: jis neįkyrus, turi palyginti nedaug priešų ir moka rasti kompromisą. Iš esmės įtikinėjama, kad kiekvienas, kuris gali valdyti tokią dirbtinę šalį kaip Belgija, gali tą patį daryti ir Europoje.
Vis dėlto niekas Europoje nėra suinteresuotas, kad Europos Sąjunga taptų didele Belgijos kopija. Be to, Herman Van Rompuy nėra ministras pirmininkas, kuris iš tikrųjų valdo. Belgijos modelis jau nebegali būti valdomas, o tai reiškia, kad Herman Van Rompuy panašesnis į status quo prižiūrėtoją, kuris iš esmės paprasčiausiai tvarko einamuosius reikalus.
Mums nereikia bespalvio, beskonio, bekvapio veikėjo, kuris šoktų pagal Europos Komisijos dūdelę. Mums reikalingas galingas ruporas, atstovaujantis valstybėms narėms ir piliečiams, kurių nuomonės šiuo atveju, deja, nepaisoma.
Othmar Karas
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, prieš dvidešimt metų mes taikiai panaikinome prievartinį Europos padalijimą į laisvas šalis ir diktatūras. Europos Sąjunga - politinis projektas, suteikęs galimybę suvienyti mūsų žemyną. Europos Sąjunga - politinis projektas, kurio tikslas išplėsti taikos, laisvės, demokratijos ir stabilumo zoną Europoje. Mes atsakingi už tai, kad būtų puoselėjamos Bendrijos vertybės ir stiprinama teisinbendrija. Jau šiandien privalome padaryti viską, ką galime, ir užtikrinti, jog mūsų pasiekimų džiaugsmas suteiktų mums jėgų ir ryžto siekti, kad mūsų žemyno ir viso pasaulio žmonės vėl nebūtų atskirti naujomis sienomis arba spygliuotos vielos tvoromis.
Lisabonos sutartis - didžiausias demokratijos laimėjimas nuo pirmųjų tiesioginių rinkimų, surengtų prieš trisdešimt metų. Ji suteikia galimybę Europos Sąjungai ir jos institucijoms tapti žemyno balsu. Taigi turime išnaudoti šią progą! Privalome turėti politinės valios perkelti sutartį į nacionalinę teisę ir ją įgyvendinti. Jei šios politinės valios turime, tai taip pat reiškia, kad turime liautis ieškoję tik mažiausio bendro vardiklio. Bet kokios išlygos silpnina Bendriją. Krizes nugalėsime tik tada, kai ilgam laikui sumažės nedarbo lygis ir vėl bus užtikrinta tvari plėtra be milijardinių skatinimo paketų, dėl kurių susidaro milžiniški biudžetų deficitai.
Mano paskutinis teiginys taip pat aiškus: europinis mąstymo būdas - tai nuolaidos vieni kitiems ir geriausių sprendimų paieška. Pastarųjų keleto dienų diskusijos dėl kandidatūrų verčia mane nuogąstauti, kad ieškome ne geriausių, ne europinių sprendimų, o valstybėms narėms ir politinėms partijoms tinkamiausių paprasčiausių sprendimų. Tai netinkamas atsakas į kelerių pastarųjų metų įvykius ir Lisabonos sutartį.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Pone pirmininke, kaip Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto pirmininkas norėčiau pateikti dvi pastabas dėl dviejų atskirų Europos Vadovų Tarybos išvadų aspektų, be abejo, susijusių su laisvės, saugumo ir teisingumo erdve.
Pirma, dėl imigracijos: džiaugiuosi, kad imigracijai Tarybos išvadose skirta daug dėmesio, ir manau, kad svarbu, jog imigracijos politika pirmą kartą taps Bendrijos politikos sritimi ir kad Ispanijai pirmininkaujant Tarybai bus atliktas pirminis jos vertinimas, į kurį bus įtrauktas ir klausimas dėl Europos Parlamento ir nacionalinių parlamentų vaidmens. Vis dėlto, atsižvelgiant į tai, kad kalbant apie imigrantų srautų valdymą buvo paminėtas solidarumo principas, apgailestauju, kad solidarumo principas netapo privaloma sąlyga, kuri būtų susieta su finansinėmis poveikio priemonėmis.
Antra pastaba liečia laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės institucinį aspektą, kuris bus susijęs su ankstesne ir paskesne šio Parlamento veikla. Galiausiai turi būti parengta Bendrijos politika. Bent jau Europos Parlamentas priims su ja susijusius sprendimus.
Europos piliečiai turi teisę daug tikėtis iš gruodžio 10 d. Europos Vadovų Tarybos išvadų Švedijos pirmininkavimo Tarybai pabaigoje. Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvpagaliau įtvirtinta kaip pagrindintikrai europinir tikrai humanitarinveiklos sritis. Tai įvyks priėmus Stokholmo programą. Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto pranešimas, kuris bus patvirtintas šią savaitę, yra neabejotina to prielaida.
Andrew Duff
Pone pirmininke, puiku, kad pagaliau galime užversti paskutinį sutarties sagos puslapį. Vis dėlto apgailestauju, kad už tai turėjome susimokėti, t. y. leisti Čekijai taikyti labai prastą precedentą, susijusį su Jungtinės Karalystės protokolu dėl Chartijos.
Spauda rašo apie protokolą kaip apie Chartijos atsisakymą. Būčiau dėkingas, jei Tarybai pirmininkaujanti valstybnarė, užbaigdama diskusijas, galėtų patvirtinti, kad tai toli gražu nėra tiesa ir kad Chartija vis dar bus privaloma Čekijai ir jos prezidentui, sėdinčiam savo tvirtovėje.
Svarbiausia protokolo paskirtis vidaus ginčų dėl Chartijos taikymo metu suvaržyti teismų praktiką. Tai iš esmės gana prasta ir provincialu, o sagos pabaigoje ir nereikšminga.
Mirosław Piotrowski
(PL) Pone pirmininke, nepaisant skambių pareiškimų, kad Lisabonos sutartis pagerins Europos Sąjungos darbą, pasirodo, kad ji atvėrPandoros skrynią. Jos nuostatos nėra tikslios ir ne tik kelia nesutarimų, bet ir jau skaldo ES lyderius.
Sutartyje nėra apibrėžtos būsimo Europos Vadovų Tarybos pirmininko prerogatyvos, neapibrėžta rinkimų į šį postą demokratinprocedūra, todėl pirmininko faktinpadėtis priklausys nuo jo asmenybės stiprumo ir anksčiau vykdytų pareigų. Taip pat sunku nuspėti, ar bus išlaikytas klasikinis pirmininkaujančių valstybių narių, nustatančių ES politikos kryptis, modelis. Lygiai tokia pati padėtis ir Europos Sąjungos užsienio reikalų ministro atveju.
Dauguma Europos piliečių laukia atsakymo į klausimą, ar žengiame link stiprios Europos federacinės valstybės sukūrimo, ribojant valstybių suverenumą, ir ar daug galių turintis Tarybos pirmininkas ateityje nesugalvos grįžti prie nedemokratiškų XX amžiaus Europos tradicijų.
Mario Mauro
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, reiškiu padėką taip pat ir Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai už svarbius rezultatus, pasiektus per šį šešių mėnesių laikotarpį. Vis dėlto kartu leiskite man pasiūlyti jums (kreipiuosi į Tarybai pirmininkaujančią Švediją) dovaną: dovana būtų šis tuščias popieriaus lapas, kurį per keletą ateinančių dienų galite panaudoti kaip neįprastą priemonę sunkumams, susijusiems su kandidatūrų į Europos Vadovų Tarybos pirmininko ir Europos Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams postus teikimu, įveikti.
Iš tiesų, jei įtikinsite valstybių ar vyriausybių vadovus į šį lapą įrašyti ne laikraščiuose ir per televiziją viena po kitos skelbiamas pavardes, o savo mintis apie Europos Sąjungos užsienio politiką, mes žengsime didelį žingsnį pirmyn, nes jei jie mums išaiškintų, ar pritaria, pvz., geresnio koordinavimo idėjai arba tikrai užsienio politikai, būtų lengviau įvardyti asmenį, kuris turės atstovauti mums pasaulyje. Tai tikras skaidrumas, kurio mums reikia: suvokti, kokia mūsų Europa ir Europos Sąjungos užsienio politikos idėja, t. y. į ką labiausiai linkstame.
Dėl to labai svarbu, kad būtų parinkti tie žmonės, kurie įkūnytų Europos projekto dvasią ir vertybes, tie, kurie gali užtikrinti pagrindinį Europos vaidmenį tarptautinių santykių srityje, kurie, siekdami veiksmingai dirbti, turi dar kartą pripažinti Europos įkūrėjų idealus, vienintelį tikrai vienijantį, nors pasaulio lygmeniu ginčijamą, dalyką. Europos Sąjunga nėra monolitinis blokas; tai vyrų ir moterų veiklos rezultatas, ir tam, kad išliktų gyvybinga, ji turi žengti koja kojon su laiku. Trumpai tariant, Europa turi pradėti atsinaujinimą remdamasi ES steigimo vertybėmis, iki šiol mūsų pasiektais puikiais rezultatais, ir, patikėkite, taip pat gera doze realizmo.
David-Maria Sassoli
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, aš taip pat norėčiau padėkoti Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai už darbą, kurį ji atliko, ir už tai, kad jai pavyko sukurti sąlygas užbaigti Lisabonos sutarties ratifikavimo procesą. Mums būtinai reikia naujos sutarties, nes ji suteikia mums galimybę sustiprinti ir išplėsti, pvz., šio Parlamento įgaliojimus, taip pat numato du naujus pareigūnus, kurie gali atstovauti politinei ir institucinei sąjungai. Dėl to mes tikimės, kad Taryba protingai išsiaiškins didelių Europos politinių šeimų poreikius tam, kad kitame posėdyje būtų galima priimti autoritetingą ir tvirtai remiamą sprendimą dėl asmenų, kuriuos bus pasiūlyta paskirti į naujus sutartyje numatytus institucinius postus, kandidatūrų.
Ko mums reikia? Mums reikia Tarybos pirmininko, kuris galėtų užtikrinti nuoseklumą ir tęstinumą. Mums reikia ES vyriausiojo įgaliotinio, kuris, remdamasis savo patirtimi ir autoritetu, galėtų užtikrinti Europai lyderės vaidmenį daugialypiame pasaulyje ir kuris kartu taptų sąsaja, jungiančia Europos Sąjungos tarpvyriausybinį ir Bendrijos aspektus. Be to, mums taip pat reikia politiniu, geografiniu ir lyties požiūriu stiprios, vieningos ir darnios Komisijos narių kolegijos. Ypač svarbu, kad tai vyksta prabėgus dvidešimčiai metų po Berlyno sienos, kuri buvo padalijusi Europą, griuvimo, todėl visa tai gali vėl pažadinti viltį dėl vieningos, stiprios Europos, kuri ir toliau kels solidarumo ir teisingumo reikalavimus.
Louis Michel
(FR) Pone pirmininke, Tarybos pirmininke, ponios ir ponai, visų pirma norėčiau perduoti savo padėką ir sveikinimus Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai už tikrai puikų jos atliekamą darbą.
Vis dėlto norėčiau pasinaudoti šia proga ir neakivaizdžiai kreiptis į Komisijos Pirmininką J. M. Barroso: C. Malmström neabejotinai perduos jam pastabas, kurias noriu pateikti dėl jo kalbos, kuria jis atsakį G. Verhofstadto kalbą.
Visi pageidaujame veiksmingos ir patikimos Komisijos, kuri visapusiškai pasinaudotų savo iniciatyvos teise ir nebijotų taikyti Bendrijos metodą. Vis dėlto jei norime tokios Komisijos (kiek supratau, J. M. Barroso taip pat to pageidauja), tuomet manau, kad ji turėtų suskirstyti savo veiklą pagal kompetencijos rūšis į keturis ar penkis ramsčius, nustatant politinę atsakomybę už kiekvieną ramstį pirmininko pavaduotojams, turintiems autoritetą ir galimybių (taip pat ir įgaliojimų) užtikrinti jiems priskirto ramsčio politikos nuoseklų įgyvendinimą.
Dabartinis Komisijos kompetencijos suskirstymas (turiu pagrindo apie tai kalbėti, nes, galų gale, pati penkerius metus buvau Komisijos narė) kenkia Bendrijos metodui, varžo iniciatyvos teisę ir daro žalą jūsų institucijai. Perduokite tai mano vardu J. M. Barroso.
Tai, kad buvo sunku iš karto pertvarkyti kompetencijų struktūrą, kuri tuo metu dar buvo nustatyta pagal iš praeities paveldėtus keistus, jei ne oportunistinius, susitarimus, yra suprantama, tačiau nesuprasčiau, jei dabartinis pirmininkas nesugebėtų įvesti tvarkos, derančios su naujais šiai institucijai iškeltais tikslais.
Michel Barnier
(FR) Pone pirmininke, dėl Tarybai pirmininkaujančios Švedijos, kuriai taip pat dėkoju, atkaklumo ratifikuota Lisabonos sutartis. Vis dėlto tokia sutartis yra ne projektas, o įrankis, Europos projektui įgyvendinti skirtas įrankių rinkinys, todėl nuo moterų ir vyrų, vadovaujančių jos institucijoms, - Komisijos, Komisijos pirmininko, Tarybos, - ir nuo mūsų, esančių čia, priklauso, ar šios priemonės bus tinkamai panaudotos ateityje, t. y. pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, kuris buvo ilgas, pernelyg ilgas.
Kadangi šiuo metu esame geriau pasirengę imtis trijų pagrindinių mums iškilusių iššūkių, mes, ponios ir ponai, kartu sieksime ne tik pasitikėjimo Europos Sąjunga, bet ir, pakartojant ką tik V. Havelo pasakytus žodžius, jos suvereniteto.
Pirmasis iššūkis - tai krizė. Neturime ir negalime iš jos išbristi tokie patys, kokie buvome jai užklupus, t. y. lyg nieko nebūtų atsitikę. Yra dalykų, kurių galime pasimokyti iš mūsų dialogo su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis, ypač susijusių su pasaulio ekonomikos valdymu, solidarumu, skaidrumu ir reguliavimu. Be to, yra dalykų, kurių galime pasimokyti mes, europiečiai, pvz., susijusių su vidaus rinkos apsauga (aš sąmoningai vartoju šį žodį) ir konsolidavimu, taip pat su "rinkos ir visuomenės poreikių suderinimu", pakartojant žodžius, kuriuos "pasiskolinau" iš Mario Monti, kuriam Pirmininkas J. M. Barroso, beje, ir patikėjo spręsti šią užduotį.
Antrasis iššūkis - tai ekologiškas ekonomikos augimas. Kiote mes Europos Komisijos dėka užėmėme pirmaujančią poziciją šiuo klausimu. Turime išlaikyti šią poziciją, be abejo, užtikrindami, kad mūsų partneriai, kitos didelės šalys, dideli regionai pritartų abipusio požiūrio principui.
Galiausiai trečiasis iššūkis, kurį turime svarstyti dabar (ne vėliau, bet dabar), skirtas tiems, kurie ruošiasi priimti sprendimą dėl pasaulio tvarkos (arba netvarkos) ateinantiems dvidešimčiai metų. Tai nėra lengva, nes esame 27 valstybių sąjunga. Vis dėlto tai mums visiems gyvybiškai svarbu, jei mes nenorime (aš asmeniškai tam nepritarsiu) tapti subrangovais arba pasiduoti kitų šalių įtakai.
Todėl dedame daug vilčių į ES vyriausiojo įgaliotinio ateities darbą, kurio pareiga bus sukurti tikrą bendrą diplomatinę ir strateginę kultūrą. Pone pirmininke, Tarybos pirmininke, kuo greičiau mes būsime pasiruošę, tuo geriau bus Europos piliečiams. Todėl nekantriai ir su viltimi laukiame sprendimų, kuriuos priimsite.
Kinga Göncz
(HU) Norėčiau padaryti išimtį ir nekalbėti apie Lisabonos sutartį. Verčiau norėčiau pakalbėti apie Europos Vadovų Tarybos išvadų ekonomikos, finansiniams ir socialiniams klausimams skirtą skyrių ir pasakyti, kad pirmiausia džiaugiamės, jog šiame dokumente taip pat matomi finansinio stabilumo ženklai. Tai parodo, kaip mes patys suvokiame savo padėtį, nors kita vertus, taip pat aišku, kad Europos žmonių atsargos senka.
Įmonėms sunku gauti finansinės paramos ir bankų paskolų, o nedarbas didėja. Tai taip pat nurodyta šiame dokumente. Manau, svarbu pabrėžti, kad ekonomikos augimas bus tvarus ir bus galima teigti, kad išgyvenusi krizę Europa tapo stipresnė, nei buvo, tik aiškiai užtikrinus, jog bus ne tik išlaikytas, bet ir sustiprintas dabartinis socialinės sanglaudos lygis ir kai galėsime padidinti užimtumą ir užkirsti kelią socialinei atskirčiai.
Mūsų naudojami socialinės politikos koordinavimo būdai, pagrįsti atviro požiūrio principu, visiškai neefektyvūs. Privalome šiuos koordinavimo būdus patobulinti. Iš esmės mums reikia veiksmingesnių priemonių. Socialinsanglauda ir socialinės Europos laimėjimai - tai, žmonių nuomone, svarbiausi veiksniai. Mes visi privalome tai pabrėžti.
Lena Ek
(SV) Pone pirmininke, politika ir psichologija - susiję dalykai, o šiuo metu daugelis žmonių bando nuvertinti lūkesčius, susijusius su "Kioto derybomis", vyksiančiomis po kelių savaičių Kopenhagoje. Lygiai taip pat buvo, kai derėjomės dėl klimato tikslų. Klimato tikslai, kuriuos siūlėme ir svarstėme šiame Parlamente, buvo paskelbti mirusiais ir palaidoti ne vieną, o tikriausiai dešimt kartų iki tol, kol priėmėme galutinį sprendimą.
Tas pats pasakytina ir apie klimato paketą. Jis buvo paskelbtas mirusiu ir palaidotas tų, kurie iš tiesų prieštarauja klimato tikslams. Dėl to norėčiau kreiptis į Tarybai pirmininkaujančią Švediją, kad ji tęstų gerai pradėtas derybas ir laikytųsi savo konstruktyvios pozicijos, nes jei neiškelsime tikslo sudaryti Kopenhagoje privalomo susitarimo, jo ir nepasieksime. Vis dėlto 2 C tikslas labai svarbus, todėl dabar turime iš visų jėgų siekti, kad jis būtų patvirtintas. Seneka yra pastebėjęs, kad žmoniją būtų galima suskirstyti į dvi grupes: į tuos, kurie eina į priekį ir ką nors daro, ir tuos, kurie eina iš paskos ir kritikuoja.
Marietta Giannakou
(EL) Pone pirmininke, tiksliai užsirašiau, ką Tarybos pirmininkas sakapie ekonomikos krizę, tačiau aišku, kad, išskyrus vieną šalį, nviena kita negali įgyvendinti Stabilumo pakto. Ekonomikos krizneturėtų galiausiai virsti vertybių ir principų krize.
Klimato kaitos klausimu Tarybai pirmininkaujanti valstybpasielgbūtent taip, kaip reikėjo. Vis dėlto jei norime, kad padėtis pasikeistų, ji turi įtikinti ne tik besivystančias šalis, bet ir Jungtines Amerikos Valstijas. Ji Kopenhagoje turi imtis tikros iniciatyvos.
Dėl trečio klausimo, Lisabonos sutarties, esame patenkinti. Po devynerių Nicos sutarties krizės metų ir nesugebėjimo išspręsti institucijų klausimo pagaliau turime sutartį, prieš kurios pasirašymą keletas šalių mus gerokai nukamavo. Svarbūs ne tik institucijų ir sutarties klausimai. Žmonės, kurie ją taikys, taip pat svarbūs, ir šiuo požiūriu Tarybai pirmininkaujanti valstybnartaip pat privalo Europos Komisijoje užtikrinti, kad atsakingi asmenys, ypač užsienio reikalų ministras, atstovautų visiems gerai organizuotos Europos Sąjungos interesams.
Kita vertus, Taryboje, turiu omenyje klausimą dėl Tarybos pirmininko, šiam dalykui daugelis mūsų nepritarė. Kaip Europos konvencijos narė, aš asmeniškai žinau, kad daugelis iš mūsų būtų pritarę tam, kad Tarybos pirmininko postą užimtų Komisijos pirmininkas. Taip jau yra buvę anksčiau, nes iš esmės Komisijos pirmininko pareiga derinti klausimus su Taryba ir vengti pavojingų konfliktų.
Tikiu, kad ir Europos Komisijos Pirmininkas, ir, svarbiausia, Tarybos pirmininkas pateiks atitinkamas rekomendacijas valstybėms narėms, kad abiejų institucijų veikla atitiktų Bendrijos modus operandi ir kad būtų pasinaudota praeityje sukaupta puikia Europos patirtimi, kuri užtikrino mūsų gerovę daugelį metų.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) Pone pirmininke, manau, kad susitarimas Čekijos problemai spręsti buvo protingas sprendimas. Jis nebuvo tobulas, bet tai buvo geriausias sprendimas tokiai rimtai problemai spręsti.
Manau, kad 2010 m. gali būti puikūs metai Europai. Ji turi naują Komisijos narių kolegiją, naują Europos Sąjungos valdymo struktūrą ir naują teisinį statusą: dabar Europos Sąjunga - vienas subjektas, vadinamas "Europos Sąjunga", veikiantis kaip vienas juridinis asmuo, o ne skirtingų šalių susivienijimas. Dabar mes, kaip jau buvo minėta, turime galimybę veikti, kuria reikia pasinaudoti. Manau, kad Europa turi įveikti labai rimtas trukdančias pažangai nacionalistines tendencijas.
Turėtume pagalvoti apie tai, kokios pažangos mes būtume pasiekę Europos Sąjungoje prieš dešimtmetį, jei nebūtume įvedę euro, t. y. nebūtume atsisakę frankų, markių, pesų ir t. t. Turime atkurti šį požiūrį, kad, kaip sakJ. M. Barroso, atgaivintume Europos dvasią.
Norėčiau paminėti du dalykus, kurie man atrodo svarbūs. Vienas iš jų - skubus klausimas: Komisijos narių kolegija turi būti patvirtinta Strasbūre gruodžio mėn. Manau, kad labai svarbu, jog kita Tarybai pirmininkaujanti valstybpradėtų sausio mėn. vykdyti savo įgaliojimus ir žengtų nauju keliu kartu su naująja Komisijos narių kolegija, kuri būtų patvirtinta jau šių metų pabaigoje.
Antra, norėčiau dar kartą pakartoti, kokia pamatinEuropos Sąjungos buvimo priežastis, ką Europos Sąjunga stengiasi pasiekti. Manau, kad didžiausiuose pasaulio diskusijų forumuose priimami labai svarbūs sprendimai, todėl Europa privalo kalbėti vienu balsu, stipriu balsu, kad galėtų ginti mūsų projekto ypatumus: socialinį modelį ir nauja teisinę, ekonominę ir politinę struktūrą, skirtą pasauliui, kuriame valstybvaidintų reikšmingesnį vaidmenį ir kuriame veiktų geresnrinka. Europai reikia garsesnio, vieningesnio ir stipresnio balso.
Olle Schmidt
(SV) Pone pirmininke, reikia padėkoti Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai už tai, kad tas užsispyręs žmogus iš Prahos pagaliau padėjo savo parašą ir mes galų gale pasiekėme kelionės tikslą. Tikėkimės, kad kitas mūsų veiklos dešimtmetis nebus skirtas vien instituciniams klausimams spręsti, nors Václav Havel, tikrasis Europos didvyris, buvo pasirengęs iš karto imtis tolesnių veiksmų. Mano nuomone, tai, kad Čekijai buvo leista taikyti išimtį, susijusią su Pagrindinių teisių chartija, yra nuviliantis dalykas. Kaip nurodA. Duff, užtenka to, kad Lenkijai ir Jungtinei Karalystei taikomos išlygos.
Kopenhagoje turi būti pasiektas pasaulinis susitarimas, pagal kurį turtingosios pasaulio valstybės prisiimtų didesnę atsakomybės dalį. Skurstančios pasaulio valstybės nėra atsakingos už planetos klimato atšilimą. Be abejo, ir besivystančios valstybės turi įnešti savo indėlį. Galiausiai, ministre, prieš aukščiausiojo lygio susitikimą kitą savaitę vyksianti procedūra, kai turės būti paskirtas Tarybos pirmininkas ir užsienio reikalų ministras, turėtų būti atlikta kuo skaidriau. Dabartinis slapukavimas yra gėdingas demokratinei Europai, ir manau, kad aš ne vienintelis laikausi tokios nuomonės.
Tunne Kelam
Pone pirmininke, norėčiau pateikti tris pastabas. Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai Europos Sąjungai labiau nei bet kada reikia veiksmingos bendrosios užsienio ir saugumo politikos bei energetikos politikos, kurios būtų grindžiamos solidarumu. Tik tokia politika gali užkirsti kelią tam, kad ateityje niekada nepasikartotų G. Schröderio sandoriai su V. Putinu.
Antra, mes turime suprasti, kokia svarbi nauja tvarka, t. y. tai, kad turime visada stiprią Komisiją, kuri gali imtis atsakomybės už Lisabonos sutarties įgyvendinimą.
Trečia, kalbant apie naujus aukščiausius postus, mums visų pirma reikia drąsos skatinti ir remti ne portfelius, o asmenybes. Asmenybes, kurios turi ilgalaikę viziją ir įsipareigoja užtikrinti Europos vertybių tęstinumą.
Taigi, siekiant spręsti milžiniškus naujus uždavinius, ES dar kartą reikalingi du K. Adenauerio, R. Schumano arba A. De Gasperi lygio Europos valstybės veikėjai. Turėtume ieškoti jų be išankstinio nusistatymo. Šių valstybės veikėjų galime rasti ir naujosiose valstybėse narėse, kurioms, be abejo, turėtų būti atstovaujama ateities trejete. Václav Havel mums šiandien pasakė, kad Europa yra mūsų tėvynių tėvynė. Remdamiesi tokiu požiūriu, manau, galime sėkmingai įgyvendinti Lisabonos sutartį.
Sandra Kalniete
(LV) Norėčiau pasakyti, kad malonu, jog Lisabonos sutartis pagaliau įsigalios, ir pakalbėti apie tai, kas turėtų būti Europos pirmininkas. Vadovavimas Europos Vadovų Tarybai dar nereiškia vadovavimo Europai. Tai labiau bendradarbiavimas su Europos Sąjungos valstybėmis narėmis, valstybių narių vadovais, remiant ir skatinant juos stiprinti Europos Sąjungos vaidmenį tarp rytdienos pasaulyje pirmausiančių valstybių. Norėčiau pasakyti, kad Vaira Vīķe-Freiberga, buvusi Latvijos prezidentė, turi visas lyderiui būdingas savybes ir politinio vadovavimo patirties ir būtų tinkama Europos Vadovų Tarybos pirmininkė. Jos likimas simbolizuoja mūsų susiskaldžiusio žemyno istoriją: Antrojo pasaulinio karo pabėgėlė, kuri grįžo į Latviją, kai mūsų šalis vėl tapo nepriklausoma, kad taptų jos prezidente. Per aštuonerius jos buvimo prezidentės poste metus Latvija tapo Europos Sąjungos valstybe nare ir NATO nare. Vaira Vīķe-Freiberga - ištikima Europos pilietė. Ji labai išsilavinusi ir valdinga asmenybė, gerai suprantanti Europos ateities iššūkius. Jei reikės, ji neabejotinai taip pat galės priimti ir nepopuliarių sprendimų.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Ponia pirmininke, aš, kaip pirmosios valstybės narės, ratifikavusios Lisabonos sutartį, atstovas, norėčiau Vengrijos vardu pasveikinti Tarybai pirmininkaujančią Švediją. Buvo atliktas puikus darbas. Šiuose rūmuose priėmėme čeką, kuris yra Europos draugas, V. Havelą, o Čekijos prezidentas V. Klaus mums sukėlgana daug rūpesčių ir neįrodė, kad jis būtų Europos bičiulis.
Turime siekti kuo skubesnio Lisabonos sutarties įsigaliojimo, naujosios Komisijos paskyrimo ir atitinkamos struktūros sukūrimo, kad galėtume visą dėmesį sutelkti į tikrą darbą.
Manau, labai svarbu, kad Lisabonos sutartis - pirmoji sutartis, kurioje kalbama apie mažumoms priklausančių asmenų teises. Raginu M. Wallström, kuri yra tikra mažumų užtarėja, priminti Pirmininkui J. M. Barroso ištesėti savo pažadą, kad būsimasis Komisijos narys, atsakingas už pagrindines teises, spręs klausimus, susijusius su mažumų teisėmis, įskaitant vietos mažumas, pvz., samius, imigrantų mažumas ir romus.
Mairead McGuinness
Ponia pirmininke, Airijoje mūsų klausia, ar dabar jau labai džiaugiamasi, kad Lisabonos sutartis pagaliau ratifikuota. Tiesą sakant, atsakau, jog taip nėra, nes tai truko taip ilgai ir gimimas buvo toks sunkus. Juntamas palengvėjimas ir tam tikras džiaugsmas, bet visi suvokia (tai matome ir šiose diskusijose), kad dabar prasideda tikrasis darbas ir kad paskirti reikiamus žmones yra sunki užduotis. Kalbama ne apie darbo vietas berniukams ir mergaitėms, bet apie tinkamų žmonių skyrimą į visus šiuos įsteigtus labai svarbius postus. Apgailestauju, kad tai atima papildomo laiko, nes dėl to vilkinamas galutinis visų institucijų formavimas, o mūsų laukia daug darbų. Vis dėlto gal geriau šiek tiek pavėluoti, bet paskirti į postus tinkamus žmones.
Aukščiausi postai, kaip mes juos apibūdinome, yra svarbūs, todėl jiems užimti bus reikalingi pasiaukoję ir atsidavę žmonės, norintys patobulinti Europos Sąjungą, o ne vien užimti darbo vietą.
Galiausiai dėl stiprių institucijų: J. M. Barroso visiškai teisus. Jūs turite išgirsti, apie ką kalbame šiame Parlamente. Klausykitės atidžiai. Esame arčiausiai mūsų rinkėjų. Mes renkami tiesiogiai.
Petru Constantin Luhan
(RO) Labai vertinu tai, ką pasakF. Reinfeldt, ir ypač džiaugiuosi dėl to, kad spalio mėn. Europos Vadovų Tarybos posėdyje Europos Sąjunga pasiekbendrą poziciją dėl Kopenhagos konferencijos.
Europos Sąjunga, siekdama pažangos mažinant išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, jau savarankiškai patvirtino patikimų kovos su klimato kaita priemonių. Vis dėlto akivaizdu, kad vienašalės Europos Sąjungos pastangos negali užtikrinti visiškos sėkmės tarptautinėse derybose.
Manau, ypač svarbu, jog Europos Sąjunga pereitų prie daugiau nei 20 proc. mažinimo tikslo tik išlaikydama tam tikras sąlygas, be kurių, mūsų nuomone, ES pastangos būtų pernelyg didelės.
Sąlygos visų pirma turėtų būti susijusios su teisiškai privalomu būsimo susitarimo pobūdžiu. Be to, išsivysčiusios šalys turėtų priimti panašius į ES konkrečius taršos mažinimo tikslus, kartu nustatant atitinkamus įsipareigojimus besivystančioms šalims.
Heidi Hautala
(FI) Ponia pirmininke, šiuo metu šiuose rūmuose vyksta labai įdomus dalykas, t. y. visoms trims institucijoms atstovauja moterys: C. Malmström - Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai, M. Wallström - Komisijai, o jūs, ponia pirmininke - Parlamentui. Ateityje aukščiausiuose postuose norėčiau nuolat matyti moteris lyderes (ir daug daugiau nei dabar). Žinau, kad M. Wallström ir D. Wallis, Europos Parlamento pirmininko pavaduotoja, pateikįdomią iniciatyvą ir įtraukį šį procesą kitas aukštus postus Parlamente ir Komisijoje užimančias moteris.
Mes raštu kreipėmės į Komisijos Pirmininką J. M. Barroso, pareikšdami, kad pageidautume išvysti pakeitimų, taip pat norėtume tinkamesnio moterų ir vyrų pasiskirstymo Komisijoje ir kituose aukščiausiuose postuose. Tikiuosi, kad dabar galime pasinaudoti proga, nes nors Europos Komisijos Pirmininkas visiškai remia mūsų idėjas, valstybių arba vyriausybių vadovai, deja, nieko nedaro, kad prisiimtų atsakomybę dėl šios apgailėtinos padėties. Nes negalime leisti, kad Europos Sąjungai nuolat atstovautų tik vyrai.
Jaroslav Paška
(SK) Norėčiau pradėti kalbą išreikšdamas savo paramą prezidentui V. Klausui ir Čekijos pozicijai. Mūsų nuomone, kaip Vokietijos, kuri turėjo išklausyti konstitucinio teismo sprendimą, atveju, V. Klaus, prieš priimdamas sprendimą, taip pat turėjo laukti konstitucinio teismo sprendimo.
Kalbant apie jo požiūrį, manau, kad jo veiksmus galima būtų laikyti atsakingais valstybės veikėjo, kuris tol, kol mattam tikro teisinio netikrumo, nusprendpalaukti kompetentingos institucijos (šiuo atveju teismo) nuomonės, veiksmais.
Taip pat norėčiau atkreipti dėmesį, kad Lisabonos sutartis įsigalios Europos ekonomikos krizės metu. Dabartiniai vyriausybių sprendimai dėl priemonių įveikti ekonomikos krizei nebuvo nei veiksmingi, nei našūs. Šiuo atžvilgiu manau, kad ateityje turime veikti koordinuočiau, o ne priimti ad hoc sprendimus, kurie nedaro pakankamo poveikio užimtumo skatinimui ir ekonominiam augimui.
Todėl manau, kad skirdami naują Komisiją turime užtikrinti, kad joje dirbtų specialistai ir profesionalai.
Enikő Győri
(HU) Tvirtai tikiu, kad Lisabonos sutartis neabejotinai suteiks Europai saugesnį ir logiškesnį veiklos pagrindą ir padės daugiau dėmesio skirti problemoms, turinčioms įtakos kasdieniam piliečių gyvenimui.
Vis dėlto taip pat turime paklausti, kokią kainą turėjome sumokėti, kad pasiektume šį tikslą. Kaina, kurią turėjome sumokėti, iš esmės buvo tai, kad mes pakenkėme savo vertybėms ir leidome pragmatizmui jas nugalėti. Jūs suprantate, apie ką kalbu. Europos Sąjunga patenkino absurdišką Čekijos prezidento reikalavimą, jau nekalbant apie tai, kad jis pasakė, jog išimties Čekijai reikėjo dėl Benešo dekretų. Leiskite jums priminti, kad pagal Benešo dekretus iš daugelio milijonų vengrų ir vokiečių buvo atimtos pilietinės teisės ir jie buvo deportuoti. Mano nuomone, tai, ką padarEuropos Sąjunga, teisiniu, politiniu ir moraliniu požiūriu nepriimtina.
Teisiniu požiūriu mes kritikavome Čekijos konstitucinę sistemą, stebėjome Čekijos parlamento nuomonės rengimą, o politiniu požiūriu, jei įtrauksime šią išlygą į bet kokius būsimus stojimo dokumentus, galbūt nubausime šalį, kuri su tuo neturi nieko bendra, pvz., Kroatiją. Moralės požiūriu nepriimtina suteikti išimtį tokiu klausimu.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Pritariu Europos Vadovų Tarybos patvirtintai Baltijos jūros regiono strategijai. Tai modelis, kurį Europos Sąjunga turi taip pat pritaikyti Dunojaus regionui, taip skatindama šio regiono ekonomikos plėtrą, taip pat jo ekonominę ir socialinę sanglaudą ir galiausiai Europos Sąjungos konkurencingumą.
Europos Sąjunga dalyvaus Kopenhagos konferencijoje kaip kovos su klimato kaita lyderė. Europos Sąjunga jau yra vienašališkai patvirtinusi "20-20-20" tikslą. Energetikos ir klimato kaitos paketas - Bendrijos teisės aktų dalis ir šiuo metu įgyvendinamas.
Primygtinai raginu Europos Sąjungą kuo greičiau parengti veiksmingą, naujovišką ekologiškos ekonomikos finansavimo sistemą.
Be to, Europos Sąjunga turi skirti dėmesio tinkamoms finansavimo priemonėms, skirtoms prisitaikyti prie klimato kaitos.
Galiausiai Europos Sąjunga turi pajėgti pritraukti investicijas į pramonę ir viešųjų paslaugų sektorių, kad būtų užtikrintos darbo vietos.
Kinga Gál
(HU) Ponia pirmininke, ponios C. Malmström ir M. Wallström, praėjo du dešimtmečiai, kai buvo nuplėšta geležinuždanga. Nors kai kuriose naujosiose valstybėse narėse pasikeitteisinbazė, reglamentuojanti tvarką, ir valstybės struktūros, vis dėlto politinės pažiūros ir valdžios institucijų reakcijos įtemptose situacijose vis dar dvelkia praeitimi. Tik prisiminkime 2006 m. rudens įvykius Budapešte, kai iki šios dienos tiesos ir teisingumo nesulauktie, kurių pagrindinės laisvės ir žmogaus teisės buvo pamintos po kojomis, jau nekalbant apie tuos, kurie priklauso tautinėms mažumoms naujosiose valstybėse narėse ir net dabar patiria baisų diskriminavimą, veikiantį jų teises ir galimybes.
Būtent dėl Lisabonos sutarties nuostatų Europos Komisija turi būti pasirengusi užtikrinti, kad paskyrus pareigūnus Europos Sąjungos lygmeniu tinkamas dėmesys būtų skirtas žmogaus teisių ir laisvių klausimams. Kartu turi būti išplėsti šių pareigūnų įgaliojimai, susiję su tradicinių nacionalinių mažumų ir kalbinių mažumų teisių apsauga, nes manome, kad šioje srityje dar daug reikia nuveikti. Norime to, ar ne, visoje Europos Sąjungoje yra neišspręstų problemų, turinčių įtakos šioms vietos bendruomenėms. Europos Sąjunga privalo jas spręsti. Jos pareiga yra padėti piliečiams kovoje dėl galimybės pasinaudoti savo teisėmis.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Ponia pirmininke, pagaliau priimta ilgai laukta Lisabonos sutartis. Tai, be abejo, padės stiprinti ir tobulinti ateities Europos Sąjungą.
Šiuo metu sutarčiai įgyvendinti reikia priimti daug sprendimų, susijusių su institucijų, personalo klausimais, o visų svarbiausia sukurti naujų vadovų, t. y. vadovų, kurie turi įgyvendinti naują Europos viziją, bendradarbiavimo formulę. Su sutartimi susiję reikalai neturėtų mums užgožti neatidėliotinų svarbių problemų ir trukdyti aktyviai kovoti su ekonomikos krize, taikyti priemones, skirtas nedarbo augimui stabdyti ir finansų įstaigų priežiūrai organizuoti.
Supratimas Kopenhagoje yra svarbus ir būtinas. Vis dėlto kriznėra tinkamiausias laikas priimti sprendimus dėl to, kiek lėšų šiam tikslui skirs šalys ir tarptautinės organizacijos ir kokių įsipareigojimų jos prisiims. Šiandien svarbiausias ES ir jos valstybių narių uždavinys - spręsti ekonomines ir socialines problemas.
Seán Kelly
Ponia pirmininke, man kaip ir mano kolegei M. McGuinness didelgarbbūti čia šiandien, per Berlyno sienos griūties 20-ąsias metines ir Lisabonos sutarties įsigaliojimo išvakarėse. Tai privilegija, ypač kai Airija 67 proc. balsų pritarLisabonos sutarčiai. Tai rodo ir pritarimą daugelio metų Europos Sąjungos veiklai.
Per ateinančius metus žmonės taip pat kalbės apie SSRS griuvimą ir pamatys, kad po jo neįsiplieskpilietiniai karai, kaip tai įvyko daugelyje šalių, taip pat ir mano šalyje, į kurią atėjusi taika ir laisvneišgelbėjo jos nuo pilietinio karo.
Istorikai nurodys Europos Sąjungos, kuri, suteikdama šioms šalims paramos, patarimų ir pasitikėjimo, siekė, kad pilietinis karas negalėtų plačiai išplisti, vaidmenį.
Galiausiai buvo daug kalbėta apie žmones, kurie turėtų užimti pirmininko ir vyriausiojo įgaliotinio pareigas. Manau, kad turėtume atsižvelgti ir į pareigų pavadinimą. Jei pirmininkas negali būti pirmininkas (angl. "President") per se, jei sakome, kad jis yra pirmininkas (angl. "Chairman"), kodėl negalėtume jo taip ir vadinti? Trys pirmininkai - painus dalykas visuomenei.
Gay Mitchell
Ponia pirmininke, visų pirma norėčiau pasakyti, kad man buvo malonu dalyvauti Europos vystymosi dienose Stokholme ir padėkoti Tarybai pirmininkaujančiai valstybei už puikiai surengtas dienas.
Neseniai dalyvavau Airijos viešojo radijo (RTE) diskusijose su moterimi, kuri buvo labai susirūpinusi, kad mes sumažinome sveikatos apsaugos išlaidas ir dedame nepakankamai pastangų, kad sumažintume pagalbos vystymui išlaidas. Turėjau paaiškinti, kad tai ne pasirinkimo klausimas (arba / arba); tai susiję su abiem dalykais. Mes galime daryti abu dalykus. Atsižvelgdamas į tai, kad tiek daug dėmesio skiriame Europos ekonomikos gaivinimui ir kovai su krize, kurioje esame atsidūrę (be abejo, tai turi būti svarbiausias mūsų vidaus darbotvarkės klausimas), norėčiau paraginti nepamiršti, kad kasmet besivystančiame pasaulyje miršta 11 mln. vaikų, 5 mln. iš jų dėl to, kad neturi vaistų, kurių mes turėjome prieš trisdešimt metų.
Taigi prašau ir toliau laikyti tai svarbiu darbotvarkės klausimu ir, paskyrus naują už išorės santykius atsakingą asmenį, įsitikinti, kad šis klausimas tebelieka vienu pagrindinių mūsų tikslų. Iki šiol esate puikiai padirbėję.
Crescenzio Rivellini
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, Lisabonos sutarties priėmimas ir Tarybos narių skyrimas sutampa su 20-osiomis Berlyno sienos griuvimo metinėmis. Sienos griūtis tapo tikrosios Europos pradžia. Prieš dvidešimt metų nuvirto betono siena, menanti prietarus, tironiją ir badą daugeliui Rytų Europos gyventojų; šiandien turėtume nustoti švęsti sienos griūtį ir vietoj to paklausti savęs, ką turėtume padaryti dabar, kai jos jau nebėra. Iš tikrųjų šiuo metu iškilo kitos sienos: tarp planetos Šiaurės ir Pietų šalių; tarp turtingesnių ir skurdesnių šalių; tarp šalių, kurios gamina prekes, ir šalių, kurios "gamina" idėjas. Šios sienos yra daug didesnės ir daug sunkiau nuverčiamos. Jos gali sukelti didelių problemų visai žmonijai, net ir karų.
Dėl to Europos Vadovų Tarybos kandidatai, kurie turės būti paskirti įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, negali būti skiriami mažumos už uždarų durų. Norintiems prisidėti ir būti kandidatais reikia, kad Europos Parlamentas ir visa Europa žinotų, ką jie ketina daryti ir ką jie gali padaryti. Jei mes nugriausime šią "skyrimo į pareigas" sieną, t. y. jei ateityje galimi kandidatai bus atrenkami pusiausvyros tarp tautų pagrindu, o ne pagal jų asmenines savybes, tuomet pagaliau būsime sukūrę Europos naciją.
Andrew Henry William Brons
Ponia pirmininke, britų opozicijos lyderis paskelbketinantis iš naujo derėtis dėl tam tikrų Lisabonos sutarties dalių. Tam, be abejo, turi pritarti visos 27 valstybės narės. Jis taip pat paskelbsieksiąs, kad būtų įvesta suvereniteto išlyga, kuri numatytų privalomą referendumą tolesnių sutarčių atveju. Ją, be abejo, galėtų lengvai panaikinti paskesnės vyriausybės.
Ar Taryba ir Komisija sutiktų, kad konservatorių lyderio planai tėra plepalai? Jo partija turi apsispręsti: arba turėtų būti pritarta Lisabonos sutarčiai, arba (mano nuomone, tai būtų dar geriau) Jungtinei Karalystei reikėtų visiškai atsiskirti nuo Europos Sąjungos.
Cecilia Malmström
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, mes ką tik dalyvavome labai įdomiose diskusijose, ir aš dėkoju jums už jūsų pastabas.
Tarybai pirmininkaujanti Švedija džiaugiasi kartu su jumis matydama, kad Lisabonos sutartį pagaliau ratifikavo 27 šalys. Dėl to Europa taps veiksmingesnir demokratiškesnė. Be to, sustiprės mūsų vaidmuo tarptautinėje arenoje. Aš tuo džiaugiuosi.
Aš taip pat pritariu tiems, kurie sako, kad nors tai galbūt sutapimas, prezidentas V. Klaus pasirinko labai tinkamą savaitę pasirašyti sutartį: tą pačią savaitę, kai mes minime ir Berlyno sienos griūties, komunistų diktatūros pabaigos, Europos vienybės pradžios ir galiausiai Roberto Schumano idėjų pergalės prieš Josepho Stalino doktriną metines.
(Plojimai)
einanti Tarybos pirmininko pareigas. -Kalbant apie Čekiją, norėčiau atsakyti į A. Duffo klausimą pasakydama, kad sutikimas taikyti išimtį Čekijai nereiškia visiško Pagrindinių teisių chartijos atsisakymo. Protokolas Nr. 30 nedaro įtakos privalomam Chartijos pobūdžiui, t. y. ji tebėra privaloma JK, Lenkijai ir Čekijai. Juo tik nustatoma, kad apribojamos Teisingumo Teismo galimybės ją taikyti, ir galiausiai jeigu iškiltų konfliktas, Komisija ir Teisingumo Teismas turėtų jį išaiškinti.
Kaip prieš išvykdamas pasakministras pirmininkas, šiuo metu vyksta konsultacijos su 26 kolegomis. Tai sudėtinga, bet toks jo uždavinys. Jis jau pakvietjuos į darbo vakarienę kitą ketvirtadienį.
Spėlioti apie pavardes dar per anksti. Aš taip pat skaičiau dokumentus. Žinau, kokių pavardžių nenorite matyti ir kokių norėtumėte. Manau, kad mačiau vieną ar dvi paraiškas dėl darbo ir iš Parlamento. Kviečiame siųsti savo paraiškas pirmininkaujančiai valstybei narei - mes juos išnagrinėsime. Iki ketvirtadienio liko dar savaitė. Ir, be abejo, žinome apie jūsų susirūpinimą dėl regioninės pusiausvyros, lyčių lygybės. Aš irgi manau, kad tai labai svarbu. Turėtume sugebėti parodyti Europos piliečiams, kad Europai vadovauja ne tik vyrai. Bet, kaip sakministras pirmininkas, yra tik dvi įsteigtos pareigybės. Visus tuos reikalavimus labai sunku įvykdyti, bet stengsimės padaryti, kas įmanoma, ir klausysime jūsų patarimų.
Paskirtasis vyriausiasis įgaliotinis pateiks ir užbaigs programą dėl Europos išorės veiksmų tarnybos, kurią ką tik patvirtinome. Jis atliks tai kartu su Parlamentu, prieš pateikdamas ją Tarybai ne vėliau kaip kitų metų balandžio mėn.
Kaip jau buvo ne kartą sakyta, Parlamente vyriausiajam įgaliotiniui taip pat bus užduodami klausimai ir jis bus kviečiamas į klausymus, taigi galės aptarti ir formuoti savo požiūrį į užsienio politiką.
Dėl ekonomikos norėjau pasakyti Maritai Ulvskog, kurios galbūt čia šiuo metu nėra, kad pirmininkaujanti Švedija ne visai atsisaksavo siekių dėl išėjimo iš krizės strategijos. Priešingai, labai svarbu, kad laikytumės siekio - ne dabar, bet greitai - dėl dviejų išėjimo iš krizės strategijų. Jeigu to nedarysime, jeigu leisime mūsų ekonomikoms didinti biudžeto deficitus, dėl to nukentės labiausiai pažeidžiami visuomenės žmonės. Mes to nenorime.
Matome šviesą tunelio gale. Ekonomika pradeda atsigauti, bet daugelyje šalių vis dar aukštas nedarbo lygis, todėl įgyvendinti išėjimo iš krizės strategijas yra per anksti. Vis dėlto, jei norime ateities kartoms užtikrinti tvarią ekonomiką, turime jas aptarti ir turime turėti jų įvykdymo planą.
Pagaliau, kalbant apie klimato kaitą, negalime sumažinti savo siekių. Pirmininkaujant Švedijai Komisija ir daugelis kitų dirba ir dieną, ir naktį. Mes įtikinėjame, mes deramės, mes argumentuojame, mes stengiamės patraukti mūsų partnerius į savo pusę ir stengiamės su jais bendradarbiauti. Buvo surengta daugybsusitikimų, o dar keli turi būti surengti, nors iki Kopenhagos liko tik 25 dienos.
Tiesa, kad pasaulis tapo sąmoningesnis ir kad daugelyje pasaulio šalių imamasi įvairių veiksmų. Tai teikia vilčių, tačiau šito nepakanka, jei norime laikytis 2 °C tikslo.
Mes savo rankose neturime visų svertų, kad pasiektume teisiškai privalomą susitarimą: tai yra faktas. Apgailestauju, bet tai faktas. Galime sakyti, kad vis dar jo siekiame, bet tai nepavyks, nes kai kurie partneriai sako, kad dar nėra pasirengę žengti šį žingsnį. Europa vis dar pirmauja, ir mes ir toliau dirbame dėl labai ambicingo susitarimo ir aiškios sistemos, kuri apimtų visus partnerius ir kurioje būtų numatytas derybų užbaigimo grafikas. Siekiama Kioto protokolą pakeisti privalomu susitarimu. Noriu padėkoti Parlamentui už jo šiuo metu atliekamą darbą šiuo klausimu, taip pat už darbą, kurį jis turės padaryti po Kopenhagos.
Europa vis dar pirmauja. Mes ir toliau pirmausime. Iki šiol mūsų siekiai išlieka aukščiausi. Mes patvirtinome Komisijos vertinimus ir juo remiame. Esame pasirengę atlikti savo vaidmenį. Bendras naštos pasidalijimas iš esmės grindžiamas išmetamų teršalų kiekiu ir mokumo galimybėmis. Esame sudarę darbo grupę, nagrinėjančią naštos pasidalijimą tarp valstybių narių. Vis dėlto valstybės narės dar nenusiteikusios atskleisti tikslių sumų, kurias mokėsime. Taip yra dėl to, kad norime išlaikyti spaudimą kitoms šalims, nes jos irgi turėtų mokėti už tai, kas atitinka jų interesus.
Taigi kiekvieną minutę skirsime darbui šiuo klausimu. Dėkojame už moralinę paramą ir tikimės bendradarbiauti su Parlamentu šiuo ir kitais klausimais.
Margot Wallström
Kadangi Švedijos ministrkalbėjo prancūziškai ir angliškai, turiu kalbėti švediškai.
Komisijos pirmininko pavaduotoja. -(SV) Ponia pirmininke, pabandysiu kalbėti švediškai ir paliesti svarbų klausimą, kuris buvo šiandien čia iškeltas, būtent, kokiu būdu naujosios sutarties tekstas susijęs su tikrove, kurią norime pakeisti, kokiu būdu naujos Lisabonos sutarties tekstas pateiks mums gaires ir priemones, kurių reikia norint priimti sprendimus dėl kovos su klimato kaita, kovos su ekonomikos krize ir jos pasekmėmis, t. y. nedarbu ir socialinėmis problemomis, taip pat dėl kovos su migracijos problemomis ir kitais aktualiais mūsų darbotvarkės klausimais.
Būtent taip šie dalykai susiję (kaip anksčiau sakir M. Barnier). Tai, be abejo, susiję su veiklos įgyvendinimu ir vykdymu ir asmenimis, kuriuos paskirsime savo atstovais į Komisiją ir, žinoma, į aukščiausių vadovų pareigas, kurios netrukus turi būti užimtos. Kaip žinote, bent jau Švedijoje, yra posakis "Reikiamas žmogus tinkamoje vietoje dažniausiai yra moteris", manau, kad jis tinka ir šiuo atveju. Laimei, žinau, kad Komisijos Pirmininkas mane palaiko, kai sakau, kad procedūra, kurios dabar turi būti laikomasi, yra, be abejo, labai svarbi demokratijos požiūriu. Tai taip pat galimybvalstybėms narėms įrodyti, kad jos ne tik pritaria tam žodžiais, bet iš tikrųjų turi kompetentingų, gabių kandidačių moterų ir yra pasirengusios pateikti jų kandidatūras.
Priešingu atveju tie iš mūsų, kurie sudaro ES gyventojų daugumą, priimant demokratinius sprendimus taps mažuma. Kaip daug kartų rašir sakVáclav Havel, demokratija nėra kažkas, kas nukrito iš dangaus kartą ir visiems laikams. Demokratiją turime išsaugoti ir nuolat už ją kovoti. Mes, be abejo, glaudžiai bendradarbiavome su Tarybai pirmininkaujančia Švedija, todėl norėčiau dar kartą savo ir Komisijos vardu padėkoti už sunkų darbą, kurį, žinau, Tarybai pirmininkaujanti Švedija atliko, taip pat ir pasirengdama tam, kas dabar turi būti įgyvendinta.
Kaip anksčiau pasakJ. M. Barroso, Komisija šiandien priėmsprendimą dėl pirmųjų priemonių, už kurias turime prisiimti atsakomybę, būtent dėl piliečių iniciatyvos. Pradėsime plačiomis konsultacijomis dėl Žaliosios knygos, apimančios dešimt klausimų, kuri bus išsiuntinėta. Jeigu mums pavyks gauti nemažai atsakymų į ją iki sausio mėn. pabaigos, tikimės, kad po greitų diskusijų, taip pat ir Parlamente, bus parengta nauja piliečių iniciatyva ir iki kitų metų pabaigos paruošta įgyvendinti. Tai, žinoma, geras pavyzdys, rodantis, kaip galime pasinaudoti naujomis Lisabonos sutarties nuostatomis ir naujomis jos teikiamomis galimybėmis, kad piliečiai turėtų svaresnį balsą ir didesnę įtaką.
Nemažai kalbėjusiųjų ir Europos reikalų ministras jau minėjo klimato klausimą ir derybas dėl klimato kaitos. Suprantama, didžiausia turima mūsų stipryb- kalbėti vienu balsu ir toliau primygtinai reikalauti griežto ir, žinoma, privalomo susitarimo. Be abejo, galėsime išnagrinėti susitarimo formos klausimą, kai žinosime, kokius pasiūlymus ir kontrapasiūlymus rengiasi pateikti mūsų partneriai. Baigdama noriu pasakyti, kad, be abejo, tikiuosi, jog ir toliau glaudžiai bendradarbiausime dėl Lisabonos sutarties įgyvendinimo. Šį darbą tiek čia, Parlamente, tiek ir Komisijoje reikia pradėti dabar. Aš mielai perduosiu J. M. Barroso Parlamento nuomonę dėl to, kaip turi būti organizuotas Komisijos darbas. Pakartoju, mes esame sutarties sergėtojai ir, žinoma, skrupulingai jos laikysimės.
(Plojimai)
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Elena Oana Antonescu  
Įgyvendinant teisės aktus dėl prekybos išmetamųjų teršalų leidimais patiriamos išlaidos, kurios kiekvienoje šalyje bus paskirstomos skirtingais būdais atsižvelgiant į tos šalies ekonominį modelį. Keletas šalių jau turi įvairiausių galimybių, leidžiančių joms sumažinti išmetamų teršalų kiekius išvengiant ryškaus energijos kainų padidėjimo. Šalyse, kuriose tebevyksta energetikos sektoriaus pertvarkymas, šių priemonių poveikis vartotojams būtų neproporcingas, atsižvelgiant į jų gebėjimą apmokėti dėl pokyčių susidarančias išlaidas. Šalis, kurioje didelę dalį visos gaminamos energijos sudaro vėjo energija, leido sau investuoti į atsinaujinančius energijos išteklius, kai tai jau sukurta sukeliant taršą. Kita vertus, šalyje, kuri vis dar labai priklauso nuo akmens anglies energijos gamybos, susiduriama su technologiniu atotrūkiu, kurį ji turi įveikti ir tuo pat metu sumažinti išmetamų teršalų kiekį. Rytų Europos šalys atsidūrusios kaip tik tokioje padėtyje. Dėl to manau, kad sprendime dėl kovos su klimato kaita finansavimo turi būti atsižvelgta į šį veiksnį ir šalys, prisijungusios per paskutinius plėtros etapus, turėtų būti atleistos nuo tam tikrų mokesčių, kurie būtų pernelyg didelnašta dėl šių šalių ekonomikos.
Elena Băsescu  
Šiuo metu Europos Vadovų Taryba skiria ypatingą dėmesį Europos Sąjungos ekonominei ir finansinei padėčiai. Pasaulinfinansų kriznepaprastai stipriai smogEuropos šalims, piliečiams ir įmonėms. Kadangi manoma, kad su nedarbu susijusi padėtis Europoje ir toliau blogės, turi būti tęsiama aktyvi darbo rinkos politika. Europos Komisija prognozuoja, kad 27 ES valstybėse narėse nedarbas sieks 10,25 proc. Taryba ir Komisija, bendradarbiaudamos su Europos Parlamentu ir valstybėmis narėmis įgyvendinant Europos ekonomikos atgaivinimo planą, turi ir toliau dėti pastangas išėjimo iš krizės strategijoms rengti.
Nustatant terminus vyriausybėms jų kovos su krize strategijoms nutraukti turi būti atskirai vertinama kiekvienos valstybės narės padėtis ir įsipareigojimai. Rumunijos atveju finansavimas pagal susitarimus su Europos Sąjunga ir Tarptautiniu valiutos fondu planuojamas 2009 m. ir 2010 m. Taigi bet koks šios finansinės paramos nutraukimas sužlugdys antikrizinę programą, kurią pradėjo Rumunija. Tenka apgailestauti, kad dėl nestabilumo, kurį blokuodama sukėlRumunijos parlamento dauguma (PSD (Socialdemokratų partija) + PC (Konservatorių partija), PNL (Nacionalinliberalų partija), UDMR (Rumunijos vengrų demokratinės sąjunga), kyla abejonių dėl trečiosios TVF paskolos dalies išmokėjimo.
Dominique Baudis  
Po 2009 m. spalio 29-30 d. Europos Vadovų Tarybos derybų ir 2009 m. lapkričio 3 d. Čekijos konstitucinio teismo sprendimo Čekijos prezidentas Václav Klaus pasirašLisabonos sutartį.
Sutartis, kurioje numatomos ES vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir nuolatinio Europos Vadovų Tarybos pirmininko, renkamo 2,5 metų kadencijai, pareigybės, dabar galės įsigalioti. Naujos Komisijos sudėtis, taip pat ir asmenų, kurie užims Tarybos pirmininko ir vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams pareigybes, pasirinkimas yra lemiamos reikšmės.
Tarybos pirmininko pasirinkimas yra nepaprastai svarbus, nes būtent jis dvejus su puse metų atstovaus Europai. Be to, globalizacijos ir žemynų kovos dėl įtakos amžiuje vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams pasirinkimas neabejotinai yra strateginės reikšmės.
Lapkričio 19 d. neeiliniame Europos Vadovų Tarybos susitikime bus deramasi dėl iškeliamų kandidatų. Esame ties posūkiu Europos istorijoje. Jūsų, gerbiamieji valstybių arba vyriausybių vadovai, pasirinkimas nulems, kokią Europą norėsite matyti ateityje. Todėl būkite ambicingi, nes jei norime, kad Europa ir toliau darytų pažangą, ji turi būti dinamiška, aktyvi, įgyvendinanti veiksmingą politiką.
Maria Da Graça Carvalho  
Džiaugiuosi tvirtu ES valstybių vadovų arba vyriausybių pasiryžimu, parodytu praeitą mėnesį vykusiame Europos Vadovų Tarybos susitikime, imtis vadovaujamo vaidmens kovoje su klimato kaita.
Europos vadovai patvirtino vertinimus, kad klimato kaitos švelninimo ir prisitaikymo prie klimato kaitos išlaidos besivystančiose šalyse iki 2020 m. kasmet galėtų sudaryti apie 100 mlrd. EUR. ES turi sustiprinti savo derybinę poziciją siekdama susitarimo dėl finansavimo, būtino norint padėti besivystančioms šalims, ypač skurdžiausioms šalims. Tačiau esu susirūpinusi dėl to, kad nepriimtas aiškus sprendimas dėl ES ir kiekvienos valstybės narės indėlio, kuris priklausytų nuo kiekvienos šalies mokumo galimybių, pasidalijant bendrą naštą. Siekiant, kad Kopenhagos konferencija būtų sėkminga, būtina pasiekti plataus užmojo politinį susitarimą svarbiausiais klausimais, ypač dėl įsipareigojimų, kuriuos turi prisiimti visos suinteresuotos šalys.
Nessa Childers  
raštu. - Mūsų Europos lyderiams derybose dėl Kopenhagos konferencijos vėl nepavyko išjudėti iš mirties taško. Žinoma, šis aukščiausiojo lygio susitikimas žiniasklaidoje buvo pateiktas kaip sėkmė, nors iš tikrųjų be tuščiažodžiavimo nieko nenuveikėme. Europos vadovai turėjo galimybę pateikti teisingą ir įtikimą pasiūlymą dėl finansavimo, skirto besivystančių šalių kovos su klimato kaita, kuri jas paliečia labiausiai, nors ją sukėlišsivysčiusios pasaulio šalys, išlaidoms padengti. Šiame aukščiausiojo lygio susitikime nebuvo patenkinti reikalavimai, kuriuos nustatšio Parlamento Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos politikos komitetas ir viso pasaulio pilietinvisuomenė, raginę ES pasižadėti skirti ne mažiau kaip 30 mlrd. EUR ir, svarbiausia, tvirtai įsipareigoti, kad šis finansavimas būtų skiriamas naujai ir papildytų esamos paramos užjūrio šalių vystymuisi įsipareigojimus.
Kad ir kokie būtų Kopenhagos konferencijos rezultatai, klimato kaitos problema mums teks užsiimti kelis ateinančius dešimtmečius. Tai iki šiol didžiausias XXI amžiuje iškilęs išbandymas. Turime siekti teisiškai privalomo susitarimo Kopenhagoje, ir tam mums reikia tikros Europos vadovų politinės drąsos ir mažiau tuščiažodžiavimo.
Diogo Feio  
Tokiu metu, kai Europai pagaliau pavyko įveikti sutarčių krizę, į kurią ji buvo įklimpusi, ir 27 valstybės narės galų gale ratifikavo Lisabonos sutartį, džiaugiuosi, kad sukurtas naujas teisinis ir institucinis pagrindas, kuriuo sustiprinant Parlamento įgaliojimus ir ypač sutelkiant dėmesį į nacionalinių parlamentų vaidmenį Europos integracijos procese sudaromos sąlygos Europos Sąjungos veikimą pritaikyti jos dabartiniam dydžiui.
Šios akimirkos mes laukėme, ir patvirtinus Lisabonos sutartį Europos Sąjunga turi galimybę, jau remdamasi savo nauja institucine struktūra, imtis pagrindinių uždavinių, kuriuos ji turės atlikti artimiausioje ateityje. Noriu atkreipti dėmesį, kad šiuo metu iš Europos Sąjungos tikimasi kovos su krize, ekonomikos skatinimo, pasitikėjimo rinka sustiprinimo priemonių, ypatingą dėmesį skiriant nedarbo lygio Europoje mažinimui. Dabar, kai matome pirmuosius ekonomikos pagyvėjimo ženklus, turime sutelkti savo pastangas į Europos ekonomikos skatinimą, skirdami ypatingą dėmesį pirminiams ir antriniams sektoriams, ypač žemės ūkiui, kurie labai nukentėjo nuo krizės, ir Europos priežiūros sistemos sukūrimui.
Ilda Figueiredo  
Deja, šiame Europos Vadovų Taryboje susitikime ir vėl pagrindinis prioritetas buvo nustatyti sąlygas, kurios užtikrintų, kad vadinamoji Lisabonos sutartis įsigaliotų iki 2009 m. pabaigos, kitaip tariant, priimti pozicijas, kurios leistų Čekijai greitai ją ratifikuoti. Europos Sąjungos vadovams svarbiausi yra instituciniai klausimai, kurių sprendimas sudarytų sąlygas spartesnei kapitalistinei, federalinei ir militaristinei Europos Sąjungos integracijai.
Taigi klausimams, susijusiems su ekonomikos, finansine ir socialine krize, teikiama mažiau svarbos. Beje, nedidelpažanga, kuri buvo padaryta, yra labai stipraus svarbių sektorių keliose valstybėse narėse spaudimo rezultatas, pvz., pieno krizės atveju. Tačiau netgi tada Taryba padidino 2010 m. biudžetą tik 280 mln. EUR.
Vis dėlto pasiūlymai, kuriuos ką tik pateikEuropos Komisija vadovaudamasi Tarybos gairėmis ir kuriuose numatytas perteklinis deficitas ir paskelbtas ketinimas didinti pensinį amžių, kelia didelį nerimą. Vietoj atsakymo į rimtas socialines skurdo ir nedarbo problemas juose siūlomos priemonės, kurios pablogins socialinę padėtį ir pagilins jau egzistuojančią nelygybę.
Zita Gurmai  
raštu. - Tarybos susitikimas Europos Sąjungai buvo lemiamos reikšmės, nes jame buvo pašalinta paskutinkliūtis Lisabonos sutarčiai įsigalioti. Vis dėlto turiu perspėti visus mus nelaikyti to rezultatu per se. Esame tik pusiaukelėje: dabar turime priprasti prie naujos institucinės sistemos. Kalbant apie prisitaikymą, Parlamentas žengia teisinga kryptimi, nes jau nagrinėjo savo Darbo tvarkos taisykles ir svarstnaujų institucijų, pvz., Europos išorės veiksmų tarnybos, steigimo klausimą. Kitas žingsnis - Komisijos, kuri užimtų vadovaujamas pozicijas ir įkūnytų mūsų vertybes, paskyrimas. Todėl raginu valstybes nares skirti kompetentingus, kvalifikuotus asmenis ir pasistengti Komisijoje užtikrinti lyčių pusiausvyrą. Be to, turime nešvaistydami laiko kuo greičiau parinkti aukščiausius vadovus. Negalime gaišti laiko. Jeigu save laikome universalių vertybių nešėjais, dabar mums reikalingi lyderiai, kurie galėtų įtikinamai save pateikti, pvz., Kopenhagoje, kurioje šalys derėsis dėl netolimos žmonijos ateities ir Europai prireiks viso jos talento, atsakomybės ir didžiadvasiškumo, kad būtų pasiektas susitarimas.
Marian-Jean Marinescu  
Pirmiausia džiaugiuosi, kad Čekija ratifikavo Lisabonos sutartį. Lisabonos sutarties įsigaliojimas 2009 m. gruodžio 1 d. ir joje numatomi nauji tarpinstituciniai santykiai sudarys sąlygas Europos Sąjungos atstovams veiksmingiau susidoroti su ekonomikos ir finansų krizės padariniais ir vadovauti Kopenhagoje rengiamoms deryboms dėl kovos su klimato kaita. Pasirodžius ekonomikos pagyvėjimo ženklams nebūtinai reikėtų nedelsiant atsisakyti paramos politikos, nes tai galėtų turėti neigiamą poveikį ekonomikai ilguoju laikotarpiu. Taip pat tikiuosi, kad reikiamu laiku valstybės narės susitars dėl suderintos strategijos skatinimo priemonėms panaikinti parengimo. Laukiame ir būsimo susitarimo dėl pasiūlymų paketo, skirto naujos Europos Sąjungos finansinės priežiūros struktūrai sukurti. Paskutinis, bet ne mažiau svarbus dalykas yra tas, kad neturėtume pamiršti, jog Europos piliečiai dabar tikisi dar vieningesnės Europos ir užimtumo padėties ES ateinančiais metais pagerėjimo. Todėl Europos institucijos privalo kuo skubiau skatinti naują aktyvios darbo rinkos politiką.
Iosif Matula  
Norėčiau išreikšti savo pritarimą Europos Komisijos ir Europos Vadovų Tarybos pozicijoms, išdėstytoms pateiktuose dokumentuose. Artėja Kopenhagos konferencija, ir ES turi vaidinti pagrindinį vaidmenį derantis dėl plataus užmojo ir ambicingo pasaulinio susitarimo dėl klimato kaitos.
Europos Vadovų Tarybos išvadose pažymima, kad siekiant kovoti su neigiamu klimato kaitos poveikiu, pvz., sausromis, gaisrais ir potvyniais, dėl kurių žūsta tiek daug žmonių ir kasmet patiriami tokie dideli nuostoliai, reikalingas finansavimas ir pasauliniu, ir Europos lygmeniu.
Manau, kad ES turi kuo nuosekliau finansiškai remti valstybių narių įgyvendinamas priemones, susijusias su drėkinimu, užtvankų statybomis, apželdinimu ir energijos iš atsinaujinančių energijos šaltinių, pvz., saulės, vėjo, biokuro ir vandens, gamybos skatinimu. Taip pat pažymime, kad labai reikalinga ES finansinparama vietos valdžios institucijoms ir privatiems asmenims, kuriems trūksta lėšų, reikalingų pastatų energijos vartojimo efektyvumui padidinti. ES privalo ir toliau skirti daugiau dėmesio šiam klausimui, kad piliečiai išliktų Europos politikos dėmesio centre.
Franz Obermayr  
Tai, kas nutiko prieš keletą dienų Europos Vadovų Tarybos susitikime, yra skandalinga ir pakerta bet kokį tikėjimą ES taip dažnai pabrėžiama vertybių bendrijos idėja. ES norėjo bet kokia kaina paskatinti prezidentą V. Klausą pasirašyti sutartį, net ir netiesiogiai pritardama istorinei neteisybei. Remiantis Benešo dekretais iki 1947 m. maždaug 2,9 mln. žmonių vien dėl jų tautybės buvo paskelbti valstybės priešais ir deportuoti; maždaug 230 000 jų tragiškai žuvo. Dekretai buvo taikomi asmenis ne dėl konkrečių padarytų nusikaltimų; vienintelis atskaitos taškas buvo etninkilmė. Šiandien tai vadintume etniniu valymu, kurį iš esmės turėtų aiškiai atmesti visos valstybės narės. Teisiniu požiūriu iš deportuotų asmenų buvo atimta teisį nekaltumo prezumpciją, tinkamą bylos nagrinėjimą ir atitinkamą kompensaciją už nusavintą turtą. Felix Ermacora, tarptautinės teisės profesorius ir buvęs JT pranešėjas, savo 1991 m. teisiniame pranešime netgi priėjo prie išvados, kad deportacija buvo tolygi genocidui. Nepaisant viso šito, be jokio objektyvaus pateisinimo prezidentui V. Klausui buvo suteikta nukrypti leidžianti nuostata tam, kad būtų galima užtikrinti galimybę netaikyti ES pagrindinių teisių chartijos. Vis dėlto ši išimtis įsigalios tik tada, kai sutartį ratifikuos Islandija arba Kroatija. Per šį laiką būtų galima pateikti reikalavimus atlyginti žalą.
Rovana Plumb  
Vienašališkų ES veiksmų nepakanka, nors ji ir užima priešakines pozicijas kovoje su klimato kaita.
Pasaulinio susitarimo dėl klimato kaitos švelninimo ir prisitaikymo prie klimato kaitos nebus įmanoma sudaryti, jei nebus įtrauktos besivystančios šalys, ypač labiau pažengusios. Klimato kaita jau daro poveikį šių šalių vystymuisi, sukeldama sausras, potvynius, gamtos nelaimes, dykumėjimą ir visas su jais susijusias ekonomines ir socialines pasekmes.
Turi būti įdiegtas patikimas klimato kaitos švelninimo ir prisitaikymo veiksmų įvertinimo, pranešimo ir patikrinimo mechanizmas, taip pat tinkamas viešojo ir privataus finansavimo lėšų valdymas.
Šios bendros pastangos padės pasiekti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo, tvarios ekonomikos vystymo ir žaliųjų darbo vietų kūrimo tikslus.
Joanna Senyszyn  
J. M. Barroso netrukus išdalys portfelius naujiems Komisijos nariams. Tikiuosi, jis nepadarys šiurkščios klaidos, kokią padarpaskutinės kadencijos metu pasiūlydamas kandidatu į Komisijos nario, atsakingo už teisingumo politiką, pareigas XIX amžiaus mentaliteto kataliką fundamentalistą, vyriškos lyties šovinistą ir homofobą. Tada Europos Parlamentas neleido Komisijai taip susikompromituoti. Tikiuosi, Parlamentui neprireiks vėl įsikišti.
Remiantis J. M. Barroso pareiškimais portfeliai turėtų būti paskirstyti pagal aukso vidurio principą. Komisija turėtų būti kur kas socialesnė, o Komisijos nariai - kompetentingi. J. M. Barroso dabar nebeturi nerimauti dėl perrinkimo, todėl gali sutelkti savo pastangas į kovą su krize ir socialinius savo programos aspektus. Šiuo tikslu už ekonominę ir socialinę politiką atsakingų Komisijos narių portfelius būtina patikėti socialistų partijų kandidatams.
Jei Komisijoje nebus užtikrinta lyčių pusiausvyra, tai reikš, kad nėra tikros lygybės. Pats laikas nuolat neįgyvendinamą moterų ir vyrų lygybės idealą paversti tikrove. Į aukščiausius Europos Sąjungos postus (Europos Parlamento pirmininko ir Europos Komisijos pirmininko) buvo išrinkti vyrai. Deja, šitaip atvirai skatinama moterų diskriminacija. Atėjo laikas tai pakeisti ir pagaliau paversti realybe ES teisės aktus, kuriuose draudžiama bet kokia diskriminacija. Atėjo laikas moterims! Tarp 250 mln. aktyvių, drąsių ir stiprių Europos Sąjungos piliečių moterų bus nesunku rasti tinkamų kandidačių, įskaitant ir moterų kandidatūras, į Europos Vadovų Tarybos pirmininko ir ES vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams postus.
