Skatte- og toldpolitikkens bidrag til Lissabon-strategien (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Sahra Wagenknecht for Økonomi- og Valutaudvalget om skatte- og toldpolitikkens bidrag til Lissabon-strategien.
Sahra Wagenknecht  
Hr. formand, mine damer og herrer! Spørgsmålet om, hvorvidt medlemsstaternes skattepolitik faktisk fremmer vækst, beskæftigelse og innovation kan desværre besvares med meget få ord. Det gør den ikke! Vækst kan simpelthen ikke fremmes ved at lade skatten for meget rentable konglomerater falde frit i et dumpingkapløb, der foregår i hele Europa, og til gengæld opkræve stadig større beløb fra almindelige arbejdstagere, arbejdsløse og pensionister i deres egenskab af forbrugere.
Man skaber ikke vækst ved at beskatte indkomst fra arbejde langt højere end indkomst fra aktiver og dermed øge forskellen mellem dem endnu mere. Beskæftigelsen fremmes ikke, når små investeringsvirksomheder beskattes uforholdsmæssigt højere end dem, der spekulerer i aktier, obligationer og finansielle derivater. Innovation fremmes i hvert fald ikke så længe, det er muligt for multinationale selskaber med gyldne statusopgørelser at få fat i en stor del af forsknings- og udviklingsmidlerne, mens dem, der i virkeligheden er målgruppe for denne type støtte, intet får.
Kort sagt fremmes en socialt velafbalanceret synsvinkel og udvikling bestemt ikke i EU, men bliver praktisk talt bremset, mens dem, der vælter sig i penge, nyder godt af flere og flere skattefordele, der gør dem endnu rigere, og dem, der ikke har så meget, bliver nødt til at grave endnu dybere ned i lommerne. Denne form for skattepolitik er fatal i forhold til den økonomiske politik, den virker mod hensigten i forhold til vækstpolitikken, og den er katastrofal i forhold til socialpolitikken.
Jeg ved, at opbygningen af de nationale skattesystemer i teorien selvfølgelig stadig hører under hver medlemsstats suverænitet, men virkeligheden er en ganske anden. Fraværet af koordinering i hele EU betyder faktisk - selv i den direkte skattesektor - at de nationale skattesystemer i stadig højere grad ikke længere bliver opbygget på grundlag af politik, men formes og støbes af skattekonkurrencens iskolde system. Systemet kan indeholde en simpel fællesnævner: jo mere mobil en faktor er, desto højere er potentialet for at kunne anvende den til pengeafpresning mod de nationale skattemyndigheder, og jo mere omfattende er den skattelettelse, den er i stand til at generere.
Hvis de statslige indtægter ikke skal tørre ud og forsvinde helt, må de sektorer, der slet ikke er i stand til at slippe for at betale skat, eller kun med nød kan gøre det, beskattes endnu højere, nærmest som en slags kompensation. Der flyttes derfor rundt på skatterne, der går fra selskabsoverskud til privat indkomst og dernæst fra indkomst fra investeringer til indkomst fra arbejde, der er endnu mere ubevægelig, fra højt betalt arbejde til mindre godt betalte arbejdstagere, der også er tilsvarende mindre mobile, og generelt fra indkomst og aktiver til forbrug. At denne proces foregår nu - og har gjort det i mange årtier - kan let påvises ud fra oplysninger om skatteindtægter og skattesatser i EU. Ikke alene de lovbestemte skattesatser, men også de reelle selskabsskatter i EU er faldet med over 10 procentpoint i løbet af de sidste 10 år. Alle de analyser, der er blevet lavet om emnet, bekræfter dette.
De højeste skattesatser er blevet nedsat i så godt som alle EU's medlemsstater. I stadig flere medlemsstater foretrækkes indkomst fra private investeringer frem for indkomst fra arbejde på grund af overgangen til dobbelte skattesystemer. Punktafgifterne stiger endnu mere - for det første på grund af "miljøafgifter", der som oftest ikke har nogen som helst styrende miljømæssig effekt, selv i de tilfælde, hvor der ikke er nogen alternativer, og som rent ud sagt plyndrer budgetterne, og for det andet fordi momsen stiger konstant og i stadig flere lande er ved at nå den øvre grænse i det fastsatte interval.
Denne udvikling er ikke nogen tilfældighed. Den er det direkte resultat af en ukontrolleret skattekonkurrence på et ensartet fællesmarked. Det burde allerede få os til at tro, at den opadgående tendens for selskabsskatter i EU langt overgår dem, der anvendes i hele OECD. Det betyder, at skattesatserne uden tvivl er faldet mere her end i hele OECD.
Det viser også klart, at de mange pres fra globaliseringen, som der ofte bliver klaget højlydt over, ikke har nogen virkning her, men at det er hjemmelavede pres, der er skabt inden for selve EU og derfor også nemt kunne overvindes diskret, hvis viljen var der. I min oprindelige betænkning opfordrede jeg meget passende ikke alene til at skabe et fælles konsolideret grundlag for selskabsbeskatning, som den selvfølgelig støtter, men også til at indføre minimumsniveauer for selskabsskatter i hele EU, der derefter ikke længere skulle kunne overskrides af noget land. Kun minimumsskatter af denne art kan bevirke, at den opadgående tendens for selskabsskatter stoppes på et eller andet tidspunkt.
Min betænkning opfordrede også til at beskatte aktiver og finansielle transaktioner højere på EU-plan, at nedsætte skatten på arbejde betydeligt for under- og middelklassen, og endelig at vende den fatale tendens til at konvertere direkte skatter til indirekte skatter i stadig højere grad og dermed bremse den modsatte tendens.
Desværre er kun en brøkdel af alle disse opfordringer blevet bibeholdt efter afstemningen i Økonomi- og Valutaudvalget. I stedet er min betænkning blevet til en lovprisning af skattekonkurrencen med en fuldstændig manglende erkendelse af de fatale konsekvenser, som den efter sigende sunde skattekonkurrence har for EU-budgettets indtægter og dermed også for den situation, som millioner af europæere befinder sig i. Sådanne ændringer i betænkningen viser desværre meget klart, hvilke interesser der står størstedelen af medlemmerne af Økonomi- og Valutaudvalgets hjerte nær, og det gælder også Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa og Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, da det er soleklart, hvem der nyder godt af EU's mest udbredte skattesystemer.
Vi har nu igen fremlagt vores vigtigste anmodninger i form af ændringsforslag i plenum. Hvis de heller ikke får flertal her, vil min gruppe stemme imod betænkningen. Det er bestemt muligt at føre en anden skattepolitik i EU, der gør de sociale forskelle mindre i stedet for hele tiden at øge dem - som den nuværende skattepolitik gør det - og dette bør iværksættes hurtigst muligt. Men det indebærer, at den nuværende politik i Kommissionen, og også i hver enkelt medlemsstat, tager hensyn til størstedelen af europæernes interesser i overensstemmelse med deres grundlæggende principper i stedet for, som det har været tilfældet indtil nu, at håndhæve samfundets elites interesser. Det vil ganske enkelt medføre et endnu større parlamentarisk og udenomsparlamentarisk pres.
Vi vil blive ved med at kæmpe mod netop dette pres, så den uklare retorik om socialt uacceptable forhold - der karakteriserer de fleste betænkninger, og som nu også karakteriserer denne betænkning om skat - på sigt heller ikke længere kan få flertal i Parlamentet.
László Kovács
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg er virkelig glad for at kunne drøfte skatte- og toldpolitikkens bidrag til Lissabon-strategien med Dem.
Det er en vigtig prioritering for EU at forbedre sin konkurrenceevne og samtidig bevare sin sociale model. Skattepolitikken spiller en vigtig rolle med at bidrage til at nå vækst- og beskæftigelsesmålene. Jeg glæder mig over det centrale budskab i Deres betænkning, som går ud på at støtte Kommissionens initiativer på skatteområdet. Man opfordrer navnlig til at intensivere indsatsen med hensyn til det fælles, konsoliderede virksomhedsbeskatningsgrundlag, forslaget til en pilotordning for hjemstatsbeskatning, strategien til sikring af bedre koordinering af medlemsstaternes skattesystemer navnlig inden for exitbeskatning og grænseoverskridende skattelettelser, arbejdet i det fælles forum om afregningspriser, momspakken, de reducerede momssatser på arbejdsintensive tjenester og miljøbeskatning.
Alle disse spørgsmål er kolossalt vigtige. De er centrale for Kommissionens fremgangsmåde på det skattepolitiske område, og mange af dem er blevet drøftet i adskillige udvalg i Europa-Parlamentet. Det er klart, at de europæiske virksomheder fortjener et selskabsbeskatningssystem, der er tilpasset graden af deres faktiske og potentielle økonomiske integration i det omfang, at de har grænseoverskridende aktiviteter i Europa. Dette er en af nøglerne til deres fremtidige konkurrenceevne. Det er også vigtigt, at andre hindringer vedrørende direkte beskatning finder en løsning gennem koordinering og ikke kun gennem retssager.
Der er kun ét område, hvor jeg ikke kan følge Dem. Det er i punkt 17 i Wagenknecht-betænkningen med den nuværende ordlyd, hvor De beder om, at få fjernet minimumssatserne for punktafgifter og at den nuværende fællesskabslovgivning på dette område erstattes af en adfærdskodeks. Vi drøftede disse spørgsmål her i Parlamentet, da vi behandlede forslaget om alkoholbeskatning, og med al respekt må jeg sige, at Kommissionen ikke har skiftet mening.
Fællesskabslovgivningen om punktafgifter i almindelighed spiller en vigtig rolle for at mindske konkurrenceforvridningen på det indre marked, for at beskytte folkesundheden og for at styre forbrugsmønstrene i retning af en mere miljømæssigt bæredygtig adfærd. Kommissionen tror fuldt og fast på, at det er nødvendigt med minimumssatser for at få det indre marked til at fungere korrekt ved at give medlemsstaterne et sikkerhedsnet, der sikrer, at alle medlemsstater rent faktisk anvender punktafgifter, og at satserne er meningsfyldte. Jeg håber, at ændringsforslagene, der har til formål at ændre punkt 17, vil finde støtte hos et flertal af medlemmerne.
Jeg vil gerne afslutte med tre meddelelser. For det første ved De alle, at mine tjenestegrene arbejder meget hårdt for at kunne fremlægge et lovgivningsforslag om CCCTB, som jeg regner med at fremlægge for Dem efter sommerferien i 2008. For det andet støtter Kommissionen på momsområdet fuldt ud det portugisiske formandskab i dets bestræbelser på at nå frem til en aftale om momspakken og til at komme et godt stykke videre i den bredere diskussion om momssatser inden udgangen af i år. Vi kan også arbejde på at sikre vedtagelsen af forslaget om en forlængelse af visse undtagelser i de nye medlemsstater vedrørende reducerede momssatser. Vi vil desuden fortsætte vores intense bestræbelser på at bekæmpe momssvindel, og vi vil snart fremlægge et forslag om den momsmæssige behandling af finansielle tjenesteydelser, som vil skabe større retssikkerhed og mere moderne regler inden for denne sektor. For det tredje lægger vi fortsat vægt på et system med minimumssatser for punktafgifter for at mindske konkurrenceforvridningen og fremme retfærdige konkurrencebetingelser på det indre marked for at bidrage til beskyttelse af folkesundhed og miljø.
Piia-Noora Kauppi
for PPE-DE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Nogle gange kan vi her i salen ikke se de politiske forskelle mellem grupperne, men i denne sag er forskellen meget synlig, for jeg kunne ikke være mere uenig med ordføreren i nogle af de punkter, hun netop har nævnt. Jeg respekterer det arbejde, hun har gjort med denne betænkning, men i dette spørgsmål er vi fuldkommen uenige om, hvad Kommissionen skal gøre.
For det første drejer denne betænkning sig om Lissabonstrategien, og hvad vi skal gøre for at genoprette Europas globale konkurrenceevne. Dette er virkelig den eneste vej til at sikre europæisk velfærd og velfærd for vores borgere. Uden beskatning er dette ikke muligt. Beskatning har en vigtig rolle i denne henseende, med at forbedre Europas konkurrenceevne.
Vi skal huske på, at det samlede skattetryk i Europa fortsat ligger over OECD-gennemsnittet. For at kunne opnå et lavere skattetryk i Europa må vi skabe et investeringsfremmende miljø. Vi har behov for flere investeringer, mere vækst og flere blomstrende virksomheder i Europa.
Sund konkurrence på skatteområdet spiller en positiv rolle i denne henseende. Det er en økonomisk, markedsbaseret kontrolmekanisme, der skal beskytte mod, at de politiske beslutninger løber løbsk. Hvis vi har et frugtbart samarbejde på skatteområdet i Europa, kan regeringerne ikke stille hindringer i vejen for det indre marked. Det er det, vi ønsker: et ægte indre marked uden skattemæssige forhindringer. På den anden side findes der ingen beviser for, at en frugtbar skattekonkurrence vil udhule beskatningsgrundlaget. De samlede skatteindtægter har været bemærkelsesværdigt stabile takket være en forøget økonomisk aktivitet.
Men det skaber problemer, at vi har 27 forskellige beskatningssystemer, navnlig for europæiske SMV'er, som er så vigtige for denne vækst. Ifølge en undersøgelse af EF-beskatningen i 2004 koster mindre SMV'ers overholdelse omkring 2,6 % af deres omsætning og 31 % af skattebetalingen. Så en tredjedel af alle skatterne går til overholdelse. Det forholdsvis høje beløb til overholdelse i de små virksomheder udgør en stor hindring, og derfor er vi nødt til at gøre vores bedste for at opfordre til grænseoverskridende skattelettelser, forenklede toldprocedurer, etstedsbetjening for momsordninger, pilotprojekter for hjemstatsbeskatning osv. Vi støtter alt, hvad Kommissionen har gjort i denne henseende.
Endelig ønsker branchen et veladministreret og enkelt skattesystem. Vi er nødt til at løse problemerne med afregningspriser, modregning af tab på EU-plan, undgå dobbeltbeskatning og sænke vores udgifter til overholdelse. Vi glæder os over forslaget om det fælles, konsoliderede virksomhedsbeskatningsgrundlag (CCCTB) og det forhold, at Kommissionen arbejder stabilt og fremsætter forslaget om CCCTB, for modregning af tab er kun en midlertidig foranstaltning. I sidste ende har vi behov for et konsolideret virksomhedsbeskatningsgrundlag.
Katerina Batzeli
for PSE-Gruppen. - (EL) Hr. formand, hr. kommissær! Fru Wagenknecht tog initiativet til at udarbejde en betænkning, og det er et bevis for det politiske mod, det krævede at belyse den sociale dimension og fordelingsaspektet i skattepolitikken. Dokumentet er et af de vigtigste beviser for, at debatten vedrørende skattepolitik kan blive fælleseuropæisk.
Forpligtelsen til at opfylde Lissabonmålene, reglerne i vækst- og stabilitetspakken, kravet om at administrere og fordele skatteindtægter, så de kan opfylde kohærens- og beskæftigelsesmålene, og gennemførelsen af det indre marked - alt dette er beviser nok på et politisk mål. Medlemsstaternes skattepolitikker kan ikke længere udelukkende baseres på nationale kriterier; for at fremme en større skattekoordinering i hele Europa er det nødvendigt med en dialog om skat.
I denne dialog, der har muliggjort et omfattende samarbejde mellem skyggeordførerne for alle de politiske partier, har vi fokuseret på nogle grundlæggende emner. Hvad angår skattekonkurrence, tror vi ikke, at målet bør være at begrænse princippet i skattekonkurrencen, for det ville svare til at censurere politikkerne i visse medlemsstater. På grund af manglen på fælles regler på skatteområdet skaber skattekonkurrencen problemer, fordi medlemsstaterne overbyder hinanden med lave skattesatser. Det er også tilfældet for de andre sektorer på det indre marked, men skattekonkurrence kan dog sikre konkurrenceevnen og forbedre produktiviteten, ikke kun for de nationale økonomier, men også for Europas samlede økonomi, forudsat at de regler, der begrænser væksten af skadelig konkurrence, opretholdes.
Det andet emne, vi fokuserede på, var forholdet mellem direkte og indirekte skatter. I medlemsstaterne er der for nylig blevet observeret en tendens til at øge de indirekte skatter, typisk for at camouflere underskuddet på statens finanser. Men det er en byrde for forbrugerne, og der bliver stadig ikke ført tilsyn med markedet.
Betænkningens mål er at nå frem til sikkerhedsforanstaltninger, der kan fremme et afbalanceret forhold mellem direkte og indirekte skatter. Vi går ind for en revidering af momssystemet og de særlige forbrugsafgifter. Dette betyder ikke, at det skal erstattes med et regelsæt, der ikke er bindende for alle medlemsstaterne.
Vi er klar over den indsats, Kommissionen yder, og de problemer, der er i Økofin. Alligevel skal vi som medlemmer af Europa-Parlamentet først og fremmest arbejde tæt sammen med de nationale parlamenter for at diskutere denne overordnede skattepolitik.
Margarita Starkevičiūtė
Jeg vil også gerne understrege, at betænkningen er vigtig, fordi den udstikker den strategi, vi burde følge for at reformere økonomierne i EU. Desværre er repræsentanterne fra Portugal ikke med os i dag, når vi diskuterer dette meget vigtige emne.
Hvad er de vigtigste pointer i betænkningen? Den vigtigste pointe er, at vi på grund af ændringer i det økonomiske miljø ikke alene må foretage et grundigt eftersyn af vores fabrikker og virksomheder, men også af instrumenterne i vores skattepolitik. Når vi nævner Lissabonstrategien, taler vi som oftest om udgiftspolitik og meget sjældent om skattepolitik. Hvis vi ikke er behørigt opmærksom på skattepolitikken, vil vi ikke være i stand til at nå Lissabonmålene.
Hvilke emner skal der fokuseres på? Først og fremmest skal det undersøges, hvordan skattebyrden kan fordeles mellem producenter og forbrugere. Dernæst kan vi ikke se bort fra, at der er en gruppe mere, vi skal tage hensyn til, nemlig dem, der lever af kapitalindkomst. Det er det, der kaldes private equity.
Hvordan fordeler vi skattebyrden? Det er en af udfordringerne i det nye økonomiske miljø. Et andet meget vigtigt spørgsmål er: hvordan fremmer vi strukturreformer? Strukturreformer kan ikke gennemføres uden at skabe nye virksomheder, fordi folk ikke kan forlade deres nuværende arbejde til fordel for nye arbejdspladser, da det kan danne grundlag for social utilfredshed. Der kan kun skabes nye virksomheder, hvis de har gunstige skattebetingelser. Dette er én af hovedpointerne i betænkningen.
Det emne, der skal diskuteres er: hvilken grad af skattekoordinering skal der være mellem medlemsstaterne? Vi går ind for konkurrencedygtige skatter, og vi støtter ikke idéen om at indføre minimumsskatter. Grunden er, at hver enkelt medlemsstat har sin egen økonomiske struktur og nationale udgiftspolitik. Skattepolitikken bør tilpasses udgiftspolitikken, men vi går i høj grad ind for en koordinering af skattegrundlagspolitikken og støtter Kommissionen i den henseende.
Heide Rühle
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Jeg er i høj grad enig med fru Kauppi. Uenigheden mellem grupperne her i Parlamentet om skattepolitik bliver mere og mere tydelig. I de kommende måneder må vi prioritere emnet meget højere i debatten. Jeg vil gerne takke ordføreren og skyggeordføreren for den store indsats, de har gjort for at komme til en god konklusion på denne betænkning.
En god konklusion - men ikke for os. Som gruppe kan vi ikke acceptere betænkningen i dens endelige form. Den indeholder nogle gode aspekter, f.eks. beskriver den og opfordrer den til at tage det vigtige skridt mod et konsolideret grundlag for selskabsbeskatning. Det er et vigtigt skridt. Men det må suppleres af lignende klare erklæringer om en harmonisering af minimumsskattesatser, da det ellers vil føre til en ukontrolleret skattekonkurrence, især på dette område.
Vi ser også problemer i forbindelse med artikel 17, hvor udvalget desværre klart har udtalt, at det er imod minimumsskattesatser for punktafgifter. Det er desværre også i tråd med de stemmer, der er afgivet i de seneste uger, og det beklager vi dybt. Her støtter vi gruppen. Vi mener, der skal ske en harmonisering af europæiske punktafgifter, og at denne harmonisering må styrkes, om ikke andet så fordi, vi ellers vil få en ukontrollabel skattekonkurrence for punktafgifter.
Vi mener også, at det er et problem, at der tales alt for lidt om klimaændringer og miljøafgifter. På dette punkt er jeg også uenig med ordføreren. Jeg mener, at miljøafgifter er et vigtigt middel til at imødekomme de udfordringer, som klimaændringerne medfører. Vi bliver nødt til at gøre meget mere på dette felt.
Men jeg tror, at det er forkert at fokusere på atomenergi eller på "rene" energiformer. Det er vigtigt, at vi klart fokuserer på energibesparelser og energieffektivitet. Det er de vigtigste løsninger på problemet. Når vi ser på de udfordringer, vi står over for med hensyn til modernisering af bygninger og på transportområdet, ser det ud til, at vi virkelig kan nå Kyotomålet om energibesparelse, hvis der gøres meget mere på området.
Skattepolitik kan bidrage væsentligt til at opnå større energibesparelser og energieffektivitet samt at imødekomme de udfordringer, som klimaændringerne medfører. Desværre skinner dette ikke igennem i betænkningen. Som jeg allerede har sagt, stemmer vi derfor ikke for betænkningen.
Esko Seppänen
for GUE/NGL-Gruppen. -(FI) Hr. formand, hr. kommissær! Vores gruppe er enig med fru Wagenknecht's synspunkter på dette område, selv om de er i modstrid med dem, som et flertal i udvalget har.
EU vil ikke være verdens førende videns og teknologibaserede økonomi i 2010. Det skyldes dog ikke skattesystemerne, der løbende er blevet reformeret på en måde, der gavner store virksomheder, at Lissabonmålene ikke kan nås. Store virksomheder vælger at anvende intern afregning og at finde et hjem til deres kapital for at slippe for at betale skat. De bliver hjulpet på vej af skattely og udenlandske finansieringscentre, der opererer i EU's medlemsstater, og disse metoder er begge skampletter på EU's moralske landkort.
Ifølge ordføreren tager Kommissionen i sin meddelelse ikke højde for skatternes indflydelse på indkomstfordelingen. Et fladt skattesystem, som anvendes i visse medlemsstater, er fordelagtigt for dem, der har en høj indkomst, mens en progressiv indkomstskat fremmer social ligestilling. Lissabonstrategien kan ikke gennemføres på en måde, der ville underminere det økonomiske grundlag for velfærdssamfundet, og som ville være yderst urimelig.
Derek Roland Clark
for IND/DEM-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Man siger, at dette er et bidrag, men det ligner mere en opskrift, en opskrift på harmonisering af endnu mere skat, som jeg citerer fra forskellige steder i betænkningen: "27 forskellige skattesystemer" er en "hindring"; "koordinering af medlemsstaters finanspolitik"; "opfordrer medlemsstaterne til at ... sikre større retfærdighed ved fordelingen af skattebyrden"; "støtter Kommissionens bestræbelser på at geare "skattepolitikken i retning af ... miljømæssige mål"; "forhøjelse af brændstofbeskatningen"; "udarbejde et fælleseuropæisk ... virksomhedsbeskatningsgrundlag". Kort sagt er vi tilbage ved de fejlslagne politikker fra 1970'erne.
Under alle omstændigheder kan selv briterne ikke gøre det rigtigt for hele vores land. Nord er ikke det samme som syd, Wales og Skotland er forskellige fra det sydøstlige England - og det var under Gordon Brown som finansminister i 10 år. De har sikkert lyttet til ham; det gjorde De trods alt i Lissabon i sidste uge, da De lod ham, nu som premierminister, beholde de røde streger, gjorde De ikke? Eller gjorde De?
Senere i betænkningen tales der om "EU-dækkende koordinering" af "direkte beskatning". I Det Forenede Kongerige troede vi, at vi var blevet lovet, at harmoniserede skatter, navnlig indkomstskatter, aldrig ville blive indført. Nu står det her i en betænkning. Det er lidt ligesom reformtraktaten. Gordon Brown siger aldrig, at det ikke er nogen forfatning, mens alle EU's ledere siger, at det er der: Valéry Giscard d'Estaing, José Luis Rodriguez Zapatero, Angela Merkel, selv vores egen formand sagde det her i salen for lidt siden.
Så hvorfor får De ikke Gordon Brown til at sige sandheden til den britiske befolkning? Harmoniser det budskab! Se, dét er en harmonisering, jeg ville gå med til. Men De tør ikke gøre det over for den britiske befolkning, for hvis de får hele den usminkede sandhed, vil de stemme med fødderne, direkte ud af EU, og tage deres årlige EU-bidrag på 18 milliarder af deres egne skattepenge med sig. Hvilken pris kommer man så til at betale for harmoniserede skatter?
Petre Popeangă
Hr. formand! Der kan ikke stilles spørgsmålstegn ved, hvor vigtigt det er at evaluere det bidrag, som skatte- og toldpolitikken kunne give til udviklingen af Lissabonstrategien. Af denne grund, men ikke kun derfor, er formålet med det dokument, vi undersøger i dag, nemlig Wagenknecht-betænkningen, at vurdere bidragene fra politikkerne på de områder, der nævnes i forbindelse med at nå Lissabonmålene, gavnligt. Det kunne ikke være andet, da Lissabonstrategien fremsætter ambitiøse mål, som f.eks. at fremme økonomisk vækst og udarbejde politikker, der vil gøre det muligt for europæiske virksomheder at skabe flere og bedre arbejdspladser. Alligevel blev jeg, da jeg læste betænkningen, som borger i et land, der er blevet optaget i EU for nylig, overrasket over, at den tilsyneladende henvender sig til en Union bestående af lande med veludviklede økonomier, eller rettere, med lige veludviklede økonomier, hvilket ikke er tilfældet. Det er meget muligt, at nogle af de foreslåede foranstaltninger ikke får gavnlige resultater for de mindre veludviklede økonomier, i betragtning af at de generelle regler på et konkurrencedygtigt fællesmarked favoriserer stærke økonomier på bekostning af de svagere. Da jeg har begrænset taletid, vil jeg ikke komme nærmere ind på dette, men jeg mener, at for at betænkningens mål skal være gavnlige for alle 27 medlemslande, og ikke 25, som anført i teksten, er det nødvendigt at lave en komparativ vurdering af landenes økonomier og ud fra resultaterne vedtage handlingsplaner, der skaber lige betingelser for at opnå de resultater, der er beskrevet i betænkningen.
Eoin Ryan
for UEN-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Den foreliggende betænkning er endnu et eksempel på de uophørlige angreb på medlemsstater, der har velfungerende ordninger med lav selskabsskat. Jeg er ikke enig i, at lav virksomhedsbeskatning fører til uretfærdig skattekonkurrence. Jeg tror på, at det er en vigtig del af skattepolitikkens policy mix i et indre marked at sikre konkurrenceevnen.
Hvor er Kommissionens beviser på, at CCCTB ikke vil hæmme EU's konkurrenceevne? Hvor er beviset for, at det vil gavne EU's konkurrenceevne? Hvorfor er det, at lande med lav skat, lav arbejdsløshed og høj vækst bliver angrebet af Kommissionen? Jeg forstår det ikke. Det er en total farce, når Kommissionen siger, at fastsættelsen af et beskatningsgrundlag ikke i sidste ende vil føre til fastsættelse af en skattesats, for det er, hvad de store medlemsstater allerede siger. Det vil enhver undersøgelse afsløre.
De store medlemsstaters forsøg på at pakke skatteharmoniseringen ind i fint CCCTB's fine gavepapir vil ikke blive accepteret af Irland eller de øvrige medlemsstater. Sagen er, at hverken Irland eller nogen anden medlemsstat har ret til at spille en rolle ved fastsættelsen af andre medlemsstaters skattesatser. Europas enhed trues ikke af forskellighed inden for skattepolitikkerne; det er snarere EU's konkurrenceevne, der undergraves af de forkerte skattepolitikker. Jeg tror fuldt og fast på, at EU er bedst tjent ved at fremme skattekonkurrence, ikke skatteharmonisering.
Hvorfor er et land som Irland og andre medlemsstater, der har ændret deres skattepolitikker radikalt og er blevet succesfulde økonomier, nu under angreb? Hvori ligger tiltrækningsevnen hos et land som Irland, hr. kommissær, hvis De indfører dette system og til sidst gennemfører skatteharmonisering? For det er præcis, hvad det er, og skatten vil så kun gå én vej: opad. Folk fra Kommissionen har allerede sagt, at de ønsker at indføre et skattesystem, der mere eller mindre ligger i midten af det, der findes i øjeblikket, hvilket omtrent vil sige i starten af 20 %. Hvori vil tiltrækningsevnen for Irland eller andre perifere lande så ligge? Der vil ikke findes nogen tiltrækningsevne, men kun høj arbejdsløshed på langt...
(Formanden afbrød taleren)
Gay Mitchell
(EN)Hr. formand! I den betænkning, der ligger foran Parlamentet i dag, siges det helt korrekt, at skattekonkurrencen i EU har ført til og fortsat fører til økonomiske gevinster i hele EU takket være et dynamisk erhvervsmiljø.
CCCTB kan lige så let føre til et mindre konkurrencedygtigt EU og bør efter min mening ikke bakkes op. EU skal kunne reagere over for en verdensøkonomi i stadig forandring. Moderne konkurrencedygtige økonomier skal være fleksible for at kunne klare de løbende krav fra nye produkter og tjenester. CCCTB vil undergrave denne fleksibilitet af en række årsager. Et virksomhedsbeskatningsgrundlag for hele EU vil være ufleksibelt og hindre de enkelte lande i at træffe beslutninger om deres egne finanspolitiske strategier baseret på de særlige omstændigheder i det pågældende land. Fortalerne for CCCTB hævder, at de enkelte medlemsstater vil bevare deres frihed til at fastsætte deres nationale skatteniveau - men vil de det? Er CCCTB ikke bare det første skridt?
Hvis CCCTB er valgfrit, vil det blot øge antallet af beskatningsgrundlag for virksomhederne og gøre systemet endnu mere kompliceret. Skattelove i de enkelte lande giver virksomhederne sikkerhed. Et system, der anvendes i en række medlemsstater, kan føre til fortolkningsforskelle og dermed skabe usikkerhed for virksomhederne.
I den resterende tid, jeg har til rådighed, kan jeg kun komme med nogle stikord. For det første er beskatning et område, der hører under de enkelte medlemsstaters nationale suverænitet. Retten til at vælge niveauet af de offentlige udgifter og finansieringen af disse udgifter er en grundlæggende funktion i den nationale demokratiske proces. Det er nødvendigt at beskytte skattepolitikkens fleksibilitet ved at belønne foretagsomhed og jobskabelse og vækst i økonomien. Et enkelt beskatningsgrundlag vil fjerne fleksibiliteten. Intet tyder på, at et fælles, konsolideret virksomhedsbeskatningsgrundlag vil løse problemer med konkurrenceevne, virksomhedernes udgifter til overholdelse, afregningspriser osv. Det vil ikke forenkle EU's skatteproblemer, idet det såkaldte "valgfri system", der foreslås, som sagt blot vil tilføje et nyt lag.
Harmonisering af beskatningsgrundlaget vil føre til pres på de nationale skattesatser. En sådan harmonisering vil kun gøre virksomhedsplaceringer uden for EU endnu mere attraktive. Adfærdskodeksen om erhvervsbeskatning drejede sig om skadelig skattekonkurrence. Forskellige skattesatser i EU's medlemsstater er ikke skadeligt.
Jeg vil gerne bede kommissæren om, når han fremsætter disse forslag til næste år, som han foreslår, at huske på følgende. Medlemsstater som Irland har allerede givet...
(Formanden afbrød taleren)
Pervenche Berès
- (FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil først takke vore ordfører for hendes glimrende arbejde og hendes indsats for at nå frem til en tekst, som hun vist desværre ikke er helt tilfreds med.
Skatte- og afgiftssystemerne er klart et uundværligt, supplerende led i opbygningen af et ægte indre marked, hvis man forestiller sig det som andet og mere end blot et frihandelsområde, hvor alle former for social og skattedumping er tilladt. Gennemførelsen af det indre marked kræver altså, at visse skatte- og afgiftsregler harmoneres, og først og fremmest, at der indføres et fælles konsolideret beregningsgrundlag for selskabsskat. Den forelagte betænkning åbner denne mulighed, og det glæder mig. Jeg bemærker, at en række kolleger tager kraftigt afstand fra dette forslag under henvisning til det, de kalder retfærdig konkurrence.
Fri og loyal konkurrence - og jeg er ikke fanatisk tilhænger af denne konkurrence - forudsætter en række gennemsigtige spilleregler. Og det undrer mig, at lande, som i solidaritetens navn har modtaget betragtelige tilskud fra EU, nu afviser dette skridt, som ville betyde en fremgang for solidaritet, konkurrence og gennemskuelighed.
Skatte- og afgiftssystemerne er også et glimrende redskab, som Unionen bør benytte sig af for at gennemføre de valgte strategier, for den har egentlig ikke så mange redskaber til rådighed. Det kan have gunstig indvirkning på renere energikilder eller på opnåelsen ...
(Formanden afbrød taleren)
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand! Dette er en betænkning, der er stærkt påvirket af kompromiset mellem PPE-DE-Gruppen og ALDE-Gruppen. Jeg mener, at det stort set er en velafbalanceret betænkning. Den fastsætter medlemsstaternes ansvar for skattepolitikker, mens der nævnes en række skatter, der ville nyde godt af en større koordinering på EU-plan. Ordførerens oprindelige forslag lagde op til en fuldkommen koordinering med stor vægt på en højere grad af omfordeling. Dette kan ikke være en metode til at skabe vækst i Europa eller nye job. I vores globaliserede verden er det ikke højere skatter, EU har brug for. I stedet tror jeg, at vi, der bor i lande med et højt skattetryk, bør kigge på andre modeller, som f.eks. fladere skatter. Generelt skulle skat på arbejde sættes ned, og skat på skadeligt forbrug sættes op. F.eks. burde der indføres særlige miljøafgifter samt rimelige punktafgifter på f.eks. alkohol og tobak, som kommissæren siger.
Her bør EU være i stand til at handle med større enighed. Det er et politisk følsomt emne - det har vi hørt her, og jeg er ganske klar over det - men i mine øjne er det nødvendigt. Hvis vi skal være i stand til at løse de store klima- og energimæssige udfordringer, vi står over for i dag, ville det være uansvarligt af os at give afkald på at kontrollere skattemæssige instrumenter. Det er muligt at skabe høj vækst med høje skatter på miljø- og energiområdet og samtidig reducere den samlede skattebyrde. Enhver, der tvivler, kan se på den politik, som midter- og højrefløjsregeringen fører i mit hjemland, Sverige, hvis jeg må være lidt patriotisk i slutningen af denne debat.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg tager ordet i denne forhandling om skatte- og toldpolitikkens indvirkning på realiseringen af Lissabonstrategien og vil gerne gøre opmærksom på, at nogle af forslagene om medlemsstaternes skattesystemer i Sahra Wagenknechts betænkning ikke vil have en positiv indvirkning på den økonomiske vækst og beskæftigelsen i EU-landene.
Tiltag rettet imod skattekonkurrence og forsøg på at ensarte løsningerne med selskabsskat er for det første i modstrid med princippet om EU-medlemsstaternes fiskale suverænitet.
Hvis satserne sænkes, og skattelettelserne samtidig fjernes, vil det for det andet ikke resultere i færre indtægter til budgettet. Det vil lige tværtimod øge dem betragteligt. Det bekræftes af eksemplet med mit land, Polen, hvor selskabsskatten er sat betydeligt ned, men indtægterne fra denne skat stiger fra år til år.
I denne situation opfatter jeg for det tredje betænkningens forslag om koordinering og skattesystemer, herunder direkte skatter, som farlige handlinger, der bestemt ikke tjener til realisering af Lissabonstrategiens målsætninger.
Zsolt László Becsey
(HU) Hr. formand! Tak. Hvad taler vi om? Et af nøglepunkterne er, om vi - når vi taler om konkurrenceevne - kan forene denne med ekstern skattekonkurrence, eller med andre ord skattekonkurrence uden for EU, og om vi ikke burde lede efter syndebukke inden for EU. Som mange af mine kolleger har givet udtryk for, vil der ellers ske en kapitalflugt fra hele EU-området. Hvad er vi enige om i denne skattepolitik? Vi er enige om, at den skal gøre det lettere at skabe arbejdspladser, eller med andre ord fremme beskæftigelsen. Vi er enige om, at vi skal hjælpe små og mellemstore virksomheder, da de gør det muligt for folk at blive, hvor de er, de er med til at sikre familier og de skaber nye job. Jeg er også enig med de socialpolitiske foranstaltninger i skattepolitikken, der vil gøre det nemmere at tackle de demografiske udfordringer i EU.
Hvad er vi ikke enige om? Vi vil ikke overbeskatte os selv på sundheds-, miljø- og socialpolitikområdet, men i stedet gå efter en antiinflatorisk politik og forsøge at imødegå konkurrencemæssige udfordringer på behørig vis. En anden ting, vi bør huske på er, at EU er blevet større og meget mere heterogent. Vi forventer, at alle opretholder en budgetmæssig disciplin i deres uafhængige skattepolitikker, men samtidig vil vi indskrænke de instrumenter, der er til rådighed for at gøre dette. Hvis konvergens er vort primære mål, så bør vi, for at komme nogen vegne, f.eks. med de indirekte skatter, ikke alene forpligte de lande, der opererer omkring minimumssatsen, til at opnå konvergens, men også de lande, der anvender meget højere satser. Det er derfor vi flere gange har foreslået at erstatte den nuværende indgangsvinkel, der alene er baseret på en minimumssats for punktafgifter, med en slags "regelsæt", der skal sikre, at alle medlemslandene bevæger sig i den samme retning. Hvad angår fælles kapital eller et fælles skattegrundlag, vil jeg gerne sige følgende: det ville være et alvorligt problem, hvis det indebar at straffe konkurrencedygtige lande, såfremt der skal indføres en minimumssats. Jeg er også bekymret for, hvad der vil ske med kapitalbevægelserne, hvis der indføres et fælles skattegrundlag. Vil det ikke betyde, at overskud fra datterselskaber i f.eks. de nye medlemsstater konstant vil blive omklassificeret som overskud i moderselskabets regnskab i stedet for at blive investeret lokalt? Det er også meget vigtigt at bekæmpe bedrageri, og jeg ønsker Kommissionen held og lykke med dette. Det går i den rigtige retning, da det vigtigste tiltag på området er at regulere sort arbejde og tage skridt til at bekæmpe kriminalitet.
Dariusz Rosati
(PL) Hr. formand! Det vigtigste formål med Lissabonstrategien er at øge de nationale økonomiers konkurrencedygtighed. En høj konkurrencedygtighed sikrer en hurtigere økonomisk vækst, skaber nye arbejdspladser og gør det muligt at finansiere vigtige sociale mål. Det nuværende skattesystem i EU-staterne virker desværre ikke befordrende for Lissabonstrategiens gennemførelse. Skattebyrden på arbejde og økonomisk aktivitet er alt for høj, skattesatserne er alt for forskellige, og lovgivningen alt for kompliceret. Skattesystemet er endvidere bebyrdet med for mange funktioner og opgaver - økonomiske, skattemæssige, sociale eller forbundet med miljøbeskyttelse.
For at skatterne kan gavne konkurrencedygtigheden skal de først og fremmest skabe arbejdsimpulser, impulser til udvikling af økonomisk aktivitet og innovation. Med henblik på at opnå dette skal skatterne, især de direkte, være fastsat på et moderat niveau, så man undgår unødig differentiering af satserne og for stor progression. Eftersom de direkte skatter har en stærkere, mere negativ indvirkning på produktionen og beskæftigelsen, skal man i højere grad anvende indirekte skatter, når man planlægger budgetindtægter.
Hr. formand! Jeg vil gerne forholde mig til forhandlingen og udtrykke min bekymring over, at der findes for meget ideologi og politik og for lidt reel økonomisk viden i den. Det bedste eksempel er de begreber, som vi benytter os af, bl.a. skattedumping og social dumping. Der findes ikke nogen objektiv beskatningsstandard, og derfor kan man ikke beskylde lande, der anvender lave selskabsskatter, for skattedumping.
Konrad Szymański
(PL) Hr. formand! Jeg vil først og fremmest gerne lykønske parlamentsmedlemmerne fra Økonomi- og Valutaudvalget med det hårde og alt i alt vellykkede arbejde med at indføre nødvendige ændringer i den oprindelige tekst, der var det originale udgangspunkt.
Det blev i starten foreslået, at EU skulle engagere sig i fastsættelsen af regler for selskabsbeskatning, samt at skatterne skulle hæves i modstrid med globale tendenser. Det er godt, at vi har undgået dette. Af lignende årsager skal vi kritisk betragte tekstens udtrykte støtte til harmonisering af skattegrundlaget. Et fællesskabsskattegrundlag vil nemlig have alle mulige negative konsekvenser for skattekonkurrencen i EU. Et indført skattegrundlag vil begrænse medlemsstaternes bestræbelser på at optimere selskabsbeskatningen, hvilket er i modstrid med Lissabonmålene. Det er en politisk belastning for EU, der i sin egen veldefinerede interesse bør holde sig langt fra at påvirke skattesystemernes udformning i Europa.
László Kovács
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Denne forhandling har været meget interessant, og de fleste bidrag har været opmuntrende. Lige som Dem er jeg overbevist om, at vores bestræbelser på at fjerne skattemæssige forhindringer på det indre marked er værd at videreføre. Jeg er særligt taknemmelig for Deres støtte til det vigtige projekt med CCCTB, og jeg ser frem til Deres kommende initiativbetænkning om det fælles beskatningsgrundlag. Hvad angår nogle af de kritiske bemærkninger, har jeg til hensigt at sende et personligt brev til de ærede medlemmer af Parlamentet, som har givet udtryk for deres modstand, hvilket jeg anerkender. Det vil være rimeligt at give dem et skriftligt svar, da jeg ikke ønsker at bruge for meget af Deres tid.
Det glæder mig, at de fleste af Dem deler mit synspunkt om, at skattepolitik spiller en vigtig rolle for gennemførelsen af mange af EU's politiske mål, og navnlig vækst, beskæftigelse, konkurrenceevne og bæredygtighed. Tak for Deres opmærksomhed og for Deres støtte.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen onsdag kl. 12.00.
Jeg vil gerne takke talerne, fordi de har overholdt tiden og har gjort det muligt for os at afslutte forhandlingen fem minutter før tid. Det har betydet, at vi har kunnet lytte til alle indlæggende i stedet for andre gange, hvor vi før en vigtig forhandling eller afstemning ikke har kunnet nå at høre, hvad vores kolleger har at sige.
Skriftlige erklæringer(forretningsordenens artikel 142)
Gábor Harangozó  
Vi burde alle være enige om, at eksistensen af 27 nationale skattesystemer udgør en alvorlig hæmsko for at kunne udnytte det indre marked fuldt ud. Desuden er dette en reel mulighed for at genoplive gennemførelsen af Lissabon-strategien gennem EU-dækkende skatte- og toldforanstaltninger, der vil gøre Unionen til et mere attraktivt sted at investere og arbejde. Når vi udvider og uddyber mere konkurrenceprægede markeder, skal vi benytte alle de redskaber, vi har til rådighed, herunder mere investeringsvenlige skatte- og toldpolitikker, for at fremme beskæftigelse, F&U-investeringer og udviklingen af miljøvenlige teknologier. I denne henseende glæder vi os over fru Wagenknechts initiativbetænkning, der har til formål at skabe de nødvendige skattemæssige rammer for at tilskynde til innovative investeringer med større risiko for at nå målene for vækst og beskæftigelse. Fordelene ved at forenkle og harmonisere skattesystemerne i Unionen som helhed er indlysende, eftersom det ikke kun vil bidrage til gennemførelsen af Lissabonmålene - gennem øgede skatteincitamenter til investeringer - men det vil ligeledes hjælpe med til at gennemføre integrationen af EU's marked ved at fjerne de resterende hindringer for færdiggørelsen af det indre marked.
(Mødet udsat kl. 9.55 og genoptaget kl. 10.10)
