Forretningsordenen (kvæstorer og udvalgenes formandskab) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Jo Leinen for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om ændring af forretningsordenens artikel 15 og artikel 182, stk. 1 - valg af kvæstorer og udvalgenes formandskaber.
Richard Corbett 
Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at undskylde for ordføreren, hr. Leinen, som ikke kunne være til stede i aften, fordi han skal repræsentere Parlamentet i en fjerntliggende del af verden. Han er på vej netop i dette øjeblik.
Jeg tager ordet for at stille et ændringsforslag til forretningsordenen for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, som går ud på, at der vælges en fjerde næstformand i alle Parlamentets udvalg, et formandskab på fire i stedet for tre og seks kvæstorer i stedet for fem.
Hvorfor stiller vi et sådant forslag på dette tidspunkt? Det skyldes et ændringsforslag til forretningsordenen fra bare to medlemmer af Europa-Parlamentet - hr. Schulz og hr. Poettering - som mente, at dette ville lette adgangen for medlemmer af Parlamentet fra alle 27 medlemsstater - hvilket vi vil være fra januar - til ansvarsposter i Parlamentet. Det ville være en foranstaltning, der er rettet mod alle, som vil give flere medlemmer mulighed for at indtage ansvarsposter, og som vil gøre det lettere at fordele disse poster politisk i Parlamentet.
Vi fik kendskab til forslaget i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender. Dette er en meget vigtig overvejelse. Vi har også hørt, at der var stærke argumenter imod det, som mange anså for inflation i poster i Parlamentet. Det er trods alt ikke nogen funktionsmæssig nødvendighed med et større formandskab for de enkelte parlamentariske udvalg. Måske - selv om det i højere grad kan diskuteres - er det heller ikke nogen funktionsmæssig nødvendighed med flere kvæstorer. Det blev påpeget af mange kolleger, at vi har tilstrækkeligt mange ansvarsposter her i Parlamentet til, at de fleste medlemmer, der ønsker at indtage sådanne poster, har mulighed for det. Man følte, at det måske var en temmelig forhastet ændring af forretningsordenen, som blev foreslået, ud fra en begrundelse, der ikke var overbevisende for alle vores medlemmer.
Derfor fremsatte vi et kompromis i udvalget. Ordføreren - formanden for vores udvalg - bad mig fungere som hans stedfortræder i aften, fordi jeg havde foreslået dette kompromis om, at vi skal have en fjerde næstformand for alle Parlamentets udvalg og en sjette kvæstor i den resterende del af valgperioden frem til 2009, men at vi ikke gør det til en permanent ændring. I 2009 bør vi vende tilbage til den nuværende situation med tre næstformænd for hvert af Parlamentets udvalg og fem kvæstorer.
Parlamentets størrelse, som snart forøges med Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse, vil rent faktisk vende tilbage til 732 medlemmer i 2009. Jeg er sikker på, at hr. Duff vil korrigere mig, hvis jeg har fået lidt forkert fat i tallet.
Det er logisk at tage dette skridt nu for at få flere med, men ikke gøre det til en permanent ændring; og så vende tilbage til det nuværende antal i 2009.
Det er holdningen i udvalget, som jeg nu fremlægger her. Jeg må også sige, at det ligeledes er holdningen hos et flertal i min politiske gruppe. Jeg ved, at der findes andre synspunkter Parlamentet, men jeg fremlægger det til Parlamentets overvejelse.
Ingo Friedrich
for PPE-DE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Det handler altså om begge disse ændringer. Hvad taler for ændringen hos kvæstorerne? Dengang da Parlamentet talte 500 medlemmer, havde vi fem kvæstorer, altså praktisk talt en kvæstor for hver 100 parlamentsmedlemmer. Hvis vi holder fast ved dette målestoksforhold i forbindelse med de foreslåede 780 medlemmer, ville vi få et meget højt tal. Hvis vi, som udvalget foreslog, forhøjer antallet af kvæstorer til seks, ville dette svare til en kvæstor pr. 130 parlamentsmedlemmer, hvilket altså stadigvæk er et højere tal, end det har været tilfældet i årevis.
Jeg mener, at udviklingens kompleksitet og de problemer, som opstår i Parlamentet med 25 sprog - her medtager jeg f.eks. catalansk og irsk - og at denne kompleksitet, som vedrører forretningsførelsen og beslutningstagningen, retfærdiggør en forhøjelse af dette tal fra fem til seks i en vis periode.
Det samme gælder for stigningen i antallet af udvalgsnæstformænd. Det er en uomtvistelig kendsgerning, at vi fra januar 2007 til midten af 2009 vil have det højeste antal medlemmer, som Parlamentet ifølge planen nogensinde skal have. Dette usædvanligt høje antal parlamentsmedlemmer giver forventninger om eller er årsagen til, at der vil blive udnævnt et større antal udvalgsmedlemmer i denne periode.
Naturligvis har det ikke udelukkende noget at gøre med forretningsførelsen, men også med, at disse stillinger allerede er besat af kolleger, og at de nye bulgarske og rumænske kolleger kommer, og at disse selvfølgelig også har krav på sådanne stillinger. Man ville altså være nødsaget til at tage disse stillinger fra nogle kolleger og give dem til de nye kolleger. Ud fra et formelt juridisk synspunkt er dette naturligvis muligt, men det tjener ikke - lad os sige - det engagerede parlamentsarbejde. Der ville være frustrationer og skuffelser, som man kan undgå ved at indtage denne holdning.
Jeg indrømmer, at der var én ting, som måske ikke forløb helt optimalt. Vi burde og skulle have erkendt dette aspekt et halvt år tidligere. Det ville have gjort det lettere at drøfte disse ting igennem med alle grupperne i Parlamentet stille og roligt. Den kendsgerning, at de ansvarlige desværre først kom på denne idé meget sent i forløbet, fik det til at se ud som om, at der skulle afholdes et møde på mandag, og at der skulle være afstemning herom om torsdagen. Jeg beder Dem om at være forstående. I det politiske liv kan det netop forekomme, at man får en god idé på et senere tidspunkt end situationen krævede. Derfor beder jeg om forståelse herfor og indrømmer gerne, at dette faktum var noget uforståeligt for mange parlamentsmedlemmer. Der lå imidlertid hverken nogle grimme bagtanker eller nogen særlig uigennemskuelig analyse til grund for dette, men da den nye situation blev klar og tydelig, gik det pludselig op for os, at vi stod over for et problem, som vi ikke havde set før.
Hvis jeg skal lave en sammenfatning, anser jeg kompromiset om at oprette en ekstra stilling på to områder i en begrænset periode, men at præcisere, at vi vil vende tilbage til normalen, når denne periode er udløbet, for at være et passende forslag, som vil være til gavn for det parlamentariske forløb. Derfor beder jeg om Deres tilslutning til dette og forståelse herfor.
Andrew Duff
Hr. formand! Jeg forventer ikke at bruge seks et halvt minut på dette spørgsmål, men jeg vil gerne takke hr. Corbett for ædelt at træde til for at fremme en sag, som jeg formoder, at han personligt savner en vis grad af entusiasme for, og takke hr. Friedrich, som med sædvanlig høflighed afviser at genere nuværende indehavere af disse poster ved at fjerne dem fra de positioner, de nyder her i Parlamentet. Men rent faktisk opretter vi yderligere 23 poster til 53 nye medlemmer af Parlamentet. Nogle af disse poster beskrives som arbejdspladser, som om der var tale om beskæftigelse. Det er ikke tilfældet for størstedelen af udvalgenes næstformænd.
For kvæstorerne er der måske gode argumenter for en forøgelse til seks. Måske er der virkelig arbejde til seks kvæstorer, men med hensyn til udvalgenes næstformænd er jeg bange for, at der er tale om inflation af poster for inflationens egen skyld. Det kan ikke være en særligt attraktiv side af vores parlamentariske liv, og jeg er bekymret for befolkningens reaktion. Jeg tror heller ikke, at det er fremmende for øget effektivitet eller økonomisk effektivitet. Der er ikke noget funktionelt behov for disse poster, snarere tværtimod. Der er risiko for, at formandskaberne bliver toptunge overbygninger.
Jeg er heller ikke enig i, at vi står over for ekstraordinære omstændigheder. Da Parlamentet blev udvidet for at modtage medlemmerne fra de 10 nye tiltrædelsesstater i 2004, øgede vi ikke størrelsen af udvalgenes formandskaber. Vi er alle enige i og taknemmelige for forslaget om en tidsbegrænset aftale. Jeg er bange for, at når vi når frem til 2009, vil Parlamentet blive ramt af en form for bureaukratisk lammelse, og vi vil så alle beslutte, at det er mere sikkert og roligt, at vi holder os til det oppustede antal næstformænd for udvalgene.
Jeg håber, at solen vil gå ned over denne manøvre hurtigst mulig, og min egen gruppe vil modsætte sig ændringen af forretningsordenen i morgen.
Johannes Voggenhuber
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Hvis man som jeg har lært politik at kende ud fra mindretallets og oppositionens perspektiv, er man bekendt med den arrogance og ubekymrethed, med hvilken magthaverne identificerer sig selv med de institutioner, hvor de har et flertal. Så er der de kvalmende øjeblikke, hvor man føler sig som en fisk i et akvarium. Man åbner ganske vist munden op på vid gab, men der er ingen, som hører dig. Solen er gået ned for længst, men disse forhandlinger finder sted foran den europæiske offentlighed. Parlamentet, som skriger efter gennemsigtighed, og som lægger pres på Rådet og Kommissionen for at tage borgerne og deres bekymringer alvorligt, forhandler - først efter lange skærmydsler og tvunget af de små partier - om sine egne anliggender. Disse er reelt ikke Parlamentets anliggender, men en manifestation af de store gruppers psykologiske og gruppedynamiske grådighed, nationalistiske balanceakter - forfængelighedens marked - som alt sammen er i Parlamentets disfavør.
Der er ikke nogen rationel begrundelse for dette skridt. Ja, det er rigtigt, at der er to nye medlemsstater. For kort tid siden var der 10 nye medlemsstater, og her skete der ikke nogen udvidelse. Der er flere parlamentsmedlemmer, men ikke flere udvalg. Der er hverken mere arbejde for kvæstorerne eller for udvalgene. Formålet med dette forslag er ikke at opfylde Parlamentets behov og forbedre den måde, som det arbejder på, men snarere at tilfredsstille gruppernes grådighed og fredeliggøre deres fordelingskampe, hvilket alt sammen sker på bekostning af Parlamentets ry for værdighed og dets evne til at gøre sit arbejde. Altså siger jeg som den tavse fisk i akvariet, hvor lyset snart går ud: Det er skamløst, unødvendigt, og det er politisk uforsvarligt, og at vi agter at stemme imod. Det er blot en skam, at to parlamentsmedlemmer forsvarer dette forslag, men Parlamentet vil vedtage dette forslag med stort flertal i morgen. Dette er meget trist.
Richard Corbett 
Hr. formand! Jeg vil blot sige, at selv om jeg fuldt ud forstår argumenterne imod dette forslag, er det urimeligt at betegne det, som hr. Voggenhuber gjorde, som en sammensværgelse mellem de to store grupper. De ekstra poster vil trods alt også gavne de mindre grupper. D'Hondt-systemet, som vi normalt anvender, gavner angiveligt de store grupper, når der kun skal fordeles et begrænset antal poster, men når der skal fordeles et større antal poster, er det til gavn for de små grupper. Derfor mener jeg ikke, at konspirationsteorien er en korrekt analyse.
Derudover blev der bestemt også sat spørgsmålstegn ved forslaget i min egen gruppe: Der foregik en livlig debat om, hvorvidt det var godt eller dårligt for Parlamentet. Meningerne var delte, og derfor er vi så glade for det kompromis, vi har nået med denne tidsbegrænsning.
Formanden
Jeg tror ikke, at der her er nogen regler, som formelt skal overholdes, så selv om vi ikke kan genoptage forhandlingen, vil jeg gerne kort give ordet til hr. Voggenhuber.
Johannes Voggenhuber
(DE) Hr. formand! Hr. Corbett har ret, og han har den ære at være en af de to parlamentsmedlemmer, som forsvarer dette urealistiske forslag. Mit angreb er ikke specielt møntet på ham. Hvis de små grupper ville deltage i denne skamløshed og holde mund, ville der også falde en eller anden brødkrumme af til dem. Det er vi helt på det rene med.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 11.00.
