Az ENSZ Biztonsági Tanácsának a nőkről, a békéről és a biztonságról szóló 1325 sz. határozatának 10. évfordulója (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozatai az ENSZ Biztonsági Tanácsának a nőkről, a békéről és a biztonságról szóló 1325. sz. határozatának 10. évfordulójáról.
Üdvözlöm az ülésteremben a Tanács és a Bizottság képviselőjét.
Olivier Chastel
Elnök úr, hölgyeim és uraim, megtiszteltetés számomra, hogy a Bizottság alelnöke és az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője, Ashton bárónő nevében vehetek részt ebben a vitában.
Elnök úr, engedje meg, hogy mindenekelőtt köszönetet mondjak az Európai Parlamentnek a nők, a béke és a biztonság kérdései iránt tanúsított folyamatos érdeklődéséért, valamint hogy hangsúlyozzam - bár önök ezt nyilván tudják -, hogy a Parlament volt az első olyan intézmény, amely az 1325. sz. határozat elfogadása után egy hónappal annak végrehajtására szólított fel állásfoglalásában.
Tíz év elteltével elmondhatjuk, hogy történtek előrelépések. Mostanra határozottan jobb a nemzetközi keret, ami különösen az 1888. és 1889. számú határozatok 2009-es elfogadásának köszönhető. Fontos lépés volt a fegyveres konfliktusok során a nők ellen elkövetett erőszak kérdésével foglalkozó első ENSZ-különmegbízott kinevezése.
További előrelépést jelent, hogy jelenleg több mint 20 nemzeti terv létezik világszerte. A probléma azonban továbbra is létezik, és tény, hogy a konfliktus sújtotta térségekben élő nők védelme, valamint a békefenntartásban és a helyreállítási folyamatokban való részvételük még mindig alatta marad a vállalt kötelezettségeknek és a helyi igényeknek. Továbbra is létezik az a probléma, hogy a konfliktus sújtotta térségekben erőszakot, főként nemi erőszakot követnek el a nők és lányok ellen, ami rengeteg ember életét tönkreteszi, és nagyon sokszor teljesen büntetlen marad.
Az Európai Unió teljes mértékben elkötelezi magát az 1325. számú határozat és az azt követő határozatok végrehajtása mellett. Ma az Uniónak hatékony és eredményes politikája van a nőkre, a békére és a biztonságra vonatkozóan, amely az Unió külkapcsolatainak valamennyi aspektusát fedi - a válságkezeléstől kezdve a humanitárius segítségnyújtáson át a fejlesztési együttműködésig. Szeretnék megemlíteni néhány konkrét előrelépést: az egyik ezek közül a bevált gyakorlatok cseréje.
A bevált gyakorlatok cseréje érdekében az uniós intézmények és tagállamok szakértői rendszeresen részt vesznek egy munkacsoportban. Ez a folyamat a nemzeti szintű programok számának növekedéséhez vezetett. 10 tagállam már most rendelkezik nemzeti cselekvési tervvel, két további tagállam cselekvési tervének kidolgozása pedig folyamatban van. Az Európai Unió számos programot hozott létre a konfliktushelyzetekben és konfliktus utáni helyzetekben élő nők és lányok szükségleteinek biztosítására; ilyen például a nemi erőszak áldozatai orvosi ellátásának finanszírozása.
E program keretében kevesebb mint két év alatt 67 különböző országban finanszíroztunk projekteket összesen több mint 300 millió EUR-val. Az Európai Unió elindított egy, a nemi dimenziót nyomon követő programot a fejlesztési együttműködési programok nemi dimenziói fő jellemzőinek nyomon követésére. Az Unió mind a 13 közös biztonság- és védelempolitikához (KBVP) kapcsolódó küldetésének vannak nemek közötti egyenlőséggel foglalkozó tanácsadói és nemek közötti egyenlőséggel foglalkozó kapcsolattartó pontjai, ezenkívül több mint 80 uniós küldöttségben vannak nemek közötti egyenlőséggel foglalkozó kapcsolattartó pontok.
Jelenleg öntünk végleges formába egy jelentést, amelyben megfogalmazzuk következtetéseinket a nemek közötti esélyegyenlőség és az emberi jogok szempontjainak a közös biztonság- és védelempolitikába történő beillesztésével kapcsolatban. Az Európai Unió a civil társadalommal is szorosan együttműködik a nők béke és biztonság területein való részvételének előmozdítása érdekében.
2011-ben el akarunk indítani néhány, megközelítőleg 2 millió EUR költségvetésű projektet, amelyek célja a női hálózatok támogatása a válság sújtotta országokban. Számos uniós küldöttség - így például a koszovói, a bosznia-hercegovinai és az iraki - nyílt napokat szervezett a 1325. számú határozat 10. évfordulója alkalmából, valamint azzal a céllal, hogy találkozzanak a helyi nőszervezetekkel.
Október közepén az Európai Unió és az Afrikai Unió konferenciát szervezett a civil társadalom számára Addisz-Abebában azzal a céllal, hogy ajánlásokat tegyenek az Európai Unió és az Afrikai Unió együttes fellépéseire.
Ezenkívül, ami az ismételt és mérhető kötelezettségvállalásokat illeti, az év végére ki akarjuk dolgozni a KVBP-missziók nemek közötti esélyegyenlőségre, emberi jogokra és a gyermekek jogaira vonatkozó képzésének néhány standard elemét; 2013-ra ki akarjuk dolgozni az 1325. számú határozatnak a fejlesztési együttműködés keretében történő végrehajtására irányuló helyi stratégiákat legalább a konfliktus sújtotta és konfliktus utáni helyzetben lévő országok 60%-ára nézve; végezetül pedig a 2010 júliusában elfogadott 17 indikátor alkalmazásával rendszeres jelentést akarunk bevezetni az EU-nak a nőkre, a békére és a biztonságra vonatkozó kötelezettségvállalásai végrehajtásáról. Az első ilyen jelentést most öntik végleges formába.
Az Európai Unió október 26-án részt vett a Biztonsági Tanácsnak az 1325. számú határozat 10. évfordulója alkalmából rendezett vitáján. Ezt megelőzően a belga elnökség a figyelem felhívása és ajánlások megfogalmazása céljából három - egy miniszteri, egy magas szintű és egy szakértői - találkozót szervezett, amelyekre Brüsszelben, New York-ban és Genfben került sor.
Az Európai Unió határozottan felszólított az 1325. számú határozat fokozott nemzetközi ellenőrzésére, különösképpen a Biztonsági Tanács által kidolgozott indikátorok hangsúlyozásával. Az Európai Unió ezért most felszólít ezen indikátorok gyors és hatékony alkalmazására.
Joaquín Almunia
Elnök úr, nagyon köszönöm a Tanács soros elnökének a témáról elmondott gondolatait. A Bizottság teljes mértékben támogatja a Tanács képviseletében most elhangzottakat, amelyhez csak három dolgot szeretnék hozzátenni.
Először is, szeretném elmondani, hogy teljes mértékben egyetértek a Tanács soros elnökével abban, hogy nyilvánvaló előrelépések történtek: világszerte több mint 20 nemzeti tervet dolgoztak ki, valamint kinevezték a fegyveres konfliktusok során a nők ellen elkövetett erőszak kérdésével foglalkozó első ENSZ-különmegbízottat is.
Másodszor szeretném elmondani önöknek, hogy a Bizottság szerint többet kell tenni a konfliktus sújtotta területeken élő nők és lányok elleni erőszak megelőzése érdekében, különös tekintettel a szexuális és nemi erőszakra, amely sajnálatos módon továbbra is újra és újra megtörténik, és rengeteg ember életét teszi tönkre.
Harmadszor pedig, az Európai Uniónak példát kell mutatnia az 1325. számú határozat és az azt végrehajtó határozatok megvalósításával.
Továbbra is nagy figyelmet kell szentelnünk a konfliktushelyzetekben és konfliktus utáni helyzetekben élő nők és gyermekek igényeinek olyan programok révén, amelyek például a szexuális és nemi erőszak túlélőinek orvosi ellátását finanszírozzák. Ezenkívül együtt kell működnünk a civil társadalommal annak érdekében, hogy bevonjuk a nőket a béke és biztonság megteremtésének folyamatába. Továbbá természetesen szorosan együtt kell működnünk az ENSZ-szel a Biztonsági Tanács által kidolgozott indikátorok alkalmazása terén.
Ezenkívül az Európai Uniónak további lépéseket is meg kell tennie; a Bizottság alelnöke és az Unió főképviselője, Ashton bárónő, például kinevezte az első női uniós különleges képviselőt Szudánba Dame Rosalind Marsden személyében.
Edit Bauer
Az ENSZ Biztonsági Tanácsa tíz évvel ezelőtt elfogadott 1325-ös határozata nyilván történelmi lépés volt, melyet a nemzetközi közösség a délszláv háború szomorú tapasztalatai nyomán tett. A háborúkat leginkább az ártatlan civil lakosság szenvedi meg, a fegyveres konfliktusok idején a civil lakosság túlnyomórészt pedig nőkből áll. A fegyveres konfliktusok tapasztalataink szerint eddigi velejárója a nők megerőszakolása, s nem véletlen, hogy a genfi konvenció is elismeri, hogy ez gyakran a népirtás fogalmát is kimeríti.
A stigmatizáció, az erőszak következményei a konfliktus után is ellehetetlenítik az életet, hiszen a fizikai és szellemi megaláztatás egy életre nyomot hagy, ha az áldozat egyáltalán felépül. Nem túlzás tehát azt kérni, hogy a közbiztonság és védelmi politika szerves része legyen a nők elleni erőszak megakadályozása, s legyenek olyan eszközök, melyek gátat szabnak a civil lakosságon elkövetett erőszaknak. Az ENSZ igyekezete ezen a területen nyilván nem maradhat megfelelő visszhang nélkül, hisz a háborús övezetekben ma is ezrével erőszakolnak meg nőket, akiket azután családjuk is kitaszít, így kétszeresen válnak áldozattá.
A közelmúltban Kongó keleti részén öt nap alatt több mint 8000 nőt erőszakoltak meg, de itt vannak például a menekülttáborok, köztük az ashrafi tábor, ahol a nők ma sincsenek biztonságban. Indokolt az a kérés is, hogy a békefenntartó erők kötelékében nagyobb számban legyenek nők, hiszen a konkrét helyzetben a nők jelenléte rendkívül fontos. Fontosnak tartjuk, hogy a békefolyamatokban a nők is aktívabb szerephez jussanak. Nem megengedhető, hogy ezeknek mindössze passzív szereplői vagy éppen szenvedő alanyai legyenek. Örülök, hogy a Bizottság ezen a téren komoly lépéseket tett.
Maria Eleni Koppa
Elnök úr, 10 éve fogadták el az ENSZ Biztonsági Tanácsának a nőkről, a békéről és a biztonságról szóló 1325. számú határozatát. Ez egy fontos évforduló, és időszerűbb, mint valaha, mivel még mindig a nők és a gyermekek szenvednek a legtöbbet a háborúk miatt.
A háborús övezetekben elkövetett sok ezer nemi erőszak bizonyítja, hogy a nemi erőszakot és a szexuális zaklatást szisztematikusan háborús fegyverként használják az ellenfél megalázására és demoralizálására. A katonák feletteseik vezetésével számos esetben szisztematikusan követnek el nemi erőszakot, gyakran a nyilvánosság előtt, ami még nagyobb sérelmet jelent az áldozatok számára. A nemi erőszak áldozatait, akik általában nők, saját közösségük megbélyegzi, kitaszítja vagy akár meg is öli - úgymond a becsület helyreállítása érdekében.
Együtt kell működnünk ebben a küzdelemben. Véget kell vetni az emberi nem szégyenének, ezeknek a háborús bűnöknek. Ugyanakkor mindenhol fokoznunk kell az ellenőrzést, a kéksapkásoknál is, mivel közvetlen és közvetett felelősségünk van ezen a téren. Szigorú szankciókat kell alkalmazni mindazokkal szemben, akik részt vesznek ezekben a bűnökben. Képzésre, ellenőrzésekre, fegyelemre és világos üzenetekre van szükség. Végezetül pedig meg kell mutatnunk a nemzetközi közösségnek, hogy komolyan gondoljuk, amit mondunk.
Ahogy az 1325. számú határozatban szerepel, a béke és biztonság megteremtésében a nők egyenlő mértékben részt vehetnek, és részt is kell venniük. Közös célkitűzésünk kell, hogy legyen a nők helyzetének megerősítése annak a lehetőségnek a megteremtésével, hogy nemzetközi bíróságokhoz fordulhassanak, valamint a gazdasági, társadalmi és mentális reintegrációjukat szolgáló programok segítségével. A nők emancipációja és védelme elengedhetetlen feltétele annak, hogy felszámoljuk a szexuális erőszak háborús fegyverként való használatát.
Barbara Lochbihler
Elnök úr, pontosan 10 évvel ezelőtt, miután felhívták a figyelmet a nemek közötti esélyegyenlőségre a konfliktus- és válsághelyzetekben, a nők jogai mint az emberi jogok alapvető része először került megvitatásra az ENSZ Biztonsági Tanácsában. Ez fontos mérföldkő volt a békefolyamatok és a biztonságpolitika döntéshozatali szintjein a nők részvételére vonatkozó, kötelező, nemzetközi jogi követelmények bevezetésének útján.
Az akkori főtitkár, Kofi Annan, 2005-ben felszólított az 1325. számú határozat végrehajtására vonatkozó nemzeti cselekvési tervek sürgős kidolgozására. Mint ahogy az már elhangzott, eddig csak 20 állam tett eleget ennek a felszólításnak, köztük olyan európai országok, mint Svédország vagy Nagy-Britannia, de afrikai országok is, például Libéria vagy Elefántcsontpart. Véleményem szerint minden uniós tagállamnak el kell fogadnia ilyen cselekvési tervet. Ez igaz azokra az országokra is, amelyek eddig vonakodtak ilyen cselekvési tervet kidolgozni - így például az én hazámra, Németországra is.
A nemi dimenzió nemzetközi szinten is határozottan egyre fontosabb lesz. Kineveztek egy új, a nemi erőszak kérdésével foglalkozó ENSZ-különmegbízottat, valamint létrehoztak egy a nemek kérdésével foglalkozó ENSZ-szervet. Tisztában kell azonban lennünk azzal, hogy mindezek az intézkedések még nagyon korai szakaszban vannak. A nemi erőszak áldozatává vált nőknek és lányoknak nyújtandó támogatásról van szó. Meg kell erősítenünk a már elfogadott határozatokat és elkezdett segélyprogramokat. A másik fontos terület az elkövetők azonosítása és bíróság elé állítása, amit mindig össze kell kötni a helyi igazságszolgáltatási rendszer reformjával.
Nagyon pozitív üzenet, amit Chastel úr Ashton bárónő nevében elmondott a határozat végrehajtásának támogatására rendelkezésre bocsátandó 2 millió EUR-ról. Szeretném felhívni a figyelmet, hogy nagyon fontos a helyi nőjogi nem kormányzati szervezetek bevonása annak érdekében, hogy a pénz oda kerüljön, ahol valóban szükség van rá.
Eva-Britt Svensson
Elnök úr, a nők és a gyermekek a háborúk és konfliktushelyzetek áldozatai. A konfliktushelyzetekben az erőszakot, a nemi erőszakot és a kínzást háborús fegyverként használják a nők és gyermekek ellen. Most már felismertük, hogy a nők áldozatok. Mert valóban áldozatok. Ez a felismerés többek között Margot Wallström ENSZ-különmegbízottá történő kinevezésének is köszönhető.
A nők azonban nem csak áldozatok; a béke és biztonság megteremtésében és a konfliktusok megelőzésében is fontos szerepet játszanak. Nélkülözhetetlen résztvevői a béke és demokrácia megteremtésének a háborúk és konfliktushelyzetek után. Aktív szerepet játszanak az érintett országok helyreállításában. Bár az ENSZ-határozat elfogadása óta már tíz év eltelt, a nőket még mindig csak az erőszak áldozataiként tartják számon. Nem vonják be őket a fontos helyreállítási munkába, a béke és demokrácia megteremtésének folyamatába. Habár most már tudjuk, milyen fontos szerepet játszanak a nők ebben a munkában, még mindig a férfiak hozzák meg a döntéseket ezen a területen. Itt az ideje, hogy elismerjük a nők képességeit, többek között a béke és biztonság megteremtésével kapcsolatos munka terén is. Az EU-nak meg kell követelnie a nemi dimenzió figyelembevételét, amikor a helyreállítási munkákhoz támogatást és segélyeket nyújt.
Jaroslav Paška
Elnök asszony, az ENSZ Biztonsági Tanácsának a nőkről, a békéről és a biztonságról szóló 1325. sz. határozata a legújabb olyan fontos dokumentum, amelyben a világ összes nemzete kinyilvánítja tiszteletét és nagyrabecsülését a gyengébb nem iránt.
A határozat minden egyes rendelkezésének megvan a maga mély értelme. Minden rendelkezés olyan problémákra reagál, amelyek az életben gyakran előfordulnak a férfiak és nők közötti kapcsolatokban, amikor válsághelyzetekben a nők és a gyermekek az erő, a brutális erőszak és igazságtalanság áldozataivá válnak. A fejlett, civilizált országok vállalták az ENSZ Biztonsági Tanácsának 1325. számú határozatából eredő kötelezettségeket, és különböző intézkedésekkel igyekeznek megteremteni a lehető legnagyobb teret arra, hogy a konfliktus rendezésében részt vevő nemzeti és nemzetközi intézmények, valamint a békefolyamatokban részt vevő szervezetek eleget tegyenek ezeknek a kötelezettségeknek.
Ugyanakkor a fejlődő világ számos országában, különösen Közép-Afrikában és Ázsia bizonyos részein, még mindig komoly problémák vannak a nők és gyermekek emberi jogainak tiszteletben tartása terén. A barbár katonai rezsimek más értékrendszer alapján működnek, mint a civilizált világ. A civil lakosság, a nők és a gyermekek emberi méltósága mit sem jelent a gyilkos hordáknak.
Véleményem szerint mihamarabb alaposan meg kell vizsgálnunk ezt a problémát, és nagyobb figyelmet kell szentelnünk neki. Az EU politikájában olyan intézkedéseket kell hozni, amelyek révén nagyobb és erőteljesebb nyomást lehet gyakorolni azokra a rezsimekre, amelyek nem tartják tiszteletben polgáraik és lakosaik alapvető emberi jogait.
Krisztina Morvai
(HU) Kedves képviselőtársaim! Azt hiszem, hogy mindenki könnyen tudna válaszolni arra a kérdésre, hogy melyik az a nagy csoportja az embereknek, amelyik a döntésekben gyakorlatilag egyáltalán nem vagy minimális mértékben vehet részt, a döntések politikai, gazdasági, pénzügyi döntések következményeit viszont igen súlyos mértékben viseli. Igen, ezek a nők, kedves képviselőtársaim, és korántsem csak a fegyveres konfliktusokkal kapcsolatban, amely a mai ülésünknek a témája, hanem a gazdasággal kapcsolatban, hiszen a nők azok, akiknek ugye ételt kell tenni a családjuknak az asztalára, a nők azok, akik elszenvedik a szegénységet gyerekeikkel együtt igen szignifikáns mértékben. Ez a fő üzenete számomra ennek az ENSZ-nyilatkozatnak, hogy a nőknek lényegesen nagyobb mértékben kellene teret adni a döntéshozatalban, hogy ne csak elszenvedői, hanem formálói is legyenek a sorsuknak.
Milyen formákban érinti a nőket a fegyveres konfliktus? Nézzük meg Gáza példáját. Most is nők ápolják, gondozzák azokat a sérülteket, amelyek Izrael állam brutalitása következtében keletkezetek, azon sérülések, ők ápolják, gondozzák azokat a gyerekeket, akik azóta is fogyatékosok, ők szenvedik el szignifikánsan nagy mértékben, a nők, az infrastruktúra szétbombázásának, tönkretételének a hatását, az utak, az iskolák lebombázását. Gondoljunk erre, amikor a nők fegyveres konfliktusban elszenvedett fájdalmait sorra vesszük!
Philippe Juvin
(FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a konfliktusövezetekben a nők elleni erőszakot megfontolt taktikaként alkalmazzák. A nemi erőszak a konfliktusövezetekben elterjedt, szisztematikus és megszervezett gyakorlat. A nemi erőszakot háborús fegyverként alkalmazzák. Természetesen el kell ítélnünk ezt az erőszakot.
Nem elég azonban, ha elítéljük, és ha nyilatkozatokat adunk ki; nem elég, ha csak beszélünk. Meg kell találnunk a cselekvés módjait. Ezért, hölgyeim és uraim, kérem, vegyenek fontolóra három intézkedést.
Az első intézkedés: véleményem szerint az Európai Uniónak minden olyan konfliktushelyzetben, amelybe beavatkozik, támogatnia kell a helyi nőszervezeteket. A szabadság és igazságosság alapelveit jobban tiszteletben fogják tartani, ha azokat a nőkre tudjuk alapozni. Ha garantálják a nők jogait, az előmozdítja az emberi méltóság, valamint az egyenlőség és testvériség elveinek - melyek az EU alapvető értékei - tiszteletben tartását.
A második intézkedés: véleményem szerint, ha mi, európaiak, segéllyel járulunk hozzá a helyreállításhoz bizonyos országokban, akkor fontolóra kell vennünk, hogy az adott ország kormányerői és helyi hatóságai - amelyeknek segítséget nyújtunk - számára követelményként kvótákat vezessünk be a nők döntéshozatalban való részvételének biztosítására. Gondolok itt például a Palesztin Hatóságra, amelyet mi támogatunk, amelyet majdnem teljes mértékben mi finanszírozunk. A közel-keleti helyzeten csak javíthat, ha megköveteljük a Palesztin Hatóságtól, hogy vezessenek be kvótákat annak biztosítására, hogy a nők is betölthessenek politikai tisztségeket.
Végül pedig a harmadik intézkedés: ha valahol civil, rendőri vagy katonai eszközökkel beavatkozunk, véleményem szerint ott csapatainkban és operatív küldöttségeinkben szignifikáns és megfelelő szerephez kell juttatnunk a nőket. Ezáltal hatékonyabbak leszünk, és ahogy számos jelentés felhívja rá a figyelmet, talán így a lakosság is könnyebben el fog fogadni bennünket.
Marc Tarabella
(FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, 10 év telt el azóta, hogy az ENSZ Biztonsági Tanácsa története során először elfogadott egy olyan határozatot, amely a háborús övezetekben élő nők speciális helyzetére, valamint a konfliktusok rendezésében betöltött szerepükre hívja fel a figyelmet. Azonban ma, 10 évvel az említett határozat elfogadása után, a háború sújtotta országokban, például Kongóban, még mindig nők ezreit erőszakolják meg. Én magam eddig is határozottan elítéltem, hogy ezeknek az embertelen tetteknek az elkövetői sok-sok éve büntetlenek.
Ráadásul ezekre a barbár tettekre néha, vagy inkább gyakran olyan helyeken is sor kerül, ahol az ENSZ erői jelen vannak. Szerintem ezen a téren hiányzik a politikai akarat és a megfelelő finanszírozás. Különösen azt hangsúlyoznám, hogy az érintett helyszíneken jelen lévő európai és nemzetközi szervezetek állományát képezni kell, és a szenvedő lakosság figyelmét is fel kell hívni erre a súlyos problémára.
Mindenkivel meg kell értetnünk, hogy a nemi dimenzió figyelembevétele minden területen előrelépésekhez fog vezetni. A nők elleni nemi erőszak elkövetői sokszor büntetlenek maradnak. Ennek véget kell vetnünk, és az esetek megfelelő kivizsgálására megfelelő eljárásokat kell bevezetnünk. Ezenkívül növelnünk kell az európai intézmények számára elérhető pénzügyi forrásokat, különösen a nemek közötti esélyegyenlőséggel és az emberi jogokkal kapcsolatos munka terén, hogy végre tudják hajtani a mechanizmusokat, és ki tudják értékelni az Európai Unió által elért eredményeket.
Chastel úr is megjegyezte, hogy történtek már erőfeszítések, különösen a bevált gyakorlatok cseréje és a munkacsoportok révén. Ezenkívül 10 tagállamnak már van nemzeti cselekvési terve. Remélem, hogy a további 17 tagállam is hamarosan kidolgozza a sajátját.
Végül szeretném elmondani, hogy nagy reményeket táplálok a jövőbeli Európai Külügyi Szolgálattal kapcsolatban. Remélem, hogy nők és férfiak egyenlő mértékben fognak részt venni benne, különösen az érintett helyszíneken. Nem szabad elfelejtenünk, milyen fontos szerepet játszanak a nők a konfliktusok rendezésében, mint ahogy azt sem, milyen fontos, hogy a nemzetközi intézmények erői és a helyi lakosság kommunikációja a kölcsönös bizalmon alapuljon.
Ilda Figueiredo
(PT) Elnök asszony, kiemelkedően fontos, hogy hangsúlyozzuk a háborúk és konfliktusok nőkre és gyermekekre gyakorolt hatását a jelenlegi kritikus időkben, amikor Irakban és Afganisztánban tovább húzódik a háború, számos konfliktus robban ki - gondolok itt például az izraeli megszállás alatt álló palesztin területekre vagy a marokkói megszállás alatt álló Nyugat-Szaharára -, mélyülnek az egyenlőtlenségek, a neoliberális politikák tovább fokozzák a szegénységet, ráadásul új fenyegetések is megjelennek, amint azt az ezen a hétvégén Lisszabonban megrendezett NATO-csúcs és az ott elfogadott új stratégiai koncepció is jelzi. Múlt szombaton az "Igen a békére, nem a NATO-ra” kampány keretében, amelyben több mint 100 szervezet vesz részt, a NATO-csúcsra reagálva békés tüntetést tartottak Lisszabon utcáin. Több tízezer ember, férfiak és nők, vonultak az utcára a biztonság megteremtéséhez létfontosságú békét és társadalmi igazságosságot, a NATO feloszlatását és atomfegyver-leszerelést követelve, valamint azt, hogy a békefenntartás során tartsák tiszteletben az emberek jogait.
Az általános sztrájk során, amelyre holnap kerül sor Portugáliában, a férfiak és nők ismét a társadalomellenes politikák ellen fognak tiltakozni. Ezek a politikák mindenkit érintenek, de különösen a nőket. A tiltakozók olyan új politikákat fognak követelni, amelyek tiszteletben tartják a munkavállalók méltóságát, és előmozdítják a fejlődést és társadalmi haladást, amely a béke előfeltétele.
Eduard Kukan
(SK) Elnök asszony, én is szeretném hangsúlyozni a Biztonsági Tanácsnak a békéről és a biztonságról szóló 1325. számú határozatának történelmi jelentőségét. Az ENSZ ebben a határozatban hangsúlyozta első alkalommal a nők védelmének fontosságát, valamint a nők teljes bevonását a béke megteremtésének és fenntartásának folyamatába, illetve a konfliktusok megelőzésébe.
El kell mondani, hogy az elmúlt 10 év során számos erőfeszítés történt ezen célok elérése érdekében. A nők bántalmazása azonban még mindig alapvető jellemzője a konfliktusoknak. Sőt, a nők elleni rendszeres és szisztematikus erőszak ijesztő módon nő mind a konfliktusok alatt, mind a konfliktusok után.
Nem mondok konkrét számokat, de mindenképpen érdemes megemlíteni a Kongói Demokratikus Köztársaságban, Dárfúrban, Ruandában, Libériában, Sierra Leonében és Boszniában történt szörnyű eseményeket. Én magam is találkoztam és beszélgettem olyan nőkkel, akik a jugoszláv háború során az erőszak áldozataivá váltak. Szörnyű történeteket meséltek. Megerőszakolták, kínozták és megalázták őket. Sokukat kiközösítettek, még akkor is, amikor a konfliktusnak már vége volt.
Tehát a konfliktusok felszámolása sem fogja garantálni a nők elleni erőszak megszűnését. Ezt soha nem szabad elfelejtenünk.
Az 1325. számú határozat fő célkitűzése a nők védelme és a béke és biztonság megteremtésében való részvételük lehetővé tétele. Sajnálatos módon ez sok esetben még mindig nem történt meg. Szilárdan meggyőződésem, hogy valóban van esélyünk megváltoztatni a dolgokat. Ennek feltételeinek megteremtéséhez azonban mindannyiunk politikai akaratára van szükség. Esélyt látok arra is, hogy az említett célkitűzések megvalósításához a főképviselő, Ashton bárónő és az Európai Külügyi Szolgálat pozitív módon tud majd hozzájárulni, ami nagymértékben megerősíthetné az EU szerepét a szóban forgó fontos határozat végrehajtásában.
Sabine Lösing
(DE) Elnök asszony, a nőket és gyermekeket továbbra is aránytalanul sújtják a háborúk és azok következményei. A nők jogaira való hivatkozást azonban nem szabad a katonai beavatkozások legitimálására felhasználni. A Kongói Köztársaság példája mutatja, hogy a katonai intézkedések nem segítenek megvédeni, biztosítani vagy megalapozni a nők jogait. Sajnálatos módon ennek éppen az ellenkezője igaz. A nők helyzete Afganisztánban a háború következtében ma rosszabb, mint valaha. Az 1325. számú határozatban tett ígéretet csak úgy lehetséges valóra váltani, ha a konfliktusoktól távol tartjuk magunkat, és csak polgári intézkedésekkel lépünk fel a háború és konfliktus sújtotta övezetekben. Véleményem szerint teljesen elfogadhatatlan, ha félreértelmezik ezt a határozatot azzal a célzattal, hogy növeljék a háborúban részt vevő nők számát. Arra szólítok fel, hogy az EU elvből szüntesse be az összes olyan rezsim és katonai erő támogatását - ideértve a fegyverekre és kiképzésre nyújtott támogatást is -, amely gyermekeket küld harcolni, megsérti az emberi jogokat vagy szisztematikus módon nemi erőszakot követ el.
Edite Estrela
(PT) Elnök asszony, már szó esett a Biztonsági Tanács határozatairól és a fejlődés előmozdítására irányuló tervekről. Ezzel kapcsolatban hangsúlyozták az elért eredményeket, de az igazság az, hogy a nők továbbra is a fegyveres konfliktusok fő áldozatai. Egyrészt áldozatok, másrészt nem vehetnek részt a döntéshozatalban. A nőket be kell vonni a konfliktusok megelőzésének és kezelésének teljes folyamatába. Ha több nő lenne politikai és gazdasági vezető pozícióban, akkor minden bizonnyal nagyobb béke és biztonság jellemezné világunkat, és mindannyian jelentősebb fejlődést és jobb életfeltételeket élvezhetnénk. Ezért van szükség arra, hogy a döntéshozatal minden szintjében több nő működjön közre. Ahogy az már elhangzott, a nőknek az egész folyamatban aktívan részt kellene venniük; nem lenne szabad engedni, hogy csak a férfiak irányítsanak.
Antonyia Parvanova
Elnök asszony, a konfliktusövezetekben élő nők kapcsán el kell mondanunk, hogy a fokozott erőfeszítések és a jó jelek ellenére - ilyenek pl. Margot Wallström volt biztos asszony kinevezése az ENSZ főtitkárának a konfliktusok során elkövetett nemi erőszak kérdésével foglalkozó különmegbízottjává, továbbá a "UN Women” létrehozása - még mindig szükség van további intézkedésekre, a figyelem felhívására és gyakorlati politikai lépésekre.
Szeretném hangsúlyozni, hogy a képviselők, az uniós tagállamok és ENSZ-tagállamok kormányai, intézményei és civil társadalma közötti partnerség a millenniumi fejlesztési célok tekintetében létfontosságú a népesedésről és a fejlesztésről szóló nemzetközi konferencia cselekvési programjában kitűzött célok támogatottságának előmozdításához.
Ami a nemek közötti esélyegyenlőséget illeti, közös kötelezettségvállalást kell tennünk, hogy előrelépést érhessünk el ezen a téren, azaz hogy biztosíthassuk a nők nagyobb arányú részvételét a háborúk megelőzésében, a béke helyreállításában és a konfliktus utáni helyzetek kezelésében, hiszen a nők fontos szerepet játszhatnak a békefenntartásban, ha megfelelő támogatást kapnak, és valóban bevonják őket ezekbe a folyamatokba.
Végül szeretném hangsúlyozni, hogy az EU-nak létfontosságú szerep jut az említett célkitűzések megvalósításában és egy méltányos helyzet hosszú távú megteremtésében. Elsődleges felelősségünk és fontos politikai feladatunk, hogy a háborúk megelőzése és a nemzetközi béke és biztonság fenntartása révén együttműködjünk a konfliktusövezetekben élő nők helyzetének kezelésében.
Diane Dodds
Elnök asszony, teljes mértékben támogatom az 1325. számú határozatot. Szeretném felhívni a Parlament figyelmét az észak-írországi helyzetre, ahol a nők rendkívül aktívan részt vesznek, és igen jelentős erőt képviselnek a társdalomban.
Mielőtt európai parlamenti képviselő lettem, Nyugat-Belfast képviselője voltam az északír parlamentben, valamint Belfast Shankill nevű kerületének képviselője az önkormányzatban. Az általam képviselt területeket 30 éven keresztül közösségen belüli erőszak és az Ír Republikánusok egy terrorista mozgalmának erőszakos cselekményei sújtották.
Ezekben az időkben az olyan csoportok, mint pl. a Women's Centre, közösség-összetartó erőt jelentettek, növelték a közösség kapacitásait, és kapcsolatokat építettek ki más közösségek más női csoportjaival. Ezeknek a csoportoknak hétköznapi nők voltak a tagjai, akik jó vezetőnek bizonyultak, és kiváló szerepmodellt jelentenek más olyan országoknak és közösségeknek is, amelyeknek a terrorizmussal és erőszakkal kell megküzdeniük.
Az olyan csoportok, mint a Shankill Women's Centre, a Foyle Women's Network és a Training for Women manapság nemcsak a közösségi kapcsolatok megerősítésén fáradoznak Észak-Írországban, hanem oktatást és képzést is biztosítanak a nőknek, akiknek így javulnak a munkaerő-piaci esélyei. Ez az előre vezető út, képviselőtársaim.
Norica Nicolai
(RO) Elnök asszony, remélem, hogy ez a mai vita nemcsak az 1325. számú határozat évfordulójáról való megemlékezés lesz, hanem a probléma új megközelítésének kezdete is, hiszen a probléma gyakorlatilag továbbra is ugyanabban a formában létezik, mint az 1325. számú határozat elfogadásakor.
Véleményem szerint nem elég nyilatkozatokat tenni, különösen, ha a nyilatkozatok a valóságnak nem megfelelő képet közvetítenek. Úgy vélem, cselekvésre van szükség, és az Európai Unió feladata, hogy a jelenlegi biztonságpolitika részeként kidolgozza egy, mind a konfliktusok, mind a konfliktusok utáni helyzetek kezelésével kapcsolatos műveletekre vonatkozó magatartási kódex alapjait még akkor is, ha már a Genfi Egyezmény is elítéli a konfliktusokban való erőszakos magatartást. Úgy gondolom, hogy egy ilyen magatartási kódex hozzáadott értéket teremtene az Európai Unió számára, valamint további lépést jelentene a probléma megoldásában.
A beavatkozás további aspektusai tekintetében kétségkívül a fejlesztési projektjeinkre vonatkozó stratégián alapuló, következetes pénzügyi támogatást kell biztosítani.
Anna Záborská
(SK) Elnök asszony, ma megemlékezünk az 1325. számú ENSZ-határozat 10. évfordulójáról. Manapság szinte nap mint nap újabb határozatokat és nyilatkozatokat adnak ki, amelyek célja a nők helyzetének javítása. Azonban kétségeim vannak azzal kapcsolatban, hogy ezek megvalósítását megfelelően felügyeljük-e.
Egyre több dokumentum születik, de a nők helyzete csak nagyon lassan javul. Kötelességünk, hogy a nők jogainak tiszteletben tartása és védelme mellett fellépjünk annak érdekében, hogy a nők helyzetüktől, származásuktól vagy státusuktól függetlenül teljes mértékben integrálódhassanak a társadalomba.
A nők szerepe a családban kezdődik, nemcsak azért, mert nélkülözhetetlen szerepet töltenek be a gyermekeknek az emberi méltóság tiszteletére való nevelésében, hanem azért is, mert vannak olyan nők, akik családjuk fenyegetettségét észlelve részt vállalnak a katonai konfliktusok megelőzésében és megoldásában. Amíg azonban a nők nem érezhetik magukat biztonságban saját családjukban és saját hazájukban, addig nem beszélhetünk békéről még azokban az országokban sem, ahol nincs háború.
Olivier Chastel
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a legtöbb pontban teljes mértékben egyetértek a Parlamenttel. Hogy is ne értenék egyet különösen Juvin úrnak és Tarabella úrnak az Európai Külügyi Szolgálat létrehozására vonatkozó felszólításával, amely hatalmas lehetőséget jelent a nőkre, a békére és a biztonságra vonatkozó uniós politika megerősítésére? Az Európai Külügyi Szolgálat létrehozása során figyelembe kell venni azt a kihívást, hogy minden szinten - ideértve a személyzeti egységeket is - és különösen a legmagasabb szinten nagyobb részvételt kell biztosítani a nők számára.
Ashton bárónő ezen dolgozik. Már tett is néhány lépést ebbe az irányba, például kinevezte az első női uniós különleges képviselőt Szudánba Dame Rosalind Marsden személyében. Szeptemberben 29 embert nevezett ki a küldöttségek vezető posztjaira, köztük hét nőt küldöttségvezetőnek, ami azt jelenti, hogy ezen a szinten 50%-kal növekedett a nők részvételi aránya.
Miközben az EU nagy erőfeszítéseket tesz a nők részvételét, ill. a béke és biztonság megteremtését célzó kapacitásai megerősítésére, azt is fontosnak tartjuk, hogy felhívjuk más szervezetek és országok figyelmét erre a kérdésre. Ez kéz a kézben jár konkrét képzési tevékenységekkel. Sok képviselő beszélt erről a témáról is. Az Unió a demokrácia és az emberi jogok európai eszközének keretei között támogatja az ENSZ-t a nőkről, a békéről és a biztonságról szóló határozatnak a különösen érintett országokban és régiókban történő végrehajtásában. Ilyen országok és régiók például Pakisztán, Afganisztán, Grúzia, Örményország, Azerbajdzsán, valamint a Fergana-völgy, amely Üzbegisztán, Kirgizisztán és Tadzsikisztán területén található
Végezetül pedig, az Európai Unió továbbra is fontosnak tartja a feladatok fokozott nemzetközi szintű képviseletét. Az Unió véleménye szerint a Biztonsági Tanácsnak munkacsoportot kellene létrehoznia, amelynek feladata lenne, hogy ellenőrizze az 1325. számú határozat megvalósítása terén elért eredményeket, továbbá hogy ajánlásokat tegyen a Tanácsnak a kihívásokra való megfelelő reakció, a hiányosságok orvoslása és a határozat végrehajtásának gyorsítása céljából.
Ezért az Unió felszólította a Biztonság Tanácsot a büntetlenség elleni küzdelem terén kifejtett erőfeszítései fokozására. Célzott és progresszív intézkedéseket kell bevezetni a konfliktusok bármely olyan résztvevőjével szemben, akik a nők jogainak súlyos megsértéséért felelősek.
Meggyőződésem, hogy az Európai Parlament továbbra is támogatni fogja az Unió és a tagállamok e téren tett erőfeszítéseit.
Elnök
A témáról a különböző képviselőcsoportok hat állásfoglalási indítványt terjesztettek elő.
A vitát lezárom.
A szavazásra november 25-én, csütörtökön, 12:00 órakor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Corina Creţu
Számos határozott erőfeszítés történt (határozatok, továbbá nemzeti és nemzetközi tervek a konfliktusövezetekben élő nők védelmének fokozására), mégsem sikerült felszámolni ezt a barbár fegyvert, amelyet oly gyakran alkalmaznak a modern hadviselésben: a nemi erőszakot. Épp ellenkezőleg, a büntetlenség kedvező feltételeket teremt ennek a barbár gyakorlatnak az egyre szélesebb körben történő elterjedéséhez, holott az szöges ellentétben áll alapvető értékeinkkel. Mások és jómagam is több ízben felszólaltunk a Kongóban, Libériában és más, főleg afrikai konfliktusövezetekben elkövetett tömeges nemi erőszak ellen. A nemi erőszak áldozatává váló sok ezer nőnek később a társadalmi stigmát is el kell viselnie, valamint olyan szörnyű betegségek terhét, mint pl. a HIV.
A nőkkel szembeni erőszak elleni világnapon, amely november 25-én van, arra is fel kell hívnunk a figyelmet, hogy a nők gyakran lesznek az ijesztően gyakori családon belüli erőszak, házasságon belüli nemi erőszak, szexuális zaklatás és emberkereskedelem áldozatai. A nemi alapú erőszak - kövessék el akár családon belül, akár a konfliktusövezetekben - az emberi jogok egyik legsúlyosabb megsértése, amelyet ennek megfelelően kell elítélni és büntetni.
Lena Kolarska-Bobińska
Az évek során a békemissziók hagyományos szerepe megváltozott. Most már nem csak a fegyverszüneti egyezmények figyelemmel követése vagy az államhatárok tiszteletben tartásának biztosítása tartozik a feladataik közé. A missziók jelenleg számos egyéb tevékenységben is részt vesznek: különböző módokon mozdítják elő az emberi jogok tiszteletben tartását és a demokráciát, elősegítik a választások szervezését és a jogállamiság helyreállítását. Az 1325. számú határozat elfogadásának 10. évfordulója alkalmából fel kell hívni a figyelmet a nőknek az ezekben a folyamatokban betöltött különleges szerepére. A nők sok esetben alkalmasabbak a békemissziók feladatainak végrehajtására. Gondolok itt többek között arra, hogy jobban együtt tudnak működni a nemi alapú erőszak és a szexuális alapú megkülönböztetésen alapuló erőszak áldozataival. A női börtönökben is nők dolgoznak, és segítenek az elítéltek társadalmi reintegrációjában, valamint számos képzést vezetnek. Sokat beszélünk arról, hogy növelni kell a nők részvételét a politikában és az üzleti életben. Ezeken a területeken még nem sikerült megvalósítani a teljes esélyegyenlőséget. Fontos ezért, hogy még visszatérjünk ehhez a témához, és figyelemmel kövessük az elfogadott határozat megvalósítását, hogy az 1325. számú határozat 15. és 20. évfordulóján elmondhassuk, hogy a határozat valamennyi rendelkezésének végrehajtására sor került.
