1. Irak - zlasti smrtna kazen (vključno s primerom Tarika Aziza) in napadi na krščanske skupnosti
Predsednica
Naslednja točka je razprava o šestih predlogih resolucij o Iraku - zlasti smrtne kazni (vključno s primerom Tarika Aziza) in napadi na krščanske skupnosti.
Bastiaan Belder
avtor. - (NL) Gospa predsednica, gospod komisar, gospe in gospodje, 12. novembra je nemški časopis objavil članek z naslovom "Do smrti preganjani iraški kristjani”. Na fotografiji ob članku je bila krščanska družina, ki je našla zatočišče v cerkvi prestolnice Bagdad. Družina se je zatekla v božji hram po tem, ko so islamski teroristi začeli svoj odločni napad na domove kristjanov. Odvratni poboj 31. oktobra, med bogoslužjem v sirski katoliški katedrali, torej vsekakor ni bil osamljen primer. Krščanska manjšina v Mezopotamiji je bila že več let izpostavljena neposrednemu verskemu preganjanju. To je žalostna resničnost Iraka. Poglejte množično izseljevanje iraških kristjanov. Od leta 2003 je njihovo število v Iraku padlo z 850 tisoč na 350 tisoč, od katerih jih je bilo 115 tisoč notranje razseljenih. Kaj lahko ti pogumni "paraziti" - v narekovajih, saj je Irak njihov dom - lahko pričakujejo od Evrope? Konec koncev so krščanska manjšina s koreninami v Iraku, ki segajo do 1. stoletja našega štetja in ki vključujejo najstarejše cerkve in samostane na svetu. Prosim za tri konkretne evropske reševalne aktivnosti za iraške kristjane. Prvič, podpreti bi morali podpreti iraške kristjane, ki so prebegnili v kurdsko regijo, da bi zaživeli na novo. Omogočiti bi jim morali prihodnost v njihovi lastni državi. Enako velja za krščansko manjšino v nižini Ninive. Evropsko pomoč za poklicno usposabljanje, delovna mesta za mlade in posojila za nova podjetja. Drugič, evropske institucije bi morale pozvati iraško vlado - to je zelo nujno -, naj na osebnih izkaznicah opusti navedbo vere njihovih imetnikov, saj bi to precej prispevalo k osebni varnosti verskih manjšin, še zlasti kristjanov. Poleg tega so posledice navajanja vere imetnika osebne izkaznice med drugim tudi diskriminacija na trgu dela in spreobrnitve v druge vere. Tretjič, na parlamentarni ravni prosim našo delegacijo za odnose z Irakom, da petim krščanskim poslancem iraškega parlamenta pokaže, da smo jim v tem negotovem obdobju pripravljeni pomagati z besedami in dejanji. Kakor koli že, gospa predsednica, gospod komisar, seveda pozdravljam vse parlamentarne stike med Evropo in Irakom, katerih namen je podpreti to mlado demokracijo, in prav tako me zelo veseli, da bo moj poslanski kolega gospod Mauro odboru za zunanje zadeve kmalu predstavil poročilo o Evropski uniji in Iraku. To je zelo pomembno. In nazadnje še, Svet in Komisija - Svet sicer tukaj nima svojih predstavnikov, a vseeno -, računam na to, da si bosta še naprej aktivno prizadevala, da bi prepričala iraške oblasti, da naredijo vse, kar je v njihovi moči, da se zagotovi vsaj golo preživetje krščanskih skupnosti in cerkva v zgodovinski deželi Mezopotamiji.
Véronique De Keyser
Gospa predsednica, od iraške vojne naprej ta država, namesto da bi se osvobodila vojaškega diktatorja, tone v nasilje. Spektakel obešenja Sadama Huseina nikakor ni bil ustrezen način za zmanjšanje tega nasilja. Nasprotno, le zaostril je napetosti v državi.
Veste, da se Evropska unija nenehno bori proti smrtni kazni. Menimo, da smo z odpravo smrtne kazni v Evropi prispevali k napredku človeštva. Zaradi tega se nam zdi sramotno, da bi bili Tarik Aziz, ki je sodeloval s Sadamom Huseinom, in dva njegova pomočnika obešeni. Pri tem ne gre za osebnost Tarika Aziza, ki je pravzaprav, kakor dobro vem, izjemna, je pa žal sodeloval v totalitarnem sistemu. Kakor koli že, mislim - in to je moje osebno mnenje -, da se je posebno čisto na koncu močno trudil, da bi odprl svojo državo.
Toda pri tem ni pomemben primer Tarika Aziza. Jutrišnjega obešenja Tarika Aziza na naših televizijskih zaslonih ne moremo imeti za simbol osvoboditve Iraka. Zato pozivam svoje poslanske kolege, naj glasujejo za to resolucijo, ki vsebuje tudi razdelek o preganjanju kristjanov v Iraku, s katerim se strinjam.
Anneli Jäätteenmäki
avtorica. - Gospa predsednica, smrtna kazen krši pravico do življenja, kot je razglašena v Splošni deklaraciji o človekovih pravicah. To je skrajno zanikanje človekovih pravic.
In kljub temu je leta 2009 18 držav izvedlo smrtne kazni. V Iraku je bilo usmrčenih več kot 120 ljudi, v Iranu pa celo 388. Države, ki uporabljajo smrtno kazen - vključno z Združenimi državami in Kitajsko in še bi lahko naštevali -, pravijo, da so ljudje usmrčeni v imenu pravice. Smrtna kazen nima nič skupnega s pravico.
Evropska unija je trdno zavezana prizadevanjem za vsesplošno odpravo smrtne kazni in za splošno sprejetje tega načela. Ta resolucija je pomemben opomin na dejstvo, da moramo nadaljevati svoj boj proti smrtni kazni. Iraško vlado pozivamo, naj odpravi uporabo smrtne kazni.
Peter van Dalen
avtor. - (NL) Gospa predsednica, nad ves svet in še zlasti nad Bližnji vzhod se zgrinjajo temni oblaki islamskega ekstremizma. V Pakistanu je Asia Bibi pripomnila, da kljub pomilostitvi še vedno ni varna pred skrajneži. Na žalost se bo morala izseliti v drugo državo. Tudi kristjani v Iraku so že množično pobegnili. So sistemske žrtve skrajnežev. V Iraku zelo brutalno preganjajo versko skupnost, ki tam živi že precej dlje kot skrajneži. Zato si kristjani zaslužijo našo podporo. Dovoliti jim je treba, da ostanejo skupaj, da bi lahko prakticirali svojo vero. Zato pozivam Komisijo, naj to vprašanje obravnava prednostno. Močna evropska podpora je nujno potrebna za pomiritev skupin v Iraku. Potem bomo morda za vedno lahko preprečili, da bi islamski skrajneži še naprej zapirali in zaklepali vrata cerkev v Iraku.
Frieda Brepoels
Gospa predsednica, gospe in gospodje, skupina Zelenih/Evropske svobodne zveze v celoti podpira dve točki resolucije. Prvič, nadaljevati moramo svoj boj proti smrtni kazni in še naprej pozivati, naj se smrtne kazni za Tarika Aziza in dva druga nekdanja uradnika prekličejo. Drugič, vsaka oseba v Iraku bi morala svobodno prakticirati svojo vero in mi obsojamo vsak napad na to svoboščino. S tema dvema točka smo v moji skupini zadovoljni, manj pa smo zadovoljni z vsem, kar v resoluciji manjka. Videti je, da Evropski parlament ne želi razpravljati o številnih kršitvah človekovih pravic v Iraku, za katere smo, kot države članice EU, delno odgovorni. Tuje vojaške enote so dovolile iraškim varnostnim silam, da so zlorabljale in celo mučile in pobijale zapornike. Marca letos je zaradi tega Evropsko sodišče za človekove pravice obsodilo Združeno kraljestvo. Nedavna razkritja Wikileaksa so potrdila, da je do takih praks res prišlo, in to je nesprejemljivo. Iz teh razlogov smo si želeli, da bi se ostro obsodilo tovrstne prakse tako ameriških kot evropskih enot. V resolucijo bi spadala tudi omemba poziva Navi Pillay, visoke komisarke ZN za človekove pravice, k temeljiti preiskavi domnevnih nezakonitih ugrabitev na eni in zlorab ali umorov v iraških zaporih na drugi strani. Preiskavo zadeve, ki jo je pred kratkim sprožilo Združeno kraljestvo, bi bilo treba spremljati obsežneje in države članice, ki so prispevale svoje sile za to območje, bi morale poskrbeti, da bi njihovi državljani odgovarjali za svoje zločine. Tudi Komisija in Svet bi morala vztrajati pri tem; molk ne pride več v poštev.
Miguel Portas
Gospa predsednica, mislim, da se vsi strinjamo, da gre pri poskusu usmrtitve Tarika Aziza, iraškega predsednika vlade v času režima Sadama Huseina, nedvomno za tragično farso. Ta človek je že v dosmrtnem zaporu. Temu ne nasprotujemo, vendar mislim, da ne moremo razpravljati o tem poskusu usmrtitve in ga obsojati, ne da bi se hkrati spomnili tudi na več kot 900 smrtnih obsodb, ki jih je iraški predsedniški svet že izvršil. Naša dolžnost je enakovredno obravnavati tiste, ki so zelo dobro poznani, in tiste, ki jih poznamo manj. Seveda se strinjamo tudi z obsojanjem islamskega terorizma, ki je usmerjen proti krščanskim skupnostim, vendar ne moremo pozabiti na 30 tisoč ljudi v Iraku, ki so priprti brez obtožnice zaradi vojaške zasedbe, ali prezreti, kako je to povzročilo spore in težave v iraški družbi. Težava pri tej resoluciji je, da upošteva tako malo dejstev. Moja skupina ima zato svojo resolucijo.
Constance Le Grip
Gospa predsednica, med to razpravo o razmerah v Iraku, o smrtni kazni za Tarika Aziza in o položaju kristjanov v Iraku bi rada ponovno izrazila popolno nasprotovanje moje skupine, skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov), smrtni kazni.
Vendar pa bi rada predvsem izrazila ogorčenost moje skupine nad močnim poslabšanjem položaja v Iraku živečih kristjanov in našo globoko ganjenost ob nedavnih smrtonosnih napadih na krščanske skupnosti v Iraku, še zlasti ob strahopetnem zajetju talcev v bagdadski sirski katedrali 31. oktobra, ko je umrlo 58 ljudi. Seveda bi prav tako radi izrazili svojo solidarnost z žrtvami in njihovimi družinami.
Ob tej razpravi bi radi slovesno in resno pozvali iraške oblasti, naj naredijo vse, da bi zagotovili varnost in integriteto kristjanov v Iraku; naj zavarujejo vse verske objekte v Iraku, naj zagotovijo versko svobodo iraških kristjanov in na sploh vseh verskih skupnosti in vseh verskih manjšin ter naj si prizadevajo za zmanjšanje medetničnega nasilja. Pri tem gre v resnici za vprašanja miru, nacionalne sprave v tej državi ter ščitenja naših vrednot svobode in strpnosti.
Mario Mauro
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, smrtna kazen za Tarika Aziza in pretresljivo preganjanje kristjanov sta vprašanji, ki bi ju po logiki morda morali ločiti. A morda je dobro, da o njih razpravljamo skupaj, saj s to resolucijo želimo povedati, da želimo pravico v Iraku in pravico za Irak.
Pravico v Iraku želimo, ker so kristjani, ki so postali žrtve fundamentalističnih ciljev številnih skupin, ki se bojujejo za oblast, vsekakor nedolžni. Pravico za Irak želimo, ker si sedanji proces za povrnitev stabilnosti in demokracije tej državi ne zasluži, da bi ga omadeževala usmrtitev človeka, ki je morda kriv, a si vsekakor ne zasluži usmrtitve.
Zato verjamem, da bi lahko imela resolucija še boljši dejanski učinek, če bi te obsodbe in vprašanja prenesli v vsebino sporazuma med EU in Irakom. Ta sporazum bi lahko v praksi določal, da postavljamo pogoje za gospodarske sporazume in ti pogoji vključujejo spoštovanje človekovih pravic in spoštovanje iraških kristjanov.
Ana Gomes
(PT) Gospa predsednica, Irak in Iračani so podedovali in utrpeli celo vrsto grozot, ki jih je povzročil diktator Sadam Husein. Po tem pa so od leta 2003, v času tuje vojaške zasedbe, trpeli strašne kršitve človekovih pravic, vključno z aretacijami, ugrabitvami in zunajsodnimi usmrtitvami. Dejstvo, da je predsednik Talabani izjavil, da ne bo podpisal usmrtitve Tarika Aziza, ker je socialist in humanist, je posebno pomembno. Mislim, da je ključnega pomena, da v Parlamentu izjavimo, da nasprotujemo smrtni kazni, ne glede na to, za katero osebo in vero gre, in da si ne prizadevamo za razveljavitev smrtne kazni Tarika Aziza le zato, ker je kristjan. Seveda jaz in moji poslanski kolegi popolnoma obžalujemo napade na krščansko skupnost v Iraku, na skupnost, ki je del iraške kulturne tradicije in ki jo Iračani bolj kot vsi drugi cenijo in znajo ohranjati. Ne smemo pa pozabiti, da so največ terorističnega in sektaškega nasilja v Iraku utrpeli muslimani, bodisi šiiti bodisi suniti ali drugi. Bolj pomembno kot kdaj koli prej je, da se kot Evropska unija posvetimo svojim odnosom z Irakom in se pogovorimo o tej zadevi, zlasti o vprašanju potrebne odprave smrtne kazni, z našimi kolegi v iraškem parlamentu.
Marietje Schaake
v imenu skupine ALDE. - Gospa predsednica, smrtna kazen v Iraku je bila začasno odpravljena po invaziji, ki so jo vodile Združene države leta 2003, toda avgusta 2004 so jo ponovno uvedli. Od takrat je bilo stotine ljudi obsojenih na smrt in mnoge so usmrtili.
Kaznovanje kršilcev človekovih pravic je ključnega pomena za stabilno prihodnost vsake države, vključno z Irakom. Politiki in nekdanji politiki ne bi smeli biti nikakršna izjema, saj so končno in pogosto neposredno odgovorni za takšne kršitve. Dobro znano je, da so kršitve človekovih pravic v Iraku, za katere so bili odgovorni Sadam Husein, Tarik Aziz in podobni, dosegle velike razsežnosti. Pošteno sojenje in predpisani postopki so nujno potrebni za zagotavljanje sprave in konstruktiven korak v boljšo prihodnost.
Evropska unija je skupnost vrednot in edinstveno območje na svetu, še zlasti, kar zadeva smrtno kazen, ki smo jo v celoti odpravili. V odnosih z drugimi državami, bodisi z Združenimi državami bodisi s Kitajsko, Iranom ali Irakom, te pozivamo, naj ena izmed njihovih vrst kaznovanja ne bo ta, da ljudem odrečejo osnovno pravico, pravico do življenja.
Jalal Talabani je izjavil, da ne bo podpisal usmrtitve Tarika Aziza in to potezo pozdravljamo. Morala bi biti del družbe, ki temelji na pravni državi in v kateri se spoštujejo človekove pravice vseh državljanov. EU je pripravljena pomagati iraški vladi, da bi se razvijala v tej smeri in zagotovila pravično odgovornost kršiteljev človekovih pravic.
Stabilnost Iraka je krhka in usmrtitve, ki jih podpira država, jo lahko spodkopljejo. Podpis in ratifikacija Drugega izbirnega protokola k Mednarodnemu paktu o državljanskih in političnih pravicah ter protokola 13 h konvenciji o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah bi prispevala k utrditvi stališča Iraka proti kršitvam človekovih pravic. Prav tako bi bil to dobrodošel korak proti njegovi vključitvi v mednarodno skupnost.
Marie-Christine Vergiat
Gospa predsednica, moja skupina, Konfederalna skupina Evropske združene levice - Zelene nordijske levice, ni sodelovala pri skupni resoluciji o tej temi niti pri resoluciji o Tibetu. Ta četrtkova popoldanska zasedanja postajajo vse bolj nadrealistična, tako zaradi občutne praznosti kot tudi zaradi obravnavanih vprašanj in načina njihovega obravnavanja. Prizme, skozi katere nekateri navzoči stalno gledajo na nekatere države ali vprašanja, nasprotujejo univerzalističnemu in nedeljivemu pojmovanju človekovih pravic, kot so določene v mednarodnih besedilih, za katere trdimo, da jih zagovarjamo.
Način, kako obravnavamo zadeve in delujemo, škoduje verodostojnosti Evropske unije na tem področju in koristi tistim, ki pravijo, da imajo Evropejci zahodnjaški pogled na človekove pravice in da ponovno skušajo drugim vsiliti svoj vzorec.
Gospe in gospodje, pri obsojanju smrtne kazni, tudi v primeru Tarika Aziza, in številnih usmrtitev v Iraku, ki prav tako vključujejo ženske in otroke, se vam pridružujem. Želela bi si, da bi na enak način obsodili položaj več tisoč ljudi, ki so bili priprti brez razloga, brez sojenja in mučeni. Želela bi si, da bi v okviru tega konflikta obsodili zlorabe moči iraških in okupacijskih sil, da bi obsodili tudi novačenje otrok vojakov ter, še posebno danes, na mednarodni dan boja proti nasilju nad ženskami, tudi nasilje, katerega žrtve so iraške ženske. Prav tako bi si želela, da bi obsodili dejstvo, da so Združene države opustile taborišče Ašraf, ne da bi jih zanimale stotine tam živečih ljudi.
Gospa predsednica, iz vseh teh razlogov se bo skupina GUE/NGL vzdržala glasovanja o tej resoluciji in tudi o resoluciji o Tibetu.
Franz Obermayr
(DE) Gospa predsednica, 10. novembra je bilo v bombnem napadu na kristjane ubitih pet ljudi in le nekaj dni pred tem se je zgodil napad na katoliško katedralo. Kot talce so zajeli sto ljudi in 40 jih je pri tem umrlo. V zadnjih letih je iz Iraka pobegnilo 900 tisoč kristjanov. Ti dogodki so žalosten prikaz položaja kristjanov v Iraku in na celotnem področju Bližnjega vzhoda. Ne gre za osamljene primere, temveč za svetovni trend na evropskih mejah ter tudi v Egiptu in občasno v Turčiji. EU bi morala izvajati dovolj pritiska, da bi se borila proti diskriminaciji kristjanov. Pomisliti moramo samo na severni del Cipra, kjer je bilo od turške zasedbe približno 150 cerkva uničenih ali spremenjenih v mošeje in kjer obstaja le še ena cerkev, kjer ima lahko krščansko prebivalstvo le eno mašo vsako leto. Ne pozabite, ne govorim o Iraku, temveč o otoku v Sredozemlju, na robu Evrope.
Menim, da bi bilo smiselno uvesti stalni sistem za nadzor preganjanja kristjanov. Temu bi morala slediti konkretna dejanja, na primer dosledno vključevanje klavzul, ki prepovedujejo preganjanje kristjanov, v mednarodne trgovinske sporazume z EU. Ne smemo dopustiti položaja, v katerem bi si bili zaradi želje po poslovanju pripravljeni zatiskati oči pred preganjanjem kristjanov.
Rad bi zaključil z nekaj besedami o nekdanjem zunanjem ministru gospodu Azizu. Tudi nekdanji člani režima Sadama Huseina imajo pravico do predpisanega pravnega postopka. Tukaj ni prostora za usmrtitve iz maščevanja. Tudi ti nekdanji ministri si zaslužijo pravično sojenje. Tega ni mogoče sprejeti, še zlasti ne v mladi državi, ki si prizadeva postati demokratična. Iz tega razloga pozivam EU, naj sprejme ustrezne ukrepe in jih jasno nadaljuje.
Esther de Lange
(NL) Gospa predsednica, v varnem okolju Evropske unije je vera in obiskovanje cerkve zasebna zadeva. Toda to, da v Iraku ne skrivaš svoje krščanske vere, je postalo skoraj znak izjemnega poguma. Danes smo upravičeno obsodili grozljivi napad, ki se je zgodil v nedeljo, 31. oktobra, a medtem je prišlo do novih napadov, ki so ponovno terjali človeška življenja. Prejšnji ponedeljek sta bila v mestu Mosul ubita dva brata. Moj poslanski kolega gospod Belder vam je povedal, kolikšno je število vse manjše skupine iraških kristjanov, ki ostajajo v Iraku, od katerih jih je bilo 100 tisoč razseljenih v svoji domovini. To je zagotovo ciljna strategija nekaterih skupin, ki hočejo pregnati to skupino prebivalstva. Gospod komisar, mi, EU, si ne smemo dovoliti, da bi le stali ob strani in gledali. Prvič, Unija bi se morala seveda obrniti na iraške oblasti, ki so žal še vedno v šibkem položaju, in podpreti njihove ukrepe. Rada pa bi šla še korak dlje in, tako kot je povedal gospod Mauro, v partnerski sporazum z Irakom, o katerem razpravljamo, kot prednostno nalogo vključila varno življenjsko okolje za iraške kristjane v Iraku. Kot podpredsednica delegacije za odnose z Irakom bom še naprej spremljala stanje in bom z veseljem prisluhnila mnenju Komisije.
Mitro Repo
(FI) Gospa predsednica, to, da so v Iraku znova mnogi nedolžni ljudje trpeli zaradi svoje vere, je šokantno in nedopustno.
Napadi na verske skupnosti so vedno nedopustni, kjer koli naj se že zgodijo. Pravica verskih skupin, da se zbirajo in prakticirajo svojo vero, mora biti brezpogojna. Evropske unije ne skrbijo le kristjani. Svoboda vere in vesti morata enako veljati za vse. Varovanje te splošne človekove pravice je tudi naše najboljše zagotovilo, da se spori lahko preprečijo, še preden se začnejo, in se rešijo.
Ta resolucija je po mojem mnenju sporočilo, da Evropski parlament trdno podpira iraško ljudstvo in ga poziva k ukrepanju zoper nasilje in teror ter k odločnemu boju za demokracijo in splošno človeško dostojanstvo.
Tunne Kelam
Gospa predsednica, skupine skrajnežev so v enem mesecu v Iraku pobile več kot 50 kristjanov.
Zagotavljanje varnosti, pravičnosti in enakih pravic za vse verske skupnosti je posebna odgovornost nove iraške vlade. Le tako si Bagdad lahko pridobi spoštovanje in zaupanje, ne le znotraj države, temveč tudi v odnosih z EU.
Razmere v številnih državah Bližnjega vzhoda, od koder so tradicionalne krščanske manjšine prisiljene pobegniti, so zastrašujoče. Večina iraških Asircev je sedaj razseljenih znotraj države. Menim, da je izjemno pomembno, da bi pri vodenju naše skupne zunanje politike gospa Ashton redno izpostavljala vprašanje verske svobode in da bi v prihodnje pogodbe EU s tretjimi državami vključili klavzulo o spoštovanju verske svobode.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Gospa predsednica, v zadnjem letu je krščanska skupnost v Iraku doživela stopnjevanje verskega nasilja in preganjanja. Kristjani bežijo iz Iraka, ker se bojijo bombnih napadov in pokolov. Ob obsojanju grozljivih terorističnih napadov pa bi rad povedal, da je invazija Združenih držav, če smo pošteni, poslabšala te razmere in zato je njihovo izboljšanje odgovornost ZDA. Na splošno so se verske in nacionalne delitve ter medsebojno sovraštvo v Iraku tako razširili, da je država v resni nevarnosti. Demokratični svet od iraške vlade pričakuje, da bo čim prej odpravila smrtno kazen. Pozdravljam odločitev iraškega predsednika, da ne bo podpisal usmrtitve Tarika Aziza, vendar bomo pozorno spremljali ukrepanje iraškega parlamenta glede te zadeve.
Bernd Posselt
(DE) Gospa predsednica, nezaslišano je, da po dva tisoč letih prisotnosti krščanskih skupnosti na tem geografskem območju, ki je danes poznano kot Irak, te skupnosti ogroža izginotje, še zlasti ob upoštevanju zahodne intervencije v zadnjih letih in dejstva, da se ti dogodki odvijajo v okviru demokratične vlade, ki jo podpira Evropska unija. Tega ne moremo dopustiti. Poleg splošnih vprašanj verske svobode je to popoln škandal in pozdravljam dejstvo, da bo decembra v Strasbourg pripotovalo nekaj krščanskih škofov iz Iraka, da bi nas podrobno obvestili o položaju njihovih verskih skupnosti.
Zavedati se moramo, da občasne obrabljene poteze ne zadoščajo in da imamo glede tega resnično odgovornost. Osemdeset odstotkov Evropejcev je kristjanov. Seveda na splošno podpiramo versko svobodo, a kdo bo skrbel za interese teh ljudi, če ne mi? Ti ljudje so preživeli celo odurni režim Sadama Huseina v svoji državi, a zdaj je njihov obstoj ogrožen.
Zato mora Evropski parlament svoje delovanje na področju človekovih pravic usmeriti v to območje. Baronico Ashton bi pozval, naj stori enako in naj nas redno obvešča o položaju teh kristjanov.
Bogusław Sonik
(PL) Gospa predsednica, pobojem kristjanov ni ne konca ne kraja; danes se dogajajo v Iraku, Nigeriji, Egiptu in Afganistanu, včeraj so se dogajali v Sudanu, Indiji in Indoneziji. In jutri bodo morali kristjani, če jih še niso pobili, če še niso bili žrtve uničenja, nasilja, posilstev in napadov, živeti kot izobčenci in skrivati svojo vero celo v krajih, kjer so njihove kulturne, politične in gospodarske korenine precej starejše od pojavitve islama v njihovi domovini. Kljub pozivom zahodnih muslimanskih intelektualcev, se v njihovih državah ne naredi nič, da bi zagotovili njihovo varnost. Njihova edina krivda je ta, da so iste vere kot Evropejci in Američani.
Leta 2010 je islamski fundamentalizem uničil arabske častilce Kristusa pred našimi očmi. Nobena skupina ljudi si ne zasluži takšne usode. Velja omeniti, da v nobeni državi, ki temelji na krščanski kulturi, z muslimani ne ravnajo tako slabo kot s kristjani, ki živijo v muslimanskih državah. Parlament bi moral pripraviti poročilo o položaju kristjanov v muslimanskih državah in evropske institucije bi morale pri pogovorih s temi državami vprašanje preganjanja uvrstiti na svoj dnevni red.
Carl Schlyter
(SV) Gospa predsednica, nič ni manj logičnega kot smrtna kazen - ubiti nekoga, da bi pokazali, da ni prav, da ubijaš. Ljudje v Iraku so utrpeli radikalno zatiranje. Najprej je diktator Sadam Husein zlorabil in zatrl ljudi, katerih mišljenje je bilo drugačno od njegovega, in ljudi, ki so kritizirali njegov režim. Zdaj so ljudje izpostavljeni okupacijski sili, ki jo bolj zanima utrjevanje njene oblasti, ki temelji na orožju, kot demokracija. Zlorabe in zatiranje tistih, ki jo kritizirajo, se nadaljuje.
Zdaj so zlorabe in zatiranje usmerjeni proti kristjanom. Zlorabe in zatiranje v Iraku je treba odpraviti. Za to smo odgovorni. Temu bi lahko rekli etnično čiščenje. O tem govorimo tukaj. Ljudje so prisiljeni zapustiti Irak. Zato moramo zagotoviti, da jih ne izženemo še iz EU. To je naša dolžnost. Iraškega ljudstva ne smemo ponovno prepustiti gotovemu trpljenju in zatiranju.
Konrad Szymański
(PL) Gospa predsednica, prepričan sem, da ima iraška vlada najboljše namene, a storiti moramo več, da bi zaščitili krščansko skupnost v državi. Skupnost danes diskriminirajo, napadajo in celo pobijajo iz enega samega razloga:
da bi jo dokončno odstranili iz dežele, v kateri živi že skoraj dva tisoč let.
Evropska unija bi morala biti glede tega vprašanja pogumnejša in se ne bi smela zmeniti za samocenzuro politične korektnosti, ki jo opazimo celo v besedilu resolucije, ki jo bomo v kratkem sprejeli. Zaščita iraških kristjanov danes vključuje seveda to, da poskrbimo za preseljene in da jih sprejmemo v svoje države, prav tako pa vključuje tudi politične spremembe v Iraku. Vendar mora to biti - in pri tem pozivam Komisijo in baronico Ashton - glavno geslo naše diplomacije v svetu. Svoboda vere, še zlasti krščanskih skupnosti, bi morala biti vodilo evropske diplomacije.
Catherine Soullie
(FR) Gospa predsednica, kristjani so nedvomno ena izmed najbolj preganjanih verskih skupin na svetu. Na Bližnjem vzhodu jih imajo nekatere skupine skrajnežev za - navajam - "legitimne tarče" in končni cilj je, jasno in preprosto, njihov odhod iz te regije, kjer se je krščanstvo rodilo in kjer je zgodovinska prisotnost kristjanov bistvenega pomena za neke vrste ravnovesje. Dogodki v bagdadski katedrali so le višek razmer, ki smo jih predolgo pasivno spremljali.
Evropska unija kot globalna akterka in poslovna partnerica različnih držav v tej regiji mora odločno izraziti svojo ogorčenost nad takšnimi razmerami. Diskriminacije, kakršna koli že je, ne smemo dopuščati. Demokracija bo v tej regiji zmagala le, ko se bodo spoštovale najpomembnejše človekove pravice, kot je na primer verska svoboda.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, ta parlament mora jasno in glasno obsoditi napade na krščanske manjšine v Iraku. To je poglavje v dolgi, dva tisoč let trajajoči zgodbi diskriminacije in mučeništva in neverjetno je, da se nadaljuje še danes, v tretjem tisočletju.
Strinjam se s tem, da moramo podpreti zmerne iraške skupine in kristjane, ki so pobegnili v Kurdistan, ter tudi s tem, da je z osebnih izkaznic treba odstraniti navedbo verske pripadnosti. A to, kar želim danes obsoditi, je zame najbolj nesmiseln vidik tega žalostnega vprašanja. Simbol krščanske vere je križ, za katerega se zdi, da je simbol smrti, a je v resnici simbol svobode, saj je za kristjane Kristusova smrt na križu človeštvo osvobodila greha in teme. Res je neverjetno, da nekateri ljudje ne morejo svobodno častiti simbola svobode, saj jih, ko odidejo iz cerkve, umorijo že zato, ker so vstopili vanjo.
Janusz Lewandowski
član Komisije. - Gospa predsednica, glede položaja človekovih pravic v Iraku se Evropska komisija strinja z globoko zaskrbljenostjo tega parlamenta - zaskrbljenostjo, ki so jo tako očitno in jasno izrazili spoštovani poslanci. Svet za zunanje zadeve je v ponedeljek odkrito obsodil nedavne teroristične napade, zlasti tiste, ki so bili izvedeni na krajih, kjer se zbirajo civilisti, vključno s krščanskimi in muslimanskimi bogoslužnimi objekti.
Svet, ki je sprejel sklepe, ki jih je predlagala visoka predstavnica in podpredsednica gospa Ashton, je prav tako poudaril, da si bo morala nova iraška vlada prizadevati za nacionalno spravo. To pomeni, da bi morala zastopati interese in potrebe vseh Iračanov, ne glede na njihovo vero ali etnično pripadnost. Varstvo in uveljavljanje človekovih pravic, vključno s pravicami pripadnikov manjšin, mora biti glavna prednostna naloga. Evropska unija v svojem dialogu z Irakom pogosto izraža svojo zaskrbljenost glede človekovih pravic, ne le glede svobode vere ali prepričanja, temveč tudi smrtne kazni.
Pred desetimi dnevi je EU resno in neposredno pozvala oblasti v svojem odzivu na odločitev iraškega visokega sodišča, da obsodi na smrt pet predstavnikov nekdanjega režima, vključno s Tarikom Azizom. EU je opozorila na svoje odločno nasprotovanje uporabi smrtne kazni ne glede na okoliščine, prvi korak, za katerega si prizadeva, pa je globalni moratorij na smrtno kazen. Človekove pravice imajo pomembno vlogo v sporazumu o partnerstvu in sodelovanju, ki si ga kmalu želimo podpisati z Irakom. To je neposredni odgovor gospe de Lange.
Od leta 2003 je bilo sodelovanje EU z Irakom v precejšnji meri usmerjeno v krepitev pravne države in uveljavljanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, na primer v okviru misije EUJUST LEX in pomoči Skupnosti. Precejšnja finančna sredstva so bila namenjena tudi zagotavljanju zaščite in pomoči za najranljivejše Iračane. Mnogi med njimi so bili iz očitnih razlogov notranje razseljeni in zdaj živijo na območjih, ki so gosto poseljena z manjšinskimi skupinami. Naše delo sega vse od spodbujanja ozaveščenosti in uveljavljanja človekovih pravic med ranljivimi skupinami do obnove šol na območjih, ki so bila med razpravo že omenjena, kot so na primer Ninive, kjer živi veliko krščanskega prebivalstva.
Najranljivejši v Iraku in zunaj njega so še vedno deležni tudi humanitarne pomoči. Pomoč EU ne more biti neposredno namenjena določenim etničnim ali verskim skupnostim, bi pa morala pomagati in tudi lahko pomaga najranljivejšim Iračanom, ne glede na to, kje živijo.
Izzivov, s katerimi se spopada iraška vlada, ne podcenjujemo. Izkoreninjenje skrajnežev, ki z barbarskimi dejanji poskušajo ustvarjati sektaške napetosti, ni enostavna naloga. Varnost, razvoj in varstvo človekovih pravic so tesno povezani. EU se še naprej zavezuje, da bo pomagala Iraku po svojih najboljših močeh, da bi zagotovila napredek pri vseh treh vprašanjih. Iraško ljudstvo si to zasluži.
Predsednica
Razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo kmalu.
Pisne izjave (člen 149)
Monica Luisa Macovei
v pisni obliki. - Pri obsojanju pobojev, usmrtitev in kršitev človekovih pravic, ki se dogajajo v Iraku, se pridružujem svojim kolegom v tem parlamentu. Položaj iraške krščanske manjšine je vprašanje življenja in smrti: skoraj 50 iraških kristjanov je bilo ubitih v neusmiljenem pokolu v cerkvi odrešitve 31. oktobra 2010. Organizacija Human Rights Watch ocenjuje, da je od leta 2003 skoraj polovica iraškega krščanskega prebivalstva, več sto tisoč ljudi, morala pobegniti iz države. Še naprej se moramo boriti zanje, da preživijo in ostanejo svobodni. Zavzemati se moramo za pravice manjšin in še naprej nasprotovati umorom, nasilju, segregaciji in kakršni koli diskriminaciji, ki temelji na etničnem poreklu ali verskemu prepričanju. Ob napredovanju EU proti tesnejšemu sodelovanju z iraško vlado, Komisijo in Svet pozivam, naj izpostavita varnost iraških kristjanov kot nujno vprašanje.
