
Puhemies. 
    Julistan istunnon avatuksi. 

Swoboda (PSE ).
    Arvoisa puhemies, vaikka kannatan todella kiireellistä käsittelyä koskevaa pyyntöä, haluan kuitenkin korostaa, että ehdotuksen täytäntöönpanossa on sovellettava varovaisuutta, jotta ei tuhottaisi paikallista taloutta, varsinkaan kalastusalaa. Tällä varaumalla kannatamme ehdotusta ja kiireellistä käsittelyä koskevaa pyyntöä. 
Kauppi (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoroni ei koske äänestystä alusten siirtämisestä hyökyaallosta kärsineisiin maihin vaan parlamentin tulkkausongelmia. Käytin puheenvuoron eilisessä täysistunnossa. Minulla oli kahden minuutin puheaika, ja tulkit esittivät poliittisen viestini aivan väärinpäin. Se sai minut näyttämään typerältä. Kollegat eivät ymmärtäneet sanaakaan suomenkielisestä puheestani.
Tämä on pienten kieliryhmien osalta jatkuva ongelma parlamentissa. En aio enää puhua suomeksi täysistunnossa, jos siitä seuraa, että poliittinen viestini käännetään väärin päin. Sama toistui jälleen tämän istunnon alussa puolan kielen kanssa, joka on todella kaunis kieli. Tulkkaus ei ole tehtäviensä tasalla, ja tämä on kauhea ongelma parlamentissa. Haluan, että tämä merkitään pöytäkirjaan. 
Puhemies.
   Esittämänne huoli merkitään pöytäkirjaan, jäsen Kauppi. Ymmärrän, miksi puhuitte englanniksi sen sijaan, että olisitte käyttänyt suomen kieltä. Asia on vakava, ja aiomme tarkastella sitä. 
Morillon (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, kalatalousvaliokunnan puheenjohtajana kerron teille, kuinka paljon arvostamme kiireellistä käsittelyä koskevaa pyyntöä. Olemme seuranneet, mitä komission jäsen Borg on tehnyt tragedian jälkeen, ja olemme tukeneet häntä. Käytännön tasolla pidämme kalatalousvaliokunnan ylimääräisen kokouksen klo 17.30 tarkastellaksemme, kuten jäsen Swoboda totesi, mitkä toimenpiteet ovat kokouksen mukaan alan etujen mukaisia. Periaatteessa kannatan täysin kiireellistä käsittelyä ja uskon useimpien jäsenten olevan samalla kannalla. 
Schlyter (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, olemme nyt kuulleet kahden asian kannattajan puheenvuorot, ja sääntöjen mukaan meillä on oikeus kuulla myös yhden vastustajan puheenvuoro. Myönnettäköön aluksi, että kaikki haluavat antaa mahdollisimman nopeasti mahdollisimman tehokasta apua. Minusta kiireellinen käsittely ei kuitenkaan ole viisasta.
Se on kaunis ajatus, vanhojen kalastusalusten vieminen, mutta se ei toimisi kovin hyvin. FAO:lle ei ole toimitettu minkäänlaisia luetteloita siitä, mitä aluksia valtiot haluavat. Lisäksi se varoittaa vääriin varusteisiin ja tarpeettoman suureen kapasiteettiin liittyvistä ongelmista. Nämä asiat on selvitettävä ensin.
Lisäksi paikallisten kalastusjärjestöjen konferenssi kokoontui viime viikolla Sumatrassa, ja siihen osallistui edustajia muun muassa Indonesiasta, Thaimaasta ja Sri Lankasta. He vastustavat vanhojen alusten tuontia. He haluaisivat mieluummin tukea paikallisille laivanrakentamoille ja kalastuslaivastolle. Jotta ehdotuksesta tulisi toimiva ja juuri tarpeita vastaava, on noudatettava tavanomaisia menettelyjä, jotta voidaan paremmin ottaa yhtälössä huomioon myös paikalliset mielipiteet. Tarvitaan lisää vuoropuhelua FAO:n ja paikallisten kalastajien kanssa, ennen kuin voimme äänestää. 

Cavada (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyväksyessään mietinnön kansalaisvapauksien ja –oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta kannatti luonnollisesti kiireellistä käsittelyä koskevaa neuvoston pyyntöä, mutta samalla valiokunta kehotti neuvostoa käyttämään kaikkia diplomaattisia keinoja ennen tekstin lopullista hyväksymistä tarkistuksella lainsäädäntöpäätöslauselmaan sekä asetuksen johdanto-osaan. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kehotan tämän vuoksi parlamenttia noudattamaan sen valiokunnan ehdotusta, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia. Myös kehitysyhteistyövaliokunta kannatti ehdotusta yksimielisesti.
Menettelyn vuoksi ja mahdollisten kolmansien osapuolien aiheuttamien kiistojen ehkäisemiseksi kehotan teitä kiinnittämään neuvoston huomion siihen, että parlamentille on toimitettava kuulemisvaiheessa täydelliset tekstit, myös liitteet. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
- Goebbelsin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A6-0026/2005) taloudellisesta tilanteesta Euroopan unionissa – alustava kertomus talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista [2004/2269(INI)];
- Karasin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A6-0025/2005) Julkinen talous EMUssa – 2004 [2004/2268(INI)]. 
Goebbels (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, makrotalouspolitiikkaa koskeva keskustelu on käymässä yhä ideologisemmaksi. Tässä yhteydessä konservatiivinen ja liberaali enemmistö vääristeli alustavaa mietintöäni talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista poistamalla kaikki viittaukset tarpeeseen koordinoida Euroopan talouspolitiikkaa, vaikka sitä edellytetäänkin perustamissopimuksen 4 artiklassa. Samainen enemmistö kieltäytyy hyväksymästä tosiseikkoja, sitä, että vakaus- ja kasvusopimusta on mukautettava talouden suhdanteisiin ja että komission on myös arvioitava julkisten menojen laatua analysoimalla valtioiden mahdollista alijäämää. Ecofin-neuvosto onneksi tuottaa pian pettymyksen näille vakautta hintaan mihin hyvänsä ajaville tahoille. Vahvistaakseen tätä ääriliberalistista jääräpäisyyttään enemmistö hyväksyi kaksi tarkistusta, joista toisessa vaaditaan verotuksen yleisen tason laskemista ja toisessa katsotaan, että työajan yleinen pidentäminen on välttämätöntä. Joidenkin jäsenten mielestä tämä todennäköisesti vastaa Kokin kertomuksessa vaalittua tasapainoa joustavuuden ja turvallisuuden välillä; enemmän työtä työntekijöille ja vähemmän veroja varakkaille.
Arvoisa puhemies, arvioikaamme tyynesti Euroopan taloutta. Vuosi 2004 oli maailmantalouden huippuvuosi. Kansainvälinen kauppa oli ennätyslukemissa. Kansainvälisen työjärjestön (ILO) uudessa raportissa kuitenkin todetaan, että vahvasta talouskasvusta – yli viiden prosentin kasvusta – huolimatta työttömyys ei juurikaan ole vähentynyt maailmassa. Suhteellinen köyhyys on tosin laskenut. EU:ssa on koettu vain maltillista kasvua ja työttömyyden hienoista vähentymistä, varsinkin uusissa jäsenvaltioissa, ja kuitenkin ILOn mukaan tuottavuus 25 jäsenvaltion EU:ssa on "parantunut maailman keskitasoa nopeammin". Tämä selittää kenties sen, miksi unioni on suurin tavaroiden ja palvelujen viejä ja miksi Saksa yksinään suoriutuu paremmin kuin Yhdysvallat, Kiina tai Japani.
Eurooppa, joka on maailman suurin viejä ja suurin ostaja – Eurooppa, joka saa taloutensa tasapainoon – ei voi olla niin huonossa tilanteessa kuin vallalla oleva europessimismi haluaisi meidän uskovan. En ole ajautumassa autuaaseen euro-optimismiin. Unioni voisi selviytyä paremminkin. Kasvu ei ole riittävää, ja työttömyyttä on liikaa, erityisesti tietyissä suurissa valtioissa, kuten vaikkapa unionin perinteisissä voimatekijöissä, Saksassa ja Ranskassa. Ääriliberaaleille perimmäiset syyt ovat selviä; ongelma perustuu vakauspolitiikan vaatimuksiin ja rakenneuudistusten puutteeseen. Rakenneuudistuksia on kuitenkin toteutettu lukuisissa valtioissa, Raffarinin hallitus on toteuttanut eläkeuudistuksia ja liittokansleri Schröder on varmistanut Hartz 1-, Hartz 2- ja hiljattain myös Hartz 3- ja 4- lakien hyväksymisen
Ilman kasvua rohkeimmatkin rakenneuudistukset kuitenkin menettävät voimansa. Tämä on talouspoliittisen komitean näkemys. Rakenneuudistuksia koskevassa vuosikertomuksessaan se toteaa selvästi, että hallitukset "voivat nauttia rakenneuudistustensa hedelmistä kasvun ja työpaikkojen osalta vain asianmukaisessa makrotaloudellisessa ympäristössä". Vaikka euroalueen alijäämä onkin kasvanut – tosin jääden edelleen merkittävästi jälkeen Yhdysvalloista ja Japanista – tulokset hämmästyttävät uskonsa puolustajia. Vakaus- ja kasvusopimuksen tarkoituksena oli estää se, että julkinen velka johtaisi korkojen nousuun, ja estää näin euron heikkeneminen. Asioiden edettyä Euroopan keskuspankki on voinut asettaa kaikkien aikojen alhaisimpia korkoja, ja euro on lähes liian vahva suhteessa kuningasdollariin. Kurssivaihteluista ja öljymarkkinoista huolimatta inflaatioaste on pysynyt euroalueella hyvin matalana, ja euroalueella asuvien ostovoima on suurempi kuin Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan asukkailla.
Todisteiden mukaan euroalueen ongelma ei ole vakauden puute, vaan kasvun puute. Erityisesti Saksassa ja Ranskassa, mutta myös Italiassa sisäinen kysyntä on riittämätöntä. Kaikki valtiot ovat vähentäneet investointeja rajoittaakseen julkisen talouden alijäämää. Koska saksalaiset ja ranskalaiset eivät kuluta tarpeeksi, myös yksityinen sijoitustoiminta on pysähdyksissä. Miksi investoida, jos kysyntä hiipuu? Toisaalta säästöjen taso on euroalueella korkea, erityisesti Ranskassa ja Saksassa. Tämä on osoitus luottamuksen puutteesta ja tulevaisuuden pelosta. Yhdessä Euroopan valtiossa kasvu on kuitenkin huomattavaa, eivätkä työttömyysluvutkaan ole niin hälyttäviä. Tämä valtio on Yhdistynyt kuningaskunta. Miksi näin on? Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on tukenut sisäistä kysyntää aktiivisemmalla investointipolitiikalla ja veropolitiikalla, joka ei ole juuttunut sokeaan omistautumiseen vakauden oikeaoppisuudelle, vaan joka pyrkii tasapainottamaan suhdannevaihteluita. Lisäksi britit kuluttavat, vaikka heillä on lähes yhtä paljon velkaa kuin Yhdysvalloilla. Ainoa epäkohta Yhdistyneessä kuningaskunnassa verrattuna euroalueeseen on, että siellä maksetaan 4,75 prosentin peruskorkoa, joka euroalueella on vain kaksi prosenttia.
EU ja erityisesti euroalue tarvitsevat lisää kasvua, ja kasvu voi perustua vain sisäiseen kysyntään, julkisiin ja yksityisiin investointeihin sekä kulutukseen. Noin 90 prosenttia unionin kaupasta käydään 25 jäsenvaltion kesken. Vaikka unioni onkin kilpailukykyinen maailmankaupassa, kasvu ei perustu ulkoiseen kysyntään. Vaikka jotkin pienet valtiot elävätkin pääosin ulkoisen kysynnän varassa, suuret valtiot ovat aina ensisijaisesti riippuvaisia sisäisestä kysynnästä. Lisäksi niiden, jotka äänekkäästi vaativat, että Euroopan kilpailukyvyn on perustuttava sosiaalisesti alhaisimpaan tarjoukseen ja matalampiin palkkoihin, on tunnustettava, että kauppaa käydään suurimmilta osin niiden valtioiden kanssa, joissa palkkataso ja sosiaaliturvakustannukset ovat samanlaisia kuin Euroopassa. Unioni ei myöskään edisty leikkaamalla palkkoja ja näin myös kulutusta. Kulutusta ja varsinkin investointeja on elvytettävä koordinoidusti. Perustamissopimuksen 4 artiklan mukaan talouspolitiikkaa on koordinoitava. Vakaus- ja kasvusopimuksen älykkään uudistuksen ansiosta unionin kasvu ja työpaikkojen lisääntyminen elpyvät. 
Karas (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esittelijöiden tehtävänä on sekä esitellä puolueidensa kannat että hyväksytyt mietinnöt. Se, että molemmat mietinnöt saivat aikaan kiivasta poliittista keskustelua valiokunnassamme, koska niissä käsitellään lainsäädännöllisten mietintöjen sijaan edistymistä koskevia päätöksiä, osoittaa, että vaikka molemmat mietinnöt hyväksyttiin suurella enemmistöllä, yksi ryhmä pidättyi äänestämästä kummastakaan mietinnöstä. Tämä on osoitus perustavaa laatua olevien poliittisten pohdintojen ja molemmissa mietinnöissä käsiteltyjen yleistä suuntausta koskevien kysymysten merkityksestä.
Rajaan huomautukseni koskemaan mietintöä sellaisena kuin se on hyväksytty. Esitän kolme alustavaa huomautusta. Ensinnäkin, Euroopan unioni on oikeudellinen yhteisö, ja vaikka olemme oikeudellinen yhteisö, 12 jäsenvaltiota on rikkonut vakaus- ja kasvusopimuksen tai perustamissopimuksen määräyksiä vakaus- ja kasvusopimuksen hyväksymisestä alkaen. Näistä viisi valtiota kuuluu euroalueeseen: Portugali, Saksa, Ranska, Alankomaat ja Kreikka. Lisäksi on Yhdistynyt kuningaskunta, johon ei sovelleta liiallista alijäämää koskevaa menettelyä, mutta jota perustamissopimuksen 116 artiklan 4 kohdassa esitetty vaatimus kuitenkin velvoittaa.
Toinen alustava huomautukseni on, että euro on menestyksekäs yhteisvaluutta, joka on tehnyt sisämarkkinoista kotimarkkinat, mutta yhteistä talousarviopolitiikkaa ei ole. Tämän vuoksi tarvitsemme yhteisen poliittisen kehyksen, jotta euro voi saavuttaa koko potentiaalinsa ja jotta Euroopan unioni voi saavuttaa kasvua ja työllisyyspolitiikkaa koskevat tavoitteensa. Tässä on kuitenkin ristiriita: vuonna 2002 vain neljässä euroalueen jäsenvaltiossa, jotka vastasivat yhteensä 18 prosentista euroalueen BKT:sta, oli edes jossakin määrin tasapainoinen talousarvio, ja vuonna 2004 näitä jäsenvaltioita oli viisi.
Kolmas alustava huomautukseni on, että Lissabonin strategia tarjoaa meille perustan entistä suuremman kasvun ja työllisyyden saavuttamiseksi ja kilpailukykymme lisäämiseksi. Mietinnössä esitetty tosiasia on, että viime vuosikymmenellä EU:n talouskasvu oli huomattavasti potentiaalia heikompi, eikä taantuma koskenut pelkästään yksityisiä investointeja vaan myös julkisia bruttoinvestointeja, jotka ovat euroalueella vähentyneet 1970-luvun alun 4 prosentista BKT:sta 2,4 prosenttiin.
Ihmiset tekevät tästä kaikesta erilaisia johtopäätöksiä. Jotkut syyttävät vakaus- ja kasvusopimusta, koska sanomme, että laillisesti sitovia määräyksiä ei ole noudatettu, ja toisten mielestä emme ole tehneet kotitehtäviämme ja meiltä puuttuu poliittista tahtoa. Meidän on käynnistettävä rakenneuudistukset. Meidän on otettava demografiset suuntaukset lähtökohdaksi muuttaessamme todellisuuttamme. Vakaus- ja kasvusopimus on menestys, sillä siinä korostetaan tarvittavia rakenneuudistuksia, epäonnistunutta talousarviopolitiikkaa ja euroon liittyviä riskejä koskevaa poliittista keskustelua, mikä näin saa aikaan poliittista keskustelua.
Valiokunnan enemmistö kannatti tätä näkökohtaa. Mietinnössä, jonka aiheena on, että täytäntöönpanossa tarvitaan vahvempaa poliittista tahtoa, enemmän rohkeutta ryhtyä pitkän ajanjakson uudistuksiin sekä vakavampaa lähestymistapaa ja vähemmän selityksiä, todetaan myös, että tarvitaan suurempaa uudistushalukkuutta sekä avoimempaa asennetta kansalaisiin. Saksan väite, jonka mukaan yhdistymisen kustannukset on tähän mennessä jätetty kokonaistuloksen ulkopuolelle, on osoitus siitä, kuinka epärehellistä keskustelusta on tullut, sillä Saksa on noudattanut vakautta ja kasvua koskevia kriteerejä jo tämän vuosikymmenen alusta alkaen; se on noudattanut vakaus- ja kasvusopimusta, eikä sillä ole ollut ongelmia sopimuksen kanssa 10 vuoteen.
Pyydän teitä kannattamaan käsiteltävänänne olevaa mietintöä, jos toivotte vakauden, kasvun ja työllisyyden lisääntyvän ja jos toivotte Euroopan lainsäädäntöä ja perustamissopimusta noudatettavan. 
Almunia,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella omasta puolestani ja komission puolesta tarkasteltavana olevien kahden mietinnön esittelijöitä, jäsen Goebbelsiä ja jäsen Karasia, sekä kaikkia talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäseniä, jotka ovat auttaneet laatimaan tekstin, josta tänään keskustelemme täysistunnossa.
Minun on todettava, että olen suuressa määrin samaa mieltä molemmissa mietinnöissä esitetyistä analyyseistä. Mitä tulee Lissabonin strategiaan, voimme nyt viiden vuoden kuluttua siitä, kun Eurooppa-neuvosto hyväksyi sen, olla kaikki yhtä mieltä tarpeesta vahvistaa uudelleen strategian tavoitteita ja pilareita, tarpeesta ratifioida ne ja tukea niitä sekä ilmaista pahoittelumme siitä, että näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavan politiikan täytäntöönpano on viivästynyt.
Mitä tulee julkisen talouden tilaan ja talousarvioiden ja julkisen talouden tilinpidon kehityksen nykyiseen seurantakehykseen — vakaus- ja kasvusopimukseen — olemme yhtä mieltä viitearvoista, perustamissopimuksessa esitetyistä pilareista. Yleisesti ottaen julkisen talouden kehitys talous- ja valuuttaliitossa on sopimuksen voimaantulosta alkaen ollut oikeansuuntaista, mutta kuten jäsen Karas totesi, on liian paljon valtioita, tällä hetkellä kymmenen, joilla on liikaa alijäämää. Joissakin unionin jäsenvaltioissa julkisen velan taso verrattuna niiden BKT:hen on yli 60 prosenttia enemmän kuin perustamissopimuksessa esitetty viitearvo. Meidän on siis tarkasteltava ja etsittävä parannuskeinoja sopimuksen soveltamiseen, ja meidän on vahvistettava välineitä, joilla pyrimme tekemään tästä taloushallinnon kehyksestä menestyksekkään.
Haluan selittää teille komission kannan ensimmäiseen mietintöön. On selvää, että Euroopan unionissa ja varsinkin euroalueella kasvu on alhaisempaa kuin kilpailijoillamme, kuin muilla teollistuneen maailman alueilla, puhumattakaan uusista talouksista, joissa kasvuaste on kuusi, seitsemän tai jopa kymmenen prosenttia. Alhainen kasvu johtaa tilanteeseen, jossa työttömyyttä on runsaasti ja työpaikkoja vähän. Tämä uhkaa sosiaalisen mallimme kestävyyttä ja yleisesti ottaen yhteiskuntamallimme kestävyyttä.
Rakenneuudistukset ovat näin ollen välttämättömiä, ja tämän osalta komissio ehdotti, kuten arvoisat parlamentin jäsenet tietävät, 2. helmikuuta antamassaan tiedonannossa tiettyjä suuntaviivoja Lissabonin strategian tarkistamiseksi ja parantamiseksi. Komissio esitti myös lukuisia ensisijaisia tavoitteita, jotka perustuivat kolmeen olennaiseen tekijään: ensinnäkin, Euroopasta on tehtävä houkuttelevampi paikka investoinneille ja työnteolle, sisämarkkinoita on laajennettava ja kehitettävä, sääntelyä on kehitettävä, on taattava avoimet ja kilpailukykyiset markkinat sekä laajennettava ja parannettava Euroopan infrastruktuuriverkostoa. Toiseksi, on parannettava tietämystä ja innovaatioita kasvun keskeisinä tekijöinä, lisättävä ja parannettava tutkimusta ja kehittämistä, kannustettava innovaatioita ja tietotekniikan käyttöönottoa sekä panostettava vankan eurooppalaisen teollisuuden luomiseen. Kolmanneksi, on noudatettava tavoitetta, jonka mukaan on luotava enemmän ja parempia työpaikkoja, suunniteltava toimintatapoja, joilla ihmiset kiinnostuvat yhä enemmän työmarkkinoista, on nykyaikaistettava sosiaaliturvajärjestelmiä, lisättävä työntekijöiden ja yritysten mukautuvuutta ja investoitava inhimilliseen pääomaan.
Näiden tekijöiden perusteella voimme saada aikaan uutta vauhtia, jota Lissabonin strategian luojat — jos saan käyttää tätä ilmaisua — ajattelivat viisi vuotta sitten, ja ottaa kiinni menettämämme ajan. Samalla meidän on toimittava vastuullisemmin kansallisella tasolla, sillä on selvää, että monet Lissabonin strategian menestymisen edellyttämät toimet kuuluvat kansalliseen toimivaltaan.
Komissio katsoo, että makrotalouspolitiikan tehtävänä on tässä yhteydessä ylläpitää kasvua. Kasvumahdollisuuksien lisääminen liittyy kuitenkin olennaisesti rakenneuudistuksiin. Emme voi luottaa siihen, että se on saavutettavissa makrotalouspolitiikalla. Tämä tehtävä kuuluu rakenneuudistuksille, kuten Euroopan komission esittämässä luettelossa mainituille uudistuksille.
Mitä tulee toiseen mietintöön — jossa käsitellään vakaus- ja kasvusopimusta ja julkisen talouden tilannetta — jonka jäsen Karas juuri esitteli, minun on korostettava, että Ecofinissä käytävät neuvottelut edistyvät tyydyttävällä tavalla: viime viikon istunnossa edistyttiin jälleen. Vielä järjestetään kokouksia, kuten euroryhmän kokous 7. maaliskuuta ja Ecofinin istunto 8. maaliskuuta, jotka ovat hyödyllisiä sopimukseen pääsemisen kannalta.
Suhtaudun optimistisesti mahdollisuuteen päästä Eurooppa-neuvoston istunnossa, joka pidetään 22. ja 23 maaliskuuta, sopimukseen, jossa säilytetään perustamissopimuksessa esitetyt periaatteet ja viitearvot sekä noudatetaan kurinalaista verotus- ja talousarviopolitiikkaa koskevia perustamissopimuksen pilareita, joita meidän kaikkien on noudatettava. Sopimuksessa olisi parannettava välineitä, jotta vakaus- ja kasvusopimuksen hallinnossa voidaan ehkäistä viime vuosina koetut epäonnistumiset, auttaa liiallisen alijäämän ongelmista kärsiviä valtioita mukautuksiin, noudattamaan perustamissopimuksen viitearvoja niin alijäämän kuin velankin kannalta, korostamaan entistä enemmän kestävyyttä ja pitkän ajanjakson politiikkaa, sillä kohtaamme väestön ikääntyessä haasteen, ja samalla meidän on luotava selkeämpi yhteys kasvun ja kasvustrategian kannalta tarpeellisen tekijän, budjettikurin, sekä lisääntyvän työllisyyden ja kestävyyden — toisin sanoen Lissabonin strategian — välille, sillä nämä kaksi strategiaa ovat yhteydessä toisiinsa.
Makrotaloudellinen tasapaino on kasvun ehdoton edellytys, mutta tarvitaan myös muuta politiikkaa: tarvitaan rakenneuudistuksia. Ne ovat hyvin myönteisiä tänään parlamentissa käsiteltävien kahden aiheen kannalta. Komissio ja neuvosto käsittelevät näitä aiheita maaliskuun Eurooppa-neuvoston istuntoa silmällä pitäen, jotta saisimme aikaan kauaskantoisen sopimuksen, parantaisimme kahden strategian välistä suhdetta ja säilyttäisimme luonnollisesti selkeän näkemyksen molempien strategioiden periaatteista. Toisen periaatteisiin kuuluu kestävyyden, sosiaalisen koheesion, kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn lisääminen. Toisen periaatteita ovat entistä tiukempi budjettikuri ja julkisen talouden kestävyys taloudellisen vakauden välttämättömänä perustana, sellaisten edellytysten luomiseksi, joita kaikki sijoittajat, vaurauden luojat, tarvitsevat suhtautuakseen luottavaisesti tulevaisuuteen. 
Hökmark (PPE-DE ),
    Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan sanoa, että monissa valtioissa ilmenneet julkisen talouden alijäämät ovat oireita kansantalouksien ongelmista. Ongelmaa ei ratkaista sallimalla yhä suuremmat alijäämät. Itse asiassa näin vaarantaisimme matalan korkotason synnyttämät vakaat kasvuolosuhteet. Matalien korkojen kotitalouksille antama kannustin uhkaisi heikentyä, ja heikentäisimme myös matalien korkojen luomaa perusedellytystä pitkän aikavälin kasvulle.
Tämän vuoksi on tärkeää korostaa rakenneuudistusten merkitystä, kuten komission jäsen teki puheenvuorossaan. Euroopan taloudet tarvitsevat joustoa, eivät yhteiset sääntömme. Voimme luoda uutta vaurautta ja uusia työpaikkoja perustettavia yrityksiä koskevilla yhteisillä perusedellytyksillä. On valitettavaa, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan sosialistiryhmä päätti pidättyä äänestämästä Goebbelsin mietinnöstä. Mietintö sisältää nyt useita käytännön ehdotuksia suurempien kasvumahdollisuuksien luomiseksi Euroopassa.
Katsomme, että työlle olisi luotava entistä paremmat perusedellytykset, mutta ei jäsen Goebbelsin juuri mainitsemalla tavalla, nimittäin ihmisten työaikaa pidentämällä. Haluamme saada aikaan paremmat perusedellytykset, jotta yhä useammat voivat osallistua työelämään, jotta ihmiset voivat työskennellä pidempään ja tehdä myös niin halutessaan pidempää työaikaa elämänsä eri vaiheissa. Tämä edellyttää muutoksia niin yrityksissä, tutkimuksessa kuin sisämarkkinoilla. Juuri nyt olemme muutosvaiheessa, joka on kilpailun vuoksi merkittävä.
Nyt on tärkeää varmistaa, että Euroopan talous vahvistuu lisääntyvän kilpailun myötä. Ajattelemme tässä yhteydessä palveludirektiiviä ja kilpailukyvyn lisäämistä monilla aloilla. Tämä on tehtävämme, ja tavoitteenamme on kasvun lisääminen, työpaikkojen määrän lisääminen ja parhaan palkkatason saavuttaminen Euroopassa. 
Van den Burg (PSE ),
   . Kiitos, arvoisa puhemies. Minusta jäsen Karas oli oikeassa todetessaan, että tässä keskustelussa parlamentti osallistuu eräänlaiseen taisteluun valittavasta suunnasta ja keskusteluun siitä, kuinka makrotalouspolitiikkaa olisi käsiteltävä Euroopan unionissa.
Minusta tuntuu usein, että tässä keskustelussa Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä ja osittain myös Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä taistelevat edelleen vanhaa taistelua ja paneutuvat yhä, vanhaan keskusteluun uppoutuneina, vakaus- ja kasvusopimuksen uudistuksiin, eivätkä suhtaudu avoimesti tämän päivän haasteisiin. Lisäksi minusta tuntuu usein, että olemme sitoutuneet kansallisiin politiikkoihin ja että parlamentissa jatketaan kansallisia keskusteluja sen sijaan, että keskityttäisiin eurooppalaiseen ulottuvuuteen.
Ryhmäni pitää parempana komission valitsemaa lähestymistapaa vakaus- ja kasvusopimuksen uudistamiseen sekä puheenjohtajavaltio Luxemburgin asiassa noudattamaa lähestymistapaa. Viittaan Ecofin-neuvoston 13. syyskuuta tekemiin päätöksiin, joissa selkeästi kannatettiin vakaus- ja kasvusopimuksen uudistusta laajempien keskustelujen yhteydessä ja suhteessa Lissabonin strategiaan ja talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin.
Vakaussopimuksen uudistamisessa olisi otettava huomioon ehkäisevät näkökohdat, erot jäsenvaltioiden talouskehityksessä sekä korjaavat näkökohdat ja edistettävä myös liiallista alijäämää koskevan menetelmän parannuksia. Olennaista tässä on kuitenkin se, ja tätä ryhmämme haluaa korostaa ja tämän myös presidentti Bush toisti hiljattain ulkopolitiikan yhteydessä, että meidän on jatkettava todellista makrotalouspolitiikkaa Euroopassa, ja tässä yhteydessä Eurooppaa on kohdeltava taloudellisena yksikkönä, yhtenäisenä yksikkönä. Minusta makrotalouspolitiikan pitäisi todella näkyä siinä, että emme esimerkiksi kilpaile jäsenvaltioiden kesken ja luo itsellemme erilaisia profiileja, joita olisi myös puolustettava vakaus- ja kasvusopimuksen yhteydessä, vaan että valitsemme eurooppalaisen näkökulman ja harjoitamme sen mukaista talouspolitiikkaa.
Tämän vuoksi on tarkasteltava huolellisesti Lissabonin strategiaa ja sen yhteyksiä vakaus- ja kasvusopimuksen uudistukseen. Tämän vuoksi ryhmäni haluaa myös korostaa edelleen keskustelussa, että meidän olisi keskityttävä investointeihin ja siihen, miten voimme vakaus- ja kasvusopimuksessa kuvattujen parametrien perusteella tehdä eron nykyisten menojen ja todellisuudessa Lissabonin strategian osana tavoittelemamme tietopohjaisen talouden investointimenojen kesken. Emme halua toimia siten, että jäsenvaltiot voisivat hoitaa luovasti tilinpitonsa, vaan tekemällä selkeitä valintoja Eurooppaa varten ja laatimalla Euroopan tason strategian, jotta olisi mahdollista esimerkiksi laskea pitkän ajanjakson investointien arvoa, kuten teollisuudessa tavallisesti tehdään.
Toivomme, että joitakin näistä seikoista käsitellään mietinnöissä ja että tätä keskustelua jatketaan maaliskuun täysistunnossa, jolloin tarkastellaan Lissabonin strategiaa ja valmistellaan kevään huippukokousta. 
Klinz (ALDE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenten enemmistö hyväksyi hyvin tasapainoisen mietinnön, vaikka jäsen Goebbels tänään ottaakin etäisyyttä siihen. Minusta on tärkeää pyytää komissiota ottamaan huomioon seuraavat neljä seikkaa.
Ensinnäkin, Lissabonin strategian täytäntöönpano on viivästynyt merkittävästi. Yksi syy tähän on se, että strategiaan liittyy niin paljon tavoitteita. Kokin ryhmä suositteli marraskuussa keskittymistä rajattuihin ensisijaisiin tavoitteisiin. Tämä on järkevä strategia, ja kannatamme sitä. Kannustamme komissiota keskittämään pyrkimyksensä Kokin ryhmän ehdottamiin ensisijaisiin tavoitteisiin, ja komission tästä antamat lausunnot antavat aihetta optimismiin. Kehotamme komissiota myös analysoimaan jäsenvaltioiden parhaita käytäntöjä ja oppimaan niistä. Parhaisiin käytäntöihin perustuva lähestymistapa tekee mahdolliseksi sen, että yhden jäsenvaltion menestyksekkään esimerkin perusteella voidaan antaa suosituksia muille jäsenvaltioille.
Toiseksi, komission olisi keskityttävä yhä enemmän sisämarkkinoiden loppuun saattamiseen, jotta voitaisiin selkeästi osoittaa kuluttajille Euroopan yhtenäismarkkinoiden konkreettiset edut, kuten paremmat ja halvemmat tuotteet ja palvelut. Joillakin aloilla on edelleen kaupan esteitä. Tämä on anteeksiantamatonta niin sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan kuin reilun kilpailunkin kannalta. Kansalaisten on nähtävä tässä todellista edistymistä.
Kolmanneksi, ja toisin kuin jäsen Goebbels väitti, emme vastusta vakaus- ja kasvusopimusta, mutta vastustamme sen vesittämistä, sillä sopimuksella taataan sekä EKP:n itsenäisyys että euron vakaus. Kannatamme komission toivetta vahvistaa sopimuksen ennalta ehkäisevää puolta, mutta toisin kuin jäsen Goebbels kenties ajattelee, tämä ei tarkoita, että olisi hyväksyttävä alle kolmen prosentin alijäämä silloin, kun asiat menevät hyvin, mutta yli kolmen prosentin alijäämä huonoina aikoina. Hyvinä aikoina on luotava varauksia, jotta alijäämävaatimusta voidaan noudattaa tai ylittää se vain marginaalisesti taloudellisesti vaikeina aikoina, jotta velan yleistä kumulatiivista tasoa voidaan asteittain vähentää.
Siirryn nyt neljänteen ja viimeiseen seikkaan. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan ALDE-ryhmään kuuluvat jäsenet esittivät tarkistuksen jäsenvaltioiden välttämättömistä rakenneuudistuksista. Vaikka tarkistus hyväksyttiin, sitä ei virheen vuoksi – enkä tiedä kenen tekemän virheen vuoksi – sisällytetty lopulliseen mietintöön. Haluamme tämän vuoksi esittää tarkistuksen uudelleen täällä täysistunnossa suullisena tarkistuksena. Tarkistuksen teksti kuuluu seuraavasti: Euroopan parlamentti suosittelee, että jäsenvaltiot panevat täytäntöön pitkälti viivästyneet rakenneuudistukset talouskasvun kannalta olennaisen sijoitusilmapiirin parantamiseksi.
Olennaista tässä on se, että korostamme rakenneuudistusten valtavaa merkitystä talouskasvulle ja teemme selväksi, että vastuu on jäsenvaltioilla. EU:n on korkea aika päästä siitä ongelmasta, että varoja tuhlataan jatkuvasti vanhentuneiden rakenteiden ylläpitoon. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi toteutettava kohdennettuja toimia pimeän talouden valvomiseksi, sillä se haittaa tervettä kasvua ja vakautta. Tämä on ainoa tapa edetä nopeasti Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa. 
Jonckheer (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvostettu ranskalainen taloustieteilijä julkaisi hiljattain teoksen nimeltä (Voimattomuuden politiikka), ja uskon, että kansalaiset tuntevat aivan samoin. Lisään kuitenkin, että voimattomuuden politiikka on itse asiassa Maastrichtin jälkeen, vuodesta 1992 alkaen, tietoisesti valittu strategia, joka perustuu laajalti kolmeen tekijään: markkinoiden rakenneuudistukseen – kuten me sitä kapulakielellämme kutsumme – julkisen alijäämän pienentämiseen sekä ulkoisten markkinoiden valtaamiseen.
Lisäksi, mitä tulee toimielimiin ja toimivallan jakautumiseen, EU:lla on yksinomainen toimivalta kilpailulainsäädännön ja valuuttaunionin aloilla. Jäsenvaltioiden on selvittävä omillaan ja kilpailtava keskenään. Minusta tuntuu, että nyt, 15 vuoden kuluttua – ja tämä on mielestäni valitettavaa – perustuslakisopimus tukee tätä institutionaalista valintaa. Kannatan perustuslakisopimusta, vaikka siinä onkin paljon puutteita. Olemme 15 vuoden kuluessa nähneet tulokset, tai pikemminkin niiden puutteen, kasvun, erityisesti kasvun laadun, sekä työpaikkojen luomisen osalta.
Arvoisa komission jäsen, viestimme ekologisena ryhmänä on näin ollen, että strategiaa on todellakin muutettava. Meistä tuntuu, että vakaus- ja kasvusopimusta koskevia keskusteluja käydään reuna-alueilla, ja että jos todella haluamme saavuttaa parempia tuloksia, meidän on noudatettava ennakoivampaa politiikkaa euroalueen tasolla, sellaista politiikkaa, jossa ministerit ovat viime kädessä yhtä mieltä tukikehyksestä, joka perustuu entistä kunnianhimoisempiin tavoitteisiin ja jossa toimintaa kanavoidaan siten, että kansalliset taloudet voivat lähentyä toisiaan. Koska minulla ei ole paljon aikaa, mainitsen kolme näistä tavoitteista.
Minusta ensimmäisenä tavoitteena on keventää työn verotusta merkittävästi ja pyrkiä löytämään vaihtoehtoisia tapoja sosiaaliturvajärjestelmien rahoittamiseksi, ottaen huomioon jokaisen valtion erilainen luonne. Minusta on kuitenkin hyvin tärkeää, että kansalaisille voidaan sanoa, että työssäkäyvien ihmisten – ihmisten, joilla on mahdollisuus tehdä työtä – on voitava ansaita sopiva elintaso omalla työllään. Minusta tämä on mahdollista vain alentamalla merkittävästi työn verotusta.
Toinen tavoite – joka ei tule teille yllätyksenä – on, että tarvitsemme laadukasta kasvua, mikä merkitsee sitä, että energiaa on säästettävä ja saastumista vähennettävä. Pyydän teitä tutustumaan komission asiakirjaan yhteisön kestävän kehityksen strategian arvioinnista: tulokset ovat surkeita, siksi tässä tarvitaankin kiireesti muutosta.
Kolmanneksi ja viimeiseksi, meidän on tuettava unionin sisäistä kysyntää. Ei pidä keskittyä vain ulkoisten markkinoiden valtaamiseen, aivan kuin talous muodostuisi pelkästään innovatiivisista suuryrityksistä tai pienistä ja keskisuurista yrityksistä, jotka valtaavat Kiinan tai Intian markkinoita. On tuettava sisäistä kysyntää, joka saa aikaan julkisia ja yksityisiä investointeja. On ilmaistava selkeästi julkisille viranomaisille niin EU:n kuin jäsenvaltioidenkin tasolla, että olemme ylpeitä eurooppalaisuudestamme ja että olemme luoneet sekä valuuttaunionin että sisämarkkinat. Nyt tarvitsemme aitoa taloudellista ja sosiaalista unionia, joka tarjoaa jokaiselle kansalaiselle tulevaisuuden. 
Wagenknecht (GUE/NGL ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voisimme Euroopan talouspolitiikan osalta tietysti jatkaa entisellä tiellä. Voisimme jatkaa muka välttämättömien rakenneuudistusten varjolla Euroopan sosiaalisten rakenteiden tuhoamista, pakottaa ammattiliitot polvilleen uhkailemalla korkeilla työttömyysluvuilla ja vielä suuremmalla matalapalkkaisten työpaikkojen määrällä, jättää entistä enemmän julkisia palveluja markkinavoimien armoille ja rajoittaa näin tarjotut palvelut niihin, jotka yksityinen sektori voi voitollisesti tarjota. Voisimme myös luoda tilanteen, jossa jatkuvan verojen polkemisen ansiosta keskituloinen työntekijä osallistuu pian julkiseen rahoitukseen enemmän kuin monikaan miljardivoittoja tekevä eurooppalainen yritys.
Vaikka voisimmekin toki jatkaa tällä tiellä ja olla varmoja tällaisesta politiikasta hyötyvien suosionosoituksista, meidän ei pidä pyrkiä huijaamaan Euroopan kansalaisia uskomaan, että tällainen politiikka edistäisi kasvua ja työllisyyttä. Kuka nyt vakavissaan uskoo, että mietinnössä vaadittu työajan pidentäminen loisi uusia työpaikkoja sen sijaan, että se tuhoaa niitä vielä enemmän? Kuka uskoo vakavissaan, että julkisiin investointeihin kohdistuvat lisäleikkaukset lisäisivät sisäistä kysyntää sen sijaan, että ne tuhoavat yhä enemmän pk-yrityksiä? Kuka uskoo vakavissaan tähän mennessä yksityistämisestä saatujen kokemusten perusteella, että se lisää työllisyyttä sen alentamisen sijaan?
On totta, että monien Euroopan valtioiden taloudelliset suoritukset eivät ole vaikuttavia, mutta on vale, että kilpailukyvyn puute olisi syynä tähän. Työllisyyskustannukset ovat viime vuosina laskeneet monissa Euroopan valtioissa; suuntaus on ollut erityisen huomattava Saksassa, jossa työntekijät ovat joutuneet hyväksymään reaalipalkkoihin kohdistuvat keskimäärin kahden prosentin leikkaukset viimeisten 12 kuukauden aikana.
Onko tästä syntynyt erityisen paljon uusia työpaikkoja Saksassa? Täysin päinvastoin! Työttömyysaste on saavuttanut uuden huippulukeman. Sama koskee tosin myös vientiä, eikä pelkästään Saksassa. Kerron tämän, koska ainoa asia, mitä nyt käsiteltävänä olevassa mietinnössä esitetyillä poliittisilla prioriteeteilla voidaan saavuttaa, on Euroopan globaalien yritysten ja vientiyritysten investointien tuoton kasvu. Tämä voi olla mieluisaa Euroopan teollisuusjohtajien pyöreässä pöydässä, mutta suurimmalle osalle ihmisistä se on kauhistus. Ryhmäni ei koskaan suostu tällaiseen politiikkaan, vaan teemme kaikkemme sen vastustuksen tukemiseksi. 
Whittaker (IND/DEM )
   , .  Arvoisa puhemies, jäsen Goebbelsin mietinnössä myönnetään rehellisesti, että paljon on pielessä Euroopan unionissa. Esittelijä tunnustaa, että korkeat kasvuluvut ovat olennaisen tärkeitä alhaisen työttömyysasteen saavuttamiseksi, eläkkeiden maksamiseksi ja niin kutsutun "sosiaalisen koheesion" tai "sosiaalisen suojelun" toteuttamiseksi.
Miksi kasvu sitten on niin heikkoa? Monet puhujat ovat syyttäneet vakaus- ja kasvusopimusta. Jotkut sanovat, että sitä tulkitaan liian tiukasti ja että hallitukset eivät kuluta tarpeeksi. Toiset väittävät päinvastoin, että meidän olisi noudatettava sopimusta entistä tiukemmin. Molemmat eivät voi olla oikeassa. Minusta molemmat ovat väärässä.
Esittelijä Goebbels väittää, että lisäämme kasvua kannustamalla kilpailua, yrityksiä, yrittäjyyttä, aloitteita ja riskinottoa varsinkin pk-yrityksissä. Minäpä analysoin tätä. Olen samaa mieltä siitä, että pienet yritykset ovat merkittäviä; suurilla monikansallisilla yrityksillä on kaikki vaikutusvalta, mutta ne luovat työpaikkoja EU:n ulkopuolelle. En kuitenkaan usko, että pieniltä yrityksiltä puuttuisi mahdollisuuksia, investointipääomaa tai yrittäjiä, jotka olisivat valmiit ottamaan riskejä yritysten perustamisessa ja työntekijöiden palkkaamisessa. Miksi näin ei sitten tapahdu? Ja miksi niin usein epäonnistutaan, kun tällaista yritetään? Se johtuu siitä, että olemme tehneet kaikkemme sen vaikeuttamiseksi.
Menkääpä ja keskustelkaa pienyrittäjien kanssa. Kuulette kaikkialla saman tarinan: liikaa turhaa byrokratiaa ja liikaa sääntöjä, varsinkin mitä tulee ihmisten palkkaamiseen. Ongelmia ilmenee, koska koko EU:n pyrkimys on hyödyntää keskitettyä johtoa pyrittäessä turhaan saavuttamaan ideaaliyhteiskunta laatimalla lakeja ja rajoittamalla toimintaa. Tästä ovat esimerkkeinä työaikadirektiivi ja erilaisten oikeuksien puolustamiseksi annetut lukemattomat säännöt, joilla nujerretaan yrittäjiä ja rikastutetaan lakimiehiä. Koko toimintaperiaate on työnantajavastainen.
Me kaikki haluamme työllisyyden lisääntyvän, ja haluamme asua myötätuntoisessa ja yhtenäisessä yhteiskunnassa. Tämän mahdollistaa kuitenkin vain vauraus. Pyrkiessämme saavuttamaan ihanteemme pakkokeinoin tuhoamme vaurautemme lähteen. Koko mallia olisi radikaalisti uudistettava.
Yhdistyneen kuningaskunnan muiden poliittisten puolueiden kollegani tarrautuvat edelleen siihen ajatukseen, että he voisivat suostutella Euroopan unionin muutamaan tapojaan. Itsenäisyyspuolueessa olemme todenneet tämän mahdottomaksi. Ainoa tapa säilyttää edes jonkinlaista vaurautta Isossa-Britanniassa on lähteä EU:sta. Haluamme myös naapureidemme EU:ssa kukoistavan, mutta kun ne eivät siinä onnistu, koska noudattavat sokeasti väärää mallia, emme halua tulla vedetyksi niiden mukana maan tasalle. 
Ryan (UEN ),
   .  Arvoisa puhemies, olemme nähneet sisämarkkinoiden menestyksen, sisämarkkinoiden, joilla tavarat, ihmiset, palvelut ja pääomat liikkuvat vapaasti. On selvää, että Euroopan yhtenäisvaluuttajärjestelmä toimii hyvin. Se nauttii sekä Euroopan kansalaisten että yritysten ja sijoittajayhteisöjen luottamusta.
Jotta Euroopan unioni menestyisi, on 25 jäsenvaltion talouspolitiikkaa koordinoitava. Tämä on olennainen osa Lissabonin prosessin yleistä täytäntöönpanostrategiaa, jotta voidaan varmistaa, että Euroopan unionista tulee vuoteen 2010 mennessä maailman kilpailukykyisin talous. EU:n hallitusten on kuitenkin saatava aikaan sopimus siitä, kuinka talous- ja rahaliittoa koskevia sääntöjä sovelletaan tulevaisuudessa. Keskeinen seikka on se, että tietyissä valtioissa on vakavia alijäämiä, mikä on selvästi vastoin EMUn edellytyksiä.
Jotkut valtiot haluavat joustavoittaa yhtenäisvaluuttajärjestelmää koskevia sääntöjä. Minusta tämä on asia, jota EU:n hallitusten olisi tarkasteltava huolellisesti varmistaakseen, että ne pystyvät toteuttamaan tarvittavat infrastruktuurihankkeet liikenteen, energian ja tietoliikenteen aloilla.
En suhtaudu vihamielisesti EMU-kriteereihin, mutta emme voi sallia sellaisen tilanteen jatkuvan, jossa valtioilla on valtavat budjettialijäämät ja ne rikkovat selvästi yhtenäisvaluuttajärjestelmän toimintaa säänteleviä niin kutsuttuja tiukkoja sääntöjä. Tämä vaarantaa koko EMU-kehyksen uskottavuuden.
Jotta laajalla kansainvälisellä sijoittajayhteisöllä olisi vankka luottamus EU:n talous- ja valuuttaliittoon, EU:n on siivottava oma talonsa. Olemme kaikki nähneet, kuinka ailahtelevia valuuttamarkkinat voivat olla. Joko kaikkien valtioiden on noudatettava sääntöjä ja luotettava järjestelmään tai meillä on todellinen uskottavuusongelma, joka kestää ennalta määräämättömän ajan. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
    Arvoisa puhemies, katson, että nyt käsiteltävänä oleva mietintö on jälleen uusi osoitus avuttomuudesta, joka on vallannut Euroopan unionin. On havaittavissa merkkejä siitä, että asiat alkavat mennä pieleen useiden kielteisesti vaikuttavien suuntausten ansiosta. Vaikka sisämarkkinat on pantu täytäntöön, meiltä puuttuu kaikki mahdollinen, mitä järkevä talouspolitiikka edellyttää, ja tarkoitan tällä yhteisten periaatteiden vähimmäismäärää. Tuloksena on rauhanajan merkittävin varojen uusjako. Tämä ei koske pelkästään meidän maanosaamme, vaikka tilanne täällä onkin erityisen vaikea, sillä meillä on laaja hajoamassa oleva keskiluokka. Tämän vuoksi olen pahoillani siitä, ettei tässä mietinnössä ehdoteta minkäänlaista konkreettista lähestymistapaa tämän torjumiseksi. Mielestäni laajentuminen toteutui liian varhain, mistä on seurannut, että edistämme palkkojen polkemista. Näin ollen monet seikat, joista meitä varoitettiin, ovat nyt toteutumassa. Meidän on aloitettava valitsemalla aidosti avoin lähestymistapa, jotta nämä erovaisuudet ovat ainakin kaikille selvät. 
Radwan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, keskustelemme Lissabonin strategiasta ja siitä, kuinka Euroopasta pitäisi tulla maailman kilpailukykyisin alue. Emme ole onnistuneet tässä viimeisten viiden vuoden aikana, ja olemme nyt määrittäneet sen pääasiallisen syyn: vakaus- ja kasvusopimuksen! Sanotaan, että jos revimme sopimuksen, Euroopan tilanne paranee, sillä näin voimme edistyä paremmin.
En ole kuullut kenenkään puhuneen kansallisella tasolla tehtävistä kotitehtävistä ja siitä, mistä todelliset syylliset löytyvät – nimittäin jäsenvaltioista. Saksa uskoo jopa, että on parempi maksaa suurempaa nettomaksua yhteisölle korvauksena vakaus- ja kasvusopimuksen kumoamisesta.
Arvoisa komission jäsen Almunia, edeltäjänne, espanjalainen sosialisti, komission jäsen Solbes vakuutti useaan otteeseen parlamentissa, että vakaus- ja kasvusopimus on riittävän joustava, ja minä uskon häntä. En kuitenkaan voi hyväksyä sitä, että säilytämme sekä kolmen prosentin kriteerin että 60 prosentin kriteerin ja pyrimme sitten sulkemaan tiettyjä tekijöitä ulkopuolelle menettelyn aikana tai jopa sen jälkeen, kuten liittokansleri Schröder on tehnyt. Tämä esitellään sitten meille Lissabonin nimissä väittämällä, ettemme voi enää tästä lähtien ottaa menettelyssä huomioon tehokasta kasvua. Se on otettava huomioon. Saksalaiset taloustieteilijät kertovat, että päädymme näin kahdeksan tai kymmenen prosentin vajeeseen. Tässä ei sovelleta asianmukaisia seuraamuksia.
Jos aiomme suhtautua vakavasti Lissaboniin, meidän on ensin suhtauduttava vakavasti vakaus- ja kasvusopimukseen. Ei pidä käyttää perusteena sitä, että kymmenen jäsenvaltiota rikkoo sopimusta. Olisin iloinen, jos nopeusrajoitussääntöjä sovellettaisiin sanomalla, että jos jäät liian monta kertaa kiinni ylinopeudesta, me nostamme nopeusrajoitusta, jotta liian monet eivät saisi vastaisuudessa sakkoja! Sääntöjä on noudatettava.
Meidän on suhtauduttava vakavasti Lissabonin strategiaan. Meidän on suhtauduttava siihen vakavasti, kun laadimme EU:n lainsäädäntöä, siten, että vastaisuudessa jokainen direktiivi tarkistetaan siltä osin, onko se ristiriidassa Lissabonin tavoitteiden kanssa vai edistääkö se näitä tavoitteita. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ne eivät torpedoi sisämarkkinalainsäädäntöä silloin, kun se on niille epämukavaa, ja komission on ryhdyttävä toimiin niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka toimivat väärin. Komission olisi esitettävä vertaisanalyysejä ja ilmaistava tämä mahdollisimman selkeästi. Meidän on Euroopassa ymmärrettävä, että maapallo ei ole litteä ja että osallistumme maailmanlaajuiseen kilpailuun. Meidän on lopultakin reagoitava siten, että ihmiset ymmärtävät meidän suhtautuvan tähän vakavasti. 
Berès (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, jäsen Karas ei ole enää paikalla, mutta olisin halunnut sanoa hänelle olevani samaa mieltä siitä, että EU on oikeusyhteisö. Perustamissopimus on vakaus- ja kasvusopimuksen yläpuolella. Eräässä sen ennalleen jätetyssä artiklassa kehotetaan jäsenvaltioita pitämään talouspolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana. Samalla tavoin koko euroalueen kasvu on yhteistä etua koskeva asia, eikä nykyinen vakaus- ja kasvusopimus ole mielestäni tarvitsemamme väline.
Jäsen Radwanille totean, ettei kyse ole nopeusrajoituksen ylittämisestä vaan pikemminkin siitä, haluammeko hidastella Mercedeksellä, ja minusta vaikuttaa siltä, että vakaus- ja kasvusopimuksen kanssa on käynyt jokseenkin näin.
Esitän kolme huomautusta vakaus- ja kasvusopimuksesta. Ensinnäkin hyvä uudistus on mielestäni sellainen, joka tarjoaa unionille makrotaloudellisen välineen Lissabonin strategian täytäntöönpanoa varten. Tässä yhteydessä "menojen huomioon ottaminen" on tärkeä aihe. Ei ole tarkoitus käynnistää katukaupustelun kaltaisia neuvotteluja, joissa jäsenvaltiot yrittävät kilvan saada vaatimuksensa läpi, vaan selvittää, mistä löytyy Euroopan kasvua edistävää lisäarvoa, ja vain komissio voi kertoa meille sen, sillä siihen henkilöityy Euroopan yleinen etu.
Toiseksi huomautan, että joidenkin mielestä otsakkeeseen "menojen huomioon ottaminen" voisivat kirjanpitosyistä sisältyä myös joidenkin jäsenvaltioiden toteuttamat eläkkeitä koskevat rakenneuudistukset. Mielestäni tämä on vaarallista, sillä – niin ikään kirjanpitosyistä – se johtaisi keskusteluihin, jotka osuvat suoraan kansallisen yhteenkuuluvuuden ytimeen.
Kolmanneksi huomautan, että jäsenvaltioista tekemämme tilannearvion perusteella ei todellakaan voida väittää, että kaikilla on tasapuoliset toimintaedellytykset. Vakaus- ja kasvusopimuksen kannalta taloudellinen tilanne merkitsee eri asioita valtion koosta riippuen; on riittämätöntä sanoa, että kaikki jäsenvaltiot ovat yhtäläisessä asemassa sopimukseen nähden. Nykyisin kaikki talouselämän toimijat myöntävät – vaikka politiikassa on edelleenkin paheksuttavaa tuoda tätä julki – että talousarviomenettelyn käyttö vaikuttaa eri tavoin valtion talouden koosta riippuen. Tällä hetkellä kaksi valtiota, Saksa ja Ranska, ovat sekä syypäitä että kärsijöitä tilanteessa, josta ei ole etua yhdellekään euroalueen tai EU:n jäsenvaltiolle. Kukaan ei hyödy siitä, että euroalueen talous heikkenee euroalueen tärkeimmän talouden hiipuvan kasvun takia. Tämä on ristiriidassa sekä perustamissopimuksen että jäsenvaltioiden yhteisen edun kanssa. 
Starkevičiutė (ALDE ).
   – Kiitos, arvoisa puhemies. Totean, että keskustelemme samanaikaisesti kahdesta asiakirjasta, jotka on pohjimmiltaan valmisteltu loistavasti ja täydentävät toisiaan. Niiden on muodostettava taloudellinen perusta käsittelemällemme kolmannelle asiakirjakokonaisuudelle, vakaus- ja kasvusopimukselle. Ehkäpä kannattaisi siis harkita, että jos haluamme lähettää selkeän viestin kansalaisillemme, Euroopan unionin kansalaisille, elinkeinoelämälle ja viime kädessä kansainväliselle yhteisölle, meidän olisi siinä tapauksessa kiinnitettävä enemmän huomiota muutamiin määräyksiin makrotaloudellisen vakauden perusasiakirjassa, eli vakaus- ja kasvusopimuksessa. Olisi lapsellista ajatella, että vakaus- ja kasvusopimuksen ylläpitäminen tai vahvistaminen onnistuisi säädöksillä tai oikeudellisin perustein. Sanon tämän 15 vuoden kokemuksella maani toteuttamista uudistuksista. Jos haluamme toteuttaa uudistuksia, emme saa etsiä eroavaisuuksia vaan yhteisymmärrystä. Uskoakseni voimme olla yhtä mieltä neljästä kohdasta, ja kokemuksemme uudistuksista osoittavat, että niillä saattaa olla myönteinen vaikutus talouteen. Ensinnäkin meidän on kiinnitettävä huomiota tuottavuuden edellyttämiin investointeihin, sillä tarvitsemme määrätynlaisia investointeja. Meidän on kiinnitettävä huomiota rakenneuudistuksiin, jotka kuitenkin ovat mahdottomia ilman verotustoimia. Koska rakenneuudistukset aiheuttavat työttömyyttä, tarvitaan tukea, mutta pelkkään tukeen ei voida panostaa, sillä silloin määrärahat eivät riitä. Meidän on kiinnitettävä huomiota yritystoiminnan lisäämiseen, toisin sanoen selkeytettävä verohallintoa, jotta pienet yhtiöt ja pienyritykset voivat menestyä Euroopassa. Neljäs seikka on kaikkein hankalin – meidän on tajuttava, että Eurooppaan tulvii halpoja hyödykkeitä ja että lähialueillamme tuotantokustannukset ovat alhaiset. Meidän onkin pohdittava, miten voimme alentaa veroja makrotalouden tasapainoa järkyttämättä, sillä kuten kokemuksemme uudistuksista osoittavat, verohallinnon toimia parantamalla voidaan saada paljon aikaan. Ei ole yllättävää, että voitonjako ja arvonlisäveron alentaminen aiheuttavat ongelmia monille valtioille, mutta on kuitenkin monia tapoja parantaa verohallintoa ja keventää verorasitusta, kuten maidemme esimerkit osoittavat. Mielestäni tämä on paras tapa hyödyntää meille kertynyttä tietämystä. Kiitos. 
Manolakou (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, julkista taloutta EMUssa ja taloudellista tilannetta Euroopan unionissa koskevissa mietinnöissä ei lainkaan oteta huomioon jäsenvaltioiden työssä käyvälle väestölle yhteisiä ruohonjuuritason ongelmia, joiden taustalla on sama syy: Euroopan unionin tavallisista kansalaisista piittaamaton toiminta. Näiden ongelmien yhteisyydestä kertoo se, että useimmissa maissa työntekijät osoittavat mieltään elinkustannuksia, työttömyyttä, matalia palkkoja, irtisanomisia, terveydenhuolto-, koulutus- ja sosiaaliturvajärjestelmien yksityistämistä, työajan pidentämistä, turvattomuutta ja epävarmaa tulevaisuutta vastaan.
Sen sijaan, että esittelijät ottaisivat kantaa edellä mainittuihin seikkoihin, he kannattavat vakaussopimuksen, nylkyrimäisten vero-ohjelmien ja kansalaisten kannalta epäinhimillisten säästöohjelmien tiukempaa noudattamista alijäämien torjumiseksi. Toisin sanoen maksumiehiä ovat aina työntekijät eikä koskaan rahavalta. Samalla esittelijät vaativat pientä ihmistä sortavan Lissabonin strategian pikaista täytäntöönpanoa, jotta työvoimaa voidaan riistää entistä enemmän teettämällä osa-aika- ja tilapäistyötä, pidentämällä työaikaa, nostamalla eläkeikää, poistamalla hallituksen osuus sosiaaliturvakustannuksista ja kiertämällä työehtosopimuksia. Tällainen varallisuuden uusjako hyödyttää entistä enemmän suuryrityksiä ja lisää eriarvoisuutta ja epäoikeudenmukaisuutta. Esittelijät vaativat elvyttämään unionin taloutta – jolla he tarkoittavat eurooppalaisten monopolien kannattavuutta – uusilla, ankarammilla ja epäinhimillisemmillä säästöohjelmilla, työntekijöitä tekemään yhä suurempia uhrauksia omaksi parhaakseen ja samalla hallituksia leikkaamaan jopa jäljellä olevaa vähimmäissosiaaliturvaa ja tekemään vakuutus- ja eläkejärjestelmiin välittömiä muutoksia, jotka ovat esittelijöiden mielestä välttämättömiä.
Nämä ovat niitä Euroopan unionin periaatteita ja toimintalinjoja, jotka saavat työntekijät osoittamaan mieltään jäämällä pois vaaleista, kuten Euroopan parlamentin vaaleista, joissa äänestysprosentti oli 40, tai Espanjassa niin kutsutusta Euroopan perustuslaista järjestetystä kansanäänestyksestä, jossa äänestysprosentti oli 35–40. Nämä ovat osoituksia työntekijöiden välinpitämättömyydestä, ja siksi he kääntävät selkänsä Euroopan unionille. Parasta vastarintaa tällaisille toimille ovat kuitenkin järjestäytynyt tottelemattomuus ja vastahyökkäys niiden perinpohjaiseksi muuttamiseksi. 
Wohlin (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, EU:n kasvu on selvästi heikompaa kuin se voisi olla. EU:ssa on korkea työttömyys; sen vaihtotase on nykyisin ylijäämäinen muihin valtioihin nähden, ja inflaatio alittaa rahapolitiikassa määrätyt tavoitteet. Rakenneuudistuksia tarvitaan kipeästi, kuten mietinnössä korostetaan. Siinä ei kuitenkaan painoteta riittävästi, että melkoinen joukko maita tarvitsisi kasvuhakuisempia toimia.
Yksi syy kohtuuttoman tiukkoihin toimiin on vakaus- ja kasvusopimuksen suunnitteluperusta. Mielestäni sen vääränlainen rakenne rajoittaa toimintaa kohtuuttomasti tietyissä maissa. Tämän virheen syynä on julkisen talouden alijäämän liiallinen korostaminen. Sen sijaan päähuomio tulisi kohdistaa velkasuhteeseen.
Valtiossa, jossa velkasuhde on alle 60 prosenttia BKT:sta ja inflaatio alle kaksi prosenttia, velkasuhde laskee, jos talouden reaalikasvu on yhden prosenttiyksikön tai enemmän ja julkisen talouden alijäämä kolme prosenttia. Jos maan talous kasvaa viisi prosenttia ja inflaatio on kaksi prosenttia, nimellinen BKT kasvaa seitsemän prosenttia. Julkisen talouden alijäämä voisi siinä tapauksessa nousta seitsemään prosenttiin, ja velkasuhde pysyisi silti vakaana tällaisessakin alijäämätilanteessa. Tällainen maa ei millään tavoin rasittaisi euroaluetta. Velan kasvu säilyisi vakaana ja näin ollen hyväksyttävänä pitkällä aikavälillä. Maalla pitäisi todennäköisesti olla hyvä luottoluokitus, eikä sen pitäisi aiheuttaa minkäänlaista luottoriskiä euroalueelle. Tällainen julkisen talouden alijäämä on hyväksyttävä pitkällä aikavälillä. Alijäämän rajoittaminen kolmeen prosenttiin merkitsee, että julkinen velka laskee jatkuvasti suhteessa BKT:seen. Koska 60 prosentin velkasuhde BKT:sta on taloudellisesti kohtuullinen, ei ole mitään syytä asettaa maalle tällaisia taloudellisia rajoituksia.
On vain luonnollista, että uusien, nopeasti kasvavien maiden vaihtotaseiden tasapaino ja pääomantuonti ovat huomattavasti alijäämäisiä. Yksityiset säästöt eivät kenties riitä, ja myös valtion talousarvio voi olla alijäämäinen. Tästä voidaan päätellä, että niiden maiden, joissa velkasuhde on alle 60 prosenttia suhteessa BKT:seen ja joiden inflaatio on hallinnassa, pitäisi voida kasvaa nopeammin ja toteuttaa kasvuhakuisempia toimia. Tämä vauhdittaisi kasvua koko EU:ssa. Suosittelen vakaus- ja kasvusopimuksen muuttamista näiden periaatteiden mukaisesti. 
Angelilli (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vakaus- ja kasvusopimuksen uudistamisen tarve käy selvästi ilmi myös julkista taloutta EMUssa koskevasta mietinnöstä. Sopimus on epäilemättä merkittävä vakauden kannalta, mutta sen on myös piristettävä kasvua.
Tiedämme, että ministerit valmistelevat sopimustekstin uudistamista Ecofin-neuvostossa, mutta parlamentti ei saa jäädä syrjään keskustelusta. Siksi olisi toivottavaa, että ennen neuvoston lopullista päätöstä parlamentilla olisi tilaisuus esittää näkemyksensä sopimuksen uudistusmenettelyistä aihetta koskevassa keskustelussa. Syyskuisesta keskustelusta lähtien parlamentin asenne on vaikuttanut välinpitämättömältä, vaikka sen pitäisi olla avainasemassa uudistusprosessissa ennen kaikkea siksi, että kaikki parlamentin jäsenet ja ryhmät voisivat hahmotella selkeästi mahdolliset strategiat.
Meidän on oltava käytännöllisiä ja realistisia. Emme voi väittää asiakirjoissamme, että unionista on tultava maailman kilpailukykyisin talous, kun luvut osoittavat samanaikaisesti kasvun selvästi pysähtyneen. Siksi sopimusta on uudistettava. Tarkoitan sopimuksen joustavampaa soveltamista laskusuhdanteen aikana, asianmukaisen tunnustuksen antamista jäsenvaltioiden toteuttamille rakenneuudistuksille ja mahdollisuutta jättää pois laskuista Lissabonin strategian vielä kaukaisten tavoitteiden saavuttamiseen tarkoitetut investointikustannukset.
Lopuksi totean, että mielestäni parlamentin on edelleen otettava aktiivisesti osaa tähän keskusteluun, sillä se on ainoa unionin kansalaisia suoraan edustava toimielin. 
García-Margallo y Marfil (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, esittelijä Goebbels surkuttelee talouspolitiikan yhteensovittamisen puutetta. Olen samaa mieltä, mutta johtopäätökseni on erilainen.
Vakaussopimuksen joustavuuden lisääminen ilman kyseisiä yhteensovittamissääntöjä merkitsisi sopimuksen rikkomista, ja vakaussopimuksen rikkominen puolestaan tekisi tyhjäksi keskuspankin toimet hintavakauden säilyttämiseksi. Seurauksena olisi korkojen nousu, kasvun hidastuminen – sitähän me kaikki haluamme – rakenneuudistusten täytäntöönpanon viivästyminen ja, pahimpana kaikista, hyvinvointivaltion vakava vaarantuminen. Korkojen ja julkisen velan maksuun käyttämämme varat vähentävät julkisen talouden turvaamiseen tarkoitettuja varoja.
Meidän on lisättävä työllisyyttä ja tuottavuutta. Työllisyyden lisäämiseksi on kiinnitettävä huomiota ennen muuta kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin väestönosiin, ja tiedämme, että niihin kuuluvat naiset, 15–25-vuotiaat nuoret ja yli 55-vuotiaat. Tuottavuuden lisääminen edellyttää investointien lisäämistä, suurempaa panostamista investointeihin ja kehitykseen sekä yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen työn tuottavuuden nostamiseksi.
Komission jäsenen puhe tuo mieleeni myös – lainatakseni jälleen kerran jäsen Goebbelsin sanoja – entisessä Neuvostoliitossa pidetyt puheet, joiden mukaan sosialismiin johtava siirtymäkausi päättyisi väistämättä seuraavana vuonna. Kun siirtyminen havaittiin mahdolliseksi, pääteltiin siirtymäkauden olevan lopussa ja kommunismin toteutuneen. Rautaesirippu sortui muutaman vuoden kuluttua.
Makrotalouden vakautta ei ole tarpeen horjuttaa, mutta on oleellista vaatia entistä voimakkaammin ja ponnekkaammin rakenneuudistuksia, jotka ovat ainoa tae, ainoa järkevä keino, kasvun saavuttamiseksi. 
Bullmann (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jäsen Karas totesi aiemmin, että keskustelemme tulevaa suuntaamme koskevista päätöksistä, ja hän on aivan oikeassa. Suunnasta voidaan kuitenkin päättää vain, jos horisontti on näkyvissä. Kyky päättää tulevasta suunnasta edellyttää, että arviot ja ehdotukset ovat ajan tasalla, ja voin kertoa useimmille konservatiivien ryhmän jäsenille, että varsinkaan heidän ehdotuksensa näissä kahdessa mietinnössä eivät ole ajan tasalla ja että nimenomaan he eivät pysty näkemään horisonttia.
Tiedätte hyvin, että talouspolitiikan suuntaviivat ovat vuodesta toiseen Brysselin julkaisemien asiakirjojen ikävimmästä päästä. Mitä ehdotuksia talous- ja raha-asioiden valiokunnalla on tämän välineen uudistamiseksi? Missä viipyy panoksenne mielekkääseen keskusteluun?
Te puhutte rakenneuudistuksista! Aivan oikein! Unioni ja sen jäsenvaltiot tarvitsevat rakenneuudistuksia. Tiedätte kuitenkin oikein hyvin, että rakenneuudistukset ovat toimivia ja lisäävät kasvua ja työllisyyttä vain, jos niillä kehitetään aktiivista teollisuuspolitiikkaa, pieniin ja keskisuuriin yrityksiin suunnattuja aktiivisia toimia ja taloudelliseen tilanteeseemme soveltuvaa finanssipolitiikkaa. Ehdotuksenne saavat minut melkein itkemään. Teidän pitäisi lukea tekstinne kerran läpi ennen niiden hyväksymistä. Siitä olisi paljon apua.
Haluatte alentaa yleistä verotustasoa. Teidän olisi parempi keskustella kanssamme pk-yrityksiä koskevista asianmukaisista toimista kuin kirjoittaa mietinnöissänne tällaista roskaa. Haluatte pidentää työaikoja yleisesti. Miksi ette auttaisi meitä nostamaan työllisyysastetta, jotta useammilla ihmisillä olisi työtä? Eurooppa hyötyy siitä enemmän. Siksi voitte toivoa saavanne meiltä tukea vain, jos äänestätte järkevien tarkistusten puolesta. Muussa tapauksessa emme voi tukea tällaista hölynpölyä. 
Bourlanges (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, EU:n talouspolitiikka muodostuu nykyisin kolmesta tekijästä: pyyteettömistä tavoitteista – Lissabonin strategiasta – halveksituista rajoituksista – julkisten menojen valvonnasta – ja torjutusta pyynnöstä – ostovoiman tukemisesta.
Lissabonin strategia muodostuu pyyteettömistä tavoitteista. Kukapa ei tukisi Lissabonissa asetettuja tavoitteita? Kukapa ei puoltaisi tietoon perustuvaa taloutta, koulutusmahdollisuuksien parantamista, tutkimuksen ja kehityksen edistämistä ja innovaatioihin perustuvaa yhteiskuntaa? Kuka ei olisi näiden tavoitteiden puolella? Toisaalta kenellekään ei jää epäselväksi, että ilmaus "avoin yhteistyö" on pelkkää sanahelinää. Avoin yhteistyö tarkoittaa ainoastaan, että valtioilla on toimintavapaus ja että ne järjestävät aika ajoin Euroopan unionin kanssa niin sanottuja kokouksia, joissa neuvoston, komission ja parlamentin tehtäväksi jää ainoastaan huomautusten tekeminen ja paheksunta. Tällä tavoin emme pääse voitolle.
Julkisten menojen valvontatoimet ovat halveksittuja rajoituksia. Keynesiläisten ja liberaalien niin kutsuttu väittely lyhyen aikavälin talouspolitiikan välineistä ja julkisten menojen käytöstä on 25 vuoden ajan peittänyt alleen julkisten menojen hallitsemattoman kasvun ja huonontanut monissa suurissa maissa systemaattisesti etenkin velkatilannetta, mikä estää lapsiamme päättämästä omasta tulevaisuudestaan. Tämä merkitsee käytännössä sitä, että kuolema, tai menneisyys, riistää meiltä elämän, eli tulevaisuuden.
Euroopan keskuspankkia (EKP) syytetään tässä tapauksessa aiheettomasti. Mistä EKP:ia syytetään? Kohtuuttoman korkeista koroista, vaikka ne ovat alhaisimmillaan sodan jälkeen; liian vahvasta eurosta, johon ovat ilmiselvästi syynä Yhdysvaltojen jatkuvan alijäämän aiheuttaneet toimet eivätkä eurooppalaisten oletetut hyveet. Todellisuudessa EKP:n varat riittävät hädin tuskin. Sitten on vielä vakaus- ja kasvusopimus, jota on uudistettava. Mistä sitä syytetään? Typeryydestä ja pahansuopuudesta. Siinä tapauksessa meidän on yritettävä järkeistää sitä ja säilytettävä samalla sen sitovuus.
Arvoisa puhemies, lopuksi mainitsen torjutun pyynnön – ostovoiman kannustamisen. Keneltäkään ei voi jäädä huomaamatta, että nykyisessä järjestelmässä työntekijöillä on yhä vähemmän rahaa ja ostovoimaa osakkeenomistajiin verrattuna. Tähän tilanteeseen on varteenotettavia parannuskeinoja, kuten osakkeenomistuksen laajentaminen ja työn verotuksen alentaminen, ja silti nämä parannuskeinot jätetään huomiotta.
Arvoisa puhemies, pelkään, että EU:sta ja sen toimielimistä tulee pelkkä taustakuoro klassisessa tragediassa, jossa ainoa varteenotettava rooli on kansallisilla hallituksilla. 
Guerreiro (GUE/NGL ).
   – Nyt kun taloudellinen ja sosiaalinen tilanne heikentyvät useimmissa EU:n jäsenvaltioissa, vakaus- ja kasvusopimus asetetaan vihdoin kyseenalaiseksi, vaikkakin varsin myöhäisessä vaiheessa ja vasta sitten, kun Ranska ja Saksa ovat epäonnistuneet sen noudattamisessa. Parempi kuitenkin myöhään kuin ei milloinkaan.
Valitettavasti 8. maaliskuuta pidettävää Ecofin-neuvoston kokousta varten esitettyjen suunnitelmien täytäntöönpano ei muuta tilannetta miksikään. Vakaus- ja kasvusopimuksen niin kutsuttu joustava soveltaminen riippuisi siitä, missä määrin valtiot pystyvät vaarantamaan julkisen sosiaaliturvan, eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmät ja, kuten jotkut ovat korostaneet, julkishallinnon uudistustoimenpiteet. Toisien sanoen mitä enemmän jäsenvaltio toteuttaa äärimmäisen raskaana pitämämme Lissabonin strategian mukaisia toimia ja tavoitteita, sitä joustavammin se voi panna täytäntöön vakaussopimusta, ja tätä on mahdotonta hyväksyä. 
Janowski (UEN ).
      Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, en pysty paneutumaan aiheeseen perusteellisesti ajanpuutteen vuoksi, joten korostan vain muutamia seikkoja.
Ensinnäkin rahan ja tarmon tuhlaaminen liialliseen ja useimmiten järjettömään byrokratiaan rajoittaa merkittävästi EU:n talouskehitystä. Toiseksi jäsenvaltioiden verotusjärjestelmiä olisi arvioitava perusteellisesti, ja tämän menetelmän tavoitteena olisi muun muassa selvittää, onko nykyinen arvonlisäverojärjestelmä paras mahdollinen ratkaisu. Muut verotusmuodot saattavat hyvinkin olla tehokkaampia, ja kokemuksesta tiedämme, että tämä pitää paikkansa. Kolmanneksi EU:n ja yksittäisten jäsenvaltioiden taloudellista tilannetta on arvioitava järjestelmällisesti joka kolmas tai neljäs vuosi, ja siitä on annettava palautetta sekä saavutetun edistyksen toteamiseksi että riittävän nopean ongelmiin puuttumisen mahdollistamiseksi. Neljänneksi talouskehityksen edistämiseen tarkoitettuun tutkimukseen suunnataan aivan liian vähän määrärahoja.
Käsittelen lopuksi vielä kysymystä, joka on jätetty huomiotta. Kiivas taloudellinen väittely ja toinen toistaan nokkelammat suunnitelmaehdotukset, jotka ovat aiheuttaneet paljon huolta, ovat pelkkää kerskailua siihen saakka, kunnes todella puututaan EU:ta uhkaavaan väestökatastrofiin. Varoitukseni eivät ole tuulesta temmattuja. Parlamentin jäsenten on vain kiireesti tutustuttava väestötilastoihin. Vaikka ne eivät olekaan helppoa luettavaa, niiden antamasta varoituksesta ei voi erehtyä. Kun nykyisin jokaista eläkeikäistä kohti on neljä työikäistä, 30 vuoden kuluttua heitä on enää kaksi, ja voidaankin kysyä, onko tällainen tilanne kestävä. On muistettava, että perhe, jossa on molemmat vanhemmat ja lapsia, on talouden perusyksikkö. Vuoden 1992 nobelisti Gary Becker on jopa sanonut, että perheiden ja niissä tehdyn työn osuus on jopa 30 prosenttia kansantulosta. Ranskalainen taloustieteilijä Jean-Didier Lecaillon on esittänyt samansuuntaisia näkemyksiä, ja voisin mainita muitakin esimerkkejä, varsinkin paavi Johannes Paavali II:n, jonka sanoilla on erityistä painoarvoa. Kaikkien tunnustama todellinen valtiomies Charles de Gaulle oli täysin vakavissaan todetessaan, että jos on köyhä eikä ole muita vaihtoehtoja, on sijoitettava perheeseen. Käytä järkeäsi Eurooppa! Kiitos. 
Claeys (NI ).
   – Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä tehdään suuri joukko ehdotuksia Lissabonin strategian täytäntöönpanon yhteydessä syntyneen alijäämän poistamiseksi. Arvostan erityisesti mietinnön 7 kohtaa, jossa korostetaan pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritykset) merkittävää asemaa työpaikkojen ja yleisen hyvinvoinnin luomisessa. On ensiarvoisen tärkeää saada aikaan nuorten yrittäjähenkeä kannustavat olosuhteet, joissa hallinnollista taakkaa ja verorasitusta vähennetään tuntuvasti ja joissa pk-yrityksillä on paremmat mahdollisuudet saada käyttöönsä riskipääomaa. Toinen päätelmäni on, että mietinnössä ei sanota halaistua sanaa taloudellisin perustein tapahtuvaa maahanmuuttoa koskevasta komission vihreästä kirjasta. Se on vain hyvä, varsinkin nykyistä työttömyysastetta ajatellen. Vetoomus, jonka komissio esitti maahanmuuton lisäämisen ja kannustamisen puolesta, on kapeakatseinen, kielteisesti vaikuttava ja täysin hukkaan heitetty, vaikka komissio viittaakin ehdotuksensa käsittelyä ajatellen Lissabonin tavoitteisiin. 
Lulling (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon tämän keskustelun luonne, kollegani Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmässä ja Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmässä ilahtuvat varmasti kuullessaan jäsen Goebbelsin todenneen avoimesti Luxemburgin lehdistölle, että heidän valiokunnassaan hyväksytyt tarkistukset osoittivat "näiden kahden parlamenttiryhmän olevan pohjimmiltaan taantumuksellisia ja uusliberalistisia". Tässä eriskummallisessa toteamuksessa on myös jotain naurettavaa: sen mukaan parlamentti on vähintäänkin piintyneiden taantumuksellisten tyyssija. Silti näistä sanoista on syytä olla myös huolissaan. Parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä tulkitsee mielellään jokseenkin kaksiselitteisesti talouspolitiikan periaatteita. Sosialistit tekevät tästä kaksiselitteisyydestä todella vastenmielistä.
Mielestäni ei ole turhaa korostaa tässä keskustelussa, että terve julkinen talous ja kohtuulliset pakolliset vähennykset ovat vakaan ja kestävän kehityksen edellytyksiä. Vakaus ei ole kasvun este vaan sen edellytys.
Meidän puolemme parlamentista ei sorru samaan ideologiseen sokeuteen. Olemme paljon käytännöllisempiä. Tietyissä tilanteissa tiukemmat interventiotoimet osoittautuvat tarpeellisiksi, jotta talous saataisiin elpymään, mutta se ei ole tässä tapauksessa oleellista. Euroopan nykytilanne tuskin sopii samaan kaavaan. Jäsen Goebbels, joka on löytänyt keynesiläisyyden hiukan liian myöhään, haluaisi soveltaa sitä kaikissa tapauksissa ja kaikkiin tilanteisiin, jopa silloin, kun sitä ei tarvita. Julkisen talouden alijäämän lisääminen ei ratkaise nykyisiä ongelmiamme. Jos näin olisi, höllästä raha- ja finanssipolitiikastaan tunnettujen maiden esimerkkiä olisi seurattu jo pitkään. 
Hyvä jäsen Bullman, ei ole rikos sanoa, että eurooppalaisilla on velvollisuus työskennellä kovemmin ja paremmin taatakseen nykyisen elintasonsa globaalin kilpailun edessä. Ranskassa kokeiltu 35-tuntinen työviikko kertoo aiheesta enemmän kuin pitkälliset keskustelut. Tietenkin jäsen Goebbels esitti mietinnössään monia hyviä ideoita, kuten tiettyjen sosiaalipalveluihin tai kestävään kehitykseen suunnattujen investointien edistäminen, mutta hän ei ole kunnolla sisäistänyt asian ydintä, eli sitä, että tehokas talous noudattaa selkeitä sääntöjä, joiden huomiotta jättäminen on kohtalokasta. 
Andersson (PSE ).
    Arvoisa puhemies, esitän aluksi pahoitteluni siitä, että Euroopan kansanpuolueen ryhmän (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän edustaja Hökmark, on poistunut istunnosta. Mielestäni me sosialidemokraatit emme voi hyväksyä valiokunnan tekemää ehdotusta kolmesta syystä.
Ensinnäkään työajan yleinen pidentäminen ei ole tarpeen. Sen sijaan on työllistettävä enemmän ihmisiä. Toiseksi yleisen verotustason alentaminen Euroopassa ei ratkaisisi ongelmia. Miten on mahdollista, että EU:n kasvu on nopeinta Pohjoismaissa, joissa on kirein verotus? Tämä viittaa siihen, että PPE-DE-ryhmä on kokonaan pudonnut kärryiltä. Kolmanneksi meidän on tasapainotettava Lissabonin prosessia. Nykyisen ehdotuksen tekijät ovat vielä komissiotakin pahempia siinä suhteessa, että he yleensä korostavat vain Lissabonin prosessin ensimmäistä pilaria, vaikka pilarien pitäisi tukea toisiaan.
Minunkin mielestäni rakenneuudistuksia tarvitaan, mutta tärkeintä on, että prosessissa noudatetaan yhteiskuntavastuuta ja siihen otetaan mukaan molemmat työmarkkinaosapuolet. Jäsen Hökmark on kotoisin Ruotsista, jossa hänen puolueensa on nykyisin hyvää pataa sosialidemokraattien kanssa. Kotimaassaan he eivät puhu veronalennuksista tai työajan lisäämisestä, mutta parlamentissa kylläkin.
Ruotsin sodanjälkeinen talouspolitiikka on ollut erittäin onnistunutta vuosia 1991–1994 lukuun ottamatta. Jäsen Hökmark oli tuolloin yksi Ruotsin päättäjistä. Olisi valitettavaa, jos PPE-DE-ryhmä hyväksyisi tämän uusliberalistisen toimintalinjan ja alkaisi noudattaa sitä. Se aiheuttaisi poliittista vihamielisyyttä. Me sosialidemokraatit vaadimme tasapainoisia toimia uusliberalismin sijasta. Uusliberalistiset toimet eivät ratkaise Euroopan ongelmia. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme aivan ensimmäistä kertaa sellaisessa tilanteessa, että valtaosa jäsenvaltioista, eli 13 jäsenvaltiota 25:stä, ei kuulu euroalueeseen. Korotkin ovat Euroopassa alhaisimmat sitten toisen maailmansodan, mutta sekään ei millään tavoin kannusta investoimaan. Meidän on myönnettävä, että euroalueen talouskasvu on hidasta. Tiedämme jo, että sisäinen kulutus pysyy alhaisena seuraavat kaksi vuotta, ja tämä koskee koko EU:ta. Samaan aikaan kansalaisten taloudelliset pyrkimykset ovat laajentumisen jälkeen lisääntyneet huomattavasti varsinkin EU:n uusissa jäsenvaltioissa, kuten kotimaassani Puolassa. Nämä pyrkimykset ovat ristiriidassa huonon taloudellisen tilanteen kanssa, jossa kuluttajien odotuksiin vastaaminen on mahdotonta. Politiikassa tämä saattaa ajan myötä lisätä euroskeptisyyttä, jonka todennäköisyyttä lisää vielä sekin, että kaikkien arvioiden – myös Goebbelsin mietinnössä esitettyjen – mukaan työttömyys pysyy korkeana lähitulevaisuudessa.
EU:n kansalaiset odottavat esimerkiksi EU:n huippukokouksissa viime vuosina toistuvasti luvattua talouden reaalikasvua. Silti he haluavat myös oikeudenmukaista ja tasa-arvoista kohtelua kaikille jäsenvaltioille. Sallimalla suuret julkisen talouden alijäämät Saksan ja Ranskan kaltaisissa valtioissa ja nuhtelemalla ankarasti heikommassa asemassa olevia köyhempiä valtioita vähäisimmästäkin alijäämästä EU toteuttaa käytännössä ajatusta, jonka tunnemme Orwellin teoksesta "Eläinten vallankumous": kaikki ihmiset ovat tasa-arvoisia, mutta jotkut ovat tasa-arvoisempia kuin toiset. Tämä ei millään tavoin vahvista EU:n arvovaltaa muiden jäsenvaltioiden silmissä. Suoraan sanoen tämä on häpeällistä. 
Kauppi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän aluksi kollegoitani Goebbelsia ja Karasia heidän työstään julkista taloutta koskevien mietintöjen laatimiseksi.
Kuten tiedämme, EU:n kasvu ei ole vastannut odotuksiamme. Yksityisten ja julkisten investointien osuus BKT:sta on laskenut rajusti 1970-lukuun verrattuna, kuten kollegamme Karas kuvaili. Toteutumattomien rakenneuudistusten ja vähäisten investointien vuoksi kasvu ei ole riittävää suhteessa BKT:seen. Emme kuitenkaan voi luottaa siihen, että kasvua piristetään ainoastaan julkisilla investoinneilla: meidän on kannustettava yksityisten investointien lisäämistä, sillä niillä saadaan aikaan todellista kestävää kasvua Euroopassa.
Tämän keskustelun ydinkysymys on vakaus- ja kasvusopimuksen tulevaisuus. Sopimuksen tavoite oli jäsenvaltioiden julkisen talouden rahoitusaseman tasapainottaminen ja julkisen talouden ylijäämä vuoteen 2003 mennessä. Tausta-ajatuksena oli, että jäsenvaltiot maksaisivat velkansa noususuhdanteen aikana ja varmistaisivat julkisen sektorin rakenneuudistuksilla tasapainoisen julkisen talouden rahoitusaseman myös laskusuhdanteessa. Meidän poliitikkojen ei kuitenkaan ole helppoa pitää menoja kurissa hyvinä aikoina. Valitettavasti tämä näkyy monien jäsenvaltioiden heikoista tuloksista sopimuksen noudattamisessa.
Olen vahvasti sopimuksen kannalla. Jäsenvaltiot, jotka ovat täyttäneet velvoitteensa ja pitäneet julkisen taloutensa aisoissa – varsinkin kotimaani Suomi – kärsivät joidenkin jäsenvaltioiden piittaamattomuudesta! Valitettavasti sopimuksen joidenkin osien joustavoittaminen näyttää väistämättömältä. Meidän on kuitenkin varottava vesittämästä sopimusta.
On muistettava kolme seikkaa. Ensinnäkin kaikkiin jäsenvaltioihin on sovellettava samoja sääntöjä ja puolueettomia arviointiperusteita. Toiseksi mitään kustannuksia, kuten julkisia investointeja tai tutkimusrahoitusta, ei pitäisi automaattisesti jättää pois julkisista menoista: tällaiset poikkeukset antaisivat jäsenvaltioille mahdollisuuden mitä mielikuvituksellisimpiin tulkintoihin. Kolmanneksi jäsenvaltioille myönnetyn joustovaran tulee kytkeytyä niiden noususuhdanteen aikana toteuttamiin uudistuksiin. On aivan oikein, että niillä jäsenvaltioilla, jotka ovat maksaneet velkansa ja pienentäneet alijäämäänsä, on jonkin verran joustovaraa, mutta niille, jotka ovat laiminlyöneet velvoitteensa, ei pitäisi enää antaa mahdollisuutta taktikointiin.
Toivon, että terve järki voittaa ja että vakaus- ja kasvusopimus pysyy voimassa. Jos siihen kaikesta huolimatta tehdään muutoksia, haluamme ainakin ohjata niitä myönteiseen suuntaan.
Rosati (PSE ).
      Arvoisa puhemies, vakaus- ja kasvusopimukseen ehdotetuilla muutoksilla on tarkoitus lisätä Euroopan unionin verotussääntöjen joustavuutta ja käytännöllisyyttä ja samalla säilyttää talousarvion kurinalaisuuden perusperiaate. Mielestäni nämä muutokset ovat oikeansuuntaisia, mutta korostan kolmea niihin liittyvää seikkaa.
Ensinnäkin komission ehdotuksissa käsitellään pääasiassa nykyistä julkisen talouden alijäämää ja kiinnitetään vähemmän huomiota julkiseen velkaan. Mielestäni asian pitäisi olla juuri päinvastoin, sillä pitkällä aikavälillä talouden vakauteen vaikuttaa ratkaisevimmin velan määrä suhteessa BKT:seen kuin tietyn vuoden alijäämä. Tällä perusteella raskaasti velkaantuneiden maiden alijäämää tulisi rajoittaa tiukemmin kuin vähemmän velkaantuneiden. Jälkimmäiset voivat lyhyellä aikavälillä kerryttää suuremman alijäämän, eikä niitä pitäisi rankaista siitä, että ne aiemmin noudattivat sääntöjä. Velkaantuneisuuden tulisikin olla nykyistä alijäämää tärkeämpi peruste.
Toiseksi alijäämien laskentatavassa on otettava huomioon erityisolosuhteet niissä uusissa jäsenvaltioissa, jotka ovat tarttuneet vaikeaan tehtävään eläkejärjestelmiensä uudistamiseksi. Kyseisiin uudistuksiin liittyvät menot ovat lisääntyneet näissä maissa tilapäisesti, kun samanaikaisesti on rahoitettava nykyiset eläkkeet ja perustettava eläkerahastoja tuleville sukupolville. Näitä menoja ei tulisi vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi kirjata nykyisiin julkisiin menoihin, sillä ne eivät lisää nykyistä kysyntää vaan edistävät sen sijaan kansallista säästämistä. Uusia jäsenvaltioita ei pitäisi rankaista vaikeiden rakenneuudistusten toteuttamisesta.
Kolmanneksi ehdotan komission jäsenelle, että vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi harkittaisiin EU:n talousarviomaksuihin liittyvien menojen jättämistä pois alijäämien laskentaperusteista. Tällaiset menot paitsi lisäävät kysyntää EU:ssa myös helpottavat keskeisen yhteisvastuuperiaatteen täytäntöönpanoa. Euroopan unionin vuosien 2007–2013 talousarvion määrästä saatettaisiin päästä helpommin yhteisymmärrykseen tällaisen ratkaisun avulla. Huomautan, että jotkin jäsenvaltiot vaativat "pientä" talousarviota muun muassa siksi, että ne ovat EU:n talousarvion nettomaksajia. Paljon kiitoksia. 
Samaras (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, puhumme kilpailukyvystä, mutta kilpailukyky on suoraan kytköksissä valuuttakursseihin. Olemme antaneet euron kurssin kohota liiaksi dollariin nähden. Se on noussut 0,84:stä 1,30:een ja vahingoittanut vakavasti kilpailukykyämme.
Keskuspankki on periaatteessa uhrannut heikon kohtamme, eli kilpailukyvyn, lisätäkseen vakautta, jossa olemme vahvoilla. Toisin sanoen olemme turvanneet vahvuutemme ja jättäneet heikkoutemme suojaamatta. Niinpä kallis euro on pahentanut lamaa. Lama on vähentänyt yritysten halua ottaa sijoitusriskejä ja toteuttaa innovaatioita. Mitä hyötyä siis on Lissabonin strategiasta? Katsokaa, miten Yhdysvallat, Venäjä, Kiina ja Intia toimivat. Kaikki kilpailijamme keskittyvät kilpailukykyyn ja kasvuun, me taas tuhlaukseen ja velkaan. Ne saavuttavat meitä suurempia voittoja, me puolestaan ryvemme jatkuvassa lamassa. Pitäisiköhän meidän kyseenalaistaa talouspolitiikkamme keinovalikoimaa? Niin kauan kuin nykyiset keinot ovat käytössä, Lissabonin strategia ja vakaussopimus ovat yhä pahemmin ristiriidassa keskenään. Säilyttäkää Lissabonin strategia, mutta varmistakaa, että myös keskuspankin rahapolitiikasta on apua. Säilyttäkää vakaussopimus, kunhan pääpaino on menojen hillitsemisessä eikä tulojen lisäämisessä.
Euroopan keskuspankin on höllennettävä rahapolitiikkaa, jotta jäsenvaltiot voivat harjoittaa tiukempaa finanssipolitiikkaa varsinkin menoja hillitsemällä. Sen, minkä aktiivinen kysyntä menettää julkisissa menoissa, se saa takaisin lisääntyneen viennin kautta, ja pystymme näin välttämään veronkorotukset. Tässä toimintamallissa yhdistyvät harkitsevuus ja kasvu, mutta jos aiomme toteuttaa sitä, keskuspankin yhteistyö on tarpeen. Harkinta on tietenkin välttämätöntä, mutta se ei merkitse samaa kuin jäykkyys. Niin kauan kuin sekoitamme nämä käsitteet toisiinsa, meillä ei ole sen paremmin harkintakykyä, kasvua kuin joustavuuttakaan. 
Bersani (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsittelen Goebbelsin mietintöä ja kiitän kollegaamme aiheen erinomaisesta käsittelystä. Pääpaino on tasapainon löytämisessä Euroopan talous- ja kasvupolitiikan kiistattoman elvyttämisen tarpeen sekä vakauden ja sen saavuttamisedellytysten välille. Keskustelun aikana tämä tasapaino on kuitenkin kadonnut, ja voidaan palauttaa vain käyttäytymällä järkevästi, kuten jäsen Lulling aiemmin kehotti.
Ei ole järkevää hyväksyä mietintöä, jossa ei myönnetä, että jäsenvaltioiden talouspolitiikan tiiviimpi yhteensovittaminen on välttämätöntä, emmekä voi olla samaa meiltä siitä, että tämänkaltainen lausunto on ristiriidassa rahapolitiikasta vastaavien viranomaisten riippumattomuuden kanssa. Ei ole järkevää hyväksyä mietintöä, jossa ei käsitellä vakaussopimuksen uudistamista ja sen yhteyttä Lissabonin tavoitteisiin nyt, kun olemme aivan ilmeisesti pääsemässä yhteisymmärrykseen. Ei ole järkevää väittää, että yleisen verotustason alentaminen on ratkaisevaa kilpailukyvyn kannalta, kun otetaan huomioon, että erinomaisiin tuloksiin on päästy sekä korkean että alhaisen verotustason maissa. 
Joka tapauksessa ihmettelen, pitäisikö Euroopan parlamentin todellakaan suositella yleistä verotustason alentamista, kun yksikään jäsenvaltio ei pitäisi tällaista ehdotusta uskottavana nykyisessä tilanteessa. Ei myöskään ole järkeenkäypää väittää, että työajan yleinen pidentäminen olisi kannattavaa tai tehokasta. Palveluiden vapauttamisen ja parantamisen kytkeminen liian tiukasti niiden yksityistämiseen saattaa ainoastaan lisätä kaiken markkinoiden vapauttamiseen tähtäävän kehityksen vastustamista.
Lopuksi totean, että mietinnössä on mielestäni joitakin tärkeitä ohjeita ja se on kiitettävä yritys, mutta joissakin kysymyksissä tasapaino on palautettava luopumalla ideologisista vaatimuksista ja antamalla järkevä panos nykyiseen taloutta koskevaan keskusteluun, jota käydään kaikkialla Euroopassa. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, jäsenvaltiot ovat sitoutuneet saavuttamaan lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen julkisen talouden rahoitusaseman. Sitoumus on vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen, ja Saksan kaltaiset valtiot ovat rikkoneet sitä kasvattamalla alijäämää. Vaikka ne käyttävätkin tekosyynä suhdanneongelmia, ne ovat laiminlyöneet tarvittavien rakenneuudistusten toteuttamisen.
Saksan valtiovarainministerin Theo Waigelin vuonna 1997 Euroopan etujen vuoksi tekemä sopimus oli vakavasti otettava yritys taata hintavakaus, talousarvion kurinalaisuus ja reagointikyky rakennemuutoksiin, kuten siihen, että yhteiskunta, jossa on yhä enemmän ikääntyneitä, tarvitsee rahoitusta. Tässä ei ollut kyse vasemmiston uusliberalistisista toimista, vaan se oli myös työvoiman edun mukaista.
Puheenjohtajavaltio Luxemburg ilmoitti sopimuksen muuttamisesta, mikä ei ole helppo tehtävä. Saksan hallitus haluaa kumota liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn, kun taas euroalueen pienemmät valtiot vaativat oikeutetusti sopimuksen kirjaimellista noudattamista. Ne ovat hoitaneet velvoitteensa.
Neuvoston puheenjohtaja Juncker totesi talous- ja raha-asioiden valiokunnalle, ettei kolmen prosentin kynnysarvon ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn muuttaminen tule kysymykseenkään. Kannatan itsekin sitä, että komissio säilyttää toimivaltansa tällä alalla ja voi antaa nuhteita tai määrätä sakkoja. Valitettavasti te olette kuitenkin ilmoittanut, että sopimusta "sovelletaan järkevästi". Tarkoittaako se sopimuksen vesittämistä?
Totesitte aivan oikein, että Kreikka on asetettava vastuuseen, mikäli se vielä antaa vääriä tietoja. Korjatkaa, jos olen väärässä, mutta pian sen jälkeen uskottelitte saksalaisille, että he voivat pitää Saksan itäosan rakenneuudistusmenoja ylimääräisinä kustannuksina, joka voidaan jättää pois laskentaperusteista. Muut maat seurasivat perässä ja ilmoittivat, että niiden omat investoinnit koulutukseen, sotilaskohteisiin tai infrastruktuuriin pitäisi myös jättää pois laskuista. Kun kirjanpitoa ryhdytään tällä tavoin peukaloimaan, voidaan sopimus heittää romukoppaan. Tämä on vain luvuilla leikkimistä, josta ei ole Euroopan kansalaisille mitään hyötyä.
Tuen kollegani Karasin erinomaista mietintöä; emme saa toimia kevytmielisesti ja menettää luottamusta euroon. 
Rasmussen (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Goebbelsin laatima ja valiokunnan esittelemä mietintö on rakentava. Kiitän myös komission jäsentä Almuniaa ajatuksia herättävästä puheenvuorosta ja hänen sitoutumisestaan nykyisen vakaus- ja kasvusopimuksen uudistamiseen.
Keskityn tämänpäiväisessä puheenvuorossani kahteen unionille kaikkein tärkeimpään näkökohtaan. Parlamentin konservatiivi- ja liberaaliryhmät painottavat rakenneuudistuksia – ja totean, että olemme valmiit neuvottelemaan niistä – sekä Euroopan parlamentissa että yksittäisissä jäsenvaltioissa. Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä, jonka puheenjohtajana toimin, ei vastusta uudistuksia. Haluamme oikeanlaisia uudistuksia. Lisäisin vielä yhden asian: unionin keskeisimpiä ongelmia ei ole vain rakenneuudistusten tarve, vaan myös liian alhainen kysyntä jäsenvaltioissa. 
Esitän aidon ja kiireellisen vetoomuksen Euroopan oikeistopuolueille. Henkilökohtaiset kokemukseni pääministerinä ja eurooppalaisen puolueen puheenjohtajana osoittavat, ettemme saa kansalaisten tukea uudistuksille, ellei kysyntä ja kasvu samanaikaisesti vahvistu yhteiskunnassamme. Toisin sanoen uudistukset eivät onnistu ilman talouskasvua, eikä kestävä talouskasvu ilman uudistuksia. Siksi esitän hyvin kiireellisen vetoomuksen eurooppalaisen ulottuvuuden toteuttamisen puolesta. Mikä on eurooppalainen ulottuvuus? Todelliseen eurooppalaiseen ulottuvuuteen kuuluu, että opimme tekemään asioita samanaikaisesti. Kysyntä sisämarkkinoilla on vähäistä, ja voimme puuttua tähän samanaikaisesti, jos kaikki valtiovarainministerit yhdessä komission jäsenen Almunian kanssa päättävät investoida Lissabonin tavoitteisiin seuraavien neljän vuoden ajan. Näin voisimme saada aikaan tarvitsemamme lisäkasvun. Pystymme vahvistamaan tämän, ja olisi suurenmoista, jos myös parlamentin oikeistopuolueet ymmärtäisivät, että meidän on investoitava ja toteutettava uudistuksia, vieläpä samanaikaisesti. 
Montoro Romero (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä parlamentissa tänä aamuna esitetyistä arvioista, joissa korostetaan Euroopan tarvitsevan lisää kasvua ja työllisyyttä.
Lisäkasvua tarvitaan meitä eurooppalaisia kohtaaviin haasteisiin vastaamiseksi: näitä haasteita ovat laajentuminen sekä naisten ja nuorten työllisyyden lisääminen. Lisäkasvua tarvitaan, jotta Eurooppa voi nousta ansaitsemaansa johtavaan asemaan maailmantaloudessa, sillä muussa tapauksessa maailmatalous ei kasva tasapainoisesti. Kuten jäsen Rasmussen juuri korosti, se merkitsee, että eurooppalaisten kuluttajien ja sijoittajien luottamusta on lisättävä. Heidän on voitava luottaa toimintalinjoihin, toisin sanoen sellaisiin toimiin, joiden perusteella he tekevät kulutus- ja investointipäätöksensä. Tällainen luottamus puolestaan edellyttää tervettä julkista taloutta ja tasapainoista julkisen talouden rahoitusasemaa. Tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema alentaa työntekijöiden sekä pienten ja keskisuurten yritysten verotusta, jolloin niillä on suuremmat mahdollisuudet menestyä globaalistuneessa maailmantaloudessa.
Vakaussopimuksen joustavuuden lisääminen olisi vakava virhe ja, arvoisa komission jäsen Almunia, arvoisa komission jäsen, lehtikirjoitukset Ecofin-neuvostossa käydyistä keskusteluista eivät herätä luottamusta. Eurooppalaisten hallitusten yhteenotot vakaussopimuksen joustavuuden edistämisestä vaikuttavat kielteisesti markkinoiden luottamukseen. Vahvan vakaussopimuksen lisäksi tarvitsemme rakenneuudistuksia. Tarvitsemme joustavamman talouden, emme sellaista, josta on todellista etua vain harvoille, vaan tasapainoisen talouden, joka tukee joustavuuteen ja kilpailukykyyn perustuvaa kasvua. 
Langen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, jäsen Rasmussen totesi, etteivät uudistukset onnistu ilman talouskasvua. Tämä pätee myös päinvastoin: Euroopassa ei saavuteta talouskasvua ilman uudistuksia. Uudistukset ovat talouskasvun edellytys erityisesti Saksan ja Ranskan kaltaisissa suurissa valtioissa, joissa valtion osallistumisaste on korkea, verotus kireää ja sosiaaliturvajärjestelmät kohtuuttoman monimutkaisia.
Käsittelemme tänään Goebbelsin ja Karasin mietintöjä, joista käyvät selvästi ilmi yhteiseen rahapolitiikkaan yhdistetyn hajautetun finanssi- ja varainhoitopolitiikan aiheuttamat ongelmat. Vakaus- ja kasvusopimus laadittiin yhdistämismenetelmäksi ja välttämättömäksi edellytykseksi. Poliittinen aikomus uudistaa vakaus- ja kasvusopimusta horjuttaa sekä Maastrichtin sopimuksen että Euroopan talous- ja rahaliiton perusteita. Finanssipolitiikkaa koskevat määräykset ovat talous- ja rahaliiton kulmakivi. Euroopan kansalaisille luvattiin, että valtion velanottoa vähennetään, mutta tämä lupaus aiotaan perua vain kuuden vuoden jälkeen. Näiden määräysten tavoitteena on säilyttää kulloinkin vallassa olevan hallituksen uskottavuus ja luottamus. Vakaus- ja kasvusopimuksessa on kuitenkin vakava suunnitteluvirhe, jonka käsittelyn te, arvoisa komission jäsen, olette toistuvasti laiminlyönyt.
Valvontamenettelyssä komissiolla on liian vähän toimivaltaa ja vastuuta. Syylliset tuomitsevat itse itsensä, mikä ei ole hyvä merkki. Jos Ecofin-neuvosto ei noudata määräyksiä, komissio on voimaton. Jos talousarvion kurinalaisuutta ei haluta noudattaa, uudistuksetkaan eivät auta. Tässä ei ole kysymys vain määräyksistä, vaan myös poliittisesta tahdosta. Komissio haluaa ottaa käyttöön uusia määräyksiä noususuhdannetta ajatellen. Se on jossain määrin perusteltua, mutta myös naiivia. Jos nykyiset painostuskeinotkaan eivät tehoa, miten voimme kuvitella tämän toimivan vapaaehtoiselta pohjalta noususuhdanteen aikana?
Sosialidemokraatit ja kommunistit eivät ole ymmärtäneet euron mukanaan tuomia muutoksia. Ennen euron käyttöönottoa markkinat rankaisivat eniten velkaantuneita valtioita avoimesti ja ymmärrettävästi julkisen velan korkealla korolla, korkealla inflaatiolla ja devalvaatiolla. Vielä vuonna 1992 ero oli kuusi prosenttiyksikköä.
Kuunnelkaa, olkaa hyvät! Tiedätte, että olen oikeassa. Kuusi prosenttiyksikköä! Tuota eroa ei enää ole. Markkinavoimat eivät enää pakota valtioita noudattamaan rahoituskuria. Ellei EKP puutu tähän ongelmaan valtion lainojen eriytetyllä arviointijärjestelmällä, euron vakaus ei säily pitkällä aikavälillä.. 
Almunia,
   . Arvoisa puhemies, kiitän kaikkia parlamentin jäseniä, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron tässä keskustelussa, joka on ollut mielestäni erittäin kiintoisa.
Päätän puheenvuoroni toistamalla komission analyysin. Keskustelun aikana komission suuhun on pantu ajatuksia, joita sen paremmin minä kuin komissiokaan emme hyväksy.
Komissio ja minä olemme vakaasti sitä mieltä, että suurin haaste Euroopan unionin ja euroalueen kasvun lisäämisessä on kasvupotentiaalin lisääminen. Siihen tarvitaan rakenneuudistuksia, joita komissio on ehdottanut Lissabonin strategian väliarviointia ja uudelleen elvyttämistä koskevassa tiedonannossaan.
Jos emme lisää kasvupotentiaalia, taloutemme ja sosiaalinen mallimme ei kestä keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, ja heikko kasvu vaarantaa makrotalouden vakauden ja julkisen talouden vakauden vakavasti lyhyellä aikavälillä. Tämä on siis komission arvio, ja sen perusteella makrotalouspolitiikan, kuten Kokin raportissa todetaan – ja olen tästä täysin samaa mieltä – on tuettava rakenneuudistusstrategiaa. Se lisää kasvupotentiaalia, joka ylläpitää kasvua ja varmistaa, etteivät maksukyvyttömyys, rahoitusvaje ja kysynnän hiipuminen vaaranna kykyämme hyödyntää kaikkia niitä kasvumahdollisuuksia, jotka olemme saavuttaneet uudistusten ansiosta.
Komission mielestä Lissabonin strategian menestyksekäs uudelleen elvyttäminen on ensisijainen tavoite, ja sitä varten olemme ehdottaneet kymmentä painopistettä ja pohtineet, miten parantaisimme kunkin jäsenvaltion kykyä panna Lissabonin strategia täytäntöön oman senhetkisen tilanteensa mukaisesti, jotta voimme saavuttaa yhdessä sopimamme tavoitteet kaikissa kyseisissä valtioissa ja koko Euroopan unionissa. Näitä tavoitteita ei ole vähennetty komission tiedonannossa, ja ne on vahvistettu viisi vuotta sitten sovitun määritelmän mukaisesti.
Arvoisa puhemies, haluan tehdä muutaman vakaussopimusta koskevan selvennyksen. Mielestäni meidän on ymmärrettävä, mitä tapahtuu lähiviikkoina, jolloin neuvosto komission tuella ja puheenjohtajavaltio Luxemburgin erinomaisen yhteistyön avulla yrittää päästä yhteisymmärrykseen parantaakseen talousarvion kurinalaisuuteen liittyvien mekanismien soveltamista käytäntöön ja varmistaakseen, että perustamissopimuksen mukaisista tavoitteista, joissa julkisen talouden vakaus määritellään yhdeksi talous- ja rahaliiton edellytyksistä, tulee myönteisempiä ja selkeämpiä seikkoja kuin ne nyt ovat.
Mitä me teemme? Ensinnäkin toistamme sitoutuvamme vakaasti ja selkeästi perustamissopimuksessa määrättyihin viitearvoihin. Kolmen prosentin viitearvo on perustamissopimuksen mukainen, ja komissio huolehtii sen noudattamisesta. Teen vielä kerran, ja jatkossakin aina tarvittaessa, selväksi, ettei komission ehdotuksessa eikä Ecofin-neuvoston ministereiden nykyisessä yksimielisessä kannassa ehdoteta minkään menoluokan jättämistä pois alijäämälaskelmista. Harkitsemme perustamissopimuksen 104 artiklan mukaisesti, mitä tärkeitä tekijöitä tulee ottaa huomioon analysoitaessa syitä liialliseen ylijäämään ja mitä pitäisi tehdä tasapainon ja vakaan julkisen talouden palauttamiseksi, jotta alijäämä saadaan laskemaan viitearvon alapuolelle.
Kuten tästä keskustelusta käy ilmi, kaikkien menoluokkien sisällyttäminen alijäämän laskentaperusteisiin ja taloudellisen seikkojen samanaikainen huomioon ottaminen on mahdollista pitää erillään julkisten menojen rakenteesta, suhdannetilanteesta ja meneillään olevista rakennemuutoksista. Näin saadaan selville se, miten sopimuksen ennaltaehkäisevää osaa sovelletaan, kuinka tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema on keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä tai mikä sen tilanne on liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä sekä se, mitkä suositukset palauttavat todella tehokkaasti julkisen talouden rahoitusaseman tasapainon maassa, jossa on todettu liiallinen alijäämä. Tästä syystä on erittäin tärkeää – ja tämä on toinen keskeinen seikka keskustelussamme – ehkäistä sopimuksen soveltamisesta aiheutuva myötäsyklinen politiikka sekä liiallisesta alijäämästä johtuvan menettelyn ennaltaehkäisevässä että korjaavassa osassa.
Yksi ilmeisimmistä syistä, jonka vuoksi tietyt valtiot ovat rikkoneet kolmen prosentin alijäämää koskevaa sääntöä on, että ne eivät korkeasuhdanteen aikana toteuttaneet myötäsyklistä politiikkaa eivätkä vakiinnuttaneet riittävästi julkista talouttaan. Perustamissopimuksessa onkin määrätty ennakkovaroitusjärjestelmän kaltaisia välineitä, jotka vahvistetaan myös perustuslaissa ja kuuluvat suoraan komission toimivaltaan, ja niitä on sovellettava tehokkaammin. Lisäksi kunkin jäsenvaltion on vahvistettava kansallisia määräyksiä, joilla täydennetään tulojen ja talousarviomenojen koostumuksesta ja näin ollen kunkin jäsenvaltion julkisen talouden alijäämästä vastuussa oleviin kansallisiin päättäjiin kohdistuvaa vertaispainostusta. Muistutan kyseisten tekijöiden kuuluvan edelleenkin jäsenvaltioiden toimivaltaan, vaikka, kuten jäsen Berès totesi, kyseisten finanssipolitiikkaa koskevien kansallisten päätösten yhteisvaikutus onkin yleisen edun kannalta kiinnostavaa, koska muodostamme talous- ja rahaliiton.
Kaikkein hankalin aihe käymässämme keskustelussa on se, miten liiallisia alijäämiä koskeva menettely tulisi käynnistää. Toistan kantamme: mitään menoja ei jätetä pois alijäämätason laskentaperusteista. Jos kuitenkin luette uudelleen perustamissopimuksen 104 artiklan, huomaatte, että heti kun Euroopan komissio ilmoittaa neuvostolle, että jossain maassa on sen näkemyksen mukaan liiallinen alijäämä, neuvostolla on kokonaistilanteen arvioinnin jälkeen – 104 artiklan 6 kohta – täydet valtuudet päättää "onko liiallinen alijäämä olemassa".
Yritämme varmistaa, että ne perusteet, joita komissio käyttää ilmoittaessaan neuvostolle jonkin valtion liiallisesta alijäämästä, ovat yhdenmukaiset niiden perusteiden kanssa, joita neuvosto sen jälkeen soveltaa estääkseen vastaisuudessa aiemmin ilmenneet ristiriidat. Näin menetellään, jotta komission ja neuvoston toteuttamat tehtävät ja niiden käyttämä toimivalta – kumpikaan ei näet aio luopua niille perustamissopimuksen nojalla kuuluvasta toimivallasta –eivät tämän suhteen ja yhteistyön aikana aiheuttaisi toimintaa jarruttavia yhteentörmäyksiä, jotka johtaisivat samankaltaisiin ristiriitoihin, joita syntyi hieman yli vuosi sitten.
Hallintotavalla on erittäin paljon merkitystä. On erittäin tärkeää, että jäsenvaltioilla on kansallisia määräyksiä, jotka täydentävät niiden pyrkimyksiä noudattaa talousarvion kurinalaisuutta koskevia yleisiä määräyksiä. Selkeät, luotettavat ja paikkansapitävät tilastotiedot ovat keskeisessä asemassa, kuten viime aikoina olemme huomanneet. Neuvoston ja komission välinen yhteistyö on oleellinen tekijä, ja on äärimmäisen tärkeää, että parlamentti antaa tukensa ja keskustelee, kuten se on tänäänkin tehnyt ja tekee varmasti vastaisuudessakin.
On hyvin tärkeää päästä yhteisymmärrykseen. Yhdyn mainitsemaanne huoleen talous- ja rahaliiton uskottavuudesta ja erityisesti yhtenäisvaluuttamme uskottavuudesta markkinoilla. Markkinoilta ei riitä ymmärrystä, jos maaliskuun Eurooppa-neuvostossa ei päästä yksimielisyyteen, ja meidän kaikkien on oman vastuualueemme rajoissa yritettävä määrätietoisesti varmistaa, että sopimus tehdään ja julkistetaan 23. maaliskuuta Eurooppa-neuvoston päätelmissä. Komissio tekee omasta puolestaan kaikkensa tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Kiitän lopuksi erinomaisesta yhteistyöstä neuvoston puheenjohtajavaltiota, joka on vahvasti sitoutunut onnistuneen lopputuloksen saavuttamiseen. 
Puhemies.
   Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu suosituksesta toiseen käsittelyyn neuvoston 21. lokakuuta 2004 hyväksymästä yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2005–2019 tehdyn päätöksen N:o 1419/1999/EY muuttamisesta.
Prets (PSE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, lähes 20 vuotta sitten, 13. kesäkuuta 1985, Kreikan silloisen kulttuuriministerin Melina Mercourin aloitteesta ajatus Euroopan kulttuuripääkaupungista esitettiin kulttuuriasioiden neuvostolle, joka hyväksyi asiaa koskevan päätöslauselman. Mercourin tavoitteena oli antaa eurooppalaisille mahdollisuus päästä osallisiksi kyseessä olevan maan, alueen tai kaupungin kulttuurista. Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelman 20-vuotisesta toiminnasta voidaan tehdä muutamia päätelmiä, jotka on esitetty elokuussa 2004 valmistuneessa Palmerin selvityksessä.
Valinnalla Euroopan kulttuuripääkaupungiksi on kiistatta myönteinen vaikutus kyseiseen kaupunkiin uusien kulttuurialoitteiden, kulttuurilaitosten ja -tilojen laajenemisen, taiteellisten pyrkimysten ja suuntausten, kaupungin maineen ja kansainvälisen aseman sekä kulttuurin kehitysmahdollisuuksien kannalta. Valinta merkitsee samalla myös vierailijamäärien kasvua ja sitä kautta lisätuloja mutta myös kasvavia menoja.
Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuma vetoaa erityisesti kulttuurista kiinnostuneisiin kansalaisiin, mutta tapahtuman eurooppalainen luonne ei ole lyönyt itseään täysin läpi. Kulttuurinen ulottuvuus jää usein poliittisten pyrkimysten varjoon, eikä eurooppalainen ulottuvuus ole aina ollut etusijalla. Kulttuuripääkaupunkihanke voi olla kestävä vain, jos se integroidaan kaupungin kehittämiseen osana pitkän aikavälin kulttuurin kehittämisstrategiaa. Kaupunkien ja erityisesti Euroopan unionin kulttuurisessa ja taiteellisessa kehityksessä on tapahtunut viimeisten 20 vuoden aikana paljon muutoksia, minkä vuoksi tuolloin hyväksyttyä päätöstä on nyt tarpeen muuttaa.
Esimerkiksi Euroopan kulttuuripääkaupunkien ehdottamisvuorossa vuoteen 2019 saakka olevien jäsenvaltioiden luettelossa ei oteta huomioon kymmentä uutta jäsenvaltiota, jotka liittyivät unioniin viime vuoden toukokuussa. Jotta nykyistä luetteloa ja siinä vahvistettua järjestystä ei kuitenkaan sotkettaisi, on ehdotettu, että vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden tilannetta tasapainotettaisiin lisäämällä luetteloon jokaiselle vuodelle yhtä uutta jäsenvaltiota edustava kaupunki. Meidän olisi mahdotonta perustella menettelyä, jossa uudet jäsenvaltiot joutuisivat odottamaan omaa vuoroaan vuoteen 2019 saakka.
Käsiteltävänämme oleva yhteinen kanta on joiltakin osin puutteellinen eikä täytä kaikkia tarvittavia edellytyksiä, jotta muutokset voidaan toteuttaa avoimemmin ja demokraattisemmin. Jotta ei kuitenkaan vaaranneta vuoden 2009, 2010 ja sitä seuraavia kulttuuripääkaupunkeja varten erityisesti Itävallassa ja Saksassa parhaillaan tehtävää valmistelutyötä, kehotan teitä hyväksymään tämän yhteisen kannan toisessa käsittelyssä sillä ehdolla, että komissio esittää parhaillaan valmistelemansa uuden ehdotuksen viimeistään tämän vuoden kesäkuuhun mennessä, kuten se on jo luvannut.
Komission uuden ehdotuksen tulisi täyttää seuraavat vaatimukset. Rahoituksen tasoa on mukautettava, jos kulttuuripääkaupunkeja on määrä olla kaksi vuodesta 2009 lähtien. Rahoitussitoumusten tämänhetkinen taso vaihtelee 200 000 eurosta miljoonaan euroon hanketta kohti. Lisäksi on asetettava selkeät kriteerit suurimman mahdollisen rahoitusosuuden saamiselle. Tällä hetkellä yhtä kulttuuripääkaupunkia kohden myönnetään keskimäärin 500 000 euroa, mikä vastaa 0,83 prosenttia esimerkiksi Linzin kaupungin ehdottamasta talousarviosta. Euroopan unionin tukea ei todellakaan voida pitää avokätisenä. Pyydänkin, että kutakin kulttuuripääkaupunkia kohden myönnettäisiin kiinteä miljoonan euron summa, mikäli kaupunki on täyttänyt kaikki vaaditut kriteerit.
Tämä on otettava huomioon rahoituksen osalta kulttuuriohjelmassa ja vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymissä. Pidämme lisäksi erittäin tärkeänä asiantuntijaraadin roolin vahvistamista, sen tehtävien yksityiskohtaisempaa määrittelyä ja sitä kautta ehdokaskaupunkeja koskevan valintamenettelyn parantamista. Ehdokaskaupunkeja koskevat selkeät ja objektiiviset valintakriteerit sekä vaadittu lisäarvo Euroopalle on myös määriteltävä täsmällisesti ja konkreettisesti. Myös perusteet, joiden pohjalta tehdään päätös siitä, milloin ja miksi kaupungin tulisi saada 200 000, 500 000 tai miljoona euroa, on määriteltävä selkeästi.
Mikäli on mahdollista, että ehdokkuudesta kilpailee jäsenvaltiossa useampia kaupunkeja, tätä on pidettävä myönteisenä, mutta kilpailun ei pitäisi olla ehdoton edellytys valinnalle. Esimerkiksi Itävalta ja Liettua osallistuvat vuonna 2009 kilpailuun vain yhdellä kaupungilla, mutta näiden on täytettävä ehdottomasti valintamenettelyn kriteerit. Tämä on hyvin tärkeää, ja Itävalta on Grazin tapauksessa uskoakseni osoittanut, että yhdelläkin kaupungilla voidaan järjestää erittäin hieno tapahtuma.
Euroopan unionin pitäisi mielestäni myös tukea kulttuuripääkaupunkien voimakkaampaa tunnetuksi tekemistä ja laatia tältä osin tehokkaampi ohjelma.
Euroopan kulttuuripääkaupungista vuonna 1999 tehdyn päätöksen mukaan ohjelman tavoitteena on tuoda esiin Euroopan kulttuurien rikkaus, moninaisuus ja yhteiset piirteet sekä auttaa Euroopan kansalaisia tutustumaan paremmin toisiinsa. Uuden päätöksen on tarkoitus mennä astetta pitemmälle ja hyväksyä ja korostaa haasteita, jotka liittyvät Euroopan yhdentymiseen, Euroopan monimuotoisuuteen ja myös kulttuuriyhteistyön lisäämiseen laajentuneessa Euroopan unionissa. 
Figeľ,
   . Arvoisat parlamentin jäsenet, Euroopan komissio hyväksyi vuoden 2003 marraskuussa ehdotuksen vuonna 1999 tehdyn Euroopan kulttuuripääkaupunki -yhteisövälinettä koskevan päätöksen muuttamiseksi. Kyseinen päätös koski vuosia 2005–2019, joista ensimmäinen on parhaillaan menossa. Nyt käsiteltävänänne olevan komission ehdotuksen tarkoituksena on yksinomaan antaa yhdenvertaisuusperiaatetta soveltaen kymmenelle uudelle jäsenvaltiolle mahdollisuus osallistua tähän kulttuuritoimintaan mahdollisimman pian tasavertaisessa asemassa muiden jäsenvaltioiden kanssa.
Tämä tarkoittaa sitä, että vuodesta 2009 lähtien uudet jäsenvaltiot järjestävät Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa sekä yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden kanssa että niiden kanssa kilpaillen. Kuten jo aiemmin mainittiin, vuonna 2009 tapahtuman järjestäjinä toimivat Liettua ja Itävalta. Esitän seuraavaksi Euroopan parlamentin pyynnöstä neuvostolle ennen kesää uuden ehdotuksen, mikä tarkoittaa tätä yhteisön toimintaa koskevan valintamenettelyn perinpohjaista arviointia tai uudelleentarkastelua.
Kuten Christa Prets aivan oikein huomautti, ehdotukseen pitäisi sisältyä muun muassa yhteistyön eurooppalainen ulottuvuus ja keinot sen vahvistamiseen, asiantuntijaraadin rooli ja kansallinen kilpailu. Monia näistä kysymyksistä tai huolenaiheista on itse asiassa jo tuotu esille ensimmäisessä käsittelyssä, ja otan ne tietysti huomioon seuraavia toimia suunnitellessani.
Komissio ottaa myös huomioon tämän yhteistyöhankkeen kymmentä viimeistä toimintavuotta tarkastelleen riippumattoman tutkimuksen tulokset. Parlamentin toisen käsittelyn osalta olen iloinen siitä, että myös kulttuuri- ja koulutusvaliokunta on hyväksynyt suosituksen ja sitä kautta neuvoston yhteisen kannan, joka on samansuuntainen komission ehdotuksen kanssa. Tämä tarkoittaa sitä, että päätös voidaan tehdä verrattain nopeasti mutta tietysti asianmukaista menettelyä noudattaen.
Haluan lopuksi kiittää Euroopan parlamenttia, kulttuuri- ja koulutusvaliokuntaa ja esittelijä Christa Pretsiä henkilökohtaisesti tiiviistä yhteistyöstä, jota hän on tehnyt komission kanssa näissä kysymyksissä. Haluan tietysti kiittää myös Irlantia ja Tanskaa näiden viimevuotisella puheenjohtajakaudellaan toteuttamista toimista ja nykyistä puheenjohtajavaltiota Luxemburgia jatkuvasta yhteistyöstä komission kanssa.
Olen tyytyväinen, että tämä muutos tuottaa todellisia tuloksia, koska sen hyväksyminen voi merkittävästi edistää kaupunkien ja niiden asukkaiden välisiä suhteita laajentuneessa Euroopan unionissa ja vaikuttaa suoraan näihin suhteisiin. 
Pack (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, meidän ei ylipäätään tarvitsisi nyt keskustella Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelmasta, ellei ministerineuvosto olisi vuonna 1999 törkeästi sivuuttanut tulevat uudet jäsenvaltiot täysin vuoteen 2019 saakka. Vain ministerit voivat keksiä tällaisen ajatuksen. Euroopan parlamentin jäsenet olivat tuolloin jo viisaampia.
Meidän on näin ollen korjattava asia tänään, ja olemme valmiita tukemaan tätä muutosta. Kulttuuripääkaupunkeja on jatkossa kaksi, yksi 15 vanhasta jäsenvaltiosta ja yksi uusista jäsenvaltioista. Annan tälle järjestelylle täyden tukeni, koska se tarkoittaa myös kahden kulttuuripääkaupungin välistä yhteistyötä. Esimerkiksi vuonna 2010 kulttuuripääkaupunkeina toimivat saksalainen ja unkarilainen kaupunki. Jäsen Prets on tietysti aivan oikeassa todetessaan, ettei nykyinen rahoitus ole riittävä tähän tarkoitukseen. Kun on kerran tehnyt virheen, on rangaistus sitäkin kovempi. Lyhyesti sanottuna kulttuuripääkaupunkien rahoitusta on jatkossa lisättävä, ja tämä tulisi myös ottaa huomioon rahoitusnäkymissä.
Toisin kuin jäsen Prets, olen sitä mieltä, että jokaisen jäsenvaltion pitäisi esittää eurooppalaiselle asiantuntijaraadille ainakin kahta kaupunkia. Käyttämällä esimerkkinä Saksaa haluan muistuttaa teitä siitä, miten suurta innostuneisuutta ja luovuutta kymmenen kaupungin kilpailu Euroopan kulttuuripääkaupungiksi pääsystä on synnyttänyt Saksan kulttuurielämässä muutamien viime vuosien aikana. Olemme olleet todistamassa valtavan suurta kekseliäisyyttä ja nähneet, miten kaikki kulttuuri- ja myös talouselämän toimijat osallistuvat erilaisiin seminaareihin ja symposiumeihin. Olen yksinkertaisesti sitä mieltä, että näin hämmästyttävän aktiivista ja laajaa toimintaa syntyy vain, jos kaupunkien välillä on kilpailua.
Saksa ehdottaa nyt asiantuntijaraadille vähintään kahta kaupunkia, joista vain yksi voi tulla valituksi. Kaikkien muiden hakijoiden osallistuminen kilpailuun on kuitenkin herättänyt uskomattoman laajaa innostusta kyseisessä kaupungissa, osavaltiossa ja ympäröivällä alueella. Tästä syystä pidän tätä oikeana menettelytapana.
Pyydän vain, että asiantuntijaraati kiinnittäisi tulevaisuudessa enemmän huomiota tapaan, jolla nämä kaupungit toimivat suunnannäyttäjinä. Eurooppalaiset kaupungit ovat historiamme ja kulttuurisen monimuotoisuutemme ilmentymiä. Jokaisen kulttuuripääkaupungin pitäisi erityisesti painottaa tätä näkökohtaa järjestelmällä monia erilaisia tapahtumia, joilla ei vain edistetä kansallisia perinteitä ja matkailua vaan myös korostetaan todellakin kulttuurista monimuotoisuutta. Toivon, että komission jäsen ottaa nämä seikat huomioon uusissa, myös valintamenettelyä koskevissa ehdotuksissaan. 
Hegyi (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, pidän jäsen Pretsin erinomaista suositusta yleisesti ottaen myönteisenä. Pidän myös myönteisenä ajatusta Euroopan kulttuuripääkaupunki -aloitteen laajentamisesta koskemaan uusia jäsenvaltioita. Joidenkin mielestä olisi ehkä parempi, että kulttuuripääkaupunkeja olisi vuosittain vain yksi siten, että kulttuuripääkaupunki valittaisiin vuorovuosin 15 vanhasta jäsenvaltiosta ja kymmenestä uudesta jäsenvaltiosta. Näin voisimme varmistaa, että kaikki tapahtumat keskitetään yhteen kaupunkiin. Tämä olisi looginen ratkaisu, mutta monet vanhat jäsenvaltiot ovat odottaneet jo kauan mahdollisuutta järjestää Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuma ja nauttia sen mukanaan tuomasta arvovallasta.
Tätä mahdollisuuksien kaksinkertaistamista on pidettävä myönteisenä yhdellä ratkaisevalla edellytyksellä. Näiden kahden kulttuuripääkaupungin pitäisi nimittäin olla kaikin tavoin yhdenvertaisia, siis myös rahoituksen osalta. Tästä ovat vastuussa komissio, jäsenvaltioiden hallitukset ja kaupunkien päättävät elimet samoin kuin tiedotusvälineet. Kehotan kaikkia osoittamaan ymmärtämystä tätä huolenaihetta kohtaan ja ryhtymään kaikkiin mahdollisiin toimiin todellisen yhdenvertaisuuden turvaamiseksi. Kulttuuripääkaupunkien jakaantuminen ensimmäiseen ja toiseen luokkaan voisi tuhota koko ajatuksen sekä aiheuttaisi turhautuneisuutta ja suuttumusta.
Unkari ja Saksa toimivat Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuman järjestäjinä vuonna 2010. Unkarissa 11 kaupunkia kilpailee tästä erinomaisesta tilaisuudesta esitellä itseään Euroopalle. Kotikaupunkini Budapest on yksi ehdokkaista. Budapest on suoraan sanoen ilman tätä titteliäkin yksi pysyvistä kulttuuripääkaupungeista kukoistavan kulttuurielämänsä ansiosta, mutta mahdollisuus toimia Euroopan kulttuuripääkaupunkina olisi aivan erityinen tilaisuus.
On hämmästyttävää nähdä, että kaikissa 11 unkarilaisessa kaupungissa paikalliset poliitikot, kansalaisjärjestöt sekä niin nuoret kuin vanhatkin asukkaat osallistuvat erittäin aktiivisesti yhteiseen kilpailuasiaan. Jo kilpailu sinänsä tarjoaa näin mahdollisuuden yhteisten kulttuuritoimintojen harjoittamiseen kaikissa kilpailevissa kaupungeissa. Pidän aloitetta ja suositusta myönteisinä edellyttäen, että kaksi kulttuuripääkaupunkia ovat yhdenvertaisessa asemassa. 
Trüpel (Verts/ALE ),
   Arvoisa puhemies, haluan antaa tukeni edellisille puhujille ja korostaa, että Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelma on toistaiseksi ollut menestystarina. Aina löytyy tietysti yksittäisiä aloja, joilla asiat voitaisiin tehdä vieläkin paremmin. Kaiken kaikkiaan olemme kuitenkin nähneet, että kaikkien näiden kaupunkien kohdalla itsensä ymmärtämisen prosessi, jossa kaikkialla Euroopassa järjestettävät tapaamiset ovat auttaneet niitä näkemään eurooppalaiset mahdollisuudet, on vahvistanut paitsi näiden kaupunkien identiteettiä myös uudenlaista ymmärrystä Euroopan unionin sisällä.
Jäsen Pack oli aivan oikeassa, kun hän totesi meidän ymmärtävän nyt, että oli virhe jättää Itä-Eurooppa ohjelman ulkopuolelle vuonna 1999 tehdyssä päätöksessä. Teemme näin ollen oikein korjatessamme tämän virheen tässä ja nyt ja varautuessamme vuodesta 2009 lähtien uuteen järjestelyyn, jonka perusteella ohjelmaan on sisällytetty yhden vanhan jäsenvaltion kaupungin lisäksi myös yhden itäeurooppalaisen jäsenvaltion kaupunki.
Olen syvästi vakuuttunut siitä, että tämä Länsi- ja Itä-Euroopan välinen jännite johtaa hyviin yhteistyöhankkeisiin. Meidän on myös muistettava, että yksittäisissä kaupungeissa on syntynyt eräänlainen uusi kollektiivinen kulttuuri-identiteetti. Euroopalla ei ole vain yksi sielu vaan monta sielua, ja tämä Euroopan kulttuuripääkaupunkien pitäisi osoittaa tulevina vuosina. Tästä syystä yhdyn jäsen Pretsin esittämiin ehdotuksiin sekä rahoituksen että selkeyden osalta, joka koskee sitä, miten nämä kaupungit tulisi löytää ja nimetä ehdolle. 
Markov (GUE/NGL ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ryhmäni tukee neuvoston yhteistä kantaa sen ilmeisistä puutteista huolimatta, koska katsomme, että siinä luodaan perusta oikeudenmukaisen rahoitusjärjestelmän käyttöönotolle ja koska sillä tietysti myös ratkaistaan ongelma, johon kaikki edelliset puhujat ovat viitanneet. Euroopan unionin uusia jäsenvaltioita ei nimittäin ole tähän saakka otettu lainkaan huomioon lainsäädännössä.
Euroopan kulttuuripääkaupunki -titteli tarjoaa eurooppalaisille kaupungeille ja niiden asukkaille houkuttelevan tilaisuuden tehdä itseään tunnetuksi kaikkialla Euroopassa ja myös esitellä kulttuuriset, tieteelliset, arkkitehtuuriset ja historialliset ansionsa ja saavutuksensa. Kulttuuripääkaupungiksi valintaa koskevan hakemuksensa yhteydessä monet kaupungit ovat laatineet oman kehityssuunnitelmansa, joka vauhdittaa kehitystä valtavasti riippumatta siitä, onko jäsenvaltio myöhemmin nimennyt kyseisen kaupungin ehdokkaaksi vai ei. Kulttuuripääkaupunkina toimiminen johtaa kaupunkien infrastruktuurin parantamiseen sekä rakennusten ja tilojen entisöimiseen, nykyaikaistamiseen ja kunnostamiseen. Tapahtuman järjestäminen tarkoittaa lisäksi sitä, että täydentävän matkailun kehittämiseen tarjoutuu mahdollisuuksia, jotka myös antavat näille kaupungeille myöhemmin enemmän kehittymismahdollisuuksia ja tilaisuuden esittää itsensä houkuttelevassa valossa.
Jos otetaan esimerkiksi Saksa, jossa kymmenen kaupunkia hakee vuoden 2010 kulttuuripääkaupungiksi, näiden joukossa kotiosavaltioni Brandenburgin pääkaupunki Potsdam, jo nyt, vuonna 2005, voidaan havaita sitoutuneisuus, jolla kyseiset osavaltiot tekevät työtään, jonka tarkoituksena on esitellä nämä kaupungit esivalintavaiheen aikana.
Haluaisin esittää yhden huomautuksen tulevaa kilpailua koskevasta ehdotuksesta. Voin hyvin kuvitella, että jokaisen ehdottamisvuorossa olevan jäsenvaltion olisi mahdollista ehdottaa ainakin kahta kaupunkia. En kuitenkaan usko, että olisi hyvä asia ehdottaa viittä, kuutta, seitsemää tai jopa kahdeksaa kaupunkia, sillä se olisi jo liikaa. Tarvitsemme kuitenkin samat esivalintakriteerit sekä jäsenvaltioissa että Euroopan unionissa, mikä tarkoittaa, että asiantuntijaraadin olisi työskenneltävä samojen kriteerien mukaisesti. Tämä on mielestäni äärimmäisen tärkeää, ja meidän pitäisi näin ollen kehittää tätä ajatusta edelleen. Euroopan kulttuuripääkaupunki -tittelillä on todellakin valtava merkitys monille kaupungeille.
Karatzaferis (IND/DEM ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ajatus kulttuuripääkaupungista on ehkä paras Euroopan unionissa esitetty ajatus. Sen esitti kuuluisa näyttelijätär ja Kreikan kulttuuriministeri, joka teki Oscarin voittaneessa Never on Sunday -laulussaan Pireuksesta maailman kulttuuripääkaupungin 1960-luvulla.
Kulttuuri on nähdäkseni ensisijainen tuote Euroopassa ja etusijalla talouteen, armeijaan ja diplomatiaan nähden. Arvoisa komission jäsen, tehkää historiaa ehdotuksella, jonka aion teille esittää. Tehkäämme Ammochostoksen "kuolleesta kaupungista" ensi vuoden kulttuuripääkaupunki. Ammochostos on ainoa kuollut kaupunki maanosassamme, jota ovat asuttaneet Mykenen, Minoan ja Rooman kaltaiset suuret sivilisaatiot. Ammochostos on ollut kuollut kaupunki 30 vuoden ajan ja on maailman ainoa kuollut kaupunki. Tehkäämme siitä yhdessä kulttuuripääkaupunki ja puhaltakaamme henki kaupunkiin, jolta barbaarisuus on riistänyt hengen. Tehkäämme siitä kulttuuripääkaupunki ja saavuttakaamme voitto siellä, missä kaikki suunnitelmat ovat hävinneet, myös Annanin suunnitelma muutama kuukausi sitten. Jos teemme Ammochostoksesta Euroopan kulttuuripääkaupungin, näette kyproksenkreikkalaisen oppilaan marssivan kulkueessa yhdessä kyproksenturkkilaisen oppilaan kanssa, ja voimme kaikki olla ylpeitä. Voimme olla ylpeitä, koska tuomme rauhan ja elämän Välimeren kauneimpaan kaupunkiin. On hyvä ajatus, että me teemme päätöksiä, kun diplomatia ei siihen pysty ja kun kielteinen suhtautuminen on erityisen ahdistavaa. Antakaamme kulttuuripääkaupunkialoitteelle näin todellinen merkitys. Tämä on tärkeä asia. Komission jäsen Figel’ avaa tämän kaupungin, ja sen pääaukio nimetään jonakin päivänä uudelleen Jean Figel -aukioksi. Auttakaa meitä tekemään kunniaa tälle ajatukselle. 
Crowley (UEN ),
   . Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijää hänen tässä nimenomaisessa kysymyksessä tekemästään työstä. Kiitän myös komission jäsentä etukäteen hänen parhaillaan tekemästään työstä ja avustaan yhden Euroopan unionin toiminnan erittäin tärkeän näkökohdan, nimittäin kulttuurin, edistämisessä.
Puhun tänään irlantilaisen kaupungin ja samalla nykyisen kulttuuripääkaupungin Corkin edustajana. Tutkin kulttuuripääkaupunkihankkeeseen liittyviä seikkoja erittäin laajasti Corkin ehdokkuuden esittämistä edeltäneiden seitsemän vuoden aikana. Tämän perusteella yksi niistä keskeisistä kysymyksistä, joita pidimme tärkeinä kaupungin valitsemisessa kulttuuripääkaupungiksi, oli se, että valinta mahdollisti Euroopan unionissa vallitsevien perinteiden ja kulttuurien monimuotoisuuden paremman ymmärtämisen. Viimeisimmän laajentumisen myötä monimuotoisuus on entisestäänkin lisääntynyt ja levinnyt koko maanosaan. Tästä syystä pidän erityisen myönteisenä päätöstä valita kaksi kulttuuripääkaupunkia, jotka edustavat tavallaan maanosan itä- ja länsiosaa.
Yksi hankkeen kokonaisrakenteesta puuttuva keskeinen tekijä on kaupunkien käytettävissä oleva rahoitus, jonka avulla ne voivat ryhtyä tarvittaviin perusrakenteisiin kohdistuviin toimenpiteisiin, joita kulttuuripääkaupungin asemaa koskevien vaatimusten täyttäminen edellyttää. Jäsenvaltioiden hallitukset ja paikallisviranomaiset voivat tietysti rahoittaa omien kaupunkiensa kulttuuripääkaupunkihanketta, mutta Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelmaan liittyy laajempi eurooppalainen ulottuvuus, joka edellyttää Euroopan tasolla myönnettävää lisärahoitusta.
Viimeinen huomautukseni näiden kulttuuripääkaupunkien osalta koskee sitä, että kun puhumme kulttuurista, emme ajattele korkeakulttuurin mielessä vain klassista musiikkia, sitä esittäviä orkestereita ja balettia, vaikka ne tietysti kuuluvatkin kulttuuriin, vaan tunnustamme myös kunkin jäsenvaltion ikivanhat kulttuurit ja perinteet. 
Hennicot-Schoepges (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, samalla kun yhdyn ministerineuvoston päätöksestä kymmenen uuden jäsenvaltion liittymisen osalta esitettyyn arvosteluun, meidän on myös kysyttävä, tekeekö kulttuuriasioiden neuvosto päätökset edelleen yksimielisesti.
Koska Saksan kaltaiset suuret jäsenvaltiot ovat pyrkineet säilyttämään yksimielisyysperiaatteen kaikissa päätöksissä, olemme nyt valinneet monimutkaisen järjestelmän, jota rasittaa liiallinen byrokraattisuus ja jossa ei oteta huomioon asiantuntijaraadin mielipidettä ehdokaskaupunkien valinnassa, vaikka toivonkin, ettei näin kaikesta huolimatta tapahdu. Tästä oli esimerkkinä Patras, joka nimettiin 6. toukokuuta 2004 neuvoston yksimielisellä päätöksellä vuoden 2006 Euroopan kulttuuripääkaupungiksi asiantuntijaraadin päinvastaisesta mielipiteestä huolimatta. Tässä on ehkä pikemminkin kyse toimielinten välisistä ongelmista, jotka ulottuvat tätä keskustelua laajemmallekin.
Haluan onnitella esittelijäämme ennen muuta kaikesta taloudellisesta hyödystä, jota hän on tuonut. Nämä päätökset tekee nyt tietysti komissio, jonka on sisällytettävä ehdotuksiinsa uusia ajatuksia. Komission jäsenten pitäisi mielestäni kiinnittää enemmän huomiota liikkuvuuteen, kun tiedetään, että Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuma tarjoaa myös tilaisuuden esitellä muiden maiden ja kansojen kulttuuria. Tapahtuman alueelle tuoma lisäarvo, ehdotettujen hankkeiden kestävyys ja tehty valmistelutyö ovat muita tekijöitä, joita komission tulisi tarkastella.
Luxemburg vastustaa jossain määrin jäsen Packin esittämää arvostelua, koska olemme nimenneet jo vuodelle 2007 toiseksi ystävyyskaupungiksi Sibiun, joka sijaitsee ehdokasvaltio Romaniassa. Luxemburg on laajentanut hankkeensa koskemaan koko aluetta, johon kuuluvat Saarland, Rheinland-Pfalz, Wallonia, Lorraine ja Belgian saksankielinen alue, toisin sanoen viisi aluetta ja kolme eri kieltä. "Luxemburg, vuoden 2007 kulttuuripääkaupunki" -hanke perustuu kulttuurin käsitteeseen laajalla alueella, ja sen tarkoituksena on edistää kansalaisten yhteenkuuluvuutta. Hankkeen saavutusten arviointi tarjoaa myös mahdollisuuden nähdä vilaus tulevaisuudesta. Arvoisa komission jäsen, kiitos kaikesta tähän alaan kiinnittämästänne huomiosta. 
Paasilinna (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän hyvästä työstä. Kulttuuripääkaupunkihanke on nyt 20-vuotisen historiansa aikana osoittautunut onnistuneeksi. Monissa kaupungeissa on saatu liikkeelle ihmisiä, jotka eivät muuten osallistu. Kynnyksen madaltaminen ja kulttuurin laventaminen on siis positiivinen asia.
Mutta miksi emme laajenna itse kulttuurikaupunkiajatusta? Tällä hetkellä 70 prosenttia meistä asuu kaupungeissa. Kaupunki on meille läheisin kulttuuriympäristö. Kaupungit rakentuvat kuitenkin liian usein lähinnä liikenneväylien solmukohdiksi. Silloin melu- ja saastearvot nousevat epäinhimilliselle tasolle. Pääosa keskieurooppalaisista kärsii pysyvästä meluhaitasta.
Melusta ja saasteista on tullut merkittävä kulttuuritekijä. Arvoisa komission jäsen, kaupunkeja tulisi kehittää Lissabonin strategian mukaisesti tietopohjaisen talouden kulttuurisiksi solmukohdiksi. Kehitymme digitaalisten verkkojen avustamaksi sivistysyhteiskunnaksi. Sellainen kulttuuripääkaupunki tuskin syntyy kuorma-autoterminaalin ympärille. Siksi toivonkin, että tulevaisuudessa kulttuuripääkaupungissa järjestettäisiin kehitysseminaareja ja suunnittelukilpailuja tämän päivän ja tulevaisuuden kaupungeista. Tulisi tehdä malleja siitä, minkälainen on sivistyneen verkkoyhteiskunnan kaupunki.
Kaupunkimme ovat rakentuneet keskiaikaisten fyysisten liikenteiden solmukohdiksi. Ja tämä aika on ollut mennyttä jo vuosisatoja sitten. Nyt elämme globaalissa digitaaliverkkoympäristössä. Globaalissa digiverkkoympäristössä. Eikö sen tulisi muuttaa kaupunkeja ja niiden kulttuureja ja malleja? Miten on komissaari Figel, astummeko tulevaisuuteen? 
Graça Moura (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aikana, jolloin eurooppalaisten on yhä tärkeämpää oppia lisää toinen toisistaan inhimillisen ja kulttuurisen monimuotoisuuden osalta, Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelma on erittäin tehokas keino tämän tavoitteen saavuttamiseen.
Ajatus kahden Euroopan kulttuuripääkaupungin valitsemisesta vuosittain on selvästikin perusteltu, kun otetaan huomioon Euroopan unionin viimeisimmän laajentumisen myötä kasvanut koko. Kuten Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on jo huomauttanut, yhteisön rahoituksen on oltava riittävä ja asianmukainen.
Euroopan kulttuuripääkaupunki -titteli on erittäin arvostettu palkinto, mutta kyseisen kaupungin ei odoteta käyttävän yhteisön myöntämää Euroopan kulttuuripääkaupunki -rahoitusta kaupunkialueiden elvyttämiseen tai muihin samantyyppisiin hankkeisiin. Nimenomaisesti tätä ohjelmaa varten varatun rahoituksen on määrä auttaa korostamaan kaupungin roolia eurooppalaisena kaupunkina ja kulttuurin keskuksena. Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuman ei myöskään ole tarkoitus muuttua jälleen yhdeksi uudeksi kansainväliseksi festivaaliksi, vaikka se olisikin hyvin merkittävä.
Odotamme, että vierailijoille tarjotaan stimuloiva, oikea ja elävä kuva kaupungista, joka on valittu Euroopan kulttuuripääkaupungiksi ja joka avaa ovensa. Tämän kuvan on rikastettava eurooppalaista kulttuuria ja Euroopan unionin suhteita muuhun maailmaan sekä annettava selkeä käsitys kaupungin erityisistä arvoista ja historiasta, henkisestä ja aineellisesta perinnöstä, perinteistä ja tavoista sekä sen asukkaiden ainutlaatuisesta luonteesta, toisin sanoen kaupungin inhimillisestä puolesta.
Tuen jäsen Pretsin laatimaa suositusta ja yleisesti ottaen edellisten puhujien esittämiä toteamuksia. Ehdotan myös, että komissio ottaisi nämä huomautukset huomioon, kun se tarkistaa päätöstä vuoden 2005 aikana. 
Sonik (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelma on helpoimmin ymmärrettävä ja näkyvin kaikista ohjelmista, joiden tarkoituksena on edistää ajatusta yhteisestä Euroopasta. Kulttuuripääkaupunkihanke muodostaa kiitettävän poikkeuksen aikana, jolloin saamme jatkuvasti kuulla kansalaisten välinpitämättömyydestä eurooppalaisia kysymyksiä kohtaan ja jolloin ajatus yhteisestä Euroopasta yhdistetään yhä useammin vain velkaantumiseen ja mielenkiinnottomiin keskusteluihin, joita käydään jostain Euroopan unionin toimielinten toimintaan liittyvästä teknisestä näkökohdasta.
Keneltäkään viimevuotisessa kulttuuripääkaupunki Lillessä tai yhdessä kahdeksan muun eurooppalaisen kaupungin kanssa kulttuuripääkaupunkina vuonna 2000 toimineessa Krakovassa tai monissa muissa kulttuuripääkaupungeissa vierailleelta ei ole voinut jäädä huomaamatta kansalaisten valtava kiinnostus Eurooppaa kohtaan ja se suuri innostus, jota lukuisat merkittäviin kulttuuritapahtumiin osallistuneet kansalaiset osoittivat. Tällaiset tapahtumat ovat kaikille Euroopan yhdentymisen arvostelijoille tilaisuus nähdä se innostuneisuus, ilo ja odottava mieliala, joilla kansalaiset ottavat vastaan harvinaisen hienot kulttuuritapahtumat, joiden innoittajana on toiminut yhteisten eurooppalaisten juurten etsintä.
Euroopan kulttuuripääkaupungeissa käydään aitoa ja vilkasta vuoropuhelua, jonka pitäisi toimia innoittajana kaikille niille, jotka ovat kyllästyneitä työhönsä eli yhteisön rakentamiseen maanosaamme Rond-Point Schumanilta käsin. Kulttuuripääkaupunkialoitteen tärkein arvo on siinä, ettei se syntynyt virallisen ehdotuksen tuloksena eikä sitä keksinyt yksi Brysselin byrokraateista. Aloite esitettiin Ateenassa 20 vuotta sitten hetken mielijohteesta syntyneenä ajatuksena, johon muut eurooppalaiset kaupungit myöhemmin yhtyivät. Vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiin pitäisi sisällyttää erityinen ja erillinen talousarvio tämän ajatuksen tukemiseksi, vaikkei sitä olekaan otettu huomioon tämänhetkisissä suunnitelmissa.
Hämmästyin huomatessani, että Euroopan kulttuurikaupunkien ja Euroopan kulttuurikuukauden yhteistyöverkosto (ECCM) oli useiden kymmenien järjestöjen joukosta ainoa, joka ei saanut rahoitusta Euroopan komissiolta. Tämä asiantuntijajärjestö kokoaa yhteen kokeneita johtajia, jotka ovat vastuussa aloitteen toteuttamisesta kotimaissaan, ja pyydänkin, että tämä virhe korjataan. Euroopan kulttuuripääkaupunki -aloite on ollut käynnissä 20 vuoden ajan, joten Euroopan komission on nyt aika huolehtia aloitteen huomattavasta rahoituksesta tulevaisuudessa ja ottaa tapahtuman edellisten järjestäjien kokemukset asianmukaisesti huomioon. EU:n pitäisi antaa teknistä ja taiteellista tukea auttaakseen niitä, jotka ovat vastuussa tulevien, yhteistä Eurooppaa ja sen kulttuuripääkaupunkeja juhlivien tapahtumien järjestämisestä muutamien seuraavien vuosien aikana. 
Novak (PPE-DE ).
    Pidän myönteisenä ehdotusta, jonka myötä Euroopan unionin uusilla jäsenvaltioilla on vuodesta 2009 lähtien myös mahdollisuus olla ehdokkaina Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumassa. Vietämme kotimaassani Sloveniassa 8. helmikuuta kulttuuripäivää, joka on myös kansallinen vapaapäivä. Näyttelyihin ja museoihin on silloin vapaa pääsy, ja päivän aikana järjestetään lukuisia kulttuuritapahtumia. Myöskään Sloveniasta ei kuitenkaan puutu ihmisiä, joiden mielestä kulttuuri on pelkästään jotain tarpeetonta ja turhaa, koska se ei suoraan tuota rahaa. Ainakin vapaapäivän ajan pohdimme kuitenkin syvällisemmin kulttuurin merkitystä ja arvoa ja osallistumme tapahtumiin, joihin meillä ei olisi tavallisesti aikaa osallistua.
Juuri kulttuuriperintönsä ja kielensä suojelemisen ansiosta vain kaksimiljoonainen Slovenian kansakunta selviytyi kaikista maailmansotien aiheuttamista tuhoista ja naapurivaltioiden pyrkimyksistä pyyhkiä meidät pois Euroopan etniseltä kartalta. Kulttuurisesti ja etnisesti monimuotoisessa Euroopassa on entistäkin tärkeämpää rakentaa siltoja kansojemme välille. Oman kulttuurin suojelemisen ja muiden kansojen monimuotoisuudesta ja rikkaudesta nauttimisen on oltava nyt ja myös jatkossa johtava periaatteemme, koska juuri kulttuuri muodostaa vähiten tungettelevan yhteyden kansojen välille, jotka haluavat elää rauhassa ja tehdä vastavuoroista yhteistyötä.
Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelma mahdollistaa tällaisten yhteyksien luomisen. Ohjelma tarjoaa samalla jokaiselle tapahtuman järjestäjälle mahdollisuuden investoida enemmän kulttuurilaitoksiin ja -tiloihin sekä hankkeisiin, joilla on pitkällä aikavälillä myönteisiä vaikutuksia. 
Figeľ,
   . Arvoisa puhemies, kiitän parlamentin jäseniä tuesta, jota he ovat ilmaisseet joko omasta tai ryhmänsä puolesta. Tämä on hyvä asia eurooppalaisen kulttuurin, Euroopan unionin ja Euroopan tulevaisuuden kannalta.
Jäsen Paasilinna kysyi, aiommeko palata menneisyyteen vai siirtyä tulevaisuuteen. Vuonna 1999 tehtyä päätöstä on mukautettava siten, että päätöksessä otetaan huomioon uudessa laajentuneessa unionissa vallitseva tilanne. Kyse on kulttuurista, ei niinkään maantieteestä tai taloudesta. Meidän on myös valmistauduttava Bulgarian ja Romanian liittymiseen, jotta ei tarvitse jälleen kysyä, otetaanko liittymässä olevat maat mukaan tähän yhteistyöhön tai otetaanko ne erityisesti huomioon ohjelmassa. Meidän on myös luotava tulevaisuutta varten mekanismeja, jotka koskevat ohjelman rahoitusta, kaupunkien valintaa ja asiantuntijaraadin käyttämiä kriteereitä. Meidän on toimittava näin edistääksemme ohjelman eurooppalaista ulottuvuutta ja monia muita kysymyksiä, jotka on nostettu jo esille tai joista keskustellaan myöhemmässä vaiheessa.
Vakuutan teille, että voimme jo nyt nähdä ohjelman tuomaa lisäarvoa. Saksalla on nimittäin kymmenen ehdokaskaupunkia ja Unkarilla 11. Tämä prosessi synnyttää jo ennen valintapäätöksen tekemistä runsaasti kulttuuritoimintaa ja lisää tietoisuutta siitä, että kulttuuri on tärkeä ja että sillä on eurooppalainen ulottuvuus. Olen iloinen, että tämä päätös ymmärretään hyvin parlamentissa. Teemme jatkossakin yhteistyötä esittelijän, valiokunnan ja koko parlamentin kanssa uusien parannusten tekemiseksi.
Näkisimme tällaista yhteistyöhenkeä mieluusti laajemminkin. Kulttuuri pitäisi nähdä kansojen ja kansakuntien sekä kaikkien niiden ikivanhojen perinteiden välisenä suhteena. Kuten jäsen Graça Moura ja jäsen Crowley mainitsivat, kulttuuripääkaupunkihankkeessa pitäisi ottaa huomioon kaupunkien henkinen ja arkkitehtuurinen perintö sekä inhimillinen ulottuvuus. Kaupunkeja ei pitäisi nähdä pelkästään liikenteen keskuksina, vaan ne ovat myös paikkoja asumista ja kulttuurin tekemistä varten.
Haluan kiittää parlamentin jäseniä myönteisistä reaktioista ja tuesta. Odotan uusien parannusten parissa työskentelyä tulevaisuudessa. 
Puhemies.
   Kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Riesin laatimasta Euroopan ympäristöterveystoimintasuunnitelmaa koskevasta mietinnöstä.
Ries (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aivan ensimmäiseksi haluan kiittää lämpimästi kaikkia niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat osoittaneet suurta kiinnostusta tähän tärkeään aiheeseen. Kiitän ensin varjoesittelijöitä, joina toimivat jäsen Trakatellis, Corbey, Staes ja de Brún. Kiitän tietysti myös kaikkia niitä jäseniä, jotka antoivat korvaamatonta apua mietintöä laatiessani. Olen kiitollinen heidän avustaan.
Keskustelu kaikissa poliittisissa ryhmissä on ollut kiihkeää ja vastannut nähdäkseni haasteita ja odotuksia. 89 prosenttia eurooppalaisista on todennut olevansa erittäin huolissaan ympäristön vaikutuksesta terveyteensä, ja hyvällä syyllä. Luvut, joista mainitsen seuraavaksi vain muutamia, ovat paljonpuhuvia: noin kuudesosa lasten kuoleman- ja sairastapauksista Euroopassa johtuu ympäristötekijöistä; hengityselinten allergiatautien määrä on kaksinkertaistunut kahdessakymmenessä vuodessa, ja niitä sairastaa nykyään yksi lapsi seitsemästä; lähes kymmenen prosenttia työntekijöistä altistuu syöpää aiheuttaville ainesosille; 14 prosenttia pariskunnista käy lääkärissä hedelmöittymisongelmien vuoksi. Voisin luetella lisää lukuja ja mainita uusia esimerkkejä, eivätkä parlamentin jäsenet ole todellakaan epäröineet tehdä näin keskustelujen kuluessa.
Komissio reagoi näihin lukuihin esittämällä kesäkuussa 2003 SCALE-ympäristöterveysstrategian, joka tulee sanoista tiede (Science), lapset (Children), tietoisuus (Awareness), oikeudelliset välineet (Legal instruments) ja arviointi (Evaluation). Tämä aloite herätti paljon toiveita, minkä komission jäsen Wallström tiivisti hyvin puheenvuorossa, jonka hän piti vuoden 2004 maaliskuun täysistunnossa käydyssä keskustelussa. Komission jäsen totesi tuolloin seuraavasti: "Joillakin aloilla olisi liian suuri riski tyytyä odottamaan, että tietomme ovat täydelliset. Tämän vuoksi meidän on noudatettava ennalta varautumisen periaatetta, ja niin teemme".
Tämän eurooppalaisen strategian pitäisi toimia ponnahduslautana käsiteltävänämme olevalle toimintasuunnitelmalle, jonka esittelijänä toimin, mutta näin ei kuitenkaan ole. Toimintasuunnitelma ei mielestäni ole nimensä veroinen. Kyseessä on ennemminkin ympäristötekijöiden vaikutusta terveyteen kokonaisuudessaan arvioiva ohjelma. Toimintasuunnitelmassa nostetaan tietysti esille lukuisia kiinnostavia seikkoja, jotka ovat mainitsemisen arvoisia ja joista haluan korostaa seuraavia: tietoisuuden lisääminen kansalaisiin kohdistuvista riskeistä, biomonitoroinnin käyttöönotto Euroopan tasolla ja terveys- ja ympäristöasiantuntijoiden kouluttaminen, sillä heitä on aivan liian vähän. Komissio on esittänyt mielestäni useita kiinnostavia aloitteita, mutta ne eivät poista sitä puutteellisuuden tunnetta, joka välittyi komission tiedonantoa lukiessani.
Silmiinpistävää on, että lähestymistapa, joka määrittelee absoluuttisen tieteellisen todisteen 21. vuosisadan ajattelutavaksi, on ennalta varautumisen periaatteen vastainen. Budapestissa viime vuoden kesäkuussa järjestettyyn Tulevaisuus lapsillemme -kokoukseen osallistuneet 52 eurooppalaista ympäristö- ja terveysministeriä ottivat tämän seikan huomioon, kun he painottivat tutkimuksen lisäämisen ja kansalaisten terveyden suojelemiseen tähtäävien ennaltaehkäisevien toimien tarpeen välistä herkkää mutta välttämätöntä tasapainoa. Meidän pitäisi pyrkiä luomaan tämä tasapaino parlamentissa.
Tästä syystä teimme vaarallisille kemiallisille aineille altistumisesta yhden mietinnön painopisteistä. Tarkemmin sanottuna vaadimme päätöslauselmaesityksen 6 kohdassa ennalta varautumisen periaatteen soveltamista useisiin terveydelle vaarallisiin aineisiin. Näitä ovat erityisesti tietyt raskasmetallit, kuten elohopea ja kadmium, kuusi ftalaattien ryhmään kuuluvaa ainetta, joita käytetään PVC-muoveissa, sekä neljä hyönteisten torjuntaan käytettävää torjunta-ainetta, joilla epäillään olevan hormonaalisia haittavaikutuksia ja joiden epäillään olevan syynä vakaviin epämuodostumiin.
Tämän eurooppalaisen suunnitelman lujittamisessa on myös kyse siitä, että otetaan mallia jäsenvaltioiden jo toteuttamista kunnianhimoisista toimista, ja että saadaan myös aikaan tuloksia. Mainitsen nämä päätöslauselmaesityksen 23 ja 28 kohdassa.
Olen myös iloinen, että parlamentin jäsenet tukevat omaksumaani lähestymistapaa, jonka tarkoituksena on ottaa lapset toimintasuunnitelman keskipisteeksi, ja myös pyyntöä, että komissio tekisi epidemiologisen tutkimuksen, joka koskisi lapsia heidän syntymästään asti aina kahdeksaantoista ikävuoteen saakka.
Toinen erittäin tärkeä näkökohta on passiivisen tupakoinnin torjunta. Komissio on käsitellyt tätä tiedonannossaan, mitä pidämme myönteisenä. Komission tarkoituksena on luokitella tupakansavu syöpää aiheuttavien aineiden 1 luokkaan. Tehkäämme tämä asia selväksi: mielestäni viestiä, jonka lähetämme kansalaisille päätöslauselmaesityksen 20 kohdassa, ei saa vesittää millään tavoin. Tupakansavu tappaa sekä tupakoitsijoita että tupakoimattomia. Pelkästään Belgiassa kuolee vuosittain 2000 ihmistä passiivisen tupakoinnin vaikutuksiin, mikä vastaa tieliikenneonnettomuuksien uhrien määrää.
Toivon lopuksi, että komissio toteuttaa tätä toimintasuunnitelmaa määrätietoisesti seuraavien kuuden vuoden ajan. Arvoisa komission jäsen Dimas, työskentelette epäilemättä yhteistyössä kolleganne Kyprianoun kanssa varmistaaksenne toimintasuunnitelman ja yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman välttämättömän täydentävyyden. Voitte tietysti luottaa parlamentin tukeen asianmukaisen rahoituksen saamiseksi tutkimuksen seitsemännessä puiteohjelmassa ja rahoitusnäkymien otsakkeessa 4, jotta juuri mainitsemiini haasteisiin voidaan vastata.
Toivon teidän lisäksi suhtautuvan myönteisesti ajatukseen siitä, että yksikkönne laatisivat vihreän kirjan rakennusten, sisältäen päiväkodit, kodit ja koulut, sisäilman saasteista, mikä on edelleen lapsipuolen asemassa ympäristölainsäädännössä. Kaikella tällä haluan sanoa, että Euroopan unionin on otettava oppia tupakoinnin ja asbestin aiheuttamista skandaaleista, vain kaksi esimerkkiä mainitakseni. Euroopan unioni kilpailee aikaa ja kaikkia saastumisen muotoja vastaan. Arvoisa komission jäsen, meillä, siis sekä komissiolla että parlamentilla, on velvollisuus varmistaa, että kansalaisten, ja nimenomaan kaikkien kansalaisten, terveys asetetaan etusijalle muihin näkökohtiin nähden.
Dimas,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, yhdyn täysin siihen, mitä jäsen Ries totesi puheenvuoronsa lopussa, nimittäin että ympäristön ja terveyden väliset yhteydet ovat erityisen tärkeä painopiste Euroopan komissiolle ja Euroopan unionille. Tästä syystä olen kiitollinen valiokuntanne avusta tänään käsiteltävänä olevan mietinnön laadinnassa. Haluan erityisesti kiittää jäsen Riesiä kaikista rakentavista ehdotuksista mietinnön sisällön parantamiseksi niin, että lopullinen teksti muodostaa keskeisen ja hyödyllisen perustan kaikille tuleville keskusteluille.
Aloitan toistamalla viime kesäkuussa hyväksytyn toimintasuunnitelman tavoitteen. Meidän ei pitäisi unohtaa, ettemme lähde liikkeelle tyhjästä. Olemme tiedostaneet jo pitkään, että ympäristönsuojelu auttaa parantamaan terveyttä, joten olemme myös jo tehneet paljon työtä tällä alalla. Tulevasta ympäristöä ja muita aloja koskevasta lainsäädännöstä, mukaan lukien REACH-ehdotukset ja aihekohtaisten strategioiden yhteydessä toteutettavat toimet, on entistäkin enemmän apua jäljellä olevien ongelmien ratkaisemisessa.
Käsiteltävänä olevien kysymysten osalta parhaillaan toteutetaan useita toimia, joiden tarkoituksena on lujittaa Euroopan unionin toimia terveyden ja ympäristön suojelun parantamiseksi, ja näitä toimia jatketaan aivan varmasti myös tulevaisuudessa.
Toimintasuunnitelman tavoitteena on edistää tätä työtä ja samaan aikaan määritellä tulevat painopisteet ja toimet. Toimintasuunnitelmassa käsitellään siis mahdollisia heikkouksia ja laaditaan tulevaa ympäristöpolitiikkaa, joka on entistä tehokkaampaa, kohdennetumpaa ja kustannustehokkaampaa.
Mietinnössä esitettyjen päätelmien osalta aloitan vakuuttamalla, että ennalta varautumisen periaate on tärkeä ja olennainen osa politiikkaamme, ja aiomme tietysti soveltaa sitä myös jatkossa.
Biomonitoroinnin osalta olemme samaa mieltä esittelijän kanssa. Biomonitorointi voi todellakin olla olennainen osa riskinarviointistrategioitamme, kuten mietinnössä ehdotetaan. Tutkimme tätä näkökohtaa perusteellisesti. Komissio haluaa kuitenkin ensin tarkastella huolellisesti kaikkia asiaan liittyviä näkökohtia, niin teknisiä kuin rahoituksellisiakin, kolmansissa maissa, esimerkiksi Yhdysvalloissa, saatujen kokemusten pohjalta. On syytä huomata, että biomonitorointi on erittäin kallista.
Olemme samoin yhtä mieltä esittelijän kanssa rakennusten sisäilmasta. Komissio aikoo tutkia mahdollisuutta kehittää tätä aihetta koskeva strategia ja tutkimusohjelma, jotta asianomaiset ongelmat voidaan havaita ja jotta voidaan ehdottaa mahdollisia keinoja niiden ratkaisemiseksi.
Toimintasuunnitelmaan sisältyvien toimien toteuttaminen edellyttää rahoituskysymyksen ratkaisemista, kuten jäsen Ries aivan oikein huomautti ja tähdensi. Olen samaa mieltä siitä, että tämä on tarpeen suunnitelman tehokkaan toteuttamisen turvaamiseksi. Vuoteen 2007 ulottuvalla kaudella komissio rahoittaa neljän asianomaisen pääosaston, yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman ja tutkimuksen kuudennen puiteohjelman talousarvioita. Vuodesta 2007 alkaen uusissa rahoitusnäkymissä on käytettävissä uusia otsakkeita. Komissio neuvottelee tiiviisti toimintasuunnitelmaan sisältyvien eri toimien soveltamista koskevista yksityiskohtaisista järjestelyistä.
Toinen erityisen tärkeä ja toimintasuunnitelman toteuttamisen kannalta välttämätön kysymys koskee kertomusten säännöllistä esittämistä Euroopan parlamentille. Komissio tietysti tiedottaa parlamentin asianomaiselle valiokunnalle toimintasuunnitelmassa tapahtuneesta edistyksestä mahdollisimman säännöllisesti. Tietyissä kysymyksissä, jotka koskevat esimerkiksi tehokkuutta ja kustannustehokkuussuhdetta, ei ole tietenkään ehkä mahdollista edistyä lyhyellä aikavälillä. Kaikkea tarvittavaa tietoa ei yksinkertaisesti ole saatavilla näin lyhyessä ajassa. Yksityiskohtaisempien kertomusten laatiminen on kuitenkin mahdollista heti, kun yhtenäinen tietojärjestelmä on perustettu ja toiminnassa.
Jäsen Riesin aiemmin mainitseman tiettyjen aineiden kieltämisen osalta haluan todeta, että vaaralliset aineet ovat asia, josta komissio on erityisen huolestunut. Mahdollisista kielloista ei ole kuitenkaan mielekkäintä keskustella toimintasuunnitelman yhteydessä. Olemme jo ottaneet käyttöön menettelyjä, joilla arvioidaan ja vähennetään monien tällaisten aineiden aiheuttamaa riskiä. Näitä menettelyjä, jotka ovat, kuten äsken totesin, jo käytössä, kehitetään jatkossa toimintasuunnitelman rinnalla. Komissio tutkii huolellisesti mietinnössä esitettyä ehdotusta toimintasuunnitelmaan sisältyvien painopistealueiden määrän lisäämisestä. Painopistealueiden määrän lisääminen heikentää kuitenkin toimintasuunnitelman kohdentamista ja tuloksia, minkä vuoksi olisi parempi rajata painopisteet toimintasuunnitelmassa ehdotettuihin painopistealueisiin, jotka on määritelty tiiviissä yhteistyössä 300 asiantuntijan ja järjestön kanssa. Näiden 300 asiantuntijan lausuntojen perusteella emme ole kohdentaneet ohjelmaa pelkästään lapsiin, koska tähän liittyy myös kysymyksiä, joilla on suora yhteys aikuisiin, minkä vuoksi meidän on otettava myös aikuiset tarkastelun kohteeksi.
Päätän puheenvuoroni korostamalla, että toimintasuunnitelman tehokas toteuttaminen edellyttää aktiivista ja tiivistä yhteistyötä kaikkien asianomaisten järjestöjen kanssa. Haluankin kiittää vielä kerran jäsen Riesiä ja Euroopan parlamentin jäseniä merkittävästä tavasta, jolla he ovat edistäneet tätä alaa. Yhteisenä tavoitteenamme on edistää voimakkaampia eurooppalaisia toimia terveyden ja ympäristön suojelun parantamiseksi kaikille eurooppalaisille, Euroopan unionille ja koko maailmalle. 
Schnellhardt (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nyt käsiteltävänämme oleva Euroopan ympäristöterveystoimintasuunnitelma (2004–2010) sekä esittelijä Riesin esittämät ehdotukset vastaavat toimintasuunnitelmalle asettamiamme tiukkoja vaatimuksia. Toimintasuunnitelmaan sisältyvät lukuisat hankkeet voivat parantaa merkittävästi tietämystämme ympäristön terveysvaikutuksista ja luoda näin vahvemman tieteellisen pohjan lainsäädäntöprosessillemme. Suunnitelma voi lisäksi auttaa tekemään lainsäädännöstämme ennaltaehkäisevää, mikä on ehkä vieläkin arvokkaampi panos. Olen ehkä hieman optimistinen asian suhteen, mutta me kaikkihan tarvitsemme unelmia!
Jotkin hankkeet saadaan varmasti päätökseen vuoteen 2010 mennessä. Ajattelen tässä yhteydessä esimerkiksi ympäristöä ja terveyttä koskevien jäsenvaltioiden toimien yhteensovittamisen parantamista, mikä olisi pitänyt tehdä jo kauan sitten Euroopan unionissa. Suurin osa toimista jatkuu kuitenkin vuoden 2010 jälkeenkin. Ihmisen ja ympäristön suhde muuttuu jatkuvasti ja edellyttää usein uusia toimia ja vastatoimia. Meidän pitäisi mielestäni ryhtyä nyt toimiin varmistaaksemme, ettei toimintasuunnitelma pääty vuoteen 2010.
Toimintasuunnitelma on menestys kuitenkin vain, jos otamme sen toteuttamisessa huomioon välttämättömät taloudelliset prosessit ja paineet sekä ihmisten erilaiset elämäntyylit. Toimintasuunnitelma voi onnistua vain, jos valvomme tutkimustulosten yleistä pätevyyttä sen sijaan, että pitäisimme maailmaa eräänlaisena koelaboratoriona. Toimiemme on perustuttava riskinarviointiin eikä ideologiaan.
Mietintöön sisältyvän päätöslauselmaesityksen 5 kohta on epäilemättä hyvää tarkoittava, mutta jopa ennalta varautumisen periaatetta voidaan soveltaa vain, jos on olemassa merkittävä riski ja vankat havainnot. Paniikin lietsontaan perustuva lainsäätäminen ei ole varmastikaan oikea tapa edetä, enkä voi ottaa tätä kohtaa vakavasti.
Sama pätee pitkälti 6 kohdassa lueteltuihin aineisiin, jotka on mietinnön mukaan korvattava muilla aineilla. Olen tältä osin samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että tämä olisi toimintasuunnitelman periaatteen vastaista, koska meidän ei pitäisi keskittyä asioihin, jotka kuuluvat jo EU:n sääntelyn, esimerkiksi REACH-ohjelman, piiriin. Sen lisäksi, että saatavilla olevat korvaavat aineet ovat kalliita, tiedämme myös vähän niille altistumisen riskeistä. Asioita täytyy siis punnita huolellisesti.
Tupakoinnin osalta olen täysin samaa mieltä komission jäsenen kanssa. Meidän tehtävämme Euroopan unionissa ei ole säätää tätä alaa koskevia lakeja vaan meidän pitäisi kannustaa jäsenvaltioita etenemään oikeaan suuntaan tämän kysymyksen osalta.
Corbey (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää ja onnitella jäsen Riesiä. Hän on tehnyt tärkeää työtä vahvistaessaan ympäristöterveystoimintaohjelmaa, joka on sinänsä pettymys. Vaikka ymmärränkin tietysti tutkimuksen tarpeellisuuden, toimintaohjelma edellyttää myös voimakkaita toimia terveysongelmien poistamiseksi, ja nämä toimet puuttuvat nyt käsiteltävänä olevasta toimintaohjelmasta. Keskusteluissamme on viime viikkoina keskitytty vaarallisiin aineisiin ja edellytyksiin, joilla ne voidaan poistaa tai on poistettava markkinoilta. Leluissa käytettävät pehmittävät aineet ovat näistä tunnetuimpia, mutta kyse on myös muista aineista. Vaikka ryhmämme hyväksyi tekstin siinä muodossa kuin se hyväksyttiin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa, toivoimme itse asiassa tiukempaa lähestymistapaa. Jos jokin aine on vaarallinen, se pitäisi vetää pois markkinoilta viipymättä ja turvallisia vaihtoehtoja odottamatta.
Toinen keskustelussa käsitelty aihe koski tupakointia. Tupakansavulla on tuhoisa vaikutus passiivisten tupakoijien terveyteen. Vaadimmekin aktiivista politiikkaa tupakoinnin kieltämiseksi julkisilla paikoilla ja kehotamme kaikkia jäsenvaltioita ottamaan mallia Irlannin ja Italian esimerkeistä. Tämä ympäristöä ja terveyttä käsittelevä mietintö on ajankohtainen. Erityisesti ilmansaasteet ovat merkittävä ongelma Euroopassa. Komission tilaamien laskelmien ja tutkimusten mukaan Euroopassa kuolee vuosittain yli 300 000 ihmistä ennenaikaisesti ilmansaasteiden seurauksena. Alankomaissa vastaava luku on 13 000. On helppoa olettaa, että tällaisia kuolemia esiintyy useammin moottoriteiden ja teollisuusalueiden läheisyydessä asuvilla kuin vehreillä hienostoasuinalueilla elävillä ihmisillä. Viimeisten 20 vuoden aikana Euroopan unioni on tietysti ryhtynyt toimiin, jotka ovat vähentäneet päästöjä merkittävästi. Katalysaattorien käyttö autoissa on ollut menestys, mutta päästöjen vähentämiseksi on nähty tähän saakka liian vähän vaivaa, ja tilastot ovat hälyttäviä. Mitä sitten pitäisi tehdä? Meidän pitäisi ensinnäkin tietysti valvoa tiukemmin voimassa olevaa lainsäädäntöä, mutta enemmänkin voidaan tehdä ja on tehtävä. Missä ovat esimerkiksi autojen noensuodattimet? Meidän pitäisi myös kyseenalaistaa, ovatko lainsäädännössä asetetut rajat ja raja-arvot riittäviä. Euroopan ympäristökeskuksen (EEA) laatiman Ympäristösignaalit 2004 -raportin mukaan on yhä enemmän todisteita siitä, että jo nykyisiä terveydensuojelua koskevia arvoja alhaisemmilla hiukkas- ja otsonipitoisuuksilla on terveysvaikutuksia. Ympäristön, terveyden ja kuluttajien suojeleminen edellyttää eurooppalaista lähestymistapaa. Lissabonin prosessissa kunnianhimoinen ympäristöpolitiikka toimii kannustimena teknologiselle kehitykselle ja Euroopan kilpailukyvyn parantamiselle. Ellemme sitoudu parantamaan ympäristön laatua, teemme suuren karhunpalveluksen paitsi kansanterveydelle myös eurooppalaiselle teollisuudelle. Viime kuussa järjestetyssä Detroitin autonäyttelyssä esiteltiin henkilöauto, joka ei tuota lainkaan päästöjä ja jonka kaltaista emme ole nähneet eurooppalaisissa autonäyttelyissä. Me eurooppalaiset kiistelemme edelleen kysymyksestä, kenen pitäisi maksaa noensuodattimet. Näkisin mieluummin kunnianhimoisen Euroopan unionin, joka ryhtyy riittäviin toimiin kansanterveyden suojelemiseksi, ja meidän pitäisi tehdä noensuodattimista pakollisia viipymättä. Pidän tätä seikkaa erittäin tärkeänä. 
Krahmer (ALDE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, toivottavasti kuulette ääneni vähitellen kasvavasta taustamelusta huolimatta. Puhujat ansaitsevat tulla kohdelluiksi asiaankuuluvalla kunnioituksella täällä istuntosalissa!
Euroopan ympäristöterveystoimintasuunnitelmaa käsittelevässä mietinnössä keskitytään liiaksi kemikaaleihin eikä kiinnitetä riittävästi huomiota moniin muihin seikkoihin, joilla on kielteinen vaikutus ihmisten terveyteen. On selvää, että kemikaaleihin liittyy riskejä, muttei ole kovinkaan mielekästä laatia mustia listoja ja leimata näin tiettyjä aineita, kuten ftalaatteja. Mietintö perustuu ennalta varautumisen periaatteen liioiteltuun tulkintaan. Mietinnössä vaaditaan tiettyjen aineiden välitöntä ja täydellistä kieltämistä muttei perusteta näitä vaatimuksia tieteellisiin tuloksiin tai oteta huomioon tunnettuja tieteellisiä tuloksia, kuten ennalta varautumisen periaatteessa on tapana.
Mietinnöllä yritetään jälleen ottaa käyttöön riskittömyyden politiikka, jota kutsun monissa länsimaisissa yhteiskunnissa yleiseksi "vihreäksi taudiksi". Pyrimme soveltamaan riskivakuutus-mentaliteettia ympäristönsuojeluun unohtaen, että avoimen yhteiskunnan kehitykseen liittyy aina riskejä. Pelkkää riskin olemassaoloa ja laajalle levinnyttä kemikaalien pelkoa käytetään mietinnössä täydellisiä kieltoja koskevien vaatimusten perustelemiseen.
Pelko on ainoastaan tietämättömyyden aiheuttamaa epävarmuutta. Jos halutaan torjua pelkoja, on torjuttava tietämättömyyttä, mikä edellyttää puolestaan tieteen ja tutkimuksen tukemista ja oikeiden päätelmien tekemistä tuloksista. Meidän ei pitäisi sekoittaa riskejä itse asiassa jo olemassa oleviin vaaroihin. Ympäristöpolitiikan ensisijaisena tavoitteena ei pitäisi olla riskien poissulkeminen vaan vaarojen havaitseminen ja poistaminen.
Mietintö on yliampuva myös, kun on kyse tupakansavusta. Niin kauan kuin tupakka on laillinen tuote, meidän tulisi pidättäytyä vaatimasta tupakoinnin täydellistä kieltämistä. Euroopan unionin tehtävä ei ole määrätä, missä voidaan ja ei voida tupakoida. Vaadimme mietinnössä tupakansavun luokittelemista syöpää aiheuttavien aineiden 1 luokkaan antaen ymmärtää, että tupakansavulla on todistettu ja välitön vaikutus ihmisten terveyteen. Haluan muistuttaa teitä siitä, ettei tästä ole toistaiseksi tieteellisiä todisteita. En väitä, että tupakansavun terveysvaaroja pitäisi vähätellä, mutta sen luokitteleminen samaan kategoriaan esimerkiksi bentseenin tai asbestin kanssa on silkkaa ympäristöpopulismia.
Olen myös sitä mieltä, että meidän pitäisi käydä tätä keskustelua Brysselissä eikä Strasbourgissa.
Breyer (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, käyttäisin puheenvuoroni mieluummin tänä iltana tai kun keskustelua jatketaan, koska täällä salissa ei kuule edes omia ajatuksiaan. Puheen pitäminen ei nähdäkseni ole nyt mahdollista.
Puhemies.
   Pyyntönne on hyväksytty. Keskeytämme keskustelun ja siirrymme äänestyksiin. Keskustelu jatkuu luonnonsuojelupolitiikan rahoitusta koskevan suullisen kysymyksen jälkeen, joten keskustelua tästä aiheesta jatketaan klo 16.00 ja ensimmäisen puheenvuoron käyttää jäsen Breyer.

Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.
Starkevičiūtė (ALDE ),
    Kiitoksia, arvoisa puhemies. Haluaisin vain antaa kaikille parlamentin jäsenille lyhyesti muutamia tietoja. Tilastot ovat ikävystyttäviä, mutta liike-elämässä toimivat henkilöt kotimaassanne joutuvat nyt laatimaan monia uusia selvityksiä, jos äänestätte tämän mietinnön puolesta. Sanon tämän etukäteen, jotta voitte kertoa heille, mihin toimiin Euroopan parlamentti on ryhtynyt tehdäkseen monet näistä tilastoselvityksistä tarpeettomiksi. Liike-elämässä toimivien on laadittava uusia tilastoselvityksiä, ja on erittäin todennäköistä, että teillä ja monilla äänestäjillänne on tulevaisuudessa tähän liittyviä kysymyksiä. Halusinkin vain kertoa teille, mitä parlamentti on tehnyt yhteistyössä neuvoston ja komission kanssa vähentääkseen tilastoinnista aiheutuvaa rasitetta. Äänestämme yhdessä teidän kanssanne niin sanottujen Euroopan laajuisten otantajärjestelmien käyttöönoton puolesta. Näissä järjestelmissä vain jotkin yritykset esittävät selvityksiä. Pienten jäsenvaltioiden, joiden BKT on alle prosentti Euroopan unionin BKT:stä, ei edellytetä toimittavan joitakin muuttujia lainkaan. Annamme lisäksi jäsenvaltioiden hallituksille mahdollisuuden hyödyntää hallinnollisia voimavaroja, toisin sanoen sosiaalivakuutusta koskevia rekistereitä, eikä yrityksiä myöskään vaadita laatimaan lisäselvityksiä. On myös suunniteltu, että Euroopan komission ja jäsenvaltioiden on luotava menetelmä, jolla arvioidaan, onko uusien tilastoselvitysten käyttöönotto mielekästä ja voisivatko eurooppalaiset yritykset ja unionin kansalaiset hyödyntää näitä selvityksiä. Kiitos.

Bösch (PSE ),
   Arvoisa puhemies, minulla ei ole paljonkaan sanottavaa mietinnön sisällöstä, sillä tämä petosten torjuntaa koskeva sopimus on vastaus pyyntöön, jota parlamentti on esittänyt useiden vuosien ajan, ja toivon, että sopimus hyväksytään parlamentissa suurella enemmistöllä. Käsittelemme nyt itse asiassa ensimmäistä kertaa osaa Sveitsin kanssa tehtävien kahdenvälisten sopimusten sarjasta. Ripeys, jolla asiaa on käsitelty parlamentissa, on mielestäni osoitus halustamme nähdä, että saavutetut myönteiset tulokset saatetaan viimeinkin osaksi lainsäädäntöä.
Olemme toistuvasti tukeneet komissiota sen pyrkimyksissä päästä Sveitsin kanssa yhteisymmärrykseen petosten torjuntaa koskevasta sopimuksesta. Olemmekin erittäin hämmästyneitä siitä, että kun on kyse miljardin Sveitsin frangin summasta, jonka Sveitsi haluaa siirtää uusille jäsenvaltioille yhteenkuuluvuuden tukemiseksi, komissio on yhtäkkiä keksinyt pikkumaisen ajatuksen, jonka mukaan pelkkä yhteisymmärryspöytäkirja ei riitä, vaan asiasta pitäisi tehdä erillinen kansainvälinen sopimus.
Haluan huomauttaa komissiolle, ettemme ole neuvotelleet minkään banaanitasavallan vaan yhden Euroopan vanhimman ja vakaimman demokratian kanssa. Joten asiaa sen kummemmin kiertelemättä, menettelynne hyödyttävät niitä sveitsiläisiä ja eurooppalaisia tahoja, jotka vastustavat Sveitsin ja Euroopan yhteisöjen läheisempiä suhteita.
Pyydän parlamenttia ottamaan kantaa asiaan ja teitä komission edustajana välittämään tämän Strasbourgissa saamanne viestin komissiolle.

In 't Veld (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, esitän vain yhden teknisen huomautuksen, jonka tarkoituksena on antaa lopulliselle asiakirjalle johdonmukaisuutta ja yhtenäisyyttä. Jos tarkistukset 19 ja 21 hyväksytään, muita samaa aihetta käsitteleviä kohtia pitäisi vastaavasti yhdenmukaistaa. Asiasta on keskusteltu muiden poliittisten ryhmien edustajien kanssa, ja kyse on pikemminkin teknisestä kuin poliittisesta kysymyksestä. 
Purvis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen in 't Veldin puheenvuoroa täydentääkseni tarkistuksen 20 loppuosaan pitäisi lisätä seuraava lause: "tai virallisella asiakirjalla, joka voi olla muodoltaan laki tai asetus taikka sopimus kunkin jäsenvaltion oikeuskäytännön mukaisesti". Tämä on osa jäsen in 't Veldin mainitsemaa järjestelyä. Esitän vastaavaa suullista tarkistusta muutoksiin 10 ja 17 ja johdanto-osan Q kappaleeseen.
Van den Burg (PSE ).
    Arvoisa puhemies, selkokielellä sanottuna tämä tarkoittaa, että mietinnön johdanto-osan Q kappaleeseen ja 19 kohtaan on tehty suulliset tarkistukset. Ne eivät olleet kirjallisia tarkistuksia ja noudattavat täysin Purvisin tarkistuksissa ehdotettua sanamuotoa. Nämä tarkistukset on sisällytettävä johdanto-osan Q kappaleeseen ja 19 kohtaan. 
Lipietz (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, tähän ongelmaan liittyen esitin tarkistusta, joka kuuluu "viranomaiset tarjoavat". Huomaan, että muissa tarkistuksissa, erityisesti PSE-ryhmän esittämässä tarkistuksessa 3, tehdään ero "hoitamisen" ja "valvomisen" välillä. Minun tapauksessani "tarjota" tarkoittaa verbiä "valvoa" tai "hoitaa". Esitän näin ollen suullista tarkistusta kaikkiin tarkistuksiin, joissa viitataan hankintamenettelyyn. Vihreiden ryhmän esittämässä tarkistuksessa 29 sekä tarkistuksissa 32, 33 ja 27 puhutaan julkisen palvelun "tarjoamisesta". Tämän kohdan pitäisi siis kuulua "tarjota (hoitaa tai valvoa)". Tarjoaminen on hoitamista tai valvomista.
Puhemies.
   Otamme tämän suullisen tarkistuksen käsiteltäväksi ennen kuin alamme äänestää kyseisestä kohdasta.
Hyvät kollegat, tiedän, että kyse on hyvin arkaluonteisesta mietinnöstä ja että komissio on tarjonnut meille tämän tilaisuuden käydä alustavia neuvotteluja. On näin ollen vain oikein, että käytämme aikaa saadaksemme mietinnöstä mieleisemme. 
Van den Burg (PSE ).
    Arvoisa puhemies, meidän piti tässä kohtaa äänestää yhdestä näistä kaikkiaan neljästä kompromissista, joten tilanne on hieman sekava. Oletan, että olemme nyt äänestäneet jäsen Purvisin suullisesta kompromissitarkistuksesta? 
Puhemies.
   Itse asiassa kyse oli esittelijän suullisesta tarkistuksesta, jota ei vastustettu. Pääsemme jäsen Purvisin kompromissitarkistukseen, kun tulemme tarkistukseen 19. 
Van den Burg (PSE ).
    Arvoisa puhemies, ei, jäsen Purvisin kompromissitarkistuksen pitäisi tulla ennen muita äänestyksiä, koska se koskee johdanto-osan 19 kohtaa. 
In 't Veld (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, tilanne on hyvin sekava, koska mietinnön rakenne muuttui koko prosessin aikana melko monimutkaiseksi, mitä pahoittelen.
Kyse on kolmesta tarkistuksesta ja viidestä mietinnön kohdasta. Jäsen Purvis esitti juuri tarkistukseen 20 suullisen tarkistuksen, jolla siihen lisättiin yksi lause. Ymmärtääkseni juuri siitä olemme äänestäneet.
Kaksi muuta tarkistusta ovat tarkistus 19 ja 21, jotka on esittänyt samoin jäsen Purvis, mutta näiden tarkistusten sisältö liittyy myös johdanto-osan Q kappaleeseen, 19 kohtaan sekä muutoksiin 10 ja 17. Voin lukea kyseisen tarkistuksen ääneen, koska ehdotan, ettei tarkistusta luettaisi ääneen jokaisen äänestyksen yhteydessä, vaan luen sen nyt vain kerran, minkä jälkeen me kaikki joko hyväksymme tai hylkäämme tarkistuksessa esitetyn periaatteen ja mukautamme sen jälkeen neljää kyseistä kohtaa vastaavasti.
Tarkistuksen 21 sanamuoto, joka on lähes identtinen tarkistuksen 19 kanssa, kuuluu seuraavasti: "Julkisen palvelun tehtävä on myönnettävä virallisella asiakirjalla, joka voi olla muodoltaan laki tai asetus taikka sopimus kunkin jäsenvaltion oikeuskäytännön mukaisesti. Julkisen palvelun tehtävästä voidaan myös määrätä useissa eri asiakirjoissa. Tässä asiakirjassa tai näissä asiakirjoissa olisi täsmennettävä muun muassa:".
Tämä on sama periaate kuin tarkistuksessa 19. Näin ollen jos periaate hyväksytään täysistunnossa, sitä sovelletaan myös neljään mainitsemaani kohtaan. Ehdotan, että äänestämme mieluummin tästä periaatteesta kuin luemme tarkistuksen ääneen erikseen joka kerran. 
Savary (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tarkistuksen sisältöä sinänsä ei vastusteta, mutta haluan kaikkien olevan selvillä siitä, mistä tässä asiassa on todella kyse. Tämä suullinen tarkistus on esitetty neljä kertaa, ja se koskee tarkistuksia 20, 19, 21 ja 15.
Arvoisa puhemies, epäselvyyksien välttämiseksi ehdotan, että ilmoitatte jokaisen näitä tarkistuksia koskevan äänestyksen yhteydessä, että kyse on tarkistuksista, jotka muodostavat osan jäsen Purvisin suullisesta tarkistuksesta. Tämä poistaisi mielestäni mahdolliset epäselvyydet.
Jäsen Purvisin suullinen tarkistus koskee siis neljää tarkistusta. Jos voisitte ystävällisesti muistuttaa meitä jäsen Purvisin suullisesta tarkistuksesta kunkin näitä tarkistuksia koskevan äänestyksen yhteydessä, tilanne olisi nähdäkseni selvempi parlamentin kannalta. 
In 't Veld (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Savaryn ehdottama menettely on mielestäni monimutkainen. Kyse on siitä, että mietintöön sisältyy kohtia, joihin ei ole esitetty lainkaan tarkistuksia mutta joissa käsitellään kuitenkin samaa asiaa kuin niissä kohdissa, joihin on esitetty tarkistusta. Me kaikki uskoakseni huomasimme tarkistusten esittämisen jälkeen niitä lukiessamme, että samaa asiaa käsiteltiin useammassa mietinnön kohdassa. Voimme tietysti äänestää nyt pelkästään tarkistuksista, mutta siinä tapauksessa mietintö on tietyiltä osin epäjohdonmukainen. Jäsen Savaryn ehdottama menettely ei toimi, koska kyse ei ole tarkistuksista vaan niistä mietinnön kohdista, joihin ei ole esitetty tarkistusta.
Jos täysistunto hyväksyy tai hylkää periaatteen sekä tarkistuksesta 19 että tarkistuksesta 21 toimitettavassa äänestyksessä, periaatetta sovelletaan vastaavasti myös edellä mainitsemiini kohtiin. Tätä tarkoitan. 
Savary (PSE ).
    Arvoisa puhemies, en halua monimutkaistaa asioita, mutta jäsen in 't Veld pyytää meitä äänestämään jäsen Purvisin tarkistuksesta ainoastaan kerran. Emme tiedä, mihin mietinnön kohtiin tarkistus tehdään, mutta se sisältyy joka tapauksessa mietintöön.
Koska näitä erittäin tärkeitä tarkistuksia on neljä, nimittäin tarkistukset 20, 19, 21 ja 15, minusta olisi suoraan sanoen parempi, jos meiltä kysyttäisiin kunkin tarkistuksen kohdalla, hyväksymmekö tarkistuksen jäsen Purvisin esittämän suullisen tarkistuksen muodossa. Tämä olisi mielestäni selkeämpi menettelytapa. Ymmärrän, mitä jäsen in 't Veld tarkoittaa, mutta haluaisin hänen kertovan minulle, mihin hän aikoo tarkasti ottaen sijoittaa jäsen Purvisin tarkistuksen, koska totesi sen esiintyvän koko mietinnön tekstissä. Tilanne on mielestäni sekava, enkä halua meidän tekevän virhettä tässä äänestyksessä, koska kyse on arkaluonteisesta mietinnöstä, kuten itsekin aiemmin totesitte. 
Purvis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, toivon voivani auttaa teitä. Olen samaa mieltä jäsen Savaryn kanssa siitä, että suullista tarkistusta pitäisi soveltaa näihin neljään tarkistukseen. Olen kuitenkin myös samaa mieltä jäsen in't Veldin kanssa siitä, että istuntojaoston pitäisi tehdä asianmukaiset mukautukset kaikkiin muihin mietinnön kohtiin, joissa näiden tarkistusten hyväksyminen johtaa epäjohdonmukaisuuksiin. Jos kaikki osapuolet hyväksyvät tämän, voimme edetä näin. 
Puhemies.
   Jäsen Savary, vakuutan, että asianmukaiset mukautukset tehdään. Ilmoitan aina, kun on kyse tarkistuksesta, jota suullinen tarkistus koskee. Ehdotan nyt, että äänestämme tästä suullisesta tarkistuksesta.

 Arvoisa puhemies, siltä varalta että meillä on nyt sama ongelma kuin aiemmin, suullinen tarkistus vaikuttaa myös tähän tarkistukseen, joten äänestysluettelossani pitäisi lukea tässä kohdassa "puolesta".
In 't Veld (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, ehdotamme PSE-ryhmän esittämään tarkistukseen vähäistä muutosta, joka kuuluisi seuraavasti: "katsoo, että tosiasioihin perustuvan päätöksenteon nimissä komission tulisi esittää vapauttamisprosessista luotettava ja tyhjentävä arvio, jossa otetaan huomioon kaikkien sidosryhmien (muun muassa käyttäjien, paikallisviranomaisten ja yritysten) näkökulma". 

Klinz (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kun Goebbelsin mietinnöstä keskusteltiin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä esitti tarkistusta, jonka valiokunnan enemmistö hyväksyi mutta jota ei erehdyksessä sisällytetty mietinnön lopulliseen versioon. Haluan näin ollen esittää tarkistuksen uudelleen suullisena tarkistuksena. Tarkistus koskee rakenneuudistusten tarvetta. Luen tarkistuksen englanniksi. 
"Suosittaa, että jäsenvaltiot toteuttavat jo pitkään tarpeellisina pidetyt rakenneuudistukset. Näitä ovat erityisesti työmarkkinoita koskevan sääntelyn purkaminen, sosiaalijärjestelmien mukauttaminen väestön kehitykseen liittyviin tarpeisiin, verojärjestelmien yksinkertaistaminen, verohelpotusten yhdistäminen veron määräytymisperusteiden muuttamiseen ja valtiontukien lakkauttamiseen, jotta parannetaan investointiympäristöä, mikä on välttämätön edellytys talouskasvulle. Korostaa lopuksi, että laadukkaiden työpaikkojen luominen johtaa työn tuottavuuden kasvuun Euroopassa."

Goebbels (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, olen hämmästynyt tavasta, jolla jäsen Klinz toimii. Hän väittää, että hänen tarkistuksensa hyväksyttiin valiokunnassa. Mikäli näin olisi tapahtunut, hänen olisi pitänyt tehdä valitus talous- ja raha-asioiden valiokunnan sihteeristölle, joka tekee yleensä hyvää työtä. Muussa tapauksessa hänellä oli oikeus esittää kirjallista tarkistusta, mitä hän ei kuitenkaan tehnyt. Kuunneltuani jäsen Klinzin puheenvuoroa voin todeta, että hän ehdottaa meille kokonaan uutta mietintöä, ja kehotan parlamentin jäseniä hylkäämään tämän suullisen tarkistuksen, joka ei ole suullinen tarkistus vaan romaani.
Radwan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan vain ilmoittaa parlamentin jäsenille, että eilen pidettiin koordinaattoreiden kokous, jossa kaikkien poliittisten ryhmien koordinaattorit, valiokunnan puheenjohtajat mukaan lukien, vahvistivat, että äsken ääneen luettu tarkistus oli hyväksytty valiokunnassa, mutta sitä ei laadintavirheen vuoksi ollut sisällytetty mietintöön.
Oikeudenmukaisuuden nimissä meidän pitäisi siis äänestää tarkistuksesta nyt. 
Puhemies.
   Jos tarkistus hyväksyttiin valiokunnassa eikä siihen ole tehty muutoksia, tarkistus sisältyy mietinnön tekstiin. Voin ainoastaan pyytää parlamentin yksikköjä tarkistamaan asian.
Berès (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen pahoillani, etteivät avustajanne ilmoittaneet teille, että olin pyytänyt jäsen Klinzin puheen alussa puheenvuoroa kertoakseni teille keskustelusta, jota kävimme eilen illalla talous- ja raha-asioiden valiokunnan koordinaattoreiden kokouksessa.
Esitän asiani erittäin selvästi. Jäsen Klinzin tarkoittama tarkistus mainittiin kokouksessa, ja ilmoitimme noudatettavasta menettelystä, jota edelleen noudatetaan. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan sihteeri teki työnsä. Hän vahvisti annetut äänet talous- ja raha-asioiden valiokunnan äänestyksen jälkeen ja lähetti äänestystulokset tarkistettaviksi kaikkiin poliittisiin ryhmiin. Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä ei ole toistaiseksi katsonut tarpeelliseksi esittää tarkistusta uudelleen tai huomauttaa mietinnössä olevasta teknisestä virheestä.
Myös kunnioituksesta koordinaattoreiden eilisiltaista kokousta kohtaan pyydän näin ollen, ettei tätä tarkistusta oteta käsiteltäväksi, kuten parlamentti on jo päättänyt, kun useat jäsenet ilmoittivat vastustavansa tarkistusta nousemalla seisomaan.
Puhemies.
   Meidän on pidettävä kiinni parlamentin päätöksestä olla hyväksymättä suullista tarkistusta. Jäsen Klinz, pahoittelen, mikäli sihteeristössä on tapahtunut virhe, mutta jäsen Berès on täysin oikeassa siinä, että valiokunnan kanta oli selvä. 
Goebbels (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, esittelijänä minun on todettava, että parlamentin oikeistoenemmistö on "silponut" suurta osaa mietinnöstäni. Tämä enemmistö äänesti EY:n perustamissopimuksen 4 artiklan vastaisesti, jossa edellytetään jäsenvaltioiden talouspolitiikan yhteensovittamista. Vastustitte neuvoston puheenjohtajan Junckerin pyrkimyksiä tehdä vakaussopimuksesta jotakin säädyllistä, toisin sanoen vakaus- ja kasvusopimus. Kehotan näin ollen ystäviäni äänestämään mietintöäni vastaan.

Äänestykset ovat päättyneet.

Meijer (GUE/NGL ),
   . Unionin jäsenvaltioiden ympäröimä Sveitsi on kuin Euroopan unioni taskukoossa. Maa on jakaantunut 23 kantoniin, joilla jokaisella on laaja itsehallinto ja jotka voivat näin ollen myös harjoittaa itsenäistä veropolitiikkaa. Tämä on toistaiseksi estänyt EU:n ja koko Sveitsin välisten sopimusten tekemisen välittömän verotuksen alalla. Sveitsin kantonit muistuttavat tältä osin Liechtensteiniä tai muita pieniä veroparatiiseja, joihin perustetaan postilaatikkoyrityksiä. Erityisesti Zug- ja Schwyz-kantonit tarjoavat tällaisia palveluja. Komission kirjallisiin kysymyksiini antamat vastaukset ovat osoittaneet, että entinen komission jäsen Bolkestein katsoi parhaaksi sivuuttaa tämän seikan ja halusi hoitaa asioita jatkossakin koko Sveitsin kanssa.
Niin kauan kuin näihin muihin toimiin ei voida ryhtyä, on tarkoituksenmukaista tehdä arvonlisäveroa, salakuljetusta, lahjontaa ja rahanpesua koskevia sopimuksia. Tärkeää on myös se, ettei pankkisalaisuutta voida enää pitää perusteena toisten valtioiden esittämien tutkintapyyntöjen torjumiselle ja että oikeusviranomaiset voivat ottaa suoraan yhteyttä toisen osapuolen oikeusviranomaisiin tarvitsematta käyttää diplomaattikanavia. Esittelijä on oikeassa todetessaan, että tarvitaan jatkotoimia, mutta on valitettavaa, ettei hän mainitse niistä kaikkein kiireellisintä. 

Coelho (PPE-DE ),
   . Kannatan jäsen Di Pietron mietintöä, jossa tuetaan ja pyritään vahvistamaan komission aloitetta, jonka tarkoituksena on tehdä teknisiä parannuksia rikosrekisteritietojen vaihtamista koskevaan lainsäädäntöön. Mietinnössä ehdotetaan lisäksi käytännön ratkaisuja nykyisten, Euroopan neuvoston vuoden 1959 yleissopimukseen perustuvien järjestelmien puutteiden korjaamiseksi.
Tämä toimi on kiistatta kiireellinen ja välttämätön, koska useaan otteeseen on osoitettu, ettei nykyinen järjestelmä toimi asianmukaisesti.
Näin ollen on erittäin tärkeää, että otetaan käyttöön atk-pohjainen järjestelmä, jossa jäsenvaltiot voivat vaihtaa rikosrekisteritietoja ja jossa nämä tiedot ovat nopeasti saatavilla kaikkialla EU:n alueella. Tämä on uusi askel kohti aidosti tehokkaita, riippumattomia ja avoimia oikeussuojakeinoja.
Kannatan myös esittelijän lyhyempiä vastausaikoja koskevia ehdotuksia, koska ehdotuksen vaikuttavuus riippuu siitä, miten nopeasti tiedot ovat saatavilla ja kuinka säännöllisesti tietoja päivitetään. Annan samoin tukeni esittelijän ehdotuksille, jotka koskevat tarvetta asettaa edellytyksiä henkilötietojen käyttämiselle, koska tämäntyyppisessä tiedonvaihdossa edellytettävän nopeuden ja henkilötietojen suojan välillä on aina säilytettävä tasapaino. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Turvallisuuden on oltava yhteistä Euroopan unionissa, jolle ovat tunnusomaisia vapaa liikkuvuus ja vapaakauppa. Nykyään tunnustetaan laajalti, että eri maiden on tehtävä yhteistyötä rikollisuuden torjumiseksi, mikä ei kuitenkaan vähennä eri jäsenvaltioiden kansallisten toimien tärkeyttä. Perinteisten rikollisuuden muotojen lisäksi nykyään esiintyy rajatylittävää rikollisuutta, joka toimii kaikkialla siellä, missä se on kaikkein hyödyllisintä. Yhden jäsenvaltion lain rikkominen vaarantaa siten kaikkien jäsenvaltioiden turvallisuuden.
Olen näin ollen pitkälti samaa mieltä mietinnön sisällöstä ja äänestin sen vuoksi mietinnön puolesta. 

Andersson, Hedh, Hedkvist Petersen, Segelström ja Westlund (PSE ),
    Me, jäsen Segelström, jäsen Andersson, jäsen Hedh, jäsen Hedkvist Petersen ja jäsen Westlund, äänestimme mietinnön puolesta mutta haluamme nyt esittää eriävän mielipiteemme yhden kysymyksen osalta.
Emme voi tukea suosituksen 1 f kohdan toista sisennettyä kohtaa, jossa suositetaan neuvostolle, että se yhdenmukaistaisi asian selvittämistoimia ja todisteiden arviointia koskevaa kansallista lainsäädäntöä. Vapaan todistusharkinnan periaate muodostaa Ruotsin rikosprosessioikeuden perustan. Melko monilla muilla jäsenvaltioilla on sääntöjä, joiden nojalla tiettyjä todisteita ei hyväksytä. Meille Ruotsin sosiaalidemokraateille on näin ollen äärimmäisen tärkeää, että kansallinen järjestelmämme säilyy koskemattomana. On lisäksi kyseenalaista, onko tällaiselle yhdenmukaistamiselle olemassa minkäänlaista oikeusperustaa niin nykyisissä sopimuksissa kuin tulevassa perustuslaissakaan. 
Goudin, Lundgren ja Wohlin (IND/DEM ),
    Keskinäisen luottamuksen vahvistaminen eurooppalaisten tuomioistuinten päätöksiin arviointijärjestelmän perustamisella saattaa vaikuttaa kannatettavalta ajatukselta, vaikka jäsenvaltioilla onkin jo olemassa yhteinen vertailukehys, nimittäin Euroopan ihmisoikeusyleissopimus ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, jossa määritetään oikeutta oikeudenkäyntiin koskevat vähimmäisedellytykset.
Ehdotus on kuitenkin yksi uusi esimerkki EU:n toimivallan vaivihkaisesta laajentamisesta ja yksi vaihe prosessissa, jolla pyritään luomaan rikoslainsäädäntöä ja oikeudenkäyntimenettelyyn liittyviä lakeja koskeva yhdenmukaistettu eurooppalainen järjestelmä. Toisin sanoen oikeudellinen järjestelmä, joka on käytännössä kansalaisten suoran valvonnan ulottumattomissa.
Emme voi myöskään hyväksyä sitä, että perustuslain määräyksiä suositetaan sovellettaviksi ennen perustuslain voimaantuloa sillä perusteella, etteivät nykyiset sopimukset ole riittäviä, koska tällainen menettely korvaa räikeästi demokraattisen prosessin.
Kesäkuun lista äänestää näin ollen mietintöä vastaan.
Moraes (PSE ),
   . Äänestin mietinnön puolesta, koska siinä otetaan merkittäviä edistysaskelia käsittelemällä keskeistä ja EU:n kansalaisten tärkeänä pitämää kysymystä, nimittäin tarvetta valvoa jossain määrin rikosoikeudenkäytön laatua jäsenvaltioissa. Tämä ei muuta millään tavoin tapaa, jolla kukin jäsenvaltio hoitaa rikosoikeusjärjestelmäänsä. Mietinnössä otetaan kuitenkin edistysaskel sen varmistamisessa, että jäsenvaltioiden yhteistyötä voidaan kehittää tärkeissä kysymyksissä, jotka koskevat esimerkiksi rikollisjengien tehokasta torjuntaa tai EU:n kansalaisten mahdollisuutta suorittaa tuomionsa asuinjäsenvaltiossaan. Unionin kansalaiset odottavat jonkinasteista jäsenvaltioiden keskinäistä luottamusta ja näkemystä rikosoikeudenkäytön laadusta erityisesti joissakin uusissa jäsenvaltioissa, jotka tekevät parhaillaan työtä rikosoikeusjärjestelmiensä parantamiseksi.
Queiró (PPE-DE ),
   . Oikeudenkäyttö on hyvällä syyllä yksi niistä aloista, jotka jäsenvaltiot ovat perinteisesti säilyttäneet oman toimivaltansa piirissä. Tämä pitää erityisesti paikkansa rikosoikeudenkäytön kohdalla, jonka pitäisi kuvastaa yhteiskunnallisia huolenaiheita jäsenvaltion menneisyys ja nykyisyys huomioon ottaen.
Jäsenvaltiot myös epäröivät sallia kansalaistensa ja jopa pelkästään alueellaan oleskelevien henkilöiden asian käsittelemisen toisten jäsenvaltioiden tuomioistuimissa.
Olemme nyt kuitenkin tekemisissä maailmanlaajuisen rikollisuuden ilmiön kanssa, jossa rikollisuus on rajatylittävää. Esimerkkejä tästä ovat terrorismi, huumekauppa, salakuljetus, seksuaalinen hyväksikäyttö ja pornografia. Rikollisuuden tehokkaan torjunnan turvaaminen edellyttää yhteistyötä. Lisäksi tarvitaan yhdenmukaistamista, jotta tietyistä jäsenvaltioista ei tule rikollisten "turvapaikkoja".
Nämä eri tekijät korostavat yhteistyön, tuomioiden tunnustamisen ja jonkinasteisen yhdenmukaistamisen tarpeellisuutta unohtamatta sitä, että oikeudellisten järjestelmien on kuvastettava kunkin jäsenvaltion yhteiskunnallista tilannetta. Yhden ainoan eurooppalaisen oikeudellisen järjestelmän luominen ei ole näin ollen toivottavaa. Sitä vastoin olisi suotavaa ottaa käyttöön eurooppalainen oikeudenkäyttöä koskeva normi, jossa kunnioitetaan täysimääräisesti oikeuslaitoksen erityisluonnetta.
Edellä esitetyn perusteella katson, että on perusteltua äänestää mietinnön puolesta. 
Thomsen (PSE ),
    Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit äänestivät tänään Costan rikosoikeudenkäytön laatua ja rikoslainsäädännön yhdenmukaistamista Euroopan unionin jäsenvaltioissa koskevan mietinnön (A6-0036/2005) puolesta. Olemme kuitenkin tietoisia siitä, että ehdotus koskee alaa, josta määrätään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen IV osastossa ja jota ei siis sovelleta Tanskaan, ks. pöytäkirja Tanskasta.

Carlshamre ja Malmström (ALDE ),
    Annamme täyden tukemme näkemykselle, jonka mukaan kulttuurinen monimuotoisuus on perusoikeus. EU on erilaisten vähemmistöjen ja kulttuurien muodostama mosaiikki, jollaisena sen on myös säilyttävä tulevaisuudessa. Asetamme liberaaleina yksilön aina etusijalle kaikissa poliittisissa päätöksissä. Pidämmekin erittäin tärkeänä, että kansainvälisen yhteistyön ja yhteisvastuullisuuden politiikkaa vahvistetaan kulttuurikysymysten osalta ja että kansainvälisessä oikeudessa taataan jokaiselle kaupungille, valtiolle tai valtioiden ryhmälle oikeus määrittää vapaasti kulttuuripolitiikkansa. Katsomme näin ollen, ettei kulttuuripääkaupunkikysymys ole sellainen, johon EU:n pitäisi puuttua. Kulttuuripääkaupungit on asia, jossa yksittäisten kaupunkien ja valtioiden tulisi tehdä yhteistyötä ja josta niiden pitäisi päättää EU:n sekaantumatta asiaan. Edellä esitetyn perusteella äänestämme jäsen Pretsin Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevaa yhteisön toimintaa vuosina 2005–2019 käsittelevää mietintöä (A6-0017/2005) vastaan. 
Goudin, Lundgren ja Wohlin (IND/DEM ),
    Suhtaudumme myönteisesti mahdollisuuteen valita vuodesta 2009 alkaen kaksi kulttuuripääkaupunkia kerrallaan. Mietinnön perusteluissa kuitenkin huomautetaan, että hankkeen rahoitus on vielä avoinna, ja viitataan tuleviin, vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiin.
Emme voi tämänhetkisessä tilanteessa tukea asiakirjaa, joka edellyttää rahoitussitoumusten tekemistä tulevissa rahoitusnäkymissä. Tulevia kulttuuripääkaupunkeja koskevaa päätöstä ei ole tässä tilanteessa syytä kiirehtiä. Ensin on keskusteltava koko vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymistä, minkä jälkeen voidaan sitten keskustella tästä mietinnöstä.
Ajatus Euroopan kulttuuripääkaupungista on hyvä. Se on jopa niin hyvä ajatus, että sitä voidaan rahoittaa useilla muillakin tavoilla, esimerkiksi paikallisen sponsoroinnin avulla. Euroopan unionin rahoituksen ei pitäisi olla välttämätöntä hankkeen toteutumiselle.
Äänestämme näin ollen mietintöä vastaan, mutta emme vastusta siihen sisältyvää varsinaista toiminta-ajatusta.
Le Pen, Marine (NI ),
   . Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelma perustettiin vuonna 1985, ja sen tavoitteena on Euroopan kansalaisten lähentäminen toisiinsa.
Ohjelmalla on määrä korostaa Euroopan kulttuurien rikkautta ja moninaisuutta. Tämä tavoite on kuitenkin räikeässä ristiriidassa sen kanssa, että samaan aikaan Euroopan unionissa harjoitetaan taloudellista, sosiaalista, poliittista ja kulttuurista yhdenmukaisuutta koskevaa politiikkaa.
Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelma on vain huvittava osoitus pyrkimyksestänne tuputtaa eurooppalaisille kulttuurista ja sosiaalista mallia, jota he eivät ole itse valinneet. Haluatte luoda eurooppalaisuuden tunteen vain edistääksenne kaupankäyntiä.
Kulttuuri on tehokas koulutuskanava, joten Euroopan unioni suosii paitsi toimia, joilla ihmisiä voidaan aivopestä ja halventaa, myös kaikkea, mikä rohkaisee ihmisiä unohtamaan ajattomat uskonnolliset arvot, joihin jäsenyytemme eurooppalaisessa sivistyksessä perustuu.
Tämän politiikan lisäksi nyt on ilmennyt uusi ongelma, kun Euroopan unioni laajenee maantieteellisesti yhä kauemmas tärkeimmistä perustajajäsenistään. Tarkoittaako asenteenne tulevaisuudessa sitä, että Istanbul on valittava joskus Euroopan kulttuuripääkaupungiksi? Tämä on selvä osoitus Euroopan yhdentymishankkeen vaarallisuudesta. Yhdentymishankkeessa unohdetaan Euroopan menneisyys, mikä tietää meille vaikeaa tulevaisuutta. 

Queiró (PPE-DE ),
   . Mikäli haluamme puolustaa kapitalistista talousmallia, jossa kannustetaan yritteliäisyyteen, palkitaan ansiot ja arvostetaan tehokkuutta, meillä on oltava tehokas ja toimiva järjestelmä, jolla valvotaan kilpailusäännösten noudattamista. Ilman kilpailua ei ole markkinoita, ilman markkinoita ei ole kapitalistista talousmallia eikä ilman kapitalistista talousmallia ole taloudellista menestystä eikä kehitystä, kuten historia selvästi osoittaa.
Yhteisöllä on näin ollen erittäin tärkeä rooli kilpailun sääntelemisessä. Tiettyjen toimintojen suojelemisessa ja yleisesti ottaen kilpailun puolustamisessa on ennen kaikkea kyse kuluttajien etujen suojelemisesta, sillä kuluttajilla ei yleensä ole ammattijärjestöjä, työnantajajärjestöjä tai muita tahoja huolehtimassa heidän oikeutetuista eduistaan. Tällä ei ole kuitenkaan vaikutusta taloudellisiin tarpeisiin tai jossain mielessä maantieteellisesti tai alakohtaisesti paikallisiin tarpeisiin.
Katson näin ollen, että meidän on kannustettava ja tuettava pyrkimyksiä kilpailun puolustamiseksi, vaikka saatammekin aika ajoin olla eri mieltä joistain komission päätöksistä.
Äänestin siis mietinnön puolesta. 
Schlyter (Verts/ALE ),
    Haluan aktiivisempaa kilpailupolitiikkaa mutten ylikansallistamista tai kilpailupolitiikan sisällyttämistä perustuslakiin. Päädyin tästä syystä äänestämään tyhjää, mikä on nyt myös kirjattu oikein pöytäkirjaan.

Gollnisch (NI ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet.
Yleishyödyllisten palvelujen rahoituksen säänteleminen määrittelemättä samanaikaisesti itse palveluja tai myöskään niihin sovellettavia yleisiä suuntaviivoja on epäjohdonmukaista. Rahoituksen säänteleminen siten, että jäsenvaltioiden tehtäväksi jätetään määritellä itse, mitkä ne katsovat yleishyödyllisiksi palveluiksi, on sama kuin jos yhteisöjen tuomioistuimen tehtäväksi annettaisiin määritelmien yhdenmukaistaminen ja näin lainsäätäjän korvaaminen. Sääntelyn perustaminen puhtaasti taloudelliselta ja kilpailun kannalta tehtyyn arvioon on yleishyödyllisyyden kieltämistä. Teknokraattien antaman luvan asettaminen julkisen terveydenhuollon tai sosiaalisen asuntotuotannon rahoituksen ehdoksi on moraalitonta. Emme ole lyhyesti sanottuna tyytyväisiä mihinkään tänään käsiteltävänämme olevissa teksteissä.
Käsiteltävänämme olevat asiakirjat ovat täysin yhdenmukaisia eurokraattien politiikan kanssa, jota ne harjoittavat yhdessä jäsenvaltioiden hallitusten kanssa. Aiemmin kyse oli kaikkien verkkomuodossa toimivien julkisten palvelujen, kuten sähkön ja postipalvelujen, välisestä kilpailusta, valtionmonopolien tuhoamisesta ja yksityistämisestä. Tulevaisuudessa Bolkesteinin direktiivi, joka on paikallinen versio palvelujen kauppaa koskevasta yleissopimuksesta (GATS), sallii sosiaalisten oikeuksien polkemisen palvelujen alalla jäsenvaltioissa.
Äänestämme mietintöä vastaan, koska torjumme tällaisen tulevaisuudennäkymän, jota Euroopan perustuslaki entisestään pahentaa, ja koska puolustamme tiettyjen julkisten palvelujen legitiimiyttä, vaikka olemmekin samaa mieltä siitä, että meidän on tehtävä loppu muutamista räikeistä väärinkäytöksistä. 
Goudin, Lundgren ja Wohlin (IND/DEM ),
    Kesäkuun lista suhtautuu myönteisesti sisämarkkinoiden toteuttamiseen ja tukee sekä yleishyödyllisille palveluille myönnettäviä valtiontukia koskevia yhteisiä sääntöjä että vaatimuksia oikeudenmukaisesta hankintamenettelystä myös yleishyödyllisten palvelujen osalta. Julkiselle toiminnalle myönnettävästä tuesta pitäisi periaatteessa myös ilmoittaa, ja tuen saamisen pitäisi olla helppoa.
Ainoa poikkeus tähän sääntöön on se, kun jäsenvaltio on päättänyt tarjota palvelua ainoastaan monopolin välityksellä eikä aio sallia lainkaan yksityisten toimijoiden toimintaa (esimerkiksi siinä tapauksessa, että jäsenvaltio sallii ainoastaan julkisen terveydenhuollon).
Kesäkuun lista katsoo kuitenkin, että vastuun pitäisi olla pääasiassa jäsenvaltioilla. Mikäli ilmenee, että jokin jäsenvaltio käyttää asemaansa väärin ja vääristää kilpailua, on tärkeää, että mahdollisesti epäoikeudenmukaisesti kohdeltu osapuoli voi saattaa asiansa tuomioistuimen tutkittavaksi. Kesäkuun lista on näin ollen päättänyt äänestää ehdotusta vastaan, jonka mukaan jäsenvaltion on toimitettava komissiolle yksityiskohtainen kuvaus julkisen palvelun organisoinnista ja rahoituksesta. 
Marques (PPE-DE ),
   . Onnitteluni esittelijälle. Haluaisin korostaa komission päätösluonnoksen 1 artiklaan esitettyä tarkistusta, joka koskee EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan soveltamista. Kannatan kuitenkin edunsaajien joukon laajentamista koskemaan syrjäisimpiä alueita.
Haluan tässä yhteydessä muistuttaa, että komission tiedonannoissa "Syrjäisimpien alueiden tiiviimpi kumppanuus" ja "Syrjäisimpien alueiden tiiviimpi kumppanuus: tilannekatsaus ja tulevaisuudennäkymät" ehdotettiin julkisia palveluja koskevien sopimusten tekemistä koskevien sääntöjen yksinkertaistamista, kun järjestetään pienille saarille kohdistuvaa liikennettä, joka palvelee enintään 100 000 matkustajaa vuodessa.
Haluan myös huomauttaa, että syrjäisimmillä alueilla palvelujen vapauttamisen ja infrastruktuurin käytön ehdoksi asetettiin julkisen palvelun velvoitteiden käyttöönotto, jotta tasapainotetaan syrjäisimpien alueiden fyysisistä ja muista ominaisuuksista aiheutuvia haittoja. Haluan lisäksi korostaa, että syrjäisimmille seuduille tärkeitä yleistä taloudellista etua koskevia palveluja on muitakin, kuten postipalvelut ja televiestintä.
Nämä kaksi komission asiakirjaa ovat tästä syystä tärkeitä syrjäisimpien seutujen kannalta. Olenkin sitä mieltä, että syrjäisimpien alueiden ainutlaatuinen tilanne on otettava huomioon näissä oikeudellisissa välineissä. 
Meijer (GUE/NGL ),
   . Ilman kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten rahoitusta ja suunnittelua meillä ei olisi toimivaa julkista liikennettä tai yleisesti saatavilla olevaa koulutusta ja terveydenhuoltoa. Ajatus vapaan kilpailun sallivasta viranomaistahosta on kohtalokas tällaisille elintärkeille toiminnoille. Mikäli näin tapahtuu, on epäilemättä pieniä etuoikeutettuja ryhmiä, joiden mielestä heillä on enemmän valinnanvapautta ja heidän yksilölliset tarpeensa tyydytetään paremmin, mutta suuren enemmistön ja koko yhteiskunnan tilanne sitä vastoin vaikeutuu.
Mietinnössä puolustetaan neoliberalistista näkemystä ja halutaan jopa esittää tulkinta Altmark-tuomiosta, joka koski mahdollisuutta myöntää julkista tukea julkisen liikenteen palvelujen suorittamiseen. Komissio ja parlamentti ovat odottaneet tätä tuomiota jo vuosia, koska viranomaisten tarjoamista palveluista, rahoituksesta ja kilpailusta oli aiemmin erittäin monia ristiriitaisia tulkintoja. Nyt on olemassa tuomio, jossa ei kajota paikallisviranomaisten oikeuteen tarjota julkista liikennettä koskevia palveluja. Komissio aikoo esittää muutetun ehdotuksen parlamentissa 14. marraskuuta 2001 hyväksyttyjen ehdotusteni pohjalta. Torjun neoliberaalit tulkinnat, jotka ovat tämän esteenä. 
Skinner (PSE ),
   . Vaikka mietinnössä esitettiin muutamia erittäin hyviä ajatuksia, Euroopan parlamentin työväenpuolueelle oli erityisen tärkeää, että siinä otettiin huomioon kilpailun vaikutus sosiaaliseen asuntotuotantoon ja terveyspalveluihin. Tästä syystä oli erittäin tärkeää sisällyttää jäsen Purvisin esittämät kompromissitarkistukset äänestyksen aikana mainittuihin eri artikloihin.
Wagenknecht (GUE/NGL ),
   Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto torjuu mietinnön, koska siinä ei vastusteta komissiosta peräisin olevaa painetta yleishyödyllisten palvelujen yksityistämiseen vaan pikemminkin osittain lisätään tätä painetta. Kuntien, alueiden ja jäsenvaltioiden on entistä vaikeampaa tarjota kansalaisille palveluja, joiden tarjoamiseen niillä on usein laillinen velvoite. Julkisten yritysten on kilpailtava entistäkin enemmän maailmanlaajuisten toimijoiden kanssa palvelujen tarjoamisen alalla. Kansalaisten näkökulmasta julkisten palvelujen tarjonta heikkenee entisestään, sillä markkinat eivät toimi sosiaalisten kriteereiden eivätkä tarpeiden vaan pelkästään toiminnan tuottoisuuden ja kysynnän mukaisesti.
Suhtaudumme erityisen kriittisesti siihen, että yleistä taloudellista etua koskevista palveluista maksettavaa korvausta pidetään jatkossakin pohjimmiltaan "valtiontukena" ja että se kuuluu näin ollen vastaisuudessakin valtiontukijärjestelmän piiriin. Lisäksi vain muutamat julkiset yritykset ovat jatkossakin joka tapauksessa oikeutettuja korvaukseen.
Mietinnössä myös tiukennetaan komission ehdotusta sairaaloiden ja sosiaalisen asuntotuotannon osalta. Sen sijaan että lainsäädäntöön sisältyviä vapautuksia olisi laajennettu koskemaan ainakin hoivapalveluja, koulutusta, kulttuuria ja julkisia tiedotusvälineitä, byrokraattisia menettelyjä vaaditaan nyt kautta linjan. Mietinnössä ei mainita lainkaan niitä, jotka työskentelevät yleishyödyllisiä palveluja tarjoavissa yrityksissä, eikä sosiaaliturvaan liittyviä yleisiä etuja, kuten yhteiskunnan heikompien jäsenten suojelemista.
Suurille palvelujentarjoajille yleishyödyllisten palvelujen alaa koskevat yksityistämisaloitteet tarkoittavat kannattavaa liiketoimintaa. Kaikkien suuria palvelujentarjoajia näiden tavoitteiden saavuttamisessa auttavien pitäisi tiedostaa, mitä ovat tekemässä.

Gollnisch (NI ),
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet.
Joukkotyöttömyys, talouskasvun pysähtyminen, toistuvat budjettialijäämät, julkisen velan räjähdysmäinen kasvu, tukahduttava verotus, yritysten siirtyminen muualle ja niin edelleen. Kaikki ovat valitettavasti tietoisia surullisesta taloustilanteestamme. Teidän reseptinne näiden ongelmien ratkaisemiseen ovat aina samat.
Teidän mukaanne syynä tähän huonoon tilanteeseen on se, ettei Euroopassa ole toteutettu riittävästi yhdenmukaistamista. Jäsenvaltioiden taloudet eivät kilpaile riittävästi keskenään, palvelujen tarjoamisessa ei ole riittävästi kilpailua, maailmanlaajuista kilpailua, oli se oikeudenmukaista tai ei, ei sallita riittävästi, Euroopan unioniin ei muuta riittävästi koulutettuja työntekijöitä ja sosiaalinen suojelu on ylimitoitettua. Entäpä ylikuormitettu byrokratia? Sehän on puhtaasti kansallinen ongelma. Teidän säännöksenne, jotka ovat hajanaisia, erittäin runsaslukuisia ja toisinaan epäjohdonmukaisia elleivät jopa järjettömiä, eivät ole tietenkään vastuussa tästä tilanteesta! Entä valuuttapolitiikka, joka aiheuttaa euron yliarvostusta ja heikentää jäsenvaltioiden taloutta? Se on tietenkin täydellinen. Asioitahan ei voida yksinkertaisesti tehdä väärin Brysselissä eikä Frankfurtissa.
Me olemme kuitenkin sitä mieltä, että Brysselistä käsin johdettu Euroopan unioni tekee asioita väärin. Huolimatta 20 vuotta jatkuneesta yhdenmukaistamisesta ja Euroopan unionin osallistumisesta maailmanlaajuiseen vapaakauppaan, ongelmamme vain pahenevat. Syynä nykytilanteeseen on nimenomaan tämä teidän harjoittamanne politiikka.
Schlyter (Verts/ALE ),
    Euroopan parlamentin jäsenenä joutuu toisinaan tekemään valinnan kahden huonon vaihtoehdon välillä ja valitsemaan sen pienemmän pahan. Tässä tapauksessa äänestin tarkistusten 9 ja 22 puolesta, vaikken ollutkaan yhtä mieltä kaikesta niiden sisällöstä. Ne olivat kaikesta huolimatta parempia kuin alkuperäinen sanamuoto ja voisivat siten, mikäli ne hyväksyttäisiin, parantaa koko mietintöä. 

Andersson, Hedh, Hedkvist Petersen, Segelström ja Westlund (PSE ),
    Äänestimme julkista taloutta EMUssa vuonna 2004 koskevan mietinnön ja myös tarkistuksen 7 puolesta, joka koskee investointeja varten myönnettävien lainojen ja nykyisten menojen erottamista. Katsomme kuitenkin, että mahdollisuus myöntää lainoja julkisiin investointeihin ja siten ylittää talousarvion alijäämälle asetettu katto pitäisi varata niille jäsenvaltioille, jotka täyttävät kansallista velkaa koskevan kriteerin. 
Puhemies.
   Äänestysselitykset ovat päättyneet.

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana suullinen kysymys komissiolle luonnonsuojelupolitiikan ja erityisesti Natura 2000 -ohjelman rahoituksesta. 
Florenz (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sekä parlamentin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta että useat kansalaisjärjestöt katsovat, että Euroopan unionin Natura 2000 -ohjelma on vakavasti uhattuna. Edellisen komission viime vuonna tekemät päätökset kyseisen ohjelman rahoituksesta olivat erittäin epämääräisiä, joten jo nyt on havaittavissa, että Natura 2000 -ohjelman kannattajat ja maanviljelijät joutuvat ilmiriitaan maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa sekä aluekehitysrahastossa.
Komission jäsenen Dimasin on siksi mielestämme pyrittävä tarmokkaasti löytämään selkeä ratkaisu siihen, miten Natura 2000 -ohjelmaa voidaan jatkossa vahvistaa. Nyt ei ole kyse rahoituksen määrästä eikä myöskään yksittäisistä ohjelmista vaan siitä, että Natura 2000 -ohjelmaan liittyvät ajatukset toteutetaan käytännössä. Rahoitusta ei saa siksi sitoa neuvottelujen rakenteeseen niin tiiviisti, että näiden ajatusten toteuttaminen unohtuu, kun lopulta käydään ratkaisevia keskusteluja.
Luontotyyppidirektiivin avulla olemme vuosien ajan yrittäneet innostaa jäsenvaltioita osoittamaan tarkoituksenmukaisia alueita omalla alueellaan ja vakuuttaneet niille, että rahoitus on taattu. Emme toimi kovinkaan mallikkaasti, jos lopetamme nyt tämän rahoituksen tai ehkä jopa poistamme sen maatalouteen tai alueelliseen kehitykseen tarkoitetuista määrärahoista. Tästä tilanteesta syntyy väistämättä kiistaa, joten pyydämme teitä nyt ryhtymään tehokkaisiin toimiin tämän ongelman estämiseksi. Jos nämä varat nimittäin pitäisi joskus myöhemmin ottaa maatalouden tai alueellisen kehityksen pilareista, kaupunginjohtajat tulevat tänne sankoin joukoin, ja silloin kansalaisjärjestöillä ja teillä ympäristöasioista vastaavana komission jäsenenä on hyvin vähän toivoa. Minun ei tarvinne muistuttaa teille, että maatalouden eturyhmät, joihin itsekin maanviljelijänä kuulun, toimivat tehokkaasti. Tästä syntyy siis väistämättä kiista.
Kehotan teitä varmistamaan, että komissionne laatii selkeät säännöt. Olisin siitä teille hyvin kiitollinen. Toivon, että saamme säädettyä tämän asetuksen. 
Dimas,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on päivänselvää, että biologisen monimuotoisuuden suojeleminen kuuluu komission ensisijaisiin tavoitteisiin ja että Natura 2000 -ohjelman onnistunut soveltaminen on Euroopan unionin tämän tavoitteen saavuttamiseksi toteuttamien toimien kulmakivi. Kuten jäsen Florenz korosti, Natura 2000 -verkoston riittävän rahoituksen varmistaminen on siksi ensisijaisia tavoitteitamme, ja kannatan varauksettomasti Euroopan parlamentin asettamia tavoitteita ja painopisteitä.
Haluan huomauttaa, että tätä pitävät ensisijaisena tavoitteena myös monet komission kollegat, jotka ovat sopineet alue- ja maatalousrahastojen sekä muiden rahastojen mukauttamisesta, jotta Natura 2000 -ohjelma voidaan sisällyttää rahoitukseen.
Jäsenvaltioilla on lakiin perustuva velvoite, ja ne ovat sitoutuneet hoitamaan tehokkaasti Natura 2000 -alueita. Siihen tarvittavien varojen varmistaminen on jäsenvaltioiden tehtävä, mutta nimenomaan Natura 2000 -ohjelman erityisluonteen vuoksi komissio auttaa tarjoamalla yhteisön yhteisrahoitusta. Näiden yhteisön varojen käyttö on jäsenvaltioiden vastuulla, mutta olemme valmiita auttamaan kaikin mahdollisin tavoin helpottaaksemme varojen käyttöä. Jos siis tulee ilmi, ettei Natura-alueiden hoitoa tueta riittävästi, komissio on valmis viemään kyseisen jäsenvaltion yhteisöjen tuomioistuimeen.
Tämän huomioon ottaen komissio antoi 15. heinäkuuta 2004 tiedonannon Natura 2000 -verkoston rahoittamisesta, kuten jäsen Florenz totesi. Siinä tarkasteltiin kaikkia mahdollisia uudelleenjärjestelyjä, myös erillisen rahaston perustamista, ja todettiin, että Natura 2000 -verkoston rahoituksen sisällyttäminen olemassa oleviin yhteisön rahastoihin on kaikkein tehokkain lähestymistapa. Jäsenvaltiot ja alueet soveltavat hajautetusti neuvostossa parhaillaan käsiteltävänä olevia uusia rakennerahastoasetuksia. Näin ollen tiettyä rahamäärää ei voida määrittää minkään yksittäisen rahaston yhteydessä.
Emme siis voi tällä hetkellä tietää, millaisia rahamääriä Natura 2000 -alueiden yhteisrahoitukseen voidaan osoittaa vuosittain kaudella 2007–2013. Tämä johtuu siitä, että toissijaisuusperiaatteen mukaan kullakin jäsenvaltiolla on kansallisia ohjelmia laatiessaan velvollisuus päättää näitä alueita koskevista vaatimuksista. Komissio pystyy joka tapauksessa takaamaan, että Natura 2000 -verkostolla on ensisijainen asema näissä kansallisissa ohjelmissa. Palaan tähän asiaan puheeni lopussa.
Aluksi esitän muutaman huomautuksen parhaillaan käsiteltävistä uusista asetuksista. Euroopan aluekehitysrahastoa koskevasta asetuksesta minun on todettava, että siinä on maininta Natura 2000 -ohjelman ja biologisen monimuotoisuuden yhteisrahoituksesta. Molemmat kuuluvat lähentymistä ja kilpailukykyä koskeviin tavoitteisiin. Myös koheesiorahastoa ja Euroopan sosiaalirahastoa koskeviin asetuksiin sisältyy yhteisrahoitusmahdollisuuksia, jotta voidaan ennen kaikkea vahvistaa Natura 2000 -verkoston hallinnointivalmiuksia. Natura 2000 sisältyy myös – tämä on tärkeää – uudessa maaseudun kehittämistä koskevassa asetuksessa olevaan maankäyttöä koskevaan toimintalinjaan 2, jonka osuus on 25 prosenttia kokonaismäärärahoista. Komissio ehdottaa, että maankäyttöön osoitetaan kaiken kaikkiaan 22 miljardia euroa kautena 2007–2013. Hyvä jäsen Florenz, tämä rahamäärä on taattava ja sitä on mahdollisuuksien mukaan lisättävä, ja tässä asiassa tarvitsen Euroopan parlamentin tukea – sillä on ratkaiseva merkitys. Uusiin asetuksiin sisältyy välineitä, joilla komissio voi, kuten aiemmin totesin, antaa ohjeita ja valvoa jossain määrin jäsenvaltioiden esittämien ohjelmien sisältöä.
Heti kun ehdotetut rakennerahastoja koskevat asetukset on mahdollisesti loppukeväästä annettu, komissio määrittää yksityiskohtaisesti kaikkien rahastojen rahoitusta koskevat erityispainopisteensä yksissä strategisissa suuntaviivoissa. Tavanomaisen käytännön mukaan suuntaviivojen sisältöä koskeviin kuulemisiin osallistuvat kaikki asianosaiset yksiköt, myös ympäristöasioiden pääosasto. Näissä kuulemisissa varmistetaan, että Natura 2000 -ohjelman yhteisrahoitus on yksi painopisteistä.
Kun strategiset suuntaviivat on annettu, jäsenvaltioiden on laadittava kansalliset strategiset toimintakehykset vuoden 2005 loppupuolella tai vuoden 2006 alussa komissiolle toimitettavien toimenpideohjelmien yhteydessä. Kaikki asianosaiset komission yksiköt osallistuvat näiden ohjelmien sisältöä koskeviin kuulemisiin. Ympäristöasioiden pääosasto tietenkin ryhtyy tarvittaviin toimiin Natura 2000 -toimien ensisijaisuuden takaamiseksi.
Mitä tulee erityisesti maaseudun kehittämistä koskeviin kansallisiin ohjelmiin, joiden jäsen Florenz sanoi kilpailevan keskenään, jokainen komissiolle esitetty ohjelma tutkitaan tarkasti, jotta voidaan varmistaa, että siinä otetaan huomioon sekä yhteisön lainsäädäntö että sellaisten toimintalinjojen painopisteet, jotka koskevat esimerkiksi biologista monimuotoisuutta, Natura 2000 -alueiden hoitoa, ilmastonmuutosta tai vesivaroihin liittyvien suunnitelmien toteutusta. Jos todetaan, ettei kansallisessa ohjelmassa ole riittävää rahoitusta kaikille toimille, komission yksiköillä on tietenkin aina oikeus hylätä ohjelma. Tämä on toinen keino varmistaa, että Natura 2000 -verkostolla on jatkossakin ensisijainen asema jäsenvaltioiden ohjelmissa, vaikka se ei olekaan ehdoton tae. Kaikkien Natura 2000 -verkoston rahoituksesta vastaavien päätehtävänä on siksi harjoittaa painostusta, jotta jäsenvaltiot eivät ainoastaan esitä kunnianhimoisia tavoitteita kansallisissa suunnitelmissaan ja toimenpidesuunnitelmissaan vaan takaavat myös pysyvän ja jatkuvan toiminnan järkevien Natura 2000 -ohjelmien laatimiseksi. Paljon kiitoksia tarkkaavaisuudestanne. 
Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, olemme kaikki tyytyväisiä, että komissio on käsitellyt Natura 2000 -verkostoa koskevia asioita. Ne liittyvät LIFE-ohjelmaan, jota käsittelevän mietinnön varjoesittelijänä toimin.
Tilanne on mielestäni kuitenkin turhauttava, koska asiaa käsiteltäessä ei ole otettu huomioon kestävyyden kannalta oleellisia seikkoja, ja olemme lisäksi tehneet vanhan virheen ja pitäneet Natura 2000 -verkostoa jonkinlaisena jähmettyneenä alueena, jolla ei ole elämää eikä toimintaa.
Sen jälkeen, kun suojelualueista ilmoitettiin ensimmäisen kerran, Natura 2000 -verkostosta on tullut ongelma sen sijaan, että siitä olisi ollut iloa yhteiskunnalle. Mikään alue ei halua tulla nimetyksi suojelualueeksi, koska asianmukainen tukipolitiikka puuttuu. Tästä asiasta taistellaan jatkuvasti. Kukaan ei ole tiedottanut luonnonvarojen hyödyntämisestä eikä Natura-verkoston tosiasiallisesta lisäarvosta, joka herättää innostusta.
Lisäksi on ilmennyt piilopakkolunastusta, koska maankäyttöä rajoitetaan huomattavasti aiempaa enemmän, ja monissa tapauksissa maan arvo on alentunut. Siitä on tullut näin ollen rasite. Mikä on siis käsiteltävänämme olevan asiakirjan ongelma? Siinä ei ensinnäkään oteta huomioon erilaisia lajityyppejä. Emme voi ottaa käyttöön Natura 2000 -käsitettä, ellemme ota huomioon biologisen monimuotoisuuden muodostavien lajien kirjoa, koska jokainen niistä edellyttää erilaista rahoitusvälinettä. Miten esimerkiksi merenhoitoa koskevia rahastoja, joita ei ole, voidaan hoitaa maaseudun kehittämiskeinoin? On perustettava erillinen Natura-ohjelma. Myöskään jokia ei pidetä tärkeinä, vaikka niitä pitäisi mielestäni käsitellä merkittävänä hankkeena. Erilaisten metsäalueiden välillä ei ole myöskään tehty asianmukaista eroa. Olisi edes pitänyt antaa viitteitä aikomuksesta laatia erilaisia menettelytapoja.
Lopuksi haluan sanoa, että ellemme tuo Natura-ohjelmaa markkinatalouteen, emme ole saavuttaneet mitään, koska luonto merkitsee elämää, taloutta ja kestävyyttä. 
Hegyi (PSE )
   .  Arvoisa puhemies, EU:n johtava virkamies vieraili muutama vuosi sitten pienessä itäunkarilaisessa kylässä, joka sijaitsee lähellä suoaluetta – todellista lintuparatiisia. Astuttuamme ulos autosta hän pyysi minua olemaan hetken hiljaa. Hän halusi vain kuunnella lintujen ja kaskaiden konserttia. Lännessä sijaitsevalla kotiseudullani hän sanoi minulle surullisena, että olemme menettäneet tämän koskemattoman luonnon jo kauan sitten. Teidän on säilytettävä omanne hinnalla millä hyvänsä.
Natura 2000 -aloitteen tavoite voidaan määritellä tieteellisin kriteerein, mutta perimmäisenä tavoitteena on yksinkertaisesti säilyttää edes joitakin osia Euroopan luonnonvaraisista alueista itsellemme ja tuleville sukupolville. Tulevaisuudessa suurin haasteemme on luonnonvarojen, kuten puhtaan ilman, puhtaan veden ja terveellisen ympäristön, väheneminen. Biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen on ratkaisevaa terveellisen elinympäristön, elintarvikkeiden turvallisuuden ja yleisen elämänlaadun kannalta.
Näiden tavoitteiden lisäksi Natura 2000 on myös tehokas väline eurooppalaisten kylien ja niiden asukkaiden tukemiseen. Se on merkittävä keino, jolla voidaan edistää luonnonmukaista maataloutta ja ekomatkailua. Se tarjoaa työpaikkoja ja elävöittää maaseutualueita. Natura 2000 -ohjelman avulla voidaan ehkä määritellä uudelleen maaseutualueiden rooli Euroopassa.
Toivon, että tulimme tänne ylistämään Natura 2000 -ohjelmaa emmekä hautaamaan sitä, kuten Shakespeare olisi ehkä sanonut. Luonnonperintömme säilyttäminen vaatii ja ansaitsee sen, että näihin lyhytaikaisiin hankkeisiin varataan vuosittain vähintään 6,1 miljardia euroa. Natura 2000 -ohjelma voidaan rahoittaa eri tavoin: joko varaamalla sille osuus jo olemassa olevista varoista tai erillisellä Natura 2000 -verkostolle tarkoitetulla rahastolla. Meidän on ratkaistava monia teknisiä yksityiskohtia, mutta meidän on oltava yksimielisiä yhdestä asiasta – siitä, ettei Natura 2000 -ohjelman rahoitusta saa vähentää senttiäkään komission aiemmin ehdottaman rahoituksen määrästä.
Pyydän kaikkia poliittisia ryhmiä ja kaikkia johtavassa asemassa olevia pelastamaan alkuperäisen ehdotuksen ja parantamaan sitä, jotta voidaan varmistaa, että annetut varat tulevat tavalla tai toisella kokonaan Natura 2000 -ohjelman käyttöön.
Mulder (ALDE ),
   .  Arvoisa puhemies, olemme tienneet jo kauan, että elintarvikkeiden tuotantoon tarvitaan yhä vähemmän maata, mikä tarkoittaa, että voimme siirtyä entistä laajaperäisempään maatalouteen ja suojella sen ansiosta enemmän luontoalueita.
Minun mielestäni maatalous on erityinen osa maaseudun kehittämistä, samoin kuin Natura 2000 -ohjelmakin. Luonnolla on oleellinen merkitys maaseudun kehittämisessä, eikä sitä voi tarkastella erillään muista maatalouteen ja maaseudun työllisyysaloitteisiin liittyvistä seikoista.
Euroopan unioni on edistänyt asiaa jo vuosien ajan lainsäädännön avulla. Tunnemme hyvin lintu- ja luontotyyppidirektiivin, joka on saatettu Alankomaissa osaksi kansallista lainsäädäntöä luonnonvaraista kasvistoa ja eläimistöä koskevalla lailla, ja olemme perustaneet erityisiä maksujärjestelmiä kaikkia asianomaisia säädöksiä varten. Tunnemme myös vuoristoalueiden viljelijöitä koskevan säädöksen, Natura 2000 -ohjelman lisämaksut ja muut vastaavat.
Tulevaisuudesta olen jo todennut, että kaikki nämä ohjelmat kuuluvat mielestäni maaseudun kehittämistoimiin, minkä vuoksi meidän olisi nähdäkseni varmistettava, että Natura 2000 -ohjelmalle perustetaan erillinen rahasto maaseudun kehittämisrahaston yhteyteen. Silloin suuri kysymys kuuluu: miten varat pitäisi käyttää? Kuten komission jäsen jo totesi, yhteisrahoitusjärjestelmä on meille tuttu, ja sillä voi nähdäkseni olla erityisiä muotoja. Joissakin valtioissa yhteisrahoitus on selvästikin ongelma – köyhille valtioille se on luultavasti suurempi ongelma kuin rikkaille. Voisiko komissio tutkia sellaista mahdollisuutta, että tämän ohjelman yhteydessä toimisi rinnakkain erilaisia yhteisrahoitusjärjestelmiä?
Kun sanoin, että maatalous on luonnostaan yksi maatalouden kehittämisen muoto, komissio voisi tarkastella myös sitä, ovatko maataloudelle myönnettävät tuet Euroopassa yleensä kalliimpia kuin luonnon kehittämiseen myönnettävät tuet. 
Isler Béguin (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne, mutta se ei tyydytä meitä. Se ei tyydytä minua, koska suoraan ja yksinkertaisesti sanoen ehdotustenne jälkeen voisimme nyt lopulta kysyä, haluaako Euroopan unioni todella säilyttää biologisen monimuotoisuutensa. Jos se haluaa, luonto on kuin katedraali, ja meidän on tarjottava varat luonnon ja Natura 2000 -verkoston hoitoa ja ylläpitoa varten. Ellei meillä ole varoja eikä nimenomaan näihin menoihin tarkoitettua talousarviota, meidän on mielestäni turha pettää itseämme.
Arvoisa komission jäsen, me kaikki tiedämme varsin hyvin, ja useimmat kollegani tässä istuntosalissa tietävät käytännön kokemuksestaan, että ellei ole selvästi todettu, että alueet voivat saada rahoitusta maaseudun kehittämisrahastosta, Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) tai Euroopan sosiaalirahastosta (ESR), kaikki rahat menevät mihin tahansa muuhun kuin Natura 2000 -ohjelmaan.
Natura 2000 kilpailee suoraan kaikkien muiden hankkeiden kanssa. Maatalouden näkökulmasta integrointi on tietenkin mahdollista, mikä olisi tekosyy Natura 2000 -ohjelman integroinnille. Arvoisa komission jäsen, emme kuitenkaan tuudittaudu harhakuvitelmiin. Meidän on todellakin mentävä pitemmälle. Koska emme missään tapauksessa luota tähän ehdotukseen ja koska neuvosto ja komissio eivät ole tehneet päätöstä 3 miljardista eurosta, jotka tarvitaan vuosittain alueiden hoitoon, ehdotan LIFE+-ohjelmaa käsittelevänä esittelijänä, että sisällytämme LIFE+-ohjelmaan Life-osan, joka oli ennen "Luonto": Life Natura 2000 -verkoston hoito.
Arvoisa komission jäsen, odotamme edelleen takuita siitä, että Natura 2000 -verkosto voidaan toteuttaa, koska olemme taistelleet kovasti sen toteutumisen puolesta sekä parlamentissa että varsinaisilla alueilla. Itse alueilla halusimme vain…
De Brún (GUE/NGL ),
 Natura 2000 -ohjelma on tärkeä askel Euroopan unionin luonnonsuojelualueiden biologisen monimuotoisuuden suojelemisessa ja kehittämisessä. Tällainen politiikka on taattava tekemällä Natura 2000 -ohjelmasta yleinen ohjelma ja sisällyttämällä se EU:n keskeisiin rahoitusohjelmiin. Tämä integroitu lähestymistapa on otettava huomioon näiden ohjelmien rahoitusta koskevissa säädöksissä. Vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiä koskevia säädöksiä on nyt vahvistettava tämän integroidun lähestymistavan toimivuuden varmistamiseksi.
Puhemies. –
   Kuten tiedätte, iirin kieltä ei tulkata, mutta ymmärsimme osan puheenvuorostanne. 
Wise (IND/DEM ),
   .  Arvoisa puhemies, onko mitään, mitä EU ei yrittäisi hallita? Onko mitään, mihin useimmat Euroopan parlamentin jäsenet eivät yrittäisi syytää veronmaksajien rahoja? Ei valitettavasti näytä olevan. EU ei tyydy yhtenäisiin lainsäädäntökehyksiin, verotuksen yhdenmukaistamiseen eikä muuhun vastaavaan, vaan haluaa ilmeisesti hallita myös luontoa. Se on aivan typerää.
Vuonna 1992 annetun luontotyyppidirektiivin, jolla luotiin Natura 2000 -verkosto, mukaan EU:n tavoitteena on määrittää yhteiset puitteet luonnonvaraisten kasvien ja eläinten suojelulle. Uudessa rohkeassa Euroopassa luontokin on yhdenmukaistettava. Järkikin jo sanoo, että se on mahdotonta. Kun ihminen yrittää leikkiä Jumalaa, luonnolla on ikävä tapa saada yliote.
Tanskalaisen ja englantilaisen johtaman IND/DEM-ryhmän jäsenenä olen saanut kuulla kuningas Knutin tarinan. Kuningas Knut oli saanut tarpeekseen mielistelevistä hovimiehistään, jotka väittivät hänen pystyvän hallitsemaan kaikkea mahdollista. Niinpä hän vei heidät meren rantaan ja käski aaltojen kääntyä takaisin, mutta aallot tietenkin osuivat edelleen heidän jalkoihinsa, joten kuningas oli osoittanut valtansa rajallisuuden. Minusta tuntuu, että kuningas Knutilla oli enemmän järkeä kuin nykyisillä EU:n johtajilla.
Jos EU ei ole vallan tavoittelija vaan todellakin vain talousryhmittymä, voisiko joku kertoa minulle, miksi esimerkiksi kaikki lepakkolajit on lueteltava ja miksi niitä on suojeltava? Onko joku kysynyt lepakoilta? Ei tietenkään ole. Voin vain vielä kerran todeta, että jos vastaus on EU, kysymyksen on täytynyt olla typerä. Sitä voisi sanoa jopa sekopäiseksi! 
Belohorská (NI ).
    Kaikilla ihmisillä on omat toiveensa ja unelmansa, ja poliitikoilla on ihanteensa ja visionsa, jotka he sitten liittävät eri hankkeisiin. Natura 2000 -hanke on poikkeuksellisen yksinkertainen, koska siihen sisältyy sekä ihanteita että ihmisten toiveita. Se perustuu Euroopan kulttuuri- ja luonnonperinnön suojeluun sekä biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseen ja suojelemiseen. Näiden varsin suurten tavoitteiden lisäksi Natura 2000 -hanke on poikkeuksellinen myös siksi, että se voisi toimia maaseutualueiden kehityksen veturina. Sillä on suuri sosioekonominen merkitys työllisyyden ja matkailun sekä myös ihmisten terveyden suojelun kannalta.
Nyt kun perustuslakisopimusta ollaan parhaillaan hyväksymässä ja ratifioimassa eri valtioissa, on erittäin tärkeää, että pystymme tässäkin asiassa määrittämään, miten parlamentti suhtautuu tällaisten hankkeiden kehittämiseen ja mitä mieltä on komissio, jonka on edistettävä tällaisia hankkeita ja jonka on tarjottava varat, jotta hankkeen tavoitteet voidaan saavuttaa.
Yhteisrahoitus on aiheuttanut usein ongelmia monille, etenkin uusille, Euroopan unionin jäsenvaltioille, koska sovellettaessa hajauttamisen periaatetta alueiden viranomaiset ovat suoraan vastuussa kouluista, sairaaloista sekä myös kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelusta. Teidän on siksi tärkeää ja oleellista auttaa tämän hankkeen täytäntöönpanossa ja tarjota rahoitusta niille alueille, joilla ei ole varaa osallistua yhteisrahoitukseen.
Arvoisa komission jäsen, puhuitte tämän asian yhteydessä toissijaisuusperiaatteesta. Pyydän kuitenkin, että pidätte mielessänne, ettei luonto tunne rajoja "linnut eivät tarvitse passia". 
Sonik (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puheenjohtajaa Florenzia siitä, että hän aloitti tämän Natura 2000 -ohjelmaa koskevan keskustelun.
Muihin Euroopan valtioihin verrattuna Puola voi olla ylpeä merkittävistä saavutuksistaan ympäristönsuojelun alalla. Suojelualueiden nimeäminen on puolalainen perinne, joka juontaa juurensa 1800-luvulta, ja nykyään 32 prosenttia maan pinta-alasta on suojelualueita, kun niiden osuus oli vielä 20 vuotta sitten 9 prosenttia. Puola on kuitenkin huolissaan siitä, että vaikka Euroopassa on kehitetty Natura 2000 -verkosto, sen perustamiselle ja hoidolle ei ole taattu riittävää rahoitusta. Puola on siksi useimpien muiden EU-valtioiden tavoin allekirjoittanut lokakuussa ja joulukuussa tehdyn julistuksen, jossa tuotiin julki pettymys Euroopan komission ehdotukseen Natura 2000 -verkoston yhteisrahoituksesta. Emme ole saaneet yksityiskohtaisia tietoja periaatteista, joiden mukaan Natura 2000 -alueita koskeviin suojelutoimiin voidaan saada rahoitusta vuosina 2007–2013, mikä epäilemättä tarkoittaa, että Natura 2000 -verkoston rahoituksessa on puutteita. Tällöin monien erittäin tarpeellisten suojelutoimien toteuttaminen on mahdotonta. Valtaosa Puolassa Natura 2000 -alueiksi osoitetuista alueista eivät saa rahoitusta mainituista varoista. Tällaisia alueita ovat esimerkiksi kansalliset metsävarat tai suot, luonnonniityt, dyynit, nummet ja pensaikkoalueet, joita ei käytetä maataloustarkoituksiin.
Euroopan komissio lähetti Puolalle 6. tammikuuta 2005 päivätyn kirjeen, jossa se kehotti Puolaa harkitsemaan mahdollisuutta laajentaa Puolan Natura 2000 -alueiden luetteloa, ja tämän kirjeen yhteydessä Natura 2000 -verkoston perustamiseen tarvittavaa erillistä rahoitusta koskevasta takuusta on tullut entistä merkittävämpi seikka Puolalle ja muille valtioille. Puola odottaakin, että uusia rahoitusnäkymiä laadittaessa Natura 2000 -verkoston perustamiseen taataan asianmukainen rahoitus. Ehdotan, että LIFE+-asetukseen sisällytetään erillisiä LIFE+ohjelmaa ja Natura 2000 -ohjelmaa koskevia säännöksiä. 
Haug (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aivan ensimmäiseksi haluan sanoa, että minulle on täysin selvää, että hoitaessanne ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen tehtäviä noudatatte Euroopan unionin toimielimen, komission, perinteitä. Esittämäni huomautukset koskevat näin ollen komissiota eivätkä teitä henkilökohtaisesti.
Ensinnäkin katson, että parlamentti joutuu käsittelemään Natura 2000 -ohjelmaan liittyviä ongelmia, koska komissio ei ole uskaltanut ehdottaa sopivaa rahoitusvälinettä. Tämä on ensimmäinen asia, jonka halusin sanoa. Luontotyyppidirektiivissä sitouduimme osallistumaan yhteisrahoitukseen ja tarjoamaan rahoitusta, mutta eri rahastoissamme ei ole otettu käyttöön mitään vastaavia säännöksiä.
Toiseksi komissiolla ei ole myöskään ollut rohkeutta varmistaa, että voimassa olevat asetukset – rakennerahastoasetus ja maaseudun kehittämistä koskeva asetus sisältävät asianmukaisia säännöksiä. Niissä todetaan, että "voi", "pitäisi" ja "voisi", eikä se ainakaan meidän mielestämme riitä, sillä kaikkihan me tiedämme, mitä tällaisista sanamuodoista seuraa. Jäsenvaltioiden alueiden on tarkoitus esittää toimenpideohjelmia, minkä jälkeen komissio arvioi ja hyväksyy ne. Tämän me kaikki toki tiedämme, mutta ei ole mitään takeita siitä, että kaikki paperille kirjoitettu pitää paikkansa. Rakennerahastoasetuksessa tämän ohjelmakauden tavoitteeksi on esimerkiksi asetettu naisten asioiden edistäminen, ja parlamentti on toiminutkin varsin tarmokkaasti tavoitteen saavuttamiseksi. Jäsenvaltiot eivät ole kuitenkaan panneet rikkaa ristiin. Näin ei voi jatkua!
Tarvitsemme siksi erollisen välineen Natura 2000 -ohjelman rahoitukseen, ja parlamentti on jo todennut, että erillistä rahoitusvälinettä tarvitaan. Ei tarvitse kuin vilkaista eri valiokuntien lausuntoja rahoitusnäkymistä. Maatalousvaliokunta on jo todennut, ettei biologisen monimuotoisuuden suojelu ole varsinaista eikä aitoa maaseudun kehittämispolitiikkaa. Me kaikki tiedämme, mitä se tarkoittaa. Maatalousalan asiantuntijammekaan eivät halua rahoittaa Natura 2000 -verkostoa maaseudun kehittämisrahastosta. 
Auken (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, haluan ensin kiittää komission jäsentä vastauksesta. Yhtä poikkeusta lukuun ottamatta olemme kaikki samaa mieltä siitä, että Natura 2000 on äärettömän tärkeä, ja olemme kaikki samaa mieltä myös siitä, että rahoitus on saatava. En tiedä, ovatko kaikki selvillä siitä, miten suuresta rahamäärästä on kysymys – vuotuinen määrä on vähintään 6 miljardia euroa. Tämä tarkoittaa, että ainakin 3 miljardia euroa on saatava Natura 2000 -ohjelmasta. Niitä ei voida mitenkään saada vain yhdestä rahastosta. Meidän on integroitava tämä hanke muihin rahastoihin tavalla tai toisella, ja siitä olemme yhtä mieltä. Tuemme komissiota tässä asiassa, ja minun on lisäksi todettava, että vihreät liikkeet, esimerkiksi Bird Life, kannattavat Natura 2000 -ohjelman rahoituksen integrointia. Ongelmana on, etten saanut komission jäsenen vastauksesta tietoa siitä, miten hän aikoo varmistaa, että näin myös tapahtuu. Jäsen Florenz esitti mukavan kuvauksen syntyvistä konflikteista. Asiat eivät onnistu, ellei ole varmistettu, että rahat on varattu ja sidottu. Pelkästään rahoituksen takia tarvitsemme siis komissiolta nykyistä selkeämmän vastauksen.
Lisäksi haluan kuitenkin todeta, että kyse ei ole vain riittävän rahoituksen hankkimisesta. Kyse on myös koko maaseutupolitiikkamme saattamisesta sopusointuun luonnon kanssa, jotta näillä alueilla harjoitetaan edelleen maataloutta ja jotta ne kehittyvät haavoittuvan luonnon huomioon ottaen eivätkä nykyisin menetelmin, joissa suuria tiejärjestelmiä rakennetaan haavoittuvien alueiden kautta. Olen nähnyt, miten Puolassa myönnetään erivapauksia häikäilemättömään sikolaiduntoimintaan äärimmäisen haavoittuvassa ja erittäin rikkaassa mutta sen vuoksi hauraassa luonnonympäristössä. Meidän on siksi kiinnitettävä huomiota myös maaseutualueiden kehittämistapoihin ja varmistettava, että Natura 2000 integroidaan ja että rahaa on riittävästi. Jos varoja ei saada mainituista olemassa olevista rahoitusvälineistä, haluan huomauttaa, että olemme juuri saaneet ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan enemmistön kannattamaan sitä, että alamme tarkastella myös ensimmäistä pilaria, sillä lähes kaikki EU:n varat ovat siellä. Suoraan maataloustukeen osoitetaan niin suuria rahamääriä, että meidän on aika alkaa tarkastella kyseistä tukea. 
Rack (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Florenz sanoi, että Natura 2000 on suuressa vaarassa, koska ohjelman rahoituksesta ei ole selvyyttä. Ongelma on uskoakseni paljon vakavampi. Sen lisäksi, ettei rahoitusta ole taattu, itse alueilla ollaan yhä tietämättömämpiä ja epävarmempia siitä, mitä Natura 2000 -alueeksi nimeäminen tosiasiassa tarkoittaa.
Haluan siksi esittää muutaman huomautuksen. Natura 2000 -ohjelmia ei saa ensinnäkään rahoittaa maanviljelijöiden kustannuksella, eivätkä maanviljelijät saa missään tapauksessa olla ainoita, jotka kärsivät; muuten tilojen omistajilta riistetään lähes kaikki, mikä kuuluu heille, kuten jäsen Gutiérrez-Cortines selvästi totesi.
Toiseksi, ei ole hyväksyttävää, että infrastruktuuri ja talouskehitys taantuvat monilla EU:n alueilla Natura-alueiden osoittamisessa esiintyvien viivästysten ja epäselvyyksien vuoksi. Monilla maaseutualueilla investointiohjelmia, jotka olisivat hyödyllisiä ja sopisivat yhteen näiden alueiden luonnon kanssa, ei voida toteuttaa, koska kaikkiin kysymyksiin ei ole saatu vastausta. Ei ole myöskään hyväksyttävää, että vääristämme tällä tavoin Natura 2000 -ohjelmaa, jonka perimmäisenä tarkoituksena on oikeastaan parantaa EU:n mainetta lähettämällä selkeä viesti siitä, ettei Euroopan unioni halua olla pelkkä talousliitto vaan myös ympäristöliitto.
Lopuksi totean, ettei hyväksyttävää ole myöskään se, ettei kukaan lopulta enää tiedä, mitä tekee, ja että tämä tilanne johtuu ennen kaikkea Brysselin ja komission byrokraattisista menettelyistä. Brysselistä tulee käsky, että alueita on osoitettava kaikkialla, mutta kenelläkään ei ole tarkkaa tietoa, mistä rahat saadaan, mutta sitähän voidaan miettiä myöhemmin. Valtiot, jotka eivät nimeä alueita, on uhattu viedä tuomioistuimeen, ja komission jäsen nimenomaan vahvisti tämän äsken. Tämä ei ole mikään ympäristöohjelma, vaan sillä on vain tarkoitus kiusata kansalaisia. 
Lienemann (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Natura 2000 on yksi niistä suurista asioista, jotka usein pitävät yllä Euroopan yhdentymiskehitykseen liittyviä epäilyjä. Myös Euroopan kansalaiset haluavat meidän tavoin suojella biologista monimuotoisuutta, ja he huomaavat, että tuotamme asiakirjoja, mutta kun tulee rahoituksen tarjoamisen aika, Euroopan unioni ei täytä lupauksiaan. Kansalaisemme hyväksyvät kestävän kehityksen ajatuksen ja katsovat, että maapallon suojeleminen voidaan yhdistää talouskehitystä ja työllisyyttä koskeviin tavoitteisiin, mutta kun he tarvitsevat keinoja ja varoja näiden tavoitteiden toteuttamiseen, Euroopan unioni ei täytä lupauksiaan.
Meidän on siksi löydettävä uusia välineitä Natura 2000 -verkoston ylläpitoon. Esitän kolme vaatimusta: tarvitsemme ensinnäkin erillisen rahaston, koska talouden ja maaseudun kehitykseen tarkoitettuja varoja koskevat odotukset ovat epäilemättä ristiriidassa Natura 2000 -ohjelman mukaisen alueiden hoidon kanssa. Tarvitsemme siksi erillisen rahaston; tämä on ensimmäinen vaatimus.
Toinen vaatimukseni on, että Natura 2000 -ohjelman täytäntöönpanoa suositaan kaikkiin Euroopan unionin rahastoihin sovellettavissa arviointiperusteissa. Annan teille esimerkin havainnollistaakseni tätä ristiriitaisuutta. Nykyisessä EAKR-asetuksessa, josta parhaillaan neuvottelette, alueiden jako rajoittuu metsämaihin ja viljeltyihin alueisiin. Natura 2000 -ohjelmassa tarvitaan luonnontilaisia, koskemattomia alueita, joihin ei ole istutettu metsää ja joita ei ole viljelty, toisin sanoen suomaita.
Kolmanneksi tarvitsemme innovointivälineen, jotta asianomaisilla alueilla toteuttavat käytännöt saadaan sopimaan aiempaa paremmin yhteen tulevaisuuden suunnitelmiemme kanssa. LIFE+-ohjelmassa tarvitaan siksi erityistä välinettä, ja meidän on säilytettävä entiseen tapaan kaksi pilaria: yleinen ympäristöasioita koskeva pilari ja LIFE Luonto -ohjelmaa koskeva pilari.
Arvoisa komission jäsen, olette varmaan ymmärtänyt, ettemme usko komission nykyisten ehdotusten vakuuttavan asianomaisilla alueilla asuvia kansalaisiamme. Biologisen monimuotoisuuden suojeleminen on mielestämme edistysaskel, joka sopii yhteen maaseutualueiden kehittämisen ja maamme talouden tulevaisuuden kanssa. Tarvitsemme siksi todisteen tästä vakuutuksesta siten, että rakennerahastoista myönnetään vähintään kolme miljardia euroa. 
Olajos (PPE-DE ).
    Haluan kiittää jäsen Florenzia siitä, että hän tarjosi meille tilaisuuden keskustella tästä tärkeästä asiasta. On meidän kaikkien etujen mukaista, että Natura 2000 -verkostosta tulee toimiva järjestelmä. Sen vuoksi esitimme kollegoillenne kysymyksiä parlamentin valiokunnan istunnossa ja kysymme myös teiltä, mitä takuita voitte antaa meille varmistaaksenne, että koko verkostolle voidaan tarjota rahoitus. Olemme valitettavasti joutuneet toteamaan, että komissiolta saadut vastaukset ovat olleet merkityksettömiä ja ettei niissä ole voitu luvata mitään kunnollisia takuita integroidun lähestymistavan viehättävän julkisivun takana. Takuita kuitenkin tarvitaan. Olen Unkarista, jossa hallitus on pystynyt rikkomaan Euroopan unionin kanssa aiemmin tehtyä sopimusta ja ohjaamaan 8 miljardia forinttia maatalousympäristön suojelusta maanviljelyyn myönnettäviin suoriin tukiin. Tämän ja muiden vastaavien seikkojen vuoksi maanviljelijät ovat juuri tällä hetkellä kokoontuneet traktoreineen osoittamaan mieltään kotimaani pääkaupungissa.
Unkarissa on sellainen sanonta, että jos joku polttaa suunsa kerran kuumalla vedellä, hän varoo sen jälkeen myös kylmää vettä. Juuri tältä meistä nyt tuntuu poltimme itsemme komission tyhjillä vastauksilla ja joidenkin jäsenvaltioiden asenteella, ja joudumme olemaan niiden vuoksi aiempaa varovaisempia. Pyydämme siksi kollegojeni kanssa neuvostoa ja komissiota perustamaan LIFE+-ohjelman merkittävän ajantasaistamisen ohella Natura 2000 -ohjelman tavoitteita varten erillisen budjettikohdan parhaillaan laadittaviin rahoitusnäkymiin sekä maatalousbudjettiin – josta puheen ollen lisään heti, että tämä voi mielestämme olla mahdollista vain, jos maatalousbudjettiin tehdään tuntuvia lisäyksiä tätä tarkoitusta varten tai jos pyritään toteuttamaan toimia täysin erillisen rahaston perustamiseksi. Pyydän komission edustajia ottamaan huomioon myös Romanian, Bulgarian sekä Kroatian liittymisen. Sitä ei nimittäin ole otettu huomioon nykyisessä ehdotuksessa. 
Scheele (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan edellisten puhujien tavoin onnitella ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaa. Pidän tätä erittäin tärkeänä keskusteluna, joka osoittaa, että parlamentin on harjoitettava painostusta, jotta Natura 2000 -ohjelman rahoitusta varten perustetaan erillinen rahoitusväline.
Eräs aiemmin puhunut kollega sanoi, että jotkut tahot pitävät Natura 2000 -ohjelmaa kansalaisten kiusaamisohjelmana. Monet muut kuitenkin katsovat, että siitä on todella hyötyä biologisen monimuotoisuuden suojelemisessa. Meidän tehtävänämme on mielestäni tukea niitä, jotka ovat tätä mieltä, ja monien kollegojeni tavoin kannatan siksi erillisen rahoitusvälineen perustamista jatkossa.
En myöskään usko, että pitää aivan paikkansa, kun sanotaan, ettei käyttöön tarjottavan rahoituksen määrällä ole väliä. Monien tällä alalla toimivien kansalaisjärjestöjen edustajat ovat sanoneet, että komission arvioimia 6,1 miljardin euron vuotuisia kustannuksia voidaan pitää vain ehdottomana vähimmäismääränä. Tehtävänämme on siksi varmistaa, että käyttöön tarjotaan paitsi erillinen väline myös riittävä rahoitus.
Näen integroidussa lähestymistavassa omat hyvät puolensa, mutta olen jäsen Haugin kanssa samaa mieltä siitä, että tilanne on samanlainen kuin naisia koskevassa politiikassa; jokainen, joka ei ollut moneen vuoteen halunnut pohtia naisten asioita, sanoi, ettei se ollut tarpeen sukupuolten välisen tasa-arvon valtavirtaistamisen vuoksi. Sitten kaikki odottivat, että edistyksellinen naisia koskeva politiikka ja yhtäläiset mahdollisuudet syntyvät kuin ihmeen kautta. Jos tähän asiaan sovelletaan integroitua lähestymistapaa, silloin tarvitaan kaksoisstrategia: Natura 2000 integroidaan olemassa oleviin rahastoihin, mutta jatkossa perustetaan erillinen rahoitusväline. 
Klaß (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meillä on Saksassa kirjoittamaton, mutta selkeä sääntö: se maksaa, joka tilaa, ja tiedämme hyvin, että ilman rahaa Euroopan unionissa ei tapahdu juuri mitään. Euroopan unioni on tilannut tai pikemminkin pannut alulle Euroopan laajuisen Natura 2000 -verkoston perustamisen. EU ei ole kuitenkaan vielä määritellyt tarkasti, millaisia toimia osoitetuilla alueilla on toteutettava, millaisia säännöksiä on laadittava ja millaisia järjestelyjä on tehtävä. Komission jäsen Dimas nimenomaan totesi tämän hetki sitten.
Komissio on nyt arvioinut vuotuisiksi kustannuksiksi 6,1 miljardia euroa. Se on suuri määrä rahaa, mutta toisaalta se on kovin vähän kaikkiaan 25 jäsenvaltiolle riippuen ohjelman lopullisesta laajuudesta. Jäsenvaltioiden ja alueiden on nyt laadittava erityisten suojelutoimien alueita koskevia käyttösuunnitelmia, ja on hyvin ymmärrettävää, että kullakin alueella on erilaisia vaatimuksia ympäristönsuojelun kaltaisella monimutkaisella alalla, minkä vuoksi on toteutettava erilaisia toimia. Vielä on avoimia kysymyksiä, kuten missä tapauksissa suuremmat menot ovat välttämättömiä ja pitäisikö maankäyttöön tehdä muutoksia ottaen huomioon, että se merkitsisi tulojen pienenemistä ja että siitä koituisi taloudellisia menetyksiä maatalousyrityksille.
Komissio ehdottaa nyt, että näiden sitoumusten täyttämiseen käytettävät varat otettaisiin EU:n nykyisistä rahastoista. Olen hieman huolissani tästä ajatuksesta, ja se tarkoittaisi, että rahoituksesta syntyisi väistämättä kiista, kuten jäsen Florenz sanoi. Meidän on perustettava erillinen rahoitusväline, joka mahdollistaa korvauksen kaikissa sellaisissa tapauksissa, joissa Natura 2000 -alueiden osoittamisesta on koitunut rajoituksia.
Hyvä jäsen Haug, sitä maanviljelijät vaativat. Ei ole hyväksyttävää, että erityisten suojelutoimien alueita koskeviin korvauksiin tarkoitettuja varoja lisätään maatalous- ja ympäristötoimien tai muiden maaseudun kehittämisohjelmien kustannuksella. Euroopan unionin on tarjottava riittävä rahoitus kaikkiin määräämiinsä lisätehtäviin ja kalliiksi tuleviin velvoitteisiin. Tämä turvaisi myös Natura 2000 -ohjelman sisällön. 
Ayuso González (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jäsen Florenzin laatima kysymys on aiheellinen, koska Natura 2000 -verkosto on tärkein aloite, jonka Euroopan unioni on tehnyt luonnonalueiden suojelun alalla, ja jäsenvaltiot ovat ymmärtäneet sen.
Kotivaltiossani, joka käsittää 16 prosenttia Euroopan unionin alueesta, on 40 prosenttia koko Natura 2000 -verkostosta: 25 prosenttia Espanjan alueesta kuuluu siihen.
Natura 2000 -ohjelman kustannuksia ei ole kuitenkaan vielä laskettu tarkkaan. Komission arvioima 6,1 miljardin euron suuruinen rahamäärä ei liene läheskään oikea, koska siinä ei oteta riittävästi huomioon korvauksia, joita saatetaan joutua maksamaan maanomistajille ja maanviljelijöille, joilta käytännössä riistetään maa ja maankäyttöä koskevat oikeudet.
Meidän on myös pidettävä mielessä, että luonnonvarojen hallinnan lisäksi heille on maksettava korvaus myös omaisuuden menetyksestä, kuten Euroopan perustuslakiin sisällytetyn perusoikeuskirjan 17 artiklassa määrätään.
Natura 2000 -verkosto on yhteisön aloite, minkä vuoksi Euroopan unionin on vastattava paitsi alueiden hoidosta aiheutuvista kustannuksista myös maanviljelijöille aiheutuvista omaisuuden menetyksistä.
Komission jäsenen Wallströmin ehdotus, jonka mukaan osa näistä menoista rahoitetaan maaseudun kehittämispolitiikan tarjoamin keinoin, osoittaa, ettei komissio suhtaudu vakavasti Natura 2000 -verkostoon tai että se aliarvioi maaseudun kehittämistä, tai sitten molemmat ovat totta.
Jäsenvaltioiden on valittava toinen näistä kahdesta vaihtoehdosta. Toinen tapahtuu aina toisen kustannuksella. Mikäli uutta Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja 11 miljardin euron vuotuista rahoitusta koskeva ehdotus hyväksytään, meidän olisi vähennettävä 20 prosenttia kyseisestä rahamäärästä, jotta voisimme rahoittaa huomattavan osan Natura 2000 -verkoston kustannuksista.
Syyskuussa 2003 toteutetussa YMP:n uudistuksessa laajennettiin myös maaseudun kehittämisvaroista rahoitettavien toimien luetteloa, ja siihen lisättiin laadun parantamista sekä elintarvikkeiden turvallisuuden ja karjan hyvinvoinnin parantamista koskevat toimet.
Natura 2000 -verkosto on siksi erittäin tärkeä ja edellyttää joko erillistä rahoitusvälinettä tai maaseudun kehittämisvarojen lisäämistä. 
Korhola (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kollega Florenzin esiin nostama kysymys on aiheellinen. On olemassa poliittinen kuilu yhteisölle määriteltyjen prioriteettien ja rahoitusta koskevan epäselvyyden välillä. On arvokasta, että te komission jäsen Dimas ilmaisitte tämän keskustelun alussa tahtonne turvata Natura-rahoitus. Sen lisäksi tarvitaan myös tehokkaita välineitä toteuttamaan tätä tahtoanne. Tarvitaan erityisrahasto.
Euroopan unionin keskeinen haaste on yhteisen alueemme luonnon monimuotoisuuden turvaaminen. Monimuotoisuus on itseisarvo eikä sitä tarvitse täällä perustella erikseen. Siihen jokainen jäsenmaa on sitoutunut laatimalla luettelon omista suojelualueistaan luontodirektiivin mukaisesti. Luonnonsuojelupoliittisesti Natura 2000 -verkosto on ainutlaatuinen, sillä se turvaa noin 200 luontotyypin ja 700 lajin elinympäristön ja kattaa pian yli 17 prosenttia EU:n maa-alasta.
Natura 2000 -verkosto vaatii jäsenmailta huomattavaa panostusta. Alueilla ei saa heikentää merkittävästi niitä luonnonarvoja, joiden vuoksi alue kuuluu Natura-verkostoon. Viranomaisten on niinikään laadittava ympäristövaikutusten arviointi kaikissa sellaisissa hankkeissa ja suunnitelmissa, jotka saattavat vaikuttaa alueiden luonnonarvoihin.
Koska Natura 2000 -verkoston näin laaja-alainen vaikutus kaikkeen suojelualueita koskevaan nykyiseen ja suunniteltuun toimintaan vaatii kaikilta EU:n jäsenvaltioilta paljon resursseja ja taloudellista panostusta, on todella varmistettava, että Natura 2000 -verkoston hoitoon EU:n tasolla osoitetaan tarpeellinen ja kattava määrä varoja erillisen rahoitusvälineen kautta.
Guellec (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Natura 2000 -verkoston rahoittamista koskevassa komission tiedonannossa luetellaan erilaisia mahdollisuuksia käsitellä kaudella 2007–2013 syntyviä tarpeita. Kuten komission jäsen huomautti, siinä todetaan, ettei uuden rahoitusvälineen perustaminen ole tarkoituksenmukaista. Olen täysin samaa mieltä, vaikka tällaista näkemystä ei ole juurikaan tuotu esiin tänä iltapäivänä parlamentissa.
Jäsenvaltioiden ehdottamat Natura 2000 -alueet voidaan useimmissa tapauksissa hyväksyä koheesio- ja rakennerahastojen painopistealueiksi, ja niitä voitaisiin rahoittaa myös LIFE-ohjelmasta ohjelmien hallinnoinnista ja valvonnasta aiheutuvien kustannusten kattamiseksi. Miksi Natura 2000 -ohjelmien rahoitus halutaan siis erottaa alue- tai maaseutupolitiikkojen rahoituksesta? Molempia koskevat toimet liittyvät tiiviisti toisiinsa, olipa tavoitteena paikallinen kehitys, ympäristönsuojelu tai biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen. Natura 2000 olisi suuressa vaarassa jäädä täysin erilleen kaikesta, mitä kyseisillä alueilla tehdään muilla tahoilla. Natura 2000 -alueiden pitkän – tai oikeastaan hyvin pitkän – osoittamiskauden aikana kohdatut ongelmat lisääntyisivät, ja tämä menettely, jonka on tarkoitus olla esimerkillinen, joutuisi entistä enemmän erilleen muista toimista.
Toiseksi ohjelmien täytäntöönpano ja hallinnointi voisi olla erittäin hankalaa. Tämä lisäisi käyttökustannuksia ja loisi vaikutelman valtavasta teknokratiasta, jota paikallisväestö ei hyväksyisi.
Lopuksi on todettava, että ohjelmien arvioidut kustannukset vaihtelevat paljon valtion ja valittujen Natura 2000 -alueiden mukaan. Jos rakennerahastoja, joihin voitaisiin mahdollisesti lisätä LIFE-ohjelmasta saatavat lisävarat, käytetään järkevästi, niillä voidaan mielestäni kattaa Natura-alueiden kustannukset paljon paremmin kuin erillisellä rahoitusvälineellä. 
Kušķis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, monet muualta Euroopasta kadonneet luontotyypit ovat yleensä säilyneet uusissa jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi Natura 2000 -verkoston perustaminen asetettiin etusijalle kansallisessa politiikassa.
Nyt on täysin ymmärretty, miten tärkeää on osoittaa suojelualueita ja miten tärkeitä ne ovat biologisen monimuotoisuuden säilymisen kannalta, mutta alueiden hoitoon tarvittavista varoista ei ole selvyyttä. Komissio on ilmoittanut kannattavansa Natura 2000 -verkoston rahoittamista maaseudun kehittämisrahastoista ja rakennerahastoista. Se ei ole aikonut perustaa verkostolle erillistä rahoitusvälinettä. Euroopan unionin luonnonsuojeluverkostolla ei ole nähdäkseni juurikaan mahdollisuuksia saada täydennysrahoitusta etenkään uusissa jäsenvaltioissa, joissa paikalliset hankkeet kilpailevat ankarasti rakennerahastojen ja maaseudun kehittämisrahastojen varoista. Tällaista tilannetta ei voida hyväksyä.
Ensinnäkin on perustettava uusi, yhtenäinen ympäristönrahoitusväline. Toiseksi on kannatettava ehdotuksia asetusluonnoksessa mainittujen toimien lisäämisestä. Tällaisia toimia ovat varojen osoittaminen sellaisten luontotyyppien hoitoon, jotka eivät saa tukea rakennerahastoista eivätkä maaseudun kehittämisrahastoista, varojen osoittaminen ympäristöteknologioita koskeviin koehankkeisiin sekä jatkossa rakennerahastoista myönnettävää tukea koskevien valmistelutoimien suunnittelu. Vain siten Natura 2000 -verkoston ylläpitoa varten käytettävissä olevat rahoituslähteet täydentävät toisiaan ja saavutamme Natura 2000 -ohjelmaa laadittaessa asetetut tavoitteet. 
Ebner (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kukaan ei voi olla sitä mieltä, ettei luontoa ja ympäristöä tarvitse suojella, ja Natura 2000 -verkosto on loistava ajatus ja myönteinen aloite. Kun tulee tosipaikka ja on aika rahoittaa ja toteuttaa tällaiset aloitteet, monet aloitteisiin aiemmin innostuneesti suhtautuneet pötkivät pakoon. Vain harvat vaivautuvat tai ovat edes halukkaita tekemään jotain.
Natura 2000 -ohjelman täytäntöönpanossa on ollut joitakin alkuhankaluuksia, jotka olisi mahdollisesti voitu välttää. Alankomaat on esimerkiksi käyttänyt tilaisuutta hyväkseen ja kieltänyt metsästyksen monissa osissa maata vetoamalla Natura 2000 -ohjelmaan. Tämä on uskoakseni herättänyt paljon vastustusta, ja edellisellä vaalikaudella komission jäsen Wallström itse asiassa totesi selvästi, ettei Natura 2000 -ohjelma missään tapauksessa estä metsästystä.
Lisäksi on tärkeää, että tietoa jaetaan ja että soveltamista koskevat epäselvyydet poistetaan. Olen lujasti vakuuttunut siitä, että komission jäsenen Dimasin pääosasto on tehnyt erinomaista työtä, mutta vaikka nähtäisiin kuinka paljon vaivaa, tällainen työ ei onnistu, ellei sille ole luotu edellytyksiä. Natura 2000 -ohjelmaa ei saa panna täytäntöön maanomistajien eikä maatalouden kustannuksella ja pakkolunastuksen sijasta on maksettava korvauksia.
Natura 2000 -ohjelmaa ei saa panna täytäntöön yhteisen maatalouspolitiikan tai maaseudun kehittämistoimien kustannuksella. Natura 2000 -alueet kattavat 15 prosenttia vanhan EU:n pinta-alasta, ja loput 85 prosenttia alueista – kaupungit ja rakennetut alueet pois luettuina – kuuluvat maaseudun kehittämisen ja maataloustoimien piiriin. Tätä laajaa aluetta ei saa enää pienentää, joten erillinen ja riittävä rahoitus olisi nähdäkseni paras ratkaisu. 
Schierhuber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Natura 2000 on erittäin kunnianhimoinen ohjelma, joka on ollut jo hyvin pitkään käytössä. Siinä asetetaan joskus rajoituksia maanomistajille, mutta komissio on vasta nyt kiinnittänyt huomiota ohjelman rahoitukseen yhteisön tasolla.
Komissio ehdottaa ohjelman yhteisrahoitusta, ja kannatan tätä ehdotusta. Samalla komissio kuitenkin ehdottaa, että varat otetaan maaseudun kehittämisrahastosta ja rakennerahastosta. On kuitenkin monta syytä olettaa, että varat aiotaan ottaa pääasiassa maaseudun kehittämisvaroista, koska Natura 2000 -ohjelmalla ei ole erillistä rahastoa. Maaseudun kehittämistä käsittelevänä esittelijänä minun on korostettava tarvetta varmistaa, että Natura 2000 -ohjelman rahoittamiseksi perustetaan uusi rahasto tai että maaseudun kehittämisvarojen lisäämisestä laaditaan uusia säännöksiä.
Toiseksi haluan korostaa, että kun Brysselissä päätettiin rajoittaa maatalousbudjettia vuoteen 2013 mennessä ja kun on toteutettu YMP:n uudistus, jossa mukauttamistoimiin tarkoitetut varat siirrettiin ensimmäisestä pilarista toiseen pilariin – toisin sanoen maaseudun kehittämisen yhteisrahoitukseen – maanomistajien ja maanviljelijöiden on ehdottomasti saatava tästä pilarista korvauksia toimistaan.
On myös täysin selvää, ettei Prodin komission ehdottamaa budjettia voida missään tapauksessa pienentää. Kun unionissa on 25 jäsenvaltiota, on mahdotonta lisätä toimintaa mutta käyttää aiempaa vähemmän rahaa, ja vastustan jyrkästi sitä, että omaisuutta vallataan maksamatta siitä asianmukaista korvausta. 
Kelam, Tunne (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämänpäiväisessä keskustelussa keskeinen kysymys kuuluu: miten Euroopan komissio aikoo integroitua lähestymistapaa sovellettaessa varmistaa, että Natura 2000 -ohjelman tavoitteet toteutuvat käytännössä? Emme ole vielä saaneet tyydyttävää vastausta, koska kaikkia Natura 2000 -ohjelman tavoitteita ei voida saavuttaa Euroopan maaseudun kehittämisrahaston eikä rakennerahastojen avulla eikä niillä voida täyttää kaikkia yhteisrahoitusta koskevia vaatimuksia.
Mielestäni on siksi tärkeää, että LIFE+-ohjelman käyttö mahdollistetaan vajeen kattamiseksi. Nykyistä ehdotusta olisi nähdäkseni muutettava mahdollistamalla EU:n yhteisrahoitus viljely- tai metsäalueiden ulkopuolella sijaitsevien merkittävien eurooppalaisten luontotyyppien suojelemista ja elvyttämistä varten.
Natura 2000 olisi siksi sisällytettävä LIFE+-asetuksen soveltamisalaan erikseen rahoitettavana toimintana, ja valtaosa LIFE+-ohjelman määrärahoista olisi järkevää ohjata hankkeisiin jäsenvaltioiden kautta. Tässä olisi otettava huomioon, miten kukin jäsenvaltio on käytännössä panostanut EU:n Natura 2000 -verkostoon sekä lintujen suojelualueisiin ja luonnonsuojelualueisiin.
Tällä hetkellä ongelmana on, ettei rakennerahastoissa eikä maaseudun kehittämisrahastossa oteta huomioon näitä jäsenvaltioiden Natura 2000 -verkostoa koskevia toimia vaan suositaan pikemminkin tiheään asutuilla alueilla toteutettavia hankkeita. Virolaisena voin vakuuttaa, että varsin laajat luonnontilaiset alueet ovat yksi Viron ainutlaatuisista vahvuuksista. Viron hankkeet kattavat 16 prosenttia Viron maa-alasta. Näiden alueiden suojeleminen on tällä hetkellä helpompaa ja halvempaa kuin Keski-Euroopan entisten luonnontilaisten alueiden kunnostaminen. Tämän vuoksi ei ole loogista, että luonnonsuojelutoimien tukemiseen tarkoitetun rahaston varoja myönnetään väestötiheyden perusteella eikä sen perusteella, miten hyvin luonnonvaroja tällä hetkellä suojellaan.
Jackson (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kannatan ajatusta siitä, että ympäristöstä huolehtiminen sisällytetään muihin politiikkoihin, kuten rakennerahastoihin ja maataloudelle osoitettuihin varoihin. Jokainen ympäristöstä välittävä kuitenkin tietää, ettei tätä sisällyttämistä voida välttämättä antaa jäsenvaltioiden tehtäväksi. Tästä on puhuttu paljon tänä iltapäivänä.
Haluan kiinnittää komission jäsenen huomion seuraavaan seikkaan: jotkin valtiot ovat olleet erittäin hitaita osoittamaan Natura 2000 -alueita. Yhteisöjen tuomioistuin on antanut neljää valtiota – Alankomaita, Ranskaa, Italiaa ja Suomea – vastaan tuomion, koska ne eivät ole nimenneet asianmukaisesti erityisiä lintujen suojelualueita. Vain yksi EU-valtio – Alankomaat – on saattanut erityisten suojelualueiden nimeämistyön päätökseen.
Natura 2000 -luettelo koostuu näistä alueista, joten miten voisimme huoletta jättää rahoituksen jäsenvaltioiden tehtäväksi, kun niille ei voida uskoa edes alueiden nimeämistä? Kokemusten perusteella on liian toiveikasta olettaa, että jäsenvaltiot tarjoavat riittävän rahoituksen Natura 2000 -ohjelmalle, ellei EU:n talousarviosta tarjota kannustimia erityisen yhteisrahoituksen muodossa. Jos ja kun komission jäsen Dimas vastaa keskustelussa esitettyihin huomautuksiin, pyydän häntä antamaan meille ajan tasalla olevia tarkkoja tietoja Natura 2000 -ohjelman edistymisestä. Eivätkö jotkin jäsenvaltiot ole edelleenkään olleet yhteydessä komissioon alueiden osoittamista koskevasta asiasta vai onko verkosto nyt valmis?
Toiseksi niiden, jotka haluavat EU:n rahoittavan kaikki Natura 2000 -alueet, on varottava ylitarjontaa. Meidän on varmistettava, että Natura 2000 -verkostoa hoidetaan rakennerahastojen avulla. Tarvitsemme myös rahoitusta joidenkin Natura 2000 -alueiden erityistarpeisiin jokavuotisen tarjousprosessin kautta, mahdollisesti perustamalla biologista monimuotoisuutta koskeva ohjelma LIFE+-ohjelman yhteyteen.
Komissio ei ole koskaan suhtautunut myönteisesti LIFE-ohjelmaan. Sen parissa työskentelee erittäin pieni määrä virkamiehiä, ja he tekevät raskasta työtä pyrkiessään selvittämään, mitä erittäin vähäiselle rahamäärälle tapahtuu. On täysin selvää, että hallinnon kannalta komission olisi parempi lopettaa koko LIFE-ohjelma Arvoisa komission jäsen, se olisi kuitenkin väärin. Saatatte hyvinkin sanoa, että pyrkimyksenne ovat tehokkaita, mutta kollegani ja minä uskomme, että olette väärässä. 

Herranz García (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen, jos Natura 2000 -verkosto sisällytetään maaseudun kehittämistä koskevan asetuksen soveltamisalaan komission ehdotuksen mukaisesti, tämä erittäin kunnianhimoinen luonnonsuojelualoite heitetään hukkaan.
Me kaikki tiedämme, että rahoitusnäkymistä parhaillaan käytävien keskustelujen jälkeen ei kenties ole enää riittävästi varoja edes sellaisia budjettikohtia varten, jotka on tähän mennessä rahoitettu maaseudun kehittämisvaroista, puhumattakaan syyskuussa 2003 toteutetun uudistuksen jälkeen suunnitelluista uusista toimista, jotka koskevat elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun parantamista sekä karjan hyvinvoinnin parantamista.
On siksi turha kuvitella, että tässä tilanteessa riittää rahaa Natura 2000 -ohjelman valtavien kustannusten maksamiseen. Tämän verkoston rahoitus on yhä epäselvempää, mutta meidän on myönnettävä, ettemme ole olleet siitä oikeastaan koskaan selvillä. Tästä on esimerkkinä Natura 2000 -alueiden osoittaminen, jossa on viivytelty ainakin 12 vuotta aina luontotyyppidirektiivin antamisesta lähtien.
Kun Euroopan komissio alun perin järjesti kansalaisyhteiskunnan edustajien kuulemisen, kaikki toimijat – niin maanviljelijät kuin ympäristöjärjestötkin – kannattivat kyseisen aloitteen rahoittamista yhdestä erillisestä rahastosta, koska vain siten Euroopan unioni voitaisiin velvoittaa osallistumaan rahoitukseen. Komissio ei kuitenkaan kuunnellut ketään aloitteen osapuolia. Natura 2000 -ohjelman kustannusten rahoittaminen pääasiassa maaseudun kehittämisvaroin on harhakuvitelmaa, ja lisäksi sen sisällyttäminen maatalouden ympäristötoimenpiteisiin voisi heikentää eurooppalaisten maanviljelijöiden pyrkimyksiä noudattaa hiljattain toteutetussa YMP:n uudistuksessa heille asetettuja ympäristöehtoja.
Euroopan komissio sanoo luonnonsuojelun kuuluvan sen ensisijaisiin tavoitteisiin, mutta tosipaikan tullen se kuitenkin kitsastelee ja odottaa maanviljelijöiden ja maanomistajien vastaavan luonnonsuojelun taloudellisista kustannuksista. 
Dimas,
   .  Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia tästä rakentavasta keskustelusta. Komissio tietää varsin hyvin, miten tärkeää on varmistaa, että yhteisö rahoittaa osaltaan riittävästi Natura 2000 -verkostoa. Kuudesta alueesta viiden luettelot on hyväksytty, mutta luetteloissa on vielä joitakin puutteita. Kaikki uudet jäsenvaltiot ovat toimittaneet luettelonsa.
Ehdotettu integroitu lähestymistapa sopii yhteen luontotyyppidirektiivin 8 artiklan kanssa, jossa vaaditaan yhteisrahoitusta olemassa olevista varoista. Se perustuu myös nykyiseen käytäntöön eli siihen, että maaseudun kehittämisvarat ja rakennerahastot ovat jo kaikkein tärkeimmät yhteisön käytössä olevat Natura 2000 -verkoston rahoituslähteet. On arvioitu, että maaseudun kehittämisvaroista käytetään vuosittain 500 miljoonaa euroa Natura 2000 -alueiden maatalouden ympäristötoimenpiteiden tukemiseen.
Komissio on pannut merkille huolenaiheet, jotka liittyvät maaseudun kehittämisvarojen ja rakennerahastojen suuriin rajoituksiin. Uusimmissa ehdotuksissa myönnetäänkin, että Natura 2000 -verkoston rahoitusmahdollisuuksia on laajennettava nykyisestä. Sekä maaseudun kehittämistä että rakennerahastoja koskevissa asetuksissa Natura 2000 -verkoston rahoitusta täsmennetään ja sen soveltamisalaa laajennetaan. Erityisen merkittävää on, että uudessa maaseudun kehittämistä koskevassa asetuksessa laajennetaan metsäalueiden rahoitusta. Sen merkitystä ei voida aliarvioida, koska 30 prosenttia Natura 2000 -verkostosta on metsää.
Komissio varmistaa, että Natura 2000 -ohjelman integrointia olemassa oleviin varoihin voidaan tehostaa tekemällä siitä yksi painopistealue strategisissa suuntaviivoissa, jotka annetaan jäsenvaltioille, kun ne alkavat laatia rakennerahasto-ohjelmiaan. Neuvotellessaan jäsenvaltioiden kanssa näiden ohjelmien sisällöstä komissio pyrkii varmistamaan, että Natura 2000 -ohjelmalle osoitetut määrärahat ovat tämän ilmoitetun yhteisön painopisteen mukaisia. Komission on myös hyväksyttävä sille esitetyt kansalliset ohjelmat ja toimenpideohjelmat.
LIFE+-ehdotuksen yhteydessä haluan painottaa, että sillä on tarkoitus jatkaa Natura 2000 -ohjelman tukemista. Jäsenvaltiot saavat asettaa omat painopisteensä ja päättää Natura 2000 -määrärahoista. Natura 2000 -verkosto voi näin ollen saada jatkossa huomattavasti nykyistä suuremman osuuden LIFE-rahoitusvälineen varoista. Jos Natura 2000 -verkostolle osoitetaan tarkka rahamäärä LIFE+-ohjelmassa, voi syntyä myös sellainen vaikutelma, että kyseessä on erillinen rahasto, jolla voidaan kattaa kaikki verkoston tarpeet.
Ehdotuksemme sopii yhteen sen yleisen periaatteen kanssa, jonka mukaan kaikki muut komission ehdotukset integroidaan ja yksinkertaistetaan rahoitusnäkymien yhteydessä. Neuvostossa ja parlamentissa keskustellaan parhaillaan komission ehdotuksesta LIFE+-rahoitusvälinettä koskevaksi asetukseksi. Jos Euroopan parlamentti ehdottaa tarkistusta tämän lainsäädäntöprosessin aikana, olen tietenkin valmis tarkastelemaan sitä huolellisesti.
Lopuksi totean, että vaikka komission ehdotuksissa ei annetakaan selviä takuita, niillä voidaan kattaa Natura 2000 -verkoston rahoitustarpeet. Kehotan teitä siksi tukemaan tällä hetkellä parlamentin käsiteltävänä olevia komission ehdotuksia. Mielenkiintonne Natura 2000 -verkostoa kohtaan on ilahduttavaa, ja odotan saavani tehdä parlamentin kanssa yhteistyötä Natura 2000 -ohjelman tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi niin, että siitä tulee biologista monimuotoisuutta koskevan yhteisön politiikan peruspilari. Paljon kiitoksia tarkkaavaisuudestanne. 
Jackson (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tämä on keskustelu, tai ainakin tämän pitäisi olla. Jos aiomme vain lukea puheita toisillemme, voimme aivan yhtä hyvin vaihtaa ajatuksiamme postitse. Esitin komission jäsenelle Dimasille yhden kysymyksen: onko Natura-alueiden verkosto valmis vai aikooko komissio viedä vielä joitakin jäsenvaltioita oikeuteen, koska ne eivät ole osoittaneet kyseisiä alueita? Meidän ei kannata puhua alueiden rahoituksesta, ellei komissio tiedä, mitkä alueet ovat kyseessä. 
Dimas,
   .  Arvoisa puhemies, toistan, mitä sanoin aiemmin: kuudesta alueesta viiden luettelot on hyväksytty, mutta luetteloissa on vielä joitakin puutteita. Kaikki uudet jäsenvaltiot ovat toimittaneet luettelonsa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Riesin laatima ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietintö (A6-0008/2005) Euroopan ympäristöterveystoimintasuunnitelmasta (2004–2010) (2004/2132(INI)). 
Breyer (Verts/ALE ),
   .  Arvoisa puhemies, komission olisi tosiasiassa pitänyt tehdä tässä toimintasuunnitelmassa lainsäädäntöaloitteita. Ne ovat oleellinen osa toimintasuunnitelmia, ja toivon komission jäsenen Dimasin olevan samaa mieltä siitä, että tässä toimintasuunnitelmassa olisi pitänyt keskittyä ennen kaikkea lasten suojeluun. Jos kuitenkin mietimme, millaisen komission jäsen on tehnyt komission SCALE-ohjelmasta, meidän on tulkittava, että SCALE tulee sanoista "" (ympäristölainsäädännöstä huolehtimisen lopettaminen), ja arvoisa komission jäsen Dimas, tämä on suurin kritiikin aihe ehdotuksessanne. On totta, että ehdotus on edellisen komission peruja, mutta toimintasuunnitelma ei voi koostua pelkästään tutkimuksesta, tutkimuksesta ja vielä kerran tutkimuksesta ilman yhtäkään sellaista konkreettista toimenpidettä, jolla pyritään vähentämään ympäristösaasteita ja etenkin lapsiin kohdistuvia terveysvaikutuksia.
Toimintasuunnitelmassa ei myöskään saa siirtää toimintaa loputtomiin tieteellisen epäselvyyden verukkeella, sillä silloinhan ennalta varautumisen periaate käännettäisiin aivan päälaelleen. Arvoisa komission jäsen Dimas, odotamme teiltä toimintaa, ja olen iloinen, että parlamentti on ilmaissut sen tänään selkeästi. Emme voi hyväksyä toimintasuunnitelmaanne, joka on käytännössä "toimimattomuussuunnitelma". Mehän olemme samaa mieltä siitä, että lasten suojelun on ehdottomasti oltava Euroopan unionin ensisijaisena tavoitteena, ja minusta on siksi käsittämätöntä, että julkeatte esittää parlamentille tällaisen "toimimattomuussuunnitelman" ja että kehtaatte kutsua sitä kaiken lisäksi toimintasuunnitelmaksi.
Ehdotus loukkaa parlamentin jäsenten älykkyyttä, ja se on suorastaan ivaa odotuksiamme ja komission aiempia ehdotuksia kohtaan.
Jäsen Schnellhardtille ja Euroopan kansanpuolueen ryhmälle haluan sanoa, etten katso hyvällä silmällä niitä, jotka sanovat tupakkateollisuuden painostuksesta, ettei passiivinen tupakointi aiheuta syöpää, koska se ei todellakaan pidä paikkaansa. 
De Brún (GUE/NGL ),
 Haluan onnitella jäsen Riesiä mietinnöstä. Yleisessä politiikassa ja keskustelussa on johdonmukaisesti myönnettävä, että terveys on yhteydessä fyysiseen ja sosiaaliseen ympäristöömme.
Esittelijä Ries kritisoi aiheellisesti sitä, että komission alkuperäisen ympäristöterveysstrategian ja tämän toimintasuunnitelman välillä on huomattava ero. Tämä ero näkyy siinä, että toimintasuunnitelmassa on hyvin niukasti konkreettista toimintaa koskevia ehdotuksia.
Meidän on otettava huomioon myös Irlannin ja muiden maiden menestystarinat tupakoinnin kieltämisessä työpaikoilla. Irlannissa savukkeiden kulutus on vähentynyt 18 prosenttia, ja monet, jotka vastustivat tupakoinnin täysimääräistä kieltämistä työpaikoilla, hyväksyvät sen nyt normaalikäytäntönä.
Meidän on päästävä eroon ajatuksesta, että terveys on vain elämäntapavalinta, mutta toimintasuunnitelmassa tätä ei onnistuta tekemään. Jotta kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa olevat yhteiskuntamme jäsenet pääsisivät eroon sairauksista ja köyhyydestä, jäsenvaltioilta ja komissiolta edellytetään selvästi määriteltyä ja yhtenäistä toimintaa. Tällaiselle toiminnalle on tarjottava myös riittävä rahoitus.
Yhteistyötä terveydenhoitoalan ammattilaisten ja kansalaisjärjestöjen kanssa on lisättävä, jotta yhteisöt voivat osallistua aktiivisesti ympäristön parantamiseen. Lapsia, vanhuksia ja muita haavoittuvia väestöryhmiä on suojeltava aiempaa tehokkaammin vaarallisilta ympäristöiltä ja tuotteilta. Tarvitsemme lisätoimia vaarallisten tuotteiden poistamiseksi markkinoilta, ja tuotteissa ja materiaaleissa on oltava riittävät merkinnät terveyteen ja ympäristöön vaikuttavista ominaisuuksista. Lisäksi on erittäin tärkeää, että voimme turvautua ennalta varautumisen periaatteeseen, koska toiminnan puute voi aiheuttaa vakavia terveysriskejä.
Olen esittelijä Riesin kanssa täysin samaa mieltä siitä, että toimintasuunnitelman yhdenmukaisuuden ja tehokkuuden takaamiseksi kaudelle 2004–2007 on varattava nyt riittävä rahoitus. Haluan kiittää häntä työstä ja kehotan parlamenttia kannattamaan hänen mietintöään. 
Puhemies.
   Huomautan jäsen de Brúnille ja muille parlamentin jäsenille, että ainoastaan Euroopan unionin virallisella kielellä pidetyt puheet voidaan tulkata. 
Krupa (IND/DEM ),
   .   Katsomme, että Euroopan ympäristöterveystoimintasuunnitelmassa (2004–2010) on huomattavia puutteita ja ettei siinä käsitellä ongelmien ydintä. Se, että useiden asiantuntijoiden varoituksista ei ole välitetty vuosikausiin, johtuu paitsi tietämättömyydestä ja ajattelemattomuudesta myös sellaisten varakkaiden ja vaikutusvaltaisten eturyhmien toimista, jotka hyötyvät toisten vastoinkäymisistä. Riskianalyysit ovat jo osoittaneet, että selvä riski on olemassa, joten monissa jäsenvaltiossa ei tarvita Yhdysvalloissa tehdyn -tutkimuksen kaltaista tutkimusta. Tuloksena olisi vain toinen riskianalyysi. Nyt tarvitaan välittömiä korjaustoimia, joilla sekä vähennetään että ihannetapauksessa poistetaan haitallisten päästöjen aiheuttajia, kuten toimia, joilla todella voidaan suojella ihmisten terveyttä ja heidän henkeään. Tarvitsemme siis tehokkaan seurantajärjestelmän, joka koostuu alueellisista tutkintapaneeleista ja paikallisista ennaltaehkäisyohjelmista. Komission toimintasuunnitelmassa olisi painotettava nykyistä voimakkaammin ympäristönsuojelua, myös paikallisympäristön suojelua, sekä myrkyllisiä aineita ja sairaustilastoja käsittelevän eurooppalaisen viraston perustamista. Yhdysvaltojen esikuvan tavoin kyseisen viraston tehtävänä olisi palvella EU:n jäsenvaltioiden kansalaisia hyödyntämällä teknistä kehitystä, tarjoamalla luotettavaa tietoa ja torjumalla kansanterveyden uhkia. Myrkyllisiä aineita ja sairaustilastoja käsittelevän eurooppalaisen viraston olisi mielestäni toimittava tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen alaisuudessa ja tehtävä yhteistyötä Euroopan ympäristökeskuksen kanssa. Kiitos. 
Aylward (UEN ),
   .  Arvoisa puhemies, elämme sisämarkkinoiden yhteisössä, jossa on 25 jäsenvaltiota ja jonka väkiluku on yli 475 miljoonaa. Tässä järjestelmässä ihmiset voivat liikkua vapaasti jäsenvaltiosta toiseen. Euroopan unionin on siksi poliittisesti erittäin järkevää ottaa johtava asema koordinointitoimissa edistääkseen terveyden paranemista Euroopan unionissa.
EU:lla on erittäin hyvät mahdollisuudet saada tarkasti selville, millä jäsenvaltioilla on käytössään parhaat menetelmät torjuttaessa tauteja, kuten akuutteja hengityselintulehduksia, jotka ovat alle viisivuotiaiden lasten yleisin kuolinsyy. EU:n on saatava tietoonsa Euroopan unionin käytettävissä olevat parhaat menetelmät astman, lapsuusiän allergioiden ja neurologisten kehityshäiriöiden kaltaisten sairauksien torjumiseen.
Meidän on pidettävä mielessä, että Euroopan unioni ehdotti taannoin tiettyjen kemikaalien käytön kieltämistä muovilaattojen valmistuksessa.
Muusta asiasta puheen ollen, Euroopan komissio on jo todennut, että nykyisen komission tärkeimpänä poliittisena tavoitteena on tupakkatuotteiden käytön vähentäminen. Irlanti on ottanut valtavan edistysaskeleen, ja unionin muut jäsenvaltiot voisivat soveltaa samaa toimintamallia.
Perusedellytyksenä on, että jos Euroopan kansalaisten terveyttä halutaan parantaa, tällaisten ongelmien käsittelyyn on osoitettava riittävästi määrärahoja. Kannatan siksi varauksettomasti mietinnössä esitettyä suositusta, että vuosia 2007–2012 koskevassa seitsemännessä tutkimuksen puiteohjelmassa on varattava vähintään 300 miljoonaa euroa kansanterveyden tason parantamiseen Euroopan unionissa.
Lopuksi totean, että Euroopan parlamentilla on laajat yhteispäätösmenettelyyn perustuvat toimivaltuudet käsitellä ympäristöön ja kansanterveyteen liittyviä asioita. Voin vakuuttaa komissiolle ja neuvoston puheenjohtajalle, että pidämme jatkossa tiukasti kiinni näistä valtuuksistamme. 
Seeber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, elämäntavallamme on yhä suurempia vaikutuksia ympäristöön. Olisi aivan liian yksinkertaista maalata mustavalkoinen kuva kauhuskenaarioineen, emmekä saa myöskään unohtaa, että olemme edistyneet merkittävästi erilaisissa ympäristön laatuun liittyvissä asioissa. Tästä voidaan mainita esimerkkinä Auto-Oil I ja II -ohjelmat, joilla onnistuimme parantamaan polttoaineiden laatua ja torjumaan siten happosateiden aiheuttamaa ongelmaa, tai Euroopan unionin lainsäädäntö, jonka avulla on saavutettu tietty ilman ja veden laatutaso.
Mielestäni emme saa kuitenkaan levätä laakereillamme. Luvut ovat huolestuttavia: kuudesosa lasten kuoleman- ja sairastapauksista Euroopassa johtuu ympäristötekijöistä, hengityselinten allergiatautien määrä on kaksinkertaistunut kahdessakymmenessä vuodessa ja niitä sairastaa nykyään yksi lapsi seitsemästä, ja lähes kymmenen prosenttia työntekijöistä altistuu syöpää aiheuttaville ainesosille.
Tämä tarkoittaa, että nyt käsiteltävänä oleva toimintasuunnitelma on erittäin tarpeellinen. Meidän on varmistettava, että ennalta varautumisen periaate hyväksytään myös talousarvioon liittyvistä syistä. Kansanterveys on joka tapauksessa asetettava ensisijaiseksi tavoitteeksi, mutta on myös totta, että väestön kehno terveydentila rasittaa valtavasti myös valtioidemme talousarvioita.
Toimintasuunnitelmaan on siksi tehtävä seuraavia parannuksia. Komissio päätti aivan oikein asettaa neljän ympäristötekijöistä johtuvan sairauden torjumisen ensisijaiseksi tavoitteeksi, mutta komission lähestymistavassa on paljon parantamisen varaa. Komissio ei ole ottanut huomioon lukuisia tuoreita tutkimuksia, eikä se ole laatinut säännöksiä oikeudellisten välineiden soveltamisesta, mikä on ristiriidassa SCALE-aloitteen kanssa.
Suunnitelmasta puuttuvat myös toimet, joilla kansalaisille tiedotetaan ympäristösaasteiden ja terveyden yhteydestä, eikä siinä ole varmistettu jatkuvaa arviointia, jonka avulla voidaan selvittää, onnistutaanko toimilla vähentämään kustannustehokkaasti ympäristöperäisiä terveysongelmia. Tämän vuoksi etusijalle on asetettava tutkimus, joka koskee allergioita tai syöpää aiheuttavia kemikaaleja sisältävien tavallisten kulutustuotteiden tuotantoa ja käyttöä. 
Westlund (PSE ).
    Arvoisa puhemies, naiskampaajilla on neljä kertaa suurempi riski kuolla syöpään kuin naisilla yleensä. Kolmannes työperäisistä sairauksista johtuu ihmisten terveydelle vaarallisten kemikaalien käytöstä. Kuten mietinnössä todetaan, elohopean, torjunta-aineiden ja muiden kemikaalien aiheuttamat neurologiset kehityshäiriöt ovat lisääntyneet huomattavasti viime vuosikymmeninä.
Ihmisten terveyden parantamisessa on siksi oleellista pyrkiä havaitsemaan vaaralliset kemikaalit ja poistamaan ne vähitellen käytöstä. Tätä korostetaankin mietinnössä, mutta sen on oltava jatkossa lähtökohtana myös tulevaa kemikaalipolitiikkaa – REACH-järjestelmää – koskevissa parlamentin keskusteluissa.
Sairaudet ja terveydelliset ongelmat vaikuttavat eri yhteiskuntaryhmiin eri tavoin. Lapset ovat hyvin herkkiä ympäristövaikutuksille. Vähätuloisilla on usein enemmän sairauksia kuin suurituloisilla, ja myös naisten ja miesten terveydentilassa on eroja. Valiokunta on ottanut nämä seikat huomioon, ja meille sosiaalidemokraateille on ollut erittäin tärkeää, että ne on sisällytetty mietintöön. Olemme saaneet sisällytettyä mietintöön maininnan siitä, että erityisen haavoittuviin väestöryhmiin on kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota ja että tietoja on kerättävä siten, että saadaan enemmän tietoa siitä, millä tavoin eri yhteiskuntaryhmät joutuvat alttiiksi eri ympäristösaasteille ja kuinka ne vaikuttavat näihin ryhmiin. Haluamme esimerkiksi sukupuolen mukaan eriteltyjä tilastotietoja, jotta saamme selville miesten ja naisten terveydentilassa esiintyvät erot ja jotta voimme vähentää niitä.
Sairaudet eivät johdu pelkästään ympäristöstä. Myös elämäntapaan liittyvät sairaudet ovat nykyään suuri uhka. Me sosiaalidemokraatit olemme siksi päättäneet korostaa, että on lisättävä toimia etenkin alkoholin, tupakan, huonon ruokavalion ja liikunnan puutteen aiheuttamien sairauksien torjumiseksi. 
Matsakis (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Ries ansaitsee suuret kiitokset mietinnön parissa tehdystä kovasta työstä.
Ihmisten fyysinen ja henkinen terveys on suoraan yhteydessä elinympäristöömme. Useimmat sairaudet johtuvat kehomme ja erilaisten ympäristötekijöiden vuorovaikutuksesta. Tämä on aivan terveen järjen mukaista. Ympäristöterveystoimintasuunnitelmassa on oltava seuraavat kaksi päätavoitetta: siinä on ensinnäkin pikaisesti määritettävä keskeiset terveyttä uhkaavat ympäristötekijät, ja toiseksi niiden vaikutukset ihmisten terveyteen on poistettava tai minimoitava mahdollisimman pian. Tämäkin on terveen järjen mukaista.
Komission ehdottama toimintasuunnitelma merkitsee valitettavasti enemmän suunnitelmia ja vähemmän toimintaa. Siinä käsitellään pääasiassa ympäristösaasteita ja sairauksien aiheuttajia koskevan tiedotuksen ja tutkimuksen parantamista sekä jäsenvaltioiden välisten ympäristöä ja terveyttä koskevien tiedotusmenettelyjen tehostamista. Loppujen lopuksi näillä toimilla pyritään parantamaan ihmisten terveyttä. Onko tämä terveen järjen mukaista? Toisaalta on, koska ympäristön ja terveyden vuorovaikutusta koskeva tiedotus, tutkimus ja yhteistyö ovat aina hyväksi, nopea toiminta ja ihmishenkien pelastaminen ei välttämättä edellytä nyt tutkimukseen liittyviä menettelyjä, joihin kuluu paljon aikaa ja rahaa.
Tiedämme jo, mitkä suurimmat ympäristöuhkat tappavat ihmisiä, joten olisi järkevää keskittyä ensin niihin ja pyrkiä poistamaan ne nopeasti ja tehokkaasti. Tupakointi on selkeä esimerkki. Tiedämme, että aktiivinen ja passiivinen tupakointi tappaa vuosittain satojatuhansia ihmisiä Euroopassa. Tiedämme myös, että tupakointia, joka on hengenvaarallinen tapa, voidaan vähentää tehokkaasti vain nostamalla rajusti savukkeiden hintaa, kieltämällä savukkeiden mainonta kokonaan ja estämällä maanviljelijöitä viljelemästä tupakkaa.
Toimimmeko näin? Emme todellakaan! Savukerasia on edelleen melko halpa monissa EU:n jäsenvaltioissa. Savukkeita mainostetaan edelleen etenkin epäsuorasti – epäsuora mainonta on tehokkaampaa, koska se vaikuttaa tiedostamatta, ja monille maanviljelijöille myönnetään edelleen tukea tupakan viljelyyn. Tämä ei ole missään tapauksessa terveen järjen mukaista.
Lopuksi totean, että kannatan tutkimusta ja tiedotusta, jotka koskevat meille toistaiseksi melko tuntemattomien ympäristötekijöistä johtuvien pitkäaikaissairauksien torjuntaa, mutta kehotan komissiota kannattamaan välittömiä tehokkaita toimia, joilla voimme ehkäistä sellaisia sairauksia, jotka tunnemme jo nyt hyvin. 
Staes (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, monet ovat huolissaan ympäristön vaikutuksesta terveyteen, ja nämä huolet liittyvät hyvin konkreettisiin seikkoihin. Nyt on riittävästi todisteita siitä, että hedelmällisyystaso laskee ja keskenmenot lisääntyvät ympäristötekijöiden vuoksi. On yhä selvempää, että ihmiset kärsivät allergioista. Yhä useammat lapset kärsivät astmasta ja joutuvat käyttämään inhalaattoria koko elämänsä ajan. Me kaikki tiedämme erittäin hyvin, että tupakansavu vaikuttaa tupakoimattomien henkilöiden terveyteen. Toimintasuunnitelma sopii näin ollen yhteen SCALE-lähestymistavan kanssa, jossa keskitytään viiteen avainkäsitteeseen: tieteeseen, lapsiin, tietoisuuden lisäämiseen, oikeudellisiin välineisiin ja arviointiin. Arvoisa komission jäsen, minun on kuitenkin todettava, että kun toimintasuunnitelma esitettiin, se aiheutti paljon pettymystä ja epäilyjä. Haluan mainita kolme asiaa.
Ensinnäkin kunnianhimoisen yleisstrategian ja toimintasuunnitelman välillä on huomattava ero.
Toiseksi tämä toimintasuunnitelma ei ole oikeastaan mikään toimintasuunnitelma vaan pikemminkin tutkimussuunnitelma, jolla ei todennäköisesti onnistuta tosiasiassa vähentämään ympäristötekijöistä aiheutuvia sairauksia. Arvoisa komission jäsen, kuten monet parlamentin jäsenet jo totesivat, emme tarvitse lisää tutkimuksia vaan toimintaa.
Kolmanneksi komissio ei ole tehnyt konkreettisia ehdotuksia siitä, kuinka tämä kaikki on tarkoitus rahoittaa. Arvoisa komission jäsen, ilman rahoitusta työ ei lähde käyntiin. Tiedämme, ettei se onnistu; se on täysin mahdotonta. Tämä aiheuttaa paljon epäilyä ja huolta, mutta esittelijä Riesin laatimaan ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietintöön ollaan onneksi tyytyväisiä. Käsittelen vielä kahta asiaa, jotka me Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jäsenet haluamme tuoda esiin kahden tarkistuksen avulla; haluamme korostaa, ettei ehdotetuille toimille ole esitetty tavoitteita ja että kaikkiaan 13 toimesta vain kolme koskee konkreettista toimintaa sairauksien vähentämiseksi.
Toiseksi haluamme korostaa, ettei ympäristölääketieteeseen liittyvää biomonitorointijärjestelmää ole otettu käyttöön. Arvoisa komission jäsen, kehotan teitä ottamaan huomioon parlamentin huomautukset ja olisin kiitollinen, jos tekisitte toimintasuunnitelmastanne todellisen toimintasuunnitelman, joka on nimensä arvoinen. 
Adamou (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olikin jo aika ottaa huomioon ympäristötekijöiden mahdolliset välittömät vaikutukset ihmisiin. Ne ovat meille onkologeille tuttuja asioita, joiden kanssa joudumme valitettavasti usein tekemisiin.
Ympäristösaasteet vaikuttavat merkittävästi syövän kehittymiseen, ja joka kolmas eurooppalainen sairastuu syöpään elämänsä aikana. Arvoisa komission jäsen, minäpä esitän teille ennusteen: jos sekä interventionaalinen että kirurginen kardiologia kehittyy nykyistä vauhtia, älkää yllättykö, jos syöpä on muutaman vuoden kuluttua yleisin kuolinsyy Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Syövän ja muiden sairauksien ehkäiseminen on kuitenkin välttämätöntä ja selvästi halvempaa kuin niiden hoito. Haluan tässä yhteydessä korostaa, että tupakointi, jota vastaan komission jäsen Kyprianou parhaillaan kampanjoi, on keskeinen muttei suinkaan ainoa ympäristötekijä, joka vaikuttaa merkittävästi syövän kehittymiseen. Komissio valitettavasti tyytyy REACH-suunnitelmassa pelkkiin lausuntoihin ja lykkää oikeudellisten välineiden ja niiden soveltamista koskevien erityisten budjettikohtien määrittelyä sillä verukkeella, että tutkimusta on lisättävä. Kuten jäsen Ries jo totesi, komission suunnitelma on arviointisuunnitelma eikä toimintasuunnitelma. Ympäristölle ja ihmisten terveydelle haitallisista aineista on tehty useita päteviä tieteellisiä tutkimuksia, mikä saa meidät miettimään, kenen etuja komissio oikein puolustaa: Euroopan kansalaisten vai suurten yritysten etuja? On äärimmäisen tärkeää, että tietyt mietinnössä mainitut vaaralliset aineet poistetaan Euroopan markkinoilta, etenkin kun turvallisempia vaihtoehtoja on saatavilla. Tässä tapauksessa toiminnan puutetta ei saa perustella muun muassa oletetulla tiedon puutteella. On aivan välttämätöntä myös järjestää tarvittavat varat tutkimukseen, jota on tietenkin tehostettava, sekä ympäristötekijöistä aiheutuvien sairauksien ehkäisemiseen.
Suunnitelmassa ei ehdoteta turvautumista ennalta varautumisen periaatteeseen. Siinä ei myöskään määritetä, mistä rahat tulevat. Lisäksi tarvitaan varoja tiedottamiseen kansalaisille ja ammattilaisille, ja sen on liityttävä aktiivisen ja passiivisen tupakoinnin poistamiseen työpaikoilta sekä lasten käyttämiin sisä- ja ulkotiloihin, kuten mietinnössä vaaditaan, sekä myös muiden tekijöiden poistamiseen. Tässä yhteydessä haluan korostaa pienituloisten yhteiskuntaryhmien haavoittuvaa asemaa. Niihin kuuluvat henkilöt, kuten epäterveellisissä ammateissa työskentelevät ihmiset, altistuvat taloudellisen ja yhteiskunnallisen asemansa vuoksi suhteettoman suurille ympäristöuhkille.
Esitän lopuksi toiveen, että sekä Euroopan komissio että Eurooppa-neuvosto ottavat Riesin mietinnön tarkoin huomioon, ja onnittelen esittelijä Riesiä hänen tekemästään työstä. 
Sinnott (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, jos olemme sairaita, terveys on hartain toiveemme. Jos voimme hyvin, se on toivottavasti yksi eniten arvostamistamme asioista. Meillä on Irlannissa sanonta, joka kuvaa, miten ensiarvoisen tärkeänä pidämme terveyttä. Jos joku esimerkiksi tulee hylätyksi kokeessa tai kolhii autonsa puskurin lommoille, suhteutamme vahingon toteamalla, että "olemmehan sentään terveitä". Haluan onnitella esittelijä Riesiä: hän ei ole säästellyt sanojaan. Ihmisten, erityisesti lasten, terveys on uhattuna Euroopassa, eikä terveystoimintasuunnitelmalla pystytä sen nykyisessä muodossa tosiasiassa suojelemaan ihmisiä.
Esittelijä Ries on myös tarmokkaasti jatkanut tärkeää prosessia, jossa nimetään myrkylliset kemikaalit ja pyritään poistamaan ne. Haluan tukea häntä tässä prosessissa ja ennen kaikkea ilmaista toiveeni siitä, että voimme pian lisätä luetteloon uusia kemikaaleja, kuten antimonin, dioksiinit ja fluoripiihapon. Huomautan, että viimeksi mainitsemallani myrkyllisellä kemikaalilla, fluoripiihapolla, jota käytetään kotimaassani vesijohtoveden fluoraukseen, on sellainen ikävä vaikutus, että se lisää eksponentiaalisesti muiden myrkyllisten aineiden, kuten lyijyn, elohopean ja alumiinin, vaarallisuutta. Se on eräänlainen kemiallinen ovenvartija, joka suodattaa nämä muut myrkyt veteen ja siirtää ne sieltä ihmisten kudoksiin ja luihin.
Olen iloinen, että Riesin mietinnössä kiinnitetään huomiota elohopeaan, joka on luultavasti näistä aineista kaikkein hermotoksisin saaste. Elohopean vaarojen tiedostamisesta puheen ollen lisäisin vielä, että sitä käytetään kätevänä teollisena säilöntäaineena, mutta se on korvattava jollain toisella aineella. Toimintasuunnitelmaa olisi mielestäni erityisen tärkeää parantaa lisäämällä siihen todella tehokkaita ja luotettavia terveyden seurantajärjestelmiä. Kotimaassani on toinenkin sanonta: "kukaan ei ainakaan kuollut". Se ei tosin pidä enää paikkaansa, koska ihmisiä todellakin kuolee. 
Ebner (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kotimaassani on sanonta: "terveellä on sata toivetta, mutta sairaalla vain yksi – parantuminen". Tässä sanonnassa on paljon elämänviisautta, ja meidän on siksi tuettava kaikkia toimia, joilla ylläpidetään yhteiskunnan ja siinä elävien yksittäisten henkilöiden terveyttä. En halua vähätellä komission pyrkimyksiä, mutta tämä toimintasuunnitelma on pikemminkin selvitys – jossa ei kaiken lisäksi oteta huomioon tuoreimpia tutkimustuloksia – kuin tehokas, täsmällinen ja laaja toimenpide, jolla pyritään korjaamaan ongelmalliseksi todettu tilanne.
Toisin kuin monet edelliset puhujat, en halua nähdä lasia puoliksi tyhjänä vaan puoliksi täynnä ja kiitän teitä toimistanne. Samalla kehotan teitä kuitenkin tekemään nykyistä enemmän ja laatimaan rohkeampia päätelmiä. Havainnollistaakseni ennalta varautumisen periaatetta haluan esittää seuraavan esimerkin. Italian hallitus kielsi hiljattain tupakoinnin käytännössä kaikissa Italian alueella olevissa sisätiloissa, mikä aiheutti maassa suurta närkästystä. Kiellolla on kuitenkin ollut selvästi myönteinen vaikutus. Jos tupakanviljelyyn nykyään käytettävä rahamäärä – miljardi euroa – lopultakin osoitettaisiin vähitellen terveyden edistämiseen, voitaisiin ottaa rohkea askel terveyden parantamiseksi. 
Drčar Murko (ALDE ).
    Kiitos, arvoisa puhemies. Kun Euroopan parlamentti esittää Frédérique Riesin laatimassa mietinnössä konkreettisia toimia, joilla pannaan täytäntöön kautta 2004–2010 koskeva yhteisen ympäristö- ja terveyspolitiikan toimintaohjelma, tiedämme, että Euroopan unioni on ottamassa näillä aloilla johtoaseman maailmassa. Euroopan unionihan ei ole pelkkä vapaakauppa-alue vaan myös poliittinen, taloudellinen ja jopa sosiaalinen hanke. Sosiaalisen syrjäytymisen torjuminen on sen tärkeimpiä tehtäviä.
Laajentumisen jälkeen ympäristöpolitiikka ja terveyspolitiikka ovat saaneet uudet puitteet. Alueelliset ja sosiaaliset erot lisääntyvät 25 valtion Euroopan unionissa, ja ne vaikuttavat suoraan ihmisten terveyteen. Toisin kuin ennustettiin, 55 miljoonaa ihmistä elää köyhyydessä. Kaikkein haavoittuvimmat väestöryhmät ovat yksin asuvat vanhukset, yksinhuoltajaäidit ja työttömät. Yhteenvedot näistä ryhmistä, joilla on syrjäytymisen vuoksi muita suurempi riski myös terveyden kannalta, antavat selkeän kuvan siitä, miten yhteiskunnat ovat kehittyneet, miten tuotantomenetelmät ovat muuttuneet ja miten kansantaloudet toimivat.
Uudet jäsenvaltiot eivät muodosta yhtenäistä kokonaisuutta, mutta jotkin indikaattorit ovat samanlaisia, koska ne johtuvat samanlaisista siirtymäkauden oloista. Vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden välillä on erityisen suuri ero terveydenhuoltoon käytettävissä varoissa. Uskon, että yhteisen strategian avulla nämä nykyiset kielteiset suuntaukset saadaan vähitellen kääntymään. Väestön terveys on ympäristön tavoin yksiköiden välinen asia. Heikompi kehitys tarkoittaa heikompaa terveyttä. Oikea-aikainen sijoittaminen terveyteen pienentää taloudelle aiheutuvia kokonaiskustannuksia. 
Doyle (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, tässä suunnitelmassa ehdotetaan toimien täytäntöönpanoa sellaisten nykyisten aloitteiden ja ohjelmien avulla, joille on jo myönnetty rahoitusta asiasta vastaavien yksikköjen toimintamäärärahoista. Tällaisia ohjelmia ovat etenkin yhteisön kansanterveysalan ohjelma ja tutkimuksen kuudes puiteohjelma. Pyydän anteeksi, että suhtaudun asiaan epäilevästi. Toimintasuunnitelman edistyminen edellyttää väistämättä uusia aloitteita.
Korostan, että on selvitettävä tiedoissa olevat puutteet ja varmistettava, että kaikki tällaisten puutteiden korjaamiseksi tarvittavat aloitteet ovat tarkoin harkittuja ja että ne voivat johtaa vaadittuihin tuloksiin. Niiden on perustuttava EU:n riskienarviointimenettelyihin ja asiaa käsittelevien tieteellisten komiteoiden lausuntoihin, joissa otetaan huomioon myös vertaisarvioinnit. Parlamentissa hyväksymämme lainsäädännön yhtenäisyys riippuu jatkuvasti ja yhä enemmän tieteellisestä kurinalaisuudesta, ja tämä huolestuttaa minua yhä enemmän.
Kaikkien vaikutustenarviointien laatijoiden nimet on oltava tiedossa. Arvioiden taustalla ei saa olla pelkästään toimielimen omaan napaan tuijottaminen. Laatijoiden nimet on oltava jokaisessa vaikutustenarvioinnissa, jotta tiedämme, mistä ne ovat peräisin ja onko niissä oma etu kyseessä.
Jäsenvaltioissamme on parannettava huomattavasti koordinointia sellaisten julkisten elinten välillä, jotka hoitavat esimerkiksi elintarvikkeiden, juomaveden ja ilman laadun valvontaan liittyviä tehtäviä. Terveysvaikutusten arvioinnin yhteydessä näyttää olevan kansainvälisesti hyväksyttyä, että menetelmät kehittyvät eivätkä ole vakiintuneita ja että terveysvaikutusten arviointien tieteelliseksi tueksi tarvittavien tieteellisten tietojen kokoaminen ja todistaminen on varsin hankalaa.
Emme voi suojella ihmisiä heiltä itseltään, eikä meidän pidä säätää lakeja kaikista elämän riskeistä. Meidän on oltava rehellisiä tässä asiassa. Haluaisin nähdä kansanterveyden määritelmän. Kyseistä termiä käytetään jatkuvasti lainsäädännössä, mutta se tarkoittaa eri asioita eri valtioissa. Komissio puhuu Euroopan kansan terveydestä mutta ei tarjoa kansanterveyspalveluja.
Lopuksi esitän toiveen, että komissio kieltää vesijohtoveden mukana annettavan joukkolääkinnän. Eettisestä näkökulmasta tarkasteltuna EU:n toimielimet eivät voi enää hyväksyä sitä. 
Dimas,
   .  Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää teitä kaikkia sekä mietinnössä että tämänpäiväisessä keskustelussa esitetyistä hyödyllisistä huomautuksista. Euroopan parlamentin osallistuminen on erittäin tärkeää. Parlamentin ja komission välisen tiiviin yhteistyön ansiosta Euroopan unioni voi käsitellä tehokkaasti ja tuloksekkaasti ympäristötekijöiden mahdollisia vaikutuksia ihmisten terveyteen. Haluan kommentoida lyhyesti huomautuksianne ja yrittää vastata kysymyksiinne.
Toimintasuunnitelman tuoma lisäarvo on, että vähitellen perustetaan yhtenäinen ympäristöterveyden tietojärjestelmä, jossa ihmisten biomonitoroinnilla on olennainen merkitys. Toimintasuunnitelma on kunnianhimoinen pitkän aikavälin suunnitelma, mutta se ei estä meitä ryhtymästä toimiin. Monia keskeisiä ympäristö- ja terveysasioita koskevia toimia on itse asiassa jo toteutettu. Antaakseni teille joitakin esimerkkejä haluan kiinnittää huomionne puhtaaseen veteen sekä vesi- ja jätehuoltoon, joita on käsitelty yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetussa direktiivissä, juomavesidirektiivissä ja uimaveden laadusta annetussa direktiivissä.
Hengityselimistön sairauksia käsitellään enemmän CAFE-ohjelmassa Puhdasta ilmaa Eurooppaan -ohjelmassa. Kemiallisiin ja fyysisiin rasitteisiin liittyviä sairauksia on jo käsitelty torjunta-aineita ja biosideja koskevassa lainsäädännössä. Uusi kemikaalipolitiikka REACH on oleellinen virstanpylväs tällä alalla. Meidän on pidettävä mielessä, miten pitkälle olemme päässeet, ja varmistettava, että laajennamme nykyisiä toimia emmekä vain toista niitä.
Lähiaikoina toteutetaan useita lainsäädäntötoimia, jotka vaikuttavat ihmisten terveyden suojeluun. Tämä liittyy etenkin REACH- ja CAFE-ohjelmien teemakohtaisiin strategioihin. Meidän on jatkettava toimiamme, ennen kuin laadimme uusia osatekijöitä, ja tästä syystä ympäristöterveysstrategiassa keskitytään valmistelemaan ympäristölainsäädännön seuraavaa vaihetta.
Ympäristöterveysstrategiassa painopisteenä olivat lapset, ja asiantuntijat korostivat tätä seikkaa toimintasuunnitelman laadintavaiheessa järjestetyssä sidosryhmien kuulemisprosessissa. He painottivat, että vanhempien altistuminen olisi otettava huomioon syntymättömän lapsen kohdalla ja että meidän olisi toiseksi tarkasteltava aikuisia, jotta pystymme tarkastelemaan lapsuusajan altistumisesta johtuvia sairauksia. Näistä syistä toimintasuunnitelmaan on otettu mukaan myös aikuiset, ja siinä otetaan huomioon erilaiset altistumisluokat.
Ennalta varautumisen periaate on ympäristöpolitiikan keskeinen osatekijä, ja se on jatkossakin toimintamme kulmakivi. Sitä sovelletaan asiaa koskevassa lainsäädännössä säädettyjen ehtojen mukaisesti. Komissio hyväksyy täysin tällaisen toimintalinjan. Haluan olla erittäin selkeäsanainen välttääkseni kaikki mahdolliset väärinkäsitykset. Komissio ei käytä ympäristö- ja terveysasioita koskevan tiedon puutetta tekosyynä toimettomuudelle.
Mitä tulee rahoitussuunnitelmaan, suhtaudumme erittäin myönteisesti budjettivaltaa käyttävän parlamentin tukeen toimintasuunnitelman täytäntöönpanon rahoittamisessa. Nykyiset budjettialoitteet sitovat meitä vuoteen 2006 saakka, ja hyödynnämme mahdollisimman hyvin kaikkia käytettävissä olevia varoja.
Olemme parhaillaan lisäämässä komissiossa erittäin tuntuvasti ympäristöä ja terveyttä koskevaan tutkimukseen myönnettävää rahoitusta. Parlamentin vaatimus 300 miljoonan euron rahoituksesta jaksolle 2007–2010 tarjoaa meille erittäin hyödyllistä poliittista tukea.
Myös jäsenvaltioiden on kuitenkin tehtävä osuutensa. Euroopan unionin versio Yhdysvaltojen -tutkimuksesta, jota parlamentti on pyytänyt, maksaisi noin 100 miljoonaa euroa vuodessa. Se merkitsee valtavaa lisäystä nykyisiin ympäristö- ja terveysalan määrärahoihimme. Toivon voivamme tarjota mahdollisimman paljon tukea Euroopan unionin tasolla, mutta myös jäsenvaltioilta edellytetään laajaa sitoumusta.
Komissio arvostaa suuresti parlamentin yhteistyötä ja sen rakentavia toimia tällä alalla. Jotta tätä yhteistyötä voidaan hyödyntää mahdollisimman hyvin, komissio tiedottaa asiasta vastaavalle parlamentin valiokunnalle säännöllisesti toimintasuunnitelman täytäntöönpanon edistymisestä.
Lopuksi haluan korostaa, että vuoteen 2007 mennessä olemme edistyneet merkittävästi tietojärjestelmän perustamisessa, ja ensimmäiset tulokset terveysongelmien käsittelyn kustannustehokkuutta koskevien toimien tehokkuudesta ovat toivottavasti havaittavissa. Esitämme sitten parlamentille perusteellisen raportin siitä, toimivatko nykyiset menettelytavat ja millaisia uusia poliittisia aloitteita tarvitaan. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Groschin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A6-0016/2005) ajokorteista. 
Barrot,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio hyväksyi 21. lokakuuta 2003 ehdotuksen direktiiviksi ajokorteista, ja keskustelette siitä hetken kuluttua.
Jäsenvaltioissa on tällä hetkellä käytössä yli 110 erilaista voimassa olevaa ajokorttimallia, ja joillakin niistä myönnetään erilaisia oikeuksia. Tällaisen tilanteen seuraukset ovat selvät avoimella alueella, jossa periaatteena on kansalaisten vapaa liikkuvuus. Ajokortteja on vaikea tarkastaa, viranomaisten on vaikea saada niistä selvää ja kansalaisilla on usein ongelmia, koska heidän ajokorttiaan ei tunnusteta toisessa valtiossa. Tällainen tilanne ei voi enää jatkua.
Komission ehdottamalla direktiivillä on kolme päätavoitetta: väärentämisen estäminen, vapaa liikkuvuus ja liikenneturvallisuus. Väärentämisen estämiseksi komissio ehdottaa paperisen ajokorttimallin poistamista käytöstä. Direktiivin soveltamispäivän jälkeen yhteisössä voi käyttää ainoastaan muovista ajokorttimallia. Tämä auttaa myös vähentämään käytössä olevien mallien määrää. Jäsenvaltiot voivat liittää ajokorttiin mikrosirun, joka tietenkin sisältää ainoastaan muovikortissa olevat tiedot ja jota ei ole mahdollista käyttää muihin tarkoituksiin. Tämä auttaa estämään väärentämistä.
Komissio ehdottaa myös ajokortin voimassaoloajan käyttöönottoa. Tämä ajokorttiasiakirjojen voimassaoloaika, joka on kymmenen vuotta auto- ja moottoripyöräkorttien kohdalla, tarkoittaa, että turvaominaisuudet voidaan päivittää aina ajokorttia uusittaessa ja että ajokorttiasiakirjassa oleva kuva voidaan uusia. Näin voidaan todellakin välttää nykyisen kaltainen tilanne.
Rajoitetun voimassaoloajan käyttöönotto mahdollistaa viimeisen esteen poistamisen vapaalta liikkuvuudelta tällä alalla. Toiseen jäsenvaltioon muuttavat kansalaiset eivät joudu enää tekemisiin jäsenvaltiosta toiseen vaihtelevien voimassaoloaikojen kanssa. Tämä seikka ajokorttimallien yhdenmukaistamisen ohella mahdollistaa vapaan liikkuvuuden esteiden poistamisen.
Komission ehdotuksella pyritään myös parantamaan liikenneturvallisuutta. Komissio ehdottaa siksi uuden mopoja koskevan ajokorttiluokan käyttöönottoa. Mopojen kuljettajat ovat nuorimpia teillä liikkuvia moottoriajoneuvojen kuljettajia. He ovat myös kaikkien tilastojen mukaan erityisen alttiita vaaralle, sillä he joutuvat suhteessa paljon useammin onnettomuuksiin kuin muut tienkäyttäjät. Komissio ehdottaa myös kaikkein suuritehoisimpien moottoripyörien ajolupien antamista portaittain ja samanlaista käytäntöä myös raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen ja kaikkein suuritehoisimpien kaukoliikennelinja-autojen kohdalla, ammattikuljettajien lääkärintarkastusten määräaikojen yhdenmukaistamista sekä kuljettajantutkinnon vastaanottajien peruspätevyyden ja jatkokoulutuksen vähimmäisvaatimusten käyttöönottoa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä on kunnianhimoinen suunnitelma liikenneturvallisuuden parantamiseksi, vapaan liikkuvuuden turvaamiseksi ja ajokorttien väärentämisen estämiseksi. Se vaikuttaa epäilemättä moniin kansalaisiin, joille ajokortti on tae liikkuvuudesta ja liikkumisvapaudesta sekä myös henkilöllisyystodistus jokapäiväisessä elämässä. 
Grosch (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää kaikkia asianosaisia – paitsi komissiota ja parlamentin hallintoa myös kollegojani. Muutaman viime kuukauden aikana ajokorttidirektiivin parissa tehdyssä työssä on pyritty johdonmukaisuuteen ja laajaan vuoropuheluun. Tämä johtuu siitä, että tätä aihetta koskevat eriävät näkemykset johtuvat pikemminkin yksittäisten valtioiden kuin puolueiden välisistä erimielisyyksistä. 
Arvoisa komission jäsen, haluan siksi kiittää komissiota selkeistä neuvoista sekä kaikkia tämän asian parissa ahkerasti työskennelleitä. 
Pyrkiessämme yksimielisyyteen ja johdonmukaisuuteen meistä oli myös tärkeää, että tämä koko väline hyödyttää kansalaisia, sillä sehän koskee lähes kahta kolmannesta Euroopan aikuisväestöstä. Nimenomaan tästä syystä päätimme mennä hieman pitemmälle: 111 erilaisen ajokorttimallin plus yhden eurooppalaisen mallin sijasta liikenne- ja matkailuvaliokunta ehdottaa, että siirrymme yhtenäiseen eurooppalaiseen ajokorttimalliin asianmukaisessa – noin 10 tai 20 vuoden – määräajassa.
Tällä on tietenkin tietty symbolinen arvo, mutta se myös helpottaa maanteillä tehtäviä tarkastuksia. Yksinkertaistetut tarkastukset edistävät tietenkin rikollisuuden ja petosten torjuntaa – ja me kaikki tunnemme niin sanottuun ajokorttiturismiin liittyvän ongelman Euroopassa. Internet on täynnä siihen liittyviä sivustoja, minkä vuoksi tämä asia koskee myös jäsenvaltioita. Jos meillä nimittäin on yhtenäinen ajokorttimalli ja voimme näin ollen yksinkertaistaa ja keskittää jäsenvaltioiden hallussa olevia tietoja, ja jos jäsenvaltiot ovat vielä halukkaita tekemään yhteistyötä näiden tietojen vaihdossa, tämä varmasti vähentää jossain määrin petoksia ja edistää liikkuvuutta Euroopassa.
Kansalaiset hyötyvät myös oikeusvarmuudesta. Emme missään tapauksessa halua rajoittaa myönnettyjä oikeuksia, vaan pyrimme vahvistamaan niitä. Lisäksi haluamme varmistaa, etteivät ammattikuljettajat menetä oikeuksiaan esimerkiksi asunnon vaihtuessa, kuten joistakin komissiolle toimitetuista valituksista on käynyt ilmi. Ehdotuksesta hyötyisivät myös ihmiset, jotka matkustavat maasta toiseen turisteina ja jotka haluavat, että heidän oikeutensa tunnustetaan kaikkialla.
Olemme myös päättäneet olla harjoittamatta minkäänlaista ikään perustuvaa syrjintää ja annamme jäsenvaltioiden siksi itse päättää, ottavatko ne käyttöön lääketieteellisiä testejä tai muita puhtaasti ennalta ehkäiseviä testejä. Uskon kuitenkin vakaasti, että useissa valtioissa jo säännöiksi vakiintuneet käytännöt leviävät muihin maihin.
Yksi hyöty on liikenneturvallisuuden paraneminen, ja tässä asiassa direktiiviehdotuksessa noudatetaan komission ajattelutapaa, jossa uskotaan peruskoulutuksen merkitykseen. Peruskoulutus on kaiken perusta, mutta se ei millään tavoin estä jatkokoulutusjärjestelmien toimintaa. Tältä osin olemme pyrkineet yhtenäistämään säännöksiä maanteiden tavara- ja henkilöliikenteeseen tarkoitettujen tiettyjen ajoneuvojen kuljettajien perustason ammattipätevyydestä ja jatkokoulutuksesta annetun direktiivin kanssa, olipa kyse sitten bussien tai raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen kuljettajista.
Toinen esimerkki on matkailuautoja ja asuntovaunuja koskevaan ongelmaan laatimamme ratkaisu, joka perustuu tarkoituksenmukaiseen koulutukseen eikä monimutkaisen B+E-luokan ajoluvan käyttöönottoon. Näin otetaan huomioon myös matkailu, jolla on tärkeä merkitys Euroopan talouden kehityksessä, kuten kaikki tiedämme.
Tämän ajattelutavan taustalla on myös moottoripyörien kuljettajiin sovellettava portaittainen järjestelmä, ja arvoisa komission varapuheenjohtaja, mainitsitte aloituspuheenvuorossanne yleisesti myönnetyn asian, että tähän suuntaan voidaan ja pitääkin pyrkiä aiempaa tarmokkaammin. Euroopan maanteillä kuolee edelleen vuosittain yli 40 000 ihmistä, ja vaikka henkilöauto-onnettomuuksissa menehtyneiden määrä pienenee, samaa ei valitettavasti voida sanoa moottoripyöräonnettomuuksista, joissa menehtyy edelleen huolestuttavan paljon ihmisiä.
Tästä syystä olemme päättäneet soveltaa portaittaista järjestelmää, mutta emme aio perustaa sitä teoriakokeisiin. Olemme päättäneet panostaa koulutukseen, ja aiomme näin ollen antaa niille jäsenvaltioille, jotka haluavat asettaa alhaisemman alaikärajan, mahdollisuuden taata kansalaistensa oikeusvarmuus, mutta niiden järjestelmissä ajolupia on annettava portaittain, kuten direktiiviehdotuksessa säädetään. Emme halua kyseenalaistaa joidenkin maiden tämän alan perinteitä, jotka liittyvät esimerkiksi liikkuvuutta koskeviin vaatimuksiin ja taloudellisiin oloihin, vaan tavoitteenamme on yleinen strategia, joka perustuu eurooppalaiseen keskivertoikään ja jatkokoulutusjärjestelmään.
Vastaavuuteen liittyvissä asioissa on ongelmia, eivätkä ne poistu jatkossakaan. Olemme tehneet nyt ensimmäisen aloitteen myös kolmi- ja nelipyöräisten ajoneuvojen huomioon ottamiseksi, mutta tiedämme myös, ettei näitä luontaisia ongelmia pystytä ratkaisemaan käden käänteessä. Olen itse kuitenkin edelleen sitä mieltä, että olisi ajattelematonta myöntää samalla ajokortilla lupa sekä henkilöauton että moottoripyörän kuljettamiseen, koska niiden kuljettaminen edellyttää hyvin erilaista ajotaitoa, vaikka siten autoilijat ja moottoripyöräilijät saataisiin ehkä ymmärtämään toisiaan nykyistä paremmin.
Tiivistäen voidaan siis todeta, että yksinkertaistaminen, oikeusvarmuus, liikenneturvallisuus ja väärentämisen estäminen ovat keskeiset osatekijät, joita pyrimme korostamaan ehdotuksessamme. Lopuksi haluan vielä kerran kiittää kaikkia kollegoja myötämielisyydestä ja yhteistyöstä viime kuukausien aikana. 
Jarzembowski (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä haluaa onnitella esittelijä Groschia erinomaisesta mietinnöstä, joka koskee komission ehdotusta kolmanneksi direktiiviksi ajokorteista. Hän on esittänyt yksityiskohtaisia parannusehdotuksia, jotka liittyvät yhtenäisen eurooppalaisen ajokorttimallin tulevaan käyttöönottoon, ja ennen kaikkea hän on laatinut kansalaisten etujen mukaisia säännöksiä, jotka koskevat esimerkiksi asuntovaunuja ja matkailuautoja. Lisäksi hän on tehnyt selkeitä parannusehdotuksia niin kutsutun ajokorttiturismin torjumiseksi. Liikenneturvallisuutta ei voida edistää siten, että kansalaiselle, jolta on hyvästä syystä otettu ajokortti pois jossakin valtiossa, myönnetään välittömästi uusi ajokortti naapurimaassa. Tämän huomioon ottaen esittelijä Grosch on tehnyt erinomaista työtä ajokorttiturismin poistamista koskevan periaatteen parissa.
Mietinnössä on kuitenkin kaksi kohtaa, joita ryhmäni ei hyväksy. Arvoisa varapuheenjohtaja, vastustamme komission tavoin käytössä olevien ajokorttien vaihtamisvelvollisuutta. Liikenneturvallisuutta ei voida millään tavoin parantaa määräämällä, että ihmisten on mentävä viranomaisen luo, teetettävä uusi valokuva ja tilattava uusi ajokorttiasiakirja. Tällainen järjestely korkeintaan helpottaa poliisin suorittamia tarkastuksia mutta ei millään lailla paranna liikenneturvallisuutta. Jos poliisitarkastusten helpottumisen tuomaa hyötyä verrataan siihen vaivaan ja hankaluuteen, jonka tämä järjestely aiheuttaisi kuljettajille – kymmenettuhannet tai kenties jopa useammat heistä eivät aja koskaan toisessa jäsenvaltiossa, mutta heidän pitäisi kuitenkin hankkia uusi ajokortti – kyseisestä järjestelystä on enemmän haittaa kuin hyötyä, joten ryhmäni yhtyy komission kantaan ja vastustaa tällaista säännöstä.
Toinen mietinnön kohta, jota emme hyväksy, liittyy ajokorttiasiakirjojen voimassaoloajan rajoittamisvelvollisuuteen. Sekään ei paranna millään tavoin liikenneturvallisuutta. Se vain tarkoittaa, että ihmisten on mentävä viranomaisen luo, teetettävä uusi valokuva ja tilattava uusi ajokorttiasiakirja, vaikka luvan myöntäminen perustuu edelleen voimassa olevaan alkuperäiseen ajokokeeseen, kuten esittelijä aivan oikein toteaa.
Hyvät parlamentin jäsenet, pyydän teitä auttamaan meitä tukemalla kantaamme Euroopan kansalaisten edun vuoksi. Emme halua käytössä olevien ajokorttien vaihtamisvelvollisuutta emmekä niiden voimassaoloajan rajoittamista. 
Hedkvist Petersen (PSE ),
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi haluan kiittää esittelijä Groschia erinomaisesta yhteistyöstä ja valiokunnan ehdotuksen laadintaprosessissa sovelletusta erittäin myönteisestä työskentelymenetelmästä. Kaikki poliittiset ryhmät osallistuivat työskentelyyn, ja olemme siitä kiitollisia.
Tässä asiassa joudutaan risteilemään eri jäsenvaltioiden perinteiden ja eroavaisuuksien välillä unohtamatta kuitenkaan tavoitetta, nimittäin EU:n kansalaisten liikkuvuuden lisäämistä ja liikenneturvallisuuden edistämistä. Tämä tarkoittaa lähtemistä pitkälle tielle, joka johtaa yhtenäisen eurooppalaisen ajokorttimallin käyttöönottoon. Siihen menee monta vuotta, mutta on tärkeää, että vanhat ajokortit vaihdetaan, sillä meidän on tehtävä loppu ajokorttiturismista, siitä, että ajokortti menetetään ja tilalle ostetaan uusi. Meillä on nyt käytössä 110 erilaista ajokorttimallia, eikä poliisi pysty tarkistamaan, onko mahdollisesti takavarikoitava tai heille esitetty ajokortti aito.
Ruotsissa oli muutama vuosi sitten sellainen tilanne, että entisestä alkuperämaasta peräisin oleva ajokortti oli mahdollista ostaa mistä tahansa sivukadun kirjapainosta, minkä jälkeen kortti voitiin vaihtaa ruotsalaiseen ajokorttiin Ruotsin asiaa käsittelevän viranomaisen toimipisteessä. Tällainen ei ole hyväksyttävää, eikä tällaista tilannetta voida sallia. Ministerineuvoston on siksi mielestäni hyväksyttävä vanhojen ajokorttien vaihtaminen. Hyväksyttävän tilanteen saavuttamiseen menee 60 vuotta, jos meidän on noudatettava Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän ehdotusta. Sitä ei voida hyväksyä. Meidän muiden tiellä liikkujien kannalta asiaan on äärimmäisen tärkeää saada muutos, sillä mekin liikumme siellä ja haluamme tietää, että käytössä olevat ajokortit ovat aitoja. Lääkäreiden ja lentäjien kohdalla emme koskaan hyväksyisi sellaista tilannetta, ettemme tietäisi, onko heillä tosiasiassa vaadittavat lupa-asiakirjat sekä tarvittavat tiedot ja taidot.
Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä kannattaa valtaosaa valiokunnan ehdotuksista. Komission ehdottamat terveiden kuljettajien loputtomat lääkärintarkastukset eivät mielestämme ole hyvä ajatus. Eurooppalaisia lääkäreitä tarvitaan hoitamaan sairaita ja työskentelemään terveydenhoitoalalla eikä tarkastamaan jokaista autoilijaa. On tietenkin itsestään selvää, että lääkärintarkastusten ja näkötestien on oltava edellytyksenä ajokorttien antamiselle.
Mopojen ja moottoripyörien kohdalla me PSE-ryhmän jäsenet kannatamme koulutusta ja testejä silloin, kun kuljettaja ajaa ensin mopoa ja etenee sitten uusiin ajoneuvoluokkiin. Lisäksi haluamme, että jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön sääntöjä, joiden mukaan raskaiden moottoripyörien kuljettamiseen kyseisen valtion alueella myönnetään suoraan ajolupa hakijan täytettyä 21 vuotta. Kansalliset poikkeukset hyväksytään autojen ja mopojen kohdalla, ja ne olisi mielestämme hyväksyttävä myös moottoripyörien kohdalla. Asuntovaunuista ja matkailuautoista olemme esittelijä Groschin kanssa samaa mieltä.
Lopuksi totean, että tulevan kehityksen ansiosta yhä useammissa autoissa on turvalaitteita, kuten alkolukkoja sekä turvavyö- ja ajovalomuistuttimia. Euroopan komissio ja turvallisuudesta vastaavat elimet edistävät tällaista kehitystä. Meidänkin on siksi autettava tuottamaan perusasiakirja, jolla kansalaisille myönnetään oikeus kuljettaa ajoneuvoja: ajokortti, joka on aito, luotettava ja ajan tasalla. 
Sterckx (ALDE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onnittelen esittelijää, jolla oli uskomattoman vaikea tehtävä ja joka käsitteli lähes kaikkia kansalaisia koskevaa mutta kuitenkin erittäin teknistä asiaa, jossa on paljon yksityiskohtia ja suuria eroja jäsenvaltioiden välillä. Hän tehtäväänsä vaikeutti vielä se, että vaikka kaikki varmasti hyväksyvät periaatteet ja myöntävät esimerkiksi sen, että järjestelmää on yksinkertaistettava ja että sen valvontaa on tehostettava, kukaan ei tosiasiassa halua luopua erilaisista kansallisista käytännöistään. Käytämme yhä enemmän toisten valtioiden teitä, mikä tarkoittaa, että meidän on luotettava aiempaa enemmän toisessa valtiossa kuljettajille myönnettyihin asiakirjoihin, mutta tällaisten asiakirjojen myöntämistä pidetään edelleen eräänlaisena kunkin jäsenvaltion strategisena salaisuutena, melkeinpä sotilassalaisuutena, minkä vuoksi leimasimet on säilytettävä visusti tallessa. Hyvä esittelijä, tämä varmasti vaikeuttaa tehtäväänne entisestään, eikä se ole suinkaan helpottanut meidänkään työtämme.
Ryhmäni on samaa mieltä siitä, että meidän on ilman muuta otettava käyttöön eurooppalainen ajokorttimalli, ja se on mielestämme tehtävä mahdollisimman pian, ja samalla on säädettävä hallinnollisista muutoksista. Vastustamme kuitenkin uusien lisätestien käyttöönottoa. Kysehän on hallinnollisista muutoksista, eivätkä nämä testit olisi oikeudenmukaisia ikääntyneitä henkilöitä kohtaan. Tilastojen mukaan ne eivät sitä paitsi ole edes tarpeellisia.
Ei ole mitään todisteita siitä, että ikääntyneet henkilöt olisivat erityisen vaarallisia kuljettajia. Meidän ei sitä paitsi pidä vaikeuttaa heidän mahdollisuuksiaan ajaa autoa, sillä se on hyvin monelle ikääntyneelle henkilölle elintärkeä keino pitää yhteyttä ulkomaailmaan. Tämä pätee myös sairaisiin. Ihannetapauksessa potilas päättää lääkärinsä kanssa yhdessä, ajaako hän autoa vai ei, jolloin lääkäri arvioi tosiseikkojen perusteella, pystyykö kyseinen henkilö vielä ajamaan autoa, ja potilaan olisi kunnioitettava lääkärin päätöstä.
Meidän on mielestäni noudatettava sellaista periaatetta, ettemme laadi liian yksityiskohtaisia yhteisön säännöksiä, että määräämme vain yleisiä periaatteita, kuten mietinnössä tehdään, ja että päätös tehdään mahdollisimman lähellä kansalaista. Eurooppalaisista asiantuntijoista koostuva komitea voi kaikin mokomin jatkaa työskentelyään, mutta työ olisi mielestäni parasta tehdä mahdollisimman lähellä kansalaisia.
Ryhmämme on jättänyt muutaman tarkistuksen, jotta mopon ja moottoripyörän kuljettamiseen oikeuttavissa ajokorteissa noudatettaisiin jäsenvaltioiden perinteisiä käytäntöjä ja jotta niille ei asetettaisi liikaa rajoituksia. Kannatamme Groschin mietinnön perusajatusta, ja pidämme mietintöä joka tapauksessa suurena edistysaskeleena. Valvontamahdollisuudet parantuvat Euroopan unionissa. Selvitämme kansalaisille ajoissa, että heidän ajokorttinsa esimerkiksi oikeuttavat kuljettamaan autoa tai moottoripyörää koko Euroopan unionissa, jossa voidaan luottaa eri jäsenvaltioissa tehtyihin testeihin. Voimme näin ollen olla varmoja, että henkilö, jolle on annettu tietynlainen ajokortti, on kelpo mopon, auton tai kuorma-auton kuljettaja. Uskon kansalaisten huomaavan, että Euroopan unioni käsittelee myös aivan konkreettisia asioita. Mietintönne on mielestäni oikeansuuntainen askel, ja haluan siksi esittää teille siitä kiitokset. 
Auken (Verts/ALE ),
    Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää esittelijä Groschia todella myönteisestä asiakirjasta ja onnitella häntä sen johdosta. Olemme kuunnelleet toisiamme, ja tässä tilanteessa minusta näyttää siltä, että väitteistä ja perusteluista on ollut myös hyötyä. Tämän asian parissa on mielestäni tehty erinomaista työtä, ja minusta on myös hienoa, että esittelijä Grosch on siirtänyt huomion varsin abstraktista terrorismin vastaisesta taistelusta, tai mitä se sitten olikaan, liikenneturvallisuuteen ja Euroopassa esiintyvään todellisen terrorismiin, jossa maanteillämme menehtyvien ja loukkaantuvien määrä vastaa sellaista uhrien määrää, joka syntyisi, jos yksi jumbojetti syöksyisi maahan joka viikko ja kaikki matkustajat kuolisivat onnettomuudessa. Asialle on todella tärkeää tehdä jotain, ja sen edellytyksenä – tai ainakin yhtenä edellytyksenä – on, että meillä on käytössä sellaiset ajokortit, jotka voidaan tarkastaa ja tunnustaa kaikkialla Euroopassa.
Mielestäni on erinomaista, ettemme ole alistaneet ikääntyviä henkilöitämme uusille testeille. On hyvä, että myös me parlamentin jäsenet myönsimme, että useimmat heistä ovat tietenkin erinomaisia autoilijoita, jotka hyvittävät heikentyneen reaktiokykynsä ajamalla varovasti. Kunpa vain terveet ja hyvinvoivat ihmisetkin ajaisivat varovasti eivätkä olisi niin itsevarmoja.
Yksi asia oli mielestämme erittäin vaikea ymmärtää. Jotkin valtiot – en usko koko Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän kuuluvan tähän leiriin – pitävät selvästi ajokorttejaan liian suuressa arvossa. Niiden olisi mielestäni suhtauduttava vanhoihin ajokortteihinsa rennommin. Niiden ei pidä vaalia ajokorttejaan ikään kuin niitä ei voisi koskaan vaihtaa uuteen. Jos ne luopuisivat tästä ajattelutavastaan, saisimme sellaisen ajokortin, jota voimme käyttää myös muualla Euroopassa. Ajokorttien vaihtamisesta ei ole toistaiseksi merkkejä. Kokeilimme käytäntöä Tanskassa, ja se toimi. Se ei ollut maailmanloppu. 
Chruszcz (IND/DEM ),
   .   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan onnitella esittelijä Groschia työstä, joka uskoakseni tuottaa tulosta vielä pitkään. Samalla haluan kuitenkin esittää myös toisen huomion. Parlamentti kannattaa usein turhia säädöksiä ja liian yksityiskohtaisia järjestelyjä, jolloin yksinkertaisista ja selkeistä asioista tulee suotta monimutkaisia. Tämä voi johtua muun muassa siitä, että Euroopan parlamentti on EU:n toimielin.
Monissa Euroopan valtioissa, myös kotimaassani Puolassa, annetaan nykyään täysin kelvollisia ajokortteja, joissa on todella monia turvaominaisuuksia, ja paperimallisia ajokortteja ollaan joka tapauksessa vähitellen vaihtamassa uusiin. Myös ajo-opetus paranee jatkuvasti, ja valtiot oppivat paljon toisiltaan. Olen siksi huolissani kuullessani, että monet EU:n jäsenvaltioiden kansalaiset joutuvat taas vaihtamaan ajokorttinsa. Esittelijä Groschin ehdottamasta mikrosirujen käyttöönotosta ja ajokorttien tiheästä vaihtamisesta koituu mielestäni vain turhia kustannuksia. Kansalaisilla tuhrautuisi siihen myös turhaa aikaa, sillä he tekevät varmasti mieluummin mitä tahansa muuta kuin jonottavat uutta ajokorttiaan.
Lopuksi totean, että viralliset rajoitukset, joissa määrätään, voivatko ulkomaalaiset hakea ajokorttia ja voidaanko heille myöntää sellainen, ovat mielestäni ristiriidassa henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan periaatteen kanssa. On erotettava toisistaan ne, jotka ovat syyllistyneet rikkomukseen kotimaassaan ja yrittävät saada uuden ajokortin toisessa maassa, sekä ne, jotka asuvat raja-alueilla ja valitsevat mieluummin paremman ja edullisemman autokoulun naapurimaan puolelta. 
Zīle (UEN )
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan puheenvuoroni aluksi kiittää esittelijä Groschia siitä, että hän on johtanut tätä hanketta hienosti vaikeassa tilanteessa. Olen uuden jäsenvaltion edustaja, ja tämä ajokorttien tilanne tuli minulle oikeastaan suurena yllätyksenä, koska kotimaassani Latviassa alettiin myöntää luottokortin kokoisia muovisia ajokortteja kahden vuoden kuluttua itsenäistymisestä. Minä olin käyttänyt ensimmäistä muovista ajokorttiani jo yli kymmenen vuotta, ja vaihdoin sen viime vuonna uuteen korttiin, jossa on Euroopan unionin symboli. Minun on siksi melko vaikea ymmärtää, miksi joidenkin valtioiden edustajien mielestä on poliittisesti mahdotonta sanoa, että paperimalliset ajokortit on vaihdettava muovisiin. Jos Latvia pystyi siihen, niin kyllä sen pitäisi onnistua muiltakin. Jos meillä kerran on yhteiset sisämarkkinat ja työvoima voi liikkua vapaasti, on vaikea ymmärtää, miksemme voi ottaa käyttöön yhtenäistä järjestelmää ajokorttien antamisessa, terveyttä koskevissa vaatimuksissa ja muissa vastaavissa asioissa, sillä kuka tahansa Euroopan unionin kuljettaja voi aiheuttaa ongelmatilanteita liikenteessä jossakin toisessa Euroopan unionin valtiossa. Sekä parlamentti että komissio olisivat nähdäkseni voineet olla tiukempia mikrosiruja ja niiden käyttöä koskevassa kysymyksessä, ja ne olisivat voineet lykätä niiden käyttöönottoa koskevaa velvollisuutta lähitulevaisuuteen. Toivon hartaasti, että äänestämme huomenna tämän loistavan direktiiviehdotuksen puolesta ensimmäisessä käsittelyssä. 
Romagnoli (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelemme täysistunnossa asiasta, johon liikenne- ja matkailuvaliokunta sekä esittelijä Grosch ovat käyttäneet paljon aikaa, ja kiitän esittelijää ahkerasti laaditusta ja oikea-aikaisesta mietinnöstä, jonka sisällöstä olen pitkälti, vaikkakaan en aivan täysin, samaa mieltä.
Jäsen Sterckx totesi, että me kaikki hyväksymme tavoitteen yhtenäisen eurooppalaisen ajokorttimallin käyttöönotosta, mutta asiasta on epäilemättä hieman erimielisyyttä. Hän puhui etenkin ikääntyvien henkilöiden ajokorttien hallinnollisesta uudistamisesta. Minun mielestäni tähän asiaan on kiinnitettävä yleisesti nykyistä enemmän huomiota. Jos esimerkiksi lennän täysin vaaratonta konetta, jossa ei ole edes moottoria, onnettomuuden tapahtuessa ainoa uhri olisin luultavasti minä itse – korkeintaan yksi muu henkilö voisi loukkaantua. Tästä huolimatta minun on otettava Italiassa pakollinen vakuutus, käytävä joka toinen vuosi lääkärintarkastuksessa ja minulle asetetaan koko joukko hallinnollisia ja muita vaatimuksia, jotka suoraan sanoen tuntuvat kohtuuttomilta verrattuna vaaraan, joka yhteiskunnalle aiheutuu moottoriajoneuvosta, joka voi onnettomuuden tapahtuessa surmata paljonkin ihmisiä. Meidän on siis oltava erittäin varovaisia.
Kyse on näin ollen sellaisen alan yhdenmukaistamisesta, jolla on huomattava merkitys kansalaisten elämässä ja ilmeisiä sosiaalisia vaikutuksia autoilijoiden käyttäytymiseen. Meidän on yhdenmukaistettava paitsi asiakirjat – kyse ei ole ainoastaan siirtymisestä paperisesta ajokortista muoviseen – myös ihmisten käyttäytyminen heidän ajaessaan autoa. Meidän on siksi varmistettava, että poliisit voivat varmasti tunnistaa kuljettajan, joka mahdollisesti rikkoo tieliikennelakia.
Haluan mainita erityisesti myös yhdessä joidenkin kollegojen kanssa jättämämme tarkistukset, jotka koskevat AM-luokan mopoajokortin käyttöönottoa. Meidän on mielestäni syytä olla kiitollisia kaksipyöräisten ajoneuvojen käyttäjille, koska varsinkin Etelä-Euroopan maissa he auttavat ratkaisemaan vakavia liikenneongelmia, säästävät ympäristöämme ja parantavat elämänlaatua etenkin sellaisissa kaupungeissa ja suurkaupungeissa, joissa on vanha, melko perinteinen yhdyskuntarakenne.
Kaikesta vaarallisesta käyttäytymisestä on langetettava rangaistus ja sitä on pyrittävä estämään, eikä keinoista ole ainakaan puutetta. Kaksipyöräisten ajoneuvojen liikennöinnin rangaistavaksi tekeminen, mitä tässä direktiivissä osittain tehdään, heikentää mielestäni sekä kansantalouksiamme että yleistä elämänlaatua. 
Queiró (PPE-DE ).
   – Puheeni aluksi haluan onnitella esittelijä Groschia mietinnöstä ja todeta, että suurin huolenaiheeni tässä eurooppalaisen ajokorttimallin tulevaa käyttöönottoa koskevassa keskustelussa on, ettei hyvää ajatusta pitäisi pilata liiallisella sääntelyllä, josta kuljettajille koituu lisää velvoitteita ja esteitä EU:ssa.
Ajatus on hyvä. Koska Euroopan kansalaisilla on yhä suurempi liikkumisvapaus, on yhdenmukaistettava perussääntöjä, joilla pyritään parantamaan liikenneturvallisuutta, estämään väärennettyjen ajokorttien epäasianmukaisesta käytöstä johtuvia petoksia sekä epäämään kuljettajilta, joille on langetettu rangaistus jossakin valtiossa, mahdollisuus saada helposti uusi ajokortti toisessa valtiossa.
Näin esitettynä tämä on selkeä viesti, jonka ne, joille se on kohdistettu, ymmärtävät vaikeuksitta ja jonka kansalaiset panevat helposti merkille.
Tilanne tulee ongelmalliseksi, kun hyvää ajatusta, selvästi tervetullutta poliittista aloitetta, vesitetään sääntelyhoukutuksen vuoksi. Tämänkaltaisten hyödyllisten toimien kohdalla meidän on vältettävä lisäämästä lainsäädännöllisiä ja byrokraattisia esteitä sekä EU:n kuljettajille aiheutuvia taloudellisia kustannuksia, sillä tällaiset toimet ovat aina kyseenalaisia. Meidän on myös varmistettava, ettei niille, jotka opettelevat ajamaan muita ajoneuvoja, kuten moottoripyörää, aseteta kansallisia rajoituksia. Muuten toissijaisuusperiaatetta – jäsenvaltioiden viranomaisten laillisesti käyttöönottamien käytäntöjen kunnioittamista – ei oteta asianmukaisesti huomioon. Huolimatta kaikista niistä päinvastaisista lausunnoista, joita me kaikki epäilemättä esitämme, tästä syntyisi tavalla tai toisella – joskus huomaamattomia – esteitä kaikille Euroopan kansalaisille, jotka yrittävät käyttää ajo-oikeuttaan.
Näiden seikkojen vuoksi kannatin useita nyt käsiteltävään mietintöön tehtyjä tarkistuksia, joista kaikki oli laadittu kansalaisten ja maantieliikenteen eri toimijoiden elämän helpottamiseksi ja samalla maantieliikenteen turvallisuuden parantamiseksi. Totean lopuksi, että liikkumisvapaus on tärkein Euroopan unionin neljästä perusvapaudesta. 
Piecyk (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen iloinen, että te johdatte tätä istuntoa, koska tiedän, että olette erittäin varovainen ja muulle liikenteelle turvallinen autoilija ja että olette erittäin kiinnostunut liikenneturvallisuuskysymyksestä.
On valitettavaa, että EU:ssa tapahtuu ajokortteihin liittyvää kieroilua, huijausta ja väärentämistä. Euroopan unionissa tällä hetkellä käytössä olevat 110 erilaista ajokorttimallia helpottavat tällaista toimintaa, ja olkaamme rehellisiä: esimerkkiä ei tarvitse hakea Saksaa kauempaa. Siellä monilla autoilijoilla on edelleen kuuluisa niin kutsuttu "harmaa lappu", joka on saattanut olla silloin tällöin pesukoneessakin. Tämä veltto harmaa kortti nuoruusvuosina otettuine valokuvineen voi olla omistajalleen rakas muistoesine, mutta se ei missään tapauksessa sovellu tunnistusvälineeksi teiden varsilla tehtävissä tarkastuksissa.
Kuten tiedätte, olin aikoinani poliisi; mutta mitä poliisiraukka tekee Palermossa, Bordeaux'ssa, Madridissa tai jossakin muualla, kun hän pysäyttää auton ja hänelle näytetään nuhruista jätepaperin palasta, josta ei ole enää mitään hyötyä kellekään? Jos odotamme nuorten saavan nykyään ajokorttinsa muovikortin muodossa, on täysin järkevää odottaa myös muiden vaihtavan vanhan lerpahtaneen paperiasiakirjansa pitkällä siirtymäkaudella, josta esittelijä on tehnyt erittäin järkevän ehdotuksen.
Jäsen Jarzembowskille haluan sanoa, että jos ajokorttien vaihtamisvelvollisuudesta käytetään saksaksi sanaa , se herättää erittäin voimakkaita tunteita. Kyseinen termi liittyy nimittäin Saksan demokraattisen tasavallan diktatoriseen hallintoon, joka pakotti maahan saapuvat vierailijat vaihtamaan D-markkansa Itä-Saksan valuuttaan. Meidän on oltava varovaisia sananvalinnoissamme, kun keskustelemme Euroopan unionin säännöksistä. Pieni varovaisuus pitää kommunikointiprosessin objektiivisella tasolla.
Kuten sanoin, esittelijä on tehnyt erittäin hyvän ehdotuksen, ja esitän hänelle siitä kiitokset.
Viimeinen asiani on jo mainittu. Ajokorttiturismista on kerta kaikkiaan tehtävä loppu. Jos henkilöltä otetaan nykyään ajokortti pois Saksassa eikä hän läpäise sen jälkeen tehtävää lääketieteellistä ja psykologista testiä, jota sanotaan Saksassa kansanomaisesti "idioottitestiksi", kyseinen henkilö voi mennä Tšekin tasavaltaan tai muualle ja hankkia sieltä uuden ajokortin edullisesti maassaoleskelutempulla. Tällainen tilanne ei voi jatkua loputtomiin Euroopassa. Haluamme päästä siitä eroon tällä direktiivillä, minkä vuoksi toivon, että esittelijä Grosch saa huomisessa äänestyksessä parlamentin laajan enemmistön tuen, myös Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän tuen. 
Costa, Paolo (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen jo sanonut kannattavani komission aloitetta ja Groschin mietintöä, joiden tavoitteena on ajokortteja koskevien säännösten yhdenmukaistaminen, ja totean vielä kerran, että suhtaudun niihin myönteisesti. Olemme samaa mieltä tavoitteista, jotka koskevat ajokorttien väärentämisen estämistä ja ennen kaikkea sellaisten toimien toteuttamista, jotka helpottavat unionin kansalaisten vapaata liikkuvuutta ja parantavat liikenneturvallisuutta.
Eurooppalaisten on nykyään hyvin helppo liikkua ja käyttää koko Euroopan maanteitä. Enää ei voida kuvitella, että samoilla teillä autoilee eurooppalaisia, jotka ovat saaneet ajokorttinsa erilaisten säännösten mukaisesti ja joille on asetettu hyvin erilaisia vaatimuksia. Tämä on klassinen tapaus, jossa toissijaisuusperiaatteen soveltaminen ei pääosin ole perusteltua. Ajattelen ennen kaikkea kotimaani Italian teitä kesäaikaan.
Meillä ei voi olla sellaisia sääntöjä, joita sovelletaan eri tavoin vain siksi, että ne koskevat eri henkilöitä ja eri asioita. Autoilijoiden ja maantiekuljetusten Eurooppa on nykyään kaikkein menestyksekkäimmin integroituja asioita Euroopassa, ja se edellyttää jos ei yhtenäisiä niin ainakin yhdenmukaisia toimia.
Käsittelen seuraavaksi liikenneturvallisuutta ja unionin itselleen asettamaa tavoitetta, jonka mukaan maantieonnettomuuksissa kuolleiden määrän on laskettava puoleen vuoteen 2010 mennessä. Olisi varmasti myönteistä, jos ajokorttien myöntämis- ja uusintajärjestelmän avulla voitaisiin edes hieman parantaa ihmisten ajotietoa ja -taitoa sekä valvoa kuljettajien henkistä ja psyykkistä tilaa ja jos sillä voitaisiin edes hitusen parantaa Euroopan liikenneturvallisuutta.
Tästä syystä – eikä missään tapauksessa turhan byrokratian kannatuksen vuoksi – meidän on korostettava ja tuettava ajatusta siitä, että uudet ajokortit on uusittava säännöllisesti ja että myös tällä hetkellä käytössä olevat kortit on vähitellen vaihdettava. Tästä syystä meidän on sovittava, että pakollinen koulutus yhdistetään pakollisiin testeihin, jotta voidaan varmistaa, että henkilö on saanut ja säilyttänyt ajotaidon. Tästä syystä meidän on sovittava myös siitä, että ajokorttien antamisen ja uusimisen edellytykseksi asetetaan testi, jossa tarkistetaan, täyttävätkö ajokokelaat henkistä ja fyysistä terveyttä koskevat vähimmäisvaatimukset.
Terve järki sanoo, että meidän on pyrittävä yhtenäistämään kaikkia tämäntapaisia asioita koskevat säännöksemme, mutta yksi asia, jossa erot voitaisiin mahdollisesti sallia toissijaisuusperiaatteen perusteella, saattaisi olla moottoripyöräajokortit, joita unionin eri jäsenvaltiot myöntävät erilaisia määriä. Tässä yhteydessä on mielestäni pantava merkille, että joissakin valtioissa pieniä moottoripyöriä saa ajaa nuorempana kuin toisissa valtioissa. Tämä edistää ihmisten liikkuvuutta kaupunkien historiallisissa keskustoissa ja saattaa auttaa kehittämään yhä tehokkaampien moottoripyörien ajolupien asteittaista antamista koskevan järjestelmän, joka on tärkeimpiä kohtia kyseisessä direktiivissä.
Tämän vuoksi voisimme nähdäkseni myös katsoa B-ajoneuvoluokan ajokorttien vastaavan AM-luokan ajokortteja, jotta myös autoilijat voisivat aina ajaa moottoripyöriä merkittävimmissä historiallisissa keskustoissa. 
Lichtenberger (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin haluan aloittaa puheenvuoroni kiittämällä vielä kerran esittelijä Groschia etenkin siitä, että hänen ehdotuksensa ovat hyvin tasapainoisia sääntelyn määrää ajatellen, sillä tämän ansiosta saavutimme monissa kysymyksissä hyvin laajan yksimielisyyden.
Toisaalta minusta on vaikea ymmärtää konservatiivien ja jäsen Jarzembowskin asennetta. Hän haluaa rasittaa eurooppalaiseen ajokorttimalliin siirtymistä 70 vuoden siirtymäkaudella. Minäpä esitän teille seuraavan kysymyksen: jos kyse olisi sisämarkkinoita koskevasta säännöksestä, eikö yli kymmenen vuoden siirtymäkausi hylättäisi suoralta kädeltä? Tällä alalla on aivan liikaa merkkejä siirtymisestä varsin halpaan populismin muotoon.
Haluan kuitenkin todeta vielä toisenkin asian. Meidän on pidettävä mielessä, että perus- ja jatkokoulutuksen on oltava keskeinen ja tärkeä tavoite.
Blokland (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, kun ihmisille on myönnetty oikeus kuljettaa moottoriajoneuvoa, tämän oikeuden pitäisi normaalisti säilyä heillä niin kauan kuin heidän ajolleen ei ole mitään fyysisiä tai lainsäädännöllisiä esteitä. En usko, että parlamentissa on tästä asiasta mitään epäilyjä.
Kyseenalaistamme kuitenkin tavan, jolla kansalaiset joutuvat tämän asian kanssa tekemisiin, tarkemmin sanoen vaatimukset, jotka koskevat tämän oikeuden saamista ja säilyttämistä ajokorttien muodossa. Ajokortteja käytetään lisäksi myös henkilöllisyyden todistamiseen, mikä tarkoittaa, että todentamisseikat ovat tärkeitä. Meidän on mielestäni oltava hyvin varovaisia ihmisen henkilöllisyyttä todettaessa etenkin tuntemattomien henkilöiden kohdalla. Henkilökorttien epäasianmukainen käyttö ei aina osoittaudu suotuisaksi kestävää yhteiskuntaa koskevan tavoitteen kanssa. Tästä syystä henkilökorttien on erittäin tärkeää olla sekä visuaalisesti että teknisesti ajan tasalla.
Ajotaidolla voidaan nähdäkseni merkittävästi vähentää maanteiden uhrien määrää. Koska tämä työ alkaa ennalta ehkäisemisestä, on äärimmäisen tärkeää, että kuljettajat voivat osallistua tehokkaasti liikenteeseen sekä fyysisesti että henkisesti. On aivan hyväksyttävää, että tälle asetetaan vaatimuksia, jotka koskevat kaikkia kuljettajia. Näillä vaatimuksilla olisi taattava ajokortin haltijan pätevyys. Groschin mietintö rauhoittaa mieltäni tässä tilanteessa, ja olen siitä kiitollinen. 
Mote (NI ).
    Arvoisa puhemies, jos saksalaisilla on ongelma ajokorttiensa kanssa, mikä estää Saksan hallitusta selvittämästä tätä ongelmaa? Yhtä lailla, kun puhumme liikenneturvallisuudesta, mikä estää Portugalin ja Italian hallituksia parantamasta teidensä liikenneturvallisuutta? Meillä on Yhdistyneessä kuningaskunnassa joitakin koko Länsi-Euroopan vilkkaimmin liikennöityjä ja joitakin kaikkein turvallisimpia teitä. Nyt meille avautuu mahdollisuus ajokorttien yhdenmukaistamiseen, ja tässä mietinnössä tehdään selväksi, että liikennerikkomuksista langetettavien seuraamusten yhdenmukaistaminen ei voi laahata kovin kaukana perässä.
Tarkastellessamme laillisesti maahan saapuneiden lentokonebongausta harrastaneiden turistien halpamaista kohtelua Kreikassa tiedämme nyt, mitä yleiseurooppalainen oikeudenmukaisuus voi tarkoittaa! Tämä koski vain muutamaa kovaonnista henkilöä, mutta lähes jokainen britti ajaa autoa. Jos kansallisille tuomioistuimille annetaan valtuudet määrätä rangaistuksia, jotka koskevat toisissa valtioissa annettuja ajokortteja, sellaisesta mahdollisuudesta, että kreikkalainen tuomioistuin kieltää tai yrittää kieltää brittikuljettajaa ajamasta autoa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, nostetaan sellainen mekkala, ettette tekään ole ennen nähnyt vastaavaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa! 
Puhemies.
    Hyvät kollegat, kuten tiedätte, meidän on pidettävä nyt kyselytunti. Minun on siksi keskeytettävä keskustelu tässä kohdassa. Sitä jatketaan tänä iltana klo 21.00. 

Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana komissiolle esitetyt kysymykset (B6-0009/2005).
Käsittelemme monia komissiolle osoitettuja kysymyksiä. 
Puhemies.
Komission direktiiviehdotus sisämarkkinoilla tarjottavien palvelujen yhdenmukaistamisesta kattaa muun muassa seuraavat palvelut: rakennusalan palvelut, tekniset ja arkkitehtuuripalvelut sekä audiovisuaalipalvelut, jotka eivät sisälly audiovisuaalialan monivuotiseen yhteisöohjelmaan. 
Kun otetaan huomioon alkuperämaan merkitys rajatylittävien palvelujen tarjoamisessa silloin, kun yritys ei ole asettunut jäsenvaltioon, jossa palvelu tarjotaan, ja direktiivin tavoitteena oleva avoimien sisämarkkinoiden luominen ja syrjinnän torjuntaperiaatteen voimaan saattaminen, voivatko teknisten sekä arkkitehtuuri- ja rakennusalojen yritykset tarjota palveluita tai tehdä julkisia sopimuksia julkisista hankkeista asettautumisvaltiossaan, vaikka ne mahdollisesti ovat myös audiovisuaalialan palveluja tarjoavien yritysten osakkaita alkuperämaassaan, mikä ei ole syy, jonka vuoksi ne eivät voisi tarjota palveluja yksityisellä sektorilla? 
McCreevy,
   .  Haluan todeta alkuun, että kysymys koskee oikeastaan julkisia hankintoja eikä palveludirektiiviä.
Totean ensinnäkin osallistumisesta julkisia hankkeita koskevien julkisten sopimusten tekomenettelyihin, ettei yhteisön lainsäädännössä kielletä teknisten alojen, arkkitehtuurialojen tai rakennusalojen yrityksiä osallistumasta julkisten sopimusten tekomenettelyihin missään jäsenvaltiossa, asettautumisvaltio mukaan luettuna, vaikka ne olisivat osakkaita muissa audiovisuaalipalveluja tarjoavissa yrityksissä jossakin jäsenvaltiossa, asettautumisjäsenvaltio mukaan luettuna.
Julkisia hankintoja koskevassa yhteisön lainsäädännössä esitetään tyhjentävä luettelo niistä perusteista, joiden nojalla yritykset eivät saa tehdä julkisia hankintasopimuksia. Eräs esimerkki tällaisesta perusteesta on yrityksen asettaminen selvitystilaan, kun sen johdon on todettu syyllistyneen väärinkäytökseen tai jos yritys ei ole täyttänyt vero- tai sosiaaliturvavelvoitteitaan. Jäsenvaltiot eivät saa lisätä uusia perusteita tähän luetteloon. Komissio voi vahvistaa palveludirektiiviä koskevan ehdotuksen osalta, että kaikki mainitut palvelut kuuluvat sen soveltamisalaan.
On totta, että jotkin jäsenvaltiot asettavat monialaisille toimille rajoituksia, joilla voidaan rajoittaa joko sijoittautumisvapautta tai palvelujen rajatylittävää tarjontaa. Tällaisten mahdollisten esteiden poistamiseksi ehdotuksen 30 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei palveluntarjoajille aseteta vaatimuksia, jotka velvoittavat harjoittamaan yksinomaan tiettyä toimintaa tai joilla rajoitetaan erilaisten toimintamuotojen harjoittamista yhdessä tai osana yhteistyöhanketta.
Poikkeuksia ovat kuitenkin säänneltyjen ammattien harjoittajat, palveluntarjoajat, jotka tarjoavat sertifiointi- ja akkreditointipalveluja, teknisiä tarkastuspalveluja ja testaukseen tai kokeisiin liittyviä palveluja. Kun monialatoiminta sallitaan, jäsenvaltioiden on varmistettava, että estetään eturistiriidat ja tiettyjen toimintojen väliset yhteensopimattomuudet ja että tarvittaessa taataan riippumattomuus ja puolueettomuus sekä ammattietiikkaan liittyvien vaatimusten yhteensopivuus. Näitä vaatimuksia tarkastellaan jäsenvaltioiden ja komission keskinäisessä arviointimenettelyssä. 
Batzeli (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä hänen antamastaan selkeästä vastauksesta kysymykseeni ja lisätä vielä, että Kreikan lainsäädännössä vahvistetut perusosakkuuteen perustuvat rajoitukset eivät kosketa ainoastaan rakennusyrityksiä, jotka mainitaan kysymyksessäni, vaan komission palveludirektiivillä on vaikutusta kaikkiin talouden alan palveluihin aina kun niitä siirretään ja ehdotetaan. Mainitsen esimerkkeinä elintarvike-, mainos-, matkailu- ja arkkitehtuuriyritykset sekä yksityishenkilöt ja -yritykset. Siksi katson, että mukautuksessa on otettava huomioon tämä näkökulma. Kiitos paljon. 
McCreevy,
   .  Kiitän arvoisaa jäsentä hänen lisähuomautuksestaan. Palveludirektiivin sisällöllä ei ole minkäänlaista vaikutusta arvoisan jäsenen mainitsemaan ongelmaan, ja komissio on todellakin tietoinen Kreikan asiaa koskevasta lainsäädännöllisestä kehyksestä. Komissio on yhteydessä maan viranomaisiin ja tutkii parhaillaan tilannetta. 
Puhemies.
EU:n sisämarkkinoilla kohdellaan eriarvoisesti puolalaisia yrityksiä ja työntekijöitä, jotka joutuvat toiminnassaan kohtaamaan epäreiluja esteitä. Onko komissio tietoinen perussopimusten (liittymissopimus, liite XII, henkilöiden vapaa liikkuvuus, luku 13, ja erityisesti henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevat siirtymämääräykset), vastaisesta syrjinnästä tai määräyksistä, joita esiintyy kansallisessa lainsäädännössä EU:n jäsenvaltioissa Itävallassa, Alankomaissa ja Italiassa, jotka sallivat kyseisen käytännön, tai onko komissio tietoinen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 49 artiklan 1 kohdan ja direktiivin 96/71/EY(1) 1 artiklan, joka koskee tilapäisten työntekijöiden lähettämistä työvoiman vuokrausta harjoittavan yrityksen toimesta, rikkomisesta Saksassa? Mitä toimenpiteitä komissio on toteuttanut tai aikoo toteuttaa asian käsittelemiseksi? 
McCreevy,
   .  Palvelujen tarjoamisen vapaudesta totean, että komission tietoon on tuotu ne ongelmat, joita uusien jäsenvaltioiden yritykset kohtaavat, kun nämä lähettävät työntekijöitään Alankomaihin. Olemme saaneet asiasta muutamia kanteluja. Komissio tarkastelee aihetta parhaillaan sen varmistamiseksi, että perustamissopimuksen 49 artiklassa säädettyä palvelujen tarjoamisen vapautta noudatetaan ja kaikki perusteettomat esteet poistetaan.
Komissio ei ole tietoinen tapauksista, joissa Italiassa, Saksassa tai muissa jäsenvaltioissa toimivia puolalaisia yrityksiä olisi syrjitty. Komissiolle ei ole esitetty tällaisia kanteluja. Komissio aikoo kuitenkin kirjoittaa asianosaisille jäsenvaltioille pyytääkseen lisätietoa sen toteamiseksi, onko EU:n sääntöjä mahdollisesti rikottu. Toimitettujen tietojen perusteella komissio arvioi kunkin jäsenvaltion tilannetta ja päättää asianmukaisista jatkotoimista. 
Protasiewicz (PPE-DE ).
     (Monet kiitokset arvoisa puhemies, kiitos arvoisa komission jäsen. Haluaisin tiedottaa komission jäsenelle, että Puolan saamien raporttien mukaan, joihin sisältyy myös hallitusraportteja, kolmessa EU:n jäsenvaltiossa sovelletaan edelleen lainsäädäntöä, jossa ei oteta huomioon 1. toukokuuta 2004 tapahtunutta EU:n laajentumista. Näiden maiden lainsäädännön mukaan ennen kyseistä ajankohtaa voimassa olleita sääntöjä sovelletaan vastakin uusien jäsenvaltioiden yrittäjiin. Samalla seitsemässä muussa jäsenvaltiossa sovelletaan käytäntöjä, jotka ovat henkilöiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevan periaatteen ja uusista jäsenvaltioista, myös Puolasta, olevien yritysten sijoittautumisvapautta EU:n yhteismarkkinoilla koskevan periaatteen vastaisia. Toimitan komission jäsenelle erittäin mielelläni asiaa koskevat esimerkkitapaukset. Kiitän teitä. 
McCreevy,
   .  EU:n kansalaisten ja yritysten on voitava luottaa EU:n oikeudelliseen kehykseen, jotta yhteisöstä säilyisi myönteinen kuva. Perustamissopimuksessa säädetyt vapaata liikkuvuutta koskevat säännökset ovat ehdottoman tärkeitä EU:lle, ja ne ovat eräs unionin jäsenyyden tuomista tärkeimmistä eduista. Siksi komissio katsoo, että on ensisijaisen tärkeää säilyttää sisämarkkinoiden yhtenäisyys, ja se käsittelee huolellisesti kaikki kantelut täsmälleen samalla tavoin riippumatta siitä, mistä kantelut tulevat tai mitä jäsenvaltiota ne koskevat.
Komissio on tietoinen siitä, että muutamat jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön kansallisia toimia, jotka eivät ole liittymissopimuksessa vahvistettujen työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien siirtymäsäännösten mukaisia. Komissio pohtii näitä kysymyksiä ja perustamissopimusten valvojana se ottaa yhteyttä asianomaisiin jäsenvaltioihin. 
Harbour (PPE-DE ).
    Puolalaisen kollegamme esittämän kysymyksen johdosta haluaisin kysyä komission jäseneltä McCreevyltä, onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että palvelujen sisämarkkinoita koskevassa direktiiviehdotuksessa on tarkoitus käsitellä nimenomaan tämänkaltaisia ongelmia. Voiko hän antaa vahvistusta sille, mitä luin eräästä riippumattomasta raportista tällä viikolla: direktiivillä selvästikin alennetaan hintoja, lisätään tuotantoa eri puolilla Euroopan unionia, luodaan 600 000 uuttaa työpaikkaa ja lisätään palvelukauppaa. Aikooko komission jäsen lopultakin vahvistaa kannattavansa yksiselitteisesti tätä direktiiviä ja olevansa halukas tekemään parlamentin kanssa yhteistyötä, jotta varmistetaan sen nopea ja joustava täytäntöönpano? 
McCreevy,
   .  On epäilemättä totta, että kaikilla EU:n palvelualaa edistävillä toimilla olisi valtava taloudellinen vaikutus. Kuten arvoisat jäsenet tietävät, noin 70 prosenttia unionin bruttokansantuotteesta tulee palveluista. Siksi kaikilla toimilla, joissa vauhditetaan merkittävästi palvelualaa, olisi valtaisa vaikutus työpaikkojen luomiselle. Palveludirektiivi on eräs keino, jolla pyritään vapauttamaan tämä ala ja saamaan aikaan tällainen merkittävä taloudellinen vaikutus.
Olen tietoinen eri tutkimuksista, joita on tehty näin luotavien uusien työpaikkojen määrästä. Kuten arvoisa jäsen hyvin tietää, palveludirektiiviluonnos on herättänyt paljon keskustelua jäsenvaltioissa ja kaikilla alueilla kaikkialla EU:ssa. Arvoisa jäsen tietää senkin, että teen yhteistyötä parlamentin jäsenten kanssa ja toivon, että voimme varmistaa, että kun palveludirektiivin eri vaiheet on saatettu loppuun, sillä edistetään hyvin voimakkaasti taloutta niin, että otetaan huomioon parlamentin jäsenten ja muiden oikeutetut huolenaiheet. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan tietää, koskeeko työntekijöiden lähettämistä koskeva direktiivi tosiasiassa tilapäistä työvoimaa vuokraavia yrityksiä vai onko tässä yhteydessä vaarana, että tulevaisuudessa voidaan turvautua lainkiertämistarkoituksessa tehtyihin tai näennäisiin sopimuksiin. 
McCreevy,
   .  Meidän on noudatettava sitä kantaa, joka omaksuttiin, kun uudet jäsenvaltiot liittyivät unioniin. Jos jotkin jäsenvaltiot turvautuvat menettelyihin, jotka ovat liittymissäännösten vastaisia, komissio seuraa näitä menettelyjä ja ryhtyy asiaa koskeviin toimenpiteisiin.
On totta, että jotkin jäsenvaltiot ovat neuvotelleet erityissäännöistä, ja jos ne toimivat näiden sääntöjen mukaisesti, vaikeuksia ei ilmene, mutta jos muut eivät tee niin, on ryhdyttävä toimiin. 
Puhemies.
PET-pullot (muoviset pullot) valmistetaan esimuoteissa. Euroopan unioni perii esimuoteista 6,5 prosentin tuontiveron. EU myöntää tietyille valtioille, kuten Ukrainalle, 0 prosentin erityistariffin, kun esimuoteista esitetään alkuperäistodistus (lomake A). Ukrainan kohdalla lomake todistaa, että esimuotit on valmistettu Ukrainasta tai Euroopan unionista saadusta materiaalista.
Kysymyksen esittäjä on saanut tietoonsa, että Ukrainasta tuodaan Euroopan unioniin A-lomakkeen (alkuperäistodistuksen) nojalla erittäin huokeita esimuotteja, joita ei ole mahdollista tuottaa nykyisten eurooppalaisten raaka-ainehintojen vuoksi yhtä edullisesti. Kyseessä on siis polkumyynnistä ja/tai alkuperäistodistuksien väärentämisestä (tuotteisiin käytetään Aasiasta peräisin olevaa materiaalia). Tuontitullit vältetään muiden tavarantoimittajien kustannuksella. Onko komissio tietoinen edellä mainituista seikoista? Tutkiiko se asiaa ja toteuttaako se tarvittavia toimia? Ottaako se asian käsiteltäväksi Ukrainan viranomaisten ja tarpeen vaatiessa Euroopan petostentorjuntaviraston kanssa? 
Kovács,
   .  Kysymyksessä esitetyt tiedot voivat viitata vähintäänkin kolmeen mahdolliseen ongelmaan, joita kutakin on tarkasteltava eri tavoin. Jos Ukrainan kautta kierretään polkumyynnin ja/tai tukien vastaisia toimenpiteitä, joita sovelletaan useissa EU:n ulkopuolisissa maissa – kuten Australiassa, Kiinassa, Intiassa, Indonesiassa, Koreassa, Malesiassa ja monissa muissa maissa – yhteisön tuottajien olisi esitettävä pyyntö sääntöjen kiertämistä koskevien tutkimusten aloittamiseksi polkumyynnin ja tukien vastaisia toimenpiteitä koskevien asiaan liittyvien sääntöjen mukaisesti.
Jos tuote on ukrainalaista alkuperää ja se tuodaan yhteisön markkinoille polkuhintaan ja näin aiheutetaan vahinkoa yhteisön tuottajille, yhteisön tuottajia kehotetaan esittämään pyyntö uuden polkumyyntiä koskevan tutkimuksen käynnistämiseksi polkumyyntiä koskevan perusasetuksen asiaa koskevien säännösten mukaisesti.
Komission yksiköt, jotka toimivat kaupan suojaamiseksi, ovat tuottajien käytettävissä, ja ne selventävät asiaa koskevia vaatimuksia ja menettelyjä polkumyynnin vastaisten toimien toteuttamiseksi.
Jos kyse on alkuperätodistusten väärentämisestä, tulliviranomaisia ja EU:n petostentorjuntavirastoa OLAFia olisi kehotettava ryhtymään toimiin. OLAF on velvollinen suojelemaan Euroopan yhteisön taloudellisia etuja, mihin sisältyy myös sääntöjenvastaisuuksien ja laittoman kaupan tutkiminen voimassa olevan yhteisön lainsäädännön rajoissa. Tällaisia ovat myös polkumyynnin ja tukien vastaisia toimenpiteitä koskevan yhteisön lainsäädännön soveltamisen yhteydessä havaitut sääntöjenvastaisuudet. Haluan lisätä, ettei tällä alalla ole vireillä tutkimuksia eikä OLAFilla ole todisteita tällaisesta tilanteesta. OLAFilla on kuitenkin hyvät yhteistyösuhteet Ukrainan tulliviranomaisiin.
Lopuksi haluaisin toistaa, että komissio on kiitollinen arvoisan jäsenen antamista tiedoista ja se tutkii kaikki eurooppalaisten yritysten toimittamat asiaa koskevat tiedot. Näiden tietojen perusteella se ryhtyy asianmukaisiin toimiin. 
Van Hecke (ALDE ).
    Kiitos arvoisa puhemies ja kiitos arvoisa komission jäsen hyvin kattavasta vastauksestanne. Kysymyksen esittämisen jälkeen olen todellakin saanut vahvistusta eri tahoilta sille, että kyse on jokseenkin järjestelmällisestä ja sen verran laajasta käytännöstä, että eurooppalaiset PET-pullojen valmistajat kärsivät sen seurauksena valtavia menetyksiä. Siksi mielestäni on tärkeää, että komissio pyytää OLAFia käynnistämään tutkimuksen. Lisäksi voin tiedottaa komission jäsenelle, että eurooppalaiset tuottajat ovat pyytäneet menettelytapojen mukaisesti polkumyyntiä koskevan lainsäädännön tarkistamista. Arvoisa komission jäsen, esitän teille siksi hyvin erityisluontoisen kysymyksen. Kun otetaan huomioon tilanteen vakavuus ja sen mahdolliset seuraukset teollisuudellemme, oletteko valmis ryhtymään asian johdosta pikaisiin toimenpiteisiin? 
Kovács,
   .  Kuten arvoisa jäsen tietää, kysymys kuuluu komission jäsenen Mandelsonin tehtäväalueeseen, joten en voi antaa yksityiskohtaista vastausta lisäkysymykseenne. Voin kuitenkin luvata, että tiedotan siitä asianmukaisesti kollegalleni, ja jos hän katsoo sen tarpeelliseksi, hän käynnistää varmastikin aihetta koskevan tutkimuksen. 

Kysymys nro 44 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole paikalla.
Puhemies.
Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä vauhdittaakseen Pariisin ja Strasbourgin sekä edelleen Münchenin ja Budapestin yhdistävän ratayhteyden toteutusta? 
Barrot,
   . Haluaisin vastata Euroopan laajuisen ratayhteyden toteuttamista koskevaan ensimmäiseen kysymykseen jäljempänä esitetyllä tavalla. Vastaan jäsen Posseltin kysymykseen seuraavasti: Euroopan laajuinen ratayhteys Pariisi – Strasbourg – München – Budapest on eräs Euroopan parlamentin ja neuvoston 29. huhtikuuta 2004 sopimista Euroopan laajuiseen verkostoon liittyvistä 30 ensisijaisesta hankkeesta. Se on itse asiassa ensisijainen hanke nro 4 (itäinen ratayhteys) ja nro 17 (ratayhteys Pariisi – Strasbourg – Stuttgart – Wien – Bratislava). Joidenkin tähän rataan liittyvien yhteistä etua koskevien hankkeiden valmistelut tai toteuttaminen ovat edenneet pitkälle, etenkin itäinen suurnopeusrata Vaires'n ja Baudrecourtin välillä ja Tonavan ratayhteyden parantaminen Salzburgin ja Wienin välillä. Muilta osin ja etenkin jäsenvaltioiden (Ranskan ja Saksan, Saksan ja Itävallan) välisillä rajat ylittävillä rataosuuksilla on esiintynyt merkittäviä viivästyksiä varsinkin rahoitukseen liittyvistä syistä.
Arvoisa puhemies, komissio aikoo nimittää eurooppalaisen koordinaattorin tähän hankkeeseen osallistuvien kansallisten ja alueellisten, julkisten ja yksityisten kumppanien toimien yhteensovittamisen parantamiseksi. Julkenen toivoa, että minä itse voin ehdottaa pikaisesti tällaisen koordinaattorin nimittämistä komissiolle. Komissio on jo muutamien vuosien ajan antanut merkittävää rahoitusta tällaisille hankkeille. Saksan ja Itävallan väliselle Euroopan laajuiselle ratahankkeelle on myönnetty 315 miljoonaa euroa Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskevasta talousarvio-otsakkeesta, ja vuosille 2005 ja 2006 on suunniteltu myönnettävän 66 miljoonaa euroa lisämäärärahoja, ja komissio on ehdottanut, että Euroopan laajuisen liikenneverkoston talousarviota kasvatetaan 20 miljoonaan euroon vuosina 2007–2013.
Arvoisa puhemies, on ilmeistä, että tätä ehdotusta koskevan talousarvion hyväksyminen on ehdoton vähimmäisvaatimus sille, että voimme vauhdittaa Euroopan laajuisen ratayhteyden kaltaisia hankkeita. Toivon hartaasti, että jäsenvaltiomme hyväksyvät komission ehdottamat rahoitusnäkymät. 
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin todeta aluksi, että olen tyytyväinen komission jäsenen antamaan hyvin konkreettiseen vastaukseen ja myös siihen, että hän aikoo nimetä tällaisen koordinoijan. Mielestäni tämä on tärkeää, sillä muutoin tämä tärkeä ratayhteys, jota voitaisiin ulottaa myöhemmin myös Prahaan ja muihin kaupunkeihin, jää vain toiveuneksi. Mielestäni meidän on vaadittava tämän hankkeen nopeaa täytäntöönpanoa.
Haluan myös esittää komission jäsenelle kaksi hyvin erityistä lisäkysymystä. Ensinnäkin, miten Strasbourgin ja Kehlin välinen Reinin siltaa koskeva suunnitelma on edennyt. Kuten kaikki tiedämme, siltahan on nyt yksiratainen, ja sen parantaminen on ensisijaisen tärkeää. Se on pieni mutta hyvin tärkeä osa koko hanketta. Toiseksi, mitä voitte kertoa Brysselistä Luxemburgin kautta Strasbourgiin johtavasta poikittaisyhteydestä, josta myös on keskusteltu? 
Barrot,
   . Kiitän arvoisaa jäsentä tästä merkityksellisestä kysymyksestä. Kun suuntaviivoja tarkistettiin huhtikuussa 2004, niihin lisättiin Stuttgartin, Münchenin, Salzburgin, Wienin, Bratislavan ja Budapestin väliset pääradan itäiset rataosuudet, joita ovat Baudrecourtin, Strasbourgin ja Stuttgartin radat ja Reinin ylittävä Kehlin silta, joka on ensisijainen hanke nro 17.
Baudrecourtin ja Strasbourgin väliseen ratayhteyteen liittyvien töiden pitäisi alkaa vuoden 2010 tienoilla. Strasbourgin ja Appenweierin välille suunniteltu Kehlin silta, jonka mainitsitte, on eräs suuri pullonkaula, joten Saksaa ja Ranskaa koskevat ensisijaiset suunnitelmat ovat muuttuneet. Saksan ja Ranskan hallitukset ovat antaneet yhteisen julistuksen, jonka mukaan nyt näyttää siltä, että hanke voitaisiin saattaa päätökseen vuoteen 2010 mennessä.
Toivon, että tämä ensisijainen hanke voidaan toteuttaa, jotta näiden kahden jäsenvaltion, Ranskan ja Saksan, välille ja samalla monien muiden jäsenvaltioiden välille luodaan yhteys. Tämä hanke hyödyttää koko Eurooppaa ja näin ollen luonnollisestikin myös Strasbourgia. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, katsotteko te, arvoisa komission jäsen, että jäsenvaltioiden väliset rajanylityspaikat voisivat olla oikeutettuja saamaan erityistä tukea, ja onko todellakin välttämätöntä, että rakennettava ratayhteys on nimenomaan suurnopeusrata? 
Barrot,
   . Voimme varmastikin määrittää jäsenvaltioiden väliset yhteydet erääksi ensisijaiseksi tavoitteeksi unionin saamien taloudellisten varojen rajoissa. En sulje pois mahdollisuutta lisätä merkittävästi tämäntyyppiselle toiminnalle annettavaa tukea. 
Sonik (PPE-DE ).
     Arvoisa komission jäsen, mainitsitte Pariisista Budapestiin Berliinin, Bratislavan ja Prahan kautta johtavan yhteyden. Onko Itä- ja Pohjois-Eurooppaan suunniteltu vastaavanlaista ratayhteyttä, esimerkiksi Pariisista Berliinin kautta Varsovaan tai etäämmälle? 
Barrot,
   .  Euroopan laajuisten hankkeiden koko ajatus on tietenkin siinä, että ne ovat liikennekäytäviä. On täysin selvää, että haluan ehdottaa komissiolle koordinaattorin nimittämistä nimenomaan siksi, että näkisimme, miten kaikkia hankkeeseen liittyviä rataosuuksia käsitellään aikanaan osana tätä liikennekäytävää. 
Puhemies.
Onko olemassa todisteita siitä, että vasemmanpuoleisen liikenteen maista tulevat kuljettajat joutuvat todennäköisemmin liikenneonnettomuuteen oikeanpuoleisen liikenteen maissa kuin kyseisten maiden asukkaat ja vastaavasti oikeanpuoleisen liikenteen maista tulevat kuljettajat vasemmanpuoleisen liikenteen maissa? Lisääkö jakautuminen oikeanpuoleisen ja vasemmanpuoleisen liikenteen maihin maanteiden liikenneonnettomuuksien määrää ja niiden vakavuutta? 
Barrot,
   . Vastaan John Purvisin kysymykseen ensinnäkin siten, että kiinnitämme tietenkin suurta huomiota tällaisiin tieonnettomuuksien aiheuttamiin ongelmiin ja että, kuten totesimme aiemmin ajokortteja koskevan mietinnön käsittelyn yhteydessä, kaikki nämä ongelmat ovat hyvin tärkeitä.
Tämän todettuani haluan sanoa, että sen enempää komissiolla kuin jäsenvaltiollakaan, jota asia eniten koskettaa, nimittäin Yhdistyneellä kuningaskunnalla ei ole tilastotietoja, jotka osoittaisivat suoraan vasemmanpuoleisen tai oikeanpuoleisen liikenteen vaarat. Ylipäätään niiden onnettomuuksien määrä, joissa mannereurooppalaiset autoilijat ovat osallisina Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja päinvastoin, on liian pieni, jotta voisimme tehdä siitä tilastollisia arvioita tai muita päätelmiä. Tämä on vastaukseni jäsen Purvisin kysymykseen. 
Purvis (PPE-DE ).
   Arvoisa komission jäsen, teillä ei ehkä ole asiaa koskevia tilastotietoja, mutta ainakin minä joudun aivan liian usein lukemaan vaalipiirini Skotlannin sanomalehdistä, miten ulkomaisia matkailijoita kuolee tai loukkaantuu Skotlannin maanteillä ja etenkin teillä, joissa kaksikaistaiset ajotiet muuttuvat nelikaistaisiksi ja nelikaistaisista taas kaksikaistaisiksi.
Voiko komission jäsen käynnistää asiaa koskevien tilastotietojen keruun sen toteamiseksi, olisiko asialle tehtävä jotain – olisiko asianomaisia jäsenvaltioita mahdollisesti kannustettava varmistamaan, että mahdollisimman monet tärkeimmistä pääväylistämme ovat nelikaistaisia – esimerkiksi Perthin ja Invernessin välinen valtatie? Haluaisin myös tietää, onko pohdittu tarvetta yhdenmukaistaa käytäntöä, millä puolen tietä Euroopassa ajetaan. 
Barrot,
   . En epäröi vastata jäsen Purvisille, että tähän kysymykseen on sovellettava toissijaisuusperiaatetta, ja jäsenvaltioiden on todellakin itse päätettävä, onko infrastruktuureja parannettava. Haluaisin sanoa jäsen Purvisille, ettei meillä ole aikomusta yhdenmukaistaa sitä, millä puolen tietä Euroopan unionissa ajetaan, kun otetaan huomioon siirtymävaiheeseen liittyvät kohtuuttomat kustannukset ja onnettomuuksien määrän ennakoitavissa oleva kasvu.
Ehdottamanne parannukset ovat kuitenkin järkeviä, ja katson, että kyseessä olevien jäsenvaltioiden olisi pyrittävä vastaamaan niihin. Komissio on joka tapauksessa tyytyväinen toimiin, joilla lisätään tietoa Euroopassa tapahtuvien onnettomuuksien syistä, ja se on ottanut tehtäväkseen ehdottaa toimenpiteitä, joilla autetaan puolittamaan tieliikenneonnettomuuksien kuolonuhrien määrä. 
Schierhuber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin vielä palata komission jäsenen jäsen Purvisin viimeksi esittämään kysymykseen antamaan vastaukseen.
Me kaikki tiedämme, että jokainen tieliikenteen kuolonuhri on liikaa. Koska tulen jäsenvaltiosta, jossa toissijaisuutta korostetaan voimakkaasti, uskon, että puhuttaessa nimenomaan yhdenmukaisista säännöistä, joita tarvitsemme maantieliikenteen, nopeusrajoitusten ja muiden sääntelemiseksi, meidän on kysyttävä komissiolta, onko keskusteltu tai arvioitu, minkälaisiin toimenpiteisiin tässä tilanteessa olisi järkevää ryhtyä. 
Barrot,
   . Arvoisa jäsen Schierhuber, meillä on määräaika. Tarkoitan tällä sitä, että vuosi 2005 on unionin laatiman, kuolonuhrien määrän puolittamiseen tähtäävän kymmenvuotisohjelman puoliväli. On ilmeistä, että vuonna 2005 tehdään myös yleinen arviointi. Keräämme parhaillaan tietoja, jotta voimme vauhdittaa toiseen vaiheeseen liittyviä toimenpiteitämme ja saavuttaa tämän kunnianhimoisen mutta keskeisen tavoitteen, joka liittyy unionin tieliikenteessä tapahtuvien kuolinonnettomuuksien puolittamiseen. Kiitos siitä, että jaatte kanssamme tämän huolenaiheen, josta kaikkien olisi oltava tietoisia. 
Puhemies.
Satamapalveluja koskevassa direktiiviehdotuksessaan (KOM(2004)0654/lopullinen) komissio antaa tähän asti selkeimmän määritelmän omahuolinnasta ja sen soveltamisesta. Tästä huolimatta monet suuret järjestöt, kuten Euroopan kuljetustyöntekijöiden liitto ja Euroopan satamayhteisö, ovat huolissaan sosiaalisten häiriöiden mahdollisuudesta satamissa, mahdollisten investoijien kaikkoamisesta sekä tästä johtuvasta kilpailukyvyn laskusta. Mitä komissio vastaa ammattijärjestöjen huolenaiheisiin ja kuinka se aikoo taata, että ammattiliittoihin jo kuuluvat työntekijät eivät joudu sellaisen syrjinnän kohteeksi, joka saattaa johtaa heidän työllisyysnäkymiensä ja palkkansa alenemiseen?
Kuinka komissio aikoo vastata edellä mainittujen ammattijärjestöjen väitteeseen siitä, että omahuolintalauseke on ristiriidassa Kansainvälisen työjärjestön satamatyötä koskevan yleissopimuksen nro 137 kanssa? 
Barrot,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin vastata jäsen Papadimoulisille, että komission ehdottamassa satamapalveludirektiiviin liittyvässä tekstissä ilmaisu "omahuolinta" ja sen soveltaminen määritetään entistä yksityiskohtaisemmin. Keskustelu satamapalveluja koskevasta direktiiviehdotuksesta ei kuitenkaan ole vielä päässyt kunnolla käyntiin.
Kesäkuulle suunniteltu, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa järjestettävä kuuleminen on erinomainen tilaisuus pohtia yksityiskohtaisemmin perusnäkökohtia, kuten yhteiskunnallisia näkökohtia, ja kuulla kaikkien asianosaisten mielipiteet. Ehdotuksessa omahuolinta edellyttää lupaa, jonka perusteita ovat palkka- ja työolot. Luvan käyttöönotolla pyritään varmistamaan muun muassa se, että omahuolitsijat noudattavat satamissa sovellettavia palkka- ja työehtoja.
Siksi komissio ei usko, että sen ehdotuksella ja etenkään omahuolintalausekkeilla olisi kielteisiä vaikutuksia satama-alalla jo nyt työskentelevien ihmisten työllisyyteen ja tuloihin.
Lisäksi komissio katsoo, että sen direktiiviehdotuksessa mainittujen periaatteiden ja sääntöjen soveltaminen johtaa lisääntyvän liikenteen siirtymiseen meriliikenteeseen, millä lisätään epäilemättä liiketoimintaa ja luodaan uusia työpaikkoja Euroopan satamissa.
Kun komissio esitteli direktiiviehdotuksensa, se kehotti jäsenvaltioita ratifioimaan kansainvälisten järjestöjen puitteissa tehdyt yleissopimukset ja etenkin Kansainvälisen työtoimiston asiaa koskevat yleissopimukset, kysymyksessänne mainitsemanne satamatyötä koskeva ILO:n yleissopimus mukaan luettuna.
Toivon, että kesäkuussa järjestettävässä kuulemisessa ehdotuksen tarkastelu tuottaa tulosta ja että saamme aikaan tasapainoisen tekstin, jonka avulla voimme elvyttää tätä alaa. Samalla on tietenkin pidettävä kiinni työoloja koskevista vaatimuksista, jotka ovat minulle henkilökohtaisesti hyvin tärkeitä. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa komission jäsen, sallinette minun väittää toisin. Olen tässä asiassa eri mieltä kanssanne. Kun komissio esitteli ehdotuksensa neuvostolle joulukuussa 2004, ammattiyhdistysten lisäksi monet jäsenvaltiot esittivät arvostelua. Näistä Ranska, Saksa, Englanti, Ruotsi ja Belgia arvostelivat komissiota siitä, ettei se huolehtinut aiheen riittävästä kuulemisesta eikä tutkinut esityksen seurauksia. Kun otetaan huomioon kielteinen suhtautuminen komission esittämään ehdotukseen, jonka Euroopan parlamentti torjui, aiotteko tarkastella uudelleen ehdotuksen sisältöä vai aiotteko edetä ehdotuksessa reaktioista huolimatta? 
Barrot,
    Arvoisa jäsen Papadimoulis, ehdotus torjuttiin lainsäädäntömenettelyn lopussa, kun työt oli jo saatettu loppuun. Tämän takia komissio ei kirjoittanut tekstiä kokonaan uudelleen, vaan se halusi ottaa huomioon keskustelujen aikana esitetyt huolenaiheet ja näkökohdat. Mielestäni komissio oli oikeassa varatessaan itselleen aikaa ja antaessaan itselleen mahdollisuuden kuulla kaikkia osapuolia. Huolehdin henkilökohtaisesti siitä, että tätä keskustelua käydään hyvin huolella. 
Puhemies.
Bulgarian ja Romanian lähestyvä liittyminen samoin kuin Balkanin maiden ja EU:n suhteiden siirtyminen tiivistetympään yhteistyöhön (vakautus- ja assosiaatiosopimukset, liittymistä valmisteleva strategia) nostavat esiin kysymyksen Kaakkois-Euroopan talousalueen yhdentymisestä, ennen kaikkea tieinfrastruktuurin ja rautatieliikenteen osalta.
Mitä konkreettisia aloitteita komissio on tehnyt tai aikoo tehdä vertikaalisten ja horisontaalisten rajatylittävien (kansainvälisten) yhteyksien luomiseksi ja vastaavan infrastruktuurin luomiseksi, jolla helpotetaan Kreikan, ehdokasvaltioiden ja muiden sellaisten Kaakkois-Euroopan maiden välistä rajatylittävää kauppaa, jotka valmistautuvat päättäväisesti suuntautumaan kohti Euroopan unionia? 
Barrot,
    Haluaisin vastata jäsen Papastamkosille, että komissio määritti liittymisneuvottelujen aikana ja yhteisymmärryksessä asianomaisten valtioiden kanssa Romanian ja Bulgarian tulevat Euroopan laajuiset maantie- ja rautatieverkostot. Tärkeimmät yhteydet luodaan Kreikan kanssa.
Euroopan parlamentti ja neuvosto päättivät huhtikuussa 2004 Euroopan laajuisten verkostojen ensisijaisista hankkeista. Kreikan ja sen pohjoisten naapureiden ja Keski-Euroopan välisiä yhteyksiä parannetaan kahden hankkeen avulla: moottoritiellä Ateena – Sofia – Budapest ja päärautatieyhteydellä Ateena – Sofia – Budapest – Wien – Praha – Nürnberg. Länsi-Balkanin maat ja komissio allekirjoittivat 11. kesäkuuta 2004 yhteisymmärryspöytäkirjan edistääkseen alueen strategisia verkostoja, kuten komission aiemmin vuonna 2001 laatimassa kertomuksessa vahvistetaan. Siksi myös komissio on aktiivisesti mukana asianomaisten maiden toimissa, joilla pyritään kehittämään yleiseurooppalaisia liikennekäytäviä ja etenkin neljää tällaista liikennekäytävää. Liikennekäytävät 4, 8, 9 ja 10 koskevat Kreikkaa ja sen yhteyksiä Lounais-Eurooppaan.
Arvoisa jäsen Papastamkos, komissio perusti hiljattain minun ehdotuksestani korkean tason työryhmän, jonka puheenjohtajana toimii komission entinen varapuheenjohtaja Loyola de Palacio ja jonka tehtävänä on määrittää vuoden 2005 loppuun mennessä ensisijaiset väylät tai hankkeet, joilla yhdistetään laajentunut Euroopan unioni sen itäisiin ja eteläisiin naapureihinsa. Tässä yhteydessä tarkastellaan myös Kreikan yhteyksiä Länsi-Balkanin naapureihin. Viime vuosina komissio on kohdentanut Euroopan laajuisia verkostoja koskevasta talousarviosta, rakenteellisista rahoitusvälineistä tai Phare- ja Cards-ohjelmista suuria summia maantie- ja rautatiehankkeille, jotka liittyvät Kreikan ja sen pohjoisten naapureiden välisiin pääväyliin. Komissio aikoo myös lisätä toimiaan vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymien rajoissa. En kuitenkaan halua enää toistaa juuri esittelemiäni yksityiskohtia.
Asianomaisten valtioiden on itse tehtävä aloite sellaisten hankkeiden valmistelemiseksi ja ehdottamiseksi, joita voitaisiin tukea yhteisön varoilla ja Euroopan investointipankin lainoilla. 
Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen yksityiskohtaisesta vastauksestaan. Huolenaiheeni johtuu siitä, että kyseinen talousalue on edelleen pirstaleinen ja eristäytynyt, ja sen alueellisen yhdentymisen ja Eurooppaan yhdentymisen tiellä on edelleen esteitä.
Esitän seuraavan lisäkysymyksen: aikooko komissio tosissaan antaa entistä suuremman painoarvon niille liikenneverkoille, joilla toisaalta edistetään Etelä-Euroopan yhdentymistä ja toisaalta yhdistetään ne Euroopan laajuisiin verkkoihin ja edistetään siten näiden maiden – Kaakkois-Euroopan maiden – ja Euroopan unionin välisiä yhteyksiä ja koko talousalueen yhdentymistä. 
Barrot,
    Arvoisa jäsen Papastamkos, se on eräs ensisijaisista hankkeistamme. Nyt kun Euroopan unioni on laajentunut ja Romanian ja Bulgarian liittyminen lähestyy, naapuruuspolitiikkamme alkaa hahmottua. Siksi katson, että tässä uudessa tilanteessa meidän on asetettava etusijalle ne liikennekäytävät ja -väylät, joihin kiinnititte huomiomme. Haluaisin myös sanoa, että odotan paljon Loyola de Palacion kertomukselta. On selvää, että hän laatii sitä antaumuksella, ja olen varma, että hän kuulee asiasta kaikkia jäsenvaltioita. 
Puhemies.
Espanjan rautatiet vapautettiin säännöstelystä 1. tammikuuta 2005 direktiivin 2004/51/EY(2) nojalla. Lissabonin tavoitteiden saavuttamisen ja Euroopan kilpailukyvyn varmistamisen kannalta kilpailun avaaminen on hyvin tärkeää. On kuitenkin olemassa seikkoja, jotka voivat estää säännöstelyn täydellisen purkamisen. Esimerkiksi puutteet turvallisuustodistusten yhdenmukaistamisessa voivat muodostaa tällaisen esteen.
Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä toteuttaakseen rautateiden vapauttamisen kaikkine käytännön seurauksineen ja estääkseen tiettyjä jäsenvaltioita tekemästä sisäisiä järjestelyjä, jotka voivat vaikeuttaa säännöstelyn purkamista? 
Barrot,
    Arvoisa jäsen Guardans Cambó, komissio varmistaa, että jäsenvaltiot panevat täytäntöön yhteisön säännöstön rautatieliikenteen alalla.
Tähän mennessä jäsenvaltioiden olisi pitänyt panna täytäntöön "rautateiden infrastruktuuripakettia" koskevat direktiivit ja rautateiden yhteentoimivuudesta annetut direktiivit. Rautateiden rahtiliikennemarkkinoiden avaamisesta totean, että jäsenvaltioiden olisi pitänyt panna täytäntöön "infrastruktuuripakettia" koskevat direktiivit ja etenkin direktiivi 2001/12 viimeistään 15. maaliskuuta 2003. Komissio on käynnistänyt rikkomismenettelyt täytäntöönpanotoimien, tai ainakin joidenkin täytäntöönpanotoimien, ilmoittamisen laiminlyönnin takia Saksaa, Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Kreikkaa ja Luxemburgia vastaan. Tuomioistuin totesi maat syyllisiksi loka-marraskuussa 2004. Alankomaita, Belgiaa ja Espanjaa vastaan on käynnistetty rikkomismenettelyt riittämättömän tai virheellisen täytäntöönpanon johdosta.
Komissio varmistaa vastakin, että jäsenvaltiot täyttävät kaikilta osin yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevat velvoitteensa. Se tekee näin varsinkin mainitsemanne direktiivin yhteydessä, joka on pantava täytäntöön 31. joulukuuta 2005 mennessä. Komissio seuraa rautatieinfrastruktuurin käyttöä koskevan uuden sääntelykehyksen tosiasiallista täytäntöönpanoa hyvin tiiviisti jäsenvaltioiden ja markkinatoimijoiden edustajista muodostuvan työryhmän välityksellä ja niitä rohkaistaan vaihtamaan tietoa kilpailumarkkinoiden kehittymistä koskevista arvioista ja kokemuksista komission kanssa.
On myös muita elimiä, joiden tehtävänä on seurata ja arvioida tasavertaista pääsyä markkinoille. Tällaisia ovat esimerkiksi edellä jo mainitsemallani rautateiden kehittämisestä annetulla direktiivillä 2001/12 perustettu neuvoa-antava sääntelyelin ja monet muut työryhmät, kuten rautatiealan sääntelyelinten työryhmä tai rautatielupia ja turvallisuustodistuksia myöntävien viranomaisten työryhmät.
Saanen sanoa teille arvoisa jäsen Guardans Cambó, että mielestäni tämä on hyvin tärkeä kysymys, sillä on ensisijaisen tärkeää, että meillä on voimakas rautatieala, jotta unionin ei tarvitse aina turvautua maantieliikenteeseen. Se olisi vahingollista paitsi ympäristölle myös kilpailukykyisen unionin edellyttämälle liikkuvuudelle Euroopassa pullonkaulojen syntymisen takia. Lisäksi se heikentäisi unionin kansalaisten matkustusmukavuutta. 
Guardans Cambó (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, kuten olette todennut, rautatieliikenteen vapauttamiseen kohdistuu suuria odotuksia. Tietänette kuitenkin, että etenkin turvallisuustodistukset – mainitsemani esimerkki liittyy maahan, jonka ehkä tunnette muita paremmin – estävät markkinoiden aidon vapauttamisen, kuten tapahtui aikanaan tavaroiden alalla. Tavaraliikenteessä tällaisia kutsutaan vaikutukseltaan vastaaviksi toimenpiteiksi; rajoituksiksi, joilla on vastaava vaikutus kuin aidoilla rajoitteilla.
Siksi haluaisin, että komissio paitsi tarkistaa, että itse vapauttamistoimet on pantu täytäntöön periaatteen mukaisesti, myös varmistaa, ettei toimien tosiasialliselle täytäntöönpanolle ole konkreettisia esteitä käytännössä. 
Barrot,
    Arvoisa jäsen Guardans Cambó, voin kertoa teille, että yhdyn täysin huolenaiheeseenne. Meidän on huolehdittava siitä, ettei rautatiemarkkinoiden vapauttamisen tiellä ole minkäänlaisia piiloesteitä. Mainitsitte etenkin turvallisuustodistukset. Tarvitsemme selvästikin riippumatonta viranomaista, joka myöntää turvallisuustodistuksia täysin objektiivisin perustein. Viittasitte myös useisiin jäsenvaltioihin, jotka tunnen hyvin. Haluan vakuuttaa teille, että vaadin niiltä aivan yhtä paljon, ja tulette näkemään sen piakkoin. 
Puhemies.
EU:n alueella sovelletaan erilaisia määräyksiä ajovalojen käytöstä päiväsaikaan, ja eräissä jäsenvaltioissa, kuten Ruotsissa, ajovaloja on käytettävä päiväsaikaan kaikilla maanteillä. Näistä maista saadut kokemukset osoittavat, että ajovalopakko kohentaa liikenneturvallisuutta huomattavasti. Tutkimuksissa on havaittu, että ajovalojen pakollinen käyttö päiväsaikaan vähentää päiväsaikaan tapahtuvia liikennekuolemia jopa 24 prosentilla(3).
Neuvosto pyrkii käsittääkseni edistämään Luxemburgin puheenjohtajakaudella ajovalojen pakollista käyttöä päiväsaikaan koskevaa direktiiviä, ja se on pyytänyt komissiota hyväksymään valmisteltavana olleen ehdotuksen. Komission on kuitenkin kerrottu haluavan lykätä ehdotuksen hyväksymistä kunnes maantieliikenteen kolmannen turvallisuusohjelman väliarviointi on julkaistu (arviointi julkaistaan kesäkuussa).
Voiko komissio vahvistaa, että se on valmistelemassa kyseistä ehdotusta ja että se hyväksytään erittäin kiireellisenä asiana sen sijaan, että odotettaisiin toisen aineiston valmistumista?
Ajovalojen pakollinen käyttö päiväsaikaan on tunnetusti erittäin tehokas ihmishenkiä säästävä keino, josta ei aiheudu suuria kustannuksia ja lisäksi neuvoston puheenjohtaja haluaa asian etenevän. Kuuden kuukauden lisäodotus merkitsisi, että komissio laiminlyö oman jaettuun vastuuseen perustuvan lähestymistapansa liikenneturvallisuutta käsitellessään. 
Barrot,
    Kiitän myös teitä siitä, että olette esittänyt tärkeän kysymyksen, joka toivoakseni auttaa meitä parantamaan tieliikenteen turvallisuutta Euroopassa.
Komissio vahvistaa, että se tarkastelee mahdollisuutta tehdä aloite, joka koskee ajovalojen käyttämistä päiväsaikaan kaikissa moottoriliikennevälineissä. Kuten totesitte, tämä toimi on sisällytetty useisiin kansallisiin tieliikennelakeihin ja monissa muissa jäsenvaltioissa se on vähintäänkin suosituksena. Jos tutkimustulokset osoittautuvat myönteisiksi, komissio aikoo jättää ehdotuksensa juuri mainitsemani Euroopan tieliikenteen turvallisuusohjelman väliarvioinnin julkaisemisen jälkeen. Sen odotetaan valmistuvan kuluvan vuoden toisella vuosipuoliskolla. Jää nähtäväksi, miten ehdotukseen vastataan.
Tällä välin komissio jatkaa neuvottelujaan asianomaisten tahojen ja etenkin moottoriteollisuuden kanssa. Meidän on esimerkiksi pohdittava mahdollisuutta ottaa käyttöön uusissa ajoneuvoissa erikoisvalot, jotka syttyisivät automaattisesti liikkeelle lähdettäessä. Tällaiset uudet valot kuluttavat vähemmän virtaa kuin ajovalot, sillä eräs meille esitetyistä vastaväitteistä koskee ajovalojen päiväkäytön virrankulutusta. Kun saatamme ajan tasalle tieliikenteen turvallisuusohjelmaamme, pyrimme vastaamaan tähän kysymykseen saamiemme kokemusten ja näistä kokemuksista saatujen oppien valossa. 
Hedkvist Petersen (PSE ).
    Monet kiitokset vastauksestanne, joka on mielestäni kannustava. Meidän on hyödynnettävä kaikkia mahdollisuuksia – sekä nykyisiä mahdollisuuksia että eri jäsenvaltioissa esiin tulevia mahdollisuuksia – tieliikenteen turvallisuuden edistämiseksi. On tietenkin esitetty huolenaiheita siitä, että meidän on odotettava ensin arviointia ennen kuin voimme tehdä aloitteita. Haluaisin kysyä komission jäseneltä, aikooko komissio esittää useamman kuin yhden direktiiviehdotuksen väliarvioinnin jälkeen, koska tällaisesta mahdollisuudesta mainitaan nykyisessä maantieliikenteen turvallisuusohjelmassamme. 
Barrot,
    Arvoisa jäsen Hedkvist Petersen, en aio viivästyttää päätösten tekemistä. Uskon, että tekniset asiakirjat ovat saatavana seuraavien kuukausien aikana, minkä jälkeen komission on tietenkin hoidettava velvollisuutensa ja tehtävä ehdotuksia. Haluaisin kiittää teitä etukäteen tuestanne, sillä, kuten tiedätte, jäsenvaltioilla on aina jokin syy torjua tätä alaa koskevat tietyt toimenpiteet, vaikka tiedämmekin, että niiden avulla vähennetään tieliikenteen kuolonuhrien määrää Euroopassa. 
Mitchell (PPE-DE ).
    Voisinko pyytää komission jäsentä toimittamaan eteenpäin tehdyn tutkimuksen, jonka mukaan ajovalojen päiväkäyttö vähentää merkittävästi tieonnettomuuksia. Voinko myös kysyä hänen näkemystään siitä, onko asian soveltaminen parasta jättää jäsenvaltioille? Jos komission jäsen haluaa edistää turvallisuutta, komissio voisi ryhtyä toimiin useilla aloilla – korostan, että esimerkiksi Ranskassa taksiautoilijoiden ei ole pakko käyttää turvavyötä mutta ylitettyään Saksan rajan, turvavyötä on käytettävä. Eikö tämä kysymys ole paras jättää jäsenvaltioiden vastuulle? 
Barrot,
    Muutamissa jäsenvaltioissa ajovalojen päiväkäyttö on jo nyt pakollista. Tällaisia ovat Tšekki, Tanska, Suomi, Italia, Unkari ja Ruotsi. Ranskassa on otettu käyttöön ajovalojen päiväkäyttöä koskeva suositus talvella 2004/2005. Voimme aloittaa keskustelut ajoneuvoteollisuuden kanssa, jotta ajoneuvoihin asennetaan laitteet, jotka sytyttävät ajovalot automaattisesti, kun moottori käynnistyy. Sen jälkeen katsomme, miten sovellamme ajovalojen pakollista päiväkäyttöä kaikkiin moottoriliikennevälineisiin.
Kuten korostitte jäsen Hedkvistin kysymyksen johdosta, erään hiljattain tehdyn tutkimuksen mukaan ajovalojen käyttö päiväsaikaan auttaa vähentämään tieonnettomuuksien määrää merkittävästi, jopa 5–15 prosenttia. Eräs ongelma koski moottoripyöräilijöitä, mutta uskon että kaikki nämä ongelmat ratkaistaan.
Tämän voin kertoa teille tämänhetkisestä tilanteesta. Pyydän parlamentilta vähän kärsivällisyyttä, jotta voimme valmistella tätä lisätoimenpidepakettia Euroopan tieliikenteen turvallisuuden parantamiseksi. 
Puhemies.
Komission ennakkoarvioissa komission toimista viitataan komission tiedonantoon käyttäjien oikeuksista liikennealalla (2004/TREN/052).
Mitä mahdollisuuksia komissiolla on sisällyttää mainittuun tiedonantoon ja tukea siinä yksiselitteisesti oikeutta liikenneinfrastruktuurien turvalliseen käyttöön olipa kyse matkustajista tai kauppatavaroista sekä määrätä pakolliseksi käyttäjien tarpeiden mukainen väylien kunnossapito ja korkealuokkainen suunnittelu ja tieverkon turvallisuuden vaaliminen Euroopan unionin valtioissa?
Barrot,
    Saanen ensin palata vähän taaksepäin: komissio antaa ajovalojen käyttöä koskevan tutkimuksen käyttöönne. Minulla ei ollut tietoja käytössäni, mutta tutkimus on teidän saatavana.
Vastaan nyt jäsen Vincenzin kysymykseen. Kuten komission valkoisessa kirjassa todetaan, 16. helmikuuta annetussa tiedonannossa matkustajien oikeuksien lujittamisesta komissio lupasi, että se tarkastelee vuonna 2005, mikä olisi paras keino parantaa matkustajien oikeuksia eri liikennemuodoissa ja taata ne. Tiedonannossa käsitellään matkustajien oikeuksia maantieliikenteen alalla kansainvälisen linja-autoliikenteen näkökulmasta.
Arvoisa puhemies, totean tieliikenteen turvallisuudesta – ja olemme keskustelleet siitä jo pitkään – että vuonna 2001 laaditussa valkoisessa kirjassa ehdotetaan kuolonuhrien määrän puolittamista vuoteen 2010 mennessä. Nykyisessä 25 jäsenvaltion unionissa kuolonuhrien määrä oli 50 000 vuonna 2001; vuonna 2010 määrä saa olla enintään 25 000. Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat hyväksyneet tämän kunnianhimoisen tavoitteen. Vuonna 2003 komissio hyväksyi toimintasuunnitelman, joka koskee kolmea näkökulmaa; ajoneuvoja, kuljettajan käyttäytymistä ja tieinfrastruktuuria. Tänä vuonna julkaisemme tämän tavoitteen saavuttamiseksi toteutettuja toimia koskevan arvion.
Kuten totesin, ja haluan korostaa tätä, meidän on tehtävä uusia lainsäädäntöehdotuksia, varsinkin tieinfrastruktuuria koskevien tarkastusten ja valvonnan alalla. Haluaisin joka tapauksessa antaa parlamentin tiedoksi, että myös kuljettajien käyttäytyminen on otettava huomioon, ja meidän on katsottava, mitä voimme tehdä yhdenmukaistaaksemme eri puolilla unionia voimassa olevia tämän alan sääntöjä. 
Vincenzi (PSE ).
   – Kiitos arvoisa komission jäsen, pyydän teitä kuitenkin tulkitsemaan yksiselitteisemmin EY:n perustamissopimuksen 16 artiklaa, sillä mielestäni sen mukaan voisi päätellä, että käyttäjillä on oikeus liikkuvuuteen ja näin ollen siihen, että palvelujen alalla laaditaan turvallisuutta koskevat vähimmäisstandardit.
Siksi kysyn teiltä, voimmeko ryhtyä luokittelemaan moottoriteitä tai ainakin periä tiemaksua moottoriteiden käytöstä yleisen edun mukaisena palveluna. Eräänä perusteena voidaan käyttää sitä, että näin estetään, ettei turvallisuuden parantamista koskevalla oikeutetulla vaatimuksella – jonka johdosta ilmaliikenteen alalla ollaan laatimassa matkustajien oikeuksia koskevaa peruskirjaa ja tulevaisuudessa tällainen laaditaan myös rautatieliikenteen alalla – heikennetä tällaisten liikennemuotojen kilpailukykyä moottoriteihin verrattuna. Mielestäni kaikkien asianosaisten asettaminen yhdenvertaiseen toimintaympäristöön ja kaikkien turvallisuuden parantaminen pitäisi olla selvä tavoitteemme. 
Barrot,
    Meidän on laadittava tieliikennettä koskevat säännöt, joita sovelletaan kaikilla pääväylillä samaan tapaan kuin olemme tehneet ilma- ja rautatieliikenteessä. Mikäli mahdollista, aiomme itse asiassa vaatia, että Euroopan laajuisiin verkkoihin sovelletaan samoja sääntöjä. Kuten tiedätte, käsittelemme nyt ongelmia, jotka kuuluvat oikeus- ja sisäasioiden kolmanteen toimenpidepakettiin. Ongelmana ovat ylipäätään seuraamukset; ongelmana ovat ylipäätään valvonta ja rikkomukset. Tätä kaikkea on selvästikin yhdenmukaistettava, ja vaikka se on epäilemättä jokseenkin vaikeaa, se on välttämätöntä. Totean joka tapauksessa Euroopan laajuisista verkoista, että olemme täysin varmoja, että haluamme saada aikaan tämän parannuksen. Aiomme esittää direktiiviehdotuksen Euroopan laajuisten liikenneverkkojen turvallisuuden ja varmuuden parantamiseksi ennen vuoden 2005 loppua. 
Puhemies.
Komission oli määrä esittää ehdotuksensa liikuntaesteisten matkustajien oikeuksia lentoliikenteessä koskevaksi asetukseksi vuoden 2004 ensimmäisellä neljänneksellä. Voiko komissio kertoa, miksi asetusehdotuksen esittäminen on viivästynyt näin paljon? Voiko komissio luvata, ettei lopulliseen asetusehdotukseen sisällytetä lauseketta, jonka perusteella lentoyhtiöt voivat jättäytyä säännösten ulkopuolelle? 
Barrot,
   .  Haluan kiittää arvoisaa jäsentä Howittia hänen kysymyksestään. Kiitän teitä jäsen Howitt, sillä näin saan mahdollisuuden toistaa, miten tärkeänä komissio pitää sitä, että liikuntaesteiset matkustajat voivat luottaa siihen, että heitä kohdellaan oikeudenmukaisesti ja heille taataan asianmukainen apu, jotta he voivat matkustaa luottavaisina kaikkialla Euroopan unionissa.
Vain kolme kuukautta sen jälkeen, kun otin vastaan liikenteestä vastaavan komission varapuheenjohtajan tehtävät toimitin kollegiolle asetuksen, jossa annetaan liikuntaesteisille lentomatkustajille todellisia ja konkreettisia oikeuksia. Sillä pyritään turvaamaan heidän oikeudenmukainen kohtelu estämällä se, että lentoliikenteen harjoittajat tai matkanjärjestäjät kieltäytyvät palvelemasta heitä liikuntaesteen takia, jollei kyse ole perustelluista turvallisuussyistä. Ehdotetussa asetuksessa kehotetaan siten lentoaseman pitäjiä antamaan tarvittava apu lentokentillä veloituksetta ja lentoliikenteen harjoittajia tarjoamaan tarvittavaa apua lentokoneessa samaten veloituksetta. Asetusta sovellettaisiin jäsenvaltioissa sijaitsevilla lentokentillä lähtevään ja saapuvaan liikenteeseen ja kauttakulkuliikenteeseen.
Arvoisa jäsen Howitt, on sanomattakin selvää, että luotan vakaasti parlamentin tukeen, ja olen varma, että teette neuvoston kanssa ahkerasti töitä tämän kysymyksen eteen, jotta se voidaan hyväksyä nopeasti. Kontaktini vammaisjärjestöihin ovat antaneet minulle mahdollisuuden nähdä, minkälaista toivoa tämä asetus herättää, sillä se merkitsee vammaisille syrjimättömän politiikan alkua. Voin kertoa teille, että tämä kysymys on vastakin ensisijainen huolenaiheeni, sillä olen vakuuttunut siitä, että yhdenvertaisten käyttömahdollisuuksien ja liikkuvuuden takaaminen on eräs unionin tavoitteista.
Arvoisa jäsen Howitt, tämän vastauksen halusin teille antaa. Olette oikeassa, asiassa on epäilemättä viivytelty, mutta teemme nyt ahkerasti töitä ja meidän on nyt vietävä asiaa eteenpäin päättäväisesti. 
Howitt (PSE ).
   Arvoisa komission jäsen, voitte luottaa tukeeni ja toivoakseni myös parlamentin tukeen. Arvostelemme komissiota, kun siihen on aihetta, mutta olette esittäneet erinomaisen asetuksen, ja toivon, että se hyväksytään nopeasti. Toivon, että olette tyytyväinen kuullessanne, että eräs halpalentoyhtiö, Easyjet, joka lentää vaalipiirissäni sijaitsevalle Lutonin lentokentälle, on todennut, ettei hintojen tarvitse nousta tämän asetusluonnoksen takia. Tämä kommentti hälventää asetuksen esiin nostamia pelkoja.
Voisiko komission jäsen vastata yhteen minulle esitettyyn kysymykseen: jos tämä on oikea lähestymistapa lentoliikenteeseen, miksei sitä sovelleta myös muihin liikennemuotoihin? 
Barrot,
   Valkoisen kirjan suuntaviivojen mukaisesti komissio sitoutui tiedonannossaan tarkastelemaan vuonna 2005, onko lainsäädäntöä laajennettava siten, että liikuntaesteisten matkustajien suojelua koskevia sääntöjä ulotetaan kattamaan muut liikennemuodot, etenkin laivaliikenne ja kansainvälinen linja-autoliikenne.
Arvoisa jäsen Howitt, tämän todettuani minun on sanottava rautatieliikenteen osalta, että olette selvästikin ymmärtänyt, että kolmas rautatiepaketti sisältää lainsäädäntöehdotuksen, jolla otetaan käyttöön liikuntaesteisten henkilöiden avustamista koskevat vähimmäissäännöt. Tiedän, että parlamentilla on voimakas mielipide tästä kolmannesta rautatiepaketista, eikä se halua, että paketin toimenpiteitä jaetaan osiin. Mielestäni tämä on hyvin tärkeää ja haluan, että tämä liikuntaesteisiä matkustajia koskeva toimenpide lisätään 17. helmikuuta 2005, eli viime torstaina, voimaantulleisiin säännöksiin lennolle pääsyn epäämisestä, lentojen peruutuksista ja myöhästymisestä. Tämä kaikki on osoituksena Euroopan kansalaisille siitä, että unioni, parlamentti, neuvosto ja komissio pyrkivät tekemään kansalaisten jokapäiväisestä elämästä helpompaa ja turvallisempaa. Kiitän teitä joka tapauksessa siitä, että olette korostaneet, miten tärkeää on kiinnittää huomiota liikuntaesteisiin henkilöihin. 
Puhemies.
   Kysymyksiin nro 53 ja 54 vastataan kirjallisesti.
Puhemies.
Epäsuotuisien alueiden tukijärjestelmä on näiden alueiden kannalta tärkeä rahoitusmekanismi. Satatuhatta irlantilaista viljelijää saa tästä järjestelmästä tukea 230 miljoonan euron arvosta.
Vastaisuudessa epäsuotuisien alueiden määrittelyssä käytetään sosioekonomisten arviointiperusteiden sijaan kansallisia haittoja. Voiko komissio taata, että tuensaajien piiriin jo kuuluvat viljelijät saavat jatkossakin entisentasoista tukea? 
Fischer Boel,
   .  Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston tukea maaseudun kehittämiseen koskevista yleisistä säännöksistä annetussa neuvoston asetusluonnoksessa eräs tärkeimmistä näkökohdista liittyy välimuotoalueiden tarkistamiseen.
Komissio on ehdottanut nykyisen luokituksen tarkistamista ensisijaisesti sosioekonomisten perusteiden pohjalta, jotka muuttuvat ajan kuluessa. Näyttää siltä, että vuosikymmeniä luokituksen tekemisen jälkeen, jotkin näistä alueista eivät enää täytä epäsuotuisia alueita koskevia ehtoja niiden sosioekonomisten tekijöiden kehittymisen takia. Sekä tilintarkastustuomioistuimen epäsuotuisassa asemassa olevia alueita koskevassa erityiskertomuksessa että Euroopan parlamentin arviossa esitetään tästä syystä kriittisiä huomautuksia.
Myös omissa arvioissamme vahvistetaan nämä havainnot. Komissio ei voi jättää huomiotta näitä havaintoja, ja se näkyy myös komission ehdotuksessa. Uuden jakson alusta epäsuotuisia alueita olisi tarkasteltava objektiivisten ja ympäristöllisten perusteiden mukaan, jotka eivät muutu ajan kuluessa ja jotka ilmentävät siten pysyvää haittaa, kuten maaperän heikkoa tuottavuutta tai epäsuotuisia ilmasto-oloja.
Uusien sovellettavien perusteiden takia alueet eivät ehkä enää täytä epäsuotuisia alueita koskevia ehtoja ja näiden alueiden maanviljelijät eivät enää ole oikeutettuja välimuotoalueita koskevaan tukeen. Korvauksen taso ja epäsuotuisten alueiden rajaaminen ovat toisistaan erillisiä asioita. Tukea myönnetään hehtaaria kohtia, ja tuella maanviljelijöille on tarkoitus korvata aiheutuneet lisäkustannukset ja tulojenmenetykset, jotka ovat aiheutuneet maataloustuotantoon liittyvistä haitoista kyseisellä alueella.
Seuraavaa ohjelmakautta koskevassa ehdotuksessaan komissio aikoo tehdä eron vuoristoalueille ja muille epäsuotuisille alueille maksettavan enimmäistuen osalta. Koska vuoristoalueet kärsivät vakavimmista haitoista, komissio ehdottaa enimmäismäärän vahvistamista 250 euroon hehtaaria kohden, kun muita luokkia koskevat enimmäismäärät vahvistetaan 150 euroon hehtaaria kohden. 
McGuinness (PPE-DE ).
    Kiitos arvoisa komission jäsen hyvin suorasta ja selkeästä vastauksestanne. Tässä kysymyksessä ei taida olla voittajia, mutta on varmaa, että häviäjiä löytyy.
Voitteko kertoa, milloin ihmiset saavat tietää, vähennetäänkö vai lisätäänkö heidän alueelleen uuden luokituksen perusteella myönnettävää tukea? 
Fischer Boel,
   .  Tarkastelemme parhaillaan uusia epäsuotuisia alueita koskevia ehtoja. Sovimme niistä hyvin pian, ennen maaliskuun puoliväliä. Olette oikeassa siinä, että tässä kysymyksessä löytyy häviäjiä, mutta olen täysin varma, että myös voittajia löytyy. 
Aylward (UEN ).
    Miten komission jäsen voi perustella ehdotettujen muutosten toteuttamista nyt, kun yhteistä maatalouspolitiikkaa on tarkistettu perusteellisesti? Minun maassani Irlannissa, jossa olemme juuri irrottaneet tuet tuotannosta 1. tammikuuta 2005 alkaen, maanviljelijät pitävät tulevaisuuttaan hyvin epävarmana tulojen vuoksi. Voiko komission jäsen lisäksi harkita päätösten lykkäämistä, kunnes ihmisillä on ollut mahdollisuus päästä jaloilleen uudessa järjestelmässä? 
Fischer Boel,
   .  Tämä liittyy neuvostossa ja parlamentissa maaseudun kehittämispolitiikkaa koskevasta uudesta asetuksesta parhaillaan käytäviin poliittisiin keskusteluihin. Epäsuotuisista alueista käytävän keskustelun eriyttäminen ja niitä koskevan erillisen päätöksen tekeminen ei mielestäni tule kysymykseen. Teillä on kuitenkin mahdollisuus esittää lausuntonne parlamentissa maaseudun kehittämispolitiikkaa koskevasta uudesta lainsäädännöstä järjestettävässä keskustelussa. 
Schierhuber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olen hyvin tyytyväinen komission jäsenen jäsen McGuinessin esittämään kysymykseen antamaan rehelliseen vastaukseen. Arvoisa komission jäsen, tästä huolimatta jatkuva aluekehittäminen, vuoristoalueiden ja epäsuotuisten kehittäminen mukaan luettuna, on myös teidän etujenne mukaista, sillä aluekehitystoimilla mahdollistetaan se, että nämä alueet voivat osallistua yleiseen vaurauteen ja Euroopan unionin sosiaalisen kehitykseen, ja siksi näitä kompensoivia korvauksia ei saa lakkauttaa äkillisesti alueilla, joilla ne on määrä lopettaa. 
Fischer Boel,
   .  Eräs syy sille, miksi tästä aiheesta keskustellaan nyt, on se, että tilintarkastustuomioistuin on korostanut nykyisen tilanteen ylläpitämiseen liittyviä vaikeuksia. Asiat ovat muuttuneet viime vuosikymmenien aikana, ja 20–25 vuotta sitten epäsuotuisiksi alueiksi luokitellut alueet eivät ehkä enää täytä samoja perusteita. Siksi on tehtävä muutoksia. 
Puhemies.
Vuoristoalueiden määritelmä on vahvistettu Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun asetuksen (EY) 1257/99(4) 18 artiklassa. 
Määritelmä on kuitenkin liian suppea, minkä vuoksi jo vuosia on ollut puhetta, että vuoristoalueet olisi määriteltävä uudestaan.
Syyskuussa 2002 saamani ilmoituksen mukaan uusi määritelmä on tulossa pian. Mitään muutoksia ei ole kuitenkaan edelleenkään tehty.
Voiko komissio ilmoittaa, milloin vuoristoalueiden ja vuoristometsien määritelmää tarkistetaan ja milloin uusi määritelmä julkaistaan? 
Fischer Boel,
   . Vuoristoalueita koskeva määritelmä perustuu yksinomaan luonnonhaittoihin, kuten korkeuteen ja kaltevuuteen tai näiden kahden yhdistelmään. Toisin kuin epäsuotuisten alueiden määritelmää vuoristoalueiden määrittämisperusteita ei kyseenalaisteta Euroopan tilintarkastustuomioistuimen hiljattain laatimassa erityiskertomuksessa epäsuotuisille alueille annettavasta tuesta, jonka mainitsin edellä antamassani vastauksessa.
Maaseudun kehittämisohjelmien arvioinnit osoittavat, miten tärkeä epäsuotuisille alueille annettava tuki on vuoristoalueiden maatalousväestön ja vuoristoalueiden maankäytön, myös maisemanhoidon ja ympäristönsuojelun, tukemiseksi. Näistä syistä komissio ei ehdottanut tällaisten epäsuotuisten alueiden luokitteluperusteiden muuttamista.
Ehdotuksessaan neuvoston asetukseksi maaseudun kehittämiselle ensi ohjelmakaudella annettavasta tuesta komissio tekee eron vuoristoalueille ja muille epäsuotuisille alueille annettavan enimmäiskorvauksen osalta. Koska vuoristoalueet kärsivät vakavimmista haitoista, näille alueille annettavaa enimmäiskorvausta ehdotetaan lisättävän 200 eurosta 250 euroon hehtaaria kohden. 
Ebner (PPE-DE ).
    Arvoisa komission puheenjohtaja, kiitän teitä selvästä vastauksestanne, ja siitä, että tiedotitte meille, että komissio aikoo tehdä tällaisen eron ensi ohjelmakaudella. Minua kiinnostaisi tietää myös, olisiko järkevää – ja voisitteko tarkastella tätä vaihtoehtoa – ottaa käyttöön vuoristoalueita koskevat perusteet, joiden mukaan vuoristoalueisiin luokitellaan tietyssä korkeudessa olevat ja tietyn kaltevuusasteen alueet, toisin sanoen voitteko vahvistaa objektiiviset perusteet, joilla estetään päällekkäiset ja rinnakkaiset tuet. 
Fischer Boel,
   .  Ymmärrän, että olette hyvin kiinnostunut tästä erityisestä kysymyksestä, sillä se on hyvin tärkeä maaseutualueiden asutuksen säilyttämiseksi jatkossakin.
Olen kuunnellut ehdotustanne. Tällä hetkellä se ei sisälly suositukseen ja luulen, että sen sisällyttäminen tekstiin olisi vaikeaa. Käsittääkseni haluatte, että sääntely perustuu vuoristoalueiden kaltevuuteen. Katson, että tällainen sääntely olisi erittäin vaikea toteuttaa ja se aiheuttaisi monia ongelmia tilintarkastustuomioistuimessa, sillä tällaisten vuoristoalueiden määritelmää voitaisiin tulkita eri tavoin. 
Puhemies.
Irlannissa saatettiin tiedoksi 12. tammikuuta 2005, että toinen maan kahdesta jäljellä olevasta sokeritehtaasta suljetaan. Päätös on mitä todennäköisimmin seurausta sokeriteollisuuden tulevaisuuden näkymistä esitetyistä kielteisistä arvioista.
Eikö komissionkin mielestä tehtaan sulkemisella ole syvällekäyviä vaikutuksia kyseisen alueen paikallistalouteen? Voisiko komissio ilmoittaa selvästi, ettei se salli uuden järjestelmän yhteydessä – missään olosuhteissa – kansallisten sokerikiintiöiden siirtämistä, koska se voisi johtaa jäsenvaltion – tässä tapauksessa Irlannin – sokeriteollisuuden täydelliseen romahtamiseen? 
Fischer Boel,
   .  Sokerialan yhteisellä markkinajärjestelyllä vahvistetaan sokerintuotantokiintiöt alueittain. Jäsenvaltioiden viranomaiset myöntävät nämä kiintiöt sokerialan tuotantoyrityksilleen. Kunkin yrityksen tehtävänä on päättää omasta tuotannostaan ja organisoida sitä yhden tai useamman tuotantolaitoksen kesken omien perusteidensa mukaisesti.
Se, että jokin yritys sulkee yhden tehtaistaan ja keskittää tuotantonsa vain yhteen tuotantolaitokseen – kuten Irlannin tapauksessa – ei vaikuta maan kiintiöön tai alenna sen kokonaistuotannon määrää. Irlantilaiset maanviljelijät voivat siten edelleenkin tuottaa saman määrän sokerijuurikkaita kuin ennen tehtaan sulkemista.
Tuotannon keskittäminen ja järkeistäminen on yleistä teollisuuden rakenteen uudistamisen yhteydessä, ja sokerialalla se ilmentää kymmenen viime vuoden aikana kehittynyttä suuntausta, sillä 15 jäsenvaltion EU:ssa sokeritehtaiden määrä on lähes puolittunut.
Komissio ehdotti heinäkuussa 2004 sokerialan uudistuksesta antamassaan tiedonannossa jäsenvaltioiden välistä kiintiöiden siirtojärjestelmää unionin sokerialan kilpailukyvyn lisäämiseksi. Se sallisi kilpailukykyisempien yritysten ostaa niiden yritysten kiintiöt, jotka päättävät lopettaa toimintansa uudistuksen jälkeen, ja siten mukautua alhaisempiin markkinahintoihin.
Tehottomat tuottajat voisivat myydä kiintiönsä ja hyötyä siten jollakin tavoin kiintiöiden arvosta. Jollei kukaan ole kiinnostunut kiintiöiden ostosta samassa tai jossakin toisessa jäsenvaltiossa, yritys voi hakea tuotantosuunnan muuttamiseen tukea, jolla helpotetaan tehdasalueen palauttamista ympäristön kannalta hyvään kuntoon ja henkilöstön uudelleenjärjestelyä.
Neuvostossa ja parlamentissa käydyissä keskusteluissa on tuotu esiin muutamia jäsenvaltioita ja asianosaisia koskevia hyvin voimakkaita huolenaiheita, jotka liittyvät kiintiöiden kansainväliseen siirtojärjestelmään. Tässä yhteydessä komission on korostettava, että Euroopan sokerialan kilpailukykyä on parannettava, jotta Euroopan unionissa varmistetaan kestävä, pitkän aikavälin perusta sokerintuotannolle. Eräs tapa varmistaa se on ottaa käyttöön kiintiöiden siirtojärjestelmä jäsenvaltioiden välillä. Vaihtoehtoisia ja täydentäviä ratkaisuja ei ole kuitenkaan suljettu pois, vaan niitä arvioidaan parhaillaan. 
Aylward (UEN ).
    Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Pahimmat pelkoni ovat valitettavasti toteutuneet sen jälkeen kun viimeksi keskustelin kanssanne, sillä Irlannissa suljetaan yhdestä kahteen sokeritehdasta ja tehtaan työpaikat häviävät.
Voinko pyytää teiltä varmistusta tai vähintäänkin yhtä taetta sille, että kun ehdotuksenne lopultakin tulevat käsiteltäväksemme, ette salli kiintiöiden myymistä kansallisten rajojen yli? Sitä ei ole sallittu koskaan aiemmin, ja se merkitsisi varmastikin Irlannin sokerintuotannon loppumista.
Toiseksi kun laaditte ehdotuksianne, oletteko pohtineet myös suuntautumista vaihtoehtoiseen teollisuudenalaan tai energia-alaan, etenkin sokerijuurikkaiden käyttöä biopolttoaineiden tai bioenergian tuottamiseen? Jos ette ole pohtineet sitä, voitteko lupautua tarkastelemaan asiaa? 
Fischer Boel,
   .  Kiintiöiden siirrettävyyttä koskevasta kysymyksestä totean, että keskustelemme tässä vaiheessa uudesta sokerialan uudistuksesta. Siksi on aivan liian aikaista aloittaa tällainen keskustelu parlamentissa. Meillä on myöhemmin useita tilaisuuksia keskustella yksityiskohtaisesti sokerialaa koskevan ehdotuksen eri välineistä. On selvää, etten pysty antamaan teille tänään toivomaanne taetta.
Toisesta, bioetanolia koskevasta kysymyksestä totean, että päätin eilen muodostaa työryhmän, jonka tehtävänä on keskustella mahdollisuuksista kasvattaa uusiutuvaan energiaan käytettäviä viljelmiä Euroopan pelloilla. Tämä on mielenkiintoinen ala, ja meidän on porauduttava syvemmälle aiheen sisältöön nähdäksemme, mitkä niiden mahdollisuudet ovat.
Kiitos neuvostanne tällä tärkeällä alalla. 
Westlund (PSE ).
    EU:n maataloustuki aiheuttaa suurta vahinkoa maailman köyhimmille maille. Sokeri on myös eräs näiden samaisten köyhien maiden tärkeimmistä vientituotteista. Siksi hiljattain toteutettu sokerialan uudistus, josta nyt keskustelemme, on ensisijaisen tärkeä, vaikka katsonkin, että uudistuksen olisi pitänyt mennä vieläkin pidemmälle.
Olen itse asiassa sitä mieltä, että on hyvin noloa, että tässä tapauksessa EU, jonka tunnuslauseena on yleensä vapaa kilpailu, menee näin pitkälle suosiakseen omaa maatalouttaan. Siksi haluan kysyä komissiolta, mihin lisätoimenpiteisiin se aikoo ryhtyä pienentääkseen EU:n maataloustukia ja mahdollistaakseen siten sen, että maailman köyhimmät maat voivat itse tehdä jotakin ratkaistakseen hyvin vaikean nykytilanteensa. 
Fischer Boel,
   .  Kiitos kysymyksestänne. Keskustelemme nyt sokerista siitä syystä, että olemme edistyneet ja toteuttaneet uudistuksia monilla eri maatalouden aloilla, mutta sokerialaan ei ole puututtu 40 viime vuoden aikana. Siksi meidän on uudistettava sokerialaa.
Meidän on tehtävä se myös siitä syystä, että myönnämme nyt pääsyn EU:n markkinoille 49:lle maailman köyhimmälle maalle "kaikkea paitsi aseet" -sopimuksen nojalla. Vuodesta 2006 vuoteen 2009 näillä mailla on asteittainen pääsy unionin markkinoille maailmanmarkkinahintoja korkeampaan hintaan. Tällä tavoin niille annetaan erityinen mahdollisuus torjua köyhyyttä. Tämä on myös osa sokerialan ehdotustamme. 
McGuinness (PPE-DE ).
    Kolmannen maailman köyhien kansojen kärsimyksiä ei aina poisteta vapaakaupalla – toisinaan aivan päinvastoin.
Esimerkiksi Brasilia on valtavan huolestunut ehdotuksista, koska köyhät ja maattomat ihmiset kärsivät, jos sokerintuotanto laajenee massiivisesti, kuten sen ennustetaan tekevän. Haluaisin kuulla komission mielipiteen tästä asiasta.
Toiseksi jos tehokkuutta aiotaan parantaa vapauttamalla sokerijuurikaskiintiöiden siirrot, mitä aiotte tehdä maitokiintiölle? 
Fischer Boel,
   .  Päätämme nyt Irlannin sokerintuotantoa koskevan alkuperäisen kysymyksen käsittelyn. Haluaisin kuitenkin antaa teille ...
Puhemies.
   Arvoisa komission jäsen, saanko keskeyttää teidät. Tämä lisäkysymys ei koske samaa aihetta. 
Crowley (UEN ).
    Haluan vain viitata komission jäsenen jäsen Aylwardin alkuperäiseen kysymykseen antamaan vastaukseen sokerikiintiöiden siirrettävyydestä. Keskustelemme tästä kysymyksestä nyt, koska aihe on osa komission ehdotusta, emmekä siksi, että jäsenvaltiot olisivat pyytäneet sen tarkastelemista. Asian tekee kuitenkin vaikeaksi ja vaaralliseksi se, että kun kiintiötä koskeva oikeus ja lupa on siirretty, koko tuotanto pysähtyy ja sokerintuotanto sekoittuu osaksi isoja monikansallisia etuja eikä palvele enää yksittäisiä kansallisia etuja. Näillä varmistetaan vakaa tuotekasvu, joka sallii kilpailun ja jolla varmistetaan myöhemmin monipuolinen tarjonta ja tuotanto. 
Fischer Boel,
   .  En aio ryhtyä syvälliseen tekniseen keskusteluun sokerialaa koskevasta ehdotuksesta. Sanon vain, että olen täysin tietoinen tätä kysymystä koskevista erilaisista mielipiteistä. Voin vakuuttaa teille, että kuuntelen tässä vaiheessa kaikkia asianosaisia.
Siitä, miten pitkälle ja miten nopeasti meidän olisi edettävä uuden sokerialan ehdotuksen osalta, on esitetty eriäviä mielipiteitä. Olen kuitenkin iloinen voidessani todeta, että kaikki neuvoston jäsenet ja kaikki Euroopan parlamentin jäsenet ovat ymmärtäneet, että sokerialalle on tehtävä jotakin. Jos sidomme kätemme emmekä tee mitään, menetämme mahdollisuuden tehdä unionin sokerintuotannosta kilpailukykyisen tulevaisuudessa, eikä se ole oikea tapa edetä. 
Puhemies.
Pohjois-Euroopassa äskettäin riehuneen myrskyn arvioidaan tuhonneen Ruotsissa metsää runsaan kahdeksan miljardin euron edestä. Työllisyys puutavara- ja metsäteollisuudessa sekä maataloudessa on uhattuna, samoin tulevaisuuden metsätalous.
Metsällä on ratkaiseva merkitys EU:n strategialle biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi, Natura 2000 -ohjelmalle sekä EU:n pyrkimyksille lisätä uusiutuvien energialähteiden käyttöä ja vähentää kasvihuoneilmiötä. Parhaillaan kehitetään myös yhteistä metsänhoitopolitiikkaa unionille.
Kehotan komissiota auttamaan metsäteollisuutta tässä vaikeassa tilanteessa ja huolehtimaan siitä, että tarpeeton byrokratia ei estä hyödyntämästä myrskyn kaatamia puita niin suuressa määrin kuin mahdollista.
Metsätaloudella on suuri taloudellinen, yhteiskunnallinen ja ympäristöllinen merkitys. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tukeakseen metsätaloutta myrskyn runtelemilla alueilla Ruotsissa? 
Fischer Boel,
     Haluan ensinnäkin todeta, että olen täysin samaa mieltä arvoisan jäsenen kanssa siitä, että metsäteollisuudella on ratkaisevan tärkeä sosioekonominen ja ympäristöllinen merkitys EU:ssa, etenkin maaseutualueilla. Komissio on juuri saattanut päätökseen arvion Euroopan metsästrategian osana viiden viime vuoden aikana toteutetuista toimenpiteistä, ja esittelemme piakkoin tämän arvion tulokset sekä Euroopan parlamentille että neuvostolle.
Tutkimus on toteutettu tiiviissä yhteistyössä asianomaisten osapuolten ja jäsenvaltioiden kanssa, ja lausuntoja on kerätty esimerkiksi Internet-foorumin välityksellä. Mielestäni 15. joulukuuta annettu neuvoston päätöslauselma Euroopan unionin metsästrategiasta on hyvä perusta metsäteollisuuteen liittyville EU:n toimenpiteille ja aloitteille.
Viimeisimmän myrskyn aiheuttamista vahingoista totean, että myrsky aiheutti paljon vahinkoa myös muissa Pohjois-Euroopan maissa, ja haluaisin ilmaista myös parlamentissa vilpittömän myötätuntoni niitä kohtaan, joita tämä onnettomuus on koskettanut. Tarkastelemme mahdollisimman pian, mitä voimme tehdä seurausten korjaamiseksi. EU:n lainsäädännössä on säädetty erilaisista keinoista tuen antamiseksi.
Kun onnettomuudesta kärsinyt maa on esittänyt asiaa koskevan pyynnön, koordinoitua pelastuspalvelutoimintaa onnettomuustilanteissa koskeva yhteisön toimintaohjelma voi muodostaa perustan toimille, joilla sekä helpotetaan tuen antamista muille jäsenvaltioille että koordinoidaan tällaista tukea. Ruotsin viranomaiset pyysivät 1. helmikuuta apua myös muilta jäsenvaltioilta saadakseen käyttöön sähkögeneraattoreita tuhoista eniten kärsineillä alueilla. Tähän pyyntöön pystyttiin itse asiassa vastaamaan alle kahdessa vuorokaudessa, ja sekä Saksa että Tšekki lähettivät Ruotsiin 170 generaattoria.
Tukea voidaan antaa myös EU:n solidaarisuusrahastosta, jolla edistetään alkuvaiheen hätätoimenpiteitä. Rakennerahastoista voidaan myöntää tukea nykyisten ohjelmien rahoissa ja jos sekä maatalouden että metsäteollisuuden tuotantopotentiaali on kärsinyt vahingoista, tukea voidaan myöntää myös ennaltaehkäisevien toimien uudelleen määrittämistä ja käyttöönottamista varten maaseutupolitiikassa hahmoteltujen mahdollisuuksien rajoissa.
Voin kertoa teille, että osastoni on jo ollut yhteydessä Ruotsin viranomaisiin ja se suhtautuu hyvin myönteisesti ehdotukseen tutkia, voidaanko Ruotsin viranomaisten esittämät ehdotukset toteuttaa käytännössä. Jos Ruotsin viranomaiset haluavat pyytää apua solidaarisuusrahastosta, suosittelen, että he ottavat yhteyttä kollegaani, komission jäseneen Hübneriin, joka on vastuussa tästä erityisalasta. 
Westlund (PSE ).
    Monet kiitokset yksityiskohtaisesta vastauksestanne. Kuten totesitte, paljon on tapahtunut sen jälkeen, kun esitin tämän kysymyksen, ja haluan vain kertoa, miten kiitollinen olen komissiolle siitä, että se on osoittanut niin suurta ymmärtämystä ja ollut niin avulias sekä Ruotsia että Baltian maita kohtaan, jotka ovat kärsineet suuresti edellä kuvatuista vahingoista. Haluaisin kiittää teitä suuresti toimistanne, joita juuri kuvailitte. 
Martin, David (PSE ).
    Odotan innolla komission jäsenen mainitsemaa kertomusta metsätalouksiemme kehittämisestä. Voitteko sitä ennen taata meille, että tilatukijärjestelmä, joka on seurausta tuen irrottamisesta tuotannosta, ja johon sisältyy tietääksemme ympäristönäkökulma, sisältää voimakkaana myös puuistutuksia koskevan ohjelman? Voiko komission jäsen varmistaa, että näitä maksuja käytetään rohkaisemaan maanviljelijöitä jatkamaan puiden istuttamista – ja eri lajia olevia puita eikä yksistään yhtä lajia? Tällä ei ratkaista metsäteollisuuteen liittyvää ongelmaa, mutta sillä lisättäisiin puiden määrää Euroopan unionissa ja varmistettaisiin ne ympäristöedut, joihin komission jäsen viittasi. 
Fischer Boel,
   .  Olen täysin samaa mieltä siitä, että on hyvin tärkeää varmistaa, että metsien kattamaa hehtaarialaa kasvatetaan. Maaseudun kehittämispolitiikka sisältää eri välineitä uusien metsien istuttamismahdollisuuksien säilyttämiseksi tai tukemiseksi, ja näistä keskustellaan parhaillaan.
On todettava, että viime kädessä jäsenvaltiot päättävät siitä, haluavatko ne käyttää maaseudun kehittämispolitiikan eri välineitä ja osallistua sen yhteisrahoitukseen. 
Puhemies.
   Koska komission kyselytunnille varattu aika on loppunut, kysymyksiin nro 59–103 vastataan kirjallisesti(5).

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle ajokorteista. 
Titley (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen ajokortteja koskeviin ehdotuksiin, sillä ne merkitsevät suurta edistysaskelta petosten torjunnassa, tieliikenteen parantamisessa ja ennen kaikkea kansalaisten vapaaseen liikkuvuuteen liittyvän oikeusvarmuuden turvaamisessa. Olen erityisen tyytyväinen siihen, että kuljettajantutkinnon vastaanottajia koskevia vaatimuksia tiukennetaan. En pitänyt komission alkuperäisistä ehdotuksista, sillä mielestäni ne olivat liian byrokraattisia ja liian monimutkaisia. Ne olisivat aiheuttaneet tarpeetonta haittaa tietyille ryhmille, kuten matkailuvaunuille, joten onnittelen esittelijää siitä, että hän on laatinut yksinkertaisemman ja käytännöllisemmän ehdotuksen.
Meidän on kuitenkin tarkasteltava perusteellisemmin moottoripyöriä koskevaa kysymystä, sillä kansalliset käytännöt ja ongelmat vaihtelevat suuresti eri jäsenvaltioissa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ongelmana eivät ole niinkään nuoret moottoripyöräilijät vaan keski-ikäiset miehet – minun kaltaiseni miehet – joilla on keski-iän kriisi ja jotka ostavat nopeita moottoripyöriä ja tappavat niillä itsensä. Nuoret moottoripyöräilijät eivät ole aiheuttaneet suuria ongelmia tiukkojen koevaatimustemme ja etenkin mopoilijoita koskevien koevaatimustemme ansiosta.
Muissa maissa moottoripyörät ja mopot aiheuttavat kuitenkin erilaisia ongelmia, ja siksi katson, ettei komission ja parlamentin esittämä yleispätevä ehdotus toimi. Olenkin esittänyt yhdessä joidenkin PSE-ryhmän kollegojeni kanssa tarkistuksia, jotka mahdollistavat kahtalaisen lähestymistavan, jossa otetaan huomioon ajoluvan portaittaisen antamisen periaatteet.
Toisessa lähestymistavassa mopoilijoilta vaaditaan käytännön koe, minkä jälkeen sovelletaan kaksivaiheista ajoluvan portaittaista antamista. Toisessa lähestymistavassa mopoilijoilta ei vaadita käytännön kokeita, mutta kaikkein suurempitehoisten moottoripyörien kuljettajiin sovelletaan kolmivaiheista ajoluvan portaittaista antamista. Molemmissa tapauksissa jäsenvaltioille pitäisi jättää harkintavalta päättää raskaiden moottoripyörien suorien ajolupien vaatimasta vähimmäisiästä, joka voi olla 21 vuodesta 27 vuoteen. Toivon, että voimme ratkaista tämän moottoripyöriä koskevan ongelman äänestyksen aikana. 
Dionisi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, onnittelen esittelijää jäsen Groschia hänen laatimastaan mietinnöstä. Ajokorteista annettu direktiivi on hyvin monimutkainen ja monisyinen. Mielestäni se on kaiken kaikkiaan suuri edistysaskel vapaan liikkuvuuden, petosten mahdollisuuden torjumisen ja tieturvallisuuden parantamispyrkimysten näkökulmasta. Euroopan tieliikenteessä kuolee vuosittain yli 40 000 ihmistä, ja tämä huolestuttava tilastotieto edellyttää vakavaa ja kiireistä huomiota.
Moottoripyöräilijät ovat eräs onnettomuusalttiimmista ryhmistä. Italiassa on käytössä kolmannes koko Euroopan kaksipyöräisistä ajoneuvoista ja 60 prosenttia skoottereista. Siksi olen seurannut huolestuneena ikärajoja koskevaa keskustelua, mutta onneksi sen tuloksena hyväksyttiin jonkinlainen joustovara. Esimerkiksi Italiassa mopoa saa ajaa jo 14-vuotiaasta, mutta useat tutkimukset ovat osoittaneet, että kyseinen ikäryhmä ei ole onnettomuusalttein. Minun maassani ja etenkin suurimmissa kaupungeissa skootterit ja mopot ovat hyvin suosittuja liikennemuotoja, ja ne ovat hyvä vaihtoehto autoille. Tieliikennettä ei varmastikaan paranneta poistamalla ne liikenteestä vaan opettamalla ihmisille, miten ajaa turvallisesti ja järjestämällä kouluissa koulutus- ja valmennuskursseja.
Yleensä portaittainen järjestelmä on järkevä, mutta mietinnössä esitetään liiallista sääntelyä, jolla ei paranneta komission ehdotusta, eikä sillä edistetä yhdenmukaistamistavoitteen saavuttamista. Mitä järkeä on myöntää moottoripyöräkortti 24-vuotiaalle ja sallia autokortin myöntäminen vasta 17-vuotiaalle?
Lopuksi totean, että jokaista eri ajoneuvoluokkaa koskevien kokeiden käyttöönottaminen ei salli käyttäjien tai etenkään viranomaisten hallinnoida ja seurata järjestelmää, eikä ole pienintäkään taetta siitä, että turvallisuus paranisi. Tätä kysymystä on tarkasteltava rohkeasti rankaisematta kuitenkaan moottoripyöräilijöitä muiden ajoneuvoluokkien kuljettajia ankarammin vain siitä syystä, että haluamme rauhoittaa omatuntoamme. Kehotan kaikkia kollegojani pohtimaan tarkasti näitä kahta näkökohtaa, jotta parannetaan turvallisuusstandardeja ja saavutetaan yhdenmukaistamistavoite ottamalla käyttöön järkevät ja toteutettavissa ja hallinnoitavissa olevat säännöt. 
Leichtfried (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin tarkastella kahta mietinnössä esitettyä kohtaa, joita on mielestäni syytä painottaa erityisesti. Ensinnäkin olen tyytyväinen siihen, että liikenne- ja matkailuvaliokunta on irtaantunut komission luonnoksesta ja omaksunut sen kannan, ettei direktiivissä pitäisi säätää pakollisista lääkärintarkastuksista tietystä iästä alkaen, sillä mielestäni tällainen säännös olisi johtanut aiheettomaan syrjintään.
Ei ole minkäänlaisia tilastotietoja siitä, että ikääntymiseen liittyvä terveyden heikkeneminen aiheuttaisi kohtuuttomasti onnettomuuksia. Lisäksi on muistettava, että me kaikki joudumme näkemään, miten eri puolilla Eurooppaa ja etenkin maaseutualueilla suljetaan nykyään ruokakauppoja, pankkeja, postitoimistoja ja niin edelleen. Monet iäkkäät ihmiset elävät tällaisilla alueilla, ja olisi varmastikin väärin viedä heiltä heidän ajokorttinsa ja vaarantaa käytännössä heidän mahdollisuutensa täyttää perustarpeensa.
Toinen näkökohta, johon haluan kiinnittää huomiota, liittyy 10 vuoden määräaikaan. Suhtauduin alun perin epäilevästi tähän kohtaan, mutta ymmärrän, että yhdenmukaisen säännön laatiminen edellyttää sen hyväksymistä, että joissakin maissa ajokorttia käytetään paitsi ajolupana myös henkilöllisyystodistuksena. Saanen kääntää tämän asian päälaelleen ja ehdottaa, että jos tämä 10 vuoden määräaika hyväksytään, kuten mielestäni pitäisi tehdä, voisi olla järkevää varmistaa, että tällaista ajokorttia voidaan käyttää kaikkialla henkilöllisyystodistuksena. Tämän tuomat edut kompensoisivat niitä haittoja, joita määräajalla on joihinkin maihin. 
Wortmann-Kool (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää esittelijää hänen tärkeästä työstään, sillä tämä iltapäivä ja tämä ilta ovat jälleen kerran osoittaneet, ettei se ole ollut helppoa. Haluaisin pohtia muutamaa avainkohtaa. Ensinnäkin meidän on torjuttava tosissamme Euroopassa tehtäviä petoksia, ja näin ollen tasoitettava sille tietä, mutta se on mahdotonta jos Euroopassa on käytössä 110 erilaista ajokorttimallia. Siksi katson, että on ensisijaisen tärkeää, että ajokortit uusitaan kymmenen vuoden välein ja että siirrymme käyttämään kymmenen vuoden kuluessa yhtä ainoaa luottokorttimallista ajokorttia, jota ei voi väärentää. Emme voi soveltaa tähän kysymykseen toissijaisuusperiaatetta. Parlamentti ei ottaisi itseään vakavissaan, jos tekisimme ensin päätöksen ja tarvitsisimme sen jälkeen 80 vuotta sen täytäntöönpanoon.
Toiseksi komission ehdotus on liian rajoittava matkailuvaunujen, venetrailerien ja hevosperävaunujen omistajien näkökulmasta, sillä ehdotuksen mukaan heidän on hankittava täydentävä E-luokan ajolupa tavanomaisen B-luokan ajoluvan lisäksi. Olen tyytyväinen siihen, että valtaosa teistä on kannattanut ehdotustani, jolla pyritään säilyttämään nykytilanne. Koska meillä ei ole minkäänlaisia todisteita siitä, että tämä olisi vaarallista, meidän ei saa tehdä säännöistä tarpeettoman monimutkaisia.
Kolmanneksi totean kuorma-autojen kuljettajantutkinnoista, että jos seuraamme liikenne- ja matkailuvaliokunnan esitystä, kuorma-autojen ajolupien portaittaista antamista sovellettaisiin 24 ikävuoteen asti. Mielestäni se menee liian pitkälle. 18-vuotiaan sallitaan ajaa suurta Landroveria, mutta kuorma-auton kuljettajalta vaaditaan suoralta kädeltä 24 vuoden ikää. Tämä on todella aivan järjetöntä ja täysin epäoikeudenmukaista.
Siksi olen esittänyt jäsen Bradbournin tuella yhdessä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän kanssa tarkistuksen, joka mahdollistaa sen, että kuorma-autoa voivat ajaa 21-vuotta täyttäneet, kuten nyt on käytäntönä. Haluaisin kehottaa parlamenttia tukemaan tätä hyvin tärkeää tarkistusta. Ehdotettu 10 vuoden määräaika on tärkeä yhdenmukaisten ajokorttien ottamiseksi käyttöön Euroopassa ja todellisten petosten torjumiseksi. Kiitän teitä. 
Vincenzi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kannatan voimakkaasti tieliikenteen ja etenkin moottoripyöräilijöiden turvallisuuden parantamista.
Mielestäni tältä osin olisi hyödyllistä yhdenmukaistaa neljää yleisperiaatetta, jotka on jo sisällytetty direktiiviin. Viittaan ajoluvan portaittaisen antamisen periaatteeseen ja koulutuksen ensisijaisen tärkeään tehtävään; sen välttämiseen, että autoilijat ja moottoripyöräilijät asetetaan eri asemaan ajolupia myönnettäessä; sen tiedostamiseen, että nopeutta ja teho/painosuhdetta on pidettävä onnettomuuksien yhtenä pääsyynä; ja sen ymmärtämiseen, että tilanne vaihtelee voimakkaasti eri puolilla Eurooppaa. Näiden erojen takia meidän olisi kuitenkin vaadittava voimakkaasti turvallisuuden parantamista ja vastuuntunnon lisäämistä tieliikenteessä sen asemesta, että korvaamme kaksipyöräiset ajoneuvot nelipyöräisten ajoneuvojen monokulttuurilla.
Tätä taustaa vasten Euroopan parlamentin muut sosialidemokraattien ryhmän kollegat ja minä olemme esittäneet muutamia tarkistuksia. Niiden tarkoituksena on toisaalta rajoittaa 18-vuotiaiden kuljettajien käyttöön sallittujen moottoripyörien nopeutta ja yksilöidä maiden väliset erot, jotka liittyvät tieliikenteen erilaisiin ajoneuvotyyppeihin. Toisaalta niissä vahvistetaan ajoluvan portaittaisen antamisen periaate, jossa painotetaan ajokokemusta ja käytännön kokeita, kun mopon kuljettaja siirtyy käyttämään nopeampia moottoripyöriä ja jossa otetaan huomioon, että kun kuljettajat siirtyvät ylemmän luokan kuljettajiksi, heillä on jo kaupunkiliikenteessä tarvittava ajotaito ja he käyttäytyvät asianmukaisesti muita tien käyttäjiä kohtaan.
Uskon, että jos näitä näkökohtia yhdenmukaistetaan paremmin, moottoripyöriä koskeva kysymys, jonka monet puhujat ovat ottaneet esille, voidaan sovittaa yhdeksi järjestelmäksi ehdotuksen mukaisesti, josta onnittelen esittelijää. 
Kratsa-Τsagaropoulou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ajokortteja koskeva direktiiviehdotus tuo Euroopan unionin lähemmäs kansalaistemme arkipäivää. Lainsäädännön saatavuutta, avoimuutta ja tehokkuutta ollaan parantamassa aloilla, jotka muodostavat perustan vapaalle liikkuvuudelle Euroopan yhtenäismarkkinoilla.
Esittelijämme Mathieu Grosch on tehnyt valtavasti töitä ja pyrkinyt tarmokkaasti sovittamaan yhteen arkaluonteisia näkökohtia ja erilaisia käytäntöjä, ja hän on siten omalla tavallaan edistänyt ehdotuksen parantamista, ja kiitämme häntä siitä.
Ajolupien yhdenmukaistetulla muttei välttämättä homogenoidulla antamisjärjestelmällä autetaan ensinnäkin torjumaan petoksia ja poistamaan sitä hämmennystä, joka voi nykyään helposti syntyä Euroopan unionissa käytössä olevien erilaisten ajolupien takia. Muovikorttimallia olevien ajolupien myöntäminen, vanhojen ajokorttien korvaaminen uusilla 10 vuoden kuluessa ja mikrosirun vapaaehtoinen käyttöönotto helpottavat tarkastuksia ja vähentävät petosten mahdollisuutta. Tätä helpotetaan seuraamusten vastavuoroisella tunnustamisella, ja näin edistetään turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista Euroopan unionissa.
Direktiiviehdotuksella autetaan myös lujittamaan tieliikenteen turvallisuutta, joka on unionin politiikan perustavoite. Tutkinnon vastaanottajien oikeat valintaperusteet, heidän jatkuva kouluttaminen, kuljettajien säännölliset lääkärintarkastukset, ajolupien portaittaisen antamisen periaatteen ulottaminen kattamaan suurempitehoiset ajoneuvotyypit ovat tekijöitä, jotka ohjaavat elämämme, elämämme laadun ja lopulta demokratiamme suojelua. Ne ovat Euroopan sosiaalisen mallin ydin, ja meidän olisi suojeltava niitä. 
De Rossa (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kannatan voimakkaasti esittelijän tähän kysymykseen omaksumaa lähestymistapaa. Pohdin itse asiassa, miksemme voisi harkita nopeampaa siirtymistä luottokortin kokoiseen ajokorttiin. Kun pidetään mielessä, että luovuimme 15 eri valuutasta ja siirryimme käyttämään Euroopan yhtenäisvaluuttaa muutamien viikkojen aikana, katson, että 110 erilaisen ajokorttimallin muuttaminen yhdeksi ainoaksi ajoluvaksi on varmastikin paljon helpompi prosessi.
Eräs kohta, joka huolestuttaa minua, on ajoluvan myöntämisestä etenkin nuorille kuljettajille aiheutuvat kustannukset. Heistä ei ole varmaakaan kovin kannustavaa, että heidän on maksettava myös koulutuksesta ja useissa tapauksissa myös kokeiden uusimisesta. Tämä johtaa epäilemättä siihen, että suuri määrä nuoria kuljettajia ajelee Euroopassa ilman asianmukaista ajolupaa ja siksi todennäköisesti myös ilman asianmukaista vakuutusta.
Tiedän, että Irlannissa autoliitto on arvioinut, että viidenneksellä teillämme liikkuvista kuljettajista on väliaikainen ajokortti. Tällaisten ajokorttien antaminen perustuu maksun suorittamiseen ja ajoluvan saamiseen tiskiltä. Kokeen suorittamiseen on ainakin 12 kuukauden jonotuslista, ja jos ihmiset epäonnistuvat kyseisessä kokeessa – kuten suuri osa tekee – he ajavat liikenteessä ilman asianmukaista koulutusta ja asianmukaista tietoa ainakin kahden vuoden ajan.
Vaikka yhteisten eurooppalaisten standardien määrittäminen onkin erinomainen ajatus, meidän on tarkasteltava sitä, varmistavatko jäsenvaltiot, että etenkin tällaisia väliaikaisia ajolupia saavat henkilöt pystyvät ajamaan turvallisesti. Tieliikennekuolemia koskevat tilastotiedot ovat todisteena siitä, ettei näin ole. 
Ferber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, ajokorteista annettu direktiivi on ollut erityisen kuuma puheenaihe minun maassani. Olen hyvin tyytyväinen siihen, että useat alkuperäisissä ehdotuksissa esitetyt kohdat, joita ihmiset ovat perustellusti arvostelleet, on nyt poistettu. Eräs tällainen kohta on iäkkäiden kuljettajien terveystarkastukset, josta on jo sanottu paljon.
Määräaikoja koskevasta kysymyksestä totean, että meidän olisi ehdottomasti otettava huomioon se, että yksittäisillä jäsenvaltioilla on hyvin erilaiset kulttuurit ja perinteet. Saksassa ajokortit ovat olleet käytössä yli sadan vuoden ajan. Mikään muu Euroopan unionin maa ei voi ylpeillä näin pitkällä historialla ajolupien alalla. Meillä kaikilla on omat perinteemme. Ei ole järkevää, että Euroopan lainsäätäjät ylipäätään tai etenkään Euroopan unioni menevät pidemmälle kuin mitä jäsenvaltiot ovat tähän mennessä sopineet.
Luottokorttimallisen ajokortin käyttöönotosta totean, että tämä vaihtoehto on ollut saatavana viiden vuoden ajan, ja on jäsenvaltioiden oma vika, jos ne eivät vielä ole ottaneet sitä käyttöön. Jäsenvaltioiden tehtävänä on kuitenkin huolehtia sen käyttöönotosta; velvollisuutemme ei ole määrätä tällä tasolla tällaisesta kaikkiin sovellettavasta sitovasta velvollisuudesta.
Saanen arvostella myös erästä toista näkökohtaa. Uuden ajokortin on määrä sisältää mikrosiru. Tästä syntyy lisäkustannuksia, mutta sillä ei saavuteta mitään. Miksi kulutimme aikaa keskusteluihin digitaalikoodeista ja vastaavista viimeistä edellisellä lainsäädäntökaudella? Teimme sen, jotta ajokortin tiedot voidaan lukea kaikissa maissa. Emme tarvitse sirua, sillä se tuo ainoastaan lisäkustannuksia eikä siitä ole mitään hyötyä.
Olen iloinen, että perävaunuja koskeva ongelma on ratkaistu. Keskustelin tästä kysymyksestä hyvin perusteellisesti esittelijän kanssa, ja uskon, että pääsimme hyvään, käytännölliseen ja kansalaisten kannalta suotuisaan ratkaisuun. Tehkäämme kansalaisten kannalta suotuisia ratkaisuja myös ajolupien pakollista vaihtamista toiseen ja vastaavia kysymyksiä koskevissa ongelmissa. Me pikemminkin kiusaamme kuin autamme kansalaisia toteuttamalla nämä ei-toivotut palvelukset.
Arvoisa komission jäsen, siksi käännyn teidän puoleenne, sillä teidän tärkeänä tehtävänä on päättää esittämistämme 129 tarkistuksesta. Nämä ovat hyvin lähellä neuvoston kantaa, ja näin edistetään parhaiten julkista etua. 
Doyle (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kiirehdin lisäämään jäsen De Rossan esitykseen, että useimmat väliaikaisen ajokortin saaneista kuljettajista ajavat Irlannissa laillisesti meillä on tällainen järjetön järjestelmä mikäli ihmiset luulevat, että viidennes kuljettajista rikkoo lakia. Näin ei siis ole.
Kannatan kaikilta osin ajokortteja koskevaa kolmatta direktiiviä, jota käsittelemme parhaillaan, ja kiitän jäsen Groschia hänen työstään sen edistämiseksi. Pyrimme varmistamaan, että kansalaisten vapaata liikkuvuutta edistetään, petoksia torjutaan ja ennen kaikkea, että tieliikenteen turvallisuutta parannetaan. Minun ei tarvinne korostaa tieliikennekuolemia, jotka koskettavat jokaista jäsenvaltiota, ja tämä on vain hyvin pieni askel.
Muovinen luottokorttimallinen ajokortti olisi ihanteellinen ratkaisu. Nykyisiä paperisia ajokortteja on helppo väärentää. Voisimme ottaa käyttöön luottokorttimallisen ajokortin, johon voidaan liittää valinnaisesti mikrosiru, jotta lujitetaan petosten vastaisia toimenpiteitä. Olen samaa mieltä siitä, että petosten vastaisten toimenpiteiden lujittamiseksi ajokortti olisi uusittava säännöllisesti ja myös ajokortin haltijan valokuva olisi uusittava. Näin saataisiin loppumaan myös niin sanottu ajokorttiturismi varmistamalla "yksi haltija, yksi ajolupa" -periaate. Tällä hetkellä käytäntönä on, että jos henkilö – kuten sanomme eufemistisesti – "menettää" ajokorttinsa, hän voi saada eurooppalaisen ajokortin tai toisen maan ajokortin. Menettäminen tarkoittaa, että ajokortti on peruutettu jonkin vakavan rikkomuksen takia!
Ammattikuljettajien lääkärintarkastusten määräaikojen yhdenmukaistaminen on hyvä asia samoin kuin kuljettajantutkinnon vastaanottajien koulutusta koskevien vähimmäisvaatimusten määrittäminen. Tätä alaa ei ole koskaan yhdenmukaistettu ja on erityisen tärkeää, että seuraamme tätä tietä.
Kannatan sitä, että kaikki ajokortit korvataan luottokorttimallisella ajokortilla, kun vanhat on määrä uusia. Tiedän, että tästä kysymyksestä käydään keskustelua ja että vaihtoehtoja on kaksi. Tällä hetkellä eräs suuri ongelma on se, että emme saa rajoittaa ajokortin haltijan ajo-oikeuksia. Uskon, että kaikkien paperisten ajokorttien uusimista pelätään piilotajunnassa. Ihmiset ja etenkin iäkkäät ihmiset pelkäävät, että heidän ajo-oikeutensa on jollakin tavalla uhattuna ja etteivät he saa ajolupaansa takaisin. Meidän olisi annettava takeet siitä, ettei ajo-oikeuksiin puututa ja että kaikki ajokortit vaihdetaan uusiin, kun ne on määrä uusia. Kannatan voimakkaasti myös ehdotusta, jonka mukaan autokortti oikeuttaisi vetämään alle 3,5 tonnin painoista perävaunua tai matkailuvaunua. 
Jałowiecki (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, niin paljon kuin pahoittelenkin sitä, mutta minun on aluksi vastattava jäsen Piecykin aiemmin esittämiin huomautuksiin, sillä hän totesi, että jokainen, joka epäonnistuu Saksan teoria- ja asennetestissä, joka tunnetaan yleisesti ilmaisulla , voi turvautua erilaisiin keinoihin saadakseen ajokortin toisessa maassa, esimerkiksi Tšekin tasavallassa. Haluaisin vakuuttaa jäsen Piecykille, että sekä Tšekin tasavallassa että Puolassa ajokortin myöntämistä koskevat vaatimukset ovat selvästi tiukemmat kuin niin kutsutun vaatimukset. Niin kuljettajien kuin hitsaajien, lääkärien ja sairaanhoitajienkin, jotka ovat hyvin kysyttyjä vanhoissa EU:n jäsenvaltioissa, on täytettävä korkeat standardit.
Haluaisin seuraavaksi tarkastella varsinaista huolenaihettani. Jäsen Groschin mietinnössä yhdistetään kaksi asiaa, joiden tiedämme käytännön kokemusten perusteella olevan äärimmäisen monimutkaisia. Näistä ensimmäinen liittyy standardoimis- tai yhdenmukaistamispyrkimyksiin ja toinen haluun varmistaa, että toissijaisuusperiaatetta noudatetaan. Ei ole epäilystäkään siitä, että ajokortteja on standardoitava, sillä emme voi olettaa, että kaikki eurooppalaiset poliisiviranomaiset tuntevat ajokorttien kaikki mahdolliset muunnokset. Vaikka se tuntuisikin houkuttelevalta, standardoinnin ei pitäisi johtaa toimiin, joilla puututaan yksittäisten valtioiden suvereeniin oikeuteen, esimerkiksi kuljettajan ikää, lääkärintarkastuksia tai kokelaiden kouluttamisjärjestelmiä koskeviin säännöksiin. Haluaisin onnitella jäsen Groschia siitä, ettei hän ole antanut periksi tälle houkutukselle.
On kuitenkin ensisijaisen tärkeää, että perustamme eurooppalaisen tietokantaverkoston. Ennen kuin tällainen verkosto on perustettu, on mahdotonta vähentää väärennöksiä ja parantaa siten tieliikenteen turvallisuutta. Kuten hyvin tiedämme, tämä johtuu siitä, että ne henkilöt, jotka eivät voi saada ajokorttia laillisesti, turvautuvat laittomiin keinoihin, ja he ovat uhkana itselleen ja toisille, sillä heillä ei ole tarvittavia ajotaitoja. Minun tietooni on tullut, että Euroopan komissio on kokenut ongelmia tämän tietokannan toteuttamisessa, ja minun on myönnettävä, että mielestäni se on hämmentävää. Nykypäivänä Internetissä on helppoa tehdä ostoksia, varata lentolippuja tai suorittaa monimutkaisia pankkiasioita, joten miksi komissio pitää tällaisen järjestelmän perustamista lähes herkulesmaisena tehtävänä? Kiitän teitä. 
Koch (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yhteinen eurooppalainen ajokortti olisi pitänyt ottaa käyttöön jo kauan sitten, eikä ainoastaan jonkinlainen täydentävä malli vaan yksi ainoa voimassa oleva malli. Vaikka olisikin mielenkiintoista selata läpi nykyään voimassa olevat 110 mallia sisältävä luettelo ja tutkia erilaisia voimassaoloaikoja ja turvaominaisuuksia, tällaisen luettelon käyttö ei ole käytännöllistä. Vanhojen ajokorttien vaihtaminen uusiin ei saa kortin haltijoita noudattamaan tieliikennesääntöjä yhtään paremmin, eikä sen tuloksena ajoneuvoihin asenneta parempia turvalaitteita, mutta sillä edistetään vapaata liikkuvuutta ja parannataan merkittävästi ihmisten turvallisuutta niin tieliikenteessä kuin muuallakin.
Ajokortteja ajantasaistamalla parannetaan turvallisuutta lisäämättä kuitenkaan byrokratiaa, ja sen toteuttamisessa noudatetaan kaikilta osin toissijaisuusperiaatetta. Itsemääräämisoikeuttaan käyttäen jäsenvaltioiden olisi tarjottava useita vaihtoehtoisia tapoja vaihtaa ajokortti uuteen, esimerkiksi ajoneuvon rekisteröinnin tai katsastuksen yhteydessä. Nämä suoritetaan paljon useammin kuin ajokorttien uusiminen, niihin liittyy merkittäviä muodollisuuksia, ja lisäksi ne ovat paljon kalliimpia.
Kaikki ulkomailla ajavat kuljettajat voivat luottaa korkeampaan turvallisuuden tasoon, sillä kun heidät pysäytetään teiden varsilla tehtävää tarkastusta varten taikka kun he vuokraavat auton, he välttyvät kiusallisilta ja hermoja raastavilta sekaannuksilta päivitetyn ja luettavan ajokorttinsa ansiosta. On todistettu, että tällaiset sekaannukset aiheuttavat stressiä, joka lisää kuljettajien vaaratilanteita liikenteessä.
Katson, että terrorismin vastaisten toimien näkökulmasta on täysin oikeutettua vaatia varmennettavaa ajokorttia. Kortin haltija on voitava tunnistaa ilman minkäänlaista epäilystä. Näin pienennetään petosten mahdollisuutta, ajokorteista tulee vaikeampia väärentää, ja voimme olla varmoja siitä, että linja-auton tai vaarallisia aineita kuljettavan ajoneuvon kuljettaja on pätevä ajamaan kyseistä ajoneuvoa.
Jos haluamme ryhtyä vakaviin toimiin ajokorttiturismin torjumiseksi, meidän on otettava käyttöön myönnettyjä ajokortteja koskeva rekisteri, joka olisi osa kansallisten rekisterien verkostoa. Jos valiokunnan oletukset osoittautuvat perustelluiksi, saavutamme tämän tavoitteen vuonna 2030. Emme saa lykätä tavoitteitamme yhtään pidemmälle. 
Barrot,
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat osallistuneet tähän keskusteluun, joka on mielestäni ollut todellakin tärkeä. Haluaisin myös kiittää jäsen Groschia hänen mietinnöstään, jonka korkeasta laadusta olemme yksimielisiä. Kiitän häntä ja liikenne- ja matkailuvaliokuntaa lämpimästi heidän tuestaan ja sanoisinko komission tekstin parantamisesta. Onnitteluni jäsen Grosch! Tämä kysymys on Euroopan kansalaisille hyvin arkaluonteinen aihe, mutta olette onnistunut löytämään oikean tasapainon. Olen tietenkin kuullut, miten jotkut teistä ovat varoittaneet unionia liiallisesta sääntelystä, mutta minun on kuitenkin sanottava, että tämä uusi ajokortti – olen jo nähnyt tällaisia joissakin jäsenvaltioissa – lisää mielestäni jokaisen turvallisuutta, tekee ajokortin käytöstä yksinkertaisempaa ja siihen sisältyvä toissijaisuusperiaate jättää jäsenvaltioiden vastuulle useita päätöksiä.
Sanoisin siksi, että kyse on hyvin tasapainoisesta tekstistä. Arvoisat parlamentin jäsenet, on totta, että olemme sääntelemässä hyvin arkaluonteista aihetta. Arvoisa puhemies, ajotutkinto on nyt kaikkein laajimmalle levinnyt tutkinto Euroopan unionissa: lähes 300 miljoonalla ihmisellä on ajokortti, ja heidän liikkuvuutensa ja jokapäiväinen elämänsä on siitä usein riippuvainen. Toisaalta vastausten moninaisuus osoittaa, että asiantuntijoita on kuitenkin yhtä monta kuin on ajokortin haltijoitakin ja että jokaisella asiantuntijalla on oma mielipiteensä aiheesta.
Neuvostossa viime lokakuussa tehdyn sopimuksen valossa ja valiokunnassa – teidän valiokunnassanne – toimitetun äänestyksen valossa asiasta vallitsee hyvin laaja yhteisymmärrys, mikä on osoituksena siitä, että muut toimielimet jakavat pitkälti komission tavoitteet. Koska tekstiin on esitetty useita tarkistuksia ja reaktiot ovat erilaisia, on selvää, etten voi vastata jokaiseen kohtaan.
Voin kertoa teille jäsen Grosch, että komissio voi hyväksyä lähes kaikki tarkistuksenne. Toisaalta se katsoo kuitenkin olevansa velvollinen ehdottamaan, että hylkäätte muutaman tarkistuksen, jotka tekisivät tekstistä jollain tavoin epätasapainoisen ja ongelmallisemman, vaikka näillä tarkistuksilla onkin hyvä tarkoitus. Tämä on vain yksi vaihe, ja tiedämme, että tekstiin tehdään vielä uusia parannuksia. Puhun nyt esimerkiksi tarkistuksista 97–129. Arvoisa puhemies, on selvää, että varmistan, että komissio toimittaa kirjallisena yksityiskohtaisen vastauksen kaikkiin tarkistuksiin, mutta haluaisin vastata etenkin muutamaan kysymykseen ja selventää ensinnäkin kantaani jo käytössä olevien ajokorttien korvaamiseen uusilla.
Arvoisa jäsen Grosch, mietinnössänne ehdotetaan kaikkien käytössä olevien ajokorttien korvaamista siten, että paperiset mallit korvataan 10 vuoden kuluessa ja muut mallit 20 vuoden kuluessa. On totta, että komissio ei alun perin ehdottanut kaikkien käytössä olevien ajokorttien korvaamista. Hiljattain ilmitulleet asiakirjapetokset ja ajokorttien vilpillinen hankkiminen – minkä monet teistä ovatkin maininneet ja mihin on viitattu "ajokorttiturismina" – ovat kuitenkin saaneet jäsenvaltiot muuttamaan mielipidettään.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämän perusteella kaikkien ajokorttien korvaaminen mahdollistaa sen, että tietokantoja voidaan päivittää ja että väärennetyt ajokortit ja ajokorttien kaksois- ja kolmoiskappaleet voidaan peruuttaa. Tällä toimenpiteellä autetaan välittömästi parantamaan teiden varsilla tehtäviä tarkastuksia ja otetaan käyttöön lisäkeinoja rankaisemattomuuden vähentämiseksi. Myös tietokoneverkoston luominen edistää tämän tavoitteen saavuttamista. Tämän valossa haluaisin tiedottaa parlamentille, että komissio tekee yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa perustaakseen ajokorttiverkoston, joka tunnetaan nimellä Resper. Tällä tietokannalla yhdistetään kansalliset tietokannat, ja asiaa koskevat työt saatetaan päätökseen vuonna 2005.
Siksi komissio voi hyväksyä kaikki tarkistukset, eikä minulla ole epäilystäkään siitä, etteikö Groschin mietinnössä ehdotetulla sanamuodolla mahdollisteta se, että neuvostossa voidaan käydä hedelmällistä keskustelua jo käytössä olevien ajokorttien korvaamisesta. On ilmeistä, ettei komissio voi hyväksyä tarkistuksia, jotka ovat epäjohdonmukaisia tämän tavoitteen kanssa ja jotka voivat tulevaisuudessa jopa estää sen, että mainitsemani ongelmat voidaan ratkaista.
Haluaisin sanoa muutaman sanan myös ajokorttien voimassaoloaikaa koskevasta rajoituksesta. Komissio on ehdottanut, että tulevaisuudessa ajokorttiasiakirjojen voimassaoloaika on 10 vuotta. Tämä asiakirja on todisteena ajo-oikeudesta, sen on sisällettävä uudehko valokuva ja siihen on liitettävä kehittyneitä turvaominaisuuksia väärentämisen estämiseksi. Näin mahdollistetaan tehokkaat tarkastukset ja tieliikennettä voidaan parantaa ilman kohtuuttomia kustannuksia.
On kuitenkin totta, ettei komissio ole ehdottanut tällaisen säännöllisen uusimisen yhdistämistä lääkärintarkastukseen, sillä meidän on jatkossakin jätettävä tällä alalla osa vastuusta jäsenvaltioille toissijaisuuden nimissä. Tämän halusin sanoa ajokorttien voimassaoloajasta, joka vaikuttaa meistä joka tapauksessa kiinnostavalta, koska sillä autetaan estämään petoksia ja päivittämään ajokortti ilman kohtuuttomia muodollisuuksia. Kuten totesin, komissio ei ole ehdottanut säännöllisiä lääkärintarkastuksia, eikä voimassaoloaikaa ole yhdistetty automaattisesti tällaisiin tarkastuksiin, jotka ovat jatkossakin jäsenvaltioiden vastuulla.
Haluaisin kiittää jokaista, joka on tuonut esiin moottoripyöriä koskevan ongelman, kun muistetaan, että niitä käyttävät etenkin nuoret ja toisinaan vähemmän nuoret ihmiset. Eräs teistä korosti sitä, että tietyssä iässä ihmiset haluavat moottoripyörän, vaikka he eivät välttämättä olisikaan siihen valmiita. On totta, että meidän on oltava hyvin varovaisia. Moottoripyöräkuljettajien todennäköisyys joutua onnettomuuteen on 16 kertaa suurempi kuin muiden moottoriajoneuvokuljettajien. Jos nykyinen suuntaus jatkuu, emmekä tee mitään, vuonna 2010 kaksipyöräisten ajoneuvojen kuljettajien osuus kuolonuhreista on jo kolmasosa.
Olen toiminut terveysministerinä omassa maassani, ja voin kertoa teille, että kuolemantapausten määrä ja nuorten ihmisten halvaantumiseen johtavien onnettomuuksien määrä vaikuttaa minuun koko loppuelämäni ajan. Siksi meidän on mielestäni oltava äärimmäisen varovaisia.
Arvoisa puhemies, siksi haluan nyt esittää lämpimät kiitokseni arvoisille jäsenille, jotka ovat yhdessä esittelijän kanssa tehneet erinomaista työtä. Olen varma, että Euroopan kansalaiset suhtautuvat hyvin vastaanottavaisesti edistysaskeliimme, vaikka meillä on tietenkin edessämme vielä pitkä matka.
Olen tietoinen myös täällä mainitusta ajokortin suorittamisesta aiheutuviin kustannuksiin ja ajotutkinnon vastaanottajien kouluttamiseen liittyvästä ongelmasta. Tämä on eräs toinen ala, jolla on ryhdyttävä toimiin ja jota on tutkittava jäsenvaltioissa, sillä etenkään nuorten ei saa kohdata ongelmia ajokortin saamisessa, sillä monille nuorille ihmisille se on eräs työllistymiskeino. Tämän halusin teille sanoa.
Arvoisa jäsen Grosch, hyväksyn näin ollen tarkistuksenne komission puolesta. Minun on pakko hylätä muutama tarkistus, mutta kiitän joka tapauksessa tarkistusten esittäjiä heidän panoksestaan tähän keskusteluun. Emme saa aliarvioida tätä panosta, kun tiedämme, mikä merkitys sillä on Euroopan kansalaisten jokapäiväiselle elämälle.(1) 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskiviikkona klo 11.30. 

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana suositus toiseen käsittelyyn (A6-0015/2005) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja säännösten rikkomisesta määrättävistä seuraamuksista (esittelijä: Corien Wortmann-Kool). 
Wortmann-Kool (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, tämän keskustelun aiheena on direktiivi rikosoikeudellisista seuraamuksista, jotka koskevat laittomia öljypäästöjä merialueilla. Esittelijänä olen tyytyväinen sopimukseen, jonka saavutimme neuvoston kanssa toisessa käsittelyssä. Tätä sopimusta edelsivät pitkät ja perusteelliset neuvottelut, ja sen avulla taataan määrätietoinen mutta oikeudenmukainen eurooppalainen lähestymistapa laittomiin öljypäästöihin ja öljykatastrofeihin. Haluan korostaa parlamentille tämän direktiivin sosiaalista merkitystä. Lainsäädäntöehdotuksen välittömänä kimmokkeena oli Prestige-aluksen aiheuttama öljykatastrofi. Kyseisessä onnettomuudessa pilaantui satoja kilometrejä rannikkoa, mutta käsittelemämme toimenpidepaketti koskee tällaisten onnettomuuksien lisäksi myös laittomien päästöjen torjuntaa Euroopan unionin rannikkovesillä. Nämä laittomat päästöt eivät välttämättä yllä uutisotsikoihin, mutta ne muodostavat pahasti aliarvioidun ja huomiotta jätetyn ongelman: Euroopan unionin aluevesillä esiintyy joka vuosi noin 90 000 laitonta päästötapausta. Rannat pilaantuvat vuosi toisensa jälkeen, ja Pohjanmeren rannikolla öljysaaste aiheuttaa peräti 40 prosenttia merilintujen kuolemista.
Yhteisen kannan muodostaminen vei neuvostolta pitkään, mutta lopullinen kanta ei ollut parlamentin mielestä vieläkään riittävä. Emme halua paperitiikeriä vaan järkevät sopimukset jäljitys- ja rangaistustoimista unionin tasolla. Neuvosto on mukautunut pitkälti parlamentin näkemyksiin, mikä koituu unionin kansalaisten ja ympäristön eduksi. Haluan täsmentää keskeisiä asiaan liittyviä näkökohtia.
Ensinnäkin käytössämme on ankaria rangaistuksia laittomien öljypäästöjen torjumiseksi. Neuvosto teki joulukuussa puitepäätöksen, jonka mukaan rangaistukset sisällytetään kolmanteen pilariin. Näin neuvosto viitoitti tietä tämän sopimuksen saavuttamiselle. Kolmanteen pilariin liitetty ehdotus yhdistyy kiinteästi myös direktiiviin, sillä se sisältää rikollisia tekoja koskevan lausekkeen. Lisäksi neuvosto on taannut, että nämä kaksi lainsäädäntöaloitetta hyväksytään rinnakkain. Uutta perustuslakia odotettaessa parlamentti on näin vahvistanut asemaansa toimielimenä.
Toiseksi laittomat päästöt on jäljitettävä. Useimmat maat voivat torjua laittomia päästöjä vain vaivoin, jos lainkaan, mutta alentamalla kynnystä päästöjen ja törkeiden tuottamusten torjumiseksi voimme taata, että säännösten rikkomuksiin voidaan puuttua tasapuolisesti ja avoimesti. Emme saa kuitenkaan siirtyä toiseen ääripäähän eli kapteenien ja miehistöjen kohtuuttomaan kriminalisointiin. Tästä aiheesta on keskusteltu kiihkeästi. Parlamentti pitää myönteisenä suojaa, jonka kansainväliset yleissopimukset tarjoavat laittomien päästöjen osalta, mutta onnettomuuksien kohdalla tilanne on mutkikkaampi.
Komissio ja neuvosto eivät halua lisätä Marpol-yleissopimuksen antamaa suojaa aluevesillä, sillä ne katsovat, että tämä estäisi torjuntatoimet käytännöllisesti katsoen kokonaan. Samaa mieltä on myös enemmistö liikenne- ja matkailuvaliokunnasta. Olen kuitenkin pannut merkille, että aiheesta keskustellaan edelleen: sain eilen Kansainväliseltä merenkulkujärjestöltä kirjeen, joka koski juuri tätä aihetta ja johon komission jäsenkin on tutustunut. Arvoisa komission jäsen, voitteko poistaa pelkoni, jonka mukaan jotkut luulevat edelleen, että miehistöä ollaan kriminalisoimassa lähtökohtaisesti, jos onnettomuuksia tapahtuu? Tämä ei nimittäin ole tarkoitus.
Kolmanneksi parlamenttimme on elätellyt jo pitkään toivetta eurooppalaisesta rannikkovartiostosta. Tarvitsemme rannikkovartiostoa, jotta öljysaasteita voidaan ehkäistä ja jäljittää tehokkaasti. Tätä toivetta neuvosto ei ole aiemmin pitänyt aiheellisena, mutta nyt saavuttamassamme sopimuksessa toive tunnustetaan. Olen siis tyytyväinen, että neuvosto pitää ajatusta eurooppalaisesta rannikkovartiostosta aiheellisena. Arvoisa komission jäsen, on sovittu, että komissio esittää toteutettavuustutkimuksen vuoden 2006 loppuun mennessä. Odotamme mielenkiinnolla tutkimuksenne tuloksia ja ehdotustanne eurooppalaiseksi rannikkovartiostoksi.
Lopuksi totean, että meidän on luonnollisesti tehtävä kaikki voitavamme ehkäistäksemme saastumista, ja tässä kohden on syytä mainita direktiivi satamien vastaanottolaitteista – olkoonkin, että direktiivi on edelleen harmillisen puutteellinen. Mitä komissio aikoo tehdä tämän direktiivin parantamiseksi?
Kiitän kollegoitani minua kohtaan osoitetusta luottamuksesta sekä onnistuneesta yhteistyöstä. Osoitan kiitokseni myös liikenne- ja matkailuvaliokunnan sihteeristölle. Komissiota kiitän lämpimästi kaikesta tuesta ja yhteistyöstä. Viimeisenä mutta ei vähäisimpänä haluan kiittää puheenjohtajavaltiota Luxemburgia tarmokkuudesta, jolla se johti neuvotteluja. Tehtävä ei ollut helppo. Olen tyytyväinen lopputulokseen, josta kiitän teitä ennen kaikkea yhteisen edun nimissä: kyse on rannikkojemme ja rannikkovesiemme ympäristöstä. 
Barrot,
    Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää jäsen Wortmann-Koolia, joka esitti erinomaisen tilannearvion, selvitti asiaan liittyviä kysymyksiä ja kuvasi ansiokkaasti tämän kompromissiratkaisun sisältöä. Toivon todella, että parlamentti antaa huomenna tukensa tälle ratkaisulle. Puheenvuorossani haluan vain lisätä muutaman sanan jo sanottuun.
Neuvottelut tästä ehdotuksesta aloitettiin lähes kaksi vuotta sitten. Meillä oli raivattavanamme esteitä, emmekä olleet aina samaa mieltä kaikkien teidän kanssanne, mutta haluan kiittää lämpimästi kolmea esittelijää, jotka vuorotellen osallistuivat näihin neuvotteluihin. Erityisesti haluan kiittää jäsen Wortmann-Koolia, joka on tämänpäiväisen menestyksen todellinen arkkitehti.
Tulevan direktiivin myötä unionin toimielimet vastaavat vihdoin konkreettisella tavalla kansalaistemme odotuksiin. Kansalaisemme haluavat tehdä lopun kaasunpoistoista ja muista katastrofeista, joita aiemmin on koettu. Hyvä jäsen Wortmann-Kool, olen kuullut sanottavan – ja sanoitte juuri itsekin – että olemme halunneet tehdä kapteeneista ja miehistöistä rikollisia. On syytä tehdä selväksi, ettei tämä todellakaan ole tarkoituksemme: päinvastoin, haluamme tehdä merenkulkualalle palveluksen tällä direktiivillä. Maalitaulunamme ovat hyvin harvat tapaukset, joita on todella mahdotonta hyväksyä. Haluamme tehdä kaikki toimijat meriliikenteen pitkän ketjun yläpäässä tietoisiksi velvollisuuksistaan. Minun on todettava, että olin varsin häkeltynyt Kansainvälisen merenkulkujärjestön pääsihteerin reaktiosta tavatessani hänet viime viikolla IMO:n päämajassa Lontoossa. Kuten korostin pääsihteerille, parlamentin nyt käsittelemä teksti on täysin yhdenmukainen kansainvälisen lainsäädännön kanssa. Tällä lainsäädännöllä tarkoitan saasteiden torjumista koskevaa Marpol-yleissopimusta ja Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimusta. Tekstimme on sopusoinnussa näiden sopimusten kanssa: käytämme vain Marpol-yleissopimuksessa taattua mahdollisuutta tiukempien säännösten laatimiseen.
On selvää, että toimimme Euroopan unionin emmekä yksittäisten jäsenvaltioiden tasolla, mutta mielestäni IMO ei voi rehellisyyden nimissä nähdä tässä toimenpiteessä pienintäkään merkkiä halusta kriminalisoida kapteeneja ja miehistöjä. Sanon tämän painokkaasti ja vakuuttuneena asiastani, ja haluan rauhoittaa kaikkia parlamentin jäseniä, jotka saamani kirjeen perusteella ovat ilmeisesti kokeneet, etteivät aikeemme ole olleet täysin ymmärrettäviä.
Arvoisa puhemies, odotan, että tämän tekstin hyväksymisessä onnistutaan. Pitää paikkansa, että direktiiviehdotuksessa komission tarkoituksena oli perustaa asianmukainen järjestelmä rikosoikeudellisia seuraamuksia varten. Tältä osin parlamentin käsiteltävänä oleva teksti on maltillisempi, sillä rikosoikeudelliset näkökohdat on nyt siirretty kolmanteen pilariin eli puitepäätöksen soveltamisalaan. Pidän tätä valitettavana – todellakin, komissio pitää tätä valitettavana – mutta hyväksymme sen, koska yhtäkään ehdotuksen muista näkökohdista ei ole vesitetty ja koska olemme onnistuneet määrittelemään saasteita koskevat rikkomukset ja niistä langetettavat seuraamukset yhdenmukaisesti koko unionin alueella. Tämä on erittäin tärkeää, ja haluan painottaa Euroopan parlamentin jäsenille, jotka kaikki ovat nähneet öljylauttakatastrofeja, että meidän on tartuttava toimeen. Muutoin edessämme on ennemmin tai myöhemmin jälleen uusi katastrofi, ja silloin syyttävä sormi osoittaa meihin.
Tämä direktiivi merkitsee, että jatkossa – Euroopan meriturvallisuusviraston tukeman – komission ja jäsenvaltioiden kaikkien toimivaltaisten viranomaisten on yhdistettävä voimansa lisätäkseen valvontaa, paljastaakseen rikkomuksia ja rangaistakseen syyllisiä. Tässä yhteydessä haluan todeta omasta puolestani, että jaamme täysin Euroopan parlamentin toiveen eurooppalaisesta rannikkovartiostosta.
Arvoisa puhemies, uhraamatta liikaa aikaa haluan sanoa muutaman sanan tarkistuksista 19–23. Komissio suosittaa parlamentille niiden hylkäämistä kahdesta syystä. Ensinnäkin niillä kyseenalaistetaan kompromissipaketti, sillä sovittelumenettely saattaa mutkistaa asioita. Myös tarkistusten sisältö antaa aihetta hylkäämiseen. Tarkistuksissa 19 ja 22 pyritään esittämään tyhjentävä luettelo kaikista meriliikenteen pitkään ketjuun kuuluvista toimijoista, joita voidaan pitää vastuussa onnettomuuksista ja saastumisesta. Itse asiassa tällainen luettelo on lyhyemmässä muodossaan jo olemassa yhteisen kannan johdanto-osan 7 kappaleessa, jota eivät uhkaa mitkään kompromissit. Tarkistus 20 koskee vastuujärjestelmää suojapaikoista aiheutuneiden kulujen korvaamiseksi. Tämä on hyvin tärkeä kysymys, jota komissio tarkastelee parhaillaan perusteellisesti. Viittaan tässä kohden aiheesta tehtyyn tutkimukseen, jonka lähetän Euroopan parlamentille muutaman päivän kuluessa.
Tarkistuksissa 21 ja 23 pyritään kyseenalaistamaan toimet, joita komissio pitää todellisina edistysaskeleina. Euroopan unionin tarkoituksena on perustaa aluevesilleen todellinen operationaalinen pelote- ja seuraamusjärjestelmä: kaikkia saastuttajia on rangaistava, jos he ovat syyllistyneet törkeään tuottamukseen. Tämä merkitsee parannusta kansainvälisiin normeihin – erityisesti Marpol-yleissopimukseen – joita on vahvistettava. Rangaistuksia voidaan kuitenkin langettaa vain niille, jotka ovat toimineet tuottamuksellisesti tai syyllistyneet anteeksiantamattomaan virheeseen.
Tekstimme merkitsee näin ollen merioikeusyleissopimuksen mahdollistamaa edistysaskelta. Tämän yleissopimuksen perusteella rannikkovaltiot voivat tehostaa saasteiden torjuntaa ja valvontatoimia aluevesillään. Mahdollisuus on olemassa ja olemme tarttuneet siihen, ja siksi kyse ei mielestäni voi olla paluusta taaksepäin. Siksi komissio ei kannata tarkistusten sisältöä, ja olenkin tyytyväinen, että liikenne- ja matkailuvaliokunta on ollut kyllin viisas hylätäkseen tarkistukset 21 ja 23.
Viimeisenä tarkastelen tarkistusta 2, joka liittyy johdanto-osan 7 kappaleeseen. Tarkistuksessa on kyse öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston (IOPCF) uudistamisesta. Neuvosto ei hyväksynyt tätä tarkistusta, ja onkin totta, että tarkistuksella pyritään direktiivin soveltamisalaa pidemmälle. Kolmikantakokouksessa parlamentin valtuuskunta suostui luopumaan tästä tarkistuksesta. Sallinette minun muistuttaa, että komissio suostui esittämään neuvoston ja parlamentin kehotuksesta kolmikohtaisen lausuman. Ensinnäkin komissio vahvistaa halunsa auttaa jäsenvaltioita löytämään kultainen keskitie uudistettaessa kansainvälistä IOPCF-järjestelmää. Toiseksi komissio painottaa, että on pantava täytäntöön kansainväliset yleissopimukset, jotka koskevat vastuita ja korvauksia pilaantumistapauksissa. Kolmanneksi komissio aikoo – osana kolmatta meriturvallisuuspakettia – esittää lainsäädäntöehdotuksen pakollisesta vakuutuksesta, jota edellytetään kaikilta yhteisön satamiin saapuvilta aluksilta.
Arvoisa puhemies, jos suotte anteeksi, että puheenvuoroni on venynyt pitkäksi, totean vielä, että komissio kannattaa 13 kompromissitarkistuksen pakettia ja odottaa luottavaisena parlamentin kantaa tässä asiassa.
Pysykää valppaina: on elintärkeää, että neuvosto pitää kiinni sitoumuksistaan ja hyväksyy direktiivin ja puitepäätöksen nopeasti ja rinnakkain. Omalta osaltani pyrin parhaani mukaan varmistamaan, että puitepäätös pannaan täytäntöön. Kaikki tämä on välttämätöntä, jotta kompromissi olisi merkityksellinen ja jotta Euroopan unionin kansalaiset tuntisivat jatkossa olevansa aiempaa huomattavasti paremmassa turvassa merten kaikenlaiselta pilaantumiselta. Jäsen Wortmann-Kool on kiinnittänyt huomiomme tämän pilaantumisen katastrofaalisiin vaikutuksiin luonnonperinnölle ja merten rikkauksille.
Arvoisa puhemies, sallinette minun painottaa parlamentille, ettei sitä saada viekoitella kiinnittämään minkäänlaista huomiota kommentteihin, jotka ovat mielestäni virheellisiä ja joiden mukaan olisimme kriminalisoimassa merenkulkijoita. Päinvastoin, yritämme lisätä heidän vastuutaan mielekkäässä ja kohtuullisessa määrin. On todettava, että edessämme on tasapainoinen teksti, joka perustuu kolmen toimielimen saavuttamaan sopimukseen, ja että olemme hyvää vauhtia etenemässä kohti sen täytäntöönpanoa. Voin vakuuttaa, että kaikki, jotka pelkäävät uuden öljylautan muodostuvan ennemmin tai myöhemmin, ovat hyvin tyytyväisiä lopputulokseen. Arvoisa puhemies, kiitän parlamenttia huomiosta, jota se on osoittanut tätä tekstiä kohtaan, sillä teksti on hyvin tärkeä unionimme kansalaisille. 
Kratsa-Τsagaropoulou (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen kuunnellut hyvin huolellisesti teitä ja esittelijäämme Wortmann-Koolia, sillä tänä iltana käsittelemämme aihe on erittäin tärkeä ja kattaa lukuisia näkökohtia, jotka liittyvät taloutemme kestävään kehitykseen ja työpaikkojen luomiseen.
Euroopan unionin politiikan tavoitteena on kehittää meriliikennettä ja suojella samalla meriympäristöä. Tämä tavoite on yhteinen meille kaikille. Valitettavasti yhteinen kanta ja liikenne- ja matkailuvaliokunnan esittämät tarkistukset eivät kuitenkaan ole vastaus näihin haasteisiin huolimatta vaivasta, jota esittelijä näki käsitellessämme ehdotusta valiokunnassa ja josta toki kiitämme häntä.
Perustava syy tähän näkemykseen on, että ehdotetuilla säännöksillä ohitetaan kansainvälisen Marpol-yleissopimuksen rajat, kun tarkastellaan vastuuta saastumisiin johtavista onnettomuuksista sekä merialueita, joilla sopimusta sovelletaan. Tällä saattaa olla huomattavia oikeudellisia ja taloudellisia heijastusvaikutuksia. Jos ehdotus hyväksytään, yhteisön lainsäädäntö saattaa olla ristiriidassa kansainvälisen lainsäädännön kanssa ja heikentää samalla Kansainvälisen merenkulkujärjestön toimivaltaa. Kansainvälinen merenkulkujärjestö on ainoa virasto, joka voi toteuttaa kansainvälisen tason toimia merten suojelemiseksi: meidän ei pidä unohtaa, että merenkulku on maailmanlaajuista toimintaa, johon ei voida soveltaa samanaikaisesti useita normeja. Kokemus on osoittanut, että alueelliset toimet aiheuttavat hämmennystä, oikeudellista epätasa-arvoa ja hallinnollisia ongelmia. Lisäksi kansainväliset tilastot osoittavat, että vaikka meriteitse tapahtuva kansainvälinen kauppa lisääntyy, saastumistapaukset ovat vähenemässä.
Toinen tämän ehdotuksen tärkeä elementti on merillä tehtävän työn kriminalisointi, sillä pohjimmiltaan ehdotuksessa on kyse myös tästä. Merimiesten elämä on jo nyt kovaa ja vaarallista. Tämänkaltainen rikosoikeudellinen lähestymistapa saa nuoret luopumaan merille lähtemisestä. Tarkoitan erityisesti teknistä osaamista hankkineita ja hyvin koulutettuja nuoria. Juuri heitä Euroopan merenkulkuala tarvitsee.
Hyvät kollegat, tämän vuoksi kehotan teitä lähestymään asiaa vastuullisesti ja oikeasta näkökulmasta. Kehotan myös kannattamaan äänestyksessä tarkistusta, jonka Uusi demokratia -puolueen jäsenet ovat esittäneet yhdessä muita puolueita ja maita edustavien kollegojemme kanssa. Tarkistuksen tarkoituksena on saattaa ehdotuksemme yhdenmukaiseksi kansainvälisen Marpol-yleissopimuksen kanssa. Kiitän teitä ja totean uskovani, että äänestystuloksesta riippumatta meidän on pidettävä mielessämme pitkän aikavälin strategia, jossa on kyse muustakin kuin rajoittavista toimista ja rikosoikeudellisista seuraamuksista. 
Piecyk (PSE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaikella kunnioituksella on todettava, että ympäristön pilaantumista tapahtuu, tavalla tai toisella. Esittelijä on huomauttanut, että käyttäytymisemme on hieman skitsofreenista. Olemme kauhuissamme aina, kun ympäristökatastrofeja tapahtuu: paheksumme tapahtunutta ja tiedotusvälineet tulevat mukaan. Päivittäiset – toistan päivittäiset – saasteskandaalit eurooppalaisilla ja kansainvälisillä vesillä eivät kuitenkaan näytä herättävän suuren yleisön mielenkiintoa. Luvut puhuvat puolestaan. Komission ehdotuksessa todettiin aikanaan, että Itämerellä esiintyi 390 ja Pohjanmerellä 596 laitonta öljypäästötapausta pelkästään vuonna 2001. Oceania-ympäristöjärjestö arvioi, että Euroopan vesillä esiintyy vuosittain 3 000 laitonta öljypäästötapausta. Niitä on 3 000 liikaa! Näihin päästöihin ei saada suhtautua enää kuin pieniin kolttosiin: on korkea aika tehdä niistä rikollisia tekoja, joihin syyllistyvät asetetaan syytteeseen ja tuomitaan ankariin rangaistuksiin.
Tutkimukset ja syytteet ovat riippuvaisia asianmukaisista välineistä. Kuten on todettu, jäsenvaltioilla on luonnollisesti omat velvollisuutensa, mutta pitkällä aikavälillä tarvitsemme tehokkaan eurooppalaisen rannikkovartioston. Sitä ei saada aikaan tänään eikä aivan lähitulevaisuudessakaan, mutta mielestäni sen on toteuduttava keskipitkällä aikavälillä. Merten saastuttajien syyttäminen ja rankaiseminen eivät saa kilpistyä siihen, että kansakunnat pitävät mustasukkaisesti kiinni tuomiovallastaan.
Parlamentti, neuvosto ja komissio päättävät kohtalaisen tasapuolisesta kompromissista, jonka saavuttamisesta esittelijä voi ottaa suuren kunnian. Haluan onnitella ja kiittää häntä erittäin hyvästä työstä, jonka ansiosta voimme keskustella tästä aiheesta tänään ja saattaa prosessin päätökseen huomenna. Toisin sanoen meidän ei tarvitse käynnistää sovittelumenettelyä vaan voimme edetä suoraan hyväksymisvaiheeseen.
Puitesopimuksessaan neuvosto sitoutuu soveltamaan merten rikolliseen saastuttamiseen ankaria rangaistuksia: sakkoja, vankeusrangaistuksia ja taloudellisten toiminnan kieltämistä. Komissio ja neuvosto aikovat viedä asiaa eteenpäin IMO:ssa. On mahdotonta ymmärtää esimerkiksi, että laivanvarustajat voivat edelleen vakuuttaa itsensä meren pilaantumisesta aiheutuvien sakkojen varalta. Tällaisia sääntöjä on tarkistettava IMO:ssa. Myöntymällä toteutettavuustutkimukseen otamme tärkeän ensiaskeleen kohti eurooppalaista rannikkovartiostoa.
Kiitänkin puheenjohtajavaltiota hedelmällisestä yhteistyöstä, jota se on tehnyt kanssamme tässä asiassa. Luxemburg ei välttämättä tule mieleen, kun puhutaan pitkistä rantaviivoista, mutta maalla on tästä huolimatta erittäin suuri laivasto, mikä aiheuttaa velvollisuuksia myös puheenjohtajavaltiolle itselleen. Tästäkin kiitän puheenjohtajavaltiota. Mielestäni olemme kaikki suuressa vastuussa luonnosta, myös meristä. Siksi huomenna tehtävät päätökset on pantava täytäntöön hyvin nopeasti. Olemme sen velkaa rannikoille, merille ja meren eläville. 
Ortuondo Larrea (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, öljyä pumpataan mereen joka kuudes minuutti. Meriliikenteen seurauksena Euroopan merialueille pumpataan vuosittain yli 20 000 tonnia öljyä, mikä riittäisi täyttämään 10 000 olympialaisiin hyväksyttyä uima-allasta. Tämä todetaan jäsen Piecykin juuri mainitsemassa Oceania-järjestön raportissa merten pilaantumisesta.
Raportissa todetaan muutakin. Siinä todetaan esimerkiksi, että vuosittain todetaan 3 000 laitonta öljypäästötapausta. Tarkoituksellisia tapauksia saattaa kuitenkin olla huomattavasti enemmän, sillä esimerkiksi Euroopan unionin vilkkaimmassa satamassa Rotterdamissa – joka on samalla eräs koko maailman tärkeimmistä satamista – vain 7 prosenttia saapuvista aluksista siirtää pilssivetensä ja tankkiensa sisältämän jätteen sataman vastaanottolaitteisiin. Mihin loput 93 prosenttia pumpataan? Suurin osa päätyy luultavasti mereen.
Meidän on hyväksyttävä tähänastista tehokkaampi lainsäädäntö mahdollisimman nopeasti, jotta voimme estää vuosittain yli 77 000 linnun sekä lukemattomien valaiden ja delfiinien, kilpikonnien, kalojen sekä muiden eläin- ja kasvilajien kuoleman öljyn vuoksi. Meidän on myös saatettava voimaan säännöt, joilla tehdään loppu rannikoiden ja rantojen pilaantumisesta kaikkialla. Parhaillaan on käynnissä aluksille sijoitettavia patentoituja valvontalaitteita koskeva hyväksymisprosessi. Kyseessä on eräänlainen koskematon musta laatikko, jonka avulla voidaan vahvistaa luotettavasti, onko alus päästänyt öljyä laittomasti.
Kun tänään käsittelemämme direktiivin 10 artiklassa määritellyt liitännäistoimenpiteet pannaan täytäntöön, kaikki alukset on velvoitettava asentamaan tällainen musta laatikko ja kaikissa satamissa on oltava poikkeuksetta jätteiden vastaanottolaitteet. Samalla on perustettava niin jäsenvaltioiden kuin yhteisönkin tasolla järjestelmät havaittujen laittomien päästöjen rekisteröimiseksi, ja lisäksi kansalaisille on jaettava tietoa laittomista päästöistä ja niiden perusteella langetettavista rangaistuksista.
Jäsenvaltiot on velvoitettava noudattamaan lainsäädäntöä, jonka perusteella niiden on tarjottava turvasatamia vaikeuksissa oleville aluksille. Lisäksi on perustettava eurooppalainen rannikkovartiosto valvomaan öljypäästöjä, laitonta maahanmuuttoa ja huumekauppaa. On myös välttämätöntä langettaa rangaistuksia poikkeuksetta kaikille onnettomuuksista ja öljypäästöistä vastuussa oleville merikuljetusketjun toimijoille, mukaan lukien rahdin omistajat ja sopimusasiamiehet, rahtaajat, tavaran vastaanottajat, laivanvarustajat, luokitteluyhteisöt ja vakuutuksenantajat, kapteenit, miehistön jäsenet ja muut toimijat – riippumatta siitä, tekevätkö he työtään maissa tai merillä.
Öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälistä korvausrahastoa on kartutettava ja päivitettävä määräajoin, ja se on saatettava vastaamaan todellisia vahinkoja. Tarkempaa huomiota on kiinnitettävä myös laivanvarustajien, omistajien, rahtaajien sekä öljyrahdin vastaanottajien myötävaikutukseen.
Kaikki tämä on pantava välittömästi täytäntöön Euroopan unionissa, ja meidän on vaadittava toimien laajentamista koskemaan Kansainvälisen merenkulkujärjestön kautta myös muuta maailmaa. Jos odotamme, että asioista sovitaan Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä, saattaa nimittäin käydä niin, että Pohjanmeri, Itämeri ja erityisesti Välimeri vahingoittuvat peruuttamattomasti.
Haluan kiittää lämpimästi esittelijä Wortmann-Koolia erinomaisesta mietinnöstä ja kaikesta hänen tekemästään työstä. Viittaan tällä parlamentin poliittisten ryhmien välillä saavutettuun yhteisymmärrykseen yhteisistä kannoista, neuvoston ja komission kanssa käytyyn kolmikantakeskusteluun sekä siihen, että tämä lainsäädäntömenettely voidaan saattaa päätökseen tässä toisessa käsittelyssä.
Voin kertoa teille, että ryhmämme on juuri hyväksynyt mainitut 13 kompromissitarkistusta ja suostunut myös perumaan esittämämme kolme tarkistusta. Olemme tehneet kaiken tämän, jotta voisimme hyväksyä mietinnön huomenna ja jotta tämä elintärkeä direktiivi voidaan saattaa voimaan mahdollisimman nopeasti. 
Papadimoulis (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, suuri enemmistö poliittisesta ryhmästäni kannattaa ehdotusta ja torjuu tarkistukset, joilla tätä ehdotusta pyritään heikentämään.
Suuri enemmistö kansalaisista vaatii tiukempia toimia aluksista johtuvan saastumisen ehkäisemiseksi, sillä saastuminen vaikuttaa ympäristön ja kansanterveyden lisäksi myös kalastukseen ja matkailuun.
Tänään käsittelemällämme toimenpidepaketilla pyritään saattamaan päätökseen työ, joka aloitettiin jo vuosia sitten. Prosessin viivästyminen johtuu niiden kolmen jäsenvaltion reaktioista, jotka vastustivat komission alkuperäistä direktiiviehdotusta.
Miten voitte vastustaa tätä direktiiviä, kun otetaan huomioon pilaantumisen ekologiset kustannukset? Tarkoitan kustannuksia, jotka aiheutuvat kalastusalalle ja turismille, sekä työttömyyttä, joka koettelee öljyn pilaamia alueita. Välimeren alueella – ja Välimeri on suljettu meri – raportoitiin 1 638 laitonta päästötapausta pelkästään vuonna 1999. Kuvitelkaa, montako tapausta jäi raportoimatta, koska niitä ei havaittu. Pohjanmerellä ja Itämerellä havaittiin yhtä suuri määrä öljylauttoja vuonna 2001.
Vaikkemme ole täysin tyytyväisiä kompromissitarkistuksiin, hyväksymme ne, sillä meidän on suojeltava meriympäristöä ja otettava myönteinen askel, jonka vaikutus tuntuu pitkään.
Lopuksi vaadin Kreikan, oman maani, hallitusta luopumaan viivyttelypolitiikastaan. Maailman johtaviin merenkulkumahteihin kuuluva Kreikka ei saa jäädä peränpitäjäksi, vaan sen on oltava etulinjassa torjumassa alusten päästöjä. Sen on myös omaksuttava rakentava kanta, joka ei jätä sijaa arvostelulle Kreikan laivastossa. 
Blokland (IND/DEM ),
   .  Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään paitsi jäsen Wortmann-Koolin mietinnöstä myös sopimuksesta, jonka hän on saavuttanut neuvoston kanssa. Mielestäni tähän keskusteluun liittyy kaksi tärkeää näkökohtaa. Ensinnäkin meidän on tiedostettava, että merenkulku on maailmanlaajuinen ala, joka toimii asianmukaisesti vain, jos lainsäädäntö laaditaan maailmanlaajuisella tasolla. Siksi pidän myönteisenä, että sekä neuvosto että esittelijä seisovat Marpol-yleissopimuksen takana.
Toiseksi lainsäädännöstä ei ole hyötyä ilman riittävää valvontaa ja rangaistuksia. Siksi ole tyytyväinen, että esittelijä on saanut neuvoston antamaan nimenomaisen lupauksen käsittelemämme asiakirjan rikosoikeudellisesta ulottuvuudesta. Lopuksi totean odottavani mielenkiinnolla komission tutkimusta eurooppalaisen rajavartiolaitoksen perustamisesta. Toivon, että kyseinen tutkimus vakuuttaa minut tällaisen elimen hyödyllisyydestä. Kiitoksia. 
Busuttil (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olen pettynyt siihen, että liikenne- ja matkailuvaliokunta hylkäsi tätä mietintöä koskevan tarkistuksen 7. Haluan painottaa, että kannatan täysin periaatetta, jonka mukaan alusten aiheuttama ympäristön pilaantuminen on torjuttava. Meidän on kuitenkin sovellettava tätä periaatetta tähänastista järkevämmin. Näytämme unohtaneen, että meren vaarallisuus saattaa toisinaan aiheuttaa onnettomuuksia kaikista mahdollisista varotoimista huolimatta. Siksi on epäoikeudenmukaista, että laivanvarustajia, kapteeneita ja miehistön jäseniä, jotka ovat toteuttaneet kaikki kohtuulliset toimet onnettomuudesta aiheutuvan saastumisen estämiseksi, pitäisi kohdella samalla tavoin kuin ihmisiä, jotka ovat syyllistyneet tarkoitukselliseen tai piittaamattomuudesta tai huolimattomuudesta aiheutuvaan saastuttamiseen.
Mielestäni on kaksi syytä, miksi tämä lähestymistapa on epäjohdonmukainen. Ensinnäkin siinä mennään pidemmälle kuin Marpol-yleissopimuksessa, ellei kyse ole jopa vastakkainasettelusta. Meidän pitäisi pyrkiä tehostamaan kansainvälisiä yleissopimuksia eikä kilpailla niiden kanssa tai poiketa niistä. Merenkulkualan luonteen vuoksi kansainväliset yleissopimukset ovat osoittautuneet hyviksi ja tehokkaiksi välineiksi. Jatkakaamme niiden käyttöä.
Toiseksi lähestymistapa on epäjohdonmukainen, sillä siinä Euroopan unionin sisäinen merenkulku asetetaan epäedulliseen asemaan verrattuna merenkulkuun, jonka alkuperä on unionin vesien ulkopuolella. Aikana, jona pyrimme parantamaan kilpailukykyämme ja luomaan työpaikkoja, meidän on varottava säätämästä lakeja, jotka ovat esteenä tärkeän merenkulkualan pysymiselle täällä Euroopassa.
Tiedän, että tätä kysymystä koskevan kompromissin eteen on tehty paljon työtä, josta kiitän esittelijää. Epäilen kuitenkin, että näiden säännösten todellisten vaikutusten ymmärtäminen jää edelleen riittämättömäksi. Olemme kaikki yksimielisiä tarpeesta säädellä alusten aiheuttamaa ympäristön pilaantumista, mutta tehdessämme niin meidän on omaksuttava käytännöllinen lähestymistapa, jonka avulla voimme saavuttaa tavoitteemme tehokkaasti mutta käytännönläheisesti. 
Evans, Robert (PSE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää, ja kiitän myös komission jäsentä hänen kiinnostavista huomioistaan. Kuten muut puhujat ovat todenneet, tämä laki on tärkeä, jos haluamme edistää meriturvallisuutta ja pakottaa alukset toimimaan vastuullisesti. Kuten jäsenet Piecyk, Ortuondo Larrea, Papadimoulis ja muut ovat sanoneet, suurin osa öljysaasteesta ei ole peräisin katastrofeista, jotka päätyvät uutisotsikoihin, vaan tahallisista päästöistä. On elintärkeää, että torjumme näitä laittomia toimia yhdessä ja tarmokkaasti. Tämä kompromissi on myönteinen edistysaskel.
Eurooppalaisissa kysymyksissä tehtävä yhteistyö on tärkeää rikollisuuden ja huolimattomuuden torjumiseksi, enkä väisty kenenkään tieltä määrätietoisuudessani ja todetessani, että meidän on tehtävä kaikki voitavamme estääksemme saastuttamisen ja suojellaksemme ympäristöä. Voimme saavuttaa huomattavasti enemmän, jos toimimme yhdessä Euroopan unionina emmekä yksittäisinä maina.
Kuten jäsen Blokland totesi, odotammekin suurella mielenkiinnolla toteutettavuustutkimusta eurooppalaisesta rajavartiostosta. Nähdäkseni kansallisten rannikkovartiostojen toimet vaihtelevat tällä hetkellä huomattavasti maittain. Jotkin rannikkovartiostoista paneutuvat rajavalvontaan ja laittoman maahanmuuton torjuntaan, toiset taas torjuvat ympäristön pilaantumista kuvaamiemme periaatteiden mukaisesti. Joissakin maissa rannikkovartioston tehtäviin kuuluvat myös etsintä- ja pelastusoperaatiot, jotka saattavat olla toisissa maissa puolustusvoimien vastuulla.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa rannikkovartioston tehtäviin kuuluvat etsintä- ja pelastustoimet, ja rannikkovartioston vastuulla oleva vyöhyke rajoittuu Yhdysvaltojen ja Kanadan vyöhykkeisiin. Näin ollen Yhdistyneen kuningaskunnan vastuualue on jonkin verran laajempi kuin monien muiden maiden. Odotankin mainittua toteutettavuustutkimusta mielenkiinnolla. Voimme pohtia asiaa, kun mietintö on hyväksytty huomenna, ja siirtyä sitten eteenpäin. 
Toussas (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kokemus on osoittanut valitettavan riittämättömiksi ne ennalta ehkäisevät toimet, joiden tarkoituksena on ollut rangaista laivanvarustajia, liikenteenharjoittajia ja päällystöä sekä toimivaltaisia viranomaisia ympäristön pilaantumiseen liittyvistä rikkomuksista. Nämä toimijathan ovat yleisesti vastuussa alusten tilasta, toiminnasta ja merikelpoisuudesta.
Oikeusistuinten päätökset mahdollistavat kansallisen ja kansainvälisen lainsäädännön hyväksikäytön ja rangaistusten pakoilun laivanvarustajille, liikenteenharjoittajille, päällystölle, asiamiehille, vakuutuksenantajille, rahtaajille, rahdin omistajille ja muille materiaalisen ja teknisen merenkulkuinfrastruktuurin osapuolille, jotka ovat syyllistyneet merellä tapahtuneisiin rikoksiin ja ympäristökatastrofeihin. Merenkulkijoita sen sijaan käytetään ankaruuden nimissä ja kansainvälisen lainsäädännön vastaisesti syntipukkeina ja panttivankeina, jotta työntekijöiden huoli lievenisi ja ruohonjuuritason massaliikkeet ympäristönsuojelun puolesta saataisiin tukahdutettua.
On näytetty toteen, että politiikka, jonka määrittelyn perustana on kilpailukyvyn parantaminen ja merellä ja maalla tapahtuvan teollisen toiminnan – eli monopolien – voittojen kasvattaminen, on suureksi vaaraksi, kun tarkastellaan ympäristönsuojelua ja ihmishenkien turvaamista merellä.
Merten pilaantumista koskevassa direktiivissä säädetään rikkomuksista langetettavista seuraamuksista. Direktiivi liittyy tähän ruohonjuuritason vastaiseen politiikkaan, jonka tavoitteena on lisätä suuryritysten kilpailukykyä ja tuottavuutta. Siinä vieritetään syy onnettomuuksista alusten miehistön niskoille, ylläpidetään teollisuusyritysten syyntakeettomuutta niin merillä kuin maissakin eikä syyllistetä lainkaan laivanvarustajia, liikenteenharjoittajia, päällystöä, rahtaajia, alusrekistereitä, vakuutusyhtiöitä tai muita osapuolia. Politiikan avulla ei ylläpidetä eikä vahvisteta liikenteenharjoittajien ja merenkulkijoiden yhteistä vastuuta. Jos käytettävissäni olisi enemmän aikaa, voisin nimetä tuhansia esimerkkejä, jotka osoittavat, ettei yhtäältä kapteenin ja miehistön ja toisaalta liikenteenharjoittajien ja laivanvarustajien velvollisuuksien välillä ole minkäänlaista yhteyttä. Merten pilaantuminen ja ympäristön tuhoaminen ovat kysymyksiä, joiden poliittinen painoarvo on valtava.
Sallinette minun vastata lopuksi huomioon, jonka kuulimme esittämästämme tarkistuksesta 19. Kun otetaan huomioon, että komission jäsen, esittelijä ja neuvosto hyväksyvät sisällön säilyttämisen ennallaan, emme todellakaan ymmärrä, miksi he eivät hyväksy ehtoja, joiden nojalla pilaantumiseen liittyvistä rikkomuksista vastuussa olevat henkilöt voitaisiin määritellä aikaisempaa selkeämmin...
Attard-Montalto (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tunnetun englantilaisen sanonnan mukaan tie helvettiin on päällystetty hyvillä aikeilla. Toivon, ettei tämä direktiivi ole yksi tällaisista aikeista. Saasteet merkitsevät selvästikin katastrofia merialueille, mistä olemme kaikki yhtä mieltä.
Oma maani Malta on erittäin altis ympäristön pilaantumiselle, sillä olemme riippuvaisia matkailusta. Merenkulkuun liittyvää ajatteluamme on aina arvostettu, erityisesti kun muistetaan, että kuuluimme edelläkävijöihin tiettyjen ihmiskunnan yhteistä perintöä koskevien teorioiden suhteen. Tarkoitan etenkin merenpohjaa koskevia teorioita. Kukaan ei siis voi syyttää meitä siitä, että asettaisimme oman kansallisen etumme Euroopan unionin edun edelle. Selitän, miksi näin on.
Suoraan sanottuna en usko, että tällä direktiivillä voidaan vähentää ympäristön pilaantumista. Miksi? Tähän mennessä en ole saanut suoraa ja konkreettista vastausta siihen, koskeeko tämä direktiivi aluksia, jotka on rekisteröity muualla kuin Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Jos näin ei ole, mitä tästä seuraa? Siitä seuraa, että nykyään Kreikkaan, Kyprokselle ja Maltaan rekisteröidyt alukset siirtyvät muiden maiden lipun alle. Pitäisin suuressa arvossa, jos tätä kysymystä voitaisiin selkeyttää, sillä – sikäli kuin oma hallitukseni on pitänyt minut ajan tasalla – direktiivissä tehdään nykymuodossa ero Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja muiden maiden lippujen välille. Jos näin on, direktiivi on kansainvälisen yleissopimuksen vastainen. Arvoisa komission jäsen, miten aiotte soveltaa direktiiviä? Olisin tyytyväinen, jos voisitte vastata tähän kysymykseen päätelmissänne. 
Hedkvist Petersen (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meriympäristö on elintärkeä niin meille kuin tuleville sukupolvillekin. Tämä on todettu parlamentissa tänään useaan kertaan, ja voin vain todeta olevani samaa mieltä. Pitää myös paikkansa, että merten ja meriympäristön pilaantuminen on ongelma ja todellinen rajatylittävä haaste. Katson, että voimme huomisella päätöksellämme parantaa merten ja meriympäristön tilannetta.
Katson myös, että tätä työtä voidaan tehostaa eurooppalaisen rannikkovartioston avulla. Tätä kysymystä on pohdittava. Rajavartiosto voisi olla hyödyksi torjuttaessa öljysaasteita eri muodoissaan. Olisi tärkeää määritellä tämän rannikkovartioston tavoitteet ja tehtävät niin, että se voisi toimia myös suhteessa kansallisiin vastuisiin. Siksi pidän puheenvuoroni lyhyenä ja päätän sen toteamalla, että kannatan ehdotettua sopimusta. 
Sifunakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelemme tänään direktiiviehdotuksesta, jonka juuret juontavat suoraan erääseen traagiseen onnettomuuteen, Prestige-aluksen uppoamiseen marraskuussa 2002. Onnettomuudesta aiheutui meren rikkauksien massiivinen tuhoutuminen ja merenkulkua koskeva katastrofi eräässä unionin jäsenvaltiossa.
Traagista onnettomuutta seuranneissa tutkimuksissa osoitettiin, että vastuu tällaisista tapauksista jakautuu useiden tahojen ja toimijoiden kesken. Valitettavasti meidän oli koettava valtava ekologinen katastrofi ymmärtääksemme, että siinä missä ylivoimainen enemmistö merenkulkualan toimijoista käyttäytyy vastuullisesti, muutamien vastuuttomuudella voi olla valtava kielteinen vaikutus meriympäristöön.
Kreikan merenkulkuperinne on pitkä, mutta emme ole vielä kokeneet yhtään suurta saasteonnettomuutta. Tästä on kiittäminen merenkulkualan työntekijöiden ja luonnollisesti myös laivanvarustajien, kreikkalaisten merenkulkijoiden ja kaikkien muidenkin toimijoiden valveutuneisuutta.
Kreikkalaisina sosialisteina otamme todella huomioon sekä ympäristön että merenkulkualalla työskentelevien ihmisten suojelun. Tuemme tätä direktiiviehdotusta, sillä pidämme sitä myönteisenä askelena torjuttaessa niin operationaalista, tahatonta kuin tahallistakin saastuttamista, kuten esittelijä Wortmann-Kool perustellusti totesi. Meidän on torjuttava määrätietoisesti syyntakeettomuutta ja vastuuttomuutta.
Välimeri on kuin suuri lammikko, jossa raskas laivaliikenne lisääntyy päivä päivältä. Kreikka puolestaan on unionin suurin merenkulkumahti, jonka talouden perustana on matkailu, jolla on loputon rantaviiva ja johon kuuluu satoja saaria. Kreikkalaisena pidän velvollisuutenamme johtaa toimia meren pilaantumisen torjumiseksi ja meriympäristön suojelemiseksi. 
Barrot,
   .  Arvoisa puhemies, pyrin puhumaan lyhyesti, mutta haluan kuitenkin vastata pariin kysymykseen. Ensinnäkään emme saa sallia sanottavan, että tämä direktiiviehdotus on ristiriidassa Marpol-yleissopimuksen kanssa, sillä se ei pidä lainkaan paikkaansa. Marpol-yleissopimuksessa säädetään rangaistuksista ainoastaan niille, jotka ovat toimineet tarkoituksellisesti tai syyllistyneet anteeksiantamattomiin virheisiin. Sen yhteydessä on kuitenkin otettava huomioon myös merioikeusyleissopimus. Viimeksi mainitussa rannikkovaltioiden sallitaan tehostaa toimiaan ehkäistäkseen ja torjuakseen ympäristön pilaantumista aluevesillään, ja juuri tähän merioikeusyleissopimuksen lausekkeeseen olemme vedonneet.
Kun otetaan huomioon, että mikä tahansa jäsenvaltio voi vedota tähän lausekkeeseen, siihen voi vedota myös Euroopan unioni. Olen keskustellut tästä kysymyksestä IMO:n pääsihteerin kanssa. Pidänkin arvostelua hämmentävänä, sillä direktiivi on yhdenmukainen sekä Marpol-yleissopimuksen että merioikeusyleissopimuksen kanssa. Huomautan myös, että – kuten esittelijä perustellusti mainitsi – rangaistukset ovat suhteellisia. Tarkoituksena on langettaa rangaistuksia törkeästä huolimattomuudesta ja varmistaa, että rangaistukset sopivat kuhunkin rikokseen. Emme halua tehdä ihmisistä rikollisia vaan saada heidät tietoisiksi vastuustaan. Saatan puhua asiasta hieman liian intohimoiseen sävyyn, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että uskon kaiken taustalla olevaan ajatukseen, yhteisen perinnön suojelemiseen.
Siksi vastaan jäsen Attard-Montalton kysymykseen mahdollisimman kohteliaasti. Sattuuko jäsen Attard-Montalto muuten olemaan paikalla? Rangaistuksia voidaan langettaa kolmansien maiden lipun alla liikennöiville aluksille, kun ne saapuvat johonkin yhteisön satamista. Euroopan unionin jäsenvaltioiden lippuja ei näin ollen syrjitä. Tähän haluan kiinnittää huomionne.
Sen lisäksi, että katsomme tämän lähestymistavan olevan täysin yhdenmukainen Kansainvälisen merenkulkujärjestön lähestymistavan kanssa, tarkoituksenamme on myös tehdä yhteistyötä kyseisen järjestön kanssa, kuten olen todennut IMO:n pääsihteerille. Lähtökohtana käytämme IMO:n tekemää työtä, sillä myös IMO haluaa edistää mustien laatikkojen käyttöä. Järjestö on jopa laatinut tätä koskevan yksityiskohtaisen aikataulun.
Arvoisa puhemies, olen yrittänyt sanoa, että olemme saavuttaneet neuvostossa ehdottoman poliittisen yhteisymmärryksen. Siksi haluan varoittaa parlamenttia toteamalla, että tämän sopimuksen takana on enemmistö, joka on heräämässä kautta koko unionin ja joka sai muotonsa käydessämme kolmikantakeskusteluja neuvoston kanssa.
Lopuksi totean, ettei meidän pidä odottaa seuraavaa katastrofia käsittääksemme, mitä on tapahtumassa, ja tiedostaaksemme vastuumme. Tähän mennessä olemme edistyneet merten suojelua koskevan lainsäädännön alalla ainoastaan katastrofien yhteydessä, mutta nyt meillä on loistava tilaisuus estää niiden tapahtuminen kokonaan. Siksi katson henkilökohtaisesti, että tämä teksti on tasapainoinen ja ettei sen tarkoituksena ole tehdä kenestäkään rikollista vaan saada kaikki tietoisiksi vastuustaan. Hyvä jäsen Wortmann-Kool, kiitänkin parlamenttia jo etukäteen siitä, että se äänestää mahdollisimman suurella enemmistöllä tämän tekstin puolesta(1).
Puhemies. –
   Arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia vastauksestanne ja intohimosta, jolla sen annoitte. 
Attard-Montalto (PSE ).
    Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Komission jäsen siteerasi minua väärin, mihin hänellä ei ole oikeutta. Tarkoitusperäni olivat selvät: en viitannut millään tavoin päästöihin, johtuivatpa ne huolimattomuudesta tai tahallisesta toiminnasta ja tapahtuivatpa ne kotisatamissa tai kotivesillä. Komission jäsen tietää tämän. Hän väitti minun sanoneen, että kolmansien maiden ja unionin jäsenvaltioiden lipun alla liikennöivien alusten välille tehtävää eroa sovellettaisiin kotivesillä tapahtuviin päästöihin, vaikka hän tietää hyvin, etten sanonut näin.
Kysyin – ja odotan edelleen komission jäsenen vastausta kysymykseeni – tehdäänkö unionin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden lipun alla liikennöivien alusten välille ero, kun tarkastellaan kotivesien ulkopuolella tapahtuvia päästöjä. Pyydän komission jäsentä vastaamaan tähän kysymykseen enkä kysymykseen, jota en esittänyt. 
Puhemies. –
   Hyvä jäsen Attard-Montalto, tarkasti ottaen kyseessä ei ollut työjärjestyspuheenvuoro. Mielestäni kommenttinne koskivat henkilökohtaista syytöstä.
Arvoisa komission jäsen, haluatteko täydentää vastaustanne? 
Barrot,
   .  Pahoittelen tapahtunutta. Tarkoitukseni oli antaa täysin rehellinen vastaus, ja kunnioitan suuresti kaikkien läsnäolijoiden mielipiteitä, vaikka olenkin kenties puolustanut tätä tekstiä hieman liian intohimoisesti. Haluan tehdä hyvin selväksi, ettei tarkoitukseni ole missään tapauksessa esittää minkäänlaisia syytöksiä parlamentin jäseniä kohtaan. Syyttely oli todellakin viimeinen asia, johon pyrin. Haluan sanoa, että säädöksiä sovelletaan kolmansien maiden lipun alla liikennöiviin aluksiin siinä vaiheessa, kun ne saapuvat johonkin yhteisön satamista. Oletan, että olette tästä samaa mieltä, vaikkei tämä välttämättä olekaan tyhjentävä vastaus esittämäänne kysymykseen.
Arvoisa puhemies, jos haluatte, ehdotan jäsen Attard-Montaltolle kahdenkeskistä tapaamista tämän kysymyksen selvittämiseksi. Olen vain pyrkinyt selittämään, mitä lainsäädäntöä voidaan mielestäni soveltaa nykytilanteeseen. Jäsen Attard-Montaltolla saattaa olla mielessään muita tilanteita, ja siksi ehdotan, että tapaamme hänen kanssaan kahden kesken keskustellaksemme kysymyksestä yksityiskohtaisemmin. 
Puhemies. –
   Arvoisa komission jäsen, istunnon puhemiehistö kiittää teitä avuliaisuudestanne. Ehdottamanne ratkaisu olisi mielestäni todellakin kaikkein järkevin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskiviikkona klo 11.30. 

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Renate Sommerin laatima mietintö (A6-0055/2004) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhdenmukaistetuista jokiliikenteen tiedotuspalveluista Euroopan yhteisön sisävesillä. 
Barrot,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen voidessani esitellä teille tänään tämän ehdotuksen direktiiviksi jokiliikenteen tiedotuspalveluista. Direktiivin tarkoituksena on yhdenmukaistaa tiedotuspalvelut Euroopan yhteisön sisävesillä. Parlamenttihan vaati tällaista direktiiviä päätöslauselmassaan eurooppalaista liikennepolitiikkaa koskevasta valkoisesta kirjasta.
Komissio on tunnustanut jo vuosien ajan, että sisävesiväylät tarjoavat valtavan potentiaalin korvaavana liikennemuotona, kun otetaan huomioon muiden liikennemuotojen ylikuormitukseen liittyvät ongelmat. Toisin sanoen sisävesiliikenne on usein taloudellisempaa, toimintavarmempaa ja ympäristöystävällisempää kuin muut liikennemuodot.
Nykyaikaiseen tieto- ja viestintätekniikkaan perustuvat jokiliikenteen tiedotuspalvelut, jotka mahdollistavat liikenteen ja kuljetusten suunnittelun ja hallinnan tehostamisen, merkitsevät loistavaa tilaisuutta sisävesiliikenteelle. Kyseessä olevat palvelut kattavat esimerkiksi tiedotuksen väylistä, liikennöitävyydestä, liikennetilanteesta ja satamien ja terminaalien kapasiteetista sekä palvelut onnettomuuksien torjumiseksi.
Jokiliikenteen tiedotuspalvelut mahdollistavat aiempaa tarkemman matkojen suunnittelun sekä helpottavat mukautumista liikennetilanteeseen ja liikennöitävyyteen. Palvelujen ansiosta voidaan vähentää polttoaineenkulutusta ja siten myös päästöjä. Lisäksi palvelut mahdollistavat vaarallisten aineiden kuljetuksen valvonnan ja tämän seurauksena myös asianmukaisen reagoinnin onnettomuuksiin tai tilanteisiin, jotka saattavat johtaa ympäristön vahingoittumiseen. Tiedotuspalvelujen käyttö edistää jokiverkon nykyaikaistamista ja lisää sen turvallisuutta, käyttövarmuutta ja tehokkuutta.
Direktiivillä palvellaan kaksijakoista päämäärää. Ensinnäkin sen tarkoituksena on lisätä turvallisuutta, jota palveluja tuottavat hallitukset, palvelujen käyttäjät ja asiaankuuluvia laitteita ja ohjelmistoja valmistavat yritykset tarvitsevat uskaltaakseen investoida tähän alaan. Toiseksi direktiivin tarkoituksena on varmistaa, että sovellukset ovat yhteentoimivia ja yhteensopivia niin kansallisella kuin unioninkin tasolla, sekä tietenkin varmistaa, että voimme saavuttaa jatkuvuuden muissa liikennemuodoissa käytettävien palvelujen kanssa.
Direktiivillä ei pakoteta yksityisiä tahoja käyttämään jokiliikenteen tiedotuspalveluja, mutta olemme vakuuttuneita siitä, että palveluihin liittyvät edut kannustavat käyttäjiä hyödyntämään niitä. Olemme vakuuttuneita myös siitä, että yritykset näkevät jokiliikenteen tiedotuspalveluissa markkinaraon ja tarjoavat niihin liittyvää teknologiaa mielekkääseen ja edulliseen hintaan. Sisävesiväyliä hyödyntävät pääasiassa pienet ja keskisuuret yritykset, mikä tekee kustannuksista keskeisen tekijän. Komissio aikoo seurata tiiviisti tapahtumia tällä alalla.
Neuvosto on päässyt asiassa laajaan yksimielisyyteen, ja olen tyytyväinen, että esittelijä ja asiasta vastaava liikenne- ja matkailuvaliokunta ovat pyrkineet saavuttamaan sopimuksen jo ensimmäisessä käsittelyssä. Neuvosto ja parlamentti ovat omaksuneet rakentavan lähestymistavan, joten meidän pitäisi kyetä hyväksymään direktiivi ja aloittamaan jokiliikenteen tiedotuspalvelujen täytäntöönpano ilman viivytyksiä. Kiitän sydämellisesti niin jäsen Sommeria kuin liikenne- ja matkailuvaliokuntaakin tämän lähestymistavan tukemisesta.
On syytä korostaa kolmea näkökohtaa: palvelujen yhteentoimivuutta, täytäntöönpanoaikataulua ja vastaavuustaulukoita. Parlamentti oli aivan oikeassa perustellessaan palvelujen yhteentoimivuutta ja laitteiden yhteensopivuutta. Nämä ovat direktiivin ydinajatuksia, ja kiitän vielä kerran esittelijää niiden huomioon ottamisesta. Täytäntöönpanon osalta olemme päässeet kompromissiin, jonka mukaan hankkeelle varataan aikaa 30 kuukautta. Mielestäni tämä on kohtuullinen aikataulu. Vastaavuustaulukoista totean komission pahoittelevan, että velvoite taulukoiden laatimiseen on sisällytetty vain johdanto-osan kappaleeseen eikä artiklaan. Huolimatta tästä mielipide-erosta, joka on soviteltava toimielinten tasolla, emme mielestämme voi vaarantaa tämän direktiivin hyväksymistä. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, toistan vielä, että tällä direktiivillä edistetään jokiliikennettä ja lisätään sen turvallisuutta ja toimivuutta. Mielestäni meidän on elintärkeää kyetä hyödyntämään tämä liikennettä ja liikkuvuutta koskeva potentiaali, ja siksi kiitänkin parlamenttia jo etukäteen siitä, että pidätte myönteisenä tätä ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi. 
Sommer (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, toisin kuin poliittisissa puheissa ja julkilausumissa luvataan, poliitikot laiminlyövät usein käytännössä sisävesiliikenteen edut monissa jäsenvaltioissa. Kuten komission jäsen Barrot on todennut, tämän liikennemuodon muodostamaan potentiaaliin on keskittynyt tarmokkaimmin juuri komissio. Joitakin vuosia sitten, syyskuussa 2001, komissio muotoili valkoisessa kirjassaan "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010" tavoitteen, jonka mukaan sisävesiliikenteen asemaa on vahvistettava vaihtoehtoisena liikennemuotona, jolla voidaan korvata huomattava osa maantieliikenteestä. Tällä hetkellä olemme kuitenkin hyvin kaukana kyseisen tavoitteen saavuttamisesta. Monen mielestä on ilmeisestikin vaikeaa tunnustaa sisävesiliikenteen todellinen merkitys, vaikka se voisi olla EU:ssa erittäin suuri.
Komission oli siis jo korkea aika ryhtyä valkoisen kirjan sanoista tekoihin, minkä se tekikin viime vuoden toukokuussa esittämällä tämän ehdotuksen direktiiviksi jokiliikenteen tiedotuspalveluista. Kyse on nykyaikaisen tieto- ja tietoliikennetekniikan sovelluksista, joiden pitäisi auttaa jatkossa jäsenvaltioita hallinnoimaan liikennevirtoja ja kuljetustoimintoja sisävesiväylillä.
Euroopan unionissa on 30 000 kilometriä kanavia ja jokia, jotka yhdistävät satoja tärkeitä kaupunkeja ja teollisuusalueita. Niin kutsuttu ydinverkko yhdistää toisiinsa Benelux-maat, Ranskan, Saksan ja Itävallan. Koko verkon suunnattomasta potentiaalista huolimatta vain 7 prosenttia kaikesta sisämaaliikenteestä, pois lukien lentoliikenne, kulkee sisävesiväyliemme kautta – aivan, vain 7 prosenttia! Kun toisaalta otetaan huomioon liikenteen määrän kasvu, joka on osittain johtunut EU:n tervetulleesta laajentumisesta itään, Euroopan teiden, rautateiden ja ilmatilan kapasiteetti on ollut jo pitkään koetuksella. Tämän vuoksi on entistäkin tärkeämpää edistää viimein tätä liikennemuotoa, johon ainoana liittyy vielä hyödyntämätöntä kapasiteettia. Käsittelemässämme direktiiviehdotuksessa tarjotaan mahdollisuus valjastaa sisävesien potentiaali aiempaa tehokkaammin ja sisällyttää sisävesiväylät muiden liikennemuotojen ketjuun.
Hahmottelen lyhyesti joitakin keskeisiä näkökohtia sopimuksesta, jonka saavutimme kolmikantakeskusteluissa. Sen lisäksi, että Reinin navigaation keskuskomission kaltaisten tunnustettujen kansainvälisten järjestöjen tekemä työ on otettava huomioon, sovimme nyt myös siitä, että nämä järjestöt osallistuvat jatkossakin yhdenmukaistettujen jokiliikenteen tiedotuspalvelujen perustamiseen. Järjestöt voivat neuvoa RIS-komiteaa, joka pitää huolen siitä, ettei Euroopan unioniin synny erilaisten järjestelmien muodostamaa tilkkutäkkiä.
Komission jäsen luetteli jokiliikenteen tiedotuspalvelujen mahdollisia sovelluksia, joita ovat väylätiedotus; liikennetiedotus; liikenteen hallinta; onnettomuuksien torjunnan tuki, joka on erityisen tärkeä palvelu, koska vaaralliset aineet on tarkoitus sisällyttää maanteiltä vesiväylille siirrettävään rahtiin; tiedotus liikenteen hallintaa varten; tilasto- ja tullipalvelut sekä väylä- ja satamamaksut. Tämä luettelo ei ole tyhjentävä, vaan muutkin palvelusovellukset ovat mahdollisia.
Tämänkaltaisen tiedotuksen on oltava kaikkien jokiliikenteen tiedotuspalvelujen käyttäjien ulottuvilla ilman syrjintää. Emme saa unohtaa sen paremmin perusteltuja yleisiä etuja, kuten tietoa vaarallisia aineita kuljettavien alusten tarkasta sijainnista, kuin yhtä perusteltuja taloudellisia etujakaan, joita kiinnostuneilla osapuolilla on mielessään. Näillä osapuolilla tarkoitan esimerkiksi huolitsijoita, kalustopäälliköitä ja satamanpitäjiä.
Tämän vuoksi olemme korostaneet selkeästi, että alalla vallitseviin liikesalaisuuksiin sovelletaan poikkeuksetta tietosuojalainsäädäntöä. Kun otetaan huomioon, toimialan rakenne, jolle ovat tyypillisiä ennen kaikkea pienet ja keskisuuret yritykset, olemme sopineet, etteivät jokiliikenteen tiedotuspalveluista perittävät maksut saa ylittää omakustannushintaa. Näin varmistetaan, etteivät alan kustannukset kasva liian suuriksi järjestelmän käytön takia. On kuitenkin todettava, ettei meillä ollut minkäänlaisia mahdollisuuksia saada neuvostoa suostumaan alan ylimääräiseen tukemiseen esimerkiksi lisätukien tai matalakorkoisten lainojen muodossa. Tällainen tukeminen olisi ollut mielestäni täysin perusteltua. Se, että neuvosto kavahtaa näin voimakkaasti tällaisia ehdotuksia, on yllättävää, kun otetaan huomioon tämän alan merkitys niin monelle jäsenvaltiolle. Suostuimme kuitenkin kompromissiin, koska jokiliikenteen tiedotuspalveluja tarvitaan viipymättä.
Päätän puheenvuoroni kiittämällä neuvostoa, komissiota ja erityisesti varjoesittelijöinä toimivia kollegoitani harvinaisen onnistuneesta yhteistyöstä. Kiitän heitä erittäin lämpimästi, sillä saavuttamamme kompromissi ei olisi ollut mahdollinen ilman kaikkien osapuolten yhteistyötä.
Lopuksi kehotan kaikkia parlamentin jäseniä äänestämään liikenne- ja matkailuvaliokunnan alkuperäisen, 34 tarkistusta sisältävän luettelon mukaisesti ja hyväksymään täysistunnossa esitetyt 32 tarkistusta. Viimeksi mainituthan ovat epävirallisen kolmikantakeskustelun tulos, josta olemme kaikki olleet yksimielisiä. Koska haluamme kaikki tukea sisävesiliikennettä, odotan, että huominen ensimmäinen käsittely on myös viimeinen. 
Chichester (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, valiokuntani puolesta haluan ilmaista tukemme jokiliikenteen tiedotuspalveluja koskevan ehdotuksen yleisille tavoitteille. Esittämäni näkökohdat perustuvat omaan kokemukseeni harrastelijasoutajana ja -purjehtijana: kokemuksesta tiedän, miten tärkeä merkitys tiedotuksella on turvalliselle ja onnistuneelle vesiliikenteelle.
Valiokuntamme oli huolissaan kahdesta asiasta. Kiitän arvoisaa komission jäsentä siitä, että hän mainitsi jo toisen niistä: olemme huolissamme pk-yritysten eduista ja siitä, miten nämä toimet vaikuttavat näihin yrityksiin. Määräyksillä ja lainsäädännöllä on aina suurempi vaikutus pieniin yrityksiin kuin suuriin organisaatioihin. Kiitän siitä, että mietinnön varsinaisessa tekstissä on viitattu tähän.
Toinen huolenaiheemme koskee yhtäältä komitologiaa yleensä ja toisaalta nyt ehdotettua neuvoa-antavaa komiteaa. On hyvin tärkeää, että kaikki asianosaiset voivat osallistua tähän neuvoa-antavaan komiteaan jollakin tavoin. Tätä kysymystä on käsitelty valiokunnassamme myös muista aiheista laadittujen mietintöjen yhteydessä, ja olemme erityisen tyytyväisiä esittelijän tarkistukseen 29, jossa komissiota vaaditaan kuulemaan säännöllisesti alan edustajia. Pk-yritykset ja kuuleminen ovat hyvin tärkeitä näkökohtia. 
Wortmann-Kool (PPE-DE ),
   .  Kiitoksia, arvoisa puhemies. Olen tyytyväinen, että olemme saavuttamassa jokiliikenteen tiedotuspalveluista sopimuksen jo ensimmäisessä käsittelyssä, ja PPE-DE-ryhmän puolesta haluan kiittää esittelijää lämpimästi hänen kaikista toimistaan ja tuloksesta, jonka olemme saavuttaneet. Kyseessähän on tärkeä ehdotus, jolla parannetaan sisävesiliikenteen turvallisuutta. Laivurien käytössä on jatkossa kattavat tiedot veden korkeudesta, kanavasuluista ja muista liikennöintiin vaikuttavista tekijöistä kautta koko unionin, ja tämän järjestelmän ansiosta satama- ja terminaaliyritykset voivat hyödyntää potentiaaliaan aiempaa paremmin. Tämä ehdotus on jo sinänsä tärkeä edistysaskel Euroopan unionin sisävesiliikenteessä.
Mielestäni on tärkeää, että järjestelmästä aiheutuvat kustannukset pidetään alhaisina sekä sisävesiliikenteelle että hallituksille. Sisävesiliikenne koostuu toimialana riippumattomista, pienistä yrityksistä, joiden investointimahdollisuudet ovat rajalliset. Niitä ei saada pakottaa mukaan kalliisiin järjestelmiin, kun markkinoilla on halvempiakin vaihtoehtoja.
Laivureiden on voitava rekisteröityä kaikissa maissa yhteen ja samaan jokiliikenteen tiedotuspalvelujärjestelmään, ja olen tyytyväinen, että tähän on varauduttu tehokkaasti sopimuksessa, jonka esittelijä on parlamentin puolesta saavuttanut. On myös erittäin tärkeää huomata, ettei käytettävien järjestelmien kautta saa vuotaa minkäänlaisia yritysten kannalta arkaluonteisia tietoja.
Tuen esittelijän saavuttamaa tulosta täydestä sydämestäni, sillä tämän direktiivin avulla on saatu aikaan kehys jokiliikenteen tiedotuspalveluille. Lukuisia teknisiä yksityiskohtia on kuitenkin saatava vielä järjestykseen, ennen kuin järjestelmä voidaan todella ottaa käyttöön. Siksi yhdyn mielelläni jäsen Chichesterin pyyntöön, jonka mukaan tämän teknisen työn pitäisi olla käytännönläheistä ja mukautua laivureiden työprosesseihin. Kuuleminen on välttämätöntä, ja kehotan komission jäsentä ottamaan sisävesiliikenteen toimialan mukaan tähän tekniseen prosessiin. Toimialan kuuleminen paitsi tästä direktiivistä myös muista kysymyksistä on erityisen tärkeää nyt, kun Euroopan unioni osallistuu lisääntyvässä määrin eurooppalaiseen sisävesiliikennepolitiikkaan. Arvoisa komission jäsen, voitteko luvata, että näin tapahtuu? Toimiva sisävesiliikennehän on keskeinen tekijä Euroopan liikenteen kestävyyden kannalta. 
Stockmann (PSE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aloitan kiittämällä esittelijää todella erinomaisesta yhteistyöstä, jota hän on tehnyt kanssamme. Sisävesiliikenne on pääsemässä vauhtiin, ja jokiliikenteen tiedotuspalvelut auttavat alaa pääsemään eroon käsityksestä, jonka mukaan kyse on romanttisesta mutta vanhanaikaisesta liikennemuodosta. Yhteentoimivan rajatylittävän tiedotus- ja tietoliikennejärjestelmän avulla voimme toteuttaa tavoitteemme, jonka mukaan sisävesiliikenteestä on tultava yhtä tärkeä osa kuljetusketjua kuin muutkin liikennemuodot. Olisi viisasta vahvistaa sisävesiliikennettä tällä tavoin, kun otetaan huomioon muilta kuljetusjärjestelmän osa-alueilta edellytettävä infrastruktuurin kehitys.
Jokiliikenteen tiedotuspalvelut tuovat lisäarvoa myös ympäristön ja talouden kannalta ja vaikuttavat samalla myönteisesti liikennepolitiikan yleiseen tehokkuuteen. Ensinnäkin liikenteen ja kuljetusten hallinnan tehostuminen mahdollistaa toimitusten täsmällisyyden myös jokiamme pitkin kuljetettavien tavaroiden osalta. Jokiliikenteen tiedotuspalvelut tuottavat ajan tasalla olevaa tietoa, jota voidaan hyödyntää matkojen suunnittelussa ja luotettavien aikataulujen laadinnassa. Näin yksittäisistä liikennetoiminnoista tulee aiempaa turvallisempia ja tehokkaampia.
Toiseksi satamista tulee eri liikennemuotojen liittymäkohtia. Jokiliikenteen tiedotuspalvelut auttavat sataman- ja terminaalinpitäjiä saamaan parhaan mahdollisen hyödyn kapasiteetistaan.
Kolmanneksi sisävesialuksemme saavat direktiivin ansiosta vihdoin myös standardoidun tunnistenumeron. Tehokkaassa sisävesiliikenteessä tarvitaan tällaista tunnistenumeroa, sillä se mahdollistaa alusten tunnistamisen, lähetysten jäljittämisen ja turvallisuuden parantamisen. Kaikki nämä tekijät lisäävät sisävesiliikenteen kilpailukykyä ja vetovoimaa.
Mitä meidän on vielä tehtävä? Todellinen haaste ovat liittymäkohdat. Satamathan ovat usein taloudellisen kehityksen polttopisteitä, mutta moniakaan niistä ei ole suunniteltu ja varusteltu kolmen liikennemuodon yhteisiin tarpeisiin. Tällä alalla on vielä paljon tehtävää.
Parannuksia tarvitaan myös yhteyksissä lyhyen matkan merenkulkuun, joka on erittäin nopeasti kasvava liikennemuoto. Tässä tapauksessa meidän on poistettava hallinnollisia esteitä.
Viimeisenä mutta ei vähäisimpänä on suunniteltava ja toteutettava eurooppalainen intermodaalinen lastausyksikkö. Kuten tiedätte, asiaa koskeva luonnos on käynyt läpi ensimmäisen käsittelyn ja odotamme parhaillaan neuvoston yhteistä kantaa. Mielestäni kyse on jälleen yhdestä välttämättömästä askelesta edetessämme kohti aidosti kilpailukykyistä intermodaalista kuljetusketjua.
Matkassa on kuitenkin vielä yksi mutka: direktiivi ei ole luonteeltaan erityisen sitova. Siksi meidän on nyt hyväksyttävä viipymättä jokiliikenteen tiedotuspalvelujen täytäntöönpanoon liittyvät lukuisat tekniset määräykset ja standardit, jotta voimme estää erilaisten RIS-sovellusten muodostaman tilkkutäkin syntymisen – ellei sellainen ole päässyt jo syntymään. 
Hennis-Plasschaert (ALDE ),
    Ensinnäkin haluan kiittää esittelijä Sommeria, joka on tehnyt suurenmoista työtä. Haluan nostaa esiin yhden kysymyksen, jota komission jäsen Barrot on jo sivunnut.
Euroopan unionin toimielimet ja jäsenvaltiot ovat kerta toisensa jälkeen ilmoittaneet julkisesti, että ne tekevät kaikkensa parantaakseen EU:n päätöksenteon avoimuutta. Me Euroopan parlamentissa ja erityisesti ALDE-ryhmässä kannatamme tätä avoimuutta täydestä sydämestämme. Toimielinten välisen sopimuksen ja joidenkin muiden toimintasuunnitelmien mukaisesti komissio päätti, että kaikkien sen direktiiviehdotusten on sisällettävä nimenomainen säännös, jonka mukaan jäsenvaltioiden on laadittava taulukoita, joilla osoitetaan kyseisen lain ja sen täytäntöönpanotoimien välinen yhteys. Säännös käsittää myös näiden taulukoiden toimittamisen komissiolle.
Viimeaikaisissa epävirallisissa toimielinten välisissä neuvotteluissa, jotka puheenjohtajavaltioiden Alankomaiden ja Luxemburgin kanssa käytiin ehdotuksesta direktiiviksi jokiliikenteen tiedotuspalveluista ja ehdotuksesta direktiiviksi merenkulkijoiden pätevyyskirjoista, kävi kuitenkin selväksi, ettei neuvosto halua pitää kiinni tästä säännöksestä. Kuten komission jäsen totesi, neuvoston ratkaisuna on johdanto-osan kappale, jossa viitataan aiheesta tehtyyn sopimukseen ja kumotaan velvoite, joka jäsenvaltioille on asetettu varsinaisessa direktiivitekstissä.
ALDE-ryhmä on hyvin huolissaan neuvoston lähestymistavasta, sillä se ei rajoitu ainoastaan tähän direktiiviin. Ryhmämme päättikin nostaa tämän kysymyksen esiin ja pyytää erillistä äänestystä tarkistuksesta 53. Tiedän, etteivät kaikki teistä ole tyytyväisiä siihen, että tämä poliittinen vastakkainasettelu neuvoston kanssa ratkaistaan erillisillä asiakirjoilla. Mielestäni parlamentin on kuitenkin aika toimia. Voin vain toivoa, että muut ryhmät tekevät kaikkensa parantaakseen EU:n päätöksenteon avoimuutta ja seuraavat tässä kysymyksessä meidän esimerkkiämme. 
Lichtenberger (Verts/ALE ),
   Arvoisa puhemies, kiitän siitä, että annoitte minulle puheenvuoron, mutta ennen kaikkea haluan kiittää lämpimästi esittelijäämme. Keskustelut on käyty hyvässä hengessä, ja on myös syytä korostaa, että enemmistö tätä ehdotusta käsitelleistä parlamentin jäsenistä oli naisia. Käsittelimme aihe on kehityskelpoinen, mutta prosessi ei ole vielä lähelläkään päätöstään. Meidän on varmistettava, että sovitut toimet pannaan todella täytäntöön, ja huomioon on otettava tietenkin myös matkassa oleva mutka, johon aiempi puhuja viittasi.
On myös kaksi keskeistä näkökohtaa, joiden osalta meidän on pysyttävä täällä äärimmäisen valppaina. Ensinnäkin yhteentoimivuuden tarve on todella otettava huomioon, sillä tämän uuden järjestelmän ja sen vaikutusten yleinen hyväksyminen riippuu suurelta osin juuri yhteentoimivuudesta. Ellemme onnistu varmistamaan, että eri liikennemuotojen liittymäkohdat toimivat myös käytännössä, jokiliikenteeseemme siirretään jatkossa hyvin vähän rahtia.
Toinen huomiomme on, että aluksista on tehtävä ympäristön kannalta turvallisempia. Tältä osin meillä on vielä paljon tehtävää. Lopuksi totean olevani kiitollinen siitä, että jokiliikenteen tiedotuspalvelut auttavat vastaamaan huolenaiheisiini, jotka liittyvät vaarallisten aineiden kuljetukseen vesiteitse. 
Barrot,
   .  Arvoisa puhemies, tarkoitukseni on pitää puheenvuoroni lyhyenä, mutta haluan aloittaa kiittämällä vielä kerran jäsen Sommeria sekä liikenne- ja matkailuvaliokuntaa erinomaisesta työstä, jonka ansiosta ehdotus hyväksytään toivon mukaan jo ensimmäisessä käsittelyssä. Komission pitäisi pystyä hyväksymään kompromissi, joka saavutettiin neuvoston kanssa käydyissä kolmikantakeskusteluissa. Hyväksymme liikenne- ja matkailuvaliokunnan hyväksymät 15 tarkistusta, joilla tuetaan neuvoston kantaa. Hyväksymme myös 34 uutta tarkistusta, joita jäsen Sommer on ehdottanut ja jotka heijastavat neuvoston kanssa käydyissä epävirallisissa kolmikantakeskusteluissa saavutettua kompromissia. Toivon, että parlamentti voi antaa tukensa tälle lähestymistavalle.
Haluan onnitella ja kiittää myös jäsen Chichesteriä. Minun on todettava hänelle, etteivät muut kiinnostuneet osapuolet voi istua komitologiakomiteoissa, sillä toimielinten komitologiamenettelyjen mukaan niihin voivat osallistua ainoastaan jäsenvaltioiden edustajat. Olen kuitenkin jäsen Chichesterin kanssa samaa mieltä siitä, että komission on varmistettava, että toimialaa kuullaan asianmukaisesti ennen ehdotusten esittämistä. Tämä on välttämätöntä, jos yritysten halutaan näkevän RIS-teknologian markkinarakona ja jos halutaan, että ne voivat tarjota teknologiaa mielekkääseen ja edulliseen hintaan. Hyvä jäsen Chichester, jäsen Sommerin tavoin painotitte, ettei pienille ja keskisuurille yrityksille saa koitua liiallisia kustannuksia jokiliikenteen tiedotuspalvelujen käyttöönotosta. Tätä haluan itsekin korostaa.
Jotkut jäsenet ovat painottaneet intermodaalisuuden tarvetta, mikä onkin täysin perusteltua, sillä kyseessä on keskeinen näkökohta. Jos haluamme lisätä jokien käyttöä kuljetustarkoituksiin, meidän on todellakin onnistuttava intermodaalisuuden toteuttamisessa. Tämä on jatkossa eräs tärkeimmistä vaikuttimista työssäni.
Haluan myös todeta, että olen jäsen Hennis-Plasschaertin kanssa täysin samaa mieltä vastaavuustaulukoista. On totta, että meidän on tartuttava toimeen. EU perustuu juuri siihen, että jäsenvaltiot suostuvat saattamaan direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja vähitellen myös selvittämään, miten tämä on tapahtunut.
Haluankin varoittaa jäseniä vaarantamasta tätä ehdotusta. Arvoisa puhemies, jatkossa tarvitaan mielestäni toimielinten välistä keskustelua, jotta voimme varmistaa, että vastaavuustaulukoista tulee hyvä tapa, jota sovelletaan kaikkiin teksteihin. Toistan vielä olevani erittäin pettynyt, ellei tätä tekstiä, jota jäsen Sommer paransi hyvin taitavasti parlamentin puolesta ja sen avulla, hyväksytä viipymättä ensimmäisessä käsittelyssä, sillä mielestäni sen hyväksymiseen on nyt todellinen mahdollisuus. Arvoisa puhemies, haluan kiittää parlamenttia jo etukäteen tämän direktiivin täytäntöönpanon tiiviistä seurannasta. Toivon, että direktiivin avulla voidaan edistää jokiliikennettä Euroopassa(1).
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskiviikkona klo 11.30. 

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Robert Evansin laatima mietintö (A6-0057/2004) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioiden myöntämien merenkulkijoiden pätevyyskirjojen tunnustamisesta ja direktiivin 2001/25/EY muuttamisesta. 
Barrot,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yhteisön merenkulkijoiden määrä on vähenemässä kiihtyvällä vauhdilla tietyissä jäsenvaltioissa, mikä merkitsee, että merenkulkua koskeva tietotaito saattaa hävitä. Merenkulkijoiden koulutus on erityisen tärkeää, jos haluamme ehkäistä merionnettomuuksia. Meidän on löydettävä tapoja yhteisön merenkulkijoiden ammattikunnan tukemiseksi edistämällä merenkulkijoiden vapaata liikkumista EU:ssa ja parantamalla heidän koulutuksensa tasoa ja laatua.
Käsittelemämme ehdotuksessa vastataan näihin kahteen huolenaiheeseen, sillä siinä säädetään minkä tahansa jäsenvaltion myöntämien pätevyyskirjojen tunnustamisesta EU:n tasolla. Komissiolla on tämän direktiivin osalta kolme tavoitetta. Ensinnäkin haluamme menettelyn, jonka avulla jäsenvaltiot voivat tunnustaa EU:n alueella myönnetyt merenkulkijoiden pätevyyskirjat nopeasti ja tehokkaasti. Ehdottamamme järjestelmä merkitsee loppua viiveille, jotka ovat ominaisia nykyiselle tunnustamisjärjestelmälle.
Toisena tavoitteenamme on varmistaa, että koulutuksen, pätevyyskirjojen ja vahdinpidon osalta noudatetaan yhteisön vaatimuksia. Ehdotuksessa säädetään olemassa olevien koulutus- ja pätevyyskirjanormien täydellisestä ja jatkuvasta noudattamisesta, ja komissio aikoo meriturvallisuusviraston avustamana arvioida säännöllisesti merenkulkualan koulutus- ja pätevyyskirjajärjestelmiä jäsenvaltioissa.
Kolmas ja viimeinen tavoitteemme liittyy petollisten menettelytapojen torjuntaan pätevyyskirjojen alalla. Olemme säätäneet lisätoimista ehkäistäksemme ja torjuaksemme petollisia menettelytapoja, jotka liittyvät pätevyyskirjojen saamiseen ja myöntämiseen.
Kuten tiedätte, liikenneneuvosto saavutti ehdotuksesta laajan yhteisymmärryksen joulukuussa 2004, ja olen tyytyväinen, että parlamentti on edistänyt asiaa näin myönteisellä tavalla. Luotan siihen, että tämä tärkeä teksti hyväksytään parlamentin tuella ilman viivytyksiä, sillä direktiivin avulla edistetään muista EU:n jäsenvaltioista kotoisin olevien merenkulkijoiden pätevyyden tunnustamista.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän teitä tarkkaavaisuudestanne. Toivon, että voimme lähettää kansalaisillemme selkeän viestin, jonka mukaan merimiehen ammatti on Euroopan unionissa erittäin houkutteleva myös jatkossa – ammatti, josta nuorten eurooppalaisten on voitava olla ylpeitä. 
Evans, Robert (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, mietinnölläni tarkistetaan nykyistä direktiiviä merenkulkijoiden pätevyyskirjojen tunnustamisesta. Mietinnön tarkoituksena on tehdä direktiivistä tarkoituksenmukaisempi ja selvittää epäjohdonmukaisuudet, joita siinä tällä hetkellä esiintyy. Pidimme mietinnöstä kokouksia komission, puheenjohtajavaltioiden Alankomaiden ja Luxemburgin, parlamentin sihteeristön, Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ja omien kollegojeni kanssa, ja olen kiitollinen kaikkien osuudesta. Voin vahvistaa neuvoston luvanneen minulle perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti, että mikäli äänestämme huomenna suunnitelman mukaan, voimme hyväksyä direktiivin pidemmittä puheitta.
Tämän direktiivin lähtökohtana on turvallisuus. Merenkulkijoiden turvallisuus on tärkeää paitsi alan toimijoille myös kuluttajille, käyttivätpä he aluksia matkustamiseen tai ostivatpa he meren antimia.
Kuten komission jäsen totesi, merenkulkuala on yleisesti ottaen hiipumassa. Merille lähtemisessä ei ole enää samanlaista hohtoa kuin siinä on kenties joskus ollut. Merenkulku- ja kalastusalojen hiipuminen merkitsee, että palkat ovat yleensä matalia ja mahdollisuudet vähissä. Merimatkailulle on tästä huolimatta aina tarvetta, mistä pitävät huolen sekä toimiala itse että matkustajat. Pienenevistä kalakannoista huolimatta myös kalalle on aina kysyntää. Siksi alalle tarvitaan aina myös työntekijöitä.
Kuten komission jäsen Barrot totesi, työntekijöistä on tällä hetkellä kuitenkin pula. Maiden ja yritysten pyrkiessä tasapainottamaan alusten miehistön kysyntää ja tarjontaa Euroopan unionin rooli korostuu. Meidän on saatava aikaan yhtenäinen eurooppalainen järjestelmä, jossa liikkuminen on vapaata. Nykyinen pula paikallisista työntekijöistä aiheuttaa tyhjiön, joka täyttyy maahanmuuttajista koostuvalla työvoimalla. Näin on käynyt muillakin aloilla. Nämä työntekijät tarvitsevat suojelua ja normeja, jotka ovat samat kuin olemassa olevillakin työntekijöillä.
Mietintöni on toimenpiteenä ajankohtainen, sillä siinä saatetaan ajan tasalle nykyinen direktiivi, joka on peräisin vuodelta 2001. Mietinnön tarkoituksena on byrokratian vähentäminen, syrjinnän torjuminen ja työntekijöiden liikkuvuuden edistäminen merenkulun alalla. Eurooppalaisten säännösten pitäisi olla mahdollisimman pitkälti yhdenmukaisia olemassa olevien kansainvälisten sopimusten kanssa. Tässä tapauksessa merenkulkijoiden koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskeva yleissopimus vapautuu unionin byrokratiasta. Tämä on ollut tärkeä näkökohta, jota on pidetty kolmikantakeskustelussa yhteisenä tavoitteena. Sen ansiosta olemme onnistuneet pääsemään epäviralliseen sopimukseen jo ennen tätä keskustelua. Merenkulkijoiden koulutusta ja pätevyyskirjoja koskevista vaatimuksista määrätään Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleissopimuksessa, johon sisältyy myös sopimuksia pätevyyskirjojen tunnustamisesta.
Myös kolmansien maiden myöntämien pätevyyskirjojen tunnustamista on nyt yksinkertaistettu. Tämä johtaa ristiriitaiseen tilanteeseen. jossa EU:n ulkopuolella myönnettyjen pätevyyskirjojen tunnustaminen on yksinkertaisempaa kuin EU:ssa myönnettyjen pätevyyskirjojen tunnustaminen. Tämä on syrjivää, rajoittaa merenkulkijoiden vapaata liikkuvuutta ja merkitsee epäkohtaa, joka on poistettava, etenkin kun otetaan huomioon, että kyse on pienentyvästä työntekijäjoukosta. Haluan kuitenkin korostaa, ettei minkään pätevyyskirjan omistaminen sinänsä takaa työllistymistä: eihän pelkkä ajokorttikaan takaa oikeutta työskennellä autonkuljettajana.
Kielitaidosta, joka on ollut ongelmallinen kysymys, olemme sopineet, että vaatimuksena on tyydyttävä kielitaito ja että tässä tapauksessa kyse on englannin kielestä. Vaatimus koskee myös kolmansista maista peräisin olevia työntekijöitä, jotka saattaisivat joutua onnettomuuksiin, ellei kielitaidosta olisi säädetty mitään.
Petosten torjunta on erittäin tärkeä kysymys. Kaikkia 25:tä jäsenvaltiota vaaditaan jatkamaan toimiaan IMO:ssa petosten torjumiseksi maailmanlaajuisella tasolla. Näin pyritään varmistamaan, että turvallisuusnormit ovat mahdollisimman tiukat. Kaikkien on saatava omat laivastonsa ja lainsäädäntömenettelynsä järjestykseen, jotta normit saadaan tiukoiksi kautta koko IMO:n.
Lopuksi mietinnössäni vaaditaan komissiota laatimaan arviointikertomus viiden vuoden kuluttua. Ottaen huomioon aikaisemman kertomuksen Euroopan rannikoilla tapahtuneista haaksirikoista Euroopan parlamentti on toistuvasti asettanut turvallisuuden tärkeimmäksi painopistealueekseen. Tällä direktiivillä asetamme tiukkoja normeja, jotka koskevat niin turvallisuutta, työntekijöitä kuin pätevyyskirjojakin. Olen varma, että kollegani voivat tukea tätä mietintöä huomisessa äänestyksessä. 
López-Istúriz White (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä ja onnittelemalla esittelijäämme Evansia suurenmoisesta työstä ja erityisesti yhteisymmärryksestä, jonka hän on saavuttanut sekä neuvoston että komission kanssa. Kiitän myös komissiota ja arvoisaa komission jäsentä omistautumisesta ja sitoutumisesta petosten torjuntaan merenkulkijoille myönnettävien pätevyyskirjojen alalla.
Kuten hyvin tiedätte, neuvosto ja komissio päätettiin saattaa yhteen tämän mietinnön jouduttamiseksi. Tarkoituksena oli esittää luonnos, josta on jo saavutettu yhteisymmärrys. Kumpikin toimielin esitti kiinnostavia ja sisältöä rikastuttavia lisäyksiä, eikä osapuolten välillä esiintynyt keskustelun aikana merkittäviä erimielisyyksiä. Yhteisymmärrys vallitsi kaiken aikaa.
Voimme todeta, että kuukausien kovan työn jälkeen tämä ehdotus – joka on yhdenmukainen Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleissopimusten kanssa – on yksi niistä säädöksistä, joilla on pystytty tehokkaimmin torjumaan pätevyysasiakirjoihin liittyviä petoksia. Minulla itselläni on erityinen suhde Espanjalle kuuluvaan Baleaarien saariryhmään, ja haluan ilmaista henkilökohtaisen tyytyväisyyteni näiden toimenpiteiden hyväksymiseen. Hyväksyminen mahdollistaa merenkulkijoiden turvallisuuden sekä ihmishenkien ja meriympäristön suojelun.
Saaret edellyttävät erityistä huomiota merenkulkuun liittyvissä turvatoimissa, sillä niille suuntautuu paljon meriliikenteen kautta käytävää kauppaa. Tämän kokemuksen perusteella voin kertoa, ettei jäsen Evansin työ ole ollut vähäpätöistä. Olemme kyenneet lisäämään merenkulkijoidemme työn laatua ja määrää kaikissa jäsenvaltioissa, ja ennen kaikkea olemme turvanneet heidän maineensa yhteiskunnassa. Tämä mainehan on toisinaan tahriintunut aiempien petosten vuoksi. 
Barrot,
   .  Arvoisa puhemies, aloitan osoittamalla vilpittömät kiitokseni jäsen Evansille sekä liikenne- ja matkailuvaliokunnalle, jotka ovat paitsi tukeneet komission ehdotusta myös parantaneet sitä. Mielestäni jäsen López-Istúriz Whiten juuri esittämät huomiot ovat hyvä osoitus siitä, että merenkulkijoiden ammattikunnan julkisuuskuvaa on parannettava, jotta nuoret pitäisivät tätä suurenmoista ammattia kiinnostavana vaihtoehtona.
On ristiriitaista, että merenkulkuala on hiipumassa, vaikka meriliikenteen potentiaali Euroopassa on valtava. Siksi on ehdottoman välttämätöntä parantaa merenkulkijoiden koulutusta ja korjata olemassa olevat puutteet, jotta voimme houkutella riittävästi nuoria eurooppalaisia näihin ammatteihin. Kuten jäsen Evans mainitsi, vapaa liikkuvuus ja pätevyyskirjojen tunnustaminen ovat niin ikään välineitä, joiden avulla voimme saavuttaa tavoitteemme.
Ehdotetuilla tarkistuksilla edesautetaan komission tavoitteiden saavuttamista. Kuten juuri totesin, kaikki sellaiset toimet ovat askelia oikeaan suuntaan, joilla edistetään merenkulkijoiden vapaata liikkuvuutta, joilla mahdollistetaan olemassa olevien sääntöjen tinkimätön tarkistaminen ja joilla torjutaan merenkulkijoiden pätevyyskirjoihin liittyviä laittomia menettelyjä. Tarkistuksilla pyritään selkeyttämään ehdotusta mutta noudattamaan siitä huolimatta neuvoston laaja-alaista lähestymistapaa.
Hyvä jäsen Evans, voinkin kertoa, että komissio hyväksyy kaikki parlamentin tarkistukset. Haluan kuitenkin kiinnittää huomionne tarkistukseen 32, jonka tavoitteena on poistaa vaatimus vastaavuustaulukkojen laatimisesta ja korvata se johdanto-osan kappaleella. Kyseisissä vastaavuustaulukoissahan on tarkoitus luetella kansalliset toimet direktiivin täytäntöön panemiseksi. Tämä kanta on yhdenmukainen neuvoston omaksuman lähestymistavan kanssa, mutta aiempien huomioideni perusteella ymmärtänette epäilykseni. Vaikka olenkin tyytyväinen, että parlamentti ja neuvosto ovat päättäneet esittää samanlaiset tekstit päästäkseen sopimukseen ensimmäisessä käsittelyssä, emme saa unohtaa, että vastaavuustaulukoita tarvitaan lainsäädäntömenettelyjen parantamiseksi. Arvoisa puhemies, kuten edellisen tekstin yhteydessä totesin, meidän on saavutettava toimielinten välinen sopimus voidaksemme panna tämän säännöksen täytäntöön, sillä sopimus helpottaa kaikkien parlamentin tekemien päätösten täytäntöönpanoa yhteisymmärryksessä neuvoston kanssa. Komissio laatii aiheesta julkilausuman, kun direktiivi on hyväksytty lopullisesti.
Luotan siihen, että parlamentti antaa tukensa tälle tärkeälle tekstille, jolla edistetään merenkulkijoiden vapaata liikkuvuutta jäsenvaltioiden välillä ja jonka toivon lisäävän kiinnostusta tätä tarpeellista ammattia kohtaan(1).
Puhemies. –
   Arvoisa komission jäsen, parlamentti kiittää teitä avustanne tämän nimenomaisen aluksen ohjaamisessa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskiviikkona klo 11.30. 

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Elspeth Attwoollin laatima mietintö (A6-0022/2005) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisön kalastuksenvalvontaviraston perustamisesta ja yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N:o 2847/93 muuttamisesta. 
Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää aluksi jäsen Attwoollia mietinnöstä, jonka aiheena on ehdotus neuvoston asetukseksi yhteisön kalastuksenvalvontaviraston perustamisesta ja yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N:o 2847/93 muuttamisesta.
Komissio pitää viraston perustamista ratkaisevana osatekijänä yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen täytäntöönpanossa. Muistanette, että tämän viraston perustaminen on selkeä merkki siitä, että sääntöjen aiempaa yhtenäisempi ja tehokkaampi täytäntöönpano on eräs uudistetun yhteisen kalastuspolitiikkamme painopistealueista. Mielestämme hyvin toimiva virasto on elintärkeä paitsi pyrkiessämme parantamaan jäsenvaltioiden valvontakykyä myös sitoutuessamme torjumaan laitonta kalastusta myös jatkossa. Lisäksi uskomme vakaasti, että valvontakykymme parantuessa myös tutkijoiden käytettävissä olevan tiedon luotettavuus paranee. Näin voimme perustaa kestävää kalastusta koskevan politiikkamme aiempaa täsmällisempiin tieteellisiin neuvoihin. Tämän vuoksi komissio on sitoutunut tehokkaaseen ja luotettavaan virastoon.
Toiminnallisella tasolla pidämme tätä virastoa keinona vahvistaa jäsenvaltioiden käyttämiä valvontavälineitä ja -menettelyjä.
Komissio on erittäin tyytyväinen läheiseen yhteistyöhön, jota olemme tehneet esittelijän ja kalatalousvaliokunnan jäsenten kanssa tämän tärkeän ehdotuksen parissa. Minulla on ilo kertoa, että hyväksymme yli puolet kalatalousvaliokunnan tarkistuksista, joilla vahvistetaan ehdotusta selvästi ja joita puolustamme mielellämme neuvostossa.
Siirryn nyt käsittelemään tarkistuksia, joita on ehdotettu käsiteltävänä olevassa mietinnössä.
Komissio hyväksyy tarkistuksen 1.
Komission on vaikea hyväksyä tarkistusta 2. Ei ole viisasta asettaa tavoitteita tärkeysjärjestykseen asetuksessa, sillä painopistealueet saattavat muuttua tulevina vuosina, kun tehtäviä saatetaan päätökseen ja tavoitteita saavutetaan. Komissio pitää kuitenkin myönteisenä laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen sisällyttämistä viraston työohjelmaan.
Komissio hyväksyy tarkistuksen 3.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 4, 25 ja 27. Äänestysmenettelyissä on otettava huomioon tämän elimen erityinen luonne, johon liittyy myös valvontatehtäviä. Ehdotus perustuu tarpeeseen löytää tasapaino yhtäältä jäsenvaltioiden roolin ja toisaalta sen näkökohdan välille, että komission on välttämätöntä varmistaa viraston kehittyminen yhteiselle kalastuspolitiikalle asetettujen tavoitteiden mukaisesti.
Komission on vaikea hyväksyä tarkistusta 5. Siinä viraston vastuualuetta halutaan laajentaa aloille, jotka eivät kuulu sen tarkastus- ja valvontavastuun piiriin. Komissio on vakuuttunut, että sen ehdotus on sellaisenaan riittävä ja että viraston on keskityttävä ydintehtäviinsä – valvontaan ja tarkastuksiin. Välittömästi valvontaan liittyviä tutkimustoimia voidaan luonnollisesti harkita.
Komissio hyväksyy tarkistuksen 6.
Komission on vaikea hyväksyä tarkistuksen 7 sisältöä nykyisessä sanamuodossaan. Tarkistus on liian rajoittava, sillä kaikkiin nykyisiin kalastussopimuksiin ei sisälly täytäntöönpanosopimusta.
Vaikka komissio ei voikaan hyväksyä tarkistusta 8, viraston vastuualueeseen voidaan luonnollisesti sisällyttää laittomaan, ilmoittamattomaan ja sääntelemättömään kalastukseen osallistuvien alusten valvonta, kunhan valvonta tapahtuu yhdenmukaisesti paikallisten kalastusjärjestöjen suunnitelmien kanssa.
Komissio hyväksyy tarkistukset 9, 10, 11, 12 ja 13.
Komission on kuitenkin vaikea hyväksyä tarkistusta 14, joka koskee tiedotusta yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen soveltuvuudesta ja kustannustehokkuudesta valvonnan ja tarkastusten kannalta. Tarkistuksella muutettaisiin huomattavasti viraston toimenkuvaa ja tehtäviä.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 15, sillä 7 artiklassa viitataan ainoastaan jäsenvaltioiden velvollisuuksiin. On kuitenkin syytä panna merkille, että komissiolla on oikeus vaatia virastoa tuottamaan palveluja, jotka liittyvät ehdotuksen 5 artiklassa määriteltyihin yhteisön velvollisuuksiin.
Olen todellakin samaa mieltä siitä, että virastolla on tärkeä tehtävä koulutuksessa. Minun on kuitenkin vaikea hyväksyä tarkistusta 16, sillä virastoa ei pidä velvoittaa perustamaan koulutuskeskusta. Käytännöllisistä ja toiminnallisista syistä jäsenvaltiot saattavat pitää parempana kurssien ja seminaarien järjestämistä paikallisella tasolla. Tätä mahdollisuutta ei saada rajoittaa laajentamalla viraston vastuualuetta.
Komissio hyväksyy tarkistuksen 17.
Komission on vaikea hyväksyä tarkistuksen 18 sisältöä nykyisessä sanamuodossaan. Neuvoa-antavalle kalatalous- ja vesiviljelykomitealle ehdotettua roolia ei voida hyväksyä, sillä näin kyseinen elin, jonka luonne on puhtaasti neuvoa-antava, asetettaisiin samanlaiseen asemaan kuin yhteisön toimielimet, kuten Euroopan parlamentti, komissio ja neuvosto. Vaikka komissio pitääkin myönteisinä ehdotuksia, joiden avulla parlamentti voi pysyä paremmin ajan tasalla viraston työstä, komissio ei kannata vastaavan aseman myöntämistä neuvoa-antaville elimille, kuten neuvoa-antavalle kalatalous- ja vesiviljelykomitealle ja alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille. Samasta syystä komissio ei voi hyväksyä myöskään tarkistuksia 22, 42 ja 43.
Vaikka komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 19, se tunnustaa, että on tarpeen tarkistaa johdanto-osan 2 kappaleen tekstiä siten, että siinä viitataan toimiin niin yhteisön vesillä kuin niiden ulkopuolellakin.
Komissiolla ei ole huomautettavaa tarkistuksesta 20, sillä kysymys viraston sijainnista kuuluu Espanjan viranomaisten toimivaltaan.
Komissio hyväksyy tarkistuksen 21.
Komissio pitää ongelmallisina tarkistuksia 23 ja 24. Ensinnäkin neuvoa-antava kalatalous- ja vesiviljelykomitea on neuvoa-antava elin, eikä sen pitäisi osallistua hallintoon. Toiseksi totean kalastusalan edustajien nimeämisestä, että komission ehdotuksessa on noudatettu samaa käytäntöä kuin muidenkin sellaisten virastojen kohdalla, joiden hallintoneuvostossa istuu alan edustajia. Tällaisissa tapauksissa alan edustajat nimeää yleensä komissio.
Komission on vaikea hyväksyä tarkistusta 26, sillä hallintoneuvoston on voitava käsitellä tiettyjä esityslistansa kohtia ilman komission nimittämien kalatalousalan edustajien läsnäoloa, kun kyse on luottamuksellisista asioista tai eturistiriidoista.
Komissio hyväksyy tarkistukset 28, 29, 30 ja 31.
Komissio pitää ongelmallisena tarkistusta 32. Komission mielestä on yhteisön edun mukaista, että se säilyttää itsellään oikeuden ehdottaa pääjohtajan erottamista ja että päätöksen on perustuttava yksinkertaiseen enemmistöön. Muutoin komission asema heikkenee.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 33, sillä se katsoo, että kolme vuotta on liian lyhyt aika ulkoisen arvioinnin suorittamiselle.
Komission on vaikea hyväksyä tarkistusta 34, sillä toisin kuin tarkistus, komission ehdotuksen tekstimuoto on yhdenmukainen lainsäädännön laatimisesta annettujen perussääntöjen kanssa.
Komissio ymmärtää tarkistuksen 35 taustalla olevan periaatteen mutta ei voi hyväksyä tarkistusta, koska sen täytäntöönpano olisi käytännössä kiistanalaista ja vaikeaa.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 36, 38, 39, 40 ja 41, joilla on heikentävä vaikutus ehdotukseen. Kuten alussa sanoin, meidän on onnistuttava perustamaan tehokas ja hyvin toimiva kalastuksenvalvontavirasto. Ymmärrän joka tapauksessa, että kalatalousvaliokunta äänesti samankaltaisia tarkistuksia vastaan 2. helmikuuta pitämässään kokouksessa.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 37. Kuten olen todennut aiemminkin, alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien rooli on neuvoa-antava eikä niiden pitäisi osallistua hallintoon. 
Attwooll (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kalatalousvaliokunta on erittäin tyytyväinen ehdotukseen yhteisön kalastuksenvalvontaviraston perustamisesta. Mielestämme virasto voi edistää merkittävästi valvonta- ja tarkastusohjelmien yhdenmukaista ja kustannustehokasta täytäntöönpanoa. Valiokunnan mielestä viraston aseman pitäisi olla merkittävä myös torjuttaessa laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta. Asianmukaisissa olosuhteissa tämä voi tapahtua myös yhteisön vesien ulkopuolella.
Muiden tarkistusten tarkoituksena on varmistaa, että virasto voi tarjota komissiolle ja jäsenvaltioille tarkoituksenmukaista tietoa ja tukea, kun kehitetään esimerkiksi työterveyttä ja -turvallisuutta, tarkastuksiin liittyviä teknisiä ratkaisuja sekä kalastuspolitiikan sääntöjen kustannustehokkuutta valvonnan ja tarkastusten kannalta. Kuten komission jäsen on maininnut, valiokunta vaatii, että viraston on voitava perustaa koulutuskeskus eikä ainoastaan laatia peruskoulutusohjelmia.
Mietintö eroaa komission ehdotuksesta huomattavasti siinä, että mietinnössä esitetyn kannan mukaan kalastusalan on – komission sijaan – voitava nimittää omat edustajansa hallintoneuvostoon ja että näillä edustajilla on oltava äänioikeus.
Siirryn seuraavaksi käsittelemään ALDE-ryhmän esittämiä tarkistuksia, joista kaksi koskee alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien asemaa. Mielestämme on tarkoituksenmukaista, että näitä toimikuntia kuullaan yhteiskäyttösuunnitelmien laadinnan aikana ja eritoten että toimikunnille tiedotetaan arvioista, joita virasto tekee näiden suunnitelmien tehokkuudesta. Lopuissakin tarkistuksissa keskitytään yhteiskäyttösuunnitelmiin. Arvoisa komission jäsen, tällä ei pyritä heikentämään ehdotusta.
Toimenpiteiden koordinoinnista näyttää esiintyvän erilaisia tulkintoja. Erään tulkinnan mukaan virasto keskittyy ainoastaan jäsenvaltioiden jo myöntämien varojen ohjaamiseen käytännön tasolla ja varmistaa, että nämä varat todella käytetään suunnitelman mukaisesti. Tämä vaikuttaa olevan malli, joka on ollut komission mielessä sen laatiessa kaaviotaan.
Valitettavasti tämä malli ei heijastu riittävässä määrin 12 artiklan nykyiseen sanamuotoon, eikä se sovi yhteen myöskään ehdotuksen 11 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, sillä siinä annetaan virastolle valta määritellä valvonta- ja tarkastusresurssit, jotka kootaan yhteen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Vastaavasti 13 artiklassa todetaan, että jäsenvaltioiden on "asetettava yhteiskäyttösuunnitelmassa […] määritellyt valvonta- ja tarkastusresurssit käytettäviksi".
Tämä on huomattavasti laajempi tulkinta toimien koordinointiin liittyvistä tehtävistä, ja komission kaavion perusteella – vaikkei kyse olekaan itse lakitekstistä – seurauksena näyttäisi olevan, että varojen todellista kohdentamista koskeva valvonta keskittyy huomattavassa määrin pelkästään viraston pääjohtajalle. ALDE-ryhmän tarkistusten tarkoituksena on sovittaa yhteen nämä eriävät tulkinnat ja varmistaa, että periaatteet ja käytännöt kulkevat käsi kädessä.
Toivon todella, että parlamentti hyväksyy tarkistukset. Kävi niin tai näin, uskon kuitenkin, että komission ja neuvoston on löydettävä itse keinot näiden kysymysten ratkaisemiseksi. Haluan vakuuttaa jälleen kollegoilleni, etten ole sitoutunut minkäänlaiseen kumoukselliseen toimintaan. Kannatan todellakin laajempaa tulkintaa toimien koordinoinnista, johon liittyy asianmukaisia suojatoimia.
Perustava huoleni on, ettei huono lainsäädännöllä edesauteta hyvän viraston perustamista. Siksi suositan omalle ryhmälleni, että ellei ainakin tarkistuksia 38 ja 39 hyväksytä, pidätymme mietintöä koskevasta äänestyksestä, vaikka luonnollisesti kannatammekin lainsäädäntöpäätöslauselmaa. 
Maat (PPE-DE ),
   .  Kiitoksia, arvoisa puhemies. Kiitän luonnollisesti myös esittelijää hänen toimistaan. Lienee symbolista, että espanjalaisten äänestettyä perustuslain puolesta kalastuksenvalvontavirasto perustetaan nyt Vigoon. Tämä on mielestäni kohtuullinen palkinto, kun otetaan huomioon myös parlamenttimme jäsenten poliittiset toimet perustuslakia koskevan myönteisen tuloksen savuttamiseksi.
Samalla olen kuitenkin hieman pettynyt komission jäsenen vastaukseen, jossa hän väitti monia kalatalousvaliokunnan hyväksymiä tarkistuksia joko epätarkoituksenmukaisiksi tai mahdottomiksi hyväksyä. Mielestäni komission jäseneltä puuttuu tietynlaista kunnianhimoa kyseisillä aloilla. Jos ottaisimme huomioon perustuslain ja keskustelisimme mietinnöstä viiden vuoden kuluttua, komission ei olisi näin helppo päästä pälkähästä toteamalla ainoastaan, että tarkistukset ovat epätarkoituksenmukaisia tai että niitä on mahdotonta hyväksyä. Tässä mielessä olisi hyvä, jos komission jäsen osoittaisi hieman enemmän kunnianhimoa myös tarkistusten täytäntöönpanon osalta, mukaan lukien oman ryhmäni esittämät tarkistukset.
Eräs ryhmäni suurimmista huolenaiheista on, että huomioidemme mukaan kalastusalan ja Brysselin välillä vallitsee yhä paheneva luottamuspula koko kalastuspolitiikan osalta. Tästä osapuolten välisestä vastakkainasettelusta on päästävä eroon. Kalastusalan sekä kalastusvalvontaviraston hallintoneuvostoon kuuluvien kalastusjärjestöjen oma sitoutuminen ja osallistuminen voisivat hyvinkin edesauttaa Euroopan unionin ja kalastusalan välisen vastakkainasettelun poistamista.
Euroopan unionin ulkopuolella on hyviä esimerkkejä siitä, miten asiat voivat sujua mutkattomasti. Tässä yhteydessä tarvitsee tarkastella vain Islantia tai Norjaa, joissa kalastusalalla on enemmän sananvaltaa politiikassa kuin EU:ssa ja joissa ala toimii aktiivisemmin painoarvonsa lisäämisen ja valvonnan tehostamisen hyväksi. Tältä osin komissio voisi osoittaa hieman enemmän kunnianhimoa ja ymmärrystä ja ottaa huomioon myös PPE-DE-ryhmän sitoutumisen vastakkainasettelun poistamiseen.
Kehotan vielä kerran arvoisaa komission jäsentä toimimaan kuin uusi perustuslaki olisi jo voimassa ja ottamaan myös parlamentin sitoutumisen tähänastista vakavammin. Jos näin käy, olen varma, että uusi komission jäsen ja uusi virasto löytävät vielä paikkansa. 
Kindermann (PSE ),
   Arvoisa puhemies, valvonta on jo nyt tärkeä osa yhteistä kalastuspolitiikkaa, ja jatkossa sen merkitys kasvaa entisestään. Tämän parlamentin ensisijainen tavoite on ollut ja on edelleen kalastusalan valvonnan tehostaminen. Siksi kannatamme yhteisön kalastusvalvontavirastoa koskevaa ehdotusta.
Euroopan unionin kalastusalueiden välillä on kuitenkin suuria eroja, ja mielestämme nämä erot olisi järkevää ottaa huomioon viraston organisaatiorakenteessa. Yhteinen kalastuspolitiikka on mennyt eteenpäin viime vuosina, mutta Euroopan unionin kansainväliset velvoitteet kalastusalalla ovat edelleen eräs YKP:n keskeisistä elementeistä. Tämä edellyttää paitsi tehokkaita myös yhdenmukaisia valvontamenettelyjä ja valvontatoimien tarkoituksenmukaista koordinointia. Yhteisön valvontaviraston perustamisen pitäisi taata tämä. Tavoitteena on oltava kansallisten valvontarakenteiden kehittäminen, mutta jäsenvaltioiden on voitava päättää jatkossakin siitä, miten ne käyttävät omia valvontavälineitään. Oletamme, että yhteisön tason organisaatiorakenteilla voidaan edesauttaa olemassa olevan lainsäädännön johdonmukaisempaa noudattamista.
Mielestämme jotkin esittelijän tarkistuksista eivät edesauta näiden tavoitteiden saavuttamista ja niiden vaikutusala on liian laaja. Viraston toimivallan on pysyttävä selkeänä. Siksi vastustamme alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien sisällyttämistä organisaatiorakenteeseen. Vaikka esittelijä on tehnyt erittäin hyvää työtä, emme voi kannattaa tarkistuksia, joilla pyritään tähän sisällyttämiseen. 
Booth (IND/DEM ),
   . Arvoisa puhemies, kalakantojen suojelu on kaikkialla maailmassa tehokasta vain, jos sen valvonta kuuluu kansalliseen toimivaltaan. Olen keskustellut Devonissa ja Cornwallissa kymmenien kalastajien kanssa, ja he tietävät täsmälleen, miten kalakantoja on suojeltava. Kukaan ei kuitenkaan kysy koskaan heiltä neuvoa. Nykyinen yhteinen kalastuspolitiikka ja sen paperinmakuinen, täysin toimimaton kiintiöjärjestelmä on mielestäni romutettava välittömästi ja korvattava uudella kalastuspolitiikalla, jonka suunnittelusta kalastajat itse ovat vastanneet.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on ollut ongelmana YKP:n tiukka täytäntöönpano, josta ovat vastanneet ennen kaikkea maatalous-, kalastus- ja elintarvikeministeriö sekä Defra. Eräs esimerkki ongelmista on vaatimus, jonka mukaan kalastajan nimeltä Ken Bagley – jonka tunnen sattumalta erittäin hyvin – piti käydä läpi viisi tonnia kilohailia varmistaakseen, ettei saaliin joukossa ollut alikasvuisia sillejä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa sanotaan, että tarvitaan kilohaili, jotta onnistutaan pyydystämään makrilli. Ehkäpä makrilli pitäisi vaihtaa tässä kohden silliin! Ei liene ihme, että Yhdistyneen kuningaskunnan kalastusalan BKT on laskenut vuonna 1964 saavutetusta 561 miljoonasta punnasta 520 miljoonaan puntaan vuonna 2003 – inflaatiosta huolimatta. Norjassa, joka soveltaa omaa kalastuspolitiikkaansa, luku on noussut samalla aikavälillä 7,5 miljardista kruunusta 10,1 miljardiin kruunuun.
Pohjanmeren ympäristökriisi on ihmisen aiheuttama. On Euroopan komission klassinen salajuoni käyttää tällaista kriisiä perusteena Euroopan yhdentymisen vauhdittamiselle. Tällaista kutsutaan suotuisaksi kriisiksi. Euroopan unionin ratkaisu asiaan, joka ei toimi, on unionin vaikutusvallan lisääminen entisestään. Näin Espanjan Vigoon onkin perustettu uusi kalastusvirasto – yllätys, yllätys! Yhdistyneen kuningaskunnan omilla aluevesillä liikkuvia kalastusaluksia valvovat jatkossa partioveneet, joita hallitsee tämä uusi virasto ja jotka on lähetetty matkaan EU:n Madridissa toimivan tarkastajaryhmän käskystä. Vanhan Francis Drake -parka kääntyy varmasti haudassaan. Ehkäpä meidän on valmistauduttava sytyttämään majakoiden valot!
Allister (NI ).
    Arvoisa puhemies, uskoakseen yhteisön kalastuksenvalvontavirastoon on uskottava myös yhteiseen kalastuspolitiikkaan. Pohjois-Irlannin kokemukset tästä politiikasta ovat olleet onnettomia. YKP:n myötä kalastuslaivastomme on kutistunut dramaattisesti liiallisen sääntelyn ja elinkeinon lopettamiseen johtaneiden rangaistusten vuoksi. En voi kannattaa yhteistä kalastuspolitiikkaa, ja siksi en kannata myöskään yhteisön valvontavirastoa. Mielestäni kalastus on täysin kansalliseen – eikä EU:n – valvontaan kuuluva ala. Siksi kaikki tarkastusmenettelyt pitäisi panna alulle ja toteuttaa kansallisella tasolla. Tämä virasto on valitettavasti vain osa imperiumia, jota Bryssel niin innokkaasti rakentaa.
Kun otetaan huomioon yhteisön kalastuksenvalvontaviraston todennäköinen toimenkuva, käytän ääntäni parlamentissa, kuten käytin valiokunnassakin, rajoittaakseni viraston vastuualuetta ja lisätäkseni kansallista sananvaltaa. 
Fraga Estévez (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen, minä puolestani kannatan ja ylistän kalastuksenvalvontaviraston perustamista, ja siksi pyydän vain, että sen toiminta käynnistettäisiin mahdollisimman nopeasti.
Lisäksi totean, että kalastusvaliokunnan esittämillä tarkistuksilla parannetaan ja täydennetään merkittävästi sekä komission alkuperäistä ehdotusta että esittelijän mietintöä. Tämä koskee etenkin viraston todellisia vastuualueita ja – totean tämän ilman ennakkoasenteita – myös valtuuksia, jotka nykyään kuuluvat jäsenvaltioille.
Tämä mietintö saa minut entistä vakuuttuneemmaksi siitä, ettei ole mahdollista ylläpitää kestäviä kalakantoja ja järjestää uudelleen kalastuskäytäntöjä, ellei valvontapolitiikkaa käsitellä rehellisesti ja ilman tekopyhyyttä. Valitettavasti tämän ehdotuksen yhteydessä on käynyt jälleen kerran niin, että jotkin niistä maista, jotka puhuvat eniten valvonnasta, ovat lopulta kaikkein vaiteliaimpia ja hylkäävät vakavat ja tehokkaat ehdotukset.
Käsittelemämme virasto merkitsee askelta oikeaan suuntaan, kun tarkastellaan näiden asenteiden vaikutusta. Vielä on kuitenkin paljon tekemistä erityisesti pyrittäessä lisäämään avoimuutta, joka koskee jäsenvaltioiden suorittamien tarkastusten arviointiperusteita sekä lainsäädännön ja rangaistusten yhdenmukaistamista unionin tasolla. Virasto on kaikesta huolimatta paras tae sille, että tavoitteet voidaan saavuttaa jo lähitulevaisuudessa.
Kalatalousvaliokunta on myös parantanut tapaa, jolla ehdotuksessa kohdellaan kalastusalaa. Arvoisa komission jäsen, tältä osin katson, ettei komission ole syytä hyväksyä tarkistuksia, sillä kalastusalalle on nyt annettu aito sananvalta ja edustus kysymyksissä, jotka vaikuttavat toimialaan merkittävästi ja joissa alan tuen hyödyntämättä jättäminen olisi hullua. Viraston vastuualuetta on laajennettu, jotta komissio ottaisi vastuunsa vakavasti laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen osalta.
Haluan kiittää esittelijää toimista, joita hän on toteuttanut saavuttaakseen kompromissin. Päätän puheenvuoroni ilmaisemalla tyytyväisyyteni siihen, että tämä virasto perustetaan Espanjaan Vigon kaupunkiin, joka on kalastuksen kannalta hyvin merkittävä paikka maailmassa. 
Miguélez Ramos (PSE ).
    Arvoisa puhemies, toivon, että tarkistus, jossa viraston sijoituspaikaksi ehdotetaan Vigoa, kuuluu komission jäsenen luettelemiin lukuisiin tarkistuksiin, sillä kuuluin niihin, jotka ehdottivat kyseistä kaupunkia viraston päämajaksi.
Arvoisa komission jäsen, mielestäni kalastusvaliokunnan rooli on ollut hyvin selvä laadittaessa tätä mietintöä. Tarkoitan työtä, jota ovat tehneet sekä esittelijä Attwooll, joka on työskennellyt äärimmäisen lujasti ja jonka toimet ovat olleet ansiokkaita, että ne meistä, jotka edustavat täysin eurooppalaista näkökulmaa ja jotka ovat pyrkineet parantamaan mietintöä parhaassa mahdollisessa hengessä, kahdessa suhteessa.
Yhtäältä valiokuntamme on työskennellyt nopeaan tahtiin, jotta virasto voitaisiin perustaa ja saada toimintakykyiseksi mahdollisimman pian. Toisaalta valiokuntamme on pyrkinyt parantamaan komission ehdottamaa tekstiä, sillä on totta, että olemme aina pitäneet alkuperäistä ehdotusta – joka ei ollut teidän ehdotuksenne vaan Euroopan komission ehdotus – liian vaatimattomana. Tämän ongelman olemme pyrkineet ratkaisemaan tarkistuksillamme.
Pitää paikkansa, että perustettavalla virastolla on oltava aluksi yksinomaan kalatalouteen liittyviä velvollisuuksia. Siksi olemme tarkastelleet muita virastoja, joiden vastuualue on ollut aluksi niin ikään vaatimaton mutta joita on pian pyydetty lisäämään panostaan. Tarkoitan tällä esimerkiksi Euroopan meriturvallisuusvirastoa.
Arvoisa komission jäsen, älkää unohtako, että laajentamalla viraston vastuualuetta voitaisiin lisätä sen suosiota kalastusalalla. Pitää paikkansa, että ehdotus viraston luomisesta perustuu keskusteluihin, joissa yhteisen kalastuspolitiikan uudistusta tarkasteltiin keinona jäsenvaltioiden välisen koordinaation parantamiseksi tiettyjen valvontaan liittyvien näkökohtien osalta. Tarkoituksenamme on kuitenkin jatkossakin laajentaa viraston toimivaltaa, jotta jäsenvaltiot ja komissio voivat saada teknistä ja tieteellistä tukea yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen asianmukaiseksi täytäntöön panemiseksi. 
Stevenson (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olen varma, että komission jäsen Borg on jo huomannut, miten turhauttavaa on puhua kalastusalasta tyhjälle parlamentille myöhään tiistai-iltana, mutta ainakin hänellä on etuoikeus puhua pidempään kuin kaksi minuuttia. Oli piristävää kuulla komission jäsenen Borgin toteavan, että hän on valmis hyväksymään lähes puolet valiokunnan esittämistä tarkistuksista. Kyseessä täytyy olla ensimmäinen kerta vuosikymmeneen, kun kalastusalasta vastaava komission jäsen on tätä mieltä.
Oma puolueeni, Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolue, on julistanut sitoutuneensa irrottamaan Yhdistyneen kuningaskunnan YKP:stä ja palauttamaan kalastusalan hallinnan kansalliseen ja paikalliseen toimivaltaan. Tunnustan kuitenkin, että siinäkin vaiheessa, kun Yhdistynyt kuningaskunta ei enää osallistu YKP:hen, monet aluksistamme kalastavat Yhdistyneen kuningaskunnan 200 mailin raja-alueen ulkopuolella EU:n vesillä ja kansainvälisillä vesillä. Kun käsittelemämme ehdotus on tällaisessakin tilanteessa hyväksyttävä tapahtuneena tosiasiana, on tärkeää, että tuemme toteutettavissa olevaa ehdotusta EU:n kalastuksenvalvontaviraston perustamiseksi. Haluan kiittää jäsen Attwoollia erinomaisesta työstä tämän mietinnön parissa.
Ei ole epäilystäkään siitä, että jäsenvaltioiden erilainen suhtautuminen kalastuksen valvontaan on aiheuttanut aiemmin laajaa tyytymättömyyttä. Olen kuullut usein skotlantilaisten kalastajien sanovan, että espanjalaiset kalastajat pääsevät aivan liian helpolla. Espanjassa kalastajat puolestaan sanovat, että skotlantilaiset kalastajat pääsevät aivan liian helpolla. On siis selvää, että tarvitsemme yhtäläiset toimintaedellytykset.
Tarvitsemme myös sääntöjen tasapuolista soveltamista. Ehdotuksillaan komissio pyrkii saavuttamaan tämän tavoitteen. Katson kuitenkin, ettemme saa pyrkiä parantelemaan komission suunnitelmia tarpeettomasti koristelemalla niitä tarkistuksilla, joilla uudelle virastolle siirretään entistäkin enemmän valtaa. Tätä taustaa vasten olen huolissani siitä, että komissio on torjunut ajatuksen alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kuulemisesta. Nämä toimikunnat ovat erittäin merkittävä pilari YKP:n uudistuksessa ja mahdollistavat mielekkään osallistumisen kalastajille, tutkijoille ja muille alan toimijoille. Toivon, että komissio harkitsee tätä kysymystä uudelleen. 
Casaca (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan yhtyä jäsen Attwoollille esitettyihin kiitoksiin, joiden aiheena on hänen erinomainen raporttinsa. Kuten jäsen Kindermann totesi, näkemyksissämme on eroja, mutta tämän mietinnön laatua on todellakin syytä korostaa.
Haluan aloittaa huomauttamalla, että nykyään on olemassa elektronisia laitteita, joiden avulla voidaan valvoa tehokkaasti koko yhteisön laivastoa ja jotka mahdollistavat tieteellisen tiedon nopean saatavuuden. Tämä tieto on äärimmäisen tärkeää kestävän kalastuksen kannalta. Juuri tästä syystä minusta on äärimmäisen käsittämätöntä, että vaikka meillä on alalla yksinomainen toimivalta – jota kalatalousvaliokunta luonnehti perustellusti epänormaaliksi ja mahdottomaksi puolustaa – yhteisö ei pysty käyttämään minkäänlaista konkreettista valtaa etenkään aloilla, joilla tätä valtaa tarvittaisiin eniten ja joilla se olisi kaikkein tehokkainta. Yksi tällaisista aloista on etävalvonta.
Tässä yhteydessä haluan nostaa esiin seuraavat näkökohdat. Ensinnäkin etävalvontaa on selvästikin syytä pitää myönteisenä tekijänä, kuten monet parlamentin jäsenet ovat todenneet, mutta tarkoitan myönteisyydellä nimenomaan etävalvonnan operationaalisuutta. Toisin sanoen etävalvonnasta on tultava operationaalinen väline eikä pelkkä paperin lähde – tapa ylläpitää byrokratiaa, jolla ei ratkaista eikä saavuteta mitään. Toinen merkittävä huomioni on, ettei tämä virasto saa merkitä, että yhteisön politiikat joutuvat valtapelin ja oman edun tavoittelun kohteiksi. Tällaisissa tilanteissa todellisia häviäjiä ovat nimitäin usein vähäpätöisimmät alueet sekä kestävä kalastus itse. 
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, joulukuussa 2003 kokoontunut Eurooppa-neuvosto teki Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän ehdotuksesta aloitteen Euroopan kalastusviraston perustamiseksi. Ajatus oli hyvä.
Euroopan komissio esitti aiheesta ehdotuksen, jossa oli selvästikin parantamisen varaa. Valiokuntamme laati mietintöluonnoksen, jossa siinäkin oli parantamisen varaa. Voimmekin todeta, että parlamentille nyt esitetty luonnos on huomattavasti parempi kuin alkuperäiset luonnokset.
Huomattavista parannuksista nostan esiin alan ottamisen mukaan täysivaltaisena osallistujana, toimivallan laajentamisen koskemaan laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta sekä koulutuksen sisällyttämisen viraston vastuualueeseen.
Pahoittelen kuitenkin, että toimivalta käsittää teknisiä ratkaisuja koskevan tutkimuksen ja kehityksen ainoastaan valvonnan ja tarkastusten osalta ja että sosialistiryhmä on vastustanut tarkistuksia, joiden tarkoituksena on antaa virastolle todellista toimivaltaa kalatalouden tieteellisen tutkimuksen alalla. Tällä tutkimuksella voitaisiin auttaa parantamaan raportteja, joiden pohjalta komissio laatii lainsäädäntöehdotuksensa teknisistä toimenpiteistä, kalakantojen suojelusta, suurimmista sallituista saaliista ja kiintiöistä. Tutkimus merkitsisi nimittäin, että virasto ja sen asiantuntijat voisivat osallistua aiempaa aktiivisemmin yhteiseen kalastuspolitiikkaan ja lisätä näin sen uskottavuutta kalastusalan toimijoiden silmissä.
Viraston asemaa vahvistettiin kalatalousvaliokunnan kokouksessa, ja toivon, että se vahvistuu myös huomenna parlamentissa, vaikkei tämä voikaan tapahtua haluamallani tavalla. Luotan siihen, että neuvosto pystyy kohentamaan tilannetta. 
Stihler (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen varma, että olemme kaikki periaatteessa yhtä mieltä yhteisön kalastuksenvalvontaviraston perustamisen mielekkyydestä. Paljon puhutaan tasapuolisten toimintaedellytysten merkityksestä yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen soveltamisessa. Viraston perustamisella Vigoon voidaan edesauttaa aiempaa yhdenmukaisempien ja tehokkaampien valvonta- ja tarkastusmenettelyjen kehittämistä ja parantaa näin sääntöjen noudattamista. Viraston perustaminen saattaa myös vähentää valvonta- ja tarkastustoimista aiheutuvia kokonaismenoja.
Asetuksen laatimisen jälkeen julkaistussa toteutettavuustutkimuksessa todettiin, että mainittu potentiaali saadaan hyödynnettyä ainoastaan, jos tietyt organisatoriset ja operationaaliset ehdot täyttyvät. Tältä pohjalta esittelijä Attwooll esitti joukon tarkistuksia, joilla tekstiä selkeytetään. Monet kalatalousvaliokunnan jäsenet väittivät, että esittelijän tarkistuksilla vaarannettaisiin viraston asema. Olin tästä eri mieltä ja kannatin mietintöluonnosta valiokunnassa. Mielestäni mietintöluonnoksessa selkeytettiin jäsenvaltioiden, komission ja viraston roolia ja vastuuta sekä edistettiin alueellista osallistumista.
Yhteiskäyttösuunnitelmat, joissa jäsenvaltiot velvoitetaan yhdistämään tarkastus- ja valvontaresurssinsa, ovat ratkaisevan tärkeitä viraston työn onnistumiseksi. Esittelijän uudelleen esittämän tarkistuksen tarkoituksena oli varmistaa, että viraston rooli edistäjänä on tältä osin selvä.
Olen kannattanut johdonmukaisesti alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien painavaa roolia kalatalouden hallinnassa. Siksi on mielestäni tarkoituksenmukaista kuulla myös alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia, kun yhteiskäyttösuunnitelmia laaditaan. Tämä auttaisi varmistamaan sääntöjen noudattamisen.
Viraston toiminnasta on jaettava tietoa laajalti, ja vuosittainen arviointi on esitettävä Euroopan parlamentille, komissiolle, jäsenvaltioille, neuvoa-antavalle kalatalous- ja vesiviljelykomitealle sekä alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille. Minulla in ollut PSE-ryhmää edustavien kollegojeni kanssa joitakin näkemyseroja viraston tehtävien määrittämisestä, mutta heidän tapaansa pidän viraston perustamista myönteisenä ja odotan mielenkiinnolla sääntöjen noudattamisen tehostumista kalastusalallamme. 
Borg,
   . Arvoisa puhemies, pyrin vastaamaan päätössanoissani vastaamaan lyhyesti kaikkiin puheenvuoroihin.
Vastatakseni esittelijä Attwoollille toistan, että on tärkeää sisällyttää laiton, ilmoittamaton ja sääntelemätön kalastus työohjelmaan, mutta komissio ei katso, että sen torjuminen pitäisi määritellä ensisijaiseksi tehtäväksi, sillä painopisteet voivat muuttua. Kyse olisikin viraston toimintaa koskevien painopistealueiden tarpeettomasta rajaamisesta.
Viraston velvollisuudesta perustaa koulutuskeskus totean jälleen, ettei komissio pidä järkevänä tämän toiminnan keskittämistä viraston käsiin: tarvitsemme joustavuutta, joten tilanne on syytä pitää entisellään. Mielestäni sanamuotoon tehtävillä muutoksilla heikennetään tekstiä, vaikka jäsen Attwoollin tarkoitusperät ovatkin olleet hyviä. Viittaan tällä tarkistuksiin 36, 38, 39, 40 ja 41, joissa esimerkiksi muutetaan "valmistelu" muotoon "laadinta", puhutaan "pääjohtajan toimista" ja tarpeesta "tukea jäsenvaltioita" sekä muutetaan "ohjeet" muotoon operationaalinen ohjaus". Esimerkiksi tarkistuksen 39 hyväksyminen johtaisi hallitustenväliseen menettelyyn.
Siirryn seuraavaksi jäsen Maatin esittämiin huomioihin. Viiden vuoden määräaika on välttämätön: neuvosto katsoo, että kolme vuotta on liian lyhyt aika tarvittavan arvioinnin suorittamiseksi. Kalastusalan edustajien ja komission välisestä luottamuspulasta totean tässä kohden, että kalastuksenvalvontavirasto on hyvä alku. Viraston hallintoneuvoston kokoonpanosta ja tehtävistä – tältä osin puhumme valvonnasta, emme pelkästä hallinnosta – puolestaan totean, että kalastusala on asianosainen toimija. Äänioikeuden myöntäminen sille merkitsisi tilannetta, jossa toteutuisi niin sanottu .
Jos ymmärsin oikein, jäsen Kindermann totesi, että viraston toimivallan on pysyttävä selvänä ja ettei alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia siksi pitäisi ottaa mukaan. Komissio on samalla kanalla.
Jäsenet Booth ja Allister totesivat, että nykyinen YKP olisi romutettava ja että uuden politiikan muotoilu olisi annettava kalastajien itsensä vastuulle. Tämä merkitsisi kalastuspolitiikan kansallistamista. Itse olen sitä mieltä, että kyse on paljon laajemmasta keskustelusta, joka ylittää tämän ehdotuksen soveltamisalan. Jäsen Allister toisti jäsen Boothin huomiot.
Jäsenet Fraga Estévez ja Miguélez Ramos totesivat, että tarkistuksilla parannetaan ehdotuksen sisältöä. Kuten sanoin, osalla tarkistuksista parannetaankin ehdotusta, ja hyväksymme todellakin yli puolet niistä. Muiden tarkistusten osalta komissio katsoo, etteivät ne edesauta ehdotuksen parantamista, sillä niillä on tapana ylittää ehdotuksen ja viraston vaikutusala tai muutoin horjuttaa valvontamekanismin tasapainoa.
Kalastusalaan liittyvien huomioiden osalta viittaan vastaukseen, jonka annoin juuri jäsen Maatille.
Jäsen Stevenson on valmis tukemaan toteutettavissa olevaa ehdotusta, ja hänelle vastaan, että hyväksymiensä tarkistusten avulla komissio on saavuttamassa juuri tämän tavoitteen. Komissio torjuu alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien pakollisen kuulemisen, sillä näiden toimikuntien asema on ainakin toistaiseksi vain neuvoa-antava, ei hallinnollinen.
Jäsen Casacan mukaan tämän viraston on oltava todellinen valvontavirasto eikä pelkkä uusi byrokratian linnake. Komissio on samaa mieltä: ehdotuksen tarkoituksena on varmistaa, että viraston toiminta on tehokasta.
Jäsen Varela Suanzes-Carpegna totesi, ettei pelkkä toimivaltuuksien luettelo riitä. Tämä on pantu merkille. Tässä vaiheessa voin sanoa, ettei tietyn teknologisen kehityksen – jota voidaan hyödyntää esimerkiksi valvonnassa – mainitsematta jättäminen tarkoita, ettei se voisi olla mahdollista.
Jäsen Stihlerin kommenttiin viraston aseman vaarantamisesta voin vain vastata samoin kuin vastasin jäsen Attwoollille. Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien vapaaehtoista kuulemista ja käyttösuunnitelmien tarkistamista en sulkisi pois, mutta en myöskään neuvoisi tekemään neuvoa-antavien toimikuntien kuulemisesta pakollista ainakaan tässä vaiheessa. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana suullinen kysymys komissiolle kansainvälisestä suunnitelmasta sivusaaliiden vähentämiseksi. (O-0005/2005 - B6-0010/2005) 
Morillon (ALDE ).
    Arvoisa komission jäsen, juuri käyty keskustelu on antanut teille jonkinlaisen kuvan siitä, kuinka kiinnostuneita parlamentin muut jäsenet ja minä olemme yhteisen kalastuspolitiikan uskottavuudesta, olipa kiinnostuksen syynä sitten halu vahvistaa sitä tai päinvastoin haastaa se, kuten useat jäsenet haluavat tehdä.
Erään kuulemistamme väitteistä esittävät yleensä henkilöt, jotka kyseenalaistavat yhteisen kalastuspolitiikan tarpeen. Väite liittyy sellaisten kalojen määrään, jotka EU:n kalastajat heittävät pois nykyisten asetusten vuoksi ja jotka eivät yleensä selviydy hengissä pyydystyksen jälkeen. Kuten hyvin tiedätte, kyseinen ongelma on huolestuttanut valiokuntaamme useita vuosia. Ongelma on myös saanut komission toteuttamaan meidän suostumuksellamme useita satoja tutkimuksia, joiden avulla on pyritty mahdollisuuksien mukaan löytämään ratkaisu. Tämä on myös teille esittämäni suullisen kysymykseni syy. Esitän sen valiokuntani puolesta, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia. Kuten totesin kysymyksessäni, sivusaaliit ovat maailmanlaajuinen ongelma. Se on eräs tärkeimmistä kalatalousasioista, jota ei tällä hetkellä käsitellä YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO:n kansainvälisessä toimintaohjelmassa. Sitä ei käsittele tällä hetkellä myöskään mikään muu toimielin.
Nyt on kiireesti laadittava kansainvälinen suunnitelma sivusaaliiden vähentämiseksi. Sillä voisi olla kansainvälisesti suuri merkitys sivusaaliiden vähentämisessä. Monet johtavat merentutkijat ja kansalaisjärjestöt puhuvat tällaisen suunnitelman kehittämisen puolesta. Myös useat FAO:n jäsenmaat ovat jo sitoutuneet kannattamaan asiaan liittyvää ehdotusta FAO:n kalastuskomitean seuraavassa kokouksessa maaliskuussa 2005. Yksikään maa ei ole vielä sitoutunut johtamaan kyseisen ehdotuksen tekemistä.
Kun otetaan huomioon, että Euroopan unioni on kalastuksen suurvalta, onko Euroopan komissio sitoutunut ottamaan johtavan aseman ehdotettaessa kansainvälistä toimintaohjelmaa sivusaaliiden vähentämiseksi? Ymmärtääkö komissio, että jos kansainvälistä toimintaohjelmaa ei oteta FAO:n esityslistalle vuonna 2005, joudutaan odottamaan seuraavaa kokousta, joka pidetään vuonna 2007? Haluaisin kiittää komission jäsentä siitä, että hän on suostunut olemaan läsnä sekä tämän kysymyksen esittämisen aikana että silloin, kun kollegani esittävät omat kysymyksensä. 
Borg,
   . Kiitän puheenjohtaja Morillonia ja kalatalousvaliokuntaa siitä, että tämä asia otettiin keskustelun aiheeksi. Sopii hyvin, että vaihdamme näkemyksiä täysistunnossa ennen 7. maaliskuuta pidettävää FAO:n kalastuskomitean kokousta. Huomautan, että kyseinen asia on jo tuotu esiin jäsen Attwoollin ja jäsen Daviesin ALDE-ryhmän puolesta esittämässä kysymyksessä, johon on jo annettu kirjallinen vastaus. Totean myös, että minulla on jo ollut tilaisuus vastata jäsen Attwoollin vastikään kirjoittamana samansävyiseen kirjeeseen.
Toistan, olen teidän tavoin huolissani sivusaaliita koskevan ongelman vakavuudesta ja katson, että sekä yhteisössä että kansainvälisellä tasolla on ryhdyttävä toimiin sen torjumiseksi. On jo olemassa merkittävä sivusaaliisiin liittyviä erityisasioita koskeva yhteisön säännöstö. Kyseisiä asioita käsitellään lukuisissa kansainvälisissä sopimuksissa ja muissa välineissä, myös voimassa olevissa kansainvälisissä suunnitelmissa. Yhteisö vaikuttaa aktiivisesti kyseisen säännöstön kehittämiseen ja täytäntöönpanoon. Säännöstö koskee erityisesti kalastuksen aikana kiinni jääviä lajeja, kuten merilintuja, haita, merinisäkkäitä ja merikilpikonnia.
Olen kuitenkin samaa mieltä kanssanne siitä, että kansainvälistä yhteistyötä on tehostettava huomattavasti, jotta sivusaaliita ja muiden kuin kohdelajien poisheittoa voidaan vähentää. Esitetyt luvut osoittavat ongelman laajuuden ja sen käsittelyn kiireellisyyden.
Yhteisö on toimivaltansa rajoissa ryhtynyt jo toimiin monessakin asiassa yhteisen kalastuspolitiikan kautta. Komission vastauksessa jäsen Daviesin marraskuussa 2003 esittämään sivusaaliita katkarapujen pyynnissä koskevaan kirjalliseen kysymykseen esitettiin erityistoimia. Niihin kuuluvat poisheitettyjä kaloja koskeva toimintasuunnitelma ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 2792/1999 perustuva entistä valikoivampien kalastustekniikoiden edistäminen kannustamalla taloudellisesti entistä valikoivampien pyydysten käyttöön. Erityistoimiin kuuluvat myös kuudennen puiteohjelman soveltamisalaan kuuluva erityinen kolmivuotinen tutkimushanke, jossa pyritään kehittämään vaikutuksiltaan pieniä, lajikohtaisesti valikoivia pyyntivälineitä ja löytämään vaihtoehtoisia kalastustapoja, sivusaaliskiintiöiden vahvistaminen kahdenvälisissä kalastussopimuksissa sekä tietojen keruuta koskevaan asetukseen sisältyvä velvoite valvoa tiettyjen kalakantojen poisheittoa. Lisäksi on toteutettu säännöllisiä toimia sivusaaliiden vähentämistoimien sisällyttämiseksi yhteisön lainsäädäntöön. Näitä ovat olleet esimerkiksi kalastusrajoitusten asettaminen TACien, pyyntiponnistusrajoitusten ja teknisten toimenpiteiden avulla.
Komissio on täten vakuuttunut tarpeesta luoda maailmanlaajuinen, kattava strategia sivusaaliisiin ja poisheittoon liittyvien ongelmien käsittelemiseksi. Tällainen johtopäätös on ydinajatus kalastuksenhoitoa koskevassa ekosysteemiin perustuvassa lähestymistavassa. On tärkeää luoda kansainvälisesti sovittuja periaatteita, jotka perustuvat voimassa olevaan kansainväliseen säännöstöön ja joiden avulla lisäksi yhdistetään ja kehitetään edelleen ekosysteemiin perustuvaa lähestymistapaa maailmanlaajuisessa kalastuksenhoidossa.
Sen vuoksi komissio on valmis tukemaan sivusaaliisiin liittyvän kansainvälisen suunnitelman kehittämistä, ja se pyrkii saamaan jäsenvaltioiden suostumuksen kyseisen kannan ilmaisemiseksi FAO:lle sekä sen jäsenille tulevassa kalastuskomitean (COFI) tapaamisessa, erityisesti silloin, kun keskustellaan COFI:n lyhyen ja pitkän aikavälin työohjelmasta.
Komissio on valmis johtamaan tällaisen aloitteen muotoilua ja kehittämistä, mikäli se saa käyttöönsä kyseiseen intensiivistä työtä vaativaan tehtävään tarvittavat lisäresurssit. 
Stevenson (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, muutamista asioista on tullut vahvempia yhteisen kalastuspolitiikan epäonnistumisen symboleita kuin valtavista sivusaaliista. Kuten huomaamme tästä suullisesta kysymyksestä, tilanne ei koske ainoastaan EU:ta. Se on maailmanlaajuinen ongelma, ja komissio voi ryhtyä johtamaan asiaa ehdottamalla kansainvälistä suunnitelmaa. Olen mielissäni siitä, että tänä iltana komission jäsen totesi haluavansa tehdä sen.
Meidän on ensinnäkin toimittava EU:n sisällä. On arvioitu, että EU:n vesillä kalastavat heittävät mereen vuosittain noin 2 miljoonaa tonnia kuollutta kalaa. Tämä johtuu siitä, että suuret kalat säilytetään mieluummin kuin pienet kalat, tai yksinkertaisesti siitä, että kalat ovat alimittaisia tai saalis ylittää kiintiön. Olemme pakottaneet kalastajat tähän tuhoavaan ja kestämättömään toimintaan luonnonsuojelun nimissä. Näin ollen meidän on ensimmäiseksi vaadittava, että koko saalis puretaan. Olisi laadittava ankarat rangaistukset niille, jotka saadaan kiinni kalojen poisheittämisestä. Tällaista politiikkaa noudatetaan Islannissa, Norjassa ja Färsaarilla.
Kun vaaditaan koko saaliin purkamista, tutkijat saavat paljon tarkemman kuvan saaliin koosta ja laadusta. Näin on mahdollista toteuttaa tarkempia toimia kalakantojen toipumiseksi ja nopeampia toimia kalastuksen kieltämiseksi alueilla, joilla nuoria kaloja jää saaliiksi. Tiedän hyvin, että tällaisen dramaattisen poliittisen käänteen tekemiseksi tarvitaan sekä rangaistuksia että kannustimia. On rangaistava niitä, jotka uhmaavat säädöksiä ja jatkavat kuolleiden kalojen poisheittoa, sekä tarjottava kannustimia taloudellisen hyvityksen muodossa niille kalastajille, jotka purkavat myös muutoin pois heitettävän saaliin.
Komission ei tarvitse huolestua. Sen ei tarvitse maksaa. Kalarehu- ja kalaöljyteollisuudella on kova pula raaka-aineesta. Toivon, että perusteeton kielto ruokkia märehtijöitä kalarehulla poistetaan pian. Siten myös kysyntä lisääntyy. Laajentuva kalanviljelyala on myös kalarehun suuri käyttäjä, joten kalarehuteollisuus maksaa mielellään kyseisestä materiaalista ehkä jopa 70 euroa tonnilta. Ymmärtääkseni komissio on innostunut ajatuksesta ja on jo löytänyt kaksi troolaria, jotka ryhtyisivät kokeilemaan kyseistä toimintaa. Kiitän komission jäsen Borgia kyseisestä aloitteesta. 
Stihler (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, tutkijat julkaisevat säännöllisesti lukuja, jotka osoittavat, että maailman kalakannat ovat uhattuina ja että nykyiset tiheät kalakannat voivat kuolla sukupuuttoon, mikäli ei ryhdytä rajuihin toimiin kalakantojen elpymisen varmistamiseksi. Kun puhutaan pienenevistä kalakannoista, sivusaaliisiin liittyvä ongelma on entistä valitettavampi. YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön tuoreimpien lukujen mukaan 7,3 miljoonaa tonnia muita kuin kohdelajeja heitetään pois joka vuosi valikoimattomien kalastusmenetelmien vuoksi. Kyseinen luku on todella järkyttävä, eikä se ole kovinkaan paljon pienempi kuin EU:n 15 jäsenvaltion maihin tuoma kokonaissaalis kaudella 2002–2003.
Kalojen poisheitolla on lukuisia seurauksia. Niillä on biologisia seurauksia, koska suurin osa kaloista on kuolleita tai kuolemaisillaan. Niillä on taloudellisia seurauksia, koska pienet kalat tuottavat myytäessä vähemmän tai pois heitettäessä eivät ollenkaan. Pienet saaliiksi jääneet kalat eivät koskaan kasva, sillä ne ovat kuolleita. Kalakantojen arvioinnissa ja kalastuksenhoidossa ei lasketa poisheitettyjen kalojen määrää eikä myöskään kalojen kuolleisuutta.
Euroopan parlamentti hyväksyi vuonna 2003 Nils Buskin laatiman valiokunta-aloitteisen mietinnön komission toimintasuunnitelmasta poisheitettyjen kalojen vähentämiseksi. Kyseisessä mietinnössä tehtiin monia hyödyllisiä ehdotuksia kalojen poisheittämisen ongelmaa koskevan komission strategian parantamiseksi. Ehdotuksiin kuului kehotus kerätä riittävästi tietoa, jotta ongelman laajuudesta voidaan saada parempia ja tarkempia tietoja. Lisäksi ehdotettiin keinojen löytämistä niiden laivastojen palkitsemiseksi, jotka käyttävät valikoivampia kalastusvälineitä, joiden ansiosta kalojen poisheitto vähenee. Mietinnössä kehotettiin myös pitämään edelleen silmällä vaihtoehtoisia kalastusvälineitä koskevia tutkimustuloksia, joiden avulla voidaan parantaa teknisiä toimenpiteitä ja erityisesti verkonsilmukan kokoa ja aukkoa. Komissiota pyydettiin myös tutkimaan, kuinka alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia voitaisiin käyttää.
Suhtaudun myönteisesti niihin teknisiä toimenpiteitä koskeviin aloitteisiin, joita komissio on tehnyt viime vuosina. Kymmenen viime vuoden aikana EU:n talousarviosta on myönnetty vuosittain yli 8 miljoonaa euroa yli 400 tutkimushankkeelle, joiden tarkoituksena on ollut kehittää pyydysten valikoivuutta, vähentää kalojen poisheittoa tai mitata kalastuksen vaikutuksia ympäristöön. On todella tärkeää, että painopiste siirtyy nyt sivusaaliiden vähentämistoimenpiteisiin.
Uskon, että komissio myöntää sivusaaliiden olevan maailmanlaajuinen ongelma. Elintarvike- ja maatalousjärjestön kalastuskomitean seuraava kokous, joka pidetään maaliskuussa 2005, tarjoaa arvokkaan tilaisuuden ehdottaa FAO:n kansainvälistä toimintasuunnitelmaa. Suhtaudun myönteisesti komission jäsenen haluun työskennellä tämän asian parissa ja ottaa asiassa vastuu. Arvoisa komission jäsen, vetoan teihin, ettette jätä tilaisuutta käyttämättä, koska seuraava kokous on vasta vuonna 2007. 
Attwooll (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, haluaisin ALDE-ryhmän puolesta kiittää komission jäsentä hänen rohkaisevasta vastauksestaan, jossa hän myönsi, että sivusaaliisiin liittyvä ongelma on vakava ja että on tärkeää käsitellä sitä kiireellisenä asiana kansainvälisellä tasolla. Olemme erityisen kiitollisia siitä, että hän haluaa tuoda asian esiin FAO:n komitean kokouksessa maaliskuussa. Nimittäin kuten on jo sanottu, ellei siellä tehdä periaatteellista sopimusta, kaikkien kansainvälisten toimintaohjelmien muotoilussa on odotettava seuraavat kaksi vuotta.
Sivusaaliit ovat maailmanlaajuinen ongelma, jonka käsitteleminen edellyttää aidosti maailmanlaajuista ratkaisua ja aitoa maailmanlaajuista sitoutumista. Kuten jäsen Stihler totesi, FAO:n tiedoissa ongelman laajuuden arvioidaan olevan noin 7,3 miljoonaa tonnia vuodessa.
Kansainvälinen toimintaohjelma ei olisi tietenkään ensimmäinen tai ainoa yritys ratkaista ongelma. Sekä EU:n sisällä että sen ulkopuolella tehdään jo paljon tärkeää työtä. On kuitenkin tyypillistä, että kyseisessä työssä keskitytään yksittäisiin kalastusvesiin tai yksittäisiin sivusaalislajeihin. Kokonaisvaltainen lähestymistapa auttaisi tukemaan ja laajentamaan kyseisenkaltaisten hankkeiden onnistumista sekä estäisi olennaisesti ongelman siirtymistä toisille alueille tai toisiin lajeihin. EU:n on todella mielekästä olla ensimmäisten joukossa kannattamassa tällaista kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Meidän laivastommehan kalastavat paljon EU:n vesien ulkopuolella. Toimintamme vaikuttaa muihin samoin kuin muiden toiminta luonnollisesti vaikuttaa meihin.
Uskon myös, että EU:n kansalaiset suhtautuvat monien maailman kansalaisten lailla hyvin vastuuntuntoisesti luonnonvarojen käyttöön ja hoitoon. He suhtautuisivat myönteisesti EU:n toimimiseen ensimmäisten joukossa tämän erityisen haaskauksen estämiseksi. Jään odottamaan uutisia kokouksessa tapahtuneesta edistyksestä ja vaikka en voikaan luvata mitään lopputuloksesta, olen valmis tekemään töitä, jotta kollegani suhtautuisivat myönteisesti komission mahdollisiin pyyntöihin varojen myöntämiseksi. Varat ovat tarpeen, jotta komissio voi osallistua täysipainoisesti mainitun kansainvälisen suunnitelman laatimiseen. 
Schlyter (Verts/ALE ),
    Arvoisa komission jäsen Borg, kiitän teitä vastauksestanne ja toivotan onnea FAO:ssa käytävään taisteluun. Sivusaaliista ei ole kenellekään mitään hyötyä. Meidän on löydettävä keinoja niiden vähentämiseksi. Kun hyvänlaatuista turskaa saadaan kiintiöt ylittävänä sivusaaliina, kalastajien on heitettävä se pois.
Säännöstö on laadittava niin, ettei mitään kalaa saa pyytää, ennen kuin se on ehtinyt lisääntyä edes kerran. Tiettyjen lajien vähimmäiskokoa kasvattamalla päästään kaikkien osa-alueiden kannalta suotuisaan tilanteeseen. Pitkällä aikavälillä sekä lisääntyminen, biomassa että saaliit lisääntyvät. Sen vuoksi meidän on varmistettava, että verkkojen silmäkokoja mukautetaan vähimmäiskokojen mukaisiksi.
On myös aika kiinnittää aiempaa enemmän huomiota myös niihin kalalajeihin, joita ei voi myydä. Erityisesti viehättävien merinisäkkäiden mutta myös muiden lajien pyydystämistä vastustetaan kansainvälisesti yhä enemmän. Säännöksissä on keskitytty myytäviin lajeihin, mutta biosysteemien ja kaupallisten lajien terveyden vuoksi meidän on suojeltava myös epäkaupallisia lajeja. On välttämätöntä pyrkiä parempaan valikoivuuteen ja tehdä tutkimusta sivusaaliiden vähentämiseksi. Tässä yhteydessä on tärkeää muistaa, että yritettäessä välttää tietyn lajin pyydystämistä muiden lajien sivusaaliiden ei pitäisi lisääntyä. Jos emme löydä ratkaisuja näihin ongelmiin, valtameret ovat pian yhtä tyhjiä kuin parlamentti tällä hetkellä. 
Casaca (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, myös minä olin luonnollisesti mielissäni komission jäsenen Borgin myönteisestä vastauksesta selvään asiaan, jonka valiokuntamme ja erityisesti puheenjohtajamme ovat tuoneet esiin parlamentissa erityisen sopivalla hetkellä.
Totean kuitenkin, että mielestäni niin kutsutut sivusaaliit ovat ennen kaikkea sivistykseen liittyvä ongelma. Mielestäni on äärimmäisen barbaarista, että miljoonia tonneja villejä eläimiä kalastetaan ilman minkäänlaista syytä. Tämä on kuolemaa kuoleman vuoksi, kuolemaa byrokraattisten sääntöjen ja teollisen ajattelun vuoksi, jonka mukaan on halvempaa tappaa enemmän ja käyttää vähemmän sillä perusteella, että luonnolla ei ole minkäänlaista arvoa. Asian ydin on, että meidän on kunnioitettava luontoa. Kuten muutkin elävät olennot, me tietenkin käytämme luontoa täysin oikeutetusti. Meidän on kuitenkin kunnioitettava luontoa. Ei voi olla kestävää kalastusta, jos luontoa ei kunnioiteta. Tämä on ehkä näkyvin esimerkki yhteisen kalastuspolitiikkamme huonoista puolista. Lisäksi, kuten parlamentissa on jo todettu, meidän on vain tarkkailtava naapureitamme Norjassa ja Islannissa, joissa kyseinen käytäntö on itse asiassa kielletty. Olen tyrmistynyt siitä, ettemme seuraa heidän esimerkkiään.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että komissio ottaa mainitun kannan FAO:ssa, mutta kuten on todettu, meidän ei pidä unohtaa niitä kahta miljoonaa tonnia kalaa, jotka heitetään pois joka vuosi. Arvoisa komission jäsen, haluaisin muistuttaa teitä seuraavasta seikasta: parlamentti äänesti hiljattain pohjatroolikalastuksen kieltämisen puolesta. Pohjatroolikalastus on äärimmäisen vähän valikoiva kalastusmenetelmä, minkä komissiokin myöntää. Sillä saadaan suurimmat saaliit ja suurimmat sivusaaliit. Tällainen kielto oli hyvin pitkään voimassa Azoreilla, jossa kyseistä menetelmää ei ollut koskaan aiemmin käytetty.
Komissio kieltäytyi ottamasta tätä huomioon ja vapautti pohjatroolikalastuksen Azorien vesillä – tai oli pohjatroolikalastuksen vapauttamisen kannalla. Tämä osoittaa käytännössä asenteen, joka on kaiken edellä todetun vastainen. Uskon, että ennen kuin otamme asian esiin FAO:ssa, on olennaisen tärkeää varmistaa hyvät käytänteet EU:n sisällä. 
Borg,
   .  Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää parlamentin jäseniä heidän puheenvuoroistaan ja huomautuksistaan. Jaan huomautukset neljään eri ryhmään.
Ensinnäkin todettiin, että sivusaaliit ovat maailmanlaajuinen ongelma, ja tuotiin esiin kysymys komission asettumisesta johtavaan asemaan tässä asiassa. Kuten totesin alkuperäisessä vastauksessani, haluamme ottaa johtavan aseman. Käyttöömme on kuitenkin annettava tarvittavat resurssit, sillä se on suuri tehtävä. Otamme asian esiin neuvoston kanssa mahdollisimman pian.
FAO:n kokouksessa komissio on valmis tukemaan sivusaaliita koskevan kansainvälisen ohjelman kehittämistä, kuten totesin, ja pyrimme saamaan jäsenvaltioiden suostumuksen asian ilmaisemiseksi FAO:lle ja sen jäsenille kalastuskomitean kokouksessa, erityisesti keskusteltaessa lyhyen ja pitkän aikavälin työohjelmasta. Pohdimme aktiivisesti sivusaaliiden ongelmaa ja toivomme, että saamme pian aikaan erityisiä ehdotuksia.
Toinen esiin tuotu asia koski pieneneviä kalakantoja ja sitä, että sivusaaliit ovat siksi entistäkin valitettavampia. Tästä asiasta totean, että komissio yrittää vähentää poisheittoja parantamalla valikoivuutta teknisillä toimenpiteillä, kuten ottamalla käyttöön verkkojen vähimmäissilmäkoot ja kieltoalueet, joilla nuorten yksilöiden saaliiksi joutumista voidaan rajoittaa. Muilla toimilla, kuten erottelevien troolien tai lajittelulaitteiden käytöllä, voidaan vähentää muiden kuin kohdelajien sivusaaliita.
Hyvin sovelletut tekniset toimenpiteet voivat olla tehokkaita, mutta ongelmilta ei silti vältytä kokonaan. On esimerkiksi vaikeaa löytää sopiva silmäkoko monilajikalastuksessa. Esimerkiksi nuoren turskan suojelemiseksi tarvittava vähimmäissilmäkoko olisi liian suuri täysikasvuisen koljan ja valkoturskan pyydystämiseksi. Teknisillä toimenpiteillä on kuitenkin oma merkityksensä.
Vuonna 2005 komissio aikoo uudistaa kokonaan teknisiä toimenpiteitä koskevan asetuksen seuratakseen tiedonantoaan ympäristöystävällisistä kalastusmenetelmistä. Komissio pyrkii ehdottamaan, että TACeissa otettaisiin huomioon lajien väliset yhteydet. Tämä on vaikeaa, mutta siihen suuntaan on jo edetty. Komissio on pyytänyt Järjestelmä-, tieto- ja turvallisuustekniikan tutkimuslaitosta (ISIS) antamaan neuvoja, jotka perustuvat kalavesiin eivätkä yksittäisiin kalakantoihin. Nämä ovat ensimmäisiä askeleita, kun otetaan käyttöön ekosysteemiin perustuva lähestymistapa kalastuksenhoidossa.
Toinen komission käyttöön ottama lähestymistapa on pyyntiponnistusten valvonnan avulla tapahtuva kalastuksenhoito sen sijaan, että tukeuduttaisiin vain yksittäisiin TACeihin. Periaatteessa sitä voitaisiin käyttää TACien sijasta siten, että kalastajien annettaisiin purkaa koko saaliinsa, mutta käytännössä pyyntiponnistusten valvonta yleensä paremminkin täydentää kuin korvaa TACeja.
Vuoden 2002 lopulla komissio esitti poisheitettyjen kalojen vähentämistä koskevan toimintasuunnitelman, jossa se käsitteli laajemmin poisheittoihin liittyviä ongelmia ja mahdollisuuksia puuttua ongelmaan. Kyseisen suunnitelman mukaisesti komissio neuvottelee jäsenvaltioiden ja kalatalousalan edustajien kanssa vuoden 2005 aikana. Tarkoituksena on käynnistää lukuisia koehankkeita poisheittojen torjumiseksi tai ainakin niiden vähentämiseksi tietyillä kalavesillä.
Puheenvuoroni viimeinen asia koskee alueellisia neuvoa-antavia komiteoita. Ne voivat osallistua toimintaan, eikä meidän mielestämme ole mitään ongelmaa siinä, että ne antavat neuvoja kyseisten ohjelmien muotoilussa. 
Puhemies. –
   Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Olemme päässeet esityslistan loppuun.
Toivotan kaikille hyvää loppuiltaa. 


Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 41, 44, 45, 46, 47, 49, 50, 51, 53, 56, 58, 59, 61, 62, 63, 64, 65, 68, 72, 75, 77, 78, 79 ja 83.
Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset periaatteessa: 48, 52, 55, 60 ja 86.
Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset osittain: 19, 28, 40, 42, 54, 57 ja 84.
Komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia: 39, 43, 66, 67, 69, 70, 71, 73, 74, 80, 81, 82, 85, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126 ja 127.
Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset, jos niiden sanamuotoa muutetaan: 9, 10, 17, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36 ja 37.
Komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 22 ja 23.
Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset, jos niiden sanamuotoa muutetaan: 1, 3, 8, 9, 11, 13, 16, 18, 19, 24, 26, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65 ja 66.
Komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia: 2, 4, 5, 6, 7, 10, 12, 14, 15, 17, 20, 21, 22, 23, 25, 27, 28, 29 ja 30.
Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset, jos niiden sanamuotoa muutetaan: 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 ja 32.
Komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 ja 9. 
