
Corbett
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Meidän riveiltämme on poistettu äänestyskortit. Kyseessä saattaa olla PPE-DE-ryhmän juoni, jolla se yrittää voittaa seuraavan äänestyksen, mutta jokin on pielessä.

Puhemies
Eilen tässä istuntosalissa pidettiin ympäristövaliokunnan kokous. Äänestyskortit palautetaan teille varmasti ihan heti.

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Maes
Arvoisa puhemies, olin läsnä eilen iltapäivällä. Puhuin täysistunnossa, mutta nimeni puuttuu läsnäololistasta.

Puhemies
Otamme asian varmasti huomioon.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Suuret taloudelliset suuntaviivat (2001)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana von Wogaun laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö komission suosituksesta jäsenvaltioiden ja yhteisön vuoden 2001 talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi (KOM(2001) 224 - C5-0169/2001 - 2001/2081(COS)) (A5-0165/2001).

Weiler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voin vain korostaa teidän viimeisen lauseenne merkitystä, von Wogau. Tosin olen sitä mieltä, ettei mietintönne kokonaisuutena ole sittenkään aivan niin tasapainoinen kuin millaisena olette sen täällä esittänyt. Aluksi haluaisin kritisoida valiokuntani puolesta niitä puutteellisia yhteistyömahdollisuuksia, jotka meille olivat tarjolla kunnollisen parlamenttikäsittelyn järjestämiseen ja lausunnon laatimiseen. Hyvä von Wogau, euron ja Euroopan talouspolitiikan hyväksyminen riippuu muustakin kuin uudesta sanasta, "kotimarkkinoista" tai sentapaisesta. Siihen tarvitaan hiukan enemmän. Tähän viitataan myös työllisyysvaliokunnan lausunnossa, joka hyväksyttiin suurella enemmistöllä. Mainitsen joitakin esimerkkejä välttämättömistä vuorovaikutuksista ja välttämättömistä luottamuksenosoituksista.
Tietenkin tarvitsemme vakautta, mutta - ja sen tekin tiedätte - me tarvitsemme yhtä hyvin laajoja investointeja koulutukseen ja tieteeseen. Vaadimme, että väestön, erityisesti naisten, työllisyysastetta nostetaan, mutta emme silti huolehdi siitä, että kaikkialla on riittävästi päivähoitopaikkoja tarjolla. On itsestään selvää, ettei meillä ole harhaluuloja jokaisen 15 jäsenmaan ja nykyisin myös ehdokasvaltioiden demografisesta kehityksestä. Mutta terveydenhuollon ja vanhustenhuollon uudistamisessa on vielä paljon toivomisen varaa. Kasvu ei yksin ole mikään takuu työpaikoista, minkä valiokuntamme totesi hyvin selvästi. Kaikki tämä on otettava huomioon, jotta taattaisiin väestön ja työntekijöiden hyväksyntä.
Minua ilahduttaa, että edes jotkin jäsenvaltiot - minusta tuntuu, että tätä aliarvioitiin komissiossa ja sen talousvaliokunnassa - ovat vähitellen parantamassa ja vahvistamassa työntekijöiden välttämätöntä osallistumista talouselämään; esimerkkejä tästä ovat Ranskassa ja Saksassa tehdyt lakiesitykset. Onkin kiinnostavaa, että monet jäsenvaltiot ovat jo reagoineet niihin parlamentin ja komission ehdotuksiin, joita olemme tehneet jo jonkin aikaa emmekä vasta tästä päivästä lähtien, esimerkiksi ehdotukseen, jonka mukaan nyt vihdoin toteutettaisiin iäkkäiden työntekijöiden ammattikoulutus sen sijasta, että heidät sysättäisiin lainsäädännön suomin mahdollisuuksin melko lailla syrjään työmarkkinoilta, kuten viime vuosina.
Lopuksi haluaisin vielä sanoa, että valiokuntamme kritisoi varsin terävästi sitä epäröivää tapaa, jolla Lissabonin strategiaa on neuvostossa toteutettu. Tarvitsemme tietysti yhdenmukaisuutta talouspolitiikan sekä työllisyyspolitiikan suuntaviivojen ja sosiaalisen toimintaohjelman välille. Kiitän valiokuntani kollegoja siitä, että tästä epätavallisesta lausunnonantamismenettelystä on heidän avullaan muodostunut niin joustava ja rakentava.

Suominen
Arvoisa puhemies, von Wogau on hänelle ominaisella asiantuntemuksella tehnyt tasapainoisen mietinnön yhteisön talouspolitiikan suuntaviivoista. Hänen johdonmukaista pysyttäytymistään sosiaalisen markkinatalouden opissa sopivimpana yhteisön yleiseksi taloudellis-sosiaaliseksi malliksi voi vain kiittää ja yhtyä hänen esittämiinsä ajatuksiin.
Sosiaalinen markkinatalous ei kuitenkaan ole pitäytymistä vanhentuneissa rakenteissa ja muutosvastarinnan rakentamista sosiaalisuuden ja työpaikkojen varjelemisen tekosyyllä. Tätä ei myöskään von Wogaun mietinnössä väitetä. Päinvastoin rakenteita yhteisön alueella on jatkuvasti kyseenalaistettava ja modernisoitava, jos halutaan toteuttaa Lissabonin juhlallinen lupaus Euroopasta maailman kilpailukykyisimpänä tietopohjaisena alueena.
Merkit ovat kuitenkin huonoja ja osin heikkenemässä. En hyväksy sitä, ettei rakennemuutoksista ja työpaikan menettämisestä kerrota mahdollisimman ajoissa henkilökunnalle, mutta mikäli tapauksesta Marks & Spencer aiotaan kehittää direktiivi, joka oleellisesti hidastaa yritysten muuntumista, olen sitä vastaan. Olen hämmästellyt Saksan virallista, tosin vain lehdistä lukemaani, negatiivista asennetta fuusio- ja yritysvaltausdirektiiviä kohtaan ja pyrkimystä antaa yrityksille keinotekoisia välineitä, jotka estävät tehokkuuteen pyrkivien yritysten yhdistämistä.
Von Wogaun tavoin olen väsyksiin saakka puhunut useiden eri jäsenvaltioiden energiasektorin, liikennesektorin ja postilaitoksen aivan liian hitaasta avaamisesta ja kilpailuttamisesta. Myöskään lentoliikenne ei selkiydy ilmeisesti vielä vuosiin ja julkisten hankintojen todelliseen Euroopan laajuiseen kilpailuun on sisäänrakennettu salpoja, jotka ovat omiaan estämään aidon kilpailun tuoman todellisen tehokkuuden. UMTS-huutokaupat olivat puolestaan valitettavan hyvä esimerkki siitä, miten hallitukset onnistuvat ampumaan Eurooppaa ja itseään jalkaan myös eEuroopan rakentamisessa.
Arvoisa puhemies, tasapainoiset julkiset taloudet, inflaation hillintä ja työllisyysindikaattorien seuranta on toki tärkeää, jopa välttämätöntä, mutta yhtä välttämätöntä on siivota luurangoista useat kansalliset kaapit ja lopettaa jatkuva äänestäjäkuntien vilkuilu.

Katiforis
komission jäsen, hyvät kollegat, von Wogaun mietintö sisältää erityisen myönteisen arvion Euroopan talouden kasvunäkymistä, kun ottaa huomioon sen tietyn epävarmuuden, joka tällä hetkellä vallitsee koko tämänhetkisessä maailmantaloudessa. Esittelijä sekä talous- ja raha-asioiden valiokunta ovat työskennelleet niille ominaisen huolellisesti laatiakseen tämän mietinnön, ja haluaisin kiittää von Wogauta hänen ponnistuksistaan.
Komission suositus vuodeksi 2001 muotoutui varsin epäsuotuisan kehityksen vallitessa muualla maailmassa. Saimme nähdä, miten kehitysmaissa - kuten Argentiinassa ja Turkissa - finanssikriisit ilmaantuivat uudestaan. Saimme nähdä, miten uuden talouden teknologiakupla puhkesi Yhdysvalloissa. Tämä kehitys ei voinut olla vaikuttamatta Eurooppaan, sillä monet yhdysvaltalaiset yritykset vähensivät Euroopassa toimivien yritystensä toimintaa pyrkiessään supistamaan yleisiä kulujaan, tai lakkauttivat ne kokonaan. Yleisesti ottaen maailmantalouden ongelmat ovat komission viimeisten tietojen mukaan supistaneet tuntuvasti Euroopan talouden kasvunäkymiä, 2,8 prosenttiin vuonna 2001 ja 2,9 prosenttiin vuonna 2002.
Kansainvälisen talousympäristön muutoksista huolimatta Euroopan talouselämälle, toimielimille ja jäsenvaltioille asetetut keskeiset kysymykset ovat pysyneet muuttumattomina. Kysymys kuuluu: ovatko talouspolitiikan uudistukset ja toimintatavat riittävän hyvin suunniteltu, jotta ne voisivat suojella Euroopan taloutta ulkoisilta heilahteluilta sekä luoda sille keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä mahdollisuuden siirtyä pysyvästi ja vakaasti vahvemman talouskasvun tielle?
Pysyvästi parempi talouden kasvuvauhti on epäilemättä sine qua non (välttämätön ) edellytys edelleenkin kohtuuttoman korkean työttömyyden supistamiselle ja Euroopan kilpailukyvyn tukemiselle. Työttömyystilanne ei ole erillään kilpailukyvystä, nämä kaksi nivoutuvat yhteen, sillä taloutta, jossa ei vallitse täystyöllisyys, ei voida kutsua kilpailukykyiseksi taloudeksi, koska se tuhlaa suuren osa voimavaroistaan.
Arvoisa puhemies, miten voimme saavuttaa paremman talouden kasvuvauhdin? Mietinnössä todetaan, että voimme turvautua ainoastaan valuutan vakauteen, talousarvion kurinalaisuuteen ja kohtuullisiin palkkavaatimuksiin, joissa otetaan huomioon hintojen vakaus. Komission enemmistö uskoo, että markkinoiden aktivointi johtaa investointien kasvuun, välineenä yksinomaan markkinavoimat.
Tästä syystä mietinnössä kehotetaan jäsenvaltioita nopeuttamaan pääoma-, tavara- ja työmarkkinoiden rakenneuudistusta ja pahoitellaan, ettei Euroopan sähkö- ja kaasumarkkinoiden vapauttamisesta ole olemassa aikataulua. Haluaisin lisätä tähän, että jos ja kun tämä markkinoiden vapauttaminen toteutetaan, jäsenvaltioiden tulee ottaa opikseen Yhdysvaltojen markkinoiden viimeaikaisesta sekasorrosta. Suurten toimialojen yksityistäminen ei toteudu helposti.
Mietinnössä kehotetaan myös tehostamaan ponnisteluja sisämarkkinoilla. Sisämarkkinoiden yhteydessä pitää toki lisätä ponnisteluja, ja ennen kaikkea sisämarkkinat pitää saattaa loppuun rahoituspalvelujen osalta, sillä tarvitsemme ehdottomasti huomattavasti nykyistä dynaamisemmat pörssimarkkinat Eurooppaan. Mikään näistä toimista ei kuitenkaan riitä lisäämään Euroopan talouskasvua. Rakennemuutokset ovat välttämättömiä, mutta julkisia investointeja ei pidä unohtaa, kuten on käynyt. Päämääräämme päästäksemme meidän on vahvistettava julkisten investointien sektoria, sillä olemme kovasti myöhässä.
Minulla oli kunnia esitellä täysistunnolle mietintö talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi vuodeksi 2001. Varoitin, että kriisi Amerikan taloudessa voi koitua meille vaaraksi, ja nyt tämä kriisi on todellisuutta. Emme saisi jättää käyttämättä mitään keinoa välttääksemme alistumasta maailmantalouden epäsuotuisille suhdanteille. Emme ennen kaikkea saisi unohtaa julkisten investointien välinettä.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, kuten von Wogau totesi mietintönsä jota ryhmämme kannattaa täysin esittelyssä, elämme historiallista aikaa, joka edeltää euron käyttöönottoprosessin huipentumista. Kuten täällä on todettu, tämä on kuitenkin myös Euroopan talouden kannalta hyvin herkkää aikaa, sillä talousennuste oli vielä muutama kuukausi sitten hyvin valoisa, mutta nyt sitä on jouduttu korjaamaan alaspäin; inflaatiotason vakiinnuttamisessa 2 prosentin tavoitteeseen on suuria ongelmia, ja talouden nykytilanne näyttää melko huolestuttavalta.
Tämän vuoksi tietenkin pohdimme, mikä olisi tarkoituksenmukaisin keino selvitä tästä tilanteesta ja varmistaa vakaa ja kestävä kasvu.
Tässä mielessä kollegamme Wogaun mietinnössä on useita seikkoja, jotka kannattaa ottaa huomioon, mutta haluaisin painottaa tiettyjä asioita, joita olemme korostaneet jo aikaisemmin, sillä tiettyjä kysymyksiä olemme itse asiassa kommentoineet jo useissa keskusteluissa.
Ensimmäinen näistä asioista on, että jäsenvaltioiden on säilytettävä kurinalaisuus ja pysyttävä lujina vakaussopimuksissa tehdyissä kompromisseissa: olemme huolissamme, että joustettaisiin niissä asioissa kuten alijäämä ja julkinen velka jotka varmistavat tavoitteen lähestymisen ja niiden toteuttamisen.
Toteamme myös, että tarvitaan parempaa ja vahvempaa talouspolitiikkojen koordinointia (emme nimittäin ole tyytyväisiä nykyiseen tasoon, ja parlamentti on tuonut sen esille useaan otteeseen). Painotamme myös rakenneuudistusten ja joustavuuden merkitystä tietyillä Euroopan unionin tuotantorakenteeseen liittyvillä markkinoilla, kuten työmarkkinoilla, ja tietenkin myös tiettyjen keskeisinä pidettyjen sektoreiden vapauttamisprosesseissa.

Ainardi
Arvoisa puhemies, komission ehdotukset jäsenvaltioille kuvastavat unionin tavanomaisia oppeja, joissa valtionvelan vähentäminen on etusijalla. Tärkeintä on julkisten menojen ja sosiaalimenojen vähentäminen. Von Wogaun mietintö seuraa samaa linjaa. Suhdanteiden laskuun suhtaudutaan mielestäni huolestuttavan itsetyytyväisesti ja kieltäydytään pohtimasta niiden ehtojen täyttämistä, joita tarvitaan kestävään kehitykseen sitoutumiseen. Ensisijaisena pyrkimyksenä on vakausohjelman noudattaminen. Euroopan keskuspankin ensimmäinen kohde on hintojen epävakaus. Euroopan keskuspankki kieltäytyy yhä laskemasta korkoja, koska sillä on pakkomielteenä alati vaaniva inflaatiovaara, ja Bundesbankin pääjohtaja muistuttikin hiljattain, ettei Euroopan keskuspankki vastaa sen enempää kasvusta kuin työllisyydestäkään.
Mietinnössä muistutetaan pyrkimyksestä luoda entistä kilpailukykyisempi ja dynaamisempi Euroopan unioni, mikä on hieno tavoite, mutta tätä varten täytäntöön pantavia keinoja koskevat ehdotukset pysyvät vanhan opin mukaisina: eläkejärjestelmien mukauttaminen siten, että otetaan huomioon talousarvion asettamat rajoitukset, menojen vähentämismahdollisuuksien käyttäminen kaikilla aloilla, mikä on hienotunteinen tapa sanoa kansalaisille, että luodaan mahdollisimmat hyvät olosuhteet työmarkkinoita koskeville investoinneille , ja tietenkin ikuisena kirsikkana kakussa, vapautetaan alat, joita ei vielä ole vapautettu. Ei sanaakaan velvollisuudesta turvata yleishyödylliset palvelut yhteisön tasolla. Käytetään siis vanhoja reseptejä, joiden seuraukset tunnetaan, tämä on inflaation vastainen perusperiaate, prioriteettien prioriteetti.
Mietinnössä ei epäröidä korostaa joissakin jäsenvaltioissa työttömyyden vähentämisessä saavutettua edistystä samalla, kun siinä korostetaan tarvetta jatkaa työmarkkinauudistusta. Olisi hyvä ottaa huomioon, millaisia uudet työpaikat ovat, ne ovat useimmiten epävarmoja. Kuinka voidaan ylistää saavutuksia työllisyydessä samalla, kun sivuutetaan tyystin suurten eurooppalaisten yhtiöiden strategia, jonka mukaan ne kirkkaasti voitollisina tuijottavat vain taloudellisia näkökohtia ja irtisanovat lukuisia työntekijöitä kilpailun nimissä? Eurooppalaisen sosiaalimallin uskottavuus on vaakalaudalla, mutta törmäämme vastahakoisuuteen ryhtyä välttämättömiin toimiin työntekijöiden suojelemiseksi.
Ei sanakaan kasvun vakauttamiselle välttämättömästä sosiaalipolitiikasta. Ei sanaakaan yritysten yhteiskunnallisesta vastuusta. Vielä kerran toistan, että tässä esitetty talouspolitiikka ei tue kestävän kehityksen tavoitetta, joka edellyttäisi julkisten investointien lisäämistä ja markkinoiden järjestämistä siten, että asetettaisiin teolliset tavoitteet korkealle. Pääoma on olemassa. Rahoitusmarkkinoita täytyy kiireisesti säännellä. Siksi ryhmäni palaa tämän mietinnön yhteydessä unionin talouspolitiikkaan ja ehdottaa keinotteluun kohdistuvan veron käyttöönottoa keinottelun valvomiseksi, markkinoiden epävakauden vähentämiseksi ja ennen kaikkea sosiaali- ja ympäristöalaan investoitavien varojen keräämiseksi.
Tämä mietintö ja unionin tilanne yleensä jälleen kerran osoittavat, että unionin poliittiset, taloudelliset ja sosiaaliset valinnat olisi parempi valmistella todella sellaisen demokraattisen menettelyn mukaisesti, joka käytäisiin läpi jokaisessa maassa sen jälkeen, kun Euroopan kansalaisyhteiskuntaa olisi kuultu laajasti.

Blokland
Arvoisa puhemies, von Wogaun mietinnössä euron käyttöönottoa luonnehditaan yhdentymisen uudeksi vaiheeksi. Vaiheeksi, josta aiheutuu kustannuksia mutta josta saatua hyötyä emme vielä tiedä.
Uudessa vaiheessa on kaksi puolta aivan kuten eurossakin. Toisaalta maat, jotka kulkevat suhdannevaihteluissa edellä, tarvitsevat koronnostoa rajoittamaan inflaatiota. Se ei nyt ole mahdollista. Toisaalta taloudellisesti heikommat maat tarvitsevat matalamman koron antamaa taustatukea. Sekään ei ole mahdollista.
Miltä puolelta asiaa sitten tarkasteleekin, niin menetämme yhden niistä välineistä, joilla hoidetaan valtiontalouden terveyttä. Talouspolitiikkojen voimakkaampi yhteensovittaminen ei ole parannuskeino. Tarvitsemme menettämiemme kansallisten rahapoliittisten välineiden tilalle jotain muuta. Tarvitsemme paljon puhuttuja mutta harvoin toteutettuja rakenneuudistuksia, kuten työmarkkinoiden jouston lisäämistä ja valtiollisten monopolien purkamista. Tällaisin toimin euron arvoa voitaisiin palauttaa tehokkaammin kuin yllättävin koronmuutoksin. Euroopan keskuspankin viimeisin koronlasku tapahtui päivää ennen sitä, kun Alankomaiden inflaation ilmoitettiin olevan 5,3 prosenttia eli korkeimmalla tasollaan lähes 20 vuoteen. Se kuvaa ongelman vakavuutta.
Näiden uudistusten avulla Euroopasta voitaisiin tehdä aikaisempaa innovaatioystävällisempi. Monenlaiset tuet ja muut kannustusjärjestelmän osat sitä vastoin aiheuttavat markkinoille ainoastaan häiriöitä ja vahingoittavat usein ympäristöä. Jos haluamme laukaista niiden avulla satelliitin, niin pelkään pahinta Euroopan kilpailukyvyn osalta.
Lopuksi pari sanaa ympäristöstä. Edullisista suhdanteista huolimatta unioni ei ole tehnyt kovin paljoa strategioille kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Taloudellinen kasvu, työttömyyden vähentäminen ja ympäristön integrointi pitää sovittaa yhteen nykyistä paremmin. Talous on kasvanut odotettua voimakkaammin, joten meidän pitäisi itsestään selvästi asettaa tälle alalle melko kunnianhimoisia tavoitteita. Mielestäni meidän pitäisi julistaa se tärkeimmäksi tavoitteeksi. Euroopan parlamentti saa siihen tilaisuuden toukokuun lopulla ja Eurooppa-neuvosto kesäkuussa Göteborgin huippukokouksessa.
Yhdentymisen uusi vaihe on nimensä veroinen vasta sitten, kun ympäristö ja talous todella integroidaan toisiinsa.

de Gaulle
Hyvät kollegat, tämä talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö ei jää parlamentin aikakirjoihin selkeyden ja asianmukaisuuden symbolina sen enempää muodon kuin sisällönkään puolesta.
Tarkastellaan nopeasti muotoa. Sanotte 5 kohdassa - lainaan sanojanne - "ensisijaista poliittista tavoitetta parantaa julkisen talouden laatua ja kestävyyttä". Onko siis olemassa julkisia talouksia, jotka ovat kestämättömiä lyhytaikaisuutensa vuoksi? Päätöslauselman 10 kohdassa korostatte, että: "julkiset investoinnit ovat tärkeitä, mutta niiden käyttämisen on oltava määrätietoista ja pohjauduttava strategisiin tavoitteisiin" - tämä pitää paikkansa - "eivätkä ne saa syrjäyttää etusijalla olevia yksityisiä investointeja". Kamalaa ristiriitaista höpinää, jolla yritetään olla kaikille mieliksi suosimatta ketään!
Sisällössä osoitatte mieltymystänne Saksan kristillisdemokraattiselle puolueelle rakasta sosiaalista markkinataloutta kohtaan. Se ei vastaa ranskalaisten käsitystä. Kun tarkastellaan Saksan talouden suhteellisen kehnoja tuloksia 40 viimeisen vuoden aikana, niin miksi meidän pitäisi omaksua tämä malli? Miksi esimerkiksi Ranskan pitäisi hylätä teollisuuspolitiikkansa, joka on tehnyt Ranskasta sen strategisilla aloilla Euroopan johtavan maan ilman keinotekoisia rahoja kuten Saksan markka, joka on 15 prosenttia yliarvostettu euron luomisen aikaan, tai Itä-Saksaa, jonka arvoksi lasketaan nyt 350 miljardia dollaria, kun se oli tuskin 100 miljardin arvoinen Saksojen yhdistyessä. Eikä Ranska ole hukuttautunut eurooppalaiseen massaan, kuten Aérospatiale-yhtiön - yhden maailman ilma- ja avaruustekniikan entisen johtavan yrityksen - kävi loppujen lopuksi, kun sitä kaksi kertaa pienempi Matra-yhtiö sulautti sen itseensä, ja nyt molemmat yhtiöt ovat kadonneet EADS-yhtymään. Varsinainen saavutus Ranskalle, joka ajautuu johtoasemasta takariviin!
Pitääkö tästä tuloksesta onnitella raivoisaa Chiracia, pasifistista Jospinia vai ministeri Gayssot'a, joka sentään yritti korjata kahden ensin mainitun jälkiä? Mitä hyötyä on tästä mietinnöstä, jossa ei ole mitään täsmällistä kritiikkiä mitään euroalueen valtiota kohtaan ja jossa ei sanota mitään eurooppalaisen rahan tosiasiallisesta devalvaatiosta, jonka kiihtyminen huolestuttaa yhä enemmän?

Berthu
Arvoisa puhemies, talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja vuodelle 2001 koskevassa mietinnössään von Wogau tukee ajatusta, että sen jälkeen kun ensi vuonna euron kolikot ja setelit on otettu käyttöön, yhtenäisvaluuttaan osallistuvat 12 jäsenvaltiota muodostaisivat ylemmän yhdentymisalueen, jota kutsuttaisiin kotimarkkinoiksi. Näitä kotimarkkinoita hallittaisiin sosiaalisen markkinatalouden periaatteiden mukaisesti, joita - kuten perusteluissa tarkennetaan - on sovellettu Saksassa menestyksekkäästi sodan jälkeen.
Uskon, että Euroopan mailla on todellakin yhteisenä pyrkimyksenä yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden yhdistäminen markkinoihin. Jokaisen pitää kuitenkin saada vapaasti seurata luonteelleen ominaisinta tietä yhteisesti koordinoidulla tavalla mutta käyttämättä Brysseliä jonkin yhtenäisen mallin määräämiseen.
Lisäksi minusta tuntuu, että kotimarkkinoiden käsitteestä vallitsee suuri väärinkäsitys. Ilmaus saattaa antaa ymmärtää, että Euroopan talouksia johtaa jokin yhtenäinen poliittinen johto. Näin ei kuitenkaan ole tällä hetkellä, eikä sellaisesta mainita myöskään Maastrichtin sopimuksessa. Maastrichtin mallissa yhtenäisvaluuttaa hallinnoivat todellakin Euroopan keskuspankin ohella useat kansalliset poliittiset päättäjät. Jos jotkut näkevät asian toisin, heidän olisi parempi sanoa se suoraan kansalle ennen vuoden loppua ja järjestää väistämättömät kansanäänestykset.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin selvityksessäni tehdä joitakin mielestäni välttämättömiä tarkennuksia. Karl von Wogaun mietintö ei ole mikään jäsenvaltioiden talouspolitiikan nykytilan saama koulutodistus. Karl von Wogaun mietintö on mietintö, joka käsittelee tulevaisuuden talouspolitiikan suuntaviivoja, ja samalla se on status quon analyysi. Olen siksi hyvin kiitollinen, että Karl von Wogau on valinnut kotimarkkinoiden käsitteen eurokolikoiden ja -setelien käyttöönoton yhteyteen, sillä yhteinen valuutta on Euroopan unionin nykyhetken suurin yhdentymishanke.
Kun myös eurosetelit ja -kolikot otetaan käyttöön, muuttuu kotiseutumme Eurooppa, joka silloin näkyy euroalueella jokaisen kädessä myös yhteisenä valuuttana, hyvin näkyväksi. Ja on hienoa, että myös yhdentymispoliittinen hanke euro tehdään kansalaisille tällä kotimarkkinoiden käsitteellä niin selvästi näkyväksi, sillä se voi olla valtavana kannustimena talouspolitiikalle, työllisyyspolitiikalle ja yhdentymispolitiikalle.
Toinen asia: en ymmärrä, että työllisyys- ja sosiaalivaliokunta yhä yrittää asettaa pääoman ja työllisyyden, kasvun ja työllisyyden vastakkain, niin kuin Weilerin sananvalinnasta oli pääteltävissä. Siksi oli välttämätöntä asettaa vielä kerran sosiaalisen markkinatalouden käsite mietinnön keskipisteeseen. Mielelläni laajentaisin käsitteen ekologis-sosiaaliseksi markkinataloudeksi. Mitä sillä tarkoitamme? Olemme sitä vastaan, että kasvu ja työllisyys erotetaan toisistaan. Siksi tunnustaudumme vakauspaketin, kasvun ja työllisyyden tukijoiksi. Sosiaalinen markkinatalous edistää sosiaalista vastuuntuntoa, kestävää kehitystä ja koulutuspolitiikkaa, joiden lähtökohtana on elinikäisen oppimisen periaate.
Haluaisin lopuksi vedota neuvostoon: talouspolitiikan suuntaviivoihin tarvitaan meidän kaikkien yhteistyötä. Kun mietinnössä vaaditaan, että EU:n rahoitusmarkkinoiden on yhdennyttävä ja tehostuttava, ja kun samaan aikaan puhumme, että eläkkeillä ja menettelyn nopeuttamisella on tässä tärkeä osuus, minun täytyy sanoa neuvostolle, että viimeisimmässä ECOFIN-neuvoston kokouksessa kuultiin kyllä kauniita sanoja mutta tekoja ei nähty, ja eläkejärjestelmän uudistuksissa, etenkin työeläkesopimusten ja Lamfalussyn selonteon yhteydessä, neuvoston toiminta on ristiriidassa kauniiden sanojen kanssa. Talouspolitiikan suuntaviivat voidaan toteuttaa neuvoston aktiivisella myötävaikutuksella. Sen aika on nyt tullut!

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan esittää muutaman huomion kollegamme Karl von Wogaun mietinnöstä. Kun puhutaan talouspolitiikkojen koordinoinnista, mielestäni tänään käymämme keskustelu ja tästä mietinnöstä äänestäminen ovat tähän asti tärkein kiintopiste. Siksi en voi vastustaa kiusausta toistaa yhtä varoitusta. Nämä suuret talouspolitiikan suuntaviivat ovat tällä hetkellä tärkeimmät analyysi- ja työvälineet talouspolitiikkojen koordinoinnin järjestämisessä. On harmi, että sen jälkeen kun suuret suuntaviivat on hyväksytty, niitä ei oteta sen enempää mukaan kansallisiin keskusteluihin. Kehotan kaikkia kollegojani eri jäsenvaltioista ottamaan nämä suuret suuntaviivat huomioon, kun he laativat kansallisia suuntaviivoja talousarviolle ja verotukselle, sillä muuten meillä ei ole mitään talouspolitiikkojen todellista koordinointia. Pääsemme palaamaan tähän aiheeseen piakkoin, kun keskustelemme komission jäsenen tiedonannosta.
Minulla on kolme huomiota kollegamme Karl von Wogaun meille tänään esittämästä ehdotuksesta. Ensinnäkin olen iloinen siitä, mitä siinä sanotaan tämän välineen vahvistamisesta ja jäsenvaltioiden, ennen kaikkea euroalueeseen kuuluvien jäsenvaltioiden, vero- ja talousarviopolitiikkojen lähentämisen näkymistä. Mietinnössä on esitetty huomio taloudellisista vaikutuksista, jotka pitäisi ottaa huomioon, kun yksittäiseen jäsenvaltioon kohdistetaan seuraamuksia. Kyseessä lienee viittaus viimevuotiseen keskusteluumme Irlannin tilanteesta. Mielestäni Irlantia koskenut päätös ei ollut ainutlaatuinen. Se oli odotettu, perusteltu ja myönteinen. Mutta jos pitää ottaa huomioon erilaisten tilanteiden taloudelliset vaikutukset, meidän täytyy seurata, miten Silvio Berlusconi toteuttaa talouspolitiikkaansa ja kuinka yhdenmukainen se on tänään päättämiemme suurten suuntaviivojen kanssa.
Arvoisa puhemies, jos sallitte, esittäisin yhden huomion työmarkkinauudistuksesta. Jos tarkoituksena on toteuttaa rakenneuudistuksia mukauttamalla yritysneuvostoista sekä työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan annettua direktiiviä, voimme vain tukea tällaista. Lopuksi vapauttamisesta olen sitä mieltä, että Euroopassa ja Euroopan ulkopuolella saatujen kokemusten valossa meidän pitää vapauttamisen yhteydessä seurata hyvin tarkasti julkisten palvelujen saatavuuden jatkumista.

Laguiller
Arvoisa puhemies, talousmallin parantamiseksi ei riitä että sanaan "markkinatalous" liitetään sana "sosiaalinen", kuten te teette. Työntekijät, väestön työtätekevä enemmistö, eivät arvioi sanojanne vaan oman elämänsä vaikeuksia, ja he näkevät kyllä, että se, mitä te kutsutte "sosiaaliseksi markkinataloudeksi", jättää työttömiksi 15 miljoonaa naista ja miestä Euroopan unionissa, joka on kuitenkin yksi maailman vauraimmista alueista.
Sosiaalinen markkinataloutenne tarkoittaa epävakauden yleistymistä ja niiden työntekijöiden määrän lisääntymistä, jotka jopa täällä Ranskassa tienaavat 4 000 tai 5 000 frangia kuussa ja muissa Euroopan maissa vielä vähemmän, sillä välin kun osakkeenomistajat, jotka eivät tee mitään, jakavat keskenään yritysten valtavien voittojen osingot.
Tämä markkinatalous, jota ylistätte mietinnössänne, on siis typerä, epäoikeudenmukainen ja epäinhimillinen talous. Se toimii keräämällä rikkaudet pienen vähemmistön käsiin ja vaikeuttamalla enemmistön elinoloja.
Kehtaatte väittää, että kilpailu on tärkeä suoja vallan väärinkäytöltä. Mutta juuri vetoamalla kilpailukykyyn voivat Danonen, Michelinin, Alsthomin, Péchineyn, Marks & Spencerin ja useiden muiden vastaavanlaisten suuryritysten yritysneuvostot syyllistyä tähän erityisen alhaiseen vallan väärinkäyttöön, jossa osa työntekijöistä heitetään pihalle ja kokonaisia tehtaita suljetaan autioittaen toisinaan kokonaisia kaupunkeja vain, jotta yritykset voisivat taata osakkailleen ylimääräisiä osinkoja.
Väitätte haluavanne korjata "yhteisön talouspolitiikan demokratiavajeen", mutta ensimmäinen askel tämän vajeen korjaamisessa olisi, että isoilta johtajilta poistettaisiin jumalainen oikeus päättää kaikkien niiden elämästä, joiden työnteolla johtajat rikastuvat, ja se pitäisi aloittaa kieltämällä joukkoirtisanomiset ja pakottamalla johtajat säästämään voitoista ja osakkaiden keräämistä osingoista varat uhattujen työpaikkojen turvaamiseen.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa esittelijä, haluaisin ensimmäiseksi ottaa kantaa ennen minua puhuneen kollegani puheenvuoroon ja sanoa, että minäkään en ole kovin tyytyväinen "sosiaalisen markkinatalouden" määritelmään, koska minusta sanaa "sosiaalinen" ei ole tarpeen lisätä. Minusta markkinatalous siihen liittyvine sääntöineen tarjoaa edellytykset, joiden pohjalta ei turvata pelkästään ihmisten taloudellista perusvapautta vapautta solmia sopimuksia ja käydä kauppaa vaan se tarjoaa myös sellaiset taloudelliset puitteet, jotka antavat paremmat mahdollisuudet hyvinvoinnin ja työpaikkojen luomiseen.
Nyt haluaisin puhua kollega von Wogaun mietinnöstä ja esittää eräitä selkeitä huomioita: haluan esittää myönteisen mielipiteen esimerkiksi 12 kohdasta, jossa suhtaudutaan myönteisesti Euroopan keskuspankin toimintaan. Haluaisin lisätä tähän kohtaan yhden asian. Analysoimatta sen tarkemmin veroja tai rahapolitiikkaa koskevia valintoja uskon, että tämä on yksi niistä paikoista, jossa pitää vahvistaa, että meidän on syytä torjua hallitusten ja monien parlamentissakin olevien poliittisten tahojen pyrkimys ohjata Euroopan keskuspankin ja pääjohtaja Duisenbergin toimintaa kohti talouskasvua edistäviä päämääriä, joita ei ole sen tarkemmin määritelty. Uskon, että Euroopan talouden tuottavuudessa ja tehokkuudessa on niin suurta pelivaraa, että juuri tähän pitää panostaa, mikäli suurimpien maiden tulevaisuuden kilpailukyky halutaan varmistaa, eikä missään nimessä pidä vedota harhaluuloisesti siihen, että korkojen laskeminen olisi nopeampi ja helpompi ratkaisu.
Toisena asiana haluaisin käsitellä 8 kohtaa, jossa puhutaan siitä, että sosiaaliturvajärjestelmät pitää mukauttaa muuttuneiden väestöolojen mukaan. Uskon, että tässä asiassa Euroopan parlamentin pitää voimakkaasti vaatia suurempaa vastuuta komissiolta sen puitteissa, mitä komissio voi tehdä, mutta ennen kaikkea myös jäsenvaltioilta. Tämä vastuu tarkoittaa, että radikaalien muutosten avulla on mahdollisimman pian saatava aikaan sellainen sosiaaliturvajärjestelmä, joka on tulevien sukupolvien kannalta taloudellisesti kestävä ja asianmukainen. Tällä hetkellä hyvin monissa maissa tarkoitan esimerkiksi Italiassa kulutetaan vastuuttomasti työntekijöitä ja erityisesti nuoria työntekijöitä varten varattuja sosiaaliturvavaroja sellaisten 5455-vuotiaiden ihmisten eläkkeiden rahoittamiseksi, jotka sitten kaiketi tekevätkin kahta työtä, joista toinen on sääntöjenvastainen tai pimeä työ. Mielestäni Euroopan pitäisi paneutua tähän kysymykseen, joka liittyy taloudelliseen tehokkuuteen mutta erityisesti myös sukupolvien väliseen oikeudenmukaisuuteen. Italian kaltaisessa maassa, jossa pakolliset sosiaaliturvamaksut ylittävät 30 prosenttia, näkymä lienee se, että niiden maksajat saavat hyvin pientä eläkettä.
Mielestäni toisessa, eli työmarkkinoita koskevassa kysymyksessä Euroopan valtioihin pitää vedota voimakkaammin. Tässä istuntosalissa on sanottu, että työpaikoista on vaarana tulla epävarmoja. Minä sen sijaan uskon, että juuri työmarkkinoiden joustovälineiden joustavuus ja niiden perusteellinen hyödyntäminen yhdessä vakituisia työpaikkoja hallitsevien sääntöjen uudelleentarkastelun kanssa saavat aikaan uuden tasapainon epätyypillisten työsuhteiden, epävarmojen työsuhteiden ja vakituisten työsuhteiden välillä, mikä on välttämätöntä, koska tämä on ainoa tapa saavuttaa työllisyyteen liittyvä kasvun tasapaino.
Esitän viimeiseksi melko pulmallisen ei niinkään kriittisen, mutta varmasti pulmallisen huomautuksen, joka koskee toivetta suotuisasta rahapoliittisesta toimintaympäristöstä, jolla tehostetaan talouspolitiikkojen yhteensovittamista. Mielestäni meidän on perusteellisesti pohdittava sitä, että talouspolitiikkojen yhteensovittamisen pitää olla Euroopan unionin tavoite. Mielestäni erilaiset mallit, joita voidaan vertailla, erilaiset ratkaisut, joita voidaan tarkastella, ja niin sanottujen vertailevien analyysien tekeminen minusta Irlannin tapaus on kielteinen ennakkotapaus ovat Euroopan unionille rikkaus, eivätkä ongelma.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, unionin talouskasvu on ilmeisesti hiipumassa. Pieniä ja keskisuuria yrityksiä halutaan tosin kerta toisensa jälkeen tukea sanoissa, mutta tosiasia on, että teoissa niitä tuetaan yhä aivan liian vähän, vaikka ne ovat taloutemme moottori ja varmistavat meidän eurooppalaisten työpaikkojemme säilymisen.
Jos me todella aiomme auttaa näitä yrityksiä, meidän on tehtävä kaikkemme, jotta taloudelliset toimintaedellytykset muuttuisivat. Tämä merkitsee sitä, että hallintojärjestelmiämme ja -lakejamme on ajanmukaistettava ja yksinkertaistettava. Aivan liian korkeaa veroastetta on selvästi laskettava. Nämä toimet on varmistettava siten, että Maastrichtin lähentymisperusteita, julkista alijäämää ja velkaa, täydennetään rajoittamalla hallintomenoja.
Jäsenvaltioiden hallintomenot eivät missään tapauksessa saa olla suuremmat kuin kahdeksan prosenttia bruttokansantuotteesta. Näin syntyvin säästöin voitaisiin rahoittaa välttämättömät verouudistukset ja saada taloutemme moottori, pienet ja keskisuuret yritykset, kestävästi käyntiin.

Tannock
Arvoisa puhemies, von Wogaun mietinnössä ei ymmärrettävistä syistä mainita kritiikkiä, jota komissio on esittänyt Yhdistyneen kuningaskunnan Labour-hallitusta vastaan. Valtiovarainministeri Brown - varmasti 7. kesäkuuta järjestettäviä vaaleja silmällä pitäen - päätti luvata huomattavia korotuksia julkisiin menoihin, erityisesti terveydenhoitoon ja opetukseen, mikä ilman veronkorotuksia uhkaa vaarantaa vakaus- ja kasvusopimukset ja nostaa julkisen sektorin osuuden menoista yli nykyisen suositellun 38 prosenttia BKT:stä.
Myös Silvio Berlusconin uudesta hallituksesta ja hänen lupaamastaan talouspaketista saattaa aiheutua komissiolle ongelmia, mutta on naurettavaa, että Ison-Britannian valtiovarainministeri torjuu komission kritiikin sen perusteella, että siinä puututaan Ison-Britannian suvereniteettiin veroasioissa, samalla kun hän suunnittelee aktiivisesti kansanäänestystä euroon liittymisestä hänen viiden mielivaltaisen testinsä perusteella, joissa ei mainita EMUun liittyviä perustuslaillisia kysymyksiä, jotka ovat tärkeitä brittiläisille konservatiiveille.
Yhdistyneen kuningaskunnan liityttyä euroalueeseen meidän verotuksellinen riippumattomuutemme vähenee entisestään, enkä tiedä, mitä poliittisesti sitovilla - erotuksena oikeudellisesti sitovista - suuntaviivoilla tarkoitetaan käytännössä, sillä joudumme yhdenmukaistamaan verotustamme ylöspäin välttääksemme niin sanotun epäoikeudenmukaisen verokilpailun ja vääristymät von Wogaun ehdottamilla eurooppalaisilla kotimarkkinoilla. Brittiläisenä parlamentin jäsenenä vastustan tätä nimitystä, koska sillä annetaan ymmärtää, että euron ulkopuolelle jättäytyvät kolme valtiota - joihin kotimaani kuuluu - eivät ole kotonaan Euroopan yhtenäismarkkinoilla; siksi "euromaa" tai "euroalue" olisi mielestäni paljon parempi nimi, ja toivon kyseiselle alueelle menestystä tulevaisuudessa.
Vaikka en itse pidä termistä "sosiaalinen markkinatalous", sillä Isossa-Britanniassa me yhdistämme sen sosiaalidemokratiaan, mietinnössä esitetyssä kuvauksessa on kiteytetty osuvasti näkemys dynaamisesta, vapautetusta ja kilpailukykyisestä vapaasta markkinataloudesta, jossa otetaan huomioon ympäristön ja työmarkkinoiden tarpeet, ja tähän suhtaudun hyvin myönteisesti. En ole kuitenkaan täysin vakuuttunut siitä, pitävätkö Euroopan keskuspankin kahta ensimmäistä toimintavuotta koskevat kommentit täysin paikkansa. Se ei ole ollut suuri menestys, se yhä rämpii eteenpäin ja on päätöksentekomenettelyssään aika salamyhkäinen. Selkeänä osoituksena tästä oli viimeviikkoinen neljännesprosentin koronlasku, joka vaikutti paniikinomaiselta ja harkitsemattomalta reaktiolta Yhdysvaltojen talouden laskusuuntaan ja joka sotii Euroopan keskuspankin omia rahapoliittisia ja korkotavoitteita samoin kuin useita pääjohtaja Duisenbergin puheita vastaan.
Toisesta aiheesta, minäkin kehotan EU:ta toteuttamaan nopeasti energia-, posti-, lentoliikenne- ja rautatiealojen ehdotetun vapauttamisen. Tuen itse myös yhteistä ilmatilaa koskevaa aloitetta. Jäsen von Wogau oli oikeassa: Euroopasta ei tule linnaketta, ja kaiken kaikkiaan, kaikista maailman ongelmista huolimatta, sen tulevaisuudennäkymät näyttävät suhteellisen valoisilta näinä epävarmoina aikoina.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, minäkin olen sitä mieltä, että ekologisesti kestävällä pohjalla oleva sosiaalinen markkinatalous on hyvä pohja Euroopan unionin talouspolitiikalle, jos se vain toteuttaa sen, minkä Lissabonin prosessi saattoi käyntiin, nimittäin talous-, työllisyys-, sosiaali- ja finanssipolitiikan yhteen sitomisen, niin että voidaan tosiaankin kehittää kestävä strategia ja vihdoinkin toteuttaa harkittu ja sopiva policy mix (poliittisten toimien yhdistelmä) Euroopan unionissa. Valitettavasti talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa on yhä esitetty liian vähän laadullisia ja määrällisiä kohdennettuja toimia, jotka mahdollistavat, ettei ajatella pelkästään yksipuolisesti veronalennuksia ja menojen vähentämistä. Minusta uusi keskustelu kaikkien jäsenvaltioiden julkisen talouden tilasta voi johtaa siihen, että pystymme paremmin etenemään tiellä kohti investoinnein tuettua kasvua, jolla on myös työllisyysvaikutuksia - komissio antoi kiitettävän kimmokkeen tällaiselle keskustelulle.
Sellainen kasvu on nimittäin välttämätöntä. Minusta talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen pitäisi tähänastista enemmän suuntautua investoinnein tuettuun kasvuun ja pyrkiä henkilöresurssien liikkeelle saamiseen työllistyvyyden parantamiseksi. Tällä hetkellä Euroopan unionissa on havaittavissa tiettyä pessimismiä. Olen sitä mieltä, ettei meitä uhkaa mikään kestävä laskusuhdanne, mutta kaikki mahdollinen on tehtävä, jotta emme antaisi Yhdysvaltojen kehityksen muodostua sellaiseksi riskiksi Euroopan taloussuhdanteelle, jota emme Euroopan unionissa enää kykene hallitsemaan.
Haluaisin painottaa, että talouspolitiikan laajat suuntaviivat eivät ole talouspolitiikan ohjenuora ainoastaan euroalueella vaan pätevät koko Euroopan sisämarkkinoilla, Euroopan unionin eurooppalaisilla kotimarkkinoilla, ja niin pitäisi olla myös tulevaisuudessa, sillä emmehän me halua jakautua vaan kasvaa yhä tiukemmin yhteen.
Mutta Euroopan ei pitäisi taas ajautua matalasuhdanteeseen aloitteiden puutteen vuoksi, sillä se tuhoaisi sen, mitä olemme saavuttaneet, nimittäin alhaisimman työttömyyden kymmeneen vuoteen. Siksi korostan vielä kerran: maailman muihin alueisiin verrattuna me investoimme liian vähän tutkimukseen ja kehitykseen, me investoimme liian vähän koulutukseen ja jatkokoulutukseen, ja myös infrastruktuuri-investoinneissa, joista parlamentissa on niin usein puhuttu myönteiseen sävyyn ja joita parlamentti on myös vaatinut, on vielä parantamisen varaa. Valuutan vakauden ja kestävän talousarvion lisäksi me tarvitsemme ehdottomasti myös innovatiivisia tapoja edetä tiellä kohti sosiaalista ja työllisyyspoliittista vakautta. Sitä vaatii Lissabonin prosessi!
Pahoittelen sitä, ettei tällä Ruotsin puheenjohtajakaudella ole tullut enemmän virikkeitä. Erityisesti pahoittelen kuitenkin sitä, ettei meillä ole enempää avoimuutta ja kansanvaltaa. Euroopan parlamentin osallistuminen makrotalouden vuoropuheluun, talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen laatimiseen ja niistä päättämiseen sekä muiden Lissaboniin ja Tukholmaan liittyvien prosessien valmisteluun on välttämätöntä. Mahdollisesti meidän täytyy hyödyntää uutta hallitustenvälistä konferenssia vuonna 2004 tuodaksemme vaatimuksemme entistä painokkaammin esiin.

Doyle
Arvoisa puhemies, keskusteltaessa talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista mieleeni tulee kotimaani ja komission viime kuukausina tapahtunut yhteenotto, tilanne, jonka sekä komissio että valtiovarainministerimme hoitivat mielestäni huonosti. Nizzan sopimuksesta 7. kesäkuuta järjestettävän kansaäänestyksen kynnyksellä Irlannin yleinen mielipide on hämmästynyt vastauksesta toteutettuun talousihmeeseen. Sen ansiosta yksi EU:n köyhimmistä, kehittymättömimmistä ja syrjäisimmistä alueista on saanut kiinni ja jopa ohittanut useita vahvoja talouksia, ja kuten pääministerimme sanoi, kun äänestimme vuonna 1972 liittymisestä silloiseen ETYyn, "täyttänyt taloudellisen ja sosiaalisen potentiaalinsa ja varmistanut kansansa hyvinvoinnin". En kyseenalaista komission toimia, vaan sen toimintatavan: päätöksiä suljettujen ovien takana, joista tiedotettiin huonosti ja joihin parlamentin ei annettu vaikuttaa. Ottakaamme siitä opiksi. Tiedän ja ymmärrän, miksi komission jäsen Solbes oli huolissaan talousarviosta, jota pidettiin inflatorisena, ja 5,6 prosentin inflaatio on hyvin huolestuttava. Teimme kuitenkin rohkean valinnan ja päätimme ylläpitää työmarkkinayhteistyötä ja jonkinlaista palkkojen vakautta laskemalla veroja, kun valtionkassa oli hyvällä tolalla; ja palkkojen vakaus on Irlannin vakausohjelman tärkein osa. Toisin sanoen maassa, joka on takaa-ajoasemassa, perinteinen talousmalli, yhtenäisen muotin talousmalli, ei toimi.
Talousennusteiden laatiminen ei ole täsmällistä tiedettä. Se ei ole myöskään yksin EU:n hallinnassa. Olemme osa maailmantaloutta. Siihen vaikuttavat myös luonnonvoimat sekä eläinten ja kasvien sairaudet. Katsotaan vaikka BSE:n ja suu- ja sorkkataudin aiheuttamia tuhoja jopa Irlannissa, jossa on ollut vain yksi suu- ja sorkkatautitapaus. Menestyksekkäisiin ponnisteluihin taudin saartamiseksi ennustetaan kuluvan yli 2 prosenttia tämänvuotisesta kasvustamme.
Talousennusteista puheen ollen olen yhä huolestuneempi EKP:n toiminnasta, joka vaikuttaa rajoittuvan teelehdistä ennustamiseen. Onko EKP osa ongelmaa vai osa ratkaisua? Tuen täysin viimeaikaista korkotason laskua kasvun tukemiseksi, mutta EKP:n tapa päättää menettelytavoista ja tiedottaa niistä rahoitusmarkkinoille herättää kysymyksiä. Ylempien virkamiesten viime viikkoina antamat lausunnot ovat herättäneet EKP:tä vastaan syytöksiä, että se taipui Yhdysvaltojen painostuksesta tai, vielä pahempaa, hätääntyi ristiriitaisten talousmallien edessä.
Tapa, jolla äskettäinen koronlasku - joka oli vasta toinen sen jälkeen, kun EKP perustettiin vuonna 1998 - toteutettiin, on vahingoittanut vakavasti EKP:n uskottavuutta. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun joudun epäilemään EKP:n ylempien virkamiesten pätevyyttä silloinkin, kun kannatan sen toimia. Liikaa huutotorvi-diplomatiaa, liian vähän harkintaa tai ymmärrystä virkamiesten puheiden vaikutuksista markkinoihin. Liikaa tekojen perustelua jälkikäteen ja täyskäännöksiä politiikoissa. Odotamme ja vaadimme parempaa. Arvoisa komission jäsen, ehkä suositusmenettely pitäisikin kohdistaa heihin, vai ovatko he lainkaan tilinpitovelvollisia? Ehkä meidän pitäisi sittenkin harkita vielä "sorkka suussa -politiikan" vastaisia rokotuksia.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää von Wogauta ja kaikkia puhujia heidän kommenteistaan ja osallistumisestaan tähän keskusteluun.
Komissio on aina arvostanut vuodesta 1993 lähtien, jolloin laajat talouspolitiikan suuntaviivat otettiin käyttöön parlamentin jatkuvasti tätä keskustelua kohtaan osoittamaa kiinnostusta. Parlamentti on aina vaikuttanut oleellisesti komission suositusten yhdenmukaisuuden säilyttämiseen, ja näin nämä suositukset eivät ole myöhemmin menettäneet painoarvoaan neuvostossa.
Tänä vuonna haluan kiittää aivan erityisesti siitä, että olette tukeneet tämän vuoden laajoja suuntaviivoja. Päätöslauselma on hyvin selkeä ja konkreettinen ja se koskee erityisiä näkökohtia, ja minusta tuntuu, että parlamentin päätöslauselman ja komission ehdotuksen välillä on vahva yhteinen sävel, vaikka kuten myöhemmin totean niiden välillä on myös eroja eräissä konkreettisissa kohdissa.
Kuten von Wogau sanoo, on totta, että tämän vuoden laajat suuntaviivat ovat viimeiset ennen euromääräisten kolikkojen ja seteleiden käyttöönottoa; kuitenkin sekin on totta, kuten jäsen Randzio-Plath sanoi, että talouspolitiikan laajat suuntaviivat eivät koske yksinomaan euroaluetta: ne koskevat koko Euroopan unionia, vaikka tällä muutoksella olisikin joitakin seurauksia. Niihin maihin, joilla on erityisiä euroon liittyviä ristiriitoja, kiinnitetään enemmän huomiota ja tietenkin euroryhmän rooli tässä tehtävässä on erittäin tärkeä mutta suuntaviivoja sovelletaan kuitenkin yleisesti koko unionissa.
Kun esittelin talous- ja raha-asioiden valiokunnalle komission suosituksia talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi vuodelle 2001, kerroin niistä yleisistä linjoista, joita tämän vuoden talouspolitiikan laajat suuntaviivat noudattaisivat. Koska joitakin näistä aiheista on kuitenkin tullut esille tämänpäiväisessä keskustelussa, haluaisin puhua niistä uudelleen.
Ensinnäkin uudet talouspolitiikan laajat suuntaviivat eroavat mielestäni edellisistä hyvin tärkeässä asiassa, nimittäin siinä, että ne ovat Lissabonin huippukokouksessa tekemämme päätöksen mukaisia.
Jotkin Lissabonin huippukokouksessa käsitellyistä asioista voivat herättää keskustelua siitä, pitäisikö niiden olla enemmän tasapainossa. Esimerkiksi jäsen Weiler viittasi sosiaalisiin näkökohtiin kysyen, onko ne otettu riittävässä määrin huomioon. Mielestäni olemme ottaneet sosiaaliset näkökohdat huomioon juuri siinä määrin kuin ne pitääkin ottaa huomioon talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa.
On tietenkin muita Euroopan unionin asiakirjoja, joissa sosiaaliset näkökohdat otetaan tarkemmin huomioon, mutta mielestäni talouspolitiikan laajoilla suuntaviivoilla ei tarvitse olla sama tehtävä kuin esimerkiksi työllisyyspolitiikan laajoilla suuntaviivoilla.
Sekin on totta, että tänä vuonna Lissabonin huippukokouksessa vahvistettu uusi malli ja Eurooppa-neuvostossa käyty keskustelu kahdesta talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen laatimiseen liittyvästä keskeisestä kysymyksestä ovat lyhentäneet tämän asiakirjan laatimiseen käytettävissä olevaa aikaa, mikä on vaikuttanut myös Euroopan parlamenttiin. Jäsen von Wogau ja asiasta vastaava henkilö työllisyysvaliokunnassa harmittelivat, että aikaa oli liian vähän, jotta eri aiheista olisi voitu käydä syvällistä keskustelua. Yritämme selvittää parhaamme mukaan nämä aikatauluun liittyvät ongelmat, mutta se on varmasti vaikeaa, sillä kaikki tekemämme sitoumukset vähentävät keskustelua varten käytettävissä olevaa aikaa.
Seuraavaksi aion puhua keskeisimmistä aiheista. Sitä ennen haluaisin kuitenkin kommentoida lyhyesti talouspolitiikkojen koordinointia.
Gasòliba i Böhm viittasi siihen, samoin Berès ja aivan erityisesti Doyle sekä muutamat muut puhujat. Mielestämme talouspolitiikkoja täytyy koordinoida ensisijaisesti talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisesti tärkeän koordinointia koskevan asiakirjan avulla. Tässä asiakirjassa täytyy tietenkin ottaa huomioon vakaussopimus, mutta tätä ei voida missään tapauksessa pitää ainoana ja riittävänä keinona varmistaa, että koordinointi tapahtuu oikein.
Tämä on keskustelun aiheena olevan asiakirjan tehtävä.
Laajoihin suuntaviivoihin on otettava mukaan kaikki osatekijät. Talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista käydään todellakin keskustelua koordinoinnista keskustellaan tarkemmin myöhemmässä vaiheessa ja tämä tarjoaa meille uusia mahdollisuuksia tehdä niihin myöhemmin korjauksia. Haluaisin kuitenkin painottaa erästä seikkaa, jonka vuoksi Berès ja Doyle ovat kommentoineet Irlantia koskevaa ongelmaa. Ensinnäkin sanktioista puhuminen Irlannin tapauksessa vaikka ymmärränkin, että lehdistö mielellään käyttäisi tällaista kieltä ei vastaa todellisuutta. Neuvosto (ei siis komissio) on antanut yhden jäsenvaltion talousarviopolitiikkaa koskevan erityissuosituksen, joka ei noudata hyväksyttyä talousarviopolitiikkaa.
Jäsen von Wogaun mietinnössä viitataan ajatukseen, että toiset rahaliittoon kuuluvat valtiot toteuttaisivat enemmän toimia kuin toiset. Mielestäni tällaiseen vaihtoehtoon sisältyy selviä riskejä. Jos vain suurimmat jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, se synnyttäisi ennen pitkää mallissamme suuria ristiriitoja. Eurooppalaiselle mallille on ominaista juuri se, että kaikilla jäsenvaltioilla, sekä isoilla että pienillä, on samat oikeudet ja velvollisuudet, ja mielestäni tätä yleistä periaatetta on noudatettava.
Suurten tavoitteiden kohdalla haasteemme ja lähestymistapamme on tehty tässä tapauksessa selväksi. On olemassa kolme eri vaihtoehtoa: ensinnäkin lyhyellä aikavälillä talouskasvun säilyttäminen; keskipitkällä aikavälillä kasvumahdollisuuksien lisääminen ja pitkällä aikavälillä väestön ikääntymisen asettamiin haasteisiin vastaaminen. Käsittelen näitä asioista lyhyesti.
Meidän talouskasvua koskevat ennusteemme ovat ehkä myönteisempiä kuin muiden. Tunnemme Euroopan todellisuuden melko hyvin ja olemme sitä mieltä, että sisäisen kysynnän kasvaminen antaa aihetta olla suhteellisen optimistinen, eikä tämä tarkoita, että emme seuraisi huolestuneina muissa talouksissa ilmenevää epävarmuutta ja viimeaikaisia Yhdysvaltojen taloutta koskevia tietoja joihin viittasitte. Nämä tiedot on tietenkin otettava huomioon.
Joka tapauksessa lähtökohtanamme oli talouden elpyminen Yhdysvaltoja paremmalle tasolle, ja toivomme pääsevämme siihen tilanteeseen.
Tärkeä kysymys kuuluu, onko Euroopan talouden tämänhetkinen ulkoisten tekijöiden heikentämä tilanne riittävä peruste muuttaa tähän asti harjoittamiamme talouspolitiikkoja. Komission mielestä ei.
Uskomme, että Euroopan tuleva voimakas kasvu tarjoaa meille jatkossakin mahdollisuuden toimia sen perusajatuksen mukaisesti, että jatkamme talousarvioiden alijäämän vakauttamista ja valtionvelan lyhentämistä. Olen eri mieltä niiden kanssa, jotka sanovat, että nämä tekijät eivät vaikuta myönteisesti työllisyyteen: kun tarkastelemme, miten työllisyys on kehittynyt Euroopassa viime vuosina, voimme todeta, että tällä politiikalla on saatu aikaan hyviä tuloksia; hyviä tuloksia on saatu aikaan myös palkkapolitiikalla, joka on myötäillyt näiden vuosien kasvu- ja inflaatiokehitystä. Mielestäni olemme edistyneet kahden viime vuoden aikana huomattavasti työttömyyden vähentämisessä, ja meidän on jatkettava samalla tavalla.
Keskipitkän aikavälin tavoitteenamme on lisätä kasvumahdollisuuksia, ja me kaikki pyrimme epäilemättä loppujen lopuksi siihen, että pääsemme parhaisiin talouskasvun tuloksiin sekä työllisyyden että kasvun alalla. Mielestämme tämän vuoksi on tietenkin tärkeää parantaa työkykyä ja väestöjemme työhön osallistumisen astetta, mutta sitä varten on ehdottoman tärkeää edistää tavara-, pääoma- ja työmarkkinoiden rakenneuudistusprosesseja.
Emme ole tietenkään unohtaneet ja jotkut teistä viittasivatkin tähän asiaan siirtymistä tietoon perustuvaan talouteen ja todella tärkeitä tutkimus- ja kehitystyöhön ja uusiin teknologioihin kohdistuvia sekä myös julkisen sektorin investointeja. Komission kanta tähän asiaan on ollut aina erittäin selkeä. Pidämme julkisen sektorin investointeja asianmukaisina ja johdonmukaisina, mutta niiden täytyy olla myös yhdenmukaisia yleisten talousarvion velvoitteiden kanssa.
Lopuksi haluaisin puhua tarpeesta kiinnittää enemmän huomiota kestävään kehitykseen ja erityisesti ympäristöasioihin. Tämän vuoden laajoissa suuntaviivoissa on konkreettinen viittaus tähän asiaan, ja epäilemättä ensi vuonna Göteborgin huippukokouksen jälkeen otamme mukaan lisää tähän asiaan liittyviä näkökohtia.
Laajojen suuntaviivojen loppuosassa käsiteltävistä pitkän aikavälin sitoumuksista komissio on edelleenkin sitä mieltä, että väestön ikääntyminen on keskeinen ongelma, joka on asianosaisten rasitteena velan maksamisessa, ja näin ollen meidän on otettava tämä huomioon.
Tiedämme, ettei ongelmaa voida ratkaista ainoastaan julkista velkaa lyhentämällä, ja se on myönteistä kehitystä. Mielestämme on tehtävä enemmän eri jäsenvaltioiden eläkejärjestelmiä ja työhön osallistumisen asteen nostamista koskevissa asioissa. Mielestämme kyse ei tietenkään ole sellaisesta ongelmasta, joka koskisi laajoja suuntaviivoja vuodesta toiseen, vaan tämä on keskipitkän ja pitkän aikavälin ongelma; se on kuitenkin otettava mukaan vuosittain esitettäviin selontekoihin.
Näitä asioita halusin kommentoida tänään ja kiittää parlamenttia ja jäsen von Wogauta heidän panoksestaan, ja toivon, että pääsemme laajoissa suuntaviivoissa kaikkien toivomaan lopputulokseen: entistä nopeampaan Euroopan talouskasvuun, entistä kestävämpään kasvuun, kasvuun, joka syntyy talouspolitiikkojen koordinointisuunnitelman avulla ja joka luonnollisesti kunnioittaa kansallista toimivaltaa, joka kuuluu meille kaikille perustamissopimusten nojalla.

Puhemies
Kiitos, komission jäsen Solbes.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Sähkö- ja elektroniset laitteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta Florenzin laatimasta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnöstä:
ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamisesta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa (KOM(2000) 347 - C5-0415/2000 -2000/200159(COD)) (A5-0146/2001),
ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta (KOM(2000) 347 - C5-0414/2000 - 2000/200158(COD)) (A5-0148/2001).

Florenz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minulta on viime kuukausina usein kysytty: mihin direktiiviä oikeastaan tarvitaan? Onko se jonkun työhullun EU-virkamiehen aikaansaannosta vai kenties yksinäisen parlamentin jäsenen, joka haluaa saada aikaan tällaisen direktiivin, tai eikö syynä olekin Euroopan väestön ostovilkkaus - viime vuosinahan eurooppalaiset ovat ostaneet elektroniikkalaitteita vallan tavattoman innokkaasti? Juuri tässä piilee direktiivin syy! Euroopassa tuotetaan kuusi miljoonaa tonnia elektroniikkaromujätettä vuosittain. Määrä lisääntyy 3-4 prosenttia joka vuosi, luulenpa, että nyt jo 5 prosentin vuosivauhdilla. Noin kymmenen vuoden kuluttua odotetaan, että elektroniikkaromua tuotetaan jo kaksinkertainen määrä nykyiseen verrattuna.
Elektroniikkaromu kummittelee Euroopassa, sitä on pelloilla, niityillä, metsissä, haudoissa ja vaikka missä. Romu ei ole ainoastaan ympäristötekijä, vaan kyse on myös raaka-aineista, sillä mehän kaikki tiedämme, että tietokoneissa on arvokkaita osia, jotka pitäisi oikeastaan kerätä ja siirtää jatkuvasti lajiteltuna uudelleen käytettäviksi ja ottaa mukaan kierrätystavoitteeseen. Tämän vuoksi uskon, että on oikein, että tämä direktiivi näkee päivänvalon.
Erityisen tärkeää tämä on edelleen siksi, että olemme jo ottaneet ensiaskeleet romuautoasetuksen yhteydessä, joka on siinä mielessä erilainen kuin elektroniikkaromuasetus, että elektroniikkaromuasetuksessa on otettava huomioon satojatuhansia asianosaisia yrityksiä. Romuautoasetus sen sijaan koskee vain noin 50-60 yritystä. Siksi onkin erittäin tärkeää, että pääsemme yksimielisyyteen tästä direktiivistä sekä täällä parlamentissa että myös komission kanssa, sillä tällä direktiivillä on vaikutusta. Ja jos sillä on vaikutusta, sillä täytyy olla vaikutusta myös verotukseen. Ympäristöpolitiikka ei saa olla itseisarvo, ympäristöpolitiikalla täytyy olla päämäärä. Täytyy olla päämäärä ympäristön kannalta mutta myös yritysten kannalta, sillä yritykset ovat tärkeä osa yhteiskuntaamme, vaikka me olemmekin omassa valiokunnassani taipuvaisia sen unohtamaan.
Olemme luoneet useita ryhmiä, koska meillä ei loppujen lopuksi ole erilaisia ainevirtoja, joilla olisi erisuuruisia kierrätystavoitteita. Sallikaa minun kuitenkin aluksi sanoa jotakin niistä kohdista, joissa valiokunta on noudattanut ehdotuksiani, esimerkiksi direktiivin voimaanastumisesta: direktiivin pitää astua voimaan ennen vuotta 2005 tai 2006. Lapseni kysyvät vielä minulta, miksi oikeastaan matkustan Brysseliin, jos työni tulokset näkyvät vasta vuonna 2006 tai milloin tahansa. Kantamme on, että - kunhan parlamentaarinen prosessi on saatettu päätökseen - jäsenvaltioiden on 30 kuukaudessa päästävä sanoista tekoihin ja alettava toteuttaa direktiiviä. Yritysten on työskenneltävä 30 kuukautta myöhemmin direktiiviä noudattaen. Uskon, että tämä on oikea neuvo, jota komissio aikoo myös seurata, niin ainakin luulen.
Komission kanta tavoitteisiin oli hiukan epämääräinen: kuinka monta kiloa vuodessa halutaan kerätä? Vaadimme, että periaatteena on kertakäyttötuotteiden kieltäminen. Jotkut tähän keskusteluun osallistuneet, erityisesti teollisuuden edustajat, väittävät, että tämä olisi mieletön ehdotus. Minä väitän juuri päinvastaista. Meidän on päästävä sellaiseen tilanteeseen, jossa partakoneen heittäminen roskakoriin on kiellettyä, sillä se ei sinne kuulu. Vaikka tämä onkin hyvin arkista, monet eivät ole sitä vielä ymmärtäneet. Myös laskevien yksikkökustannusten laki kieltää sen mahdollisuuden, että voisimme tulevaisuudessakin sallia rajattomia määriä. Meidän täytyy keskittää jätteiden keräys, jotta kierrätyskustannukset laskisivat. Siksi olemme ehdottaneet kertakäyttötuotteiden kieltämistä ja sitovaa kuuden kilon tavoitetta vuotta ja henkilöä kohden, emmekä tavoitteita, jotka eivät sido ketään, kuten komissio.
Uskon, että tämä on oikea askel oikeaan suuntaan. Olemme lisäksi saaneet aikaan ratkaisun, jossa kaupalle on annettu etusija. Me kaikki ilman muuta hyväksymme, että laitteen myyvän kaupan on myös otettava se vastaan. Mutta tiedämme edelleen - ainakin ne, jotka ovat joskus työskennelleet kaupunginvaltuustoissa - että kaupankäynti rajoittuu hyvin tiukasti kaupunkeihin eikä kauppiailla ole mahdollisuutta rakentaa pientä, kenties räjähdyksiltä suojattuakin hallia vanhojen TV-laitteiden säilytystä varten. Ehdotamme, että loppukäyttäjä voi luovuttaa laitteensa kustannuksitta. Laitteen ei kuitenkaan tarvitse välttämättä päätyä kauppaliikkeen haltuun. Liike on tosin vastuussa siitä, mutta kuluttaja voi myös mennä suoraan yleiseen keräyspisteeseen. Uskon, että tämä on hyvä vaihtoehto kauppiaiden suojelemiseksi, sillä jos sälytämme heidän vastuulleen liian suuret rakennusvaatimukset, kauppa siirtyy kyllä hyvin pian vihreämmille niityille. Sinnepä me emme sitä juuri halua, sillä haluamme säilyttää kaupunkimme vetovoimaisina. Tämä on tärkeä asia, johon ei valitettavasti useinkaan kiinnitetä huomiota.
Uskomme, ettei tuottajan vastuun, sen paremmin kuin direktiivinkään, pidä astua voimaan vasta viiden vuoden kuluttua, vaan jo 30 kuukauden kuluttua vapaaehtoisen vanhojen laitteiden käsittelykustannusten ilmoittamisen yhteydessä. Asiantuntijat tietävät, mitä vanhoilla laitteilla tarkoitetaan: ne ovat "orpoja" laitteita, jotka ovat jo kierrossa, osittain laitteita, joista emme enää lainkaan tiedä, mistä ne ovat peräisin, ovatko yritykset ehkä menneet konkurssiin tai onko kyse laitteista, jotka suuryritykset ovat tuoneet markkinoille juuri ennen joulua vaikeuttaakseen keskisuurten yritysten tilannetta.
Hyvät parlamentin jäsenet, näiden vanhojen laitteiden käsittely täytyy rahoittaa yhdessä. Muuten se ei onnistu. Joka luulee, että vanhojen laitteiden käsittelyn voisivat rahoittaa yksityiset tahot, näkee päiväunta. Uskon kuitenkin, että on järkevää ottaa käyttöön yksilöllinen rahoitus uusille laitteille. Tietysti joillakin aloilla voi olla poikkeuksia, joiden yhteydessä se on mahdotonta. Mutta tahtoisin palkita ne, jotka näkevät vaivaa kehittääkseen tuotteen, joka voidaan jälkeenpäin kierrättää ympäristöystävällisesti. Tässä ovat ne verotukselliset keinot, jotka meillä on käytettävissämme. Ei siis ole kyse rankaisemisesta, vaan palkitsemisesta. Ja tässä yhteydessä haluaisin myös esittää pyynnön niille neuvoston jäsenille, jotka istuvat täällä edessäni. Olkaa hyvä ja tarttukaa tähän ajatukseen ja puhukaa neuvostossa yksilöllisen rahoituksen puolesta.
On tietysti myös kohtia, joita ystäväni valiokunnassa eivät hyväksyneet tai joita vastaan minä itse olen. Uskon, että valiokunta on asettanut kierrätystavoitteet hiukan liian korkealle.
Hyvä kollega, on lastenleikkiä nostaa parlamentissa tavoite 40 prosentista 50 prosenttiin. Se on suurin piirtein helpointa, mitä onkaan. Mutta ratkaisevia kysymyksiä ovatkin todellisten jätevirtojen organisoiminen, jätevirtojen puolesta puhuminen markkinoilla ja sen mahdollistaminen, että yritykset pääsevät markkinatalouden periaatteiden mukaisesti mukaan näihin jätevirtoihin. Siksi komission ehdotukset siirtymäajan tavoitteista ovat hyvin järkeviä. Uskon, että meidän pitäisi pysyä komission tavoitteessa eikä soveltaa ylimitoitettuja tavoitteita, joiden kannalla ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan enemmistö oli.
Valaistuslaitteista on ollut kiistaa. Pääasianosainen keskustelee parhaillaan tästä muiden asianosaisten kanssa. Uskon, että valaistuslaitteiden pitäisi olla mukana tässä direktiivissä, mutta niille ei pitäisi asettaa tavoitetta. Sillä ei ole olemassa mitään asiakirjaa, jossa selvitettäisiin, miten palasina ja pirstaleina olevia lamppuja voitaisiin kierrättää ja ennen kaikkea käyttää uudelleen. En haluaisi saattaa liikkeelle direktiiviä, jonka vaikutuksia en tunne. Jos meillä kolmen vuoden päästä on kokemusta tästä, valaistuslaitteille pitäisi asettaa kierrätystavoite. Komission ehdotus oli minusta tässä kohdin hyvä. Noudatamme ehdotusta mielellämme.
Kiistan aiheena parlamentissa on kysymys siitä, mistä lähtien tuottajan pitää ottaa kulut vastuulleen. Komissio on ehdottanut - ja neuvosto on samaa mieltä - että tuottajan täytyy ottaa omat tuotteensa vastaan keräyspisteistä ja huolehtia tästä aiheutuvista kuluista. Tuen tätä aloitetta.
Tuen sitä myös siitä syystä, että joidenkin kollegojen mielestä tämä tarkoittaisi, että yritysten pitää kohta noutaa hammasharjatkin kylpyhuoneista. Minulla on kolme lasta, ja lapsillani on tosiaankin myös moraalinen vastuu viedä laitteet, tietokone tai radio tai mikä tahansa laite, käytön loputtua tiettyyn paikkaan ja poistaa ne siellä ohjeiden mukaisesti. En usko, että voimme harjoittaa politiikkaa, jossa vastuun kantaa aina joku muu, emme koskaan me itse.
Loppukäyttäjän täytyy saada luovuttaa laite maksutta kauppiaalle, ja uuden laitteen kohdalla kauppiaan täytyy jopa noutaa laite. Mutta loppukäyttäjällä on vastuu, jos laite pitää vain poistaa. Silloin käyttäjän on tuotava se kaupungin keskustaan. Tästä pidän kiinni. Voitte kutsua sitä konservatiiviseksi kannaksi, jos haluatte. Uskon, että tässä on mukana jonkinlainen kasvatuksellinen näkökulma. Muistan, kuinka parlamentissa keskusteltiin intohimoisesti kertakäyttöajattelusta. Ne, jotka silloin huusivat äänekkäimmin, eivät enää ole täällä tai eivät enää nouse seisomaan. Kertakäyttöajattelu on tärkeä tekijä, joka täytyy kuitenkin ottaa huomioon myös rahoituksessa.
Olemme kuulleet tässä yhteydessä monia kiinnostavia ehdotuksia. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on epäyhtenäinen valiokunta. Mutta sillä on arvokas osuus siinä, että tällä parlamentilla, joka ei ole mikään "tavallinen" parlamentti, on yhä suurempi ja tärkeämpi rooli. Siitä haluan lausua kaikille kollegoille ja asianosaisille lämpimät kiitokseni.

Ahern
Arvoisa puhemies, sähkö- ja elektroniikkaromu on yksi nopeimmin kasvavista romutyypeistä Euroopan unionissa. Arvioidaan, että tällaisen romun, jonka osuus yhdyskuntajätteistä on tällä hetkellä 4 prosenttia, määrä kasvaa vähintään 3-5 prosenttia vuodessa. Sähkö- ja elektroniikkalaitteet ovat yksi jätteiden suurimmista tunnetuista raskasmetallien ja orgaanisten epäpuhtauksien lähteistä. Hyvin myrkylliset komponentit voivat ilman asianmukaista esikäsittelyä saastuttaa maaperää, pohjavesiä ja ilmaa.
Tätä direktiiviä voidaan pitää yhtenä yhtenäisen tuotepolitiikan perusvälineenä, jonka avulla otetaan huomioon tuotteen koko elinkaari ja jolla edistetään tuotteiden ympäristöystävällistä suunnittelua. On laajalti hyväksytty yritysten tarve mukautua muuttuviin vaatimuksiin niin, että ympäristöseikat otetaan huomioon entistä paremmin. Katsotaan myös, että innovoinniltaan nopeimpien maiden ja teollisuudenalojen kilpailukyky on lopulta parempi kuin hitaiden.
Direktiivien perusperiaatteena on tuottajien vastuun lisääminen. Tuottajan vastuun laajentamisen tavoitteena on, että kun tuottajat ovat taloudellisesti vastuussa tuotteistaan niiden muututtua jätteeksi, syntyy itse tuotantoon kohdistuva vaikutus, joka johtaa ympäristöystävälliseen suunnitteluun sekä kestävyyden, korjattavuuden, nykyaikaistamisen, purkamisen ja kierrätyksen huomioon ottamiseen. Lisäksi ympäristöystävällinen suunnittelu, resurssien uudelleenkäyttö ja erillinen kerääminen estää jätteissä olevien vaarallisten aineiden valvomattoman pääsyn ympäristöön.
Direktiiviin sovelletaan myös ulkoisten kustannusten hintoihin sisällyttämisen periaatetta. Näin käsittelykustannukset - jotka ovat tähän saakka tulleet paikallisten viranomaisten kannettaviksi tavallisesti osana jätteenkäsittelyä - sisällytetään hintoihin, ja varat suunnataan laitteiden uudelleenkäyttöön, kierrätykseen ja purkamiseen. Tärkeimpänä tavoitteena on ehkäistä jätteiden syntymistä.
Ei kyseenalaisteta periaatetta, jonka mukaan tuottaja on vastuussa käytöstä poistetuista sähkölaitteista. Tuottajien on vastattava markkinoille saattamistaan tuotteista, mutta ne voivat olla vastuussa vain omista tuotteistaan. Olemme keskustelleet jonkin verran erillisistä ja yhteisistä järjestelmistä, joita ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on käsitellyt yksityiskohtaisesti.
Me teollisuusvaliokunnassa olemme varaosien saatavuutta sekä etäkauppaa ja merkintää silmällä pitäen esittäneet joitakin tarkistuksia, jotka toivoisimme komission ottavan huomioon. Olemme myös hyvin huolestuneita sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräämisen parissa työskentelevien henkilöiden terveydestä ja turvallisuudesta, ja tätä näkökohtaa täytyy pohtia aiempaa tarkemmin, kun direktiivi siirretään lainsäädäntöön.
Vaarallisten aineiden kieltämisen yhteydessä jotkut alan edustajat katsovat, että tulisi keskittyä suuriin laitteisiin pienten asemesta, mutta vaarallisten aineiden pitoisuudet pienissä laitteissa ovat neljä kertaa suurempia kuin suurissa. Lisäksi juuri pienet laitteet on ehdottomasti kerättävä erikseen, jotta ne eivät päätyisi yhdyskuntajätteisiin, joiden sisältämiä vaarallisia kemikaaleja ei valvota.
Periaatteessa ehdotusta lyijyn, elohopean, kadmiumin, ja muiden vastaavien aineiden korvaamiseksi on pidettävä myönteisenä. Teollisuusvaliokunta on kuitenkin pyytänyt jäsentynyttä tarkistusmenettelyä, ja mielestäni komission pitäisi harkita sitä tarkkaan. Kaikilla sidosryhmillä, ympäristö- ja kuluttajajärjestöt mukaan luettuina, olisi oltava tilaisuus antaa Euroopan komissiolle tietoja uudelleentarkastelun pohjaksi, sillä meidän kaikkien edun mukaista on, että direktiivi toimii tehokkaasti. Pyytäisin komissiota pohtimaan asiaa tarkasti.
Teollisuusvaliokunta on myös pyytänyt poikkeusta korkeita lämpötiloja kestävien juotosten sisältämälle lyijylle sekä elektroniikkakomponenttien ja lasin sisältämälle lyijylle. Tämä johtuu vaihtoehtojen tarjoamiseen liittyvistä teknisistä vaikeuksista. Olen keskustellut asiasta valiokunnassamme komission kanssa, ja tässäkin asiassa meidän täytyy tutkia tarkasti teknisiä mahdollisuuksia.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, ympäristöä kunnioittavan Euroopan rakentamisen poliittisena ja lainsäädännöllisenä tavoitteena on pyrkiä siihen, että yritysyhteisö otetaan kokonaisvaltaisesti mukaan ympäristönsuojeluun. Näin ollen tänään keskustelun aiheena olevat direktiivit ovat tärkeitä lainsäädäntövälineitä, jotka auttavat suojelemaan luontoa kannustamalla alan yrityksiä sisäistämään tiettyjen ympäristövaikutusten kustannuksia ja sitoutumaan ympäristönsuojeluun ilman että ne joutuvat tämän vuoksi hylkäämään markkinatavoitteensa.
Florenz on tehnyt kiitettävää työtä, ja minun on onniteltava häntä, koska hän on onnistunut laatimaan sellaiset direktiiviehdotukset, joissa on löydetty tasapaino kuluttajien, ympäristön ja alan yritysten etujen välillä, joita on kuitenkin hyvin vaikea yhdistää.
Haluaisin puhua jäsenvaltioiden velvollisuudesta saavuttaa keräysaste, joka on kuusi kiloa asukasta kohti, sillä mielestäni jäsenvaltioiden väliset erot pitäisi ottaa huomioon. On selvää, että esimerkiksi Saksassa ei tuoteta samaa määrää jätteitä kuin muissa maissa, kuten esimerkiksi Kreikassa, Portugalissa tai Espanjassa. Toisaalta kunkin laitteen käyttöikä vaihtelee huomattavasti eri jäsenvaltioiden välillä, mikä kärjistää edellä mainittua ongelmaa. Haluaisin toistaa, että olisi tarkoituksenmukaista soveltaa keräystavoitteeseen kehityskerrointa, jotta tavoitteita voitaisiin tasapainottaa kyseessä olevan jäsenvaltion mukaan.
Haluaisin painottaa myös taloudellista vastuuta koskevan 7 artiklan merkitystä. Oikeudenmukaisuuden lisäämiseksi yksilöllinen vastuu olisi johdonmukaisempi vaihtoehto, mutta pidän hyvin järkevänä mietintöön sisältyvää ratkaisua, jonka mukaan vastuu olisi ensisijaisesti yksilöllinen, mutta tietyissä tapauksissa olisi mahdollista soveltaa myös yhteistä vastuuta.
Lyijyjuotteita koskevista poikkeuksista olen sitä mieltä, että ne täytyy säilyttää, sillä korvaavien aineiden käyttö voisi synnyttää vieläkin suuremman ympäristöongelman tai vaarantaa kuluttajien turvallisuuden.

Davies
Arvoisa puhemies, maassani perustettiin yli 30 vuotta sitten Maan ystävät -niminen järjestö. Muistan erään julkisuustempun, jossa aiottiin vain kumota kaatopaikalle valtava kasa pulloja, joita ei enää palautettu täytettäviksi. Olin tuolloin noin 12- tai 13-vuotias, ja tuo temppu sekä kuvat televisiossa herättivät monet meistä huolestumaan ympäristöstä ja kiinnittivät huomiomme resurssien tuhlaamiseen, jota liittyy niin paljon elämäntapaamme ja valmistusmenetelmiimme.
Olen pahoillani, että näin monta vuotta myöhemmin oma maani on yksi niistä, jotka ovat niin paljon jäljessä esittelijän ja komission jäsenen maista kierrätysasteensa parantamisessa. Siksi olen iloinen, että meillä on eurooppalainen lainsäädäntö ja koko komission jätestrategia, jotka pakottavat yksittäiset valtiot, kuten kotimaani, jotka hangoittelevat vastaan ja taipuvat liian helposti teollisuuden painostuksesta, tunnustamaan ja panemaan täytäntöön kestävyyden periaatteita. Näissä maissa puhutaan mielellään näistä periaatteista laajemmassa mittakaavassa, mutta ne eivät halua panna niitä täytäntöön omalla maaperällään. Esitetty periaate, jonka mukaan tuottajan kuuluu kantaa vastuu tuotteen koko eliniästä ja varmistaa, että tuotannon aiheuttamia ongelmia ei siirretä seuraaville sukupolville, on periaate, jota meidän pitäisi tukea erittäin voimakkaasti.
Suhtaudun siis myönteisesti tähän säädökseen, ja mielestäni on tärkeää, että kotimaani, ja kenties muidenkin maiden, teollisuus tajuaa, että jollei se tartu tilaisuuteen nykyaikaistaa menetelmiään ja noudata korkeita ympäristönormeja, se menettää Euroopan markkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia.
Esiin on tuotu kaksi lyijyä ja bromattuja palonestoaineita koskevaa ongelmaa. Haluan esittää komission jäsenelle yhden kysymyksen edullisista ja vähän energiaa kuluttavista hehkulampuista. Onko parempi, että niitä ryhdytään kierrättämään ja niiden hintaa nostetaan, vai onko parempi pitää niiden hinta alhaisena, kannustaa ihmisiä käyttämään niitä ja käsitellä muita ilmakehän lämpenemiseen liittyviä vakavia ympäristöongelmia vähän nopeammin kuin muuten pystyisimme?

De Roo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aivan ensimmäiseksi vilpittömät onnitteluni Florenzille. Hän on ymmärtänyt, mistä tässä on kysymys. Uusien televisioiden ja jääkaappien valmistajille säädetään yksilöllinen taloudellinen vastuu. Kustannuksia ei siirretä kuluttajille. Ainoa tapa saada tuottajat kehittämään helposti ja ekologisesti uudelleenkäytettäviä sähkö- ja elektroniikkalaitteita on panna heidät itse maksamaan uudelleenkäytöstä ja kierrätyksestä aiheutuvat ylimääräiset kustannukset. Koko parlamentti kannattaa tätä yksilöllisen taloudellisen vastuun periaatetta. Sillä tavalla pääsemme ekologisoimaan markkinataloutta. Sen takia kehotan puheenjohtajavaltio Ruotsia sisällyttämään tämän periaatteen yhteiseen kantaan, sillä muuten tarvitsemme väistämättä sovittelumenettelyä. Haluan vielä kerran onnitella Florenzia. Jos kristillisdemokraattien joukossa olisi enemmän Florenzin kaltaisia ihmisiä, niin Euroopassa olisi mustavihreitä hallituksia. Ainoa seikka, jota arvostelen, ovat bromatut palonestoaineet. Komissio ja parlamentin enemmistö haluavat kieltää vain kaksi kaikkiaan 70 bromatusta palonestoaineesta. Ne kaksi ainetta katoavat nyt varmasti markkinoilta. Kuitenkin kaikki 70 pitäisi poistaa. Ne ovat myrkyllisiä eivätkä hajoa luonnossa. Niiden määrät kaksinkertaistuvat äidinmaidossa viiden vuoden välein, ja näin on tapahtunut jo 25 vuoden ajan. Kierrätysteollisuuden työntekijöistä on löydetty näitä aineita 70 kertaa muita enemmän. Niille on olemassa turvallisia vaihtoehtoja kuten alumiinihydroksidit ja fosfaattiesterit. Japanilaisista yrityksistä esimerkiksi Sony on jo päättänyt lopettaa bromattujen palonestoaineiden käytön. Poliittisten päättäjien pitäisi nyt päästä samaan.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, näiden kahden keskustelumme aiheena olevan ehdotuksen avulla otetaan tärkeä askel elektroniikkalaiteromun määrän vähentämiseksi. Sen sijasta, että kodinkoneet ja tietokoneiden osat joutuisivat roskiin, kuten nykyään usein käy, luomme perustan sille, että ne voitaisiin kaikissa EU:n valtioissa kerätä erikseen ja kierrättää.
Kierrätystä koskevan ehdotuksen lähtökohtana on, että saastuttaja maksaa. Ei riitä, että tuotteiden keräys- ja kierrätyskustannukset eivät jää kuluttajien maksettaviksi. Kustannusten on oltava osa tuotteiden kokonaiskustannuksia ja hintaa. Sen vuoksi on tärkeää, että keräys- ja kierrätyskustannukset sisältyvät jatkossa tuotteen hintaan eivätkä ole erillinen näkyvä maksu. Vasta kustannusten integroinnin jälkeen hintaan saadaan mukaan todelliset ympäristökustannukset.
On myös tärkeää, että jokainen yritys joutuu maksamaan omista tuotteistaan aiheutuvat kulut. Tällainen järjestely ei estä tekemästä keräämiseen ja kierrätykseen liittyvää käytännön yhteistyötä. Jokaisen yrityksen oma taloudellinen vastuu on kuitenkin sekä tehokkaampi että oikeudenmukaisempi kuin yhteinen taloudellinen vastuu. Uusia jätteitä koskeva yksilöllinen järjestelmä suosii sellaisia tuottajia, jotka käyttävät parhaita materiaaleja ja tekevät sellaisia rakenteita, joita on helpointa kierrättää. Tämä suosii ympäristöystävällisiä tuotteita ja toimii voimakkaana tuotekehittelyn vetäjänä.
Esittelijä on pyrkinyt varhaisessa vaiheessa saamaan eri poliittiset ryhmät tukemaan yhteisiä kompromisseja monissa tärkeissä asioissa. Arvostamme sitä todella ja mielestämme se myös vahvistaa tulevassa työssä parlamentin asemaa ministerineuvostoon verrattuna. Kannatamme tietenkin päämääriä, jotka koskevat sekä kerättyjen tuotteiden osuuden lisäämistä että sellaisten kerättyjen tuotteiden osuuden lisäämistä, joita voidaan kierrättää.
Toisessa direktiiviehdotuksessa, jossa käsitellään vaarallisten aineiden käytön rajoittamista elektroniikkalaitteissa, olisi mielestämme voitu mennä valiokunnan ehdotuksia pidemmälle. Kyse ei ole pelkästään erilaisten palonestoaineiden kieltämismahdollisuudesta. Viime aikoina olemme saaneet useita hälyttäviä kertomuksia siitä, miten nämä aineet kasaantuvat ja mitä vaarallisia terveysvaikutuksia niillä voi olla.
Meidän mielestämme myös yksittäisillä valtioilla on jo nyt oltava mahdollisuus asettaa muita tiukempia vaatimuksia tällaisille tuotteille. Äskettäin komissio vastusti sitä, että Ruotsin valtio on halunnut asettaa tiukemmat ympäristövaatimukset, kun kyse on vaarallisista aineista 400 000 tietokoneen oston yhteydessä. Mielestämme on täysin mahdotonta hyväksyä, että komissio ja EU:n hankintasäännöt estävät tällä tavalla valtioita asettamasta muita tiukempia ympäristösääntöjä ja tukemasta näin myös tämän alan tuotekehittelyä.

Blokland
Arvoisa puhemies, 90 prosenttia Euroopan unionin elektroniikkaromusta viedään nykyisin kaatopaikalle tai poltetaan ilman esikäsittelyä. Sen seurauksena ympäristöön joutuu ilman minkäänlaista valvontaa 36 tonnia elohopeaa, 16 tonnia kadmiumia ja suuret määrät dioksiineja ja furaaneja. Sen lisäksi television kaltaiset paljon lasia sisältävät laitteet sitovat poltossa aiheutuvaa energiaa, mikä aiheuttaa energiahäviötä. Kaatopaikalla laitteista lisäksi haihtuu tai vuotaa vaarallisia aineita. Sen takia on hyvä, että mainittuihin ongelmiin puututaan kahdella eurooppalaisella direktiivillä.
Myönteistä on sekin, että kierrätykselle on asetettu tavoitteeksi kunnianhimoiset prosenttiosuudet. Pitää kuitenkin muistaa, että kierrätys on ympäristöystävällistä vain siinä tapauksessa, että jäte esikäsitellään. Lisäksi direktiivin onnistuminen riippuu täysin elektroniikkaromun keräyksen toteutuksesta. Elektroniikkaromun määrä kasvaa jatkuvasti, ja osittain sen takia myös sille pitää asettaa mahdollisimman nopeasti prosenttiosuus. Elektronisen jätteen ilmainen palauttaminen kannustaa kuluttajia kierrättämään.
Tuottajan vastuu on äärimmäisen tärkeä pääperiaate. Sen avulla saadaan aikaan, että sähkölaitteiden tuotannossa otetaan huomioon laitteiden uudelleenkäyttö ja kierrätys niiden elinkaaren loppupuolella.
Olen tietysti esittelijän kanssa täysin yhtä mieltä siitä, että täydellisen uudelleenkäytön pitää olla edelleen mahdollista. Pelko siitä, että elektroniikkaromua toimitetaan uudelleenkäytön varjolla Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin, ei kuitenkaan ole aivan perusteeton. Sen takia jäsenvaltioiden pitää huolehtia siitä, että EU:n ulkopuolisiin maihin toimitetaan vain käyttökelpoisia sähkö- ja elektroniikkalaitteita, joita myös todella käytetään uudelleen, kuten olen ehdottanut yhdessä tekemistäni tarkistuksista.
Toinen tarkistukseni koskee poikkeuksia, jotka esittelijä on poistanut direktiivistä vaarallisten aineiden käytön rajoittamisen kohdalta, sen liitteestä 1. Mainitut poikkeukset pitäisi säilyttää, koska ne eivät koske pelkästään lääketieteen alaa vaan ovat lisäksi välttämättömiä ja korvaamattomia kemian ja fysiikan alalla tapahtuvalle tieteelliselle tutkimukselle.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä niihin onnitteluihin, joita monet kollegat ovat jo esittäneet Florenzille. Tänään käsiteltävänä oleva direktiivi on tärkeä. Miksi? Siksi, että Euroopan sähkö- ja elektroniikkalaiteromujen jätevirrat kasvavat jatkuvasti. Sen takia on tuiki tarpeellista, että kyseisten tavaroiden kierrätystä ja esikäsittelyä varten kehitetään perinpohjainen ja ympäristöystävällinen ratkaisu. Hyväksyn täysin sen tavan, jolla Florenz on mietinnössään ryhmitellyt kaikki nämä eri etunäkökohdat ja eri alat.
Haluan tarkastella direktiiviä hiukan lähemmin. Ensinnäkin on käyttäjien edun mukaista, että sähkö- ja elektroniikkalaiteromu voidaan palauttaa maksutta. Sen takia tuottajien on rahoitettava tavaroiden kerääminen keräyspisteestä sekä sen esikäsittely, hyödyntäminen ja käsittely. Kannatankin sitä näkemystä, että tuottajien tulisi huolehtia rahoituksesta mahdollisuuksien mukaan erillisesti. Yksilöllinen vastuu nimittäin kannustaa tuottajia lisäksi suunnittelemaan helpommin kierrätettäviä tuotteita. Yhdyn myös siihen näkemykseen, että vanhaa jätettä ei voida jättää yksittäisten tuottajien harteille. Sen olemme todenneet myös Alankomaissa. Vanhan jätteen käsittely pitää rahoittaa yhteisten järjestelmien avulla.
Kannatan vapaaehtoista keräystä, esikäsittelyä ja käsittelyä, jolla säästetään ympäristöä, koska sen avulla uusia tuotteita ostaville kuluttajille voidaan osoittaa, että tuottajat todella kantavat oman vastuunsa. Alankomaissa on ollut vuodesta 1999 asti käytössä yhteinen järjestelmä, johon kuuluu näkyvä, kiinteä tuotteiden palauttamisesta perittävä maksu, ja se toimii todella hyvin. Kannatan neljän - kuuden kilon keräystavoitetta, sillä muussa tapauksessa rautaromun joukkoon päätyy vielä hyvin suuri määrä sähkölaitteita.
Lopuksi toivon, että parlamentti hyväksyy myös valaistuslaitteita koskevan tarkistuksen.

Hulthén
Arvoisa puhemies, minäkin haluan liittyä onnittelijoiden joukkoon, mutta haluan, jos mahdollista, onnitella myös omaa varjoesittelijäämme Van Bremptiä, joka on tehnyt aivan erinomaista mutta raskasta työtä.
Mielestämme olemme päässeet melko hyvään johtopäätökseen, vaikka useissa kohdissa voitaisiinkin tietenkin esittää lisävaatimuksia. Tärkeintä kuitenkin on, että päätämme tuottajan vastuusta, jota pidän ehkä tämän työn kaikkein suurimpana ympäristövoittona. Pidän sitä myös menestyksenä kaikkien niiden edistyksellisten ja ympäristötietoisten yritysten kannalta, jotka todellakin jo nyt toimivat näin. Ne saavat mahdollisuuden jatkaa ekosuunnittelun kehitystään ja tuottaa tuotteitaan tavalla, jossa ympäristö otetaan huomioon paremmin kuin monissa muissa yrityksissä.
Sekä De Roo että Sjöstedt ovat käsitelleet vaarallisia aineita, mutta ajattelin kuitenkin mainita bromatut palonestoaineet. On hieman valitettavaa, että emme onnistuneet pääsemään pidemmälle tässä kysymyksessä. Tieteellisesti on pystytty osoittamaan, että nämä aineet ovat vaarallisia, ja terveydelliset näkökulmat ovat tieteellisesti todistettuja. Palonestoaineita ja niiden jäämiä voidaan löytää äidinmaidosta sellaisissa kaukaisissa paikoissa kuten Grönlannissa inuitien keskuudessa, jossa tasot ovat huomattavasti WHO:n suosituksia korkeampia. On kummallista, että olemme niin epävarmoja ja pelokkaita tekemään asialle jotakin, että rajoitumme näihin kahteen palonestoaineeseen. Tiedämme, että aineet ovat vaarallisia. Tiedämme, että lapsilla esiintyy keskittymisvaikeuksia. Edelleen tiedämme, että nämä aineet voivat aiheuttaa muitakin häiriöitä, kuten painon laskua, jos niitä joutuu elimistöön, vaikka ei ole koskaan halunnutkaan niitä elimistöönsä.
Vaarallisia aineita koskeva direktiivin lähtökohtana on 95 artikla ja sähkö- ja elektroniikkalaiteromua käsittelevän direktiivin lähtökohtana on 175 artikla. En voi ymmärtää sitä. Kun käsittelimme vastaavanlaista käytöstä poistettuja ajoneuvoja koskevaa direktiiviä, useimmat pitivät direktiiviä jatkossa tehtävän työn mallina, mutta muisti on ilmeisesti aika lyhyt. Mielestäni tämä on erittäin pahasti ristiriidassa iltapäivällä käytävän keskustelun aiheen, toisin sanoen kestävän kehityksen, kanssa. Sisämarkkinat sanelevat jälleen kerran puitteet ympäristöalan tavoitteille, ja valtioita rangaistaan, jos ne menevät edelle tässä asiassa. Se on mielestäni väärin.

Sterckx
Arvoisa puhemies, meillä on käsiteltävänämme tärkeä direktiivi ja hyvä mietintö. Jos kaikki jäsenvaltiot kehittävät tässä mietinnössä kuvatun järjestelmän, niin pääsemme mielestäni jo varsin pitkälle. Mielestäni niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat jo kehittäneet toimivan järjestelmän, pitää saada säilyttää se. On hyvä, että se on mahdollista. Se on mielestäni tärkeää muun muassa sille seudulle, josta itse olen kotoisin. Ympäristöasioiden valiokunta on saanut aikaan hyvän kompromissin, ja ansio siitä kuuluu esittelijämme ja muutaman muun henkilön osoittamalle rakentavalle itsepäisyydelle. Mutta kukaan ei voi koskaan olla kompromissiin sataprosenttisen tyytyväinen, ja niinpä minusta on valitettavaa, että näkyvä, kiinteä tuotteiden palauttamisesta perittävä maksu poistetaan. Pyydämme kuluttajia ottamaan tässä asiassa vastuuta, ja siksi heitä pitää tukea. Olen jättänyt tarkistuksen uudelleenkäytöstä, joka on mielestäni hyvin myönteinen asia, paitsi jos sen vaihtoehtona on uusi ja ympäristötaseeltaan suotuisampi tuote. Toivon siis, että parlamentti tukee tarkistustani jo nyt. Kierrätyskeskukset ovat mielestäni myös hyvin myönteinen asia, ja niiden toiminnalle myönnetty tuki on täysin perusteltua, mutta niiden ei pidä vain antaa poimia päältä parhaita paloja vaan niiden pitää myös huolehtia siitä, että kierrättäjille ei jää pelkästään arvotonta tavaraa. Odotan parlamentin tukevan minua myös tässä.

Hautala
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä kaikkiin niihin kiitoksiin, joita esittelijä täällä on saanut. Häntä voisi todella kutsua herra Tuottajan Vastuuksi, koska tämä oli jo toinen historiallinen direktiivi, toinen historiallinen saavutus, jossa tuottajan vastuu tulee merkittävällä tavalla Euroopan unionin ympäristö- ja tuotelainsäädäntöön.
Tällä tavalla olemmekin siirtymässä uuteen vaiheeseen ympäristöpolitiikassa. Kyse on siitä, että jo tuotteiden suunnittelussa voidaan ottaa huomioon ympäristön asettamat vaatimukset. Olen havainnut, että suurissa yrityksissä käydään jo keskustelua tämän direktiivin takia siitä, miten esimerkiksi GSM-puhelimet voisivat olla kevyempiä - vaikka sitähän ne kyllä ovatkin jo - miten ne voisivat olla helpommin purettavia, ja kuinka kaikki nämä haitalliset aineet voitaisiin erottaa ja sitten toimittaa vastuullisesti käsiteltäväksi jätteenä.
Haluaisin vielä palata näihin haitallisiin, vaarallisiin aineisiin. Meidän ryhmämme olisi halunnut nähdä hieman määrätietoisempia toimia, joilla erityisen vaarallisista kemiallisista aineista yritetään päästä eroon. Mainitsen yhden esimerkin. On puhuttu paljon tuotteiden turvallisuudesta, joka onkin erittäin tärkeä asia, erityisesti esimerkiksi paloturvallisuus. On keskusteltu siitä, pitäisikö jatkossa kieltää tällaiset halogenoidut palosammuttimet. Meidän mielestämme on aivan selvää, että ne ovat myrkyllisiä, sillä ne ovat muun muassa johtaneet siihen, että äidinmaito sisältää joka viides vuosi kaksinkertaisen määrän näitä halogenoituja kromin yhdisteitä. Niille on olemassa vaihtoehtoja, ja me haluaisimme nähdä, että ne kielletään nopeammin ja että yrityksiä tällä tavalla kannustetaan ottamaan käyttöön haitattomia vaihtoehtoja tinkimättä kuitenkaan tuotteiden turvallisuudesta.

Korhola
Arvoisa puhemies, minäkin haluan todella lämpimästi onnitella mietinnön laatinutta Florenzia. On tulossa tasapainoinen ja hyvä mietintö aiheesta, joka yhdessä Florenzin aiemmin laatiman autoromudirektiivin kanssa on tästedes oleva muun vastaavan lainsäädännön malli. Siksi nyt tehtävät päätökset ovat erityisen merkittäviä.
Olen erityisen tyytyväinen siihen, että valiokunnassa hyväksyttiin tarkistuksiani, jotka selkiyttävät tuottajan vastuuta. Sillä on suuri vaikutus syntyvän sähkö- ja elektroniikkaromun määrään ja laatuun, suurempi kuin millään muulla mahdollisella päätöksellä, jonka parlamentti voisi romujen osalta tehdä. Se synnyttää kannustimia ekologisempaan suunnitteluun ja innovaatioihin jo ennen kuin tuotteet ovat tulleet markkinoille ja vähentää näin tuotteen ekologista rasitusta sen koko elinkaaren ajalta. Tämä on suuri muutos aiempaan ajattelutapaan, jossa keskityttiin korjaamaan ja torjumaan ympäristövahinkoja vasta siinä tuotteen vaiheessa kun se oli jätettä.
Aivan samalla tavoin tulisi tarkastella jätteen käsittelyn vaatimuksia koskevaa liitettä II. Jos direktiivi edellyttää aina poistamaan esimerkiksi piirtolevyt, se ei synnytä kannustinta piirtolevyissä käytettävien materiaalien kehittämiseen, sillä nehän on joka tapauksessa direktiivin vaatimuksesta poistettava. Sen sijaan mainitsemalla aine, jota sisältävä komponentti on poistettava, luodaan kannustin sellaisten komponenttien kehittämiseen, joissa näitä vaarallisia aineita ei ole. Vasta tällainen lähestymistapa todella kannustaa ekologiseen suunnitteluun. Tätä tarkoitetaan tarkistuksella 77.
Vastaavalla tavalla on luotava kannustin jätteen vaihtoehtoisten käsittelytapojen kehittämiseen niin, että siitäkin syntyvä ekologinen rasitus on mahdollisimman pieni. Tätä tarkoittava tarkistukseni tuli jo liitteen osalta hyväksytyksi ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa, mutta vastaava artikkelimuutos sisältyy täysistuntoon jätettyyn tarkistukseen 76.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on tekemässä lainsäädäntöä, joka osoittaa selkeästi muulle maailmalle, että ristiriita ympäristön huomioonottamisen ja talouden välillä ei ole väistämätön vaan harkitulla lainsäädännöllä sovitettavissa. Juuri siitä nousee kestävän kehityksen tosiasiallinen mahdollisuus, jossa EU voi olla maailmanlaajuinen edelläkävijä.

Lund
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin liittyä niiden ihmisten joukkoon, jotka ovat kiittäneet Florenzia ja muita valmistelijoita. He ovat mielestäni tehneet todellakin hyvää työtä.
Vaarallisten aineiden kiellon kohdalla olen iloinen, että nyt ehdotetaan kiellon aikaistamista. Itse olisin halunnut, että kaikki palonestoaineet olisi otettu mukaan alun alkaen, mutta meidän on nyt mielestäni jatkettava työskentelyä tämän kysymyksen parissa. Jätehuoltoon liittyy mielestäni kolme ratkaisevaa tekijää. Ensimmäinen on se, että meidän on mahdollisimman nopeasti saatava eroteltua tähän asiaan liittyvät jätteet muusta lajittelemattomasta jätteestä. Se vaatii strategiasuunnitelmaa yksittäisissä valtioissa, ja se vaatii mitä suurimmassa määrin myös tehokasta merkintää, jotta pystyisimme tunnistamaan kyseiset tuotteet. Toinen keskeinen kohta on tietenkin tuottajan vastuu, ja voin vain sanoa yhtyväni siihen, mitä monet puhujat ovat sanoneet tästä asiasta. On tärkeää, että saamme ratkaistua tämän kysymyksen tuotteen koko elinkaaresta ja että me myös hyväksymme määräyksiä, jotka koskevat tuottajan vastuun rahoitusta. Rahoituksen pitää tapahtua mahdollisimman paljon yksilölliseltä pohjalta, jotta sitä voitaisiin käyttää puhtaampaa teknologiaa koskevan kehityksen kilpailuparametrina. Uskon, että siitä voi tulla erittäin tärkeä asia.
Haluaisin lopuksi esittää kysymyksen komission jäsenelle. Kotimaassanihan on jo otettu käyttöön joitakin erittäin rajoittavia vaarallisia aineita koskevia sääntöjä. Koska kyse on vaarallisia aineita koskevasta sisämarkkinadirektiivistä, haluaisinkin kysyä, joutuuko Tanskan kaltainen valtio luopumaan omista rajoittavammista säännöistään, kunnes nämä rajoittavat säännöt tulevat voimaan vuonna 2008 tai 2006 riippuen siitä, mikä vuosi lopulta valitaan näiden vaarallisten aineiden käytön vaiheittaiseen lopettamiseen. Meidän kannaltamme olisi tietenkin erittäin valitettavaa, jos joudumme palaamaan joksikin aikaa nykyistä huonompiin sääntöihin ja saamme kiellot jälleen käyttöön vasta myöhempänä ajankohtana.

Rübig
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää Karl-Heinz Florenzia. Onhan hän käynyt läpi, arvioinut ja käsitellyt keskustelussa 334 tiuhaan kirjoitettua sivua, 70 vaarallisia aineita käsittelevää sivua ja 264 vanhoja laitteita käsittelevää sivua. Ymmärrämme, että tämä on hyvin monimutkainen, mutta myös hyvin tärkeä aihe, koska se koskettaa kaikkia Euroopan unionin kansalaisia.
Meille kyse on jätteiden erottelun edistämisestä ja sähkö- ja elektroniikkalaitteiden käsittelemisestä erillään kotitalousjätteestä. Tämä on hyvin tärkeä asia. Tiedämme, että meillä on nykyisin Euroopan unionissa noin kaksi miljardia laitetta ja että joka vuosi käsitellään noin 210 miljoonaa laitetta. Se on jo kuusi miljoonaa tonnia. Siitä aiheutuu kustannuksia noin 40 miljardia euroa. Sellaisen summan yhteydessä on mietittävä, kenen näistä kustannuksista pitäisi vastata, ja ennen kaikkea, miten ne voitaisiin ohjata tehokkaasti ja mahdollisimman hyvin markkinatalouden periaatteita noudattaen, jotta valittaisiin kansalaiselle halvin ja ympäristön kannalta paras tapa.
Tiedetään, että vanhaa jätettä on suunnattomia määriä. Näistä laitteista 66 prosenttia on yli 10 vuotta vanhoja ja n. 50 prosenttia on peräisin kotitalouksista. Siksi sitovat keräystavoitteet ovat hyvin tärkeitä. Siksi olemme myös puhuneet niin voimakkaasti niiden kuuden kilon puolesta. Haluaisimme, että kierrätys toteutetaan järjestelmällisesti ja sellaisessa mittakaavassa, joka loppujen lopuksi on taloudelle ja kotitaloudelle järkevää.
Aineiden kieltämisessä minusta on tärkeää, että korvaamme aineet vain todistetusti paremmilla, kestävämmillä ja ennen kaikkea tieteellisesti testatuilla vaihtoehdoilla. Komission on tartuttava tässä toimeen, jotta nimittäin yhtäältä ehkäistäisiin vahinkoja ja toisaalta valittaisiin ympäristön kannalta parhaat vaihtoehdot.

Corbey
Arvoisa puhemies, minäkin haluan aivan ensimmäiseksi onnitella esittelijä Florenzia ja varjoesittelijäämme Van Bremptiä. Haluan selvittää tässä keskustelussa kolmea asiaa, joita pidän erityisen tärkeinä, nimittäin ennaltaehkäisyä, jäsenvaltioiden roolia ja paloturvallisuutta.
Direktiivin tavoitteena on ympäristöongelmien ehkäiseminen. Sen avulla halutaan kannustaa ekologista suunnittelua. Avainsanana siinä on tuottajien oma vastuu. Tuottajat voivat tehdä paljon. He voivat huolehtia siitä, että laitteet ovat kestäviä ja että ne voidaan korjata helposti, esimerkiksi puolessa tunnissa. He voivat merkitä vaaralliset osat tietyin värein, niin että ne on helppo huomata käsittelyvaiheessa. Minusta olisi myös hyvä ottaa käyttöön pylväsdiagrammi, joka ilmaisee laitteen kierrätettävyyden, koska sen avulla myös käyttäjät voidaan saada tiedostamaan jäteongelmat.
Jäsenvaltioiden roolista on keskusteltu paljon. Tällä ehdotuksella määrätään suuntaviivat laiteromujen keräykselle ja kierrätyksen rahoitukselle. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti Euroopan ei pidä yrittää määritellä täytäntöönpanotoimenpiteitä pienintä yksityiskohtaa myöten. Toisin on tuotestandardien ja vaarallisten aineiden käytön laita. Niiden kohdalla on tärkeää, että säilytämme sisämarkkinat. Itse en voi hyväksyä sitä, jos kaikkia jäsenvaltioita rohkaistaan asettamaan itse standardit. Sisämarkkinat on tärkeä perusta eurooppalaiselle yhteistyölle. Meidän tehtävämme on huolehtia, että sisämarkkinoilla myytävät tuotteet täyttävät korkeimmat ympäristö- ja turvallisuusstandardit.
Lopuksi haluan hetkeksi pysähtyä tarkastelemaan tärkeää kohtaa, paloturvallisuutta. Meidän velvollisuutemme on huolehtia siitä, että ihmisten turvallisuus taataan. Se on velvollisuutemme myös silloin, kun sitä varten valitettavasti tarvitaan haitallisia aineita. Meidän pitää kuitenkin rajoittaa mahdollisimman vähäisiksi palonestoaineiden kielteiset vaikutukset ympäristöön. Puhtaita vaihtoehtoja pitää käyttää aina kun niitä on tarjolla. Kannatan sen takia ympäristösyistä joidenkin bromattujen palonestoaineiden kieltämistä. Meidän pitää tehdä kaikkemme ympäristöystävällisten vaihtoehtojen kehittämiseksi ja niiden käyttämiseksi silloin, kun se on mahdollista.

Liese
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin omasta puolestani kiittää Karl-Heinz Florenzia. Hän on laatinut erittäin hyvän mietinnön. Meidän ponnistelujemme tavoitteena on vanhojen sähkölaitteiden ympäristöystävällinen käsittely ja - mikäli mahdollista - aineiden kierrätys. Saastuttaja maksaa -periaate on parlamentille hyvin tärkeä, ja se näkyy selvästi tästäkin mietinnöstä. Uskon kuitenkin - ja myös tässä kohdin Florenzin mietintö ohjaa kehitystä oikeaan suuntaan - että on aina katsottava hyvin tarkkaan, miten näitä periaatteita sovelletaan yksittäisissä kysymyksissä.
Laitteiden ja pienosien kerääminenkin kuluttaa energiaa ja voi siten aiheuttaa vahinkoa ympäristölle. Siksi on tärkeää, että meillä on poikkeus sellaisia pienosia varten, jotka eivät sisällä vaarallisia aineita, että tarkastelemme aina ympäristötasetta kokonaisuutena ja katsomme vasta sitten, onko järkevää toteuttaa erillinen keräys ja kierrätys, vai onko se ehkä ympäristöpolitiikan kannalta huonompi vaihtoehto. Siksi uskon, että tarkistus 65 on oikeansuuntainen.
Meidän on sovellettava saastuttaja maksaa -periaatetta oikein. Tästä syntyy nähdäkseni yksittäisissä kohdissa ongelmia, sillä nimenomaan vanhan jätteen kohdallahan ei ole kyse mistään saastuttaja maksaa -periaatteesta, jos sanomme, että kaikkien nyt markkinoilla toimivien pitää osallistua sellaisten kulujen kattamiseen, joiden aiheuttajat ovat valmistaneet tuotteita kenties jopa 20 vuotta aikaisemmin. Silloin täytyy olla tarkkana, sillä kaikilla aloilla markkinat eivät ole avoimet. Valiokunnassa tämä ymmärrettiin. Kannan erityisesti huolta - esimerkkinä tästä ongelmasta - asuintilojen valaisimista, koska niitä valmistetaan paljon omassa vaalipiirissäni. Tuottajat oikeutetusti väittävät, ettei se ole mitään saastuttaja maksaa -periaatteen noudattamista, jos nyt markkinoilla toimivien pitää maksaa sellaisesta kattokruunusta, joka roikkuu jonkun olohuoneessa ja jonka on 20 vuotta sitten valmistanut yritys, joka ei enää toimi ollenkaan markkinoilla. Se ei ole mitään saastuttaja maksaa -periaatteen noudattamista, se on aivan vastakkaista menettelyä! Jos sitten vielä otetaan huomioon, että joukossa on paljon sellaisten yritysten harmaatuontia, jotka eivät pidä kiinni Euroopan korkeista ympäristöstandardeista, esimerkiksi kiinalaisten yritysten; koko saastuttaja maksaa -periaate käännetään päälaelleen, jos rankaisemme niitä yrityksiä, jotka harjoittavat täällä järkevää liiketoimintaa ja rekisteröityvät. Siksi pyydän tukea tarkistuksille 65 ja 88.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, uskon, että monesti keskustelun kohteena olleiden aihealueiden lisäksi meidän pitäisi vielä hiukan tarkemmin puhua kahdesta, kolmesta näkökulmasta, jotka Karl-Heinz Florenz jo mainitsikin. Ensinnäkin uskon, ettei direktiivissä ole kyse vain tuotteiden suunnittelemisesta kierrätykseen sopiviksi ja hyödyntämistavoitteiden käyttöönotosta. Myös kuluttajien ja kuluttajien vastuun näkökulmat täytyy ottaa laajemmin huomioon, koska kuluttajat eivät vielä käyttäydy elektroniikkaa ja elektroniikkaromua koskevissa asioissa niin hioutuneesti, että sallittuja kierrätyspisteitä käytettäisiin ja osat annettaisiin kierrätettäväksi. Auton kohdalla on aivan toisin. Se viedään kyllä hyödynnettäväksi. Niin ei välttämättä tehdä sähköhammasharjalle tai partakoneelle. Uskon, että meidän täytyy tarttua toimeen tässä asiassa. Pidän myös oikeana, että jäsenvaltiot tekevät kuluttajille selväksi heidän vastuunsa romun erilliskeräyksestä aina rangaistusten mahdollisuuden väläyttämistä myöten.
Toisena näkökulmana on otettava huomioon, että olemme tässä tekemässä jotain täysin uutta. Tämä lainsäädäntö johtaa jätevirtoihin, ainevirtoihin, joiden kaltaisia ei ole tähän mennessä ollut olemassa. Siksi emme lainkaan tiedä, miten käsittely hoidetaan, minkälaisia jätevirtoja syntyy ja mitä niille tapahtuu. Tarkistuksessa 56 on kylläkin kyse hyvin pienestä muutoksesta. Silti tarkistuksella edistetään valvontaa, jonka avulla voidaan paitsi todeta, mitä tavoitteita on asetettu, mikä on päämäärä, myös saada tarkkaan selville, miten tavoitteille käy ja mitä seurauksia todellisessa konkreettisessa elämässä on sillä, mitä me olemme täällä ehdottaneet lainsäädännöksi. Tässä suhteessa kehitystä pitäisi seurata tarkkaan ja tehdä jonkin ajan kuluttua yhteenveto ja sitten päättää, vastaavatko syntyneet jätevirrat todellakin meidän tavoitteitamme.

Doyle
Arvoisa puhemies, sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskeva direktiivi kasvattaa tuottajien vastuuta sähkö- ja elektroniikkalaitteista - aina matkapuhelimista, leivänpaahtimista ja tietokoneista pesukoneisiin - peräisin olevasta nykyisestä ja vanhasta kotitalousjätteestä. Tämän jätteen määrä kasvaa jopa 5 prosenttia vuodessa teknologisten innovaatioiden ja markkinoiden kasvun ansiosta, ja jäte sisältää vaarallisia aineita, jotka päätyvät tällä hetkellä kunnallisille kaatopaikoille, mistä aiheutuu selvästi vaaroja ympäristölle. Siksi tarvitsemme toista direktiiviehdotusta vähentääksemme niitä vaikutuksia, joita ihmisten terveydelle aiheutuu sähkö- ja elektroniikkalaiteromun tuotannosta, käytöstä, käsittelystä ja hävittämisestä.
Direktiivissä käsitellään tuottajien vastuuta, erillistä keräämistä, parempaa käsittelyä, uudelleenkäyttöä, kierrätystä, kustannuksia, tavoitteita, merkintää, vaarallisten aineiden, muun muassa lyijyn, elohopean ja PBB-yhdisteiden vaihtoehtoja, samalla kun siinä sallitaan joitakin poikkeuksia. Soveltamalla asianmukaisesti paljon puhuttua ennalta varautumisen periaatetta varmistakaamme kuitenkin, että vaihtoehdot ovat todellakin myrkyllisyyden ja vaarallisuuden kannalta, muun muassa palonesto-ominaisuuksiltaan, kaikin tavoin turvallisia.
Onko meillä esimerkiksi kunnollista korviketta lyijyjuotteelle? Vaikka tuen molempia direktiivejä, olen esittänyt tarkistuksen sähkö- ja elektroniikkalaiteromua käsittelevän direktiivin 15 artiklan 4 kohtaan, ja lisännyt uuden alakohdan, joka perustuu suhteellisen tuoreen kaatopaikoista annetun direktiivin 99/31/EY 52 artiklassa olevaan vastaavanlaiseen lausekkeeseen. Mielestäni tämä on täysin kelvollinen peruste ottaa huomioon joidenkin jäsenvaltioiden todelliset ja käytännölliset vaikeudet täyttää sähkö- ja elektroniikkalaiteromua käsittelevän direktiivin 44 ja 62 artiklassa esitetyt kunnianhimoiset keräys- ja hyödyntämistavoitteet.
Näin tärkeissä ehdotuksissa täytyy ottaa tasapainoisesti huomioon merkittävät erot joidenkin jäsenvaltioiden kierrätysinfrastruktuureissa, mittakaavaeduissa, väestörakenteissa ja maantieteellisissä oloissa. On epärealistista ja epäoikeudenmukaista vaatia jäsenvaltioita, joilla on kaikkien tuntemia puutteita kierrätysinfrastruktuurissa ja jälleenkäsittelykapasiteetissa - olivatpa syyt mitä tahansa - ja joilla ei ole luotettavaa tietoa sähkö- ja elektroniikkalaitteista peräisin olevan romun määrästä, saavuttamaan tarkoin määritellyssä lyhyessä ajassa samat kunnianhimoiset tavoitteet kuin muut jäsenvaltiot, joilla on jo kaikki tai lähes kaikki tarvittava infrastruktuuri paikallaan.
Meidän täytyy pitää mielessä, että ehdotetut tavoitteet perustuvat huipputason kierrätystutkimukseen, joka tehtiin Eindhovenissa Alankomaissa, jossa on tarvittava infrastruktuuri ja asukastiheys. Nämä ehdotukset, ellei niitä muuteta, tulevat aiheuttamaan ongelmia Irlannille, Kreikalle ja Portugalille, puhumattakaan ehdokasvaltioista.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä Florenzia työstä, jonka hän on tehnyt ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa sekä erinomaisesta yhteistyösuhteesta, jonka hän on luonut eri ryhmien välille ja komissioon.
Käsittelemme sähkö- ja elektroniikkalaiteromun erityistä ongelmaa seuraavista syistä. Olemme kuulleet sen aiemminkin, mutta toistan, että tämä on nopeimmin lisääntyvä jätelaji - sen määrä kasvaa todellakin kolme kertaa nopeammin kuin muiden jätelajien. Jokainen meistä tuottaa vuosittain keskimäärin 14 kiloa tällaista jätettä. Vuonna 2010, kun tämä direktiivi on täysin toiminnassa, sähkö- ja elektroniikkalaiteromu muodostaa yli 8 prosenttia kaikesta yhdyskuntajätteestä.
Sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta 90 prosenttia päätyy tällä hetkellä kaatopaikalle tai se poltetaan esikäsittelyttä. Tämä tarkoittaa voimavarojen hukkaamista niin hävittämiskustannuksissa kuin luonnon voimavarojen huonossa käytössä.
Sähkö- ja elektroniikkalaitteet ovat joidenkin vaarallisten aineiden tärkeä lähde jätevirrassa. Yksi esimerkki kuvaa tätä hyvin: 50 prosenttia kaatopaikkojen lyijystä ja 50 prosenttia poltettavasta lyijystä on peräisin tällaisista laitteista.
Koska jäsenvaltiot ovat jo ryhtyneet toimiin tällä alalla, on yhteisön koordinointi erittäin tarpeellista.
Direktiiviehdotusten tärkein tavoite on estää sähkö- ja elektroniikkalaiteromun päätyminen kaatopaikalle tai poltettavaksi. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi esitetään direktiivissä useita vaatimuksia.
Jäsenvaltioita vaaditaan laatimaan erilliset keräyssuunnitelmat kotitalouksille; kuluttajilla on oikeus hävittää jätteensä ilmaiseksi, ja tuottajat vastaavat jätteiden keräämisestä keräyspisteistä ja sen varmistamisesta, että jätteet käsitellään asianmukaisesti hyödyntämisen ja uudelleenkäytön kautta. Lisäksi direktiivissä vaaditaan joidenkin vaarallisten aineiden, kuten lyijyn ja elohopean, korvaamista muilla aineilla vuoteen 2008 mennessä.
Haluan vastata joihinkin esittämiinne kysymyksiin. Aloitan Daviesin kysymyksestä. Ymmärsin hänen tarkoittavan, että jos tällaiset hehkulamput jätettäisiin direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, niistä tulisi hieman halvempia. Näiden hehkulamppujen keräämisessä ei ole kuitenkaan mitään ristiriitaa. On hyvin tärkeää sisällyttää ne tällaiseen järjestelmään. Ympäristöystävällisten hehkulamppujen valmistaminen tulisi joka tapauksessa halvemmaksi. Emme ole laatineet erityisiä kierrätystavoitteita hehkulampuille, ainoastaan pienloistelampuille. Uskon, että tällaisten lamppujen valmistajat haluaisivat osallistua tähän suunnitelmaan.
Olemme kaikki huolissamme bromatuista palonestoaineista. Komission mielestä on olemassa tarpeeksi todisteita kahden bromattujen palonestoaineiden luokan, PBB- ja PBDE-yhdisteiden, käytön kieltämiseksi - ainakin niille tehtyjen riskien arviointien perusteella. Meillä on riittävästi todisteita niiden kieltämiseksi.
Olemme samaa mieltä siitä, että pitäisi laatia järjestelmä uusien aineiden kieltämiseksi. On tietenkin tärkeää ja kemiallisia aineita koskevan strategian mukaista, että mahdollistamme tällaisen kehityksen ja direktiivin soveltamisalan laajentamisen uusiin aineisiin. Myönnämme, ettei tällä hetkellä ole tehty tarpeeksi riskien arviointeja eikä meillä ole tarpeeksi todisteita täydellisen luettelon laatimiseksi kaikista palonestoaineista ja muun muassa siitä, mitä riskejä liittyy niiden poistamiseen joistakin aineista, joissa ne ehkäisevät palamista. Tarkistuksen pitäisi kattaa kaikki mahdollisesti vaaralliset aineet.
Vastaan nyt Lundin Tanskaa koskeneeseen kysymykseen. Muistakaa, että direktiivien tavoitteena on saada aikaan yhteinen korkeatasoinen suoja. Näitä aineita myydään kaikkialla Euroopan unionissa, ja siksi koko EU:n alueella tarvitaan korkeatasoista suojaa. Tiedämme myös, että Ruotsi, Tanska ja muut valtiot, joissa on tehokas lainsäädäntö, eivät joudu luopumaan säädöksistään. Juuri sitä Ruotsi ja Tanska pelkäsivät, mutta niin ei käynyt. Asiaa täytyy tarkastella tapauskohtaisesti. Asiaa täytyy tarkastella myös näiden aineiden kohdalla. Haluamme luoda korkeatasoisen suojan koko Euroopan unioniin.
Useat jäsenet ovat maininneet "tuntuvan maksun". Komission mielestä sitä koskeva tarkistus on tarpeeton. Tuntuva maksu on mahdollinen, niin kauan kuin se ei aiheuta kaupan vääristymistä. Missään ei kielletä tuottajia kertomasta kuluttajille jätehuollon kustannuksista. Nämä olivat nähdäkseni tärkeimmät kysymykset.
Meillä on nyt yhteensä 136 tarkistusta: elektroniikkalaitteista peräisin olevaa romua koskevaan ehdotukseen on esitetty 100 tarkistusta ja vaarallisia aineita koskevaan ehdotukseen on esitetty 36 tarkistusta.
Ensimmäisestä ehdotuksesta komissio voi hyväksyä 36 tarkistusta kokonaisuudessaan, 11 osittain ja 22 periaatteessa.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 3, 4, 10, 15, 16, 18-25, 27-29, 36, 39, 42, 43, 45, 47-50, 51, 52, 54, 56, 59-61, 64 ja 66-68.
Tarkistuksista 22 voidaan hyväksyä periaatteessa: 2, 8, 9, 30, 32, 38, 41, 44, 53, 55, 57, 58, 62, 63, 75, 77, 83-86, 95-100. Erityisesti tarkistuksista 9 ja 35 komissio voi hyväksyä, että jäsenvaltiot ryhtyvät toimiin saavuttaakseen erillisen keräysasteen, joka on suuruudeltaan 6 kiloa henkilöä kohti. Tarkistuksesta 44 on tärkeää antaa jäsenvaltioiden päättää itse toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, miten ne järjestävät keräämisen. Tarkistus 52 voi aiheuttaa käytännössä vaikeuksia, mutta sekin voidaan hyväksyä periaatteessa.
Tarkistuksista 11 voidaan hyväksyä osittain: 6 (toinen osa, periaatteessa), 11 (toinen osa, hakasuluissa olevia termejä lukuun ottamatta), 13 (tekstiä täytyy lyhentää ja yksinkertaistaa), 17 (toinen ja kolmas osa, periaatteessa), 26 (termiä "kuluvat materiaalit" lukuun ottamatta), 35 (ensimmäinen kappale, toinen kappale periaatteessa, neljäs kappale, seitsemäs kappale periaatteessa, kahdeksas kappale, yhdeksäs kappale periaatteessa), 37 (viidettä kappaletta lukuun ottamatta), 46 (toinen ja kolmas osa, periaatteessa), 70 (painettuja piirilevyjä koskevaa osaa lukuun ottamatta, kondensaattoreita koskeva kohta voidaan hyväksyä periaatteessa), 71 ja 80 (viittaus asetukseen 2037/2000 voidaan hyväksyä).
Toisesta ehdotuksesta komissio voi hyväksyä viisi tarkistusta kokonaisuudessaan, kaksi osittain ja kaksitoista periaatteessa.
Kokonaisuudessaan voidaan hyväksyä tarkistukset 1, 9, 12, 13 ja 17.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 4, 7, 10, 14, 18, 19, 20, 21, 22, 25, 26 ja 35 periaatteessa. Tarkistuksista 4 ja 10 komissio on samaa mieltä siitä, että direktiivin aineiden rajoituksia koskevaa soveltamisalaa voidaan laajentaa komission ehdotuksen pohjalta. Tässä täytyy kuitenkin noudattaa joitakin periaatteita, etenkin niitä, jotka on vahvistettu kemiallisia aineita koskevassa strategiassa. Komissio voi hyväksyä asteittaisen poistamisen määräajan siirtämisen vuodesta 2008 vuoteen 2006.
Tarkistuksesta 11 voidaan hyväksyä osa, jossa viitataan kuluttajien turvallisuuteen ja tarkistus 23 voidaan hyväksyä osittain (jos luokka 10 sisällytetään soveltamisalaan).

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Margot Wallström.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Vesipolitiikan alan prioriteettiaineet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Breyerin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5­0135/2001) ehdotuksesta ja muutetusta ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi vesipolitiikan alan prioriteettiaineiden luettelon vahvistamisesta [KOM(2000) 47 - KOM(2001) 17 - C5-0079/2000 - C5-0021/2001 - 2000/0035(COD)].

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission ehdotus tukeutuu neuvoston yhteiseen kantaan vesipolitiikan puitedirektiiviksi. Yhteisessä kannassa ei edellytetty vaarallisten prioriteettiaineiden tunnistamista eikä vähittäistä luopumista vesien saastuttamisesta vaarallisilla aineilla. Meidän on korostettava vielä kerran: on parlamentin ansiota, että OSPAR-strategian (meren pilaantumisen ehkäisemistä koskevien Oslon ja Pariisin yleissopimusten) integroimisesta on huolehdittu. Parlamentti on pitänyt kiinni siitä, että tästä tuli sovittelumenettelyn ydinkysymys.
Tavoitteena on vesien saastuttamisen vähittäinen lopettaminen vähentämällä päästöjä ja vaarallisten prioriteettiaineiden päästöjä niin, että päämääränä on täydellinen luopuminen näistä aineista 20 vuoden kuluessa. Vesipolitiikan puitedirektiivin mukaan aineiden tunnistuksen täytyy täyttää kaksi ehtoa. Ensiksi on tarkasteltava aineen sisäisiä ominaisuuksia ja toiseksi olemassa olevia luetteloita kuten esim. kansainvälistä, YK:n tai OSPAR-luetteloa.
Niistä 32 aineesta, jotka on luokiteltu prioriteettiaineiksi, 11 on ehdotuksessa katsottu vaarallisiksi prioriteettiaineiksi, 11 muuta uudelleen arvioitaviksi prioriteettiaineiksi ja loput 10 tavallisiksi prioriteettiaineiksi. Ympäristövaliokunta ehdottaa, että komissio toteuttaa näiden 11:n uudelleen arvioitavan aineen luettelossa mukana olevien aineiden luokituksen jo ensi vuoden aikana. Tällä ympäristövaliokunta haluaa välttää sen, että vaikka vesipolitiikan puitedirektiivin 16 artiklassa määrätään prioriteettiaineiden luettelon tarkistamisesta, komissio lykkää silti vuoteen 2004 asti päätöstä siitä, ovatko nämä 11 ainetta vaarallisia prioriteettiaineita vai vain prioriteettiaineita.
Ympäristövaliokunta haluaa tällä varmistaa senkin, että 16 artikla toteutetaan ja että tätä päätöstä ei lykätä teollisuuden tai muiden uudelleen arvioitavien aineiden luettelosta kiinnostuneiden tahojen etujen vuoksi. Minusta on olennaisen tärkeää, että me Euroopan parlamentissa myös painostamme komissiota tarvittavassa määrin tässä asiassa.
Yksi asia on jatkuvasti pidettävä mielessä: tämän mietinnön tarkoitus on toimia toimenpiteiden valmisteluna, kun taas vesipolitiikan puitedirektiivissä määritellään, kuinka vesiensuojelun ympäristötavoitteet voidaan seuraavien 20 vuoden kuluessa saavuttaa.
Ympäristövaliokunta haluaa myös muuttaa COMMPS-menettelyä (yhdistettyä seuranta- ja mallintamispohjaista priorisointijärjestelmää). Sitä pitää jatkuvasti kehittää ja parantaa. Se ei saisi enää tulevaisuudessa rajoittua vain tiettyihin aineisiin. Tähän mennessä on esimerkiksi otettu huomioon vain sellaiset aineet, joista yhteisön tasolla ei ole ollut yhteisön seurantaohjelmista saatua tietoa. Tämä pätee 60 prosenttiin niistä kasvinsuojeluaineista, jotka nykyisin ovat käytettävissä. Parlamentti haluaa tukkia nämä isot aukot ja muut aukot, joita COMMPS-menettelyssä on, jotta kaikki aineet olisivat tulevaisuudessa mukana. Monia aukkoja on nykyisin perusteltu sillä, ettei kemiallisiin aineisiin liittyvästä politiikasta ole tarpeeksi tietoa. Jos aiomme suojella vesiä menestyksekkäästi vaarallisilta kemikaaleilta, meidän on muutettava kemiallisiin aineisiin liittyvää politiikkaa. Tämän muutostyön komissio onkin jo aloittanut.
Huomaatte siis, että me ponnistelemme saavuttaaksemme sovitteluratkaisun myös neuvoston ja komission kanssa. Keskustelun ydinkohta on, kuinka luokitellaan uudelleen arvioitavien aineiden luettelon aineet. Valiokunta haluaa saada luokituksen aikaan mahdollisimman nopeasti, sen olen jo sanonut. Komissio ja neuvosto näkevät tässä toteuttamisongelmia. Siksi olen esittelijänä yrittänyt vielä kerran löytää ratkaisun tarkistuksen 27 avulla. Ehdotukseni on, ettei toimenpiteitä vaaranneta komission käyttöön ottaman uudelleen tarkasteltavien aineiden luettelon vuoksi. Tämä on uskoakseni meidän yhteinen tavoitteemme. Ei saa olla niin, että tämä ehdotus jätetään toteutettavien toimenpiteiden luettelon loppuun ja että emme siksi voi saavuttaa niitä ympäristötavoitteita, jotka vesiensuojelussa olisi saavutettava.
Kun otetaan huomioon ne keskustelut, joita neuvoston, komission ja parlamentin välillä on käyty, uskallan toivoa, että olemme nyt löytäneet hyvän kompromissin, joka mahdollistaa päätöksen syntymisen ensimmäisessä käsittelyssä. Nyt on neuvoston ja komission asia päättää, hyväksyvätkö ne parlamentin äänestyksen tuloksen, jotta voimme aloittaa työn mahdollisimman nopeasti ja saattaa alkuun todelliset vesiensuojelutoimenpiteet.

Adam
Arvoisa puhemies, maatalousvaliokunnan jäsenet tietävät, kuinka tärkeää on valvoa maataloudessa kasvien suojeluun ja kasvun tehostamiseen käytettäviä aineita ja etenkin niiden vaikutuksia vesivarantoihin. Olemme kuitenkin pettyneitä, ettei ympäristövaliokunta hyväksynyt tarkistuksiamme siitä, ettei maataloudessa käytettävien luonnollisten ravinteiden sisältämiä aineita pitäisi luokitella prioriteettiaineisiin tai vaarallisiin prioriteettiaineisiin. Ympäristövaliokunta ei hyväksynyt myöskään tarkistustamme 3, joka koski vaarallisia prioriteettiaineita koskevan menettelyn tarkistamista. Kasvinsuojeluaineita koskevassa direktiivissä 91/414 on jo vahvistettu menettely näiden aineiden arvioimiseksi ja sen päättämiseksi, saadaanko niitä käyttää yhteisössä. Ehdottaisin, että tuon direktiivin mukaisesti tehtävät päätökset pitäisi tehdä siinä esitetyn aikataulun rajoissa, ennen kuin näiden uusien ehdotusten nojalla voidaan tehdä tarkkaan harkittu päätös. Kun otetaan huomioon, että edessämme saattaa olla 20 vuoden asteittaisen siirtymisen ajanjakso, ei ole mitään syytä lyhentää aikataulua, ja tämä oli maatalousvaliokunnan ehdotuksen ydin. Halusimme varata riittävästi aikaa perusteellista tutkimusta varten ja varmistaa, että virheet vältetään. Komission alkuperäinen ehdotus oli juuri ja juuri tämänsuuntainen. Valiokunnan esittämää tarkistusta 20 ja Breyerin esittämää tarkistusta 27 ei ole tutkittu kunnolla, ja siksi niitä pitää vastustaa. Puhuessaan tarkistuksesta 27 Breyerin olisi pitänyt mainita, että hän oli itse esittänyt kyseistä tarkistusta ryhmänsä puolesta eikä ympäristövaliokunnan puolesta.

Dehousse
Arvoisa puhemies, haluaisin painottaa neljää tarkistusta, jotka on tehty Euroopan parlamentin esittämään alkuperäiseen ehdotukseen, jota ovat tukeneet niin oikeudellisten asioiden valiokunta - muuten yksimielisesti - kuin ympäristövaliokuntakin. Ensimmäinen näistä tarkistuksista, tarkistus 3, liittyy yhteen komission ehdotuksen tärkeimmistä uudistuksista, eli Euroopan vesivarantojen hallinnointiin unionin aluetta kastelevien jokien ja vesistöjen vesipiirien pohjalta. Tässä yhteydessä parlamentti vaatii, että komissio ottaa huomioon, että useat joet ja vesistöt niin Etelä-Euroopassa (Tejo), Keski-Euroopassa (Rein) kuin Pohjois-Euroopassa (Oder) ovat rajajokia joko eri jäsenvaltioiden välillä tai jäsenvaltioiden ja muiden valtioiden, muun muassa ehdokasvaltioiden välillä. Parlamentin mielestä on olennaista, että nämä joenrantavaltiot, jotka eivät ole EU:n jäsenvaltioita, otetaan mukaan hallinnointimenettelyyn jo nyt ja odottamatta mahdollista mutta väistämättä tulevaisuudessa tapahtuvaa liittymistä.
Toisessa tarkistuksessa, tarkistuksessa 8, pyydetään komissiota edistämään tutkimusten ja toteutettujen johtopäätösten yhteensovittamista kahden suuren jo käytössä olevan saastumista ehkäisevän mekanismin pohjalta. Näistä ensimmäinen, OSPAR, on painottunut meriveteen, mutta koskee myös huomattavaa osaa sisävesistä. Toinen, jota kutsutaan COMMPS-menettelyksi, on päinvastoin painottunut sisävesiin mutta koskee myös huomattavaa osaa merivesistä. Näin ollen on helppo ymmärtää, millainen sekasorto syntyy, jollei komissio varmista pyydettyä yhteensovittamista.
Kolmannessa tarkistuksessa, tarkistuksessa 11, esitetään toive, että vaikka komissio turvautuu ensisijaisesti COMMPS-menettelyyn, se ei sulkisi ulkopuolelle mahdollisuutta käyttää tiettyjen aineiden haitallisuuden arviointiin tarkoitettuja tekniikoita, joita on jo kehitetty tai käytetty muissa pilaantumisen torjuntaan tähtäävissä toimissa. Esimerkiksi mekanismeja, jotka ovat osoittautuneet hyviksi ilman saastumisen ehkäisemiseen kehitetyissä järjestelmissä, täytyy voida käyttää tai ne täytyy voida mukauttaa veden saastumisen ehkäisemiseen.
Viimeisessä huomiossani korostan parlamentissa äänestettävien tekstien ainutlaatuista maailmanlaajuista tärkeyttä. Euroopan maailmanlaajuisesti esimerkillisen kehityksen, tämän kehityksen tasapainoisuuden sekä maanosamme taloudelliseen kehitykseen kautta aikojen liittyneen kulttuurin laadun yksi syy on juuri siinä, että Euroopalla on aina ollut ehtymättömät, loputtomiin uusiutuvat varat kallisarvoista nestettä, joka on elämän ehdoton edellytys. Niin veden laatu kuin sen määräkin ovat nyt uhattuina viime vuosisatojen järjettömän ja kiihtyvän sekä lähes hallitsemattoman saastumisen vuoksi. Yksikään valtioistamme tai alueistamme ei voi välttää ryhtymästä toimiin tällä alalla.

Schleicher
Arvoisa puhemies, meidän tämänpäiväinen työmme konkretisoi joulukuussa 2000 voimaan astuneen vesipolitiikan puitedirektiivin liitteen X ja sen 32 ainetta. PPE-ryhmä yhtyy komission ehdotukseen. Kaikki tarkistukset, joita ryhmämme tukee, auttavat lähentämään tekstiä vesipolitiikan puitedirektiiviin. Tämän luettelon nopea hyväksyminen on ryhmällemme ensisijaista, sillä vasta sitten komissio voi aloittaa oikean työnsä ja työstää ehdotuksia siitä, miten kaikkia näitä 32:ta ainetta pitäisi käsitellä.
Se voi merkitä käyttökieltoa, niin sanottua phasing out -menettelyä (aineen käytön vaiheittaista lopettamista) tai myös jatkuvaa, mutta ehdollista käyttöä. Aina on kuitenkin pidettävä päämääränä, että näitä aineita ei enää tulevaisuudessa joutuisi lainkaan veteen tai joutuisi sinne vain hyvin pieninä pitoisuuksina. Veden käsite kattaa tässä kaiken, nimittäin sekä pohja- että pintaveden, joet ja järvet pienintä purosta ja ehkäpä pikkuruisinta vesilammikkoakin myöten, niin, ja tietysti meren. On selvää, että kullekin näistä tarvitaan varsin erilaista säätelyä. Emmehän me lopultakaan aloita Euroopassa tyhjästä, sillä monet näistä 32 aineesta kuuluvat jo kasvinsuojeludirektiivin, biosidiä käsittelevään direktiivin ja jo olemassa olevia kemiallisia aineita koskevan direktiivin piiriin. Kun koko Euroopan unionin kemikaaleja koskevassa lainsäädännössä tehdään suunnanmuutos, säästymme tuskin siltäkään, että kaikki on vielä kertaalleen tarkastettava huolellisesti. Siksi meidän olisi kiinnitettävä huomiota siihen, ettei tehdä kaksinkertaista työtä ja aiheuteta siten turhia kustannuksia. Saman rahan voimme käyttää muualla järkevämmin ympäristön hyväksi. Tässä on kyse siitä, että selvitetään näiden aineiden vaikutukset vesistöihin.
Olemme nähneet, että puheenjohtajavaltio Ruotsi on ollut kiinnostunut käsittelyn sujuvasta etenemisestä. Siinä haluamme tukea Ruotsia. Meidän ryhmästämme asia ei jää kiinni. Niiden, jotka suhtautuvat vakavasti Euroopan vesiensuojeluun, pitäisi ottaa huomioon tämäkin. Esittelijä Breyer korosti jo aikaisemmin samaa asiaa, jonka minäkin tahdon vielä kerran nostaa esille, nimittäin sitä, että parlamentti saavutti suuren menestyksen vesipolitiikan puitedirektiivin aikaansaamisessa, ja menestyksen hedelmiä korjaamme vielä nytkin. Onhan 32 aineesta 11 merkitty erityisen vaarallisiksi, niin että niiden päästäminen veteen lopetetaan kokonaan lähitulevaisuudessa. Kiitän kuitenkin myös komissiota sen tekemästä huolellisesta työstä ja laajasta tietopaketista, joka oli minulle varjoesittelijänä sangen suureksi avuksi.
Lämpimät kiitokset myös esittelijämme, Breyerin, vaivannäöstä!

Bowe
Arvoisa puhemies, olen hyvin tyytyväinen tähän mietintöön. Sen saaminen täysistunnon käsittelyyn vei jonkin aikaa. Breyer on ollut peräänantamaton, sinnikäs ja hän on tehnyt paljon työtä mietinnön hyväksi. Uskon siis, että voimme nyt antaa sille yhteisen hyväksyntämme ja tukea täydellisesti täällä tänään esitettyjä periaatteita.
Prioriteettilista, johon on ehdotettu 32:ta ainetta, jotka on luokiteltu niiden tunnettujen vaarallisten ominaisuuksien perusteella, on oikea tapa alkaa käsitellä veden saastumisen ongelmaa. Meidän täytyy kuitenkin harkita mahdollisuutta lisätä luetteloon aineita tai muuttaa luetteloa COMMPS-menettelyä soveltaen tai käyttäen muuta uutta tietoa, jota saatamme saada tulevina vuosina.
Meidän täytyy tarkastella luetteloa hyvin huolellisesti, ennen kuin ryhdymme toimiin, mutta se ei ole mikään syy olla toimimatta tai toimia hitaasti. Mielestäni on yhä outoa, että nikkeli on sisällytetty luetteloon ja että tavassamme käsitellä kemiallisten aineiden ryhmiä olemme epäoikeudenmukaisesti käsitelleet fluoranteenia muiden PAH:iden tavoin. Tätä alustavaa luetteloa täytyy siis selvästikin vielä työstää. Toimille asetettu aikataulu ei ole kovin kunnianhimoinen. Vuosi 2002? Uskon todellakin, että voimme toimia vähän nopeammin.
Näiden aineiden nollapäästötavoitteeseen pyrkiminen on suhteellisen epämääräinen tavoite, ja uskon, että jotkin Euroopan parlamentin tänään esittämistä tarkistuksista auttavat selkeyttämään sitä. En silti epäile hetkeäkään, etteikö tämä olisi oikea tapa edetä, että nämä ovat ne askeleet, jotka meidän täytyy ottaa suojellaksemme yhä tärkeämmäksi käyvää voimavaraa, jonka laatu on elintärkeä tuleville sukupolville. Meillä on tämä onni, jota kaikkialla muualla maailmassa ei ole. Meidän pitäisi Euroopassa arvostaa sitä hyvää, joka meillä on, ja huolehtia siitä; vesivaramme ovat yksi noista tärkeistä hyvistä asioista.

Davies
Arvoisa puhemies, kun tarkastelemme maailman ympäristöongelmia, tai ainakin osaa niistä, kuten luontotyyppien ja biologisen monimuotoisuuden katoamista, tunnemme olevamme voimattomia löytämään mitään ratkaisuja. Kaikki ei ole kuitenkaan tuhoon tuomittua, ja pystymme Euroopan sisällä kieltämään myrkyllisten, hitaasti hajoavien ja eliöstöön kertyvien kemikaalien käytön sekä hyödyntämään tiedettä turvallisempien vaihtoehtojen kehittämiseen, ja siksi tämä direktiivi on hyvä uutinen.
Vesipolitiikan puitedirektiivin yhteydessä koin ensimmäisen kerran parlamentin ja neuvoston välisen ja komission tukeman neuvottelumenettelyn dynamiikan, ja uskon, että parlamentti voi ottaa itselleen kunnian vaarallisten prioriteettiaineiden luokan käyttöönotosta, jonka tämä direktiivi nyt siirtää käytäntöön, mutta tämä on todellakin vasta ensimmäinen askel pitkällä tiellä. Tiedän, että komission jäsen on itse viitannut usein edelleen kehitettävien ja markkinoille saatettavien kemikaalien määrään, ja useisiin vielä luokittelemattomiin aineisiin liittyy epäilyjä, ja luokittelu- ja riskien poistamisprosessin täytyy edetä nopeasti.
Haluaisin lopuksi mainita toimielinten väliset suhteet. Puheenjohtajavaltio on ilmoittanut ryhmien edustajille, että se haluaisi nopeuttaa tätä prosessia ja löytää pian ratkaisun, ja uskon, että kaikki puolueet suhtautuvat tähän myönteisesti. Haluaisimme tietenkin toimia mahdollisimman nopeasti, mutta hätäisesti järjestetyt kokoukset, joissa ei ole riittävästi aikaa kunnolliselle keskustelulle ja koordinoinnille puolueiden välillä, eivät ole paras tapa säätää lakeja tai varmistaa sopua, joten toivon, että onnistumme, ja äänestämme tänään tuloksen, jota neuvosto voi tukea mieluummin viikkojen kuin vuosien kuluessa; mutta jos näin käy, uskon, että saamme kiittää siitä enemmän onnea kuin työtä, ja toivon, että pidämme tämän mielessä, jotta pystymme työskentelemään yhdessä Euroopan unionin muiden toimielinten kanssa ja saavuttamaan tulevina vuosina edistystä tehokkaammin ja nopeammin.

Blokland
Arvoisa puhemies, vesipolitiikan puitedirektiiviä käsittelevässä neuvoston oikeudellisen yksikön lausunnossa päästöjen vähentämistä lähes nollaan ei pidetä oikeudellisesti sitovana. Se ei tosiaankaan ole mahdollista, kun otetaan huomioon taustapäästöt. Lisäksi esimerkiksi kaasuntuotannossa veteen joutuu aina pieniä määriä elohopeaa. Jos elohopea on luokiteltu vaarallisiin aineisiin kuuluvaksi, niin kaasuntuotantoa ei siis voida enää harjoittaa.
Minusta on parempi, että meillä on luettelo vaarallisista aineista, joiden päästöjä vähennetään 95 - 99 prosenttia, kuin se, että yhden ainoan aineen päästöjä vähennetään 100 prosenttia. Jos sitä vastoin asetamme 100:lla prosentilla vähentämiselle tulosvelvoitteen, niin vaarallisten aineiden yksilöiminen on käytännössä mahdotonta.
Olen jo aiemmin arvostellut ympäristöasioiden valiokunnassa sitä tekniikkaa, jota käytetään veden ensisijaisten aineiden luettelon vahvistamisessa. Sen etuna on nopeus, mutta haittana on se, että monet tiedot eivät ole vielä arviointivaiheessa saatavilla.
Käytetty tekniikka on kyseenalainen erityisesti metallien kohdalla. Luetteloon on sisällytetty nikkeli, koska tammikuussa 1990 nikkeli luokiteltiin syöpää aiheuttavaksi aineeksi, jos sitä hengitetään jauhemuodossa. Tätä vaaraa ei kuitenkaan koskaan ole osoitettu veden sisältämälle nikkelille. Olisi parasta odottaa ensin tuloksia Tanskassa parhaillaan suoritettavasta laajasta tutkimuksesta, jossa selvitetään veden sisältämää nikkeliä. Lisäksi on perusteltua sisällyttää ensisijaisten aineiden luetteloon joitakin muita metalleja, esimerkiksi kupari ja arseeni.
Ymmärrän, että on hyvin vaikeaa arvioida metalleja hyvin, koska niihin vaikuttavat olot, kuten kovuus ja happopitoisuus, vaihtelevat hyvin paljon Euroopan unionin sisällä. Voihan olla, että meidän pitää sen takia valita metalleille alueellinen lähestymistapa eurooppalaisen lähestymistavan asemesta.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, olen monien kollegojeni tavoin täysin vakuuttunut, että vesipolitiikan puitedirektiivi on yksi tärkeimmistä ympäristölaeista, joita parlamentti on viime vuosina hyväksynyt.
Puitedirektiivi ei kuitenkaan riitä hyvään veden laatuun liittyvän tulosvelvoitteen täyttämiseksi, ja sen takia käsiteltävänämme on nyt komission ehdotus prioriteettiaineiden luettelon vahvistamiseksi.
Aluksi haluan sanoa, että olen hyvin iloinen sekä komission ehdotuksesta että Breyerin mietinnöstä. Luettelo on hyvä ensimmäinen askel kohti erinomaista veden laatua. Olenkin Breyerin kanssa yhtä mieltä siitä, että jos haluamme pysyä direktiivin sisältämässä velvoitteessa, emme saa emmekä voi tehdä myönnytyksiä yhteiskunnallistaloudellisista syistä. Yhtä vähän meihin saa vaikuttaa se tosiasia, että tietyt vaaralliset aineet esiintyvät luonnostaan Euroopan vesissä.
Haluan sanoa jotain kolmesta aineesta. Sanon tämän alankomaalaisena, joka haluaa lisäksi muistaa, että meidän pintavedestämme, esimerkiksi Maas-joesta, pitää saada samalla myös juomavettä. Ne kolme ainetta, joihin haluan kiinnittää erityistä huomiota ja jotka haluan sisällyttää uudelleenarvioitavien prioriteettiaineiden joukkoon, ovat diuroni, isoproturoni ja simatsiini. Euroopan vesi- ja viemärilaitosjärjestön äskeisestä tutkimuksesta kävi nimittäin ilmi myös se, että torjunta-aineiden aiheuttaman juomavesilähteiden pilaantumisen seurauksena näiden kolmen aineen pitoisuudet Euroopan vesissä ovat aivan liian korkeat, mikä merkitsee suurta riskiä juomavesituotannolle. Omassa maassani kaivot, lähteet ja Biesboschissa sijaitseva vesisäiliö pitääkin usein sen vuoksi sulkea.
Toivon, että komissio hyväksyy tässä kohdassa tekemämme tarkistukset, ja kehotan vakavasti myös neuvostoa tekemään samoin.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kun teidän ehdotuksenne tuli käsiteltäväksi, ajattelin, että tässä siis on nyt vesipolitiikan puitedirektiivin 16 artiklan toteutusehdotus, "vaarallisten prioriteettiaineiden" määritelmä. Tämän hoidamme mahdollisimman nopeasti, jotta säännöstä päästään myös toteuttamaan mahdollisimman pian. Kun sitten tutustuin ehdotukseen lähemmin, totesin kuitenkin, että "vaarallisten prioriteettiaineiden" ja "vaarallisten aineiden" luokkien lisäksi ehdotuksessa oli kolmaskin luokka, "kolmen tähden" luokka. Ilmeisesti komissiolla on viitteitä siitä, että nämä aineet ehkä ovat vaarallisia prioriteettiaineita, mutta komissio ei ole kuitenkaan varma siitä, pitäisikö ne laskea mukaan tähän luokkaan. Arvoisa komission jäsen, tämä tämmöinen "kolmen tähden" luokan käyttöönotto ei nyt vastaa ollenkaan vesipolitiikan puitedirektiiviä.
Siksi meidän on mielestäni vaadittava, että tämä "kolmen tähden" luokka poistetaan mahdollisimman pian. Joko kyseessä ovat vaaralliset prioriteettiaineet, jolloin ne kuuluvat vaiheittaisen käytön lopettamisen piiriin (phasing out), tai sitten kyseessä eivät ole vaaralliset aineet. Moista "kolmen tähden" luokkaa emme voi hyväksyä. Nämähän ovat aineita, joiden vaarallisuudesta on todellakin viitteitä, esimerkiksi lyijy ja lyijy-yhdisteet tai jotkin rikkaruohomyrkyt ja torjunta-aineet. Arvoisa komission jäsen, ilmeisesti komissiolla on viitteitä siitä, että nämä aineet mahdollisesti ovat vaarallisia prioriteettiaineita. Silloin komission on mahdollisimman pian luovuttava koko "kolmen tähden" luokastaan. Tämän täytyy minusta tapahtua vielä ennen normaalin uudelleentarkastelun ajankohtaa. Toteutetaanko se 1. heinäkuuta 2002 mennessä, niin kuin me ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa päätimme, vai onko komission tehtävä täydennysehdotus mahdollisimman pian, se jääköön tässä sikseen. Mutta tälle "kolmen tähden" luokalle pitää tehdä jotakin sitä ennen.
Arvoisa komission jäsen, siksi kysyn teiltä nyt aivan konkreettisesti: voitteko taata, että tästä "kolmen tähden" luokasta tulee komissiolta lopullinen päätös mahdollisimman pian - vielä teidän kaudellanne - ja että neuvosto ja parlamentti voivat vahvistaa päätöksen lopullisesti lainsäädännöksi?

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, keskustelun aiheena olevaa ehdotusta neuvoston ja Euroopan parlamentin päätökseksi on tarkasteltava vesidirektiivin laajassa kontekstissa, sillä sen välittömänä tavoitteena on rajoittaa ja vähentää Euroopan vesivarantojen saastumista luokittelemalla 32 ainetta prioriteettiaineiksi. Vain 11 näistä aineista on luokiteltu oikeudelliselta kannalta vaarallisiksi prioriteettiaineiksi.
Komission ehdotuksen liitteenä olevaa vaarallisten prioriteettiaineiden luetteloa ei pidä mielestäni muuttaa, ja on tärkeää säilyttää se siinä muodossa kuin komissio on sen laatinut. Jotta luokittelusta päästäisiin yhteisymmärrykseen, yhteistyö komission, Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä on tietenkin välttämätöntä. Mielestäni sellainen luokittelujärjestelmä, jossa aineiden tunnistamisessa käytetään selkeitä ja ymmärrettäviä perusteita, voidaan luoda ainoastaan komission tekemän työn pohjalta.
Me kaikki haluamme poistaa vesistöjen saasteet mahdollisimman pian, ja sitä varten on noudatettava kaksijakoista strategiaa: kansainvälisellä tasolla on ratifioitava kansainväliset sitoumukset, erityisesti OSPAR-sopimus ja COMMPS-menettely, vaikka emme pidäkään tarpeellisena mainita näitä sopimuksia ehdotustekstissä; jäsenvaltioiden tasolla komissiolle on taattava riittävät keinot saada selville vesistöjemme tarkka tilanne. Tällä tavoin voidaan tarkkailla jatkuvasti ja yksityiskohtaisesti vesistöjemme laadun kehittymistä ja verrata jäsenvaltioiden tilanteita toisiinsa. On tärkeää kannustaa myös unionin tulevia jäsenvaltioita saasteiden torjuntaan ja lähentymään Euroopan tavoitteita, varsinkin niissä maissa, joilla on yhteisiä valuma-alueita Euroopan unionin kanssa.
Lopuksi haluan painottaa tiettyjen aineiden kuten kadmiumin ja elohopean poikkeuksellista tilannetta, sillä tällä hetkellä niitä ei voida poistaa kokonaan, kuten ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnön tarkistuksessa 2 todetaan.

Goodwill
Arvoisa puhemies, ympäristön parantamiseen käytettävät resurssit ovat jopa teollisessa lännessä rajalliset. Rahat täytyy kohdentaa sinne, missä niillä saadaan parhaat tulokset ympäristön kannalta. Tästä syystä suhtaudun myönteisesti pyrkimykseen priorisoida aineita.
Testaustekniikoista kehitetään yhä herkempiä. Pienimmätkin saastemäärät voidaan havaita. Siksi on epärealistista puhua saasteiden poistamisesta tai lopettamisesta tai edes "pääsemisestä lähelle nollatasoa". Mitä tarkoittaa "lähellä nollatasoa"? Yhtä, kahta? Kuka tietää? Rajatasojen määrittämisessä täytyy ottaa huomioon ihmisten terveys, siinä ei saa tyytyä käyttämään abstrakteja käsitteitä. Toiseksi Yhdistyneellä kuningaskunnalla on erityinen ongelma ensimmäisen luokan polysyklisiin aromaattisiin hiilivetyihin kuuluvan fluoranteenin luokittelussa. Maassamme on satatuhatta kilometriä valurautaisia vesijohtoputkia, jotka on päällystetty kivihiilitervalla, joka sisältää vähän fluoranteenia. Kukaan ei väitä, että fluoranteenin määrä olisi vaarallinen terveydelle, mutta nämä putket joudutaan päällystämään uudelleen, jos fluoranteenia ei siirretä luettelon "arvioitavat"osaan muiden PAH:iden, kuten naftaleenin ja antraseenin, kanssa, jotka on muuten COMMPS-menettelyssä todettu vähemmän myrkyllisiksi kuin fluoranteeni.
Kaikkien näiden vesijohtoputkien korvaaminen tai uudelleen päällystäminen prioriteettilistan perusteella olisi resurssien tuhlaamista, kun resurssit voitaisiin käyttää paremmin todellista huolta aiheuttavilla aloilla.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kesäkuussa 2000 tehdyn vesipolitiikkaa koskevan lopullisen sopimuksen mukaan komission on tunnistettava vaarallisten aineiden joukosta vaaralliset prioriteettiaineet, joiden päästöt tai häviöt on lopetettava kerralla tai vaiheittain 20 vuoden kuluessa.
Euroopan komissio on muuttanut ehdotusta ensinnäkin siksi, että vaaralliset prioriteettiaineet voidaan tunnistaa asiantuntijaryhmien avulla, toiseksi, jotta voidaan ottaa käyttöön korjauslauseke, jota voidaan soveltaa joihinkin näistä aineista, ja kolmanneksi, jotta terminologia ja lopullinen teksti voidaan hyväksyä. Tunnistetuista 32 prioriteettiaineesta 11:tä ehdotetaan vaarallisiksi prioriteettiaineiksi, 11:tä muuta ainetta ehdotetaan arvioitaviksi prioriteettiaineiksi tutkimukset on tarkoitus suorittaa 4 vuoden kuluessa puitedirektiivin voimaan tulosta. Tietoja ei ole jäljellä olevien 10 aineen sellaisista ominaisuuksista, jotka liittyvät myrkyllisyyteen, hajoamiseen tai eliöstöön kerääntymiseen.
Maatalousvaliokunta, jonka kolmea tarkistusta kannattaa tukea, toteaa, että luonnonmukaisia ravinteita ei pitäisi laskea vaarallisiin prioriteettiaineisiin, ja kasvien suojelua koskeva menettely on jo olemassa: siitä säädetään direktiivissä 91/414/ETY, jota pitäisi noudattaa samoin kuin sitä päätöstä, joka on tehtävä samanaikaisesti, ei ennen eikä jälkeen.
Lopuksi erilaiset määritelmät, kuten vesipiiri tai vesipiirien hallinnointi, olisi tarkistettava, sillä tällä tavoin välttäisimme sen, että eri säädöksillä olisi erilaisia vaikutuksia samoihin alueisiin ja ongelmiin, kuten voisi käydä sovellettaessa vesipolitiikan toimintakehystä, COMMPS- ja OSPAR-sopimuksia.

Jeggle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on reagoinut tässä asiassa nopeasti. Ja haluan kiittää myös lausunnon valmistelijaa Adamia; hän on tehnyt maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa erittäin hyvää työtä. Kiitokseni koskevat myös ympäristövaliokuntaa. Kemikaalilaissa, vesipolitiikan puitedirektiivissä ja kasvinsuojeludirektiivissä on jo mainittu joitakin vaarallisia aineita, ne on kuvattu ja luokiteltu.
Tämän päätösehdotuksen ja siitä syntyvän luettelon on loppujen lopuksi oltava yhteensopivia näiden jo olemassa olevien direktiivien kanssa. Koska päätöksellä on laajoja taloudellisia ja oikeudellisia seurauksia maataloudelle mutta myös kaikille muille talouden haaroille, komission pitäisi suunnitella vaarallisten prioriteettiaineiden välttämätön valintaprosessi sellaiseksi, että se pohjautuu tieteellisiin tosiasioihin. On ehdottomasti niin, ettei tässä saa toimia pelkän epäilyksen perusteella, vaan selvältä tieteelliseltä pohjalta. Vesipolitiikan puitedirektiivi antaa meille aikaa vuoteen 2004 saakka. Meillä on nyt olemassa suuri yksimielisyys koko EU:ssa. Me emme nyt tarvitse tunteita. Nollapäästöt eivät voi olla päämääränä. Tarvitsemme selvyyttä, joka pohjautuu varmaan tieteelliseen perustutkimukseen, voidaksemme toimia sen mukaisesti.
Vesi - hyvät parlamentin jäsenet - on meidän tärkeintä ja herkintä omaisuuttamme. Älkäämme unohtako sitä!

Wallström
. (EN) Arvoisat parlamentin jäsenet, haluan ensimmäiseksi kiittää Breyeriä hänen työstään tämän tärkeän ehdotuksen parissa. Siitä on alle vuosi, kun pääsimme yksimielisyyteen uudesta eurooppalaisesta vesipolitiikasta, ja päätös, josta tänään keskustelemme, on tärkeä ensiaskel vesipolitiikan puitedirektiivin vahvistamisessa. Olemme varmaan kaikki yhtä mieltä siitä, että yksi tärkeimmistä saavutuksista direktiivin sovittelumenettelyn aikana oli, että OSPAR-yleissopimuksen keskeisistä poliittisista sitoumuksista tehtiin oikeudellisesti sitovia ja ne pantiin täytäntöön. Tämän Euroopan parlamentin tärkeän saavutuksen myötä on yhteisön politiikkaan sisällytetty lyhyessä ajassa herkkien meriekosysteemien pitkän aikavälin suojelun uraauurtava tavoite. Olen aina ollut sitä mieltä, että komissio on sitoutunut esittämään prioriteettiaineita ja vaarallisia prioriteettiaineita koskevia täsmällisiä ehdotuksia, ja olen tehnyt kaikkeni, jotta tämä ehdotus hyväksyttäisiin mahdollisimman nopeasti.
Komissio esitteli ehdotuksensa prioriteettiaineiden luetteloksi, johon sisältyivät vaaralliset prioriteettiaineet, tämän vuoden tammikuun 16. päivänä, vain kolme viikkoa sen jälkeen, kun vesipolitiikan puitedirektiivi oli tullut voimaan. Lyhyestä aikataulusta huolimatta uskon, että komissio sai aikaan muutetun ehdotuksen, joka on sekä kunnianhimoinen että tasapainoinen.
Tämä johtaa suoraan ympäristövaliokunnassa keskusteltavaan avainkysymykseen. Vaarallisten prioriteettiaineiden tunnistamisesta ja tarkistuslausekkeen sisällyttämisestä on keskusteltu intensiivisesti.
Haluan puhua luettelosta myös yleisemmin mainitsematta kutakin ainetta erikseen. Ehdotettua luetteloa ei ole suunniteltu ikuiseksi. Vesipolitiikan puitedirektiivissä puhutaan oikeastaan dynaamisesta prosessista, jossa ennakoidaan arvioitavien prioriteettiaineiden luettelon sekä vaarallisten prioriteettiaineiden tunnistamisen tarkistamista vähintään neljän vuoden välein. Tämä merkitsee, että valintamenettelyä parannetaan jatkuvasti ja että tieteelliset todisteet ja muu kehitys otetaan huomioon. Useissa tarkistuksissa esittämänne suuntaviivat auttavat meitä kulkemaan oikeaan suuntaan. Otamme luonnollisesti huomioon useiden yhteisön välineiden kautta parhaillaan valmisteltavat tieteelliset arvioinnit. Meidän täytyy siis varmistaa, että käytämme vesipolitiikan ja kemikaalipolitiikan alalla samoja perusteita ja raja-arvoja tunnistaessamme aineita vaarallisiksi prioriteettiaineiksi.
Huomasin, että tarkistuksissa 20 ja 27 ehdotetaan tarkistuksen määräajan aikaistamista 1:seen kesäkuuta 2002 tai vuoteen luettelon hyväksymisestä. Tämä on hyvin lyhyt aikaraja, ja se tulee olemaan äärimmäisen haastava, erityisesti siksi, ettei kaikkia tieteellisiä arviointeja ole välttämättä saatu valmiiksi siihen mennessä, enkä halua sitoutua epärealistisiin määräaikoihin. Jäsen Lange kysyi, pystynkö lupaamaan, että luettelo tarkistetaan toimikauteni aikana. Kyllä, toistan sitoutuneeni tähän asiaan, mutta 12 kuukautta saattaa olla liian lyhyt aika, minkä seurauksena ensimmäinen tarkistus ei olisi riittävän laadukas, enkä ole kiinnostunut sellaisesta.
Lyhyesti sanottuna, olen sitoutunut parantamaan dynaamista välinettä prioriteettien vahvistamiseksi ja vaarallisten prioriteettiaineiden tunnistamiseksi, erityisesti sellaisten aineiden, joita saatetaan tulevaisuudessa pitää huolestuttavina muissa asianmukaisissa yhteisön aloitteissa ja kansainvälisissä sopimuksissa.
Komissio suhtautuu kuitenkin vastahakoisesti tarkistuksiin 17, 18 ja 19, sillä kyseiset kolme ainetta eivät täytä kaikkia vaatimuksia. Näiden kasvinsuojeluaineiden tunnistaminen prioriteettiaineiksi varmistaa myös juomavesilähteiden kestävän suojelun.
Mitä tulee joidenkin prioriteettiaineiden tarkistamisen määräaikaan, toistan sitoutuneeni luettelon mahdollisimman pikaiseen tarkistamiseen. Tarkistukset 20 ja 27 asettavat nykyisessä sanamuodossaan liian tiukan aikarajan välttämättömänä pitämäni työnlaadun takaamiselle.
Minulta kysyttiin ehdokasvaltioiden osallistumisesta, ja tämä on mielestäni olennainen asia. Minun aloitteestani jäsenvaltiot ja komissio sopivat kaksi viikkoa sitten vesipolitiikan puitedirektiivin yhteisestä täytäntöönpanostrategiasta. Täytäntöönpanoon eivät osallistu ainoastaan asianomaiset, vaan myös ehdokasvaltiot aivan kuten kaksi viikkoa sitten pidettyyn kokoukseen osallistuivat vesipolitiikan päättäjät paitsi jäsenvaltioista ja komissiosta myös ehdokasvaltioista.
Käsittelen nyt muita johdanto-osaan ja artikloihin ehdotettuja tarkistuksia. Voin hyväksyä nämä tarkistukset, kunhan ne ovat yhdenmukaiset vesipolitiikan puitedirektiivin kanssa. Voin hyväksyä tarkistukset 2-6, 8-11, 13, 15, 21-23 ja 26. Lisäksi voin hyväksyä osittain tarkistukset 12, 16 ja 25 sekä periaatteessa tarkistukset 1, 7, 24, 28 ja 29. En hyväksy tarkistusta 14, sillä tarkistus 13 kattaa sen täysin ja täsmentää sitä.
Johtopäätöksenä haluaisin sanoa, että on komission edun mukaista, että näihin aineisiin kohdistetaan ripeästi toimenpiteitä. Kun luettelo on hyväksytty, varmistan, että toimenpiteet vaarallisten prioriteettiaineiden päästöjen ja häviöiden asteittaiseksi vähentämiseksi toteutetaan direktiivissä esitettyjen ympäristötavoitteiden ja aikataulun mukaisesti. Yksikköni on jo aloittanut tämän valmistelutyöt.
Pyydän tukeanne tälle työlle, ja toivon vilpittömästi, että osoitamme samanlaista nopeutta ja päättäväisyyttä uuden vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöönpanossa Euroopan vesiympäristön hyväksi.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Margot Wallström.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

ÄÄNESTYKSET
(Esittelijä: Harbour )

(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus ilman keskustelua (A5-0160/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön sitoutumisesta soveltamaan hyötyajoneuvojen ja niiden perävaunujen pinnoitettujen ilmarenkaiden tuotannon tyyppihyväksynnästä annettua Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sääntöä N:o 109 (10146/2000 - KOM(1999) 727 - C5-0666/2000 - 2000/0003(AVC))
(Esittelijä: Harbour)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus ilman keskustelua (A5-0157/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön sitoutumisesta soveltamaan Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sääntöä N:o 106 maatalousajoneuvojen ja niiden perävaunujen renkaiden tyyppihyväksynnästä (10149/2000 - KOM(2000) 160 - C5-0667/2000 - 2000/0051(AVC))
(Esittelijä: Harbour)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus ilman keskustelua (A5-0158/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön sitoutumisesta soveltamaan Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sääntöä N:o 104 raskaiden ja pitkien ajoneuvojen ja niiden perävaunujen heijastavien merkintöjen tyyppihyväksynnästä (10145/2000 -KOM(2000) 161 - C5-0671/2000 - 2000/0061(AVC))
(Esittelijä: Harbour)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus ilman keskustelua (A5-0159/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön sitoutumisesta soveltamaan Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sääntöä N:o 105 vaarallisten aineiden kuljetukseen tarkoitettujen ajoneuvojen tyyppihyväksynnästä niiden erityisten rakenneominaisuuksien osalta (10144/2000 - KOM(2000) 172 - C5-0668/2000 - 2000/0075(AVC)
(Esittelijä: Harbour )
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Van Hultenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö ilman keskustelua (A5-0154/2001) komission ehdotuksesta asetukseksi (Euratom, EHTY, EY) tiettyjen 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuksen säännösten soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun komission asetuksen N:o 3418/93 muuttamisesta (SEC(2000)1890 - C5-0699/2000 - 2000/0901(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Perryn ja Keßlerin laatima vetoomusvaliokunnan mietintö ilman keskustelua (A5-0088/2001) vetoomuksista 21. vuosisadan kynnyksellä (2000/2026(INI))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Inglewoodin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0130/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY muuttamisesta niiltä osin kuin ne koskevat yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksien ja konsolidoitujen tilinpäätöksien laadinnassa noudatettavia arvostussääntöjä (KOM(2000) 80 - C5-0106/2000 - 2000/0043(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Maatenin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0162/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (C5-0086/2001- 1999/0244(COD))
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0136/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista annetun neuvoston direktiivin 95/53/EY sekä eläinten ruokintaa koskevien neuvoston direktiivien 70/524/ETY, 96/25/EY ja 1999/29/EY muuttamisesta (13724/1/2000 - C5-0047/2001 - 2000/0068(COD))
(Esittelijä: Paulsen)
Ennen äänestystä:
Paulsen (ELDR), esittelijä. (SV) Arvoisa puhemies, painetun ruotsinkielisen version tarkistukseen 5 on päässyt virhe. Kohdasta "skall ge experterna all nödvändig hjälp" ("on avustettava asiantuntijoita kaikin tarvittavin tavoin") on jäänyt puuttumaan sana "ge". ("antaa"). Englanninkielisessä versiossa teksti on oikein. Sen vuoksi olisi tärkeää, että tämän äänestyksen lähtökohtana olisi englanninkielinen teksti.

Puhemies
Varmistamme, että kaikki kieliversiot ovat yhdenmukaisia englanninkielisen version kanssa.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, voin vahvistaa sen, minkä komission jäsen Byrne eilen illalla sanoi, eli että komissio voi hyväksyä tarkistukset 1-5. Huomautamme, että tarkistukseen 6 on tehty suullinen tarkistus. Komissio ei voinut hyväksyä tarkistuksen alkuperäistä tekstiä. Komissio voi kuitenkin hyväksyä tuon tarkistuksen suullisesti muutettuna mieluummin kuin tarkistuksen 5.

Staes
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä on oikeastaan aivan yksinkertaista, ja komission jäsen oli oikeassa viitatessaan siihen. Olin tehnyt ryhmäni puolesta tarkistuksen, jossa pyysin toimittamaan virallista valvontaa koskevat tiedot myös Euroopan parlamentille. Haluan laajentaa sitä suullisella tarkistuksella ja pyytää toimittamaan nämä tiedot myös jäsenvaltioille eikä pelkästään toimivaltaisille viranomaisille ja Euroopan parlamentille, kuten tarkistuksessani sanottiin. Jos hyväksymme tämän suullisen tarkistuksen, niin komissio on valmis hyväksymään koko tarkistuksen, ja mielestäni voin kehottaa teitä äänestämään sen puolesta.
Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0115/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston suosituksen antamiseksi opiskelijoiden, koulutuksessa olevien, vapaaehtoisten, opettajien ja kouluttajien liikkuvuudesta Euroopan yhteisössä (13258/1/2000 - C5-0029/2001 - 2000/0021(COD))
(Esittelijä: Robert Evans)
Ennen äänestystä:

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, komissio hyväksyy nämä kuusi tarkistusta, kunhan niitä muotoillaan vähän uudelleen siten, että tarkistuksessa 1 mainitaan Nizzan Eurooppa-neuvosto, joka on jo mainittu johdanto-osan 4 a kohtaa koskevassa tarkistuksessa 3.

Evans, Robert J
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää suullisen teknisen tarkistuksen, johon komission jäsen juuri viittasi, ja lisätä tarkistuksen 1 loppuun sanat: "jonka myös Nizzan Eurooppa-neuvosto hyväksyi", sekä poistaa tarkistuksesta 3 sanat: "Nizzan huippukokouksessa sovitun", sillä olen juuri viitannut siihen tarkistuksessa 1.
(Parlamentti hyväksyi tarkistukset.)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Florenzin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0146/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamisesta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa (KOM(2000) 347 - C5-0415/2000 - 2000/0159(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Florenzin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0148/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta (KOM(2000) 347 - C5-0414/2000 - 2000/0158(COD))
Tarkistus 44:

Florenz
Arvoisa puhemies, pyytäisin toimittamaan kohta kohdalta -äänestyksen tarkistuksesta 44, koska tarkistuksen 44 ensimmäinen osa on kompromissi ja toinen osa erillinen päätös. Siksi pyydän kohta kohdalta -äänestystä tarkistuksen ensimmäisestä ja toisesta osasta.

Puhemies
Asetatte minut hankalaan tilanteeseen, jäsen Florenz. Kohta kohdalta -äänestyksen pyytämisen määräaikaa koskevat säännöt ovat hyvin selkeät. Olemme hylänneet muitakin kohta kohdalta -äänestyksiä koskeneita pyyntöjä. Tilanteen tekee hankalaksi se, että olette esittelijä, mutten voi hyväksyä pyyntöä. Se oli pitänyt jättää tänä aamuna yhdeksään mennessä. Meidän pitää siis äänestää tavalliseen tapaan.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Breyerin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0135/2001) ehdotuksesta ja muutetusta ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi vesipolitiikan alan prioriteettiaineiden luettelon vahvistamisesta (KOM(2000) 47 - KOM(2001) 17 - C5-0079/2000 - C5-0021/2001 - 2000/0035(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Alavanosin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0299/2000) komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Huomispäivän koulutus - innovaation edistäminen uuden tekniikan avulla (KOM(2000) 23 - C5-0147/2000 - 2000/2090(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Perryn laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0302/2000) komission kertomuksesta valkoisen kirjan "Opettaminen ja oppiminen: kohti kognitiivista yhteiskuntaa" täytäntöönpanosta (KOM(1999) 750 - C5-0145/2000 - 2000/2088(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Mauron laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0152/2001) komission tiedonannoista: eLearning - katse huomispäivän koulutukseen ja toimintasuunnitelma 2001 - 2004 (KOM(2000) 318 - C5-0741/2000 - KOM(2001) 172 - C5-0151/2001 - 2000/2337(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
von Wogaun laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0165/2001) komission suosituksesta jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi vuodelle 2001 (KOM(2001) 224 - C5-0169/2001 - 2001/2081(COS))
Tarkistus 7:

Lipietz
Tarkistuksemme koskee sitä, hyväksymmekö keskuspankin politiikan vai emme.
Politiikka muuttui viime viikolla von Wogaun mietinnön ja meidän tarkistustemme laatimisen välisenä aikana. Tuomitsimme tietenkin keskuspankin toissaviikolla, emme viime viikolla, harjoittaman politiikan. Haluaisin, että von Wogau tarkentaisi, hyväksyykö hän tämänviikkoisen vai toissaviikkoisen politiikan.

von Wogau
Arvoisa puhemies, sanoisin mielelläni Lipietzille, että olen edelleen samaa mieltä siitä, mistä näissä molemmissa osissa äänestettiin. En kuitenkaan oikein tiedä, sopiiko viime viikon koronalennus tähän politiikkaan. Siitä halusin ilmaista oman epäilyni.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET
Kesslerin ja Perryn mietintö (A5-008/2001)

Gemelli
. (IT) Kiitän jäsen Perryä ja jäsen Kessleriä, muita vetoomusvaliokunnan kollegoja, oikeudellista yksikköä ja koko sihteeristöä, koska he ovat työllään edistäneet vetoomusvaliokunnan tulevaisuutta käsittelevän huomattavan asiakirjan laadintaa.
Vetoomukset ovat ainoa oikeudellinen väline, jolla luodaan suora yhteys Euroopan kansalaisten ja Euroopan toimielinten välille, niinpä se on ainoa keino toteuttaa kansalaisten Eurooppa, kansalaisten, jotka haluavat nähdä tulevaisuudessa sellaisen rakenteen, jonka luotettavuuden he voivat tunnustaa ja joka auttaa heitä parantamaan elämänlaatuaan entisestään.
Kansalaisten välisten suhteiden perustana on oikeus, näin ollen Euroopan kansalaisten oikeuksia suojaavan institutionaalisen alueen tunnustaminen on tärkeää sellaisten erojen esiin nostamiseksi, jotka ovat Euroopan unionille rikkaus. Vetoomusvaliokunta on etuoikeutetussa asemassa siksi, että se vastaanottaa kansalaisten valitukset ja voi kuunnella heitä kasvokkain, mikäli he ovat paikalla, mutta myös siksi, että sillä on kaikkein symbolisin merkitys siinä, mitä parlamentti edustaa, mikä antaa demokratian käsitteelle konkreettisen olemuksen.
Tämän lainsäädäntökauden aikana meidän pitää mielestäni luvata Euroopan kansalaisille, jotka esittävät kysymyksiään parlamentin käsiteltäväksi, että teemme sellaisen parlamentaarisen aloitteen, jolla ei ole pelkästään moraalista arvoa vaan joka on myös tehokas, jotta yhteisön oikeutta sovellettaisiin oikein instituutioiden, keskus- ja paikallishallintojen kaikilla tasoilla.
Paitsi että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella ja yhteisöjen tuomioistuimella on lainkäytössä erityinen ja pääasiallisin toimivalta, Euroopan parlamentin pitää tulevaisuudessa hoitaa perusteellisesti tehtäväänsä poliittisena lainsäätäjänä ja luoda tehokkaita lainsäädännöllisiä keinoja myös perustamissopimuksista omaksuttavien ehdotusten avulla.
Lisätoimena voisi olla, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta osallistuisivat toimintaan, jotta onnistuttaisiin konkreettisesti luomaan tämä uusi kansalaisia ja heidän oikeuksiaan tehokkaammin suojaava väline.

Perry
. (EN) Tavallisen kansalaisen oikeutta vedota Euroopan parlamenttiin pidettiin niin tärkeänä, että se sisällytettiin perussopimuksiin, ja se ansaitsee mielestäni tuon aseman. Se on äärimmäisen tehokas tapa, jolla kuka tahansa voi ottaa suoraan yhteyttä EU:n toimielinten ytimeen asioissa, jotka eivät välttämättä ole poliittisesti tärkeitä mutta joilla on merkitystä Euroopan kansalaisille ja asukkaille. Jotkut saattavat epäillä parlamenttiin vetoamisen hyödyllisyyttä, mutta tuore tapaus, jossa David Petrie oli saanut vetoomukselleen vetoomusvaliokunnan ja koko Euroopan parlamentin tuen ja onnistui siten saamaan italialaiset tuomioistuimet tunnustamaan muut kuin italialaiset opettajat tasavertaisiksi italialaisten opettajien kanssa, osoittaa selkeästi, mitä vetoomuksilla voidaan saada aikaan.
Yhteisesittelijäni ja minä olemme ottaneet tämän huomioon mietinnössämme. Olemme pyrkineet helpottamaan tähän oikeuteen turvautumista ja sen harjoittamista ei ainoastaan hyödyntämällä uusia tekniikoita ja tiedotusvälineitä vaan myös uudistamalla menettelyjä, jotka säätelevät vetoomusten käsittelyä sen jälkeen, kun parlamentti on saanut ne ja ne on toimitettu muille toimielimille.
Tämänhetkinen vetoamisjärjestelmä mahdollistaa vetoomusten esittämisen elektronisesti, mutta vain ensimmäisenä askeleena. Seuranta tapahtuu postitse, mikä voi tietenkin aiheuttaa viiveitä menettelyjen alkuvaiheessa kauan ennen kuin vetoomukset otetaan valiokunnan käsittelyyn. Vaihtoehtoja, kuten sähköisiä allekirjoituksia ja sähköpostia, täytyy tutkia, jos parlamentti haluaa pysyä esitettyjen vetoomusten kasvavan määrän tasalla.
Lisäksi tarvitaan kiireisesti entistä selkeämpiä sääntöjä vetoomusten käsittelystä sen jälkeen, kun ne on hyväksytty käsiteltäviksi. Vetoomusvaliokunta voi tällä hetkellä pyytää komissiolta tietoja jostakin tietystä aiheesta, mutta se ei voi juurikaan vaikuttaa siihen, kuinka kauan komissio tai jokin muu toimielin voi käyttää vastatakseen valiokunnan kysymykseen, tai edes siihen, voivatko parlamentin jäsenet tutustua vastauksiin, kun ne on saatu. Käsittelemme esimerkiksi tällä hetkellä vetoomusvaliokunnassa Lloyd's-yhtiötä vastaan esitettyjä vetoomuksia, muttemme saa nähdä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen vastausta asiaa koskevaan komission kyselylomakkeeseen. Jos EU:n toimielimet ja jäsenvaltioiden hallitukset haluavat todella lisätä työmenetelmiensä avoimuutta, täytyy tarkistaa niiden tapaa käsitellä vetoomuksia. Ei paljon auta nähdä vetoomuksessa väitetyn kohtelun toistuvan sen käsittelyssä. Erityisesti jäsenvaltioiden täytyy kiinnittää vakavissaan enemmän huomiota siihen, kun kansalaiset peräävät eurooppalaisia oikeuksiaan.
Vetoamisoikeuden tavoitteena pitäisi olla Euroopan kansalaisuuden käsitteen vahvistaminen, unionin kansalaisten neljän vapauden suojeleminen ja eurooppalaisen lainsäädännön asianmukaisen ja tehokkaan täytäntöönpanon varmistaminen. Kun me olemme nyt siirtyneet 2000-luvulle, kun unioni saattaa laajentua kattamaan 28 jäsenvaltiota ja kun säädösten määrä Euroopan tasolla kasvaa koko ajan, vetoamisen merkitystä ja menettelyä täytyy muuttaa, jotta se pysyisi yhtä tärkeänä ja hyödyllisenä.
Maatenin mietintö (A5-0162/2001)

Beysen
Arvoisa puhemies, sovittelun seurauksena mietintöön on tehty paljon mukautuksia, joka on sinänsä myönteistä, kuten sallitun tervapitoisuuden vähentäminen ja enimmäismäärien asettaminen nikotiini- ja hiilimonoksidipitoisuudelle. Toisaalta tällä direktiivillä ei ole oikeusperustaa, mikä on valitettavaa. On myös muistutettava siitä epäjohdonmukaisuudesta, että laillisen tuotteen markkinointia rajoitetaan samaan aikaan kun tupakanviljelyä tuetaan edelleen ylen määrin. Tämän direktiivin tavoitteeseen, eli ihmisten terveyden suojelemiseen, ei päästä liiallisin suojelutoimin, joiden vaikutusta kuluttajiin ei ole millään lailla todistettu. Politiikasta vastuussa olevat eivät saa tyytyä kosmeettisiin ratkaisuihin.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olen nukkunut viime öinä niukasti Italiassa järjestettyjen vaalien vuoksi ja seuratakseni niiden tuloksia, mutta onnistuin kuitenkin näkemään unessa kohtauksen lännenelokuvasta. Kaksi toisistaan mittaa ottanutta revolverisankaria olivat Maaten ja Blokland, ja John Waynen tai Pecos Billin kaltaisten sankareiden tapaan he haastoivat toisensa kaksintaisteluun. Keskipäivällä kuinkas muuten he vetävät pistoolinsa esiin, mutta hetki ennen ammuntaa kohtaus keskeytyy, ja joku sanoo Maatenille: "Ennen kuin ammut, ota tupakka pois suustasi!" Maaten ottaa savukkeen pois suustaan ja sanoo: "Olette oikeassa, sillä minähän esittelen asiakirjan, jonka avulla yritän saada Euroopan kansalaiset polttamaan vähemmän." Niinpä päätin sillä hetkellä, että äänestäisin Maatenin mietinnön puolesta.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pidän hyvin tärkeinä näitä määräyksiä, joiden avulla tupakkatuotteiden harhaanjohtavat kuvaukset poistetaan. Kuluttajalle on oltava selvää, että hän ottaa tupakkaa käyttäessään tietoisen terveysriskin. Kaunistelevat lisät kuten "mieto" tai "kevyt" rauhoittavat vain omaatuntoa ja häivyttävät näkyvistä sen, etteivät nämä tuotteet ole yhtään muita terveellisempiä. Valitettavasti vain unionin politiikka on ristiriitaista. Toisaalta terveydensuojelua tuetaan vahvasti - muun muassa nyt käsiteltävällä direktiivillä - toisaalta unioni tukee tupakanviljelyä miljardilla eurolla vuodessa. Unionin täytyy ottaa tavoitteekseen tehdä ymmärrettävää politiikkaa. Tätä ristiriitaa tuskin tosin pystytäänkään kansalaisille selittämään.

Bonde
. (DA) Tässä mietinnössä suhtaudutaan varauksellisesti oikeusperustaan. Äänestän kuitenkin mietinnön puolesta, koska sen sisältö on järkevä.
Bowis, Bushill-Matthews, Callanan, Chichester, Dover, Elles, Evans, Jonathan, Goodwill, Harbour, Helmer, Jackson, Parish, Perry, Provan, Sturdy ja Tannock (PPE-DE), kirjallinen. (EN) Tuemme yhteisen kannan tavoitetta vähentää asteittain tupakointia EU:ssa, ja suhtaudumme myönteisesti harhaanjohtavien merkintöjen kieltämiseen.
Suhtaudumme erityisen myönteisesti sitoumukseen tarkistaa EU:n tupakan viljelijöille myönnettäviä tukia: vaadimme, että tämä Euroopan parlamentin konservatiivien puoltama tarkistus johtaa siihen, että kyseinen tuki lakkautetaan nopeasti.
Vastustamme kuitenkin päätöstä kieltää savukkeiden, joiden tervapitoisuus on korkea, valmistaminen EU:n ulkopuoliseen vientiin. EU:n ei kuulu yrittää sanella koko maailman terveyspolitiikkaa; tällaisen kiellon ainoana seurauksena olisi alan työpaikkojen - muuan muassa 1 000 työpaikan Southamptonissa, 500 työpaikan Darlingtonissa ja 200 työpaikan Nottinghamissa - siirtyminen muualle ilman, että terveyden saralla saavutettaisiin mitään.
Lisähuomautuksena haluaisimme, että EU:n toimielimet näyttäisivät todellista esimerkkiä kieltämällä tupakoinnin kaikissa niiden rakennuksissa.

Fitzsimons
. (EN) Ajatellen yleisesti tupakointia mielestäni on erittäin tärkeää, että EU laatii säädöksiä, joilla kielletään kaikkien tupakkatuotteiden markkinointi ja niiden suuntaaminen alaikäisille. On selvää, että jos henkilö aloittaa tupakoinnin nuorena, tavasta on vaikea luopua myöhemmin.
Tiedämme kaikki, kuinka paljon vahinkoa tupakointi aiheuttaa ihmisten terveydelle joka vuosi Euroopan unionissa. Siksi on niin tärkeää, että savukepaketteihin kirjoitetaan varoituksia, joissa kerrotaan tupakoinnin seurauksista ihmisten terveydelle. Tästä syystä kannatan tänään käsiteltävän tupakkatuotteiden valmistamista, esittämismuotoa ja myyntiä koskevan direktiivin keskeisimpiä säännöksiä, joihin kuuluvat seuraavat:
Savukepakkausten etupuolesta 30 prosentilla ja kääntöpuolesta 40 prosentilla esitetään tulevaisuudessa terveysvaroituksia.
Lisäksi kielletään harhaanjohtavat termit, kuten "kevyt" tai "mieto", jotka antavat tavalla tai toisella kuvan, että jokin savuke on vähemmän vaarallinen kuin toinen.
Euroopan unioni velvoittaa myös valmistajat luetteloimaan kaikki eri savukkeiden sisältämät ainesosat.
Tämä on vain osa laajempaa lainsäädäntöpakettia, jonka Euroopan unioni aikoo esittää tupakoinnin alalla. Euroopan unionin täytyy kuitenkin olla jälleen kerran lujana lainsäädännössä, jota se esittää edistääkseen tupakoinnin vastaista kampanjaa aikuisten keskuudessa. Kannatan voimakkaasti, että toteutetaan laajempia valistusohjelmia, jotka on suunniteltu ehkäisemään nuorten tupakoinnin aloittamista.
Amsterdamin sopimuksen mukaan Euroopan parlamentti voi osallistua yhteispäätösmenettelyihin kuluttajansuojaan ja kansanterveyteen liittyvien asioiden alalla. Olen vakuuttunut, että Euroopan parlamentti vetoaa tämän sopimuksen mukaiseen oikeuteensa varmistaakseen lainsäädännöllisten ehdotusten täsmällisen täytäntöönpanon tupakoinnin vähentämiseksi Euroopassa lyhyestä keskipitkään aikavälillä.

Lulling
. (DE) Tupakoitsijoiden riski sairastua keuhkosyöpään on varmasti suurempi kuin tupakoimattomien. Tämä tosiasia tunnetaan hyvin, ja kaikki tupakoitsijat ovat siitä hyvin tietoisia. Syövän torjunta on myös nyky-yhteiskunnan tärkeitä tehtäviä. Olen itsekin, muun muassa parlamentissa, aktiivisesti mukana rintasyövän torjunnassa.
Mutta kuten olen korostanut jo mietintöä koskevissa lausunnoissani ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä, yhteisen tekstin sisältämät kieltomenettelyt kätkevät sisäänsä kohtuuttomia ehtoja Euroopan tupakkateollisuudelle eivätkä ota huomioon työpaikkojen menetyksiä; niin paljon useammat EU-kansalaiset eivät vastapainoksi lopeta tupakointiaan. Suorastaan kieroutunut on ehdotus, jonka mukaan EU:n valmistajia koskisivat samat määräykset tervan, nikotiinin ja hiilimonoksidin osalta myös niissä savukkeissa, jotka on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin. Tarkoitus on varmasti hyvä, kun halutaan tuntea vastuuta myös kolmansien maiden tupakoitsijoista. Jos tämä lähetystyöhenkisyys kuitenkin johtaa siihen, että tupakkateollisuus siirtää kolmansiin maihin tarkoitettujen vientituotteidensa tuotannonkin näihin maihin, emme ole saavuttaneet muuta kuin työpaikkojen vähenemisen. Pelkästään Luxemburgin pienessä suurherttuakunnassa tällainen toimi aiheuttaisi sen, että 12 prosenttia savukkeiden tuotannosta siirtyisi muualle. Niin ei saa käydä.
Keuhkosyövän torjunnassa puollan tarvittavin talousarviomäärärahoin tuettua, kohdennettua tiedotuskampanjaa, joka kohdistuisi erityisesti nuorisoon ja kiinnittäisi sen huomion tupakoinnin terveydelle aiheuttamiin vaaroihin. Vastustan kuitenkin kaikkia yhteisen tekstin sisältämiä ylilyöntejä enkä siksi voi kannattaa mietintöä sen nyt käsiteltävänä olevassa muodossa.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pidän hyvin tärkeinä näitä määräyksiä, joiden avulla tupakkatuotteiden harhaanjohtavat kuvaukset poistetaan. Kuluttajalle on oltava selvää, että hän ottaa tupakkaa kuluttaessaan tietoisen terveysriskin. Kaunistelevat lisät kuten "mieto" tai "kevyt" rauhoittavat vain omaatuntoa ja häivyttävät näkyvistä sen, etteivät nämä tuotteet ole yhtään muita terveellisempiä.
Valitettavasti vain unionin politiikka on ristiriitaista. Toisaalta terveydensuojelua tuetaan vahvasti - muun muassa nyt käsiteltävällä direktiivillä - toisaalta unioni tukee tupakanviljelyä miljardilla eurolla vuodessa. Unionin täytyy ottaa tavoitteekseen tehdä ymmärrettävää politiikkaa. Tätä ristiriitaa tuskin tosin pystytäänkään kansalaisille selittämään.

Titley
. (EN) Tuen täysin tupakkatuotteiden valmistamista, esittelyä ja myyntiä koskevasta direktiiviluonnoksesta tehtyä kompromissisopimusta.
Uusi tiukka tupakoinnin vastainen lainsäädäntö kattaa kaikki tupakkatuotteet, ja siinä määritellään tervan, hään ja nikotiinin enimmäisrajat. Tuen voimakkaasti näitä uusia lakeja, jotka muuttavat tapaa, jolla savukkeita myydään Euroopassa, ja muuttavat kansalaisten mielikuvaa tupakoinnista.
Kannatan varauksettomasti pitkään jatkuvan tupakoinnin terveyshaittoja esittävien varoituskuvien käyttöä pakkauksissa, kuten Kanadassa tehdään. Yksi kuva vastaa tuhatta sanaa. Jos tämänkaltaiset sokkitaktiikat auttavat saamaan viestin perille ja pelastamaan henkiä, tuen niitä täysin.
Kaiken kaikkiaan tämä uraauurtava lainsäädäntö lisää yleistä tietoisuutta tupakoinnin riskeistä ja lopulta nujertaa myytin, jonka mukaan jotkin savukkeet eivät ole niin vaarallisia terveydelle kuin toiset.
Tupakka-alan suuryritykset palkkasivat joitakin parhaista lobbaajista, joita rahalla voi saada, tämän lainsäädännön vastustamiseksi jokaisessa vaiheessa, mutta Euroopan parlamentti ei antanut periksi. Teollisuuden onnistuttua kumoamaan Euroopan tupakkatuotteiden mainostamiskiellon jonkin oikeudellisen muotoseikan perusteella suhtauduimme päättäväisemmin kuin koskaan sen varmistamiseen, että tuorein säädös pääsee asetuskokoelmaan kuuluttamaan tupakoinnin vaaroista ja pelastamaan tuhansia ihmishenkiä.

Wuermeling
. (DE) Seuraavista syistä olen äänestänyt tupakkadirektiivin sovittelun tulosta vastaan:
Sovittelun tuloksessa kielletään sellaisten savukkeiden vienti kolmansiin maihin, joissa on yli 10 milligrammaa kondensaattia, yli milligramma nikotiinia ja yli 10 milligrammaa hiilimonoksidia. Seurauksena olisi EU:n savukeviennin valtava romahdus ja siten yli 10 000 työpaikan menetys EU:n alueella.
Sellainen kielto ei ole kenellekään hyödyksi. Sillä savukkeita tuotetaan sitten EU:n ulkopuolella. Mutta me menetämme työpaikat. EU:lla ei ylipäänsä ole valtuuksia määrätä sellaista kieltoa. Ei ole kyse sisämarkkinoista. Tupakanvastaisten kiihkoilijoiden ei pitäisi teeskennellä, että tupakan vienti on suunnilleen samaa kuin kaliumsyanidin jakelu. EU toimii ristiriitaisesti, kun se samaan aikaan tukee tupakan viljelyä ja vientiä miljardilla eurolla.
EU leikkii vientikiellollaan koko maailman terveysapostolia. Se on röyhkeää ylimielisyyttä muiden maiden tapoja kohtaan. Oikein olisi edistää maailman terveysjärjestössä jo aloitettua työtä maailmanlaajuisten, yhtenäisten tuotestandardien luomiseksi tupakkatuotteille. EU:n yksipuolinen toimi jää tuloksettomaksi.
Paulsenin mietintö (A5-0136/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, voidakseni päättää miten äänestää tästä eläinten ruokintaa koskevasta suosituksesta, en voinut olla pyytämättä neuvoa kahdelta kotonani olevalta eläimeltä, eli kahdelta kissaltani. Tehän tiedätte, että minulla on kotonani kaksi kissaa, joita yhden nimi on Lulù ja toisen Frifri ruokin niitä säännöllisesti. En tiennyt, miten puhua niille asiasta ja saisinko niiltä vastauksen kysymykseeni, mutta sainkin apua kuin sattumalta. Tehdäkseni nimittäin niiden ateriasta maukkaamman olin ostanut erilaisia ruokapurkkeja kuin tavallisesti ja laitoin kissanruoan niiden eteen. Arvoisa puhemies, vannon, että kumpikaan jäsen Fatuzzon mirreistä vaikka niillä oli nälkä ei syönyt kummankaan kissanruokapurkin sisältöä, ei Lulù, eikä Frifri. Se oli niiden tapa sanoa minulle: "Ei ole samantekevää, mitä syömme! Teidän on syytä valvoa eläimille annettavia ruokia, niinpä sinun pitää äänestää mietinnön puolesta!" Ja niin minä teinkin!
Evansin mietintö (A5-0115/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kun hetki sitten äänestyksen aikana hieman torkahdin, näin unessa tutkija Fatuzzon. Näin on, sen sijasta, että jäsen Fatuzzo antautuu politiikkaan eläkeläisten hyväksi, hänestä oli tullut ydinvoiman tutkija, sillä minä nimittäin pidin kovasti matematiikasta ja fysiikasta. Niinpä kysyin tutkijalta, miten hänen elämänsä tutkijana oli sujunut. Hän sanoi tulleensa Yhdysvalloista, jossa hänelle maksetaan muhkeaa palkkaa, ja hän sanoi, että hän oli tehnyt monia keksintöjä ja että hän oli saanut Nobelin palkinnon. Sanoin kadehtivani Nobelin palkinnon saanutta Fatuzzoa. Minä kerroin olevani vain Euroopan parlamentin jäsen. Kysyin häneltä, miten hän oli onnistunut saamaan Nobelin palkinnon, johon hän vastasi, ettei hän ollut jäänyt Italiaan, jossa hän ei olisi voinut opiskella toiveittensa mukaan, vaan hän meni Yhdysvaltoihin. Hän sanoi, että jos hän olisi voinut liikkua ympäri Eurooppaa, hän olisi jäänyt Eurooppaan, eikä olisi muuttanut Yhdysvaltoihin. Niinpä hän kehotti minua äänestämään tutkijoiden liikkuvuuden puolesta Euroopassa!

Caudron
. (FR) Tekstissä, josta olemme keskustelleet ja äänestäneet, kehotetaan jäsenvaltioita tukemaan sellaisten opiskelijoiden, työharjoittelijoiden, vapaaehtoistyöntekijöiden sekä opettajien ja kouluttajien liikkuvuutta, jotka ovat eurooppalaisen ohjelman yhteydessä tai muutoin toisessa jäsenvaltioissa. Euroopan parlamentti on tietenkin suhtautunut myönteisesti tällaiseen ehdotukseen. Se katsoi kuitenkin, että siihen tarvitaan muutoksia, jotka ovat välttämättömiä tekstin laadun parantamiseksi ja ennen kaikkea - mikä on mielestäni äärimmäisen tärkeää - ehdotuksen soveltamisalan laajentamiseksi kattamaan myös tutkijat. Tämänsuuntaisia tarkistuksia esitettiin ja hyväksyttiin ensimmäisessä käsittelyssä. Valitettavasti Euroopan komissio kuitenkin hylkäsi oikeudellisista syistä tutkijoita koskevat tarkistukset.
Kuudennen tutkimus- ja kehitystoiminnan puiteohjelman esittelijänä voin vain pahoitella tätä. Toivon, että Belgian puheenjohtajakaudella järjestettävässä tutkijoiden ja tiedemiesten liikkuvuutta käsittelevässä konferenssissa saavutetaan edistystä tällä alalla. Eurooppalaisen tutkimusalueen rakentaminen todellakin edellyttää, että tutkijat ja tiedemiehet eri puolilta maailmaa pystyvät tekemään yhdessä töitä tutkimuksen edistämiseksi, mikä on kaikkien kansalaisten edun mukaista. Siksi on niin tärkeää purkaa heidän liikkuvuuttaan haittaavat erilaiset esteet. Kun tätä ei voitu tehdä nyt käsiteltävän ehdotuksen myötä, meidän täytyy löytää toinen ratkaisu. Sitoudun ponnistelemaan sen puolesta.
Lisäksi haluan esittelijän tavoin ylistää Ranskan puheenjohtajakaudellaan tekemiä ponnisteluja sellaisen mahdollisimman kunnianhimoisen yhteisen ehdotuksen löytämiseksi, jota kaikki voisivat tukea. Esitetyt tarkistukset kattavat näin ollen liikkuvuuden keskeiset näkökohdat ja tähtäävät hallinnollisten, rahoituksellisten tai yhteiskunnallisten vaikeuksien korjaamiseen tai poistamiseen.
Jäsenvaltioiden toteuttamiksi käytännön toimiksi on ehdotettu esimerkiksi kieleen ja kulttuuriin liittyviä aloitteita, joilla tulevia matkaajia autetaan valmistautumaan uusiin elinoloihin, liikkuvuutta ja siihen liittyviä käytännön hankaluuksia koskevan tiedon saatavuuden parantamista sekä taloudellisia tukia apurahojen, avustusten tai lainojen muodossa. Ehdokasvaltioiden ja kolmansien maiden kansalaiset, jotka oleskelevat laillisesti Euroopan unionissa, voivat myös nauttia tämän suosituksen suomista eduista.
Olen tyytyväinen, että suosituksessa painotetaan kaikkien muissa jäsenvaltioissa saatujen pätevyyksien tarpeellista tunnustamista. Jäsenvaltiot ovat liian usein vastahakoisia ja luovat sietämättömiä hankaluuksia henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen estäen liikkuvia ihmisiä hyödyntämästä kokemuksiaan.
Kuten jäsen Evans korosti, parlamentin ensimmäisen käsittelyn jälkeen neuvosto on hyväksynyt liikkuvuuden toimintasuunnitelman - 40 toimenpiteen "työkalulaatikon" - joka täydentää suositusta. Toisessa käsittelyssä on siis esitetty tarkistuksia tämän kehityksen huomioimiseksi. Toivon todellakin, että nämä toimenpiteet näkyvät nopeasti tekoina.

Titley
. (EN) Arvoisa puhemies, kannatan voimakkaasti Labour-puolueen kollegani Robert Evansin erinomaista mietintöä. Se todistaa jälleen kerran, kuinka sitoutunut Labour on saamaan aikaan kansalaisten Euroopan.
Ohjelman tavoitteena on antaa ihmisille mahdollisuus hyödyntää muuttamista eri puolille Eurooppaa laajentamalla opiskelijoiden, nuorten vapaaehtoisten ja opettajien liikkuvuutta EU:n sisällä. Ohjelma tarjoaa koulutusmahdollisuuksia ja kannustaa ihmisiä olemaan yhteiskunnallisesti aktiivisia koko Euroopassa. Tämä on tärkeä askel viimevuotisen toimintasuunnitelman jälkeen, jossa esitettiin konkreettisia toimenpiteitä liikkuvuuden esteiden tunnistamiseksi.
Tämä on myös tärkeää Euroopan yhtenäismarkkinoiden tehokkaan toiminnan kannalta. Labour-hallitus on vakaasti päättänyt saada brittiläiset ihmiset - ei vain yritykset - hyötymään yhtenäismarkkinoista. Kun opiskelijoiden ja vapaaehtoistyöntekijöiden liikkuvuutta edistetään, ihmiset uskaltavat paremmin työskennellä ja matkustaa eri puolilla Eurooppa eikä vain eri puolilla Isoa-Britanniaa.
Tällainen suunnitelma voi innoittaa kansalaisuuteen liittyviä arvoja, se tukee koulutusta ja on erinomaista mainosta Euroopan unionille sen tärkeimpien kansalaisten, nuorten, silmissä. Asia on äärimmäisen tärkeä, kun muistamme, että ainakin Isossa-Britanniassa nuorten äänestysprosentti Euroopan parlamentin viime vaaleissa oli yksi EU:n alhaisimpia.
Käytännön kokemukset Euroopasta ovat paljon luotettavampia ja innostavampia Eurooppaa koskevan tiedon lähteitä nuorille kuin tiedotusvälineiden jaarittelut.
Florenzin mietintö (A5-0146/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön perusteltuna tarkoituksena on rajoittaa vaarallisten aineiden käyttöä, ja näihin aineisiin lukeutuu sähkö- ja elektroniikkalaitteissa käytettävä lyijy. Haluaisin kuitenkin sanoa Florenzille, että lyijyn kohdalla kuten italialaisessa sananlaskussa sanotaan on paras edetä niin kuin housun punteissa olisi lyijyä, eli hitaasti. Ja sanon tämän myös siksi, että aivan kuin monilla poliitikoilla ja ministereillä Euroopassa olisi taskut täynnä lyijyä: eiväthän he onnistu nousemaan ylös tuoleistaan! Jätän nyt kielikuvat sivuun ja sanon, että mielestäni sähkö- ja elektroniikkalaitteidenkaan kohdalla ei olisi hyvä kiirehtiä poistamaan kaikkia vahingollisia aineita, jos niitä ei voida korvata terveydelle vähemmän vaarallisilla aineilla. Kannatan tätä mietintöä, kunhan näitä aineita poistetaan vähitellen.
Florenzin mietintö (A5-0148/2001)

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, määräämällä kierrätysstandardit sähkö- ja elektroniikkalaiteromulle Euroopan parlamentti tekee tästä teollisuudenalasta huomattavasti aikaisempaa luontoystävällisemmän.
Ympäristö voitti lopulta kädenväännön, jossa vastakkain olivat innovoivan sähkö- ja elektroniikkatuoteteollisuuden kannattajat ja perinteiset teollisuudenharjoittajat, jotka jarruttivat kaikin voimin lykätäkseen kyseisten jätteiden kierrätyksen järjestämisen määräaikaa.
Vaikka esittelijää voidaankin kiittää puhtaiden tuotteiden tien valinnasta, voidaan pahoitella, ettei komissio käsitellyt yhdessä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun kanssa samaan alaan kuuluvia kemiallisia aineita. Tämän toisen mietinnön yhteydessä vihreiden ryhmä on hyvin pahoillaan siitä, että 70 aineesta kielletään vain kaksi, vaikka näistä tuotteista, esimerkiksi bromatuista tuotteista, peräisin olevat kemialliset aineet saastuttavat jotkin äidinmaidot yli WHO:n standardien.
Tästä moitteesta huolimatta mietinnön suurin uudistus on tuottajien henkilökohtainen vastuu, kun heidät saatetaan taloudelliseen vastuuseen tuotteistaan, ja tämä koskee niin markkinoilla jo olevia tuotteita kuin markkinoille tulevaisuudessa saatettavia tuotteita. Ympäristönäkökohdat otetaan tämän mietinnön myötä entistä paremmin huomioon, ja tämä kertoo kasvavasta poliittisesta tietoisuudesta teollisuusjätteiden, erityisesti sähkö- ja elektroniikkalaiteromun, lisääntymisen vaaroista.
Loppujen lopuksi tässä pakollisessa uudistuksessa voittavat kaikki: teollisuudenharjoittajat, kuluttajat ja ympäristö. Sähkö- ja elektroniikkalaiteromua käsittelevä Florenzin mietintö on siis hyötynyt merkittävistä panoksista ympäristöön, mikä todistaa, että Euroopan teollisuuden täytyy kansalaisten ja poliitikkojen vuoksi ottaa ympäristönäkökohdat huomioon.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, sinä yönä, kun Italian vaalien tulokset saapuivat, en kyennyt pysymään hereillä eri tulosten välissä, ja nukahdin monta kertaa. Nähtyäni unta Maatenista, josta puhuin hetki sitten, ja luettuani juuri Florenzin mietinnön koska halusin valmistautua aiheeseen näin unessani juuri Florenzin, joka oli jätelavalla täydessä työn touhussa tuhoamassa sitä samaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromua, josta hän puhuu asiakirjassaan, ja hän oli yltä päältä hiessä ja lopen uupunut. "Olen eritellyt jätteitä jo kolme vuorokautta, jotta niitä voitaisiin käyttää uudelleen", hän sanoi minulle unessa. "Älä huoli", sanoin, "äänestän mietintösi puolesta, koska olen vakuuttunut, että on oikein kierrättää sähkö- ja elektroniikkaromua. Mutta nyt tule kanssani eläkeläispuolueeseen, koska siellä me tanssimme, matkustamme, ja joukossamme on eläkeläisrouvia, joiden kanssa voimme viettää rattoisampia päiviä kuin sinä vietät täällä!"

Lulling
. (FR) Euroopan parlamentti keskusteli Strasbourgissa ympäristövaliokunnan laatimasta sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevasta mietinnöstä. Ehdotetussa direktiivissä säädetään, että tuottaja tai maahantuoja vastaa ensi kädessä sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta, jota kertyy Euroopan unionin 15 jäsenvaltiossa noin 16 kiloa asukasta kohti, ja tämän määrän ennustetaan kaksinkertaistuvan 12 seuraavan vuoden kuluessa.
Erityislaatuisen tilanteensa vuoksi Luxemburgissa ei ole juurikaan varsinaisia tuottajia, vaan lähinnä maahantuojia.
Tuotteiden jakelu on usein järjestetty siten, että yksi päämaahantuoja vastaa Belgian ja Luxemburgin alueesta. Tämä maahantuoja on yleensä Belgiassa eikä Luxemburgissa. Jos Belgialle riittääkin, että se asettaa vastuuseen vain yhden päämaahantuojan, niin Luxemburgin täytyy asettaa vastuuseen lukematon määrä liikkeitä, joille päämaahantuoja toimittaa tuotteensa. Lisäksi tuotteiden rinnakkainen maahantuonti vakiintuneiden jakeluteiden ulkopuolella on Luxemburgissa huomattavasti yleisempää kuin muissa maissa.
Näin ollen vastuuseen asetetut liikeyritykset ovat Luxemburgissa yleensä pienyrityksiä, ja ne ovat joka tapauksessa kooltaan pienempiä kuin muissa maissa.
Luxemburgin erikoisen tilanteen vuoksi täytyy kiinnittää erityistä huomiota siihen, että täytäntöön pantavien kierrätyksen ja hyödyntämisen rahoitusjärjestelmien hallinnointia yksinkertaistetaan. Joillakin aloilla on siis parempi, että direktiivissä suodaan jäsenvaltioille riittävästi vapautta mukautettujen ratkaisujen täytäntöönpanoon.
Kaupoilla ei etenkään kaupungeissa ole usein varastotilaa suurten jätemäärien säilyttämiseen. Kauppoja ei siis saa velvoittaa keräämään jätteitä, vaan tämä täytyy säilyttää vapaaehtoisena. Jos kauppa ei voi kerätä jätteitä, täytyy kuluttajille tarjota muita järjestelmiä, kuten esimerkiksi kierrätyspisteitä. Pakollisen keräämisen kustannukset olisivat todellakin kohtuuttoman korkeat useille kaupoille.
Direktiivissä käsitellään myös niiden sähkö- ja elektroniikkatuotteiden rahoitusta, jotka ovat jo myynnissä direktiivin voimaantulon aikaan ja joista osan tuottajia ei enää ole olemassa. Joidenkin laitteiden, kuten jääkaappien ja televisioiden, elinikä on keskimäärin 20 vuotta. Direktiivissä täytyy jättää jäsenvaltioille mahdollisuus valita toimet, joita toteutetaan tällaisten laitteiden kierrätyksen rahoittamiseksi. Valtion kanssa voitaisiin siis sopia toimista, joilla kannustetaan kuluttajia esimerkiksi palauttamaan ilmaiseksi jätteet, joita heillä on tällä hetkellä ullakoillaan. Tällaisia toimia on jo toteutettu maissa, joissa on käytössä ilmaisia keräysjärjestelmiä.
(Selitystä lyhennettiin työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)

Arvidsson, Carlsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman ja Stenmarck
. (SV) Me maltillisen kokoomuspuolueen edustajat pidämme tätä direktiiviä olennaisena ympäristön suojelun kannalta. Sitä paitsi direktiivin pääperiaatteet tulevaisuuden tuotteiden tuottajan vastuusta ja kuluttajien mahdollisuudesta valita ympäristön kannalta hyviä tuotteita ovat tärkeitä.
Teksti on hieman epäselvä 7 artiklassa. Olemme tulkinneet sen seuraavasti: 2 kohdassa tarkoitettu rahoitus koskee romutusta ylipäänsä. Jäsenvaltioille annetaan siten mahdollisuus kymmenen vuoden kuluessa valita vaihtoehtoisesti yhteisrahoitus, esimerkiksi verot. Tämän on koskettava myös niin kutsuttua vanhaa jätettä. Tämän ajanjakson jälkeen poikkeuksia saa esiintyä vain, jos komissio on hyväksynyt ne.
Edellä mainitun tulkinnan perusteella äänestimme mietinnön puolesta.

Titley
. (EN) Tuen näitä toimenpiteitä, joilla otetaan käyttöön uusia tiukkoja kierrätyssääntöjä, joiden ansiosta kuluttajat ja vähittäismyyjät voivat palauttaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromua ilmaiseksi ja kannustetaan valmistajia kantamaan vastuuta.
Sääntöjen tavoitteena on kannustaa kuluttajia hankkiutumaan eroon vanhoista, kuluneista sähkö- ja elektroniikkalaitteista ja palauttamaan ne paikallisten keräyspisteiden tai vähittäismyyjien palautusmallien kautta mieluummin kuin heittämään pois vanhat hiustenkuivaajat, jääkaapit ja televisiot.
Elämme yhteiskunnassa, jossa tavarat vain heitetään pois ja jossa jätevirrat tulvivat käytetyistä tietokoneista, kattiloista, jääkaapeista ja pakastimista ennennäkemättömään tahtiin. Kuluttajien ympäri Eurooppaa täytyy tehdä osansa pysäyttääkseen sähkölaitteiden jätetulva. Siihen ei tarvita kuin pieni muutos ihmisten arkirutiineihin. Vanhojen radioiden ja pölynimurien palauttaminen kierrätykseen tulee olemaan kuin tyhjien pullojen palauttaminen kauppaan tai vanhojen sanomalehtien kerääminen sen sijasta, että ne heitettäisiin roskikseen.
Valmistajille tämä tarkoittaa kierrätysmallien rahoittamista yleisten kierrätyspisteiden, vähittäismyyjien palautusmallien sekä käsittely-, keräys- ja hävittämismallien kautta. Vastuu ei lopu sähkölaitteiden valmistamiseen, vaan sähkölaitteiden valmistajien täytyy kantaa vastuu myös tuotteiden käyttöiän jälkeisestä kohtalosta.
Tällainen suunnitelma on tärkeä askel kohti Euroopan unionin vihertymistä. Tämä todistaa jälleen kerran Euroopan sitoutumisesta siihen, että luodaan entistä terveellisempi ja turvallisempi ympäristö kansalaisillemme.
Breyerin mietintö (A5-0135/2001)

Dehousse
Arvoisa puhemies, Breyerin mietinnöstä käydyn yleisen keskustelun yhteydessä esittämieni oikeudellisten näkökohtien lisäksi haluaisin korostaa, että puolueeni ja minun puoltavat äänet johtuvat myös parlamentin äänestykseen tuotujen tekstien poikkeuksellisesta maailmanlaajuisesta merkityksestä.
Euroopan maailmanlaajuisesti esimerkillisen kehityksen, tämän kehityksen tasapainoisuuden sekä maanosamme taloudelliseen kehitykseen kautta aikojen liittyneen kulttuurin laadun yksi syy on juuri siinä, että Euroopalla on aina ollut ehtymättömät, loputtomiin uusiutuvat varat kallisarvoista nestettä, joka on elämän ehdoton edellytys. Niin veden laatu kuin sen määräkin ovat nyt uhattuina viime vuosisatojen järjettömän ja kiihtyvän sekä lähes hallitsemattoman saastumisen vuoksi. Tämä vaarallinen tuhlaus tapahtuu kuitenkin samaan aikaan, kun maailman väestön kasvu tekee vaikeaksi veden riittävän tarjonnan maailmaa tällä hetkellä kansoittaville kuudelle miljardille ihmiselle saati sitten niille kahdeksalle miljardille, jotka saattavat hyvässä tai pahassa elää rinnakkain 30 vuoden kuluttua eli yhden sukupolven ajan kuluttua. Yksikään valtio tai alue ei voi välttyä tältä kaksinkertaiselta paineelta; tämä kertoo, kuinka olennaisia komission aloite, parlamentin äänestys ja neuvoston hyväksyntä ovat valmistautumisessa tulevaisuuteen yleensä ja erityisesti Euroopan tulevaisuuteen.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olen varma, että te tunnette latinankielisen sadun, jossa sanotaan että mitä ylempänä oli susi, sitä alempana oli lammas juomassa purosta, "superior stabat lupus longeque inferior agnus". Miksi siteerasin tätä latinankielistä satua? Koska mielestäni on täysin oikein välttää heittämästä vahingollisia aineita jokiin, ja koska vesi juoksi suden luota lampaan luo samalla tavalla kuin Euroopan vesivirrat virtaavat kaukaisilta alueilta Välimereen ja meriimme asti, on hyvä, että tämän mietinnön tavoin kehotamme ehdokasvalioita olemaan saastuttamatta lähteitä ja Euroopan halki kulkevien jokien yläjuoksuja.
Alavanosin mietintö (A5-0299/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä käsitellään innovaation edistämistä uuden tekniikan avulla. Kuten olen aikaisemminkin sanonut, suhtaudun hyvin myönteisesti tietokoneisiin, Internetiin ja kaikkiin näihin nykyaikaisiin omituisuuksiin, joista nuoriso niin kovasti pitää. Vahinko vain, että olen joutunut viettämään monet pääsiäiset ja monet joulut kopioiden sähköisiä asiakirjoja, jotka olivat hetkessä hävinneet, kun olin painanut väärää näppäintä. Tämän takia uusi tekniikka on minusta hieman harmillista. Tyttäreni Elisabetta onnistui kuitenkin vakuuttamaan minut, että uusi tekniikka on hyvin hyödyllistä, koska olen voinut käyttää sitä hyväkseni myös poliittisessa elämässä. Näin ollen suhtaudun myönteisesti tähän mietintöön, vaikka toivonkin että lapsista kasvatettaisiin kunnon nuoria, eikä heistä kasvatettaisi vain taitavia tietokoneen käyttäjiä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Jos mietinnössä olisi ollut vain hyvien aikeiden julistuksia, joissa olisi painotettu tarvetta edistää uusia tekniikoita erityisesti opetusalalla, olisimme voineet äänestää sen puolesta, vaikka pelkät hyvät aikeet eivät vielä takaakaan politiikan välineitä.
Näiden julistusten takaa paljastuu kuitenkin useissa kohdissa aie tarjota yrityksille teknistä ja taloudellista tukea. Koska emme halua puoltaa yksityisyrityksille annettavia tukia, vaikka ne olisivatkin kätkettyjä, pidättäydyimme äänestämästä tästä mietinnöstä.

Meijer
. (NL) Uudet tekniikat eivät saa johtaa siihen, että Euroopan opetusjärjestelmässä syntyy uudestaan kahtiajako kansankieliin ja etuoikeutettuun viestintäkieleen. Eurooppa koostuu joukosta suhteellisen pieniä ja pääosin yksikielisiä alueita. Eurooppa ei ole Amerikka, missä samoilla alueilla asuvien ja alun perin eri kieliä puhuvien maahanmuuttajien piti omaksua virallinen hallintokieli voidakseen puhua keskenään. Euroopassa yhden ja saman alueen sisällä vallitsevat kielierot liittyvät usein rikkaiden ja köyhien, vallanpitäjien ja valtaa vailla olevien sekä voittajien ja häviäjien välisiin eroihin. Suuret monikansaiset valtiot yrittivät satojen vuosien ajan pakottaa kansalaiset omaksumaan toista kieltä. Se oli pääkaupungin ja rikkaiden käyttämä kieli, jota puhuivat lisäksi yrittäjät, virkamiehet ja sotilaat. Etuoikeutetut ryhmät omaksuivat viranomaisten suojeleman kielen, mutta työläiset ja maanviljelijät jatkoivat oman kansankielensä puhumista. Tämä oli tärkein syy kieliriitojen syntymiseen ja suurien valtioiden hajoamiseen. Vaatimus omalla kielellä annettavasta opetuksesta ja hallinnosta elää yhä vielä kaikilla alueilla, joilla kielirajat eivät osu yksiin valtiollisten rajojen kanssa tai maan sisällä kulkevien autonomisten alueiden rajojen kanssa. Meidän pitää puolustaa kielten tasa-arvoisuutta, mikäli haluamme, että nuorten sukupolvea ei jaeta keinotekoisesti vähä- ja parempiosaisiin.
Perryn mietintö (A5-0302/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, jäsen Perryn mietinnön sivulla 21, jossa edelleen puhutaan valkoisesta kirjasta, työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan päätelmissä lukee, että "arvostettaisiin laajemmin, jos työnantajat osoittaisivat suurempaa halukkuutta ottaa työhön iäkkäämpiä työntekijöitä", jotka ovat elämänsä aikana omaksuneet opetuksen tarjoamat uutuudet, joita nykyaikainen maailma meille joka päivä syöttää. Minä olen tietenkin tällaisen johtopäätöksen kannalla. Toivon todellakin, että opintoja suorittaneet vanhukset, jotka ovat kasvattaneet tietojaan, voivat tämän mietinnön nojalla löytää helpommin työtä.
Mauron mietintö (A5-0152/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, Mauro on italialainen , kuten minä, ja myös Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsen. Näin ollen kävin mielelläni kuuntelemassa erästä hänen tätä mietintöä koskevaa luentoaan. Jossakin vaiheessa hän kysyi: "Näettekö edessäni olevan lasin?" Kaikki ajattelimme: "Kyllä, me näemme sen." Mauro jatkoi: "Tätä lasia käytetään veden juomiseen, mutta voisin särkeä sen Fatuzzon päähän, jolloin lasia käytettäisiin sopimattomalla tavalla." Niin hän todellakin sanoi itse asiassa päätäni särkee vieläkin ja selitti, miksi hän niin sanoi. Siksi, että uuttakin tekniikkaa, tietokoneita ja Internetiä voitaisiin hyvin käyttää väärin samoin kuin hän oli antanut asiasta esimerkin lasia voidaan käyttää väärin. Haluaisin kuitenkin pyytää, ettei päähäni rikottaisi tietokonetta, koska silloin en voisi enää antaa äänestysselityksiä.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Opetusalalla toimivalta kuuluu valtioille. Torjumme kaikki yritykset kiertää tämä tosiasia. Tämän toimivaltajaon kyseenalaistamiseen liittyy todellakin liberaaliskaupallisten vaihtoehtojen lisääntyminen opetuskysymysten yhteydessä.
Mietinnöt johtavat pohdinnat selkeästi tähän suuntaan erityisesti "sisällöistä" "taitoihin" siirtymisen kautta. Tässä on kyse tutkintotodistuksiin liittyvien pätevyyksien kyseenalaistamisesta yksin yritysten käsissä olevien "joustavien " taidonarviointien eduksi. Kaikki tämä kuuluu useissa maissa käynnistettyjen liberaalien vastauudistusten logiikkaan. Samalla tavalla "elinikäinen oppiminen" yhdistyy tässä näkökulmassa peruskoulutuksen jyrkkään vähentämiseen ja julkisten koulutuslaitosten aseman rajuun heikentämiseen ("virtuaaliopetuksen", etäopetuksen ja yhä enenevässä määrin maksullisen koulutuksen hyväksi).
Tieto- ja viestintätekniikan pitää päinvastoin vahvistaa kaikkien oikeutta yhteiseen ja julkiseen korkeatasoiseen ja laadukkaaseen opetukseen.
Rahoituksella ei ole kyseistä merkitystä tällä alalla, jos siihen liittyy kaikkien opetukseen 15 vuoden ajan kohdennettujen määrärahojen tuntuva supistaminen. Emme näin ollen voi äänestää näiden mietintöjen puolesta.

Figueiredo
. (PT) Uusi tekniikka ja sen käyttäminen koulutuksessa on tietysti mitä kiintoisin ja merkittävin aihe. Kuten tiedetään, tämän ongelman ratkaisemiseksi ei kuitenkaan riitä, että jokaisessa koulussa on tietokone. Oleellista ei ole ainoastaan se, että kouluissa on mahdollista käyttää asianmukaisia teknisiä perusrakenteita niin ohjelmien kuin välineidenkin tasolla, vaan se, että huomiota kiinnitetään enemmän myös opettajien koulutukseen ja sellaisten edellytysten luomiseen, että kaikilla oppilailla yksin ja yhdessä on mahdollisuus ja kyky käyttää tätä tekniikkaa.
On kuitenkin tähdennettävä, että komission tiedonanto on erittäin lavea, ja käytännössä se on sidottu jo olemassa oleviin ohjelmiin, joilla on omat tavoitteensa, minkä takia tällä aloitteella rajoitutaan ehdottamaan kussakin jäsenvaltiossa tapahtuvan kehityksen seuraamista sen sijasta, että siinä tarkasteltaisiin sellaisia toimia, joiden avulla voitaisiin todella muuttaa nykyistä tilannetta ja vaikuttaa siihen, miten Internetiä käytetään yleensä tulevaisuudessa. Portugalin kaltaisissa maissa on kuitenkin niin, että mikäli uuden tekniikan käyttökustannukset eivät oleellisesti muutu ja köyhimpien perheiden elintaso parane huomattavasti, ei ole todennäköistä, että suuri osa lapsista ja nuorista saisi yhtäläiset mahdollisuudet käyttää uutta tekniikkaa.
von Wogaun mietintö (A5-0165/2001)

Berthu
. (FR) Talouspolitiikan suuntaviivoista vuodelle 2001 käytyä keskustelua leimasi suuri epävarmuus, mikä ei ole yllättävää, sillä tehtävä on lähes mahdoton: pitäisi määritellä Euroopan tasolla yhteiset taloudelliset suuntaviivat, vaikka mailla on erilaisia tarpeita.
Epävarmuutta lisää, että Euroopan keskuspankki laski ohjauskorkoa 0,25 prosenttiyksikköä toukokuun 10. päivänä. Juuri kun EKP:n varapääjohtaja Christian Noyer oli 2. toukokuuta vakuuttanut parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnalle suhtautuvansa optimistisesti hintojen vakauteen euroalueella, kun EKP:n pääjohtaja Wim Duisenberg oli vakuuttanut raportissaan suhtautuvansa luottavaisesti kasvunäkymiin ja kun kaikki nämä asiat yhdessä viittasivat korkojen vakauteen, niin laskemalla korkoja EKP kumosi itse esittämänsä päättelyt. Toimenpiteestä seurasi ensimmäiseksi euron arvon lasku - jälleen kerran - ja pörssikaupan mekaaninen vilkastuminen ilman mitään tuntuvaa hyötyä talouskasvulle.
EKP elää keskellä jatkuvia ristiriitoja, joiden loppua ei näy. On todellakin mahdotonta ryhtyä mihinkään toimiin, jotka eivät sopisi huonosti ainakin joidenkin jäsenvaltioiden tilanteeseen. Esimerkiksi kollegamme Blokland kertoi juuri meille, että viimeisin koronlasku herätti epävarmuutta Alankomaissa, jossa inflaatio on juuri noussut korkeammalle kuin 20 vuoteen ja jossa kaikki olivat päinvastoin sitä mieltä, että korkoja olisi pitänyt nostaa. Sama koskee muitakin alueen maita.
Näissä olosuhteissa kaikki EKP:n toimet tuovat esiin erimielisyyksiä, jotka kansainväliset toimijat tulkitsevat välittömästi yhtenäisen rahapolitiikan tehokkuuden esteiksi ottamatta huomioon kaikkia muita muuttujia. Euron ansiosta olemme näin ollen jatkuvasti luottamuskriisin rajoilla.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, jäsen von Wogaun mietinnön päätelmien 8 kohdassa jäsenvaltioita kehotetaan mukauttamaan eläkejärjestelmiään Euroopan talouteen. Haluaisin korostaa tässä asiassa, joka on poliittisen elämäni ydin, että meidän on löydettävä tasapaino sen välille, että valtion talousarviossa säästetään ja että kaikille kansalaisille annetaan mahdollisuus elää arvokasta elämää, enkä tarkoita pelkästään vanhuksia ja eläkeläisiä, vaan myös nuoria. Vastustan kaikkia toimenpiteitä, joiden seurauksena vanhuksille maksetaan minimikuukausieläkettä mikä sinänsä on oikea ja hyvä asia koska avustusta pitää maksaa myös nuorille, joilla ei ole keinoja elättää itseään, ja samoin niille, jotka ovat maksaneet sosiaaliturvamaksuja. Rahan ja meidän sosiaalisen elämämme välille täytyy siis löytää oikeanlainen tasapaino, ja tämä on meidän kaikkien oikeus.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Äänestimme tätä jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikkojen suuria suuntaviivoja koskevaa mietintöä vastaan, sillä nämä suuntaviivat tukevat täysin suurten johtajien etuja ja mieltymyksiä työntekijöiden kustannuksella.
Vaikka tekstiin on lisätty tarkistuksia, kuten ne, joissa esitetään ympäristönäkökohtia, tai ne, joissa ehdotetaan Tobinin veron tyyppisen veron soveltamista pääomien siirtoihin, se säilyy valtioiden toteuttamien johtajia suosivien ja työntekijöitä sortavien politiikkojen ylistyksenä ja talouden nykyisen toiminnan hyväksymisenä.
Emme äänestäneet viimeisestä tarkistuksesta, jottemme sekoittaisi ääniämme kapitalistisen järjestelmän kiihkeimpien kannattajien ääniin, kun he äänestivät tarkistusta vastaan, sillä he vastustavat niinkin mitätöntä pääoman verotusta kuin Tobinin veroa.
Mutta väitteet keinottelupääoman liikkeiden valvonnasta tällä verolla tai rahoitusmarkkinoiden epävakauden vähentämisestä ovat pelkkää sumutusta.
Työpaikkojen vähentämisten vyöry joissakin Euroopan unionin suurimmissa yrityksissä todistaa, ettei suurella pääomalla keinottelu ole ainoa asia, joka vahingoittaa työntekijöitä ja yhteiskuntaa, vaan myös itse pääoma ja talousjärjestelmä, jota ohjaa tuotto ja kapitalistinen rikastuminen. Työntekijät tarvitsevat toimenpiteitä, jotka suojelevat heitä johtajien ahneudelta, eivätkä symbolisia eleitä, joilla kaiken lisäksi oikeutetaan talouden kapitalistinen toiminta.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Äänestämme tätä uutta liberalismin ylistysvirttä vastaan. Työmarkkinoiden "rakenneuudistus", jota siinä tuetaan, merkitsee työsopimusten epävakauden lisääntymistä. Tämä on koko Euroopassa harjoitettu politiikka, emmekä todellakaan suostu "jatkamaan ja nopeuttamaan" sitä, vaan haluamme päinvastoin lopettaa sen. Emme vastustaisi "asianmukaisia edellytyksiä investointien edistämiselle", elleivät ne tarkoittaisi voittojen kasvattamista, vaikka nimenomaan palkansaajien kulutus mahdollistaa investointien kestävän tukemisen.
Mitä taas tulee eläkkeisiin, olemme aina etulinjassa torjumassa näitä niin sanottuja "uudistuksia", jotka tarkoittavat tosiasiassa yksityisten vakuutusten käyttöönottoa. Vastustamme myös päättäväisesti sähkön ja kaasun vapauttamista, ja tuemme sitä vastoin suuren eurooppalaisen julkisen palvelun perustamista.
Äänestämme myös tätä mietintöä vastaan, koska se on kirjoitettu tekopyhällä ja epädemokraattisella kapulakielellä ja koska se lukeutuu "tietämättömyyden talouden" alaan. Kuinka voimme unohtaa Ison-Britannian junien ja Kalifornian sähkön jälkeen, ettei yksityistäminen tarkoita tehokkuutta?

Figueiredo
. (PT) Vaikka odotettavissa on Euroopan ja maailman talouden hidastuminen, joka vahvistetaan kevään makrotaloudellisissa ennusteissa, komissio muuttaa vuoden 2001 taloudellisia suuntaviivoja koskevia suosituksiaan. Sen määräämä resepti on pysynyt muuttumattomana vuosien ajan: julkisten menojen pienentäminen, palkkamaltti ja Lissabonin strategian mukaisten rakenteellisten uudistusten nopeuttaminen, erityisesti vapauttamisen ja työmarkkinajoustojen tasolla.
Komissiota ei kiinnosta mikään muu kuin hintojen vakaus ja vakaussopimuksen noudattaminen. Jopa Portugalille, jossa näkymät ennustavat merkittäviä poikkeamia eurooppalaisesta kasvusta samoin kuin työttömyyden pahenemista, erityisesti naisten ja nuorten kohdalla, ja jossa työntekijät joutuvat kärsimään inflaation kohoamisesta ja siten ostovoiman menetyksestä, vaikka heidän palkkansa ovat Euroopan unionin matalimpia, resepti on yhä sama: palkkamaltti, irtisanomisten helpottaminen ja vakaussopimuksen tavoitteiden ennakointi supistamalla julkisia menoja runsaammin vuoden 2002 talousarviossa.
Kuitenkin von Wogaun mietinnössä vahvistetaan komissiossa luonnostellut suuntaviivat, ja erityisesti on tuotava esille omaa lajiaan oleva ehdotus kutsua "Euroopan kotimarkkinoita" "euroalueeksi". Esittelijä kannattaa lyhytnäköistä tavoitetta vakauttaa hinnat, mikä haittaa taloudellista kasvua. Hän väheksyy julkisten investointien merkittävyyttä ja vetoaa siihen, että "menojen rajoittamisen mahdollisuuksia" on "hyödynnettävä täysimittaisesti". Hän pahoittelee, ettei Tukholman huippukokouksessa ole edetty kaasu- ja sähköalojen vapauttamisessa ja "korostaa, että vapauttamisen ulottaminen vielä puuttuville aloille on tärkeää". Hän korostaa tarvetta "vahvistaa työmarkkinauudistusta". Hän käsittelee eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmien uudistusta ja unohtaa täysin työllisyyskysymykset.
Näin ollen emme voineet muuta kuin äänestää tätä mietintöä vastaan.

Markov
. (DE) Käsiteltävänä oleva mietintö, joka käsittelee komission suositusta jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi vuonna 2001 asettaa tärkeimmäksi päämääräksi, että Euroopan unionista on vuoteen 2010 mennessä tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin talousalue. Tätä vastaan minulla ei periaatteessa ole mitään, mutta valmistelija on varmaankin tietoisesti jättänyt mainitsematta, että Lissabonin huippukokouksessa lausetta jatkettiin seuraavasti: talous, joka kykenee luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Tämä juuri on kiistakapula. Aivan oikein todetaan talouden suhdanteiden heikkeneminen, ja tämän asiantilan parantamiseksi uusliberalistiset käsitykset kaivetaan taas esiin: tarjontapohjainen talouspolitiikka, liberalisointi, valtionvelan vähentäminen, vaatimus työntekijöiden pidättyvyydestä työehtosopimusneuvotteluissa.
Edelleen puuttuu ratkaisevia osia, vaikka nyt on otettu mukaan joitakin tärkeitä seikkoja, jotka eivät olleet mukana saman tekijän Euroopan taloudellista tilannetta käsittelevässä mietinnössä - esimerkiksi se, että verotuslainsäädäntöä on välttämätöntä yhdenmukaistaa, että on tärkeää vahvistaa erityisesti pk-yritysten asemaa ja että ympäristöpolitiikan näkökannat on otettava huomioon.
Ilman kotimaisen kysynnän vahvistamista, ts. ostovoiman kasvattamista, ei onnistuta käynnistämään kestävää noususuhdannetta. Siksi uusien työpaikkojen saamisen ja luomisen pitää olla etusijalla. Tarvitsemme kiireesti työn uudelleen jakamista lyhentämällä työaikaa kaikin tavoin, kaikkien ansiotyöstä elantonsa saavien saattamista oikeudenmukaisesti mukaan sosiaali- ja eläkekassoihin, sivistyksen ja koulutuksen painottamista, julkisen talouden sijoituspolitiikan suunnanmuutosta. Niin kauan kuin näitä välttämättömiä asioita ei oteta mukaan Euroopan talouspoliittiseen strategiaan, emme voi mitenkään kannattaa ehdotusta.

Patakis
(GUE/NGL), kirjallinen. (EL) Euroopan parlamentin mietinnössä omaksutaan komission ehdotukset vakaussopimuksen toteuttamiseksi ja talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi, ja ne muodostavat entistäkin kovemman työläistenvastaisen paketin.
"Maltillisen palkkakehityksen jatkaminen" ja "työmarkkinoiden suurempi joustavuus" nähdään myönteisenä kehityksenä, ja samalla esitetään ankarahkoja toimia palkansaajille Euroopan talouskasvun heikkenemisen ja hidastumisen vuoksi sekä sen vuoksi, että EU:n talouskasvu on uudelleenarvioitu, ja sitä on laskettu 3 prosentista keskimäärin 2,7 prosenttiin vuodeksi 2001.
Komission mielestä on kannustettava menettelyjä, jotka edistävät työn entistä joustavampaa organisointia, ja että "jatketaan näitä pyrkimyksiä väljentämällä työvoiman suojelua koskevaa rajoittavaa lainsäädäntöä". Toisin sanoen palkansaajien kontrolloimattomat, "taloudelliset" joukkoirtisanomiset on sallittava. Suuret yritykset ovatkin jo toteuttaneet tätä ja irtisanoneet suuria määriä työntekijöitään verukkeenaan talouskasvun kehityksen hidastuminen toteuttaakseen rakenneuudistuksia tuotannon ja henkilöstön kohdalla. Tämän vuoksi viime viikkoina on tiedotettu yli 250 000 työntekijän irtisanomisesta. Yhdysvaltain taloudessa nähtävien voimakkaiden laman merkkien vuoksi irtisanomisten aalto kasvaa, sillä henkilöstöä supistamalla yritykset pyrkivät ylläpitämään korkeita voittojaan.
Tällaista siis EU:n on politiikka. Suojellakseen rahavallan voittoja se näyttää vihreää valoa joukkoirtisanomisille. Sen vuoksi kaikki EU:n viittaukset siihen, että se muka olisi kiinnostunut palkansaajista ja työttömyyden torjunnasta, ovat tekopyhiä ja teeskentelyä.
Asiakirjassa kannatetaan myös voimassa olevan sosiaali- ja eläketurvajärjestelmän radikaalin purkamisen nopeuttamista sekä sen uudistamista vuoden 2001 aikana, jotta voitaisiin kohdata "väestön ikääntymisestä johtuvat ongelmat"!
Mietinnössä esitetään myös, että yksityistämiskehitystä pitäisi nopeuttaa, ja tarkemmin sanottuna siinä mainitaan, että televiestintäalan markkinoiden vapauttaminen toimii hyvänä esimerkkinä ja että samaa linjaa pitää jatkaa, kuten on sovittu, myös energia-alalla, postissa, lentoliikenteessä, rautateillä ja laivaliikenteessä.
On selvää, että työntekijöitä odottavat entistäkin raskaammat ajat. Sosiaaliturva on riippuvainen palkkatasosta ja avustusten määrästä sekä palkansaajien ostovoimasta. Osa-aikatyön yleistyminen - yhdistettynä alennettuun eläkkeeseen ja kalliiseen yksityiseen sosiaalihuoltoon - ja myös eläketurva- terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmien kaupallistuminen ohjaavat laajoja kansanryhmiä työttömyyden, köyhyyden, epävarmuuden ja sosiaalisen syrjäytymisen tielle.
Palkansaajia varten varatut toimenpiteet johtavat köyhyyden jatkumiseen. Hyvinvointi on toki varattu suurelle pääomalle, jota vahvistetaan entisestään.
Me Kreikan kommunistisen puolueen (KKE) Euroopan parlamentin jäsenet äänestämme tätä mietintöä vastaan, jossa luvataan entistäkin suurempaa köyhyyttä palkansaajille, lisää suurvoittoja suurelle pääomalle ja jossa pyritään romuttamaan työväen saavutetut edut. Palkansaajat tuomitsevat tämän ja vastustavat tätä julmaa ja epäinhimillistä politiikkaa. Suurten, massiivisten ja yhdistävien mielenosoituksien ja lakkojen avulla Euroopan eri valtioissa ja Kreikassa he pyrkivät torjumaan tulossa olevaa myrskyä, ja me seisomme heidän rinnallaan tässä yhteisessä taistelussa.

Puhemies
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.39, ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Lasten ja nuorten alkoholinkäyttö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Stihlerin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0150/2001) ehdotuksesta neuvoston suositukseksi lasten ja nuorten alkoholinkäytöstä (KOM(2000) 736 - C5-0020/2001 - 2001/0801(CNS)).

Stihler
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä mietintö koskee ehdotusta neuvoston suositukseksi lasten ja nuorten alkoholinkäytöstä. Parlamenttia on pyydetty esittämään kantansa asiaan. Mietinnöstä ei tule sitovaa osaa eurooppalaista lainsäädäntöä, vaan se toimii kirjaimellisesti suosituksena jäsenvaltioille.
Haluan tässä vaiheessa kiittää puheenjohtajavaltio Ruotsia sen asiaa kohtaan osoittamastaan mielenkiinnosta ja menestyksekkään Tukholman konferenssin järjestämisestä. Se, että nuorten annettiin esittää näkemyksensä siinä missä terveysministerien, teki keskustelusta vielä mielenkiintoisemman.
Olemme saaneet yhä enemmän todisteita siitä, että lapset ja nuoret aloittavat alkoholin juomisen yhä nuorempina ja juovat huolestuttavia määriä jo nuorina. Ongelma ei kasva ainoastaan pohjoisissa valtioissa, vaan myös eteläisissä valtioissa. Ranskasta ja Espanjasta on saatu entistä enemmän tietoja nuorten päihtymyksestä, joka liittyy tappeluihin, väkivaltaan, koulusta poissaoloon, varkauksiin ja laittomien huumeiden käyttöön. Tuoreet tutkimukset osoittavat, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Tanskassa, Suomessa, Ranskassa ja Ruotsissa on eniten poikia ja tyttöjä, jotka ovat olleet päihtyneinä 13-vuotiaina tai sitä nuorempina. Runsas kertajuominen 15-vuotiaiden keskuudessa on yleisintä Skotlannissa, jota minä edustan parlamentissa. Myös sukupuolten välinen kuilu kapenee, ja eniten 15 vuoden ikään mennessä juovuksissa olleita tyttöjä on Tanskassa, Suomessa, Englannissa, Skotlannissa ja Walesissa. Totuus on kuitenkin, että lapset ja nuoret ovat aikuisia alttiimpia alkoholin vaikutuksille.
Lasten ja nuorten liiallisella alkoholinkäytöllä on vakavia seurauksia heidän terveydelleen. Nuorena hankitut juomatottumukset voivat johtaa samanlaisiin alkoholin kulutuksen malleihin aikuisiässä. Monet kollegat varmasti tietävät, millaisia seurauksia liiallisesta alkoholinkäytöstä on. Puhuttaessa nuorten alkoholin väärinkäytöstä ei voida kieltää yhteyttä runsaan kertajuomisen ja ei-toivottujen raskauksien, sukupuolitautien leviämisen, rikosten ja tieliikenneonnettomuuksien välillä. Jokainen näkee todisteet tästä paikallisella poliisiasemallaan tai sairaalassa.
Millaisia ratkaisuja meillä on? Tiedotus, valistus ja terveyden edistäminen ovat keskeisiä alaikäisten runsaan kertajuomisen ehkäisyssä, samoin kuin lapsille, vanhemmille, opettajille ja huoltajille suunnattu terveydenedistämispolitiikka, alkoholituotteiden etikettien kehittäminen ja nuorisopolitiikkojen yhdistäminen.
Valmistellessani tätä mietintöä otin yhteyttä yli 100 kouluun ja 50 nuorisojärjestöön Skotlannissa. Townhillin ala-asteella Dunfermlinessa, jossa asun, todettiin valistuksen lisäämisen tarve, kun siellä huomattiin, että useimmat oppilaat eivät tienneet alkoholin väärinkäyttöön liittyvistä terveydellisistä ja yhteiskunnallisista ongelmista.
Tästä pääsen seuraavaan kohtaani, joka on hyvin tärkeä. Lasten ja nuorten runsaan kertajuomisen lisääntymisen luonnetta, laajuutta ja syitä täytyy tutkia tarkemmin. Meidän täytyy parantaa tiedon keruuta ja jakaa tietoa. Kinghornen ala-asteella Fifessa pidettiin tutkimusta tärkeänä ja sähköpostiverkkoa, jossa oppilaat voivat keskustella asiasta ja pohtia sitä, välttämättömänä.
Kolmanneksi, myös kysymys alaikäisille myynnistä on tärkeä. Useissa maissa on lakeja, joiden pitäisi estää sellainen. Tiedämme kuitenkin kaikki, että sitä tapahtuu. Myös laittoman alkoholin määrän lisääntyminen useissa jäsenvaltioissa vaikuttaa asiaan. Nykyisten lakien kunnollinen täytäntöönpano jäsenvaltioissa saattaisi estää jossain määrin alkoholin myyntiä lapsille ja nuorille.
Käytännesäännöistä: suuri osa alkoholiteollisuudesta on ottanut käyttöön vapaaehtoisia käytännesääntöjä ja harjoittaa itsesäätelyä. Suuri osa teollisuudesta on halunnut ottaa vastuuntuntoisen lähestymistavan tähän asiaan. Vanhemmat, opettajat ja nuoret itse ovat kuitenkin huolissaan siitä, ettei mainonnan suhteen tehdä tarpeeksi. Ei ole ihme, että ihmiset huolestuvat nähdessään kuvia vauvoista, joiden potkupuvuissa on olutmerkkien logoja. Powrien ala-asteella Dundeessa pyydettiin, että alkoholista tehtäisiin "epätrendikästä"; televisiomainoksissa pitäisi näyttää oksentelua ja krapulaa. Useat ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäsenistä tukivat ehdotusta sitovan lainsäädännön lisäämisestä, ja keskustelua aiheesta jatketaan vielä.
Johtopäätöksenä totean, että tarvitsemme ehdottomasti yhteisiä toimia opetuksen ja tutkimuksen alalla voidaksemme ehkäistä lasten ja nuorten runsasta kertajuomista.
St Elizabethin ala-asteella Hamiltonissa huomautettiin, että elämässä on muutakin kuin halu tulla mahdollisimman juovuksiin mahdollisimman lyhyessä ajassa mahdollisimman suuren yleisön edessä.
Lopuksi, kuten Maailman terveysjärjestön laatimassa Euroopan alkoholia koskevassa peruskirjassa todetaan, kaikilla lapsilla ja nuorilla on oikeus kasvaa ympäristössä, joka on suojattu alkoholin kulutuksen kielteisiltä vaikutuksilta ja joka on suojattu mahdollisimman hyvin alkoholijuomien mainonnalta. Toivon, että kollegani tukevat tätä mietintöä.

Zissener
, kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan lausunnon valmistelija. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nuorison ja alkoholin suhteessa ei ole kyse ongelmista, jotka olisivat syntyneet vasta eilen. Alkoholi kuuluu aikuisten seuraelämään. Niinpä on loogista, että aikuistuvat nuoret joutuvat tekemisiin alkoholin kanssa. Useimmiten lapset ja nuoret eivät ole tietoisia liiallisen alkoholinkäytön vaaroista. Uteliaista kokeiluista voi nopeasti tulla tapa. Käytön aloittamisikä ei ole lapsilla ja nuorilla laskenut. Nuoret eurooppalaiset joutuvat yhä kosketuksiin alkoholin kanssa suunnilleen samassa iässä kuin ennenkin, nimittäin varhaisessa teini-iässä. Säännöllinen alkoholinkäyttö aloitetaan kuitenkin jatkuvasti yhä aikaisemmin.
Lasten ja nuorten alkoholinkäyttö on äärimmäisen polttava aihe, koska kyse on kasvavista Euroopan kansalaisten sukupolvista. Valiokunnassamme käydystä kiivaasta keskustelusta saatoin päätellä, kuinka tärkeä tämä aihe meille kaikille on. Haluaisin tässä yhteydessä kiittää kaikkia kollegojani heidän mielipiteistään. Olimme enimmäkseen sitä mieltä, ettei vastuuta voi tällä alueella sysätä pelkästään vanhempien harteille vaan että täytyy luoda edellytykset sille, että nuoria autetaan oppimaan kaikki tarpeellinen alkoholinkäytöstä.
Haluaisinkin vielä kerran korostaa, että lausuntoni koskee erityisesti lapsia ja nuoria ja heidän alkoholinkäyttöään eikä alkoholin väärinkäytön terveysseuraamuksia yleensä. Kuluvan vuoden helmikuussa - tästähän mietinnön esittelijä jo puhuikin - järjestettiin konferenssi, jonka aiheena olivat nuoret ja alkoholi. Julistuksessa, josta silloin päätettiin, oli yksi kohta tärkeydeltään ylitse muiden, nimittäin se, että huolehditaan, että nuoret saadaan lisääntyvässä määrin osallisiksi näihin ohjelmiin ja toimenpiteisiin - tämän olen ottanut huomioon myös lausunnossani. Aivan erityisesti pitäisi tukea ja edistää nuorten omia, toisiin nuoriin kohdistuvia toimia.
Lapsia ja nuoria koskevissa ongelmissa lasten ja nuorten on oltava mukana ratkaisemassa ongelmaa. Vain niin voimme saada aikaan sen, että myös nuoret osallistuvat työhön aktiivisesti. Pelkin kielloin ja määräyksin emme auta nuoria kasvamaan täysivaltaisiksi kansalaisiksi. Aivan päinvastoin. Se saavutetaan vain, jos annamme heidän oppia ottamaan itse vastuuta.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi saanen kiittää komissiota siitä, että se on ottanut asiakseen käsitellä lasten ja nuorten alkoholin väärinkäytön yhä polttavammaksi käyvää aihetta. Saanen myös sanoa, että komissio on työstänyt hyvän ehdotuksen neuvoston suositukseksi.
Lasten ja nuorten häiriötön kasvaminen aikuiseksi on meille kaikille tärkeä. Mietinnön esittelijä Stihler ja myös lausunnon valmistelija Sabine Zissener ovat viitanneet siihen, kuinka ongelmat näkyvät Euroopassa. Euroopan unionin aikuisille alkoholinkäyttö on yhä tavallisempi, mutta ei missään tapauksessa kaikkialle levinnyt osa seuraelämää. Yhteiskunnan juomatottumukset vaikuttavat kuitenkin nuorisoon, joka omaksuu ne. Alkoholinkäytöstä tulee siksi monesti myös osa aikuistumista.
Nuorison juomatottumuksissa kuvastuvat suureksi osaksi aikuisten maailman asenteet ja tavat. Esikuvia siis tarvitaan. Tarvitaan nautintoaine alkoholin hyvää ja järkevää käyttöä, ja perheiden ja koko yhteiskunnan pitäisi olla tässä esikuvana. Taipumus väärinkäyttöön pitäisi torjua jo varhaisessa vaiheessa. Kohdennetut valistuskampanjat täytyy tässä kohdin suunnata kehitystä vastaan.
Väärinkäytön seuraukset koskettavat meitä kaikkia. Ne koskettavat perheitä ja yhteiskuntaa. Haluaisin esittää joitakin esimerkkejä: liikennekuolemat, jotka ovat seurausta rattijuoppoudesta, työpaikan menetys ja lopulta myös perheiden tuho. Kansallisella tasolla on jo olemassa paljon järkeviä lakeja lasten ja nuorten suojelemiseksi, kuten se, että alkoholin myynti alaikäisille on kielletty. Olemassa olevan säätelyn parempi toteuttaminen käytännössä täytyy varmistaa kansallisella tasolla.
Varoittavat merkinnät - jopa sellaiset, joissa olisi vertailuja siihen tapaan, että yksi lasi viinaa vastaa kolmea lasia olutta, niin ainakin ymmärsin esittelijä Stihlerin tarkistuksen - ovat minusta sangen vähäinen apu. Nämä vertailut johtavat hämmennykseen tai antavat jopa sellaisen mielikuvan, että tietynlaisia alkoholijuomia saa juoda suurempia määriä. Vertailu ei pysty kertomaan mitään todellisista vaikutuksista tai yksittäisten henkilöiden sietokyvystä. Pikemminkin se voisi johtaa virheelliseen itsearviointiin. Vertailu lisäisi kuluttajien epävarmuutta ja johtaisi jopa harhaan sen sijasta, että asiaan saataisiin lisävalaistusta.
Alkoholijuomien tuottajat ja myyjät ovat aktiivisesti mukana tukemassa urheiluseuroja ja kulttuuriyhdistyksiä. Nuorisotapahtumien sponsoroinnin kieltämisestä seuraisi, että seuroilta ja yhdistyksiltä puuttuisi lopuksi rahaakin. Miksi panimo, joka sponsoroi aikuisjoukkueen urheilutapahtumaa, ei saisi antaa telttaansa myös nuorisotapahtuman käyttöön? On epävarmaa, olisiko sponsoroinnin kieltämisellä todellakin kasvatuksellista vaikutusta. Pikemminkin käy niin, että seurat ja yhdistykset vetäytyvät suhteellisen kalliiden nuorisotapahtumien järjestelyistä, ja vahinko koituu lopulta nuorison osaksi.
Alkoholi, tupakka ja huumeet ovat eri asioita. Ne tarvitsevat myös erilaista käsittelyä. Toivon - sitähän me täällä joka päivä teemme - että me myös käsittelemme näitä aiheita toisistaan erillään. Pyydänkin, ettei näiden kolmen erittäin tärkeän aiheen sekoittamista mietinnössä otettaisi huomioon.

Malliori
Arvoisa puhemies, kuten valitettavasti tiedämme, alkoholi yhdistettynä autolla ajamiseen on 15-25-vuotiaiden nuorten tärkein kuolinsyy, ja tähän on lisättävä vielä luvut liikenneonnettomuuksissa alkoholinkäytön vuoksi vammautuneista. Alkoholinkäyttö, varsinkin nuorten ikäluokkien, askarruttaa lisääntyvässä määrin sekä yleistä mielipidettä että asiantuntijoita. Vaikuttaa siltä, että ongelma on vakavampi Pohjois-Euroopassa, jossa se nivoutuu yhteen kasvavien itsemurhalukujen kanssa.
Toinen huolestuttava puoli asiassa on, että entistä nuoremmat ikäluokat, sukupuoleen ja sosiaaliluokkaan katsomatta, kuluttavat säännöllisesti alkoholia. Koska käytettäviä termejä on runsaasti ja ne ovat epäselviä - kuten käyttö, riippuvuus, väärinkäyttö, kohtuuton käyttö - uskon, että on tarkoituksenmukaista käyttää Maailman terveysjärjestön vahingollisen käytön käsitettä, jolla viitataan alkoholinkäytön määrään, toistuvuuteen, tapaan, seurauksiin sekä olosuhteisiin, joissa nuoret kuluttavat alkoholia.
Neuvoston suosituksen tulisi olla konkreettisempi, ja olisi hyvä, jos tästä asiasta laadittaisiin yhtenäinen eurooppalainen lainsäädäntö. Ensinnäkin on tähdennettävä ennalta ehkäisevien, alkoholinkäytön vähentämiseen tähtäävien toimien välttämättömyyttä, ja katson, että kaikki viittaukset toimiin, jotka kohdistuvat kysynnän rajoittamiseen, ovat tärkeitä. Kysynnän rajoittamisen pitääkin olla politiikkamme keskeinen päämäärä. Nuorten pääsystä paikkoihin, joissa alkoholijuomia on helposti saatavilla, on laadittava erityiset käytännesäännöt, samoin kuin myös mistä tahansa muusta toimesta, jolla pyritään tarjonnan säätelyyn. On totta, että vaaditaan dynaamista toimia, jotta nuoria voisi oikein valistaa alkoholinkäytön riippuvuudesta aiheutuvista sivuvaikutuksista, ja sama koskee myös muita psyykeen vaikuttavia aineita, laillisia ja laittomia. Mainonnan roolia on myös korostettava. Alkoholijuomien valmistajien nuorille kohdistettuja mainoskampanjoita ei voida hyväksyä, sillä nuoret ovat kuluttajaryhmä, joka ei pysty vastustamaan mainonnasta saamiaan viestejä. Euroopan unionin onkin välttämätöntä järjestää kampanjoita, joissa tarjotaan asianmukaista tietoa, sekä erityisiä koulutusohjelmia niille, jotka ovat tekemisissä nuorten kuluttajien kanssa.
Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus on elin, joka on perehtynyt myös muihin psyykeen vaikuttaviin aineisiin, ja se voi auttaa edellä mainituissa toimissa, kuten myös luotettavien ja vertailukelpoisten lääketieteellisten tietojen keräämisessä.
Arvoisa puhemies, lopuksi toivoisin, että Euroopan komissio ymmärtää asian tärkeyden ja laatii selvät ja konkreettiset käytännesäännöt, jotta tähän niin tärkeään nuorten terveyttä ja turvallisuutta koskevaan kysymykseen paneuduttaisiin toden teolla.

Maaten
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että liberaaliryhmä on kamppaillut tämän aiheen kanssa aika tavalla, eikä komission ehdotus miellytä sitä. Keskeinen kysymys on, miten holhoava Euroopan unionin pitää olla sen suojellessa omia kansalaisiaan heiltä itseltään. Tässähän on suuria eroja esimerkiksi tupakkatuotteiden valvonnassa. Tupakka on aina haitallista mutta alkoholi useimmiten ei. Niiden aiheuttamalla riippuvuudella on aivan eri ulottuvuudet. Tupakasta tulee välittömästi riippuvaiseksi mutta alkoholista ei. Tupakkaproblematiikan vakavuus on muutenkin täysin eri luokkaa kuin alkoholin. Ongelmiahan toki on, ja ne ovat joskus pahoja. Niistä ovat esimerkkinä alkoholinkäytöstä johtuvat liikennekuolemat, jotka Malliori jo äsken mainitsi, tai alkoholin osuus perheväkivallassa. Niissä on kuitenkin kysymys ennen kaikkea rikosoikeudellisista ongelmista ja ne kuuluvat parhaiten jäsenvaltioiden lainsäädäntöön eivätkä Euroopan unionin. Se on parempi myös sisällöllisistä syistä. Eri maiden välillä on tässä asiassa suunnattomia kulttuurieroja, ja lähempänä kansalaisia oleva lainsäätäjä voi sen takia toimia tehokkaammin, ja tästä tehokkuudestahan on loppujen lopuksi kysymys. Lisäksi erot vastuullisen alkoholinkäytön ja alkoholin väärinkäytön välillä on ehdotuksissa vesitetty, jos sallitte tämän ilmaisun. Meidän mielestämme käsiteltävänä olevissa ehdotuksissa mennään vähän metsään. Meitä ei lainkaan miellytä se opettavainen sävy, jota käytetään varsinkin monissa tarkistuksissa. Meitä miellytti paljon enemmän esittelijän alkuperäinen mietintö, ja haluan tässä samalla onnitella esittelijää. Jäsenvaltioille haluan sanoa, että olkaa niin ankaria kuin vain haluatte alkoholin väärinkäytön ja erityisesti lasten ja nuorten alkoholin väärinkäytön torjunnassa, mutta älkää piiloutuko siinä Euroopan unionin selän taakse ja sen taakse, mitä te kohta saatte aikaan suljettujen ovien takana terveysneuvostossa. Alkoholiproblematiikassa on kyllä eurooppalainen, rajat ylittävä ulottuvuus, mutta sitä ei käsitellä näissä ehdotuksissa. Se liittyy ensiksikin alkoholituotteiden ainesosiin. Meidän mielestämme merkintöjä koskeva eurooppalainen lainsäädäntö pitää vähintään ottaa harkittavaksi ja tarkasteltavaksi. Siihen voidaan sitten sisällyttää myös mahdollinen varoitusten käyttäminen, kuten Yhdysvalloissa, ainakin jos voidaan osoittaa, että varoituksilla saadaan aikaan tuloksia. Siihen voitaisiin sisällyttää myös mainostamisen ongelmat. Toiseksi on kyse veroista, valmisteveroista, tariffeista ja vastaavasta. Euroopan unionin eri jäsenvaltioissa on tässä kohdin valtavia eroja. Me kysymme, miten se vaikuttaa sisämarkkinoihin ja mitä seurauksia siitä on väestön terveydelle, ja ryhmäni on jättänyt kummastakin kohdasta tarkistuksen.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, kaikki tilastot osoittavat, että alkoholia käyttävien lasten ja nuorten määrä on saavuttanut kymmenessä vuodessa hälyttävän tason. Kiitän siis komissiota tästä erinomaisesta aloitteesta ja esittelijää, Stihleriä, komission ehdotuksen vahvistamisesta ja parantamisesta.
Lapset ja nuoret juovat alkoholia aiempaa useammin, ja juomisen lisäksi he juopuvat yhä nuorempina. Omassa vaalipiirissäni Walesissa puolet kaikista 15-vuotiaista juo olutta viikoittain. Vaikka tuenkin täysin sukupuolten välistä tasa-arvoa, voimme tässä tapauksessa vain pahoitella, että kymmenessä vuodessa alkoholia liiallisesti käyttävien tyttöjen määrä on lähes saavuttanut poikien määrän melkein joka jäsenvaltiossa.
Kuten täällä aiemmin sanottiin, nuorten täytyy voida tehdä omat harkitut päätöksensä alkoholin suhteen. Mietinnössä mainitaan, kuinka tärkeää on ottaa nuoret itsensä mukaan alkoholin väärinkäytön vastaiseen kampanjaan, jotta osattaisiin käyttää oikeita, myönteisiä mielikuvia ja oikeanlaista sanomaa, jotka koskettavat nuoria ja vaikuttavat heihin. Meidän täytyy lopettaa alkoholituotteiden tarkoituksenmukainen suuntaaminen nuorille. Tarvitsemme tehokkaita etikettejä ja alkoholin vaarojen mainontaa, mutta myös tiedotusta, joka on helposti nuorten, vanhempien ja kaikkien nuorisotyöhön osallistuvien saatavilla terveellisten elämäntapojen edistämiseksi. Tällä tavoin pystymme kenties pysäyttämään alkoholinkäytön yleistymisen, jolla voi olla niin tuhoisia vaikutuksia nuorten elämiin.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, huumausaineiden käytössä on viime vuosina kiinnitetty runsaasti huomiota huumeriippuvuuden aiheuttamiin ongelmiin. Ristiriitaista kyllä, alkoholin liikakäytön ja alkoholismin kohdalla on tehty vähän tai ei mitään! Ristiriitaista onkin, että todellisuus on aivan toista kuin yleensä luullaan. Alkoholiriippuvuus on sosiaalisessa ja kansanterveydellisessä mielessä huomattavasti laajempi ja vakavampi ongelma, ja monien maiden tilastot osoittavat, että noin 10:tä prosenttia väestöstä voi pitää alkoholisteina. Alkoholismi on yksi nykyajan vaietuista ongelmista on kuin yhteiskuntakin harjoittaisi sitä itsepetosta, joka on yksi alkoholismin ja muun huumausaineriippuvuuden luonteenomaisimpia tuntomerkkejä ja kuten tiedetään, suurin este sairastuneiden toipumiselle. Tällä mietinnöllä ja suosituksella asetutaan tätä välinpitämättömyydentäyteistä menneisyyttä vastaan, minkä takia ne ansaitsevat kiitoksemme ja tukemme. Tämä lapsiin ja nuoriin erityisesti kohdistettu huomio on oikeutettua. Yhtäältä tiedetään, että nuorimman väestönosan alkoholinkulutus on lisääntynyt voimakkaasti niin, että nykyäänkin esiintyy usein nuorten alkoholismia, mitä ei muutama vuosikymmen sitten esiintynyt käytännössä katsoen lainkaan tai ainakin hyvin vähän. Toisaalta nuorisolle suunnattu terveyttä koskeva tiedotus ja kasvatus vaikuttaa myös pitkällä aikavälillä edullisesti alkoholismin torjumisessa yleensä. Monet nykyiset ja iäkkäämmät alkoholistit kuuluvat sukupolveen, joka ei ole tiennyt asioista ja joka ei ole pitänyt juomista pahana, koska niin on tehty aina. Niinpä on tarpeen jakaa tietoa ennen kaikkea nuorimmille ja tiedottaa, ehkäistä, valvoa, ennakoida ja välttää inhimillinen ja yhteiskunnallinen katastrofi. Nykypäivänä kohtaamme sitä paitsi uusia haasteita, sillä markkinat pursuavat vaarattomina kaupattuja tuotteita, kuten alkoholia sisältäviä virvoitusjuomia tai keinotekoisia juomia, jotka on suunnattu pääasiassa nuorimmille. Ne voivat saada alkuun liikakäytön ja avata siten portin kuiluun, ja siksi niiden vaarallisuus pitäisi tuoda esille. Toivokaamme, että tämä suositus menestyy ja että sitä noudatetaan tarkasti kaikissa jäsenvaltioissa.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, tänään käsiteltävänä oleva mietintö hyväksyttiin yksimielisesti toimivaltaisessa valiokunnassa, mikä osoittaa selvästi, että tästä aiheesta vallitsee varsin suuri yksimielisyys kaikkien aatteellisten rajojen yli. Jos minun pitäisi arvostella mietintöä, niin kritiikkini ei siis kohdistuisi mietinnön pääkohtiin, vaan haluaisin vain huomauttaa, että mietinnössä kiinnitetään varsin paljon huomiota täysin näennäisiin ongelmiin ja luetellaan varsin paljon kohtia, joista jokainen on oikeastaan yhtä mieltä. Voidaan myös kysyä, onko todella tarpeellista tarttua jälleen kerran eurooppalaisella tasolla sellaiseen ongelmaan, josta kaikki jäsenvaltiot ovat hyvin tietoisia ja jonka kohdalla kaikki jäsenvaltiot ovat ryhtyneet toimenpiteisiin.
Haluan kuitenkin ilmaista hämmästykseni ennen kaikkea siitä, että tämän mietinnön innokkaiden hyväksyjien joukossa ja erityisesti valiokunnassa on europarlamentaarikkoja, muun muassa Belgian hallituspuolueiden jäseniä, jotka omassa maassaan kannattavat mietojen huumeiden laillistamiseen pyrkivää politiikkaa ja toteuttavat sitä toisaalta hyvin pitkälle menevällä toleranssipolitiikalla ja toisaalta monilla kirjallisilla kampanjoilla mietojen huumeiden käytön puolesta, jopa hallituspuolueiden virkaa toimittavia ministereitä myöten, jotka tunnustavat joukkoviestimissä avoimesti käyttävänsä mietoja huumeita ja jopa sytyttävät televisiolähetyksessä "marisätkän".
Suoraan sanottuna minua ärsyttää suunnattomasti tällainen tekopyhyys, että alkoholia aivan oikeutetusti torjutaan mutta toisaalta marihuanan ja muiden vaarallisten huumeiden käyttöä ajetaan tietynlaisen edistyksellisen älymystön eräänlaisena poliittisesti korrektina huumeena. Arvoisa puhemies, tämän halusin tuoda esille.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen itse viininviljelyalueen edustaja, joten tuen epäröimättä äänestettäväksemme esitettyä tekstiä. Nuorten alkoholismi on vitsaus, jota vastaan meidän täytyy taistella, ja tässä tekstissä tuodaan hyvin esiin perheiden, kasvattajien, tuottajien ja jakelijoiden tehtävät. Tässä asiakirjassa annetaan todella viisaita suosituksia jäsenvaltioille, ja arvostan sitä, ettei se ole sitova vaan että sillä pyritään saamaan ihmiset kantamaan vastuunsa.
Korostetaan kuitenkin, että kohtuullisesti aterioiden yhteydessä nautittu viini on ollut sivilisaatiomme alkuajoista lähtien erottamaton osa kulttuuriamme, elintapaamme ja yhteisöelämäämme. Alkoholin kulutuksen, kuten sen kohtuullisen käytönkin, opettaminen tapahtuu perheen sisällä. Lisäksi tällä luonnontuotteella, joka on yhtä vaihteleva ja monimuotoinen kuin alueet, joilla sitä tuotetaan, on myönteisiä vaikutuksia Välimeren kulttuurialueen kansojen terveyteen ja hymyyn, kuten esittämässämme tarkistuksessa muistutetaan.

Bowis
Arvoisa puhemies, satuin olemaan terveysministerinä, kun julkistettiin neuvo uudeksi ohjeeksi, että vähän alkoholia on parempi kuin ei lainkaan, mutta että vähän oli myös parempi kuin liikaa, ja tavallaan meidän täytyy tehdä juuri näin mietinnön avulla: auttaa nuoria ymmärtämään tasapaino järkevän alkoholin juomisen nautinnon ja hyödyn sekä alkoholin väärinkäytön vaarojen välillä. Yksi opittavista asioista on, ettei päivittäisiä alkoholiannoksia voi kerätä viikonlopun runsaaseen kertakäyttöön, sillä se nostaa alkoholin määrän seuraavan päivän verenkierrossa katastrofaalisen korkeaksi. Nuoret pitää saada ymmärtämään alkoholin väärinkäytön vaarat, heidät pitää myös saada ymmärtämään alkoholin juomisen vaikutukset opiskeluun, keskittymiskykyyn, työhön - erityisesti, jos he työskentelevät koneiden parissa - vapaa-aikaan ja urheiluun, ja olemme levittäneet varoitusta riskistä kuolla, jos menee uimaan juotuaan liian paljon. Kaikkein vakavin on alkoholin väärinkäytön yhteys mielisairauksien puhkeamiseen tai kärjistymiseen, sekä etenkin nuorilla miehillä itsemurhayrityksiin.
Tämä on hyödyllinen mietintö. Se kaipaa joissakin kohdin lisätutkimuksia, etenkin yksiköiden merkinnässä, sillä Isossa-Britanniassa yksikkö on kahdeksan grammaa alkoholia, Espanjassa ja Tanskassa se on 10 grammaa ja Ranskassa 12 ja Portugalissa 14 grammaa. Meidän täytyy harkita myös tarkkaan ehdotettuja urheilutiloja koskevia rajoituksia, sillä 90 minuutin jalkapallo-ottelu puoliaikoineen - ja monet seurat ovat kieltäneet alkoholin tiloissaan - on aivan eri asia kuin koko päivän kestävä krikettiottelu, johon kuuluu lounas- ja teetauot. Meidän täytyy varoa kieltämästä VIP-aitioita, sillä se haittaisi urheilusta saatavia tuloja, tai johtokunnan juopottelua, sillä se haittaisi urheilujohtajien mielenterveyttä. Tämä on mielestäni kuitenkin yleisesti ottaen myönteinen askel, jota komission on syytä harkita.

Andreasen
Arvoisa puhemies, lasten ja nuorten alkoholin väärinkäyttö on vakava ja kasvava ongelma, mutta se ei mielestäni ole EU:n ongelma. Puheenjohtaja Prodi sanoi täällä istuntosalissa viime vuonna, että parlamentin ja EU:n ei pitäisi sekaantua kaikkiin mahdollisiin naurettaviin asioihin, jotta EU nauttisi oikeutusta kansalaisten parissa. Lasten ja nuorten alkoholin väärinkäyttö ei ole mikään naurettava asia, päinvastoin, mutta ongelma kuuluu perheille, paikallisyhteisöille, jäsenvaltioille. Kyse on toissijaisuusperiaatteesta.
Ehdotus sisältää järkeviä asioita. Me käsittelemme nuoriin ja alkoholinkäytön vaaroihin liittyvää tietoa, mutta ehdotus sisältää myös niin paljon holhousta ja niin paljon etusormen heristelyä, etten voi hyväksyä sitä. EU ei saa sanella jäsenvaltioiden kulttuurierojen puitteita. EU:n pitää varmistaa juuri se, että eroja kunnioitetaan, ja silloin Englannin televisiossa on pystyttävä näyttämään olutmainos, vaikka sen esittäminen olisikin kielletty Espanjan televisiossa. Meidän on kunnioitettava eroja ja vahvistettava läheisyysperiaatetta, myös EU:n oikeutusta silmällä pitäen.

Rod
Arvoisa puhemies, äänestimme aikaisemmin tupakkaa koskeneesta Maatenin mietinnöstä, jossa on erinomaisia toimenpiteitä. Alkoholin kohdalla meillä on aivan samanlainen ongelma, eli yhtä paljon kuolonuhreja, enkä tarkoita vain liikenneonnettomuuksissa menehtyneitä, joihin tunnumme keskittyvän, vaan myös kirroosiin, vatsasyöpään tai ruokatorven syöpään menehtyneitä puhumattakaan erilaisista yhteiskunnallisista ongelmista.
Kuten tupakan kohdalla, tiedämme, ettei yhden savukkeen polttaminen ole sen vaarallisempaa kuin yhden viinilasin juominen. Mutta kuten tupakan kohdalla, tiedämme myös, että alkoholin kulutus ja siihen totuttautuminen alkavat nuoruusiässä, erityisesti aikuisten antaman mallin ja mainonnan luoman myönteisen mielikuvan takia.
Meidän pitäisi hyväksyä alkoholille samanlaiset toimenpiteet kuin tupakalle, ja tältä kannalta komission kertomus, vaikka se onkin hyvä, ei vie läheskään kyllin pitkälle, mikä voi johtua siitä, että alkoholiteollisuuden painostusryhmät ovat vielä voimakkaampia kuin tupakkateollisuuden, tai kulttuuritottumuksistamme. Meidän pitäisi määrätä kaikkiin alkoholijuomiin 30 prosenttia etiketin pinnasta kattava merkintä, jossa lukisi, että alkoholi tappaa ja että alkoholi on vaarallista terveydelle. Meidän pitäisi kieltää alkoholin mainonta, myös piilomainonta. Meidän pitäisi kieltää alkoholijuomien valmistajia sponsoroimasta mitään tapahtumia, etenkään urheilutapahtumia. Ei saarnoja, mutta kuten tupakan kohdalla, tuloksia ei synny kuluttajien pakottamisesta, vaan ennaltaehkäisystä. Siksi meidän täytyy jo tänään puuttua kaikkeen, mikä voi yllyttää nuoria kuluttamaan alkoholia.

Hyland
Arvoisa puhemies, mielestäni on rohkaisevaa, että nuorten alkoholin väärinkäytön ongelmasta vallitsee nyt huomattava yksimielisyys, ja uskon todellakin, että tänä iltapäivänä esitettyjen näkemysten pitäisi vahvistaa komission jäsen Byrnen toimia ongelman käsittelyssä. On valitettavaa, että ymmärrettävässä huolessamme käsitellä huumeita ja huumekauppaa olemme pitkälti sivuuttaneet sen, mikä on monille, niin nuorille kuin vanhoillekin, vakava riippuvuuden muoto, jolla on valtavat vaikutukset yhteiskunnalle ja erityisesti yksityishenkilöille ja heidän perheilleen. Valtiolle aiheutuvat kustannukset terveydenhoitokuluina sekä työpäivien ja tuotannon menetyksinä ovat mielestäni paljon suuremmat kuin alkoholin myynnistä saatavat tuotot. Tutkimus, jonka esittelijä on mietinnössään maininnut, on hätkähdyttävä, enkä totisesti ole iloinen nähdessäni Irlannin listan kärjessä. Irlannissa tehdyt tutkimukset paljastavat vastaavanlaisen ja huolestuttavan suuntauksen, jolla on seurauksia nuorten täynnä potentiaalia ja mahdollisuuksia olevan sukupolven hyvinvoinnille. Vaikka jokaisen pitää viime kädessä kantaa vastuu omasta suhtautumisestaan alkoholiin, tarvitaan mielestäni paljon voimakkaampia toimia jäsenvaltioiden hallituksilta sekä komissiolta ja parlamentilta.
Se, että jotkin valmistajat suuntaavat nuorille niin sanottuja muotijuomia, on hyvä esimerkki. Tällainen toiminta täytyy estää, ja parlamentin pitäisi yhdessä neuvoston kanssa ryhtyä voimakkaisiin toimiin tämän asian käsittelemiseksi.

Lulling
Arvoisa puhemies, olen kaikkien muiden tavoin huolestunut nuorten alkoholin väärinkäytöstä ja kulttuurin muutoksesta, jonka takia erityisesti tiettyjen maiden nuoret luulevat, että heidän täytyy olla viikonloppuna umpihumalassa ollakseen "cool". Tunnustan siis komission aloitteen aiheellisuuden.
Valitettavasti toimivaltaiset valiokuntamme, jotka ovat yhdessä laatineet noin 50 tarkistusta, ovat jälleen kerran menneet liian pitkälle. Sen sijasta, että heidän ideansa torjuisivat haitallista alkoholismia, jos ne menisivät läpi, ne aiheuttaisivat vahinkoa muun muassa kokonaiselle teollisuudenalalle, eli viininviljelylle. Täytyy erottaa kohtuullinen ja vastuuntuntoinen alkoholijuomien - erityisesti kulttuuriimme kuuluvan viinin - kulutus alkoholin väärinkäytöstä ja huumeiden käytöstä. Alkoholismia ei torjuta rajoittamalla tarjontaa. Haluaisitteko esimerkiksi, että viinin, oluen ja viinojen tuotanto lakkautettaisiin, ja missä määrin? Useimmat valtioistamme kieltävät alkoholin myynnin alaikäisille, ja niiden pitäisi soveltaa tätä lainsäädäntöä tinkimättömästi. Mutta miksi haluttaisiin kieltää alkoholijuomien myynti kilpailuissa ja muissa vastaavanlaisissa tapahtumissa? Ranskan Evin-laki, joka ei muuten ole yhdenmukainen yhtenäismarkkinoiden kanssa, kieltää kaiken alkoholijuomien mainonnan urheilutapahtumissa mutta ei niiden myyntiä.
Olemme jo käyneet kiivaita keskusteluja alkoholijuomien merkinnöistä. Emme ole tähän saakka päässeet yksimielisyyteen direktiivistä. Meitä ei varmasti sivuuteta nuorten alkoholin kulutusta koskevan suosituksen kautta ehdottamalla esimerkiksi jokaisen viinipullon kylkeen varoituksia terveyshaitoista huolimatta siitä, että Yhdysvalloista saadut kokemukset ovat osoittaneet tällaiset varoitukset täysin tehottomiksi. Lisäksi viinien merkinnöistä on tehty lainsäädäntö, joka kieltää muun muassa viinin kohtuukäytön etujen mainitsemisen, vaikka tieteellisesti on todistettu, että muutaman lasillisen juominen päivittäin ehkäisee tehokkaasti muun muassa syöpää, verisuonisairauksia ja Alzheimerin tautia.
Äänestän sellaisia tarkistuksia vastaan, joissa ehdotetaan toimenpiteitä, jotka eivät liity mitenkään nuorten alkoholismin torjuntaan ja joissa ei piitata lainkaan toissijaisuusperiaatteesta.

Lynne
Koko Euroopassa ongelmana on nuorten liiallinen alkoholinkäyttö. Täytyy painottaa, ettemme puhu nyt aikuisten alkoholinkäytöstä. Jotkut kollegoistani ovat maininneet toissijaisuusperiaatteen. Emme käsittele nyt asetusta tai direktiiviä. Puhumme pelkästä suosituksesta. Yritämme käsitellä nuorten alkoholin runsasta kertakäyttöä ja liiallista alkoholinkäyttöä. Maat voivat ottaa toisiltaan opiksi. On esimerkiksi tärkeää, että koulujen terveydenhoitajat ja lääkärit koulutetaan havaitsemaan nuorten liiallisen alkoholinkäytön ongelmat. Meidän täytyy tajuta, että tovereiden painostus on yksi ongelma, samoin omanarvontunnon puute ja vanhempien alkoholinkäyttö: nämä ovat kaikki ongelmia, jotka meidän täytyy ottaa huomioon. Meidän täytyy myös varmistaa, että kuulemme kansalaisjärjestöjä, joilla on jo paljon kokemusta tältä alalta, ja varmistaa, että tuottajat ja vähittäismyyjät asetetaan toimistaan vastuuseen.
Minä toivoisin, että alkoholin mainonta nuorten urheilutapahtumissa - ei aikuisten, vaan nuorten urheilutapahtumissa - kiellettäisiin, ja olen vahvasti sitä mieltä, että meidän täytyy tukea tätä suositusta. WHO tukee toimia tällä alalla, samoin Yhdistyneen kuningaskunnan valtakunnallinen lastensuojelujärjestö (National Society for the Prevention of Cruelty to Children, NSPCC), ja toivon todellakin, että kollegani äänestävät tämän mietinnön puolesta.

Crowley
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kollegoideni tavoin kiittää valiokuntaa ja erityisesti esittelijää loistavasta työstä tämän mietinnön parissa.
Kun puhumme nuorista, on tärkeää, että myönnämme, ettemme ole kenties parhaita henkilöitä ymmärtämään, mitä he haluavat. Useat meistä ovat ohittaneet nuoruuden huuman, emmekä siksi ole välttämättä niin hyvin perillä tämän päivän nuorisokulttuurista, kuin jotkut meistä haluaisivat uskoa.
Ehkä yksi tärkeimmistä näkökohdista tai suosituksista, joka pitäisi sisällyttää mietintöön, on, että nuorilta pitäisi kysyä, mitä he haluavat, millaisista paineista he kärsivät ja mikä ajaa heidät alkoholin runsaaseen kertakäyttöön ja väärinkäyttöön. Meille saattaisi paljastua, että jotkin asiat, joita pidämme ongelmina, eivät olekaan ongelmia, ja että suuri osa vaikeuksista johtuu ensinnäkin esimerkistä, jota heidän vanhempansa ja vanhempi sukupolvi heille näyttävät, toiseksi nuorten alkoholinkäytön hyväksyttävyydestä ja kolmanneksi tavasta, jolla sosiaaliset tapahtumat pyörivät alkoholin ympärillä.
Meidän täytyy myös varmistaa, ettemme sekoita sanomaa sen välillä, mikä on kohtuullista ja mikä kohtuutonta juomista. Meidän täytyy etenkin varmistaa, että tiedotuskampanjat vastaavat ja ennakoivat nuorten toimia.
Nuorten alkoholin väärinkäytöstä kärsimien terveydellisten ongelmien, niin henkisten kuin fyysistenkin, määrä on valtava, samoin kuin ei-toivottujen raskauksien, alaikäisten raskauksien, pahoinpitelyjen ja itsemurhien määrät. Irlannin länsirannalla sijaitsevan Mayon kreivikunnan kuolemansyyntutkija kertoi, että 60 prosenttia alueen itsemurhista tai itsemurhayrityksistä on suoraan yhteydessä alkoholiin. Siksi lakia pitäisi valvoa tiukasti, valtioiden tasolla pitäisi ottaa käyttöön henkilöllisyyskorttijärjestelmä, jolla varmistettaisiin, etteivät nuoret saa alkoholia haltuunsa, ja pitäisi valvoa ja rangaista henkilöitä, jotka hankkivat nuorille alkoholia.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, alkoholiin liittyvien vahinkojen torjuminen on kansanterveydellisesti etusijalla monessa jäsenvaltiossa ja myös EU:n tasolla. Tämä heijastuu selkeästi tulevan kansanterveyttä koskevan toimintaohjelman luonnoksessa, jossa alkoholin epätarkoituksenmukainen käyttö mainitaan yhtenä tärkeimmistä terveydellisistä tekijöistä. Viime vuosina on saatu yhä enemmän todisteita siitä, että nuorten alkoholinkulutus ja siihen liittyvät terveydelliset ja yhteiskunnalliset ongelmat ovat lisääntyneet hälyttävästi. Tästä syystä komissio teki aloitteen nuorten alkoholinkäytön aiheuttamien ongelmien käsittelemiseksi neuvoston suosituksen kautta, joka on tunnustettu päteväksi välineeksi perustamissopimuksen kansanterveyttä koskevassa, eli 152 artiklassa.
Kolmen viime vuoden aikana jäsenvaltioiden, asiantuntijoiden ja asianomaisten kanssa käymissämme laajoissa keskusteluissa tuli selkeästi esiin, että nuorten juomatottumukset ovat yhä samankaltaisemmat eri puolilla Euroopan unionia ja että yhteisön toimet ovat siten perusteltuja ja asianmukaisia. Minusta oli hyvin hauska kuulla, että neuvoston työryhmässä ja COREPERissä jäsenvaltiot ovat suhtautuneet tähän aloitteeseen erittäin myönteisesti. Siksi uskon, että tämä on Euroopan unionin asia ja että sitä kuuluu käsitellä Euroopan tasolla eikä vain jäsenvaltioiden tasolla.
Olen täysin samaa mieltä niiden kanssa, joiden mielestä tämä on aivan eri asia kuin tupakka. Se täytyy erottaa tupakasta ja tietenkin myös huumeista. Tänä iltapäivänä pidetyissä puheenvuoroissa on mainittu, että käsittelimme tupakointia direktiivissä, josta keskustelimme eilen ja jota käsitellään EU:n tasolla. Myös alkoholin kulutukseen liittyy kuitenkin paljon asioita, joita täytyy käsitellä EU:n tasolla. Mieleeni tulee esimerkiksi mainonta. Noudatetaanko "Televisio ilman rajoja" -lainsäädännön sisältämiä käytännesääntöjä täysin ja asianmukaisesti? Nämä käytännesäännöt ovat voimassa EU:n tasolla. Mainonta tapahtuu EU:n tasolla, ja kuten yksi parlamentin jäsen jo totesi, tässä on kyse suosituksesta. Tämä ei ole direktiivi tai asetus. Olen hyvin iloinen myös siitä, että Euroopan parlamentissa käytävä keskustelu vahvistaa huolemme ja tapamme käsitellä niitä. Suhtaudun myönteisesti parlamentin aikeeseen tukea komission lähestymistapaa ja vahvistaa ehdotusta lukuisien erittäin rakentavien tarkistusten kautta. Haluan tässä yhteydessä kiittää esittelijää, jäsen Stihleriä, sekä ympäristövaliokuntaa heidän rakentavasta työstään.
Komissio voi näin ollen hyväksyä tarkistukset 1, 8, 10, 11, 18, 27, 30, 31 ja 34. Useissa tarkistuksissa on myös erittäin hyviä ajatuksia, jotka komissio voi hyväksyä, jos ne muotoillaan uudelleen siten, että ne sopivat ehdotuksen rakenteeseen ja teksti pysyy johdonmukaisena. Tarkoitan tarkistuksia 7, 13, 15, 17, 21, 22, 24, 33, 35, 38, 39, 40, 42, 49, 50, 51 ja 52. Useissa parlamentin tarkistuksissa ehdotetaan suosituksen soveltamisalan laajentamista tuomalla esiin alkoholipolitiikan laajoja näkökohtia tai konkreettisia sääntelytoimia. Mielestäni meidän pitäisi pysyä ehdotetussa lähestymistavassa, joka on tässä vaiheessa se, että lisätään terveyden edistämistä ja valistusta sekä että saadaan tuottajat ja vähittäismyyjät toimimaan vastuuntuntoisesti. Suosituksen täytäntöönpanossa ja alkoholiin liittyvien vahinkojen vähentämistä koskevaan yhteisön strategiseen lähestymistapaan liittyvissä keskusteluissa on tilaa keskusteluille kaikista näkökohdista, joilla voi olla merkitystä tehokkaan alkoholipolitiikan kannalta.
Täten seuraavia tarkistuksia ei voi hyväksyä suositukseen, mutta komissio ottaa huomioon niiden sisällön tulevassa strategiassa: kyse on tarkistuksista 5, 6, 14, 26, 29, 41, 44, 45, 47, 48, 53, 54, 55 ja 56. Tarkistuksesta 53 haluaisin kiinnittää parlamentin huomion elintarvikkeiden merkinnöistä annettuun direktiiviin 79/112, joka on toimivaltaani kuuluva säädös ja jota tietenkin tarkistetaan ja tarkastellaan kollegoideni esittämien huomioiden ja muiden alkoholin merkinnästä saamieni neuvojen pohjalta.
Joitakin tarkistuksia ei voida hyväksyä, koska niissä ehdotetaan lakitekstistä lainatun sitaatin muuttamista, ja tarkoitan tarkistuksia 2, 3 ja 4. Toiset tarkistukset ovat tarpeettomia, sillä esitetty aihe sisältyy jo ehdotukseen, tarkoitan tarkistuksia 19, 25, 32 ja 46. Tarkistusten 20 ja 37 aiheet viittaavat asioihin, jotka ovat liian täsmällisiä, jotta ne voitaisiin ottaa erikseen mukaan, vaikka ne noudattavat periaatteessa ehdotuksen temaattista lähestymistapaa. Tarkistuksesta 23 haluan sanoa, että koko suositus koskee nuorten alkoholin kulutusta. Komission mielestä on hyvin tärkeää mainita erityisesti alkoholin alaisena ajaminen. Tarkistusta ei voida näin ollen hyväksyä. Tarkistusta 36 ei voida hyväksyä suositukseen määritelmäongelmien vuoksi. Ikään liittyvää kieltoa ei ole määritelty käyttämällä termiä alaikäinen, ja jäsenvaltioiden lainsäädännöt eroavat toisistaan. Tarkistus 28 on ristiriidassa komission saamien lääketieteellisen neuvojen kanssa. Tarkistuksella 43 poistettaisiin tulevien käytännesääntöjen tärkeä näkökohta, ja siksi sitäkään ei voida hyväksyä. Komissio voi hyväksyä joitakin tarkistuksia osittain. Tarkistuksesta 9 ei voida hyväksyä kahta ensimmäistä lausetta, sillä arvioinnin täytyy kattaa kaikki näkökohdat eikä vain lyhyttä toimenpiteiden luetteloa. Viittaus alueelliseen ja paikalliseen tasoon on kuitenkin viisasta hyväksyä. Tarkistuksessa 12 ehdotetut muutokset, joissa korostetaan vain joitakin alkoholipolitiikan näkökohtia, olisivat harhaanjohtavia, eikä niitä voida näin ollen hyväksyä, lukuun ottamatta mainintaa nuorten omanarvontunnosta, jonka komissio voi tietenkin hyväksyä. Tarkistuksesta 16 komissio ei voi hyväksyä, että siinä mainitaan vain joitakin tiettyjä arvioinnin näkökohtia, sillä tästä olisi vain haittaa. Maininnat parhaista käytänteistä ja lääkärien asemasta voidaan kuitenkin hyväksyä.
Odotan innokkaasti, että suositus pannaan täytäntöön, sillä tämä tulee epäilemättä olemaan erinomainen perusta yhteistyölle kohti yhteistä tavoitetta, eli nuorten, erityisesti lasten ja teini-ikäisten, parempaa suojelua.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Yleinen tuoteturvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0133/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi yleisestä tuoteturvallisuudesta (14614/1/2000 - C5-0045/2001 - 2000/0073(COD)) (Esittelijä: González Álvarez).

González Álvarez
. (ES) Arvoisa puhemies, keskustelemme yleistä tuoteturvallisuutta koskevan direktiivin 92/59/ETY tarkistamisesta. Siinä on yksi painopiste, josta komissio, neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat samaa mieltä, ja se on kuluttajien terveyden ja turvallisuuden parantaminen. Olemme aina halunneet sitä, mutta tämänhetkisen tilanteen vuoksi haluamme sitä entistäkin enemmän.
Ehdotuksen tarkoituksena on taata markkinoille saatettavien tuotteiden turvallisuus ja kannustaa valmistajia ja jakelijoita täyttämään velvollisuutensa. Valmistajien täytyy saattaa markkinoille ainoastaan turvallisia tuotteita, antaa kuluttajille luotettavaa tietoa, ehkäistä vaaroja ja tarvittaessa poistaa vaaralliset tuotteet markkinoilta. Jakelijat eivät saa toimittaa mitään tuotteita, joiden he tietävät olevan vaarallisia, ja heidän on osallistuttava markkinoiden valvontaverkoston toimintaan. Tässä verkostossa toimivat myös tuoteturvallisuudesta vastaavat viranomaiset.
Direktiivin tarkistamisessa on käytetty mielestämme tarkoituksenmukaista menetelmää, jossa ennen ehdotuksen laatimista kuultiin kansalaisjärjestöjä, työmarkkinaosapuolia, yrityksiä ja muita tahoja. Yli 15:tä näistä järjestöistä kuultiin ennen ehdotuksen laatimista, ja samalla yritettiin korjata direktiivin täytäntöönpanossa viime vuosina havaittuja puutteita. Joitakin näistä ehdotuksista on sisällytetty erityisesti ensimmäiseen neuvoston komissiolle esittämään ehdotukseen.
Olimme enimmäkseen samaa mieltä meille esitetystä ehdotuksesta. Kaikesta huolimatta esitimme 30 tarkistusta, joilla tätä ehdotusta voitaisiin mielestämme parantaa. Niistä yli 21 hyväksyttiin ensimmäisessä käsittelyssä kokonaan tai osittain. Näissä tarkistuksissa määriteltiin tarkemmin käsitteet "turvallinen tuote" ja "markkinoilta poistaminen", otettiin huomioon tarve laatia parlamentille määräajoin selvityksiä, joissa kerrotaan direktiivin soveltamisen onnistumisesta tai epäonnistumisesta, sekä painaa etiketit sen maan kielellä, jossa tuotteet saatetaan markkinoille. Lisäksi ehdotettiin myös, että ehdokasvaltiot otettaisiin mukaan yhteisön nopeaan tietojenvaihtojärjestelmään (RAPEX).
Kaikesta huolimatta jotkin kysymykset vaivasivat edelleenkin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa, varjoesittelijöitä ja itse komissiota. Tässä toisessa käsittelyssä esitämme vain 11:tä tarkistusta, joista keskusteltiin ympäristöasioiden valiokunnassa ja jotka hyväksyttiin viime istunnossa melko suurella enemmistöllä ja joita on pyritty vähentämään useissa ylimääräisissä kokouksissa joita oli paljon, ja haluan kiittää komission ja neuvoston osoittamaa kiinnostusta tätä mietintöä kohtaan.
Noin viidestä näistä tarkistuksista pääsemme varmasti helposti sopimukseen. Nämä tarkistukset koskevat turvallisten tuotteiden ulkoista sertifiointia, mahdollisuutta yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden valvontaohjelmia, ennalta varautumisen periaatteen huomioon ottamista tässä tärkeässä asiassa sekä eurooppalaisen verkon perustamista tuoteturvallisuuden alalla toimivaltaisten viranomaisten välille.
Toiset tarkistukset aiheuttavat enemmän ongelmia, esimerkiksi ne, jotka liittyvät niihin kolmannen maailman maihin vietäviin tuotteisiin, jotka eivät ole turvallisia, sekä palvelujen turvallisuuteen. Pidämme erityislainsäädäntöä erittäin tärkeänä. Nykyisin en tiedä muiden maiden tilannetta, mutta ainakin kotimaassani matkailuun, yliopistokursseihin tai tietoliikenteeseen liittyvistä palveluista käydään kiivasta keskustelua, koska niissä on havaittu räikeitä väärinkäytöksiä. Tämän vuoksi haluamme taata, että lähiaikoina sekä tätä asiaa että komiteoiden luonnetta voidaan säätää lailla.
Arvoisa puhemies, luulen, että on helppo päästä yhteisymmärrykseen ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan hyväksymästä 11 tarkistuksesta. Haluan painottaa niistä erityisesti yhtä, jonka pitäisi mielestämme olla eurooppalaisen identiteetin tunnusmerkkinä. Kyse on eettisestä asenteesta, jonka perusteella kolmansiin maihin ei saa viedä tuotteita, joita me eurooppalaiset emme pidä turvallisina. Tämä on mielestämme tärkeä tarkistus, koska jos tuotteet eivät ole turvallisia Euroopassa, ne eivät ole turvallisia missään muuallakaan maailmassa, vaikka joidenkin maiden säännöt olisivatkin joustavampia.
Tämän vuoksi uskomme, että kannattamalla ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdotusta, kannatamme myös hyvin tärkeitä Euroopan unionin periaatteita.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, nyt käsiteltävänä oleva direktiivi yleisestä tuoteturvallisuudesta tarjoaa kuluttajille korkeatasoisen suojan tuotteilta, jotka eivät ole turvallisia. Lisäksi se on hyvä direktiivi etenkin sisämarkkinoiden, vapaan liikkumisen ja sitä varten tarvittavan yhdenmukaistamisen oikeanlaista toteuttamista varten.
Neuvosto on hyväksynyt suuren osan niistä tarkistuksista, jotka parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä, ja annan sille suuren arvon. Nykyisessä muodossaan direktiivi mahdollistaa entistä suuremman avoimuuden, markkinoiden aktiivisemman valvonnan, sitovammat arviointikriteerit tuotteiden turvallisuudelle ja testaamiselle sekä paremmat määritelmät tuottajan ja kuluttajan vastuusta, joka oli ongelma vielä ensimmäisessä käsittelyssä. Sen ansiosta unioni pystyy toimimaan aikaisempaa paremmin ja tehokkaammin, kun tuotteita pitää poistaa markkinoilta.
Uutta on myös nopean tietojenvaihtojärjestelmän käyttäminen, ja on oikein hyvä, että Euroopassa on sellainen. Mutta nyt tulen ongelmakohtaan. Kuten ympäristöasioiden valiokunnassa on jo tullut esille, niin ongelmana on vientikielto, 13 artikla. Se sisältää tuotteiden automaattisen vientikiellon yhteisöstä sillä hetkellä, kun komissiota on pyydetty selvittämään tuotteen turvallisuutta. Meidän mielestämme se ei ole järkevää. On vaikea puolustaa ehdotusta, jonka mukaan pelkkä kehotus turvallisuustarkastuksiin johtaa automaattisesti ehdottomaan vientikieltoon. Euroopan unioni kannattaa luonnollisesti korkeatasoista suojelua ja hyvin tiukkoja turvallisuusvaatimuksia, mutta pitää osata tehdä ero turvallisen ja vaarallisen tuotteen välillä. Kollegani Marialiese Flemming, jonka puolesta nyt puhun, on tehnyt tarkistuksen siitä, että tämä itsestään selvä asia, automaattinen vientikielto, tulisi voimaan vain siinä tapauksessa, että myös tuote, jolle vientikielto on määrätty, pitää kieltää turvallisuussyistä. PPE-ryhmälle tämä kohta on ratkaisevan tärkeä, ja toivon, että kollegat tukevat meitä hyväksymällä tarkistuksen, jonka Flemming on jättänyt ryhmämme puolesta.

Whitehead
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla esittelijää. Ryhmäni varjoesittelijänä olen todistanut hänen ahkeruuttaan näiden menettelyjen aikana, ja arvostamme kaikki hänen työtään.
Tämä on aivan uusi vaihe parlamentaarisissa menettelyissä, ja meidän täytyy valita sanamme tarkasti mahdollista sovittelua silmällä pitäen. Esitämme toisessa käsittelyssä tarkoituksellisesti vain muutaman tarkistuksen, jotka keskittyvät muutamaan hyvin tärkeään periaatteeseen, ja niistä useimmasta tulemme pääsemään yksimielisyyteen.
Kuten González Álvarez sanoi, valiokunta hyväksyi laajalla enemmistöllä kaikki tarkistukset, ja ehdotamme, että äänestämme niistä tänään. Tarvitsemme - ja uskomme, että saammekin - selkeän vakuutuksen siitä, että etenemme näistä ehdotuksista palvelujen turvallisuuteen ja palvelujen tarjoajien vastuuseen, eikä asiasta pitäisi olla mitään periaatteellista erimielisyyttä.
Meidän täytyy tehdä täysin selväksi, että pystymme jatkossa poistamaan markkinoilta - ei vaan meillä, vaan koko maailmassa - tuotteet, joista aiheutuu vakava vaaraa, ei vain sisäiselle kulutukselle vaan myös maailman markkinoille, sillä tuollaiset tuotteet voidaan helposti kierrättää, kuten González Álvarez tuo esiin tarkistuksessa 13. Vahvistamme tuon periaatteen tänään päättämällä Maatenin tupakkatuotteita koskevan mietinnön käsittelyn, ja vetoamme tässä juuri samaan periaatteeseen.
Joitakin kompromisseja joudutaan tietenkin tekemään, ja joistakin asioista joudutaan keskustelemaan, mutta meidän täytyy miettiä tarkkaan, mitä sanalla "poikkeus" tarkoitetaan, jos se vahvistetaan rajoitukseksi markkinoilta poistamiselle. Asiasta halutaan sopia ja ollaan valmiita tekemään kompromisseja, mutta meidän täytyy keskusteluissamme pitää aina mielessä ennalta varautumisen periaate ja varmistaa, että toimemme ovat yhdenmukaisia muiden asioiden kanssa, joita komission jäsen ja tämä komissio ovat tehneet vaarallisten tuotteiden kieltämiseksi muissa yhteyksissä.
Haluan lopuksi sanoa, että vaikka olenkin vakuuttunut, että voimme yhdenmukaistaa turvallisuutta koskevia suuntaviivoja, joita aiotaan käyttää koko laajentuneessa EU:ssa, ja että voimme päästä sopuun ulkoisesta sertifioinnista, meidän täytyy suhtautua varovaisesti muihin ilmauksiin, joita on heitelty ilmaan mahdollisina kompromisseina. Yksi näistä on "soveltuvin osin". Soveltuvista osista ei voida puhua ennalta varautumisen periaatteen yhteydessä. Sitä täytyy soveltaa kaikkialla, ei välttämättä johtoaatteena, mutta varmasti jonain, minkä pidämme mielessämme muotoillessamme säädöstä. En siis valitettavasti voi tukea Flemmingin esittämää tarkistusta, ja kuten useimmat valiokunnan jäsenet, haluan, että nämä tarkistukset hyväksytään.

Maaten
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi yleisestä tuoteturvallisuudesta merkitsee paljon kuluttajien turvallisuudelle. Sen tavoitteena on sisällyttää myös tuotteita, jotka eivät vielä nyt kuulu alakohtaisen lainsäädännön piiriin, ja tuotteita, joiden kohdalla alakohtainen lainsäädäntö ei toimi hyvin turvallisuusnäkökohtien osalta. Se on tärkeää sisämarkkinoille, ja on myös tärkeää, että kuluttajat voivat luottaa Euroopan markkinoilla myytävien tuotteiden turvallisuuteen. Tietysti kuluttajien itsensäkin pitää käsitellä tuotteita vastuuntuntoisesti. Direktiivissä selkiytetään tilannetta selventämällä määritelmiä ja yksinkertaistamalla menettelyjä, minkä ansiosta jäsenvaltiot voivat saada nopeammin tietoa. Vaarallisten tuotteiden takia kuolee ihmisiä vielä nykyäänkin. Mielestäni on muuten kohtuutonta, että Euroopan unionin kansalaisia varten asetetaan turvalliset tuotantostandardit, mutta unionin ulkopuolella asuvien pitää tyytyä vähemmän turvallisiin tuotteisiin. Jos poistamme jonkin tuotteen kaupasta Euroopassa, niin sitä ei myöskään pitäisi enää viedä unionin ulkopuolelle. Aihe menee tietysti tätä mietintöä pitemmälle, ja uskonkin, että joudumme vielä usein sen kanssa tekemisiin. Annamme täyden tukemme mietinnölle.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, haluan välittää ryhmäni ja minun tuen esittelijälle ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan uudelleen esittämille tarkistuksille.
Neuvoston yhteinen kanta paransi kulutustuotteiden jäljitettävyysmenetelmiä, viranomaisten, tuottajien ja jakelijoiden välistä yhteistyötä toimissa vaarallisten tuotteiden markkinoilta poistamiseksi sekä pikahälytysjärjestelmän käyttöönottoa ehdokasvaltioissa. Olen hyvin iloinen, että nyt on tehty selväksi, että hyväntekeväisyysjärjestöjen kaupat, auton tavaratilasta myynti ja kirpputoritiskit eivät kärsi tästä direktiivistä, sillä luonteensa takia ne eivät voi tarjota käytetyistä tavaroista tuotteiden vaarallisuutta ja alkuperää koskevia tietoja.
Tuen ympäristövaliokunnan uudelleen esittämiä tarkistuksia, erityisesti nimenomaista viittausta ennalta varautumisen periaatteeseen, markkinoiden valvontaan ja eurooppalaiseen tuoteturvallisuusverkkoon.
Vastustan voimakkaasti tilapäisesti kiellettyjen tuotteiden jättämistä vientikiellon ulkopuolelle. Tämä olisi kaksinaismoraalia ja ristiriidassa direktiivin tavoitteen kanssa. Jos jonkin tuotteen turvallisuudesta on epäilyjä, niin kuinka voimme oikeuttaa sen viennin kolmansiin maihin? Kuten esittelijä sanoi aiemmin: turvallisuus pitäisi taata kaikille kuluttajille, ei ainoastaan niille, jotka asuvat Euroopan unionissa.
Olen samaa mieltä tarpeesta tasapainottaa keskenään toisaalta markkinoilla olevien tuotteiden turvallisuutta ja toisaalta ehdotettujen toimenpiteiden käytännön sovellettavuutta - tällä direktiivillä se voidaan tehdä.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, direktiivi tuoteturvallisuudesta on meille niin tärkeä juuri siksi, että se käsittelee ydinaluetta, millä tarkoitan niitä tuotteita, jotka eivät kuulu CE-merkintöjen piiriin. Tässä tulenkin jo tuoteturvallisuutta käsittelevän direktiivin ongelmakohtaan. Kuluttaja ei nimittäin enää voi nähdä, milloin tuote todella on turvallinen. Siksi meidän tarkistuksemme 3 on tärkeä - siinähän määrätään aivan yksinkertaisesti, että luvan saaneet tarkastuslaitokset saisivat ulkoisen sertifiointioikeuden. Olisi ehdottoman tärkeää, että komissio harkitsisi tarkastusmerkinnän käyttöönottoa. Tarkastusmerkintä todistaisi kuluttajalle, että kyse on turvallisesta tuotteesta, ja tarkastusmerkintä todistaisi kuluttajalle mahdollisesti, että kyse on keskimääräistä paremmasta tuotteesta.
Tuotetta pidetään turvallisena, jos valtuutettu tarkastuslaitos on todistanut sen turvallisuuden. Tämä on erityisen tärkeää pienille ja keskisuurille yrityksille. Sillä jos ajattelemme ennalta varautumisen periaatetta ja ennaltaehkäisyä, meidän täytyy luoda yrityksille kannustimia, jotta ne olisivat valmiita luovuttamaan tuotteet tarkastettavaksi. Uskon, että juuri kolmannen, puolueettoman osapuolen suorittama tarkastus olisi tärkeä väline markkinoiden valvonnan tarpeen vähentämiseksi. Ja markkinoiden valvonnan tarpeen vähentyessä ja tarkastusten ja sertifioinnin avulla ennakoimalla kuluttaja voisi selvästi todeta, mistä on mahdollista ostaa taatusti turvallisia tuotteita.
Vientikiellosta haluaisin sanoa, että tietenkin on olemassa monia maita, joiden standardit ovat kokonaan toisenlaisia kuin Euroopassa. Luulen, ettei meidän pitäisi olla niin ylimielisiä ja pitää muiden maiden standardeja huonoina ja vain omiamme hyvinä ja pätevinä.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää González Álvarezia sekä Whiteheadia ja Langea suuresta avusta yleisestä tuoteturvallisuudesta annettavaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä koskevan ehdotuksen valmistelussa. Alkuperäisessä direktiivissä on tarkistussäännös. Tarkistus vastasi komission vahvistettua sitoutumista kuluttajien terveyden ja turvallisuuden turvaamiseen. Tarkistettu direktiivi parantaa vähitellen huomattavasti mahdollisuuksia käsitellä muiden kuin elintarvikkeiden turvallisuusongelmia.
Neuvoston yhteisessä kannassa otetaan huomioon komission ensimmäisessä käsittelyssä annetun lausunnon valossa hyväksymän muutetun ehdotuksen perustavat kohdat. Ensimmäisen käsittelyn 30 tarkistuksesta 21 on sisällytetty osittain tai sisällön puolesta yhteiseen kantaan. Useat jäsen González Álvarezin suositukseen ehdottamista tarkistuksista parantavat tekstiä, ja komissio voi siten hyväksyä ne.
Käsittelen ensin tarkistuksia, joita komissio ei voi hyväksyä. Ensinnäkin tarkistuksissa 2 ja 9 palautetaan tekstiin komission alkuperäinen ehdotus kieltää EU:n markkinoilta kiireisellä päätöksellä pois vedettyjen vaarallisten tuotteiden vienti. Tarkistuksessa 13 tätä perustellaan sillä vaaralla, että nämä vientiin menneet tuotteet tuodaan takaisin yhteisön markkinoille. Yhteisessä kannassa esitetty kompromissi antaisi komissiolle mahdollisuuden sallia poikkeuksia näiden tuotteiden täydelliseen vientikieltoon. Komissio hyväksyi tämän, sillä monet jäsenvaltiot pitivät sitä tarpeellisena turvatoimenpiteenä kiellon periaatteen hyväksymiselle; lisäksi kompromississa annetaan komission päättää kiellon poistamisen aiheellisuudesta. Vietyjen tuotteiden takaisintuonnin vaaraa voidaan torjua normaalien tullimekanismien ja markkinoiden valvontamekanismien kautta. Mielestäni tämän poikkeuksen vaikutukset olisivat kaiken kaikkiaan hyvin rajatut, sitä säädeltäisiin tiukasti ja komissio valvoisi sitä itse ja se sallittaisin luonnollisesti vain, kun se olisi aiheellista, selkeästi perusteltua ja hyväksyttävää, eikä vain minun mielestäni vaan koko komission mielestä.
Toiseksi tarkistuksessa 3 sisällytetään artiklaan vaatimus, että ulkoista sertifiointia täytyisi pitää todisteena yhdenmukaisuudesta direktiivin kanssa. Komissio voi hyväksyä vain johdanto-osan kappaleeseen maininnan, että tällainen sertifiointi voi helpottaa yhdenmukaisuuden todistamista. Kolmanneksi, tarkistuksessa 11 pyydetään komissiota esittämään tuotteiden turvallisuuteen liittyviä ehdotuksia tiettyyn päivämäärään mennessä. Komissio on oikeastaan aloittanut jo tämän asian analysoinnin ja harkinnan, kuten se ilmoitti eräässä lausunnossaan. Johdanto-osan 1 kappale sisältäisi viittauksen näihin aloitteisiin, kuten tarkistuksessa 1 esitetään.
Lopuksi, tarkistuksessa 12 pyritään rajoittamaan vientikieltoa siten, ettei sitä sovellettaisi, kun tuote on vedetty tilapäisesti pois yhteisön markkinoilta turvallisuutta koskevien lisätutkimusten ajaksi. Yhteisön markkinoilta mahdollisen vakavan vaaran vuoksi kiellettyjen tuotteiden viennin sallimista ei voida mitenkään oikeuttaa. Mielestäni tällä toimella täytyy suojella Euroopan unionin ulkopuolisia kuluttajia samalla tavalla kuin Euroopan unionin sisäisiä kuluttajia; mieleeni tulee, että jos hätätoimenpiteeseen ryhdytään tällä tavoin, on hyvin todennäköistä, että kiireellinen toimenpide johtuu mahdollisen vaaran luonteesta, ja usein kiireellisimpiin toimenpiteisiin ryhdytään, kun vaara on suurin.
Jos asia on näin ja arvioni on oikea, se tarkoittaa, että on sitäkin tärkeämpää, että tätä kiireellisiä toimenpiteitä koskevaa ehdotusta sovelletaan Euroopan unionin kuluttajien lisäksi kuluttajiin Euroopan unionin ulkopuolella. Lisäksi tästä säädöksestä käy ilmi, että arvioinnin siitä, sovelletaanko sitä tällä tavoin, suorittaa tällaisista tehtävistä vastaava komitea, jolla on kokemusta tällaisista tehtävistä ja joka ei toimi hätäisesti tai tavalla, joka ei suojelisi täydellisesti kuluttajien etuja. Komitea puuttuu vain tapauksiin, joissa kuluttajille aiheutuu selkeää ja vakavaa vaaraa. Selitettyäni miksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 3, 9, 11, 12 ja 13, voin kertoa, että komissio voi periaatteessa tai uudelleenmuotoiltuna hyväksyä tarkistukset 1, 4-8 ja 10, sillä nämä tarkistukset parantavat ja selkeyttävät ehdotusta.
Haluan lopuksi kiittää vielä kerran González Álvarezia erinomaisesta mietinnöstä, jota komissio voi pitkälti tukea, ja olen vakuuttunut, että - kuten Whitehead sanoi - pääsemme kaikkia tyydyttävään ratkaisuun tarkistuksista, joita komissio ei voi hyväksyä. Toivon, että teemme sen mahdollisimman pian sääntelymenettelyn seuraavassa vaiheessa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Naudanliha-alan yhteinen markkinajärjestely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sturdyn laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0142/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 1254/1999 muuttamisesta (KOM(2001) 87 - C5­0082/2001 - 2001/0042(CNS)).

Sturdy
. (EN) Arvoisa puhemies, on ilo nähdä komission jäsen täällä. Saatan hyvin olla eri mieltä hänen ehdotuksistaan, mutta heti aluksi haluan sanoa, että mielestämme komission jäsen Fischler on erinomainen maatalousasioista vastaava komission jäsen, vaikka hän on saattanutkin ymmärtää mietinnön hieman väärin. Tämä ei ole mitään kritiikkiä komission jäsen Fischleriä vastaan. Kaikki tietävät, että meidän täytyy puuttua naudanliha-alan vakavaan ongelmaan, ja juuri se on varmasti komission ehdotuksen taustalla.
Haluan kertoa komission jäsenelle bysanttilaisen sananlaskun: niillä, joilla on ruokaa, on paljon ongelmia; niillä, joilla ei ole ruokaa, on vain yksi ongelma - ja on tietenkin suuri ongelma, kun markkinoilla on liian paljon naudanlihaa. Tämä on juuri se ongelma, johon komission jäsen etsii ratkaisua. Esittelijänä olen kuitenkin sitä mieltä, että hän on väärillä jäljillä.
Minun on helppoa seistä täällä ja kritisoida, mutta pyrin mietinnössäni olemaan rakentava ja viemään asiaa eteenpäin - ja tiedän kyllä, ettei komission jäsen ole samaa mieltä joistakin toimenpiteistä. Toivoisin, että kun komission jäsen puhuu meille, hän vastaisi yhteen kysymykseen: hyväksyvätkö neuvoston 15 jäsentä komission ehdotuksen? En usko, että he hyväksyvät. Haluaisin tietää, uskooko komissio, että he hyväksyvät komission ehdotuksen?
Ensinnäkin, yksi asia, josta äänestettiin maatalousvaliokunnassa ja jota pidän virheenä, on 90 eläimen enimmäismäärä. Yksi suurimmista ongelmistamme - ja komission jäsen on aivan oikeassa siinä, että meillä on liikatuotanto-ongelma, ja olemme tukeneet ehdotuksia, joilla mahdollistettaisiin interventiorajan korottaminen - on, että 90 eläimen enimmäismäärän muuttamisessa on todellisena vaarana, että leikkaamme tuen piiristä joitakin menestyviä tuottajia. Kerron niille jäsenille, jotka eivät ymmärrä paljon maataloudesta, että nautaeläimen kasvattaminen hedelmöityksestä myyntiin kestää noin kolme vuotta. Se on hyvin pitkä prosessi. Sitä ei voida vain keskeyttää yhtäkkiä ja sanoa: odottakaahan, näitä nautoja ei voida hoitaa, sillä muutimme nyt mielemme. Jos komission jäsen ei voi muuttaa 90 eläimen enimmäismäärää - ja toivomme, että yksi tarkistuksista auttaa meitä; tarkastelemme sitä parhaillaan - hänen pitäisi edes miettiä tapoja auttaa maanviljelijöitä, jotka kärsivät 90 eläimen enimmäismäärästä, jotta he voivat sopeutua siihen, sillä maanviljely on pitkän aikavälin prosessi, ei lyhyen aikavälin prosessi.
Olemme nähneet BSE:n vaikutukset. Tästäkin syystä olen hieman huolissani mietinnöstä. Kuten komission jäsen tietää, BSE on ollut suuri ongelma Yhdistyneessä kuningaskunnassa, joka oli BSE-kriisin keskeinen näyttämö. Me selvisimme siitä, ja huolellisella rakentamisella palautimme markkinat ennalleen. Oli valitettavaa, että suu- ja sorkkatauti tuhosi markkinoiden palauttamisen hyväksi tekemämme työn, kun otetaan huomioon, ettei suu- ja sorkkatauti liittynyt mitenkään elintarvikkeisiin, sillä siitä ei ole mitään vaaraa ihmisille.
Pyydän, ettei komission jäsen tekisi harkitsemattomia päätöksiä, sillä tämä on mielestäni harkitsematon päätös. En voi tällä hetkellä hyväksyä ehdotettuja uusia tarkistuksia. Pelkään pahoin, että erkanemme tärkeistä aiheista. Kuten sanoin, on helppoa seistä täällä ja kritisoida, ja toivon komission jäsenen hyväksyvän tarkistukset. Kysymyksemme kuuluu, vastaavatko ehdotukset tarpeita, sillä mielestäni jotkin komission ehdotuksista vastaavat tarpeita, mutta useimmat eivät. Sanon komission jäsenelle lopuksi yhden asian: jos hän ei voi hyväksyä parlamentin ehdotuksia, hän voi palauttaa mietinnön maatalousvaliokuntaan. Voisimme silloin keskustella siitä uudelleen, sillä olemme esittäneet joitakin hyviä ehdotuksia, ja jos parlamentti haluaa palauttaa mietinnön valiokuntaan, niin sopiihan se.

Hortefeux
Arvoisa puhemies, budjettivaliokunnalta pyydettiin siis lausuntoa komission BSE-kriisistä johtuneiden naudanlihamarkkinoiden häiriöiden korjaamiseksi ehdottaman varosuunnitelman taloudellisista vaikutuksista.
Suunnitelma julkistettiin 13. helmikuuta, eikä siinä voitu näin ollen ottaa huomioon suu- ja sorkkatautikriisiä, joka seurasi, kun tautia löydettiin helmikuussa kahdelta Yhdistyneen kuningaskunnan maatilalta. Mielestäni tässä yhteydessä on syytä korostaa parlamentille, että tauti on aiheuttanut tähän mennessä jo yli 170 miljoonan euron mahdolliset kustannukset ja että komissio ehdotti 8. toukokuuta täysin perustellusti miljardin euron varannon perustamista.
Euroopan karjankasvattajia koettelevalla uudella kriisillä on siis kolme tärkeää seurausta: se aiheuttaa yhteisön talousarvioon suoran menon, jota ei ole vielä vahvistettu mutta joka kasvaa jatkuvasti, sillä on kielteinen vaikutus naudanlihan kulutukseen tarkoitettuun vientiin ja lopuksi se vaikuttaa eläinten hävittämisohjelmiin ja siis teurastuskuluihin.
Komission ehdotusten edessä meidän täytyy pitää mielessä, että meillä on vakava ongelma. Kaikki naudanlihan kustannuksia, kulutusta ja vientiä koskevat arviot ovat epävarmoja, sillä niissä ei ole otettu huomioon suu- ja sorkkataudin viimeaikaisia seurauksia.
Valitettavasti siis minusta vaikuttaa siltä, että kulutus laskee vuonna 2001 enemmän kuin komission ennustamat 10,8 prosenttia. On myös epätodennäköistä, että vuonna 2001 vienti nousee 60 prosenttiin GATT-enimmäismäärästä.
Näin ollen ei ole mahdotonta, että rahoitusvaatimukset ylittävät komission ennusteet. Kaikki ymmärtävät hyvin, että tavallisena ajankohtana rahoitukselliset epätarkkuudet olisivat riittäneet ehdotuksen hylkäämiseen, mutta koska tilanne on kiireellinen, budjettivaliokunta päätti tukea komission ehdotusta ja toivoo, että parlamentti hyväksyy tarkistuksia - kuten budjettivaliokunta ja maatalousvaliokunta tekivät Robert Sturdyn erinomaisen työn ansiosta - joissa edellytetään budjettivallan käyttäjän kuulemista etukäteen, jos aiheutuvia kustannuksia täytyy tarkistaa.

Goepel
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, se että tukikelpoisten sonnien määrä rajoitetaan 90 eläimeen tilaa kohden, joka on yksi kohta teidän seitsemän kohdan ohjelmassanne, ei ole mikään sopiva ratkaisu Euroopan unionin naudanlihan tuotannon sopeuttamiseen kysynnän mukaiseksi. On kiistämätöntä, ettei eläinten pitoa voida naudanlihan kohdalla jatkaa totutussa mitassa, koska kulutus on laskenut. Arvoisa komission jäsen, tämä ei kuitenkaan saa koitua yksipuolisesti joidenkin tiettyjen alueiden vahingoksi.
Jos aiomme ottaa palkkio-oikeudet uudelleen esiin, se ei voi tapahtua absoluuttisen rajoituksen kautta, kuten komissio ehdotti, vaan täytyy löytää maataloustilojen kannalta kohtuullinen ratkaisu. Sturdy on jo viitannut tähän. Ratkaisu voi olla ainoastaan sellainen, että palkkio sidotaan jo olemassa olevan laidunmaan määrään tai - ja tämä olisi ehkäpä vielä parempi ajatus - käytettyyn työaikaan, siis normaalien työntekijöiden - korostan vielä: normaalien työntekijöiden - määrään.
Mehän kävimme muuten tätä keskustelua - jos muistatte - jo Agenda 2000:n käsittelyn yhteydessä, kun oli puhe naudanlihan markkinajärjestelyä koskevasta asetuksesta. Arvoisa komission jäsen Fischler, kun te kirjoitatte vastauskirjeessänne maatalousvaliokunnan puheenjohtajalle, että - lainaan: 90 härän järjestelmään tehtiin ainoastaan yksi poikkeus Saksan liittotasavallan uusissa osavaltioissa ja poisjäänti johtanee sielläkin rakennemuutokseen - te kiellätte tässä sen tosiasian, että pelkästään näillä alueilla maataloustyöntekijöiden lukumäärä on viimeisten kymmenen vuoden aikana laskenut 800 000:sta nykyiseen 115 000:een. Arvoisa komissio, siinä on rakennemuutosta kyllin! Vai haluatteko te, ollakseni sarkastinen, ehkä kaataa koko EU:n naudanlihaongelman näiden Itä-Saksan uusien osavaltioiden niskaan, jolloin sikäläisten tilojen pitäisi väistämättä lopettaa toimintansa? Miksi palkkioihin ei oikeastaan voitaisi tehdä lisärajoituksia eläintiheyteen rehupinta-alaa kohti? Olette määrännyt tiheyden laskemista 2,0 nautayksiköstä 1,8:aan nautayksikköön. Mutta minä haluaisin saada aikaan vielä jotain muutakin, jonka avulla tukikelpoisuuden rajaaminen 90 eläimeen kävisi tarpeettomaksi.
Kuvitelkaapa, että jätettäisiin maanviljelijän vapaasti harkittavaksi, kuinka paljon hän laskisi nautatiheyttä suhteessa raja-arvoon, joka oikeuttaa rehupinta-alan hehtaaria kohti maksettavaan maksimaaliseen palkkioon. Silloin maanviljelijälle pitäisi kuitenkin taata tiheyden laskua vastaava lisäkorvaus. Tätä voitaisiin kutsua naudanlihan kesannoinniksi analogisesti hedelmiin ja vihanneksiin verrattuna. Sillä myös tässä tuotannon vähentämiselle annetaan kesannointitukea ja vieläpä huomattavia määriä. Jos tätä kautta päädymme naudanliha-alan supistuksiin, meidän pitäisi palkita myös niitä tiloja, jotka vähentävät eläintiheyttä näin luonnollisella tavalla, sen sijasta, että ne tuottaisivat ylijäämää, jolle ei sitten ole menekkiä ja joka joudutaan ehkä jopa hävittämään.
Arvoisa komission jäsen, ehkäpä voisitte tottua tähän ajatukseen. Eihän sen tarvitse tapahtua heti!

Rodríguez Ramos
Arvoisa puhemies, kuten on jo sanottu, komission 13. helmikuuta 2001 esittämä uudistus, joka koostuu seitsemästä toimesta, joiden avulla pyritään ratkaisemaan BSE-kriisin synnyttämät naudanlihamarkkinoiden ongelmat, ansaitsee ehdottomasti sen, että ryhmämme tarkastelee sitä kriittisesti.
Ensinnäkin sen vuoksi, että vaikka yhteisön karjankasvatusala odottaa toimia, joilla voidaan ratkaista alan kohtaama kriisi, tässä paketissa näyttäisi olevan vain kaksi toimea, joilla voidaan ratkaista eräs kriisi, nimittäin komission kriisi tämän alan talousarvion yhteydessä. Ainoastaan interventio-ostojen 350 000 naudanlihatonnin vuotuisen enimmäismäärän poistaminen niin sanotun turvaverkkojärjestelmän käytön välttämiseksi tuntuu todelliselta hätätoimenpiteeltä, samoin kuin se toimi jonka naudanlihan hallintokomitea hyväksyi jo 16. maaliskuuta jossa otetaan käyttöön uusi menetelmä yli 30 kuukauden ikäisten nautojen ostamista ja varastointia varten.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin sanoa teille myös, että tämä toimi ei juurikaan auta lisäämään kuluttajien luottamusta ja ratkaisemaan markkinaongelmia, sillä varastoimme lihaa, joka on tarkoitus saattaa myöhemmin markkinoille, ja tällä on tietenkin merkittäviä markkinoiden tasapainoa horjuttavia vaikutuksia.
Muut viisi toimea on suunnattu suoraan tälle alalle, mutta ne eivät ole kiireellisiä ja ne voidaan panna täytäntöön ja ne tuottavat tulosta lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Todellisuudessa nämä toimet olisi pitänyt esittää kaikessa rauhassa, mikä on välttämätöntä kaikille uudistuksille, joita tehdään näin pahasti kärsineellä alalla.
Minun on kuitenkin suhtauduttava hyvin kriittisesti kahteen näistä toimista. Toinen on kansalliseen enimmäismäärään perustuvien urospuolisista naudoista maksettavien erityispalkkioiden korvaaminen tilakohtaisin erityispalkkioin; tämä toimi ei ole mielestäni järkevä, vaan se johtaisi kiintiöihin perustuviin, suljettuihin ja rajoitettuihin markkinoihin, eikä se lisäisi lainkaan YMP:n avoimuutta eikä sen yksinkertaistamista, eikä se myöskään edistäisi tämän alan tulevaa uudistusta. Toinen on suunniteltu tuotannon vähentäminen emolehmäpalkkioita muuttamalla.
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että tällä ehdotuksella, jossa emolehmäpalkkion myöntämisen edellytyksenä on, että hiehojen lukumäärä on vähintään 2040 prosenttia niistä eläimistä, joille haetaan palkkiota, pyritään vähentämään markkinoilla saatavilla olevan lihan määrää; sillä kuitenkin vähennetään laadukkaan ja hyvin laajaperäisesti kasvatetuista emolehmistä peräisin olevan naudanlihan määrää. Näin ollen tällä toimella on selvästi vääränlaiset tavoitteet ja se on selkeästi ristiriidassa sen monessa yhteydessä toistetun tavoitteen kanssa, joka on laajaperäisen viljelyn kehittäminen yhteisön maatalouspolitiikan avulla.

Busk
Arvoisa puhemies. Haluaisin kiittää komission jäsentä, mutta ennen kaikkea haluan kiittää Robert Studdya loistavasta mietinnöstä, jota voin mielelläni tukea. On tietenkin välttämätöntä, että ryhdymme joihinkin toimiin torjuaksemme naudanliha-alalla vallitsevia ongelmia, mutta haluaisin korostaa, että kuluttajan epäluottamushan ei riipu siitä, onko kyse tehotuotannosta vai laajaperäisestä tuotannosta.
Haluaisin korostaa, että 90 eläimen enimmäismäärän palauttamisesta olisi erittäin vakavia seurauksia erityisesti muutamille valtioille. Se lisää byrokratiaa, eikä se helpota mitenkään naudanlihan kulutusta, mitä me siis nyt tarvitsisimme. Ostojärjestelmästä haluaisin sanoa, että mikäänlaisena itsetarkoituksenahan ei ole ostaa eläimiä joko pakastusta tai myöhemmin tapahtuvaa tuhoamista varten. Olemme sen vuoksi ehdottaneet, että lahjoitamme terveeksi todistetun naudanlihan kriisiapua tarvitseville alueille. Sen me voimme hyvin helposti toteuttaa interventio-ostoihin liittyvien kustannusten puitteissa.
Haluaisin lisäksi kohdistaa huomiota siihen, että ehdotetulla rehupinta-alan vähentämisellä, nimittäin 2,0 nautayksiköstä 1,8:aan nautayksikköön hehtaarilta, ei ole toivottua vaikutusta. Olemme sitä vastoin samaa mieltä siitä, että interventio-ostoja koskeva enimmäismäärä on poistettava vuosina 2001 ja 2002. Näiden harvojen, mutta kuitenkin selkeiden - ainakin toivon niin, arvoisa komission jäsen - kommenttien myötä, tuen mielelläni ehdotustanne, mutta samalla haluaisin edelleen huomauttaa, että uudet päätöksemme eivät saa edistää sellaisen kilpailun vastaisuuden säilymistä, jota nykyään esiintyy joidenkin jäsenvaltioiden välillä.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, teidän naudanliha-alan kysyntää koskevasta kriisisuunnitelmastannehan on jo ruksattu joitakin kohtia. Teurastusohjelma ajettiin läpi hallintoteitse. Apilanurmea olemme käsitelleet täällä kiireellisessä menettelyssä. Keskittykäämme nyt siis siihen, mitä vielä jää pohdittavaksi.
Haluaisin lähinnä ottaa kantaa 90 eläimen raja-arvoon. Pitäisi tehdä selväksi, että tämä raja-arvo pätee jatkossa Euroopassa, mutta sen ei silti ole pakko olla olemassa. Se oli Berliinin syntiinlankeemus. Olisi ollut parempi, jos silloin olisi seurattu parlamentin kantaa, sillä olimmehan tuolloin ehdottaneet, että palkkioiden porrastusta muutettaessa pitäisi mukana olla myös mahdollisuus ottaa laskuissa huomioon tehty työ. Tämä otettiin taas esiin. Myös muiden ryhmien puhujat ovat tehneet asian selväksi. Toivon, että komissio noudattaa tätä ehdotusta, jotta voimme antaa niille tiloille, joilla on enemmän eläimiä, mahdollisuuden ainakin hiukan joustaa tuosta 90 eläimen raja-arvosta. Tällä tavoin voitaisiin myös antaa kulujen huomioon ottamisen mahdollisuus niille, jotka harjoittavat suurehkoilla tiloilla lajinmukaista eläintenpitoa ja joutuvat tekemään enemmän työtä. Uskon, että me silloin olisimme taittaneet kärjen tältä rajalta ja saaneet mukaan järkevän sosiaalisen tekijän. Toivon, että parlamentissa äänestetään huomenna tämän ehdotuksen puolesta.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, Agenda 2000:ssa on määrätty EU:n maatalous-, rakenne- ja finanssipolitiikkojen perustekijöistä vuosille 2000-2006. Tavoitteena oli päästä eroon markkinatulopolitiikan kytköksistä eri tuotantoaloilla, vaikka osattiinkin odottaa, että rakennemuutos voitaisiin toteuttaa vain osittain sujuvasti, jotta tulojen ja työpaikkojen vähentyminen voitaisiin pitää välttämättömissä rajoissa.
Suu- ja sorkkataudin ja BSE:n puhjettua naudanlihamarkkinat ovat romahtaneet, eikä vakautta ole lähitulevaisuudessakaan näkyvissä. Maanviljelijät laskevat nyt sen varaan, että uudet erityisvarat ovat pian heidän käytettävissään eivätkä hupene byrokratian sokkeloihin. Ensimmäisten viikkojen lupaukset ylimääräisten nautojen erityisostojärjestelmästä täytyy toteuttaa ensimmäisenä. Mutta jos tähän asiaan sekoitetaan pitkää aikaväliä ajatellen muutettu markkinajärjestely, naudanlihan tuottajien taloudellinen aseman vaikeutuu.
Käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa naudanliha-alan markkinajärjestelyn muuttamiseksi on pääosin täytetty komission vaatimus ylitarjonnan vähentämisestä. Joillakin ehdotuksilla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä BSE:n ja suu- ja sorkkataudin seurausten kanssa. Tuotteiden laadulla ei ole mitään välitöntä yhteyttä tilojen kokoon tai tilojen talousjärjestelmään. Markkinoiden kehitys ei tällä hetkellä tue sitä, että naudanlihan tuotantoon investoitaisiin. Siksi kaikenlaiset tukiehtojen ylärajat merkitsevät samanaikaisesti kulujen epäoikeudenmukaista lisääntymistä jo tehtyjen investointien kohdalla. Maanviljelijät laskevat näiden tulojen varaan, eikä 90 eläimen yläraja varmasti ole toteuttamiskelpoinen.

Berlato
Arvoisa puhemies, olemme useampaan kertaan vahvistaneet, että paras tapa ratkaista kotieläintalousalan kohtalo, on palauttaa kuluttajien ja alan toimijoiden välinen luottamus. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi mielestäni on ensisijaisen tärkeää, että toimielimet jakavat oikeanlaista tietoa ja että käytetään asianmukaisia termejä, kun kansalaisille välitetään BSE:tä koskevia uutisia. Tartunnasta, hullun lehmän taudista tai saastuneesta lihasta puhuminen ei edistä naudanlihan kulutusta. BSE-ongelman aiheuttaja ei ole virus eikä bakteeri, joten meidän on estettävä, ettei epäasianmukaisten termien käyttö synnytä kuluttajien keskuudessa kammoa tai kauhua. Väitteeni sopivat keskusteluun, jonka tavoitteena on varmistaa täydellisen ja oikeanlaisen tiedon saanti kuluttajille luomatta turhaa paniikkia. Oikeanlaisen tiedon varmistaminen on tehokkain tapa houkutella kuluttaja syömään naudanlihaa, ja tämä on paljon tärkeämpää kuin mikä tahansa Euroopan unionin tarjoama taloudellinen tuki tai mitkä tahansa karjankasvattajille tarjottavat avustukset.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan naudanlihan tuottajat ovat saaneet iskun toisensa jälkeen. Naudanlihan hintaan kohdistuu suuria paineita kulutuksen vähennyttyä voimakkaasti BSE-kriisin seurauksena, ja suu- ja sorkkatautikriisin takia kulutus ja vienti ovat vähentyneet vielä entisestään. On selvää, että alaa on autettava. Kuitenkin se, mitä komissio esittää hätäsuunnitelmana, näyttää asiaa lähemmin tarkasteltuna vähentävän naudanlihan tuotantoa vasta pitkällä aikavälillä. Arvoisa komission jäsen, meidän mielestämme yhteisen markkinajärjestelyn vaihtaminen pitkän aikavälin vaikutuksiin on uudistus eikä hätäsuunnitelma.
Sturdy on onneksi sisällyttänyt mietintöönsä joukon tarkistuksia, jotka voivat toimia hätäsuunnitelmana rohkaisemalla karjankasvattajia teurastuttamaan sonnit jo vasikoina. Toimenpide, jolla erityispalkkioon oikeuttavien eläinten enimmäismääräksi asetetaan 90 nautaa, mikäli eläintiheys pienennettäisiin 2,0 nautayksiköstä - 1,8:aan nautayksikköön hehtaaria kohden, vähentää tuotantoa ennen pitkää. On kuitenkin tosiasia, että tällä tavalla naudanlihantuottajat saavat kaikkien kriisien jälkeen taas uuden laskun maksettavaksi, tällä kertaa komissiolta.
Tuen sen takia myös tarkistuksia, joissa ehdotetaan maksujen korottamista samassa suhteessa nautayksikön pienentämisen kanssa, niin että viljelijöiltä todella poistetaan taloudellinen kannustin tuottaa enemmän.
Interventio-ostojen enimmäismäärän soveltamatta jättäminen eli erityisostojärjestelmä, jonka jäsenvaltiot osaksi kustantavat, tarjoaa komissiolle mahdollisuuden vaikuttaa markkinahintaan mahdollisimman paljon. Sen avulla kallis turvaverkkoperiaate, joka maksetaan kokonaan EU:n talousarviosta, voidaan siirtää hiukan tuonnemmaksi.
Kannatan ostetun lihan varastoimista enkä tuhoamista, toisin kuin kollegani Sturdy. Muistutan parlamenttia huhtikuussa hyväksytystä suu- ja sorkkatautipäätöslauselmasta, jossa parlamentti puolsi sitä, että terveitä eläimiä ei lopeteta.
Maataloudessa on paljolti kysymys siitä, mitä olemme saaneet Jumalalta luomistyön seurauksena. Se on taloudellisten etujen yläpuolella, ja siinä on paljolti kysymys etiikasta ja vastuullisesta tilanhoitajuudesta.

Cunha
Tällä Euroopan komission ehdotuksella pyritään korvaamaan naudanlihan tuottajille ne suuret häiriöt, joista markkinoilla on kärsitty viime kuukausien aikana alaa koetelleiden peräkkäisten kriisien takia. Ymmärrän ne syyt ja erityisesti ne olot, joiden takia ehdotus on tehty, mutta pidän sitä erittäin puutteellisena ja tähdennän seuraavia näkökohtia: ensinnäkään en voi hyväksyä, että urospuolisista naudoista maksettavia erityispalkkioita pienennetään, vaikka vain väliaikaisesti, koska siten rangaistaan tuotannon rajoittamisen nimissä niitä jäsenvaltioita, jotka ovat yhä lihan nettoviejiä, kuten oma kotimaani. Toiseksi erityisen yli 30 kuukautta vanhojen tarkastettujen eläinten lihaa koskevan interventio-ostojärjestelmän luominen ei ole ymmärrettävää kuluttajien luottamuksen saamisen eikä siitä koituvien kustannusten kannalta, sillä muutaman kuukauden kuluttua ei ole varmasti vieläkään mahdollista päästä eroon nyt varastoidusta lihasta. Olisi viisaampaa ostaa nuo eläimet lihan hävittämiseksi. Kolmanneksi laajaperäisen tuotannon suosimisessa on järkeä, mutta sen lisäksi pitäisi olla olemassa erityinen lisäpalkkio pientiloja varten, sillä ne eivät voi hyödyntää näitä kannustimia vähäisen maa-alan takia. Jälleen kerran halutaan soveltaa samaa reseptiä kaikkiin tapauksiin ikään kuin kaikilla tiloilla olisi sama mukautumis- ja toimeentulokyky. Lopuksi lupa antaa luomutuottajien viljellä rehua kesantopelloillaan, joka on kollegamme Auroin mietinnön aiheena, voi olla vain vertauskuvallinen, ja ainoastaan silloin, kun tuottajilla ei ole tarpeeksi ravintoa eläimilleen. Miksi maanviljelijöiden ei voisi antaa käyttää kesantopeltoja proteiinintuotantoon?

Garot
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan ensimmäiseksi kiittää kollegamme Sturdyn työtä, joka koskee BSE-kriisin seurauksena naudanlihan yhteiseen markkinajärjestelyyn tehtäviä muutoksia.
Meillä on useita ongelmia. Meidän pitää samaan aikaan palauttaa markkinoille tasapaino, tukea maanviljelijöiden ansiotuloja ja palauttaa kuluttajien luottamus.
Kysynnän ja tarjonnan tasapainon palauttamisesta haluaisin ensimmäiseksi tuoda esiin, ettei kukaan - ei komissio, ei esittelijä, eikä maatalousvaliokunta - suosittele, että turvautuisimme yksin markkinoiden vapaaseen toimintaan. Toivon, että tarpeellinen teko, jolta emme voi tänään välttyä, eli tarjonnan sääntely, pysyy mielissämme, kun päätämme uudesta ja nykyistä kattavammasta yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta.
Palatakseni nyt käsiteltävään kysymykseen, ja tuotannon vähentämisen tarpeen edessä, haluan korostaa, kuinka tärkeää on löytää tasapaino rasitteiden jakamisessa yhtäältä liharotujen ja lypsykarjan välillä ja toisaalta teollistyyppisen kasvatuksen ja laiduntamista käyttävien kasvattajien välillä. Olisihan ristiriitaista, että nyt kun ilmenee tarvetta tuottaa laatulihaa edistämällä ruohon käyttöä, perinteiset lypsykarjatilat joutuisivat maksamaan suurimman osan yhteisen markkinajärjestelyn uusien mukautusten kustannuksista.
Pyydän siis komission kannan mukaisesti, että palaisimme 90 eläimen enimmäismäärään urospuolisten nautojen erityispalkkion myöntämisessä. Tiedän kyllä, että tämä saattaa aiheuttaa ongelmia jäsenvaltioille, jotka ovat poikenneet tästä rajoituksesta Agenda 2000 -ohjelman puitteissa. Mutta koska 1 artiklan 12 tarkistuksessa annetaan mahdollisuus ottaa huomioon työllisyystekijä, toimenpide on mielestäni tasapuolinen.
Samalla tavoin mielestäni jo markkinahintojen laskuista kärsiviä kasvattajia ei saa rangaista lisää alentamalla julkisia tukia, jotka liittyvät hehtaaria kohden pidettävien nautojen määrän vähentämiseen. Pyydän myös komissiota ja neuvostoa huolehtimaan, että rehupinta-alan hehtaaria kohden maksettava palkkio pysyy ennallaan.
Muusta puheen ollen haluan tietenkin vahvistaa tukevani sitä, ettei interventio-ostojen 350 000 tonnin vuotuista enimmäismäärää sovelleta vuosina 2001 ja 2002. Tuen myös esittelijän naudanlihan myynnin edistämiseksi suosittelemia toimia.

Wyn
Arvoisa puhemies, seitsemän kohdan suunnitelmaa ehdotettiin, kuten kaikki tiedämme, vastauksena vakaviin huoliin kuluttajien naudanlihaa kohtaan tunteman luottamuksen romahtamisesta ja siitä seuranneesta interventiokattoon kohdistuneesta paineesta. Tiedämme, että nämä huolet ovat laimentuneet viime viikkoina ja että kulutusennusteet ovat parantuneet huomattavasti.
Jos komissio on yhä sitä mieltä, että tarvitaan kiireellisiä toimenpiteitä naudanliha-alan liikatuotannon ehkäisemiseksi, muutokset eivät saa vaarantaa laadukkaan, ruoholla syötetyn naudanliha-alan pitkän aikavälin tulevaisuutta. Tästä syystä vastustamme kaikkia muutoksia nykyisiin emolehmäpalkkioita ja naudanlihan erityispalkkioita koskeviin sääntöihin. Mielestämme olisi sen sijasta syytä kiinnittää huomiota liikojen vasikoiden poistamiseen järjestelmästä.
Kunnioittaen Agenda 2000:n tavoitteita pyydämme komissiota perustelemaan uudelleen näin jyrkkien toimenpiteiden tarpeen ja pyydämme arvioimaan nämä toimenpiteet uudelleen.

Patakis
Arvoisa puhemies, ehdotuksessa neuvoston asetukseksi ja parlamentin mietinnössä pysytään pelkästään BSE-taudin aiheuttamien ongelmien hallinnollisissa puolissa eikä asiakirjoissa esitetä mitään varteenotettavaa menettelytapaa, jolla paljastettaisiin taudin aiheuttaneita syitä ja puututtaisiin niihin. Toisaalta asiakirjoissa myös salataan täysin niiden monikansallisten yhtiöiden osuus, joille on voitonhalussaan yhdentekevää, mitä seurauksia aiheutuu niiden käyttämistä karjankasvatusmenetelmistä, joita ei voida hyväksyä. Ainoa seikka, johon kiinnitetään huomiota, on väistämättömän epätasapainon ja kriisin hillitseminen naudanlihamarkkinoilla.
Samanaikaisesti ei voida hyväksyä sitä, että esitetyillä kattavilla ja karjankasvatuksen kasvua supistavilla toimenpiteillä Euroopan unioni kohtelee kaikkia jäsenvaltioita saman mittapuun mukaan. Toisin sanoen tuotannon osalta kehittyneitä karjankasvatusmaita kohdellaan samalla tavalla kuin sellaisia maita kuin esimerkiksi Kreikkaa, jossa sekä omavaraisuusaste että se mahdollisuus, että tuotantojärjestelmät olisivat suosineet tämän taudin esiintymistä, on pienempi.
Jos Euroopan unioni todella haluaisi puuttua asiaan, se tarkastelisi tuotantoa sellaisissa maissa kuin Kreikassa eri lähtökohdista ja poistaisi kaikki kiintiöt, maksaisi maalle aiheutuvista kustannuksista ja kattaisi ne vähentämällä lihatuotannon tukia niissä maissa, jotka ovat vastuussa eläinten terveysongelmista.
Euroopan unionin pitäisi päättää lopullisesti liha- ja luujauhon käytön kieltämisestä ja ryhtyä toimiin, jolla hinta- ja tukijärjestelmiä muutettaisiin siihen suuntaan että ne kannustaisivat niiden rehukasvien viljelyä, jotka voivat korvata liha- ja luujauhon.

Hyland
Arvoisa puhemies, onnittelen Sturdya hänen työstään. Euroopan naudanlihajärjestelyä täytyy uudistaa markkinoiden tasapainottamiseksi ja kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi. Se täytyy kuitenkin toteuttaa siten, että turvataan sukutilojen edut erillään tehotuotannosta. Ilman maanviljelijöitä meillä ei olisi naudanliha-alaa. Monet maanviljelijät ovat jo jättämässä alan. Euroopan naudanliha-alan tulevaisuutta on hyvä suunnitella laajaperäistämisen ja jäljitettävyyden pohjalta. Kaupan vapauttamisesta mietin, mihin toimiin ryhdytään eurooppalaisten tuottajien suojelemiseksi sellaisista kolmansista maista tulevan tuonnin aiheuttamalta epäreilulta kilpailulta, joissa ei sovelleta samoja sääntöjä.
Suhtaudun hyvin varauksellisesti urospuolisista naudoista maksettavien palkkioiden muuttamiseen tuottajakohtaisiksi. Se on vaikeaa ja hallinnollisesti hankalaa. Samoin on väärin kohdistaa tarjonnan valvontaa emolehmälaumoihin, jotka ovat laadukkaan lihantuotannon perusta. Ehdotusta kansallisen ostojärjestelmän luomiseksi pitäisi mielestäni tarkastella uudelleen. Tämänhetkisessä tilanteessa lihan varastoiminen myöhempää myyntiä varten ei auta vähentämään määriä eikä vaikuta juuri lainkaan kuluttajien luottamukseen.
Lopuksi olisi väärin vetää hätäisiä johtopäätöksiä - kuten Sturdy jo sanoi - Euroopan naudanliha-alan pitkän aikavälin vakaudesta tänä BSE- ja suu- ja sorkkatautikriiseistä johtuvana laskukautena.

Fiori
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme käsitelleet naudanlihakysymystä ja alan kriisitilannetta monta kertaa tässä kuussa. On tärkeää, että toimielimemme tekevät työtä sellaisen eurooppalaisen tuotantomallin rakentamiseksi, jonka avulla pitää tietenkin sovittaa yhteen monta kansallista realiteettia, koska eräissä osissa Euroopassa on erilaiset tuotantoon liittyvät ominaisuudet.
Käyn nyt hyvin nopeasti läpi eräitä suoraan Sturdyn mietintöä koskevia ajatuksia. Ensimmäiseksi meistä on välttämätöntä tarkastella uudestaan vaikutusta, joka syntyisi jäsenvaltioille myönnettävästä mahdollisuudesta poiketa tilakohtaisesta 90 eläimen enimmäismäärästä. Tällä tuotannonlisäyksellä on todellisuudessa vähäinen merkitys, kun taas poikkeus olisi välttämätön eräissä tuotantomuodoissa, eikä se ole sinänsä tuotannon tehostamiseen liittyvä tekijä. Vastaavasti siinä ajatuksessa, että tuottajakohtaiset palkkio-oikeudet otettaisiin käyttöön erityispalkkioissa, ei näytetä otettavan huomioon tavallisia tuotantokäytäntöjä, joita harjoitetaan, joille ovat ominaista erikoistuneet yritykset, jotka eivät vastaa koko karjankasvatusprosessista, vaan ainoastaan sen viimeisistä vaiheista.
Toiseksi, kun otamme lisäksi huomioon, että liha- ja luujauhon käyttö on lopullisesti kielletty ja että nyt pitää käyttää pelkkää kasviproteiinia, Blair House -sopimusta on syytä tarkastella perusteellisesti ja tutkia sitä eurooppalaisten tuotantovaatimusten pohjalta.
Lopuksi pidämme erittäin tärkeinä alan arvon nostamiseen ja edistämiseen tähtäävää tukea ja toimia sellaisen mallin mukaisesti, johon osallistuu eri ammattien edustajia. Olisi yhtä kaikki tärkeää, ettei tällaisia malleja pyrittäisi rakentamaan pelkästään yksittäisissä jäsenvaltioissa, vaan ennen kaikkea yhteisön sisällä, sillä pystymme vastaamaan kuluttajien tarpeisiin ja vaatimuksiin vain Euroopan unionissa.

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuten on jo sanottu, kollegamme Sturdyn mietintö liittyy niin maanviljelijöille kuin kuluttajillekin kohtalokkaaseen BSE-kriisiin ja sen kitkemiseen käytettyihin keinoihin.
Arvoisa komission jäsen, tänään käyttöön otettavaksi ehdotettu toimenpide on yksi seitsemästä, joita ehdotitte muutama kuukausi sitten. Kuten kesantojen käyttäminen valkuaiskasvien viljelyyn, tämäkin on oikeansuuntainen toimenpide, vaikka se onkin vihreiden ryhmän mielestä aika vaatimaton.
Sturdy yritti viedä komission kantaa pidemmälle maanviljelijöiden hyväksi käsittelemällä useampia nautakarjan tuotantoon liittyviä näkökohtia. Hän ei sen sijasta tullut ajatelleeksi vakavaa ongelmaa, joka on BSE-kriisiin liittynyt petos. Arvoisa komission jäsen, uskon kuitenkin, että näitte, kuten minäkin, Ranskan terveys- ja elintarvikkeiden turvallisuusviraston viimeisimmän erittäin kattavan raportin, joka kuvaa tätä tilannetta katastrofaaliseksi. Siinä osoitetaan, että ilman immunologista suojaa olleiden eläinten sairastuminen BSE:hen johtui petoksesta, kun ruhoista tehtyä jauhoa käytettiin karjan ruokintaan. Tarvittaisiin siis kiireisesti toimenpiteitä, joilla voitaisiin vahvistaa valvontavälineitä ja seuraamuksia. Kuluttajien terveys vaatii niitä samoin kuin heidän luottamuksensa.
Toinen asia, johon haluan kiinnittää kaikkien huomion, on, että komission ehdottamilla toimenpiteillä pyritään laajaperäistämään kasvatusta, samalla kun puretaan ylisuuria markkinoita, mutta suurten nautojen määrän vähentämisestä hehtaaria kohden maksettava erityispalkkio saattaa osoittautua tehottomaksi, jos siihen ei yhdistetä pinta-alan kattorajaa. Tehotuottajat voivat yrittää saada tämän palkkion, jota ei ole tarkoitettu heille, kasvattamalla pinta-alaansa, joka heillä on jo hyvin suuri. Tässä pitäisi siis suosia oikeasti pieniä, haavoittuvia maatiloja, jotka ovat uhattuina viimeisten elintarvikekriisien myötä, ja toivon, että teette tämän pian.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan esittää komission jäsen Fischlerille kysymyksen. Sitten kun hän, kuten me kaikki joskus, siirtyy tuonpuoleiseen - toivon, ettei vielä pitkään aikaan - hän kohtaa siellä Franciscus Assisilaisen, joka kysyy häneltä: "Arvoisa komission jäsen, miksi eläimiä teurastetaan niin paljon aivan turhaan? Miksi varastoidaan niin paljon ruhoja niiden koskaan päätymättä markkinoille?" Mitä hän silloin vastaa?
Sanon tämän korostaakseni tilannetta, johon on nyt tultu. Elämme kriisin aikaa. On tietysti selvää, että on myönnettävä korvauksia jopa kriisistä vastuussa oleville yrityksille, jotta ne eivät täysin kaatuisi. Meidän on kuitenkin samalla päästävä eroon teollisen tehotuotannon muinaisjäänteestä karjankasvatuksessa.
Tässä hengessä uskon, että komission toimilla on paitsi puututtava olemassa olevaan kriisiin myös tähdättävä nykyisestä tuotantomallista luopumiseen. Lisäksi on tehtävä ero niiden valtioiden välillä, jotka ovat vastuussa kriisistä, ja niiden välillä, jotka suojautuivat siltä ja suojelivat Euroopan unionia. Samoin on tehtävä ero niiden valtioiden välillä, jotka harjoittavat tuontia, ja niiden välillä, jotka harjoittavat laajamittaista vientiä ja ovat raunioittaneet talousarvion. On myös tehtävä ero pienten ja suurten yritysten välillä, jotta pääsisimme mahdollisimman lähelle pienten ja luonnonmukaisten karjatilojen tuotantomallia.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, luulenpa, että BSE- ja suu- ja sorkkatautiaiheet ovat nyt oikeutetusti hiukan väistyneet otsikoista - luojan kiitos. Uskon tämän olevan yksinkertaisesti paras keino kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi.
Arvoisa komission jäsen Fischler, haluaisin kovasti vedota teihin, jotta tarttuisitte Sturdyn mietinnön tarkistuksiin, koska valiokuntakäsittelyyn palauttaminen minun nähdäkseni johtaa vain viivytyksiin. Sitä en voisi selittää viljelijöilleni, en kuluttajille enkä äänestäjille. Sillä mitä me oikeastaan vaadimme? Ensinnäkin pyydämme, että pelisääntöjä ei muutettaisi kesken pelin. Pelisäännöistä päätettiin Berliinissä. Vaadimme 90 eläimen enimmäismäärän palauttamista. Minusta meidän eri alueilta kotoisin olevien on tänä aikana todellakin pysyttävä tässä vaatimuksessa. En voi selittää alueeni maanviljelijöille myöskään sitä aietta, että eläintiheyttä vähennettäisiin 1. tammikuuta 2002 lähtien 1,8 nautayksikköön hehtaaria kohti - se minun on aivan avoimesti myönnettävä.
Toinen opetus, joka meidän on omaksuttava: yhä uudestaan mainitaan vaihtoehtoinen tuotanto. Luomutilat ovat minusta hyvä asia, mutta ne eivät ole mikään ihmerohto, sillä me voimme jo nyt todeta, että myös ostovoima ja markkinat ovat rajalliset. Olen sitä mieltä, että tarkistukset voitaisiin minun näkökulmastani ja ehkäpä myös teidän näkökulmastanne hyväksyä sanasta sanaan - en toista niitä kaikkia, sillä aika ei riitä siihen.
Ja viimeisenä vaan ei vähäisimpänä: haluaisimme sanoa koko alalle, että meidän täytyy tuottaa turvallisuutta, turvallisuutta ei voi valvoa. Vain niin naudanlihamarkkinoiden vakaus voidaan saada takaisin.

Parish
Haluan onnitella Robert Sturdya järkevän mietinnön esittämisestä. Kehotan myös komissiota hyväksymään suositukset. Muussa tapauksessa mietintö pitää palauttaa valiokuntaan, sillä Euroopan naudanlihantuotannon keskeisin asia on laatu, ja juuri sitä me voimme myydä kuluttajille. Mielestäni meidän pitää hävittää huonolaatuiset vasikat, jotta pystymme tuottamaan pitkällä aikavälillä laadukasta naudanlihaa. Emolehmien ja niiden määrien kimppuun hyökkääminen on juuri väärä tapa edetä, sillä ne tuottavat korkealaatuista, ruoholla syötettyä naudanlihaa, johon kuluttajilla on suuri luottamus.
Meidän täytyy ottaa paljon myönteisempi lähestymistapa naudanlihan myyntiin. Mielestäni Yhdistynyt kuningaskunta on osoittanut sen. Olemme nyt palanneet vuoden 1996 tason ylittävään kulutukseen, ja siksi meidän täytyy mennä eteenpäin. 90 eläimen enimmäismäärä on epäoikeudenmukainen, ja siirtyminen tuottajakohtaisin pyyntöihin olisi byrokraattinen painajainen. Meidän täytyy todellakin kulkea eteenpäin. Myös tuhoaminen on tärkeää. Jos aiotte laatia ostojärjestelyn yli 30 kuukautta vanhoille naudoille, niin, herran tähden, tuhotkaa ne, älkää tuoko niitä myöhemmin takaisin markkinoille, sillä se on huonolaatuista naudanlihaa, ja jos ette ole hyvin varovaisia, tuhoatte sillä markkinoiden tulevan elpymisen.
Busk teki hyvän huomion. Jos nämä yli 30 kuukautta vanhat naudat on testattu ja on todettu, ettei niillä ole BSE:tä, niin miksei niitä voisi antaa tulevaisuudessa avustuksena? Miksi ne pitää tuhota? Niitä ei vain saa saattaa Euroopan markkinoille. Mielestäni pitkän aikavälin ratkaisu on siis Robert Sturdyn mietinnön hyväksyminen. Mennään ja myydään kuluttajille korkealaatuista eurooppalaista naudanlihaa.

Ebner
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen kiinnittänyt erityistä huomiota kohtaan, jota jotkut kollegat ovat jonkin verran kritisoineet, nimittäin 90 nautayksikön järjestelmän käyttöönottoon.
Minusta järjestelmän käyttöönotto on erittäin positiivinen asia, kahdestakin syystä: ensinnäkin siksi, että silloin vapautuu varoja, jotka mahdollisuuksien mukaan voidaan ohjata pienehköjen yritysten ja perheyritysten hyväksi; toiseksi siksi, että järjestelmä ennen kaikkea nykyisten olosuhteiden vuoksi on kuin jonkinlaisen tasapuolisuusperiaatteen toteuttamista.
Meillä on talouselämässä järjestelmä alle 50 työntekijän ja sitä pienempien yritysten, 250 työntekijän ja sitä pienempien yritysten sekä tätä suurempien työntekijämäärien yritysten tukemiseen. En ymmärrä, miksi maatalouden suurtilojen pitäisi olla poikkeus. Minusta näyttää, että voimme tehdä kestävää politiikkaa vain, jos tuemme vahvasti pien- ja perheyrityksiä, suojelutoimintaa, maaperän muokkausta ympäristönsuojelunkin muodossa - ennen kaikkea ekologisesti herkillä alueilla - kunhan emme anna merkittävää osaa rahoituksestamme suuryrityksille.
Olen sitä mieltä, ettei ajan mittaan voi puolustaa sellaista, eivätkä kansalaisetkaan hyväksy, että meillä on tiloja, joilla on tuhansia eläimiä, ja nämä tilat korjaavat suuren osan avustuksista. Tästä syystä toivon, että komission ehdotus hyväksytään. Tiedän, että olen eri mieltä kuin ryhmäni ja maatalousvaliokunta, mutta toivon silti, että voimme pysyä 90 eläimen järjestelmässä, niin kuin komission ehdotuksessa sanotaan.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät naiset ja herrat, aluksi hyvä uutinen: naudanlihamarkkinat ovat alkaneet toipua. Jäsenvaltioiden meille välittämien arvioiden mukaan kulutuksen taantuma on enää noin 10 prosenttia. Myös jotkin kolmansista maista ovat osittain luopuneet tuontikielloistaan.
Nämä myönteiset merkit eivät kuitenkaan saa peittää näkyvistä sitä, että kulutuksen väheneminen kymmenenkin prosenttia on valtava haaste, ja että teurasnautojen määrässä on sen lisäksi selvä patouma pienempien teurastusmäärien vuoksi. Lisäksi on selviydyttävä jo varastoiduista ja vielä varastoitavista lihamääristä. Enkä ole vielä edes maininnut vahinkoa, joka maanviljelijöiden tulotasolle on tapahtunut. Siksi meidän on edelleen nähtävä vaivaa ja tehtävä kaikkemme, jotta naudanliha-alan markkinat löytäisivät jälleen tasapainon. Emme voi myöskään luopua ratkaisevista toimista, joita komissio on ehdottanut.
Mutta sanottakoon nyt vielä kerran, että näissä käsiteltävänä olevissa ehdotuksissa on kyse kriisinhallinnasta, ei aikaistetusta maatalouspolitiikan uudistuksesta. Komission käyttöön ottamien välittömien toimien vuoksi kuluvan vuoden neljän ensimmäisen kuukauden aikana markkinoilta poistettiin yli 400 000 tonnia naudanlihaa. Hiukan yli puolet tuosta määrästä varastoitiin. Nyt on kyse tulevien vuosien lisätoimista.
Haluaisin ennen kaikkea kiittää teitä, esittelijä Sturdy, erinomaisesta työstänne, josta teidän oli vielä suoriuduttava aikapaineen alaisena. Sanoitte: "I tried to be constructive" ("Yritin olla rakentava"). I would say, you were constructive! (Minä sanoisin, että rakentava olittekin!) Tarkistusehdotuksien joukossa on useita, joista olen täysin samaa mieltä. Näitä ovat tarkistuksessa 5 muotoiltu toteamus, jonka mukaan ostolihamme voitaisiin antaa elintarvikeapuun, ja tarkistuksen numero 9 vaatimus, jonka mukaan Berliinissä määriteltyä rahoitusnäkymien enimmäismäärää ei pitäisi ylittää. Koska me kuitenkin olemme jo ottaneet huomioon elintarvikeavun mahdollisuuden ja koska Berliinin enimmäismäärä on meille conditio sine qua non (ehdoton edellytys), näitä kohtia ei ole tarpeen ottaa mukaan asetusluonnoksen johdanto-osan kappaleisiin.
Pahoittelen sitä, että, kuten tarkistuksista 1, 2 ja 10 näkyy, te ette yhdy sen enempää ehdotukseeni erityispalkkion tuottajakohtaisista enimmäismääristä kuin näiden palkkioiden kokonaismäärän alentamiseenkaan. Tarkistus 12 on minusta kuitenkin sangen kiinnostava, nimittäin siinä esitetty ehdotus, jonka mukaan tilat, joilla on yli 90 eläintä, voisivat saada palkkio-oikeuksista hyvitystä, jonka osuus olisi korkeintaan 50 prosenttia palkkakustannuksista. Tämän ehdotuksen tekninen toteuttaminen olisi tosin hyvin monimutkaista, mutta pidän sen silti mielessäni ja puolustan neuvostossa 90 eläimen enimmäismäärästä joustamista, tosin sillä ehdolla, että ympäristö- ja työllisyysnäkökohdat otetaan huomioon.
Voin kannattaa myös tarkistuksen 11 ajatusta. Siinä ehdotetaan, että erityispalkkion toinen maksu, joka koskee härkiä, voitaisiin väliaikaisesti myöntää myös eläimistä, joista on jo suoritettu sonnimaksu, edellyttäen, ettei näistä eläimistä maksettujen palkkioiden kokonaismäärä ylitä sitä avustusta, joka normaalitapauksessa yhteensä maksetaan yhdestä härästä.
En kuitenkaan pidä mahdollisena hyväksyä tarkistuksia 3, 13 ja 17; tarkistusten tarkoituksena on korottaa palkkioita korvauksena eläintiheyden laskemisesta. Sellainen toimi olisi tarkoitetun päämäärän, tuotannon vähentämisen, vastainen, koska maanviljelijät saisivat tarkalleen yhtä korkeat palkkiot hehtaaria kohden kuin tähänkin asti.
Tarkistuksissa 14, 15 ja 18 vaaditut palkkioiden korotukset katetaan todellisuudessa jo nykyisin laajaperäistämispalkkioin. Tarkistuksen 14 ehdotus, jonka mukaan härkäpalkkiota pitäisi korottaa, jotta suosittaisiin tätä hitaampaa tuotantomuotoa, on minusta kiinnostava. Sellainen toimi horjuttaisi kuitenkin perusteellisesti Agenda 2000:lla tavoiteltua tasapainoa. Tämä pätee myös tarkistukseen 27, jonka tarkoituksena on soveltaa eläintiheyttä palkkiokelpoisuuden määrittämisessä. Siksi en haluaisi ottaa näitä tarkistuksia mukaan ajankohtaiseen kriisinhallintapakettiin, vaan palata niihin puolivälin tarkistuksen yhteydessä.
Sillä, että on määritelty hiehojen vähimmäismäärä emolehmien joukossa, on se tarkoitus, että myös lisääntymättömille eläimille voitaisiin myöntää palkkioita. On siis kyse jonkinlaisesta kesannointipalkkiosta. Toisin sanoen maksusta, joka on yksiselitteisesti tuotannosta riippumaton. Maksu on kuitenkin järkevä vain, jos vähimmäismäärä ylittää lehmien normaalin lisääntymismäärän. Siksi pidän parempana, että pysytään ehdottamassani hiehojen 20 prosentin vähimmäismäärässä. Siksi minun täytyy valitettavasti hylätä tarkistus 16.
Tarkistuksessa 19 ehdotetaan vasikoiden alaikärajan poistoa palkkiokelpoisuudesta, mikä saattaa näyttää houkuttelevalta niistä, jotka takavuosina puolustivat Herodes-palkkiota (urospuolisten ja lypsykarjarotuun kuuluvien pienten vasikoiden teurastuksesta maksettavaa palkkiota). Kun eläinsuojelun tärkeyden tiedostavat kuluttajat otetaan huomioon, en kuitenkaan voi puoltaa tätä kohtaa. Tarkistuksessa 21 ehdotettu ajatus, jonka mukaan vasikoiden teurastuspalkkioita korotettaisiin, tuntuu ensi näkemältä loogiselta, koska pyritään siihen, että vasikanlihaa tuotettaisiin enemmän ja punaista lihaa vähemmän.
Epäilen kuitenkin tällaisen toimenpiteen tehokkuutta, koska vasikanlihan tuotanto vastaa tavallisesti vasikanlihan kulutusta, eikä palkkion korotuksen seurauksena ole minusta odotettavissa vasikanlihan kulutuksen nousua. Lisäksi tämä ehdotus olisi suureksi rasitukseksi EU:n talousarviolle.
Tarkistus 28, jossa yritetään rajata vasikoiden teurastuspalkkion korotus täysmaidolla ruokittuihin ja niityllä kasvaneisiin eläimiin, ei minusta ole teknisesti toteuttamiskelpoinen. Lopuksi ilmaisen tyytyväisyyteni tarkistusten 6, 7, 8 ja 22 ehdotukseen, jonka mukaan pitää yrittää palauttaa kuluttajien luottamus tiedotuskampanjan avulla ja siten lisätä kulutusta.
Tässä yhteydessä minusta tuntuu tärkeältä käynnistää sopiva kampanja mahdollisimman pian. En siksi usko, että uuden oikeusperustan muodostaminen 1. tammikuuta 2002 alkaen ja nopean toiminnan tavoite sopivat yhteen. Työtoverini ovat jo tehneet kovasti työtä, jotta sellainen kampanja voitaisiin suunnitella nykyisin voimassa olevan lainsäädännön pohjalta ja toteuttaa niin pian kuin mahdollista.
Kuten voitte reaktioistani päätellä, tämä mietintö ja sitä koskeva ajatustenvaihto ovat osoittautuneet sangen hedelmällisiksi. Vaikka en voikaan hyväksyä monia tarkistuksistanne niiden tämänhetkisessä muodossa, komissio on monien kohtien sisällöstä aivan samaa mieltä kanssanne. Ensi viikolla luovutan nämä aloitteet neuvostolle, joka toivoakseni antaa paketista poliittisen päätöksen.
Aivan lopuksi haluaisin vastata Alavanosin minulle osoittamaan kysymykseen, joka kuului, mitä sanon pyhimykselle, jonka mukaan minut on nimetty, sitten kun kerran, jos Jumala suo, pääsen taivaaseen. No, minä sanon hänelle, että on totta, että tämän kriisin aikana oli pakko teurastaa paljon eläimiä, mutta että on myös totta, että olen komissiossa ja parlamentissa tehnyt työtä sen puolesta, että eläimiä kohdeltaisiin tässä maailmassa mahdollisimman hyvin.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Puhemies
Hyvät kollegat, ennen kuin siirrymme komission tiedonantoon ja toivotamme tervetulleeksi komission puheenjohtaja Prodin, minun täytyy välittää teille ikävä uutinen: tunnettu baskilainen toimittaja, Gorka Landaburu, joutui tänä aamuna kauhistuttavan terrori-iskun kohteeksi, kun kirjepommi haavoitti häntä vakavasti. Hänellä ei ole hengenvaaraa, mutta haluan välittää hänelle meidän kaikkien puolesta pikaisen paranemisen toivotuksen. Haluan vain sanoa, että Baskimaassa juuri pidetyissä vaaleissa valtaosa baskikansasta torjui väkivallan, ja tämä uusi isku, jossa hyökättiin sananvapautta vastaan, voi vain järkyttää ja närkästyttää meitä syvästi.

Kestävän kehityksen strategia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto kestävän kehityksen strategiasta.
Annan suoraan puheenvuoron komission puheenjohtaja Prodille.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kehitys on kestävää, jos se tyydyttää nykyisten sukupolvien tarpeet vaarantamatta tulevien sukupolvien mahdollisuuksia täyttää omat tarpeensa. Tämän ajatuksen kehitti Bruntlandin komitea vuonna 1987, ja se loi perustan Rion julistuksille. Euroopan unioni sitoutui muuttamaan tämän ajatuksen konkreettisiksi strategioiksi sopivasti vuonna 2002 järjestettävää maailmanlaajuista kestävän kehityksen huippukokousta varten.
Meillä on siis takanamme pitkä historia, ja olen iloinen voidessani ilmoittaa teille, että komissio on tänään äänestänyt, tai oikeastaan hyväksynyt ehdotuksensa Euroopan unionin kestävän kehityksen strategiasta, joka on osa valmistelujamme tätä maailmanlaajuista huippukokousta varten. Kestävä kehitys on näet unionin perustavoite, ja se on ollut yksi Euroopan integraatioon liittyvistä tärkeimmistä päämääristämme siitä lähtien, kun se liitettiin Amsterdamin sopimuksen uuteen 2 artiklaan.
Päätös antaa kestävälle kehitykselle näin merkittävä sija oli siis erityisen asianmukainen. Vaikka sitä pidettiin menneisyydessä ylellisyytenä, nykyään ollaan yhä tietoisempia lukuisista huolestuttavista ja tärkeistä suuntauksista, joita meidän pitää pohtia nyt ennen kuin on liian myöhäistä. Eräät näistä suuntauksista, kuten maapallon lämpeneminen tai luonnon monimuotoisuuden häviäminen, koskevat maapallon ekologiseen toimintaan liittyviä ehdottoman keskeisiä seikkoja, joista ihmiskunnan kohtalo riippuu. Olisi kuitenkin väärin yhdistää ajatus kestävästä kehityksestä synkkiin ja lohduttomiin näkymiin. Kestävän kehityksen politiikkaan liittyvä todellinen haaste merkitsee nimittäin talouskasvun, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja ympäristön suojelun sovittamista yhteen. Jotta tämä onnistuisi, tarvitaan lisää teknisiä edistysaskeleita sekä taloudellisesti tehokkaiden ja kohtuullisten keinojen hyväksikäyttöä. Jos kykenemme jäsentämään politiikkamme järkevästi ja julkistamme ajoissa pitkän aikavälin tavoitteemme, taloutemme ei ajaudu vaikeuksiin matkallaan kohti kestävää kehitystä.
Komission tänään hyväksymällä strategisella asiakirjalla on tarkoitus luoda edellytykset Euroopan unionin strategialle, joka on määrä hyväksyä ja on hyväksyttävä 15.16. kesäkuuta Göteborgin Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Tämä asiakirja on vastauksemme kehotukseen laatia ehdotus pitkän aikavälin strategiasta politiikkojen yhteen sovittamiseksi, minkä päämääränä on taloudellisesti, sosiaalisesti ja ekologisesti kestävä kehitys, joka määriteltiin Helsingissä joulukuussa 1999. Uskon, ettei tätä aihetta käsitellä ainoastaan Göteborgin huippukokouksessa, vaan se on varmasti myös yksi kysymyksistä, josta on määrä keskustella presidentti Bushin kanssa kahdenvälisessä tapaamisessa, joka järjestetään ennen kyseistä huippukokousta.
Mikä on siis ehdottamamme strategia, josta olemme tänään päättäneet? Ensinnäkin tämä strategia on kaksivaiheisen lähestymistavan ensimmäinen vaihe. Olemme ensimmäiseksi sitoutuneet ottamaan kaiken meille kuuluvan vastuun kansainvälisissä kysymyksissä, eli osoittamaan ehdotonta yhteisvastuullisuutta tällä alalla. Haluamme toimia niin, että kaikki politiikkamme edistävät maailmanlaajuista kestävää kehitystä. Kunhan olemme saaneet omat asiamme järjestykseen, aiomme painostaa kaikkia muitakin maita kantamaan vastuunsa. Haluamme tämän lisäksi tehdä kestävästä kehityksestä keskustelunaiheen kaikissa kansainvälisissä instituutioissa.
Toiseksi, kestävän kehityksen edistäminen merkitsee taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöä koskevien tavoitteiden liittämistä ja integroimista toisiinsa yhteiskunnassa, jossa elämme. Jos emme tee politiikoistamme nykyistä johdonmukaisempia, edistysaskeleet kohti kestävää kehitystä jäävät hyvin rajoitetuiksi. Jotta tämä strategia voisi toimia, meidän pitää tehdä enemmän kuin vain käydä abstraktia keskusteluja kestävään kehityksen käsitteistä ja määritelmistä: meidän on saatava aikaan konkreettisia toimia Brundtlandin komitean muotoileman ajatuksen pohjalta.
Onnistuaksemme voittamaan alakohtaiset vastarinnat ja päättämään tavoitteista, jotka vastaavat pitkän aikavälin etuja, ehdotamme voimakkaita politiikkoja ja kunnianhimoisia päätöksiä, ja tätä varten pyydämme tietenkin kansalaisten sitoumusta sekä yksilöinä että yhteisönä. Hallitukset voivat päättää viitekehyksestä, mutta loppujen lopuksi kestävää kehitystä ei voida toteuttaa, jos ihmiset tai yritykset eivät tee oikeita päätöksiä kulutukseen ja sijoitukseen liittyvissä asioissa.
Komissio aikoo ottaa vastaan tämän haasteen ehdottamalla monialaisia toimia, jotta me parannamme politiikkojemme yleistä tehokkuutta. Näillä toimilla tähdätään neljän tuloksen varmistamiseen. Ensimmäiseksi, kun millä tahansa alalla halutaan kehittää politiikka, silloin on syytä määritellä tämän politiikan mahdolliset myönteiset ja kielteiset sivuvaikutukset kaikkiin muihin aloihin.
Toiseksi, kaikissa politiikoissa kestävä kehitys pitää omaksua keskeiseksi inspiroivaksi periaatteeksi. Erityisesti kestävään kehitykseen liittyvistä konkreettisista vaatimuksista pitää muodostua johtavia periaatteita tuleville yhteisten politiikkojen uudistuksille, myös maatalous-, kalastus- ja kuljetusalalla samoin kuin kaikilla muillakin aloilla.
Kolmanneksi pitää karsia sellaiset tukimuodot, jotka rohkaisevat luonnonvarojen harkitsemattomaan käyttöön. Juuri tällä alalla meidän pitää tehdä rohkeita päätöksiä.
Neljänneksi, kestävä kehitys riippuu jokapäiväisistä investointeja, kulutusta ja miljoonien yritysten ja kuluttajien liikkuvuutta koskevista päätöksistä. Tästä syystä tarvitaan sellaista laajalle levinnyttä asennetta, jonka tavoitteena on selventää ja tukea aktiivisesti kestävää kehitystä. Haluamme siis rohkaista yrityksiä omaksumaan tällä alalla aktiivisen ajattelutavan kehottamalla esimerkiksi kaikki pörssiin listautuneita yrityksiä, joissa on vähintään 50 työntekijää, julkaisemaan osakkailleen antamassaan vuosikatsauksessa selvityksen myös siitä, miten ne ovat onnistuneet noudattamaan taloudellisia, ympäristö- ja sosiaalisia vaatimuksia.
Ehdotetun strategiamme kolmannessa ominaispiirteessä keskitytään selkeästi niihin riskeihin, jotka meidän on kohdattava tehdessämme työtä kestävän kehityksen hyväksi. Monialaisten toimien lisäksi ehdotamme Euroopan unionin yhteisiä selkeitä tavoitteita ja sen tekemiä toimia kyetäksemme selviytymään niistä asioista, jotka saattavat mielestämme olla vaarana kestävän kehityksen periaatteen vahvistamiselle.
Kuten ehkä muistatte, kartoitimme maaliskuussa eräitä huolestuttavia suuntauksia kuudella alalla tapahtuvasta peruuttamattomasta tilanteen huononemisesta: ilmaston muutos, köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen, väestön vanheneminen, liikenne, luonnonvarojen pieneneminen ja luonnon monimuotoisuuden häviäminen sekä kansanterveyteen liittyvät vaarat. Nämä suuntaukset koskevat meitä kaikkia. Jotta onnistuisimme muuttamaan niiden suuntaa, meidän täytyy tehdä erityisiä ja tehokkaita aloitteita, ja meidän on toimittava heti, koska kerran olemme monissa tapauksissa ajautuneet äärirajoille.
Äskeisissä Eurooppa-neuvoston kokouksissa, jotka järjestettiin Lissabonissa, Nizzassa ja Tukholmassa, on jo päätetty kunnianhimoisista toimista ja tavoitteista köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi sekä vanhenemisen aiheuttamien sosiaalisten seurauksien kohtaamiseksi. Emme siis ehdota uusia aloitteita näillä kahdella alalla. Haluaisin kuitenkin korostaa, että nämä sosiaaliset alat muodostavat olennaisen osan Euroopan unionin kestävän kehityksen strategiassa, yhtä olennaisen kuin ympäristö ja kansanterveys.
Neljän muun alan kohdalla ehdotamme sen sijaan uusia ja sanoisin jopa kunnianhimoisia päämääriä. Kunnianhimoiset päämäärät synnyttävät tietenkin myös kaikkein eniten ristiriitoja. Ilmastonmuutoksen voittamiseksi esimerkiksi ehdotamme, että Kioton sitoumusten lisäksi kasvihuoneilmiötä aiheuttavia kaasupäästöjä vähennetään entisestään niin, että päästöjä vähennetään joka vuosi prosentin verran siitä, mitä määrä oli vuonna 1990, ja näin tehdään vuoteen 2020 asti. Ehdotamme kunnianhimoisia päämääriä myös energiaveron kohdalla, ja ehdotamme, että kaikki fossiilisten polttoaineiden tuotantoa ja kulutusta varten maksetut tuet poistetaan asteittain vuoteen 2010 mennessä.
Kaikki nämä ehdotukset edellyttävät riittävän suuria poliittisia ja taloudellisia muutoksia. Meidän on tietenkin ryhdyttävä toimiin vaihtoehtoisten työllistämiskeinojen kehittämiseksi irtisanottuja kaivostyöntekijöitä tai vaikeuksissa olevia aloja varten, ja liittymisneuvottelujen yhteydessä meidän on tarkasteltava eräiden maiden kivihiileen liittyvää erikoistilannetta. Muiden esittämiemme toimien joukossa ehdotamme lisäksi, että vaihtoehtoisten polttoaineiden, biopolttoaineet mukaan luettuina, osuus kaikista autojen ja rekka-autojen kuluttamista polttoaineista saataisiin nousemaan seitsemään prosenttiin vuoteen 2020 mennessä.
Terveysriskien kohtaamiseksi ehdotamme, että vuoteen 2020 mennessä kemikaaleja tuotetaan tai käytetään vain niin, etteivät ne ole huomattavaksi vaaraksi ihmisten elämälle eikä ympäristölle, ja että yhteisen maatalouspolitiikan tukia suunnataan uudelleen terveellisten tuotteiden turvaamiseksi ja edistetään laatua eikä määrää. Kaikki tämä johtaa esimerkiksi siihen, että tämä saattaa vaikuttaa yleisluonteiselta aiheelta tupakantuottajille maksetut tuet poistetaan vähitellen. Tässäkin tapauksessa meidän on kehitettävä vaihtoehtoisia tulonlähteitä ja toimintamuotoja jo siitäkin syystä, että eräissä tapauksissa näitä tuotantomuotoja harjoitetaan hyvin köyhillä alueilla. Niinpä tässä politiikassa tarvitaan tehokasta koordinointia.
Liikennejärjestelmien parantamiseksi muun muassa ehdotamme, että kuljetuksiin liittyvä kasvu vapautetaan bruttokansantuotteen kasvusta ja että tehdään työtä sen hyväksi, ettei tieliikenteen osuus ylittäisi vuonna 2010 vuoden 1998 osuutta, vuoden, jolta meillä on viimeisimmät täsmällisimmät tiedot. Tämä tavoite saattaa vaikuttaa merkityksettömältä, mutta se edellyttää kuitenkin hyvin suuria muutoksia ja investointeja.
Nämä ovat eräitä esimerkkejä vaikka ne eivät katakaan kaikkia tekemiämme päätöksiä ehdotuksistamme Göteborgia varten, ja ne osoittavat selkeästi, että tarvitaan voimakasta poliittista johtajuutta, jotta näistä toimista syntyisi aitoja yhteisön säädöksiä.
Lopuksi neljäs ja viimeinen asia liittyy siihen, että minkä tahansa strategian uskottavuus riippuu tehokkaasta valvonnasta sen toteuttamisessa ja uudistuskeinojen saatavuudesta. Tukholman Eurooppa-neuvostossa päätettiin, että kaikki kestävän kehityksen ulottuvuudet täytyy käydä uudelleen läpi joka kevät järjestettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Näiden edistysaskeleiden jokakeväinen arviointi merkitsee siis sitä, että Lissabonissa sovittuihin tulosindikaattoreihin lisätään uusia. Nämä tulosindikaattorit syntyvät tietenkin sellaisista pitkän aikavälin tavoitteista ja päämääristä, jotka komissio on ehdottanut Göteborgin huippukokousta varten laatimassaan strategisessa asiakirjassa.
Jotta tämä strategia toimisi, komission mielestä myös kaikkia Euroopan unionin työmenetelmiä on muutettava aloittamalla meistä itsestämme. Yhteisön lainsäädäntöprosessin kaikkiin vaiheisiin liittyy näet ikävä tapa laatia poliittisia ehdotuksia ja keskustella niistä kiinnittämättä riittävää huomiota eri alojen välisiin yhteyksiin. Komission ja uskoakseni myös neuvoston ja parlamentin tämänhetkisessä rakenteessa tämä rajoittunut ja kapea-alainen lähestymistapa korostuu. Niinpä meidän pitääkin kysyä itseltämme, minkälaisiin toimiin meidän on ryhdyttävä poistaaksemme nämä alojen väliset esteet, jotka estävät meitä kehittämästä yleisesti kestävään kehitykseen maailmanlaajuisesti perustuvia politiikkoja.
Komissio aikoo omasta puolestaan perustaa kestävää kehitystä käsittelevän riippumattomista neuvonantajista muodostuvan asiantuntijatyöryhmän, jotka raportoivat asioista suoraan komission puheenjohtajalle. Otamme huomioon heidän työnsä valmistellessamme yhteenvetoraporttimme joka vuoden joulukuussa. Näiden neuvonantajien on lisäksi määrä laatia suosituksia, miten yhteisön politiikoista saataisiin johdonmukaisia. Tämä on vain ehdotus, mutta meidän mielestämme voisi olla hyödyllistä, jos neuvosto ja parlamentti ottaisivat käyttöön vastaavanlaisia keinoja, jotka auttavat meitä käymään jatkuvaa ja rakentavaa keskustelua.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen varma, että jos onnistumme muuttamaan tänään hahmottelemamme ehdotukset konkreettisiksi yhteisön säädöksiksi, Euroopan unionilla on hyvät mahdollisuudet kasvaa pitkällä aikavälillä oikeudenmukaiseksi yhteiskunnaksi, jossa ympäristöä ja ihmistä kunnioitetaan nykyistä enemmän. Varmistaaksemme paremman elämänlaadun itsellemme ja jälkeläisillemme, meidän pitää saada kaikki eurooppalaiset kiinnostumaan kestävästä kehityksestä ja pitämään sitä tärkeänä, eikä tämä koske vain alan asiantuntijoita. Tämä tietenkin edellyttää lyhyen aikavälin uhrauksia, mutta pitkällä aikavälillä suunnitelma tarjoaa tuntuvia etuja. Me emme voi antaa nykyisten suuntausten jatkua puuttumatta tilanteeseen. Emme kuvittele kykenevämme muuttamaan maailmaa Göteborgissa, mutta aiomme ilman muuta antaa signaalin, että tapoja ja käyttäytymismalleja pitää nyt alkaa muuttaa. Euroopan pitää näyttää tässä asiassa esimerkkiä, ja me pyrimme tekemään parhaamme aloittaaksemme kunnolla tämän uuden suunnan.

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, olen äärimmäisen iloinen, että puheenjohtaja Prodi ja komissio pitävät kestävää kehitystä ensisijaisen tärkeänä. Haluaisin kuitenkin sanoa, että kestävään kehitykseen sisältyy eräs tekijä, josta ei koskaan puhuta ja joka liittyy mielestäni eurooppalaiseen perinteeseen. Ihminen on juuri se tekijä, joka meidän pitäisi ottaa huomioon.
Puhumme jatkuvasti luonnon monimuotoisuudesta, mutta emme kuitenkaan ota huomioon, että yleensä ohjelmistamme puuttuu hankkeita ja suuntaviivoja, jotka liittyvät ihmisen ympäristöön: sekä luontoympäristöön että ennen kaikkea siihen kaupunkiympäristöön, jossa ihminen elää.
Kestävyydessä on otettava huomioon, että nykymaailmassa ei voida erottaa toisistaan keinotekoista ja luonnollista ympäristöä. Kaupungit ovat keinotekoisina ympäristöinä yhtä tärkeitä kuin luonnollinenkin ympäristö, ja meidän on otettava huomioon, että emme voi sallia sitä, että perintömme tuhotaan, että kaupungit tuhotaan, että ympäristö tuhotaan arvioimatta niitä seurauksia, joita tästä koituu ihmiselle.
Kaupunki on ympäristö, jossa kaikkein suurimmat epäoikeudenmukaisuudet tapahtuvat. Meidän on huolehdittava tästä ympäristöstä välttääksemme syrjäytymistä. Näin ollen, jos emme ota huomioon kaupunki- ja historiallista ympäristöä, jotka ovat rakentaneet eurooppalaisen identiteetin, menetämme tärkeän osan persoonallisuudestamme.
Salvador de Madariaga sanoi, että ihminen on ainoa puu, joka nostaa juurensa ylös maasta ja lähtee kävelemään. Tämä on mielestäni tärkeä asia, joka täytyy ottaa huomioon; yhteiskuntamme kärsii juurettomuudesta; on otettava huomioon ne ympäristöt, joissa ihminen elää, sillä näissä ympäristöissä syntyvät vakavimmat ympäristöongelmat, näissä ympäristöissä syntyvät vakavimmat kulttuuriongelmat.
Näin ollen hoitakaamme tätä ympäristöä ja ottakaamme huomioon, että vaikka monimuotoisuudella onkin tärkeä merkitys elämäntapojen ja ympäristöjen kannalta, olen sitä mieltä, että Euroopan unioni on nyt selvästi etääntynyt kestävyydestä, koska se antaa mittavaa rahoitusta vain jättimäisille Urbanin kaltaisille hankkeille.
Yksi kestävyyden periaatteista on ottaa pienet huomioon, kiinnittää huomiota kaikkien pienimpiin. Hyvät parlamentin jäsenet, tätä pyydän kestävyyden hyväksi.

Prodi
Arvoisa Gutiérrez, toitte arvostelussanne josta en voi sanoa olevani täysin samaa mieltä esiin hyvin realistisen näkökulman. En tietenkään ole tyytyväinen siihen, etteivät Euroopan toimielimet vähitellen ala antaa vastauksia. Olemme muuttaneet tuntuvasti nimenomaan juuri strategiaamme sellaisen alueellisen kehityksen edistämiseksi, jonka avulla voitaisiin pienentää eri alueiden välisiä taloudellisia eroja ja jonka avulla onnistuttaisiin säilyttämään maaseutu- ja kaupunkiyhteisöjen välinen tasapaino, ja tämän asian tiimoilta olemme noudattaneet Euroopan aluekehityssuunnitelmaan liittyviä aiemmin muotoiltuja suosituksia. Lähtökohtana on tietysti se, mitä te kuvailitte, mutta mielestäni nykyisillä toimilla saadaan aikaan oikeanlaisia muutoksia, vaikkakaan ei ehkä siinä määrin kuin meidän pitäisi saada aikaan. Göteborgin huippukokouksen pitäisi joka tapauksessa antaa meille lisäpontta kulkea teidän osoittamaanne suuntaan.

De Roo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, te puhuitte kestävästä kehityksestä, jota pitää toteuttaa maailmanlaajuisesti. Mainitsitte erityisesti muutamia Eurooppaa koskevia aloitteita. Se on hienoa. Keskustelua onkin herättänyt, pitäisikö eurooppalaisten yritysten kenties raportoida myös niistä sosiaalisista normeista ja ympäristönormeista, joita ne noudattavat investoidessaan ulkomaille, eikä pelkästään siitä, millaisia normeja ne toteuttavat Euroopassa. Mitä tapahtuu, kun yritykset investoivat Aasiaan, Afrikkaan tai Etelä-Amerikkaan? Eikö olisi hyvä ajatus käynnistää suurten yritysten kanssa keskustelu siitä, pitäisikö niiden noudattaa eurooppalaisia ympäristönormeja myös Taiwanissa, Namibiassa tai Brasiliassa. Suurista yhtiöistä Volkswagen on jo alkanut noudattaa tätä strategiaa. Tällä tavalla unioni voisi lisäksi tehdä jotain konkreettista Euroopan ulkopuolella olevan ympäristön hyväksi. Voihan olla, että tämä strategia pitää muutaman vuoden kuluttua säännellä, mutta nyt aluksi meidän pitää käynnistää keskustelut suuryritysten kanssa.

Prodi
Arvoisa jäsen, olen yhtä mieltä sanomastanne, mutta meidän on oltava realistisia ja toteutettava vaateenne hyvin joutuisasti ja ponnekkaasti ensin keskuudessamme, ja pyytää asian toteuttamista vasta sitten, kun Euroopan ulkopuolelle tehdään investointeja. Olette täysin oikeassa: mahdollinen suora vaikutus maailmanlaajuistumiseen merkitsee, että näissä kysymyksissä on noudatettava samoja sääntöjä kaikkialla maailmassa. Minä kuitenkin uskon, että meidän on toimittava ripeästi, jotta näitä asioita noudatettaisiin ainakin Euroopassa. Olemme kuitenkin vielä hyvin kaukana tällaisesta tilanteesta.

Bowe
Arvoisa puhemies, olen kuunnellut kiinnostuneena komission puheenjohtaja Prodia. Hänellä on joitakin erittäin hyviä ideoita. Paljon voidaan saada aikaan, mutta täytyy tietenkin edetä askel kerrallaan. Hänen esittämänsä suhteellisen monipuolinen luettelo asioista - joiden lopputuloksesta ei ole vielä varmuutta - on yhdensuuntainen.
On kuitenkin yksi asia, jossa ei tarvita uutta lainsäädäntöä - kuten hän on ehdottanut - ja joka johdattaa meidät ensiaskeliin kohti kestävää kehitystä, ja se on yksinkertaisesti nykyisen ympäristölainsäädännön täytäntöönpano ja valvonta unionin sisällä. Jos tämä tehdään viiden seuraavan vuoden kuluessa, emme tarvitse enää muita tutkimuksia tai säädöksiä, ja näytämme ehdokasvaltioille hienon esimerkin siitä, mitä niiden pitää tehdä päästäkseen unionin jäseniksi.
Voisiko komission jäsen kertoa, mitä hän aikoo tehdä asian eteen?

Prodi
Sanoin äsken antamassani vastauksessa samaa kuin mitä te nyt vakuutatte: meidän pitää ensin soveltaa lainsäädäntöä Euroopassa ja vasta tämän jälkeen myös ulkomailla. Te kysyitte minulta kuitenkin toista asiaa ja viittasitte ehdokasvaltioihin. Voin vakuuttaa teille, että ympäristöalue on yksi neljän alueen vaikeimmista. Kun minulta kysytään, mitkä ovat laajentumisen mutkikkaat alueet, vastaan: maatalous, ympäristö, rakennerahastot, työn liikkuvuuteen liittyvät ongelmat. Niinpä meidän on keskusteltava näiden aiheiden tiimoilta tapauskohtaisesti erittäin monimutkaisista aiheista. Ympäristökysymyksissä meidän on jopa pitänyt äänestää poikkeuksista eräiden EJRKP:n toimien kohdalla, eli sellaisten avustustoimien kohdalla, jotka on suunnattu myös unionin ulkopuolisten traagisten tilanteiden ratkaisemiseksi niin, että olemme valtuuttaneet EIP:n investointeja Pietarissa ja Kaliningradissa, ja olemme tehneet näin juuri sen vuoksi, että yritämme asettaa ympäristöongelmat etusijalle. Minun on sanottava, että monissa tapauksissa joudumme varmasti tilanteisiin, joissa emme ehkä viivyttele, mutta joudumme tekemään tilapäisiä ratkaisuja investointien mutkikkuuden vuoksi ja sen vuoksi, että näiden maiden valtavat puutteet kehityksessä estävät tasoittamasta tilannetta hyvin lyhyessä ajassa.

Thors
Arvoisa puhemies, te mainitsitte Pietarin ja kesäkuussa järjestettävän huippukokouksen, mutta teillä on todellakin tällä viikolla toinen huippukokous - Venäjän kanssa.
Kuinka aiotte ottaa esiin kestävää kehitystä koskevan kysymyksen niissä neuvotteluissa, joita käytte presidentti Putinin kanssa huippukokouksen puitteissa? Aiotteko käsitellä energiasäästöön liittyvää kysymystä? Aiotteko käsitellä kysymystä arkaluonteisesta uudesta energian talteenotosta arktisilla alueilla? Aiotteko harjoittaa seurantaa laatimalla selonteon siitä, miten Venäjä on noudattanut aikaisempia sitoumuksia, joista päätettiin edellisessä EU:n ja Venäjän välisessä huippukokouksessa, jolloin luvattiin muun muassa suojella Suomenlahden ympäristöä Primorskin (Koivisto) sataman rakentamisen yhteydessä?
Aiotteko vaatia, että Venäjä ratifioi valtioiden rajat ylittävien ympäristövaikutusten arviointia käsittelevän Espoon yleissopimuksen? Mainitsen vain muutamia niistä alueista, joita käsittelitte viime huippukokouksessa.
Suomenlahden tilanne on erittäin herkkä, koska Primorskiin (Koivisto) ollaan nyt rakentamassa satamaa.

Prodi
Olen juuri lähdössä Moskovaan, missä aloitamme huomisiltana huippukokouksen. Yksi tärkeimmistä kysymyksistä koskee eritoten minun on myönnettävä, että tämä on Suomen ja Pohjoismaiden asiallisten ja rakentavien vaatimusten seurausta juuri Suomenlahden ekologisia ongelmia. Ja kuten hetki sitten sanoin, juuri näissä puitteissa EKP on valtuutettu myöntämään lainaa, mutta vain ja yksinomaan ympäristötarkoituksiin. Teimme siis poikkeuksen nimenomaan siksi, että mielestämme tilanne on erittäin vakava.
Huomenna käsittelemme myös yleisempää energiaa koskevaa ongelmaa, tuhlailun, ylijäämän, haaskauksen ja kaikkien näiden energiayhteistyöpolitiikkaa koskevien seikkojen vuoksi, ja näissä puitteissa olemme jo järjestäneet viime kuukausina monia tapaamisia, joissa on käsitelty teknisiä kysymyksiä ja joissa on saavutettu suurta kehitystä.
Kaiken kukkuraksi tämä asia huolestuttaa minua eniten meillä on ydinjätteisiin liittyvä valtava ongelma, josta keskustelimme edellisen tapaamisemme yhteydessä: kyse on vedenalaisista jätteistä mutta myös teollisuuslaitosten ja ydinvoimaloiden jätteistä. Teemme aktiivisesti työtä tämän asian hyväksi, mutta ongelman taloudellinen puoli on valtava, eikä Euroopan unionin taloustoimin missään nimessä voida ratkaista ongelmaa itsenäisesti. Toivon, että onnistuisimme tässä asiassa rakentamaan yhteiset suhteet selvitäksemme ongelmasta, joka on taloudellisilta mittasuhteiltaan todella laaja mutta joka samaan aikaan edellyttää myös tehokkaita toimia.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää teitä sitoutumisestanne ja nopeasta reagoinnistanne viimeisimmän maassani tapahtuneen terroristi-iskun yhteydessä, sillä on hirvittävää, että jälleen on tehty rikos yhtä Baskimaan arvostetuimpiin kuuluvaa henkilöä vastaan.
Toiseksi, puheenjohtaja Prodi, eilen toimitimme valiokunnassa vielä puolen yön aikaan äänestystä kuudennesta ympäristön toimintaohjelmasta, joka muodostaa Euroopan unionin ympäristöä koskevan toimintastrategian kymmeneksi seuraavaksi vuodeksi. Asia koskettaa minua ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäsenenä sekä vetoomusvaliokunnan lausunnon valmistelijana.
Tämä vakava ongelma ei johdu puutteellisesta ympäristölainsäädännöstä: on olemassa erinomaisia ympäristöä koskevia lakeja. Ongelma on siinä, että näitä lakeja ei noudateta, ja tiedän, että Euroopan komissio on jo käynnistänyt oikeusprosesseja eräitä jäsenvaltioita vastaan. Prosessi on kuitenkin hyvin pitkä.
Kysymys on selvä: mihin selkeisiin ja konkreettisiin toimiin voidaan ryhtyä, jotta jäsenvaltiot voidaan pakottaa noudattamaan yhteisön oikeutta, ja miten oikeudellisia menettelyjä voidaan jouduttaa, jotta tätä yhteisön oikeutta voitaisiin noudattaa?

Prodi
Ajaudumme tässä asiassa monesti toimivaltuuksiemme ulkopuolelle. Hyvä jäsen, monissa mainitsemissanne tapauksissa aseenamme on vain sinnikkyys ja kansalaisten vakuuttelu, mutta nimenomaan jäsenvaltiot ovat vastuussa soveltamisesta. Eräissä tapauksissa, kun olot ovat sallineet, joidenkin toimiemme ehtona on ollut ekologisten normien noudattaminen, mutta te varmasti ymmärrätte, että tätä voidaan pitää vain erityistapauksena, ja poikkeuksena voidaan pitää myös tuomioistuimen puoleen kääntymistä, ja näin onkin toimittu monilla aloilla. Mutta tässä on kyse tilanteen tutkimisesta: konkreettinen puoli kuuluu kansallisten hallitusten vastuulle.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, minua kiinnostaisi tietää: uskotteko, että olisi järkevää tutkia Euroopan unionin talousarvion kohdat järjestelmällisesti, jotta nähtäisiin, mistä talousarvion kohdista tosiaankin syntyy kestävää kehitystä? Voisimmeko tutkia parhaiden käytäntöjen menetelmällä, millä talousarvion kohdilla me oikeastaan konkreettisesti edistämme kestävää kehitystä? Ehkä voisimme toteuttaa esikuva-analyysin, jotta nähtäisiin, miten talousarvion kohdat kehittyvät. Uskotteko, että parhaiden käytäntöjen menetelmä veisi meidät parhaaseen mahdolliseen tulokseen?

Prodi
Juuri niin me pyrimme toimimaan kaikilla aloilla. Esimerkiksi tänään aihe nousi toistuvasti esiin komission käymän keskustelun aikana; jäsen Rübig, ajatelkaapa, että asia nousi esiin keskustellessamme tupakka-alan tuista. On selvää, että koska monissa tapauksissa tupakkaa viljellään kaikkein köyhimmillä alueilla, erityisesti Kreikan raja-alueilla, maatalousalan tuloja ajatellen meidän piti käydä tämänkaltaisesta tuesta keskustelua kestävyyden näkökulmasta, mikä on siis muiden periaatteiden ja muiden ongelmien vastaista, esimerkkinä terveys; omasta puolestamme otimme kuitenkin huoleksemme sellaisen politiikan kehittämisen, jonka avulla voidaan tarjota tulotukea niille, jotka nyt saavat elantonsa tästä tuotteesta. Tämä on tyypillinen esimerkki siitä, että maatalouspolitiikkaa ja sen kestävyyttä on syytä verrata muilla aloilla, tässä tapauksessa terveysalalla. Toivon, että tätä periaatetta noudatetaan aina.

Hulthén
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, parlamentin kestävää kehitystä käsittelevän mietinnön esittelijänä olen jo kauan odottanut tätä päivää. Olen iloisesti yllättynyt siitä, että komission puheenjohtaja mainitsee sekä poliittisen johtajuuden, jota pidän yhtenä tärkeimmistä osista, että paikallistason. Jos nämä molemmat tasot ovat mukana, olemme voittaneet paljon.
Maailmanlaajuinen taso mainittiin myös, ja mielestäni on hyvä, että tuomme senkin selvästi esiin. Haluaisin kuitenkin, että asiaa havainnollistettaisiin. Mitä tämä merkitsee unionin toimien kannalta, kun kyse on siitä, miten toimimme, kuinka teemme investointeja ja niin edelleen? Lopuksi, pitääkö tätä tarkastella kaikkien unionin toimien kattavana ohjausvälineenä vai kuinka kestävyysstrategiaa on tarkasteltava?

Prodi
Jäsen Hulthén, mikäli ymmärsin kysymyksenne oikein, te vaaditte kaksinkertaista vastausta. Olemme siis yhtäältä todenneet, että meidän on Euroopan unionissa otettava käyttöön monialaisia toimia niin, että kestävyys toimii eräänlaisena sellaisena yhteisenä kiinnekohtana, josta kaikki päätöksemme riippuvat: niin maatalous-, teollisuus- kuin kuljetusalallakin. Tämä on monimutkainen ongelma, koska se merkitsee palaamista taaksepäin myös monien jo tehtyjen päätösten kohdalla, paitsi kestävyystutkimuksen kohdalla. Toisaalta te myös esititte minulle kysymyksen, pätevätkö nämä samat säännöt myös maailmanlaajuisesti, Euroopan ulkopuolisissa maissa. Tässä meidän onkin vahvistettava sitoumuksemme toimia kaikissa kansainvälisissä tilanteissa ja tilaisuuksissa, mutta monessa tapauksessa meille ei jää muuta mahdollisuutta kuin näyttää esimerkkiä, koska meillä ei ole minkäänlaista valtaa määrätä päätöksiämme sovellettavaksi. Kioton tapauksella on erityisen suuri merkitys. Emme voi mitenkään määrätä muita maita käyttäytymään meidän tavoin, mutta jos toimimme yhdessä nykyisen vahvuutemme ansiosta jollakin esimerkeistämme saattaa olla valtava vaikutus myös Euroopan unionin ulkopuolella tehtäviin päätöksiin.

Modrow
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja, kun on kyse kestävästä kehityksestä ja teidän kunnianhimoisista tavoitteistanne, olemme oikeastaan noidankehässä. Spontaanit markkinavoimat ja sääntelyn poistamisen vaikutukset toimivat teidän kunnianhimoisia tavoitteitanne vastaan.
Minulla on kaksi kysymystä. Ensinnäkin: mitä merkillisiä keinoja aiotte näiden ehtojen vallitessa oikeastaan käyttää? Yksi edeltäjistänne, puheenjohtaja Delors, tiivisti kysymyksen liikenteen ohjaamisesta maanteiltä kiskoille kokonaissuunnitelmiin: kun nyt tarkastelette tilannetta, huomaatte, ettei juuri mikään ole muuttunut. Tilanne on päinvastoin jonkin verran huonontunut. Puhumme vaihtoehtoisista energiamuodoista ja aurinkoenergiasta, tuulivoimaa ei juurikaan tueta. Suuret energiakonsernit eivät halua päästää sellaisia laitoksia kanssaan samoille apajille.
Toiseksi: miten keskustelu kansalaisten kanssa hahmotellaan? Mistä aiomme keskustella? Faktoista ja tosiasioista vai myös siitä, miten kansalaiset voisivat ottaa entistä demokraattisemmin ja aktiivisemmin osaa keskustelun hahmotteluun? Mitä tietoja aiotte antaa meille, parlamentin jäsenille?

Prodi
Vastatakseni kysymykseenne sanon, että juuri hetki sitten totesin, että meidän pitää asettaa tavoitteeksemme sellainen energiavero, jolla energian kulutus pidetään kurissa, mutta ei vain niin, että rautatiekuljetuksissa saavutetaan taso, joka ei alita vuoden 1998 tasoa, jolloin konkreettisten päätösten avulla onnistuttaisiin saavuttamaan tavoitteita, joita teidän mukaanne, jäsen Modrow, ei ole saavutettu, vaan niin, että asetamme päämääräksemme myös sen, että vaihtoehtoisia polttoaineita, myös biopolttoaineita, käytetään kokonaismäärästä vähintään 7 prosenttia vuoteen 2010 mennessä. Saattaa olla, että tämä 7 prosenttia tuntuu teistä vaatimattomalta luvulta; meidän laskujemme mukaan kyse on kuitenkin isosta asiasta. Kaksi asiaa, jotka olemme luvanneet hoitaa, ovat totta kai saavutettavissa oleva tavoite; meidän on toki tehtävä joitakin uhrauksia ja käytettävä kenties taloudellisia keinoja, mutta tavoite voidaan saavuttaa taloutta vahingoittamatta.
Mitä tulee kansalaisten liikkuvuuteen, meidän täytyy tehdä lujasti töitä herättääksemme tietoisuutta kansalaisten keskuudessa. Konkreettisten tulosten saavuttamiseksi olemme ajatelleet aloittaa yrityksistä: niinpä teemme ehdotuksen eräänlaisesta kestävyysbudjetista, joka koskisi kaikkia niitä yrityksiä, joissa on yli 500 työntekijää ja jotka ovat listautuneita, ja tästä siirryttäisiin tekemään asiat vähitellen kansalaisille tutuiksi. Ei ole epäilystäkään, etteivätkö nämä kaksi asiaa kuuluisi yhteen. Voin vakuuttaa teille, että muutama vuosi sitten emme olisi voineet pienimmässäkään määrin pitää kiinni asenteestamme, jollainen meillä on Kioton sopimusta kohtaan yksimielinen asenne, ja kaikki maat toimivat yhdessä ja tarmokkaasti jos kansalaisten mielipiteet eivät olisi kaikeksi onneksi muuttuneet. Me siis tiedämme, että meidän pitää tarkastella samaan aikaan näitä kahta asiaa. Jos aihe ei kiinnosta kansalaisia, emme todellakaan onnistu poliittisesti toteuttamaan muutoksia, joita olemme suunnitelleet tekevämme.

Wijkman
Arvoisa puhemies, kiitän komission puheenjohtajaa myönteisestä ehdotuksesta, joka on kauaskantoinen vallitsevassa poliittisessa yleensä hyvin lyhytnäköisessä maisemassa. Minun on kuitenkin valitettava, että ehdotus tulee vain muutama viikko ennen Göteborgin huippukokousta, minkä vuoksi asiasta on mahdotonta käydä todellista vuoropuhelua kaikkien asiasta kiinnostuneiden osapuolten kanssa.
Ensimmäinen kysymykseni koskee sitä, kuinka komission puheenjohtaja Prodi on ajatellut huolehtia siitä, että Göteborgin kokouksen jälkeen prosessin seurannasta ja jatkosta käydään mahdollisimman laajaa vuoropuhelua eri osapuolten kanssa.
Komission puheenjohtaja teki erittäin arvokkaan, ympäröivää maailmaa koskevan huomion mainitessaan, että tämä on nähtävä maailmanlaajuisessa yhteydessä. Toinen kysymykseni koskee sen vuoksi sitä, kuinka tämä vaikuttaa strategiaan lyhyellä aikavälillä. EU:n toiminta useilla alueilla - kauppapolitiikassa, kalastuspolitiikassa, energiapolitiikassa ja niin edelleen - vaikuttaa tietenkin muiden valtioiden tilanteeseen. Emme voi nimittäin ensiksi selvittää omia asioitamme ja ryhtyä vasta sen jälkeen huolehtimaan muiden asioista, vaan kaiken on tapahduttava integroidusti. Miltä tällainen prosessi näyttää?

Prodi
Valvonnasta mainitsin tästä puheenvuoroni päätteeksi ehdotamme, että raportissa, jonka joka kevät esitämme parlamentille, tarkasteltaisiin tehtyjen päätösten kestävyyttä. Tämä on välttämätöntä, muuten päätöksien välille syntyy ristiriitoja. Tein myös komission puolesta ehdotuksen asiantuntijatyöryhmästä: kyse olisi eräänlaisesta tutkivasta asiantuntijatyöryhmästä, joka antaa meille jatkuvasti neuvoja näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
Maailmanlaajuistumisesta puheen ollen viittaan edelliseen vastaukseeni. Keinonamme on pelkästään saada äänemme kuuluviin kansainvälisissä kokouksissa, jotka soveltuvat näiden asioiden käsittelyyn. Tämän enempää emme voi tehdä, mutta toistan, että Euroopan unionilla on tällä alalla suuri vastuu, koska se on tällä hetkellä maailman suurin talouden edelläkävijä tuotantokoneistonsa konkreettisen suuruuden kannalta. Emme voi siis kieltää, etteikö meillä varmasti olisi valitettavasti ilman ehdotonta toimivaltaa suuri vastuu ja valtava vaikutus ulkopuolellamme oleviin maihin ja rakenteisiin.

Marinos
Arvoisa puhemies, olin niiden ensimmäisten joukossa jotka pyysivät saada esittää kysymyksen komission puheenjohtaja Prodille. Ruskeatakkinen avustajanne nyökkäsi minulle "selvä on", mutta minun ei sallittu esittää kysymystä. Käsittämätöntä syrjintää. Yli kymmenen kollegaa on jo saanut puheenvuoron, mutta minua ei ole otettu huomioon. Miten tämä on ymmärrettävä? Kuuluvatko parlamentin jäsenet kahteen eri kastiin? En voi myöskään hyväksyä sitä tapaa, jolla kirjataan muistiin ne, jotka pyytävät saada puheenvuoron. Se täytyisi hoitaa sähköisesti, jotta puheenvuoroa pyytävien kirjaamisessa vallitsisi vuorojärjestys ja jotta se sujuisi luotettavasti.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Jäsen Marinos, kuten tiedätte, tämä keskustelu on jo päättynyt: vapaata valintaa voidaan käyttää, mutta samalla pyritään myös tasapuolisuuteen eri kansallisuuksien ja ryhmien välillä. En osallistunut tähän keskusteluun, ja olen varma, että ketään ei ole syrjitty ja että huomenna teillä on tilaisuus esittää kysymyksenne. Muuta en voi antaa vastaukseksi.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission kyselytunti (B5-0169/2001).
Ensimmäinen osa

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
Kysymys nro 45 (H-0432/01):
Aihe: Afrikan lapsikauppa Äskettäin sattunut tapaus, jossa Nigerian lipun alla purjehtinut alus kuljetti 250 lapsiorjaa Afrikasta, ja tapauksen yhteydessä Unicefin julkaisemat kauhistuttavat tiedot Afrikan lapsikaupan ja lasten pakkotyövoiman räjähdysmäisestä kasvusta järkyttivät yleistä mielipidettä Euroopassa.
Miten komissio reagoi tällaisiin ilmiöihin, jotka saattavat häpeään sivilisaatiomme? Miten se arvioi tähänastista lasten oikeuksien suojelupolitiikkaansa nykymaailmassa?
Aikooko komissio vaatia lisää ja konkreettisempia tietoja lasten elinolosuhteista niiltä Afrikan mailta, joiden kanssa se toimii yhteistyössä ja joille se myöntää kehitysapua ja humanitaarista apua? Mihin toimiin se aikoo ryhtyä lasten oikeuksien suojelemiseksi tähänastista tuloksekkaammin kyseisissä maissa?

Claude Moraes
Kysymys nro 94 (H-0393/01):
Aihe: Lapsiorjuus ja lapsityövoima Vastikään on paljastunut, että Länsi-Afrikassa käytetään lapsiorjia erityisesti kaakaoalalla. Voiko komissio varmistaa, että se tekee kaikkensa lopettaakseen tällaisen julmuuden? Kuinka pitkällä ovat suunnitelmat ottaa käyttöön vapaaehtoinen merkintä tuotteille, joiden valmistuksessa ei ole käytetty lapsityövoimaa? Miten komissio aikoo edetä, jos näillä vapaaehtoisilla sopimuksilla ei onnistuta lopettamaan lapsityövoiman käyttöä?

Myrsini Zorba
Kysymys nro 95 (H-0424/01):
Aihe: Lapsikauppa kaakaoviljelmien ja suklaateollisuuden tarpeisiin UNICEFin viimeisimmässä raportissa lasten tilanteesta maailmassa mainitaan hiuksia nostattavia tietoja 5-14-vuotiailla lapsilla käytävästä kaupasta ja lasten hyväksikäytöstä. Jopa 250 miljoonaa lasta maailmassa joutuu kaupankäynnin ja hyväksikäytön kohteeksi.
Haluaisin huomauttaa erityisestä seikasta, joka koskee eurooppalaista teollisuutta. Afrikassa ohjataan valtavia määriä lapsia prostituution ohella töihin kaakaoviljelmille, jotka tuottavat raaka-ainetta eurooppalaisen ja maailmanlaajuisen suklaantuotannon tarpeisiin.
Mitä komissio aikoo tehdä osana kansainvälisiä sopimuksia ja hoitaessaan kauppasuhteita kolmannen maailman köyhien maiden kanssa, jotta lasten hyväksikäytön ja alaikäisten orjakaupan kauhistuttava ilmiö poistettaisiin, kun otetaan huomioon, että tämä ilmiö kiellettiin virallisesti vuonna 1880, mutta sen olemassaolo jatkuu kolmannella vuosituhannella kehittyneiden länsimaiden siunauksella?

Patten
. (EN) Euroopan komissio tukee tietenkin voimakkaasti kansainvälisen yhteisön painostusta lapsikaupan ja lasten pakkotyön lakkauttamiseksi erityisesti niissä Länsi- ja Keski-Afrikan maissa, joissa nämä käytännöt ovat valitettavasti vakiintuneita perinteitä ja kansallisten viranomaisten suvaitsemia.
Euroopan unioni on toistuvasti tuominnut tällaiset käytännöt ja varmistaa, että lasten oikeuksien edistäminen on painopisteasemassa suhteissamme asianomaisiin maihin. Cotonoun sopimuksessa vahvistetaan puolueiden sitoutuminen kansainvälisesti tunnustettuihin ILO:n määrittelemiin työn perusehtoihin, jotka kattavat lapsityövoiman.
Mitä tulee kauppasopimuksiin, Euroopan unioni pyrkii saamaan kauppakumppaninsa tukemaan työn perusehtoja, jotka kattavat lapsityövoiman. Komission mielestä yleisen tullietuusjärjestelmän mukaisia ylimääräisiä tullietuuksia pitäisi harkita maille, jotka soveltavat tehokkaasti noita ehtoja.
Komissio rahoittaa myös toimia, jotka kohdistuvat suoraan tähän asiaan. Lasten oikeuksien edistämiseen ja heidän suojelemiseen väkivallalta ja hyväksikäytöltä Gabonissa, Beninissä, Togossa ja Nigeriassa myönnettiin yli 1,2 miljoonaa euroa. Komissio rahoittaa lisäksi Beninissä hanketta, jolla pyritään vahvistamaan partiota alaikäisten suojelemiseksi, lainsäädännön täytäntöönpanon tehostamiseksi ja asian tuomiseksi yleiseen tietoisuuteen.
Asianomaiset kansainväliset järjestöt, erityisesti UNICEF ja Kansainvälinen työjärjestö, ovat ryhtyneet moniin muihin toimiin. Tuore myönteinen merkki on lapsikaupan kieltävän ILO:n yleissopimuksen todennäköinen ratifiointi. Useiden Länsi-Afrikan maiden, muun muassa Norsunluurannikon, on tarkoitus ratifioida se ennen tämän kuun loppua. Komissio tukee vahvasti näitä aloitteita.

Kratsa-Tsagaropoulou
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä vastauksestanne. Tiedämme, että Euroopan komissio rahoittaa kolmannessa maailmassa idearikkaita toimintaohjelmia, joilla pyritään lasten oikeuksien suojelemiseen.
Ensinnäkin haluaisin tiedustella, millä tavoin Euroopan komissio arvioi tätä politiikkaansa. Onko se ryhtynyt minkäänlaiseen perusteelliseen arviointiin? Aiotteko valvoa tilannetta perusteellisesti eikä vain pinnallisesti, niin kuin tähän asti näyttää tapahtuneen?
Toiseksi, aikooko komissio olla samoilla linjoilla Euroopan parlamentin kanssa, joka on toistuvasti vaatinut sitovia poliittisia päätöksiä, jotka heijastuisivat myös Euroopan unionin talousarviossa, pyrkimyksenä tasapainoinen ja yhtenäinen politiikka, jolla suojellaan lasten oikeuksia niin Euroopan unionissa kuin muuallakin maailmassa?
Onko Euroopan unionilla oma kokonaisvaltainen esitys syyskuussa järjestettävää lasten oikeuksia käsittelevää huippukokousta silmällä pitäen? Tähän pyrkien parlamentin puolueryhmien yhteinen työryhmä valmistelee tapahtumaa, joka järjestetään 29. Toukokuuta, ja siinä yhteydessä meillä on tilaisuus muotoilla sitova esitys lasten oikeuksien suojelemiseksi.

Patten
. (EN) Aiomme tietenkin ottaa arvoisan parlamentin jäsenen ja koko parlamentin näkemykset huomioon, kun valmistelemme konferenssia, jota arvoisa parlamentin jäsen kutsuu syystäkin tärkeäksi tapahtumaksi; siellä paitsi kolkutetaan muun maailman omaatuntoa, myös käynnistetään kansainvälisiä toimia, joilla puututaan hyväksikäyttöihin, jotka me kaikki tuomitsemme.
Yleiskatsauksena yksittäisten maiden käytäntöihin meillä on tietenkin Cotonoun sopimuksen nojalla mahdollisuus soveltaa sopimustemme olennaisia seikkoja koskevia lausekkeita seurataksemme tilannetta.
On tärkeää tunnistaa, kuinka monimuotoisia ovat ongelman syyt, ja kuinka monimutkaisia ovat jotkin tarpeelliset ratkaisut, jotka pureutuvat mielestäni aivan sen ytimeen, mistä usein puhumme puhuessamme köyhyyden vähentämisestä kehitysapuohjelmiemme keskeisenä osana.
Haluan mainita teille esimerkiksi lapsen oikeuksista tehtyyn yleissopimukseen perustuvan Unicefin strategian, joka liittyy olennaisesti tähän keskusteluun. Unicefin strategia keskittyy neljään pääalueeseen. Ensinnäkin ongelman tuomiseen yleiseen tietouteen, mihin me pyrimme. Toiseksi, taloudellisen tuen tarjoamiseen vaarassa oleville perheille ja asianmukaiseen sosiaalihuoltoon. Tämäkin on osa köyhyyden vähentämiseen tähtäävää yleistä strategiaamme. Tämän jälkeen opetuksen tarjonnan ja laadun parantamiseen ja viimeiseksi lasten oikeuksien edistämiseen ja lainvalvontaviranomaisten ja oikeusviranomaisten kouluttamiseen. Unicef tarjoaa erittäin vakuuttavan analyysin ja etenemistien, ja toivon, että yhdessä parlamentin jäsenten esittämien näkemysten kanssa se tarjoaa meille ajatukselliset puitteet myöhemmin tänä vuonna järjestettävän konferenssin valmisteluihin.

Moraes
Minulla oli samankaltainen kysymys. Sain mielestäni riittävän vastauksen.

Zorba
Arvoisa puhemies, haluaisin nostaa esiin kysymyksen eurooppalaisesta suklaateollisuudesta. Komission jäsen kertoi vastauksessaan Afrikan valtioille myönnettävästä avusta. Kuitenkin, niin kuin Le Monde -lehdessä mainitaan, jopa Euroopan suklaateollisuuden edustajat kokoontuivat tilanteesta huolestuneena 2. toukokuuta keskustellakseen lapsikaupasta. Mielestäni meidän on tarkasteltava lähemmin toimintatapojen eettisyyttä ja toimintaehtoja tällä teollisuudenalalla, joka toimii Euroopan maaperällä ja jonka tuotteet perustuvat näihin sietämättömiin orjatyön muotoihin. Arvoisa komission jäsen, seurasitteko kyseistä keskustelua, jonka Kansainvälinen kaakaojärjestö, Eurooppalainen kaakaoyhdistys (European Cocoa Association), Britannian suklaateollisuuden ammattiyhdistysliitot ja belgialainen Caobisco-järjestö järjestivät? Mitä mieltä olette siitä? Mihin konkreettisiin toimiin tulisi ryhtyä?

Patten
. (EN) Kyllä, näin kirjoituksen, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa. Täytyy sanoa, että jos ongelmaa tarkastellaan maailmanlaajuisesti, pitäisi ottaa huomioon muitakin teollisuudenaloja kuin kaakao ja suklaa. Arvoisa parlamentin jäsen on varmasti samaa mieltä, ettei meidän ole järkevää yrittää boikotoida joitakin tuotteita. Tiettyjen hyödykkeiden tai tuotteiden boikotoiminen vain kärjistäisi ongelmia joissakin kehitysmaissa, jotka ovat hyvin riippuvaisia raaka-aineiden viennistä, ja se vahingoittaisi vakavasti ihmisiä, jotka ovat jo nyt kauhistuttavan köyhiä.
Suhtaudun sitä vastoin hyvin myönteisesti yksityisiin ja vapaaehtoisiin merkintäaloitteisiin, jotka voivat auttaa luomaan kehitysmaiden tuottajille parempia markkinoille pääsyn mahdollisuuksia, jotka pohjautuvat EY:n kansainvälisten velvoitteiden kunnioittamiseen ja jotka tähtäävät työn perusehtojen erityiseen edistämiseen. Objektiiviset, avoimet ja ketään syrjimättömät merkintäjärjestelmät voivat edistää juuri sellaisia korkeita työnormeja, joita arvoisa parlamentin jäsen ja minä kannatamme.
Tuollaiset merkintäjärjestelmät, joita täydennetään Euroopan unionin teknisellä tuella, ovat erittäin tehokas tapa käsitellä työnormeja tänään keskusteltavana olevien hyödykkeiden lisäksi muidenkin hyödykkeiden yhteydessä.

Thors
Kuten tavallista, meillä ei ole mitään huomauttamista komission jäsen Pattenin vastaukseen. Haluamme korostaa, että boikotit eivät ole oikea ratkaisu - varsinkin kun tiedämme, että suurin osa niistä tapauksista, joissa lapsia käytetään orjatyövoimana todellakin esiintyy yksityisissä kodeissa ja pienviljelijöiden parissa.
Olen myös kiitollinen siitä tuesta, jota hän antaa UNICEFin työlle. UNICEFin toiminta on synkkien pilvien peitossa, koska on päätetty, että Yhdysvaltoja ei valita ihmisoikeuskomissioon. Voiko komission jäsen paljastaa, onko UNICEFin työtä näissä asioissa mahdollista tukea? Tiedämme myös, että tämän alueen tiettyjen muiden valtioiden, esimerkiksi Liberian, vastaisia pakotteita koskeva kysymys on erittäin ajankohtainen. Voiko komission jäsen vakuuttaa meille, että tämä ei merkitse UNICEFin tuen pienentämistä ja johda lapsityövoiman käyttöön? Pakotteiden on oltava järkeviä. Meidän on tuettava juuri koulutusta ja oikeuteen pohjautuvaa lähestymistapaa, josta te puhuitte.

Patten
. (EN) UNICEF on erittäin tärkeä maailmanlaajuinen järjestö, jonka kanssa minulla on ollut aikaisemmin ilo työskennellä. Se on tietenkin vain yksi tällä alalla toimivista järjestöistä. Työ, jota UNICEF on tehnyt ILO:n kanssa yhteisen toimintaohjelman edistämiseksi tällä alalla, on erittäin tärkeää.
Mutta jos arvoisa parlamentin jäsen tarkoittaa, että voidaksemme käsitellä näitä maailmanlaajuisia ongelmia meidän täytyy sitoutua enemmän monenvälisyyteen ja monikansallisiin instituutioihin; jos hän tarkoittaa, että parlamentin pitäisi lähettää viesti Yhdysvaltojen hallitukselle ja muille hallituksille eri puolilla maailmaa, niin nostan hattua hänen huomioilleen, sillä hän on aivan oikeassa.
Mitä me yritämme tehdä? Yritämme puuttua köyhyyteen, riittämättömään opetukseen ja koulutukseen sekä riittämättömään institutionaaliseen valmiuteen soveltaa lakeja silloinkin, kun niitä on. Puhumme yhteistyöstä rajat ylittävän rikollisuuden taltuttamiseksi, sillä kyse on kauhistuttavasta rikollisuudesta, joka pakottaa nuoret pojat työntekoon ja nuoret tytöt prostituutioon. Kaikkien näiden ongelmien käsittelemiseen tarvitaan tehokkaita monenvälisiä instituutioita, ja toivon, että Euroopan unioni on jatkossakin kansainvälisesti niiden eturintamassa, jotka tukevat monenvälisiä ratkaisuja näihin ongelmiin.

Puhemies


María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 46 (H-0360/01):
Aihe: Algerian assosiaatiosopimus ja naisten asema Puolustaako komissio EU:n ja Algerian välisissä assosiaatiosopimusneuvotteluissa naisten aseman parantamista? Aiotaanko maaseudulla asuville nuorille järjestää mahdollisuus koulutukseen? Miten aiotaan parantaa naisen asemaa perheessä?

Toinen osa
Solbesille osoitetut kysymykset
Patten
. (EN) Algerian kanssa parhaillaan neuvoteltavassa assosiaatiosopimuksessa mainitaan yhtenä sosiaali- ja kulttuurialan painopistealueena naisten aseman edistäminen taloudellisessa ja yhteiskunnallisessa kehityksessä ja naisten opetuksen ja koulutuksen saannin parantaminen. Sukupuolikysymyksiä käsitellään myös Medan Algeriaa koskevan kansallisen maaohjelman monialaisissa painopistealueissa. Mahdolliset vaikutukset naisten tilanteeseen tutkitaan aina, ennen kuin kunkin ohjelman rahoituksesta päätetään.
Naiset kuuluvat kansalaisjärjestöjen kehitysapuhankkeiden ensisijaisiin kohderyhmiin. Vuoden 1999 loppuun mennessä heille oli annettu Medan kautta noin 5 miljoonaa euroa. Tärkeän sosiaalirahaston ohjelman valmistelut ovat loppuvaiheessa. Sen kautta rahoitetaan toimia maaseudun köyhien naisten hyväksi koulutuksen ja pienluottojärjestelmien kautta. Olemme valmistelemassa vuodeksi 2001 opetus- ja terveydenhoitoalan infrastruktuurin kunnostusohjelmaa sekä ammatillisen koulutuksen uudistusohjelmaa. Näillä hankkeilla on suoria ja myönteisiä vaikutuksia naisten elinoloihin ja työllisyyteen.
"Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskeva eurooppalainen aloite" -ohjelma on rahoittanut vuodesta 1996 lähtien useita seminaareja ja hankkeita, jotka ovat koskeneet naisten ihmisoikeuksia ja taloudellisia oikeuksia Algeriassa. Esimerkiksi vuonna 2000 käynnistettiin kolmessa Maghrebin maassa 1,4 miljoonan euron alueellinen ohjelma. Sen tavoitteena on edistää toimia, joilla lisätään naisten osallistumista politiikkaan ja talouselämään.

Izquierdo Rojo
Arvoisa komission jäsen, vastauksenne oli riittämätön ja todella lyhyt. Voisitteko vastata konkreettisemmin ja tarkemmin ja kertoa minulle mitä mieltä olette siitä, että viime huhtikuussa Algeriassa tapettiin algerialaisia berberejä poliisien hyökkäyksen seurauksena. Miten tämä algerialaisten berberien tappaminen vaikuttaa Euroopan unionin ja Algerian välisiin suhteisiin sekä komission ja Algerian välisiin suhteisiin?

Patten
. (EN) Arvoisa parlamentin jäsen valittaa, että vastaan liian lyhyesti. Yritän olla antamatta kysymyksiin liian pitkiä vastauksia, jotta ihmiset voisivat kysyä enemmän kysymyksiä, mutta voin toki lukea sivun toisensa jälkeen hyvää tarkoittavaa proosaa, jos hän sitä toivoo.
Tietenkin me tuomitsemme kaiken väkivallan, ja Algeriassa on ollut aivan liian paljon väkivaltaisuuksia, ja puolustamme myös voimakkaasti naisten oikeuksien ja yleisesti ihmisten oikeuksien edistämistä Algeriassa. Olemme seuranneet tällä herkällä alalla tapahtunutta kehitystä hyvin tarkkaavaisesti. Olen pannut merkille, että presidentti Bouteflika on itsekin hiljattain kritisoinut esimerkiksi Algerian nykyistä perheoikeutta. Euroopan unioni voi jossain määrin pyrkiä toimimaan muutoksen liikkeelle panijana hankkeiden ja myönteisten toimien rahoituksen kautta sekä viranomaisten kanssa käytävän säännöllisen poliittisen vuoropuhelun kautta. Assosiaatiosopimuksen tekeminen helpottaa tätä prosessia institutionalisoimalla kahdenvälisen poliittisen vuoropuhelun.
Voisin toistaa yhden toisenkin asian. Olemme juuri käyneet vuotuiset keskustelut Geneven ihmisoikeustoimikunnassa. Oli hieman valitettavaa, että olimme niin usein eri kannoilla Algerian kanssa puoltaessamme ihmisoikeuksien yleismaailmallisuutta. Toivon, että assosiaatiosopimus ja sen edistämä vuoropuhelu johtavat erimielisyyksien vähenemiseen, sillä me tuemme ihmisoikeuksien kehitystä ja kansalaisvapauksien suojelua kaikkialla maailmassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Patten.
Kysymys nro 47 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies


Mihail Papayannakis
Kysymys nro 48 (H-0322/01):
Aihe: Köyhyyden torjunta Kreikassa Komission tiedonannon mukaan (KOM(2000) 0594 lopull.) rikkaiden ja köyhien välinen kuilu on Kreikassa suuri ja pysyvän köyhyyden aste on siellä toiseksi korkein, minkä myös komission viimeaikainen kertomus sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta vahvistaa. Köyhyysastetta käsittelevässä osassa 2.2. näytetään, että Portugalissa ja Kreikassa 21-22 prosenttia väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella ja Kreikassa 10 prosenttia väestöstä kärsii pysyvästä köyhyydestä. Voisiko komissio kertoa, onko Kreikan hallitus ilmoittanut sille, ja koska se on näin tehnyt, köyhyyden torjumiseen tarkoitetuista konkreettisista ohjelmista ja toimintasuunnitelmista, kun otetaan huomioon, että edellisessä tämän alan kreikkalaisessa toimintaohjelmassa määrärahojen käyttöönottoaste oli erittäin alhainen? Kun myös työttömyysaste on Kreikassa erittäin korkea, ammatillinen koulutus lähes olematonta ja koulutusmenot vertailun alhaisimmat, ja kun nämä tekijät ovat suorassa yhteydessä köyhyyteen, katsooko komissio, että köyhyyden perussyitä voidaan merkittävästi torjua pelkästään myöntämällä köyhille sosiaaliavustuksia?

Solbes
. (ES) Komission tiedonannossa rakenteellisista indikaattoreista, jossa esitetään viimeisimpiä tietoja sosiaalisesta syrjäytymisestä ja köyhyydestä, korostetaan, että 1995 Kreikassa köyhyysastetta osoittavat indikaattorit, mukaan luettuina sosiaaliset tulonsiirrot, jatkuva köyhyysaste sekä vertailu niiden ryhmien välillä, jotka edustavat 20 prosenttia väestön suurituloisimmista ja 20 prosenttia väestön pienituloisimmista, olivat yhteisön keskitasoa korkeammat. Tämä tuo tietenkin selvästi esille sen, että Kreikan tilanne on pahempi kuin muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Olisi kuitenkin korostettava erästä hyvin tärkeää asiaa; käytämme ainoastaan vuoden 1995 tietoja. Tilanne voi olla erilainen, kun saamme toisenlaisia ja toisilta ajanjaksoilta olevia tietoja.
Saattaa olla väärin ajatella, että työllisyyteen ja köyhyyteen liittyvien ongelmien takana on vain yksi tekijä. Mielestämme köyhyyden torjumisessa täytyy ottaa huomioon useita ulottuvuuksia; talouden yleistilanne, kasvun lisäämiseksi ja elintason parantamiseksi tarvittavat rakenneuudistukset, rakennerahastojen asianmukainen käyttö ja sellaisten erityispolitiikkojen käyttöön ottaminen, joiden avulla työllisyyttä voidaan parantaa. Tässä mielessä köyhyyden torjumista voidaan tukea työllisyysstrategioin, samoin kuin sosiaaliapua koskevin politiikoin tai konkreettiseen köyhyyden ongelmaan liittyvin erityistoimin sellaisina kuin ne tuotiin esille Nizzan Eurooppa-neuvostossa.
Tässä tilanteessa Kreikan hallitus on sitoutunut esittämään köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa koskevan kansallisen toimintasuunnitelman ennen vuoden 2001 heinäkuuta, ja tämän suunnitelman voimassaoloaika on kaksi vuotta. Tähän suunnitelmaan pitäisi lisätä myös tietoja köyhyyden torjuntaan liittyvään politiikkaan sisältyvistä konkreettisista toimista, myös niistä, jotka Kreikan hallitus on äskettäin julkistanut.
Onkin muistettava, että rakennerahastojen käyttöön ja erityisesti Euroopan sosiaalirahastoon liittyy tiettyjä erityistoimia, joilla köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä voidaan torjua, ja näin ollen eräisiin Kreikkaa koskeviin toimintaohjelmiin ja myös eräisiin alueellisiin ohjelmiin sisältyy työllisyyteen, koulutukseen, terveyteen ja hyvinvointiin liittyviä toimia. Kaikella tällä pitäisi olla myönteisiä vaikutuksia ja sen pitäisi muuttaa kuvaamaani tilannetta, joka tietenkin perustuu vuoden 1995 indikaattoreihin.

Papayannakis
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Yleisesti ottaen olen samaa mieltä kanssanne lukuun ottamatta kantaanne siitä, että kun talouskehitys kasvaa, köyhyys vähenee. Kreikassa ja uskoakseni myös muissa maissa on nähtävissä, että juuri talouskehityksen kasvun myötä väestössä kuilu rikkaimpien ja köyhimpien 20 prosentin välillä syvenee - verrattaessa väestöryhmien tulotasoa - ja ongelma onkin juuri siinä. Onkin ehkä hyvä, että juuri te, eikä sosiaaliasioista vastaava komission jäsen, vastasitte kysymykseeni, sillä tässä todellakin nousee esiin kysymys talouskasvun merkityksestä.
Mielestäni komissiolla pitäisi olla tässä asiassa tarkemmin mietitty kanta. Koska Kreikan hallitus ei vielä ole toimittanut teille suunnitelmaansa, emme tietenkään voi kommentoida sitä. Arvoisa komission jäsen, muistutan teitä kuitenkin siitä, että Kreikan hallituksen edellisessä suunnitelmassa köyhyyden torjumiseksi määrärahojen käyttöönottoaste oli erittäin alhainen ja tehokkuus vähäinen. Näin ollen toivon, että palaamme vielä kyseiseen suunnitelmaan, sillä komissio voi vaikuttaa siihen suuresti. Oletan, että mainitsemienne näkökohtien lisäksi verotukseen ja sosiaaliturvaan liittyvillä toimilla voidaan niin sanoakseni suuresti tasoittaa köyhien ja rikkaiden väestönosien välistä kuilua, kuvatakseni asiaa näin.
Komission kanta ei valitettavasti näytä järin selvältä.

Solbes
. (ES) Ensimmäiseksi esittämäni kanta ja teidän kommenttinne eivät näytä juurikaan eroavan toisistaan. Totesin, että talouskasvu auttaa parantamaan tilannetta, ja te teette sen päätelmän, että se ei välttämättä pienennä eroja. Väitteenne on aivan oikea, enkä usko, että pääsemme tässä keskustelussa sen pitemmälle. On totta, että Kreikan tapauksessa erot rikkaimpien ja köyhimpien 20 prosentin välillä ovat selvästi keskimääräistä suuremmat.
Mikä on komission kanta? Komissio on mielestäni ollut hyvin selkeäsanainen. Ensinnäkin pidän kasvua tärkeänä. Kasvun kannalta on tärkeää lisätä työllisyyttä. Työllisyyden lisäämiseksi ei ainoastaan riitä, että ryhdytään rakennetoimiin, joita ovat verovähennykset ja sosiaalikustannusten alentaminen.
Olemme myös sitä mieltä, että köyhyyden torjumiseksi on tärkeää mukauttaa työmarkkinoita siten, että voidaan luoda uusia työpaikkoja, mutta mielestämme tähän eivät sisälly ne köyhyyden torjumista koskevat erityistoimet, joihin Nizzan Eurooppa-neuvostossa viitattiin ja jotka tekin tunnette hyvin. Tarvittavat toimet liittyvät huolellisesti valittuihin alueisiin. Tämä on mielestäni sekä Euroopan unionin että komission kanta.

Puhemies


Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 49 (H-0361/01):
Aihe: ECOFIN:in varoitus Irlannille ECOFIN-neuvosto on aikaisemmin tänä vuonna kritisoinut Irlannin talousarviota väittäen maan talouspolitiikan johtavan aivan liian korkeaan inflaatioon. Miten komissio aikoo jatkossa menetellä tässä asiassa? Harkitseeko komissio joitakin uusia toimenpiteitä Irlannin varalle sen jätettyä noudattamatta ECOFIN-neuvoston varoitusta?

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, esitän ensimmäisen puheenvuoroni hyvin lyhyesti. Suosituksen toisessa kappaleessa sanotaan yritän hieman selittää sitä että komissiota pyydetään tiedottamaan vuoden 2001 aikana Irlannin talous- ja budjettitilanteesta ja että neuvosto seuraa näiden tilanteiden kehitystä ja arvioi ennen kaikkea sitä, missä määrin ne noudattavat talouden laajoja suuntaviivoja.
Nyt on toukokuu, ja meillä on jo melkoinen määrä talouteen ja talousarvioon liittyviä tietoja, mutta siitäkään huolimatta en uskaltaisi tehdä vielä liian lopullisia johtopäätöksiä. Komissio toivoo voivansa tutustua näihin tietoihin, ei tarkemmin, vaan saadakseen selville, missä määrin suosituksia on noudatettu, jotta se voisi myöhemmin esittää arvionsa neuvostolle.
Mielestämme ei ole kaikkein paras menetelmä työskennellä sellaisten tietojen pohjalta, jotka koskevat talousarvion toteuttamisen ensimmäisiä kuukausia, joihin heijastuu vielä edellisen talousarvion vaikutuksia.

Sjöstedt
Kiitän komission jäsentä vastauksesta. Tarkoitan, että Irlannin talouden ylikuumeneminen osoittaa, millaisia ongelmia syntyy, jos valtioissa, joilla on hyvin erilaiset taloudelliset edellytykset, on käytössä yksi valuutta ja yksi talouspolitiikka.
Minulla on nyt lisäkysymys komission jäsenelle. Oletteko te sitä mieltä, että Irlannin taloudelle olisi etua korkeammasta korosta ja vahvemmasta, korkeammalle arvostetusta valuutasta? Tarkoitatteko, että tästä olisi etua Irlannin taloudelle sen nykyisessä tilanteessa?

Solbes
. (ES) Ensinnäkin vastaan epäsuorasti ensimmäiseen kysymykseenne, että unionissa sovellettavat keskimääräiset vaihtokurssit eivät tietenkään vastaa jäsenvaltioissa käytettäviä vaihtokursseja. Jos sovellamme klassista rahatalouden teoriaa, on selvää, että ne maat, joissa on korkeampi inflaatioaste ja kasvun taso, tarvitsevat muita kurinalaisempia rahapolitiikkoja voidakseen välttää talouden ylikuumenemisen. Tämä voidaan päätellä selvästi juuri esittämistäni huomioista.
Vaihtokurssiin liittyvä ongelma on synnyttänyt melko paljon keskustelua ja kiistelyä. Vaihtokurssia ei nimittäin voida muuttaa, koska se on peruuttamaton kurssi. Irlannin ongelma voitaisiin nimittäin ratkaista muuttamalla vaihtokurssia. Osaa Irlannin ongelmista ei voida ratkaista inflaatiota kasvattamalla ja vaihtokurssia revalvoimalla ja saattamalla vaihtotase tällä tavoin parempaan tasapainoon.
Tässä keskustelussa on kieltämättä joitakin yhtymäkohtia siihen keskusteluun, joka liittyy talouskasvua tukevaan tai sitä rajoittavaan talousarviopolitiikkaan. On kuitenkin selvää, että vaikka eräiden talousteoreetikkojen käyttämät argumentit ovatkin totta, aivan yhtä totta on myös se, että kasvua tukeva talousarviopolitiikka johtaisi sellaiseen tilanteeseen, jossa tämän vaihtokurssin revalvoinnin pitäisi olla vielä radikaalimpaa kuin muissa oloissa.
Tämän sanottuani totean vain, että saamiemme tietojen mukaan kasvu näyttäisi tällä hetkellä jäävän selvästi pienemmäksi. Inflaatio on edelleenkin korkea, vaikkakin alhaisempi kuin viime marraskuussa, ja ne talousarviotoimenpiteet, jotka meitä eniten kiinnostavat arvioidaksemme, mitä Irlannissa tapahtuu tulevaisuudessa, ovat epäilemättä Irlannin hallituksen laatima säästösuunnitelma, suu- ja sorkkataudin vaikutukset Irlannissa joka on todella merkittävä ja tietenkin tulo- ja menokehitys, joka ei ole tähän mennessä vastannut talousarviota.
Kuten aiemmin sanoin, mielestäni on kuitenkin liian uskaliasta tehdä loppuvuotta koskevia johtopäätöksiä huhtikuussa.

Kauppi
Arvoisa komission jäsen, näyttää siltä, että viime sunnuntaina pidetyt Italian yleiset vaalit ovat päättymässä keskustaoikeistolaisen Forza Italia -puolueen voittoon ja että Silvio Berlusconista on tulossa Italian seuraava pääministeri. Vaalikampanjassaan Berlusconi lupaili kannattajilleen mittavia veronalennuksia ja myöskin satsauksia julkisiin rakennushankkeisiin. Mitä mieltä olette näistä vaaliohjelman lupauksista? Pidättekö mahdollisena, että komissio harkitsisi myöskin Italian osalta tällaisen varoituksen esittämistä, mikäli Italia harrastaa tai harjoittaa ekspansiivista talouspolitiikkaa tilanteessa, jossa euroalueella todellakin on inflaatiopaineita, vai koskevatko nämä tällaiset varoitushankkeet ainoastaan euroalueen pieniä jäsenmaita, kuten Irlantia?

Puhemies
Täysistunnon puhemiehenä ilmoitan, että tämä kysymys ei ole asianmukainen, koska se ei ole lisäkysymys. Se liittyy muihin asioihin. Tämä kysymys voidaan varmasti esittää ja siihen voidaan vastata jossain toisessa tilaisuudessa.
McKennalla on puheenvuoro lisäkysymystä varten.

McKenna
Huolestuttako komissiota, että sen Irlantiin ja Irlannin valtiovarainministeriin kohdistama painostus saattaa vaikuttaa Nizzan sopimuksesta järjestettävään kansanäänestykseen? Mielestäni komission pitäisi vähentää panostusta mahdollisen kielteisen julkisuuden vuoksi.
Miksi Irlannin kansalaiset äänestäisivät hallituksen, jos valtiovarainministeri ei saa tehdä omia päätöksiään? Miksi meillä edes on hallitus?
Kuinka pitkälle EU menee painostaessaan Irlantia julkisissa menoissa, kun Irlannin palvelujen tilanne on kauhistuttava? Jos seuraamme EU:n linjaa, tilanne vain pahenee. Meidän täytyy katsoa myös EU:n talouspolitiikkaa ja sen vaikutuksia Irlannin korkotasoon, joka ei ole enää lainkaan meidän hallinnassamme.
On epädemokraattista yrittää päättää yksittäisen jäsenvaltion talouspolitiikasta, kun otetaan huomioon, että jäsenvaltioiden kansalaiset valitsevat hallituksensa tekemään sen.

Solbes
. (ES) Hyvät parlamentin jäsenet, kysytte, onko komissio huolissaan siitä, että yhteisön tuomioistuin tekee tietynlaisen päätöksen yhteisön sääntöjen rikkomisesta.
Mielestäni olemme sopineet kaikkien kesken pelisäännöistä. Mielestäni pääsääntönä on, että meidän on noudatettava sopimuksia. Komission tehtävänä, joka ei aina ole niin mieluisa, on tuoda julki sopimuksia koskevat rikkomukset.
Tässä nimenomaisessa tapauksessa komissio on korostanut tätä asiaa, jota ECOFIN-neuvosto on myös tukenut yksimielisesti. Näin ollen ymmärrän, että tämäntyyppisiä ristiriitoja on olemassa, mutta emme voi silti jäädä kiinni tällaisiin tapauksiin.
Toiseksi, aikooko komissio painostaa irlantilaisia heidän tekemiensä päätösten vuoksi? Ei aio, pelisäännöt on määritelty hyvin selkeästi perustamissopimuksessa. On noudatettava yleisiä suuntaviivoja, ja nämä suuntaviivat ovat monella tavalla yhdenmukaisia yleisten politiikkojen kanssa.
Irlanti kuuluu muiden maiden tavoin rahaliittoon, ja korkotason ja vaihtokurssien kehitys aiheuttaa ongelmia kaikille jäsenvaltioille. Tämän vuoksi meidän kaikkien on oltava johdonmukaisia kansallisessa talouspolitiikassa, jota meidän on noudatettava perustamissopimuksen mukaisesti mutta jota täytyy myös koordinoida perustamissopimuksen mukaisesti.
Olemme keskustelleet Irlannin roolista jo muissakin yhteyksissä täällä istuntosalissa. Jo aiemmin korostin, että komission näkökulmasta kaikilla jäsenvaltioilla on samat oikeudet ja velvollisuudet, ja näin ollen kunkin jäsenvaltion taloudellisella taloudellisesti merkittävällä roolilla ei ole kovinkaan paljon merkitystä oikeudellisesta tai lainsäädännöllisestä näkökulmasta.
Näin ollen Irlannin hallituksella on vapaat kädet toimia parhaaksi katsomallaan tavalla lisätäkseen julkisia investointejaan ja parantaakseen palvelujaan. Ongelmana on, että näiden toimien täytyy olla talouden laajojen suuntaviivojen ja vakaussopimuksen mukaisia.
On Irlannin hallituksen tehtävä määritellä menojensa painopistealueet.

Sacrédeus
Aion ilmaista asiani hyvin lyhyesti. Haluaisin kysyä, olisiko Irlannin tapaus ollut vakavampi, jos kyse olisi ollut EMUun, yhtenäisvaluuttaan, kuuluvasta valtiosta, jolla on suurempaa taloudellista painoarvoa? Onko Irlannin tapaus teistä vähemmän vakava sen vuoksi, että kyseisellä valtiolla on vähemmän taloudellista merkitystä?

Solbes
. (ES) Kuten juuri sanoin, taloudellisesta näkökulmasta olette aivan oikeassa. Oikeudellisesta näkökulmasta, lainsäädännöllisten sitoumustemme näkökulmasta, kaikki jäsenvaltiot ovat kuitenkin samassa asemassa, olivatpa ne sitten pieniä tai isoja.
Perustamissopimuksessa ei säädetä erityiskohtelusta tietyssä tilanteessa oleville jäsenvaltioille. Mikä päätös meidän pitäisi tehdä, jos pieni jäsenvaltio käyttäytyy täydellisen "vapaamatkustajan" tavoin poimimalla unionista kaikki edut mutta ei mitään sen haitoista? Mitä tapahtuisi, jos yhden valtion sijasta kyseessä olisikin kaksi, kolme tai neljä pientä valtiota? Minkä kokoinen jäsenvaltion pitäisi olla, jotta sillä olisi merkitystä?
Mielestäni tätä ajatusta ei valitettavasti voida hyväksyä poliittisista eikä oikeudellisista syistä, vaikka taloudellisessa mielessä se olisikin houkutteleva.

Puhemies


Astrid Thors
Kysymys nro 50 (H-0385/01):
Aihe: EU:n näkemysten yhteensovittaminen Kansainvälisessä valuuttarahastossa ja Maailmanpankissa Vapaamuotoisissa keskusteluissa Maailmanpankissa ja Kansainvälisessä valuuttarahastossa vaikuttavien eurooppalaisten kanssa on käynyt ilmi, että EU:n toimintaa näissä elimissä ei koordinoida. Onko komissio tehnyt aloitteita korjatakseen tämän puutteen, joka merkitsee, että EU:n vaikutusvaltaa ei käytetä täysin hyväksi?

Fischlerille osoitetut kysymykset
Solbes
. (ES) Komissio on yrittänyt useaan otteeseen parantaa Euroopan unionin ja rahaliiton koordinointia ratkaistakseen unionin ulkoiseen edustukseen liittyvän ongelman Kansainvälisessä valuuttarahastossa.
Wienissä tehtiin vuoden 1998 lopussa sopimus erään komission ehdotuksen pohjalta, jota jäsenvaltiot eivät kuitenkaan hyväksyneet. Komission ehdotus oli, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 111 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtäisiin päätös, että yhteisöä edustaisi pääasiassa euroalueen puheenjohtajavaltio, Euroopan komissio ja Euroopan keskuspankki.
Jäsenvaltiot pääsivät kuitenkin erilaiseen sopimukseen, joka vähensi tämän ehdotuksen painoarvoa etenkin komission aseman osalta, sillä tätä rajoitettiin siten, että komission tehtävänä olisi toimia eräänlaisena euroalueen puheenjohtajavaltion avustajana. Näitä rajoitettuja sopimuksia ei kuitenkaan sovelleta käytäntöön.
Nyt käytännössä on sillä tavoin edistytty, että talouspolitiikkojen koordinointisuunnitelmaa on hieman parannettu ja että talous- ja rahoituskomitean välityksellä voidaan vaihtaa näkemyksiä Kansainvälisessä valuuttarahastossa tehdyistä päätöksistä.
Tämä koordinointi tapahtuu sekä Brysselissä että Washingtonissa, ja mielestäni sen vuoksi koordinointiprosessia on pystytty jonkin verran edistämään.
Jos nyt kysytte minulta, onko komissio tyytyväinen tähän prosessiin, minun on vastattava, että emme ole tyytyväisiä prosessiin emmekä sen koordinoinnin tasoon, vaikka tiedämmekin, että on olemassa kaksi rajoittavaa tekijää: ensinnäkin Kansainvälinen valuuttarahasto koostuu valtioista. Unioni ei ole rahaston varsinainen jäsen ja tästä aiheutuu joitakin mielenkiintoisia ongelmia. Toiseksi rahaston sääntöjä ollaan parhaillaan tarkistamassa, mikä on otettava huomioon voidaksemme parantaa ulkoiseen edustukseen liittyvää prosessia.

Thors
Arvoisa komission jäsen, kiitos rehellisestä vastauksesta. Mielestäni se antaa meille mahdollisuuden jatkaa työtä yhdessä. Mielestäni oli ilmeistä, että pienet valtiot, jotka yleensä puolustavat komissiota, eivät puolustaneet komission näkökantaa Wienissä.
Minusta on myös selvää, että meidän on tulevaisuutta koskevassa keskustelussa otettava tämä huomioon, silloin kun tarkastellaan keskustelun kehittämistä Eurooppalaisesta hallintotavasta (European governance). Toivon, että niissä yhteyksissä, joissa tarkastelemme EU:n maailmanlaajuista asemaa, komission jäsen tuo ilmi, että tämä asia voitaisiin ottaa esille.
Lisäksi toivon, että komissiolla voisi joka tapauksessa olla epävirallisia yhteyksiä niihin henkilöihin, jotka edustavat jäsenvaltiota esimerkiksi Kansainvälisen valuuttarahaston johtokunnassa. Uskon, että he pitäisivät erittäin arvokkaana mahdollisuutta kokoontua, käydä yhdessä läpi Kansainvälisen valuuttarahaston esityslistaa koordinoinnin tarpeen kartoittamiseksi, jotta etumme turvattaisiin siellä.
Maailmanpankin järjestelmät ovat luullakseni toisenlaiset, mutta juuri Kansainvälisen valuuttarahaston johtokunnan jäsenien pitäisi kokoontua ja koordinoida asioita.

Solbes
. (ES) Nämä yhteydet ovat todellakin olemassa, ja tällä hetkellä meillä on käytettävissämme ainakin kolme hyödyllistä välinettä. Komissio on tietenkin läsnä talous- ja rahoituskomitean kokouksissa, joissa keskustellaan omaksuttavista näkökannoista, niistä varsinaisista säännöistä, jotka otamme huomioon Washingtonissa eri maaryhmien kantaa muodostettaessa älkäämme unohtako, että rahastoon kuuluu valtioita, jotka eivät ole unionin jäseniä. Komission edustaja on läsnä myös Euroopan unionin eri alueita edustavien johtokunnan jäsenten kokouksissa Washingtonissa tai niiden maaryhmien kokouksissa, joihin kuuluu Euroopan unionin jäsenvaltioita.
Toiseksi joka kerta kun komission jäsen osallistuu Kansainvälisen valuuttarahaston kokouksiin, joita järjestetään puolen vuoden välein, hänellä on kahdenkeskinen tapaaminen rahaston hallintoneuvoston jäsenen kanssa, ja hänen kanssaan teemme hyvin tiivistä yhteistyötä myös paitsi euroaluetta myös muita Euroopan unionin alueita koskevissa asioissa.
Tällä hetkellä olemme sopineet, että euroalueella sovelletaan IMF:n IV artiklan mukaista analyysia, jota koskevia neuvotteluja käydään Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa kerran vuodessa. Euroalueen ulkopuolella teemme tiivistä yhteistyötä rahaston kanssa paitsi ehdokasvaltioissa myös kaikissa niissä valtioissa, joissa sovellamme makrotaloudellisia tukijärjestelmiä, sillä teemme sen aina yhteistyössä valuuttarahaston kanssa.
Lopuksi on totta, että euroryhmän puheenjohtaja edustaa euroaluetta Kansainvälisen valuuttarahaston raha- ja talouskomiteassa, joka on entinen väliaikainen komitea. Euroryhmän puheenjohtajan puheet ovat todellakin sovittuja ja ne sisältävät asioita, joista on sovittu yhdessä kaikkien euroalueen valtioiden kanssa. Ne ovat myös alkuna jollekin, jolla toivomme tulevaisuudessa olevan enemmän ja tarkemmin määriteltyä sisältöä. Mielestämme tämä on oikea tapa edetä.

Puhemies


Josu Ortuondo Larrea
Kysymys nro 51 (H-0326/01):
Aihe: Kummeliturskan kalastus pohjatroolilla Kummeliturskan kalastusta Biskajanlahdella koskevissa määräyksissä vähimmäissilmäkooksi määrätään 70 millimetriä. Silmäkokoa on ehdotettu korotettavaksi 100 millimetriin kalakannan tilanteen ja kalastuksen hoidon takia. Tämä korotus vähentäisi kyseisten kalastusaluksien saalista 50 prosentilla mutta vaatisi saman työmäärän ja lisäisi alusten käyttökustannuksia, koska samansuuruinen saalis vaatisi suuremman työn ja koska alusten tulisi hankkia uudet troolit.
Onko komissio arvioinut mahdollisen hyödyn pitkällä aikavälillä? Onko se harkinnut ilmiötä, jossa kummeliturskat ja muut turskalajit kuolevat paettuaan kalastajien verkosta? Onko komissio ottanut huomioon, että silmäkoon korotus edellyttää kalastajilta enemmän työtä samansuuruisten saaliiden pyydystämiseksi, joka vastaavasti johtaa kalojen kuolemaan niiden päästyä verkon läpi sekä nostaa alusten käyttökuluja? Onko komissio ottanut huomioon uusien verkkojen kustannukset, ja mihin toimenpiteisiin voitaisiin ryhtyä siirtymävaiheen helpottamiseksi aluksille? Eikö komission mielestä olisi tarkoituksenmukaista varmistua ensin nykyisen teknisiä toimenpiteitä koskevan lainsäädännön tarkasta täytäntöönpanosta ennen kuin sitä ryhdytään muuttamaan?

Fischler
Arvoisa puhemies, komissio päättää vielä ennen toukokuun loppua kiireellisestä toimenpiteestä, jonka jäsen Ortuondo Larrea mainitsi suullisessa kysymyksessään. On olemassa koko joukko tieteellisiä asiantuntijalausuntoja, erityisesti Kansainvälisen merentutkimusneuvoston lausunto viime marraskuulta, jonka tämän vuoden alussa komission tieteellis-tekninen ja taloudellinen kalastuskomitea vahvisti. Kaikki lausunnot viittaavat siihen, että Biskajanlahden ja Irlannin rannikon lounaispuolella sijaitsevan alueen kummeliturskakanta on lähellä välitöntä romahdusta. Pääongelma tämän kannan kohdalla on pyydettyjen kalanpoikasten suuri osuus. Täysikasvuisten kalojen osuus laskee jatkuvasti, ja on pelättävissä, ettei kanta tuota enää riittävästi jälkeläisiä toipuakseen entiselleen.
Yksi mahdollisuus poikasten pyynnin vähentämiseen on sellaisten verkkojen käyttöönotto, joiden silmäkoko on aikaisempaa suurempi. Jos verkon silmäkoko on 70 millimetriä, pyydyksiin tarttuu noin 25 senttimetrin pituisia ja sitä pidempiä kummeliturskia. Jos silmäkoko sitä vastoin on 100 millimetriä, 40-senttiset ja sitä suuremmat kummeliturskat tarttuvat verkkoon. Suunnitteilla oleva asetus ei vaadi, että kaikki kummeliturskat on pyydettävä verkoilla, joiden silmäkoko on 100 millimetriä tai enemmän. Olemme tietoisesti laatineet poikkeussäännöksiä, jotka koskevat erikseen ilmoitettujen alueiden aluksia, joiden pituus on alle 12 metriä, joiden matkat kestävät korkeintaan yhden päivän tai jotka pyytävät rapuja. Poikkeukset koskevat noin 1500:aa tai yhteensä noin kahta kolmasosaa kaikista kummeliturskaa tai kummeliturskaa sivusaaliina pyytävistä aluksista.
Minulle on selvää, että verkon silmäkoon suurentaminen tuo mukanaan lyhytaikaisia menetyksiä saaliin painossa. Ilman tällaista toimenpidettä kanta ei kuitenkaan kasva sen kokoiseksi, että kestävä kalastus olisi mahdollista. Tieteelliset tutkimukset ovat lisäksi osoittaneet, että jos silmäkokoa suurennetaan 100 millimetriin ja pyyntiponnistus säilytetään entisellään, saalis kasvaa pitkällä aikavälillä vähintään 70 prosenttia. Tietenkin kalastajat tarvitsevat jonkin verran aikaa verkkojensa vaihtamiseen, ja me annammekin heille siihen aikaa 1. elokuuta 2001 asti.
Ne kalastajat, jotka haluavat edelleen käyttää alle 100 millimetrin silmäkokoa - myös se on mahdollista - eivät saa ilmoittaa suuremmasta kuin 20 prosentin kummeliturskasivusaaliista. Näin haluamme luoda kannustimia suuremmilla, valikoivammilla verkoilla kalastamiselle.
Sitten kysymykseenne: onko mahdollista saada lisätukea uusien verkkojen hankkimiseen? Myöhemmin tänä vuonna aiomme esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle pitkän aikavälin ennalleenpalauttamissuunnitelman. Heti kun neuvosto on hyväksynyt ehdotuksen, jäsenvaltiot voivat maksaa varustamoilleen rakenneasetuksen 16 artiklan 2 kohdan määräysten mukaisesti takautuvia lisätukia uusien verkkojen hankkimista varten. Kiireellisyysasetuksen perusteella tällaista mahdollisuutta ei valitettavasti ole. Pidän sitä suurena puutteena, ja olenkin määrännyt, että meidän on mahdollisimman pian muutettava rakenneasetusta tähän suuntaan.
Nyt sitten siihen argumenttiin, että kummeliturskat ovat erittäin herkkiä ja että osa verkoista selviävistä kalanpoikasista joutuu kuitenkin loppujen lopuksi surman suuhun. Haluan olla tässä asiassa täysin avoin. Kokemuksemme osoittavat, että aikaisempaa suuremmat verkon silmäkoot johtavat pitkähkön ajan kuluessa aikaisempaa suurempaan määrään aikuisia kaloja. Siitä on ensisijaisesti kysymys, nimittäin siitä, että kanta kasvaisi jälleen niin suureksi, että se kykenisi lisääntymään. Se on kai lopulta paras todiste siitä, että tämä toimenpide on järkevä.

Ortuondo Larrea
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä tästä laajasta kummeliturskan kalastuksen ongelmaan liittyvästä vastauksestanne. Jos ymmärsin oikein, sanoitte kuitenkin, että parhaillaan harkitaan poikkeuksia alle 12 metriä pitkille aluksille, joihin kuuluvat langustin ja keisarihummerin pyynnissä käytettävät alukset. Kalastajilta saamani tiedot vahvistavat, että pienestä koostaan huolimatta nämä alukset harjoittavat kalastusta hyvin pitkillä verkoilla ja että lisäksi keisarihummerisaaliissa on hyvin usein myös nuoria kummeliturskia, sillä ne keisarihummerin ja nuorten kummeliturskien levinneisyysalueet, joilla hyväksikäyttö on sallittua, menevät limittäin.
Haluaisin kysyä, oletteko tätä asiaa pohtiessanne tutkineet, kuinka suuria määriä hummerinpyyntialuksien pyydyksiin jää nuoria kummeliturskia?

Fischler
Hyvä parlamentin jäsen, ehkä käännöksessä oli ongelmia. Sallikaa siis minun selventää: sanoin ensinnäkin, että 100 millimetrin verkoista tehdään poikkeus sellaisten alusten kohdalla, jotka ovat lyhyempiä kuin 12 metriä - eivät pidempiä kuin 12 metriä. Ehtona on lisäksi, että kyse on pienistä aluksista, jotka tekevät korkeintaan päivän kestäviä matkoja. Toiseksi poikkeus tehdään rapuja pyytävien alusten kohdalla.
Hyvin pitkiä verkkoja koskevaan kysymykseenne sanoisin, etten ole sitä mieltä, että juuri nämä pienehköt alukset käyttäisivät erityisen pitkiä verkkoja. Uskon, että voimme elää tämän kompromissin - sitä se on, sen myönnän - kanssa, johon olemme suostuneet.
Olemme sitä mieltä, että on pidettävä ehdottomasti ensisijaisena kummeliturskakannan kuntoutumista. Emme kuitenkaan voi jättää huomiotta niitä sosiaalisia vaikutuksia, joita tämä ehdottamamme, varmastikin sangen ankara toimenpide tuo mukanaan. Siksi voimme mielestämme lähinnä vastata siitä, että määräämme poikkeuksen, joka koskee erityisesti hyvin pienten alusten omistajia, jotka ovat suoraan riippuvaisia tästä taloudellisesta toiminnasta ja joilla ei myöskään ole muita vaihtoehtoja. Emme kuitenkaan voi mennä sen pidemmälle, sillä se johtaisi tilanteeseen, jossa toimenpiteellä ei tosiasiassa olisi mitään vaikutuksia.

Puhemies


Camilo Nogueira Román
Kysymys nro 52 (H-0331/01):
Aihe: Kalastuksen pääosaston johtorakenteiden uudistus Miksi komissio on muuttanut kalastuksen pääosaston rakenteita ja väheksyy kansainvälisiä sopimuksia, jotka on tehty eteläisten kolmansien maiden kanssa? Miksi se suosii EU:n vesillä Pohjois-Euroopan maita, ikään kuin ne olisivat vesien omistajia? Miksi komissio toimii aina vastoin eteläisten jäsenvaltioiden etuja, aivan kuin nämä olisivat tunkeilijoita yhteisön vesillä EU:n kansainvälisessä kalastuspolitiikassa?

Fischler
Hyvä parlamentin jäsen, ensinnäkin haluaisin tehdä kysymyksenne tekstimuodosta selväksi, että väitteenne, jonka mukaan emme oikein pitäisi yhteisön eteläosia arvossa, ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa, ja niinpä kiistän sen samoin kuin oletuksenne, että komissio pitäisi eteläisiä jäsenvaltioita tunkeilijoina - niin kuin te asian ilmaisitte.
Kun on kyse parhaan johdon takaamisesta kalastuksen pääosastolle, komission motiivit eivät ole lainkaan tuontapaisia, vaan kyse on pelkästään työn parhaasta järjestämisestä. Ei ole kyse etelästä ja pohjoisesta, vaan sellaisten kahdenvälisten sopimusten yhdistämisestä yhden osaston alaisuuteen, jotka perustuvat kalastusalueille pääsyn rahalliseen korvaamiseen. Näin varmistamme sen, että sopimuksia hallitaan yhtenäisesti ja koherentisti. Tällä tavoin toimintamme on myös vuoden 1997 neuvoston päätelmien mukaista ja me noudatamme erityiskertomuksen linjausta tilintarkastustuomioistuimen asemasta; lisäksi toimintatapa on myös yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta käsittelevän vihreän kirjan vaatimusten mukainen.
Se että myös kolmansien maiden kanssa tehdyt sopimukset, joissa on pääosin kyse pyyntioikeuksien vaihtamisesta, sijoitetaan osastoon, joka on samanaikaisesti tekemisissä suurimpien sallittujen saaliiden (TAC) kiintiöiden kanssa, on järkevää siksi, että näiden sopimusten kattamat kalastusoikeudet ovat tähänkin asti olleet osa suurimpia sallittuja saaliita ja kiintiöitä. Norjan kohdalla tämän uuden rakenteen edut käyvät selviksi jo nyt, kun neuvottelemme pitkän aikavälin teknisistä toimenpiteistä Pohjanmeren turskakannan ennalleen palauttamiseksi.
Näettehän, että komissio kohtelee kaikkia tasapuolisesti ja että kyse on asianmukaisen ratkaisun löytämisestä.

Nogueira Román
Arvoisa komission jäsen Fischler, tietojeni mukaan Tanskan osuus kalastuskiintiöstä yhteisön vesillä on 44 prosenttia, Yhdistyneen kuningaskunnan 16 prosenttia ja Espanjan ainoastaan 6 prosenttia. Nämä tilastotiedot ovat täsmälleen päinvastaisia kuin pyyntikapasiteettia osoittavat luvut, jotka ovat Espanjan, pääasiassa Galician, kohdalla jopa 35 prosenttia. Nämä luvut osoittavat, millaiseen perusteelliseen syrjintään ja kansalliseen itsekkyyteen suhteellisen vakauden periaate, jota te ette halua kyseenalaistaa, perustuu. Nyt tätä samaa syrjintää sovelletaan myös kalastuksen pääosastossa, jossa suositaan Tanskaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Arvoisa komission jäsen, ettekö ole sitä mieltä, että nyt on jo aika soveltaa Euroopan unionin keskeiseksi luokiteltuja yhtäläisyysperiaatteita kalastusalalla, jota te hallinnoitte? Ettekö ole sitä mieltä, että eteläisille valtioille, kuten Espanjalle, on annettava niille kuuluva asema unionin kalastusalalla?

Fischler
Arvoisa puhemies, minun täytyy heti sanoa, että tällainen kalastuksen pääosaston mustamaalaus, sen väittäminen, että me periaatteesta suosisimme aina Tanskaa ja muita pohjoismaita, ei ensinnäkään ole mitenkään oikeutettua ja on toiseksi sellainen oletus, jota en yksinkertaisesti hyväksy, hyvä parlamentin jäsen! Jos ottaisitte asioista hiukan selvää, ymmärtäisitte selvästi, että koko sen ajan, kun minä olen ollut kalastuksesta vastuussa, juuri espanjalaisten työntekijöiden osuus kalastuksen pääosastossa on kasvanut suhteettomasti. Verrattuna siihen, kuinka suuri osa yhteisön väestöstä asuu Espanjassa, Espanja on kalastuksen pääosastossa yliedustettuna. Jos siis haluatte, että kriteerejänne sovelletaan, kalastuksen pääosaston espanjalaisia työntekijöitä pitäisi vähentää. Toivottavasti ette sentään sitä halua!

Ortuondo Larrea
Arvoisa komission jäsen, esitän puheenvuoron, koska puhumme parhaillaan eteläisten kolmansien maiden kanssa tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista, ja olen kuullut uutisia baskimaalaisista laivanvarustajista ja muista galicialaisista, jotka kalastavat myös yhdessä andalusialaisten kanssa tai jotka tekivät niin edellisen Marokon kalastussopimuksen aikana. Minulle on kerrottu, että komission kanssa käytiin keskusteluja, joiden tavoitteena oli tutkia Espanjan valtion kalastuslaivaston uudistamista tukevia toimia Marokon kalavesillä.
Voisitteko kertoa meille, aiotaanko nämä sanalliset sopimukset toteuttaa, aikooko neuvosto hyväksyä ne ja aikooko komissio panna ne täytäntöön?

Fischler
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa, että juuri tämä kysymys numero 57 luetaan tänään suullisiin kysymyksiin; se koskee Marokon rakenteellisiin uudelleenjärjestelyihin liittyviä toimenpiteitä, eikä sillä ole oikeastaan mitään tekemistä kalastuksen pääosaston sisäisen rakenteen kanssa.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen, olette täysin oikeassa, mutta ymmärrätte varmaan, että parlamentin jäsenet käyttävät tilaisuutta hyväkseen esittääkseen kysymyksiä. Olette kuitenkin täysin oikeassa.

Puhemies


Stavros Xarchakos
Kysymys nro 53 (H-0336/01):
Aihe: Tulipalot ja metsittäminen Kreikassa Kreikka kärsii jatkuvasti raskaasti suurista tulipaloista, jotka tuhoavat sen metsävaroja. Metsittäminen on vähäistä, joten tulipaloista seuraa Kreikan luonnonympäristön pysyvä muutos, aavikoituminen ja elintärkeiden "vihreiden keuhkojen" menettäminen, varsinkin Kreikan kaupunkikeskusten ympäristössä. On syytä panna merkille, että palaneiden metsäalueiden laiton rakentaminen on Kreikassa tavallinen ilmiö ja sitä helpottaa myös maarekisterin puuttuminen. Maarekisterin laatiminen on Euroopan unionin rahoittama hanke, josta Kreikan hallitus ei ole saanut valmiiksi edes 25:ta prosenttia, vaikka se on vuosien ajan saanut yhteisön määrärahoja tätä varten.
Voisiko Euroopan komissio kertoa, Missä tahdissa alueita metsitetään Kreikassa ja muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa? Missä unionin jäsenvaltioissa tulipalojen määrä ja palaneiden metsäalueiden pinta-ala on suurin? Miten komissio arvioi palaneiden metsäalueiden uudelleenmetsityksen edistymistahtia Kreikassa?

Diamantopouloulle osoitetut kysymykset
Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on hyvinkin tietoinen siitä, kuinka suuria vahinkoja Euroopan unionin ja myös erityisesti Kreikan metsissä joka vuosi riehuvat tulipalot ovat aiheuttaneet. Hyvä parlamentin jäsen, tässä yhteydessä haluaisin kertoa teille, että komissio hyväksyy lähiviikkoina asetuksen 2158/92 pohjalta Kreikan metsäpalojen torjuntaohjelman, jonka rahoitusvolyymi vuodelle 2001 on 1,7 miljoonaa euroa.
Nyt muihin kysymyksiinne. Ensinnäkin: Kreikan keskimääräinen vuosittainen uudelleenmetsitysala on vuosina 1994-1999 ollut noin 2750 hehtaaria. Se vastaa tässä jäsenvaltiossa 15 prosenttia tulipaloissa tuhoutuneista metsäalueista. Komission nykyisten tietojen pohjalta tilannetta voi verrata vain Portugalin tilanteeseen, jossa samana aikana on metsitetty vuosittain uudelleen noin 5000 hehtaaria; ala vastaa 14 prosenttia paloissa tuhoutuneista metsäalueista.
Toiseksi: tulipalojen vuosittain yksittäisissä jäsenvaltioissa tuhoamat metsäalueet olivat 73 500 hehtaaria Espanjassa, noin 50 000 hehtaaria Italiassa, 36 500 hehtaaria Portugalissa ja 19 000 hehtaaria Kreikassa.
Kolmanneksi: komission on hyvin vaikeaa arvioida niitä ponnistuksia, joita Kreikassa on tehty palaneiden metsäalueiden ennalleen palauttamiseksi, koska monilla tekijöillä on tietysti tässä osuutensa. Kyseisten alueiden metsitys on - kuten tiedätte - kansallisen metsäpolitiikan elimellinen osa, ja ennalleenpalauttamisponnistelujen menestys riippuu erityisesti muutamista päätekijöistä, joita ovat Kreikan vuosittaiset mahdollisuudet toteuttaa metsityksiä, mahdollisuus metsän luonnolliseen uudistamiseen palon vahingoittamilla alueilla ja lopuksi uusien alueiden, siis esimerkiksi maatalouden käytössä olevien alueiden metsittäminen. Joissakin tapauksissa näin korvataan palon tuhoamat metsäalueet. Lopuksi on tietenkin niin, että menestys riippuu erityisesti metsäpalojen ennaltaehkäisyn laadukkuudesta sekä palontorjuntajärjestelmän suorituskyvystä. Näillä keinoilla palojen tuhoamien metsäalueiden laajuutta voidaan tulevina vuosina vähentää.

Xarchakos
Arvoisa komission jäsen, toistaiseksi minun on tyydyttävä vastauksiinne, mutta palaan kysymykseen hankittuani uutta, olennaisena pitämääni tietoa. Sen jälkeen voinemme keskustella asiasta entistä seikkaperäisemmin, perinpohjaisemmin ja rakentavammin.

Puhemies
Kysymyksiin nro 5458 vastataan kirjallisesti.

Puhemies


Glyn Ford
Kysymys nro 59 (H-0349/01):
Aihe: Uskontoon perustuva syrjintä Voiko komissio vahvistaa, että Amsterdamin sopimuksen 13 artikla kieltää uskontoon perustuvan syrjinnän?

Diamantopoulou
. (EL) Amsterdamin sopimuksen 13 artiklassa todetaan selvästi syrjinnän torjunta, ja se toimii syrjinnän vastaisen politiikan perustana. 13 artikla ei kuitenkaan oikeuta välittömiä toimia, eikä se koske yksityisen kansalaisen oikeuksia. Jotta yksityinen kansalainen voisi vedota tuomioistuimeen ja jotta syrjinnän vastainen politiikka toteutuisi kokonaisuudessaan, on neuvoston direktiivi 2000/78 pantava täytäntöön kansallisella tasolla.
Direktiivissä määritellään yleiset kehykset kaiken epäsuoran, muun muassa uskonnon ja vakaumuksen vuoksi tapahtuvan syrjinnän torjunnalle. Erityisesti voin mainita 4 artiklan 2 kohdan, jossa käsitellään lähemmin kirkkoja, mutta myös muita julkisia ja yksityisiä organisaatioita, joiden eetos perustuu uskontoon tai vakaumukseen. Siinä annetaan kirkollisille työnantajille mahdollisuus perustella uskonnolla tai vakaumuksella työntekijöitten erilaista kohtelua, kuitenkin ammatillisen toiminnan luonteen ja yleisten olosuhteiden puitteissa. Poikkeukset koskevat yleensä työntekijöitä, joiden ammatillisen toiminnan luonne vaikuttaa järjestön eetokseen tai moraalisiin käytäntöihin. Niitä ei voi kuitenkaan missään tapauksessa yleistää.

Ford
Olen iloinen, että komission jäsen vahvisti uskontoon perustuvan syrjinnän kieltämisen periaatteen. Olen huolissani joidenkin jäsenvaltioiden käytännöistä. Kuten komission jäsen kenties tietää, Yhdistyneessä kuningaskunnassa on pappi - pastori Raymond Owen - jota on kielletty vetoamasta työtuomioistuimeen selvittääkseen avoimia kysymyksiä, jotka liittyvät siihen, että kirkon viranomaiset erottivat hänet virastaan. Näin ei olisi voinut käydä joissakin muissa jäsenvaltioissa tai, jos hän olisi ollut muun kuin kristillisen kirkkokunnan pappi.
Tämä tapaus kuvastaa kristillisten pappien syrjintää joissakin unionin jäsenvaltioissa, kun he ajautuvat riitoihin kirkollisten esimiestensä kanssa. Yhdistyneen kuningaskunnan lakiin ei ole sisällytetty kunnolla 14. lokakuuta 1991 annettua neuvoston direktiiviä - erityisesti sen 8 artiklaa, jossa jäsenvaltioiden sallitaan tekevän poikkeuksia joidenkin tarkoin rajattujen työsuhteiden yhteydessä. Yhdistyneen kuningaskunnan vuonna 1996 tehdyn työhön liittyviä oikeuksia koskevan lain 13 osan 1 luvussa tarkennetaan kuitenkin erityiset työsuhteet, jotka eivät kuulu lain soveltamisalaan, mutta siinä ei mainita pappeja, vaan annetaan ymmärtää, että säädös kattaa papit, mikä ei oikeastaan pidä paikkaansa.
Toivon, että komission jäsen tarkastelee tätä tapausta huolellisesti ja tapaa pastori Owenin sekä hänen ammattiyhdistyksenä edustajat, jotta pääsemme esittämään virallisen valituksen.

Diamantopoulou
. (EL) Perehdyn mielelläni kyseisten järjestöjen toimintaan ja keskustelen asiasta, mutta haluaisi tähdentää että jäsenvaltioiden on saatettava tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä vuoden 2003 joulukuuhun mennessä, ja tapaus, johon viittaatte tapahtui 1990-luvulla, eikä sitä voida kattaa direktiivin takautuvan voimassaolon nojalla. Joka tapauksessa voin kyllä tutkia mielelläni perusteellisemmin kunnianarvoisan kirkonmiehen syrjintää koskevaa tapausta.

Puhemies


Alexandros Alavanos
Kysymys nro 60 (H-0350/01):
Aihe: Vakuutuskassat Kreikassa Viime aikoina Euroopan unionin toimielimet ovat pohtineet vakuutuskassojen elinkelpoisuutta. Vastaavia keskusteluja käydään myös jäsenvaltioissa. Kreikassa kävi ilmi, että analysoitavaksi annettavat tiedot, joiden pohjalta harkitaan kreikkalaisten vakuutuskassojen elinkelpoisuutta, poikkeavat merkittävästi todellisuudesta, koska kassat eivät ole siivonneet rekistereitään, eivätkä ne näin ollen voi määritellä vakuutettujen täsmällistä lukumäärää. Kuinka komissio kommentoi tätä tosiasiaa? Suoritetaanko komission Kreikasta saamille asiaa koskeville tiedoille, joita komissio itse muokkaa, tilastollinen oikaisu? Miksi yhteisön toisesta tukikehyksestä rahoitettavan Kleisthenes-ohjelman puitteissa ei ole saatu valmiiksi Kreikan vakuutuskassojen tietokoneistamista? Mitä tästä asiasta määrätään kolmannessa yhteisön tukikehyksessä?

Diamantopoulou
. (EL) Oletan että jäsen Alavanosin kysymys, erityisesti annettujen tietojen kohdalla, koskee Kreikan hallituksen tilaamaa vakuutusmatemaattista selvitystä, eikä tilastollisia tietoja, jotka ovat käytettävissä Euroopan unionin toimielimissä.
Komission tietojen mukaan kyseisen selvityksen tarkoitus oli tutkia vakuutuskassojen rahoitusnäkymiä, kuten myös uudistuksia, jotka ovat mahdollisesti tarpeen niiden elinkelpoisuuden turvaamiseksi. Selvityksen teossa oli suuria vaikeuksia Kreikassa toimivien vakuutuskassojen suuren lukumäärän ja sosiaaliturvaa täydentävien kassojen vuoksi, mutta ennen kaikkea siksi, että kassoja ei ole tietokoneistettu. Vastuu selvityksestä kuuluu luonnollisesti jäsenvaltioille. Näin ollen komissio ei voi valvoa, ovatko kyseisen firman selvityksessä käyttämät tiedot tai menetelmät oikeita.
Mitä tulee toiseen kysymykseen vakuutuskassojen tilastollisista tiedoista, on todettava, että Kreikka on vuoden 1994 jälkeen - luonnollisesti Euroopan unionin menettelytapojen puitteissa - ollut velvoitettu toimittamaan komissiolle nämä tilastolliset tiedot. Kreikan viranomaisilla on ollut vaikeuksia näiden tietojen tarkassa yhteen kokoamisessa ja ajantasaistamisessa. Vuoden 1996 jälkeen on laillistamis- ja saneeraustoimien ja laajemman julkisen sektorin pakollisten menojen kohentuneen valvonnan ansiosta tapahtunut kehitystä myönteiseen suuntaan, mutta on todettava, että Euroopan unionille toimitetuissa tiedoissa on puutteita, mikä johtuu pääasiassa siitä että kassoilta, varsinkin yhdeltä tietyltä, puuttuvat tarkat tiedot.
Kolmas kysymyksenne koski julkisen sektorin hallinnon uudenaikaistamista ja erityisesti Kleisthenes-ohjelman puitteissa toteutettavia vakuutuskassojen uudistustoimia. Tässä ohjelmassa sitouduttiin IKA:n, Kreikan tärkeimmän sosiaaliturvalaitoksen, tietokoneistamiseen, mutta myös sellaisen sosiaaliturvajärjestelmän tietokoneistamiseen, jonka puitteissa kaikille vakuutetuille Kreikassa myönnetään yhtenäinen sosiaaliturvatunnus. Toisessa yhteisön tukikehyksessä ja Kleisthenes-ohjelman puitteissa määrätään, että tietyt hankkeet edellä mainituilla aloilla olisi jo pitänyt saattaa päätökseen. Rakenteelliset muutokset ja uudistukset ovat päässeet vauhtiin IKA:ssa, mutta aikataulussa ollaan jäljessä pääasiassa tarjouskilpailun tuloksiin liittyvien juridisten erimielisyyksien vuoksi, valitettavasti juuri tärkeimmästä toimintaohjelmasta, yhtenäistetystä ATK-järjestelmästä. Tämä toimintaohjelma olisi pitänyt saattaa päätökseen vuonna 2001, ja jatkoaikaa on myönnetty vuoteen 2002. On myös todettava, että kyseisen sosiaaliturvalaitoksen kuten myös joidenkin muiden vakuutuskassojen uudenaikaistaminen on saatava päätökseen rakenneuudistuksin kolmannen yhteisön tukikehyksen ja tietoyhteiskunnan toimintaohjelman puitteissa.

Alavanos
Kiitän arvoisaa komission jäsentä laajasta ja melko erittelevästä vastauksesta. Taisin kuitenkin toivoa saavani yksityiskohtaisempaa tietoa ennusteista sekä kolmannen tukikehyksen piiriin kuuluvista vakuutuskassoista. Sekä komission jäsenen vastaus että todellinen tilanne paljastavat sen, että tiedot eläkeläisten kokonaismäärästä ja tilanteesta Kreikassa ovat erittäin epäselviä, eikä niihin voi perustaa sen enempää kansallista kuin yhteisönkään politiikkaa esimerkiksi sosiaali- tai eläketurvajärjestelmään liittyvissä kysymyksissä.

Diamantopoulou
. (EL) Yksi asia ainakin on selvä: yhteisön tukikehys edellyttää että IKA:n, rakenneuudistusten ja uudenaikaistamisen, toisin sanoen sen tietokoneistamisen, tulee tapahtua tietoyhteiskunnan toimintaohjelman puitteissa. Muiden vakuutuskassojen osalta en voi mainita sitoumuksista, jotka koskevat Euroopan kaupan toimintaohjelmaa (European Business Programme).

Puhemies


Richard Howitt
Kysymys nro 61 (H-0363/01):
Aihe: Tuleva komission vihreä kirja yritysten sosiaalisesta vastuusta Tukeeko komissio edelleen Anna Diamantopouloun Amerikan kauppakamarin EU-komitealle 30. lokakuuta 2000 esittämää näkemystä, jonka mukaan "kun vapaaehtoinen toiminta epäonnistuu, paine sääntelyn käyttöönottoon kasvaa" ja "on olemassa tiettyjä perusoikeuksien väärinkäytöksiä, jotka eivät voi odottaa sitä, että vapaaehtoinen toiminta korjaisi ne?" Miten tämä näkemys otetaan huomioon vihreässä kirjassa yritysten sosiaalisesta vastuusta, jota työllisyyden ja sosiaaliasioiden pääosasto parhaillaan valmistelee? Millaisen valvontajärjestelmän laatimista komissio ajattelee, jotta sekä vapaaehtoinen toiminta että lainsäädäntö otetaan huomioon?

Diamantopoulou
. (EL) Komissio valmistelee tiedonantoa yritysten sosiaalisesta vastuusta, eli vihreää kirjaa, ja neuvottelut alkavat kesäkuussa. Korostan kuitenkin, että vihreä kirja perustuu periaatteeseen, jonka mukaan yritykset eivät voi minkäänlaisella sosiaaliseen vastuuseen liittyvällä toiminnallaan ja hankkeillaan korvata voimassa olevia lakeja, joita niiden on joka tapauksessa noudatettava. Kun puhumme yritysten sosiaalisesta vastuusta ja uusista toimintamuodoista, tarkoitamme sillä suurempaa panostusta henkilöstöön, ympäristöön, sosiaaliseen ympäristöön ja yritysten toimintaympäristöön. Näillä ei luonnollisestikaan korvata lainsäädännön edellyttämiä sitoumuksia ja velvoitteita. Korostan, että lainsäädännössä määritellään vähimmäisvaatimukset, joita yritysten on noudatettava. Yritysten sosiaalinen vastuu koskee korkeampia ihanteita, jotka luovat perustan yritysten toiminnan kehittämiselle.

Howitt
Toivoisin voivani luottaa komission jäsenen tavoin siihen, että voimme pitää itsestään selvänä, että yritykset noudattavat nykyistä lainsäädäntöä. Olemme valitettavasti viime vuosina todistaneet liian usein joidenkin yhtiöiden - ei suurimman osan - syyllistyneen väärinkäytöksiin kolmansissa maissa. Väärinkäytöksiin sisältyy lapsityövoiman ongelma, josta komission jäsen puhui niin kauniisti puhuessamme yhdessä Amerikan kauppakamarin EU-komitealle, kuten mainitsin kysymyksessäni.
Pyydän häntä vakuuttamaan, että eurooppalaisten yhtiöiden kolmansissa maissa harjoittaman toiminnan seurannan oikeusperustaa koskeva parlamentin pyyntö sisällytetään yhtenä vaihtoehtona vihreään kirjaan. Olen samaa mieltä hänen kanssaan vapaaehtoisen toiminnan tärkeydestä. Pyydän häntä kuitenkin sisällyttämään vihreään kirjaan sääntelyn mahdollisuuden. Kun tarkastelemme lahjonnan ja seksimatkailun vastaisia toimia, ja kun tarkastelemme kansainvälisen ihmisoikeusneuvoston erittäin mielenkiintoista tuoretta kertomusluonnosta yritysten oikeudellisesta vastuuvelvollisuutta, huomaamme, että maailman instituutiot harkitsevat oikeustoimia ja oikeudellista vastuunalaisuutta. Haluan komission jäseneltä vakuutuksen siitä, että asiasta keskustellaan ja että siitä tulee neuvottelujen perusta hänen vihreän kirjansa kautta.

Diamantopoulou
. (EL) Korostaisin vihreän kirjan kahta perusulottuvuutta. Yritysten vastuukysymyksiä tarkastellaan siinä sekä eurooppalaisesta että kansainvälisestä näkökulmasta. Euroopassa jäsenvaltiot joutuvat vastaamaan lakien rikkomisesta, ja niin Euroopan parlamentti kuin komissiokin voivat langettaa pakotteita niille jäsenvaltioille, jotka eivät noudata lakeja. Kansainvälisellä tasolla ja sellaisissa kysymyksissä kuin lapsityö, johon viittasitte, yritysten parhaista käytännöistä ja käytännesäännöistä on tehty esityksiä, mutta lisäksi tarvitaan riippumattomia arvioita yritysten maailmanlaajuisesta toiminnasta. Vihreästä kirjasta käytävässä kesäkuussa käynnistyvässä julkisessa keskustelussa pohditaan muun muassa kysymystä siitä, kuinka kansainvälisiä arvioijia, kansainvälisiä ja riippumattomia elimiä, yhteistyössä valtiollisten organisaatioiden kanssa voitaisiin aktivoida, ja siitä, mitä kriteerejä tulisi käyttää, jotta saavutettaisiin objektiivisia, kansainvälisen tason arviointikertomuksia. Vasta tämän jälkeen parhailla käytännöillä, käytännesäännöillä ja luetteloilla maailmanlaajuisesti ja myönteisesti toimivista yrityksistä voi olla käytännön merkitystä.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kysyä teiltä, otetaanko vihreässä kirjassa huomioon, että Euroopan unionissa on 18 miljoonaa yritystä, joissa on alle 250 työntekijää. Tämä on kaksi kolmasosaa työllisestä työvoimasta ja koskee yli 60:tä miljoonaa työntekijää. Useimmat yritykset ovat perheyrityksiä. Monilla yrityksilläkin on elinkaari. Puhumme aina vain aloittelevista yrityksistä (start-up), mutta meidän pitäisi ajatella myös niitä yrityksiä, jotka lopetetaan ikäsyistä tai erilaisista muista syistä.
Minusta pitäisi kiinnittää huomiota siihen, ettei yritysten olemassaolo vaarannu, koska se on tietenkin suunnaton rasitus näiden yritysten työntekijöille, mutta myös yrittäjille, jotka aikovat lopettaa. Miten vihreässä kirjassa otetaan kantaa näihin kysymyksiin?

Diamantopoulou
Yritysten parhaat käytännöt sosiaalisessa ympäristössä liittyvät toki enimmäkseen suuriin yrityksiin. Nykyinen yritysten sosiaaliseen vastuuseen liittyvä verkosto koostuu sekin suurista yrityksistä. On kuitenkin pantava merkille, että vihreän kirjan eräässä luvussa käsitellään pienten ja suurten yritysten yhteistyötä ja parhaita käytäntöjä. Tästä meillä on jo esimerkkejä useissa Euroopan maissa, joissa suuret yritykset luovat verkostoja pienten ja keskisuurten yritysten kanssa tukeakseen niitä, kouluttaakseen työntekijöitä, mutta myös tiedottaakseen niille uusista menettelytavoista. Olen samaa mieltä kanssanne siitä, että vihreä kirja ja yritysten uusi panos voivat omalta osaltaan tukea erityisesti pieniä yrityksiä.

Puhemies


Maj Britt Theorin
Kysymys nro 62 (H-0365/01):
Aihe: Tasa-arvoinen kohtelu palkka-asioissa Komissio on käsittääkseni ensi vuonna aloittamassa kampanjaa tasa-arvoisesta kohtelusta palkka-asioissa. Tämä on ilahduttavaa, sillä komission tehtävähän on valvoa samapalkkaisuusdirektiivin täytäntöönpanoa.
Vaikka direktiivi on ollut voimassa vuodesta 1975 lähtien, tulokset ovat loistaneet poissaolollaan. Palkkaerot ovat tarkalleen 1980-luvun tasolla: unionin alueella miehet ansaitsevat kokopäivätyössä keskimäärin 27 % enemmän kuin vastaavaa kokopäivätyötä tekevät naiset. Eräissä maissa ero on jopa 30 %. On tärkeää selvittää, miksi jäsenvaltioilla on vaikeuksia torjua palkkasyrjintää, ja onko direktiivin valvonta tarpeellista.
Onko komissio valmis tutkimaan, miten direktiiviä ja EY:n tuomioistuimen oikeuskäytäntöä on sovellettu jäsenvaltioissa, ja onko direktiivin ajanmukaistaminen tarpeellista?

Diamantopoulou
. (EL) Kuten jäsen Theorinin kysymyksestä kävi ilmi, sukupuolten väliset palkkaerot muodostavat yhä yhden Euroopan unionin suurimmista ongelmista, huolimatta vuosia jatkuneesta kansallisesta ja yhteisön tasolla tapahtuneesta lainsäädäntötyöstä ja lukuisista oikeustapauksista. Samapalkkaisuuden periaate on yksi ensimmäisistä, joka kirjattiin Rooman sopimukseen, siitä säädettiin yksi ensimmäisistä direktiiveistä vuoden 1975 jälkeen, ja Amsterdamin sopimukseen se kirjattiin uudestaan ja sitä vahvistettiin. Siitä huolimatta tilanne palkkaerojen suhteen on sama kuin 1980-luvun alussa.
Lainsäädännön täytäntöönpanossa on ollut vaikeuksia, ja minun on korostettava, että hallitukset eivät ole kyenneet kehittämään mekanismeja pannakseen täytäntöön voimassa olevaa lainsäädäntöä. Täytäntöönpanoon liittyvät ongelmat ovat siis varteenotettava asia. Lainsäädännöllisten toimien lisäksi komissio on kuitenkin tähän päivään mennessä tehnyt asiasta ehdotuksia, ja vuoden 2001 suuntaviivoissa se on näkyvästi esillä. Se toimii suuntaviivana myös kansallisten toimintasuunnitelmien arvioinneissa, ja näin saamme paremman kuvan ei ainoastaan jäsenvaltioissa vallitsevasta tilanteesta, vaan myös niistä hankkeista ja aloitteista, joiden avulla jäsenvaltiot pyrkivät korjaamaan tilannetta. On myös todettava, että Tukholman Eurooppa-neuvostossa komissio otti tehtäväkseen kehittää indeksejä, joiden avulla voitaisi poistaa naisten ja miesten välinen palkkasyrjintä.
Lisäksi viidennen naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevan toimintaohjelman eräässä hankkeessa esitetään ehdotuksia, aloitteita, innovatiivisia ideoita valtioiden välisistä yhteistyöhankkeista, jotka voisivat edesauttaa ilmiön paremmassa ymmärtämisessä, mutta myös ehdotuksia hallituksille ja yrityksille, jotta tuloksia saavutettaisiin nopeammin ja paremmin kuin edellisellä vuosikymmenellä. Edellä mainitsemieni toimien tulosten ja aloitteiden pohjalta komissio arvioi, tukeutuen toki parlamentin apuun, samapalkkaisuusdirektiivin ajanmukaistamisen tarpeellisuutta.

Theorin
Muutoksen kannalta on ratkaisevaa, että palkkakuilusta tulee näkyvä - kansallisen tason lisäksi jopa jokaisella työpaikalla ja jokaisella elinkeinoelämän osa-alueella, toisin sanoen sillä tasolla, jolla palkoista neuvotellaan. Juuri sillä tasolla tarvitaan naisten ja miesten palkkoja koskevia analyyseja palkkasyrjinnän korjaamisen perustaksi.
Ruotsissa ja Suomessa on jo lainsäädäntö, jossa vaaditaan, että kaikki työnantajat laativat vuosittaisia tasa-arvosuunnitelmia, myös suunnitelmia samansuuruisen palkan maksamisesta samasta työstä. Tasa-arvoasioiden valiokunnassa hyväksyttiin eilen ehdotus, joka koskee tämän toteuttamista koko unionissa. Kysyisin komission jäseneltä, onko komission jäsen valmis tukemaan tätä ehdotusta.

Diamantopoulou
. (EL) Ruotsin samapalkkaisuuspolitiikka on mielestäni sekä edistyksellistä että erityisen tehokasta, sillä Ruotsi on ainoa maa, joka on pystynyt supistamaan palkkaerot minimiin. Pidän mallia ihanteellisena ja yhdyn siihen, että olisi erittäin myönteistä, jos muutkin maat toteuttaisivat sitä. Sen vuoksi uskon, että aluksi hallitukset voisivat käyttää sitä hyvänä käytänteenä ja omaksua sen vapaaehtoiselta pohjalta pilottihankkeena. Tällainen ruotsalaisen mallin eurooppalainen ulottuvuus voisi myöhemmin johtaa sitoviin päätöksiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Diamantopoulou, yhteistyöstänne parlamentin kanssa tänä iltana.
Koska komission kyselytuntia varten varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 6393 ja 96112 vastataan kirjallisesti.
Komission kyselytunti on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 19.30, ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

ETY:n sekä Tanskan ja Grönlannin kalastussopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Langenhagenin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0129/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan talousyhteisön sekä Tanskan hallituksen ja Grönlannin maakuntahallituksen välisessä kalastusta koskevassa sopimuksessa tarkoitettua kalastusta koskevista edellytyksistä tehdyn neljännen pöytäkirjan väliaikaista soveltamista koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(2000) 865 - C5-0028/2001 - 2000/0348(CNS)).
Komission jäsen ei ole nyt paikalla, mutta minulle on kerrottu, että hän on tulossa. Ajan säästämiseksi aloitamme nyt keskustelun.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, komission jäsen Fischler on parhaillaan kalatalousvaliokunnassa, jonka työskentelyn piti oikeastaan loppua klo 21.00. Mutta aihe oli niin tärkeä, että hän puhui siellä meille suunnitellusta uudistuksesta. Siinä mielessä ymmärrän, ettei hän ole tällä hetkellä vielä paikalla, ja tunteehan hän meidät nyt jo aika hyvin.
Asia on jo sinällään monimutkainen: Grönlanti sijaitsee vain pari kilometriä Kanadasta itään, mutta yli neljän lentotunnin päässä Kööpenhaminasta, ja silti se on osa Tanskaa. Tanska taas on Euroopan unionin jäsenvaltio, mutta Grönlanti erosi EU:sta yli 15 vuotta sitten kansanäänestyksen jälkeen.
Älkää pelästykö, en aio pitää mitään tulisieluista puhetta Grönlannin EU:hun palaamisen puolesta, vaikka siitä tulisikin varmasti mielenkiintoinen keskustelu. Halusin vain tehdä selväksi vallitsevien olosuhteiden vaikeuden. Siitä lähtien, kun Grönlanti erosi EU:sta 1985, sillä on ollut kalastussopimuksia yhteisön kanssa. Ne ovat olleet tarpeen kalastustoiminnan säätelemiseksi Grönlannin vesillä ja eurooppalaisten alusten saaliskiintiöiden määrittämiseksi.
Kalastuksen kolmannen pöytäkirjan voimassaolo päättyi 31. joulukuuta 2000, ja se korvattiin uudella, joka astui voimaan 1. tammikuuta 2001. Niin, jo tammikuusta 2001 lähtien voimassa on ollut neljäs pöytäkirja. Kun nyt katsotaan, mikä päivämäärä tänään on, täytyy todeta, että me parlamentissa laahaamme joitakin kuukausia kehityksestä jäljessä. Mutta - ja korostettakoon sitä käytävän keskustelun vuoksi vielä kerran - syy tähän viivästykseen ei ole parlamentissa! Pöytäkirja allekirjoitettiin jo syyskuussa 2000. Mutta komissio toimitti pöytäkirjan parlamentin hyväksyttäväksi vasta joulukuun lopussa 2000, siis vain niukasti ennen virallista voimaanastumista.
Jos otamme vakavasti roolimme budjettivallan käyttäjänä ja jos haluamme, että meidätkin otetaan vakavasti, emme voi hyväksyä sellaista toimintaa komission taholta. Jotta hyvä suhde komission ja EP:n välillä säilyisi, meillä on sopimus, jonka mukaan parlamentille pitää jäädä sopimuksen toimittamisen ja voimaanastumisen välillä kuusi kuukautta aikaa lausuntonsa antamiseen. Sivuhuomautuksena mainittakoon, että myöskään Grönlanti, joka joutui odottamaan maksuja turhaan neljä kuukautta, ei ole ollut kovin ilahtunut - lievästi ilmaistuna - komission toiminnasta. Siinä suhteessa komission omasta aloitteestaan junailema, huhtikuun puolessavälissä maksettu ennakkomaksu ei muuttanut enää mitään.
Komission täytyy tulevien sopimusten yhteydessä pitää paremmin silmällä aikarajoja ja sitoumuksia, jotta vältettäisiin tällainen ärsyyntyminen, joka aiheuttaa epäsopua toimielimien välille ja vahingoittaa EU:n kansainvälistä mainetta.
Mihin ylipäänsä tarvitaan tällaista pöytäkirjaa, joka sentään maksaa EU:lle 42,8 miljoonaa euroa vuodessa? Ensinnäkin se hyödyttää tietysti suoraan EU:n kalastajia, joka laskevat verkkonsa Grönlannin vesille. Näitä kalastusmahdollisuuksia ei korvaa mikään. Toiseksi sopimus Grönlannin kanssa on äärimmäisen tärkeä muiden kansakuntien, kuten Norjan tai Islannin kanssa tehtäville kalastussopimuksille. Sillä nämä sopimukset Norjan tai Islannin kanssa tulevat mahdollisiksi vasta saaliskiintiöiden vaihdon kautta.
Saaliskiintiöt on nyt vihdoin neljännessä pöytäkirjassa laskettu realistiselle tasolle. Kalakannan säilyttäminen ja sen kestävä säännöstely ovat ratkaisevia tekijöitä kiintiöitä määriteltäessä. Ja se onkin hyvä, sillä emmehän me halua kalastaa meriä tyhjiksi, vaan jättää myös lapsillemme ja lastenlapsillemme mahdollisuuden saada toimeentulonsa kalastuksesta.
Yksi, vaikkakaan ei ehkä ratkaiseva kysymys Grönlannin tapauksessa kuuluu: tuleeko turska takaisin? Huolimatta joistakin sensuuntaisista viitteistä, kalastajat ja tiedemiehet eivät ole voineet vastata kysymykseen lopullisen myöntävästi. Tähän liittyy tietysti ongelma, jota kutsumme niin osuvasti "paperikalaksi". Sillä mitä hyötyä meidän kalastajillemme on siitä, että he paperilla saisivat kalastaa niin ja niin monta tonnia kalaa, jos kalaa ei meressä ole? Tässä tarvitaan realistisempaa otetta. Sitä on vaihtoehtoisten lajien pyynti, niin kuin uudessa pöytäkirjassa erikseen sanotaan, sekä kiintiöiden vuosittainen uudelleentarkastelu ja vahvistaminen ja tähän asti toteutumatta jääneiden yhteisyrityshankkeiden tukeminen.
Tarvitsemme siis realistista kalastuspolitiikkaa Grönlannin kanssa. Siksi vetoan ennen sopimuksen uudistamista tehtävän kustannus-hyötyanalyysin ja sopimusajan puolivälissä tehtävän tarkastuksen puolesta; parlamentin pitäisi olla tässä aktiivisesti mukana.
Yksi keskustelunaihe on tietysti sekin, miten varsinaista kalastusta koskeva taloudellinen korvaus voidaan erottaa kokonaiskorvauksesta, joka sisältää myös kehityshankkeita ja -tavoitteita. Kuten näette, meillä on vielä paljon tehtävää ja toivon, että saamme käsiteltävänä olevat tarkistukset parlamentissa läpi. Jos kuitenkin tavoitteena on suhteelliseen vakauden aikaansaaminen, pyydän hylkäämään tämän ehdotuksen. Tällä hetkellä yritämme tosin saada aikaan kompromissin näyttääksemme, kuinka yksimielisiä ponnistuksemme kalastuksen alalla ovat.

Puhemies
Toivotan komission jäsenen tervetulleeksi. Ymmärrämme ne hankaluudet, joita teillä on ollut tänä iltana, mutta katsoimme parhaaksi - ja esittelijä oli samaa mieltä - aloittaa, sillä tiedämme, että ymmärrätte tilanteen.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, en aio puhua sen laajemmin tähän pöytäkirjaan sisältyvistä lukuisista säännönvastaisuuksista. Tarvitsee vain nähdä teksti ja verrata sitä neuvoston toimeksiantoon nähdäkseen, miten mielivaltaisesti komissio on toiminut. Lisäksi, jos pöytäkirjaa verrataan mihin tahansa muuhun etelän sopimukseen, on pelottavaa ajatella, kuinka varmoja eräät kalastuksen pääosaston virkamiehistä ovatkaan siitä, että heitä ei rangaista. Tämä on ongelman ydin. Ei se, että meillä ei ole 300 miljoonaa euroa niiden laivastojen kriisin ratkaisemiseen, jotka ovat joutuneet kärsimään Marokon sopimuksen epäonnistumisesta, vaan se, että meillä olisi kuitenkin enemmän kuin kaksinkertainen summa, jolla voisimme maksaa Grönlannin kalastusmahdollisuuksista, jotka eivät ole edes niistä käytyihin neuvotteluihin tuhlattujen summien arvoisia, ja vielä vähemmän komission maineen ja uskottavuuden menetyksen arvoisia. Sekään ei ole tärkeintä, että päinvastoin kuin etelän sopimuksissa, pöytäkirjassa ei ole lauseketta, joka mahdollistaisi uusien jäsenvaltioiden liittymisen, eikä se, että vain etelän sopimusten piiriin kuuluvien laivanvarustajien täytyy osallistua ulkoisen kalastuspolitiikan rahoittamiseen, eikä se, että olisi mahdotonta valvoa tämän veronmaksajilta saadun hyvin kallisarvoisen rahan käyttöä.
Arvoisa komission jäsen, tärkeää on se, että tässä pöytäkirjassa sanotaan muutamalla sivulla, kuinka mielivaltaista ja epäoikeudenmukaista YKP voi olla. Toisaalta kaikki kalastuksen pääosaston pääjohtajan valiokunnallamme esittämät selitysyritykset olisivat säälittäviä, elleivät ne tilanteen vakavuuden vuoksi olisi jopa loukkaavia. Hänelle on maailman luonnollisin asia toimia kaksinaismoralistisesti sen mukaan, hyödyttävätkö kalastussopimukset pohjoista vai etelää. Hän lisäsi vielä puolustukseksi, että lopulta neuvosto hyväksyi tämän pöytäkirjan. Tietenkin, mekin aiomme hyväksyä sen, koska tiedämme, kuinka suuria vaikeuksia aiheutuisi siitä, että kalastusalalla ei saataisi sopimusta aikaan.
Meillä ei myöskään ole suuria odotuksia siitä, että parannusta tapahtuisi sopimuksen puolivälitarkastelussa, sillä pöytäkirja antaa selvästi ymmärtää, että jos yksi osapuoli ei halua käsitellä jotain asiaa, se jää tarkastuksen ulkopuolelle. Ellei näin ole, jos olemme siis tulkinneet asian väärin, pyydämme, arvoisa komission jäsen, että yrittäisitte palauttaa kalastusalalle ainakin vähimmäistason varmuuden, jotta ei voitaisi enää sanoa, että YKP hyödyttää yksiä aina toisten kustannuksella.
Haluan vielä kiittää Langenhagenia hänen kalatalousvaliokunnalle tekemästään työstä.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella Langenhagenia laadukkaasta työstä ja siitä, että hän on laatinut tämän mietinnön ripeästi ja huolellisesti ja vastannut tällä tavoin komission ja neuvoston esittämään vaatimukseen toimia kiireellisesti.
Haluaisin kuitenkin sanoa, että tämä keskustelu keskittyy monessa suhteessa hyvin epätyypilliseen kalastussopimukseen. Ensinnäkin sen vuoksi, että se on ainoa yhteisön kalastussopimus, joka ei ole kansainvälinen, sillä yhteisö neuvottelee siitä ja allekirjoittaa sen erään jäsenvaltion ja Grönlannin paikallisviranomaisten kanssa. Tässä kansainvälisessä sopimuksessa ei ole juuri mitään "kansainvälistä", ja sitä voi hädin tuskin sanoa kalastussopimukseksi, koska siinä ei eroteta toisistaan vaikka sekä parlamentti että neuvosto ovat sitä vaatineet erityistä kehitysyhteistyöhön varattua summaa ja kalastusmahdollisuuksiin varattua summaa.
Tämä on itse asiassa kalastussopimukseksi naamioitu kehitysyhteistyösopimus. Kehitysyhteistyöhön annetaan 14 miljoonaa euroa, mutta tämän lisäksi kalastusmahdollisuuksien erittäin pieni toteutusaste johtaa siihen, että suurin osa 28 miljoonasta jäljellä olevasta eurosta menee Grönlannin julkisten varojen kassaan, joista ei ole varattu erityistä summaa yhteisön kalastusalaa varten.
Toinen kummallisuus tässä sopimuksessa on, että tämä on ainoa sopimus, jossa laivanvarustajien ei tarvitse suorittaa mitään maksuja harjoittaakseen toimintaansa. On valitettavaa, että yhteisyritysten perustamismahdollisuuksia ei ole käsitelty juuri ollenkaan ja että kokeilullisia kalastusvuosia ei ole käsitelty lainkaan. Arvoisa komission jäsen, kalastusalalla suhtaudutaan epäilevästi komission antamiin lukuihin kalastusmahdollisuuksien todellisesta hyödyntämisestä.
Eräiden selvitysten mukaan edellisen sopimuksen aikana kalastusmahdollisuuksista olisi käytetty vain 12 prosenttia, ja tässä komission neuvottelemassa sopimuksessa, jota se tänään ehdottaa parlamentille, estetään muita yhteisön laivastoja, jotka olisivat kiinnostuneet kalastamaan näillä vesillä, käyttämästä näitä yhteisön veronmaksajien rahoittamia kalastusmahdollisuuksia. Se on täydellistä haaskausta.
Iberian niemimaan espanjalaiset ja portugalilaiset laivastot, jotka kalastivat näillä vesillä ennen yhteisöön liittymistään, jäävät vielä nytkin, 15 vuotta yhteisöön liittymisensä jälkeen, tämän sopimuksen sovellusalan ulkopuolelle suhteellisen vakauden periaatteen uuden harhaanjohtavan tulkintatavan vuoksi.
Koska kyse on merkittävän suuresta rahoitussummasta - toiseksi suurin Mauritanian jälkeen on tarpeen, että yhteisö arvioi sopimusta todellisten eikä kuvitteellisten tietojen pohjalta. Lisäksi parlamenttia olisi pitänyt kuulla neuvottelujen aikana.
Sosialistiryhmä äänestää kalatalousvaliokunnan hyväksymien tarkistusten ja myös Figueiredon esittämän tarkistuksen puolesta.

Busk
Arvoisa puhemies, saanen aluksi kiittää Langenhagenia, joka on tässä mietinnössä tehnyt jälleen kerran hyvää ja perusteellista työtä. Grönlannin sopimus on tärkeä unionin kannalta, erityisesti sen vuoksi, että se antaa yhteisölle mahdollisuuden solmia muita erittäin tärkeitä kalastussopimuksia, esimerkiksi Norjan ja Islannin kanssa. Grönlannin sopimuksesta on hyötyä neljälle maalle, mutta sitäkin useammat jäsenvaltiot hyötyvät Norjan ja Islannin kanssa solmituista sopimuksista. Niistä sopimuksista, joita unioni on solminut pohjoisten, läntisten ja eteläisten kolmansien maiden kanssa, on lyhyesti sanottuna paljon hyötyä. Suhteellisen vakauden periaatteen kunnioittamiseen viitaten vastustamme Figueiredon tarkistusta 9. Kannatan myös niitä ajatuksia, joita Langenhagen kuvasi puheenvuoronsa aikana.
Olen iloinen, että ne kalastusmahdollisuudet, joihin ostetaan pääsy, ovat aikaisempia sopimuksia realistisempia. Olen samaa mieltä Langenhagenin toiveesta soveltaa "rahaa kaloista" -periaatetta, toisin sanoen, että kalastusmahdollisuuksista maksettava taloudellinen korvaus erotettaisiin kehitystarpeiden rahoittamisesta. Kehottaisin komissiota pyrkimään ratkaisumalliin, jonka Grönlannin maakuntahallitus voi hyväksyä ja jossa erotellaan kalastusoikeuksien arvo ja kehityssuuntautuneempi rahoitus, mikä on todellakin otettu huomioon budjettikohdissa, mikä käy ilmi niiden kirjoituksista. Olen liberaaliryhmän puolesta tehnyt tarkistuksen, jonka mukaan sopimuksista hyötyvät kalastajat osallistuvat sopimusten rahoitukseen. Teemme aina tämän ehdotuksen, koska käyttäjien on osallistuttava rahoitukseen entistä enemmän. Tämän periaatteen pitäisi mielestämme koskea kaikkia EU:n kalastussopimuksia.

McKenna
Arvoisa puhemies, vihreiden ryhmän mielestä tämä sopimus eroaa hieman muista. Kuten olemme usein sanoneet täällä, emme vastusta kalastussopimuksia periaatteessa, vaan pikemminkin sitä tapaa, jolla niistä neuvotellaan, ja sovittuja ehtoja. Liian usein niissä otetaan hyvin huonosti - jos lainkaan - huomioon tieteellinen tuntemus kalakantojen tilasta. EU:n kalastustoimintaa myös säädellään ja valvotaan kehnosti. Neuvotteluja ei sijoiteta alueelliseen yhteyteen. Siksi olemme yleensä äänestäneet sopimuksia vastaan.
Grönlannin sopimus on erilainen. Se sijoittuu kolmen kansainvälisen kalastusjärjestön - Kansainvälisen merentutkimusneuvoston, Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) ja Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC) - maantieteelliseen alueeseen. Nämä kuuluvat tieteellisimpiin olemassa oleviin alueellisiin elimiin. Kalastettavien kalakantojen tilasta on siis tieteellistä tietoa, ja panemme tyytyväisinä merkille, että kalastettavia kokonaismääriä on vähennetty merkittävästi ja ne ovat paremmin sopusoinnussa vastuullisten kalastusmahdollisuuksien kanssa. Sekä NAFOlla että NEAFC:llä on myös parhaisiin ja kattavimpiin kuuluvat valvonta- ja seurantaohjelmat. Tästä syystä tuemme tällä kerralla sopimusta. Tuemme myös valiokunnan liberaalien esittämää tarkistusta sopimuksen kustannusten perimiseksi laivanomistajilta, jotka hyötyvät sopimuksesta. Tämä on äärimmäisen tärkeä periaate, jota pitäisi noudattaa.

Figueiredo
Aiempi Grönlannin ja Euroopan välinen kalastusta koskeva pöytäkirja hyödytti ennen kaikkea Saksaa, joka sai lähes 80 prosenttia kalastuskiintiöstä, vaikka se on käyttänyt keskimäärin 12 prosenttia siitä. Uuden pöytäkirjan nojalla annetaan vähemmän kalastusmahdollisuuksia sillä perusteella, että näin päästään lähemmäksi todellisia pyyntimääriä. Ratkaisematta on jäänyt kuitenkin keskeinen kysymys, eli kalastusmahdollisuuksien takaaminen sellaisille toisten jäsenvaltioiden laivastoille, jotka kykenevät hyödyntämään esitettyjä pyyntimahdollisuuksia. Tällä estetään se, että pöytäkirjasta koituvat kustannukset voitaisiin mukauttaa paremmin siitä saatavaan taloudelliseen ja sosiaaliseen hyötyyn, minkä lisäksi näin jätetään ottamatta huomioon kalatalousasioista vastaavan ministerineuvoston lokakuussa 1997 tekemät päätelmät, jotka koskevat kalastussopimuksia ja kiintiöiden alikäyttöä. Siksi olemme esittäneet tarkistuksen, jonka tavoitteena on taata kaikille jäsenvaltioille tilaisuus käyttää tarjottuja kalastusmahdollisuuksia. Nykytilanne on epäoikeudenmukainen ennen kaikkea sellaisille laivastoille kuin Portugalin laivasto, joka on jo 1930-luvulta lähtien kalastanut tuolla alueella ja jäänyt pöytäkirjan ulkopuolelle, kun Portugali liittyi Euroopan unioniin vuonna 1986. Pienehkön kiintiön myöntäminen Portugalille voisi pienentää 12 000 tonnin pyyntivajetta, mikä auttaisi sitä pitämään jäljellä olevaa kaukaisten vesien laivastoaan. Huomattakoon, että vuonna 1990 toimineesta 52 kalankäsittelyaluksesta on jäljellä enää 14.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, Grönlannin kalastussopimus on edelleenkin kiistanalainen, koska Euroopan unionille myönnettäviä kalastusmahdollisuuksia ei käytetä kokonaisuudessaan eikä muidenkaan jäsenvaltioiden anneta tehdä sitä.
Euroopan unioni maksaa näin ollen hyvin korkean hinnan. On muistettava, että nyt kun Marokon sopimus päättyi, tämä sopimus on Mauritanian kanssa tehdyn sopimuksen ohella kallein jo ainoastaan nimelliskiintiöiden vuoksi.
Koska kalastusmahdollisuuksia eivät voi käyttää sellaiset muiden jäsenvaltioiden laivastot, jotka eivät ole perinteisesti kuuluneet edunsaajiin, kiistely on oikeutettua. Lisäksi, koska niin kutsutuissa etelän sopimuksissa yritysjohtajat rahoittavat näitä sopimuksia yhä enemmän lisenssimaksuillaan, kun taas Grönlannin sopimuksessa laivanvarustajat on vapautettu näistä maksuista, meillä on jälleen yksi painava syy kritisoida tätä syrjivää sopimusta.
Kalatalousvaliokunnan puheenjohtajana haluan myös todeta, että valiokunnassamme voimakkaasti kritisoitiin, että komission päätöksen mukaan ensimmäinen maksu suoritetaan ennen parlamentin kuulemista, sillä vaikka tämä olisikin laillisesti mahdollista, se ei ole hyväksyttävää.
Toivon, että sopimuksen ja yhteisen kalastuspolitiikan puolivälitarkastus auttaa arvioimaan ja voittamaan esitetyn kritiikin, joka ei liity millään tavoin tätä haluan painottaa Grönlantiin, joka tarjoaa aluevesiään käyttöömme. Sopimuksen täytyy todella edistää kalastusalan yhteistyötä ja avata uusille jäsenvaltioille uusia keinoja kehittää yhdessä Grönlannin kalastusmahdollisuuksia kaikkien hyödyksi, eli Grönlannin ja Euroopan unionin hyödyksi, niiden jäsenvaltioiden hyödyksi, jotka tällä hetkellä harjoittava kalastusta ja myös niiden, jotka eivät sitä tee.
Näinä etelän sopimusten kannalta vaikeina aikoina, kun Marokon kanssa käytävät neuvottelut epäonnistuivat, arvoisa komission jäsen, haluaisin vielä muistuttaa jo toisen kerran tämän keskustelun aikana Euroopan poliittisesta painopisteestä ja yhteisvastuullisuuden tarpeesta, jonka on muotouduttava taloutta koskevaksi erityissuunnitelmaksi, joka on avokätinen tämän sopimuksen piiriin kuuluville, kuten Nizzan huippukokouksessa päätettiin.

Casaca
Arvoisa komission jäsen, käsittelemme nyt toiseksi merkittävintä kalastussopimusta Euroopan unionin ja jonkin kolmannen tahon välillä. Tuohon kalastussopimukseen sisältyy todellakin monia tärkeitä ulottuvuuksia, ja ensimmäinen siihen liittyvä ongelma on, että siinä sekoitetaan keskenään mitä ei mielestäni voida hyväksyä toisiinsa kalastussopimus ja kehitysapu sellaiselle alueelle, joka on päättänyt olla kuulumatta Euroopan unioniin, vaikka se on erään Euroopan unionin jäsenvaltion osa. Meillä ei ole mitään tätä kehitysapua vastaan, mielestämme se saattaa olla täysin oikeutettua, mutta emme ymmärrä, minkä takia kehitysapusopimus pitää naamioida kalastussopimukseksi. Tuossa kalastussopimuksessa perätään aiempiin pyynteihin perustuvaa suhteellisen vakauden periaatetta, mutta siinä ei oteta huomioon aiempaa todellisuutta! Portugali on kalastanut kohta 500 vuotta uudessa maailmassa. Grönlannissa kalastusta on harjoitettu itse asiassa hieman vähemmän aikaa kuin 500 vuotta. On tuskin mahdollista, että Grönlannin vesillä olisi vanhempaa kalastusta kuin Portugalin harjoittama. Siksi emme voi hyväksyä väitettä, jonka mukaan Portugalille ei ole tilaa tässä sopimuksessa, sillä se on täysin vastoin tosiasioita, minkä takia emme voi tukea tätä suhteellisen vakauden periaatetta koskevaa tulkintaa.

Nogueira Román
Hyvät kollegat, me, jotka uskomme Euroopan unioniin ja Euroopan yhteisen maa- ja merialueen olemassaoloon emme voi hyväksyä tähän Grönlannin kalastussopimukseen sisältyvää syrjintää ja etuoikeuksia. Emme voi ymmärtää, että Saksan, Ranskan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Tanskan laivastoille annetaan etuoikeuksia, etenkään, kun ne eivät edes kykene täyttämään edellisessä pöytäkirjassa määriteltyjä pyyntikiintiöitä eivätkä ne ole käyttäneet hyväkseen mahdollisuutta perustaa kaikkia osapuolia hyödyttäviä yhteisyrityksiä. Emme hyväksy sitä, että Grönlannin vesillä työskenteleviä muiden jäsenvaltioiden, kuten Espanjan ja sen osana Galician sekä Portugalin laivastoja syrjitään, sillä niillä on tarvittavat voimavarat solmia yrityssopimuksia paikallisten toimijoiden kanssa kalastussopimuksen mahdollistamalla tavalla. Haluamme, eikä sitä liene tarpeen toistaa, kehityksen olevan kestävää ja kalavarojen säilyvän. Lisäksi haluamme vihdoinkin, että Euroopan unioni olisi tosiaankin olemassa yhteisön vesillä samoin kuin markkinoillakin.

Cunha
Arvoisa komission jäsen, kuten esittelijä korostaa, edellisestä Grönlannin kanssa tehdystä kalastussopimuksesta saadut kokemukset ovat olleet huomattavan epätyydyttäviä ja pyyntimäärät ovat olleet erittäin alhaisia alkuperäisiin kiintiöihin verrattuna. Vaikka Euroopan unioni ei ole saanut kalaa, se on kuitenkin maksanut säntillisesti keskimäärin 38 miljoonaa euroa vuodessa edellisen sopimuksen aikana. Hämmästyttävintä tässä kolmannessa sopimuksessa on, että siinä rajoitetaan kalastusmahdollisuuksia kyseisenä ajanjaksona, mutta nostetaan Euroopan unionin maksamia korvauksia 43 miljoonaan euroon vuodessa. Eli maksamme enemmän siitä, että kalastamme huomattavasti vähemmän. Mistä siis johtuu, että Euroopan unioni on päättänyt allekirjoittaa kalastussopimuksen, vaikka edellisestä sopimuksesta saadut kokemukset ovat olleet kielteisiä? Esittelijämme painottaa ennen kaikkea kahta syytä: ensimmäinen liittyy siihen, että tämä sopimus on tärkeä muiden kyseisellä alueella, erityisesti Norjan ja Islannin kanssa, tehtävien sopimusten kannalta; toiseksi se on välttämätön siellä kalastaville valtioille.
Näistä syistä, ja kaikista epäjohdonmukaisuuksista huolimatta, esittelijä ehdottaa, että teemme sopimuksen. Minä ymmärrän kyllä nuo syyt ja siksi en myöskään vastusta esittelijän ehdotusta, vaikka kannatan monien kollegoideni esittämiä useita tarkistuksia. On kuitenkin tärkeää ottaa huomioon, että niiden kahden tärkeimmän perusteen mukaisesti, joihin esittelijä vetosi saadakseen meidät tukemaan sopimusta, tämän sopimuksen myötä pitää solmia muitakin kalastussopimuksia, mitä ei ole tapahtunut, kuten tiedetään, Marokon sopimuksen yhteydessä, vaikka se on erittäin tärkeä kahden siellä kalastaneen jäsenvaltion laivastolle ja vaikka se oli keskeinen viesti myös muiden kalastussopimusten tekemiseksi alueella, kuten esimerkiksi Mauritanian ja muiden Mauritanian etelänpuolisten maiden kanssa. Ei ole epäilystäkään siitä, että toteutamme käsittämätöntä kahden mittapuun politiikkaa, ja toivon, että kyseiset jäsenvaltiot, Portugali ja Espanja, kiinnittävät asianmukaista huomiota siihen, miten tämän Grönlannin sopimuksen kanssa on toimittu ja toimitaan, jotta ne voisivat painostaa neuvostoa menettelemään vastaavalla tavalla.

McCartin
Arvoisa puhemies, haluan kiittää Langenhagenia hänen tämän asian parissa tekemästään työstä. Hän teki todellakin paljon enemmän kuin työ vaati, ja syventyi pohtimaan hyvin tarkkaan Grönlannin ongelmia ja Euroopan ongelmia. Sopimuksen pitäisi kuitenkin perustua taloudellisiin perusteisiin. Meidän pitäisi arvioida, mitä me ostamme, pohtia sen pyydystämisen kustannuksia ja miettiä, onko hinta sen arvoinen. Emme saisi sekoittaa tuen jakamista kalan ostamiseen. Ei ole meidän kalastuksesta vastaavan komission jäsenen tehtävä käsitellä Grönlannille myönnettävää tukea. Ensinnäkin Grönlanti oli ennen unionin jäsen. Se päätti erota unionista. Emme ole sille velkaa mitään taloudellista apua. Jos se on köyhä ja näkee nälkää, annetaan niiden komission työntekijöiden, joille nämä ongelmat kuuluvat, käsitellä niitä. Me käsittelemme nyt kaloja. Tämän pitäisi olla kaupallista toimintaa. Meidän pitäisi ostaa kalaa ja varmistaa, että teemme kannattavat kaupat.
Meidän täytyy ottaa huomioon myös, että asioimme sellaisten maiden kanssa, jotka ovat yleensä meitä heikommassa asemassa. Meidän täytyy varmistaa, ettemme hyödynnä noita maita emmekä salli alustemme vahingoittaa tai hyödyntää niiden kalakantoja. En hyväksy sitä, että meidän pitäisi periä maksu aluksilta, jotka menevät juuri kyseiselle alueelle. Kun ostamme kaloja, niistä tulee Euroopan unionin omaisuutta, ja tasapainon luomiseksi niiden pyynti pitäisi jakaa kalastajien kesken samalla tavalla kuin kaikkien muidenkin kalojen, joita unioni valvoo. Ei ole välttämättä järjetöntä, että portugalilaiset kalastajat menisivät Grönlantiin. Historiallisten oikeuksien yhteydessä mainittakoon, että 500 vuotta sitten baskikalastajat menivät Newfoundlandiin. Myös bristolilaiset kalastajat menivät sinne, ja he kalastivat myös Islannin lähistöllä. nykyään he eivät tee niin, sillä heidän maidensa merivoimat eivät salli sitä. Historialliset oikeudet eivät ole välttämättä oikeudenmukaisia. Yleisesti ottaen meidän pitäisi käyttää tervettä järkeä tämän päivän ongelmien ratkaisemisessa.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin kiittää teitä, esittelijä Langenhagen, erinomaisesta mietinnöstänne, joka koskee sopimuksen tekemistä Euroopan yhteisön ja Grönlannin välistä kalastusta koskevassa sopimuksessa tarkoitetusta neljännestä pöytäkirjasta. Minua ilahduttaa sekin, että suosittelette esittelijänä ehdotuksen hyväksymistä.
Hyvät parlamentin jäsenet, neljäs pöytäkirja, joka allekirjoitettiin 13. syyskuuta 2000 Kööpenhaminassa, luo muun muassa pohjan yhteisön ja Grönlannin välisten suhteiden uudelleenarvioinnille. Tämän uudelleenarvioinnin tärkein toimenpide on kirjattu pöytäkirjan 14 artiklaan. Osastojen rajat ylittävä komission työryhmä tarkastelee toimia, joilla voitaisiin luoda enemmän avoimuutta ja vastuullisuutta suhteisiin Grönlannin kanssa. Tämä uudelleentarkastelu toteutetaan viimeistään 30. kesäkuuta 2003.
Tämän välitilinpäätöksen tarkoituksena on luoda uusi pohja yhteisön ja Grönlannin väliselle tulevalle yhteistyölle. Parlamentti on voimassa olevien määräysten rajoissa ilman muuta mukana sellaisen sopimuksen laatimisessa.
Mitkä ovat neljännen pöytäkirjan tärkeimmät ulottuvuudet? Ensinnäkin saaliskiintiöt. Niitä karsittiin kolmanteen pöytäkirjaan verrattuna, jotta määriteltäisiin sellaiset kalastusmahdollisuudet, jotka on todella mahdollista toteuttaa. Tämä koskee ennen kaikkea turskaa, jonka kiintiö laski 31 000:sta 2 000:een tonniin; punasimppukiintiö laski 52 000:sta 31 000:een tonniin ja lestikalakiintiö 8 000:sta 3 350:een tonniin. Sopimukseen lisättiin uusi artikla, jonka tarkoituksena on tiivistää paikallisten kalastusjärjestöjen yhteistyötä erityisesti tarkastus- ja valvontasäännösten yhteydessä ja tutkimuksen alalla. Taloudellisen korvauksen suuruudeksi päätettiin 42,8 miljoonaa euroa, ja samassa yhteydessä otettiin huomioon molempien osapuolien toivomus tiiviistä ja vakaista suhteista; myös Grönlannin kehitystarpeet ja inflaatio otettiin huomioon.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin korostaa, että komissio tukee useimpien tarkistusten pohjana olevia pohdintoja, ja tekee näissä kysymyksissä parlamentin kanssa rakentavaa yhteistyötä.
Muodollisista syistä komission täytyy kuitenkin ottaa etäisyyttä tarkistuksiin niiden nykymuodossa. Tarkistuksista 1 ja 2: komissio tukee parlamentin toivomusta saada tarpeellisessa määrin tietoa talousarviota koskevista kysymyksistä ja muista pöytäkirjan täytäntöönpanoon liittyvistä näkökohdista, ja nimenomaan etukäteen. Komissio on kuitenkin jo toimittanut tällaiset tiedot toimielinten välisten sopimusten mukaisesti parlamentin käyttöön. Siksi komissio ei pidä tarkistusta välttämättömänä.
Tarkistuksesta 3: komissio on myös tässä kohden sitä mieltä, että toimielinten väliset sopimukset kattavat tarkistuksen suurimmaksi osaksi, erityisesti 5. heinäkuuta 2000 tehty puitesopimus. Mainittu kustannus-hyötyanalyysi on osa sitä tietoa, jota parlamentille toimitetaan ennen pöytäkirjan uudistamista. Vuosittaista kustannus-hyötyanalyysiä komissio ei pidä kovin järkevänä. Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä tätäkään tarkistusta. Tarkistuksen 4 komissio hylkää periaatteellisista syistä, koska se on nykyisen kalastussopimusten pöytäkirjakäytännön vastainen ja koskee komission neuvotteluvaltuuksia. Koska pöytäkirja on puitesopimuksen liite, sen uudistamiseen ei tarvita uutta valtuutusta. On kuitenkin itsestään selvää, että komissio, joka käy neuvottelut, huolehtii siitä, että neuvoston antamat neuvotteluohjeet otetaan huomioon.
Grönlannin kanssa tehdyn neljännen pöytäkirjan tapauksessa komissio ehdotti neuvotteluohjeita - jotka neuvosto hyväksyi - siksi, että se halusi tehdä edelliseen pöytäkirjaan verrattuna useita ratkaisevia tarkistuksia, ennen kaikkea juuri sen, joka koskee puolivälitarkastusta. Ja mitä siihen tulee, komissio tekee parhaansa pitääkseen parlamentin ja ennen kaikkea kalatalousvaliokunnan tarpeellisessa määrin ajan tasalla. Siksi komissio ei voi hyväksyä ehdotettuja tarkistuksia 5, 6 ja 7, sillä niissä puututaan komission toimivaltuuksiin.
Tarkistuksen 8 sisällöstä komissio on samaa mieltä, mutta tarkistuksessa mennään puolivälitarkastuksen edelle, eikä se ole meistä kovin järkevää. Tarkistuksia 9 ja 10 komissio ei voi hyväksyä, koska ne eivät ole yhtäpitäviä joidenkin yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden kanssa. Tarkistuksessa 9 ei oteta huomioon suhteellisen vakauden periaatetta, joka varmistaa tietyille jäsenvaltioille tietyt saaliskiintiöt myös Grönlannin vesillä. Haluaisin lisätä, että komissio rohkaisee jäsenvaltioita aina niiden kalastusoikeuksien mahdollisimman laajaan hyödyntämiseen ja on tässä yhteydessä aina viitannut myös kiintiöiden vaihtomahdollisuuksiin.
Tarkistus 10 johtaisi siihen, että kalastajat joutuisivat ottamaan vastuulleen 100 prosenttia sopimuksen kustannuksista, mitä ei ole tapahtunut vielä yhdenkään sopimuksen kohdalla. Sellaisesta ehdotuksesta syntyy myös huomattavia oikeudellisia ja käytännöllisiä ongelmia; siksi se ei minusta ole hyväksymiskelpoinen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Vähiten kehittyneistä maista peräisin olevat tuotteet (Everything but arms -aloite)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Mirandan laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0128/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi monivuotisen yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 1 päivästä heinäkuuta 1999 alkaen 31 päivään joulukuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2820/98 muuttamisesta tullittomuuden laajentamiseksi koskemaan vähiten kehittyneistä maista peräisin olevia tuotteita ilman määrällisiä rajoituksia (KOM(2000) 561 - C5-0136/2001 - 2000/0239(COS)).

Miranda
. (PT) Arvoisa komission jäsen, haluan aloittaa puheenvuoroni ilmaisemalla iloni siitä, että tämä mietintö on sisällytetty päivän istuntoon juuri nyt, kun Brysselissä pidetään Euroopan parlamentin toimitiloissa Yhdistyneiden Kansakuntien kolmas vähiten kehittyneitä maita koskeva konferenssi. Kyseessä on siis oivallinen tilaisuus keskustella tästä erityisesti noihin maihin kohdistetusta toimesta, mutta voimme myös jälleen kerran pohtia näitä maita koettelevia ongelmia ja keinoja niiden voittamiseksi, vaikka olemmekin jo saaneet tilaisuuden arvioida tätä aihepiiriä käsittelevää yleisluonteista ehdotusta ja hyväksyä sen.
En kuitenkaan voi olla ensiksi pahoittelematta syvästi neuvoston tekemää päätöstä siitä, ettei Euroopan parlamentti saa osallistua tämän toimen määrittämiseen ja arviointiin, ja olen pahoillani myös, ettei neuvosto ole kanssamme tänään. Kyse on asenteesta, jota ei mielestämme voida sallia, ja toivommekin, ettei se ole huono enne. Koska kyse on sitä paitsi toimesta, joka suunnataan yhteensä 49 maahan, joista ylivoimaisesti suurin osa on AKT-maita, olisi toivottavaa, että määritystä tehtäessä olisi viitsitty myös todella kuulla näitä kumppaneitamme, vaikka tai jopa koska köyhimmistä maista tulevien tuotteiden tuontitullien poistamisesta hyötyvät pääasiassa juuri AKT-ryhmään kuulumattomat maat.
Toimesta itsestään sanoisin, että me pidämme sitä yleisesti ottaen myönteisenä vaikkakin rajallisena. Se on rajallinen, koska kuten kaikki tiedämme, noiden maiden vienti on vain 0,4 prosenttia maailmankaupasta ja prosentti Euroopan unionin tuonnista. Se on rajallinen myös siksi, että tuontitullit on jo kokonaan poistettu yli 99 prosentissa yhteisöjen noiden maiden kanssa käymästä kaupasta. Se on myönteinen toimi, koska me haluamme pitää sitä ensimmäisenä mutta vain ensimmäisenä vaiheena mittavammassa ja yleisemmässä suuntauksessa, joka näyttää meistä välttämättömältä ja mahdolliselta ja jolla pyritään vastaamaan niihin lukemattomiin vaikeuksiin, joita maapallomme köyhimmät valtiot joutuvat kohtaamaan, eikä ainoastaan kaupankäynnin tasolla. Pitäisin sitä paitsi äärimmäisen kielteisenä kevytmielistä ajattelutapaa, jonka mukaan noiden maiden ongelmat voidaan ratkaista sellaisin toimin, joita voidaan kutsua hieman yksinkertaistaenkin "yhdentymiseksi maailmanlaajuistumiseen". On tarpeen ottaa huomioon, että sen sijasta, että vapauttamisella ratkaistaisiin noiden maiden ongelmat, siitä itsestään on tullut loppujen lopuksi todellinen ongelma niille, niin suuria ovat niiden talouksien heikkoudet ja niin syvä kuilu erottaa ne teollisuusmaista. Ei pidä kuitenkaan unohtaa, että yhtä tärkeää kuin noiden valtioiden pääsy markkinoille on se, että ne kykenevät turvaamaan ruuansaannin väestölleen, jolla ei usein ole mahdollisuutta saada vähäisintäkään määrää elintarvikkeita, minkä takia ensisijaisena huolenaiheena pitäisi pitää noiden maiden omavaraisuutta, elintarviketurvallisuutta ja perheviljelmien toimeentuloa.
Tässä toimessa esitetyn viennin helpottamisen lisäksi kaupankäynnin alalla on tärkeä ajatella seuraavia asioita: näiden maiden tavallisten vientituotteiden hintoja, jotka huononevat kaiken aikaa tuntuvasti, sekä tuotannon samankaltaisuutta ja sen seurauksena viennin keskittymistä vähäiseen määrään tuotteita, joita ei sitä paitsi ole erikoistettu, ollaksemme puhumatta arkaluonteisesta alkuperäsääntökysymyksestä. Neuvoston hyväksymä lopullinen versio toimesta nostattaa sisältönsä puolesta esiin vielä joitakin erityishuomioita esittämäni yleisarvion lisäksi: ensimmäinen koskee nimenomaan lopulta hyväksyttyjä sokerin, riisin ja banaanin siirtymäaikoja. Me olemme kuitenkin täysin tietoisia tähän kysymykseen liittyvistä hankaluuksista ja siksi minusta tuntuu, että tätä asiaa ei pitäisi käyttää lisäristiriitojen aiheena. Toiseksi minusta on tarpeen varmistaa, että toimen soveltamista valvotaan asianmukaisesti, jotta vähiten kehittyneet maat ja niissä asuva väki olisivat todella lopullisia ja varsinaisia edunsaajia, minkä lisäksi on tarpeen taata, että toimen soveltamisesta ei ole haittaa ATK-maille. Minun mielestäni asianmukaiset ja laajatkin tuontikiintiöt voisivat helpottaa toimen tehokkuutta ja sen kurinalaista soveltamista. Päätän puheenvuoroni toteamalla, että meistä on joka tapauksessa tärkeää ja keskeistä seurata, minkälaisia ovat tämän toimen soveltamisen todelliset vaikutukset.

Kreissl-Dörfler
, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnon valmistelija. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen Lamy, kiitän teitä, Joaquim Miranda, lämpimästi erinomaisesta mietinnöstänne! Se ilahduttaa minuakin huolimatta kaikesta kritiikistä, jota silti esitän tätä komission aloitetta vastaan. Minulle tämä merkitsee ensimmäistä askelta oikeaan suuntaan, siihen suuntaan, että me päästämme nimenomaan köyhimmät maat lisääntyvässä määrin omille markkinoillemme. Tietenkin myös me maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa olisimme toivoneet, että tämä asia olisi alun alkaenkin sidottu päätöksentekoprosessiin, jotta ei tarvitsisi päättää loppujen lopuksi jo päätetystä ehdotuksesta. Tässä suhteessa toki toivomme, että asiat hoidettaisiin tulevaisuudessa toisin.
Maatalousvaliokuntakin pitää aloitetta periaatteessa hyvänä, vaikka sillä on tietysti, kuten aina, myös koko joukko vastaväitteitä. Niinpä on syntynyt ehkä oikeutettukin pelko, että kolmen osapuolen välisten kauppojen välityksellä Euroopan unioniin voitaisiin toimittaa enemmän tavaraa - esimerkiksi sokeria - kuin nämä maat ylipäänsä tuottavat. Tämä voidaan kuitenkin estää antamalle kullekin maalle sokerintoimituskiintiö. Näin saadaan asiasta yleiskuva; kiintiöt voidaan myös toteuttaa nykyisin menetelmin.
Toistuvasti on myös ilmaistu pelko siitä, että maahan tulee nyt tavaroita, jotka eivät vastaa meidän hygienia- ja terveysdirektiivejämme. Siihen voin vain sanoa, että meillä on jo Euroopan unionissa hyvin selvät direktiivit siitä, mitä elintarvikkeita EU:hun ylipäänsä saa tuoda. Minusta - ja nyt tulen esitykseni henkilökohtaiseen osuuteen - oli myös maatalousvaliokunnan kannalta oikein hyväksyä tämä mietintö. Mutta maatalousvaliokunnan kanta on minusta vielä monessa kohtaa liian protektionistinen.
Katsotaan vaikka, kuinka pieni osuus näiden maiden kanssa käytävällä kaupalla on Euroopan unionin kaupasta! Nämä maat ovat riippuvaisia niistä harvoista tuotteista, joita ne voivat viedä. Mietinnössä sanotaan oikeutetusti: "Everything but arms" (kaikkea paitsi aseita). Juuri sitä me viemme näihin maihin ja tuomme niistä vähiten, koska maat eivät ylipäänsä pysty tuottamaan niitä niin hyvälaatuisina kuin meidän kannaltamme on välttämätöntä.
Uskonkin, ettei meidän tarvitse pelätä, että hukkuisimme nyt tavaroiden tulvan alle. Olisin toivonut, että komission ehdotus säilyttää kolmivuotiset ylimenokaudet olisi mennyt neuvostossa läpi. Minulle on kuitenkin lisäksi tärkeää, että tuemme nyt näitä maita niiden tuottaessa tavaroita myös omille paikallisille markkinoilleen. Tässä suhteessa pidän maatalousvaliokunnan ehdotusta melko kyynisenä, sillä siinä sanotaan: on pidettävä huolta siitä, ettei näissä kehitysmaissa nyt painoteta vientiä liikaa. Tästähän ei tähän mennessä juurikaan ole kannettu huolta.
Näin maatalousvaliokunnassa myös ehdotuksia, joissa haluttiin poistaa lausunnosta se lause, jossa ilmaistaan tyytyväisyys tähän aloitteeseen yleensä. Sitä pidän sangen valitettavana, erityisesti kun ajatellaan, että Euroopan unioni on solidaarinen yhteisö, jossa varoja siirretään paljon. Miksi emme siirtäisi jotakin myös tämän maailman köyhimmille? Kuten sanottu, olisin toivonut, että maatalousvaliokunnassa olisi omaksuttu selvästi vähemmän protektionistinen kanta. Jätän asian kuitenkin sikseen tässä vaiheessa.

Ferrer, Concepció
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan painottaa, että tämä keskustelu on hyvin ajankohtainen parhaillaan Brysselissä järjestettävän Yhdistyneiden Kansakuntien kolmannen vähiten kehittyneitä maita koskevan konferenssin vuoksi. Juuri sen vuoksi on hyvä muistuttaa tässä keskustelussa, että niissä 49 vähiten kehittyneessä maassa, joille käsittelemämme toimenpide on suunnattu, eliniän odotus hädin tuskin ylittää 50 vuotta, 10 prosenttia lapsista kuolee alle vuoden ikäisinä, 50 prosenttia alle 5-vuotiaista kärsii aliravitsemuksesta ja tulot ovat keskimäärin hieman yli 282 euroa asukasta kohti vuodessa. Nämä tiedot järkyttävät meitä siitäkin huolimatta, että ne ovat meille ennestään tuttuja.
Ensinnäkin sen vuoksi, että nämä eivät ole vain abstrakteja lukuja, vaan ne puhuvat vaienneiden suulla, sillä tiedämme, että jokainen näistä luvuista kuvastaa todellisten ihmisten konkreettista todellisuutta. Näillä ihmisillä on samat oikeudet ja sama ihmisarvo kuin meillä, näillä ihmisillä, jotka kulkevat kohti köyhyyttä ja jälkeenjääneisyyttä vain siitä syystä, että he ovat syntyneet siellä missä ovat syntyneet. Toiseksi nämä luvut järkyttävät meitä siksi, että vaikka Euroopan unioni ja jäsenvaltiot antavat kehitysapua ja harjoittavat kehitysyhteistyöpoliitikkoja torjuakseen köyhyyttä ja jälkeenjääneisyyttä maailmassa, nämä luvut eivät ainoastaan pysy ennallaan, vaan sen lisäksi kuilu rikkaiden ja köyhien maiden välillä syvenee entisestään.
Niinpä näiden tietojen taustalla olevan todellisuuden muuttamiseksi ei riitä, että annamme periksi, vaan meidän on ryhdyttävä tekoihin ja konkreettisiin toimiin. Tämän vuoksi, arvoisa komission jäsen, haluan onnitella teitä ryhmäni puolesta "Everything but arms" aloitteesta. Tämä aloite on oikea askel oikeaan suuntaan, vaikka aloitteen aikaansaamien tulosten varmistamiseksi pitäisikin päättää laajemmalle ulottuvista lisätoimenpiteistä. Juuri tämän vuoksi on valitettavaa, että neuvosto on eräiden jäsenvaltioiden painostuksesta, joiden nimet jätän mieluiten mainitsematta, hyväksynyt pitempiä siirtymäaikoja kuten on jo sanottu jotka voivat vähentää ja joka tapauksessa viivästyttää aloitteen vaikutuksia näiden maiden talouteen.
Pidän valitettavana myös niitä keskustelun aiheena olevan mietinnön päätöslauselmaesityksen kohtia, joita maatalousvaliokunnan edustaja Kreissl-Dörfler painotti ja jotka kuvastavat halua joko suojella jäsenvaltioiden etuja tai puolustaa AKT-maiden etuja. Molemmat toiveet voivat olla oikeutettuja. Kristillisdemokraattien mielestä ne eivät kuitenkaan missään tapauksessa saa olla tärkeämpiä kuin Euroopan unionin velvollisuus suosia kehitysmaiden ja erityisesti vähiten kehittyneiden maiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä, kuten perustamissopimuksessa säädetään.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, pidämme myönteisenä komission jäsen Lamyn Everything but arms -aloitetta, jonka pitäisi auttaa vähiten kehittyneitä maita saattamaan tuotteitaan Euroopan unionin markkinoille ilman minkäänlaisia määrällisiä tai tullirajoituksia. Olemme yleisesti ottaen samaa mieltä Joaquim Mirandan kanssa ja kannatamme kehitysyhteistyövaliokunnan hyväksymää mietintöä ja yhdymme myös niihin esittelijän huolenaiheisiin ja moitteisiin, jotka liittyvät keskustelun aiheena oleviin asetuksen muutosehdotuksiin.
Mekin pidämme tarpeettomana, ahdasmielisenä ja jopa surkuteltavana sitä, että ehdotettu sokerin, riisin ja banaanien kaltaisten tuotteiden markkinoiden avautuminen toteutuu lopullisesti vasta vuonna 2009. Mielestämme ne syyt, jotka ovat tämän varotoimenpiteen taustalla, eivät ole perusteltuja. Samoja tuotteita koskevan yhteisön tuotannon suojelemiseksi olisi voitu ottaa käyttöön toisenlaisia mekanismeja vähentämättä tämän aloitteen arvoa.
Myös Mirandan ehdotus, että koko tästä kysymyksestä keskusteltaisiin sopimuspuoltemme eli Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) maiden kanssa Cotonoun sopimuksen puitteissa, on mielestämme asianmukainen.
Everything but arms -ohjelma on pääasiassa poliittinen ele, jonka tärkein merkitys on olla Euroopan unionin solidaarisuuden osoituksena niitä kohtaan, jotka elävät kehitysmaissa suurimman puutteen keskellä. Eleenä se on mielenkiintoinen ja tärkeä, mutta sen seurauksia joita jotkut ovat pitäneet uhkana tietyille Euroopan unionin sektoreille ei ole syytä yliarvioida eikä myöskään sen myönteisiä vaikutuksia asianomaisten maiden taloudelle, vaikka ne ovatkin varmasti hyvin rajalliset.
Vaikka kyse olisikin vain tästä, on korostettava, että tämä on myös merkittävä askel oikeaan suuntaan. Kaikkein kiistanalaisin piirre aloitteessa lienee, että se aiheuttaa kehitysmaiden keskuudessa syrjintää vähiten kehittyneiden ja vähän enemmän kehittyneiden välille; kyse on mielivaltaisesta ja sen vuoksi epäoikeudenmukaisesta jaosta, joka meidän on korjattava keskipitkällä aikavälillä.
Lopuksi haluan esittää erään mielestämme välttämättömän tarkennuksen, joka on jo lisätty tätä aloitetta koskevaan asetukseen. Se on tarve ottaa käyttöön riittävän tiukka valvontajärjestelmä, jonka avulla voidaan välttää petokset, joita voisi aiheutua siitä, että muut myös kehittyneet maat tuovat edunsaajamaiden kautta Eurooppaan omia tuotteitaan ja yrittävät siten hyötyä näistä uusista säännöistä. Tämä voisi todellakin olla vaarallista, ja lisäksi se voisi vesittää tämän toimen taustalla olevan jalomielisen tarkoituksen, sillä kun sitä käytettäisiin väärin, se koituisi niiden vahingoksi, joita nyt yritämme auttaa.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, komission tekemä ehdotus on hyvä - ainakin strategisesta näkökulmasta - ja se on joka tapauksessa askel oikeaan suuntaan. Se näyttää kuitenkin kieltämättä vähemmän vaikuttavalta sen jälkeen, kun se on käynyt neuvoston tiukan käsittelyn läpi. Teollisuus on tehnyt siinä mielessä hyvää lobbaustyötä, että se on onnistunut vakuuttamaan tietyt jäsenvaltiot siitä, että EU:n järjestelmä murtuu, jos kehitysmaat saavat mahdollisuuden viedä yhtään enempää sokeria ja riisiä kuin nykyään. Banaaneja en edes viitsi käsitellä. Näin siitäkin huolimatta, että EU:n valtiot puhuvat mielellään kuuluvasti siitä, että ne ovat vapaiden markkinoiden puolestapuhujia, kehitysmaiden suojelijoita, että EU on alue, joka kantaa vastuuta maailmassa ja jolla on korkeat yhteiskunnalliset tavoitteet ja niin edelleen ja niin edelleen, mutta on ilmeistä, että tällaisia sanoja käytetään vain juhlatilaisuuksissa. Sanojen ja tekojen välinen välimatka on kuitenkin melko pitkä, ja kehitysmaat tarvitsisivat nimenomaan tekoja.
Kuten esittelijä ja valmistelija ovat todenneet, tilanne on jokseenkin tragikoominen, sillä juuri nyt Brysselissä keskustellaan vähiten kehittyneiden ja köyhimpien maiden mahdollisuuksista, samalla kun me käymme samaa keskustelua täällä. Voimme pelätä, että molemmissa paikoissa lopputuloksena on jälleen kerran paljon sanoja ja hyvin vähän varsinaisia tekoja. Hyvä on, tämä on kuitenkin pieni askel oikeaan suuntaan, ja voimme vain toivottaa komissiolle onnea ja menestystä uuden ehdotuksen ja uuden kestävyyttä koskevan tiedonannon parissa, jossa siis maatalouskin on mainittu, ja meidän on vielä toivottava, että komissiolla on tarpeeksi voimia selvittää asiat eri maiden maatalousjärjestöjen kanssa. Kaikissa oloissa on aivan välttämätöntä, että me ratkaisemme ne ongelmat, jotka koskevat köyhimpiä maita, joiden määrähän on kasvanut 25 maasta 49 maahan 30 viime vuoden aikana - vain yksi ainoa maa on hävinnyt luettelosta. Kehitysmaat tarvitsevat vapaakauppaa, velkasaneerausta ja tukea, niin teknistä kuin taloudellistakin, ja näillä kaikilla kolmella asialla on kiire.

Lucas
Arvoisa puhemies, vaikka jotkin vaikuttimet tämän aloitteen takana ovat selvästikin hyvät, Verts/ALE-ryhmällä on useita kysymyksiä aloitteesta, sekä sen yksityiskohdista että sen yleisestä kannasta.
Yksityiskohdista, kuten on jo sanottu, noin 99 prosenttia vähiten kehittyneiden maiden viennistä tulee jo nyt tullittomasti EU:n markkinoille. Ongelmana ei ole niinkään markkinoille pääsy kuin tarjontapuolen rajoitukset sekä infrastruktuuria, opetusta ja koulutusta koskevat asiat. Maatalous on tärkein ala, jolle vähiten kehittyneiden maiden tuotteita ei päästetä, silti juuri se on ala, jolla tapahtuu viiveitä sokerin, riisin ja banaanien yhteydessä.
Jotkut ovat esittäneet perusteltuja huolia köyhimpien maiden elintarviketurvasta. Sen sijasta, että ne käyttävät maataan maataloushyödykkeiden yhä lisääntyvään vientiin kohti pohjoista, niiden pitäisi pohtia tärkeitä kysymyksiä omien väestöjensä ruokkimisesta.
Haluan kysyä aloitteen taustalla olevasta yleisestä periaatteesta. Käydessäni aiemmin tänä vuonna Gabonissa pidetyssä AKT-tapaamisessa komission jäsen Nielson ylisti aloitetta ja sanoi, että on hieno edistyksen merkki, että köyhät valtiot on pantu kilpailemaan keskenään. Minun mielestäni se ole merkki edistyksestä vaan järjettömyydestä. Jos köyhät valtiot kilpailevat keskenään pienellä määrällä hyödykkeitä, se voi vain laskea kansainvälisiä hintoja, jolloin voittajia ovat pohjoisen maat, eivät etelän maat.
Pohjoisen markkinat eivät valitettavasti ole rajattomat. Olemme jo huomanneet, kuinka Everything but arms -aloite uhkaa heikentää Cotonoun sopimusta, ja kuinka suosituimmuuskohtelu, joka on jo taattu AKT-maille, on nyt uhattuna. EU:ta syytetään tavallaan siitä, että se ottaa köyhiltä antaakseen köyhimmille.
Lopuksi pelkään, että avoimista markkinoista ja maailmanlaajuisesta yhdentymisestä tulee kehitysyhteistyöpolitiikan korvikkeita. Meidän täytyy miettiä omaperäisemmin köyhimpien maiden tukemista niiden omien alueellisten kehitysstrategioiden puitteissa.

Boudjenah
Komission jäsen Lamy, kutsuitte Everything but arms -aloitetta ennennäkemättömäksi. Jos se johtaa lähitulevaisuudessa asianomaisten väestöjen elinolojen laadun todelliseen paranemiseen, niin se on todellakin ennennäkemätön. Sallikaa minun kuitenkin epäillä hieman tämän muutamaa kuukautta WTO:n neuvottelujen jälleenkäynnistymisen jälkeen esitetyn aloitteen aikataulua. Olisi valitettavaa, jos tätä ehdotusta käytettäisiin ensisijaisesti siihen, että saadaan kehitysmaat tukemaan Euroopan kantaa WTO:ssa.
Menen kuitenkin itse asiaan: Eurooppa tuo vähiten kehittyneistä maista kuusi kertaa enemmän maataloustuotteita kuin Yhdysvallat. Se ei kuitenkaan kata kuin prosentin Euroopan kokonaistuonnista. Tämä osoittaa, kuinka paljon rikkaiden maiden täytyy tehdä tasapainottaakseen niille enemmän kuin suotuisaa maailman kauppajärjestelmää. Aloitteessa on kuitenkin useita kohtia, jotka huolestuttavat minua, ensinnäkin se, ettei komissio kuullut parlamenttia tai AKT-maita, jotka ovat korostaneet muun muassa yhteisessä edustajakokouksessa, että esimerkiksi sokeria koskeva etuusjärjestelmä ja jopa kaikki yhteisön pöytäkirjat saattavat vaarantua. Myös vaikutustutkimukset täytyy yhdistää, jotta voidaan paremmin määritellä ja ottaa huomioon mahdollisista kielteisistä vaikutuksista oikeutetusti esitetyt huolet. Lisäksi teollisuusmaihin vietäville tuotteille pitäisi taata vähimmäishinnat, ne eivät saisi kärsiä kurssien heilahteluista, kun vähiten kehittyneiden maiden taloudet ovat liian usein riippuvaisia kansainvälisestä tilanteesta ja vain yhden tai kahden perustuotteen viennistä. Lopuksi täytyy aktiivisesti kannustaa tuotannon monipuolistamista, etenkin kun Yhdistyneiden Kansakuntien asiantuntijat ovat vahvistaneet, että tuonnin kilpailun takia tuotantokapasiteetit ovat heikentyneet ja teollisuudenaloja on lakkautettu viime vuosikymmeninä.
Ranskassa kansainvälisen yhteistyön ylin neuvosto painottaa muun muassa tarvetta tunnustaa vähiten kehittyneiden maiden oikeus suojella ja tukea herkkää alaa, erityisesti elintarviketurvan kannalta. Tämän elintarvikkeisiin liittyvän riippumattomuuden takaamiseksi, väestöjen tärkeimpien tarpeiden tyydyttämiseen liittyvien huomattavien edistymisten saavuttamiseksi ja tekniikan hyödyntämiseksi vähiten kehittyneet maat tarvitsevat kuitenkin kipeästi ja ehdottomasti huomattavan suurta ulkoista rahoitusta, ja sen täytyy tapahtua niiden tuotantokapasiteettia kehittävässä yhteistyöhengessä. Jos markkinoidemme avaaminen niiden tuotteille auttaakin näitä maita, kaupan vapauttaminen ei voi olla kehitysyhteistyöpolitiikkaa. Kuinka olennaiset tarpeet voitaisiin tyydyttää, kun kasvava velkataakka estää kaikki näiden maiden yritykset sijoittaa tulevaisuutensa? Vuonna 1970 velka vastasi 10:tä prosenttia kehitysmaiden BKT:stä, nyt se vastaa yli 40:tä prosenttia, ja julkisen avun määrä on velanhoitomaksua pienempi. Ranska sitoutui toisessa vähiten kehittyneitä maita koskeneessa konferenssissa myöntämään 0,20 prosenttia BKT:stään, muttei antanut todellisuudessa kuin 0,08 prosenttia vuonna 1999. Koskaan ei voida toistaa liikaa lukujen osoittaman todellisuuden vakavuutta: joka toinen ihminen elää alle kahdella eurolla päivässä, joka kolmannella ei ole sähköä, joka kolmas lapsi kärsii aliravitsemuksesta. Nyt on tullut aika kuunnella...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Belder
Arvoisa puhemies, viime vuonna julkaistussa komission kertomuksessa unionin kehityspolitiikasta huomautettiin, että EU:n kauppapolitiikka vaikuttaa avunsaajamaiden kehitykseen enemmän kuin kaikki apuun tähtäävät politiikat yhteensä. Komission Everything but arms -aloite ansaitsee sen takia kiitosta. Vähiten kehittyneille maille, niin sanotuille LDC-maille, ei kuitenkaan riitä pelkkä markkinoille pääsy. Niiltä puuttuu infrastruktuuri, jolla ne voisivat hyödyntää sitä. Lisäksi riisin, sokerin ja banaanin siirtymäkaudet ovat pitkät, ja niiden jälkeen voidaan haluttaessa käyttää suojatoimia. Lisäksi Euroopan unioni asettaa tuotteille korkeat vaatimukset.
Jotta aloitteesta olisi vähiten kehittyneille maille jotain hyötyäkin, niitä pitäisi auttaa markkinoillepääsyn täytäntöönpanossa. Vähiten kehittyneet maat tarvitsevat teknistä apua voidakseen täyttää ne vaatimukset, joita eurooppalaiset kuluttajat asettavat elintarvikkeille. Vain siinä tapauksessa voidaan pitää lähtökohtana elintarviketurvallisuutta. Muussa tapauksessa Euroopan markkinat säilyttävät protektionistisen luonteensa.
Kannatan koko sydämestäni esittelijän vetoomusta aloitteen todellisten vaikutusten tutkimiseksi. Vähiten kehittyneiden maiden paikallinen väestö on aivan liian harvoin päässyt hyötymään markkinoiden avautumisesta. 1990-luvulla solmittujen Lomé-sopimusten arviointi on osoittanut sen selvästi.
Mirandan mietinnössä on ikävä kyllä varsin paljon ristiriitaisuuksia. Meidän päätöslauselmamme on luonteeltaan kompromissi. Siinä otetaan huomioon niin Euroopan maanviljelijät ja AKT-maat kuin kuluttajatkin. Ymmärrän toki kaikkien mahdollisten Euroopan unionissa ja sen ulkopuolella toimivien puolueiden näkökantoja, mutta mielestäni meidän pitää silti tehdä valinta. Joko päätämme parantaa vähiten kehittyneiden maiden 600 miljoonan asukkaan asemaa tai sitten emme.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin pyytää komissiota houkuttelemaan myös Yhdysvallat ja Japani mukaan Everything but arms -aloitteeseen Brysselissä parhaillaan pidettävässä vähiten kehittyneiden maiden konferenssissa.

Howitt
Arvoisa puhemies, Everything but arms -aloitteen sosialistien varjoesittelijänä suhtaudun myönteisesti tähän sopimukseen tärkeänä askeleena entistä oikeudenmukaisemman kaupan avautumisen edistämisessä kehityksen levittämiseksi maailman köyhimpiin maihin.
Komission jäsen Lamya on syytetty monesta asiasta, kun hän on esittänyt tämän aloitteen: kyynisestä yrityksestä ostaa ääniä WTO:ssa, kehitysmaiden houkuttelemisesta esteettömään vapaaseen kauppaan, yrityksestä hajottaa AKT-maiden yhteisvastuullisuus, köyhien ryöstämisestä köyhimpien hyväksi. Kaikilla näillä moitteilla on jotain pohjaa ja meidän täytyy pitää ne mielessä viedessämme asiaa eteenpäin. Komission jäsen Lamya on kuitenkin syytä onnitella siitä, että hän on vuosien toimettomuuden jälkeen auttanut meitä ottamaan valtavan askeleen maanviljelyn protektionismin murtamiseksi, protektionismin, joka - Yhdistyneiden Kansakuntien mukaan - riistää kehitysmailta noin 100 miljardia Yhdysvaltojen dollaria vuodessa, eli yli kaksi kertaa kansainvälisten tukien verran.
Pyytäisin komission jäsentä antamaan vastauksen kahteen tärkeään kysymykseen. Koska Ingo Feustal kauppapolitiikan pääosastosta kertoi kehitysyhteistyövaliokunnallemme 6. maaliskuuta, että Cotonoun sopimuksen mukaista neuvottelumenettelyä oli noudatettu ja että yhteisiä vaikutusten arviointeja aiotaan tehdä, komission jäsenen pitäisi tänään rehellisesti myöntää, ettei Cotonoun sopimuksen XXIII julistusta, jossa vaaditaan kaupan alan yhteisen ministerikomitean suositusta, ole otettu huomioon eikä tällaista arvioita ole vielä tehty. Komission jäsen Lamyn pitäisi saada EU sitoutumaan tarjoamaan vähiten kehittyneille maille apua, jota ne tarvitsevat uusien mahdollisuuksien hyödyntämiseen ja jota muut AKT-maat tarvitsevat siirtymisen loppuun saattamiseen. Hänen pitäisi tunnustaa, että EU jättää tällä hetkellä pahasti täyttämättä lupauksensa rommia tuottavia maita kohtaan.
Komission jäsen Lamyn pitäisi taata, että hallinnollisilla järjestelyillä estetään hygieniasääntöjen käyttäminen protektionismin peittämiseen ja että samalla sovelletaan alkuperäsääntöjä, joilla estetään petokset mutta annetaan vähiten kehittyneille maille mahdollisuus nostaa raaka-aineidensa arvoa.
Lopuksi komission jäsen Lamy ja minä olemme molemmat kotoisin sokeria tuottavilta alueilta. Hänen tavoin vastustin voimakkaasti niitä, jotka yrittivät säikäyttää maanviljelijämme ja teollisuutemme täysin harhaanjohtavilla väitteillä ehdotuksen seurauksista. Tiedämme kaikki, että nämä kielteiset seuraukset jäävät tosiasiassa yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvan sokeria koskevan pöytäkirjan vaikutusten varjoon.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, Berliinin muurin jälkeen meidän pitää murtaa myös Eurooppaa ympäröivät muurit. Euroopan markkinoiden liiallinen suojeleminen tapahtuu köyhimpien - ja etenkin kaikkein köyhimpien - maiden kustannuksella. Sen takia ryhmäni on erittäin iloinen Everything but arms -aloitteesta. Vapaa markkinoille pääsy ei kuitenkaan automaattisesti johda vähiten kehittyneiden maiden viennin kasvamiseen. Siihen tarvitaan ennen kaikkea entistä parempia, monipuolisempia ja kilpailukykyisempiä tuotteita. Vienti ei myöskään saa tapahtua paikallismarkkinoiden kustannuksella. Nykyisellä aloitteella ei oleellisesti pystytä parantamaan vähiten kehittyneiden maiden taloudellista tilannetta.
Mitä vapaa markkinoille pääsy oikeastaan merkitsee ilman varoja ja tietämystä, joilla teollisuus voidaan kammeta länsimaiselle tasolle? Mitä tämä kaunis aloite merkitsee, jos se ei toistaiseksi koske sokeria, banaania ja riisiä. Juuri niissä tuotteissa monet näistä maista olisivat kilpailukykyisiä. Euroopan pitää auttaa vähiten kehittyneitä maita pääsemään osallisiksi maailmanlaajuistumisesta. Sitä varten pitää murtaa aivan kaikki muurit.

Rod
Euroopan unioni avaa siis rajansa vähiten kehittyneistä maista peräisin oleville tuotteille, aseita lukuun ottamatta, ikään kuin Mali tai Bangladesh edes toisivat Eurooppaan aseita. Kaikkea muuta paitsi aseita, mutta myös banaaneja, sokeria ja riisiä, jotka kuuluvat Euroopan maiden herkkiin aloihin, mutta vähiten kehittyneiden maiden ensiarvoisen tärkeisiin aloihin. Lisäksi 48:sta vähiten kehittyneestä maasta 40 nauttii jo etuuskohtelusta Lomén kauppajärjestelmän puitteissa. Tämä aloite ei siis muuta mitään niiden kannalta. Sitä vastoin muiden kuin vähiten kehittyneiden maiden tilanne muuttuu, kun Cotonoun sopimuksen yksipuoliset tullietuudet lakkautetaan ja luodaan vuoteen 2008 mennessä vapaakauppa-alueita. Tämä tulee aiheuttamaan kilpailua vähiten kehittyneiden maiden ja muiden maiden välillä AKT-ryhmässä, jota ei edes ole kuultu. Seuraamme yhä logiikkaa, jonka mukaan ainoastaan vapauttaminen ja kilpailu voivat johtaa kehitykseen. Vastineeksi, kuten täällä on jo tuotu esiin, komission jäsen Lamy odottaa varmaankin vähiten kehittyneiden maiden tukevan EU:ta Qatarin neuvotteluissa ja laajemmin WTO:hon liittymisessä.
Ensi näkemältä myönteisiltä vaikuttavat ehdotukset saattavat ajaa vähiten kehittyneet maat raaka-aineiden viejiksi omien väestöjensä ravintotarpeiden kustannuksella.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää esittelijää, Mirandaa, arvokkaasta tuesta komission aloitteelle, joka on nyt koko unionin aloite. Markkinoidemme avaaminen köyhimmille maille - tällä kertaa täydellinen avaaminen - on otettu yleisesti hyvin vastaan, mutta on totta ja täysin normaalia, että ehdotus on herättänyt myös joitakin huolia ja jotakin kritiikkiä niin parlamentissa kuin neuvostossakin.
Yritän siis käsitellä hyvin lyhyesti kohdat, joista täällä on keskusteltu, ja aloitan ehdotuksen vaikutuksista, kun sen on joskus sanottu avaavan yhteisön markkinoiden portit vähiten kehittyneistä maista peräisin olevien maataloustuotteiden tulvalle; mietinnössännekin suhteutetaan myönnytysten määrät.
On totta, kuten sanoitte, että näiden maiden osuus maailmankaupasta on vain 0,4 prosenttia ja niiden osuus Euroopan unionin tuonnista on prosentti. Nämä luvut eivät siis ole kasvamassa yhtäkkiä huimasti, etenkin kun tiedetään näiden maiden vientikapasiteetti; aiomme muuten kasvattaa tätä kapasiteettia muun muassa terveysvaatimusten kautta - kuten jäsen Kreissl-Dörfler muistutti - mutta myös ja yleisemmin parantamalla infrastruktuureja. Kyseessä ei siis ole meidän mielestämme, komission mielestä, komission jäsen Poul Nielsonin tai minun mielestäni avustuksen korvike, ja vastaan tässä Lucasille.
Määräajoista on totta, että komissio tarkasteli uudelleen alkuperäistä ehdotustaan sen vaikutuksista käytyjen keskustelujen valossa. Mukautimme todellakin aikataulua avaamisen toteuttamiseksi asteittain mutta täydellisesti banaanien, sokerin ja riisin kohdalla. Tältä pohjalta neuvosto ilmoitti lopullisen kantansa. Jotkut harmittelevat näitä myönnytyksiä, olisin varmaan itsekin mieluummin jättänyt ne pois, mutta yhteinen lakimme edellyttää määräenemmistöä ja meidän täytyi koota se puolellemme.
Cotonoun sopimusten kunnioittamisesta muistutan, että AKT-maiden ministerit suhtautuivat tähän ehdotukseen myönteisesti viime joulukuussa ja että he muistuttivat tarpeesta kunnioittaa sopimusta, minkä me teimmekin. Komissio neuvotteli ehdotuksesta Boudjenahin ja Rodin sekä AKT-valtioiden kanssa ja neuvottelee parhaillaan AKT-maiden kanssa määräyksistä, joita tarvitaan näiden maiden kilpailukyvyn säilyttämiseksi Howittin asianmukaisesti mainitseman julistuksen XXIII mukaisesti.
Mitä tulee joidenkin teistä toiveeseen edetä pidemmälle, mietinnössä osoitetaan selkeästi, etteivät kaikki ole yksimielisiä aikataulusta sen enempää kuin keinoistakaan. Otamme askeleen oikeaan suuntaan. Pyrimme saattamaan julistuksemme ja tekomme sopusointuun. Aloitetaan panemalla tämä ehdotus täytäntöön ja kehotetaan muita kauppakumppaneita etenemään samaan suuntaan, kuten Belder ehdotti.
Parlamentin kuulemisesta komissio on samaa mieltä esittelijän kanssa. Tässä päätöksessä olisi pitänyt noudattaa yhteispäätösmenettelyä, jos jäsenvaltiot olisivat hyväksyneet komission ja parlamentin hallitustenvälisessä konferenssissa esittämät ehdotukset 133 artiklan uudistamiseksi. Näin ei kuitenkaan tapahtunut, ja meitä sitovat perustamissopimuksen säännöt, joita parlamentin osallistumisesta ei valitettavasti muutettu. Komissio - ja minä itse virkaan astumisen yhteydessä antamieni sitoumusten mukaisesti - työskenteli siis suoraan parlamentin eri toimivaltaisten valiokuntien kanssa, eli kehitysyhteistyövaliokunnan kanssa tammikuussa, maatalousvaliokunnan kanssa tammikuun lopussa ja teollisuusvaliokunnan kanssa helmikuussa, ja minulla on vakaa aikomus jatkaa tätä käytäntöä - valitettavasti riittämättömien perustamissopimuksen tekstien kanssa - jossa käsittelen kaikkia kauppapolitiikan tärkeitä kohtia parlamentin kanssa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, tämä mietintö on mielestäni arvokas lisä ponnisteluillemme, joilla pyrimme estämään vähiten kehittyneiden maiden syrjäytymisen yhä enemmän maailmanlaajuistuvassa kauppajärjestelmässä. Tämänpäiväinen keskustelu osuu hyvään hetkeen - kuten Ferrer muistutti - kun otetaan huomioon Brysselissä parhaillaan meneillään oleva konferenssi. Mielestäni tämä mietintö vahvistaa, että toimielintemme välillä on laaja yksimielisyys monenvälisen kauppajärjestelmän hallinnan päätavoitteista. Tämä on pieni askel - kuten Martínez Martínez sanoi - eikä suuri askel, mutta askel on kuitenkin poliittisesti tärkeä, ei sen enempää eikä sen vähempää. Meidän täytyy nyt ryhtyä päättäväisesti konkretisoimaan sitä. Kiitos huomiostanne.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Meriturvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavan yhteiskeskustelu kahdesta suosituksesta toiseen käsittelyyn:
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0140/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY muuttamisesta (5179/1/2001 - C5-0074/2001 - 2000/0065(COS)) (Esittelijä: Watts);
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0144/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista annetun neuvoston direktiivin 94/57/EY muuttamisesta (5178/1/2001 - C5-0075/2001 - 2000/0066(COD)) (Esittelijä: Ortuondo Larrea).

Watts
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä neuvostoa ja komissiota molempien ponnisteluista yksimielisyyteen pääsemiseksi tekstistä, jonka uskon parantavan huomattavasti meriturvallisuutta. Vielä tarvitaan kuitenkin tyydyttävä vastaus kysymykseen, miksi Erikan piti upota, jotta meriturvallisuuden räikeät puutteet huomattaisiin? Riittää todellakin, että katsomme Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjan järjestön tuottamia tilastotietoja, jotta huomaamme liian monen maailman laivan kauhistuttavan tilan. Tilastotiedot olivat olemassa jo kauan ennen Erikan haaksirikkoa, ja ne osoittavat, että standardien tila on oikeastaan huononemassa. Esittelijänä pysyn kannassani, että Erika-paketti auttaa parantamaan meriturvallisuutta, mutta pelkään pahoin, ettei se estä Erikan kaltaisen haaksirikon toistumista. En sano tätä kepeästi. Erika-paketti vaikuttaa nykyiseen direktiiviin tehtävän tarkistuksen myötä vain, jos asianomaiset jäsenvaltiot ovat valmiita panemaan sen tehokkaasti täytäntöön. Jos tarkastellaan nykyisiä valvontatoimia, useat jäsenvaltiot yksinkertaiset jättävät täyttämättä lailliset velvollisuutensa. Olen hyvin tyytyväinen, että komission jäsen on ryhtynyt ripeisiin ja päättäväisiin toimiin pyrkiessään varmistamaan, ettei tällainen jatku.
Suhtaudun myönteisesti toimielinten yhteiseen päättäväisyyteen vahvistaa näitä toimenpiteitä. Suosittelen erityisesti, että tuemme ehdotuksia keskittää tarkastukset mustalla listalla oleviin lippuvaltioihin ja ottaa käyttöön "kolme varoitusta ja ulos" -sääntö, jolla kolmatta kertaa tietyn ajan kuluessa pysäytetyltä laivalta kielletään pääsy Euroopan satamiin.
Harmittelen, ettei matkatietojen tallentimien, "mustien laatikoiden", alalla ole edistytty. Parlamenttina uskomme - kuten olemme jo usein sanoneet - että ne ovat olennaisia niin ympäristö- kuin turvallisuussyistä. Olemme iloisia, että komissio kannattaa ainakin periaatteessa mustan laatikon asentamista kaikkiin laivoihin. Olemme iloisia, että neuvosto on sitoutunut tähän poliittisesti. Mutta emme tarvitse poliittista sitoutumista vaan laillisesti sitovan sitoutumisen, joka takaa, että mustat laatikot asennetaan vanhoihin ja uusiin laivoihin viiden vuoden kuluessa. Matkatietojen tallentimien asentamista on pyydetty monta kertaa. IMO on itsekin hyväksynyt periaatteessa niiden asentamisen. Alukset, joissa on matkatietojen tallennin, ottavat paremmin huomioon turvallisuusasiat ja ovat osoittautuneet turvallisemmiksi. Toisin sanoen se, että kaikkiin laivoihin asennetaan matkatietojen tallennin, eli musta laatikko, ei ole vain hyödyllistä onnettomuuksien jälkeen, vaan se vaikuttaa myös - minun mielestäni - turvallisuuskulttuurin muuttumiseen.
Yhdistyneen kuningaskunnan merionnettomuuksien tutkintaviraston mukaan vastahakoisuus hyväksyä matkatietojen tallentimien arvo ja ryhtyä myönteisiin toimiin niiden asentamiseksi kauppa-aluksiin, vaikuttaa omasta puolestaan joidenkin tänä päivänä purjehtivien laivojen heikkoon turvallisuuteen. Laiva, jossa on musta laatikko, on turvallisempi laiva.
Tiedän, että komission jäsen ja komissio ovat ponnistelleet ahkerasti löytääkseen kompromissin tällä hankalalla ja monimutkaisella alalla. Toivoisin kuulevani tänään edistyksestä tyydyttävän kompromissin löytämisessä mustien laatikoiden kohdalla. Ihmiset eivät yksinkertaisesti ymmärrä, miksi niin monen merionnettomuuden jälkeen - Herald of Free Enterprise, Scandinavian Star, Estonia, Erika ja paljon muita - emme pysty asennuttamaan laivoihin matkatietojen tallentimia.
Lopuksi kiitän kollegoitani parlamentissa avusta, jonka he ovat antaneet minulle viime kuukausina tämän mietinnön laatimisessa. Osoitan sanani kollegoilleni kaikista poliittisista puolueista ja kaikista jäsenvaltioista. Toivon heiltä tukea myös yhteispäätösmenettelyssä. Tämä on uskoakseni ensimmäinen kerta meriturvallisuuden alalla, kun me käytämme toimielimenä Amsterdamin sopimuksen meille suomia uusia valtuuksia. Tehdään se siten, että voimme katsoa silmiin perheitä, jotka ovat menettäneet rakkaimpansa merellä, ja sanoa heille, ettemme tee kompromisseja turvallisuudesta.

Ortuondo Larrea
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jo puolitoista vuotta on kulunut Erika-aluksen murheellisesta onnettomuudesta, joka aiheutti todellisen ympäristökatastrofin Ranskan rannikoilla lähellä Calais'n salmea. Tänä aikana Euroopan parlamentti on työstänyt komission tekemää ehdotusta, jonka nimi oli Erika I -paketti ja joka sisälsi pari merkittävää mietintöä. Yksi niistä hyväksyttiin; toinen oli jäsen Wattsin mietintö, jota hän itse kommentoi; ja kolmas liittyi luokituslaitoksiin, organisaatioihin, jotka tekevät alusten turvatarkastuksia, joilla on meille aivan erityinen merkitys, sillä jos emme pysty valvomaan kunnolla sitä, että unionin jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivat alukset ja toivottavasti kaikki alukset voivat purjehtia riittävän turvallisissa olosuhteissa, joudumme kokemaan monia samanlaisia onnettomuuksia kuin Erikan tapauksessa.
Kuten aluksi sanoin, valitettavasti joulukuussa 1999 sattuneesta onnettomuudesta on kulunut puolitoista vuotta, ja keskustelemme vielä tänään komission ehdotuksesta toisessa käsittelyssä. Näyttää siltä, että meidän on vielä jatkettava tätä keskustelua parlamentissa.
Mielestäni yhteisön toimielimet eivät anna tyydyttävää vastausta kansalaisten vaatimuksiin. Uskon heidän haluavan nopeampia ja tehokkaampia vastauksia kysymyksiin, jotka eivät vaikuta ainoastaan ihmisiin, vaan kuten tässä tapauksessa, ne vaikuttavat myös ympäristöön, eläimiin ja kasveihin.
Euroopan parlamentti hyväksyi 30. marraskuuta 2000 ensimmäisessä käsittelyssä 18 tarkistusta komission ehdotukseen ja 12. joulukuuta 2000 komissio hyväksyi muutettuun ehdotukseensa vain osan parlamentin tarkistuksista. Joulukuussa 2000 saavutetun poliittisen yhteisymmärryksen pohjalta neuvosto hyväksyi 28. helmikuuta 2001 yhteisen kantansa, jossa se hyväksyi 14 parlamentin sille ehdottamaa tarkistusta.
Kun asia palasi Euroopan parlamentin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan käsittelyyn, esitettiin jälleen tiettyjä kysymyksiä, ja koska nämä asiat ovat enemmän tai vähemmän tärkeitä, haluaisin itse asiassa todeta, että ensinnäkin hyväksytyille laitoksille ei saisi antaa valtuutusta eikä niitä saisi käyttää, jos laitoksella tai sen henkilöstöllä on tiettyjä siteitä aluksen omistajaan tai varustajaan. Komissio on hyväksynyt myös sen, että hyväksyttyjen laitosten keskinäisistä ja säännöllisistä neuvotteluista laatustandardiensa ylläpitämiseksi tulisi tavanomainen käytäntö ja että nämä luokituslaitokset sitoutuvat toimittamaan määräajoin komissiolle kertomuksia ja olemaan valmiita yhteistyöhön satamavaltion valvonnasta vastaavien viranomaisten kanssa.
Peruutin itse yhden komissiolle ja neuvostolle esitetyn tarkistuksen. Se liittyi niihin tapauksiin, joissa luokituslaitoksen päämaja tai luokituslaitoksen päätoimipaikka ei sijaitse yhteisön alueella. Pidän myös tätä asiaa tärkeänä, sillä aiomme valvoa luokituslaitoksia, joiden toimipaikka on unionin jäsenvaltioissa, mutta emme niitä, jotka mahdollisesti hyväksytään mutta joiden päätoimipaikka ei sijaitse unionissa.
Tärkeintä on kuitenkin ja tähän asiaan liittyy eniten ristiriitoja luokituslaitosten taloudellinen vastuu silloin, kun ne syyllistyvät laiminlyönteihin alusten tarkastustehtävässään. Komissio ehdottaa, että luokituslaitosten taloudelliselle vastuulle määriteltäisiin korvausten enimmäismäärä, mutta parlamentti on halunnut löytää tasapainon neuvoston kannan kanssa ja ehdottaa ääriarvojen käyttöönottoa, jotta ei määrättäisi kiinteää korvausten enimmäismäärää vaan että jokainen jäsenvaltio voisi määrittää näiden ääriarvojen väliltä itselleen parhaiten soveltuvan enimmäismäärän. Neuvosto kuitenkin hylkää tämän kannan eikä halua puhua enimmäismääristä.
Mielestäni meidän on keskusteltava tästä syvällisemmin, jotta pääsemme mahdollisimman pian sopimukseen.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, haluaisin kiittää molempia esittelijöitä. Sekä kollega Mark Watts että kollega Ortuondo Larrea ovat kuukausia kestäneen työn tuloksena onnistuneet saamaan valiokunnassa aikaan molempia mietintöjä koskevan yksimielisyyden. Meillä oli yhtenäinen kanta ensimmäisessä käsittelyssä, ja huomenna toisessa käsittelyssä meillä on myös yhtenäinen kanta.
Siksi minulla ei ole paljoakaan lisättävää siihen, mitä esittelijät ovat asiasta sanoneet, vaan siirryn suoraan menettelyasiaan. Siinä pahoittelen, että taas kerran torjuttiin neuvostolle esittämämme tarjous, joka koski epävirallisen sovittelumenettelyn toteuttamista, jotta Erika I -paketista voitaisiin päättää näissä molemmissa direktiiveissä. Tarjosimme neuvostolle mahdollisuutta hakea kompromissia ennen parlamentin virallista toista käsittelyä ja päättää asiakirjasta neuvoston vahvistuksella lähipäivinä. Minusta on vahinko, ettei tätä voitu saada aikaan. Tästä on tehtävä vielä kaksi huomautusta: ensinnäkin haluaisin mainita, että vaikka neuvottelut, joita kävin Ranskan liikenneministerin, kollega Gayssot'n, kanssa olivatkin kovia, kuten hänen neuvottelunsa muidenkin kollegoideni kanssa, niin silti Gayssot oli käytettävissä, hänen kanssaan saattoi puhua. Puheenjohtajavaltio Ruotsi ei ole ollut käytettävissä.
Euroopan parlamentin pitäisi päättää, että epäviralliset kolmikantaneuvottelut hyväksytään jatkossa vain, jos ministeri ottaa niihin osaa. Emmehän mekään lähetä neuvonantajiamme (Conseillers) epäviralliseen sovittelumenettelyyn, vaan me laitamme vaakakuppiin oman henkilökohtaisen arvovaltamme.
Toinen asiakohta koskee ratkaisua, jota neuvosto on jo kaksi kertaa tarjonnut meille kompromissina ja joka oikeastaan on vain loukkaus meidän älynlahjojamme kohtaan, sillä mistään kompromissista ei ole ollut kyse. Siksi toivon vain, että neuvosto ja myös puheenjohtajavaltio Ruotsi vielä muuttaisivat tässä asiassa mielensä. Olemme valmiit neuvottelemaan edelleen tämän päätöksen jälkeen ja neuvoston päätöksen jälkeen kesäkuun loppuun asti, jotta sovittelumenettelyssä saavutettaisiin nopeasti tuloksia.
Minulla on harras pyyntö arvoisalle varapuheenjohtajalle: me, Euroopan parlamentti, edustamme tässä asiassa komission kantaa, sillä myös komissio haluaisi ottaa käyttöön matkatietojen tallentimen. Me parlamentissa pelkäämme vain pahoin, ei, vaan me olemme varmoja siitä, että neuvosto vain jarruttaa meitä ja viivyttää asiaa, vaikka sitä ei voi lykätä Erika II -pakettiin asti. Jos komissio on matkatietojen tallentimen puolella, sen pitäisi tukea meitä Wattin mietinnössä.
Sama koskee Ortuondo Larrean mietintöä. Kannatamme komission tekemää enimmäismääräehdotusta. Jos nyt ehdotamme kompromissina luokituslaitosten vastuuseen vähimmäis- ja enimmäismääriä, se on reilu kompromissi. Arvoisa puheenjohtaja, toivon komission näkevän muutakin kuin neuvoston kannan ja lunastavan lupauksensa ja ottavan huomioon, että komissio ja parlamentti ovat luonnostaan liittolaisia!

Piecyk
Arvoisa puhemies, saksaksi on olemassa sanonta, joka kuuluu: "Oikeudessa ja avomerellä ollaan Jumalan kädessä." Oikeudessa niin on varmaankin todennäköisesti aina, mutta avomerellä me voimme auttaa isä Jumalaa hiukan, ja uskon, että juuri niin komissio teki Erika I -pakettia koskeneessa taannoisessa ehdotuksessaan, jossa, niin kuin saanemme muistuttaa, olivat mukana satamavaltion suorittama valvonta, luokituslaitokset ja myös kaksirunkoisia tankkereita koskevat ehdotukset.
Kiitän myös kollega Ortuondoa ja kollega Wattsia sydämellisesti heidän tekemästään työstä. Kollega Ortuondo viittasikin jo siihen, että tähän työhön on käytetty jo puolitoista vuotta ja luulenpa, että jossakin päin Eurooppaa kansalaiset kysyvät: miten kauan sääntöjen luominen oikeastaan kestää Euroopassa silloinkin, kun on sattunut sellainen katastrofi kuin tankkeri Erikalle? On toivottavaa, että neuvosto - niin kuin kollega Jarzembowski jo sanoikin - vihdoinkin vakuuttuisi asiasta. Sillä komissio ja parlamentti ovat valmiina. Vain neuvoston myötävaikutus puuttuu siitä, että saataisiin aikaan kunnollinen järjestelmä.
Minusta on selvää, että - niin kuin kollega Watts sanoi - enää on keskusteltava vain matkatietojen tallenninta koskevasta kysymyksestä. Siihen täytyy löytää ratkaisu. En halua peitellä sitä, etten ole täysin vakuuttunut asiasta, kun puhutaan vastuun ylärajoista ja luokituslaitoksista. Mutta olen sitä mieltä, että jos me parlamentissa haluamme pysyä yhdessä, meidän on esiinnyttävä yhtenäisesti sovittelumenettelyssä. Siksi omat epäilykset on silloin tällöin voitava jättää syrjään. Mutta pidättäytyminen äänestyksestä on myös yksi mahdollisuus säilyttää parlamentin yhteinen rintama.
Arvoisa komission jäsen, minulla on teille pieni pyyntö: voisitteko ehkä antaa molemmista asiakirjoista riippumattoman arvion siitä, mitä huhtikuun lopussa IMO:n kokouksessa päätettiin kaksirunkoisten tankkereiden asiassa ja miten komissio arvioi noita päätöksiä? Se olisi hyvä, sillä silloin nimittäin saisimme käsiteltyä koko paketin. Meidän täytyy ilmeisesti mennä neuvoston kanssa sovittelumenettelyyn. Mutta ehkäpä se ei kestä kovin kauan. Sillä - kollega Jarzembowski on siinä oikeassa - on aika päättää tästä asiasta ja voida sanoa julkisuudessakin, että olemme nyt toimineet poliittisesti. Julkisuus odottaa sitä, ja siksi niin täytyy tapahtua.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät ystävät, kiitän mietintöjen laatijoita onnistuneiden mietintöjen tekemisestä ja hyvästä työstä. Näissä mietinnöissä on kiinnitetty huomiota oleellisiin seikkoihin meriturvallisuuden lisäämiseksi.
Meriturvallisuuden parantamiseksi on kuitenkin vielä paljon tehtävissä. Sääntöjen edelleen tiukentamisen ohella on huolehdittava siitä, että tehtävät ratkaisut ovat realistisia ja myös toteuttamiskelpoisia.
Neuvosto on sisällyttänyt yhteiseen kantaansa suuren osan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksytyistä tarkistuksista. Luokituslaitosten osalta ongelmana on vastuuartiklan muuttaminen niin, että siinä määritellään minimirajan lisäksi myös maksimiraja. Useat jäsenvaltiot eivät kuitenkaan ole hyväksymässä maksimirajan asettamista.
Satamavalvontadirektiivin osalta ongelmana on mustat laatikot, joiden asentamista aluksiin on nopeutettava. Kaikilla aluksilla tulee olla musta laatikko, mutta taloudelliset realiteetit huomioon ottaen on etsittävä ratkaisuja, joilla nykyiset rahtialukset voitaisiin varustaa teknisesti yksinkertaistetulla mustalla laatikolla.
Mielestäni luokituslaitosten hyväksymistä ja niiden valvontaa on tiukennettava. Laajennetut tarkastukset on suunnattava nimenomaan riskialuksiin. Korkean riskin omaavien mustalla listalla olevien alusten osalta kriteerit aluksen satamaan pääsylle tulee olla tiukemmat.
Ryhmämme pitää tärkeänä, että ongelmiin löydetään ratkaisu, että molemmat ehdotukset saadaan nopeasti hyväksytyiksi ja että turvallisuusasioissa päästään eteenpäin. Haluan kuitenkin vielä kiinnittää huomiota siihen, että pelkästään unionin piirissä tehtävät ratkaisut meriturvallisuuden lisäämiseksi eivät ole riittäviä, sillä esimerkiksi vastuukysymyksiä on hoidettava maailmanlaajuiselta pohjalta.

Bouwman
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi kiitän esittelijöitä heidän uurastuksestaan. Toiseksi haluan yhtyä siihen, mitä Jarzembowski sanoo. Mielestäni siinä on hyvin paljon perää. Nyt on kysymys menettelytavasta. Tulen hitaasti mutta varmasti todella vihaiseksi siitä tavasta, jolla meitä työnnetään hitaasti mutta varmasti kerta kerralta yhteispäätöstä kohti. Haluaisin tämän asian edistyvän nopeammin, ja sen pitäisi myös olla mahdollista. Oikeastaan tällaisen matkatietojen tallentimen hyödyllisyydestä ovat vakuuttuneita kaikki niin IMO:ssa kuin komissiossakin. Loppujen lopuksihan me olemme käyneet läpi varsin vaivalloisia menettelyjä muun muassa Ranskan liikenneministeri Gayssot´n kanssa. Mielestäni meidän pitäisi voida tavalla tai toisella edistyä nopeammin, ei pelkästään nyt vaan myös muina kertoina. Tämä oli ensimmäinen asiani. Toiseksi olen sitä mieltä, että olemme oikeassa palauttaessamme matkatietojen tallentimen tarkistuksella, ja kolmanneksi, että vielä tärkeämpää on tarkastella erityisesti satamavaltioiden suorittaman valvonnan arviointia, sillä se on todella tärkeää. Ja myös tämän valvonnan laatua, eikä pelkästään asian teknistä puolta vaan myös sen inhimillistä puolta. Sitä tapaa, jolla miehistö on muodostettu. Erika-paketin toisen osan huomioon ottaen haluan vielä kerran pyytää lisää huomiota erityisesti miehistölle, miehistön määrälle, miehistön laadulle ja niin edelleen. Mielestäni meidän pitää yksinkertaisesti antaa uusi ehdotus, sillä emme ole hoitaneet sitä asiaa hyvin, eivätkä kansalaiset tule myöskään ymmärtämään sitä.

Meijer
Arvoisa puhemies, suuret eurooppalaiset yritykset ovat joskus hallinneet kuljetuksia maailman valtamerillä. Ne tekivät sen omilla laivoillaan, jotka oli rekisteröity siinä maassa, mihin omistaja oli sijoittautunut, ja niiden miehistö oli suurimmaksi osaksi kotimaista. Niiden kuljettamat tavarat eivät olleet niin haitallisia kuin nykyisin, ja niillä ei ollut vielä huolia varsinkin kolmannesta maailmasta tulevasta hintakilpailusta. Lisäksi niillä ei ollut varaa mihinkään suuriin skandaaleihin oman maansa julkisen mielipiteen edessä. Juuri niissä oloissa merenkulun työolot ja turvallisuus olivat kaikkea muuta kuin ihanteelliset. Kansalliset viranomaiset ja ammattiliitot pystyivät kuitenkin valvomaan asioiden kulkua nykyistä paremmin.
Jos yrittäjät haluavat välttyä viranomaisten toimilta, niin se onnistuu parhaiten merenkulussa, joka tapahtuu osaksi valtioiden aluevesien ulkopuolella. Siellä yritetään käyttää hylkylaivoja ja alipalkattua miehistöä. Laivoja ei rekisteröidä omistajan sijoittautumismaassa vaan mieluiten maissa, jossa on matala verotus ja vähän valvontaa. Miehistö haalitaan sieltä, missä on korkea työttömyys ja matalat palkat. Monet aluksista ovat vanhoja ja huonosti hoidettuja, ja silloin on täysin mahdollista, että jäte tai lasti päätyy mereen. Miehistön turvallisuus on useimmiten huono, ja ympäristöriskit ovat suuret. Oikeastaan olen sitä mieltä, että alusten valvonta ei kuulu yksityisille luokituslaitoksille vaan viranomaisille, jotka tekevät tiivistä yhteistyötä ammattiyhdistyksen ja ympäristöliikkeen kanssa. Niin kauan kuin näin ei ole, on välttämätöntä valvoa, että luokituslaitokset eivät ole riippuvaisia niistä, joita niiden pitää valvoa, sillä ilman tällaista takuuta missään tarkastuksissa ei ole järkeä.
Kannatan ehdotuksia luokituslaitosten nykyistä tiukemmasta, säännöllisestä valvonnasta ja niiden käytön kieltämisestä, jos niillä on siteitä aluksen omistajaan, ja omistajat toivovat luokituslaitoksilta parempaa säännöllistä tarkastusta. Se on askel eteenpäin aivan samoin kuin yksirunkoisten säiliöalusten kieltäminen ja niin sanotun "mukavuuslippulaivojen" pääsyn kieltäminen.

Musumeci
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, otamme tyytyväisinä vastaan neuvoston päätöksen sisällyttää yhteiseen kantaan parlamentin hyväksymien tarkistusten olennaiset seikat. UEN-ryhmä pitää erityisen tärkeänä, että neuvostokin Euroopan parlamentin tavoin vahvisti velvoite- ja harkintavaltaperiaatteen, joka liittyy tiettyjen mahdollisesti vaarallisten alusten tarkastustoimintaan, joka on laaja-alaista ja jota harjoitetaan vuosittain. Ties kuinka monelta ympäristökatastrofilta olisimme voineet säästää merieläimet ja -kasvimme, rannikkomme, kalastuslaivastomme ja matkailutyöntekijämme! Ties kuinka monta öljylaivojen uppoamista, uhria ja vakavaa saastumista olisimme voineet maanosassamme estää, jos asianmukaisia tarkastuksia olisi tehty! Tarkastusten sanottakoon tämä hyvin selkeästi ei pitäisi koskea pelkästään alusten teknisiä piirteitä, vaan niissä pitäisi ottaa huomioon myös miehistön asumis- ja työskentelyoloihin ja heidän koulutukseensa liittyvien sosiaalisten standardien noudattaminen. Meidän on syytä muistaa, että 7075 prosenttia onnettomuuksista johtuu ihmisen toiminnasta.
Olemme myös iloisia, että neuvostokin pitää tärkeänä, että aluksissa on matkatietojen tallentimia, jotka tunnetaan paremmin nimellä musta laatikko. Mielestämme tämä ei ole vain välttämätön ehto Euroopan unionin satamiin pääsylle, vaan myös tehokas tapa soveltaa yhtä niistä periaatteista, jotka muodostavat yhteisön ympäristöpolitiikan perustan: "saastuttaja maksaa".

Souchet
Arvoisa puhemies, ensimmäinen konkreettinen toteamus, joka minun täytyy Atlantin alueiden edustajana esittää tässä keskustelussa, on että 18 kuukautta Erikan haaksirikon jälkeen tämän kauhistuttavan öljyvahingon lukuisat uhrit ovat jääneet erittäin hitaan, erittäin monimutkaisen ja erittäin epäoikeudenmukaisen korvausjärjestelmän jalkoihin. 1200:sta jätetystä korvaushakemuksesta öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälinen korvausrahasto (FIPOL) on käsitellyt vain 200. Pyydettyjä ja perusteltuja summia pienennetään järjestelmällisesti ja mielivaltaisesti. Menettelyjen hitaus vaarantaa useiden rannikkoalueen yritysten - erityisesti simpukka-, vesiviljely-, kalastus- tai matkailuyritysten - talouden tasapainon. FIPOL toimii jonkinlaisena öljy-yhtiöiden vastuun rajoitusmekanismina vapauttaen öljy-yhtiöt merkittävästä osasta aiheuttamisensa vahinkojen korvauksista. Tämä selittää, miksi Yhdysvallat jättäytyi järjestelyn ulkopuolelle; sen kautta ei olisi ikinä saatu Exxon-yhtiötä maksamaan Exxon Valdezin aiheuttamien vahinkojen korvauksia, jotka kohosivat 50 miljardiin frangiin. Ovathan Erikan aiheuttamat vahingot toki vähäisemmät. Niiden hinnaksi on tällä hetkellä arvioitu 5 miljardia frangia, mutta FIPOL rajaa korvaukset korkeintaan 1,2 miljardiin frangiin, sillä FIPOLin korvaukset vastaavat rahaston hallussa olevaa summaa, ei uhrien kärsimien haittojen hintaa. Valtio ja paikallisyhteisöt joutuvat maksamaan loput, eli veronmaksajille lankeaa osa saastuttajille kuuluvasta vastuusta. Meidän täytyy kiireesti korjata tämä epäkohta. Aloitamme sen Erika I -paketilla, jota tarkastelemme tänä iltana toisessa käsittelyssä, ja tuemme esittelijöiden ehdottamaa alusten luokituslaitosten vastuun lisäämistä. Kun parlamentti tarkastelee Erika II -pakettia, meidän täytyy kuitenkin vahtia, että myös keskeiselle laivanvarustaja/rahtaaja -parille määritellään todellinen, selkeä, oikeudenmukainen ja tehokas vastuujärjestelmä.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, joka päivä silmiemme eteen tulee lisätodisteita siitä, että meidän täytyy pikaisesti päästä tuloksiin meriturvallisuudessa. Viimeksi tällä viikolla sattui taas sementinkuljetusaluksen haaksirikko Itämerellä niin kutsutussa Kadettrinnen väylässä Tanskan ja Saksan välissä. Vaikka laivojen nimet, olivat ne sitten Erikoita tai Ievoli Suneja, kuulostaisivatkin kauniilta, niiden ei saa antaa pettää: Euroopan vesillä keikkuu aivan liian paljon merikelvotonta romua. Saksan rannikon asukkaana voin vain sanoa: nyt riittää!
Käsiteltävänä oleva ehdotus, jonka parissa puuhailemme nyt toisessa käsittelyssä, on niin kutsutun Erika I -paketin osa; pakettihan on saanut nimensä niiden komission ensimmäisten, erittäin pätevien ehdotusten mukaan, jotka muotoiltiin reaktiona tankkeri Erikan Bretagnen rannikon edustalla tapahtuneeseen haaksirikkoon. Kun olimme päättäneet ensimmäisen käsittelyn, olimme kaikki täynnä optimismia, koska komission uusi pontevuus ihastutti meitä ja me luulimme, että meidän tarkistuksemme hyväksyttäisiin - ne täytyisi hyväksyä - myös neuvostossa, koska ehdotukset piti toteuttaa mahdollisimman nopeasti käytännössäkin. Mutta useimmitenhan käy toisin kuin on ajateltu.
Emme ole nyt juurikaan sen pidemmällä. Kuitenkin parlamentin suositukset olivat ilman muuta käyttökelpoisia ja ne kirjattiinkin osittain yhteiseen kantaan. Valitettavasti kolmikantaneuvottelujen määräämissä rajoissa ei ollut mahdollista päästä myönteiseen tulokseen ennen aikojaan. Mitä minä puhun, ennen aikojaan muka, tietenkin tarkoitan että loogisessa järjestyksessä! Pahoittelen tätä kovasti, sillä sovittelumenettelyn välttäminen olisi nopeuttanut määräysten voimaan saattamista. Kuka vielä muka ymmärtää neuvoston tapaa estää etenemistämme? Me tarvitsemme ilman muuta käytännöllisen, reilun ja kilpailun kannalta oikean ratkaisun luokituslaitosten vastuuasiassa. Tarvitsemme mahdollisimman korkeita ja vakuutuskelpoisia vastuita. Olen siksi tyytyväinen tätä periaatetta noudattaviin ehdotuksiin. Emme saa unohtaa: vastuukysymyksessä ei ole kyse yksipuolisesta syyllisten etsinnästä. Kaikkien toimijoiden on kannettava laillinen osuutensa vastuusta.
Tämä tarkoittaa tietysti suurempaa velvollisuutta toimia huolellisesti - laivan rakentajista laivanvarustajiin - kuin tähän asti ja myös konkreettisten rahasummien kohdalla. Sanon suoraan, että me haluaisimme vihdoinkin ottaa askeleen eteenpäin turvallisuusasiassa. Kehotan neuvostoa tukemaan meitä ja komissiota ja olemaan omasta puolestaan aktiivisesti ja näkyvästi mukana turvallisuuden hyväksi tehtävässä työssä.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kannatan sitä, mitä esittelijä on sanonut siitä, miten tärkeää tämän paketin nopea hyväksyminen on. Samalla ajatukseni suuntautuvat siihen, miten tärkeä myös tuleva Erika II -paketti on, jotta suurin yksittäinen Suomenlahtea uhkaava ympäristövaara, nimittäin Primorskin (Koivisto) sataman rakentaminen, saataisiin torjuttua.
Hyvät ystävät, olemme joutumassa erittäin vaikeaan tilanteeseen, jossa ehkä Euroopan huonointa tankkerialusta käytetään suurien öljymäärien kuljettamiseen herkällä Itämerellä. Arvoisa komission jäsen, vetoan teihin, jotta te tämän paketin käsittelyn yhteydessä ryhtyisitte pikaisiin toimiin jäsen Wattsin mainitseman mustan laatikon (matkatietojen rekisteröintilaite) sekä raportointijärjestelmän saamiseksi Suomenlahdelle. Jään luokittelu on myös otettava huomioon tässä yhteydessä.
Meidän on samanaikaisesti otettava huomioon, että vaikka onnettomuudet herättävätkin huomiota, tarkoitukselliset päästöt ovat suurin saasteiden lähde. Moni asia viittaa selvästi siihen, että Euroopan unionin syyttäjien on Eurojustin puitteissa ryhdyttävä tekemään parempaa yhteistyötä, jotta tämä ilmiö uskallettaisiin ottaa esille. Saamme valitettavasti useita kertomuksia, mutta syyttäjät nostavat syytteitä erittäin harvoin.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, öljytankkeri Erikan onnettomuus aloitti komission toimien sarjan. Se on hyvä asia. Olisi kuitenkin ollut parempi toimia ennen onnettomuutta kuin sen jälkeen.
Kaksi asiaa on kiinnostavaa tässä yhteydessä. Toinen niistä on se, että Erika oli rekisteröity Maltassa. Maltassa rekisteröidyt alukset ovat olleet osallisina useissa onnettomuuksissa. Käynnissä olevissa jäsenyysneuvotteluissa on sen vuoksi syytä esittää laajat meriturvallisuutta ja ympäristöä koskevat vaatimukset.
Toinen asia on se, että italialainen luokittelulaitos oli hyväksynyt Erikan. Luokittelulaitosten valvonta on romahtanut. Tämä käy ilmi erityisesti siitä, että sama luokittelulaitos hyväksyi myös Ievoli Sun -aluksen, joka upposi alle vuoden kuluttua Erikan onnettomuudesta. Sen vuoksi luokittelulaitoksia koskevien vaatimusten tiukentaminen on yksi tärkeimmistä osista sitä ehdotusta, johon meidän pitää ottaa kantaa. Tällainen järjestelmä olisi herättänyt useita kysymyksiä juuri tämän luokittelulaitoksen toiminnasta ja varmasti myös tiettyjen muiden luokittelulaitosten toiminnasta.
Muutkin toimet ovat välttämättömiä. On tärkeää, että kaksoisrunkoa koskevat säännöt ovat täällä samalla tasolla kuin Yhdysvalloissa. Säännöt eivät kuitenkaan yksin riitä. Ievoli Sun -alus oli vain 11 vuotta vanha ja siinä oli kaksoisrunko. Alusta oli kuitenkin huollettu huonosti, sen miehistö oli huonosti koulutettua ja se oli pysäytetty kolme kertaa Alankomaiden satamaan ennen onnettomuuden sattumista. Sen vuoksi on erittäin tärkeä, että myös satamavaltion valvontaa tiukennetaan ja että alusten ja luokituslaitosten vähimmäistasoa korotetaan selvästi.
Komission tekemä ehdotus on ratkaiseva ja tärkeä askel oikeaan suuntaan.

Ojeda Sanz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, on muistettava, että Erika-aluksen haaksirikko herätti aikanaan Euroopan kansalaisten keskuudessa närkästyksen aallon, koska olemassa olevat toimet ovat puutteellisia ja koska emme kykene välttämään näin laajoja katastrofeja.
Tämä onnettomuus todisti myös sen poliittisen lähestymistavan rajallisuuden, jonka mukaan meriturvallisuutta pyrittiin käsittelemään yksinomaan IMOn kaltaisissa kansainvälisissä järjestöissä. Tämän vuoksi on onniteltava komissiota, ja varsinkin komission jäsen De Palaciota tänä aikana tehdystä erinomaisesta työstä. Vuoden kuluessa hän on esittänyt kuusi meriturvallisuuden parantamiseen tähtäävää ehdotusta, mikä on osoittanut suurta kiinnostusta tätä aihetta kohtaan. Haluaisin onnitella myös Ortuondoa ja Wattsia heidän erinomaisesta työstään.
Kaikesta huolimatta nyt vuotta myöhemmin, vaikka näyttäisikin, että voisimme olla suhteellisen tyytyväisiä siihen, miten olemme vastanneet kansalaistemme odotuksiin, olisi meidän todellakin pitänyt jo hyväksyä nämä toimet. Ottaen huomioon, miten kiireellisesti sekä parlamentti että neuvosto käsittelivät tätä toimenpidepakettia, voitaisiin ajatella, että olemme pystyneet reagoimaan nopeasti. Totuus kuitenkin on, että keskustelu tästä aiheesta on jo kestänyt aika kauan, ja jos siirrymme sovittelumenettelyyn, on odotettava vielä useita kuukausia ennen kuin toimet lopultakin hyväksytään. Tämä taas vahingoittaisi edustamiemme toimielinten uskottavuutta. Vaikka vuosi saattaakin tuntua suhteellisen lyhyeltä ajalta yhteisön mittakaavassa, on yhdyttävä komission mielipiteeseen siinä, että vaarannamme mahdollisesti Erika-paketin tehokkuuden kinastelemalla toisarvoisista asioista.
Nykyisin lukuisat meriliikennettä sääntelevät kansainväliset turvallisuusmääräykset ovat auttaneet vähentämään selvästi onnettomuuksia ja saastumista, ja nämä toimet, joista nyt keskustelemme, osoittavat, että toimielimemme ovat sitoutuneet vahvistamaan alusten turvallisuutta ja ympäristön suojelua.
Lopuksi haluaisin, että emme jää lepäämään laakereillemme, vaan jatkamme työtämme samassa kiireellisessä rytmissä. Luotan parlamentin päättäväisyyteen parantaa Erika II -pakettia kolmella uudella toimella, jotka täydentävät niitä toimia, joista keskustelemme tänään, ja olen samaa mieltä siitä, että myös neuvoston on kiirehdittävä tukeakseen parlamenttia.

Lisi
Arvoisa puhemies, suoraan sanoen tässä vaiheessa on vaikeaa lisätä uusia argumentteja, koska tilanne on jokseenkin järjetön. Kuten muut kollegat muistuttivat, yhdymme täysin komission ehdotuksiin, olemme niin sanotusti yhteisellä linjalla noustaksemme ehkä kaikki yhdessä ja tosissamme sellaista vastakkaista osapuolta vastaan, joka väistää tätä näin laadittua ehdotusta. Tämä on hyvin järkevä ehdotus, jonka tarkoituksena ei ole sotkea ensimmäiseksi saavutettua kantaa. Loppujen lopuksi vaadimme tätä niin tärkeää välinettä Watts ilmaisi asian hyvin pikemmin vain turvallisuutta kuin tehokkuutta varten: musta laatikko voi todellakin muuttaa tapoja, se voi pakottaa ajattelemaan, että turvallisuusongelma on olemassa ja että tarvittavat välineet on hankittava. Kyse on siis jonkinlaisen uuden turvallisuuskulttuurin levittämisestä ja erilaisen korvausasteikon määrittämisestä. Sitä paitsi parlamentin ehdotuksessa noudatetaan paljon enemmän toissijaisuusperiaatetta, joka jättää jokaisella jäsenvaltiolle mahdollisuuden valita.
Asiasta ei siis synny suurta kiistaa. Täysin käsittämätöntä tässä on se, miten ihmeessä neuvosto ei käsitä, minkälainen poliittinen painoarvo ja merkitys tätä aihetta koskevalla asianmukaisella valinnalla on. On jo todettu, että ei voi olla niin toisarvoisia kysymyksiä, että viivyteltäisiin sellaista poliittisesti hyvin merkittävää aloitetta vain siksi, että se pysäyttäisi ja korjaisi paniikkia aiheuttaneen tilanteen, vaan ennen kaikkea myös siksi, että aloitteen ansiosta toimintamme olisi kerrankin paremmin ennalta ehkäisevää. Haluamme estää sen, että ennen kuin onnistumme edes hyväksymään tämän toimenpiteen, jonakin päivänä monta pientä "Erikan" kaltaista onnettomuutta, jollaisia valitettavasti edelleen tapahtuu, aiheuttaisivat kaiketi uuden katastrofitilanteen. Emme halua, että niin pääsee käymään, ja toivomme, että neuvosto toimisi järkevästi.

Pérez Álvarez
Arvoisa puhemies, meriliikenteestä ja sen merkityksestä on puhuttu täällä istuntosalissa useaan otteeseen.
Suuremman ympäristöystävällisyyden vuoksi on puhuttu myös siitä, että tarvittaisiin tai olisi sopivaa soveltaa liikennemuotojen välistä siirtymää kohti lyhyen matkan merenkulkua, joka voisi muodostaa merkittävän osan yhteisön strategiaa sen pyrkiessä täyttämään Kioton velvoitteet; siitä, että viimeaikaiset tutkimukset osoittavat, että meriliikenne on vastuussa ainoastaan 12 prosentista kaikista mereen lasketuista päästöistä tai että se on kaikkein energiatehokkain kuljetusmuoto ja että verrattuna maakuljetuksen infrastruktuureihin, jotka ovat kehittyneissä maissa ja aivan erityisesti Euroopassa selvästi ylikuormitettuja, meri tarjoaa vapaan, ilmaisen ja vielä kaukana ylikuormituksesta olevan infrastruktuurin.
Toisinaan tiedotusvälineissä kerrotaan tragedioista, joissa menetetään joskus myös ihmishenkiä.
Onneksi nykyistä meriliikennettä sääntelevien lukuisten kansainvälisten turvamääräysten, paremman tiedon vastaanottamisen ja tietoisuuden lisäämisen ansiosta onnettomuudet ja saastuminen ovat kuitenkin vähentyneet selvästi. Uskon, että tänään tarkasteltavana olevat toimet osoittavat toimielintemme sitoutuneen kantamaan vastuun alusten turvallisuudesta ja meriympäristön suojelemisesta ja myös vahvistamaan niitä, ja tämän vuoksi on onniteltava komissiota ja komission varapuheenjohtajaa, jotka ovat esittäneet kuusi lainsäädäntöehdotusta alle vuodessa. Olemme pystyneet reagoimaan.
Työllisyysvaliokunnan jäsenenä haluan todeta, että alus ei ole ainoastaan työpaikka vaan se on myös paikka, jossa kehitetään merenkulkualan ammattilaisten elinoloja, ja näin ollen on tärkeää, että sen lisäksi että ponnistellaan merityöläisten turvallisuuden ja yhtenäisyyden hyväksi, ponnistellaan myös näiden työntekijöiden elin- ja työolojen parantamiseksi heidän ollessaan laivalla.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää esittelijöitä siitä erinomaisesta työstä, jota he ovat tehneet tänä aikana näiden kahden tärkeän ehdotuksen hyväksi.
Haluan muistuttaa, että kuten jo sanottiin, Erika-paketti esitettiin heti sen todella valitettavan katastrofin jälkeen, joka aiheutti ympäristöongelmia 400 kilometrin pituisella alueella Euroopan rannikolla; että ehdotusten kohdalla toimimme ripeästi ja järkevästi, mutta valitettavasti epävirallisissa kolmikantaneuvotteluissa emme ole onnistuneet saamaan aikaan sopimusta toimielinten välille. Komission mielestä valitettavinta on, että olemme päässeet hyvin lähelle sopimusta, meiltä on puuttunut enää hyvin vähän. Loppujen lopuksi meitä ovat erottaneet toissijaiset asiat, mutta pelkään, että nämä näkökohdat pakottavat meidät soveltamaan sovittelumenettelyä, ja meiltä menee vielä kolme tai neljä kuukautta, ennen kuin pääsemme näistä ehdotuksista sopimukseen.
Kaikki tämä tapahtuu kuitenkin samaan aikaan kun me kaikki parlamentti, komissio ja neuvosto voimme olla todella ylpeitä, sillä aivan erityisesti parlamentin ja komission päättäväisyyden ansiosta, työmme ja yhteisymmärryksemme ansiosta onnistuimme siinä, että Kansainvälinen merenkulkujärjestö hyväksyi käytännössä kokonaisuudessaan vaatimuksemme käyttää kaksoisrunkoa, koska se on parempi tai vähintään yhtä hyvä keino taata öljytankkereiden parempi turvallisuus asettamalla määräajat yksirunkoisten öljytankkereiden saapumiselle unionin satamiin.
Tosiasiat on hyväksyttävä, mutta komissio jatkaa tietenkin työskentelyään, jotta sovittelumenettelyssä kolmen toimielimen välillä päästään mahdollisimman pian sopimukseen. Tämä koskee pääasiassa parlamenttia ja neuvostoa, vaikka me toimimmekin menettelyssä välittäjänä, sillä se on meidän tehtävämme.
Keskustelun aikana on tuotu esille miehistöihin liittyviä näkökohtia. Hyvät parlamentin jäsenet, olen samaa mieltä kanssanne monet teistä ovat esittäneet tätä että miehistöihin liittyvä ongelma on hyvin merkittävä. Olemme esittäneet merimiehiä, miehistöjä, koulutusta ja pätevyyttä koskevan tiedonannon; tämän lisäksi mielestämme on tehtävä myönteisiä ehdotuksia, ja pohdimme parhaillaan, miten voimme hyödyntää laajemmin esimerkiksi tällä hetkellä Isossa-Britanniassa voimassa olevaa tonnage tax -ehdotusta, kuinka voimme edistää sitä, että muutkin unionin jäsenvaltiot ottavat käyttöön tällaisia toimia, sillä monesti katastrofien syynä on tietenkin vain inhimillinen erehdys. On totta, että toiset katastrofit johtuvat heikkotasoisista aluksista, kuten täällä sanottiin, mutta liian usein kysymys on kuitenkin inhimillisestä erehdyksestä, puutteellinen koulutuksesta, toisinaan jopa sellaisesta yksityiskohdasta, että ihmiset puhuvat eri kieltä eivätkä ymmärrä toisiaan, ja muista vastaavista syistä. Näin ollen sitä on korostettava myös täällä, koska siihen liittyy turvallisuutta koskevia näkökohtia.
Siirtykäämme sitten ehdotuksiin. Satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevan direktiivin tarkistuksesta 1 haluan sanoa kuten olen muissakin yhteyksissä sanonut että komissio on täysin samaa mieltä esittelijä Wattsin kanssa siitä, että Euroopan unionin satamiin saapuviin aluksiin pitäisi alkaa asentaa vaiheittain pakollisia mustia laatikoita. Korostamme kuitenkin sitä, että tämä direktiivi ei ole sille oikea paikka. Olemme esittäneet sitä Erika II -pakettiin ja parlamentti keskustelee asiasta parhaillaan, ja mielestäni sitä ei pitäisi sisällyttää tähän direktiiviin.
Lisäksi emme pidä käytännöllisenä ehdotusta, että sellaisen aluksen satamaan tulo, jossa ei ole mustaa laatikkoa, kiellettäisiin automaattisesti. On selvää, ettei tällaista laivaa voida kieltää purjehtimasta ennen kuin se on tarkastettu, ja periaatteellisista syistä satamaan tulon kieltämistä ei voida käyttää ratkaisukeinona mihin tahansa matkustusturvallisuuteen liittyvään ongelmaan. Satamavaltioiden valvontajärjestelmässä tarkoituksenmukainen toimintatapa tällaisessa tapauksessa on aluksen tarkastaminen ja sen jälkeen aluksen pysäyttäminen.
Ehdotettuun tarkistukseen sisältyvät lisäksi ne alukset, joiden bruttopaino on yli 300 tonnia, mikä ylittää reilusti sekä kansainvälisen normin että komission ehdotuksen, jossa otetaan huomioon vain ne alukset, joiden bruttopaino on yli 3000 tonnia.
Lisäksi on hyvin todennäköistä, että kansainvälisellä tasolla alukset varustetaan yksinkertaistetulla matkatietojen tallennuslaitteella, jolla on selvästi alhaisemmat käyttökustannukset ja joka siitä huolimatta antaa tärkeitä tietoja, joista on apua myös satamaviranomaisten suorittamissa tarkastuksissa.
Komission mielestä ehdotettua tarkistusta ei pidä myöskään sisällyttää 7 artiklaan, sillä se liittyy sellaisille aluksille kauan jatkuneista laiminlyönneistä annettaviin sanktioihin, jotka eivät noudata vähimmäisvaatimuksia tai jotka purjehtivat mukavuuslipun alla, ja tässä kohtaa viitataan sanktioihin, joita aluksille annetaan erityisistä poikkeavuuksista. Ennen kaikkea olemme kuitenkin sitä mieltä, että nämä kysymykset liittyvät pikemminkin tulevaan tarkistukseen, joka pitäisi sisällyttää toiseen ehdotukseen, joka kuuluu Erika II -pakettiin.
Jäsen Watts kuten olen toistanut jo useaan otteeseen olette mielestäni aivan oikeassa, kun haluatte ottaa mustat laatikot käyttöön. Ongelmana onkin missä. Olisi pohdittava myös matkatietojen tallennuslaitetta. On tutkittava mahdollisuutta yhdistää nämä tai yksinkertaisesti harkittava erilaisia järjestelmiä aluksesta ja sen kuljettamasta lastista riippuen.
Tarkistuslauseketta koskevan tarkistuksen 2 komissio voi hyväksyä, mutta tarkistusprosessissa pitäisi ottaa huomioon kolmen vuoden jakso direktiivin käyttöönottopäivän jälkeen eikä sen voimaantulopäivän jälkeen, sillä direktiivin soveltamista on arvioitava riittävän pitkän ajan jälkeen. Voimme hyväksyä tarkistuksen ongelmitta, kun siihen tehdään tämä osittainen muutos.
Paketin toisessa osassa eli luokituslaitoksia koskevassa direktiivissä, haluan korostaa, että olen täysin samaa mieltä Ortuondo Larrean ja myös kaikkien muiden parlamentin jäsenten kanssa, joiden mielestä jäsenvaltioiden on hyvin helppo antaa vain kaikki vastuu luokituslaitoksille ja väistää näin omaa vastuutaan satamaviranomaisten suorittamasta todellisesta valvonnasta.
Taloudellista vastuuta koskevasta tarkistuksesta, joka on kaikkien kiistainalaisin tarkistus, haluan korostaa, että rajaton vastuu on jo otettu periaatteeksi vakavissa puutteissa. On valitettavaa, että emme ole loppujen lopuksi päässeet sopimukseen lievistä puutteista tässä aloitteessa. Verrattuna niihin tärkeisiin meriturvallisuuden parannuksiin, joita tässä tekstissä on yleisesti saavutettu, juutuimme lopulta toistan, että tämä on hieman noloa asiaan, jolla on kokonaisuuden kannalta vähän merkitystä.
Jos keskitymme nyt luokituslaitoksia koskevaan direktiiviehdotukseen esitettyihin tarkistuksiin, haluan todeta, että komissio hyväksyy tarkistukset 2, 5, 6, osittain tarkistuksen 7 sikäli kun siitä poistetaan maininta, että se on toisinto IMO:n päätöslauselmasta 847/20. Emme voi kuitenkaan hyväksyä tarkistusta 1. Tässä olemme parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että liikenteenharjoittajan ja luokituslaitoksen välillä ei saisi olla sukulaisuuteen perustuvia siteitä, ja näin se jo sanotaankin tekstissä. Ongelmana on, että ehdotuksessa mennään hieman pidemmälle, minkä vuoksi ehdotuksen toteuttaminen on käytännössä mahdotonta. Toivon, että voisitte pohtia tarkistusta vielä uudelleen, sillä siitä olisi todellakin hyötyä kaikille.
Tarkistuksissa 3 ja 4 käsitellään kiistanalaista taloudellisen vastuun aihetta. Parlamentti haluaa ottaa käyttöön taloudellisen vastuun enimmäismäärät, ja olen samaa mieltä, että taloudellisen vastuun periaate säilytetään. Itse asiassa komissio pyrki enimmäismäärää koskevalla ehdotuksella suurempaan yhdenmukaisuuteen. Minun on kuitenkin muistutettava teitä, että kaikissa muissa asioissa olemme päässeet sopimukseen.
Nyt täytyy yrittää saada ehdotuksen käsittely etenemään mahdollisimman nopeasti. On etsittävä mahdollisuuksia päästä sopimukseen, ellemme pääse siihen toisessa käsittelyssä. Komissio on aina valmiina ehdottamaan toimintatapoja ja toimimaan välittäjänä, mutta joka tapauksessa haluan toistaa vielä kerran, että Watts ja Ortuondo sekä koko parlamentti ovat tehneet erinomaista työtä, sillä uskon, että siitä on ollut selvästi hyötyä paitsi komissiolle sen omien kantojen muodostamisessa, myös yleisesti ehdotusten laadun parantamisen kannalta.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Yhdenmukaistettu kuljettajatodistus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Van Damin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0151/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisössä jäsenvaltion alueelle tai sen alueelta taikka yhden tai useamman jäsenvaltion alueen kautta tapahtuvan maanteiden tavaraliikenteen markkinoille pääsystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 881/92 muuttamisesta yhdenmukaisen kuljettajatodistuksen osalta (KOM(2000) 751 - C5-0638/2000 - 2000/0297(COD)).

Van Dam
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viime viikkoina on tulevan laajentumisen takia tuotu moneen kertaan esille ne ongelmat, jotka liittyvät muualta tulevaan halpatyövoimaan ja toisaalta EU:n kansalaisten kalliimpaan työvoimaan. Huolet eivät ole aivan perusteettomia. EU:n ulkopuolisen työvoiman työvoimakustannukset ovat paljon matalammat kuin EU:n työntekijöiden työvoimakustannukset. Neuvoston joidenkin jäsenten mukaan se voi vastaavasti johtaa kovempiin paineisiin työmarkkinoilla.
Tämä pelko on osin perusteltua, ainakin kuljetusalalla. Tietyt kansainvälisesti toimivat kuljetusyritykset käyttävät Euroopan unionin sisäisissä, kansainvälisissä kuljetuksissa kolmansien maiden kuljettajia. Nämä erityisesti Itä-Euroopasta ja sen takana sijaitsevista maista tulevat kuljettajat merkitsevät yritykselle pienempiä työvoimakustannuksia kuin heidän EU:sta tulevat kollegansa.
On monta syytä siihen, että EU:n ulkopuoliset kuljettajat voivat yleensä toimia yhteisön kuljetusmarkkinoilla. Ensinnäkin kansainväliset sopimukset, kuten CEMT ja kahdenväliset sopimukset, suovat itäeurooppalaisille yrityksille pääsyn yhteisön markkinoille. Näiden sopimusten mukaan Euroopan unionin ulkopuoliset yritykset voivat suorittaa kansainvälisiä kuljetuksia Euroopan unionin sisällä joko rajoitetusti tai rajoituksitta. Toiseksi EU:n ulkopuoliset kuljettajat voivat kuljettaa yhteisön ajoneuvoja, jos heillä on tarvittavat luvat.
Tässä mietinnössä pohditaan erityisesti viimeksi mainittua seikkaa. Käytännössä on osoittautunut hankalaksi todentaa koko EU:ssa, ovatko ne asiakirjat oikeita, joita EU:n ulkopuolinen kuljettaja esittää tarkistuksessa. Toisin sanoen, onko kyseinen henkilö otettu työhön laillisesti ja täytetäänkö siinä kaikki asiaan kuuluvat sosiaaliset määräykset. Tämän todentamisvaikeuden seurauksena on syntynyt monenlaisia käytäntöjä, joissa EU:n ulkopuoliset kuljettajat tekevät työtä yhteisön yrityksille laittomasti ja huomattavasti pienemmin sosiaalieduin kuin heidän kollegansa EU:ssa. Se johtaa kilpailun vääristymiseen EU:n yritysten välillä ja luonnollisesti EU:n kuljettajien vastalauseisiin.
Sen takia komissio on ehdottanut yksiselitteisen kuljettajatodistuksen käyttöönottoa kaikille kuljettajille, jotka ajavat yhteisön yritysten kuorma-autoja. Tämä todistus - joka vastaa yhteisön lupaa kansainvälisille kuljetuksille EU:ssa - on todistus siitä, että asianosaisen kuljettajan tapauksessa sovelletaan kuljetusyrityksen sijoittautumismaan lakeja ja sosiaalietuja. Todistus ei kerro kyseisten sosiaalietujen sisällöstä vaan pelkästään sen, että niitä sovelletaan kuljettajan työehdoissa.
Komission ehdotuksessa tämä todistus otettaisiin käyttöön kaikille kuljettajille, jotka tekevät työtä yhteisöön sijoittautuneille yrityksille. Se vaikeuttaisi tiettyjä nykyisiä käytäntöjä, erityisesti sitä, että yhden ja saman matkan aikana käytetään monia, eri jäsenvaltioista tulevia kuljettajia. Lisäksi sen toteuttaminen koko EU:ssa merkitsisi huomattavaa hallinnollista taakkaa, koska hyvin lyhyessä ajassa pitäisi myöntää suuri määrä todistuksia. Ehdotus näyttää turhan laajalta kun muistetaan, että toimenpiteen tärkein tavoite on estää niin sanottujen "laittomien", EU:n ulkopuolisten kuljettajien käyttäminen EU:hun sijoittautuneiden yritysten kuljettajina.
Sen takia liikennevaliokunnan enemmistö katsoo, että säännökset pitää aluksi kohdistaa pelkästään kolmansien maiden kuljettajiin. Sillä tavalla tartutaan ongelman ytimeen ja rajoitetaan hallinnollista taakkaa, joka voisi hidastaa ehdotuksen toteuttamista.
Samainen liikennevaliokunnan enemmistö on myös sitä mieltä, että kaksi vuotta sen jälkeen, kun kolmansien maiden kuljettajien todistus on otettu käyttöön, se pitää ulottaa ilman arviointia koskemaan kaikkia kuljettajia, jotka ajavat EU:hun sijoittautuneiden yritysten kuorma-autoja. Tätä perustellaan etenkin niillä sääntöjenvastaisuuksilla, joita myös heidän työoloistaan arvellaan löytyvän.
Siinä vaiheessa, kun todistus ulotetaan koskemaan myös EU:n kuljettajia, syntyy täysin läpinäkyvä tilanne, jossa kansalliset todistukset työsuhteesta voidaan korvata kuljettajatodistuksella. Silloin on kyllä aihetta torjua työehtoihin kohdistuvaa kasvavaa painetta, jotta alan kilpailupaineita ei anneta uudestaan kiertotietä kuljettajien maksettaviksi.
Arvoisa puhemies, jos hyväksymme tämän ehdotuksen, se ei merkitse kaikkien EU:n ulkopuolisiin kuljettajiin liittyvien ongelmien ratkeamista. Nykyiset CEMT-sopimukset ja kahdenväliset sopimukset tarjoavat myös EU:hun sijoittautuneille yrityksille vielä huomattavia mahdollisuuksia palkata kolmansien maiden kuljettajia EU:n sisäisille kansainvälisille kuljetuksille. Sen takia haluankin päättää osuuteni pyytämällä jäsenvaltioita muistamaan tämän ehdotuksen perusajatuksen näitä lupajärjestelmiä koskevissa neuvotteluissa.

Grosch
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin aluksi kiittää esittelijää hänen mietinnöstään mutta myös komissiota ehdotuksesta, jonka se on valmistellut suhteellisen lyhyellä varoitusajalla. Meidän ei pitäisi unohtaa, että kolme neljännestä Euroopan rahtiliikenteestä hoidetaan edelleen maanteitse ja että työolosuhteet ovat siten yhä tärkeä ongelma, koska niillä on välittömiä taloudellisia, mutta myös turvallisuuspoliittisia vaikutuksia.
Niin sanottu sosiaalinen polkumyynti vääristää markkinoita. Sääntelemättömässä kilpailussa - jonka valitettavasti tunnemme maanteiltä - melkeinpä vain suurilla kuljetusyrityksillä on keskipitkällä aikavälillä enää mahdollisuus pysyä hengissä. Joka tapauksessa pienillä kuljetusyrityksillä on jatkuvasti aina vain vaikeampaa, sillä kilpailu on hyvin ankaraa, ja sitä harjoitetaan osittain turvallisuuden kustannuksella, ajo- ja lepoaikojen kustannuksella, mutta myös asianmukaisten työolosuhteiden kustannuksella. Tämä ongelma mainitaan osittain ja myös ratkaistaan tässä ehdotuksessa.
Kuljettajatodistuksen käyttöönotto on ensimmäinen ratkaisu, mutta se on silti - vaikkakin aina jotain - vain osaratkaisu. Sillä älkäämme unohtako, että monet unionin rajanaapureina olevista kolmansista maista tulevat kuljetusyritykset hyödyntävät sekä sijaintiaan että tiettyjä lupia - oli sitten kyse CEMT-lupajärjestelmästä tai kahdenvälisistä kuljetusluvista - voidakseen ylläpitää alhaisia sosiaalisia ja palkkastandardeja.
Meidän on siksi pureuduttava tähän asiaan laajemminkin kuin tässä mietinnössä, mikäli suhtaudumme tosissamme liikenteeseen, työolosuhteisiin ja erityisesti maantieliikenteen turvallisuuteen.
Esittelijä ehdottaa, että asetuksen soveltamisala rajattaisiin vain kolmansista maista tuleviin kuljettajiin. Komissio oli sitä mieltä - ja tämä on minusta erittäin hyvä ajatus - että sääntö pitäisi laajentaa koskemaan kaikkia kuljettajia. Mahdollisesti käsiteltävänä olevat tarkistukset ovat terve kompromissi, koska me haluaisimme ottaa ensimmäisessä vaiheessa huomioon kolmansien maiden kuljettajat ja toisessa vaiheessa kaikki kuljettajat, sillä pidämme tätä yleisenä ja myös kaikille kuljettajille hyödyllisenä toimena.
Tämä mahdollistaa myös hallinnollisen taakan jakamisen kahdelle tasolle. Itse tiedän rajakunnan asukkaana, että myös Euroopan sisäisellä tasolla riittää valvottavaa tällä alueella.
Ja sitten kun meillä on uudet ajopiirturit ja kartat, voimme lisäksi ottaa käyttöön myös yhtenäistetyn tarkastusjärjestelmän, joka ottaisi huomioon sekä sosiaaliset että turvallisuusnäkökohdat. Siksi ehdotammekin, että työskenneltäisiin kahdessa vaiheessa, ja me toivomme myös, että valtiot ymmärtävät saman kuin muidenkin säännösten kohdalla, nimittäin että kaikki säännökset ovat tehokkaita vain, jos myös tarkastukset ovat tehokkaita.

Piecyk
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä van Damia. Uskon, että hän on tuonut käsittelyyn erittäin hyvän mietinnön. Kun tarkastelee vielä kerran sen perusteluja, voi todeta, että se sisältää melkoisen määrän argumentteja ja aineistoa siitä, mitä Euroopan maanteillä tapahtuu. Euroopan maanteillä tapahtuu sellaista, mitä täytyy kutsua rikolliseksi tai sikamaisuudeksi tai molemmiksi yhtä aikaa ja mikä ei useinkaan ole hyväksyttävää! Esittelijä van Dam on mietinnössään käsitellyt hyvin laajasti myös sitä, ettemme ratkaise kaikkia ongelmia tämän asiakirjan avulla. Mutta uskon, että pääsemme hoitamaan ainakin yhden tärkeän asian pohjiaan myöten, nimittäin sen, että joidenkin kuorma-autoalan mustien lampaiden harjoittamalle sosiaaliselle polkumyynnille pannaan piste. Täytyy aina pitää kiinni siitä, että suuri enemmistö, kuten uskon, hoitaa asiat kunnolla. Nyt on kyse muutamasta harvasta yrityksestä, joiden toiminnalla on kuitenkin tuhoisat seuraukset. Ajo- ja lepoajat ovat yksi asia, niissä täytyy pysyä, ei muusta puhettakaan, ja kuljettajien sosiaaliset työolosuhteet ovat toinen näkökohta.
Kaikilla kuljettajilla on oikeus olla työsuhteessa, jossa noudatetaan jäsenvaltioiden normaaleja työolosuhteita. Täytyy estää yritys pysyä ajo- ja lepoaikasäännösten rajoissa käyttämällä kahta kuljettajaa matkalla Keski- tai Itä-Euroopasta ja samalla saada palkkoja polkemalla kilpailuetua, sillä jos kaksi kuljettajaa ansaitsee yhdessä vähemmän kuin kuljettaja, joka on jossakin jäsenvaltiossa normaalissa työsuhteessa, asia ei yksinkertaisesti ole kunnossa. Sellainen on sikamaisuutta, josta täytyy saada polttomerkki!
Siksi onkin hyvä, että aloitamme ensin kolmansista maista, niin kuin olemme nyt ehdottaneet. Aika pian säännös pitäisi laajentaa koskemaan myös unionia, jäsenvaltioita, niin että määräykset koskisivat kaikkia. Toivon, ettei se kestä enää niin kauan kuin Erika-paketin yhteydessä, vaan että saamme säännöksen aikaan hyvin nopeasti. Itälaajentuminen on ovella, ja me tarvitsemme täällä säällisiä sosiaalisia olosuhteita mutta myös reiluja kilpailun ehtoja maanteillemme ja ajoelinkeinolle.

Bouwman
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, haluan kiittää teitä tekemästänne työstä. Ensimmäiset parlamentissa esittämäni kysymykset koskivat tätä asiaa, sillä en tuntenut kovin hyvin tällaisiin asioihin liittyviä mekanismeja. Luin viime joululomalla jotakin itäeurooppalaisten kuljettajien laittomasta palkkaamisesta, jota kutsutaan sosiaaliseksi polkumyynniksi. Ajattelin, että sille pitää yksinkertaisesti tehdä jotain, ja niin ajatteli todennäköisesti moni muukin. Joka tapauksessa siihen on reagoitu varsin nopeasti, ja haluan esittää kiitokseni sen johdosta.
Ongelmaa eivät ole nostaneet esille pelkästään ammattijärjestöt vaan myös työnantajat. Toiminta oli yhteistä. Haluan korostaa, että kannatamme painokkaasti työvoiman vapaata liikkuvuutta. Rajaliikenne herättää tietysti vilkasta keskustelua, joka on kärjistynyt erityisesti Saksassa ja Itävallassa, ja siihen liittyy monenlaisia ongelmia, mutta kun Euroopan unionissa tehdään työtä, tapahtuipa se sitten ennen laajentumista tai laajentumisen jälkeen, niin se työ täytyy tehdä unionissa sovellettujen työehtojen ja työaikalainsäädännön mukaisesti. Niin yksinkertaista se on. Se merkitseekin, että joidenkin maiden pitää harkita, pitäisikö niiden vähitellen säätää vähimmäispalkat ja vähimmäisstandardit, sillä muuten valvonta on vaikeaa.
Minusta on sääli, että emme rajoitu aluksi kolmansiin maihin. Sitä on jo perusteltu täällä. Haluan erityisesti muistuttaa arvioinnin tärkeydestä, sillä kysymys ei ole vain tästä asiasta vaan myös muutosta Luxemburgiin, ja sen lisäksi on suuri joukko muita toimia, jotka antavat siihen aihetta. Meidän pitää varoa, että emme ole aina myöhässä.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea kiittää esittelijään hänen tekemästään työstä. Mielestäni tämä on jälleen yksi tilaisuus, joissa toimielimet antavat tyytyväisenä tukensa uudelle toimelle, jonka tarkoituksena on tehdä loppu sellaisista käytännöistä, jotka voisivat vaarantaa ammattikuljettajien työolot ja maanteidemme turvallisuuden.
Parlamentti, komissio ja neuvosto toteavat yhdessä, että olisi todella tärkeää myöntää kuljettajille yhdenmukainen asiakirja, kuljettajatodistus, joka helpottaisi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten työtä, kun he arvioivat, onko kuljettajalle myönnetty lupa liikkeenharjoittajan sijoittautumisjäsenvaltion lainsäädännön mukainen.
Tällainen toimenpide voi tietenkin auttaa takaamaan, että EU:n työoloja kunnioitetaan, ja näin ollen myös Euroopan kansalaisten vaatiman liikenneturvallisuuden tason eikä vain takaamaan liikenneturvallisuuden tasoa, vaan se voi auttaa myös tekemään lopun epälojaalista kilpailusta ja takaamaan näin ollen sen, että sisämarkkinat todellakin toimivat riittävän hyvin.
Perusero kolmen toimielimen lähestymistapojen välillä liittyy tämän uuden toimen soveltamiseen. Komissio ehdotti, että kaikilla kuljettajilla, jotka tekevät myös kansainvälisiä kuljetusoperaatioita, olisi kansallisuudestaan riippumatta mahdollisuus saada tämä todistus, ja tällä tavoin säilytettäisiin kaikkien kuljettajien yhtäläinen kohtelu ja vältettäisiin nimenomaan sosiaalista polkumyyntiä.
Koska neuvosto on huolissaan jäsenvaltioille tämän asiakirjan myöntämisestä koituvasta hallinnollisesta taakasta, se soveltaa asetusta mieluummin ensin kolmansien maiden kansalaisiin ja harkitsee sen soveltamisalan laajentamista vasta myöhemmin. Mielestäni tässä istunnossa annettiin tästä hyvin rakentava ehdotus ja haluan kiittää siitä Van Damia ja muita valiokunnan jäseniä. Uskon, että tämän ehdotuksen avulla voimme ehkä vastata tarpeeseen saada nopeita tuloksia kolmansien maiden kuljettajien kohdalla ja auttaa myös unionin jäsenvaltioita ongelmissaan. Tällä tavoin nämä voivat heti sitoutua ottamaan vastuulleen sen huomattavan hallinnollisen lisätaakan, jota asetuksen soveltaminen myös jäsenvaltioiden kuljettajiin merkitsisi.
Komission mielestä nopea edistyminen tässä asiassa lisäisi huomattavasti tämän toimen arvoa. Tämän vuoksi komissio on jo ilmoittanut tehneensä periaatesopimuksen neuvoston näkökannasta, vaikka se eroaakin selvästi komission alkuperäisestä ehdotuksesta. Itse asiassa pidän kiinnostavana parlamentin kantaa soveltaa asetusta siirtymäajan jälkeen myös unionin jäsenvaltioiden kuljettajiin. Olen vakuuttunut siitä, että on erittäin tärkeää, että neuvosto ja parlamentti hyväksyvät tämän tärkeän asetuksen mahdollisimman pian.
Sen vuoksi haluan tehdä tämän erittäin selväksi luulen, että parlamentin ajatus siirtymäajan mukaan ottamisesta voisi antaa tarvittavat ainekset neuvoston kompromissia varten, ja tämän vuoksi haluaisin hyväksyä ajatukseen sisältyvän tärkeän sysäyksen sopimukseen pääsemiselle, ja sen vuoksi hyväksyn tarkistuksen 6, joka mielestäni auttaa yhdistämään nämä kaksi ongelmaa.
Muista parlamentin ehdotuksista haluan sanoa kannattavani täysin parlamentin arvokasta ehdotusta joka esitetään tarkistuksessa 7 lisätä todistukseen tiettyjä kuljettajaa koskevia lisätietoja, sillä tällä tavoin todistuksesta tulee mielestäni selkeämpi ja täsmällisempi ja samalla vältetään tai ainakin vähennetään mahdollisia väärinkäytöksiä.
En voi kuitenkaan hyväksyä tarkistuksia 1, 2, 3 ja 4, sillä ne eivät vaikuta millään tavoin asetuksen tavoitteen toteutumiseen. En voi hyväksyä myöskään tarkistusta 5, sillä se voisi aiheuttaa pikemminkin sekaannusta kuin parantaa asetustekstiä.
Haluaisin kiittää teitä kaikkia hedelmällisestä yhteistyöstä tässä asiassa. Toivon, että voitte hyväksyä nyt teille ehdottamani kannan, jossa hyväksyn tarkistukset 6 ja 7, ja toivon, että seuraavassa liikenneministerien neuvostossa voimme tämän pohjalta muodostaa yhteisen kannan jo ensimmäisessä käsittelyssä, sikäli kun parlamentti hyväksyy komission kannan.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
(Istunto päättyi klo 11.25.)

