Gyermekek fogadására szolgáló struktúrák - barcelonai célok (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság nyilatkozata a gyermekgondozási intézményekről - a barcelonai célkitűzések.
Vladimír Špidla
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A Bizottság örül a lehetőségnek, hogy néhány nappal a március 8-i nemzetközi nőnap előtt nyilatkozatot tehet az Európai parlament előtt az iskoláskor előtti gyermekek számára létrehozott gyermekgondozási intézményekről. Ezek az intézmények létfontosságúak a nemek közötti egyenlőség előmozdítása és a munka és a magánélet közti egyensúly elérése, de ugyanakkor a gyermekek életminőség-javítása szempontjából is. Az Európai Tanács 2002-ben Barcelonában tartott ülésén a tagállamok elfogadtak olyan nagyratörő célokat, amelyeket 2010-ig kell megvalósítani. Azzal a kötelezettségvállalással összhangban, amelyet a Bizottság az Európai Parlament előtt 2007-ben fogadott el, 2008 októberében bemutattak egy jelentést a barcelonai célkitűzések végrehajtásáról. A jelentésben a Bizottság arról beszélt, hogy miért fontos nagyobb mértékű beruházásokat tenni a gyermekgondozási intézményekbe.
A Bizottság elsősorban azt jegyezte meg, hogy a barcelonai célkitűzések a munkaerőpiachoz való hozzáférés útjában álló akadályok eltávolítását célozzák, főleg nők számára. Több mint 6 millió (25-49 éves) nő állítja az EU-ban, hogy egyáltalán nem, vagy csak részmunkaidőben tudnak dolgozni családi kötelezettségeik miatt. Ez jelentős termelési potenciáltól fosztja meg az európai gazdaságot, ráadásul egy olyan időszakban, amikor komoly gazdasági és demográfiai kihívásokkal kell szembenéznie, és amikor ezáltal a családok társadalmi helyzete gyengül. Az iskoláskor előtti gyermekek számára létrehozott gyermekgondozási intézmények fejlesztése lehetővé fogja tenni a családok számára, hogy szabadon döntsenek az időbeosztásukról, és arról, hogy hogyan teremtsék meg a munka és a magánélet közötti megfelelőbb egyensúlyt. Nem az a cél, hogy arra "kényszerítsük” a szülőket, hogy ezekbe az intézményekbe küldjék gyermekeiket. A cél az, hogy felajánljuk ezt a lehetőséget azoknak a szülőknek, akik élnének vele. A gyermekgondozási szolgáltatások fejlesztése továbbá hozzá fog járulni a szegénység megelőzéséhez, különösen az egyszülős családokban, amelyeknek több mint egyharmadát fenyegeti a szegénység veszélye.
Az Európát érintő demográfiai hanyatlással kapcsolatosan, a gyermekgondozási intézményekhez való hozzáférés segíteni fogja a családtervezés végrehajtását. Kiderült, hogy a legnagyobb születési arányszámmal rendelkező tagállamok pontosan azok, amelyek a legfejlettebb politikákat vezették be a munka és a magánélet közötti egyensúly megteremtésére, és amelyek a legnagyobb számban foglalkoztatnak nőket. A gyermekgondozási intézmények természetesen a gyermekek fejlődéséhez is hozzájárulnak. Számos tanulmány, különösen az OECD és az UNICEF által készítettek, kimutatták, hogy ezek a szolgáltatások jelentős szerepet játszanak a gyermekek személyes fejlődésében, amennyiben jó minőségűek és a gyermekek a megfelelő időtartamra veszik igénybe. A gyermekgondozási intézményeknek pozitív hatása lehet a gyermekek iskolai eredményeire és jövőbeni szakmai életükre.
A Bizottság megállapítja jelentésében, hogy az előbb felsoroltak ellenére a legtöbb tagállam messze van a 2002-ben megállapított célkitűzések elérésétől. Nagyon sok tennivaló van még, különösen a három év alatti gyermekek esetében. Továbbá néhány intézmény csak a munkanap egy részében működik, amely korlátozza a szülőknek a munkaerőpiachoz való hozzáférését. A Bizottság elismeri ugyanakkor, hogy számos tagállam jelentős fejlődést ért el ezen a téren. A tagállamok által európai szinten elfogadott kötelezettségvállalások és az Európai Parlament számos állásfoglalásában kifejezett felhívása jelentős szerepet játszott ebben. Ezért fontos, hogy minden résztvevő, különösen a nemzeti és regionális testületek összeüljenek, és haladó, megfizethető és magas színvonalú gyermekgondozási intézményeket létesítsenek az iskoláskor előtti gyermekek számára.
A nemek közötti egyenlőség eléréséről szóló tervben az Európai Bizottság vállalta a tagállamoknak az ezen a területen tett erőfeszítéseinek támogatását. A Bizottság bátorítja a tagállamokat a strukturális alapok nyújtotta lehetőségek teljes kihasználására. A helyi szervezeteknek az ezen a területen bevezetendő intézkedéseinek támogatása céljával a Bizottság a tavalyi mellett elfogadott egy új kiadványt a családokat támogató intézkedések pénzügyi támogatásának lehetőségeiről. A Bizottság továbbra is támogatni fogja a bevált megközelítésekkel kapcsolatos információk cseréjét és rendszeresen ellenőrizni fogja a barcelonai célkitűzéseket a növekedési és munkahely-teremtési stratégia keretén belül. Értékelni fogja továbbá a családpolitikákat, különösen a munka és a magánélet közötti egyensúly megteremtésével foglalkozó politikákat, melynek során főként az OECD-vel való együttműködésre fog támaszkodni. Végül, de nem utolsósorban, a Bizottság támogatni fogja az európai gyermekgondozási célkitűzések betartását a 2010 utáni növekedési és munkahely-teremtési stratégia keretén belül.
Néhányan talán megkérdőjelezik, hogy vajon bölcs dolog-e válsághelyzetben gyermekgondozási intézményekbe befektetni. Mindazonáltal számos tanulmány azt mutatja, hogy ahol nem hozzáférhetőek ezek a szolgáltatások, mindenki megfizeti az árát. Ezért fontos, hogy most cselekedjünk a gyermekgondozási intézményekhez való hozzáférés biztosítása érdekében, továbbá a munkavállalás támogatása, az egyenlőség és a társadalmi befogadás előmozdítása, és a gyermekek érdekében.
Philip Bushill-Matthews
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Biztos úr, köszönöm a hozzászólását. Nagyon biztatóan hatottak rám szavai, csalódott vagyok viszont, hogy csak 12 kollégám volt jelen, hogy meghallgassa azokat. Ez a szám most elérte a 18 szédítő magasságát, tehát ennyi parlamenti képviselő hallhatta ezeket a fontos kijelentéseket egy fontos témáról.
Érdekes azonban, hogy nem történt utalás - hacsak nem véletlenül elszalasztottam - a Tanács elnökségének körülbelül egy hónappal ezelőtti megjegyzéseire, mivel úgy gondolom, hogy azok is nagyon hasznosak a vita szempontjából, és világossá tették, hogy miközben a barcelonai célkitűzéseket még nem érték el - néhány esetben még nagyon messze vannak tőlük -, számos országnak nincs semmilyen azonnali terve a célkitűzések elérésére és ezt nem tekintik különösebb problémának. Ennek oka, és most idézem, amit a Tanács cseh elnöksége mondott: "Senkinek nem lenne szabad kritizálnia azon országok döntéseit, amelyek nem teljesítették a barcelonai célkitűzéseket és nem szándékoznak a teljesítésükre tett erőfeszítéseiket növelni. Vannak olyan országok, amelyek állampolgárai, történelmi tapasztalataik alapján, nem érdekeltek gyermekeik napközi ellátásba helyezésével”.
Úgy gondolom, ez igaz. Ez azonban természetesen nem jelenti azt, hogy nem kell mindent megtennünk annak érdekében, hogy támogassuk a napközi ellátást, és hogy a színvonalas ellátást hozzáférhetővé tegyük azok számára, akik használni kívánják.
Remélem, hogy biztos úr egyet fog érteni velem abban, hogy azzal összefüggésben, hogy minél több nő számára hozzáférhetővé tegyük a munkaerőpiacot, és hogy segítsük a gyermekgondozás fontos feladatát végző embereket, sok út vezet a mennyországba - nem csupán egy út létezik, amelyre kizárólagosan kell koncentrálnunk. A mennyországot szem előtt tartva fedezzük fel ezeket az utakat, hogy közös céljainkat ténylegesen el tudjuk érni.
Zita Gurmai
a PSE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! A pénzügyi válság gazdasági válsággá változott, és jelenleg recesszió tapasztalható Európában, amely az átlagos állampolgárt is érinti: az árak emelkednek, a munkanélküliség nő, a beruházás lassul, a hitel kevésbé hozzáférhető, és így a gazdaság lelassul.
Ez egy olyan trompe l'oeil képlet, amely azt mutatja, hogy a munkanélküliség valójában a férfiakat érinti elsősorban - és leginkább - a férfiak iparon belüli, például az autóiparon belüli, dominanciájának köszönhetően. Mindazonáltal az elbocsátások második hulláma a nőket fogja érinteni, és mi fogunk hosszútávon szenvedni tőle. Az ideiglenes és kiszervezési szerződéssel rendelkező nők gyakran olyan ágazatokban töltenek be pozíciókat, ahol nagy szükség van rájuk, amikor jól megy a gazdaság, de amelyek nagyon sérülékennyé válnak egy gazdasági visszaesés alkalmával. Ez a rugalmasság kedvez a munkaerőpiacnak, de nem a nőknek, akiknek szociális biztonságra, foglalkoztatási garanciákra és a magán- és a szakmai élet összeegyeztetésére van szükségük. Ez még inkább aggasztó, amikor a konzervatív kormányok, mint például a jelenlegi cseh elnökség, a barcelonai célkitűzések felülvizsgálatáról és az otthoni gyermekgondozáshoz való visszatérésről beszél. A barcelonai célkitűzések, ahogy azt a PSE női tagjai bebizonyították 2007-ben tartott kampányukban, előnyösek az egész társadalomra és az összes gyermekre nézve. Segít nekik, hogy egyenlő eséllyel kezdjék az életet, és segít eltörölni a szegénységet.
Ahogy Jacques Delors mondja: "minden gyermekben egy kincs rejtőzik, és nekünk minden lehetőséget meg kell adnunk számukra, hogy ezt a kincset felfedezzék és fejlesszék”. Hozzátenném, hogy minden gyermeknek egyenlő esélyre van szükség a kincs fejlesztéséhez. Ily módon biztosíthatjuk továbbá a jól felkészült és hozzáértő munkaerőt. A barcelonai célkitűzések segítik továbbá azon lisszaboni célkitűzés elérését, hogy a nők 60%-a részt vegyen a munkaerőpiacon azáltal, hogy lehetővé teszi a dolgozó nők számára a magán- és a szakmai élet összeegyeztetését.
Világos, hogy a kormányok nem csökkentenék a közszolgáltatásokat, még a jelenlegi válság alatt sem.
(Az elnök megkéri a felszólalót, hogy beszéljen lassabban)
Az otthoni gyermekgondozás fontos. Minden nőnek meg kellene adni a lehetőséget, hogy válasszon az otthoni és a közintézménybeli gyermekgondozás között, de a választás lehetőségének biztosítása az egyes kormányok felelőssége a jó minőségű és a technikailag és anyagilag is mindenki számára hozzáférhető gyermekgondozásról való gondoskodás révén. Örülök, hogy ilyen elkötelezett szövetségeseink vannak a barcelonai célkitűzések betartásában.
Karin Resetarits
Elnök asszony! Gyermekek és politika - ritkán esik ilyen távol egymástól a polgárok és a politikusok érdeke. A polgárok számára egész Európában a gyermekek állnak a prioritások csúcsán. A politikusok számára a gyermekekkel kapcsolatos kérdések a futottak még kategóriába tartoznak, ahogy itt is láthatjuk.
Nem tudok egyetlen országról sem, ahol egy elkötelezett, gyermekekkel foglalkozó minisztérium lenne, de a Bizottságban sincs egy, a legfiatalabb állampolgáraink érdekei iránt elkötelezett képviselő sem. A Parlamentben a gyermekek kérdését szétszórva vizsgálja minden bizottság. Ezért szeretnék külön köszönetet mondani a Bizottságnak ma, amely most a gyermekgondozási intézményekkel és a barcelonai célkitűzésekkel foglalkozik. Nagyon köszönöm!
A gyermekkor minőségével foglalkozó parlamenti munkacsoportban megfigyeltük, hogy gyermekeink egy nagyon összetett világban élnek. Azoknak a jövője, akik itt és most gyermekek, teljesen bizonytalan. Egy mostani gyermek a társadalmi ranglétra legtetejére is kerülhet, de lecsúszhat a legaljára is. Ezek a gyermekek megmaradhatnak a saját kulturális körein belül, de kereshetnek másikat is. Hasonló életutat járhatnak be, mint a szüleik, de választhatják ennek pontosan az ellenkezőjét is. Összeházasodhatnak valakivel az ellenkező nem, de a saját nemük képviselői közül is. Több mint 50 évvel ezelőtt, amikor hozzáfogtunk Európai egyesítéséhez, mindez még teljesen másképp volt.
A sokféleség, amely minket, európaiakat jellemez, döntő tényezővé vált a gyermekek életében. A sokféleség fogalmának ezért utat kell találnia ahhoz, amit a tanárok és gyermekeink oktatásával foglalkozó más személyek tanítanak. Túlságosan kevés figyelem irányul erre jelenleg. Európa gyermekgondozási intézményei és iskolái végül is az integráció kihívásának terhe alatt roskadoznak. Meg kell nyomnunk az újraindítás gombot, amikor az integráció kérdéseivel foglalkozunk, és elölről kell kezdenünk az egészet.
Közelítsük meg ezt a témát újra mindenféle előítélettől mentesen, az "állítsuk meg a sokféleség segítségével” szlogen értelmében. Szeretném továbbá megkérni az összes utánam következő képviselőt, hogy ne csak a nemek közötti esélyegyenlőség érvényesítését támogassák, hanem küzdjenek a gyermekek közötti esélyegyenlőség érvényesítéséért is - különösen most, a globális pénzügyi válság időszakában -, mert máskülönben mérhetetlen adóssággal fogjuk megterhelni gyermekeinket.
Roberta Angelilli
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Emlékeznünk kell arra, hogy nem tarthatjuk fenn a nők jogait semmilyen munkavállalással vagy esélyegyenlőséggel foglalkozó dokumentum által, amennyiben nem számíthatunk megfelelő gyermekgondozási intézményekre, amelyek nélkül a közvetítés lehetetlen és a jogok nem érnek semmit.
Ezek a problémák alkalomszerűbbek, mint valaha most, hogy a gazdasági válság okozta problémákkal kell szembesülnünk. Az Európai Unióban több mint 6 millió 25 és 49 év közötti nő állítja, hogy munkanélküliségre, illetve részmunkaidős foglalkozásra kényszerülnek családi kötelezettségeik folytán. Ez a helyzet e nők több mint negyedének esetében a gyermekgondozási intézmények hiányából, illetve rendkívül magas költségeiből ered. Hat évvel a barcelonai célkitűzések elfogadása után, ahogy a 2010-es határidő közeleg, úgy látjuk, hogy a legtöbb tagállam nem fogja teljesíteni ezeket a célkitűzéseket, amelyek még csak nem is voltak különösebben nagyratörőek: a gyermekgondozási intézményekhez való hozzáférés biztosítása a három év alatti gyermekek 30%-a számára. Ezért keményen kell dolgoznunk, hogy a szolgáltatásokat megfelelő mértékben elérhetővé tegyük, kezdve a három év alatti gyermekek számára nyújtott szolgáltatásokkal.
Ezért nagyon örülök, hogy az ECOFIN-Tanács mai ülésén jóváhagyták minden tagállam számára annak lehetőségét, hogy csökkentse a gyermekek számára nyújtott szolgáltatások HÉA-ját. Hiszem, hogy ez egy olyan jelentős kezdeményezés és józan gesztus, amely segítheti a gyermekgondozási terv újraindítását és egy, a gyermekek és családok számára nyújtott szolgáltatásokkal foglalkozó terv elindítását az egész Európai Unióban.
Hiltrud Breyer
Elnök asszony! Szégyenletesnek tartjuk a cseh elnökség kísérleteit az EU gyermekgondozási célkitűzéseinek felhígítására, és ezért természetesen kereken visszautasítjuk azokat. Nagy siker, hogy az Unió családügyi minisztere, a Parlament által gyakorolt nyomás hatására, nem hagyta jóvá a gyermekgondozási célkitűzések felhígítását.
Szintén sajnálatosnak tartom, hogy a cseh elnökség távollétével tüntet ma, és így nem tudja a barcelonai célkitűzések felhígítására vonatkozó kísérleteit megbeszélni velünk itt, a Parlamentben, mivel ez a csehek általi lépés az EU egyenlőségi politikájának egyértelmű megváltoztatását jelenti, és mi világosan visszautasítjuk a cseh elnökség javaslatában kifejtett régimódi felfogást a nőkről és a családokról.
Mindazonáltal Ön, Spidla biztos úr, azt állította, hogy vannak támogatási lehetőségek. Megállapította, hogy az EU legtöbb tagállama nem valósította meg a célkitűzéseket, különösen a három év alatt gyermekek gondozása tekintetében. Milyen kezdeményezéseket fog tenni a Bizottság annak érdekében, hogy a tagállamok aktívabak legyenek? Attól tartok, nem kaptunk ma Öntől választ erre a kérdésre.
Mit fog tenni a Bizottság annak érdekében, hogy ösztönözze a tagállamokat? Utalt arra is, hogy lehetőség van társfinanszírozásra. Élnek-e ezzel a lehetőséggel a tagállamok? Kérem, hogy válaszoljon erre a kérdésre! Amennyiben nem élnek ezekkel a lehetőségekkel, miért nem, és növelni fogja-e a Bizottság a gyermekgondozás kiterjesztésére szánt támogatást?
Eva-Britt Svensson
Elnök asszony! Nagyra értékeltem azokat a tagállamokat, amelyek a gyermekeknek a gondozáshoz való hozzáférésével kapcsolatos célokat tűztek ki a barcelonai célkitűzések keretein belül. Úgy éreztem - és érzem a mai napig - hogy ezek a célkitűzések nem igazán nagyratörőek, de legalább elkezdtük valahol. A megfelelő gyermekgondozáshoz való hozzáférés egy alapvető előfeltétel, amennyiben lehetőséget akarunk adni a nőknek a munkavállaláshoz, és alapvető előfeltétele továbbá az egyenlőségnek.
Mindazonáltal most aggódom, hogy ezeket a célkitűzéseket nem fogjuk elérni, és természetesen aggódom a cseh elnökség azon javaslata miatt, hogy a gyermekgondozási célkitűzést az otthoni gondozással, mint teljes mértékben elfogadható alternatívával pótoljuk, és hogy az elnökség így szeretné eltörölni ezt a célkitűzést. Mindamellett szeretném megköszönni hozzászólását Spidla biztos úrnak, aki voltaképpen világossá tette, hogy a Bizottság még mindig úgy tekinti, hogy a barcelonai célkitűzések elérése a gyermekgondozás tekintetében fontos számunkra. Szeretném megköszönni továbbá Resetarits képviselő asszony javaslatát a gyermekek közötti esélyegyenlőségről. Úgy gondolom, erre mindannyiunknak figyelni kell.
Kathy Sinnott
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Biztos asszony! Sok képviseltem csecsemő vagy nagyon fiatal kisgyermek, és ma este az ő nevükben szeretnék beszélni, különösen, mivel sok nagyon jó szónok van közöttünk, akik hatékonyan tudnak felszólalni a dolgozó nők érdekében.
A gyermek egész életére kihat az a gondoskodás, amelyben legelső éveiben részesül. Több, a gyermekek fejlődésével foglalkozó kutató, például Maria Montessori, megfigyelte, hogy egy fiatal gyermeknek szüksége van az anyja, vagy egy pótanya jelenlétére. Sokan közülük megfigyelték, hogy a két éves és kilenc hónapos kor vízválasztó a gyermek fejlődésében, amely kor betöltése után a gyermek biztonságosan lehet távol bizonyos ideig elsődleges gondozóitól.
Az elmúlt évtizedben az agy képi megjelenítésével foglalkozó technológiák alátámasztották ezeket a megfigyeléseket, kimutatva, hogy ebben a korban végbemegy egy váltás a gyermek agyában, amely lehetővé teszi számára, hogy internalizálja az elsődleges gondozót, rendszerint az anyát, és így az aktív memóriájában elérhető marad számára akkor is, amikor nincs jelen. Ennyi idősen a gyermek már megérti, hogy az anya, vagy helyettesítője, nem ment el örökre, és vissza fog jönni.
Természetesen az élet nem ilyen, és az anyák sokszor az otthonon kívül is dolgoznak. Lehet, hogy szeretnének dolgozni, hogy ezt választják, de még ha nem is, sokszor pénzt kell keresniük, hogy kifizessék a hiteleket és hogy ennivalót tegyenek az asztalra. A nők nagymértékben hozzájárulnak a munkaerőhöz. Integrálásuk és az egyenlő bánásmód biztosítása számukra az alapvető jogok kérdéskörébe tartozik. Mindazonáltal a csecsemők nem tudják, és nem képesek figyelembe venni, hogy az anyukájuknak mit kell csinálniuk, illetve mit szeretnének csinálni. Ők azt akarják, amire szükségük van. A természet hatalmas erő.
Mindig megvannak a következményei, amikor a természet ellen cselekszünk. Egy szerető anya gondoskodása az ideális a gyermek számára, és mindent meg kell tennünk, hogy ezt elérhetővé tegyük, amennyiben egy nő a gyermekével szeretne lenni ezekben a korai években. Azért, mert ha egy gyermek igényli az anyja folyamatos megnyugtató jelenlétét, ha nem lehet vele, annak meg lesz a hatása az anya hiányából származó minden értékes előny ellenére. Mindazonáltal, ahogy mondtam, nők dolgoznak, és mindent meg kell tennünk annak biztosítására, hogy amennyiben nem az elsődleges gondozó foglalkozik a gyermekkel két éves és kilenc hónapos kora előtt, akkor olyan valaki tegye ezt, aki a leggondoskodóbb foglalkozást tudja biztosítani számára.
Néhány gyermek abban a szerencsés helyzetben van, hogy ezt a gondoskodást másodlagos gondozók, például apukák, nagyszülők, más rokonok, közeli szomszédok tudják biztosítani számára - olyan emberek, akik elkötelezettek irányukban, és folyamatosan részesei életüknek. Mindazonáltal sok csecsemőnél és kisgyermeknél, akikről gyermekgondozási intézményekben gondoskodnak, nem ez a helyzet. Ezért nekünk biztosítanunk kell, hogy ezek az intézmények tiszták, biztonságosak, ösztönzőek és mindenekelőtt gondoskodóak legyenek, ne csupán megőrzőhelyekként működjenek.
A gyermekek a jövőnk. Rendkívül fontos az alap, amit kapnak, de ugyanakkor a gyermekek növekedéséhez és fejlődéséhez szükséges idő, hely és gondoskodás biztosítása olyan luxussá kezd válni, amit egyre kevesebbek engedhetnek meg maguknak. Ha jó, ha rossz, azáltal formáljuk Európa jövőjét, ahogy gyermekeinket neveljük. Arra kérem a Bizottságot, hogy egy pillanatra tekintse ezt a kérdést a gyermek szemszögéből. Ha megkérdeznénk egy gyermeket, hogy az anyukáját, vagy egy gyermekgondozási központot szeretne-e, akkor az anyukáját választaná. Úgy kell meghallgatnunk a gyermeket, ahogy az anyukája teszi, és segítenünk kell az otthoni és munkahelyi élet összeegyeztetését, amely mindkettő számára előnyöket hoz.
Irena Belohorská
(SK) Valószínűleg mindannyian tudjuk, hogy mennyire fontos a barcelonai célkitűzések végrehajtása a mindennapi életben. A családi és munkahelyi élet közötti egyensúly megteremtése létfontosságú a foglalkoztatásban az egyenlőség elvének alkalmazásához. Előnyökkel jár továbbá a gyermekek számára is az egészséges fejlődésük szempontjából.
Az iskolát megelőző és iskolán kívüli intézmények, a szülői központok és a széleskörű és többfunkciós napközi közösségi központok területén nyújtott szolgáltatások bővítésének támogatása növeli a hozzáférhetőséget, a rugalmasságot és az egyenlőséget a családok számára nyújtott szociális közszolgáltatások rendszerén belül azáltal, hogy versenyképesebbé teszi őket és növeli színvonalukat.
A gyermekgondozás helyzete Szlovákiában meglehetősen bonyolult. A legkisebb, legfeljebb két vagy három éves gyermekek számára létesített gyermekgondozási közintézmények gyakorlatilag eltűntek, csak különleges esetekben működnek, míg a magán intézmények anyagilag nem hozzáférhetőek a legtöbb család számára. E területen az önkormányzatok rendelkeznek hatáskörrel, akik eldönthetik, hogy részt vesznek-e ilyen intézmények működtetésében.
A három és hat év közötti gyermekek rejtett népességét, más szóval az úgynevezett kisiskolásokat illetően a helyzet nem sokkal jobb. Az EU statisztikai becslései alapján csak Görögországban, Litvániában, Lengyelországban és Szlovéniában jegyeztek fel alacsonyabb részvételi arányt a három év fölötti gyermekek esetében.
A nemek közötti egyenlőség szellemén és értelmén alapuló szociál- és családpolitikát folytató országokban, mint például Finnországban, Svédországban és Franciaországban, a termékenységi szint az elmúlt években magas volt, míg azokban az országokban, ahol a szülői szerepeket hagyományosan szétválasztják, mint például Németországban, Spanyolországban és Olaszországban, a termékenységi szint alacsonyabb, és nő a gyermektelenség.
Sok olyan országban, ahol a nők nagy arányban vesznek részt a munkaerőpiacon, mint például az északi országokban, magasabb a születési ráta és a termékenységi szint. Elengedhetetlen, hogy az állam támogatást nyújtson a nőknek, hogy dolgozhassanak, és ugyanakkor teljesíthessék anyai kötelezettségeiket is. A demográfiai helyzet egyszerűen az államnak a következő generáció iránti érdeklődése vagy annak hiányának az eredménye. A családpolitikák támogatása által az állam megteremti az elengedhetetlen előfeltételeit a családalapításnak. Valószínűleg az ezen értékek iránti eddigi vakság, a fogyasztói életstílus támogatásával együtt, okozza a jelenlegi gyászos demográfiai helyzetet.
Igaz az is, hogy az iskola előtti intézmények rendkívül fontosak a problémás csoportok számára is, például a szociális szempontból hátrányos helyzetben levők és a roma gyermekek számára. Ezek azok a gyermekek, akik az iskola előtti intézményekben tanulják meg az alapvető higiéniás szokásokat és sajátítják el az általános magatartási formákat. Lássuk be, hogy a barcelonai célkitűzéseknek szerepet kell kapniuk az állampolgárok jólétét célzó nemzeti politikákban.
Edite Estrela
(PT) Majdnem hét évvel a barcelonai európai tanácsi ülést követően a tagállamok többsége még messze van a kitűzött célok megvalósításától. Mindazonáltal a gyermekgondozási intézmények elengedhetetlenek a szakmai, a családi és a magánélet összeegyeztetéséhez a férfiak számára ugyanúgy, mint a nők számára. Feltételei továbbá az egyenlőség elősegítésének.
Szeretném emlékeztetni Önöket, hogy családi kötelezettségeik több mint 6 millió európai nőt akadályoznak meg a munkaerőpiacon való részvételben. Mindazonáltal 15 tagállamban a lefedettségi arány alacsonyabb, mint az európai átlag, amely távolról sem éri el a barcelonai célkitűzéseket. A Cseh Köztársaságban például, amely ország jelenleg az Európai Tanács elnökségének szerepét tölti be, a lefedettségi arány kevesebb mint 10% a három év alatti korcsoport esetében. Ennek fényében nem meglepő, hogy szükség van a barcelonai célkitűzések felülvizsgálásáról való vitára, amely szerepel a cseh elnökség programjában. Komolyabban, a cseh elnökség, idézem: "foglalkozni fog a szülői gyermekgondozással és annak a foglalkoztatáspolitikára gyakorolt hatásaival, továbbá hangsúlyozni fogja az otthoni gyermekgondozás, mint a szakmai karrier teljes alternatívájának fontosságát”. Idézet vége.
Nehéz elhinni, miközben olvasom. De igaz: a cseh elnökség haza akarja küldeni a nőket. Azt akarja, hogy Európa hosszú éveket fejlődjön visszafelé, és hogy az európai nők feladják az egyenlőségért folytatott harcban évek alatt elért eredményeiket. Pontosan erről van szó, mivel a javaslat írói nem a férfiakat szándékoznak hazaküldeni, hogy gondoskodjanak gyermekeikről. Holott a nőknek ugyanolyan joguk van a szakmai kiteljesedéshez, mint a férfiaknak.
Szeretném példának állítani Portugáliát, amely egy ambiciózus programot indított el gyermekgondozási intézmények létesítésére. Ez segíteni fog a gazdaság ösztönzésében és a munkahelyteremtésben, továbbá ezzel az ország teljesíteni fogja a barcelonai célkitűzéseket.
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Elnök asszony! Néha az a benyomásom, hogy minél tehetősebb egy ország, annál kevesebbet költ a gyermekeivel való törődésre, felnevelésükre és oktatásukra. Mindazonáltal emlékeznünk kell, hogy Európát demográfiai válság fenyegeti. Mindent meg kell tennünk, hogy arra biztassuk a nőket és férfiakat, hogy családot alapítsanak és annyi gyermeket vállaljanak, amennyi csak lehetséges.
Az EU sok országában akkor biztosított az óvodába való bejutás, ha már a gyermek születése előtt jelentkeznek a szülők. Hogyan beszélhetünk akkor arról, hogy könnyebbé tegyük a nők számára a munkába való visszatérést? Mi több, sok nő csak akkor kezd el először munkahelyet keresni, miután gyermekei megszülettek.
Hagyjuk, hogy az európai állampolgároknak a családhoz és a gyermekekhez való hozzáállása határozza meg kulturális és civilizációs szintünket.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Elnök asszony! Figyelemre méltó az Európai Bizottság erőfeszítése, hogy segítse az anyákat a munkaerőpiacon való aktív részvételben a 2002-ben Barcelonában hozott döntések alkalmazásával.
Mindazonáltal szeretném emlékeztetni a biztos asszonyt, hogy a döntés szabadsága, különösen amennyiben gazdasági nyomás is szerepet játszik, nem történelmi hagyomány, hanem demokrácia kérdése. Az anyáknak erre az útra kényszerítése nem fog jó eredményeket hozni, épp ellenkezőleg, az eredmények akkor fognak megszületni, amikor a szülőket meggyőzték, hogy ez az ideális megoldás a gyermekük számára, és, ahogy az előző felszólaló mondta, ezt a kezdetektől, az élet kezdetétől fogva nyújtott támogatással és tanácsadói szolgáltatásokkal lehet elérni.
Így a szülők is meg fogják találni a legjobb megoldást és idővel alkalmazkodni fognak a gondozási intézményekhez, rögtön a gyermek születése után és három évvel később. Mindazonáltal figyelnünk kell a szolgáltatásokra, mert a jó minőség pénzbe kerül. Manapság a legtöbb országban a minőség rengeteg pénzbe kerül, és ezt a magánintézmények képviselik. Ezzel szemben a közintézményeknek, amelyek olcsóbbak, vagy - nagy ritkán - ingyenesek, kisebb a költségük, de alacsonyabb színvonalat is képviselnek. Ezért meg kell vizsgálnunk az ilyen intézményekben dolgozók képzését és növelnünk kell a szülők irántuk való bizalmát, hogy részt vegyenek benne. Amikor az első gyermekem a kilencből megszületett Párizsban, bíztam az ezen intézmények nyújtotta szolgáltatások színvonalában, amelyet én, mint anya nem tudtam megadni.
Ezért meg kell becsülnünk az édesanyák gyermekgondozási tapasztalatát, és korábbi munkaviszonynak kell tekinteni azt, még akkor is, ha csak a gyermekről való gondoskodást jelenti. Miközben az anyák a gyerekről gondoskodnak, támogatni kell őket az egész életen át tartó tanulás és a képzési intézkedések által, hogy a későbbiekben elhelyezkedhessenek szakmájukban.
Nem szabad elfeledkeznünk a Parlamentnek a tanuló szülőket segítő gyermekgondozási intézményekről szóló jelentéséről sem, mert munkáról beszélünk, de a munka a szakmai képesítéssel kezdődik. Így amennyiben nem elérhetőek a gyermekgondozási intézmények a szakmai képesítés megszerzéséért folytatott tanulmányok alatt, akkor hogyan vehetnének rész a nők később a munkaerőpiacon?
Gabriela Creţu
(RO) A cseh elnökségnek igaza volt: a barcelonai célkitűzéseket az EU utolsó bővítése előtt határozták meg. Mindazonáltal alapvetően tévedett, amikor azt állította, hogy az új tagállamok különleges helyzetét és korábbi tapasztalataikat érvként lehetne használni a célkitűzések megvalósítása ellen.
Ha valami, akkor a célkitűzések előnyei fontosak: a szülők és a nemek közötti egyenlőség, a gazdaság és a foglalkoztatottság, a gyermekek és a jövő szempontjából. A viszonylag alacsony fizetések az újonnan csatlakozott országokban azt jelentik, hogy minkét szülőnek dolgoznia kell, ez nem lehetőség, hanem szükség. Továbbá egyre nő az egyszülős családok száma. Néhány országban a gyermekek majdnem egyharmada nem hagyományos családba született.
A munkaerő mobilitását segítő politikák, amelyeket hatékonysági tényezőnek tekintenek, nem hagyhatják továbbra is figyelmen kívül azt a tényt, hogy az embereknek gyerekeik vannak. Sokan közülük szegény családokban élnek, megfelelő élelmiszerellátás, egészségügyi ellátás és oktatás nélkül. Néha erőszakos családi környezetben. Amikor a szülők külföldre mennek munkát vállalni, ezek a gyermekek egyedül maradnak. A gyermekgondozási szolgáltatások megtörhetik a szegénységi láncot és a szocializáció módjának egy pozitív alternatíváját nyújthatják a szakképzett személyzet irányításával. Ahhoz azonban, hogy ezt a szerepet betöltsék, a bölcsődéknek és az óvodáknak:
1. elérhetőnek, de mindenekelőtt anyagilag hozzáférhetőnek, vagyis ingyenesnek vagy megfizethetőnek, valamint
2. jó minőségűnek kell lenniük. Ezért elengedhetetlen, hogy a személyzet megfelelő képzést kapjon.
Hogy megküzdjünk a jelenlegi válsággal, lemondunk a majdnem új autóinkról, hogy más vadonatújakat vegyünk, elpazarolva ezzel rengeteg anyagi erőforrást. Jobban tennénk, ha ezzel szemben új bölcsődék és óvodák építésébe, valamint abba fektetnénk bele, hogy az ebben az ágazatban dolgozók számára stabil munkahelyeket teremtsünk. Hosszú ideje a felvonultatott humánerőforrás minősége az egyik tényező, amely megkülönbözteti az országokat.
Azt javasoljuk, hogy a Bizottság komolyan vegye számításba a gyermek közköltségeit, amikor a foglalkoztatási programokat értékeli az egyes országokban. Igaz, hogy Jacques Delors egyszer azt mondta, hogy minden gyermekben egy kincs rejtőzik, és hogy a társadalom feladata ennek felfedezése. Ehhez én azt tenném hozzá, hogy máskülönben a társadalom aláássa saját jövőjét.
Anna Záborská
(SK) Az anyák és apák családi kötelezettségei és szakmai törekvéseik közötti egyensúly elérésének nagyon pozitív és közvetlen hatása lehet az egész társadalomra. Szeretném javasolni, hogy vizsgáljuk felül a munka definícióját annak érdekében, hogy hangsúlyozhassuk a családi kötelezettségek és a szakmai törekvések közötti egyensúly elérésének előnyeit.
A családi kötelezettségeket nem szabad automatikusan károsnak tekinteni az anyák jövőbeni kilátásai szempontjából, csupán mert ezek ideiglenesen kivonják őket a munkaerőpiacról. Mostanáig az európai politikák és politikusok kizárólag a munkaerőpiac követelményei alapján tekintettek az állampolgárokra. A demográfiai válság megoldásához tartozik az is, hogy az állampolgárokra szülői szerepük alapján tekintsünk, más szavakkal, mint anyákra és apákra, akiknek kötelezettségeik vannak családjaik irányában is.
Ezen a ponton egy alapvetően fontos kérdés merül fel, amely meghatározza a további mérlegelések irányát. Ez a kérdés pedig, hogy melyik társadalmi modellt kívánjuk támogatni? Olyan családokat akarunk-e, amelyek alkalmazkodnak a piachoz és a vállalatok igényeihez, vagy olyan piacot és vállalatokat, amelyek alkalmazkodnak a családokhoz? Ez egyáltalán nem értelmetlen kérdés. Ezen a területen mind az európai, mind a nemzeti politikákat meghatározza a piac logikája és az emberi természet logikája közötti feszültség. A társadalom szerepe ezért, hogy lehetővé tegye a nők és férfiak számára, hogy szabadon dönthessék el, melyik lehetőséget választják, mert tágabb perspektívából nézve mindkettőnek létjogosultsága van.
Az életciklushoz kapcsolódó uniós politikák logikája különleges jelentőséggel bír, amennyiben külön figyelmet fordít a 15 és 49 év közötti aktív férfiak és nők csoportjára a célból, hogy segítse őket a demográfiai válság megoldásában betöltendő szerepük vállalásában. Az Európai Bizottság javaslatával ellentétben a gyermekvállalás melletti döntést nem lehet csupán egyéni célnak tekinteni, amely a gyermek utáni vágy beteljesülését jelenti.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Hölgyeim és uraim! Az EU politikájának a gyermekgondozásra kellene összpontosítani. Nem azért, mert néha azt mondjuk, hogy a gyerekek a nemzet jövője, hanem mert a jelenlegi tények azt követelik, hogy elgondolkozzunk és dolgozzunk Európa jövőjéért. Komoly demográfiai válságot, alacsony születési rátát, a lakosság elöregedését, csakúgy, mint gazdasági és társadalmi problémákat tapasztalhatjuk manapság. Célul kell tűznünk, hogy megfelelő feltételeket teremtsünk a gyermekvállaláshoz, a gyermek felneveléséhez, oktatásához és hogy anyagi támogatást és segítséget nyújtsunk társadalmi fejlődéséhez. Megfelelően kell megállapítani az állam, az önkormányzatok és a család jogait, kötelességeit és felelősségét a gyermekgondozással kapcsolatban. Támogatnunk kell továbbá a gyermekgondozási intézményeket mind a köz-, mind a magánszférában, keresnünk kell a köz- és magánszféra közötti partnerség kialakításának lehetőségeit a gyermekgondozás területén és támogatást kell szereznünk a gyermekgondozás fejlesztésére. Hogy elérjük a barcelonai célkitűzéseket, konkrét intézkedéseket kell elfogadnunk, növelnünk kell az ellátható gyermekek számát a bölcsődékben és az óvodákban, amelyek létrehozását prioritásként kell kezelni. Létre kell hoznunk továbbá a gyermekek és szülők számára átfogó szolgáltatásokat, konzultációt és egy szociális támogatást nyújtó hálózatot.
Az én országom, Bulgária, magas szintű gyermekgondozási szolgáltatásokat nyújt. A nemzeti stratégia a gyermekekért és a nemzeti gyermekvédelmi program nem csak meghatározta a célokat, hanem konkrét intézkedéseket is hozott a gyermekgondozás területén, amelyeket a vezető tisztviselő fog végrehajtani. A gyermekgondozási intézményekben imázsváltás történt, megoldást találtak például a gyermeknek a családi környezetbe való visszahelyezésére, elfogadták a nevelőszülőknél való elhelyezés alapelveit, védett házakat hoztak létre és bölcsődéket, óvodákat építettek. Mindazonáltal minderről egy pénzügyi és gazdasági válság összefüggésében beszélünk, és elképzelhető, hogy elvesztjük, amit eddig elértünk, és nem tudjuk megvalósítani tovább terveinket. Hogy fogunk akkor beruházni az európai gyermekekbe?
Zuzana Roithová
(CS) Biztos asszony, hölgyeim! Valószínűleg nem fog tetszeni, amit mondanom kell. A barcelonai célkitűzések lényege, hogy növeljék a foglalkoztatottságot az anyák körében, de semmit nem mondanak a gyermekeik életének jobbá tételéről és nem foglalkoznak azzal sem, segítsenek ezeknek a gyermekeknek megoldani az élet problémáit a jövőben. Valaki felvetette, hogy például a csecsemőknek és a kisgyermekeknek két éves korukig szükségük van az anyjuk, apjuk, egy nagyszülő vagy egy dada jelenlétére minden nap, ami viszont egyáltalán nem szükséges az egészséges fejlődésükhöz, az egy gyermekgondozási intézmény. A helyzet természetesen teljesen más az iskolás kor előtt álló gyermekek esetében, és itt a barcelonai célkitűzések teljesen megfelelőek. Még a Cseh Köztársaság is képes gyermekellátási intézményekről gondoskodni az iskolás kor előtt álló gyermekek 90%-a számára, mert ezeknek a gyermekeknek meg kell tanulniuk együtt játszani és csoportban létezni. Mindazonáltal, hölgyeim és uraim, a barcelonai célkitűzések egy múlt századi politikát takarnak. Egy modern, XXI. századi családpolitikára lenne szükség, amelynek szintén a gyermekek egészséges fejlődését kellene szolgálnia. Nekünk, akik kommunista országokból származunk, rengeteg tapasztalatunk van a gyermekgondozási intézményekről, mivel az anyáknak a gyermekük születése után négy vagy öt hónappal vissza kellett menniük dolgozni. Arra kérem Önöket, hogy olvassanak kicsit az európai történelemről is.
Katrin Saks
(ET) Az általam képviselt politikai pártnak szokása, hogy a nemzetközi nőnap környékén meglátogatja az óvodákat, hogy elismerje az ott dolgozók munkáját. Idén tíz óvodát látogattam meg, és mindegyikben hosszú várólistákról hallottam. Világos, hogy Észtország nem tudja elérni a barcelonai célkitűzéseket, legalábbis a három év alatti korosztály esetében, de a Bizottság felhívása üdvözlendő, és segíteni fog a probléma megoldásában.
Szeretnék azonban hangsúlyozni még egy dolgot: a napközi gyermekgondozásról általában a nemek közötti egyenlőség és a nők munkavállalása kontextusában beszélnek, de szeretném hangsúlyozni, hogy ez nem csupán egy gondozási szolgáltatás, hanem képzési szolgáltatás is, amely a majdani iskolai sikereket is megalapozza. Ebben az összefüggésben szintén rendkívül fontosnak tartjuk a gyermekgondozási intézményeket, amelyek nem múlt századi hozzáállást tükröznek, ahogy azt hallottuk. Ezek e századi megközelítést tartalmaznak.
Flaviu Călin Rus
(RO) Az Európai Bizottságnak a barcelonai célkitűzések végrehajtásáról és az iskoláskor előtt álló gyermekek számára létesítendő gondozási keretrendszer létrehozásáról szóló, 2008. októberi jelentése szerint a tagállamok nem teljesítették az Európai Unió vezetői által kitűzött célokat.
Ezért a következő intézkedéseket javaslom:
1. a nemzeti kormányok nagyobb mértékű bevonása a probléma megoldásába,
2. egy szakértői csoport létrehozása nemzeti kormányzati szinten, amely kizárólag ezzel a problémával foglalkozik,
3. a tagállamok feletti uniós ellenőrzés megerősítése egyedi eszközök segítségével.
Ezek az intézkedések segíteni fognak a nők és férfiak közötti egyenlő lehetőségek biztosításában, az életminőség fejlesztésében és az idősödő népesség kompenzálásában, mert növelni fogja a születési rátát.
Catherine Stihler
Elnök asszony! Mélységes csalódással tölt el, hogy ennyi ország nem teljesítette a barcelonai célkitűzéseket - és ha ezt a vitát nem este 9-kor, hanem reggel 9-kor tartanánk, valószínűleg több kollégát látnánk ebben az ülésteremben.
Sokan beszéltek a gazdasági válságról. Nem annak van itt az ideje, hogy félredobjuk a gyermekgondozást, hanem hogy kibővítsük a színvonalas, mindenki számára elérhető gyermekgondozást. Most, inkább, mint eddig bármikor, szükség van a gyermekekbe való beruházásra. A színvonalas gyermekgondozásba való beruházás segíteni fogja mind a családokat, mind a gyermekeket, azt a lehetőséget nyújtva a családoknak - főként az anyáknak - hogy dolgozzanak, azáltal, hogy az otthonihoz hasonló, magas színvonalú, gondoskodó környezet lehetőségét biztosítjuk a gyermekek számára.
Ezen a hétvégén meghallgattam egy beszélgetést egy vezető skót pszichiáterrel és a Barnardo's szervezet egy munkatársával. A veszélyeztetett gyermekekről beszéltek, és megdöbbentő volt hallani, hogy amennyiben nem lépünk közbe és segítünk a veszélyeztetett gyermekeken, visszafordíthatatlanul el lehet rontani őket három éves korukra. A gyermekgondozó intézmények a családokat és a társadalom egészét segítik, és segítik a leginkább sebezhető gyermekeket is. Arra kérem ezért biztos asszonyt, hogy továbbra is támogassa ezt az ügyet.
Nicodim Bulzesc
(RO) Az általam képviselt ország hosszú időn keresztül szerepelt azon országok listáján, amelyeknek nincs az európai színvonalnak megfelelő gyermekgondozási szociálpolitikája. A helyzet fokozatosan javult a gondozó személyzet szakképzéséből eredő minőségi metodikák bevezetésének köszönhetően. A barcelonai célkitűzések motiválták az intézményeket, amelyek célja a gyermekek védelme, és a gondozásra vonatkozó követelmények felelősségvállalást és szakértelmet eredményeztek. A gyermekek valóban szeretetteljes bánásmódban részesülnek.
A jelenleg hanyatló születési ráta mellett egyenlő lehetőségeket kell biztosítanunk a különleges szociális körülmények között élőknek. Mind a tagállamoknak, mind az Európai Bizottságnak erőfeszítéseket kell tennie az oktatásuk és a társadalomba való későbbi integrálódásuk elősegítése érdekében. Ezeknek a gyermekeknek kisebbségi komplexusuk van azokkal szemben, akik normális családban nőttek fel. Azok a programok, amelyek a szociális szolgáltatásokkal támogatott gyermekeknek lehetőséget nyújtanak arra, hogy családi környezetben legyenek és megfelelően szocializálódjanak, egy újabb esélyt jelentenek számukra.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) A nők részvétele a szakmai életben, a politikában, a nagyobb felelősségvállalásra való bíztatásuk a gyermekgondozási intézmények rendelkezésre állásának függvénye.
A nőket karrierjük megtervezésére kell biztatni, de ez nem lehetséges egy hatékony gyermekgondozási rendszer nélkül. Minden gyermekgondozási intézménybe fektetett euró 6-9 euró nyereséget jelent a társadalom számára a munkahelyteremtés által és azáltal, hogy jobb körülményeket biztosítunk a gyermekek felnevelésére.
A tény, hogy sok uniós tagállamban még a gyermek megszületése előtt kell őt beíratni a bölcsődébe, vagy hogy több hónapos várólisták vannak a bölcsődékbe való bejutáshoz mind azt mutatják, hogy nincs elég gyermekgondozási intézmény Európában. A gyermekgondozási intézmények azonban nem csak a nőket segítik karrierjük építésében, hanem a gyermekek képességeit is fejlesztik.
Annyit szeretnék még hozzátenni, hogy a jelenlegi válságban fontos, hogy beruházásokat tegyünk az oktatásba és az egészségügybe, mert ezek a jövőbe való beruházást jelentik.
Ewa Tomaszewska
(PL) Elnök asszony! A bölcsődék rosszak. Lehet, hogy szükséges rosszak, de rosszak. Soha nem felejtem el, hogyan kellett a három hónapos öcsémet a bölcsődébe vinnem, mert az anyukámnak korán kellett dolgozni mennie. Belém kapaszkodott, mert nem akarta, hogy otthagyjam. Hiszem, hogy ha megkérdeznénk magunktól, hogy a gyermek érdeke vagy a szülők karrierje a fontosabb, akkor mindig a gyermek érdeke lenne az első.
Az óvodák és a bölcsődék szükségesek, de csak amennyiben igazán szükség van rájuk. De amire igazán szükség van, az az, hogy fogékonyak legyünk, lehetőséget adjuk és segítsük azokat a szülőket, különösen az anyukákat, akik otthon akarnak maradni kisgyermekükkel, hogy gondoskodjanak róla. Pénzügyi támogatásra és tanácsadásra is szükségük van. Ezt észben kell tartanunk! Amikor gyermekgondozásról beszélünk, akkor gyerekekről és a szükségleteikről beszélünk, nem pedig, hogy mit akarunk a saját magunk kényelme érdekében.
Zbigniew Zaleski
(PL) Elnök asszony! Két dolgot szeretnék mondani mint pszichológus és mint politikus. A világ a szemünk előtt változik, a karriert építő nők egy új jelenség, az apák egyre inkább elfoglaltak, a nők pedig a jogaikért küzdenek. Ez mind olyan logikusnak és modernnek, még szocialistának is hangzik.
Van azonban egy változatlan állandó mindebben, és ez a gyermekek egyéni pszichológiai szükséglete. Ezen a területen nincs fejlődés vagy forradalmi változás. Annak biztosításához, hogy ezek a gyermekek érett állampolgárokká váljanak, az átlagos nők és az átlagos férfiak erőfeszítéseire van szükség, ideológia, önhittség, kvázi-modern módszerek nélkül, de természetes gondoskodással, idővel és elkötelezettséggel, még akkor is, ha esetenként ez az egyén és az egyéni ambícióknak az ideiglenes háttérbe szorítását jelenti is. Ez a gyermekek érdekeit, és így a szülők boldogságát is szolgálja, továbbá hatékonyan segíti a normális európai társadalom fejlődését, amilyenben én szeretnék élni.
José Ribeiro e Castro
(PT) Elnök asszony, biztos úr! Azért kértem, hogy felszólalhassak, hogy ellentmondjak Estrela képviselő asszonynak. A cseh elnökség törekvéseinek kifigurázása ösztönözte felszólalásomat. Senki nem akarja hazaküldeni a nőket. A probléma az, hogy vannak nők, akik otthon szeretnének, vagy otthon akarnak maradni. Még szervezetek is vannak, amelyek megpróbálják megvédeni őket! Ezeket a nőket figyelmen kívül hagyják, semmibe veszik vagy megkülönböztetik, mert a családjuknak akarják szentelni magukat, és mi nem hallgatjuk meg őket. Mi több, ez szabadság kérdése: a választás szabadságának kérdése, amelyre a baloldal olyan sokat hivatkozik, de most úgy tűnik, elfelejtette. Annak a kérdése, hogy tiszteletben tartjuk-e a párok döntését arról, hogy hogyan szervezik életüket, arról szól, hogy az apák és az anyák jobb életminőséget és színvonalasabb gondoskodást tudjanak nyújtani, amennyiben úgy döntenek, hogy ők gondoskodnak gyermekükről. Társadalmunknak ebben is segítenie kell. Nem jutunk előrébb, és nem oldjuk meg a születési rátával és az emberek boldogságával kapcsolatos kérdéseket előítéletekkel. Ezeket csak olyan politikákkal lehet megoldani, amelyek a valóságra és az emberek spontán vágyaira szabtak. Nem jutunk előrébb az állam és a piac iránti megszállottságunkkal. Haladjuk előre egy igazságos családképpel!
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Hölgyeim és uraim! Szeretném megköszönni Önöknek ezt a véleményem szerint rendkívül fontos és alapos vitát. Természetesen világos, hogy mind a családok, mind a gyermekkor rengeteg változáson megy keresztül a jelenlegi történelmi időszakban. A középkorban például a gyermekkort nem ismerték el mint külön fejlődési szakaszt, és a gyermekekre kis felnőttekként tekintettek. Azt lehet mondani, hogy a gyermekkor fogalma lényegében a felvilágosodás alatt született meg Jacques Rousseau Emil című regényével. Ebből a megközelítésből nézve fontos figyelembe venni azt a tényt, hogy a család a társadalom függvénye, és természetesen a társadalom is függ a családtól. A barcelonai kritériumok kifejezetten nem múlt századi politikát takarnak, hanem egy olyan politikát, amely élénk vitát kelt, és a továbbiakban is bizonyára vita tárgya lesz. Mindezek ellenére mind a jelenlegi vita, mind a munkaügyi és szociális ügyekkel foglalkozó miniszterekkel folytatott informális tárgyalások azt az álláspontot tükrözték, hogy a barcelonai kritériumok relevánsak a jelenlegi helyzetben, és hogy folytatnunk kell megvalósításukat. Szeretném azt is hangsúlyozni, hogy a barcelonai kritériumok nem erőltetnek senkire sem egy konkrét megoldást, hanem a valódi választás lehetőségét nyújtják, a valódi választást a szülők számára, mert, hölgyeim és uraim, az alapvető szempont elhangzott a vita folyamán, az utolsó hozzászólásban véleményem szerint nagyon is világosan, miszerint az őszintén szerető és gondos szülőknek természetes módon megvan az a képességük, hogy egy adott pillanatban, a családi élet egy adott szakaszában, egy adott helyzetben eldöntsék, hogy mi a legjobb gyermekeik számára. És ezért úgy hiszem, hogy helyes a barcelonai kritériumok segítségével is alternatívát kínálni.
A kérdést illetően, hogy hogyan fogja a Bizottság a barcelonai kritériumok megvalósítását támogatni, ez a strukturális alapokon keresztül lehetséges. Az új megközelítésben ez most először lehetséges explicit módon. Eddig technikailag lehetséges volt ugyan, de a módja meglehetősen tisztázatlan és bonyolult volt, mivel ez egy nyílt lehetőség. Természetesen a Bizottság nyomon követi a barcelonai kritériumok megvalósulásának folyamatát, ugyanúgy, ahogy segíteni tud a jó gyakorlat és a jó megközelítések átadásával, hogy megkönnyítse az egyes tagállamok számára a megoldások megtalálását. Hölgyeim és uraim, hiszem, hogy a barcelonai kritériumok nincsenek ellentmondásban a gyermekek érdekeivel, és szeretném hangsúlyozni, amit már többen kifejtettek, hogy a barcelonai kritériumok a probléma egy különleges, mennyiségi szempontból való megközelítését jelentik, de semmilyen körülmények között nem szabad elhanyagolnunk a minőségi szempontot sem. Ugyanígy világos, hogy a fő döntéseknek természetesen mindig a szülők kezében kell lenniük, és végezetül azt a személyes véleményemet kell elmondanom, hogy én, saját családi tapasztalataim alapján, bízom a szülőkben.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Siiri Oviir  
Az Európai Unió 2000. márciusi lisszaboni csúcstalálkozóján stratégiai célkitűzéseket fogalmaztak meg az elkövetkezendő tíz évre a fenntartható gazdasági fejlődés elérése, a több és jobb munkahely teremtése és a társadalmi kohézió fejlesztése érdekében.
Az úgynevezett barcelonai célkitűzések alapján, amelyeket a tagállamok 2002-ben fogadtak el, a gyermekgondozási intézmények tekintetében a tagállamoknak 2010-re garantálniuk kell a gyermekgondozást a 3 év és a kötelező iskolakezdési kor közötti gyermekek legalább 90%-a, és a 3 év alatti gyermekek legalább 33%-a számára.
A barcelonai célkitűzések elérése érdekében egy nyílt koordinációs módszert alkalmaztak, de a célkitűzések elérése érdekében tett intézkedések meghozatala az egyes tagállamok hatásköre maradt. El kell ismerni, hogy számos tagállam messze van még a célkitűzések elérésétől, és ezért a 2002-ben elfogadott célkitűzéseket most felül kell vizsgálni.
A jelenlegi recesszió bizonyítja, hogy a pénzpiaci zavaroknak szemmel látható negatív mellékhatásai vannak a reálgazdaságra. A gazdasági növekedésre és a foglalkoztatottságra gyakorolt negatív hatásai meglehetősen komolyak, és befolyásolják a lisszaboni célkitűzések elérését is a tagállamokban.
Mivel a legtöbb uniós tagállam jelenleg a gazdasági válsággal való megküzdésre összpontosítja figyelmét és pénzügyi forrásait is, fontos, hogy ennek keretében ne feledkezzenek meg a barcelonai célkitűzésekről, mert ezek megvalósítása segíti őket a lisszaboni célkitűzések elérésében is.
A jelenlegi helyzet tanúskodik arról, hogy a tagállamok nem fogják elérni ezeket a célkitűzéseket pusztán azáltal, hogy új határidőket szabunk a barcelonai célkitűzések megvalósítására. Ezen a területen fontosak a tagállamok számára az EU támogató kísérő intézkedései is, amelyek minden tagállamban segíteni fogják a gyermekgondozási intézményekkel kapcsolatos célkitűzések elérését.
