Betétbiztosítási rendszerek (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont Christian Ehlernek a Gazdasági és Monetáris Bizottság nevében készített jelentése a betétbiztosítási rendszerekről.
Christian Ehler
előadó. - (DE) Tisztelt Elnök asszony! Tisztelt Biztos úr! Hölgyeim és uraim! Nagy örömmel tölt el, hogy bemutathatom ma Önöknek azt a jelentést, amit a Gazdasági és Monetáris Bizottság egyhangúlag elfogadott. A bizottsági szavazást megelőzően, a betétbiztosítási rendszer heves vita tárgyát képezte, tekintettel a jelenlegi specifikus regionális problémákra és az amerikai ingatlanpiac közelmúltban kialakult válságára.
2006 végén a Bizottság kiadott egy közleményt, amiben megvizsgálta a betétbiztosítási rendszerről szóló 1994. évi irányelvet. A közlemény megszövegezése előtt a Bizottság konzultációkat tartott. A konzultáció eredményeként létrejött empirikus megállapítások alapján megállapíthatjuk, hogy az irányelv célkitűzései lényegében megvalósultak és jelenleg nincs szükség jogi beavatkozásra.
Európában a pénzügyi piacok növekvő számú határokon átnyúló szerkezete azonban megköveteli, hogy nagyobb figyelmet fordítsunk az Európában működő különböző betétbiztosítási rendszerek közötti együttműködés kérdésére. A Bizottság közleményében meghatározta azokat a területeket, amelyekben az önszabályozó intézkedések és a jogalap különböző átalakításai révén a fogyasztók érdekeit szolgáló további javulás érhető el.
Véleményünk szerint ezt a megközelítést kell tovább erősíteni. Hisszük, hogy egy dinamikus konzultációs folyamat a Bizottság, a tagállamok és az EFDI, a Betétbiztosítók Európai Fórumának bevonásával, nagyon hasznos szerepet játszhat abban, hogy a változó körülményekhez a lehető leggyorsabban tudjunk alkalmazkodni.
A Nordea-probléma jelenleg nem indokolja az irányelv költséges, új módosítását. Ezért vagyok hálás a Bizottságnak, hogy teljesen világossá tette, hogy a Nordea-problémát, amely alapvetően a hozzájárulások visszatérítéséről szól, a tagállamoknak kell megoldaniuk.
Azoknak, akik a skandináv országokban működtetik a betétbiztosítási rendszereket, valamint a felügyeleti hatóságoknak maguknak kell eldönteniük, hogy visszatérítik-e a hozzájárulásokat vagy pedig ezekben az országokban a betétbiztosítási rendszereket biztosításként kezelik, és nem tekintik a visszatérítések jogalapjának. Ez egy alapvető probléma, de ez a tagállamok számára jelent alapvető problémát.
A jelentés alapvetően három részre osztható. Az első rész, a Bizottság által végzett tanulmánnyal és a megállapításaira vonatkozó állásfoglalás elfogadásával foglalkozik, ilyen a minimális biztosítási szint összege. A második rész azt a kérdést teszi fel, hogy vajon az Európában működő különböző betétbiztosítási rendszerek elvezetnek-e a verseny elfogadhatatlan mértékű torzulásához. A harmadik rész pedig a jövőbeni válságokat és a kockázatkezelést tárgyalja.
A jelentésem első részét csak nagyon röviden kívánom érinteni, mivel nem váltott ki komolyabb vitát és a betétbiztosítási rendszerrel kapcsolatos konzultációk megállapításait tükrözi. Úgy hiszem, hogy a minimális fedezeti szintre vonatkozó nyilatkozatunk, amit az irányelv következő felülvizsgálata során az inflációhoz kell igazítanunk, egyensúlyt teremt az új és a régi tagállamok érdekei között. Szeretném kihangsúlyozni, hogy betétbiztosítás esetén minden tagállamnak és minden betétbiztosítónak már van lehetősége az európai minimum túllépésére.
A jelentés másik fontos pontja annak a kérdésnek a megvizsgálása, hogy vajon a különböző betétbiztosítási rendszerek és a különböző finanszírozási módok okoznak-e versenytorzulást. A Bizottság már ismertette álláspontját és előterjesztett egy tanulmányt amely, abban az esetben, ha elfogadnák ajánlásait, a tagállamok finanszírozásának harmonizációját eredményezné.
Amennyiben az utólagos betétbiztosítási rendszerrel rendelkező tagállamokat most felkérnék a betétbiztosítási rendszerük teljes szerkezetátalakítására, ami igen költségigényes, szükség lenne annak elemezésére, hogy vajon a rendszerek sokfélesége és az ezzel járó elfogadhatatlan költségigényes piactorzulás egyáltalán indokolt-e a belső piacon. Ennek elemzése még nem történt meg, és egy ilyen elemzés elkészítése fontos feladat lesz a jövőben.
A jelentés harmadik része a kockázat- és válságkezeléssel foglalkozik. A belső piac és a határokon átnyúló, növekvő mértékű egymásrautaltság megköveteli részünkről annak megvizsgálását, hogy vajon a határokon átnyúló kockázat- és válságkezelés problémamentesen működik-e. Az érdekelt felekkel mielőbb mélyreható vitákat kell lefolytatni. Régóta létező kérdéseket - mint az élősködők problémáját és az erkölcsi veszély kockázatát - kell ennek kapcsán megtárgyalni.
Hiszem, hogy feltétlenül szükség van válság- és kockázatkezelést elemző empirikus tanulmányokra, ha a határokon átnyúló kockázat esetére a tehermegosztással kapcsolatos életképes intézkedéseket, a kockázat korai felismerésére pedig közös módszereket akarunk kidolgozni, illetve ha kockázatalapú hozzájárulások rendszerének bevezetését akarjuk kifejleszteni. Ezekről a tanulmányokról kell a további megbeszéléseknek szólniuk.
Ebből kiindulva határozottan elutasítom a PSE módosítást, amely adottnak veszi a fennálló piaci torzulásokat, annak ellenére, hogy ezekre jelenleg nincs bizonyíték. Mi, a jelenlegi folyamatot tekintjük a helyes megközelítésnek.
Charlie McCreevy
a Bizottság tagja. - Tisztelt Elnök asszony! Először is szeretnék köszönetet mondani a Gazdasági és Monetáris Ügyek Bizottságnak és különösképpen az előadónak Christian Ehler úrnak, amiért támogatták a közleményben megfogalmazott politikát.
Teljes mértékben osztom véleményét, miszerint ebben a szakaszban nincs értelme jogalkotási javaslatokat tenni. Egyes kérdésekben komolyabb költségek nélkül is elérhető javulás a már meglévő rendeletek alkalmazása és a Betétbiztosítók Európai Fórumával (EFDI) való együttműködés révén. A közelmúltban tapasztalt pénzügyi nyugtalanság bebizonyította, hogy egy pénzügyi válság esetén a betétek megőrzése vagy a bizalom fenntartása alapvető fontosságú. A betétbiztosítási rendszerek esetében két tényező tűnik kulcsfontosságúnak: a megfelelő fedezeti szint és a kifizetéseknél jelentkező rövid késedelem. Ha a betétesek tudják, hogy betétjük mögött van fedezet és biztonságban érzik magukat a biztosított betétek gyors kifizetését illetően, nem kell beállniuk a bank előtt kígyózó sorba.
Az érvényben lévő irányelv rugalmasnak bizonyult és a tagállamok számára lehetővé teszi gazdasági helyzetük függvényében, a fedezet növelését. Amennyiben a fedezeti szint nem bizonyul kielégítőnek, a tagállamok azonnali lépésre jogosultak. A betétbiztosító időben történő kifizetésén azonban lehet még javítani. Az irányelv értelmében a visszafizetés általánosságban nem lehet három hónapnál hosszabb, ez az időtartam azonban még az 1994-ben érvényes technológiát tükrözi. Ezért kértük az EFDI-t, hogy jelölje meg azokat a tényezőket, amelyek hátráltatják a gyorsabb kifizetést.
A betéteseket tájékoztatni kell a védelmüket szolgáló lehetőségekről. Európa-szerte különféleképpen alkalmazzák az irányelvben meghatározott, érvényes tájékoztatási kötelezettségeket. Ezért felkértük az EFDI-t, hogy jelölje meg azokat a legjobb gyakorlatokat, amelyek elősegítik ezeknek az információnak a betétesekhez való eljuttatását. A határokon átnyúló válságot illetően osztom a Parlament nézetét az egyértelmű tehermegosztással és azzal kapcsolatban, hogy az érintett felek között kölcsönhatásokra van szükség, mielőtt bekövetkezne egy hasonló válság. Ezzel kapcsolatban egyértelmű az ECOFIN október 9-i következtetése. Tudomásul vettem a javaslatot, ami az EFDI-nek az általános tehermegosztási vitán való részvételére vonatkozik. Hadd hangsúlyozzam ki, hogy kevés rendszer képes a betétesek visszafizetésénél többre. De ezek pénzalapja is csak egy töredékét képezi egy nagyobb, határokon átnyúló válság esetén érintett összegnek. Ezért nem tudom támogatni az EFDI általános tehermegosztó vitába történő bevonásának javaslatát.
A jelentés hangsúlyozza a lehetséges piactorzulás lehetőségének kiküszöbölését is. A kérésnek megfelelően, megvizsgáljuk a témát. Azonban nem gondoljuk, hogy indokolt lenne a jelenlegi keretszabályozás teljes harmonizálásnak a 2,5 milliárd EUR és 4,5 milliárd EUR összegre becsült magas költsége. Már foglalkoznak az egyenlő feltételek néhány kérdésével. Például szükség van a pénzfeltöltés megkönnyítésére annak érdekében, hogy egy fióktelep egy befogadó országban képes legyen a saját országánál magasabb szintű védelmet kínálni. Néha azonban a különböző tagállamok rendszerei között létrejött megegyezések nem működnek a gyakorlatban és támogatjuk az EFDI-nek egy választható megállapodásminta létrehozására tett erőfeszítéseit. Egyes tagállamok a rendszerükön keresztül történő hozzájárulásukat már a bankok egyedi kockázatához igazítják. Segítséget kívánunk nyújtani az érdekelt tagállamoknak, mivelez az azonos kockázati profillal rendelkező bankok számára egyenlő feltételek megteremtését segíti elő.
Összefoglalva, Európának betétbiztosítási rendszerekre van szüksége, amelyek pénzügyi válság idején biztosítják a betétesek bizalmát. Meggyőződésem, hogy sikerülni fog közelebb jutni célunkhoz.
Piia-Noora Kauppi
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt Elnök asszony! Először is köszönetet szeretnék mindenkinek mondani, mert ez egy nagyon időszerű kérdés.
Mindannyian tudjuk, hogy a jelenlegi pénzügyi zavarok előtérbe állították a határokon átnyúló válságkezelés jelentőségét és az októberi ECOFIN határozat, amely a tagállamok között megvalósuló még több előzetes együttműködésre és különösen a felügyeleti rendszerek létrehozására vonatkozik, a lehető legjobb időpontban jött létre.
A bankok állnak a fizetési rendszer középpontjában és a mindennapi fogyasztók megtakarításait kezelik, akik nem pénzügyi szakértők. Ezért különösen érzékeny terület a fizetési rendszernek, a klíring és az elszámolási rendszernek a megfelelő módon való működtetése. A bankok nagy része határokon átnyúló tevékenységet folytat. A nemzeti keretszabályozás szétaprózottsága nem felel meg a célnak. Jelenleg még a deficit biztosítéki rendszer követelményei alá eső számla típusok sem azonosak minden tagállamban.
Nem hagyhatjuk, hogy ez a betétesek problémájává váljon. Az előadó Ehler úr, jó munkát végzett a jelentés elkészítésével és sok hajlandóságot mutatott a kompromisszumra. A jelentés helyesen hangsúlyozza a versenyben tapasztalt torzulások megszüntetésének fontosságát. Mint ahogy a biztos úr is mondta, nagyon fontos az egyenlő feltételek biztosítása.
Azt azonban sajnálom, hogy a jelentés végül nem foglalkozik az előzetes betétbiztosítási (DG) rendszerek kérdésével. Miközben az utólagos DG rendszerrel rendelkező tagállamok azzal érvelnek, hogy ez a probléma csak a skandináv és északi térség piacaira jellemző, ez nem állja meg a helyét. Tágabb értelemben, ez valójában az egész egységes piacra nézve versenyellenes. Valójában, Európában a legtöbb rendszer előzetes. Ha az ilyen rendszerekbe befizetett alapok visszatérítési és átruházási szabályai nincsenek összehangolva, az összezavarja a fióktelepek és a leányvállalati modellek közötti választást, ami versenytorzuláshoz vezet. Ezért üdvözlendő, hogy a Bizottság tanulmányozza a kérdést és megvizsgálja, hogy fennáll-e a piaci torzulás, megteremti a lehetőséget a területtel kapcsolatos jövőbeni ajánlások kidolgozásához, elsősorban a pénzben már kifizetett előzetes betétbiztosítások visszatérítésének és átruházásának vonatkozásában.
Így tehát üdvözlöm a Bizottság kezdeményezését és Ehler úr jelentését, de még folytatni kell a munkát.
Pervenche Berès
a PSE képviselőcsoport nevében. - (FR) Tisztelt Elnök asszony! Biztos úr! Hálás vagyok az előadónak ezért a szövegért. Most az egyszer, szívesen visszhangoznám Kauppi asszony több megjegyzését is. Még tavasszal kezdtünk el ezen a szövegen dolgozni és úgy gondolom, hogy a nyári események azokat igazolták, akik ezt aktuálisnak tartották.
Ami nyáron történt, az több kérdést is felvet a betétbiztosítási rendszerekkel kapcsolatban. Egyszerűen nem tudunk egy olyan rendszerben működni, amiben a különböző országokban működő nagyszámú piaci szereplők még csak nem is harmonizált vagy közös alapelvekre épülő betétbiztosítási szabályok mellett folytatják tevékenységüket, ami nemcsak a verseny, de a piaci mechanizmusokba vetett közbizalom érdekét is szolgálja.
A nyári utazásaim során - és nem csak a skandináv országokban - nagyon megdöbbentett, hogy milyen rendszerességgel merült fel a betétbiztosítás kérdése és hogy mennyire kulcsfontosságúnak tartották. Tudom persze, hogy mit fog a biztos úr mondani: "Ha össze kellene rakni az összes európai-szintű betétbiztosítási rendszert, a nagyságrend még mindig csak egy csepp lenne a tengerben, ahhoz az összeghez képest, ami a válság leküzdéséhez szükséges”. Ez egy gyenge érv, amikor a versenyképesség és a piaci mechanizmusokba vetett bizalom terén jelentkező hátrányunkat kell lefaragnunk elsősorban azért, mert az üzleti stratégiák torzulásához vezet, mivel a vállalatok hirtelen azon kapják magukat, hogy a különböző leányvállalataik és fióktelepei között téves okból, bíráskodásra kényszerülnek.
Ezen érvek alapján, arra kértem a képviselőcsoportomat, hogy támogasson. A képviselőcsoport benyújtott egy módosítást, amely gyorsabb munkára szólította fel a Bizottságot, valamint arra, hogy ismerje fel, amit az emberek elvárnak tőle: lehet, hogy nem hangosan és specifikusan fejezik ki követelésüket, de megnyugtatásra van szükségük az európai piacok működésével és azzal kapcsolatban, hogy mennyire képesek megfelelően reagálni az eseményekre. Egy megbízható, európai-szintű betétbiztosítási rendszer biztos, hogy segítséget jelent ezen a téren.
Biztos úr, úgy gondolom a feladatának része az európai szintű pénzügyi piacok működésére vonatkozó bizalmi szint felmérése. Szerintem aligha lehet elég hátradőlni és új kutatási adatokra várni. Lépéseket kell tenni a válaszok felgyorsítása és egy egységesebb alapon való előrehaladás érdekében, a betétbiztosítási rendszerek, és az Európai Unióban való működési módjuk jobb és átláthatóbb megértésének segítségével.
Wolf Klinz
a ALDE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt Elnök asszony! Biztos úr, hölgyeim és uraim! Mint ahogy már említették, az elmúlt hetek során a betétbiztosítási rendszerek ismét a nyilvánosság reflektorfényébe kerültek. A Northern Rock esete, aminek fióktelepeit az ügyfelek százai rohanták meg, hogy kivegyék megtakarításaikat és a bank összeomlásakor felmerülő befeketőkártalanítás kérdése még mindig élénken él emlékezetünkben.
Ez túlságosan is jól megmutatja, hogy a pénzügyi piacok globális integrációja milyen kihívásokat jelent Európa számára is. A bank ágazatban növekvő mértékben megvalósuló határokon átnyúló konszolidáció a felügyeleti illetékességgel, a betétbiztosítási rendszerek megfelelő fedezeti szintjével és ezen rendszerek közötti határokon átnyúló együttműködéssel kapcsolatos kérdéseket vet fel. Mint ahogy ismert, az európai minimális fedezeti szintet 20 000 EUR összegben határozzák meg, de természetesen számos tagállamban ez ennél valójában magasabb. A betétbiztosítási rendszerek finanszírozása azonban a tagállamok ügye, ezért a rendszerek struktúrája eléggé eltérő.
Ezért a következő pontokat kell tisztázni és sürgősen tisztázni: milyen mértékben kelljen harmonizálni a betétbiztosítási rendszereket, a finanszírozásuk és kármegelőzés esetére az erőforrások proaktív, előzetes felhasználásának kérdését.
A határokon átnyúló intézményeknél válság esetén a figyelem, különösen a csoportos felügyelet esetén a felügyeleti struktúrára, valamint a tehermegosztásra összpontosul. Ha egy leányvállalat egy fogadó tagállamban működik, akkor ennek az országnak a betétbiztosítási rendszere vonatkozik rá, azonban a csoportos felügyelet irányelve miatt a hazai tagállam felügyeleti hatósága alá tartozik és ezáltal egy szakadék jön létre a felügyeleti szerv és a betétbiztosítási rendszer között, ez egyértelműen elfogadhatatlan és ellentétes a befektetők érdekeivel.
Én azonban mégis támogatom az előadó által képviselt irányvonalat. Mielőtt jogalkotási intézkedésekhez folyamodnánk, a tagállamoknak először ki kell küszöbölniük a betétbiztosítási rendszerükben meglévő hiányosságokat. Ugyanakkor, a Bizottságnak a lehető legrövidebb időn belül a határokon átnyúló kockázatkezelésről kell célzott tanulmányokat elvégeznie és a különböző rendszerek finanszírozási módjaira vonatkozó részletes elemzést elkészítenie. Ennek megállapításaiból kiindulva, a jogalkotási intézkedések egy későbbi időpontban komoly megfontolás tárgyát képezhetik, amennyiben hasznosnak és szükségesnek bizonyulnak.
Gunnar Hökmark
Tisztelt Elnök asszony! Szeretném megköszönni az előadónak, hogy kiemelte a tanulmányok és elemzések szükségességét és hogy arra a következtetésre jutott, hogy amennyiben torzulások tapasztalhatók a piacon, akkor valamit tenni kell az egyenlő feltételek megteremetése érdekében. Úgy gondolom, hogy a vita alapján fontos ezt a következtetést levonni.
Amennyiben léteznek torzulások, lehet véleménykülönbség közöttünk, amennyiben léteznek. De ha léteznek, akkor viszont tenni kell valamit. Ezt azért kell megtennünk, mert úgy gondolom mi mind egyetértünk abban, hogy még több határon átnyúló versenyt akarunk és mindannyian biztosítani kívánjuk a fogyasztók érdekeit.
Fontos megbeszélni a különböző rendszerek között meglévő különbözőséget, mert amennyiben egyes tagállamokban előzetes rendszer van, más tagállamokban pedig eltérő utólagos rendszer található, ami valójában azt feltételezi, hogy az állam kisegítheti azokat a bankokat, amelyek nem tudják kifizetni fogyasztóikat, ebben az esetben torzulással állunk szemben.
Véleményem szerint a közöttünk fennálló véleménykülönbségek miatt máris létezik torzulás. A torzulás ennél is súlyosabb, ha arra a feltételezésre épül, hogy az államnak segítséget kell nyújtania azoknak a bankoknak, amelyek képtelenek kifizetni fogyasztóikat.
Ehler úr jelentésének köszönhetően, sikerült erre a következtetésre jutnunk. Fontosnak tartom, hogy a Bizottság további lépésekkel reagáljon erre.
Lehetséges, hogy eltérő álláspontot képviselünk a jelenlegi helyzet megítélését illetően. De abban egyetértünk, hogy amennyiben az elvégzendő tanulmányok torzulást állapítanak meg, akkor lépéseket kell tennünk.
Köszönöm ezt az előadónak és felkérem a Bizottságot, hogy tegye meg az erre vonatkozó lépéseket.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Tisztelt Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Szeretném Ehler úrnak megköszönni munkáját, amelyre tíz évvel az 1994. évi betétbiztosítási irányelv átültetése után került sor, a pénzügyi változások egy olyan korszakában, amikor az európai pénzügyi szolgáltatások piacának javulásáról folynak viták.
Jelenleg lényeges eltérés mutatkozik az egyes tagállamok által elfogadott álláspontok között és sok fontos megoldandó kérdés van még. Annak ellenére, hogy a tagállamok többsége az előzetesség alapjára épülő rendszert alkalmaz, a garanciaszintben még mindig jelentős különbségek léteznek a biztosítási szintek, az alapok mérete és finanszírozási módjuk között.
Hogy két példát adjak erre: a biztosított összeg a legvédettebb államokban nyolcszor magasabb, mint a legkevésbé védett államokban, és mindössze egyetlen állam biztosítási alapja az összeurópai alapok 40%-át teszi ki. Ez a helyzet piactorzulást idéz elő. Válság idején, az utólagos rendszer veszélyezteti a nemzeti és európai pénzügyi stabilitást.
A határokon átnyúló bankcsoportok is problémák előtt állnak. A különböző rendszerek alapjainak összevonása gyakorlati nehézségekbe ütközik. A fedezeteknek egy rendszerbe történő összevonását csak nagy számú rendeletekkel és tagállamok közötti megállapodásokkal lehet megvalósítani, ami viszont felaprózza a rendszert, ami ettől még sérülékenyebbé válik a kockázatok nem megengedett felhalmozódásával szemben. Komoly kérdések merülnek fel a betétbiztosítási rendszerrel kapcsolatban: ilyen a fedezeti szint, a kockázatalapú hozzájárulás, az alapok felhasználása a likviditás biztosítása érdekében, a tehermegosztás, a határokon átnyúló kockázat kezelése, az intézmények likviditása és a hatóságok közötti együttműködés.
A betétbiztosítási rendszernek egy kockázatalapú biztonsági hálót kell nyújtania, amely képes a befektetőket megvédeni, tisztességes és hatékony versenyt biztosítani, stabilitást nyújtani a pénzpiacok számára és válság esetén hozzájárulni az egyenlő tehermegosztáshoz.
Ezért a meglévő rendszer lehetőségeinek teljes kihasználása nem állhat egy alapos és ambiciózus reform útjába, ha már egyszer elvégezték a szükséges tanulmányokat.
Mariela Velichkova Baeva
(BG) Képviselőtársaim! Tekintettel vagyok arra a tényre, hogy a pénzügyi válságok nem új jelenségek; a pénzügyi ágazat és a tényleges gazdaság között meglévő asszimetria mutatói. Az Amerikai Egyesült Államokban bekövetkezett jelzáloghitel válság hatására a pénzügyi szakemberek mostanában azt hangoztatják, hogy kölcsönös kapcsolat áll fenn a gazdaság és a pénzügyi piacok között és a kockázatkezelés javításához egy nagyszabású vitára van szükség.
Valóban nagyon aktuális az Ehler-állásfoglalástervezetben szereplő elképzelés, amely a pénzügyi piacok stabilitásának biztosítása érdekében az Európai Unió elővigyázatos és korai óvintézkedéseinek a felmérésére és javítására, valamint hazámban, Bulgáriában a biztosított betéteknek mint a hagyományos megtakarítási formának a kérdésére vonatkozik. Ezzel összefüggésben szeretném kihangsúlyozni, hogy a bankoknak óriási felelősségük van portfóliójuk átgondolt megszervezésében és a befektetők erőforrásainak hatékony kezelésében. Természetesen az állampolgárok részéről megnyilvánuló egyre nagyobb tudatosság a rugalmas rendszerek felhasználási módjával -, a különböző betéti formák kialakulásával és a betétbiztosítási alapokhoz hasonló mechanizmusokkal kapcsolatban - tovább növeli a bizalmat és pénzügyi stabilitást eredményez.
Charlie McCreevy
a Bizottság tagja. - Tisztelt Elnök asszony! Megköszönöm a képviselők hasznos hozzászólását. Végezetül, két kulcsfontosságú megjegyzést kívánok tenni.
Nem gondoljuk, hogy jelenleg kívánatos lenne a szabályozás módosítása. Az irányelv kiállta az idő próbáját is. Képes alkalmazkodni a változó körülményekhez. Hosszabb távon kulcsfontosságúvá válik a pénzügyi stabilitás szempontjából, hogy a betétbiztosítási rendszerek hozzájáruljanak a zökkenőmentes válságkezeléshez egy mind inkább pán-európai banki környezetben.
Az Európai Unióban meglévő rendszerek még nagyobb harmonizáltságának irányába tett minden további lépés a válságkezeléssel összefüggő, jelenleg folytatott széleskörű munka kimenetétől függ.
A rendszerből akármilyen okból kilépő banknak járó befizetett hozzájárulás visszatérítésének a kérdését, amit Kauppi asszony és Hökmark úr is felvetett, az érvényben lévő irányelvek nem érintik, ezért ezzel a tagállamok jogalkotásának kell foglalkoznia. Az európai szinten történő harmonizálás megkívánja a finanszírozási módszerek teljes harmonizálását.
Szeretném Ehler úrnak, az előadónak és a Gazdasági és Monetáris Bizottságnak is megköszönni konstruktív hozzáállását.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2007. december 13-án, csütörtökön kerül sor.
