A társadalmi integráció előmozdítása, valamint a szegénység, többek között a gyermekszegénység elleni küzdelem az EU-ban (rövid ismertetés)
Elnök
Következő napirendi pontunk Gabriele Zimmernek a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében benyújtott jelentése "A társadalmi integráció előmozdítása, valamint a szegénység, többek között a gyermekszegénység elleni küzdelem az EU-ban” tárgyban.
Gabriele Zimmer
Elnök úr, elsőként is, sajnálom, hogy a Bizottság nevében általam előterjesztendő saját kezdeményezésű jelentésről nem folyhat nyílt vita a plenárison, és ahhoz módosítási javaslatok sem fűzhetők. Elfogadhatatlannak találom, hogy a Parlament képviselői saját jogaikat így korlátozzák, és leértékeljék a saját kezdeményezésű jelentéseket.
Bizottságunkban igen élénk viták folytak a ma beterjesztett jelentésekről. Azokhoz több mint 200 módosítási indítvány, 40 kompromisszumos módosítás, szakértők és egyéb érintettek részvételével két meghallgatás kapcsolódott. Munkánkat a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottsággal szoros összefogásban valósítottuk meg. Fentiek is mutatják a téma iránti érdeklődés szintjét a képviselők körében.
A Foglalkoztatási és Szociális Bizottság - valamennyi frakción átnyúlóan - döntő többséggel amellett szavazott, hogy tovább kell fejleszteni a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemről szóló uniós stratégiát. Remélem, hogy holnap a plenáris hasonló módon gondolkodik! A Bizottság teljesen egyértelművé tette, hogy miután 78 millió ember, köztük 19 millió gyermek él szegénységben, az EU-nak és tagállamainak kötelessége olyan különleges, mérhető célokat kitűzni, amelyek előmozdítják a társadalmi integrációt és a szegénység elleni küzdelmet.
Pár nappal ezelőtt a Bizottság elvi javaslatokkal állt elő az aktív integrációs stratégia elveire vonatkozóan, amelyeket az Európai Tanácsnak el kell fogadnia. Bizottságként, mi támogatjuk e felvetéseket, legalábbis abban a formában, amilyenben azokat előzetesen mi megismertük. Tovább is lépünk azonban, és jelentésünkben azt sürgetjük, hogy teljes körű és átfogó megközelítést érvényesítsünk az aktív társadalmi integráció terén.
Úgy gondoljuk, ennek négy pillérre kell alapozódnia: elsőként olyan jövedelmeken, amelyek a minimális bevételi járandóságokon és minimumbéreken keresztül elejét veszik a szegénységnek; másodszor, az aktív foglalkoztatási piacpolitikákon, amelyek jobb munkahelyeket és megfelelő jövedelmet teremtenek; harmadszor, a közérdekű szolgáltatásokhoz való hozzájutás feltételeinek javításán és minőségi közszolgáltatásokon; negyedszer, azon, hogy a szegénység és kirekesztettség által érintettek markánsabban vesznek részt e stratégia kidolgozásában és végrehajtásában. Emellett, a nők esélyegyenlőségének kérdését be kívánjuk építeni e stratégia minden elemébe.
Bizottságunk nem tartja kielégítőnek, hogy nem minden uniós tagállamban érvényesül a minimális jövedelmi juttatások nemzeti szintű rendszere. Számos országban a minimális jövedelmi juttatások szintje a hivatalos uniós szegénységi küszöb alá esik. Ennél fogva azt követeljük, hogy a minimális juttatásokból és a fizetett munkából származó jövedelmek vegyék elejét jövedelmi-szegénység kialakulásának. Felszólítjuk a Tanácsot, hogy fogadja el össz-uniós célkitűzésként a minimális jövedelmi juttatások szintjét, a nemzeti középjövedelem legalább 60 százalékaként, és a minimumbért, a nemzeti átlagkereset vagy az adott ágazat átlagkeresetének minimálisan 60%-kaként. A tagállamoknak - a szubszidiaritás elvének teljes körű figyelembevételével és a nyílt koordináció módszerének alkalmazásával - megadott határidőn belül el kell érniük ezt a célt.
A Bizottság e jelentésről folytatott konzultációi során különleges figyelmet szentelt a gyermekszegénység elleni küzdelemnek. Figyelmünk középpontjában a gyermekek jóléte állt. Kiindulópontként az ENSZ "A gyermekek jogairól szóló egyezményét” használtuk, és abból vezettük le a gyermekszegénység elleni küzdelem politikailag indokolt kötelmét.
Szeretnénk kihangsúlyozni azon véleményünket, hogy a magas színvonalú szolgáltatásokhoz való hozzáférés kritikus eleme a felnőttek, de különösen a gyermekek, és még inkább a szegénység által fenyegetett gyermekek társadalmi integrációjának. Ragaszkodunk ahhoz, hogy a tagállamok, első lépésben 2012-re, 50%-kal csökkentsék a gyermekszegénység mértékét. Emellett megerősítjük e Parlament januári állásfoglalását, miszerint 2015-re sikeresen fel kell számolni az utcagyerekek jelenségét.
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Elnök úr, hölgyeim és uraim, engedjék meg, hogy pár szót szóljak a kérdéses jelentésről! Önök jól tudják, hogy megújított szociális menetrendjében a Bizottság azzal a megfontolással állt elő, hogy a szegénység elleni küzdelmet a szociális menetrend integráns részeként kezeli. A társadalmi beilleszkedéssel foglalkozó javaslat átvette ezt az elképzelést. Örülök, hogy az előadó által felszólalásában bemutatott jelentés támogatja ezt a javaslatot, és kedvezően ítéli meg javaslatunk számos kulcselemét. Hadd jegyezzem meg, hogy miközben a Bizottság átfogó erőfeszítéseket tart szükségesnek a társadalmi beilleszkedés rendkívül bonyolult kérdésének rendezéséhez, még ennél is nagyobb hangsúlyt fektet a gyermekszegénységre. Ebben a tekintetben arra szeretnék rámutatni, hogy a mostani Bizottság időszakában ez az első alkalom, hogy ezt a kérdést ilyen kitűnően terjesztették elő. Magunk a kijelölt irányban szeretnénk továbbhaladni, mert világos, hogy a szülőktől a gyermekekre átszálló, örökölt szegénység, e kérdéskör egyik legsúlyosabb szociológiai problémája. Meglátásunk szerint, rendkívül fontos kitörni ebből az ördögi körből.
Hölgyeim és uraim, nyilvánvaló, hogy e témában a Bizottság számíthat a Parlament támogatására. Természetesen, engem is érdekel, hogy miként alakul a dokumentumok és a jelentés majdani sorsa. Az is világos, hogy a szociális integrációt megcélzó erőfeszítéseinek alakításakor a Bizottság tekintélyes mértékben hasznosítja a Parlament határozataiban és véleményeiben foglaltakat. Ugyanakkor ez nem egy szimpla közleménnyel megoldható probléma, amint nem is rövid idő, pár hét vagy pár hónap alatt megnyerhető küzdelem.
Elnök
Ezzel a vita véget ér.
A szavazásra holnap kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Slavi Binev  
írásban. - (BG) Elnök úr, képviselőtársak, szeretném támogatásomról biztosítani Gabriele Zimmernek a társadalmi integrációról és a szegénység elleni küzdelemről szóló jelentését. A gyermekszegénység elleni küzdelem uniós prioritás, de számos akadály nehezíti a megfelelő szocializálódást.
Szeretnék Önökkel megismertetni egy példátlan bulgáriai esetet, amely bemutatja, a hatóságok miként is akadályozzák gyermekek ezreit abban, hogy oktatásban részesüljenek, és többre vigyék életükben. Az állami közigazgatás a keresztény gyermekeket vallási megkülönböztetésben részesíti az állami iskolákban. A Ramazan Bayram, e kizárólag a mohamedán országokban elismert ünnep alkalmából - a bolgár Oktatásügyi Minisztérium szemet hunyása mellett - Kardzali, Razgrad, Targovishte és Shumen megyékben két napra bezártak az iskolák, hogy meg lehessen ünnepelni ezt a mohamedán ünnepet. Tehát, a bolgár oktatási rendszer szekularizált jellege ellenére, ezekben a térségekben vallási indíttatású iskolaszünetet rendeltek el. A bolgár gyermekeket ezzel arra kényszerítették, hogy maradjanak távol az iskoláktól!
Bulgária keresztény ország és nincs rendelkezés, amely előírná a mohamedán ünnepek nemzeti szintű megünneplését. Miként fordulhatott így elő, hogy a bolgár állami iskolák bezárták kapuikat és egy nem-bolgár vallási ünnepet tartanak meg, saját gyermekeink rovására, hallgatólagosan és magyarázat nélkül? Egy különleges személyiség vagy bizonyos személyek Bulgáriában valószínűleg abban érdekeltek, hogy a bolgár iskolatermek kiürüljenek, a török mecsetek pedig benépesüljenek.
Bairbre de Brún  
írásban. - (GA) A társadalmi integrációs politikát elsődlegesen arra kell fókuszálni, hogy érvényesüljön az emberek méltóságos élethez való joga, és garantált legyen beilleszkedésük a társadalomba. Evégett, a társadalmi integrációs politikáknak a jövedelmek olyan szintjét kell biztosítani, amely garantálhatja azt, hogy az emberek mentesülnek a szegénység és a kirekesztődés alól.
Jelentésünk támogatja az Európai Bizottságot azon fontos lépés megtételében, miáltal a szegénység elleni harc és a társadalmi integrációért folyó küzdelem érzékelhetőbbé válik. A jelentés sürgeti, hogy egyértelmű mérőszámok és konkrét célkitűzések meghatározásával a stratégia legyen markánsabb. Kihangsúlyozza annak szükségességét, hogy alkalmazzunk átfogóbb megközelítést a szegénység elleni harcban, és ebben jusson hely számos uniós politikának is.
Különösen fontos kérdésnek tekinthetők - a jelentésben megfogalmazottan - a minimumbérre és a minimum jövedelmekre vonatkozó felhívások, a gyermekszegénység felszámolásának prioritásként kezelése, és a közszolgáltatásokhoz való hozzáférés biztosítása a szociális kirekesztődés által fenyegetett csoportok számára. Mindezt ki kell egészíteni a szociális integráció előmozdításával olyan elemek révén, mint a lakhatás, az oktatás, a képzés és az élethosszig tartó tanulás, valamint az egyéneknek és családoknak járó jövedelemkiegészítés.
Proinsias De Rossa  
írásban. - Ez a jelentés úgy került tálalásra, mint példa a szegénység felszámolásának mindent átfogó megközelítésére. A globális pénzügyi viharok azonban továbbra sem kímélik polgárainkat és gazdaságainkat, és így sohasem volt világosabb, mint most, hogy szorosan összekapcsolódó, egymástól függő elemekből álló világban élünk.
Az Unión belül elfogadott politikák hatást gyakorolnak az EU-n kívül is. Az Unión kívüli gondok pedig visszahatnak belső politikáinkra. Nem határolhatjuk el a szegénység elleni európai küzdelmet a kirekesztés elleni globális küzdelemtől.
A gyermekmunka fokozza a szegénységet, arra kényszerítve egyik nemzedéket a másik után, hogy tudatlanságban, rossz egészségben éljen, gyorsan haljon meg. A gyermekek számára a megfelelő hely az iskola. Iskolázatlan munkaerő nem építhet modern gazdaságot. A munkába kényszerített gyermekek saját szüleiktől veszik el a munkát, és így a jobb feltételekért való küzdelem lehetőségét. A dolgozó gyermekek részesei a globális hanyatlás felé vezető versenyfutásnak.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
2005-ben az Európai Unióban 78 millió ember (16%) élt szegénységben. Jelenleg az EU minden ötödik polgára él az elfogadható feltételek alatti szinten. Mindennap közel 1,8 millió ember keres magának szállást a hajléktalanok menedékhelyein. A népesség 10%-a él olyan családban, amelyben senkinek sincs munkája. A hosszú távon munkanélküliek részesedése legalább 4%. A foglalkoztatottak 15%-a kap rendkívül alacsony fizetést. Az alkalmazottak 8%-a él szegénységben annak ellenére, hogy munkával rendelkezik. Emellett 19 millió gyermeket érint a szegénység.
Az uniós tagállamok között van olyan, amelyben elfogadható nemzeti társadalombiztosítási rendszer mindmáig nem létezik.
Ezen összefüggések keretében az Európai Bizottság által javasolt megközelítés, az aktív társadalmi beilleszkedés elve, elismerést érdemel. A társadalmi integrálódás politikájának minden ember számára garantálnia kell a méltóságos élethez, és a társadalmon belüli elhelyezkedéshez fűződő alapjogok érvényesülését, de biztosítania kell az integrált munkaerőpiacot, a magas színvonalú szolgáltatásokhoz való hozzáférést, a nemek közti egyenlőséget, és a megkülönböztetés hiányát is.
A társadalmi támogatás szintje egyelőre elmarad a szegénység jelentette fenyegetés mértékétől. A tagállamoknak azt oly módon kell kiigazítaniuk, hogy ezzel a legfőbb cél, az emberek szegénységből való kiemelése elérhetővé váljék. A szociális védelmi programok nyújtsanak hatékony támogatást és segítséget, hogy az emberek tartós munkához jussanak!
Azonnali intézkedések kellenek a többszörösen hátrányos helyzetű gyermekek megsegítésére: s gondolok a migráns családok gyermekeire, az elhagyott gyermekekre, a kizsákmányolt gyermekekre, és az erőszak áldozatául esett gyermekekre.
Louis Grech  
írásban. - A közelmúltbeli, pontosabban még ma is ható pénzügyi és gazdasági zűrzavar, továbbá ennek globális utóhatásai alapján úgy gondolom, szükség volna a szegénység fogalmának és köszübértékének átértékelésére.
Aggódom amiatt, hogy a szegénység jelentős mértékben nem oly nyilvánvaló, mint az évtizedekkel ezelőtt volt, pedig - félek ettől - ma ugyanolyan valóságos gond ez. Korunk életstílusa jelentős mértékben hozzájárul ahhoz, hogy ez az új szegénység rejtve maradjon.
Számos háztartás vásárlóerejét szétporlasztja az árak, s mindenekelőtt az élelmiszerekhez, egészségügyhöz és energiához kapcsolódó árak általános jellegű és gyors emelkedése. Az alacsonyjövedelmű családok, a nyugdíjasok, a munkanélküliek, és más társadalmi rétegek mind sebezhetőbbé válnak, és a túlélésért küzdenek, mivel az ilyen kiadások havi költségvetéseik legnagyobb tételeit jelentik.
A várakozások szerint a gazdaságok teljesítménye világszerte gyorsan romlik, hiszen továbbra is a recesszió érvényesülésére lehet számítani. Ez elkerülhetetlenül a gazdaság valamennyi ágazatában bizonytalanságokat szül. A szociális programokban és szolgáltatásokban való visszaesés azok számára súlyosbítja a gondokat, akik már eleve vásárlóerejük elértéktelenedését tapasztalják meg.
Úgy érzem, az Uniónak és a tagállamoknak foglalkozniuk kell e kérdéssel, mérsékelniük kell a súlyos egyenlőtlenségeket és gondokat, amelyekkel a burkolt szegénység számos uniós polgárt sújt!
Lívia Járóka  
írásban. - A gyermekszegénység felszámolásának igénye az Európai Unió egészében fontos kérdésként nyer elismerést. A roma gyerekek a leginkább nélkülöző kisebbséget jelentik, és nincs segítség számukra a lakhatás, a foglalkoztatás, az oktatás, és az egészségügy terén sem.
E tényezők összekapcsolódása olyan tragikus helyzetet teremt, hogy a roma gyerekeknek nincs jövőjük, hogy a roma gyerekek társadalmilag kirekesztődnek. Ez különösen így van olyan esetekben, amikor a roma gyerekek rendkívüli szegénységben nőnek fel. Ez a környezet lehetetlenné teszi, hogy a roma gyermekek az őket is megillető jogokkal élhessenek. A szegénységben felnövő roma gyerekek számára nem adottak azok a lehetőségek, amelyekkel a többség szabadon rendelkezik. A társadalmi kirekesztődés és a gyermekszegénység kérdését figyelembe kell venni az uniós és a tagállami döntéshozatalkor, és különösen az aktív társadalmi integrációhoz kapcsolódó területeken!
A mostani adatok szerint, a romák 50%-a teljesen vagy félig írástudatlan, a 3-10 év közötti gyermekek 30%-a komoly betegségekben, mint például TBC-ben, szenved. A romák várható élettartama 10 évvel rövidebb, mint a többségé. A társadalmi kirekesztődés szintje, amelyet a romák gyermekkorukban megtapasztalnak, a felnőtté válás során csak fokozódik. Az európai városok többségében a romák 90%-a munkanélküli, és a közeljövőben csekély a reményük a foglalkoztatásra. Ebből az ördögi körből ki kell törni az uniós társadalmi összetartás érdekében!
Magda Kósáné Kovács  
írásban. - (HU) A gyermekek jólétének alapja az egészséges környezet, a méltó lakhatás, a megfelelő táplálkozás, a nevelési és oktatási szolgáltatásokhoz történő hozzáférés. A jelentés címe azonban túlságosan tágan jelöli meg a témát ahhoz, hogy kellő nyomatékkal tudjon fókuszálni a gyermekek helyzetére. Így nem tudja kifejezni, csak sejtetni, hogy a gyermekszegénység kiterjedése mennyiben határozza meg egy társadalom jelenét, jövőjét.
A jelentés komplexitásában közelíti meg az integráció és a szegénység kérdéskörét; részben átfogóan, részben az egyes veszélyeztetett csoportokra - mint az etnikai kisebbségek, a bevándorlók, az idősek, a fogyatékkal élők - koncentrálva, közülük is kiemelve a nők és a gyermekek helyzetét. Természetesen támogatom, hogy a foglalkoztatás a szegénységből való kiemelkedés legfontosabb eszköze. Önmagában azonban nem garanciája sem a társadalmi integrációnak, sem a szegénységből való kitörésnek.
Ezt mutatja az is, hogy a foglalkoztatottak között is sok szegény. Ennek oka - erősítve a jelentést - a nem méltányos munkafeltételekben és az egyes hátrányos helyzetű csoportok méltánytalan bérezésében rejlik. Sajnálatos, hogy a sokféleségre való törekvés a dokumentumban nem ad lehetőséget arra, hogy az egyes veszélyeztetett csoportok problémáit részletesen feltárja. Az előterjesztő elkötelezettsége és a jelentés tartalma alapján bízom abban, hogy belőle olyan adalék lehet az európai intézmények jogalkotásához, amelynek eredménye elér azokhoz, akikért született, a szegény tömegekhez.
Siiri Oviir  
írásban. - (ET) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Minden embernek egyformán legyen joga ahhoz, hogy minden tekintetben bekapcsolódhasson a társadalmi életbe, élhessen a munkához, a gazdasági aktivitáshoz fűződő jogával, és élvezhesse azt az elfogadható életszínvonalat és jólétet, amelyet az a társadalom, amelyben él, nyújtani tud!
Megkérdőjelezhetetlenül, a foglalkoztatás a legjobb módja a szegénység és a társadalmi kirekesztés megelőzésének. Különös tény azonban, hogy ma az Unióban 20 millió foglalkoztatott él szegénységben, és többségük nő.
Felfogásom szerint, a lakosság sebezhető rétegein belüli szegénység és társadalmi kirekesztés problémáinak kezelése mellett nagyobb figyelmet érdemel a dolgozó népesség, és különösen a dolgozó nők körében jelentkező szegénység is.
Át kell vizsgálnunk az uniós politikákat a munkaerőpiac serkentése érdekében: tegye elérhetővé az emberek számára az erősebb szociális védelmet. Szükségünk van kiindulási pontra a rendszeres, jövedelmező, és jogilag tiszta foglalkoztatáshoz!
Azt a nézetet is képviselem, hogy a munkásoknak a tagállamokban nyújtott javadalmazása (a minimálbér) legyen tisztességes, és biztosítson olyan jövedelmet, melynek révén elkerülhetik a szegénység csapdáját.
Üdvözlöm azt - a jelentésben megfogalmazott - uniós célt, hogy a javadalmazás érje el az adott (nemzeti, szektorális, stb.) terület átlagos fizetésének legalább 60%-át, és azt, hogy a tagállamok megállapodtak egy időrendben e cél elérését illetően.
Csak a rugalmasság és a védelem közti egyensúly erősítheti a foglalkoztatottságot és a társadalmi beilleszkedést!
Rovana Plumb  
írásban. - (RO) 9 évvel a "tisztességes munka” koncepció bevezetését követően földünk munkaerejének fele kevesebb, mint két dollárt keres naponta. 2007-ben a nők foglalkoztatási rátája az összlakosságon belül mindössze 47%-ot ért el, míg a férfiaknál 74,3% volt az arány.
Romániában az alkalmazottak egészének csupán 15%-a örülhet tisztességes munkahelynek. Azon nők száma, akiknél fennáll az elszegényedés kockázata, 10 százalékkal magasabb, mint a hasonló kockázatú férfiaké. A jövedelmek közti különbségek egyértelműek, hiszen a férfiak a legtöbb gazdasági területen többet keresnek, mint a nők. A havi különbség - országos szinten - megközelítőleg egyharmada a minimális alapfizetésnek.
A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet által a nemzetközi nőnap alkalmából készített tanulmány rávilágít arra, hogy Európa már nem engedheti meg magának, hogy eltekintsen a nőkben rejlő képességektől, és a nők munkaerőpiacra történő bejuttatása, tisztességes munkahelyhez juttatásuk meghatározó fontosságú a nemek közti egyenlőség biztosításához. A tisztességes munka minden polgár számára való biztosítását a foglalkoztatási politika prioritásaként kell kezelni, mert alapvetően ennek révén mehet végbe a társadalmi beilleszkedés, és ugyanakkor ez az egyetlen fenntartható megoldás a szegénység elleni küzdelemben.
Katrin Saks  
írásban. - (ET) A szociális beilleszkedés és a gyermekszegénység olyan dolgok, amelyeket komolyan kell vennünk, és ebben a tekintetben a Bizottság kezdeményezése üdvözlendő. Fel kell azonban tennünk a kérdést, hogy terveink elég ambiciózusak-e? Ebben az összefüggésben a tagállamoknak több lépést kell még megtenniük.
Amire most a társadalmi kirekesztődés mérsékléséhez a leginkább szükségünk van, az az embereknek a megélhetésüket biztosító jövedelemmel való ellátása. El kell ismernünk, hogy a legtöbb uniós tagállamban - már ahol ilyen létezik - a minimálbér nem tekinthető elégséges jövedelemnek.
A mérséklődő szociális támogatásnak nyilvánvaló szerepe van a társadalmi kirekesztődésben. A jelenlegi gazdasági depresszió közepette Észtországban nyíltan beszélnek - a költségvetés kiegyensúlyozásáról folyó élénk vita közepette - a családi pótlék megkurtításáról. Az általános családi pótlék olyan valami, amelyet minden gyermek megérdemel, és mint ilyen - túl azon, hogy közvetlen támogatást is jelent - erőteljes jelképes fontossággal is bír. Mint egykori népességügyi miniszter, az Észt Gyermekvédelmi Liga jelenlegi elnöke, tisztában vagyok az ilyen ügyekkel, és mindent megteszek annak érdekében, hogy megakadályozzam azt, ez - az önmagában költséges és nem is igazán hatékony - támogatás eltörlésre kerüljön.
A jövedelmi támogatásokon túl, akadnak még fontos célzott támogatások is, amelyek olyan sérülékeny társadalmi csoportokat érintenek, mint az idősek, az egyedülálló szülők, a sokgyermekes háztartások, és a fogyatékkal élők. Az ilyen jellegű juttatásoknak - a személyes támogatásokkal, az orvosi és szociális gondoskodással összefüggésben - a pótlólagos költségek fedezését kell szolgálniuk. Az Egyesült Királyságban az időseknek nyújtott segítség, amelyen keresztül gondoskodnak arról, hogy hidegek idején is melegen tarthassák otthonaikat és ne essenek az energiaszegénység áldozatául, kitűnő példa arra, hogy a tagállamoknak, beleértve Észtországot is, mit kellene modellnek tekinteni.
Silvia-Adriana Ţicău  
írásban. - (RO) A közúti fuvarozási szolgáltatás a GDP 1,6%-át teszi ki, és 4,5 millió európai polgárnak ad munkát.
A gazdaság és a társadalom, általában, jelentős mértékben függ a közúti fuvarozás hatékonyságától, hiszen az áruk 44%-át teherautókkal szállítják, és az emberek 85%-a utazik autón, buszon vagy távolsági buszon.
Úgy gondolom, hogy a szociális feltételek támasztotta jogi követelményeknek való megfelelés érdekében a tagállamoknak be kellene ruházniuk a közúti szállítási infrastruktúrába, és a megfelelő lépések megtételével biztosítaniuk kellene azt, hogy a közúti közlekedés infrastruktúrájának fejlesztéséhez a megfelelő összegű beruházások rendelkezésre álljanak. Ebben az összefüggésben a biztonságos parkoló területek megépítése prioritást jelent.
Annak érdekében, hogy ne keletkezzenek mesterséges akadályok az áruk szabad áramlása előtt - módosítás formájában - azt a kérésem terjesztettem elő, hogy a közlekedésfelügyeletek valamennyi tagállambeli állapotáról készüljön bizottsági jelentés, majd az kerüljön benyújtásra az Európa Parlamenthez. Tekintettel arra, hogy vannak olyan ellenőrzési módszerek, amelyek révén korlátozható az áruk és személyek szabad áramlása, azt kértem a Bizottságtól, tekintse át az érvényes jogszabályokat, majd tegyen javaslatot azok módosítására, annak biztosítása érdekében, hogy a közlekedésfelügyelet egységes rendszere jöjjön létre.
