Sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Glenis Willmott for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om en fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2007-2012 (2007/2146(ΙΝΙ)).
Glenis Willmott
ordfører. - (EN) Fru formand! Sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen omfatter en lang række spørgsmål. Det handler helt enkelt om at nedbringe antallet af ulykker på arbejdspladsen og arbejdsrelaterede sygdomme. For den enkelte arbejdstager handler det om hans eller hendes fysiske integritet, værdighed og velbefindende. For virksomhederne handler det om at mindske omkostningerne forbundet med fravær, løn under sygdom og tab af produktivitet. For samfundet generelt beløber omkostningerne i forbindelse med dårlig sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen sig til et astronomisk tal på 3,8 % af bruttonationalproduktet.
I chartret om grundlæggende rettigheder, der blev undertegnet i sidste måned i denne mødesal - trods de pinlige udbrud fra visse medlemmer af UKIP og de konservative - er det i artikel 31 fastsat, at enhver arbejdstager har ret til arbejdsforhold, hvor der tages hensyn til sundhed, sikkerhed og værdighed. I chartret er det endvidere fastsat, at enhver arbejdstager har ret til en begrænsning af den maksimale arbejdstid.
Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur vurderer, at der hvert år er over 140.000 personer, der mister livet som følge af erhvervssygdomme og ca. 9.000 som følge af arbejdsrelaterede ulykker. Disse tal betyder, at der, hver gang der er gået tre og et halvt minut, er én, som dør af arbejdsrelaterede årsager i EU. Det betyder igen, at der i den korte tid, jeg har talt, muligvis er en person, der er omkommet, og at 20 personer sandsynligvis vil være omkommet, når forhandlingen er afsluttet.
Nogle af vores kolleger vil nok anfægte den grundlæggende ret til sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, men jeg er sikker på, at ingen vil anfægte retten til livet. En strategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen skal fokusere på tilfredsstillende gennemførelse og håndhævelse af det eksisterende retsgrundlag. Det retsgrundlag, der eksisterer, er grundlæggende tilfredsstillende, men det skal håndhæves ensartet overalt i EU. Det betyder imidlertid ikke, at vi ikke skal opdatere lovgivningen, således at den fungerer og yder størst mulig beskyttelse på de områder, hvor den eksisterende lovgivning helt tydeligt er mangelfuld. Det betyder heller ikke, at vi skal reagere på lovforslag som en vampyr på hvidløg, som nogle af parlamentsmedlemmerne har en tendens til.
Alle kan naturligvis være enige om, at en lovgivningsproces altid er den bedste tilgang. Der er dog tilfælde, hvor det er nødvendigt med bindende regler for at sikre, at alle medlemsstaterne tager tilstrækkeligt højde for en ny eller kommende risiko. Kommissionens meddelelse bør hilses velkommen, og målsætningen om at mindske arbejdsrelaterede ulykker og det stærke fokus på små og mellemstore virksomheder bifaldes. Vi skal imidlertid også fokusere på erhvervssygdomme, der har store omkostninger for arbejdstagernes helbred, virksomhederne og deres produktivitet og samfundet generelt gennem dermed forbundne social- og sygesikringsudgifter.
I betænkningen afspejles disse forhold, og Kommissionen opfordres indtrængende til at sikre, at arbejdsrelaterede sygdomme identificeres og afhjælpes med særligt fokus på arbejdsrelaterede kræftformer med det formål at fastlægge målsætninger for mindskelse heraf. Der er endvidere behov for detaljerede handlingsplaner med finansielle og tidsrelaterede forpligtelser. Ud over målsætningen om en mindskelse af ulykker med 25 % er der tilsyneladende kun få måder, hvorpå man kan overvåge og vurdere fremskridt. Et af de prioriterede tiltag i betænkningen er en stok- og gulerodspolitik til håndhævelse af den eksisterende lovgivning. Det vil være positivt, hvis medlemsstaterne belønner virksomhederne for gode sundheds- og sikkerhedsforhold med skattefradrag og præferencer i forbindelse med udbud, og det vil ligeledes være hensigtsmæssigt at indføre af en bonus-malus-ordning inden for forsikringspolitik samt andre økonomiske incitamenter. Det vil endvidere være hensigtsmæssigt at indføre strengere sanktioner over for samvittighedsløse arbejdsgivere, der ignorerer de ansattes krav på sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, og indlede flere overtrædelsesprocedurer over for medlemsstater, der ikke i tilstrækkelig grad gennemfører og håndhæver den eksisterende sundheds- og sikkerhedslovgivning.
Enhver sundheds- og sikkerhedsstrategi skal naturligvis fokusere på de mest udsatte grupper. Disse grupper omfatter udenlandske arbejdstagere, som ofte udnyttes, samt unge og ældre arbejdstagere, der skal have ekstra opmærksomhed, samt arbejdstagere med handicap. Det er uhyre vigtigt, at rammedirektivet af 1989 finder anvendelse på disse grupper og andre grupper, som ofte overses, f.eks. landbrugsarbejdere og plejepersonale, gennem udarbejdelse og gennemførelse af strategier. Medlemsstaterne skal fuldt ud tage højde for disse grupper. Der er behov for et rammedirektiv om bevægeapparatsygdomme for effektivt at løse et problem som f.eks. lændesmerter - gentagne belastningsskader - og ryglidelser.
Der er mange andre spørgsmål, som jeg gerne vil rejse, men der er ikke tid nok, så jeg vil derfor se frem til at høre, hvad andre medlemmer og Kommissionen har at sige.
Stavros Dimas
medlem af Kommissionen. - (EL) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil allerførst takke fru Willmott for den fremragende betænkning, hun har udarbejdet om en fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen.
Kommissionen vægter sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen politisk meget højt og er enig i Deres synspunkter, hvad angår mange af Deres anbefalinger.
Jeg vil gerne understrege, at det bør være en fællesskabsstrategi, og ikke kun Kommissionens strategi. Dette er faktisk den eneste måde, hvorpå vi kan nå det vigtige, ambitiøse mål, nemlig en vedvarende og holdbar reduktion af arbejdsulykker og erhvervssygdomme. Derfor vil vi som noget af det første sørge for, at så mange parter som muligt på politisk plan, på virksomhedsplan og på institutionelt plan deltager.
Kommissionens strategiske mål om en reduktion af arbejdsulykker i EU med 25 % i perioden 2007-2012 kræver aktiv og bindende deltagelse, ikke kun fra de offentlige myndigheders side, men også fra arbejdsmarkedets parter, der varetager forebyggelsen på arbejdspladserne.
Det er meget vigtigt at understrege den forpligtelse, som medlemsstaterne indgik med Rådets resolution af 25. juni 2007, nemlig forpligtelse til at udvikle og gennemføre strategier for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen på grundlag af de nationale forhold og i samarbejde med arbejdsmarkedets parter. Ligeledes til at fastsætte nationale, kvantificerbare mål for at mindske arbejdsulykker og erhvervssygdomme, især i de sektorer, hvor tallene ligger over gennemsnittet.
Kommissionen glæder sig især over Europa-Parlamentets reaktion på dens meddelelse og over dets støtte til de overordnede prioriteter og retningslinjer for indsatsen, som er fastsat heri.
Jeg har noteret mig Parlamentets bekymring med hensyn til behovet for en passende planlægning og fordeling af midlerne og med hensyn til evaluering af og rapportering om fremskridtene med målene for strategien.
Kommissionen vil indføre nærmere oplysninger om og en nøjagtig plan over de særlige foranstaltninger, der vil blive truffet på fællesskabsplan, på resultattavlen for den sociale og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden. Vi vil ligeledes sikre, at Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen deltager i arbejdet som led i en trepartsudveksling af informationer om indholdet i de nationale strategier, målsætningerne, de iværksatte aktiviteter og overvågningen af de fremskridt, der er sket. Parlamentet vil straks blive underrettet om resultatet af denne procedure.
Med hensyn til Deres krav om revision af Rådets direktiv 91/383 vil jeg gøre Europa-Parlamentets medlemmer opmærksom på, at Kommissionens tjenestegrene er i gang med en analyse af situationen i forskellige medlemsstater på baggrund af en undersøgelse, som er foretaget af en ekstern konsulent. Der vil i løbet af 2008 blive udarbejdet en rapport, og Kommissionen vil beslutte, hvad der videre skal gøres på dette område, under hensyntagen til konklusionerne i denne rapport.
Med hensyn til kravet om en revision af Rådets direktiv 92/85 kan jeg også meddele Dem, at Kommissionens tjenestegrene, efter at have rådført sig med de europæiske arbejdsmarkedsparter om eventuelle ændringer af det pågældende direktiv, er ved at foretage en vurdering af virkningen for at få et overblik over konsekvenserne af visse ændringer af det pågældende direktiv. Hvis Kommissionen beslutter at fremsætte forslag herom, efter at konsekvensvurderingen er fuldført, er det temmelig sikkert, at forslaget vil blive vedtaget af Kommissionen i 2008.
Jeg deler Deres synspunkt med hensyn til nødvendigheden af en forbedring i den kommende tid af håndhævelsen af fællesskabslovgivningen om sundhed og sikkerhed, især hvad angår små og mellemstore virksomheder. Det skal ske med en kombination af foranstaltninger, som vil styrke både arbejdsgiverens ansvar og arbejdstagernes deltagelse.
Hvad angår erhvervshygiejne, forventer jeg, at den nye strategi bliver endnu et skridt hen imod skabelsen af et sundere arbejdsmiljø i hele EU, hvor man kan opfylde behovene hos de aldrende arbejdstagere og give de mest sårbare befolkningsgrupper en grundig beskyttelse. Kommissionen vil intensivere sin indsats for at definere nogle passende indikatorer for sundhed samt andre statistiske mål for at sikre korrekt overvågning af risiciene i forbindelse med erhvervshygiejne.
Vi er sikre på, at de prioriteter, som er defineret i fællesskabsstrategien for 2007-2012, og prioriteterne i den betænkning, De vedtager i dag, vil bane vejen for sikrere og sundere arbejdspladser i EU.
Edit Bauer
Fru formand! Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling understreger i sin udtalelse, at de væsentligste sundhedsproblemer, som kvinder oplever som følge af deres arbejdsforhold, er bevægeapparatsygdomme og psykiske problemer. Udvalget understreger imidlertid også, at der er behov for at undersøge de risici, som kvinder og mænd står over for, og det at træffe relevante foranstaltninger ikke betyder genindførelse af udelukkelsespolitikker, ej heller udvikling af forskellige arbejdspladser for mænd og kvinder.
Selv om rammerne for EU's direktiver om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen er neutrale i tilgangen til køn, er det ikke tilstrækkelig grund til at undervurdere og ignorere kvinders arbejdsrelaterede sundheds- og sikkerhedsrisici i forhold til mænds sundheds- og sikkerhedsrisici, både hvad angår forebyggelse og forskning.
Arbejdstagere i EU, både mænd og kvinder, udsættes for forskellige risici på deres arbejdspladser: kemiske, biologiske og fysiske agenser, anstrengende ergonomiske forhold, en kompleks blanding af farer for ulykker og sikkerhedsrisici samt forskellige psykosociale faktorer. Kvinder og mænd udgør derfor ikke en homogen gruppe. Og derfor skal strategier og foranstaltninger til forbedring af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen specifikt tilpasses de pågældende arbejdspladser under hensyntagen til faktorer, der evt. påvirker kvinder og mænd forskelligt.
I udtalelsen fremhæves endvidere nye risikofaktorer som f.eks. chikane, vold og mobning af ansatte på arbejdspladsen, hovedsageligt inden for offentlige sektorer, hvor der er flest kvinder ansat. Endelig understreges det også i udtalelsen, at det er nødvendigt at overveje at indføre fare-, risiko- og forebyggelseskoncepter i skoleundervisningen og uddannelsessystemerne generelt som et effektivt middel til opbygning af et stærkt og bæredygtigt forebyggende sundheds- og sikkerhedsmiljø.
Thomas Ulmer
for PPE-DE-Gruppen. - (DE) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Mange tak til fru Willmott for det fair og gode samarbejde. Betænkningen afspejler, at spørgsmålet om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen har en høj prioritet i EU-27. De vigtige elementer i beskyttelsen bliver understreget og vægtet. Udgifterne til sikkerhed og forebyggelse af ulykker er store, men jeg vil gerne klart understrege, at sundhed er ubetalelig! Det vigtige er, at bestemmelserne bliver gennemført og anvendt i alle medlemsstater, det vigtige er hjælp til gennemførelsen og rådgivning fra EU, ikke straf.
Man bør efter min mening være særligt opmærksom på de små og mellemstore virksomheder, som har brug for hjælp for at kunne klare sig i konkurrencen. Her opfordrer vi Kommissionen til at skabe egnede rammebetingelser for de små og mellemstore virksomheder på de områder, hvor de endnu ikke findes, og at forbedre dem, der allerede findes. Beskyttelsen af arbejdstagerne må ikke afhænge af, hvilket land deres arbejdsplads ligger i, eller hvor stor deres virksomhed er.
Da jeg kun har kort tid, vil jeg kun nævne nogle punkter, som er særlig vigtige, såsom forbedret beskyttelse mod hepatitis og aids og det fortsatte store, men planmæssige arbejde med at få fjernet asbest fra arbejdsmiljøet. Jeg fokuserer her på hepatitis B og her især på personer, som i kraft af deres erhverv har en øget risiko for at blive inficeret med hepatitisvirus, altså inden for medicin, pleje og førstehjælp.
Når det gælder førstehjælp må man i mange medlemsstater også inddrage de frivillige inden for beredskabet, redningstjenesterne og brandvæsenet, som så at sige yder deres indsats i et ekstra ulønnet job. Generelt var det for mig vigtigt at bevare stringensen i betænkningen - at holde fast i emnet - og at undgå eksempler, som inden for mange områder ville have ført til forudfattede konklusioner.
Mange tak for det gode samarbejde. PPE-DE-Gruppen stemmer for betænkningen.
Pier Antonio Panzeri
for PSE-Gruppen. - (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Den 6. december 2007 var en ulykke på ThyssenKrupps fabrik i Torino skyld i, at syv arbejdstagere omkom. Denne ekstremt alvorlige ulykke viser, at sikkerhedsproblemerne overhovedet ikke er løst endnu.
Tragedien i Torino rejser også et andet spørgsmål, som Parlamentet bør diskutere. Vi havde forventet, at dette multinationale selskab ville optræde med værdighed, men det skete ikke. I går kunne man i italienske aviser læse, at de overlevende, der blev interviewet efter ulykken, i et fortroligt dokument, der var udarbejdet af en overordnet leder i ThyssenKrupp efter den tragiske stålværksbrand og beslaglagt af byretten, blev beskrevet som arbejdstagere, der optrådte som helte og stjerner på tv. Den påstand kan kun betegnes som en skændsel.
Det ville være meget vigtigt, hvis Parlamentet og ligeledes kommissæren uden formaliteter kunne og ville give udtryk for deres indignation over for ThyssenKrupp. Det, der skete i Torino, sker til en vis grad alle vegne, og det understreger, også på grundlag af den glimrende Willmott-betænkning, at der skal gøres en stor indsats for at nedbringe antallet af ulykker og dødsfald på arbejdspladsen.
Elizabeth Lynne
for ALDE-Gruppen. - (EN) Fru formand! Det er en god og betydningsfuld betænkning, der drøftes i dag, og jeg ønsker at takke ordføreren for samarbejdet.
Det glæder mig, at der i betænkningen peges på bedre gennemførelse af de gældende direktiver. Jeg bifalder endvidere opfordringen til at optrappe inspektionen. Der er ingen idé i, at medlemsstaterne blot lover at gennemføre direktiverne, som mange gør på sundheds- og sikkerhedsområdet, og derefter anmoder om mere lovgivning, selv om den videnskabelige og medicinske dokumentation ikke viser, at der er øget risiko.
Et område, der kræver lovgivning - og det anmodede vi om i 2005 - er forebyggelse af de over en million nålestiksskader, der rammer sygehuspersonalet hvert år overalt i EU. Forestil Dem at blive stukket med en nål ved et uheld og derefter være nødt til at gennemgå en frygtelig ventetid for at fastslå, om De er smittet med en alvorlig infektion som f.eks. hiv eller hepatitis B!
Kommissionen skal tage vores opfordring alvorligt og stille ændringsforslag til direktivet om biologiske agenser fra 2000. Udveksling af bedste praksis er på nogle områder formentlig tilstrækkeligt, og derfor glæder det mig, at mine ændringsforslag om sygehusinfektioner blev vedtaget på udvalgsplan. Infektioner som MRSA er alvorlige, ikke blot for sygehuspatienter, men også for sygehuspersonalet. Infektionsprocenten varierer meget blandt medlemsstaterne. Infektionsprocenten er f.eks. 10 gange større i Det Forenede Kongerige end i Nederlandene. Vi skal finde ud af hvorfor, og hvordan vi kan lære af bedste praksis. Derfor har jeg i et af mine ændringsforslag, der blev vedtaget på udvalgsplan, opfordret til fastlæggelse af en EU-kodeks om forebyggelse af sygehusinfektioner og fremme af rutinemæssig screening af ansatte i sundhedssektoren i EU.
Sepp Kusstatscher
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Fru formand! Først vil jeg gerne takke ordføreren fru Willmott for det glimrende arbejde og især også for den store vilje til kompromis. Over 160.000 dødsfald og godt 300.000 uarbejdsdygtige årligt i EU på grund af arbejdsulykker og arbejdsbetingede sygdomme - det er for mange! I vores samfund, hvor mennesket ofte kun bliver opfattet som en produktionsfaktor, bliver der lagt for lidt vægt på det menneskelige aspekt af dette problem. Staten - dvs. lovgiverne og regeringen - må sende regningen for følgeudgifterne af denne udbytning til de udelukkende profitorienterede erhvervsdrivende. Kun på den måde kan man opnå, at sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen får den fornødne vægt.
Arbejdsulykker får større opmærksomhed i offentligheden end de mange arbejdsbetingede sygdomme. Her er der brug for flere og mere intensive anstrengelser. Der kan kun opnås forbedringer, hvis man er meget omhyggelig, dvs. gennem kontroller og analyser samt ved at fastsætte præcise mål for nedbringelse af erhvervssygdomme, også nye sygdomme f.eks. som følge af nanoteknologierne.
Derek Roland Clark
Fru formand! Hvis betænkningen om en fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, vedtages, vil det blot skabe endnu mere bureaukrati, netop som jeg troede, at Kommissionen havde til hensigt at mindske bureaukratiet!
Arbejdstagere, der mister tid på grund af sygdomme og skader, skaber øgede omkostninger for den pågældende virksomhed og dermed højere priser. I et EU med fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser er der mere konkurrence, således at de virksomheder, der ikke passer på deres ansatte, mister indtjening. Ansatte, der er sygemeldt på grund af sygdom, skaber ligeledes øgede omkostninger i relation til sociale sikringsydelser, som bidrager yderligere til højere priser. Det er derfor i virksomhedernes bedste interesse at passe på sine ansatte.
Gode idéer rygtes altid, så det burde ikke være så vanskeligt. Dette afhænger naturligvis af tilstedeværelsen af et frit marked, men hvis man som nogle af medlemmerne af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender mener, at dette vil føre til junglelove, er der tale om endnu en alvorlig sygdom. Medlemsstaterne, der fremmer et frit marked, er åbenbart psykiatriske tilfælde.
Jean-Claude Martinez
(FR) Fru formand! Flere arbejderes selvmord hos Renault og Peugeot i Frankrig og de tusinder af lungekræfttilfælde hos personer, som i kraft af deres arbejde er i berøring med asbest, viser tydeligt, at sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen er et problem.
Som reaktion herpå har Kommissionen udarbejdet en meddelelse, som er ophøjet til en "sundhedsstrategi", som rent faktisk lyder som noget fra Walt Disney - en beslutning udfærdiget af Snehvide til de syv dværge. Og det er faktisk meget rørende. I stk. 35 får vi f.eks. at vide, at vi skal have en sund livsstil på arbejdspladsen, stk. 29 handler om at tilskynde til lægeundersøgelser, i stk. 54 opfordres til at installere sprinkleranlæg, i stk. 49 kan man læse, at stress er en trussel mod helbredet, og i betragtning D anføres det, at der sker flere dødsulykker på arbejdspladsen blandt bygningsarbejdere end blandt tjenestemænd i den offentlige sektor.
Heldigvis kan ordføreren for Udvalget om Industri tilbyde løsninger, bl.a. ansættelse af en psykolog og en sjælesørger for hver 500 ansatte.
Vi får i virkeligheden ikke noget at vide om årsagerne til erhvervssygdomme, som der er tre af. Den første er ideologien med at afskaffe beskyttelsen ved vores grænser og således udsætte de europæiske arbejdstagere for uretfærdig konkurrence med asiatiske slavearbejdere. Den eneste måde den europæiske industri kan overleve på, er ved at gøre alt for at opnå højere produktivitet på bekostning af sundheden.
Det andet problem er den dumme politik med den stærke euro, som gør os ukonkurrencedygtige, hvad angår valutakurser. Den eneste justeringsvariabel, der er tilbage, er produktiviteten, som endnu en gang tvinges opad og sætter sundheden på spil.
Den tredje årsag til problemerne er den neurotiske filosofi med konkurrenceevne, som i realiteten er en økonomisk krig mellem Europa og Asien eller Europa og Latinamerika. Men krige medfører tab og dødsfald, og ofrene er i dette tilfælde de mennesker, der bliver ramt af erhvervssygdomme og arbejdsulykker. Den europæiske arbejdstager er med andre ord derude som en tyr i den globale økonomiske arena, stresset og blodig, og giver alt hvad han har i sig, indtil hans helbred er ødelagt. Løsningen er at fjerne de europæiske arbejdstagere fra denne globale arena med dens uretfærdige regler, og dette vil kræve ny toldteknologi til fradragsberettigede toldafgifter.
Romano Maria La Russa
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi. - (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil skitsere denne strategis vigtigste punkter og redegøre for henstillingerne i min udtalelse. Det er af største vigtighed at garantere ens social dækning for alle arbejdstagere uanset kontraktens form, at fremskynde de bureaukratiske procedurer for små og mellemstore virksomheder og at skabe incitamenter, også økonomiske incitamenter, til uddannelse.
Kun at tale om disse ting ville imidlertid være urimeligt over for dem, der med rette kræver forklaringer og retfærdighed i lyset af forfærdelige tragedier som den, der skete for kort tid siden i Torino, og som hr. Panzeri nævnte for et øjeblik siden. Om natten mellem den 6. og 7. december dræbte en brand, der spredte sig gennem ThyssenKrupps fabrik, syv arbejdstagere. Ildslukkerne fungerede ikke. Først senere kom det frem, at fabrikken ikke overholdt sikkerhedsreglerne! Hverken Europa-Parlamentet eller jeg kan undlade at bemærke den skandale.
Jeg har på ingen måde til hensigt at fordømme det tyske multinationale selskabs optræden eller endog at forestille mig, at fabrikken, selv om den er skyldig, i ond hensigt og bevidst undlod at overholde sikkerhedskravene for at spare penge. Jeg godtager ikke de ideologiske argumenter fremsat af visse italienske venstreorienterede fagforeningsmedlemmer, der, da de i juni sidste år fik at vide, at fabrikken skulle lukkes, udgav sig for at være forkæmpere for sikkerhed og erklærede, at de var ansvarlige for og sørgede for fabrikkens sikkerhed. Tidspunktet er imidlertid endnu ikke inde til at drage konklusioner, især ikke forhastede konklusioner.
Samtidig med at de nationale beføjelser på området respekteres, mener jeg, at det er helt påkrævet, at EU sikrer, at lovene gennemføres fuldt ud, først og fremmest ved at styrke Det Europæiske Arbejdsmiljøagenturs tilsynsvirksomhed og forbedre samordningen mellem de forskellige nationale myndigheder ved at forbedre Udvalget af Arbejdstilsynschefers funktion.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru formand! Der er ingen tvivl om, at sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen fremmer god ledelse, økonomisk overskud og konkurrenceevne og bidrager til økonomisk udvikling, til at nå målene for budgetterne, også de sociale sikringsfondes budgetter. Foruden alle disse tekniske faktorer ligger der naturligvis også de humanitære årsager, som ikke kun gør det nødvendigt, men også gør det til en prioritet at beskytte arbejdstagernes sundhed og sørge for sikkerhed på arbejdspladserne.
Strategien for 2002-2006 har givet positive resultater, og perspektiverne for 2007 og fremover er positive, hvis vi alle, dvs. ikke kun i den europæiske, men også i den nationale planlægning, bidrager til overvågningen og planlægningen af sundhed og sikkerhed, især for de følsomme grupper som f.eks. unge og ældre arbejdstagere - som vi beder om at deltage i produktionen i et længere tidsrum af deres liv - samt kvinder, der også opfordres til at deltage i arbejdslivet. Et arbejdsliv med nye krav, opdelt i mange forskellige former for kontrakter, selvstændig virksomhed og små og mellemstore virksomheder, der ikke har de store virksomheders muligheder for at indføre de korrekte arbejds- og sikkerhedsforhold. Derfor bør alle sørge for, at såvel de nationale som fællesskabsmidlerne forvaltes korrekt, som det foreslås i Willmott-betænkningen, så man opnår de ønskede resultater.
Maria Matsouka
(EL) Fru formand! Jeg vil indlede med at komplimentere fru Willmott, som med sin betænkning i vidt omfang har dækket de alvorlige mangler i Kommissionens meddelelse om emnet.
Et værdigt arbejde betyder sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Det betyder, at der gennemføres undersøgelser for at forhindre erhvervsrisici, og at arbejdstagerne sørger for forebyggende lægeundersøgelser. Det betyder livslang læring, erhvervsuddannelse og efteruddannelse. Det betyder sundhed og sikkerhed som grundlæggende kriterier for handelsaftaler med tredjelande. Hvis disse forslag skal have et indhold, er den grundlæggende forudsætning imidlertid en vedvarende dialog mellem arbejdsmarkedets parter, men først og fremmest bør man imødegå de basale trusler, der findes inden for arbejdsrelationer.
Jeg tænker helt konkret på den omsiggribende fattigdom blandt arbejdstagere, den voldsomme forøgelse af atypiske ansættelsesformer og udvidelsen af arbejdstiden. Hvis der ikke findes politikker, som helt og holdent sætter mennesket i centrum, og som kan afværge denne arbejdslivets nye middelalder, vil sociale konflikter være uundgåelige.
Adamos Adamou
(EL) Fru formand! De foranstaltninger, Kommissionen har foreslået til en strategi frem til 2012, er for størstedelens vedkommende overfladiske og koncentreret om det ene mål, at det ikke må gå ud over konkurrenceevnen.
Målet om en reduktion på 25 % af ulykker inden strategiens udløb forekommer måske imponerende, men i virkeligheden er det helt utilstrækkeligt. Målet burde være at lægge fundamentet og styrke de institutionelle statslige interventioner, så den årlige opgørelse, der tæller flere tusind døde, og lige så mange med alvorlige helbredsproblemer på grund af dårligt arbejdsmiljø, kommer tæt på nul. I stedet fokuserer ordføreren på den udnyttelse, som arbejdstagerne udsættes for, f.eks. alle, der arbejder med farlige job, kvinder, midlertidigt ansatte, indvandrere og ældre arbejdstagere, og foreslår en skærpelse af foranstaltningerne rettet mod arbejdsgiverne samt tilsynsgaranti.
Et af betænkningens vigtigste bidrag er måske konstateringen af, at permanent arbejde er forudsætningen for bekæmpelse af uheld og erhvervssygdomme.
Desuden bør der, ud over ulykker, lægges større vægt på de faktorer, der ligger bag udviklingen af psykiske sygdomme, afhængighed og psykologiske risici på arbejdspladsen.
Der er således brug for en mangesidet imødegåelse af alle de faktorer, der påvirker sundheden og sikkerheden på arbejdspladsen.
Jiří Maštálka
for GUE/NGL-Gruppen. - (CS) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg skal indrømme, at jeg, da jeg læste fællesskabsstrategien for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2007-2012, som Kommissionen forelagde i februar sidste år, på mange måder var skuffet. Selv om Kommissionen i strategien fastsætter et forholdsvis ambitiøst mål om at nedbringe antallet af arbejdsulykker med 25 %, indeholder strategien kun meget få konkrete initiativer og henstillinger til, hvordan dette mål kan nås. Desuden fokuseres der endnu en gang hovedsageligt på arbejdsulykker, som jo kun er et aspekt af arbejdsbetingede helbredsproblemer. Erhvervssygdomme bliver til en vis grad negligeret. Det er efter min mening et tilbageskridt.
Samtidig vil jeg lykønske fru Willmott med hendes betænkning om denne strategi. Betænkningen indeholder, i modsætning til Kommissionens dokument, mange konkrete forslag og henstillinger til, hvordan der kan opnås bedre resultater inden for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Det glæder mig, at ordføreren også understreger nødvendigheden af at definere kræft korrekt og af at udtrykke kræft numerisk som en erhvervssygdom for at fastsætte målene for nedbringelse af denne alvorlige sygdom. Hidtil er kun 5 % af de erhvervsbetingede kræfttilfælde blevet betegnet som en erhvervssygdom.
Jeg er meget tilfreds med, at mit ændringsforslag, som jeg stillede i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, om nødvendigheden af at sikre offentligheden gratis adgang til tekniske standarder er indarbejdet i betænkningen. Det er et problem, som arbejdstagere i mange medlemsstater konstant kæmper med, og det bør løses.
Kathy Sinnott
(EN) Fru formand! Hvis vi skal nedbringe antallet af ulykker på arbejdspladsen, skal vi vide, hvordan ulykkerne sker. Vi kan ikke undersøge alle ulykker og alle episoder med fare for ulykker, men jeg vil gerne nævne en 19-årig ung mand fra Irland, der døde på en byggeplads, fordi hans lette japanske bulldozer var monteret med tunge europæiske skovle. Hans død blev registreret som et byggepladsdødsfald, og de irske sundheds- og sikkerhedsmyndigheder undersøgte ikke sagen til bunds. Hvordan kan vi så redde den næste, der kører en traktor med uegnet udstyr, når vi ikke kender forholdene?
Vi kan ikke undersøge alt, men vi kan undersøge alle ulykker med dødelig udgang eller varige men, især ulykker i de farligste sektorer som f.eks. landbruget, fiskeriet, bygge- og anlægsarbejder og transportsektoren. Vi skal indsamle tilstrækkelige oplysninger til at kunne træffe praktiske foranstaltninger. Ud over risikobetonede arbejdspladser er der også meget sårbare grupper af arbejdstagere - ældre mennesker, mennesker med handicap og mennesker, der ikke taler sproget på den pågældende arbejdsplads.
Luca Romagnoli
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil allerførst give udtryk for min medfølelse efter den tragedie, der ramte arbejdstagerne på fabrikken i Torino. Jeg mener, at det er et ubestrideligt faktum, at der sker for mange dødsfald som følge af arbejdsulykker i Italien, fordi der ikke bliver gjort nok for at forhindre dem og overholde reglerne.
Ansvaret for dette er ligeligt fordelt mellem virksomheder, fagforeninger og tilsynsmyndigheder. Vi ser virksomheder, der benytter ulovlige arbejdstagere, navnlig fra lande uden for EU, eller fabrikker som ThyssenKrupps med deres gammeldags industrielle hovmod. De, der burde forsvare arbejdstagernes rettigheder, samtykker ofte til, hvis de ikke ser igennem fingre med, sådanne situationer i stedet for at være vågne og hurtige til at påpege mangler ved sikkerhedssystemet over for ledelsen. Endelig er arbejdstilsyn og andre kontrol- og overvågningsorganer ikke altid lige initiativrige.
Vi skal fremme sikkerheden på arbejdspladsen i EU, og i den henseende er Willmott-betænkningen mere tilfredsstillende end Kommissionens forslag. Jeg mener, at vi, når vi taler om arbejde og erhvervsliv, ikke må begrænse os til kun at sikre fri konkurrence og konkurrenceevne.
Iles Braghetto
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Folk omkommer stadig på arbejdspladsen. På et område, hvor mennesket skulle kunne vise sin evne til at håndtere ting med styrke og kreativitet, at udvikle sin viden og tjene det daglige brød, forekommer der alt for ofte dødsfald og trusler på liv og lemmer.
Det er grunden til, at den italienske offentlighed er så vred og forvirret over de syv arbejdere, der døde ved en brand på ThyssenKrupps fabrik i Torino i december, og grunden til, at vi må spørge os selv, hvad det var, der ikke fungerede ordentligt på den fabrik, så vi kan undgå lignede katastrofer. Vi er ansvarlige for den slags mangler på alle arbejdspladser.
I dag har vi meget avanceret lovgivning som skal støtte en hensigtsmæssig forebyggelsespolitik, fastlægge de forpligtelser, der påhviler virksomhederne, og håndtere nye erhvervssygdomme i Europa. Det, vi mangler, er imidlertid behørig kontrol, tilsyn med lovgivningens overholdelse, personale og finansielle midler. Vi har endnu ikke en kultur, som værdsætter betydningen af strenge forebyggende tjenester, som opfatter forebyggelse som en vedvarende proces og ikke en engangsforpligtelse, som etablerer en vedvarende dialog mellem de berørte parter med henblik på virkelig at udvikle høje sikkerhedsstandarder, og som kan påpege nye psykosociale erhvervssygdomme.
Endelig mener jeg også, at vi må vende tilbage til emnet i grønbogen om virksomhedernes sociale ansvar, som er et sammenhængende og innovativt aspekt, i vores bestræbelser på at nedbringe antallet af arbejdsulykker og erhvervssygdomme.
Richard Falbr
(CS) Fru formand! Jeg vil indlede med at takke fru Willmott for hendes gennemarbejdede betænkning. Det fastslås, at det er Kommissionens mål at nedbringe antallet af arbejdsulykker med 25 %. Det tror jeg ikke er muligt. Der er ikke nok arbejdstilsynsinspektører, og de har ikke tilstrækkelige midler til rådighed til at ændre noget. Fagforeningernes indflydelse bliver hele tiden mindsket. I mange lande deltager de ikke længere i undersøgelser af årsagerne til arbejdsulykker og afhjælpningen af dem. Desuden er der junglen som følge af vikarbureauers ansættelse af arbejdstagere, og der er også presset om konstant udvidelse af den såkaldte fleksibilitet i forbindelse med arbejdstagernes arbejdstid. Det fører til, at arbejdstagerne arbejder i mange timer, og dermed øges riskoen for ulykker.
Ewa Tomaszewska
(PL) Fru formand! I forslaget til beslutning fastsættes virksomheders sociale ansvar for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen under hensyntagen til fair konkurrence. Der lægges særlig vægt på en dialog mellem arbejdsmarkedets parter, og specielt fremhæves den rolle, som fagforeninger har med henblik på at forbedre sikkerheden i arbejdsmiljøet.
I udkastet gøres der opmærksom på, at små og mellemstore virksomheder skal sikres en særlig behandling i strategien for forbedring af sundheden og sikkerheden, samt at arbejdstagerne skal gennemgå en stadig uddannelse. De fleste ulykker involverer personer, der netop er begyndt på en arbejdsplads og derfor ikke er erfarne, samt personer, der har for lidt tid til at hvile ud efter arbejdets ophør.
Udkastet indeholder vigtige oplysninger om revalidering og integrering i arbejdsmiljøet af personer, der vender tilbage til arbejdet efter en ulykke, samt krav til ligestilling af kræftsyge personer i forbindelse med ansættelse. Jeg vil gerne lykønske ordføreren med betænkningen.
Jacek Protasiewicz
(PL) Fru formand! I mange år har vi her i Parlamentet debatteret den europæiske strategi for arbejdsmarkedet. Vi har mange forskellige opfattelser af, hvilken retning disse tiltag skal tage. Der er nogle, der er tilhænger af idéen om en tilbundsgående harmonisering af arbejdslovgivningen, og der er andre, der forsvarer synspunktet om, at det er til fordel for EU's økonomi, at der findes en naturlig forskellighed på de europæiske arbejdsmarkeder.
Som De ved, er min holdning om denne sag tættest på det andet synspunkt, dog med en væsentlig undtagelse. Lovgivning om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen er denne undtagelse. Jeg mener nemlig, at fællesskabsinstitutionernes virke på dette felt er såvel begrundet som nødvendig.
Efter de sidste udvidelser af Fællesskabet kan vi observere, at vilkårene for udførelse af arbejde er blevet endnu mere forskellige. Denne diversitet er både af en regional og miljømæssig karakter, eftersom grupper som indvandrere, unge arbejdstagere og ældre personer i alle stater er involveret i flest arbejdsulykker, og de pådrager sig flest erhvervssygdomme. Jeg ønsker hermed ikke at sige, at grupperne er udsat for en målrettet og bevidst diskrimination. Det er snarere en konsekvens af utilstrækkelig uddannelse og manglende erfaring. Det gør det dog blot endnu vigtigere at sikre passende sundheds- og sikkerhedsvilkår for netop disse arbejdstagere.
Jeg vil ligeledes understrege, at vi i alle medlemsstater kan observere, at det største problem med at overholde høje standarder for sikkerhed på arbejdspladsen findes i f.eks. bygge-, landbrugs- og transportsektoren. Det er forståeligt nok på grund af det udførte arbejde, men det er samtidig en kendsgerning, at det først og fremmest er små og mellemstore virksomheder, der er aktive i disse brancher, og deres finansielle, organisatoriske og retslige ressourcer letter ikke tilpasningen til høje sundheds- og sikkerhedskrav. Netop disse virksomheder bør støttes af både EU, EU's institutioner og medlemsstaternes regeringer, hvilket skal ske snarest muligt. Straf og forøget tilsyn alene er ikke den bedste metode. Disse instrumenter, som naturligvis er nødvendige, skal ledsage investering i uddannelse af både arbejdstagere og arbejdsgivere samt økonomisk støtte til at sikre en bedre og mere sikker indretning af arbejdspladsen.
Gabriela Creţu
(RO) Fru formand! Vi glæder os over Kommissionens gode hensigter, selv om vi tvivler på deres effektivitet.
Der kræves præcise statistikker om erhvervssygdomme for at maksimere den politiske virkning og beskytte arbejdstagerne. De eksisterende data er ufuldstændige. Enten fejlbedømmes forholdene, eller også ignoreres realiteterne. Kvinder er de største ofre for denne mangel, primært fordi de er involverede i den uformelle eller grå økonomi.
I denne sektor bliver arbejdsvilkårenes virkning på helbredet overhovedet ikke registreret. Den eksisterende retlige ramme fastholder en tilgang, hvor der lægges vægt på ulykker og risici i de såkaldte tunge mandsdominerede grene af økonomien.
Vi opfordrer Kommissionen til at tage mere hensyn til de konkrete forskelle mellem mandlige og kvindelige arbejdstagere og til at vurdere tilgængeligheden af data fordelt på køn og data vedrørende de langsigtede virkninger og psykologiske følger af arbejde.
For at underbygge vores anmodning inviterer vi Dem på en rundtur på en tekstilfabrik. Syn og hørelse kan være betydeligt skadet, og forekomsten af kredsløbssygdomme er høj. Statistikkerne afspejler ikke den situation. Dette er såkaldt let industri, hvor de fleste arbejdstagere er kvinder, og lønningerne er tilmed lave, fordi der angiveligt ikke er nogen risiko forbundet med arbejdet. Således fastholder de nuværende statistikker den historiske ulighed mellem mænd og kvinder, herunder forskellen på mænds og kvinders løn.
Harald Ettl
(DE) Fru formand! Det er helt nødvendigt at indføre en EU-strategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Den tekniske beskyttelse af arbejdstagerne viser markant voksende resultater, men samtidig indebærer den rivende forandring af arbejdsmiljøet nye risici. Problemerne og risiciene i forbindelse med nye kemiske stoffer i arbejdsmiljøet er indlysende.
Men især - og det svarer til tidsånden på arbejdsmarkedet i dag - fører det voksende arbejdspres ikke kun fysiske, men også psykiske problemer med sig. Usikre arbejdsforhold og angst for at miste jobbet fører til psykosociale problemer. Der kommer nye ekstra aggressionspotentialer til, ekstra stressfaktorer fører til psykisk vold, og mobning er på dagsordenen.
Især små og mellemstore virksomheder er sårbare over for disse fænomener i tiden, hvis ikke man kæmper imod, informerer, kontrollerer og uddanner. Derfor er denne beslutning vigtigere, end man umiddelbart skulle tro. Jeg ønsker ordføreren tillykke.
Paul Rübig
(DE) Fru formand! Sundhed på arbejdspladsen skal prioriteres højt. Her er der stadig opgaver at løse, også i Parlamentet i Bruxelles og Strasbourg. Når bare jeg ser på temperaturen her i salen, kan man næsten tale om risiko for sundheden. Jeg tror imidlertid også, der er en effekt som forbillede.
For få måneder siden var jeg spærret inde på et hotel i Grækenland, hvor der hærgede en skovbrand rundt om. Og jeg må sige, at dette hotel - det var en typisk SMV - havde forberedt sig forbilledligt på denne situation. Hvis ikke alle sikkerhedsforanstaltninger havde været perfekt på plads, velorganiseret og forberedt, var der sandsynligvis mange mennesker, der ikke ville have kunnet overleve på dette sted. Derfor tror jeg, at netop undervisningen - som hr. Ettl sagde, uddannelse og forberedelse til krisesituationer - har en ganske særlig betydning. Her ville det også være hensigtsmæssigt med incitamenter, f.eks. billigere forsikringspræmier til virksomheder, som har uddannede medarbejdere, og man kunne også tilbyde relevante uddannelsesforanstaltninger fra socialforsikringens side.
Miroslav Mikolášik
(SK) Fru formand! Som medlem af Europa-Parlamentet og læge bifalder jeg Kommissionens plan om at nedbringe antallet af arbejdsulykker i EU med gennemsnitligt 25 %, og jeg er opmærksom på nødvendigheden af at gennemføre mere effektive foranstaltninger i alle medlemsstaterne, som er enormt forskellige.
Ud over sektorer som metalindustrien, byggeriet, elektricitetsbranchen og skovbrug vil jeg gerne fremhæve lægers og sundhedspersonales højrisikoarbejde, for de udsættes for en enorm risiko for smitte og aids, tuberkulose, hepatitis og mange andre infektioner. Jeg beklager også, at nedbringelsen i antallet af navnlig arbejdsskader og erhvervssygdomme ikke omfattede f.eks. vandrende arbejdstagere, arbejdstagere på midlertidige kontrakter, arbejdstagere med lave kvalifikationer og kvinder i visse virksomheder såsom små og mellemstore virksomheder.
Jeg vil gerne fremhæve bestemmelserne i visse lande, der med succes gennemfører omfattende revalidering efter en ulykke som en betingelse for vellykket tilbagevenden til arbejdsmarkedet.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru formand! Ligesom ITRE-ordføreren for denne betænkning har jeg anmodet om en målrettet støtte til medvirken i europæiske fagforeninger, og jeg har opfordret Kommissionen til at udarbejde forslag til en lovgivningsmæssig ramme, der tilskynder arbejdsmarkedets parter til grænseoverskridende overenskomstforhandlinger.
Kommissionen og medlemsstaterne kunne finansiere uddannelsen af arbejdstagerrepræsentanter, der gør en indsats for at værne om og fremme retten til sikkerhed og sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen.
Vi opfordrede også alle medlemsstaterne til at undertegne og ratificere FN-konventionen om beskyttelse af vandrende arbejdstageres og deres familiemedlemmers rettigheder og i fællesskab at arbejde for en forbedret adgang til erhvervsrettet uddannelse, især for deltidsansatte og kontraktansatte, og således gøre det muligt for disse at finde en sikker arbejdsplads.
Jeg mener, at medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger, således at tungt eller farligt arbejde ledsages af en tilsvarende ret til social beskyttelse, som de pågældende arbejdstagere kan benytte sig af både gennem deres arbejdsliv og som pensionister.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Fru formand! En fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen er et godt initiativ fra Kommissionens side. Jeg mener imidlertid, at der er andre aspekter, som bør undersøges. Som en af de foregående talere med rette påpegede, bør vi tage i betragtning, at der er en særlig situation vedrørende indvandrere på det europæiske arbejdsmarked.
En ny undersøgelse fra Kommissionen viser, at indvandrere udsættes for langt højere risici i forbindelse med sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Det skyldes både forekomsten af ulovligt arbejde og andre faktorer såsom manglende bevidsthed om retten til sociale ydelser og pension i medlemsstaterne og problemer med grænseoverskridende brug af sygesikring.
Disse forhold henhører under Fællesskabets kompetenceområde, og Kommissionen bør nøje overvåge anvendelsen af fællesskabslovgivningen for at forbedre indvandreres usikre forhold.
Desuden bør der bruges fællesskabsmidler til at uddanne flere arbejdstilsynsinspektører, som kan påpege manglende overholdelse af sundheds- og sikkerhedsregler på arbejdspladsen.
Stephen Hughes
(EN) Fru formand! Jeg ønsker at berøre spørgsmålet om nålestiksskader, da jeg var ansvarlig for betænkningen i 2006 om dette spørgsmål. Jeg vil gerne vide, om kommissæren er enig i, at det er nødvendigt for Kommissionen at handle hurtigt, når der identificeres en risiko, som skal håndteres på EU-plan.
Hvis kommissæren er enig, vil jeg meget gerne have en forklaring på, hvorfor det tog et helt år for Kommissionen at gennemføre og vurdere den første høringsrunde med arbejdsmarkedets parter om nålestiksskader, selv om der kun var 10 svar i relation til høringen.
Kan kommissæren endvidere forsikre os om, at der vil blive ydet en større indsats i det kommende år. En million arbejdstagere rammes hvert år af nålestiksskader. Dvs. at ca. halvanden million arbejdstagere vil være ramt af en sådan skade efter Parlamentets færdiggørelse af betænkningen. Vil Kommissionen venligst reagere lidt hurtigere i fremtiden?
Stavros Dimas
medlem af Kommissionen. - (EL) Fru formand! Jeg vil takke alle talerne for deres meget positive indlæg.
Alle ulykker, alle skader, alle dødsfald på arbejdspladsen som f.eks. dem, der indtraf i december i Torino i Italien, minder os om, at der bør gøres mere for at beskytte kvinder og mænd på Europas arbejdsmarkeder. De minder os om, at der skal gøres en større indsats, for at vi kan nå vores endemål, nemlig at gøre Europa til et meget sikkert sted at arbejde.
Den nye strategi har netop til formål at reducere de aktuelle uacceptable tal for arbejdsulykker og erhvervssygdomme. Jeg vil gerne understrege, at det på baggrund af de menneskelige ressourcer, der er til rådighed, vurderes, at Kommissionens tjenestegrene for nærværende har tilstrækkeligt personale til at opfylde deres forpligtelser på dette område. Inden for rammerne af den overordnede udvikling af de menneskelige ressourcer, der er til rådighed inden for beskæftigelse og sociale anliggender, vil Kommissionen løbende vurdere arbejdsbyrden inden for de forskellige specialområder og afsætte personale ud fra denne vurdering.
Jeg vil også gerne vedrørende spørgsmålet om nålestiksskader sige, at vi er ved at udarbejde et forslag til ændring af direktivet, som vi vil fremsætte i løbet af 2008.
Jeg vil endnu en gang takke Parlamentet for denne debat og for vedtagelsen af fru Willmotts betænkning.
Vi har set endnu et eksempel på Europa-Parlamentets stærke politiske støtte til princippet om, at sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen skal stå højt på den politiske dagsorden, hvilket både gavner økonomien og fungerer som garanti for, at arbejdstagerne kan vende hjem fra arbejdet til deres kære i god behold.
Glenis Willmott
ordfører. - (EN) Fru formand! Jeg ønsker at takke mine kolleger for deres kommentarer og komme med et par kommentarer selv.
For det første vedrørende spørgsmålet om kræft, hvor det er nødvendigt at revidere direktivet om kræftfremkaldende stoffer for at afspejle tekniske fremskridt og ændringer i den videnskabelige viden inden for arbejdslivet. Det er vigtigt at have effektivt bindende grænseværdier for kræftfremkaldende stoffer, mutagene stoffer og reproduktionstoksiske stoffer. Grænseværdierne skal være baseret på videnskabelig dokumentation, og jeg ønsker indtrængende at opfordre EU's videnskabelige udvalg til at prioritere undersøgelsen af krystallinske silikater. Og jeg ønsker indtrængende at opfordre kollegerne til ikke at udelukke henvisningen til denne opfordring og ikke stemme imod ændringsforslag 6.
For det andet er det i betænkningen fastsat, at det er vigtigt at overvåge nanoteknologierne og vurdere eventuelle sundhedsrisici, og jeg vil indtrængende opfordre kollegerne til at stemme imod ændringsforslag 5, hvori dette tiltag tilsidesættes. Jeg anerkender fuldt ud de eventuelle fordele af nanoteknologier, men med den hastige vækst inden for disse teknologier halter vores forståelse af de eventuelle erhvervssundhedsrisici langt bagud: Arbejdstagere kan udsættes for nanopartikler gennem indånding, kontakt med huden og indtagelse, og vi kan ikke stikke hovedet i busken og undlade at forske i dette og vurdere, om der er risici.
For det tredje ønsker jeg at gentage opfordringen til Kommissionen til at fremlægge en lovændring til direktivet om biologiske agenser for at løse problemet med nålestiksskader. Dette skal gøres hurtigst muligt.
Som jeg nævnte tidligere, er sundhed og sikkerhed en grundlæggende rettighed i henhold til EU's charter. Vi har brug for en stærk EU-strategi til at sikre, at denne grundlæggende rettighed opretholdes, og at arbejdstagere overalt i EU er tilstrækkeligt beskyttet. Hver enkelt ulykke og arbejdsrelateret sygdom er en krænkelse af en arbejdstagers grundlæggende rettigheder.
Vi ved alle, at der er stærke økonomiske aspekter samt vægtige erhvervsmæssige argumenter for at sikre sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, men det stærkeste argument skal naturligvis være omkostningerne for den menneskelige sundhed og de menneskeliv, der kan reddes. Et menneskeliv, hver gang der er gået tre et halvt minut - hvem kan argumentere imod det?
(Bifald)
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag, tirsdag den 15. januar 2008
Jean-Pierre Audy  
På grundlag af betænkningen af Glenis Willmott har jeg stemt for Parlamentets beslutning om en fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen for 2007-2012 i fortsættelse af Kommissionens meddelelse om dette emne. Hvert år dør næsten 500.000 personer eller bliver varigt invalideret af arbejdsrelaterede grunde, og vi skal glæde os over Kommissionens mål om at reducere erhvervsulykker i EU med i gennemsnit 25 %. Jeg støtter idéen om, at Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur i Bilbao i Spanien skal spille en større rolle. I dette forhold og generelt i opbygningen af det sociale Europa beklager jeg, at det hverken i betænkningen eller i Kommissionens meddelelse understreges, at det er vigtigt at støtte arbejdsmarkedets parter. Vi må ikke glemme, at der inden for rammerne af de eksisterende traktater med artikel 137 ff. i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (TEF), og dette er blevet bekræftet af Lissabontraktaten, som er ved at blive ratificeret, er lovgivningsinstrumenter til rådighed for sidstnævnte for at fremme opbygningen af en europæisk social lovgivning.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
