Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 7. helmikuuta 2002 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Velvollisuuteni on tänään ilmoittaa Euroopan parlamentin puolesta kaikkien parlamentin jäsenien ja erityisesti ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan tukemana, että olemme hyvin huolestuneita Kolumbian presidentinvaaliehdokkaan, parlamentin jäsenen Ingrid Betancourtin kidnappauksesta, johon ovat syyllistyneet Kolumbian kansanarmeijan niin sanotut vallankumoukselliset joukot (Revolutionary Armed Forces of the Columbian People's Army, FARC.
Euroopan parlamentti tuomitsee varauksettomasti hyökkäykset, jotka kohdistuvat viattomiin siviileihin, ja sen, että äänestysprosessiin sekaannutaan tällä tavalla. Puhemiehenä vetoan näihin rikollisiin, jotta he vapauttaisivat välittömästi Ingrid Betancourtin, viisi muuta parlamentin jäsentä, joita pidetään panttivankeina, sekä 40 siviiliä, jotka on kaapattu hiljattain ja joita pidetään edelleen laittomasti vangittuina. Lisäksi muistutan kaappaajille, että on erityisen epäinhimillistä pitää panttivankeina ihmisiä, joiden terveydentila on epävakaa, ja että heidät on vapautettava välittömästi humanitaarisista syistä.
Parlamentin jäsenet muistanevat, että tuimme voimakkaasti Kolumbian rauhanprosessia - presidentti Pastranan pidettyä puheenvuoron täysistunnossa tiistaina 26. lokakuuta 1999 - ja että laadimme useita päätöslauselmia "Kolumbia-suunnitelmasta". Euroopan parlamentti pahoittelee sitäkin enemmän rauhanprosessiin liittyvien neuvottelujen epäonnistumista sekä sitä, että vihollisuuksia ryhdyttiin äskettäin jatkamaan, ja vetoaa asianomaisiin osapuoliin, jotta ne pyrkisivät Kolumbiassa edelleen kohti demokraattista ja neuvoteltua rauhansopimusta.
Parlamentti tuntee myötämielisyyttä panttivankien perheitä ja Kolumbian kansaa kohtaan.

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, kiitoksia lausunnostanne. Lähetämme edustajan Kolumbiaan katsomaan, mitä voimme tehdä eurooppalaisena ryhmänä, ja toivomme, että voimme parin viikon päästä turvautua muihinkin keinoihin kuin vain pahoittelemaan, että ehdokkaamme on kaapattu.

Wurtz
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää kollegoidemme huomion siihen, että noin kolme tuhatta naista ja miestä Ranskasta, Italiasta, Belgiasta ja muualta Euroopasta on tällä hetkellä kokoontunut osoittamaan mieltään parlamenttirakennuksen eteen. He haluavat, että yhteisö vetoaisi koko arvovallallaan Lähi-idän oikeudenmukaisen rauhan puolesta sen päätöslauselman hengessä, jonka itse hyväksyimme viime istunnossa. Minusta tätä mielenosoitusta on pidettävä myönteisenä ensinnäkin siksi, että on terveellistä nähdä - kun nyt kerran täällä istumme keskustelemassa Euroopan tulevaisuudesta - kansalaisten lähteneen näin suurin joukoin liikkeelle vaatiakseen, että Eurooppa täyttää täysipainoisesti tehtävänsä maailmanlaajuisena vaikuttajana. Mielenosoitusta on pidettävä myönteisenä myös siksi, että se on kannanotto rauhan, oikeudenmukaisuuden ja ihmisarvon puolesta tässä järkyttävässä murhenäytelmässä, joka vaatii meiltä todella poikkeuksellista sitoutumista toimiin. Olen iloinen, että suurin osa poliittisista ryhmistä on suostunut rakentavaan keskusteluun näiden kansalaisvaltuuskuntien kanssa. Mielestäni seuraava askel olisi se, että - kuten jo päätimme - parlamentti lähettää Palestiinaan ja Israeliin virallisen valtuuskunnan ja järjestää presidentti Arafatin vierailun Eurooppaan.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestys.
Jäsen Pack, halusitte käsittääkseni esittää pyynnön, joka liittyy torstain esityslistaan.

Pack
Arvoisa puhemies, pyydän kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan kaikkien kollegoiden puolesta, että emme käy torstaiaamuna yhteiskeskustelua kulttuurista, koulutuksesta ja nuorisosta, koska näitä aiheita ei pidä sekoittaa keskenään. Niillä on tosin kosketuskohtia, mutta niitä on käsiteltävä erikseen. Pyydän, että nämä kolme asiaa käsitellään samassa ajassa kuin yhteiskeskustelukin käytäisiin, ja uskon, että parlamentti voi hyväksyä tämän.

Puhemies
Saanen sitten tehdä ehdotuksen, jonka parlamentti voi viisaudessaan vapaasti hyväksyä tai hylätä. Ehdotan tämän pyynnön perusteella, että kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan kolmea mietintöä käsitellään erillisinä.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Berès
Arvoisa puhemies, ehdotitte esityslistaan muutosta sen vuoksi, ettei neuvoston puheenjohtaja ole paikalla, minkä ymmärrämme erittäin hyvin. Haluan vain sanoa, että ehdotuksenne johtaa nyt siihen, että MacCormickin kaksi mietintöä parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä käsitelläänkin jo nyt, ja olipa näistä kahdesta mietinnöstä lausuntonsa antaneen oikeudellisten asioiden valiokunnan työ miten laadukasta hyvänsä, meistä vaikuttaa siltä, että meille on nyt varattu kovin lyhyt aika tutustua näihin kahteen parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevaan pyyntöön. Meistä näyttää myös siltä, että keskustelun sujuvuuden, parlamentaarisen demokratian ja koko parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevan tärkeän menettelyn toimivuuden vuoksi olisi ollut parempi, että näiden kahden mietinnön käsittely olisi jätetty Strasbourgin istunnon esityslistalle, jotta jokainen olisi voinut ottaa niihin kantaa kunniansa ja omantuntonsa mukaan tutustuttuaan ensin rauhassa kaikkiin asiakirjoihin, jotta kenenkään ei tarvitse tehdä sokkoratkaisua. Toivonkin, että täysistunnossa voidaan vielä jatkaa keskustelua tästä päätöksestä.

Puhemies
Työjärjestyksen 6 artiklan 6 kohta on aivan selvä: "Valiokunnan mietintö otetaan sen käsiteltäväksi jättämistä seuraavan täysistunnon esityslistan alkuun." Ehdotan, että noudatamme tänään työjärjestyksen mukaista oikeaa menettelyä. Sääntö on itsessään aivan selvä, eikä sen muuttaminen kuulu tällä hetkellä puhemiehen eikä parlamentinkaan toimivaltuuksiin.
Ymmärrän ja käsitän, mitä tarkoitatte poliittisella valmistelulla, mutta minusta tuntuu, että asia on pidettävä esityslistallamme, jotta toimisimme työjärjestyksen mukaisesti.

Berès
Arvoisa puhemies, ette varoittanut ennakkoon tästä työjärjestyksen muutoksesta. Se liittyy suoraan neuvoston puheenjohtajan poissaoloon. Tähän asti on ollut käytäntönä, että nämä parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevat pyynnöt käsitellään aina Strasbourgin istuntojaksolla. Ymmärrän kyllä erittäin hyvin, miksi otimme näiden kysymysten käsittelyn heti maanantain esityslistan alkuun, mutta minusta vain vaikuttaa siltä, ettei tähän ollut lainkaan varauduttu, ei edes oikeudellisten asioiden valiokunnan viimeviikkoisen äänestyksen jälkeen.

Puhemies
Jäsen Berès, ehdotin MacCormickin mietinnön käsittelemistä klo 16, koska neuvoston puheenjohtaja ei ehdi paikalle aikaisemmin, en sen oletuksen perusteella, että mietintöjä ei käsitellä tänään.
Tämän päivän alkuperäisen esityslistan mukaan tarkoituksena oli, että neuvosto johtaa Barcelonan neuvostosta käytävää keskustelua. MacCormickin mietinnöt olisivat työjärjestyksen mukaan olleet tämän päivän esityslistalla. Tarkoituksenani oli vain muuttaa käsittelyjärjestystä neuvoston edustajan poissaolon vuoksi.

Päivällä pidetyssä kokouksessa tehdyt päätökset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Euroopan komission puheenjohtajan Prodin tiedonanto vuotuisesta poliittisesta strategiasta ensi vuodeksi.

Prodi
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on tänään kunnia kertoa teille kolmesta komission käsittelemästä tärkeästä kysymyksestä. Puheen on oltava selkeä mutta myös hieman analysoiva. Näin ollen pahoittelen, että se saattaa olla myös vähän ikävystyttävä!
Ensimmäinen kysymys koskee komission vuodeksi 2003 laatimia poliittisia prioriteetteja, toinen koskee komission henkilöresursseja ja taloudellisia resursseja, ja kolmas liittyy valmistelukuntaan, joka aloittaa työnsä huomenna. Aloitan komission vuodeksi 2003 laatimista poliittisista prioriteeteista; tämä on yksi tärkeimmistä poliittisen toimintamme suunnitteluvaiheista. Tänä vuonna kolme tärkeintä toimielintä ottavat ensimmäistä kertaa osaa entistä perusteellisempaan vuoropuheluun poliittisista prioriteeteista ja lainsäädäntöohjelmasta sekä ensi vuoden työohjelmasta. Vuoropuhelua käydään puheenjohtajakokoukselle 31. tammikuuta esitellyn uuden sopimuksen pohjalta.
Olemme hahmotelleet kolme prioriteettia ensi vuodeksi: niitä ovat laajentuminen, vakaus ja turvallisuus sekä kestävä ja yhteisvastuullinen talous. Nykyinen komissio on virkaan astumisestaan lähtien pyrkinyt laajentumisprosessin täydelliseen onnistumiseen, joten laajentuminen on edelleen tärkeä prioriteetti koko toimikauteni jälkiosan ajan. Tässä mielessä vuosi 2003 on mitä tärkein, koska meidän kaikkien on oltava valmiita kantamaan vastuumme uusista jäsenvaltioista. Meidän on oltava valmiita ottamaan komissioon jäseniä uusista jäsenvaltioista ja kohdattava uudet haasteet. Muistuttaisin, että jos saamme neuvottelut päätökseen vuonna 2002, vuoden 2003 on oltava käännekohta, jolloin valmistaudumme varmistamaan, että laajentuminen sujuu mahdollisimman hyvin 1. tammikuuta 2004.
Komissio aikoo siis toteuttaa vuonna 2003 erilaisia toimia: ensinnäkin meidän on autettava tulevia jäsenvaltioita ottamaan täysi vastuu kaikista unioniin liittymisestä seuraavista asioista; toiseksi meidän on toimittava siten, että komissio täyttää kaikki omat velvollisuutensa liittymisen ensi hetkistä alkaen; kolmanneksi meidän on tarkistettava yhteisön politiikkoja. Koko Euroopan yhdentymisen historian tärkeimmässä kysymyksessä eli laajentumisessa on välttämätöntä, että pohditaan, millaista yhteistä politiikkaa laajentunut unioni tarvitsee.
Laajentumisen täydellinen onnistuminen edellyttää kuitenkin, että annamme merkittävän etusijan myös kahdelle muulle edellä mainitsemalleni prioriteetille. Kolme tämän päivän aiheena olevaa kysymystä liittyvät nimittäin hyvin läheisesti toisiinsa; ennen kaikkea vakaus ja turvallisuus. Päätavoitteemme unionissa on oikeuteen, turvallisuuteen ja vapauteen perustuvan eurooppalaisen alueen luomisen nopeuttaminen. Näin ollen rikollisuuden torjunta kaikissa muodoissaan - myös terrorismin tai pikemminkin ensisijaisesti terrorismin torjunta - on ja tulee olemaan etusijalla ohjelmassamme. Olen myös sitä mieltä, että on kiinnitettävä erityistä huomiota maahanmuuttoon sen kaikkine monimutkaisine vaikutuksineen.
Ulkoasioissa vakauden ja turvallisuuden ulottaminen koko Euroopan mantereelle ja laajentuneen unionin lähialueille on toinen prioriteeteistamme. Sen vuoksi on tärkeää vahvistaa kumppanuuttamme naapurimaiden kanssa. Euro-Välimeri-kumppanuuden elvyttämisessä ei pidä keskittyä vain uusien markkinoiden luomiseen vaan on luotava hyviin naapuruussuhteisiin perustuva aito yhteisö. Tässä tarkoituksessa jatkamme edelleen Barcelonan prosessin vahvistamiseen pyrkivää strategiaamme. Etenkin taloudessa pyrimme laatimaan aloitteita ja yhteisiä hankkeita Välimeren etelänpuoleisten maiden kanssa Euroopan investointipankin EIP:n yhteyteen perustetun uuden rahoituslaitoksen avulla; tänä aamuna hyväksyimme komission juuri hyväksymien suuntaviivojen perusteella etenkin ajatuksen siitä, että tuossa laitoksessa EIP:llä on enemmistöedustus.
Emme säästele voimiamme edistääksemme Lähi-idän konfliktin ratkaisua. Lähi-idän tilanteessa viime aikoina tapahtunut kehitys antaa vihdoin pienen toivon kipinän kuukausia kestäneen murhenäytelmän jälkeen. Aiomme edetä myös Balkanin alueen assosiointi- ja vakauttamisprosessissa, ja kansainvälisissä kysymyksissä aiomme antaa tukemme Afganistanin jälleenrakentamiseen.
Kolmas vuodeksi 2003 asettamamme prioriteetti on kestävä ja yhteisvastuullinen talous. Moni asia kuitenkin riippuu myös siitä sitoumuksesta, jolla unioni panee täytäntöön Lissabonissa laaditun strategian. Strategian ulkoisella ulottuvuudella on nimittäin erityistä merkitystä maailmanlaajuistumisen hallinnan tukijana, kun halutaan jakaa sen tuomat edut mahdollisimman monen maan kesken.
Tässä yhteydessä komissio sitoutuu toimimaan usealla rintamalla: ensinnäkin Dohassa käynnistetyt neuvottelut saavuttavat ratkaisevan vaiheen, eivät vielä tänä vuonna mutta vuonna 2003. Meidän on taattava myös Kioton sitoumusten toteuttaminen. On niin ikään parannettava kokonaisvaltaista kumppanuutta pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon välillä ja vahvistettava konkreettisesti Euroopan yhteisvastuullisuutta Afrikkaan nähden. Näistä aihepiireistä ryhdytään keskustelemaan käytännössä Monterreyssä muutaman viikon kuluttua. Tilanne ei tosin ole parhain mahdollinen, eikä meillä ole syytä optimismiin kolmannen maailman asettamassa loppujen lopuksi vakavassa tehtävässä, mutta komissio lupaa toimia tämänsuuntaisesti.
Toinen tämänpäiväinen kysymys koskee komission taloudellisten resurssien ja henkilöresurssien tarkastelua. Vuotuinen poliittinen strategia ei nimittäin rajoitu vain tärkeimpien poliittisten prioriteettien määrittelyyn; strategian tarkoituksena on varmistaa, että komissiolla on käytössään riittävät varat tehtäviensä täyttämiseksi. Tämä on juuri se tehtävä, johon olen sitoutunut toimikauteni alusta asti ja joka alkaa saada muotoaan ja perustuu poliittisten päätösten, toteutettavien toimien sekä resurssien väliseen johdonmukaisuuteen. Nykyinen komissio ei ole ottanut eikä voi tulevaisuudessakaan ottaa vastuulleen yhtään tehtävää ilman välttämättömiä resursseja. Näin ollen meidän on sitouduttava - ja tämän parissa työskentelemme parhaillaan - henkilöresurssien optimaaliseen hyödyntämiseen. Olemme käyttäneet kaikki keinot, joita ovat olleet henkilöstön tuottavuuden nostaminen, negatiiviset prioriteetit - näistä tehtävistä on siis luovuttava - sekä sisäiset uudistukset. Tässä tehtävässä emme kuitenkaan voi valmistautua tarkoituksenmukaisesti laajentumiseen vaatimatta lisää henkilökuntaa. Tästä ei ole epäilystäkään: ajatelkaapa esimerkiksi sitä, että käytettävien kielten määrä tulee lähes kaksinkertaistumaan paitsi luonnollisesti täällä parlamentissa myös kaikissa eri toimielinten työtehtävissä.
Kuten todettu, komission on oltava valmis takaamaan myös yhteisön säännöstön (acquis communautaire) noudattaminen maiden liittymisen ensi hetkistä lähtien. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on vietävä päätökseen kaikki laajentumisen valmisteluun liittyvät näkökohdat vuoden 2003 loppuun mennessä. Tämän vuoksi komissio on huolellisen tarkastuksen jälkeen sisällyttänyt vuosittain laadittavaan poliittiseen strategiaan vaatimuksen 500 väliaikaisen työntekijän palkkaamisesta juuri valmistautuakseen vähitellen laajentumiseen. On jo todettu, että hallinnollisten kulujen nykyinen yläraja ei takaa riittäviä resursseja, jotta voidaan valmistautua laajentumiseen. Tämän vuoksi komission mielestä on tärkeää hyödyntää sen ehdottamaa joustovälinettä. Vaatimus palkata 500 väliaikaista työntekijää vuodeksi 2003 on osa laajentumisen vuoksi palkattavan henkilökunnan kokonaispakettia ja kaikkien sellaisten toimien huolellisen arvioinnin tulos, jotka komission on toteutettava tulevaisuudessa. Tuon arvioinnin täydelliset tulokset esitellään vuoden 2003 talousarvioesityksen yhteydessä, ja niistä keskustellaan täysistunnossa.
Myös kaksi muuta prioriteettia - turvallisuus ja kestävä talous - kuuluvat komission vastuualueeseen. Jotta lisähenkilökuntaa ei kuitenkaan tarvitsisi myöhemmin vaatia, olemme päättäneet hyväksyä vain ne aloitteet, jotka voidaan toteuttaa siten, että suoritetaan nykyisten voimavarojen sisäinen uudelleenjako ja/tai poistetaan vähitellen muita toimintoja. Tämä on osoitus siitä vakavuudesta ja sitoumuksesta, jolla vastaamme komission prioriteeteista budjettikuria unohtamatta: budjettiasioista vastaava komission jäsen on valmis nuhtelemaan minua, jos en noudata tätä tehtävää.
Taloudellisista resursseista toteaisin, että komission ja budjettivallan käyttäjän on kiireesti löydettävä entistä rakenteellisempi vastaus ulkosuhteita koskevan budjettikohdan 4 krooniseen riittämättömyyteen. Nykyinen budjettikuri ei itse asiassa mahdollista optimaalisia toimia: toisin sanoen kyse on resurssien tuhlauksesta.
Viime vuoden kansainväliset tapahtumat, etenkin syyskuun 11. päivän tapahtumat ja sitä seurannut Afganistanin sota osoittavat jälleen kerran, että unioni tarvitsee erityisiä menetelmiä saadakseen nopeasti käyttöönsä ne poikkeukselliset resurssit, joita se tarvitsee joutuessaan puuttumaan kriisitilanteisiin. Tämä on äärimmäisen tärkeää, jos haluamme todella vahvistaa Euroopan unionin roolia maailmassa. Tämän vuoksi komission ehdottamaan budjettikohdan 4 uudelleenjakoon sisältyy joitakin tärkeitä poliittisia prioriteetteja, kuten Afganistan, Välimeren alueen kehityspankki ja Maailman terveysrahasto muita ulkoisia toimia vaarantamatta. Näin ollen kehotan parlamenttia ja neuvostoa ratkaisemaan resurssiongelman mahdollisimman pian, sillä luettelemieni toimien toteuttamista ei pidä lykätä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission vuodeksi 2003 laatimien poliittisten prioriteettien esittely ei saa antaa meidän unohtaa, että olemme Euroopan tulevaisuuden kannalta todella historiallisen tapahtuman kynnyksellä. Tänne parlamenttiin kokoontuukin huomenna ensimmäistä kertaa valmistelukunta, jonka tehtävänä on tehdä 2000-luvun Eurooppaa koskevia ehdotuksia ja laatia Euroopan tulevaa perustuslakia koskeva esitys.
Komission tehtävänä on nykyisten perussopimusten mukaisesti tehdä lainsäädäntöaloitteita ja suojella yhteisön yleistä etua. Siten on luonnollista, että aiomme välittää voimakkaan poliittisen viestin valmistelukunnan tärkeydestä ja sen tavoitteista. Ennen kaikkea haluan muistuttaa, että valmistelukunnan perustaminen on Euroopan parlamentin ja komission yhteisen ponnistelun tulos, ja tästä ponnistelusta meidän on syytä olla ylpeitä, koska se ei varmasti ollut kaikkien mielessä vielä muutama kuukausi tai edes muutama viikko sitten.
Näin ollen komissio on tyytyväinen, että on käynnistetty Euroopan tulevaisuutta koskeva tärkeä keskustelu, johon ottaa osaa valittujen edustajien enemmistö eikä enää pelkästään jäsenvaltioiden hallitusten edustajat.
Voin tyytyväisenä todeta, että valmistelukuntaan nimetyt henkilöt edustavat korkeaa tasoa. Kukaan ei kuvittele voivansa hallita sitä tai sanella sen työoloja ja -tapoja. Valmistelukunta muodostuu korkean tason henkilöistä, jotka johtavat itse töitään itsenäisesti. Olen sitä mieltä, että tämä paitsi tekee työstä vapaan ja erityisen myös saa aikaan loppujen lopuksi sen, että hallitukset eivät voi sivuuttaa perussopimusten hyväksymisen uudistamista koskevia tuloksia. Ylin valta on edelleen toki hallituksilla, mutta valmistelukunnan työllä tulee olemaan valtaisa merkitys Euroopan tulevaisuuden kannalta.
Kuten tiedämme, valmistelukunta on avoin kansalaisyhteiskunnan ideoille. Näin ollen ei voida väittää, että uusi perussopimus olisi kansalaisilta pimennossa olevan Brysselin diplomaattien ja byrokraattien neuvottelujen tulos. Emme unohda, että halu perustaa valmistelukunta syntyi Nizzan iltaa seuraavana aamuna. Se syntyi, kun ymmärrettiin, ettei entiseen tapaan ollut enää mahdollisuutta jatkaa. Se ei syntynyt sattumalta vaan sen vuoksi, että yhteisön menetelmän todettiin epäonnistuneen.
Hyvät parlamentin jäsenet, komissio aikoo ottaa aktiivisesti osaa valmistelukunnan töihin kahden tehtävään nimetyn komission jäsenen välityksellä ja oman henkilökohtaisen ja suoran panokseni avulla. Tiedostamme panoksen tärkeyden ja tiedämme, että Euroopan rakentaminen on ainoa uusi tapahtuma, ainoa perusteellinen institutionaalinen muutos, joka tällä hetkellä on maailmassa käynnissä. Tämä on ainoa konkreettinen demokraattisen maailmanlaajuistamisen yritys niiden monien puheiden rinnalla.
Meidän on kuitenkin valmistelukunnassa ehdotettava myös yhteistä sosiaalista hanketta, jossa kansalaisemme voivat tunnistaa itsensä, joten meidän on heti valmistelukunnan alkuvaiheessa päätettävä, mitä asioita haluamme tehdä yhdessä ja millaisessa yhteiskunnassa haluamme elää lähivuosina. Juuri tämä eurooppalainen yhteiskuntahanke ohjaa sellaisia menetelmiä ja valtuuksia koskevia valintoja, joita Euroopan unionilla on oltava käytössään tavoitteidensa toteuttamiseksi, ei päinvastoin! Näin ollen on ensin ajateltava, mitä asioita haluamme tehdä yhdessä, ja sen jälkeen mukautettava toimielinjärjestelmää tavoitteisiimme sopivaksi. Yhteisön menetelmä on mielestämme edelleen tarkoituksenmukainen väline, joka on eriyttänyt ja luonnehtinut Euroopan suuruutta nykyhetkeen asti. Emme kuitenkaan voi konservatiivisesti rajoittua puolustamaan tuon välineen validiteettia kaikilta näkökannoilta, vaan on ehdotettava innovatiivisia ratkaisuja sen mukauttamiseksi tulevaisuuden Euroopan ongelmiin.
Uskon, että Euroopan parlamentti tukee komissiota sellaisten ratkaisujen kartoittamisessa, joilla taattaisiin eurooppalaisen päätöksentekoprosessin tehokkuus ja demokraattisuus.
(Suosionosoituksia)

Poettering
Arvoisa puhemies, en käsittele sitä periaatekysymystä, onko järkevää käsitellä komission puheenjohtajan näin tärkeää puheenvuoroa catch the eye -menettelyä soveltaen. Siitä on varmasti puhuttava toiste.
Arvoisa komission puheenjohtaja, voimme tietysti tukea kaikkea sitä, mistä puhuitte. Puhuitte laajentumisesta, ja pyydän teitä harkitsemaan sitä kenties voitte toteuttaa sen myöhemmin , voisiko komissiokin soveltaa järjestelmää, jonka me aiomme ottaa käyttöön liittymissopimusten allekirjoittamisen jälkeen, nimittäin sitä, että ehdokasvaltioiden tarkkailijoita päästetään seuraamaan istuntoja. Olisiko teidän mielestänne mahdollista ottaa ehdokasvaltioista henkilöitä mukaan komission työhön siksi aikaa, kunnes maat liittyvät jäseniksi?
Lisäksi puhuitte Välimerestä. Jos on totta, että Välimerellä kuolee vuosittain noin 7000 ihmistä heidän saapuessaan Espanjaan tai Portugaliin esimerkiksi veneillä Marokosta, kuinka voimme ensinnäkin saada tilanteen näissä maissa paranemaan ja kuinka voimme toiseksi parantaa tilannetta turvallisuuspoliittisesti niin, etteivät nämä säälittävät ihmiset kuole?
Te puhuitte Välimeren alueen kehityspankista. Emme vastusta Välimeren alueen kehityspankkia, se voi olla myönteinen asia, mutta Euroopan investointipankkiin ei saa synnyttää uusia rakenteita. Siksi olisin kiitollinen, jos sanoisitte jotain siitä.
Mainitsitte vakauden. Haluaisin rohkaista komissiota vakauteen ja jäsenvaltioiden talousarvioiden alijäämäisyyteen liittyvissä asioissa: säilyttäkää linjanne! Antakaa moitteet, jotka aioitte antaa ...
... näille jäsenvaltioille, sillä en voi hyväksyä järjestelmää, jossa ne, joita pitäisi arvostella, päättävät lopulta itse, arvostellaanko niitä! Mielestäni meidän on kehitettävä aivan uusia arviointimenettelyjä.
Arvoisa puhemies, viimeinen huomautus, joka kohdistuu kenties enemmänkin meihin. Olisin kuitenkin kiitollinen, jos komission puheenjohtaja voisi kommentoida asiaa muutamalla sanalla.
(Välihuomautuksia)
Rauhoittukaa toki! Puhun teidänkin puolestanne! Neuvoston edustajia ei ole tänään paikalla. En arvostele ketään, mutta tulevaisuudessa meidän on varmistettava, neuvostoa koskevien uudistusten jälkeenkin, että kun komission puheenjohtaja antaa tärkeän tiedonannon, neuvostonkin edustajia on paikalla. En osoita tätä vain puheenjohtajavaltio Espanjalle, vaan tämä on yleisesti neuvoston toiminnan uudistamiseen liittyvä asia. Minusta Euroopan unionin neuvostoa on uudistettava kiireesti!
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Hyvä jäsen Poettering, ennen kuin kutsun komission puheenjohtajan pitämään puheenvuoronsa, haluaisin mainita, että esityksenne kesti pitkään, ja huomauttaa, että neuvoston ei odotettukaan olevan läsnä. Tarkoituksenamme on keskustella ensi vuoden strategiasta 20. maaliskuuta.
Kun esitämme komissiolle kysymyksiä tällaisissa oloissa, teemme yleensä niin neuvoston olematta läsnä.

Prodi
Arvoisa jäsen Poettering, vastaan hyvin mielelläni kysymyksiinne ja yritän tehdä sen mahdollisimman lyhyesti.
Otitte esille ehdokasvaltioista komissioon tulevia tarkkailijoita koskevan kysymyksen. Minusta näin on tehtävä. Se ei ole teknisesti helppoa, mutta jos haluamme, että komissio palaa päiväjärjestykseen heti laajentumisen jälkeen, on ryhdyttävä välittömästi kehittämään näitä opastukseen ja oppimiseen pyrkiviä suhteita. Se ei ole helppoa, koska on selvää, etteivät jäsenvaltiot vielä tällä hetkellä ole valmiita nimeämään tulevia komission jäseniään eikä sääntöjä ole vielä selkeästi täsmennetty. Vakuutan kuitenkin, että ongelma on tiedossamme ja haluamme ratkaista sen avoimesti ja rakentavasti.
Toinen kysymyksenne koski turvallisuutta. Olen aina korostanut, että kaikkien vakavien ongelmien tavoin makrotason maahanmuutto on ongelma, jota ei voida ratkaista kansallisella tasolla. Ei ole mitään mahdollisuutta ratkaista idästä tai etelästä tulevia laajoja siirtolaisvirtoja koskevaa kysymystä yksistään kansallisesti. Siihen tarvitaan eurooppalaista yhteistyötä, joten meidän on saatettava tältä osin päätökseen Tampereella laadittu ohjelma ja työskenneltävä yhdessä rajojen turvaamista koskevan kysymyksen parissa, kuten olemme esittäneet.
Yksi kysymyksenne koski Välimeren alueen kehityspankkia. Mikä olikaan tuon pankin poliittinen ja taloudellinen tavoite? Kuvaus oli hyvin selkeä. Olemme viime vuosina kokeneet kasvavaa painostusta Välimeren etelänpuoleisten maiden taholta siksi, että olemme suosineet Itä-Euroopan maita, kuten noiden maiden edustajat itse kansantajuisesti ja suoraan asian ilmaisivat. Olen selittänyt, että historia on todellakin velvoittanut meitä tähän välittömään laajentumiseen, mutta että minun velvollisuuteni olisi ollut panna alulle Välimeren etelänpuoleisia maita koskeva strategia heti kun siihen olisi mahdollisuus. Näin olemme myös tehneet. Tuon pankin on määrä toimia vain niin sanottuna rahastona tai apuvälineenä eli tuohon tarkoitukseen perustettuna rahastona tai todellisena pankkina. Todellinen pankki on rahastoa itsenäisempi ja sillä on suuremmat valmiudet toimia yksityisellä sektorilla, se on rahastoa joustavampi, ja ennen kaikkea se voi paremmin täyttää tehtävän, joka koskee Välimeren etelänpuoleisten maiden johtajien kouluttamista sekä heidän ja meidän johtajiemme välistä yhteistyötä. Näin ollen olemme kallistuneet pankin puolelle, mutta olemme panneet merkille huolenaiheenne, jäsen Poettering, kaikkien täällä olevien ja jäsenvaltioiden ihmisten huolen välttyä synnyttämästä byrokratiaa ja uutta pankkia tyhjästä, kun kerran on jo olemassa Euroopan investointipankki, joka toimii erinomaisesti ja joka on investoinut yhdeksän miljardia euroa Välimeren etelänpuoleisiin maihin. On sanottava, ettei ole ilmennyt yhtään maksukyvyttömyystapausta Gazan alueella tehtyjä investointeja lukuun ottamatta, mutta ymmärtänette maksukyvyttömyyden syyn näissä tapauksissa. Haluamme hyödyntää tätä kokemusta, joten komissio ehdottaa pankkia, jossa suurin enemmistö on kuitenkin Euroopan investointipankilla, komissiolla, osakkaina olevilla mailla ja ennen kaikkea Välimeren etelänpuoleisilla mailla, jotka aloittavat tosin vaatimattomalla osuudella mutta joiden edustus itse pankissa tulee myöhemmin kasvamaan.
Viimeisestä kysymyksestä toteaisin, ettei komission nähdäkseni tarvitse selostaa parlamentille toimiaan. Komissio on noudattanut johdonmukaisesti velvollisuuksiaan ja tehtäviään sekä tarvetta antaa varhainen varoitus (early warning) tapauksissa, joissa se on lukutietojen perusteella osoittautunut tarpeelliseksi. Emme ole laatineet ainoatakaan erityistä arviota. Olemme mukautuneet tärkeään velvollisuuteemme noudattaa meille annettuja tehtäviä. Niin aiomme tehdä myös tulevaisuudessa.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, minulla on yksi valitus ja kolme viestiä. Valitan, että olemme erikoistuneet pitämään tärkeimpiä keskusteluja vähässä arvossa. Tämä on Euroopan parlamentin ensi vuoden työn kannalta tärkein keskustelu, mutta me selvitämme sen yhden käsittelyllä ja yhdellä tarkoitushakuisella keskustelulla. Me olemme mielestäni kerrassaan kamalia, eikä asioita pidä hoitaa tällä tavalla.
Sitten viesteihin: ensimmäinen on komissiolle. Arvoisa komission puheenjohtaja, arvostelimme teitä joulukuussa, mutta nyt meidän on kiitettävä komissiota sen vaivannäöstä. Voinkin sanoa epäröimättä, että varapuheenjohtaja de Palacio on työskennellyt aktiivisesti, jotta pääsisimme lainsäädäntöohjelman ja työohjelman mahdollistavaan yhteisymmärrykseen. Jatkakaa tätä työtä.
Tarkemmin sanottuna te pyysitte meitä tukemaan teitä, jotta virkamiehiä ja voimavaroja saataisiin lisää laajentumista ajatellen. Muistutan teille, että parlamentti esitti jo Agenda 2000 -ohjelmassa, että laajentumista ei voitaisi saattaa loppuun muuttamatta vuoden 2000 ennusteita. Te lisäsitte joukkoon Afganistanin ja muita painopistealueita. Neuvoston on suotavaa kuulla pyyntö, koska sen suhtautuminen on kaikkein jyrkintä. Täällä ei ole läsnä yhtään neuvoston edustajaa. Huomasin, että jäsen Poettering ei jalomielisyyden puuskassaan ole soveltanut Poetteringin oppia; oletan, että mikäli valtiosihteeri tulee paikalle, hän soveltaa sitä ja sanoo, että tulijan olisi pitänyt olla ministeri. Joka tapauksessa on kuitenkin tärkeää, että myös neuvosto kuulee tämän komission viestin. Luottakaa tukeemme.
Arvoisa puhemies, en puhu yksityiskohtaisesti kustakin kysymyksestä, koska ne ovat kaikki erittäin tärkeitä ja niiden osalta vallitsee lähentymisen ilmapiiri. Viimeinen asiani liittyy valmistelukuntaan, josta olemme yhtä mieltä; olen myös iloinen, että te kerroitte sen olleen parlamentin ja komission yhteinen aloite. Tänä aamuna luin erään suuren italialaisen sanomalehden otsikkoja, joissa sanottiin, että te olitte yksin aloitteentekijänä. Olen iloinen, että kerroitte Italian lehdistölle, että aloite oli yhteisen ponnistelun tulosta.
Arvoisa puheenjohtaja, parlamentti toivoi jotakin valmistelukunnan kaltaista ennen perusoikeuskirjan laatimista, sen jälkeen ja myös nyt. Se on mielestäni erittäin tärkeä asia.
Arvoisa komission puheenjohtaja, te olette perustamissopimusten vartijoita, ja täsmällinen kysymykseni kuuluu: oletteko valmis käyttämään valmistelukunnassa aloiteoikeuttanne yhteisöllisen menettelytavan säilyttämiseksi ja vahvistamiseksi?

Prodi
Vastaan lyhyesti lyhyeen kysymykseen. Kiitän teitä, jäsen Barón, omaksumamme kehitysdynamiikan hyväksymisestä: toisaalta olen todennut aiemmassa keskustelussa, että kehitysdynamiikkamallini on kuin diesel-moottori: diesel-moottorit lähtevät hitaasti käyntiin, mutta lähtevät sitten täyteen vauhtiin ja kestävät vuosia.
Talousarvion joustavuutta koskevalla kysymyksellä on valtaisa merkitys. Meidän ei pidä sekoittaa toisiinsa budjettikurin välttämättömyyttä ja teidän valvontavelvollisuuttanne sekä komission velvollisuutta asettua valvontaanne. Tämä on demokraattisen legitiimiyden tärkeä perusta, kun ei ole otettu huomioon tärkeitä uusia tapahtumia, joustavuudessa tapahtuneita muutoksia. Tämä on mukauttamista koskeva kysymys, jonka ratkaisuun meidän on yhdessä pyrittävä. Meidän on onnistuttava todella hallitsemaan niitä talousarvioon tehtäviä välttämättömiä muutoksia, joita esitellään, joista keskustellaan ja jotka hyväksytään. Tämä on kantamme.
Toteaisin niistä yhteisistä ponnisteluista, joista on kirjoitettu italialaisissa lehdissä, etten ole sanonut olleeni ainoa vaan että olin ainoa lehdistötilaisuuden aamuna, ja voin vakuuttaa, että silloin olin todella ainoa, sillä istuin Chiracin ja Jospinin välissä toimittajien edessä, ja vakuutan teille, ettei kenenkään mieleen tullut tuolla hetkellä ehdottaa valmistelukuntaa. Parlamentti toki ehdotti sitä ensimmäisenä, tämä on selvää. Me taistelimme mukana, vaikka se tuntuikin täysin epärealistiselta hankkeelta. Vasta negatiiviset tapahtumat tekivät tästä mahdollisuudesta ilmeisen, ja pääsimme asiassa eteenpäin. Olen sitä mieltä, että ilman tätä kriisiä meillä ei nyt olisi valmistelukuntaa. Olen vakuuttunut tästä, sillä myös kriisistä voidaan oppia.
Aloiteoikeudesta toteaisin, että toki se erottaa selvästi yhteisön toimielimet muista ja on yksi tehtävistämme. Kuten totesitte, tuon oikeuden suojelu ja vahvistaminen on äärimmäisen tärkeää, mutta meidän on myös mukautettava, uudistettava ja yhtenäistettävä sitä parlamentin töiden kanssa, sillä aloiteoikeus ei ole mitään sellaista, jota käytetään jotakin vastaan: se on toimielinten toiminnan moottori. Meidän on käytettävä sitä ehdottoman vastuullisesti: tämä on tavoitteemme.

Barón Crespo
... Ja samalla voisitte laittaa turboahtimen dieselmoottoriin.

Malmström
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, otatte esille tärkeitä kysymyksiä. On syytä palata niihin ja kehittää keskustelua. Odotan, että tällainen keskustelu järjestetään muutaman viikon kuluttua, ja odotan meidän kuulevan silloin hieman yksityiskohtaisempia ehdotuksia painopistealueistanne.
Sallikaa minun kiittää osuudestanne, jolla olette auttanut meitä saamaan aikaan uuden menettelyn. Haluan kiittää erityisesti komission varapuheenjohtaja de Palaciota. Meillä on nyt aikataulu ja uusia menettelyjä, joiden avulla voimme parantaa komission ja parlamentin välistä yhteistyötä, kun kyse on vuosittaisesta lainsäädäntö- ja työllisyysohjelmasta. Uskon, että tämä kumppanuuteen liittyvä vuorovaikutus toimii oikein hyvin ja että kansalaisten ja meidän muidenkin on jatkossa helpompi seurata menettelyjä, että seuranta paranee ja niin edelleen. Oletan, että parlamentin eri valiokunnat ryhtyvät jo muutaman viikon kuluttua keskustelemaan asianosaisten komission jäsenten kanssa.
Tämä on tärkeä osa eri toimielimiemme uudistustyötä, niin parlamentin kuin komissionkin kannalta. Haluaisin kysyä komission puheenjohtajalta, kuinka komissio aikoo edetä hallintotavan uudistamista käsittelevän valkoisen kirjan parissa, joka julkaistiin viime vuoden maaliskuussa. Valtuuskunnassa aiotaan keskustella useista niistä kysymyksistä, jotka koskevat demokratiaa ja Euroopan tulevaisuutta, mutta samanaikaisesti meidän on keskusteltava myös "jokapäiväisistä kysymyksistä", sillä nekin sisältyvät työhön nimeltä "paremmat hallintotavat". Meidän on keskusteltava esimerkiksi avoimuuden parantamisesta, yksinkertaisemmista menettelyistä, kansalaisten suuremmasta osallistumisesta EU:n asioihin. Pohdin, pystyttekö te kertomaan mitään tästä asiasta.

Prodi
Tämäntyyppiseen kysymykseen voin vastata vain hyvin lyhyesti. Työskentelemme yhdessä muun muassa Euroopan parlamentin kanssa toimielinten välisessä työryhmässä, joka käsittelee juuri näitä aiheita. Olemme edenneet valtavasti, mikä on yleisesti tunnustettu, ja olemme ennen kaikkea alustaneet tätä avoimuuskysymystä yhtenäisesti parlamentin kanssa. Suuret säännönmuutokset voimme luonnollisesti tehdä vasta valmistelukunnassa, mutta voin vakuuttaa, että työskentelytapa on muuttunut; säännöt meidän on muutettava yhdessä.

Modrow
Arvoisa puhemies, kiitos osanotostanne! Te sanoitte, että meidän on valmistelukunnan tehtävän määrittelyn yhteydessä päätettävä, minkälaisen yhteiskunnan haluamme ja mitä me siihen tarvitsemme. Kysymykseni kuuluu: olisiko yhteiskunnan oltava sellainen, että markkinat säätelevät kaikkia asioita, myös sosiaalikysymyksiä? Vai olisiko yhteiskunnan oltava sellainen, jossa vallitsee ja jossa kehitetään edelleen jatkuvasti sosiaalista oikeudenmukaisuutta, jota yhteiskunta itsekin tukee ja josta se on vastuussa? Onko 2000-luvun Eurooppa edelleen solidaarisuuden Eurooppa, eikä vain itse Euroopan unionin yhteydessä, vaan myös kumppanuussuhteiden kautta, esimerkiksi niiden valtioiden kanssa, jotka eivät vain liity Euroopan unionin jäseneksi vaan ovat lisäksi eurooppalaisiakin, mutta eivät vielä jäseniä?

Prodi
Tämä on hyvin tärkeä kysymys, johon yksikään meistä Euroopassa ei ole kiinnittänyt tarpeeksi huomiota; se on pantava merkille. Olemme toki kaikki sitoutuneet taisteluun - jota kohtaan enemmistö meistä tuntee solidaarisuutta - markkinoiden vapauttamisen ja sääntöjen yhtenäistämisen puolesta ja poistaaksemme päällekkäisyyksiä, monopoleja ja etuoikeuksia; nämä ovat toki hyvin tärkeitä toimia, mutta - ja tässä yhdyn kysymyksen esittäneeseen parlamentin jäseneen - pääosin kaikissa Euroopan maissa erot ovat myös kasvaneet. Nämä ovat tosiasioita ja tilastotietoja. Minä en kiistä tai tunnusta niitä. Minusta on välttämätöntä uudistaa keskustelua, uudistaa pohdintoja näistä aiheista, sillä eurooppalainen malli on aina antanut jotakin myös oikeudenmukaisuutta ja solidaarisuutta koskevaan ongelmaan, ei pelkästään tehokkuuskysymykseen. On täysin selvää, että jos luovumme tästä, luomme pohjan eurooppalaisen mallin romahtamiseen.
Luomme kuitenkin parhaillaan esimerkkejä solidaarisuudesta. Laajentuminen on ainoa - unicum - sellainen hanke maailmassa, joka tuo yhteen maita ja todellisuuksia, maita, joiden taloudet eroavat toisistaan. Toivoisin, että muutkin pyrkisivät tekemään sitä, mitä me nyt parhaillamme yritämme tehdä. Tämä on konkreettinen osoitus solidaarisuudesta. Meidän on kuljettava eteenpäin tämänsuuntaisesti, mutta toistan, ettei meidän pidä tyytyä siihen suoraan huomioon, jota me kaikki Euroopassa nyt osoitamme solidaarisuutta ja sosiaalista tasapainoa koskeviin laaja-alaisiin aiheisiin. Ne ansaitsevat paljon perusteellisempaa pohdintaa nyt, jolloin päinvastoin keskitytään kenties liiaksi yksistään näihin kysymyksiin.

Rübig
Arvoisa puhemies, laajentuminen antaa meille mielenkiintoisia tehtäviä. Luulen, että kansalaisten kannalta on tärkeää, että rakennamme näkyviäkin siltoja. Yksi esimerkki on Wienin ja Bratislavan välinen silta. Minusta meidän olisi todella alettava rakentaa näkyviä siltoja TEN-ohjelman Euroopan laajuisten verkkojen yhteydessä. Pyytäisin komissiota tekemään kaikkensa, jotta kansalaisetkin ymmärtävät, että nämä sillat takaavat Euroopan tulevaisuuden.

Prodi
Ei pidä vain rakentaa tällaisia näkyviä siltoja vaan myös rakentaa uusia tuhottujen tilalle. Meidän ei nimittäin pidä unohtaa, että Tonavan liikenne on kyllä avattu uudelleen, mutta yhdessä venesiltojen ja muiden sellaisten sodan tuhojen rajallisten paikkaamiskeinojen kanssa, joilla mahdollistetaan vain liikenteen osittainen palautuminen. Näin ollen olemme paitsi edistyneet myös tasapuolisuuden nimissä taantuneet. Tähän meidän on mielestäni kiinnitettävä suurempaa huomiota ja osoitettava enemmän varoja kuin olette tähän asti tehneet.

Van den Burg
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, en halua puhua asiasta, josta olette tänään tehnyt päätöksen, vaan pikemminkin asiasta, josta ette ole tänään tehnyt päätöstä. Kyse on direktiivistä, joka koskee tilapäistä työvoimaa välittävien yrityksien työntekijöitä ja jota on valmisteltu jo kauan.
Olen pettynyt, koska parlamentti on odottanut viime kesästä asti, että ehdotusta ryhdyttäisiin käsittelemään. Olen myös hieman hämilläni, koska näytti siltä, että ehdotus oli saatettu lähes päätökseen ja että se oli valmis julkaistavaksi, mutta viime maanantaina ilmestyneessä Financial Times -lehden numerossa julkaistiin artikkeli, jossa esitettiin useita valituksia ehdotuksesta. Näyttää siltä, että komissio on antamassa periksi painostukselle ja siirtämässä jälleen päätöksentekoa, joten haluaisin kysyä, annatteko te tällaisten lehdistökampanjoiden todella vaikuttaa itseenne ja koska aiotte julkaista ehdotuksen.
Ehdotus sopii mielestäni täydellisesti Barcelonan huippukokouksen tarkasteltavaksi, ja se pitäisi esitellä ennen huippukokousta. Saanen myös muistuttaa, että ensi viikolla kokoontuva sosiaaliasioiden neuvosto on jo ottanut ehdotuksen esityslistalleen.

Prodi
Hyvä jäsen Van den Burg, rehellisesti sanoen toimintaohjelmaa ei voida laatia ottamalla mallia ulkoapäin, vaan meidän on laadittava se itse. Olemme jo kauan aikaa sitten vahvistaneet aikataulussamme, että 20. maaliskuuta keskustelemme tästä väliaikaista työtä koskevasta ongelmasta: valitsimme päiväksi 20. maaliskuuta siksi, että meidän oli hiottava tiettyjä teknisiä näkökantoja, koska, kuten tiedätte, on löytynyt sellaisia ratkaisuja, ei yleisellä tasolla vaan eräissä tietyissä näkökohdissa, jotka vaikuttavat Euroopan eri maiden kustannuksiin ja etuuksiin. Näin ollen noin kuukausi sitten käytimme ohjelmamme laatimiseen aikaa 20. maaliskuuta asti myös siksi, ettei tätä kysymystä ajateltu sisällytettävän Barcelonan työaikatauluun. Joka tapauksessa arvioimme tätä asiaa komission istunnossa heti Barcelonan kokouksen jälkeen.

Mulder
Arvoisa puhemies, mielestäni on aivan oikein, että komissio painottaa ensi vuonna laajentumista ja hätätilanteita Afganistanin kaltaisissa maissa.
Haluan kysyä komissiolta, kuinka se aikoo rahoittaa tämän. Aikooko komissio rahoittaa tämän nykyisten otsakkeiden 4 ja 5 puitteissa eli siirtämällä rahoja? Aikooko komissio saada ylimääräistä rahaa talousarvion muista otsakkeista, tai aikooko komissio purkaa kokonaan rahoitusnäkymät ja esittää täysin uutta talousarviota ensi vuodeksi?

Prodi
Vastaan lyhyesti, minkä jälkeen komission jäsen Schreyer puhuu yksityiskohdista. Olemme esitelleet laajentumista koskevaa kysymystä, jossa noudatamme Berliinin toimintaohjelmassa sovittuja määräaikoja. Olemme tehneet valtavia uhrauksia ja olemme aiheuttaneet myös joitakin pettymyksiä maille, joiden on määrä liittyä unioniin, mutta varojen siirto on olennaisen tärkeää, koska siirrämme joka vuosi uusiin jäsenvaltioihin neljä prosenttia niiden kansallisesta tulosta, mikä on todella laaja ja ennennäkemätön siirto. Annan nyt puheenvuoron komission jäsen Schreyerille, joka kertoo etenkin näiden toimien kohteena olevista budjettiotsakkeista.

Schreyer
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata jäsen Mulderin kysymykseen: ulkopolitiikka rasittaa unionin talousarviota raskaasti tietysti myös vuonna 2003, koska Euroopan unionin politiikkaan kohdistuvat vaatimuksetkin lisääntyvät. Afganistaniin tarvittavat varat, jotka lupasimme Tokion tuenantajien konferenssissa, voimme antaa ulkopolitiikan määrärahoista. Esimerkiksi Kypros vaatii kuitenkin mahdollisesti lisää varoja. Jos onnistumme saamaan aikaan poliittisen prosessin, joka johtaa siihen, että Kypros liittyy unionin jäseneksi vuonna 2004, se merkitsee myös sitä, että meidän on varattava liittymisen valmisteluun varoja vuonna 2003. Se aiheuttaa siis toivottavasti lisärasitteen.
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan osalta neuvosto on päättänyt, että perustamme Bosniaan 1.1.2003 poliisiryhmän, ja sekin vaatii unionin rahoitusta. Minusta meidän olisi toimittava yhdessä, ja meidän olisi sanottava, että haluamme yhteisrahoitusta, koska toimi on yhteinen, ja se meidän olisi tehtävä selväksi! Jäsen Mulder, meillä oli eilen tilaisuus keskustella siitä. Komissiohan on ehdottanut uutta rahoitusvälinettä kriisitarkoituksiin, ja olen iloinen, että Euroopan parlamentista kuului useita sitä tukevia lausuntoja. Voimme kenties yhdessä saada neuvoston vakuuttuneeksi, että tällaisten kriisitarkoituksiin tarkoitettujen välineiden yhteisörahoitus olisi oikea ratkaisu.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, muutama sana Välimeren alueen kehityspankista. Minusta on hyvä, että Barcelonan prosessia syvennetään ja konkretisoidaan. En voi ymmärtää, ja pyydänkin taas konkreettista vastausta, miksi olette päättänyt vastustaa tätä järjestelyä, koska vielä tänä vuonna voisi käydä ilmi, kuinka sitoutuneesti toimimme aktiivisen Välimeren politiikan hyväksi, kun taas pankki tai tytäryhtiö vaatii enemmän aikaa saimme siitä kokemusta Itä-Euroopan kehityspankkia perustaessamme , ennen kuin se on ylipäänsä toimintakykyinen. Lisäksi henkilöstö- ja muut menot ovat paljon suuremmat. Oletteko sitä paitsi edes ratkaissut poliittista ongelmaa? Jos tarvitsemme kumppaneita arabivaltioista siellä on rahastoja jo erittäin paljon, niin että kaikki arabivaltiot eivät varmasti osallistu , mitä te teette, jos Israel haluaa osallistua pankin toimintaan? Eikö perustaminen vaikuta jo etukäteen liian hankalalta, ja eikö siksi olisi parempi käyttää järjestelyä, joka voisi osoittaa kaikille, kuinka sitoutunut Euroopan unioni on Välimeren politiikkaansa?
Viimeinen kysymys: koska komissio aikoo sopimusten täytäntöönpanon valvojana, jonka on valvottava sitäkin, että kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet Euroopan unionin muodostamaan oikeusyhteisöön, lähettää moitekirjelmän niille jäsenvaltioille, joissa oikeusvaltioperiaate kyseenalaistetaan?

Prodi
Jäsen Randzio-Plath, kiitän teitä siitä, että palasitte Välimeren alueen kehityspankkia koskevaan ongelmaan, sillä olen ymmärtänyt, että eräät muutkin ongelmat kaipaavat lisävalaistusta. Olen verrannut tuota pankkia suoraan Euroopan investointipankkiin EIP:hen, ja olemme juuri hallinnollisen jäykkyyden estämiseksi valinneet järjestelmän, jossa Euroopan investointipankilla tulee olemaan enemmistöedustus. EIP on investoinut alueeseen yhdeksän miljardia euroa, ja sillä on asiantuntemusta ja perinteitä. Olen luonnollisesti ollut näinä päivinä yhteydessä puheenjohtaja Maystadtiin lähes päivittäin tämän aiheen parissa täsmentääkseni kysymyksen teknisiä näkökohtia. Heidän puolestaan asiassa ei ole ongelmia eikä vaikeuksia, ja he ovat valmiita kehityspankin toiminnan nopeaan käynnistymiseen.
Korostin hetki sitten pitämässäni puheenvuorossa muun muassa sitä, ettei maksukyvyttömyystapauksia ole ilmennyt. Arvoisa parlamentin jäsen, miksi kerroin tämän? Sen vuoksi, että se osoittaa mielestäni, että EIP etenee hyvin varovaisin askelin, se harjoittaa tätä politiikkaa hyvin harkiten, mutta samaan aikaan voimme ryhtyä toimiin, joihin - toisin kuin rahastoapuvälineen (facility) kohdalla - emme ole toistaiseksi ryhtyneet: meillä on mahdollisuus toimia aiempaa paljon aktiivisemmin yksityisellä sektorilla, voimme tehdä yhteistyötä paikallisten, alueellisten ja kansallisten pankkien kanssa siten, että voimme lisätä toimintaamme; voimme toisin sanoen harjoittaa hyvin monenlaista toimintaa.
Tätä järjestelmää koskeva kuvaus antaa osittaisen vastauksen myös toiseen kysymykseenne. Luulen, että - toistan, että kyse on edelleen vasta komission esityksestä, joten kehittelemme asiaa - Välimeren etelänpuoleisen rannikon maat ovat tyytyväisiä järjestelmään, johon ne voivat liittyä ja jossa ne voivat tehdä yhteistyötä sekä osallistua sen käynnistysvaiheeseen ja johtokuntaan. Olemme siis päässeet tällaiseen kompromissiin siten, että yhteistyö olisi aktiivista ja vastuuntuntoista näiden maiden taholta - sillä nehän nimenomaan ottavat osaa johtokuntiin ja niillä on aktiivinen rooli - mutta samaan aikaan siten, että ne voivat hyödyntää EIP:n kokemusta, johon me kaikki voimme luottaa.
Mitkä maat aikovat osallistua? Pankki on avoin Välimeren etelänpuoleisille maille, mutta emme ole käsitelleet erityisiä ongelmia, sillä näistä maista aiotaan käydä poliittista keskustelua neuvoston kanssa, emmekä ole niin ikään käyneet keskustelua, jota voidaan käydä myös tulevaisuudessa kolmansien maiden kanssa. Toistaiseksi minusta tämä on oikea tapa aloittaa: ryhdytään työskentelemään Välimeren etelänpuoleisen rannikon maiden kanssa ja katsotaan, millaisia yhteistyön muotoja tulevaisuus tuo tullessaan. Voin kuitenkin vakuuttaa teille, että olemme ottaneet huomioon myös Maailmanpankin kanssa harjoitettavaa koordinointia koskevat ongelmat; Maailmanpankkihan toimii jo tällä saralla, mutta sen investointien osuus on lähes neljännes EIP:n investoinneista ja se on sitonut neljä viidesosaa varoistaan vain yhteen maahan, Turkkiin, joten se ei harjoita yleistä toimintaa Välimeren alueella. Afrikan pankki toimii koko Välimeren alueella, mutta hyvin vaatimattomassa mittakaavassa. Pankkimme vastuu kehityksestä on todella elintärkeä, ja valinta onkin tehty juuri innovaatioiden ja varovaisuuden tasapaino varmistaen.

Bonde
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi esittää huomion, joka liittyy valmistelukuntaan, joka huomenna aloittaa toimintansa laatimalla työjärjestystä koskevan luonnoksen, mitä ei voida mitenkään hyväksyä. Valmistelukunnan puheenjohtaja Giscard ottaa kantaa siihen, ovatko jäsenvaltioiden ehdotukset tarpeeksi hyviä, jotta ne kannattaisi kääntää ja jotta niistä voitaisiin keskustella. Jokaisella jäsenellä pitää tietenkin olla oikeus esittää ehdotuksia, saada ne käännetyiksi, saada ne mukaan esityslistalle ja lopuksi äänestyksen kohteeksi. Valtuuskunta on tänään saanut viidennen työjärjestystä koskevan luonnoksen. Emme tiedä neljän ensimmäisen sisältöä, ja sen vuoksi pyydän puhemiestämme varmistamaan, että saamme jatkossa kaikki asiakirjat heti, kun ne saapuvat parlamenttiin.
Seuraavaksi haluan kääntyä komission puheenjohtaja Prodin puoleen. Huomaan, että komissio vastustaa toimivaltaluetteloa, joka saattaa rajoittaa EU:n toimintaa. Tässä yhteydessä haluaisin kysyä komission puheenjohtaja Prodilta, eikö valmistelukunnassa käytävien keskustelujen alkuvaiheessa voitaisi esittää ehdotuksia siitä, mitä asioita voitaisiin siirtää takaisin jäsenvaltioiden hoidettaviksi, jos joutuisimme esimerkiksi sellaiseen tilanteeseen, jossa lakien määrä olisi vähennettävä puoleen. Toimivaltaluettelon laatiminen edellyttää jokaisen yksittäisen alan asiantuntemusta, ja sitä on vain komissiolla ja kansallisilla hallituksilla.
Lopuksi haluaisin kiittää komission puheenjohtaja Prodia siitä, että voimme nyt, kun päätöksen teosta on kulunut kaksi vuotta, saada komission kokousten esityslistoja ja tiivistelmiä. Tämä on suuri edistysaskel.

Prodi
Hyvä jäsen Bonde, en puhunut toimivaltaa koskevasta ongelmasta. Totesin vain, että ensin meidän on määriteltävä, mitä asioita meidän on tehtävä yhdessä, minkä jälkeen keskustellaan toimielinten toiminnasta. Minusta tärkein asia on kysymys siitä, mitä unioni aikoo tehdä tulevaisuudessa, minkä roolin se haluaa ottaa kansainvälistyneessä maailmassa, ja siten kysymys siitä, mitkä toimet on toteutettava yhteisön tasolla näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Seuraavaksi tulemme toimivaltakeskusteluun, joka perustuu luonnollisesti keskusteluun toissijaisuusperiaatteesta, jota emme halua missään nimessä loukata ja joka ohjaa meitä myös siinä, mitä voimme tehdä ja mitä emme voi tehdä.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi. Haluan kiittää komission puheenjohtajaa ja komission jäsen Schreyeriä siitä, että he osallistuivat tiedonannon käsittelemiseen tänään iltapäivällä. Saanen muistuttaa kollegoille, että tiedonanto tarjosi tänään mahdollisuuden kuulla ensimmäisen kerran komission yleisen strategian. Tarkoituksena ei ole korvata tai siirtää 20. maaliskuuta käytävää keskustelua. Siihen osallistuvat myös ministerineuvoston ja puheenjohtajavaltion edustajat. Keskustelua ei ollut tarkoitus käydä tässä istunnossa. Komission tiedonanto, jonka jälkeen esitetään kysymyksiä, ei koskaan johda täysimääräisen keskustelun käymiseen, eikä neuvosto yleensä osallistu istuntoihin; haluaisin, että asia merkitään muistiin.
  

Swoboda
Arvoisa puhemies, esitän vain lyhyen huomautuksen. Karen Fogg on EU:n komission edustaja Turkissa. Hänellä on suuria vaikeuksia, koska hänen sähköpostiaan on siepattu ja luettu ja lisäksi julkaistu sanomalehdessä, ja Turkki saatiin vain vaivoin lopettamaan tämä. Arvoisa puhemies, koska kyse on myös EU:n komission edustajan ja parlamentin välisistä suhteista, pyydän teitä selvittämään Turkille, ettemme voi hyväksyä sitä, että Turkin on tehtävä kaikkensa selvittääkseen, oliko kyseessä salainen palvelu vai joku muu, ja estääkseen yksityisen ja virallisen sähköpostin julkaisemisen sanomalehdissä.

Puhemies
Jäsen Swoboda, saanen huomauttaa, että puhuin itse jo viime viikolla ja suoraan Turkin Euroopan unionin suurlähettilään kanssa, koska olen samaa mieltä asian vakavuudesta, ja ilmoitin hänelle asiasta, josta varmasti koko parlamentti tuntee yhteistä huolta.

Korakas
Arvoisa puhemies, pyysin hetki sitten työjärjestyspuheenvuoroa. Tämän olisin vain halunnut teille sanoa:

Korakas
Arvoisa puhemies, muutama päivä sitten presidentti Pastranan hallitus keskeytti rauhanneuvottelut ja aloitti säälimättömät pommitukset demilitarisoidulla vyöhykkeellä. Hallitus käytti hyväkseen provokatorista lentokonekaappausta, jonka FARC (Revolutionary Armed Forces of the Columbian People's Army) tuomitsi ja johon se ei ilmoituksensa mukaan ole sekaantunut. Näin maan hallitus ryhtyi toteuttamaan USA:n laatimaa Kolumbia-suunnitelmaa, jolla pyritään tuhoamaan FARC ja ratkaisemaan ongelmat sotilaallisin keinoin, Kolumbian kansan etujen vastaisesti. USA:n suunnitelman mukaisesti toteutettavien tuhoisien pommitusten jälkeen puolisotilaalliset joukot saattavat varmasti jatkossa loppuun pommitusten aikaansaamat tuhot.
Arvoisa puhemies, pyydän, että kun ryhdytte toimiin vihreän puolueen vaaliehdokkaan vapauttamiseksi, kehotatte samalla myös Pastranan hallitusta lopettamaan pommitukset, vapauttamaan satoja epäinhimillisissä oloissa vangittuina pidettyjä FARC:n jäseniä sekä vapauttamaan ne kolme irlantilaista maanmiestänne, joita pidetään vangittuina samanlaisissa oloissa. Pyydän teitä myös kehottamaan maan hallitusta käynnistämään uudelleen rauhanneuvottelut.

Puhemies
Avasin tietysti istunnon esittämällä tuon lausunnon ja esitin siinä juuri puheena olevan vetoomuksen.

Pyynnöt Pasquan ja Marchianin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kaksi MacCormickin laatimaa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintöä (A5-0032/2002 ja A5-0033/2002) Pasquan ja Marchianin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevista pyynnöistä.

MacCormick
Arvoisa puhemies, näissä tarkasteltavinamme olevissa tapauksissa on esitetty hyvin vakavia syytöksiä kahta parlamentin jäsentä vastaan. Syytteet mainitaan mietintöni perustelujen ensimmäisellä sivulla, ja suosittelen, että parlamentin jäsenet tutustuisivat mietintöön. Rikosprosessi käynnistettiin heinäkuussa 2000, ja tutkinnan kohteena olivat laiton asekauppa, lahjonta, yritysvarallisuuden väärinkäyttö, luottamusaseman väärinkäyttö ja rikoshyödyn saaminen. Asia koskee useisiin Afrikan maihin suuntautunutta aseiden myyntiä, jonka yhteydessä tietyt yritykset rikkoivat asekauppaan sovellettavaa Ranskan lainsäädäntöä, ja näistä yrityksistä tehtiin lukuisia tilisiirtoja ja suoritettiin käteismaksuja laajalle henkilöjoukolle.
Toinen rikosprosessi, joka kohdistuu jäsen Pasquaan mutta ei jäsen Marchianiin, koskee laitonta vaalirahoitusta Euroopan parlamentin vaalien yhteydessä. Lakia rikottiin ottamalla vastaan lahjoituksia ja rahoittamalla kampanjaa vaalilain L 52.8 artiklan vastaisesti. Näiden seikkojen perusteella - ensinnäkin laiton asekauppa ynnä muut rikokset, joista epäillään sekä jäsen Pasquaa että jäsen Marchiania, sekä toiseksi prosessi, joka kohdistuu vain jäsen Pasquaan - tutkintatuomarit pyytävät näiden kahden herrasmiehen parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä, jotta tutkintatuomarit voivat kohdistaa pakkokeinoja mainittuihin henkilöihin. Tarkoituksena on kieltää jäsen Marchiania ja jäsen Pasquaa pitämästä yhteyttä eräisiin asiassa kuultaviin todistajiin tai epäiltyihin rikoskumppaneihin ja matkustamasta tiettyihin maihin sekä määrätä mahdollisesti heitä koskevasta takuusummasta.
Tutkintatuomareiden ilmoitus välitettiin aluksi tasavallan syyttäjälle, joka toimii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, tämän jälkeen valtakunnansyyttäjälle, joka toimii Pariisin vetoomustuomioistuimessa, sitten Ranskan oikeusministerille ja tältä lopuksi Euroopan parlamentille. Tältä osin on huomautettava, että tasavallan syyttäjä tuki yksiselitteisesti tutkintatuomareiden ilmoitusta ja painotti tekojen vakavuutta ja luonnetta kuvaillen pakkokeinoja pääsääntöisesti välttämättömiksi.
Valtakunnansyyttäjä sitä vastoin katsoi, että tasavallan syyttäjän esittämästä arviosta poiketen koskemattomuuden pidättämistä koskevaan pyyntöön on suhtauduttava varauksin, koska yhtäältä tutkintatuomareiden ilmoituksessa ei täsmennetä, mitä maita epäiltyjen matkustuskielto koskisi, ja toisaalta siksi, että Ranskan korkeimman oikeuden (Cour de Cassation) ratkaisun mukaisesti vetoomustuomioistuimen, jolle asia on palautettu, on vielä määriteltävä, miltä osiltaan prosessi säilytetään. Oikeusministeri välitti kuitenkin koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön, jonka liitteiksi on otettu tasavallan syyttäjän ja valtionsyyttäjän saatekirjelmät, kommentoimatta asiaa millään tavoin. Näissä puitteissa meidän on tehtävä päätös.
Haluan ensinnäkin sanoa, että rikokset, joista jäseniä syytetään, ovat vakavia. Noudatamme ehdotonta sääntöä, jonka mukaan emme ota kantaa syytöksissä esitettyjen seikkojen puolesta emmekä niitä vastaan, vaan jäseniin kohdistuu syyttömyysolettama. Ranskan valtakunnansyyttäjällä on oikeus hoitaa lainmukaiset tehtävänsä, eikä parlamentti ota kantaa asiaan. Rikokset ovat vakavia, eivätkä ne ole luonteeltaan sellaisia, että parlamentin pitäisi suojella jäseniään syytteiltä tämänkaltaisissa asioissa, koska ne eivät liity parlamentin jäsenien tavanomaisiin ja heille sopiviin tehtäviin eivätkä demokraattisessa yhteiskunnassa toimivan poliitikon tehtäviin.
Tämän vuoksi on syytä painottaa, että molemmat jäsenet vakuuttavat olevansa ehdottomasti syyttömiä ja arvostelevat rikosprosessiin liittyviä seikkoja, jotka heidän mielestään ovat loukkaavia. Kun otetaan huomioon tapauksen luonne, en ota kantaa näihin seikkoihin sen enempää kuin parlamenttikaan. Tarkasteltavana olevassa pyynnössä koskemattomuuden pidättämisestä ei ole kyse siitä, voidaanko syytetoimia jatkaa Ranskan lain mukaisesti. Vuoden 1965 pöytäkirjan 10 artiklan mukaan Ranskan kansalliskokouksen jäsenellä ei ole - eikä näin ollen myöskään ranskalaisella Euroopan parlamentin jäsenellä - asiaankuuluvaa koskemattomuutta, kun on kyse tällaisista syytöksistä.
Kysymyksessä koskemattomuudesta ja pyynnössä koskemattomuuden pidättämisestä on kyse vain siitä, voiko tuomioistuin antaa sitovan määräyksen, jolla rajoitetaan Euroopan parlamentin jäsenten liikkumisvapautta tai vapautta pitää yhteyttä muihin henkilöihin. Haluaisin kiinnittää kaikkien kollegojen huomion siihen, että etenkin tällaisessa parlamentissa on olennaisen tärkeää, että julkisen edustajan virkaa hoitavat henkilöt voivat vapaasti pitää yhteyttä muihin kansalaisiin ja muiden maiden kansalaisiin sekä liikkua vapaasti, koska nämä oikeudet ovat osa työnkuvaa.
Nykyisessä muodossaan pyyntö koskemattomuuden pidättämisestä ei ole riittävän yksityiskohtainen, ja tapaukseen liittyvät asiakirjat osoittavat, että ei ole otettu huomioon valtakunnansyyttäjän suositusta, jonka mukaan pyyntö koskemattomuuden pidättämisestä pitäisi ottaa jatkokäsittelyyn vain, jos voidaan esittää yksityiskohtainen selvitys ajankohdista ja henkilöistä. Tapaukseen liittyy myös eräs toinen seikka, joka antaa valitettavasti aihetta epäillä, että rikosprosessissa ei ole otettu huomioon riittävästi edellytyksiä, joiden vallitessa voidaan käydä vapaata parlamentaarista keskustelua: nimittäin se seikka, että rikosprosessin aikana kävi ilmi, että syyttäjä pyysi yhdessä vaiheessa puhemieheltämme, edeltäjältänne, tietoja Euroopan parlamentin äänestysrekistereistä, jotta syyttäjä olisi voinut tarkastella, ovatko kyseiset jäsenet käyttäneet väärin vaikutusvaltaansa. Kuten puhemies Fontaine terävästi muistutti syyttäjälle, pöytäkirjan 9 artiklan mukaan meitä ei voida Euroopan parlamentin jäseninä alistaa tutkittavaksi, pidättää tai haastaa oikeuteen tehtäviämme hoitaessamme ilmaisemiemme mielipiteiden tai äänestyksiemme perusteella.
Edellä esitetyn perusteella oikeudellisten asioiden valiokunta ehdottaa, ja tuen täysin sen kantaa, että Ranskan oikeusministerin vastaanottama pyyntö koskemattomuuden pidättämisestä - sellaisena kuin se on esitetty Euroopan parlamentille - olisi hylättävä. Toivon, että jos parlamentti hyväksyy päätöksen, se välitetään yhdessä perustelujen kanssa eteenpäin. Asia ei välttämättä ole tällä selvä, mutta oikeudellisten asioiden valiokunta piti mahdottomana hyväksyä pyyntöä koskemattomuuden pidättämisestä sellaisena kuin se meille esitettiin, ja suosittelen kantaa parlamentille.

Lehne
Arvoisa puhemies, en käytä kahden minuutin puheaikaani. PPE-ryhmä on yhtä mieltä esittelijän ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan kanssa. Mekin vastustamme parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä.

Zimeray
Arvoisa puhemies, jos sallitte, haluaisin vielä esittää joitakin ajatuksia, joita tämä mietintö minussa herätti. Ensimmäinen niistä on se, että tässä mietinnössä käsitellään hyvin vakavaa kysymystä. Vakava se on ensinnäkin siksi, että siinä mainitut moitteet ovat erittäin raskaita, ja toiseksi siksi, että siinä on kyse yksilön vapaudesta, parlamentin jäsenten vapaudesta.
Haluaisin esittää neljä huomiota tästä mietinnöstä.
Käynnissä on ensinnäkin ilmeisen kiivas keskustelu parlamentaarisen koskemattomuuden tarkoituksesta, jota yleinen mielipide ei ymmärrä ja joka koetaan etuoikeudeksi, vaikka sen ei pitäisi sitä olla. Mielestäni tätä keskustelua on käytävä nimenomaan siksi, että yleinen mielipide ei tätä ymmärrä, ja etenkin, kun on kyse näin vakavista ja merkittävistä seikoista.
Olipa asia miten hyvänsä, oikeusvaltiossa tällaisia menettelyjä kuuluu noudattaa tiukasti, ja meidän onkin huolehdittava siitä, että nämä asiat saatetaan tuomioistuimen arvioitaviksi, ja valvottava, että menettelyjä noudatetaan moitteettomasti.
Kolmas huomio: ei ole hyvää oikeudenhoitoa eikä täytä hyvän oikeudenhoidon vaatimuksia, että menettelyt viedään näin laajasti julkisuuteen tiedotusvälineissä.
Viimeisenä huomionani totean, ettei ihmisoikeuksien Eurooppa selvästikään ole toteutunut ja ettei Ranskassa noudateta habeas corpus -periaatetta, vaikka siellä onkin saavutettu paljon edistystä etenkin Lionel Jospinin hallituksen syyttömyysolettamasta esittämän aloitteen ansiosta. Ranska on ehkä muodollisesti poistanut kuolemanrangaistuksen lainsäädännöstä, mutta käytännössä sen täytäntöönpanoa ei ole lakkautettu, kun kerran vankiloissa tehdään 125 itsemurhaa vuodessa.

Crowley
Haluaisin kiittää esittelijää, professori MacCormickia, työstä, jota hän on tehnyt näiden kahden hyvin vaikean ja kiistanalaisen mietinnön parissa. On kuitenkin kaksi asiaa, joihin haluan erityisesti kiinnittää huomiota, kun on kyse näistä pyynnöistä. Ensinnäkin on näkyvissä pieni, kenties ei yksiselitteinen, viittaus siihen, että jäsen Pasquan ja jäsen Marchianin tekemien rikoksien oikeudelliseen tutkimukseen olisi sekaannuttu poliittisella tasolla, ja toiseksi, tapauksesta on vuotanut jatkuvasti tietoja lehdistölle, mikä haittaa ja häiritsee asianmukaista oikeus- ja tutkimusprosessia. Ison-Britannian oikeusjärjestelmässä tunnetaan vanha sanonta: "Kun asia pitkittyy, niin se mutkistuu", ja tätä tapausta on venytetty ja vanutettu. Parlamentin työjärjestystä on tulkittu väärin tarkoituksellisesti tai muuten, ja niin tapauksen käsittely on siirtynyt aina vain pidemmälle. Koska eräs henkilö on asettunut ehdolle Ranskassa pidettävissä vaaleissa, tätä käytetään kirjaimellisesti lyömäaseena.
Tästä syystä meidän on yhdyttävä esittelijän ja oikeudellisten asioiden valiokunnan kantaan, jonka mukaan tapa, jolla prosessi on edennyt, on väärä, eikä jäsenien koskemattomuutta pidä pidättää. Suosittelemme mietintöä parlamentille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Barcelonan Eurooppa-neuvosto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista asioista:
neuvoston ja komission julkilausumasta Barcelonan Eurooppa-neuvoston valmistelusta,
Bullmannin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietinnöstä (A5-0030/2002) kevään 2002 Eurooppa-neuvostosta,
Karasin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0021/2002) 11. syyskuuta 2001 tehtyjen iskujen taloudellisista vaikutuksista,
Jacksonin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan puolesta neuvostolle ja komissiolle esittämistä suullisista kysymyksistä (B5-0006/2002 ja B5-0007/2002) kestävän kehityksen strategiasta Barcelonan Eurooppa-neuvostoa varten.

Rato y Figaredo
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluaisin kiittää parlamenttia mahdollisuudesta olla täysistunnossa läsnä. Tein sen 7. tammikuuta talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, ja nyt minulla on ilo saada esitellä Espanjan puheenjohtajakauden taloudelliset ja rahoitukselliset painopistealueet ja erityisesti, kuten puheenjohtaja sanoi, ne painopistealueet, joita käsitellään Barcelonan huippukokouksessa.
Tuon päivämäärän jälkeen, 7. tammikuuta, jolloin puhuin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, joissakin asioissa, kuten parlamentin, komission ja neuvoston rahoituspalveluja koskevissa sopimuksissa, on tapahtunut merkittävää kehitystä. Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajavaltion puolesta poliittisia ryhmiä, erityisesti perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa, niiden ponnistuksista tätä asiaa koskevan sopimuksen hyväksi.
Vähän vajaan kahden viikon kuluttua kokoontuu kevään Eurooppa-neuvosto, jonka puheenjohtajavaltio Espanja järjestää Barcelonassa, ja nyt, arvoisa puhemies, haluaisin esitellä tärkeimmät taloudelliset näkökohdat, joita tuossa neuvostossa käsitellään.
Ensinnäkin on kiistämätöntä, että euron liikkeellelasku, jota koskeva kertomus esitetään Barcelonan Eurooppa-neuvostossa, ei ole onnistunut pelkästään teknisesti ja rahallisesti, vaan myös poliittisesti, mikä johtuu siitä tuesta, jota kansalaiset ovat antaneet tasapuolisesti kaikkialla Euroopan unionissa ja kaikissa euroalueen valtioissa. Lisäksi euron fyysisen käyttöönoton onnistumiseen ovat vaikuttaneet Euroopan keskuspankin ja sen erinomaisen henkilöstön lisäksi myös eurooppalaiselle yhteiskunnalle erittäin tärkeät alat, kuten rahoituksen ja kaupankäynnin alat.
Tässä mielessä eurooppalainen yhteiskunta on suuressa kiitollisuudenvelassa kaikille niille työntekijöille ja ammattilaisille, jotka ovat mahdollistaneet sen, että kuluttajat ja perheet ovat voineet siirtyä euroaikaan niin sujuvasti.
Mielestäni on myös tärkeää tehdä selväksi, kuten sanoin jo Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa 7. tammikuuta, että euron käyttöönotto on ymmärrettävä vastauksena, joka ei koske ainoastaan yhteisvaluutan hyväksymistä, vaan on osa kansalaisten myönteistä vastausta Euroopan yhtenäistymis-, uudistus- ja talouden muutosprosesseihin. Tässä mielessä uskon, että puheenjohtajavaltio Espanjan motto, "enemmän Eurooppaa", vastaa täysin niiden miljoonien Euroopan kansalaisten toiveita, jotka ovat jo alun alkaen hyväksyneet kaikkien meidän tai kaikkien euroalueen maiden käyttävän yhtä ja yhteistä valuuttaa.
Yksi vuoden 2002 alkua taloudellisessa mielessä luonnehtivista piirteistä on epäilemättä Euroopan talouden taantuma, joka on ollut odotettua voimakkaampi ja ilmenee tulojen negatiivisena kasvuna, jopa suurten talouksien kohdalla. Siksi Barcelonan huippukokous järjestetään hetkellä, jolloin Euroopan talouden kasvupotentiaalista, talouksiemme kasvumahdollisuuksista, on tullut yksi kansalaisten vaatimuksista, johon vastaaminen on puheenjohtajavaltion mielestä hallituksen, Euroopan parlamentin ja komission tehtävä.
Riippumatta siitä, että eurooppalaiset viranomaiset ovat kyenneet vastaamaan tilanteisiin melko nopeastikin, esimerkiksi syyskuun 11. päivän tapahtumien yhteydessä, ei mielestäni ole epäilystäkään, että kun ajatellaan talouskasvua ja otetaan huomioon euroon pohjautuvan talouden yhtä lailla talousarvion vakauden puhun siitä myöhemmin kuin inflaatiopaineiden kannalta hyvä makrotaloudellinen perusta, kasvumahdollisuudet ovat puheenjohtajavaltion mielestä välttämätön tekijä, jonka avulla voidaan palauttaa eurooppalaisten kuluttajien luottamus kestävään ja vakaaseen kasvuun koko alueella.
Tässä mielessä juuri keskipitkän ja lyhyen aikavälin kasvupotentiaalin avulla Euroopan unionissa voidaan onnistua nostamaan työllisyyttä ja pääsemään lähelle täystyöllisyyslukemia, kuten esitetään Bullmannin mietinnössä, josta keskustellaan tässä samassa keväällä järjestettävää Barcelonan Eurooppa-neuvostoa koskevassa istunnossa yhdessä Karasin syyskuun 11. päivän terrori-iskujen taloudellisia vaikutuksia koskevan mietinnön kanssa.
Kaiken tämän takia uskon, että Barcelonan Eurooppa-neuvostossa on korostettava joitakin talouspolitiikkojen yhteensovittamista koskevia näkökohtia, mutta ennen kaikkea kuitenkin rakennemuutokseen liittyviä seikkoja.
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua aivan lyhyesti Euroopan unionin valtioiden, tarkemmin sanottuna erityisesti euroalueen maiden, talouspolitiikkojen yhteensovittamisesta, ja tehdä tiettäväksi, että sen keskeisenä välineenä ovat vakaus- ja kasvusopimuksen lisäksi talouspolitiikan laajat suuntaviivat, jotka, kuten parlamentti oikein hyvin tietää, hyväksytään Ecofin-neuvostossa, sen jälkeen kun ne saavat myönteisen vastauksen tai hyväksynnän kesäkuun Eurooppa-neuvostossa.
Puheenjohtajavaltion mielestä Barcelonan Eurooppa-neuvosto ohjaa siis Ecofin-neuvostoa tärkeimpien talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin sisällytettävien asioiden osalta, ja nämä ehdotukset ovat osa sitä yhteenvetoasiakirjaa, jonka puheenjohtajavaltio välittää Barcelonan Eurooppa-neuvostolle.
Tuossa parhaillaan laadittavassa puheenjohtajavaltion asiakirjassa, joka pohjautuu niihin tuloksiin, joihin päästiin kaikkien Euroopan unionin valtioiden välisissä epävirallisissa keskusteluissa, jotka käytiin helmikuun Ecofin-neuvostossa ja käydään 5. maaliskuuta pidettävässä Ecofin-neuvostossa, pyritään vahvistamaan jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhteensovittamista ja erityisesti euroalueen maissa lujittamaan talousarvion tasapainoisuuden takaavia sitoumuksia, vaikuttamaan julkisen talouden kestävyyteen ja laatuun ja epäilemättä vauhdittamaan Euroopan talouden kasvumahdollisuuksia rakennemuutosten avulla.
Arvoisa puhemies, viittaan erityisesti kahteen kohtaan: talouspolitiikan koordinointiin ja rakennemuutoksiin. Kun ajatellaan talouspolitiikan koordinointia, on itsestään selvää, että sisämarkkinoiden lujittamisesta sekä jäsenvaltioiden talouksien aiempaa suuremmasta yhdentymisestä ja keskinäisestä riippuvuudesta seuraa tarve koordinoida enemmän koko alueen ja erityisesti euroalueen maiden talouspolitiikkoja.
Toistan, että talouspolitiikan laajat suuntaviivat ovat keskeinen väline, jonka avulla on ohjattava euroaluetta ja paneuduttava sen ongelmiin aiempaa tehokkaammin.
Moni valtio on esittänyt talouspolitiikkojen yhteensovittamista koskevia pyyntöjä, joita puheenjohtajavaltio pitää varsin perusteltuina. Niissä on esitetty, että eurooppalaisia tilastoja ja indikaattoreita, niin makrotaloudellisia kuin rakennemuutosta koskeviakin, on parannettava ja yhdenmukaistettava, minkä lisäksi euroalueen politiikkojen yhdistelmästä on tehtävä määräajoin arviointi, jolla taataan, että Euroopan keskuspankin itsenäisesti harjoittamat talousarvio- ja rahapolitiikat vastaavat Euroopan talouden tarpeita.
Niinpä euroryhmä laati tammikuun lopussa ensimmäisen politiikkojen yhdistelmää koskevan arvion, mistä ilmoitin jo 7. tammikuuta talous- ja raha-asioiden valiokunnassa. Siihen sisältyivät sekä Euroopan keskuspankin että komission ja talous- ja rahoituskomitean kertomukset ja päätelmät, joiden mukaan tätä nykyä Euroopan makrotalouspoliittisten sekä rahapoliittisten että talousarvioon liittyvien suuntaviivojen on mukauduttava eurooppalaisten taloussuhdanteiden tarpeisiin. Puheenjohtajavaltio Espanjan aikomuksena onkin järjestää toinen, erityisesti politiikkayhdistelmää koskeva keskustelu ennen kesäkuun loppua.
Kun ajatellaan talouspolitiikkojen yhteensovittamista, en halua olla mainitsematta, että meidän on säilytettävä makrotaloudellisen vakauden ja julkisen alijäämän supistamisen periaatteet, joilla varmistetaan euroalueen ja Euroopan unionin vakaus ja taataan samalla keskipitkän ja pitkän aikavälin korkokehitys ja jotka ovat sopusoinnussa investointien ja alueen talouksien elpymiselle keskeisen yrittäjien luottamuksen palautumisen kanssa.
Haluan toistaa, että kun ajatellaan Euroopan maiden poliittista sitoutumista vakaussopimukseen ja lähentymissuunnitelmiin, tällä hetkellä kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet saamaan talousarvionsa tasapainoon vuoteen 2004 mennessä.
Lisäksi arvioimme julkisen talouden kestävyyttä ja laatua, väestöpyramidien vaikutuksia sekä väestön ikääntymistä kussakin maassa, ja kuten parlamentti tietää, komissio on toistanut jäsenvaltioille, että niiden on ryhdyttävä julkisen talouden kestävyyden takaaviin toimiin.
Ecofin-neuvosto arvioi juuri näiden vuoden kahden ensimmäisen kuukauden aikana jäsenvaltioiden vakaus- ja lähentymisohjelmia kuluvalle vuodelle eli vuodelle 2002. Tämä tarkistus on suoritettu tammikuun ja helmikuun kokouksissa, joissa on yksimielisesti hyväksytty komission kutakin vakaus- ja lähentymisohjelmaa koskevat suositukset. Niissä valtioissa, joissa epätasapaino alkuperäisiin ennusteisiin nähden tuntui olevan suurinta kotimaisen kysynnän jouduttua taloudelliseen taantumaan, on sitouduttu selkeästi toteuttamaan vakaussopimuksen tavoitteet niin lyhyellä kuin keskipitkälläkin aikavälillä.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, rakennemuutosten kohdalla Barcelonan Eurooppa-neuvosto kiinnittää erityistä huomiota monien markkinoiden vapauttamiseen ja avaamiseen, ja erityisesti haluaisin mainita kaksi aluetta, jotka muodostavat osan Barcelonan Eurooppa-neuvoston ydinaiheista: verkostopohjaisten alojen uudistukset, rahoitusmarkkinoiden ja pääomien vapauttaminen sekä työmarkkinauudistukset. Arvoisa puhemies, puhun nyt näistä kolmesta aiheesta tässä järjestyksessä.
Jos ajatellaan ensinnäkin verkostopohjaisten alojen, eli pääasiassa liikenteen ja energia-alan, uudistuksia, on kiistämätöntä, että viime vuosina Euroopan unionissa on tapahtunut epätasaista vapautumista, joka edellyttää tätä nykyä alueen valtioiden vapauttamisasteen tasaamiseksi samaan suuntaan tähtääviä ja yhtäläisen voimakkaita liikkeitä, joilla taataan yhtäältä sama vapauttamisen taso Euroopan kaikilla markkinoilla, ja hävitetään siten alueen kokonaiskilpailukykyyn mahdollisesti vaikuttavat erot, ja toisaalta myös vaihtopolitiikka eli rajatylittävät verkot, jotka mahdollistavat todellisten Euroopan laajuisten kysynnän ja tarjonnan markkinoiden olemassaolon sekä liikenne- että energia-alalla.
Puheenjohtajavaltion mielestä Barcelonan Eurooppa-neuvoston on oltava lähtölaukaus todellisten ja nykyisen direktiivin vähimmäisvaatimukset ylittävien energiamarkkinoiden aloittamiselle, mikä edellyttää kunnianhimoisten vapauttamisaikataulujen laatimista kaasu- ja sähköaloilla toimittajaa koskevan valinnanvapauden edistämiseksi etenkin yritysmarkkinoilla.
Kuten vapauttamisaikataulussaan pisimmälle edenneiden valtioiden kokemukset osoittavat, näiden toimien pitää olla sopusoinnussa palvelujen paremman laadun ja energiahuoltovarmuuden kanssa, jotka kuuluvat kaikissa valtioissa julkiseksi palveluksi luokiteltavan sähköntoimituksen ominaisuuksiin.
Vapauttamisen yhteydessä on kuitenkin myös otettava käyttöön välineitä, joilla voidaan mitata niiden markkinoiden avautumista, jotka ovat yhtenäisiä alueen kaikissa valtioissa, samoin kuin suuriin liikenneverkkoihin pääsyä koskevat avoimet säännökset, joilla taataan, että vapautetuille kotimarkkinoille mahdollisesti pyrkivillä kolmansilla tahoilla on todellisia mahdollisuuksia olla kilpailukykyisiä.
Sitä paitsi, kuten aiemmin sanoin, vapauttamisprosessin yhteydessä on asetettava määrällisiä tavoitteita jäsenvaltioiden verkkojen välisiä yhteenliitäntöjä varten, mikä edellyttää komissiossa 21. joulukuuta hyväksyttyyn lainsäädäntöpakettiin sisältyvien toimien täytäntöönpanoa, myös niiden ehdotusten, jotka koskevat infrastruktuurihankkeiden kehittämistä ja Euroopan laajuisten energiaverkkojen rahoitusjärjestelmän muutoksia.
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltiolla on Barcelonan huippukokouksessa kaksi liikennealaa koskevaa tavoitetta: yhtäältä haluamme vauhdittaa lentoliikenteen yhtenäisen ilmatilan pakettia, ja toiseksi haluamme edistää toista rautatiepakettia. Tavoitteenamme on lisätä enenevässä määrin palvelutarjonnan toimivaltuuksia pääasiassa tavaraliikenteen alalla.
Arvoisa puhemies, seuraavaksi puhun rahoitusmarkkinoista.
Arvoisa puhemies, prosessin saattaminen päätökseen... Onko Euroopan parlamentissa muuten tapana tarjota vettä puhujalle?

Puhemies
Olen varma siitä, että pystymme huolehtimaan neuvoston puheenjohtajuudesta.

Rato y Figaredo
. (ES) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia myötätunnosta neuvoston puheenjohtajaa kohtaan. Kaikissa parlamenteissa ei suhtauduta hallitukseen näin ystävällisesti.
Puheenjohtajavaltion mielipide pääoma- ja rahoitusmarkkinoiden uudistamisesta on, että eurooppalaisen rahoitusjärjestelmän yhdentymisprosessin loppuun saattaminen on perushaasteena sen puheenjohtajakauden yleistavoitteiden joukossa.
Ponnistelut todellisten eurooppalaisten rahoitus- ja pääomamarkkinoiden luomiseksi keskittyvät siten kolmeen laajan osa-alueeseen: ensimmäinen on täysin yhdentyneiden arvopaperimarkkinoiden toteutuminen, eli Euroopan pörssien täydellinen yhdentyminen vuoteen 2003 mennessä, toinen on niin kutsutun rahoituspalveluiden toimintasuunnitelman toteuttaminen vuoteen 2005 mennessä, ja kolmas on riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman toteuttaminen, joka on keskeinen asia pk-yritysten rahoituskehityksen kannalta.
Arvoisa puhemies, nämä ovat eittämättä kunnianhimoisia päämääriä, joita ei voida saavuttaa uskon, että se on ymmärretty kaikissa eurooppalaisissa toimielimissä ilman aiempaa sujuvampaa ja joustavampaa lainsäädäntömenettelyä, joka on sopusoinnussa rahoitusmarkkinoiden kaltaisten dynaamisten markkinoiden kanssa, jotka ovat, kuten kaikki tiedämme, lisäksi täysin maailmanlaajuistuneet.
Tämän takia käynnistettiin, Ranskan puheenjohtajakauden aikana tehtyjen aloitteiden mukaisesti, Alexandre Lamfalussyn johtama työryhmä, joka välitti eurooppalaisille toimielimille suosituksensa. Niiden tuloksena syntyi komission, neuvoston ja parlamentin välisten neuvottelujen jälkeen sopimuksia, joiden osalta haluan jälleen kerran onnitella parlamenttia sen panoksesta.
Uskoisin, että ensimmäiset direktiivit, joita puheenjohtajavaltio Espanja yrittää vauhdittaa ja joiden yhteydessä uudesta lainsäädännöstä on hyötyä, ovat sellaisia, joista on päästy poliittiseen yksimielisyyteen jo aiempien puheenjohtajakausien aikana erityisesti haluan antaa tunnustusta Belgian puheenjohtajakaudelle.
Kuten parlamentissa tiedetään, markkinoiden väärinkäyttöä koskeva direktiivi on keskeinen niiden käytännesääntöjen takaamiseksi, joita on noudatettava niissä sijoitusyhtiöissä, jotka takaavat Euroopan tasolla suojan kaikille sijoittajille.
Lisäksi parlamentissa tutkitaan parhaillaan Espanjan puheenjohtajakauden aikana mahdollisesti hyväksyttävää rahoitusvakuuksia koskevaa direktiiviä, johon on liitettävä myös kansainvälisiä tilinpäätössuosituksia koskeva asetus. Näiden säädösten mukana saamme käyttöömme eurooppalaiset tilinpäätössäännökset, joiden avulla lisätään tietojen avoimuutta ja verrannollisuutta eurooppalaisilla rahoitusmarkkinoilla.
Myös Barcelonassa meidän on edistyttävä ja kiinnitettävä huomiota direktiiveihin, jotka merkitsevät, vaikka niitä ei todennäköisesti hyväksytä Espanjan puheenjohtajakauden aikana, huomattavaa edistymistä, ja ne voidaan hyväksyä myöhempien puheenjohtajakausien aikana. Tällaisia direktiivejä ovat yhtäältä tarjousesitedirektiivi, jonka avulla halutaan yhdenmukaistaa liikkeeseenlaskijoiden avoimuusvaatimusten järjestelmä. Toinen tällainen direktiivi on finanssiryhmittymiä koskeva direktiivi, jolla mahdollistetaan Euroopan tasolla järkevä sääntely ja vähennetään niin kutsuttuja järjestelmäriskejä, kuten jo ns. Brouwerin työryhmän raportissa esitetään. Kolmas on eläkerahastodirektiivi, joka on kiistämättä keskeinen, jotta voitaisiin luoda todelliset työntekijöitä ja kansalaisia hyödyttävät eurooppalaiset lisäeläkerahastomarkkinat, jotka puolestaan edellyttävät sopivaa tasapainoa näiden ryhmien tarpeiden välillä, sijoittajaturvaa sekä vapautta erilaistaa näiden rahastojen arvopaperit turvallisuuden edellyttämissä rajoissa. Edistystä on tapahtunut myös muissa direktiiveissä, joita voidaan toivottavasti vauhdittaa Espanjan puheenjohtajakauden aikana.
Arvoisa puhemies, viimeisenä Barcelonan Eurooppa-neuvoston painopistealueena haluaisin puhua Euroopan työmarkkinoiden uudistuksesta. Työllisyyden kehitys Euroopassa on ollut epäilemättä tyydyttävää, muttei riittävää, minkä osoittaa se, että suhdanteiden ollessa korkeimmillaan eurooppalaisen talouden rakenteellisen työttömyyden lukemat ovat tuntuvasti korkeampia kuin muilla alueilla, esimerkiksi Yhdysvalloissa. Taloudellisten suhdanteiden kehitykseen sopeutuvat työmarkkinat myös eittämättä takaavat talouksien nopean elpymisen, ja näin ollen myös työpaikkojen voimakkaamman palautumisen kasvun ollessa jatkuvaa tai suhdanteiden ollessa korkealla.
Siksi puheenjohtajavaltio katsoo, että aktiivisessa työmarkkinapolitiikassa on tapahduttava suurempaa edistystä, että on keskityttävä sellaisiin ryhmiin, joiden on vaikea päästä työmarkkinoille ja että lisäksi työn verotusta on huojennettava. Tämänsuuntaista kehitystä on jo tapahtunut, mutta mielestämme ponnisteluja on jatkettava keskittämällä ne yhtäältä työpaikkojen tarjontaa edistäviin toimiin, kuten niihin, jotka laaditaan Luxemburgin prosessin tarkistuksen pohjalta, jotta saisimme käyttöömme paremman kannustinjärjestelmän työllisyyden luomiseksi. Mitä työpaikkojen kysyntään tulee, meidän on kannustettava työttömiä aktiiviseen työnhakuun sellaisten politiikkojen avulla, jotka tekevät kiistattoman selväksi, että niin yksilöllisesti kuin kollektiivistikin ajateltuna on parempi tehdä työtä kuin nostaa työttömyyskorvausta, kun otetaan huomioon sekä yksilöiden itsensä toteuttaminen että heidän taloudellinen toimentulonsa. Lisäksi meidän on edistettävä malleja, joissa laajennetaan eläkkeellesiirtymisikää kaikissa jäsenvaltioissa.
Konkreettisia kysymyksiä ovat esimerkiksi naisten työllisyyden lisääminen sekä erityisen huomion kiinnittäminen pienten lasten äiteihin ja heidän perhe- ja työelämänsä yhteensovittamiseen. Lisäksi eurooppalaisten yritysten kykyä sopeutua kysynnän kehitykseen on lisättävä siten, että ne voivat sopeuttaa kustannuksensa eurooppalaisen ja kansainvälisen kysynnän tilaan. On myös kehitettävä sellainen palkkajärjestelmä, jolla mahdollistetaan työmarkkinaosapuolten sopivan läsnäolon lisäksi riittävän suuri joustavuus ja hajautus, joka jättää yrityksille varaa mukautua maantieteellisiin tai alakohtaisiin markkinoihin, jotka eroavat varsin paljon toisistaan eurooppalaisessa tai maailmanlaajuistuneessa taloudessa.
Myös liikkuvuus on yksi haasteista, eikä ainoastaan Euroopan vaan myös kansallisella ja erityisesti alueellisessa tasolla, ja mielestäni tässä asiassa valtioiden parhaiden käytäntöjen selvittäminen ja niiden politiikkojen vertailu ovat välttämättömiä toimia Barcelonassa edistettäviä asioita silmällä pitäen.
Kaikkien näiden työmarkkinakysymysten on kannustettava Luxemburgin prosessia tarkistamiseen ja vauhditettava tarvittavien työmarkkinoiden rakennemuutoksia koskevien päätösten tekoa kussakin Euroopan unionin valtiossa.
Arvoisa puhemies, näitä kolmea osa-aluetta, rahoitusmarkkinoita, verkostopohjaisia aloja ja työmarkkinoita, koskevien suuntaviivojen lisäksi puheenjohtajavaltio ottaa Barcelonan Eurooppa-neuvostossa ensimmäistä kertaa käsiteltäväksi kasvun ja ympäristön välisen suhteen arvioinnin, toisin sanoen tarpeen saada aikaan ympäristöllisesti kestävää kehitystä, ja siksi meidän on väistämättä edistettävä menetelmiä, joilla se voidaan taata.
Haluaisin esittää seuraavat huomiot kestävää kehitystä koskevan strategian käsittelystä Barcelonan Eurooppa-neuvostossa:
Kuten Riossa vuonna 1997 pidetyssä Yhdistyneiden Kansakuntien täysistunnossa sovittiin, Göteborgin Eurooppa-neuvostossa lisättiin kolmas ulottuvuus talousuudistusprosessiin, kuten jo sanoin, ja neuvosto pani näiden päätelmien mukaisesti merkille tarpeen hahmotella vuosittainen etenemissuunnitelma, joka koskee kestävän kehityksen strategiaan sisältyviä ympäristötoimia ja joka neuvoston puheenjohtajavaltion ja komission on otettava huomioon.
Laekenin Eurooppa-neuvostossa suhtauduttiin myönteisesti ympäristöindikaattoreihin, joilla voidaan seurata kestävän kehityksen strategian täytäntöönpanoa, samalla kun oltiin tyytyväisiä edistykseen, joka johtui siitä, että Eurooppa hyväksyi Kioton pöytäkirjan.
Ensimmäinen prosessin toteutumista arvioiva yhteenvetoraportti on tehty käyttämällä näitä juuri mainitsemiani ympäristöindikaattoreita, jotka hyväksyttiin Laekenin Eurooppa-neuvostossa 17. tammikuuta 2002.
Ecofin-neuvoston seuraavassa kokouksessa, joka pidetään ensi viikolla, 5. maaliskuuta, keskustellaan tätä asiaa käsittelevästä raportista eli talouspoliittisen komitean jo laatimasta yhteenvetoraportista, joka mahdollistaa, että Barcelonan Eurooppa-neuvostossa ja muissa kevään neuvostoissa voidaan edelleen taata kestävän kehityksen strategian kolmen ulottuvuuden täytäntöönpano. Barcelonan päätelmien pitäisi yhdessä komission tiedonannon kanssa mahdollistaa, että Espanjan puheenjohtajakauden lopussa, 25.26. kesäkuuta pidettävässä Sevillan Eurooppa-neuvostossa, voidaan laatia Euroopan unionin kanta syyskuussa 2002 Johannesburgissa pidettävää kestävän kehityksen huippukokousta ajatellen.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin puhua Euroopan yrittäjien kehityksestä, joka myös on yksi useassa neuvostossa esitetyistä huolenaiheista ja joka otetaan huomioon myös Barcelonassa, erityisesti Euroopan pienyrityksiä ja uusia yrittäjiä koskevien asianmukaisten puitteiden kehittämisen osalta.
Puheenjohtajavaltio järjesti viime viikonloppuna Espanjan Aranjuezissa pk-yrityksiä käsittelevän epävirallisen ministerineuvoston, jossa laadittiin useita päätelmiä, jotka tahtoisin tuoda Euroopan parlamentin täysistunnon tietoon.
Ensimmäinen oli sopimus, että ennen kevään rakennemuutoksia koskevia huippukokouksia järjestetään pk-yrityksiä käsitteleviä epävirallisia neuvostoja, joissa kevään huippukokouksille voidaan esittää näitä yrityksiä koskevia erityissuosituksia, yrityksiä, joiden osuus eurooppalaisista yrityksistä on yli 90 prosenttia ja jotka tarjoavat jäsenvaltioissa huomattavan määrän työpaikkoja.
Toiseksi Aranjuezin kokouksessa katsottiin, että Barcelonan huippukokouksessa on tehtävä jäsenvaltiot ja komissio tietoiseksi siitä, että eurooppalaisten pk-yritysten kehitystä on edistettävä kahdella tavalla: yhtäältä on supistettava hallinnollisia käsittelyaikoja ja kustannuksia käyttämällä uusia ja helpommin yrittäjien käynnistettävissä olevia oikeudellisia järjestelyjä, joita voidaan käyttää telemaattisin välinein. Näissä ajan- ja rahankäytön kannalta entistä joustavammissa ja vaivattomammissa puitteissa on sitten arvioitava yksityiskohtaisesti, kuinka yksittäiset lainsäädäntötoimet vaikuttavat pk-yrityksiin.
Lainsäätäjien ja hallitusten on siis ajateltava asioita ensin pienessä mittakaavassa, minkä lisäksi niiden on otettava huomioon, miten niiden laatimat lait ja säätelytoimet vaikuttavat pk-yrityksiin. Niiden on myös otettava huomioon yhteydenpito pk-yrittäjien järjestöjen kanssa.
Arvoisa puhemies, Ecofin-neuvosto arvioi ensi viikolla, 5. maaliskuuta, puheenjohtajavaltio Espanjan pyrkimyksiä. Yksi niistä on vastaus Laekenin Eurooppa-neuvoston valtuutukseen, joka koskee tarvetta parantaa ja laajentaa osallistumistamme Välimeren etelänpuolisten maiden kehitykseen etsimällä kustannukset huomioon ottavia välineitä, jotka kuitenkin mahdollistaisivat myös Välimeren etelänpuolisten maiden olevan merkittävämmässä osassa. Kyse on todellisen kumppanuuden solmimisesta pyrittäessä näiden maiden taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen. Sen ei pidä keskittyä ainoastaan rakennustöihin ja perusrakenteisiin, vaan myös todellisen yksityisyritysten verkoston ja taloudellisten toimijoiden kansalaisyhteiskunnan kehittymiseen Välimeren etelänpuolisiin maihin.
Ecofin-neuvoston alaisessa talous- ja rahoituskomiteassa laaditaan yhdessä Euroopan investointipankin kanssa tämänsuuntaisia ehdotuksia, joiden keralla voidaan, luultavimmin Euroopan investointipankin puitteissa ja komission myötävaikutuksella, saada perustetuksi Välimeren alueelle kehitysinstituutti, jonka toimintaan osallistuvat pääasiassa ja suurimmaksi osaksi eurooppalaiset toimielimet, tarkemmin sanottuna Euroopan investointipankki, mutta myös lainansaajavaltiot, jotka voivat tehdä yhteistyötä kehitysohjelmien suunnittelussa, samoin kuin ne kolmannet maatkin alueen sisällä ja ulkopuolella, jotka haluavat tehdä Euroopan ja Välimeren etelänpuolisten maiden kanssa yhteistyötä tässä aloitteessa.
Arvoisa puhemies, viimeinen huomioni on, että myös ehdokasvaltiot ottavat osaa Barcelonan huippukokoukseen, ja siksi tähän Eurooppa-neuvostoon ei ole kutsuttu ainoastaan valtionpäämiehiä, vaan myös valtiovarainministerit, jotka osallistuvat ehdokasvaltioiden rakennemuutoksia koskevaan kokoukseen yhdessä Euroopan unionin valtiovarainministereiden kanssa.
Arvoisa puhemies, haluan päättää puheenvuoroni kiittämällä Euroopan parlamenttia siitä, että se on ystävällisesti sallinut puheenjohtajavaltion olla läsnä tässä istunnossa, jossa meidän ei mielestäni pidä ainoastaan esittää puheenjohtajavaltion kantoja, vaan myös vastata eri ryhmien ja jäsenten eurooppalaista rakennemuutosta ja puheenjohtajavaltio Espanjan antamaa sysäystä koskeviin kysymyksiin ja aloitteisiin.
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies.

Prodi
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, yritän puhua hyvin lyhyesti myös siksi, että tämä on jo toinen puheeni täällä parlamentissa ja koska ministeri Rato selvitti analyyttisesti sitä, mitä Lissabonissa tapahtuu, ja näin toivon myös voivani säästää puhemiehen vesilasia.

Barcelonan Eurooppa-neuvosto on ensimmäinen neuvoston kokous euron käyttöönoton jälkeen. Euro on ollut suurmenestys, se on otettu hyvin innostuneena vastaan, joten nyt meidän on mentävä eteenpäin sen mukanaan tuomissa tehtävissä, joita ovat muun muassa Lissabonin prosessin loppuun saattaminen. Tämä ratkaiseva askel Barcelonassa otetaan aiempaa täysin toisenlaisessa taloudellisessa ilmapiirissä, koska Lissabonissa vallinnut optimismi on kadonnut, mutta maailmantalouden taantuma tekee tämän strategian loppuun saattamisesta entistä tärkeämmän. Näin ollen Barcelona edustaa ratkaisevaa vaihetta.
Kuten ministeri Rato totesi, olemme tehneet jo paljon näinä kahtena ensimmäisenä vuotena, ja haluan todella kiittää parlamenttia siitä, että olemme etenkin viime kuukausina edenneet täydellisessä yhteisymmärryksessä ja saavuttaneet todellista menestystä televiestinnässä, rahoituspalveluissa ja monissa sosiaalisissa ohjelmissa.
Paljon on kuitenkin vielä tehtävää jäljellä: tarkoitan yhteisön patenttia ja Galileo-hanketta, joka on viime aikoina näyttänyt saavan uutta puhtia, joten toivommekin, että se voi mennä eteenpäin julkisia hankintoja koskevan uuden oikeudellisen kehyksen ansiosta. Jos teemme nämä päätökset, edistämme varmasti huomattavasti eurooppalaista kehitystä.
Meillä on luonnollisesti myös monia pelonaiheita: on syytä pohtia, onko Euroopalla uskallusta toteuttaa nämä pitkäjänteisen kehityksen kannalta välttämättömät toimet, onko sillä uskallusta jatkaa kulkuaan kohti entistä kilpailukykyisemmän ja solidaarisemman yhteiskunnan tavoitetta. Olen vaistonnut voimakasta huolestumista puhuessani kansalaisten ja eri yritysten edustajien kanssa, jotka eivät vielä tunne edes niiden päätösten konkreettisia vaikutuksia, joita olemme jo tehneet, ja tämä on ymmärrettävää, koska olemme saattaneet päätökseen kyseisten poliittisten päätösten teon alkuvaiheet, vaikka poliittisia päätöksiä ei ole vielä saatettu päätökseen. Näin ollen neuvoston ja parlamentin tehtävänä on nyt hyväksyä viivyttelemättä kaikki lait, ohjelmat ja politiikat, joiden on saatettava Lissabonin prosessi päätökseen. Tämän jälkeen on vihdoin konkreettisten tulosten vaihe, ja tällöin myös yleisessä mielipiteessä ymmärretään, mitä me parhaillamme teemme.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Eurooppa-neuvosto pidetään vastedes säännöllisesti keväisin, mikä on toinen hieno keksintö. Keväällä keskustellaan talouspolitiikoista. Tämä on konkreettinen todiste toimielinten välisestä vuoropuhelusta, ja luotan siihen, että Barcelonan kokous on alku konkreettisille tuloksille uudistusten käynnistymiseksi, työpaikkojen syntymiseksi, koheesion vahvistamiseksi ja ympäristön parantamiseksi. Juuri neuvostossa on vahvistettava aihetta koskevat prioriteetit.
Barcelonassa on ensinnäkin annettava luja vahvistus vahvaan julkiseen talouteen ja inflaatiotason kurissapitoon perustuvan vakauden ja makrotaloudellisen vakauden kehittämistä koskevalle tehtävälle. Tästä olemme keskustelleet vastatessani hetki sitten esitettyihin kysymyksiin, ja keskustelemme siitä nyt uudelleen täällä istunnossa. Tältä pohjalta voidaan saavuttaa pysyvää menestystä menettämättä kaikkia niitä etuja ja uhrauksia, joita niin moni maa on euroon liittyäkseen tehnyt.
Barcelonassa on myös - tämä on arka asia, mutta mielestäni komission esitysten ydin - vahvistettava talouspolitiikkojen koordinointia ainakin euroalueella. Emme voi ajatella rahatalouden koordinoinnin riittävän; päinvastoin rahatalouden koordinointi ja valuuttayksikkö tekevät makrotason talouspolitiikkojen koordinoinnista välttämättömän; siten on välittömästi lisättävä avoimuutta, nopeutettava komissiolle ja muille maille suunnattua tiedottamista sekä laadittava valuuttapolitiikkaa koskevia yhteisiä käytännesääntöjä.
Toiseksi Lissabonin strategian voima on siinä, että Lissabonin itsensä harkitsemia toimia vahvistetaan molemminpuolisesti. Kaikki nämä toimet ovat tärkeitä, mutta yhdessä ne ovat avain pitkäaikaiseen menestymiseen.
Kolmanneksi Barcelonassa on löydettävä vastaus nykyiseen taloudelliseen tilanteeseen ja arvioitava eri maiden politiikkojen etenemisen tilaa, jotta voidaan määritellä erityiset prioriteetit, joihin keskitytään seuraavan vuoden kuluessa. Nyt on toimittava ja panostettava sen hyväksi, että työllisyys kasvaisi koko vuosikymmenen ajan. Näin ollen työskentelemme työllisyyden, talousuudistusten ja tietoon panostamisen parissa, kuten on jo tuotu esiin.
Neljäntenä tavoitteena on kestävässä kehityksessä saavutetun edistyksen arviointi. Meidän on pidettävä tämä perusteellisesti mielessä myös niissä erityisissä päätöksissä, joita meidän on tehtävä esimerkiksi energiamarkkinoiden avaamiseksi sekä liikennealan uudistamiseksi. Kestävä kehitys voi luoda myös talouskasvua ja työllisyyttä esimerkiksi puhtaan teknologian alalla. Tämä merkitsee luonnollisesti sitä, että meidän on luotava kannustimia ja resursseja.
Odotamme myös, että Eurooppa-neuvostossa vahvistetaan päättäväisesti biotieteen ja biotekniikoiden tärkeys: ei ole mitään syytä, miksei Eurooppa voisi ottaa johtoasemaa tällä alalla. Meillä on päteviä tiedemiehiä sekä jäsenvaltioissa että ehdokasvaltioissa, jotka voivat pian ottaa johtajuuden käsiinsä, jos se on siellä hyvin järjestetty.
Meidän on myös - tämä on viimeinen kohta - kohdattava politiikkojemme ulkoinen vaikutus, ja odotan, että Eurooppa-neuvosto antaisi merkittävän panoksen Johannesburgin huippukokouksen valmistelua silmällä pitäen.
Haluaisin lopettaa viittaamalla erääseen toiseen kysymykseen, jota käsiteltiin epäsuorasti mutta merkittävästi Barcelonassa, nimittäin työmenetelmää laajentumisen yhteydessä. On tosiaankin käynnistettävä vuoropuhelu ehdokasvaltioiden kanssa, jotta voidaan määritellä, mitä nämä voisivat tehdä Lissabonissa asetettujen tavoitteiden ja prioriteettien saavuttamiseksi luonnollisesti yhdessä yhteisön avustuksella. Lyhyesti sanottuna Barcelonan huippukokouksessa tehtävät päätökset koskevat teoriassa vain jäsenvaltioita, mutta käytännössä myös uusia jäsenvaltioita. Siten meidän on ryhdyttävä toimiin ja aloitettava tämä kulku yhdessä Barcelonasta eteenpäin.
Tässä tarkoituksessa ehdokasvaltiot osallistuvat Eurooppa-neuvoston työistuntoon, jossa ne keskustelevat Lissabonin prosessia ja siellä tehtyjen päätösten täytäntöönpanoa koskevista näkökannoistaan. Vuodesta 2003 alkaen ehdokasvaltiot otetaan mukaan niihin rakenteellisiin indikaattoreihin, joita komissio käyttää arvioidessaan Lissabonin prosessin edistymisen tilaa. Ehdokasvaltiot on siis otettava aktiivisesti mukaan tavoitteisiin ja työmenetelmiin. Siten strategiamme on oltava apu, ei este niiden liittymiselle.
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, hyvät parlamentin jäsenet, uskon, että Barcelonan Eurooppa-neuvosto avaa tänä vuonna uuden sivun kohti Lissabonissa tehtyjen päätösten täytäntöönpanon onnistumista. Vain siten voimme täysin vastata Euroopan pyrkimykseen ja kasvavaan haluun, mistä olemme itse viime viikkoina saaneet varmistuksen. Toivon todella, että Barcelona on menestys puheenjohtajavaltiolle Espanjalle mutta ennen kaikkea Euroopan kansalaisille ja siten koko Euroopalle.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission puheenjohtaja. Huomaan, että nautitte työnne hedelmistä vesilasillisen kera. Totesitte aikaisemmin parlamentissa, että olitte verrannut itseänne dieselmoottoriin. Pelkäsin, että etsitte bensiinilasillista, mikä ei tietenkään olisi ollut parlamentin turvamääräysten mukaista.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, aluksi haluaisin kiittää komissiota, että se on niin hyvin edustettuna, paikalla ei ole vain puheenjohtaja Prodi vaan lisäksi varapuheenjohtaja de Palacio sekä komission jäsenet Reding ja Solbes. Paikalla on lisäksi komission jäsen Wallström, joka istuu toisella rivillä, ja pyydän, että suhtaudutte ymmärtäväisesti, vaikken maininnut teitä heti, mutta erikseen tervehtiminen on sitäkin tehokkaampaa. Minusta komission edustus osoittaa, minkä merkityksen annamme toimielinten, neuvoston, komission ja parlamentin, väliselle yhteistyölle, ja lopuksi esitän muutaman sitä koskevan huomautuksen.
Kannatamme sitä, mitä neuvoston puheenjohtaja ja komission puheenjohtaja sanoivat Barcelonasta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän kotimaassanne harjoittamanne politiikkahan on ollut viime vuosina erittäin menestyksekästä. Nyt joudutte tietysti toimimaan myös Lissabonin päätelmien mukaisesti, ja siellähän tehtiin erittäin haastavia päätöksiä: maailmaan on tarkoitus synnyttää sen dynaamisin, kilpailukykyisin ja kestävin talousalue. Hieman vaatimattomammat sanat olisivat olleet meille kaikille eduksi, sillä arvostelukin olisi lievempää, jos emme toimi näiden sanojen mukaisten periaatteiden ja tavoitteiden edellyttämällä tavalla.
Ryhmämme olisi ollut erittäin tyytyväinen puheenjohtajavaltio Espanjakin on ajautunut vaikeaan tilanteeseen, minkä me hyvin ymmärrämme, minkä vuoksi en arvostelekaan erityisesti puheenjohtajavaltiota , jos Euroopan unionin talousministerit olisivat noudattaneet komission ehdotuksia siitä, että Euroopan unionin kahta jäsenvaltiota olisi kehotettu todella noudattamaan vakaus- ja kasvusopimusta. Kun todistuksen kirjoittavat lopulta ne, joiden on tarkoitus saada huonoja arvosanoja, ja kun samat tahot lupaavat sitten vielä vuodeksi 2004 jotain sellaista, jonka toteuttamisen tiedetään jo tänään olevan lähes mahdotonta, nimittäin lähes tasapainoisen talousarvion, kyseessä on institutionaalinen ongelma.
Siksi vaadimme uskottavuutta ja vakautta ja sitä, että pidämme kiinni siitä, mistä olemme sopineet unionin yhteistä rahaa koskevissa sopimuksissa. Rohkaisen komissiota ryhmämme tukee teitä aina pysymään vakauskurssillaan, noudattamaan sitä johdonmukaisesti, ja olisimme erittäin iloisia, jos talousministerien neuvostokin ottaisi tämän huomioon.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te puhuitte oikeutetusti pienistä ja keskisuurista yrityksistä, ja ilahduin kuullessani, että neuvosto on pitänyt epävirallisen kokouksen. Minusta koko talouspolitiikassamme olisi kiinnitettävä paljon enemmän huomiota pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Parasta talouspolitiikkaa on sellainen, että harjoitamme kohtuullista veropolitiikkaa. Mitä enemmän kevennämme pienten ja keskisuurten yritysten verorasitusta ja vapautamme niitä byrokratiasta, sitä paremmin ne voivat investoida ja luoda työpaikkoja. Se auttaa työntekijöitäkin, ja siksi on oikein keskittyä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin.
Puhuitte oikeutetusti markkinoiden, liikennemarkkinoiden ja energiamarkkinoiden, vapauttamisesta, ja haluaisin lisätä niihin posti- ja rahoituspalvelut. Kun käytetään sanaa vapauttaminen, saattaa syntyä sellainen vaikutelma, että se on jotain sellaista, joka lisää yritysten tuloja. Hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, se ei ole totta, ja meidän on esitettävä asia selkeämmin: vapauttaminen tarkoittaa kilpailun lisäämistä, ja kilpailun lisääminen tarkoittaa hintojen alentumista, ja hintojen alentuminen tarkoittaa, että siitä hyötyvät juuri ne, joiden tulot eivät ole kovin suuret, mikä tarkoittaa kuluttajia, ja siksi kilpailun aikaansaaminen on tärkeää.
Viimeinen huomautus, jotta en ylitä aikaani: arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ryhmämme arvioi Espanjan puheenjohtajakautta myös sen perusteella, miten neuvoston uudistaminen onnistuu. Jos olen saanut oikeita tietoja, neuvoston pääsihteeri Solana esittää Barcelonassa ehdotuksia neuvoston uudistamiseksi. Nyt myös Ison-Britannian ja Saksan hallitusten päämiehet ovat laatineet oman ehdotuksensa, ja neuvoston puheenjohtaja Aznar on ilmeisesti suhtautunut siihen myönteisesti. Mutta jos aiomme uudistaa neuvostoa, julkisten julkilausumien antaminen ei riitä, vaan ne on annettava ohjeeksi myös pysyville edustajille! Minun vaikutelmani on sellainen, että neuvoston, komission ja parlamentin yhteisessä työryhmässä ei vielä laisinkaan tiedetä, mitä hallitusten päämiehet ovat pohtineet. Siksi pyydän teitä myötävaikuttamaan siihen, että neuvosto uudistuu ja kokoontuu lainsäätäjänä julkisestikin ja että neuvosto on aina läsnä parlamentissa, kun täällä käydään tärkeitä keskusteluja. Jos saatte aikaan sen, puheenjohtajakautenne on onnistunut! Toivomme sen onnistuvan, koska toivomme Euroopan onnistuvan yhdessä. Komissio on joka tapauksessa parlamentin tukena, ja jos toimimme yhdessä, Eurooppa onnistuu, ja silloin osa hohdosta lankeaa puheenjohtajavaltio Espanjankin osalle, minkä sydämestäni sille suon. Lisäksi toivon, että saatte nopeasti jotain juotavaa, kun saavutte parlamenttiin, koska kohtelemme vieraitamme aina hyvin.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja ja sen naisjäsenten enemmistö mikä on mielestäni ilahduttavaa , hyvät jäsenet, neuvoston puheenjohtaja aloitti selontekonsa euron käyttöönoton onnistumisesta, kansojemme onnistumisesta, joka ylitti kaikkien eurooppalaisten toimielinten odotukset. Neuvoston puheenjohtaja onnitteli Euroopan keskuspankkia ja sen henkilöstöä. Olisin kiitollinen, että hän onnittelisi myös komissiota sen tekemästä työstä, erityisesti puheenjohtaja Prodia ja Pedro Solbesia, hänen valtiovarainministerinä toiminutta edeltäjäänsä, ei siksi, että he ovat maanmiehiä, vaan heidän tekemänsä tärkeän työn takia.
Mennäkseni asiaan, ongelmana on, että euron onnistuminen edellyttää vastausta, joka voi olla vain yhdenlainen: aktiivinen eurooppalainen talouspolitiikka.
Olemme aivan uudessa tilanteessa. Neuvoston puheenjohtaja palautti mieleemme, kuinka talouspolitiikan laajat suuntaviivat (GOPE), Ecofin-neuvosto ja muut elementit toimivat. On kuitenkin käynyt ilmi, että kun syntyy ongelmia, asiat eivät toimi kunnolla sellaisina, minkälaisiksi ne suunniteltiin aikoinaan. Tässä mielessä jäsenvaltioiden taloudellisen kehityksen tarkistaminen osoittaa, että joissakin niistä pilkka on osunut omaan nilkkaan. Ne laativat vakaus- ja kasvusuunnitelman vartioidakseen toisia valtioita, ja lopulta ne ovat itse joutuneet oppimaan läksynsä. En kuitenkaan tunne minkäänlaista Schadenfreudea (vahingonilo), niin kuin saksalaiset sanovat. Kyse on siitä, että keskipitkällä aikavälillä emme voi varmistaa euroa nykyisen taloudenhoidon turvin.
Toiseksi neuvoston puheenjohtaja puhui rakennemuutoksista ja Lissabonin Eurooppa-neuvoston jälkeisestä politiikkojen yhdistelmästä. Meille politiikkojen yhdistelmä tarkoittaa taistelua täystyöllisyydestä, sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta ja kestävästä kehityksestä, jossa on otettava huomioon, että Euroopan on päästävä takaisin johtoasemaansa tekniikan alalla investoimalla voimakkaasti ennen kaikkea inhimilliseen pääomaan. On siis kyse politiikkojen yhdistelmäksi kutsutun cocktailin ainesosista. Meidän mielestämme sen pitää koostua näiden kolmen aineksen sopusointuisesta yhdistelmästä.
Neuvoston puheenjohtaja varmaan sallii minun kommentoida ehdotuksiaan tästä näkökulmasta.
Ryhmäni on sitoutunut jo monta vuotta sitten unionin sisämarkkinoiden syntymisen mahdollistaviin rakennemuutoksiin, ja 400 direktiivinsä kautta mielestäni myös niiden toteuttamiseen. Näistä taustatekijöistä lähtien neuvoston puheenjohtaja puhui ensinnäkin verkostopohjaisista aloista: energiasta, liikenteestä sekä tietoliikenteestä verkostopohjaisena toimintana. Mielestämme se, mitä meidän täytyy tehdä, ja mitä olemme tehneet jo pitkään, on edetä näiden markkinoiden luomisessa. Meille tuli yllätyksenä, jota soisimme neuvoston puheenjohtajan selittävän täällä parlamentissa, neuvoston puheenjohtajan ja Espanjan pääministerin julkinen lausunto, jota hän ei myöhemminkään kiistänyt, että Barcelonan huippukokousta ajatellen ongelmana ovat kahnaukset sosialistienemmistön kanssa. Hän mainitsi jopa kolme hallitusta nimeltä, Saksan, Ranskan ja Portugalin hallitukset. En tiedä, missä mielessä tuosta kahnauksesta voidaan puhua.
Haluamme järjestäytyneet markkinat. Emme usko, että vapauttamisella on ihmeellisiä vaikutuksia, kuten säännösten peruuttaminen. Mielestämme on laadittava säädöksiä, joilla suojellaan sekä tuottajia että kuluttajia ja kansalaisia. En halua puhua sen enempää Espanjan sisäisistä kysymyksistä, mutta maamme valtiovarainministerillä on melkoisesti työtä joidenkin energiamarkkinoiden vapauttamiseen liittyvien ongelmien ratkaisemisessa.
Toiseksi olen pannut selvästi merkille, että rahoituspalvelujen yhteydessä neuvosto arvostaa von Wogaun mietinnön ehdotusta, joka koskee niin kutsuttua Lamfalussyn ehdotusta koskevaa sopimusta. Teen kuitenkin myös selväksi, että vaikka se on päästänyt meidät pulasta, se ei ole kuitenkaan ratkaissut ongelmaamme. Toisin sanoen meidän on keskusteltava demokraattisesti ja mielestäni valmistelukunnassa hyvin yksityiskohtaisesti siitä, mikä on peruslainsäädäntö ja miten sitä kehitetään parlamentin valvonnan puitteissa.
Arvoisa puhemies, työmarkkinoiden vapauttamisesta puhuttaessa mielestäni monessa neuvoston puheenjohtajan mainitsemassa asiassa on järkeä; toisten yhteydessä hän on käyttänyt taas sellaista kaunokieltä, että on todella vaikea tietää, onko suunnitteilla irtisanomisen vapauttaminen vai neuvottelujen avulla tapahtuva joustavoittaminen.
Arvoisa puhemies, haluaisinkin ilmaista erään kansalaisten huolen, ja sallinette minun esittää lainauksen: "On tuotava julki rajoittamattoman ja sääntöjä vailla olevan liberalismin virheet, joista keskeisimpiä on työpaikkojen epävarmuus, ja tuettava sellaista sosiaalimallia, jossa maailmanlaajuistuminen johtaa kaiken epävakauden, epäluottamuksen ja kapeakatseisen yksilöllisyyden vähenemiseen." Arvoisa puhemies, tämä lainaus ei ole Karl Marxilta, vaan äskettäin eläkkeelle jääneeltä Carlo Maria Martinilta, Milanon kardinaalilta.
Minusta nämä sanat vastaavat melko hyvin kansalaisten yleistä huolenaihetta. Työmarkkinauudistusten myönteinen edistäminen on hyväksi, mutta ihmiset ovat suunnattoman huolissaan, että vapauttaminen voi johtaa eurooppalaisen sosiaalimallin säännösten katoamiseen ja sellaiseen vapauttamiseen, jossa julkiset monopolit korvataan yksityisillä monopoleilla. Toivommekin, että Barcelonan Eurooppa-neuvostosta tulee huippukokous, jonka tuloksia voidaan pitää myönteisinä ja ettei siitä tule vaaleja edeltävien kahnausten areena.

Watson
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, parlamentti äänestää huomenna kansallista vesistösuunnitelmaanne koskevasta tarkistuksesta, joten toivomme, että nautitte tänään vesilasillisestanne.
Jos Euroopan unionin pitäisi antaa loppuvuoden todistus Lissabonin prosessista, epäilen, että todistuksessa sanottaisiin: "On yritettävä enemmän." Esityslistalla olevissa asioissa on edistytty jonkin verran viime vuoden aikana, etenkin televiestintäpaketin hyväksymisessä neuvostossa, siinä, että eurooppayhtiön säännöistä päästiin sopimukseen, ja verotaakan keventämisestä 0,75 prosenttia BKT:sta. Kaikkien näiden saavutuksien avulla voidaan edistää kasvua ja työpaikkojen luomista, jos saavutukset ovat kasvu- ja vakaussopimuksen mukaisia, ja verotaakkaa on selvästi siirrettävä pois asioista, joita haluamme lisää, kuten työpaikoista, ja kohdistettava asioihin, joita haluamme vähemmän, kuten saasteisiin.
Pelkään kuitenkin, että todistuksesta näkyisi myös, että unioni on epäonnistunut liian monella alueella. Komission tiedonannossa Barcelonan Eurooppa-neuvostolle puhutaan lujasta sitoutumisesta kasvu- ja vakaussopimukseen, mikä edistää luottamuksen syntymistä. Jos näin on, luottamuksesta ei valitettavasti ollut tietoakaan, kun talousministerit päättivät hiljattain antaa ennakkovaroituksen Saksalle ja Portugalille.
Julkisia ostotarjouksia koskevan direktiivin hylkääminen on merkittävä takaisku unionin kilpailukyvylle, ja haastan muut poliittiset ryhmät ja neuvoston yhtymään meihin, kun pyrimme kiirehtimään uuden komission ehdotuksen hyväksymistä nopeutetulla menettelyllä, jotta ehdotus voitaisiin sisällyttää asetuskokoelmaan vuoden loppuun mennessä. Olemme epäonnistuneet toisellakin alueella, siinä, että neuvostossa ei hyväksytty yhteistä kantaa eläkedirektiivistä, joka on olennaisen tärkeä iäkkään väestön eläkkeelle jäämisen mutta myös työmarkkinoiden liikkuvuuden kannalta. Euroopan parlamentti on hoitanut tehtävänsä. Annoimme teille ensimmäiseen käsittelyyn perustuvan kantamme viime vuoden heinäkuussa, ja odotamme nyt, että puheenjohtajavaltio Espanja välittää meille yhteisen kantansa tämän vuoden kesäkuuhun mennessä, mikäli haluamme saavuttaa komission tavoitteen eli ehdotuksien hyväksymisen vuoden loppuun mennessä.
Yhteisöpatentin alue on toinen alue, jonka vuoksi opettaja näpäyttäisi neuvostoa sormille. Jos haluamme kaventaa Euroopan ja Yhdysvaltojen välistä innovaatiokuilua, yleiseurooppalaisia patentteja on voitava suojella nykyistä helpommin, halvemmin ja nopeammin. Kun on kyse käytösnumerosta, en ole varma siitä, saisiko unioni kovin hyvää arvosanaa. Suhtaudun myönteisesti päätökseen, jonka komissio teki iltapäivällä ja jonka mukaan se aikoo haastaa neuvoston oikeuteen, koska neuvosto on yrittänyt viedä komissiolta valtuudet päättää valtiontuista. Valtiontukia koskevien sääntöjen tarkoituksena on varmistaa, että yhtenäismarkkinat toimivat asianmukaisesti, ja meidän on kumottava kilpailua ja vapaata kauppaa haittaavat esteet, jotta komissio voisi toimia poliisina. Neuvoston pitäisi totta puhuen hävetä sitä, että se kyseenalaistaa komission toimivallan tässä asiassa.
Lopuksi todistuksestamme kävisi ilmi, että on kyse oppilaasta, jolla ei ole kunnianhimoa. Jos Euroopan unioni haluaa olla tähtioppilas, meidän on edistyttävä energia- ja kaasumarkkinoiden vapauttamisessa, rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa sekä siinä, että julkisia hankintoja koskevista puitteista päästään sopimukseen. Talousuudistukseen liittyvä prosessi ei ole itsessään tavoite. Kyse on kansamme vaurauden lisäämisestä ja Euroopan unionin valmistelemisesta laajentumiseen. Millaisen viestin lähetämme ehdokasvaltioille, jos emme kykene itsekään panemaan täytäntöön niitä vaativia uudistuksia, joita heiltä odotamme?
Kun on kyse Barcelonan tapahtumien tarkastelemisesta, arvioimme toimianne todistuksen perusteella. Tällä hetkellä oppilaan on tehtävä enemmän töitä.

Frassoni
Arvoisa puhemies, Barcelonan Eurooppa-neuvostossa tapahtuu kenties paljon asioita, mutta siellä ei tarkisteta kestävän kehityksen strategian soveltamista, kuten Göteborgissa oli suunniteltu: kestävän kehityksen strategia, joka - haluan muistuttaa - perustuu talouden, sosiaalisen koheesion ja ympäristön väliseen tasapainoon, tasapainoon näiden kolmen tekijän välillä, jotka kaikki Euroopan toimielimet - komissio, parlamentti ja neuvosto - olivat tunnustaneet kuuluvan kiinteästi yhteen keskenään. Göteborgin jälkeen meistä näytti saaneen hyväksyntää ajatus siitä, että Lissabonin prosessin mukaisena vuoteen 2010 ulottuvana tavoitteena ei voinut olla enää vain se, että Euroopan unionista olisi tehtävä maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talous, vaan tavoitteeseen oli lisättävä, että siitä olisi tultava myös maailman ympäristön kannalta tehokkain talous.
Olimme luonnollisesti väärässä. Puheenjohtajavaltio Espanjan haluun palata Lissabonin alkuperäiseen logiikkaan ja vahvistaa kolmea pyhää arvoa - vapauttamista, sääntöjen purkamista ja uusliberalistista maailmanlaajuistamista - on liittynyt komission selvä päättämättömyys viedä eteenpäin niitä yksistään kiitettäviä ehdotuksia, joita viime vuonna kehitettiin, sekä selvä myöntyminen siihen, että ympäristöasioiden pilarista tehdään eräänlainen, lähes salainen lisäys Barcelonan esityslistaan. Meistä näyttää itse asiassa siltä, että komissio kiinnittää Barcelonan Eurooppa-neuvostolle tekemässään tiedonannossa liian vähän huomiota ympäristökysymyksiin ja niihin tarkistuksiin, jotka on välttämättä tehtävä nykyiseen talouskehitysmalliin. Tämä on meistä vakavaa, sillä se osoittaa kaikkien Euroopan toimielinten kyvyttömyyden varmistaa tietty jatkuvuus niiden yhteisesti asetettujen painopisteiden toteuttamisessa, joita ei tietenkään voida kumota kerran puolessa vuodessa johdossa olevan puheenjohtajavaltion poliittisen kannan mukaisesti.
Tältä osin olemme sitä mieltä, että suorassa ristiriidassa kestävän kehityksen strategian kanssa on, että puheenjohtajavaltio Espanja haluaa vauhdittaa vapauttamisprosessia eri aloilla. Suhtaudumme hyvin epäilevästi sääntelyn purkamiseen, joustoihin ja sisämarkkinoiden vapauttamisen jatkamiseen perustuvaan tapaan hallita taloutta ja yhteiskuntaa, mikä sai vahvistuksen hetki sitten myös Blairin ja Berlusconin yhteisessä julistuksessa, jossa ilmaus "kestävä kehitys" ei koskaan esiinny tahattomasti. Tämä on meistä erityisen harmittavaa Johannesburgissa järjestettävää huippukokousta silmällä pitäen, sillä kaikki maailman valtionpäämiehet tapaavat siellä toisensa arvioidakseen ympäristön tilaa nyt, kun Rio de Janeiron kokouksesta on kulunut kymmenen vuotta.
Sitä vastoin katsomme, että Barcelonan huippukokouksen olisi tarjottava tilaisuus ottaa joitakin ratkaisevia askelia eteenpäin ympäristökysymysten sisällyttämisessä Euroopan unionin politiikkoihin. Tässä tarkoituksessa on välttämätöntä arvioida ja tutkia kaikkia alakohtaisia strategioita.
Arvoisa puhemies, haluaisin pysähtyä hetkeksi energiatehokkuuskysymykseen, jossa on luonnollisesti vielä monia ongelmia ja jossa meidän on mielestäni jälleen kerran korostettava uusiutuvien energialähteiden tärkeyttä ottamalla tietenkin lisäksi huomioon, että vastustamme ehdottomasti kasvavia paineita - joita etenkin puheenjohtajavaltio Espanja on harjoittanut - aloittaa keskustelut ydinenergiasta, sillä se on vaarallista ja anakronistista sekä sosiaalisen hyväksynnän että kestävän ympäristön kannalta.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan sanoa pelkäävämme, että Barcelona menettää tilaisuutensa toteuttaa kestävän kehityksen sovitut tavoitteet. Toivomme todella olevamme väärässä, ja tapaamme varmasti uudelleen arvioidessamme tilannetta Barcelonan huippukokouksen jälkeen.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, Lissabonin prosessi oli epäselvä ja kaksiselitteinen jo alusta alkaen. Se koostui kahdesta eri strategiasta. Toisessa strategiassa korostettiin huipputeknologioita, tutkimukseen pohjautuvia keksintöjä, sähköistä taloutta, verkkomarkkinoiden vapauttamista ja niin edelleen. Toisessa strategiassa korostettiin sen sijaan täystyöllisyyttä, sosiaalista yhdentymistä ja kaikkia koskevaa koulutusta.
Kaikki ryhmät saattoivat täten ajatella voittaneensa Lissabonissa, ja kaikki saattoivat kannattaa sen vuoksi päätöksiä. Nyt kuitenkin huomaamme yhä selvemmin kuilun näiden kahden tien välillä, sen välillä, jossa panostettiin eliittiin ja sen, jossa panostettiin tavallisiin ihmisiin, usein heikkoihin ryhmiin.
Mielestäni esittelijä Bullmann on todellakin tehnyt kaikkensa säilyttääkseen yhtenäisyyden ja yhteiskunnallis-taloudellisen kompromissilinjan. Voimme kuitenkin todeta, että tietyistä jäsenvaltioista ja tietyistä poliittisista ryhmistä on tullut entistä kärsimättömämpiä, ja ne haluavat luopua kompromissipolitiikasta.
Me GUE/NGL-ryhmän jäsenet olemme erittäin huolestuneita useista esitetyistä tarkistuksista. Jos ne hyväksytään huomenna, suurin osa ryhmästämme joutuu vastustamaan mietintöä lopullisessa äänestyksessä. Emme tee sitä mielellämme, mutta kaikella on rajansa. Ei voida tehdä aivan millaisia kompromisseja tahansa. Seuraamme sen vuoksi äänestystä tarkistus tarkistukselta, ennen kuin otamme kantaa asiaan.
Lopuksi haluan esittää vastalauseen, koska ehdokasvaltioiden tarpeita ja etuja ei ole juurikaan otettu huomioon Barcelonan huippukokousta edeltävässä keskustelussamme. Laajentumiseen on vain muutama vuosi, ja on jo syytä katsoa totuutta silmiin. On häpeällistä, että emme ole kiinnittäneet siihen selkeämpää ja parempaa huomiota tässä yhteydessä.

Crowley
Kun valmistelemme huippukokousta, joka on laajuudeltaan ja suuruudeltaan sekä tarjoamiltaan mahdollisuuksilta Barcelonan huippukokouksen tasoa, on tarpeen ottaa huomioon, mitä on tapahtunut aiemmin, ja pyrkiä ennakoimaan edes jossakin määrin, mitä on saavutettava tulevaisuudessa. Neuvoston, komission tai jopa parlamentin kaltaiset ryhmittymät ovat väärässä ajatellessaan, että jokaista uutta huippukokousta varten on kehitettävä uusia ajatuksia.
On monia asioita, joita on vielä tehtävä, ja monia painopistealueita, jotka vahvistettiin Lissabonissa, Tukholmassa tai Cardiffissa ja jotka on vielä saatettava päätökseen, saavutettava ja tavoitettava. Meidän pitäisi keskittyä parantamaan esittämiemme ehdotuksien laatua ja varmistaa, että ne vastaavat Euroopan kansojen pyyntöjä ja tarpeita, ja, mikä vielä tärkeämpää, meidän pitäisi varmistaa, että ehdotukset luovat taloudellisen vaurauden, vakauden ja kestävyyden tulevan kehityksen lujan perustan.
Taloudellinen kehitys ja kestävä kehitys eivät mielestäni ole ristiriidassa keskenään, enkä usko, että me emme kykene kehittämään hyökkäävää verotuspolitiikkaa, jonka avulla luodaan työpaikkoja ja varmistetaan, että liike-elämä ja teollisuus voivat toimia kilpailukykyisessä ympäristössä, jossa ne voivat menestyä ja kukoistaa - eikä tämä johda väistämättä haitallisiin seurauksiin sosiaaliturvan kannalta tai sen kannalta, että sijoitetaan sosiaalisiin palveluihin, kuten koulutukseen, terveydenhoitoon ja perusrakenteiden kehittämiseen. Vastustan toki kaikkia toimia tai ajatuksia, joissa on kyse pyrkimisestä kohti verotuspolitiikan yhdenmukaistamista tai yhteensovittamista Euroopan unionissa. Alue kuuluu yksinomaan jäsenvaltioiden hallituksien toimivaltuuksiin, ja on väärin ja on usein osoittautunut vääräksi ajatella, että korkea verotus tarkoittaa sitä, että sosiaaliturvaan voidaan käyttää enemmän varoja käyttääkseni aikaisempien aikakausien yksinkertaista rinnastusta.
Nykyisissä jäsenvaltioissa vallitsevat taloudelliset tosiasiat ovat kääntäneet ajatusmallin päälaelleen, samoin kuin muiden jäsenvaltioiden, kuten erityisesti oman maani, Irlannin, saavutukset; Irlannissa verotustason merkittävä alentaminen on vähentänyt työvoimakustannuksia ja tuloverotusta, ja sen avulla on varmistettu, että liike-elämä voi toimia ympäristössä, joka on työsuhteiden kannalta sopusoinnussa ja jossa suuri osa työntekijöiden tuloista päätyy heidän omiin taskuihinsa eikä verottajalle. Samalla on parannettu yhteiskuntamme haavoittuvimpien tahojen suojelua ja lisätty koulutukseen ja terveydenhoitoon sijoitettavien varojen määrää.
On olemassa uusi ja erilainen etenemistapa, joka voi onnistua ja toimia hallituksien ja koko Euroopan unionin olojen parantamiseksi, mutta kaikkein tärkeintä on, että näin voidaan parantaa ihmisten oloja. Kaikkein tärkeintä, mitä Lissabonin prosessista ja huippukokouksesta on voitu tuoda esiin, on sen takaaminen, että kaikilla on mahdollisuus saada koulutusta, opetusta ja tietoa. Jos emme anna ihmisille taitoja, joiden avulla he voivat hyötyä uusista olemassa olevista työllisyysmahdollisuuksista, kiellämme heiltä heidän todelliset inhimilliset ja kansalaisuuteen perustuvat oikeutensa osallistua täysimääräisesti yhteiskunnan toimintaan. Barcelonan huippukokouksessa on tuettava ja vahvistettava uudelleen sellaisen elinikäisen oppimisen ja tietoon perustuvan yhteiskunnan merkitystä, jossa kaikilla on mahdollisuus saada koulutusta. Se on kaikkein tärkein näkökulma.

Blokland
Eurooppa-neuvoston edellisissä kokouksissa on lausuttu kauniita sanoja kestävän ympäristöpolitiikan yhdistämisestä talous- ja sosiaalipolitiikkaan. Nämä kauniit sanat saavat valitettavasti vain vähän vastakaikua niissä suunnitelmissa, joita meille esitetään Espanjan puheenjohtajakaudella. Muchas palabras sin hechos (paljon puhetta ilman tekoja). Siksi pyydän neuvostoa ja komissiota suhtautumaan konkreettisissa poliittisissa suunnitelmissa vakavasti Göteborgin ympäristöä koskeviin sopimuksiin ja toteuttamaan ne.
Tämä ensinnäkin tarkoittaa, että on saatava aikaan yksiselitteinen indikaattoreiden järjestelmä. Tässä yhteydessä indikaattorien hyvä johdonmukaisuus on todella tärkeää kestävän ympäristöpolitiikan kehittämisen ja arvioinnin kannalta. Tämä on tietenkin yhdistettävä tapaan, jolla talous- ja sosiaalipolitiikan kehitystä mitataan. Toiseksi komission lupaaman kestävään kehitykseen kohdistuvien vaikutusten arvioimisen kehittämisen on saatava muotonsa lyhyellä aikavälillä.
Lisäksi haluan pyytää kiinnittämään huomiota energiamarkkinoiden vapauttamiseen. Energiamarkkinoiden avaaminen ei saa johtaa ei-toivottuun monopolien muodostumiseen. Kun taataan hyvin energiantoimitukset, viranomaisten on edelleen voitava puuttua asioihin toimitusten takaamiseksi. Kalifornian tilanteet voidaan välttää puuttumalla nyt vielä ajoissa komission suunnitelmiin.
Arvoisa puhemies, sanat eivät riitä, vaan tekojen on seurattava sanoja juuri silloin, kun on kysymys vastuullisesta roolista, joka meillä on Jumalan luomakunnan isäntinä.

Berthu
Arvoisa puhemies, komissio on vastikään esittänyt Barcelonan Eurooppa-neuvostoa varten ammatillista liikkuvuutta Euroopassa koskevan toimintasuunnitelman, joka vaikuttaa meistä monellakin tavalla kiistanalaiselta.
On totta, että jotkin ehdotukset ovat ilmeisen järkeviä, kuten elinikäinen oppiminen, sosiaaliturvajärjestelmien koordinoinnin parantaminen tai eläkeoikeuksien siirrettävyys. Mutta komissio esittää aloitteensa oudosta näkökulmasta. Ensinnäkin se väittää, että maantieteellinen liikkuvuus on Euroopassa viisi kertaa vähäisempää kuin Yhdysvalloissa, ikään kuin Euroopan valtioista haluttaisiin tehdä samanlaisia kuin Yhdysvaltojen osavaltiot. Sehän olisi vakava virhearvio. Todellinen tavoitteemme - jota suurin osa kansalaisistakin toivoo - on kunnioittaa kansallisvaltioita sekä niitä elinpiirejä, kulttuureja ja kieliä, joita kansallisvaltiot oikeutetusti haluavat vaalia. Älkäämme varkain kääntäkö painopisteitä päinvastaisiksi. Sehän merkitsisi todella totalitaarista asennetta. Lisäksi komissio on ujuttanut tähän toimintasuunnitelmaan yhteiseen maahanmuuttopolitiikkaan liittyviä aloitteita, joilla ei ole mitään tekemistä liikkuvuuden kanssa. Niissähän on kyse aivan eri asiasta. Jäsenvaltioita ei pitäisi tällä tavalla huijata hyväksymään sellaisia toimintalinjauksia, joista ne eivät edes ole tietoisia.

Bullmann
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, katson kollegoiden ymmärtävän minua edelleen, ja siksi aloitan sydämellisten tervehdysten jälkeen esitykseni. Hyvät kollegat, mikä on tähänastinen reaktiomme keskusteluun? Mikä on tähänastinen reaktiomme alhaisempiin kasvulukuihin? Mikä on vastauksemme jälleen kohoaviin työttömyyslukuihin? Mitä meidän olisi siis konkreettisesti odotettava Barcelonalta? Lissabonissa asetettiin kunnianhimoisia tavoitteita: haluamme olla kilpailukykyisin alue vuoteen 2010 mennessä, haluamme saada aikaan täystyöllisyyden, sosiaaliseen osallistumiseen perustuvan yhteiskunnan, joka uudistaa ja kehittää eurooppalaista sosiaalimallia. Onko meidän luovuttava näistä tavoitteista? Onko meidän tartuttava taas pieniin asioihin ja oltava tyytyväisiä nykytilaan? Jäsen Poettering neuvoi olemaan vaatimattomampi. Tuen häntä, vaatimattomuus on kunnioitettava inhimillinen hyve, mutta jäsen Poettering, meidän on päästävä yhteisymmärrykseen yhdestä asiasta: älkäämme sekoittako vaatimattomuutta toivottomuuteen!
Meillä ei ole pitkällä aikavälillä varaa elää jatkuvasti alikuormittaen taloudellista toimintakykyämme. Yhteen asiaan meillä ei varsinkaan ole varaa: jos muistelemme sitä innostusta, uutta odotuksen tunnetta, jolla Euroopan kansalaiset ottivat, kaikesta epäluuloisuudesta huolimatta, vastaan euron, meillä ei ole varaa pettää odotuksia nykyisessä tilanteessa. Siksi mietinnöllämme, jonka hyväksyimme yli kolmen neljäsosan enemmistöllä sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnassa että työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa, on selkeä käsikirjoitus. Tämän selkeän käsikirjoituksen mukaan tuemme ennakoivaa politiikkaa. Tämän selkeän käsikirjoituksen mukaan tuemme Lissabonin integroitua lähestymistapaa. Tämän selkeän käsikirjoituksen mukaan tuemme sitäkin, että otetaan käyttöön kaikki resurssit ja raivataan tieltä esteet, että tehdään kaikki, mitä voidaan, jotta palaisimme kasvukäyrälle.
Kiitän sydämellisesti niitä monia kollegoita, jotka osallistuivat työhön ja toivat lisärohkeutta tähän yritykseen: ennen kaikkea talous- ja raha-asioiden valiokunnan PPE-ryhmään kuuluvaa valmistelijaa, García-Margallo y Marfilia, ja molempien valiokuntien useita varjoesittelijöitä, ennen kaikkea Thomas Mannia sosiaalivaliokunnassa, jotka omistautuivat yhteiselle asiallemme.
Mitä me siis konkreettisesti odotamme Barcelonan Eurooppa-neuvostolta? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen vakuuttunut, että kevään Eurooppa-neuvosto ja sen valmistelu on saatettava erilleen byrokraattisista ympyröistä. Ei riitä, että sitä valmistelevat vain asiantuntijat ja että vain pienessä piirissä keskustellaan siitä, miten ja missä edistymme. Kerron teille syyn. Aina tulee olemaan yksittäisiä jäsenvaltioita, jotka estävät asioiden etenemisen kansallisista syistä, ja siitä muistutetaan tässäkin keskustelussa. Aina löytyy jäsenvaltioita, joissa on parhaillaan kansalliset vaalit ja joissa vaikuttaa sopivalta olla ottamatta seuraavaa askelta unionin vaikutuksen lisäämisessä. Siihen on lisättävä, että Euroopan parlamentissakin on kuulemma jo käynyt niin, että oppositiopuolueet ovat pyrkineet estämään eurooppalaista kehitystä kansallisen itsekkyyden vuoksi. Vetoan sen puolesta, että kaikki tällainen lopetettaisiin ja kävisimme yhdessä tarmokkaasti Eurooppa-hankkeen kimppuun, jotta se voisi edistyä.
Muistelkaamme Lissabonin Eurooppa-neuvoston tärkeintä sanomaa. Mikä oli Lissabonin Eurooppa-neuvoston tärkein asia? Lissabonissa muistutettiin aivan selkeästi, että strategian keskipisteenä ovat ihmiset, Euroopan kansalaiset. Kyse on siitä, että työntekijöille, yrittäjille, harjoittelijoille, opiskelijoille, kaikille niille, jotka haluavat osallistua Euroopan taloudelliseen ja sosiaaliseen elämään, tarjotaan tilaisuus tehdä parhaansa. Se on Lissabonin ydinstrategia, jota meidän on pyrittävä toteuttamaan. Kun hyväksymme sen, on suhteellisen yksinkertaista johtaa siitä yksittäisiä teemoja ja konkreettisia vaatimuksia. Työllisyysstrategiaa on parannettava huomattavasti, jotta kaikilla on tilaisuus päästä takaisin työelämään. Työmarkkinoista on tehtävä joustavat ja turvalliset, jotta työntekijät voivat täysin hyödyntää mahdollisuuksiaan. Meidän on noudatettava selkeää politiikkaa, jollaista olemmekin noudattaneet, erityisesti Euroopan pääasiallisina työllistäjinä toimivien pienten ja keskisuurten yritysten yhteydessä, jotta nekin voivat vapaasti ja uutta luovalla tavalla osallistua talouteen ja vahvistavat niin Eurooppaa. Tämän on oltava viestimme, ja tätä me odotamme Barcelonan Eurooppa-neuvostolta.

Karas
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, olen iloinen siitä, että mietintöä 11. syyskuuta 2001 tehtyjen iskujen taloudellisista vaikutuksista Euroopassa käsitellään Barcelonan Eurooppa-neuvoston ja Bullmannin mietinnön yhteydessä, koska syyskuun 11. päivän seuraukset liittyvät läheisesti tulevaan kehitykseen ja Lissabonin prosessin täytäntöönpanoon.
Vaikka monet ovat jo palanneet päiväjärjestykseen, 11. syyskuuta tehdyt iskut olivat länsimaille järkytys, koska näin suuria terroritekoja on tähän asti esiintynyt vain science fiction -kirjallisuudessa. Ne sattuivat, ja tämä on meidän kannaltamme erittäin tärkeää, maailmantalouden erittäin vaikeassa vaiheessa, jolle oli tunnusomaista kasvun selvä hidastuminen useimmissa teollisuusmaissa. Tästä syystä haluaisinkin varoittaa siitä, etteivät jäsenvaltiot ja yritykset pitäisi syyskuun 11. päivän tapahtumia ainoana syynä suhdanteiden heikkenemiseen ja kätkisi omia taloudellisia ja poliittisia laiminlyöntejään sen taakse. Syyskuun 11. päivä lisäsi taloudellisia ongelmiamme huomattavasti. Meidän on erotettava tarkasti ne ongelmat, jotka olivat olemassa jo ennen syyskuun 11. päivää ja joita attentaatit edelleen kärjistivät, ja ne ongelmat, jotka edellisistä poiketen syntyivät vasta attentaattien seurauksena. Nyt vaikuttaa kuitenkin usein siltä kuin terrori-iskujen kielteiset vaikutukset Euroopan talouteen jäisivät luojan kiitos vähäisiksi, ja kuten EKP:n pääjohtaja Duisenberg muutama päivä sitten totesi, monien alojen ongelmat ovat jo täysin kadonneet.
Tavallista enemmän kärsineitä aloja oli ja on vakuutusala, oli ja on edelleen hieman lievemmin matkailuala, ennen kaikkea kongressimatkailu ja kannustematkat. Sisämarkkinoiden suhdanteiden paraneminen matkailualalla lievensi onneksi monien vaikeuksia. Erityisesti kärsivät suurteollisuuden vakuutukset sekä lentoyhtiöt ja lentoasemat. Euroopan parlamentin mietinnössä nämä alat erotetaan selkeästi toisistaan.
Olemme iloisia, ja sekin on mainittava nyt, että Euroopan keskuspankin ja Yhdysvaltain keskuspankin Fedin, Greenspanin ja Duisenbergin, välinen yhteistyö on toiminut. Euro on säilyttänyt arvonsa tässä vaikeassa vaiheessa, eikä tämä selvä yhtäkkinen luottamuksen heikkeneminen johtanut maailmantalouden kriisiin eikä valuuttakriisiin Euroopassa. Samanaikaisesti olemme kuitenkin nähneet, että olemme edelleen liian riippuvaisia Yhdysvaltain taloudesta, etteivät sisämarkkinamme ja niiden suhdanteet ole vielä riittävän riippumattomia maailmantalouden kehityksestä. Siinä meidän on aloitettava itsestämme. Siksi vaadimme Barcelonan Eurooppa-neuvostolta uutta kasvu- ja innovaatioaloitetta, jotta oikeutettu suhdanneoptimismi synnyttäisi kasvua, investointeja ja työllisyyttä. Meidän on tutkittava tarkasti, missä sisämarkkinoilla on vielä esteitä. Missä direktiivejä ei ole vielä pantu täytäntöön? Missä erilaiset toimivaltatilanteet estävät yhteisten tavoitteiden, kuten rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman, Lissabonin prosessin tai jonkin muun, täytäntöönpanon? Meidän on tehtävä kaikkemme yritysten perustamisen ja pienten ja keskisuurten yritysten talousrakenteen tukemiseksi. Siksi ryhmäni teki Bullmannin mietintöönkin yhden tarkistusehdotuksen, jossa vaaditaan, että komissio ja jäsenvaltiot huolehtivat siitä, että eurooppalaisten yritysten rakenteelliset tuntomerkit otetaan huomioon ja pieniä ja keskisuuria yrityksiä autetaan, kun omia varoja koskevaa uutta Baselin sopimusta muutetaan ja luodaan omien varojen riittävyyttä koskeva uusi EU:n lainsäädäntökehys, ja että ne luovat edellytykset sille, että varsinainen prosessi, jota Baselissa edistetään, ei johda kielteisiin seurauksiin vaan taloudelliseen tukeen.
Tarkoitan myös sitä, että meidän on käytettävä aloiteoikeuttamme enemmän, jotta poistaisimme sisämarkkinoiden esteitä, itsenäistyisimme ja hyödyntäisimme tavoitteidemme mukaisesti täysin taloudellista voimaa, joka Euroopalla on. Jos niin tapahtuu, jos otamme opiksi syyskuun 11. päivän tapahtumista ja olemme vakavissamme, voimme entistä paremmin käyttää hyväksi uudenlaisen maailman meille tarjoamia tilaisuuksia ja rooliamme, joka seuraa noudattamastamme ekososiaaliseen markkinatalouteen nojaavasta järjestysperiaatteesta, ja kenties jopa antaa sille lisää vauhtia.

Jackson
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu rönsyilee hyvin moneen suuntaan riippuen siitä, mihin valiokuntiin jäsenet kuuluvat. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäsenenä haluan keskittyä tarkastelemaan ympäristöasioita Barcelonan yhteydessä.
Ensinnäkin on korostettava, miten tärkeänä ympäristöasioiden valiokunta ja toivottavasti myös Euroopan parlamentti pitävät ympäristöllisen ulottuvuuden sisällyttämistä Lissabonin prosessiin, jonka puitteissa arvioidaan vuosittain taloudellista kasvua ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Olimme ympäristöasioiden valiokunnassa todella hämmästyneitä kuullessamme, että kestävän kehityksen ympäristöpilaria ei pidetäkään yhtä tärkeänä kuin sosiaalista ja taloudellista pilaria.
Haluaisin tässä yhteydessä kiittää omasta puolestani ja kollegojeni puolesta Euroopan ympäristökeskusta työstä, jota se on tehnyt, kun on kyse ympäristöön liittyvistä indikaattoreista. Ympäristökeskuksen johtaja Beltrán jää pian eläkkeelle, ja olemme hyvin kiitollisia hänen tekemästään työstä.
On myös tärkeää, että näitä indikaattoreita ei jätetä leijumaan ilmaan samalla, kun onnittelemme itseämme siitä, että olemme kehittäneet ne. Ympäristöasioiden valiokunnan mielestä on hyvin tärkeää yhdistää indikaattoreiden luominen selviin tavoitteisiin ja aikatauluihin, joiden puitteissa komission ja parlamentin on toimittava.
Haluaisin huomauttaa täällä oleville kollegoilleni, että meidän pitäisi todella kiinnittää parlamentissa enemmän huomiota kestävään kehitykseen. Meidän pitäisi esimerkiksi järjestää vuotuinen keskustelu, jossa arvioitaisiin vuosittaista edistymistä kaikkien valiokuntiemme edustamilla alueilla. On olennaisen tärkeää huolehtia edelleen siitä, että ympäristönäkökohdat otetaan huomioon muissa politiikoissa. Ympäristöasioista vastaava komission jäsen Wallström on aina pitänyt tätä tärkeänä seikkana. Hänellä on edessään valtavan raskas kamppailu.
Yksi politiikan alue, joka kuvastaa hyvin epätoivoista tarvetta ottaa ympäristönäkökohdat huomioon, on kalastuspolitiikka. Edustan Lounais-Englannissa sijaitsevaa aluetta. Siellä sijaitsee muutama kalasatama, ja me joudumme parhaillaan kohtaamaan kohtalokkaan laiminlyönnin seuraukset, kun ympäristönäkökohtia ei ole otettu huomioon yhteistä kalastuspolitiikkaa harjoitettaessa. Kalakantamme ovat ehtyneet. Kalastajillamme ei ole mitään kalastettavaa. Kuolleita delfiinejä ajautuu Bretagnen ja Cornwallin rannoille, koska ne jäävät teollista kalastusta harjoittavien troolareiden pyydyksiin keskellä kanaalia, ja sitten delfiinit jätetään kuolemaan. Tämä on hyvä esimerkki kestämättömästä kehityksestä, ja parlamentin pitäisi puuttua asiaan ja tehdä sille jotakin.
Kestävästä kehityksestä tulee hyvin tärkeä asia laajentumisen yhteydessä. On todennäköistä, että Itä- ja Keski-Euroopan ehdokasvaltiot haluavat päästä mahdollisimman pian meidän tasollemme - taivas heitä auttakoon. Se tarkoittaa sitä, että he haluavat lisää teitä, autoja, että he saavat lisää liikenteestä johtuvia päästöjä ja niin edelleen. Ympäristövahinkojen määrä kasvaa todennäköisesti, ja meidän on löydettävä keino, jonka avulla voimme varmistaa, että - suhtautumatta asiaan kulttuuri-imperialistisesti - Itä- ja Keski-Euroopan maiden nopea taloudellinen kehitys ei vahingoita uusien jäsenvaltioiden luontoa eikä etenkään niiden luonnonympäristöä.
Riossa ja Rion huippukokouksessa kuullaan todellinen sanojen ryöppy. Nähtäväksi jää, merkitseekö Rio mitään ja saavutetaanko siellä konkreettisia tuloksia. On sääli, että komissio on laatinut asiakirjansa niin myöhään, että emme voi tässä vaiheessa ilmaista yhteistä kantaamme Barcelonan yhteydessä. Rioa varten laaditussa asiakirjassa on joitakin todella hyviä huomioita, erityisesti se, että siinä korostetaan ympäristöllisesti ja sosiaalisesti kestävän kaupankäynnin kannustamista. Erästä asiaa haluan korostaa ympäristöasioiden valiokunnan kannalta, sitä, että Euroopan unionin on koottava itsensä, kun on kyse kolmannen maailman maista peräisin olevista geneettisesti muunnetuista tuotteista.
Etelä-Afrikasta kuului joulukuussa uutisia, joiden mukaan maassa on lisätty huomattavasti geneettisesti muunnettujen tuotteiden viljelyalaa. Millaisen viestin voimme lähettää tällaiseen maahan? Sanommeko, että mitä enemmän tuotatte tällaisia tuotteita, sitä vähemmän voitte tuoda niitä maihimme? Onko kyse kestävästä viestistä, kun he haluavat vain hankkia elantonsa?
Sanon lopuksi sanan Espanjan pelätystä vesihuoltosuunnitelmasta, jota käsitellään Euroopan parlamentissa aina vain useammin. Ei ole hyvä ajatus tuomita jotakin jäsenvaltiota siksi, että sen demokraattisesti valittu hallitus on ryhtynyt toimiin hyvässä uskossa. Tässä tapauksessa Espanjan hallitus on esittänyt suunnitelmaan liittyvän ympäristöarvion, jota komissio parhaillaan tarkastelee. Meidän ei pidä tässä vaiheessa ryhtyä tuomitsemaan Espanjaa.
Espanjan vesihuoltosuunnitelmasta tulee hyvin vaikea pala Ison-Britannian Labour-puolueeseen kuuluville Euroopan parlamentin jäsenille, joiden on päätettävä, miten he aikovat äänestää. Tälläkin hetkellä Tony Blair pyrkii epätoivoisesti kohtelemaan pääministeri Aznaria liittolaisenaan, joten Ison-Britannian Labour-puolueen jäsenet joutuvat valitsemaan joko sen välillä, että he tukevat pääministeriään, tai sen välillä, että he vastustavat tarkistuksen esittänyttä jäsen Roth-Behrendtiä. Heidän asemansa ei ole kadehdittava, enkä tunne kateutta heitä kohtaan.

García-Margallo y Marfil
, talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija. (ES) Arvoisa puhemies, koska on hyvätapaista olla kiitollinen, haluan aloittaa puheenvuoroni sanomalla jäsen Bullmannille, että äärikeskustalaisena olen äärimmäisen tyytyväinen päästyäni hänen kanssaan sopimukseen ja kompromissiin.
Toiseksi haluan esittää sekä työllisyysvaliokunnan että talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta neuvostolle yleisluonteisen pyynnön, että se ottaisi Euroopan parlamentin huomioon sekä silloin, kun Barcelonassa määritellään strategioita, että silloin, kun on kyse niiden seurannasta. Kuten Pablo Neruda sanoi, tehtävämme on kuin isänmaani vanha viini, jota ei valmista yksi mies vaan useat, ja johon ei riitä yksi köynnös, vaan niitä tarvitaan monta.
Kolmas viesti: täällä esitetyt asiat, joista on oltu yksimielisiä. Olen neuvoston puheenjohtajan kanssa samaa mieltä siitä, että hintojen vakauden ja tiukan budjettikurin periaatteet on ehdottomasti säilytettävä vahingoittumattomina ja koskemattomina niin suurissa kuin pienissäkin valtioissa. Me parlamentissa tiedämme hyvin, millainen on rahapoliittisen ilottelun tai talousarvion niukkuuden lopputulos: sama kuin viinin ja laulun täyteisillä päivillä. Niistä seuraa vain päänsärkyä seuraavana aamuna.
Toimivallan laajentamista koskevien rakennemuutosten osalta tällä suunnalla on oltu hieman vaiteliaita ja varauksellisia. Tässä asiassa, eli strategisten alojen kuten liikenteen, sähköenergian, kaasun, tietoliikenteen tai rahoituspalvelujen vapauttamisessa, ei pidä perääntyä edes vauhdin ottamiseksi, niin kuin Kuubassa on tapana sanoa.
Neljänneksi olen myös muiden puhujien kanssa samaa mieltä siitä, että kehityksen strategisia tekijöitä, elinikäistä oppimista ja pienyritysten tukemista, on pidettävä merkittävinä.
Lopuksi haluan sanoa jäsen Jacksonille yhden ainoan asian. Toisin kuin tarkistuksessa sanotaan, kansallinen vesihuoltosuunnitelma ei ole esimerkki kestämättömästä kehityksestä. Se on täydellinen esimerkki kestävästä kehityksestä, koska kyse on veden viemisestä sieltä, missä sitä on yllin kyllin, sinne, missä välistä rukoilemme pyhimyksiltä sadetta ja välistä kuljemme veneellä myrskyn jälkeen. Kuten jäsen Jackson oikeaan osuen täsmensi, kyseessä on legitiimin parlamentin laajan keskustelun yhteydessä tekemä parlamentaarinen päätös, joka on saanut kaikkien autonomisten alueiden edustajista, myös sosialisteista, koostuvan kansallisen vesihuoltoneuvoston (Consejo Nacional de Agua) lähes yksimielisen tuen.
Joku on myynyt parlamentille väärän rahan. Pyydän teitä pyytämään vastuuntuntoa ja tuon rahan vaihtamista hyvään ja oikeaan rahaan, jollainen on jo käytössämme Euroopan unionissa.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, aluksi totean mielenkiintoisen kehityksen parlamentissa. Jatkuvasti mielestäni syystä arvostellaan sitä, että emme käy kunnollisia keskusteluja. Viimeisimpinä osoituksena meillä on nyt siis Barcelona, syyskuun 11. päivä ja vesi. Uskallan epäillä, syntyykö siitä kunnollista keskustelua. Aiheenani, kuten lausunnonkin aiheena , ovat kuitenkin 11. syyskuuta tehtyjen iskujen vaikutukset. Esitän kollega Karasin mielestäni aivan perustellusti esittämien väittämien täydennykseksi muutaman tärkeän perusväittämän: tapahtumaa ei pidä yliarvioida, mutta iskujen voimakkuuden vuoksi koimme, että olemme haavoittuvia, ja syyskuun 11. päivän ensimmäinen seuraus oli ja on se, että politiikasta on taas tullut liikkeellepaneva voima. Pidämmepä siitä tai emme tärkeimmät yritysjohtajatkin myöntävät sen nyt, mutta meidänkin on oltava rehellisiä: politiikka on epäonnistunut varsinkin Euroopan tasolla!
Toiseksi, syyskuun 11. päivä teki entistä selvemmäksi, että ihmiskunnan historian suurin varallisuuden jako on rauhan aikana vaaraksi maailmanrauhalle ja riistää markkinoilta voitontoiveita erittäin laajasti, mikä johtaa siihen, että politiikan epäonnistuminen ja uusi tilanne, jossa me nyt olemme, vaatii yrityksiltä erittäin paljon. Niillehän 11. syyskuuta olisi mahdollisuus, jos ne ryhtyisivät uskottavasti tekemään sitä, missä ainakaan maailmanlaajuinen politiikka ei ole onnistunut, nimittäin edustamaan ihmisoikeuksia ilman jossittelua.
Me huomaamme, että kaikki markkina-alueet muuttuvat, ja monet kasvavat, syyskuun 11. päivästä huolimatta mutta sen tapahtumien edelleen täsmentäminä. Ajattelen terrorismin vastaista taistelua, sitä, mitä me aiomme tehdä avaruudelle, ja liikkuvuutta. Jos kumpikaan ei tuota toivottua tulosta, nimittäin ei politiikka eivätkä yritykset, kuluttajalla on valintojensa tuoma valta, ja hän haluaa nyt ekologisten yritysten lisäksi myös sosiaalisesti vastuullisesti toimivia yrityksiä. Siksi olen erittäin iloinen, että ne asiat, mitkä saimme läpi teollisuusvaliokunnassa, löytyvät nyt lopullisesta mietinnöstäkin, nimittäin se, että kuluttajien on ilmaistava sosiaalista tietoisuutta tavaroita ostaessaan. Varsinainen päätelmä kuitenkin puuttuu. Teollisuusvaliokunnassa se meni vielä läpi. Olen pahoillani, että se ei päässyt lopulliseen mietintöön. Tarvitsemme maailmanlaajuisen Marshall-suunnitelman. Ilman sitä olemme tehneet näistä tapahtumista väärät päätelmät eikä Barcelonan Eurooppa-neuvostokaan onnistu.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, kevään 2002 Eurooppa-neuvostoon liittyvässä mietinnössä molemmat valiokunnat, työllisyys- ja sosiaalivaliokunta ja talous- ja raha-asioiden valiokunta, ovat pyrkineet löytämään uusia polkuja. Monilla aloilla se on onnistunut. Onnittelen PPE-DE-ryhmän puolesta Udo Bullmannia hänen työstään samoin kuin hänen keskustelu- ja kompromissikyvystään. Mitä on otettava Barcelonan Eurooppa-neuvoston esityslistalle? Ensinnäkin, koulutusjärjestelmien uudistaminen. Pisa-tutkimus aiheutti esimerkiksi Saksassa tervehdyttävän sokin. Peruskoulutus ja koulutus ovat lopultakin poliittisesti etusijalla. Koululaisilta on vaadittava entistä enemmän, ja sitten heidät voidaan siirtää seuraavalle luokalle. Monipuolinen peruskoulutus mahdollisimman aikaisin, erikoistuminen mahdollisimman myöhään. Koululaiset pääsevät Euroopan avoimille työmarkkinoille esteettömästi vasta saatuaan laajat tiedot kielissäkin.
Toiseksi työllisyysjärjestelmien uudistaminen. EU:ssa on 13,6 miljoonaa työtöntä, tilanne, jota ei saada katoamaan sillä, että kaunistellaan työmarkkinatilastoja. Työttömyyden hallinnoinnin sijasta on lisättävä selvästi työkykyisyyttä ammattikoulutustoimilla, markkinalähtöisellä jatkokoulutuksella ja Internet-liittymillä. Helpot kokonaisratkaisut, esimerkiksi Euroopan laajuinen työajan lyhennys, eivät ole niin tärkeitä. Tarvitsemme älykkäitä, täsmällisiä ratkaisuja, esimerkiksi työajan joustavuuden lisäämistä sovitettuna eri aloille ja alueille.
Kolmanneksi, työmarkkinapoliittista yhteistyötä on uudistettava. Sosiaalisen vuoropuhelun on jatkuttava, nimenomaan vaikeina aikoina. Eurooppalainen sosiaalimalli on edistänyt huomattavasti yhteiskuntarauhan säilyttämistä ja Euroopan tuottavuuden lisäämistä. Se ei ole jäykkä vaan joustava malli, ja siksi sitä kannattaa kehittää.
Neljänneksi, sen sääntelymalli. Työntekijät ovat erittäin kiinnostuneita pienistä ja keskisuurista yrityksistä ja käsityöammateista. Ne ovat EU:n kaikkien kansantalouksien selkäranka. Ne turvaavat 70 prosenttia työpaikoista ja 75 prosenttia koulutuspaikoista. Niiden perustamista ja innovaatiokykyä on tuettava. Niissä koulutetaan jatkuvasti työntekijöitä, jolloin heidän kokemuksensa lisääntyy huomattavasti. Tämänkaltaisia piirteitä ei saa kuitenkaan nakertaa vero- ja maksurasituksella ja sillä, että pk-yrityksien toimintaa säädellään liikaa.
Viidenneksi, valtiontalouksien tasapainottaminen. Ryhmämme pitää kiinni siitä, että kaikki euromaat noudattavat poikkeuksetta vakaus- ja kasvusopimuksen velvoitteita. Laskusuhdanteitakaan ei saa käyttää syynä niistä poikkeamiseen. Esimerkiksi Saksassa pelkkä moitekirjeellä uhkaaminen johti siihen, että viimeinkin on nähtävissä edes enteitä johdonmukaisesta säästökuurista. Kaikkia valtion menoja, samoin kuin tukia, on punnittava, ja se pätee muihinkin maihin kuin Saksaan. Luotan vakaasti puheenjohtajavaltio Espanjaan. Se tietää eurooppalaisen sosiaalimallin arvon ja sen, kuinka tärkeää on jatkuva talouskasvu. Panostakaamme kevään Eurooppa-neuvostossa Barcelonassa sen motivointikykyyn!

Goebbels
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, elämme vaarallisessa maailmassa, vaikka ulkopuolelta katsottuna Euroopan unioni saattaakin vaikuttaa todelliselta rauhansatamalta. Mikään ei kuitenkaan ole täydellistä edes Euroopassa. Meidän on nykyaikaistettava taloudellisia ja sosiaalisia rakenteitamme ja valmistauduttava maailmanlaajuistumisen haasteisiin, jotta voisimme myös tarttua sen tuomiin tilaisuuksiin. Tässä prosessissa sosialistit haluavat puolustaa eurooppalaista yhteiskuntamallia. Sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja sosiaalista integroitumista on pidettävä pysyvinä tavoitteina. Tämä ei suinkaan ole työmarkkinauudistusten esteenä. Mutta jos joustavuus ja liikkuvuus ovat yleislääkkeitä, joilla täystyöllisyys voidaan turvata, niin miten sitten selitämme työttömyyden viimeaikaisen kasvun Yhdysvalloissa? Piilaakson, uuden talouden kehdon, työttömyysaste on nykyisin 6 prosenttia. Piilaakson työntekijät, jotka yleensä ovat erittäin hyvin koulutettuja, eivät ole siirtyneet muualle. Lähtöpassit ovat saaneet ne 500 000 ammattilaista, jotka eivät ole yhdysvaltalaisia ja joille oli erillisasetuksella myönnetty tilapäinen työlupa. Kun vertailemme työmarkkinoita toisiinsa, emme myöskään saa unohtaa, että kaksi miljoonaa yhdysvaltalaista istuu vankiloissa, kun Saksassa vastaava luku on 80 000 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa 60 000. Yhdysvaltalainen malli ei aina ole suositeltavin. Johtopäätös: hyväksymme sosiaaliset uudistukset, emme hyväksy sosiaalitulojen polkemista.
Lissabonin jälkeen Barcelonan Eurooppa-neuvostolta odotetaan talousuudistusten nopeuttamista. Me sosialistit haluamme toki todelliset sisämarkkinat. Markkinoiden vapauttaminen ei kuitenkaan tarkoita sääntelyn purkamista. Markkinoiden vapauttaminen vaatii entistä parempia pelisääntöjä ja sitä, että niiden noudattamista todella valvotaan, kuten Enronin tapauksen olisi pitänyt meille opettaa. Vaikka Eurooppa nykyaikaistaa talouttaan, sen on edelleen tarjottava tehokkaita julkisia palveluja kansalaisille, etenkin köyhimmille heistä. Nyt kun Yhdysvalloissa on jälleen havahduttu näkemään julkisten palvelujen edut, ei Euroopankaan pitäisi torpedoida omiaan. Me sosialistit kannatamme makrotaloudellista vakautta. Vakaussopimusta ei kuitenkaan pitäisi soveltaa kaavamaisesti, vaan siinä olisi otettava huomioon maailmantalouden näkymät. Hyväksymme budjettikurinkin, mutta tarvitaan myös joustavuutta silloin, kun maailmantalouden tilanne sitä vaatii. Yhdysvaltalaisethan ovat nykyisin osoittautuneet kovin pragmaattisiksi budjetti- ja veropolitiikassaan. Hyväksymme toki maailmanlaajuistumisenkin, mutta emme ilman monenvälisissä neuvotteluissa määriteltyjä ja hyväksyttyjä sääntöjä. Emme hyväksy maailmanlaajuistumista ilman solidaarisuutta etenkin kehitysmaita kohtaan. Syyskuun 11 päivän tapahtumat olivat nimittäin julma muistutus siitä, että teollisuusmaat voivat elää rauhassa vain, jos ne auttavat ratkaisemaan niitä konflikteja, jotka eri puolilla maailmaa antavat uskonkiihkoilijoille aiheen uskotella työttömälle nuorisolle, että se elää maailmassa, jolla ei ole mitään tulevaisuutta. Arvoisa puhemies, meidän on näytettävä, että yhteinen tulevaisuus on mahdollinen.

Jensen
Arvoisa puhemies, tulevaa huippukokousta koskevan parlamentin kannanoton muotoileminen ei ole ollut helppo tehtävä. Esittelijä Bullmann on tehnyt parhaansa, ja kiitän häntä siitä. Ryhmäni suhtautuu kuitenkin epäröiden niihin mietinnön yksittäisiin kohtiin, joita käsityksemme mukaan leimaa vapauttamista koskeva pelko. Näkemyksemme mukaan vapaan markkinatalouden ja hyvien sosiaaliehtojen välillä ei ole minkäänlaista ristiriitaa, päinvastoin. Kokemukset osoittavat, että vapaasta kilpailusta on useimmissa tapauksissa hyötyä meille kaikille kuluttajille, sillä se laskee hintoja ja parantaa laatua.
Barcelonan huippukokouksessa valtioiden päämiehet ottavat kantaa hyvin kunnianhimoiseen toimintasuunnitelmaan, joka koskee taitojen ja liikkuvuuden edistämistä EU:ssa seuraavien viiden vuoden aikana. Tämä suunnitelma on mielestäni oikein hyvä aloite. EU:n tasolla on tehtävä päätöksiä, jotta voimme helpottaa niiden ihmisten elämää, jotka haluavat etsiä uusia haasteita työskentelemällä tai opiskelemalla jossakin muussa EU:n maassa, heidän sosiaaliturvaan liittyvät oikeutensa on varmistettava, mutta on myös useita aloitteita, jotka jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön koulutuksen vahvistamiseksi. Tämä toteutetaan avoimen koordinointimenetelmän avulla, ja mielestäni on hyvä ajatus, että tässä asiassa sovelletaan avointa koordinointimenetelmää. Mielestäni on kuitenkin tärkeää, että asiasta käydään avointa keskustelua ennen soveltamista ja että mukaan otetaan kaikki asianosaiset osapuolet, koska ilman tällaista avointa keskustelua avoin koordinointimenetelmä kärsii demokratiavajeesta. Meidän on mielestäni myös huolehdittava siitä, että avoimen koordinointimenetelmän käyttö ei kärsi inflaatiota ja että emme aseta yhteisiä eurooppalaisia tavoitteita ja kiintiöitä kaikille asioille maan ja taivaan välillä. Se johtaisi siihen, että tuhoaisimme hyvän ajatuksen, emmekä kuitenkaan kannata avoimen koordinointimenetelmän soveltamista lastenhoitoon.

Mayol i Raynal
Arvoisa puhemies, katalonialaisena olen iloinen siitä, että Barcelonasta tulee kahdeksi päiväksi Euroopan pääkaupunki. Pelkään kuitenkin maanmiesteni pettyvän suurissa odotuksissaan unionia kohtaan. Valtion- ja hallitusten päämiesten tulisi selvittää, mihin asti Lissabonissa esitetyn haasteen toteuttamisessa on päästy. Mutta Katalonia odottaa Euroopalta paljon muutakin kuin tällaisen hieman lapsellisen haasteen heittämistä. Ensinnäkin se odottaa, että unioni tunnustaa sen sellaisena kuin se on, nimittäin merkittävänä kansakuntana. Se odottaa niin ikään, että unioni tunnustaa yhteisön viralliseksi kieleksi ja parlamentin työkieleksi Katalonian vuosituhansia vanhan kielen, jota puhuu lähes kahdeksan miljoonaa ihmistä. Se odottaa myös voivansa viimeinkin osallistua itsenäisenä kansakuntana täysimittaisesti Euroopan eri elinten toimintaan. Se toivoo poliittista Eurooppaa, jossa yrittäjyyden kannustaminen ei merkitse niiden ihmisten lannistamista, jotka isoavat ja janoavat oikeutta. Se toivoo Eurooppaa, jossa markkinoiden vapauttaminen ei tarkoita julkisten palvelujen purkamista. Se toivoo Eurooppaa, joka on huolissaan kestävästä kehityksestä ja joka sen vuoksi ei voi hyväksyä Katalonian kansallista vesihuoltosuunnitelmaa kaikista niistä paineista huolimatta, joita meihin tällä hetkellä kohdistetaan tämän suunnitelman läpiviemiseksi. Katalonia toivoo Eurooppaa, joka suhtautuu veljellisesti maahanmuuttajiin ja solidaarisesti kansoihin, jotka taistelevat kolonialismin uusia muotoja vastaan. Katalonia tarvitsee toki Eurooppaa, mutta myös Eurooppa tarvitsee Kataloniaa. "Sensy", katalonialainen terve maalaisjärki, tekisi ihmeitä neuvostolle ja komissiolle. Maanmieheni tulevat muutaman päivän päästä kertomaan odotuksistaan, ja he tekevät sen varmasti paljon ponnekkaammin ja paremmin kuin minä olen tässä pystynyt tekemään. Toivottavasti heitä myös kuullaan.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, komission asiakirjassa huomiota herättää yhtäältä sen seikan myöntäminen, että Lissabonin strategian taustalla oli kolmen prosentin talouskasvu, mikä ei toteutunut vuosina 2000 - 2001 tuolloin tapahtuneen talouden taantuman johdosta, ja toisaalta se, että asiakirjassa pidetään kiinni kahdesta perustavoitteesta, joihin viitataan myös Bulmannin mietinnössä: on täytettävä vakaussopimuksen tavoitteet, etenkin "nollavajeen"strategia vuonna 2004, ja nopeutettava jälkeenjääneitä menettelyjä. Ja vaikka asiakirjassa myönnetäänkin, että vallitsevan köyhyyden ja epätasaisen tulonjakautuman tasot ovat huolestuttavia, siinä esitetyillä ehdotuksilla halutaan yhä enemmän painostaa vapauttamaan julkisia markkinoita, perustamaan riskipääoman yhteismarkkinat vuonna 2003 ja rahoituspalvelujen yhteismarkkinat vuonna 2005, avaamaan sähkömarkkinat kilpailulle vuonna 2003 ja kaasumarkkinat vuonna 2004, edistämään toista liberalisointipakettia rautatiealalla ja panostamaan työmarkkinoiden uudistamiseen.
Vaikka sosiaalialalle esitetäänkin panostettavaksi muutamia myönteisiä toimenpiteitä kuten köyhyyden puolittaminen vuoteen 2010 mennessä ja sosiaalisen osallisuuden mittareiden hyväksyminen, totuus on, että kun yksityistämisiä nopeutetaan, työmarkkinoita pyritään tekemään joustavammiksi ja halutaan sinnikkäästi soveltaa vakaussopimuksen jäykkiä perusteita ottamatta huomioon jäsenvaltioiden eroavuuksia ja eräiden jäsenvaltioiden vakavia sosiaalisia ongelmia, tämä johtaa yhä suurempaan köyhyyteen ja työttömyyteen.
Se luottamus, jota suuret työnantajat tuntevat tätä Barcelonan huippukokousta kohtaan, on oireellista. Sen vuoksi vastustamme lujasti tätä komission asiakirjaa. Bullmannin mietinnöstä sanon seuraavaa: vaikka siinä ensimmäisessä käsittelyssä oli vielä jonkinlainen tasapaino, sen ansiot vähenivät myöhemmin ja lähenivät aika lailla komission kantoja, minkä takia vastustamme myös sitä.

Krarup
Arvoisa puhemies, kotimaani Tanskan porvarillinen hallitus on tänään palkannut kansainvälisesti tunnustetun huijarin, herra Lomborgin, johtamaan hallituksen niin kutsuttua ympäristöarvioinnin instituuttia, ja se on siten ottanut suuren askeleen kohti koko kestävän kehityksen lopettamista. EU:n neuvoston puheenjohtajisto selviää yhteiskunnan ja maailman konflikteista tyylikkäästi, kun se ryhtyy sanallisiin toimiin, käyttää kaunistelevia ilmauksia ja salailua, mutta tulos on lähes sama. On väitetty, että esimerkiksi integroituja liikennejärjestelmiä koskevasta ohjelmasta olisi hyötyä ympäristölle, mutta pelkästään EU:n moottoritieverkoston laajentaminen kymmenen vuotta sitten tapahtuneen Maastrichtin sopimuksen hyväksymisen jälkeen on lisännyt liikenteen hiilidioksidipäästöjen määrää 15 prosentilla, eikä sillä ole mitään tekemistä kokonaispäästöjen määrän pienentämistä koskevien poliittisten päätösten kanssa. Mikään ohjelmissa ei viittaa radikaaleihin muutoksiin. Huippukokouksen esityslista edustaa kaikkea muuta kuin kestävää kehitystä, eikä kyse ole vain ympäristönäkökulmasta. Mitä merkitystä tämän maailman taloudellisella ja sosiaalisella kestävyydellä oikeastaan olisikaan. Barcelonan huippukokouksen tärkeimpänä asianahan on vakiinnuttaa ja laajentaa EU:n maiden osuutta taloudellisessa maailmanherruudessa. Emme uhraa pelkästään ympäristöä, vaan kyse on myös maailman suuresta väestöllisestä enemmistöstä. EU:n toteuttaman kapitalismin ja EU:n poliittisen ja sotilaallisen sorron yhteys on pelottavan selkeä - paitsi EU:n eliitin mielestä.

Moreira Da Silva
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, valitettavasti kestävä kehitys on edelleen enemmän tavoiteltava asia kuin täydentämistä tarvitsevaa todellisuutta. Kymmenenkin vuoden päästä Rio de Janeiron huippukokouksen jälkeen kestämätöntä kehitystä osoittavat merkit yhä vain kärjistyvät ja maailmanlaajuinen vastauksemme tilanteen asettamaan haasteeseen on riittämätön. Tässä asiayhteydessä oli hyvin tärkeää, että Göteborgin Eurooppa-neuvostossa hyväksyttiin kestävän kehityksen eurooppalainen strategia ja lisättiin ympäristöä koskeva ulottuvuus Lissabonin prosessiin. Tämä päätös sekä Kioton pöytäkirjan lunastamiseksi tehty työ tekivät selväksi, että Euroopan unioni on johtaja ympäristöasioissa.
Minusta on oleellista, että Barcelonan Eurooppa-neuvostossa saavutetaan kolme tavoitetta. Ensinnäkin sen on suuntauduttava toimintaan, asetettava itselleen välitavoitteita, aikatauluja ja täsmällisiä toimintatapoja kestämättömän kehityksen korjaamiseksi Euroopan unionissa. Toiseksi sen on osoitettava, koska ja kuinka on ryhdyttävä toteuttamaan Euroopan unionin yhteisten politiikkojen saattamista ympäristöystävälliseksi. Kolmanneksi siinä on hyväksyttävä aika kunnianhimoinen joukko ympäristömittareita, jotka toimivat vuosittaisen arvioinnin viitetietoina.
Lopuksi sananen tarkistuksesta 10, jossa tuomitaan Espanjan vesihuoltosuunnitelma: Euroopan parlamentin uskottavuus ja toimielinten tasapaino joutuvat tässä kyseenalaisiksi. Parlamentista ei voi tulla Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen alempaa astetta, vaan tässä on se vaara, että olemme luomassa raskaimmanlaatuista ennakkotapausta. Euroopan unionin kansalaisilla ja Euroopan parlamentin jäsenillä on käytettävissään mekanismeja, joilla he voivat kyseenalaistaa tiettyjen hankkeiden laillisen yhdenmukaisuuden yhteisön riidanalaisia tapauksia koskevan lainsäädännön puitteissa. Tätä tarkistusta ei voi hyväksyä, koska se asettaa uhanalaiseksi koko päätöslauselman hyväksymisen, ja yleensä ottaenkin toivon, että esittelijöiden terve järki voittaisi.

Trentin
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, kannatan täysin kollega Bullmannin mietinnössä esitettyjä suuntaviivoja ja etenkin sitä, että siinä muistutettiin eräistä Lissabonissa asetetuista tavoitteista, jotka koskevat näkemystä hyvinvointivaltiosta (welfare state), jota hän ei pidä talouspolitiikan lisänä vaan kestävän kehityksen politiikan olennaisena osana pyrittäessä kohti täystyöllisyyttä ja pyrittäessä parantamaan työn laatua. Olen samaa mieltä myös monista kollega Karasin mietinnössään esittämistä järkevistä suuntaviivoista.
Lissabonissa omaksuttu strateginen tehtävä tutkimus- ja kehityspolitiikoille, elinikäiselle yleissivistävälle ja ammatilliselle koulutukselle, työssäkäyvän väestön lisäämiselle ja iäkkäiden työntekijöiden työllistämiselle edellyttää kuitenkin, että nämä tavoitteet ovat osa sitä talous- ja sosiaalipolitiikkaa, joka laadittiin ja josta päätettiin ainutlaatuisessa istunnossa yhteispäätösmenettelyssä ja myös avoimen yhteistyön avulla. Tässä mielessä kasaantuneet viivästykset julkisissa ja yksityisissä investoinneissa, tutkimuksessa ja elinikäisessä koulutuksessa ovat huolestuttavia, sillä niiden vuoksi liikkuvuudessa ja joustavuudessa on otettava ehdottomasti huomioon työpaikkaturvallisuus ja työllistyminen. Vielä huolestuttavampia ovat merkit politiikan yhdistelmän (policy mix) kehittämisen hidastumisesta; tuolla politiikalla koordinoidaan yhdessä kestävään kehitykseen pyrkiviä talouspolitiikkoja sekä työllisyyttä ja sosiaalista koheesiota koskevia politiikkoja siten, että edistetään sosiaalisen vuoropuhelun uutta vaihetta.
Jos tällaista suuntausta, joka näyttää nykyään vallitsevan ja jossa pyritään erottamaan toisistaan yhteinen talouspolitiikka - joka on sitä paitsi usein oikeutta pakoileva - ja sosiaalipolitiikka, joka uhkaa joutua sysätyksi tukipolitiikkojen joukkoon, tosiasiassa aliarvioidaan Barcelonassa eikä vastusteta avoimesti, merkitsisi se niiden tavoitteiden peruuttamatonta vaarantamista, jotka Lissabonissa asetettiin ajanjaksoksi 2002-2010. Vaara on sitäkin suurempi siksi, että se näyttää osuvan samaan aikaan sen vastustajien poliittisen ryhmän tavoitteen kanssa, joka pyrkii avoimesti turmelemaan Lissabonin päätösten strategisen sisällön. Tämä pätee erääseen asiakirjaan, jonka ovat allekirjoittaneet Italian ja Ison-Britannian hallitusten päämiehet ja jossa ei tueta rakenneuudistusta vaan työmarkkinoiden sääntelyn purkamista ja kollektiivisten työehtosopimusneuvottelujen purkamista siten, että osallistuminen niihin olisi vapaaehtoista yksittäiselle yrittäjälle ja yksittäiselle työntekijälle. Kyse on perusoikeuskirjan 30 artiklan rikkomisesta, mitä ei voida Barcelonassa hyväksyä tai suvaita.

Clegg
Arvoisa puhemies, vaikka onkin syytä suhtautua myönteisesti siihen, miten Lissabonin prosessi vaikuttaa vapauttavasti Barcelonan huippukokoukseen, haluaisin lausua pari varoituksen sanaa. Ensinnäkin se, mitä emme tee ja mistä pidätymme, on yhtä tärkeää kuin mihin empimättä pyrimme. Meidän pitäisi oppia kilpailukyvyn nimissä pidättymään rasittamasta ja sekoittamasta Euroopan unionia liiallisella sääntelyllä tai sellaisilla aloitteilla, jotka eivät ole ehdottoman tärkeitä.
Tässä tarkoituksessa toivon, että Barcelonan huippukokouksessa kiinnitetään huomiota ratkaisevan tärkeään kysymykseen, joka liittyy sääntelyn vaikutuksien arvioimiseen. Aloitteita tehdään liian usein ensin perin pohjin tarkastelematta, miten ne vaikuttavat liike-elämään ja ympäristöön, mutta myös kuluttajiin ja hallintoon. Meidän kaikkien on kiinnitettävä huomiota siihen, että tiukennamme vaatimuksia, jotka meidän on täytettävä, ennen kuin voimme tehdä aloitteita.
Toinen varoitus: Lissabonin prosessi - eikä ole epäilystäkään, etteikö tähän tartuta Barcelonan huippukokouksessa - natisee liitoksissaan kokonaisen tavoitteiden sarjan painon alla. Tavoitteissa ei ole mitään vikaa, mutta ne voivat nopeasti heikentää prosessin uskottavuutta, jos niitä ei saavuteta tai jos jäsenvaltiot saavuttavat ne pelkän tilastollisen silmänkääntötempun avulla. Vetoan neuvostoon ja komissioon, että ne suhtautuisivat varovaisesti liian monien tavoitteiden täytäntöönpanoon ja kehittämiseen, jos on selvää, että niitä ei ole aina mahdollista saavuttaa.

Lambert
Ryhmäni on jo pitkään arvostellut Lissabonin prosessia varsinkin siksi, että siinä luotetaan ehdoitta talouskasvuun itsessään eikä pyritä arvioimaan kokonaisuutta laadullisesti. Kuitenkin me takerrumme prosessiin ikään kuin se olisi taloudellisen hyvinvoinnin avainasemassa oleva indikaattori, ja oletamme, että se tarkoittaa myös sosiaalista hyvinvointia. Jos joudun rakentamaan taloni ympärille aidan, asentamaan murtohälyttimiä ja salpoja ikkunoihin, se voi olla hyvä talouden kannalta, mutta ei oman elämänlaatuni kannalta. Arvostelemme myös kunnianhimoista pyrkimystä tehdä unionista kilpailukykyisin tietoon perustuva talous, koska kaikissa kilpailuissa on häviäjiä, niin Euroopan unionissa kuin koko maailmassakin.
Pyrimme Lissabonin prosessin mukana siihen, että meidän on tiedostettava, että sosiaalinen yhteenkuuluvuus, joka oli myös eräs tavoite, ei saa jäädä kilpailukyvyn parantamisen jalkoihin. Olemmekin hyvin tietoisia siitä, että Lissabonin prosessi ei ole riittävä. Göteborgissa prosessiin lisättiin ympäristöasiat ja kevätkokouksien - jollainen Barcelonan huippukokouskin on - pitäminen, jotta voitaisiin tarkastella kestävyyttä. Ryhmäni katsoo, että kaikissa huippukokouksissa pitäisi tarkastella kestävyyttä, mutta tyytyisin aluksi siihen, että sitä tarkastellaan vuosittain ainakin yhdessä kokouksessa, koska ympäristö tukee talouskehitystämme, ja ilman kestävyyttä voi heittää hyvästit vakaussopimukselle.
Bullmannin alkuperäisessä mietinnössä muistutettiin kattavasti eräistä asioista, jotka koskivat työllisyyttä, sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja kestävyyden merkitystä, mutta mietinnössä ja joissakin talous- ja raha-asioiden valiokunnan päätöslauselmissa luotiin mielestäni merkittäviä jännitteitä; varsinkin esimerkiksi 25 kohdassa ja sen pyrkimyksissä kohti vapauttamista arvioimatta mitenkään asian sosiaalista ja ympäristöä koskevaa puolta, ja 36 kohdassa, jonka mukaan Euroopan unioni teki Dohassa hyvää työtä korostaessaan maailmankaupan vapauttamisen merkitystä kansainvälisen kasvun edistäjänä. On päästävä eroon ajatuksesta, jonka mukaan kestävä kehitys merkitsee jotakuinkin 3 prosentin vuotuista kasvua, jos se kuluttaa loppuun rajalliset luonnonvaramme ja saastuttaa ympäristöämme. Meidän on päätettävä Euroopan unionina, mitä tarkoitamme kestävällä talouskasvulla, ja juuri siitä emme ole tässä yhteydessä äänestämässä.

Ainardi
Arvoisa puhemies, Espanjan puheenjohtajakauden teema "Enemmän Eurooppaa" on tavoite, johon me kaikki voimme varmasti yhtyä. Kysymys kuitenkin kuuluu: minkälaista Eurooppaa? Vaikka unioni tarvitsee vahvaa taloudellista ja sosiaalista kasvusysäystä ja vaikka sen on vastattava kansalaisten odotuksiin, Barcelonan huippukokousta pidetään niiden julkisten palvelujen nopean vapauttamisen ratkaisevana vaiheena, joita neuvoston puheenjohtaja äsken nimitti "verkkoteollisuudeksi". Markkinoiden vapauttamista tarjotaan yleislääkkeeksi kaikkiin ongelmiin. Samalla meillä on kuitenkin yhä suurempi tarve entistä kunnianhimoisempiin ja laadukkaampiin julkisiin palveluihin. Onko tämä kansallista egoismia? Minusta tämä on aivan yleismaailmallinen tarve. Eri maiden väestölle tarjottavan palvelun palvelutarjonnan huomattava epätasaisuus oikeuttaa sellaisten yhteisten eurooppalaisten normien laatimisen, joita voidaan yhdenmukaistaa ylhäältäpäin. Esityslistalla ei pitäisi olla aiheena julkisten palvelujen vähentäminen, vaan niiden kehittäminen, demokratisoituminen ja nykyaikaistaminen. Unionissa julkisia tai niin sanottuja yleishyödyllisiä palveluja pidetään yhä pelkkinä poikkeuksina kilpailusääntöihin. Niistä on päinvastoin tultava koko Euroopan sosiaalisen koheesion ydin, yksi edistyksellisen Euroopan toimintaperiaatteista, yksi sen viitekehyksistä ja perusarvoista. Kun meille nyt esitetään välikertomus unionin sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta, aiommeko jatkaa sillä linjalla, että puramme toisesta päästä sitä, mitä toisesta päästä yritämme rakentaa? Barcelonan huippukokouksessa ei tietenkään rajoituta pelkästään tähän kysymykseen, mutta perusongelmat ovat edelleen samat: taloudellinen tilanne, terrorismin torjunta, laajentuminen, entistä demokraattisempien instituutioiden tarve - nämä kaikki ovat aiheita, jotka haastavat meidät pohtimaan uudelleen unionin tarkoitusta ja tavoitteita, kun valmistelukunta huomenna kokoontuu ensimmäisen kerran. Ei enää riitä, että muodollisesti viitataan entistä sosiaalisempaan Eurooppaan ja siihen, että unionin olisi tultava lähemmäs kansalaisia. Nyt tarvitaan vahvoja kannanottoja ja konkreettisia toimia. Huippukokousta varten ilmoitetut ratkaisumallit eivät vie oikeaan suuntaan, päinvastoin. "Enemmän Eurooppaa" -iskulauseen takana on entistä vapaampien markkinoiden Eurooppa, joka tunnustaa tiukkaa markkinauskoa. Kansalaiset odottavat jotakin muuta. Sen he aikovat tuoda voimakkaasti julki huippukokousta edeltävissä mielenosoituksissa. On hyvin tärkeää, että heitä kuunnellaan.

Pronk
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri ja arvoisat komission jäsenet, käsittelemme mielestäni tänään hyvin tärkeää aihetta, ja olen hyvin tyytyväinen, että tämä tapahtuu Espanjan puheenjohtajakaudella.
Työttömyys ei ole vähentynyt missään niin merkittävästi kuin juuri Espanjassa. Olen juuri laskenut, että koko unionin työttömyys on vähentynyt yhdellä prosentilla Espanjan valtavien ponnistelujen ansiosta. Ilman näitä ponnisteluja työttömyysasteemme olisi 9,5 prosenttia nykyisen 8,5 prosentin asemasta. Tämä on mielestäni erityisen tärkeä saavutus, josta jotkin maat voisivat ottaa esimerkkiä. Saavutus on saatu aikaan yhdistämällä talousuudistus, työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu sekä muita tekijöitä, ja tavoitteena on, että alamme seurata tätä esimerkkiä koko Euroopassa, kaikissa sen maissa.
Sitten on luonnollisesti tapahtunut pari valitettavaa asiaa. Ensimmäisen niistä, nimittäin Saksan saaman huomautuksen, mainitsi jo jäsen Poettering. Kuinka se tapahtui? Sitten tulemme kahteen petolliseen asiaan. Ensimmäinen on se, että maa, joka ei kuulu euroalueeseen, nimittäin Iso-Britannia, sekaantuu euroalueemme asioihin. Sillä ei ole mitään tekemistä euroalueen kanssa, eikä se ole millään tavalla sidoksissa meihin, mutta silti se toimii tehdäkseen määräenemmistön mahdottomaksi. Tämä on todellakin skandaali! Pian myös Putinin ja Bushin on oltava mukana päättämässä korkokannastamme. Tämä ei ole hyväksyttävissä, arvoisa puhemies, ja mielestäni meidän on tehtävä tästä loppu mahdollisimman pikaisesti.
Toinen kieroutuma, Saksan sisäiset korvaukset julkistaloudessa (Finanzausgleich), ovat luonteeltaan toisenlaisia. Yritämme vakaussopimuksessa välttää velkoja, mutta Saksan korvaukset julkistaloudessa palkitsevat velanottoa, ja sen ohella jopa osavaltioita, joiden ei tosiaankaan tarvitse ottaa velkaa, pakotetaan kuitenkin ottamaan velkaa. Myös tästä on tehtävä loppu. Jos voimme saada tämän aikaan, taloudellisesta roolistamme tulee paljon parempi ja sosiaalisempi.

Sacconi
Arvoisa puhemies, itse pidän tärkeänä edistysaskeleena Göteborgissa tehtyä päätöstä sisällyttää ympäristökysymykset Lissabonin prosessiin. Tunnen kuitenkin tiettyä pessimismiä enkä usko, että lähestyvässä kevään Eurooppa-neuvostossa olisi mahdollista viedä tätä tavoitetta johdonmukaisesti eteenpäin. Mainitsen nyt vain kolme tärkeintä syytä pessimismilleni, jonka toivon luonnollisesti osoittautuvan turhaksi: ensimmäinen on se hitaus, jolla ympäristöulottuvuutta käytännössä rinnastetaan taloudelliseen ja sosiaaliseen ulottuvuuteen, mistä on todisteena, että toistaiseksi on kehitetty vain rajallinen määrä indikaattoreita, joilla voidaan arvioida saavutettua kehitystä; toinen syy on se, että Lissabonin ja Göteborgin strategiaa hoidetaan edelleen liian suljetusti eli ilman Euroopan parlamentin tai alueellisten viranomaisten ja työmarkkinaosapuolten välttämätöntä osallistumista; kolmantena syynä on, että yhteisön toimielimet, parlamentti mukaan lukien, viivyttelevät jatkuvasti valmistautumisessa kestävän kehityksen ajatuksen toteuttamiseen, ajatuksen, joka ei salli suljettuja piirejä eikä toimivaltakiistoja. Tällainen ajatus kehityksestä perustuu politiikkojen integroinnin periaatteeseen ja edellyttää siten mahdollisimman laajamittaista koordinointia ja yhteistyötä, yhteisten suunnitteluvälineiden kehittämistä, suuntaviivojen laatimista sekä valvontaa.
Tälle kaikelle on yksi tärkeä syy: jotta innovaatio, tutkimus, ammatillinen koulutus, työn määrä ja laatu sekä ympäristön ja kulttuurin arvostaminen tulisivat entistä useammin yhden politiikan osaksi. Nämä vaatimukset ovat vahvasti esillä sekä Bullmannin mietinnössä että siinä päätöslauselmaesityksessä, josta keskusteltiin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa. Tästä syystä annan niille täyden tukeni.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, liberaaliryhmä tukee puheenjohtajavaltio Espanjan Barcelonan kokousta varten esittämiä yleisiä suuntaviivoja ja tavoitteita, ja meillä oli jo tilaisuus kommentoida niitä yksityiskohtaisesti silloin, kun varapääministeri Rato käytti puheenvuoron talous- ja raha-asioiden valiokunnassa. Haluaisin kuitenkin esittää muutaman huomion. Yksi niistä on se, että meidän nähdäksemme Barcelonan Eurooppa-neuvoston päättyessä siellä asetettavilla tavoitteilla on oltava aikataulu.
Lissabonin Eurooppa-neuvostosta on kulunut kaksi vuotta, ja on totta, että jos tarkastellaan esimerkiksi tuottavuuden kehitystä tai talouden kehitystä ei absoluuttisessa mielessä, vaan Yhdysvaltojen talouteen verrattuna tai muutaman perustavoitteen, esimerkiksi joidenkin yhä liian suojattujen ja selvästi kilpailua vääristävien alojen vapauttamisen, toteutumatta jäämistä, prosessin tulokset eivät toistaiseksi ole olleet tyydyttäviä.
Niinpä Eurooppa-neuvoston kokoukselle on annettava uskottavuutta siten, että suoritettavia tehtäviä koskevan luettelon laatimisen tästä asiasta on puhuttu toistuvasti lisäksi tavoitteiden ja aikataulujen välille luodaan selkeä suhde.

Flautre
Arvoisa puhemies, nyt kun Lissabonin huippukokouksesta on kulunut kaksi vuotta, optimistisimmat ja hyväuskoisimmat eurooppalaiset uskovat yhä tuolloin julistettuun uuteen oppirakennelmaan, jonka mukaan unionista on tehtävä maailman kilpailukykyisin tietopohjainen talous, jolla on entistä suurempi sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Tästä Göteborgin Eurooppa-neuvoston viimeistelemästä strategiasta tehdään ympäristö- ja sosiaalialan kestävän kehityksen strategia. Siihen haluttiin uskoa silloin, ja siihen haluttaisiin kovasti uskoa nytkin, mutta todellisuudessa tämä taloudellisen, sosiaalisen ja ympäristöulottuvuuden yhdistäminen on pelkkää silmänlumetta. Puheenjohtajavaltio Espanja ei sen sijaan vaivaudu teeskentelemään. Se on hyvin suora. Sille unionin kestävä kehitys merkitsee markkinoiden, tavaroiden, pääoman ja työn tehokkuutta. Voimmeko teeskennellä uskovamme tähän? Meidät halutaan taivuttaa liikenteen, sähkön ja kaasun markkinoiden nopeaan vapauttamiseen, vaikka tiedämme, että se heikentää sosiaalipalvelujen valmiuksia torjua köyhyyttä ja parantaa sosiaalista suojelua ja että se myös heikentää alueellista koheesiota ja työllisyyden laatua, kuten kaikki tutkimukset ovat osoittaneet. Nyt suunnitellaan työmarkkinoiden joustavoittamista ja palkansaajien liikkuvuuden lisäämistä sen sijasta, että harjoitettaisiin sellaista politiikkaa, joka todella loisi uusia työpaikkoja. Bullmannin mietinnössä yritetään mahdottomia. Siinä halutaan kaikki suostumatta luopumaan mistään. Siinä halutaan sekä täyttää vakaussopimuksen sitoumukset että panostaa samalla koulutukseen, tutkimukseen, ympäristöön ja verkkoihin. Siinä halutaan sekä parantaa työllisyyden laatua että joustavoittaa markkinoita. Se ei kerta kaikkiaan käy päinsä. Meille Barcelonan todelliset tavoitteet ovat sosiaalisen ja solidaarisen talouden kehittäminen, itsenäistymisvarat - myös nuorille, joiden köyhyys on lisääntynyt huomattavasti - sekä yleishyödyllisten palvelujen todellinen määrittely, työajan lyhentäminen ja panostaminen ympäristönsuojeluun ja elinoloihin. Tässä ovat meidän mielestämme Barcelonan huippukokouksen ensisijaiset tavoitteet.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission puheenjohtaja, haluaisin keskittyä vain kollega Karasin mietintöön.
Ensinnäkin: on ilahduttavaa, että mietinnössä erotetaan selkeästi 11. syyskuuta tehtyjen iskujen todelliset taloudelliset seuraukset ja politiikassa ja taloudessa jo paljon aiemmin tehdyt virheet. Euroopan unionin on tietysti annettava jäsenvaltioiden tukea sellaisia yrityksiä, joilla on todellisia iskujen seurauksista johtuvia vakavia ongelmia, jotta lievennettäisiin kielteisiä liiketaloudellisia vaikutuksia ja niistä seuraavia sosiaalisia vaikutuksia yrityksissä työskenteleviin työntekijöihin tai estettäisiin ne kokonaan.
Toiseksi: sellaiset yritykset toimivat kuitenkin vastuuttomasti, jotka rationalisoivat eli vähentävät työvoimaa varmuuden vuoksi ja perustelevat sitä perusteettomasti syyskuun 11. päivän tapahtumilla. Olisi todella järjetöntä ja vahingollista antaa niille vielä valtion tukeakin.
Kolmanneksi: minusta ei ole todistettu sitä väitettä, että Euroopan keskuspankin koronlaskun ja euron käyttöönoton ansiosta olisi onnistuttu tukahduttamaan kansainvälinen rahoituskriisi heti alkuunsa.
Neljänneksi: lisättyjen sotilaallisten ja sisäistä turvallisuutta koskevien menojen aiheuttamia muita kielteisiä vaikutuksia taloudelliseen tilanteeseen, joita esittelijä pelkää, voidaan selvästi vähentää järkevällä kehityspolitiikalla, jonka tavoitteena on terrorismin syiden, kuten köyhyyden, alistamisen, riiston ja kulttuurisen suvaitsemattomuuden, poistaminen.

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluaisin keskittyä näiden kahden minuutin aikana näkökohtaan, joka on tärkeä Barcelonan Eurooppa-neuvostossa. Komission puheenjohtaja Prodi mainitsi, että siellä käsitellään myös biotekniikan toimintasuunnitelmaa, jonka komissio on esitellyt. Minusta on hyvä, että Barcelonassa puhutaan siitä, sillä biotekniikka tarjoaa mahdollisuuksia kasvuun ja työllisyyteen. Minusta on oikein, että komissio etenee siinä yhteydessä rohkeasti. Korostan sitä, että geeni- ja biotekniikan useimmat sovellukset eivät synnytä periaatteellisia eettisiä ongelmia. Siksi biotekniikkaa olisi tuettava. Se voi edistää kestävää kehitystäkin, koska biotekniikkaa järkevästi soveltamalla säästämme luonnonvaroja.
Arvoisa komission puheenjohtaja, esiintyy kuitenkin myös oikeutettua huolta. Olen saanut sellaisen vaikutelman, että komission toimintasuunnitelmassa tämä oikeutettu huoli esitetään pikemminkin hyväksymisongelmana, josta on vain puhuttava tarpeeksi ja annettava kansalaisille riittävästi tietoa, minkä jälkeen ongelmaa ei enää ole. Euroopan parlamentti on kuitenkin aina korostanut, että on olemassa tarpeellisia rajoja, rajoja, jotka ovat tarpeellisia itsensä vuoksi ja jotka on vahvistettava poliittisesti ympäristön ja terveyden suojelemiseksi sekä eettisistä syistä. Me emme nimittäin elä enää Euroopan talousyhteisössä, me elämme Euroopan unionissa. Siksi tarvitaan myös yhteisiä arvoja, ja niistä tehdään päätelmiä. Siksi minusta on väärin, että komissio käsittelee asiakirjassaan kantasolujen tutkimusta erittäin summittaisesti eikä esitä eettisiä ongelmia riittävän täsmällisesti.
Neuvoston puheenjohtaja Aznar on toiminut viime päivinä aivan toisin. Hän on nimenomaan puhunut eettisistä ongelmista. Haluaisin pyytää neuvostoa ja komissiota paneutumaan näihin ongelmiin. Pyydän kollegoita tukemaan Jacksonin päätöslauselman tarkistusta 27, jossa olemme käsitelleet tasapainoisesti juuri tätä mahdollisuuksien ja riskien välistä suhdetta ja vetoamme vastaavasti neuvostoon.

McNally
Haluan puhua kolmesta asiasta: ensinnäkin energiamarkkinoiden vapauttamisesta, toiseksi eurooppalaisesta tutkimusalueesta ja siihen liittyvistä toimista, joita kuudes puiteohjelma edellyttää, ja kolmanneksi yrittäjyydestä.
Kun on kyse yrittäjyydestä, eikö olisikin jo syytä kuulla tuloksista, joita on saatu monista vertailevista analyyseista? Eikö olisikin jo syytä nimetä ja saattaa häpeään ne jäsenvaltiot, jotka eivät ole ryhtyneet tarvittaviin toimiin edistääkseen yrittäjyyttä ja kilpailukykyä? Euroopan parlamentin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on äänestänyt kaasun ja sähkön vapauttamista koskevien direktiivien puolesta, ja me olemme päätelleet, että jos vapauttamiseen ryhdytään siten, että ei kiinnitetä huomiota ympäristöön ja kuluttajiin liittyviin sekä sosiaalisiin seurauksiin, liikutaan hyvin vaarallisilla vesillä.
Pyydämme esimerkiksi, että energiatehokkuutta käytettäisiin indikaattorina Lissabonin ja Barcelonan prosesseissa. Jos jokin jäsenvaltio on niin avuton, että se ei kykene käyttämään energiaa älykkäästi, siitä ei koskaan tule kilpailukykyistä. Energiatehokkuus on parhaita indikaattoreita, joiden avulla voidaan päätellä, haluaako jokin maa selviytyä hyvin nykymaailman vaatimuksista, joten pyydämme indikaattoreiden kehittämistä. Olkaa myös niin ystävällisiä ja kertokaa meille, mitä monet vertailevat analyysit ovat osoittaneet.

De Roo
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on laatinut hienon päätöslauselman kestävästä kehityksestä. Kaikki kannattavat sitä, mutta jos siitä tulee todellisuutta, poliittinen perusta heikkenee hyvin nopeasti. Aznarin hallitus haluaa nyt vuosittain miljardi euroa yhteisön tukea Espanjan kansalliselle vesihuoltosuunnitelmalle, joka on typerä ja suoraan vastoin kestävän kehityksen periaatetta. Vettä kuljetettaisiin yli tuhat kilometriä sen sijaan että vettä säästettäisiin ja merivedestä poistettaisiin suola. Komissio on taipuvainen antamaan nämä miljardi euroa. Tätä on mahdotonta hyväksyä. Siksi pyydän kaikkia kollegojani kannattamaan tarkistusta 10, mukaan lukien viittausta Espanjaan. Sallinette minun päättää puheenvuoroni espanjaksi: El plano estupido del Gobierno Aznar no pasará (Aznarin hallituksen typerä suunnitelma ei onnistu).

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät jäsenet, se, että ympäristökysymyksiä pidetään yhtä tärkeinä kuin taloudellisia ja sosiaalisia kysymyksiä ja että toiminta on sen mukaista, merkitsee, että kestävän kehityksen osalta on ryhdyttävä sanoista tekoihin. Yhteisön toimielinten velvollisuutena on valvoa tiukasti, miten jäsenvaltiot panevat täytäntöön kestävän kehityksen arviointiperusteita eurooppalaisen lainsäädännön noudattamisessa ja yhteisön varojen täytäntöönpanossa.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikkavaliokunnan päätöslauselmaesitys on aloite, jossa kiinnitetään huomiota näihin näkökohtiin, ja siksi se ansaitsee parlamentin tuen. Se, että Euroopan parlamenttiin tuodaan tämän päätöslauselman varjolla kansalliseen politiikkaan kuuluva kysymys, kuten Espanjan kansallinen vesihuoltosuunnitelma, on kuitenkin vakava virhe, joka ei ole missään nimessä kestävän kehityksen tavoitteen mukainen, vaan yritys vahingoittaa itsemääräämisoikeuden ja yhteisöllisten toimielinten puolueettomuuden periaatteita.
Hyvä jäsen de Roo, se, että joltakin jäsenvaltiolta yritetään etukäteen ja perusteettomasti riistää sen taloudellista kehitystään ja alueidensa sosiaalista yhteenkuuluvuutta varten tarvitsemat yhteisöjen varat, tarkoittaa itse asiassa toimimista tuon jäsenvaltion kestävää kehitystä vastaan. Espanjan kansallinen vesihuoltosuunnitelma ei ole kestävän kehityksen vihollinen, sillä sen lähtökohtana on täydellinen sitoutuminen yhteisön ympäristölainsäädäntöön ja kestävän kehityksen strategian edellyttämiin arviointiperusteisiin. Lisäksi se on saanut toimivaltaisten kansallisten toimielinten tuen ja enemmistön hyväksynnän ja sitä valvotaan jatkuvasti teknisesti ja tieteellisesti sekä kansallisella että yhteisön tasolla. Yli 15 miljoonan asukkaan elämänlaadun paraneminen riippuu sen toteuttamisesta, ja sillä on Espanjan kansan suunnattoman enemmistön solidaarinen tuki. Valitsijamme odottavat meiltä asianmukaisia vastauksia niihin kysymyksiin, joihin meidän on otettava kantaa. Parhaimmat poliittiset vastaukset ovat harkinnan, varovaisuuden ja syvällisen asiantuntemuksen, eivät kansankiihotuksen, tulosta.
(Suosionosoituksia oikeistolta)

O'Toole
Arvoisa puhemies, usein tuntuu siltä, että koulutus on toisarvoinen asia verrattuna markkinoiden vapauttamiseen, teknisiin innovaatioihin ja, todellakin, televiestinnän sekä yrittäjyyteen liittyvien perusrakenteiden parantamiseen. Bullmannin mietinnössä kiinnitetään kuitenkin huomiota siihen, että näillä toimilla ei ole merkitystä, jos ei ole koulutettuja kansalaisia, jotka osaavat kehittää, hyödyntää ja palvella näitä aloja. Tästä syystä koulutuksesta tulee kehittyneessä tuotanto- ja yritysympäristössä - sellaisessa yhteiskunnassa, joka edellyttää useita taitoperustan muutoksia ja liikkuvuutta yli rajojen - ennakkoedellytys, joka määrittelee etukäteen menestymisemme tietopohjaisessa taloudessa; koulutus ei tällöin ole pelkästään yksi tietopohjaisen talouden menestymisen seurauksista.
Miten voimme toivoa saavuttavamme kilpailukykyisen, dynaamisen talousmallin, kun nykyisissä jäsenvaltioissa esiintyy merkittävässä määrin lukutaidottomuutta, kun eri maiden kansalaisten kielitaidossa on suuria eroja, kun jäsenvaltioissa harjoitetaan suojelupolitiikkaa ja kun ammatillisissa ja koulutuksellisissa tutkinnoissa on eroja; lisäksi liikkuvuutta haittaavat monet taloudelliset ja oikeudelliset esteet. Kaipaamamme muutokset edellyttävät, että kaikki jäsenvaltiot tekevät sellaista perusluonteista yhteistyötä, jota opetusministerit, yliopistojen rehtorit ja kansalliset tutkintotoimistot pitävät hyvin vaikeana.
Tästä syystä, koska joudumme kohtaamaan tällaisia poikkeuksellisia vaikeuksia, tilannettamme helpottaisi Barcelonassa suunnattomasti se, että luotaisiin puitteet, vahvistettaisiin yhteistä sitoumusta ja arvioitaisiin realistisesti tarvittavia varoja, jotta voisimme varmistaa, että pystymme näiden perusluonteisten harppauksien ohessa edistämään koulutusta, joka on olennaisen tärkeä askel kohti Euroopan kilpailukykyistä tietopohjaista taloutta.

Purvis
Arvoisa puhemies, ne parlamentin valiokunnat, joihin kuulun, ovat viime aikoina edistyneet merkittävästi sekä rahoituspalveluja että energiamarkkinoiden vapauttamista koskevassa lainsäädännössä. On järkyttävää, jos Eurooppa-neuvosto ei pysty vastaamaan Euroopan kiireellisiin tarpeisiin ja toimimaan Lissabonissa esittämiensä puheiden mukaisesti sekä saattamaan tämän lainsäädännön alan hyvin pian päätökseen.
Korostan lisäksi tutkimuksen, kehittämisen ja innovaatioiden ratkaisevaa merkitystä Euroopan tulevaisuuden kannalta. Puheenjohtaja Prodi korosti tätä poliittista aluetta ja sanoi aivan oikein, että ei ole mitään syytä, miksi Eurooppa ei voisi olla johtavassa asemassa maailmassa bioteknologiassa, josta tulee epäilemättä tieteen ja teollisuuden, työllisyyden ja parannetun elämänlaadun kannalta johtava alue tuleviksi vuosikymmeniksi. Mitä olemme saavuttaneet tähän mennessä? Kinastelemme yhteisöpatentista, lykkäyksistä ja vastavaikutuksista, menettelyyn liittyvistä esteistä, jotka haittaavat edistymistä, kun on kyse geneettisesti muunnetuista viljelykasveista ja suurista lupauksista, joita ne tarjoavat meille Euroopassa ja erityisesti kehitysmaissa. Mitä meillä on? Liian monimutkaisia ja kalliita hyväksymismenettelyjä ja patentointiprosesseja, jotka koskevat uusia terveydenhoidon tuotteita ja lääketuotteita. Meillä ei ole varaa menettää parhaita tiedemiehiämme kilpailijoillemme, jotka arvostavat heitä enemmän, antavat heille mahdollisuuden tyydyttää kunnianhimoaan ja palkitsevat heidät soveliaalla tavalla.
Lissabonin huippukokouksesta on kulunut jo kaksi vuotta, ja on enää kahdeksan vuotta vuoteen 2010, jolloin meidän on tarkoitus olla maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talous. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on ryhdyttävä sanojen sijasta voimakkaammin tekoihin, koska aikaa ei ole enää hukattavaksi, tai ainakin sitä on hyvin vähän.

Gröner
Arvoisa puhemies ja arvoisat puheenjohtajat, hyvät kollegat, Lissabonin kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttamiseksi ja unionin muuttamiseksi maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi tietoon perustuvaksi talousalueeksi on ensinnäkin lisättävä vauhtia, toiseksi on määriteltävä kohderyhmät selkeämmin ja kolmanneksi on sovellettava välineitä johdonmukaisemmin. Jos naisten työllisyysaste aiotaan nostaa 60 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä, jäsenvaltioiden on oltava nykyistä aktiivisempia niin kuin nuorisotyöttömyyden torjumisessakin ja asetettava mittapuita, jotta lisättäisiin naisten merkitystä tietotekniikassa, jossa on menestysmahdollisuuksia. Heidän osuutensa jää edelleen 1020 prosenttiin, pk-yritysten omistajista alle 20 prosenttiin. Yritysten johdosta vain alle 10 prosenttia on naisia. Mitä virikkeitä se antaa? Vaikka naisten tasavertaisuus on asetettu rakenneasetusten prioriteetiksi ja puitestrategiassa on valmiit ohjeet valtavirtaistamisen (gender mainstreaming) periaatteen soveltamisesta, naiset ansaitsevat maasta ja alasta riippuen 2030 prosenttia vähemmän kuin heidän mieskollegansa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, nuoret naiset odottavat Euroopalta paljon ja vaativat joustavia lastenhoitojärjestelyjä, ja niin vaativat isätkin, koska he haluavat jakaa vastuun ja sovittaa yhteen työn ja perheen.
Elinikäistä oppimista koskevan aloitteen kaltaisissa eurooppalaisissa aloitteissa ja Equalin kaltaisissa yhteisöaloitteissa tämä otetaan huomioon. Nyt on tehtävä muita aloitteita. On luotava uusia muotoja, emmekä halua naisten pettyvän niin kuin valmistelukunnassa, jossa valitettavasti vain 20 prosenttia jäsenistä on naisia.

Sudre
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, kun viime tammikuussa käytin täällä puheenvuoron keskustelussa puheenjohtajavaltio Espanjan ensisijaisista tavoitteista, korostin, että Euroopan unionilla on paljon opittavaa Espanjalta etenkin pääministeri José Maria Aznarin useiden vuosien ajan harjoittaman erittäin menestyksekkään politiikan ansiosta. Tänään voin vain toistaa sen, mitä tuolloin sanoin, mutta vielä entistä painokkaammin nyt, kun Barcelonan Eurooppa-neuvostoon on enää muutama päivä. Tässä kansainvälisen talouden vaikeassa laskusuhdanteessa unionin valtion- ja hallitusten päämiehet ilmaisivat Lissabonissa haluavansa tehdä Euroopan unionista keskipitkällä aikavälillä yhden maailman kilpailukykyisimmistä, dynaamisimmista ja vauraimmista talousalueista. Barcelonan Eurooppa-neuvoston on nyt varmistettava, ettei tämä tavoite osoittaudu pelkäksi hurskaaksi toiveeksi ja että saamme vietyä läpi tämän korkean päämäärän edellyttämät taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristöä koskevat uudistukset, joiden toteuttamista ei voida enää lykätä. Euro on otettava lähtökohdaksi nyt, kun rakennamme yhtenäistä Eurooppaa, jonka markkinat ovat täysin integroituneet ja jossa yritysten, työntekijöiden ja opiskelijoiden viiteryhmänä ja toimintakenttänä on koko unioni. Ei ole parempaa keinoa integroida kansalaiset yhteiskuntaan kuin ammatin harjoittaminen. Euroopan työllisyysstrategian siirtyessä uuteen vaiheeseen meidän on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota työpaikkojen luomisen rakenteellisiin esteisiin, verojärjestelmiin ja sosiaalisen suojelun mekanismeihin sekä mahdollistettava kansallisten viranomaisten tiivis yhteistyö työttömyyden torjumisessa. Nyt ei ole aika vetäytyä ja arkailla, mutta emme myöskään saa ryhtyä uhkayrityksiin millään alalla. Sillä välin, kun tietyt Euroopan unionin jäsenvaltiot harjoittavat yksinäistä politiikkaa, joka tukahduttaa kansalaisten halun ja kyvyn yrittää, tehdä työtä ja palkata työvoimaa, muut unionin jäsenvaltiot ja euroalueeseen kuuluvat maat yrittävät luoda sellaista toimintaympäristöä, jossa jokainen voi vapaasti kehittää yrittäjähenkeään ja luovuuttaan. Toivonkin, että Barcelonan huippukokous tarjoaa koko Euroopalle tilaisuuden edetä toisella tiellä, dynaamisuuden, yrittämisen vapauden, kilpailukyvyn ja vastuullisuuden tiellä.

Andersson
Arvoisa puhemies, Lissabonin strategia oli menestys. Haluan myös väittää, että sitä edeltänyt huippukokous, keväällä järjestetty Tukholman huippukokous, oli menestys. Sitä vastoin en ole kovinkaan varma siitä, että samoin kävisi Barcelonan kokouksen suhteen. Se riippuu siitä, mikä on eri kysymysten välinen tasapaino. Tähän mennessä olen nimittäin kuullut puhuttavan lähinnä eri markkinoiden vapauttamisesta.
Olen itse kotoisin sellaisesta maasta, Ruotsista, jota johtaa sosiaalidemokraattinen hallitus, joka on vapauttanut markkinoita monia muita maita enemmän. En siis vastusta vapauttamisia sinänsä, mutta vapauttamisia on tasapainotettava voimakkaalla työllistämisstrategian, työelämän laadun, köyhyyden torjunnan ja erityisesti kestävän kehityksen avulla. Tuntuu, että näitä näkökulmia ei pidetä kovinkaan olennaisina Barcelonan huippukokouksen edellä esitetyissä perusteluissa.
Esittelijä Bullmann on onnistunut mietinnössään luomaan tasapainon toisaalta vapauttamisten ja toisaalta kestävän kehityksen, työllisyysstrategian ja työelämän laadun välillä. Toivottavasti tämä tasapaino pystytään säilyttämään Barcelonan huippukokouksessa, koska kyseistä kokousta arvostellaan ulkoapäin juuri sen perusteella, kuinka hyvin tässä asiassa onnistutaan. Kyse ei saa olla vain vapauttamisista. Barcelonan huippukokouksessa on käsiteltävä muitakin Lissabonin strategian näkökulmia, jotta siitä tulisi menestys.

Andria
Arvoisa puhemies, ennen puheenvuoroani poikkean hieman aiheesta vastatakseni kollega Trentinille. Kun keskustelu tai väittely saa demagogisia piirteitä, tulos ei ole mielestäni kovin hedelmällinen. Berlusconi ja Blair eivät tavanneet juhlamenojen merkeissä vaan varmoina siitä, että on olemassa uudistuskelpoinen työmarkkinamalli. Meillä on vanhentunut malli, jota on uudistettava. Tiedämme myös, että on olemassa konservatiivisia puolueita, jotka teoriassa puolustavat työntekijän oikeuksia, mutta eivät todellakaan käytännössä.
Hyvät kollegat, näin ollen minäkin haluan ensimmäiseksi onnitella kollega Karasia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Hän tekee siinä luotettavan kuvauksen viime vuoden syyskuun 11. päivänä tapahtuneiden terrori-iskujen jälkeisestä Euroopan ja maailmantalouden tilasta; se edustaa samalla myös Euroopan talouden tulevaisuuden valintoja koskevaa työasiakirjaa ja ehdotuksia.
Talouden elvyttämiseksi meidän on aloitettava soveltamalla ehdottomasti asetusta N:o 1466/97/ETY, jonka mukaan euroalueeseen kuuluvien jäsenvaltioiden on esiteltävä ja noudatettava vakausohjelmia, kun taas kaikkien muiden valtioiden on ennen täydellistä liittymistä kehitettävä jäsenvaltioiden talouspolitiikkaa hyvin lähellä olevaa tervettä ja tiukkaa talouspolitiikkaa. On osoittautunut välttämättömäksi, että kaikki jäsenvaltiot soveltavat ehdottomasti näitä sääntöjä: kaikenlainen joustaminen ja myöntyminen olisi vahingollista ja johtaisi eriäviin kantoihin teoriassa muiden heikompien valtioiden kohdalla. Mietinnössä mainitaan myös kriisistä kaikkein eniten kärsineet ryhmät: vakuutusyhtiöt, lentokoneteollisuus ja matkailu. Valtion jälleenvakuutusjärjestelmästä esitetty ajatus on toki mielenkiintoinen juuri siksi, ettei terrori-iskuja osoitettu yksittäisiä valtioita vaan kaikkien kansalaisten yhteisöä kohtaan. On olennaisen tärkeää ottaa tästä kriisistä opiksi tulevaisuutta ajatellen. Kansallismielisyyden kiihtyminen ja kansainvälisen johtajuuden harjoittaminen eivät saa antaa meidän unohtaa köyhyyttä ja syrjäytymistä. Suurin virhe on määrittää omaa turvallisuutta ja vakautta suhteessa muiden mahdollisesti vihollismaiden heikkouteen.

De Rossa
Arvoisa puhemies, Lissabonin prosessi oli tärkeä, koska siinä tehtiin merkittävä läpimurto: päätettiin omaksua yhteensovitettu lähestymistapa talouden, työllisyyden ja sosiaalipolitiikan ulottuvuuksiin, jotta voitiin varmistaa, että jokainen ulottuvuus otetaan yhtäläisesti huomioon, kun politiikkoja kehitetään. On tärkeää, että Barcelonassa ei peräännytä tästä sitoumuksesta. On tärkeää, että Barcelonassa ymmärretään, että jos halutaan saavuttaa sosiaalinen yhteenkuuluvuus, jos me haluamme uudistaa ja kehittää eurooppalaista sosiaalista mallia, on ylläpidettävä ja kehitettävä tasasivuista kolmikulmaista lähestymistapaa Euroopan kehittämiseen.
Viittaan erityisesti Bullmannin mietinnön 22 kohtaan, jossa tarkastellaan yleishyödyllisiä palveluja. Mielestäni on erittäin tärkeää, että parlamentti tukee voimakkaasti tätä kohtaa. Kyse on Euroopan talouden alueesta, johon kohdistuu noin 16 prosenttia sijoituksista ja joka työllistää lähes yhdeksän prosenttia työvoimasta. Aluetta on tietysti uudistettava, mutta samalla on varmistettava, että yleishyödyllisiä palveluja tuotetaan tasapuolisesti, oikeudenmukaisesti ja yleisesti. Tämä ei onnistu tilapäisellä menetelmällä. Se ei onnistu siten, että jokainen komission jäsen tai jokainen neuvosto omaksuu oman tilapäisen lähestymistapansa asiaan.
Meidän on hyväksyttävä parlamentin ehdotus, jonka mukaan laaditaan direktiivi, ei mitään yhden koon direktiiviä, vaan sellainen direktiivi, jonka avulla voidaan luoda puitteet yleishyödyllisiä palveluja varten, sellainen direktiivi, jossa vahvistetaan periaatteet, joiden perusteella yleishyödyllisiä palveluja tuotetaan, ja jossa luodaan toimielimiin liittyvä perusta, jonka mukaan arvioidaan tapaa tuottaa näitä palveluja.

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, haluan puhua parlamentille nimenomaan kestävän kehityksen käsittelystä Barcelonan Eurooppa-neuvostossa. Valiokunnan päätöslauselmassa on kiistämättä monta mielenkiintoista kohtaa; haluan kuitenkin sanoa huoleni tarkistuksesta 10, jossa puhutaan Espanjan kansallisen vesihuoltosuunnitelman yhteydessä kestävyyttä koskevista tiedoista ja kertomuksista, joita on laadittava rahoituksen saamiseksi rakennerahastoista. Ei ole kunnolla määritelty, mitä pidämme kestävänä, mikä antaa mahdollisuuden kapeakatseisten ja epäoikeudenmukaisten näkemysten sekä propagandan esittämiseen.
Ymmärrän, että kestävyyttä määrittävät arviointiperusteet on tarpeen säätää kohdalleen avoimin mielin, koska kokonaisvaltainen politiikka edellyttää kestävyyden monisärmäisyyden huomioonottoa. Lisäksi on kuitenkin otettava huomioon myös alueelliset arviointiperusteet. Siksi on käytettävä objektiivisia ja alueellisiin oloihin sovitettuja muuttujia, ja ymmärrettävä, että kestävä kehitys vaikuttaa aina johonkin tiettyyn alueeseen. Tässä mielessä esimerkiksi ilmastonmuutos ei tarkoita ainoastaan kaasupäästöjä, vaan myös aavikoitumisen etenemistä, joka on suoraan verrannollinen sademääriin.
Olen kuitenkin huolestunut myös eräästä toisesta asiasta. Kun olemme onnistuneet tekemän kestävyydestä ja ympäristökysymyksistä monialaisen hankkeen, ympäristökysymysten on avattava ovi myös sosiaalisille ja taloudellisille arviointiperusteille. Kestävyyttä ei ole olemassa ilman sosiaalisten vaikutusten, alueiden asuttavuuden, negatiivisten talousvaikutusten ja kustannusten arviointia. Meidän on siis kartutettava kestävän kehityksen arviointiperusteita, tai muussa tapauksessa saamme aikaan epätasapuolisia ja epäoikeudenmukaisia tilanteita, jotka vaikeuttavat jopa energia- ja vesipolitiikkojen kehitystä tulevaisuudessa.

Lund
Arvoisa puhemies, Göteborgissa otettiin hyvin tärkeä edistysaskel, kun siellä hyväksyttiin kestävää kehitystä koskeva yleisstrategia, jolloin saimme sisällytettyä myös ympäristönäkökulman Lissabonin strategiaan. Ensi kuussa järjestettävä Barcelonan huippukokous on siten ensimmäinen tilaisuus, jolloin strategian täytäntöönpanoa voidaan arvioida.
Olen sitä mieltä, että ympäristöalaa koskevia vaatimuksia ei ole käsitelty tarpeeksi puheenjohtajavaltio Espanjan työohjelmassa eikä myöskään huippukokousta koskevassa komission aloitteessa. Me ympäristövaliokunnassa olemme pyrkineet korjaamaan joitakin puutteita niiden ehdotusten avulla, joita parlamentissa huomenna käsitellään. Sallikaa minun vain mainita muutama esimerkki. Luullakseni on tärkeää, että saamme tiukennettua ympäristönäkökulman sisällyttämistä koskevaa Cardiffin prosessia, jotta pystyisimme laatimaan selkeät tavoitteet ja aikataulut, jotka koskevat strategian täytäntöönpanoa. On myös tärkeää, että saamme toteutettua unionin kaikkien poliittisten aloitteiden kestävyyttä koskevan järjestelmällisen arvioinnin.
Me tiedämme kaikki maatalous- ja kalastusalaan liittyvät ongelmat. Maatalous- ja kalastusalan uudistusten yhteydessä on erittäin tärkeää, että ympäristö- ja kestävyysvaatimukset otetaan huomioon myös laajentumista ajatellen.
Lopuksi toivon, että Eurooppa-neuvosto vaatisi komissiolta, että EU:n uuden kemikaalipolitiikan parissa tehtävää työtä kiirehdittäisiin mahdollisimman paljon. Toivon, että neuvosto kiinnittää huomiota parlamentin esittämiin erittäin oikeutettuihin vaatimuksiin ja suosituksiin.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, asiaa on käsitelty laajalti. Tarkastelen kahta kysymystä. Ensimmäinen koskee Barcelonan huippukokousta varten laadittua kestävän kehityksen strategiaa. Tässä strategiassa täsmennetään viimevuotisessa Göteborgin huippukokouksessa aloitettua hanketta, jossa mielestäni ansiokkaasti yhdistettiin ympäristönäkökohtia taloudellisiin ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden näkökohtiin. Yhteisenä tavoitteena on kauaskantoisen ja yhtenäisen kestävän kehityksen strategian toteutuminen Euroopan unionissa. Biotekniikka on ala, joka on niin nyt kuin vastaisuudessakin merkittävässä asemassa, eikä sen mahdollista panosta kestävään kehitykseen pidä vähätellä. Tämä kysymys katetaan poliittisen ryhmäni esittämässä tarkistuksessa 27. Jos biotekniikkaa sovelletaan ja geneettisesti muunnettuja organismeja käytetään järkevästi, ne voivat edistää taloutta, kauppaa sekä - kuten hyvin tiedämme - myös ympäristönsuojelua. Kuluttajien luottamuksen saavuttamiseksi on kiinnitettävä myös huomiota heitä askarruttaviin kysymyksiin. Perustellusti vaaditaan, että geneettisesti muunnettuja organismeja pitää paitsi tarkkailla ja seurata, myös valvoa analyyttisin tutkimusmenetelmin. Tällä tavoin noudatetaan turvallisuuden sekä vastuullisen ja totuudenmukaisen tiedottamisen periaatteita sekä luodaan terve kilpailutilanne tällä alalla, jolta odotetaan paljon.
Toiseksi tarkastelen komission asiakirjaa työntekijöiden liikkuvuutta koskevasta toimintasuunnitelmasta. Sen sisältämä komission esitys sosiaaliturvakortin käyttöönotosta on tosiasiassa vailla pohjaa. Miksi näin? Siksi, ettei kortilla voida luoda kansalaisten tarpeet kattavaa Euroopan laajuista terveydenhuoltoverkostoa, vaan se ainoastaan yksinkertaistaisi byrokraattisia käytäntöjä. Ellei henkilön terveydentilaa koskevia tietoja - hänen omalla suostumuksellaan - ole merkitty korttiin ja ellei näitä tietoja voida käyttää kaikissa jäsenvaltioissa, sen käyttöönotto ei mitenkään kohenna Euroopan terveydenhuollon tilaa. Jäsenvaltioiden terveydenhuoltoalan tietojärjestelmien pitäisi tietenkin tässä tapauksessa olla yhteensopivia. Toivoisimmekin komissiolta myönteisempää suhtautumista asiaan.

Smet
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet ja hyvät kollegat, haluaisin käsitellä huippukokouksen erästä näkökohtaa, nimittäin työllisyyttä pitäen mielessä, että toteuttamamme talous- ja sosiaalipolitiikka palvelee toki suurelta osin työllisyyttä.
Ensinnäkin olen sitä mieltä, että huippukokouksessa on tarkasteltava, onnistutaanko saavuttamaan Lissabonissa asetetut tavoitteet. Mielestäni se on mahdotonta tässä verkkaisessa tahdissa, jota tällä hetkellä osoitamme Euroopassa. Olen tarkastellut työllisyyden ja työttömyyden kehittymistä kuvaavia lukuja. Viimeinen vuosi on ollut huono, emmekä siten koskaan saavuta tavoitelukuja. Tämä johtuu muun muassa siitä, että Euroopan unioni ei enää painosta todella toteuttamaan työllisyyttä koskevia kansallisia toimintasuunnitelmia, jotka jäsenvaltioiden on esitettävä joka vuosi.
Luxemburgin prosessin alussa komission eri jäsenvaltioille antama huono todistus oli vielä etusivun uutinen, mutta nyt siitä enää muistutetaan joidenkin lehtien takasivulla. Tämä siis tarkoittaa, että avoimen koordinointimenetelmän paine vähenee hiljakseen. Huippukokouksessa pitäisi siis tarkastella kysymystä, mitä tämän paineen lisäämiseksi voidaan tehdä.
Sitten vielä pari yksityiskohtaista asiaa. Työnantajien kustannukset uusien työpaikkojen luomiseksi ovat aivan liian suuret. Kun tarkastelen eroa kustannusten ja sen välillä, mitä työntekijöille loppujen lopuksi jää, käy ilmi, että esimerkiksi alemmalle henkilöstölle jää keskimäärin 45 prosenttia työllisyyden kustannuksista ja ylemmille toimihenkilöille 35-36 prosenttia. Jos näiden työnantajien kustannusten alentamiseksi ei tehdä mitään, ihmisiä vähennetään edelleen työpaikoista hyvin runsaasti.
Lopuksi haluan sanoa vielä seuraavaa: työttömyyskorvauksen ja palkan välinen ero on vähäinen. Monet pysyvät työttöminä ja yhdistävät siihen pimeän työn, koska palkat ovat liian pienet.

Grönfeldt Bergman
Arvoisa puhemies, Barcelonan huippukokouksen aikana tulee kuluneeksi kaksi vuotta siitä, kun Lissabonin prosessi aloitettiin ja luotiin tavoite, jonka mukaan olisimme vuonna 2010 maailman kaikkein dynaamisin ja kilpailukykyisin tietoon perustuva talous. Nyt on sopiva hetki tukea paremmin kehitystä ja Euroopan talouden nykyaikaistamista koskevaa eheyttämisprosessia sekä selkeyttää konkreettisia toimia koskevia vaatimuksia.
Jotta pystyisimme luomaan dynaamisen ja kilpailukykyisen Euroopan, meidän on toteutettava sääntelyn purkamista, vapauttamista, rakennemuutoksia ja verohuojennuksia. Se taas vuorostaan johtaa siihen, että parannetaan mahdollisuuksia perustaa uusia yrityksiä ja uusia työtilaisuuksia sekä lisätä hyvinvointia. Emme saa aikaan dynaamista ja kilpailukykyistä Eurooppaa, jos luomme yksityiskohtaisia sääntöjä tai lisäämme niiden asioiden määrää, joista EU on vastuussa.
Lissabonin tavoitteen toteuttamisen kannalta on olennaista, että ensiksi luodaan energian sisämarkkinat, joita leimaavat vapauttaminen, kilpailu ja avoimuus. Tämä on erittäin tärkeää Euroopan teollisuuden ja Euroopan kansalaisten kannalta, jotta he saisivat parempaa palvelua ja jotta hintoja laskettaisiin. Toiseksi on olennaista luoda rahoituspalveluja koskevat sisämarkkinat, jotta pienempien pääomakustannusten ja kannattavuuden parantamisen avulla parannettaisiin sijoituksia ja talouskasvua koskevia mahdollisuuksia.
Eräänä Euroopan talouden nykyaikaistamisen tavoitteena on vähentää Euroopassa vallitsevaa työttömyyttä. Se voitaisiin toteuttaa muun muassa lisäämällä työntekijöiden liikkuvuutta, mikä on myös erittäin tärkeää yhteisvaluutan myönteisen kehityksen kannalta. Lisäksi erityisesti pk-yrityksille on annettava hyvät mahdollisuudet aloittaa toimintansa, kasvaa ja laajentua - nämä mahdollisuudet on annettava ehkä jopa suuryrityksillekin.
Mielestäni näiden asioiden olisi pitänyt olla niiden parlamentin lausuntojen ydin, jotka koskivat Lissabonin prosessia ja sen jatkotoimia Barcelonan huippukokouksen edellä. Valitettavasti asia ei ole aivan näin, mistä me maltillisen kokoomuspuolueen kannattajat olemme pahoillamme. Mietinnössä on jopa yksittäisiä kohtia, jotka ovat suorastaan ristiriidassa dynaamisen ja kilpailukykyisen kehityksen kanssa. Jotta mietintö olisi todellakin tukenut Lissabonin prosessia, siinä olisi pitänyt keskittyä sääntelyn purkamiseen, vapauttamiseen ja kilpailun lisäämiseen.

Rato y Figaredo
. (ES) Kiitos, arvoisa puhemies. Näin aluksi haluaisin kiittää puheenjohtajavaltion puolesta kaikkia poliittisia ryhmiä puheenvuoroista. Yritän tosiaan puhua mahdollisimman tiiviisti, koska monet puheenvuorot ovat limittyneet ja lomittuneet keskenään.
Ensinnäkin haluaisin osoittaa sanani niille, joiden mielestä liiallista alijäämää koskevat menettelyt, toisin sanoen hallitusten vakaussuunnitelmien seuranta, ovat olleet puutteellisia.
Haluan toistaa, että euroryhmässä ja Ecofin-neuvostossa on aivan epäröimättä osoitettu, että vakaussopimus pysyy voimassa. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 99 artiklan mahdollistamasta ennakkovaroitusmenettelystä neuvosto on sitä mieltä, että ne kahden valtion antamat julkilausumat ja sitoumukset, jotka koskevat vakaussuunnitelmien ja koko vakaussopimuksen tavoitteiden täyttämistä lyhyellä aikavälillä, eli kuluvana vuonna, ja keskipitkällä aikavälillä, eli vuoteen 2004 mennessä, ovat sitoumuksia, jotka tyydyttävät vakaussitoumuksistamme juontuvat tarpeet.
Mielestäni komissiokin on tunnustanut, että kun jätetään menettelykysymykset huomiotta, molempien maiden ponnistukset ja sitoumukset ovat selkeitä ja vakuuttavia Euroopan unionin ja erityisesti euroalueen makrotaloudellisen vakauden kannalta.
Haluan myös painottaa, että kilpailukykyä ja vapauttamista ajatellen Espanjan hallitus ja siten myös puheenjohtajavaltio vauhdittavat Barcelonassa sellaisia poliittisia sopimuksia, joilla edistetään määrätietoisesti markkinoiden vapauttamista, kun otetaan huomioon, että puhumme sellaisista palveluista, jotka ovat monessa mielessä välttämättömiä yhteiskunnassa ja jotka eivät siksi voi olla alkeellisia laadultaan ja toimitusvarmuudeltaan.
Taloudesta saadut kokemukset eivät mielestäni missään tapauksessa osoita, että niissä valtioissa, joissa palveluja on kilpailutettu markkinataloudessa, olisi huonommat palvelut kuin muissa, vaan päinvastoin. Varojen käytön tehokkuus ja siten kuluttajahinnat voivat siitä huolimatta olla suunnattoman edullisia. Espanja on siitä hyvä esimerkki. Espanjalaiset perheet eli kotitaloudet ovat säästäneet vuodesta 1996 lähtien 2,4 miljardia euroa sähkökaupan vapauttamisen vuoksi, ja samaa voisimme sanoa tietoliikennealasta ja muista markkinoista.
Käytän samaa esimerkkiä painottaessani espanjalaisen yhteiskunnan ponnistusta työmarkkinoiden nykyaikaistamiseksi, jonka myötä Espanjan työttömyysaste, joka oli 23 prosenttia vuonna 1995, on vuonna 2002 alentunut 12 prosenttiin. Espanjan nykyisellä vaalikaudella, eli vuoteen 2004 mennessä, työttömyysaste lienee 9 prosentin tuntumassa eli on kaiketi eurooppalaista keskitasoa.
Vapauttaminen ja kilpailu eivät näin ollen ole riski kansalaisille, vaan julkisissa palveluissa saadaan päinvastoin aikaan merkittävää säästöä, minkä lisäksi niiden mukana syntyy huomattava määrä työpaikkoja Julkisen vallan ja lainsäätäjien vastuulla on kiistämättä palvelujen laadun tai hankintavarmuuden takaamisen kaltaiset kysymykset. Uskon, että Espanjan lisäksi myös unionin monen muun jäsenvaltion kokemukset takaavat tämän seikan.
Hyvät jäsenet, ei ole epäilystäkään, että olemme onneksi tätä nykyä hyvin voimallisen ja suhteellisen nopean laman loppuvaiheessa, niin kuin Yhdysvaltojen keskuspankin puheenjohtaja Alan Greenspan vakuutti meille juuri iltapäivällä; Euroopassa tarvitaankin nyt taloudellisia kasvumahdollisuuksia.
Monet teidän esittämistänne tavoitteista, kuten ympäristö-, sosiaali-, terveydenhuolto-, koulutus- ja elämänlaatukysymyksiin liittyvät tavoitteet, edellyttävät talouksia, jotka kasvattavat potentiaaliaan, ja haluan muistuttaa Euroopan parlamentille, että kymmenen viime vuoden aikana koko Euroopan talous on kasvanut ainoastaan yhtenä vuonna yli 3 prosenttia, ja muina vuosina se ei ole saavuttanut tuota 3:a prosenttia. Tässä kunnossa olevassa taloudessa rakenteellisen työttömyyden aste on siinä 910 prosenttia, ja olen vakuuttunut, että mikään täällä oleva poliittinen ryhmä ei pidä sitä hyvänä politiikkana, enkä puhu nyt talouspolitiikasta vaan hyvästä sosiaalipolitiikasta.
Euron käyttöönotto on mielestäni todellakin osoittanut, että Euroopan kansalaiset haluavat enemmän Eurooppaa ja talousuudistuksia, ja käytän hyväkseni jäsen Barónin läsnäoloa, sillä hän kehotti minua onnittelemaan myös komissiota euron käyttöönotosta onnittelen komissiota, kaikkia keskuspankkeja, hallituksia ja kaikkia euron käyttöönottoon Euroopassa vaikuttaneita henkilöitä, ennen kaikkea kansalaisia.
Useat puhujat toivat esille myös kestävän kehityksen ongelmat, ja uskon niiden olevan täysin sopusoinnussa taloudellisen kehityksen kanssa. Tämä onkin Euroopassa harjoitettavan talouspolitiikan selkeä määritelmä.
Haluan muistuttaa, että Barcelonan Eurooppa-neuvostossa noudatetaan Göteborgin Eurooppa-neuvoston suosituksia ja otetaan huomioon rakennemuutosten kolmas ulottuvuus, johon sisältyy kestävä kehitys, ja että meillä on ollut Laekenin Eurooppa-neuvostosta lähtien käytössämme ympäristöindikaattoreita, joiden perusteella on laadittu ensimmäinen raportti, joka julkaistiin 17. tammikuuta 2002, eli hädin tuskin kuukausi sitten. Ecofin-neuvosto arvioi tätä raporttia ensi viikolla, 5. maaliskuuta, toimittaakseen sen lopulta Barcelonan Eurooppa-neuvostolle, jossa voidaan myös päästä sopimukseen Euroopan kannasta Johannesburgin kestävän kehityksen huippukokousta ajatellen.
Ymmärrän täysin poliittisten ryhmien ja jäsenten vaatimukset, joiden mukaan ympäristökysymykset on otettava huomioon yhtenä tärkeimmistä asioista rakennemuutoksista puhuttaessa, ja siksi haluan jälleen kerran painottaa, että Barcelonan Eurooppa-neuvostossa nämä kysymykset otetaan huomioon, ei yleisesti vaan Laekenin Eurooppa-neuvostossa hyväksyttyjen ympäristöindikaattorien valossa.
Täällä on puhuttu ehdokasvaltioista. Ne ovat mukana Barcelonassa puhuakseen rakennemuutoksista epävirallisesti mutta tehokkaasti. Ne voivat osallistua Euroopan markkinoiden vapauttamista sekä kasvukyvyn nostamista koskevaan keskusteluun, mikä on mielestäni hyvä osoitus Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja parlamentin ei siis ainoastaan puheenjohtajavaltio Espanjan tahdosta, että ehdokasvaltiot osallistuisivat jopa ennen liittymisprosessin päättymistä tehokkaasti eurooppalaisten politiikkojen määrittelyä koskeviin keskusteluihin.
Täällä on puhuttu myös pk-yrityksiin liittyvistä kysymyksistä; haluan vahvistaa, ettemme puhu enää yleisluonteisista julkilausumista, vaan että Espanjan Aranjuezissa viime viikonloppuna pidetyn epävirallisen kokouksen tuloksena Barcelonan Eurooppa-neuvostoon viedään ehdotuksia, jotta maat tiukentaisivat aikataulujaan, supistaisivat hallintokulujaan ja käyttäisivät tehokkaasti uusia tekniikoita kaiken tämän toteuttamiseksi. Lisäksi komissio esittää ennen Espanjan puheenjohtajakauden päättymistä suosituksia tietyistä pk-yrityksille keskeisistä kysymyksistä, kuten esimerkiksi perheyritysten omistajanvaihdokset. Voidaan nimittäin olettaa, että noin kymmenen seuraavan vuoden aikana 3040 prosentissa eurooppalaisista yrityksistä vaihtuu omistaja.
Poliittiset ryhmät ja jotkut jäsenet mainitsivat Basel II -suosituksen, jonka kaltaisia aiheita analysoidaan Espanjan puheenjohtajakaudella epävirallisessa Ecofin-neuvostossa Oviedossa, jossa keskustelemme Basel II -nimellä tunnettujen Baselin sopimusten kautta rahoitusalaan vaikuttavista uusista säännöistä sekä niiden mahdollisista vaikutuksista yritysten, erityisesti pienyritysten, rahoitukseen.
On sanottu, ja syystä, että työmarkkinoissa kyse ei ole ainoastaan joustavuudesta. Asian laita on epäilemättä näin, ja julkisella vallalla on oma roolinsa sellaisissa kysymyksissä kuin työntekijöiden oikeuksien puolustaminen, työntekijöiden tarpeita vastaavien aktiivisten ja passiivisten sosiaalipolitiikkojen suunnittelun puolesta puhuminen, koulutusjärjestelmien suunnittelu sekä määrättyjä yhteisöjä, kuten naisia tai pienten lasten äitejä, suosivat positiivisen erityiskohtelun politiikat.
Ei kuitenkaan ole epäilystäkään, että parasta sosiaali- ja työllisyyspolitiikkaa on sellainen politiikka, jonka avulla voidaan luoda vakaita ja kunnollisia työpaikkoja ja joka ei ole ristiriidassa sen kanssa, että yhtäältä haluamme politiikkamme tarjoavan sosiaalista suojaa ja toisaalta yritämme kannustaa Euroopan kansalaisia tekemään työtä sen sijasta, että he nostaisivat tukia. Tätä käytetään nykyään välineenä kaikissa Euroopan unionin valtioissa, ja pidän vertailevaa arviointia hyödyllisenä menetelmänä, jonka avulla voidaan tarkastella kysymyksiä, jotka liittyvät suoriin kannustimiin, joita maksetaan aiemmin työttömyyskorvausta saaneille ja sittemmin työmarkkinoille siirtyneille, mutta palkkansa takia maidemme verohuojennuksista hyötymättömille henkilöille, tapoihin, jotka kannustavat työttömyyskorvausta saavia henkilöitä työtarjouksen hyväksymiseen sekä tapoihin lähentää koulutusta yritysten tarpeisiin ja pidentää työssäoloaikaa työmarkkinoillamme.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan puhua joidenkin läsnäolijoiden myös esille tuomasta tarpeesta, joka koskee konkreettisten aikataulujen asettamista Barcelonassa. On kiistatonta, että Barcelonan Eurooppa-neuvostossa pyritään asettamaan määrällisiä tavoitteita, joiden yhteydessä jäsenvaltioiden on mahdollista tehdä sellaisia sitoumuksia, jotka kansalaiset voivat ymmärtää ja hyväksyä.
Uskon, että mikäli sovitamme yhteen poliittisia kantojamme, joiden ei kuitenkaan tarvitse olla yhteneviä, sellaisissa eittämättä aroissa kysymyksissä, kuten keskeisten palvelujen tarjonta, joissa julkisella vallalla on toki tietty rooli julkisen palvelun ja laadun käsitteiden takaajana, voimme suunnitella prosesseja sellaisten todellisten eurooppalaisten sisämarkkinoiden luomiseksi, joiden avulla Euroopan talouden on mahdollista kilpailla maailman muiden talousalueiden kanssa. Olemmehan jo euron käyttöönoton yhteydessä ottaneet askeleen, mielestäni jättiläisen askeleen, tulevaisuuden Euroopan rakentamiseksi.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, esitin neuvoston puheenjohtajalle täsmällisen kysymyksen eräästä Espanjan pääministerin ja Euroopan neuvoston puheenjohtajan lausunnosta, joka koski poliittista perhettäni neuvostossa, mutta en saanut vastausta siihen.

Puhemies
Neuvoston puheenjohtajan vallassa on päättää, vastaako hän vai ei.

Rato y Figaredo
. (ES) Arvoisa puhemies, minusta ei ole mitenkään harmillista kertoa jäsen Barónille hänen jo tietämäänsä seikkaa: Espanjan hallituksen ja Euroopan valtioiden väliset suhteet ovat erittäin rakentavia, ja olemme onnistuneet pääsemään poliittiseen yhteisymmärrykseen kaikkien hallitusten kanssa niiden poliittisen perheen väristä riippumatta, käyttääkseni jäsen Barónin sanoja. Joka tapauksessa, kun otamme huomioon sen vaikutusvallan, joka jäsen Barónilla on poliittiseen perheeseensä, toivomme, että Barcelonan Eurooppa-neuvoston päätelmien ansiosta kaikkien poliittisten perheiden on mahdollista antaa panoksensa eurooppalaisten hyvinvoinnille.

Puhemies
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Rato, paljon kiitoksia siitä, että olette osallistunut tänään Euroopan parlamentin istuntoon. Tiedätte jo entuudestaan, että toivomme puheenjohtajavaltio Espanjan menestyvän tehtävässään.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kansainvälinen rikostuomioistuin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma kansainvälisestä rikostuomioistuimesta.
Hyvät jäsenet, minun on muistutettava, että koska aikaa on vähän, teidän on noudatettava tiukasti teille myönnettyä puheaikaa.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, minulla on suuri ilo olla keskuudessanne esittämässä neuvoston puheenjohtajavaltion kantaa niihin askeliin, joita Euroopan unioni ottaa parhaillaan voidakseen perustaa piakkoin kansainvälisen rikostuomioistuimen.
Euroopan unioni on tukenut määrätietoisesti pysyvän ja yleismaailmallisen kansainvälisen rikostuomioistuimen luomista. Parlamentti tietää sen hyvin, koska se on aina ollut ensimmäisenä kannustamassa Euroopan unionia toimimaan tämän ihmisoikeuksien ja oikeuden kannalta välttämättömän tavoitteen toteutumisen hyväksi.
Sen takia haluan toistamiseen vahvistaa teille, että kansainvälisen rikostuomioistuimen perustaminen on tärkeä osa unionin ulkopolitiikkaa, mikä on ilmaistu myös puheenjohtajavaltio Espanjan ohjelmassa. Euroopan unioni pitää erityisen myönteisenä tämän pitkään odottamamme tavoitteen toteutumista, jonka kaikki uskomme tapahtuvan vielä tänä vuonna.
Tuskin voidaan liioitella, miten merkittävänä voidaan pitää tätä aikaansaannosta, jonka puolesta niin monet maineikkaat oikeusoppineet, ihmisoikeustaistelijat ja poliittiset vastuunkantajat ovat lyöneet rumpua ja joka on nyt todellakin kättemme ulottuvilla. Se on koko ihmiskunnan riemuvoitto, joka on suurelta osin Euroopan unionin määrätietoisen ja johdonmukaisen toiminnan ansiota.
Maanosamme yhteiset kokemukset, joita leimaavat edellisen vuosisadan konfliktit ja kauhut, ovat tehneet meistä eurooppalaisista erityisen herkkiä sille, että kansainvälisestä rikosoikeudesta on ehdottomasti kehitettävä väline, jolla puolustetaan ihmisoikeuksia ja humanitaarisia säännöksiä kaikkialla maailmassa, ja että sen asemaa on vahvistettava. Ei siis yllättäne ketään, että Euroopan valtiot ja Euroopan unioni toimivat kansainvälisen rikostuomioistuimen, todella yleismaailmallisen, riippumattoman ja tehokkaan tuomioistuimen, puolesta puhuvan liikkeen eturintamassa.
Euroopan unionin lujana vakaumuksena on, että kansainvälisen rikostuomioistuimen perustaminen on koko maailmalle erittäin tärkeä askel. Kun tehdään erittäin vakavia rikoksia, jotka loukkaavat koko kansakunnan omaatuntoa ja kun yhteisöllisiä arvoja suoranaisesti poljetaan, kansainvälisen yhteisön on reagoitava koko lain ja oikeuden antamalla voimalla. On torjuttava ponnekkaasti vakavimpia ihmisoikeuksien ja kansainvälisen oikeuden loukkauksia ja annettava niistä asianmukaisia rangaistuksia, minkä vuoksi on käytettävä valtioiden muodostaman yhteisön sopimia toimintatapoja.
Kansainvälinen rikostuomioistuin on arvokas väline taistelussa, jota käydään oikeuden puolesta ja inhottavimpien rikosten, eli sotarikosten, rikosten ihmisyyttä vastaan ja kansanmurhan, rankaisematta jäämistä vastaan käytävässä taistelussa. Laajemmassa yhteydessä kansainvälisen rikostuomioistuimen perustaminen on osa liikettä, jota luonnehtii maailman kehitys viimeisten vuosien aikana. Tällä tarkoitan sellaisen kansainvälisen rikosoikeuden luomista ja lujittamista, jonka avulla jäljitetään valtioiden rajat ylittäviä erityisen vakavia tekoja, jotka uhkaavat pahoin kaikkien kansojen turvallisuutta. Näissä meitä kaikkia koskettavissa tapauksissa on voitava toimia, olipa kyse sitten keskenään tiiviissä yhteistyössä toimivista kansallisista oikeusjärjestelmistä, tai asianmukaisesti muodostetuista kansainvälisistä tuomioistuimista, kuten jo olemassa olevista entisen Jugoslavian sekä Ruandan kysymyksiä käsittelevistä tuomioistuimista, jotka ovat turvallisuusneuvoston perustamia, tai lähitulevaisuudessa todeksi tulevasta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta.
Haagissa näinä päivinä aloitettu oikeudenkäynti entistä presidenttiä Miloseviia vastaan on vain yksi esimerkki lisää tästä suuntauksesta, joka saa yhä enemmän jalansijaa kaikkialla maailmassa, sillä kansalaiset vaativat sitä kaikissa valtioissa, mitä on pidettävä paraikaa tapahtuvan maailmanlaajuistumisen loogisena seurauksena.
Tärkeää on, että olemme pääsemässä eroon hiljaisuuteen ja unohdukseen perustuneesta rankaisematta jättämisen kulttuurista, jota on alkanut korvata kulttuuri, jossa edellytetään, että erityisen vakavista teoista joudutaan vastuuseen. Samalla tavoin olemme vaihtamassa tavan katsoa muualle, kun naapurin talo palaa, tapaan ottaa asia huoleksemme ja etsiä keinoja toimia ja saada kaikki mukaan yhteistyöhön kestämättömien tilanteiden selvittämiseksi. Kyse ei ole siitä, että haluttaisiin kostoa tai korvausta, vaan oikeuden saannista, sillä se on välttämätön edellytys, jotta vakavien selkkausten jälkeen voisi aina avautua mahdollisuus kestävälle rauhalle ja sovinnolle.
Arvoisa puhemies, kuten jäsenet tietävät, kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista edeltävät valmistelutyöt ovat jo varsin pitkällä. Valmisteluvaliokunta on jo laatinut Roomassa vuonna 1998 hyväksytyn perussäännön pohjalta suurimman osan niistä välineistä, joita tuomioistuin tarvitsee toimiakseen tehokkaasti. Tässä luonteeltaan epäilemättä teknisessä, mutta ulottuvuudeltaan ja merkitykseltään keskeisessä prosessissa ja maailman kaikki maat yhdistävässä yhteistyössä Euroopan unionin valtioilla on edelleen erittäin merkittävä rooli, jota uskaltaisin kutsua jopa silmiinpistäväksi. Vielä tärkeämpää on kuitenkin, että Rooman perussäännön ratifiointi on edennyt nopeammassa tahdissa kuin olisimme odottaneet. Kun Rooman diplomaattikonferenssissa sen hyväksymisen puolesta äänesti 120 valtiota, sopimuksen on allekirjoittanut kaikkiaan 139 valtiota, eli kansainvälisen yhteisön valtaisa enemmistö. Kuten tiedätte, tarvitaan 60 ratifiointia tai liittymistä sopimukseen, jota perussääntö tulisi voimaan ja kansainvälinen tuomioistuin voisi aloittaa toimintansa. Tähän mennessä on kirjattu jo 52 ratifiointia, joten voidaan ajatella, että tarvittaviin 60 ratifiointiin päästään lähikuukausien aikana. Uskaltaudun veikkaamaan, että siihen päästään varmasti ennen Espanjan puheenjohtajakauden loppua.
Kuten te tiedättekin, kaikki unionin jäsenvaltiot ovat joko ratifioineet perussäännön tai käynnistäneet perustuslailliset menettelyt, jotta se voitaisiin tehdä mahdollisimman pian. Luotamme lujasti, että kaikki jäsenvaltiot ovat niiden maiden joukossa, jotka osallistumalla sopimusvaltioiden kokoukseen joka on ensimmäinen, jonka kokoukset voidaan pitää tänä vuonna panevat alulle konkreettisia päätöksiä, jotka mahdollistavat tuomioistuimen tehokkaan toiminnan.
Neuvoston 11. kesäkuuta 2001 hyväksymän kannan mukaan Euroopan unioni kehottaa kaikkia niitä valtioita, jotka eivät vielä ole tehneet sitä, ratifioimaan perussäännön tai liittymään siihen mahdollisimman nopeasti, jotta kansainvälisestä tuomioistuimesta voisi tulla pian totta. Haluaisin korostaa, että 15 ehdokasvaltiota tai assosiaatiosopimuksen tehnyttä valtiota yhtyi äskettäin yhteiseen kantaan ja tekee nyt kanssamme tiivistä yhteistyötä tämän asian hyväksi. On myös perusteltua korostaa samaan päämäärään tähtäävää työtä, jota on tehnyt huomattava määrä kansalaisjärjestöjä, usein Euroopan unionin avun ja yhteistyön turvin.
Unioni on esittänyt tämän vetoomuksen hengen mukaisesti kolmansille maille ja maaryhmille kannanottoja, jotta ne jouduttaisivat perussäännön nopeaan ratifiointiin tarvittavia sisäisiä käsittelyjä. Näiden kannanottojen lisäksi on tarpeen vaatiessa esitetty tämän alan teknistä neuvonantoa koskevia tarjouksia. Ehdotamme, että tulevien viikkojen aikana näitä kannanottoja voimistetaan eri maanosissa, missä tarkoituksena ei ole ainoastaan saada perussääntöä nopeasti voimaan, vaan myös varmistaa, että kansainvälisen yhteisön vaihteleva kokoonpano näkyy mahdollisimman hyvin sopimusvaltioiden kokouksessa.
Tulevan tuomioistuimen legitiimiys ja tehokkuus riippuu tosiaankin ennen kaikkea siitä, että niin sen kokoonpano kuin sen saama tukikin nähdään koko kansainvälisen yhteisön aitona heijastumana. On ensiarvoisen tärkeää, että kaikki maanosat ja oikeusjärjestelmät ovat asianmukaisesti edustettuina tuomioistuimessa, ja että siihen kuuluu myös tuomioistuimen jäseniä, niin miehiä kuin naisiakin, kuten Rooman perussäännössä tarkennetaan. Juuri tämän tuomioistuimen saaman laajan tuen on siivitettävä ponnistelujamme. Tehtävässämme meitä kannustaa se, että jo kirjattujen ja lähikuukausina odotettavissa olevien ratifiointien joukossa on maita kaikista maanosista, toistaiseksi eniten Euroopasta, Afrikasta ja Latinalaisesta Amerikasta, ja erilaisia oikeusjärjestelmiä sekä eri taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen asteita. Kukaan ei voi sanoa, että kansainvälinen tuomioistuin olisi länsimaailman tai kehittyneiden maiden tuomioistuin. Se on koko kansainvälisen yhteisön muodostama riippumaton tuomioistuin, joka on kytköksissä Yhdistyneiden Kansakuntien järjestelmään.
On tärkeää painottaa, että kaikki maat, ovatpa ne allekirjoittaneet perussäännön tai eivät, voivat osallistua aktiivisesti kansainvälisen rikostuomioistuimen luomiseen osallistumalla valmisteluvaliokunnan valmisteluihin, ja myöhemmin ne voivat halutessaan ottaa tarkkailijoina osaa sopimusvaltioiden kokoukseen. Lisäksi ovet pidetään jatkuvasti auki niitä maita varten, jotka haluavat ratifioida perussäännön tai liittyä siihen tuonnempana. Tässä mielessä Euroopan unioni on ylläpitänyt jatkuvaa ja yhtämittaista vuoropuhelua joidenkin vielä epäilevien maiden kanssa, joista osa on vankkumattomimpia liittolaisiamme tarkoitan erityisesti Yhdysvaltoja ja olemme kaiken aikaa valmiita jatkamaan tätä mielipiteiden vaihtoa selvittääksemme kantojamme ja osoittaaksemme halukkuutta yhteistyöhön tulevaisuudessa.
On ilmeistä, että tehtävä ei pääty perussäännön voimaantuloon ja sopimusvaltioiden kokouksen ensimmäisessä kokouksessa tehtäviin päätöksiin. On ryhdyttävä tarvittaviin toimiin, jotta tämän uuden toimielimen asettuminen uuteen Haagissa sijaitsevaan toimipaikkaansa sujuisi mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti. Valmisteluvaliokunta ja isäntävaltio Alankomaat valmistelevat jo näiden toimien alullepanoa ja Euroopan unioni tekee niiden kanssa yhteistyötä. Sen jälkeen on kehitettävä ja voimistettava kaikkia niitä mekanismeja, joiden on autettava uutta toimielintä varmistamaan sen tehokas toiminta sekä sen omassa toimipaikassa että itse paikalla. Entisen Jugoslavian ja Ruandan asioita käsitelleitä tuomioistuimia koskevat kokemukset ovat opettaneet meille, että ollakseen tehokas kansainvälinen rikosoikeus tarvitsee huomattavia inhimillisiä, aineellisia ja toiminnallisia voimavaroja. Tuomioistuin, jonka toimivalta on mahdollisesti maailmanlaajuinen, ei edellyttäne vähempää, vaan varmastikin enemmän. Tällä alalla myös Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden on oltava valmiita antamaan tarpeelliseksi katsottua apua.
Toisaalta tuomioistuin, jonka toimintaa ohjaavat täydentävyyden ja kansallisten oikeusjärjestelmien kanssa tehtävän yhteistyön periaatteet, voi toimia tehokkaasti ainoastaan, jos se saa tukea jäsenvaltioiden oikeus- ja hallintoviranomaisilta. Sen takia erittäin huomattava osa perussäännön täytäntöönpanosta koostuu ryhtymisestä kansallisiin toimiin tuon yhteistyön mahdollistamiseksi. Kunkin valtion on tehtävä se omien perustuslaillisten menettelyjensä mukaisesti, mutta Euroopan unioni voi edistää tätä prosessia tietojen vaihdon avulla tai tarjoamalla tarvittaessa teknistä apua sitä kaipaaville maille.
Kaikki tämä pohjautuu aiemmin mainitsemaani kesäkuussa 2001 annettuun yhteiseen kantaan, jota voidaan tarvittaessa täydentää varsin yksityiskohtaisella toimintasuunnitelmalla tai sitten aikanaan päivittämällä ja tarkentamalla sen sanamuotoja prosessin edistyessä. Hyvät jäsenet, voin vakuuttaa teille, että puheenjohtajavaltio ottaa tarkasti huomioon tässä keskustelussa esitetyt ajatukset päätöksiä tehdessään.
Arvosia puhemies, olemme sitoutuneet lujasti toimimaan yhdessä kansainvälisen rikostuomioistuimen nopean ja tehokkaan perustamisen hyväksi ja tekemään siitä riippumattoman ja puolueettoman toimielimen, joka jakaa oikeutta eri puolilla maailmaa sellaisissa tapauksissa, joissa ihmisoikeuksia ja humanitaarista oikeutta on loukattu kaikkein pahiten. Tässä asiassa me kaikki, Euroopan parlamentti, neuvosto, jäsenvaltiot ja komissio toimimme kiinteästi yhdessä ja olemme päättäneet toimia jatkossakin määrätietoisesti ja sitkeästi. Tämän vakaumuksemme ja päättäväisyytemme ansiosta Euroopan unionin on ollut mahdollista olla kiistattomassa johtoasemassa tässä prosessissa yhdessä muiden demokratiaan ja ihmisoikeuksiin lujasti kiintyneiden maiden kanssa.
Olemme jo hyvin lähellä tavoitettamme Rooman perussäännön voimaantulon ja tuomioistuimen toiminnan aloittamisen vuoksi. Se on historiallinen rajapyykki, joka jakaa ihmiskunnan ponnistukset oikeuden juurruttamiseksi maailmaan aikaan sitä ennen ja sen jälkeen. Silloin voimme olla ylpeitä Euroopan panoksesta tähän kansainvälisen yhteisön edistysaskeleeseen, mutta emme missään tapauksessa saa panna käsiämme ristiin, sillä silloin on aika siirtyä seuraavaan vaiheeseen taistelussa oikeuden puolesta, ja Euroopan rooli on siinäkin korvaamaton. Arvoisa puhemies, olen varma, ettei meiltä puutu tahtoa eikä kykyä jatkaa ponnistuksiamme, ja uskon tietenkin, että voimme luottaa aina parlamentin apuun.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa puheenjohtaja de Miguel, voitte olla varma, että saatte aina tukea parlamentilta, joka on ilmaissut sen poliittisella tahdollaan jo useaan otteeseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, vakavien rikosten rankaisematta jäämisen vastainen taistelu ja kamppailu kansainvälisen oikeudenmukaisuuden puolesta sisältyvät EU:n politiikkaan ihmisoikeuksien ja demokratian puolustamisessa. Kansainvälisen rikostuomioistuimen Roomassa hyväksytty perussääntö on kansainvälisen oikeuden todennäköisesti merkittävin saavutus Yhdistyneiden Kansakuntien perustamisen jälkeen. Euroopan unioni on aina puhunut kansainvälisen rikostuomioistuimen puolesta ja se tukee hanketta edelleen voimakkaasti, kuten EU:n kesäkuussa 2001 hyväksymä yhteinen kanta osoittaa. Yhteisessä kannassa tuemme hyväksytyn perussäännön mahdollisimman nopeaa voimaantuloa ja tuomioistuimen perustamista.
Komissio yhtyy täysin yhteisessä kannassa esitettyyn lähestymistapaan, ja minä puolestani yhdyn täysin siihen, mitä Ramón de Miguel kertoi neuvoston puheenjohtajana. Komissio on iloinen, että Euroopan unioniin assosioituneet Keski- ja Itä-Euroopan valtiot ja Kypros ja Malta sekä Euroopan talousalueeseen kuuluvat EFTA-maat julistivat tammikuussa 2002 virallisesti, että ne kannattavat yhteisen kannan tavoitteita.
EU:n talousarviosta tuetaan kansalaisjärjestöjen sellaisia hankkeita, joiden avulla on tarkoitus lisätä maailmanlaajuista tietoisuutta tuomioistuimen perustamisen välttämättömyydestä. Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen yhteydessä tällaisiin hankkeisiin on vuodesta 1995 lähtien käytetty noin 6,9 miljoonaa euroa. Kansalaisjärjestöjen kolmelle toisiaan täydentävälle hankkeelle kansainvälisen rikostuomioistuimen tukemiseksi myönnettiin vuonna 2001 2,1 miljoonaa euroa.
Kansalaisjärjestöjen yhteenliittymän rikostuomioistuinta tukevan hankkeen tavoitteena on helpottaa kansalaisyhteiskunnan osallistumista ja yhteistyötä hallitusten kanssa Yhdistyneiden Kansakuntien rikostuomioistuimen valmistelukomiteassa ja edistää ja helpottaa teknistä yhteistyötä, jotta Roomassa hyväksytyn sopimuksen ratifioinnin jälkeen voidaan antaa sitovia kansallisia säädöksiä, joilla perussääntö pannaan täytäntöön.
Parlamenttien edustajat maailmanlaajuisen toiminnan puolesta (Parliamentarians for Global Action) -hanke kampanjoi parlamentaarisesti rikostuomioistuimen perussäännön ratifioinnin ja tehokkaan täytäntöönpanon sekä oikeusvaltioperiaatteen edistämisen puolesta, ja "Ei rauhaa ilman oikeudenmukaisuutta" -hanke keskittyy julkista mielipiteenmuodostusta edistäviin kampanjoihin ja rikostuomioistuinta tukevien konferenssien järjestämiseen.
Komission tiedonannossa ihmisoikeuksien roolista ja kolmansien maiden demokratian lisäämisestä, joka julkaistiin toukokuussa 2001, rikosten rankaisemattomuuden vastainen taistelu katsottiin ensisijaisesti tuettavaksi toimeksi. Siksi komissio tukee edelleen kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista. Kansainväliselle rikostuomioistuimelle varatun budjettikohdan, joka sisältää myös entisen Jugoslavian alueen ja Ruandan sekä äskettäin perustetun Sierra Leonen sotarikostuomioistuimen, määrärahat vuodelle 2002 ovat 5 miljoonaa euroa.
Komissio suuntaa ponnistuksensa vuonna 2002 kahteen asiaan. Ensinnäkin rikostuomioistuinta koskevan tietoisuuden lisäämiseen, ja se kehottaa useampia kuin ratifiointiin tarvittavia 60 valtiota ratifioimaan perussäännön, jotta se voisi astua voimaan. Lisäksi haluamme pitää huolen siitä, että kaikki maantieteelliset alueet ovat edustettuina.
Toiseksi keskitymme hankkeen täytäntöönpanoon tähtäävien sitovien kansallisten säännösten aikaansaamiseen, myös sellaisten asiaankuuluvien asiantuntijoiden koulutukseen, jotka voivat vaikuttaa rikostuomioistuimen toimintaan, siis tuomarien, asianajajien, syyttäjäviranomaisten ja parlamenttien jäsenten. Lisäksi voidaan kattaa osa rikostuomioistuimen kuluista. Pyydämme näiden tavoitteiden toteuttamiseen tähtääviä ehdotuksia maaliskuussa.

Oostlander
Onneksi minulla oli myös mahdollisuus kuunnella ensin komission jäsen Verheugenia, joten voin nyt yhtyä molempien puhujien, sekä neuvoston puheenjohtajan että komission jäsenen, sanoihin. Heidän yhteenvetonsa vastaa täysin sitä, mitä myös kristillisdemokraattinen Euroopan kansanpuolue mielellään haluaisi tapahtuvan.
Olemme täysin samaa mieltä myös heidän yhteenvedostaan kansainvälisen rikostuomioistuimen merkityksestä. Kun puhumme sovittelun välttämättömyydestä, ensin on tosiaankin käytävä oikeutta, ja sitä varten perustettu tuomioistuin on siis erityisen tärkeä väline kansainvälisen oikeusjärjestyksen takaamiseksi, kun se erityisesti myös vaikuttaa ennalta ehkäisevästi rikollisesti värittyneisiin henkilöihin, jotka ovat päässeet korkeisiin asemiin, kuten olemme nähneet tapahtuvan Jugoslaviassa ja Afrikassa Suurten järvien alueella. On erityisen tärkeä, että rankaisematta jättämistä ei enää missään tapauksessa hyväksytä ja että se on nyt myös kaikkialla tiedossa.
Parlamentin esittämät päätöslauselmat sisältävät pari tärkeää asiaa. Ensinnäkin olemme neuvottelujen aikana ryhminä sopineet keskenämme siitä, että Yhdysvaltojen presidenttiä ja parlamenttia pyydetään muuttamaan kantaansa, jonka ne ovat ottaneet osallistumisesta kansainvälisen rikostuomioistuimen toimintaan. Pidämme Yhdysvaltoja niin tärkeänä, että meidän on asianmukaisesti esitettävä tämä pyyntö. Siksi pidän täysin sopimattomana tähän asiaan liittyvää tarkistusta, joka koskee erästä vanhaa osaa neuvotteluista. Ei ole mitään järkeä yrittää vakuuttaa yhdysvaltalaisia kovin sanoin. Voimme paremminkin välttää sitä, että ärtymys, jota yhdysvaltalaiset jo osoittavat Eurooppaa kohtaan, lisääntyy, ja yrittää keskustella näistä asioista ystävällisellä tavalla.
Toiseksi on välttämätöntä, että Geneven yleissopimuksen sotavankeja koskevat määräykset saatetaan ajan tasalle, jotta voimme ottaa huomioon niiden ihmisten aseman, joita pidetään tällä hetkellä vangittuina Guantanamossa. Olemme ryhmänä sitä mieltä, että on hyvin tärkeää, että tästä asiasta annetaan määritelmä. Lisäksi toivomme, että puheenjohtajavaltio Espanja onnistuu saamaan aikaan tämän kansainvälisen rikostuomioistuimen puheenjohtajakautensa aikana.

Díez González
Arvoisa puhemies, on kulunut jo liian kauan siitä, kun Roomassa päätettiin 17. heinäkuuta 1998, että perustettaisiin kansainvälinen rikostuomioistuin, joka langettaisi tuomioita sellaisille henkilöille, jotka ovat syyllistyneet kaikkein vakavimpiin ja, kuten täällä jo sanottiin, koko maailmaa koskettaviin rikoksiin, esimerkiksi terrorismiin.
Hyvät jäsenet, tähän mennessä ratifiointeja on 52, mutta kuten tiedätte, niitä tarvitaan 60, jotta perussääntö tulisi voimaan. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan käyttää hyväkseni läsnäoloanne esittääkseni teille joitakin konkreettisia kysymyksiä, kun otetaan huomioon, että ennakkotietojen mukaan kansainvälisestä rikostuomioistuimesta tulee totta tällä ensimmäisellä puolivuotiskaudella Espanjan puheenjohtajakauden aikana, että sopimusvaltioiden ensimmäinen kokous järjestetään New Yorkissa tämän vuoden syyskuussa, että Yhdysvaltojen kanta ei toistaiseksi ole ollut myönteinen, ja että lisäksi on olemassa perusteltu pelko, että Yhdysvaltojen hallintoviranomaiset tukisivat tuomioistuimen vastaista kampanjaa aina Yhdistyneissä Kansakunnissa 31. joulukuuta 2000 saadun Clintonin allekirjoituksen peruuttamiseen asti.
Miten unionin puheenjohtajavaltio on ajatellut asennoitua Bushin hallintoon poistaakseen tämän taaksepäin menemisen riskin? Eikö puheenjohtajavaltio ole sitä mieltä, että olisi laadittava suunnitelma, johon sisältyvät erityistoimet ja -voimavarat saisivat Yhdysvallat suosiollisiksi kansainvälistä rikostuomioistuinta kohtaan? Mitä unionin puheenjohtajavaltio on aikonut tehdä sen takaamiseksi, että aiemmin mainitut 18 tuomaria, jotka muodostavat osan tuomioistuimesta ja jotka nimitetään kansallisella tasolla, täyttävät pätevyyden, tasapuolisen alueellisen jakautumisen, kokemusten sekä miesten ja naisten välisen tasa-arvon asettamat edellytykset?
Kun Rooman perussääntö hyväksyttiin, Kofi Annan piti sitä jättiläismäisenä askeleena. Kuitenkin jo kauan aikaa sitten Nürembergin entinen syyttäjä Benjamin Ferencz sanoi, että ei voi olla olemassa rauhaa ilman oikeutta, oikeutta ilman lakia, eikä merkityksellistä lakia ilman tuomioistuinta, joka päättää, mikä on oikeudenmukaista ja laillista missäkin tilanteessa. Nykyään, 11. syyskuuta 2001 jälkeen ja Lähi-idän konfliktien jälkeen, kansalaiset pitävät tämän tuomioistuimen perustamista kiireellisenä ja tarpeellisena. Hyvät jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, älkäämme antako ajan kulua ja unohduksen vallata mieliä, kunnes uusi rikos tai sota muistuttaa meitä uhkasta.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, oikea on väärää, right is wrong. Jos kaikkia yksilöitä ei kohdella tasa-arvoisesti ja jos sotarikokset ja rikokset ihmisyyttä vastaan jäävät rankaisematta, kuinka voimme sitten uskottavasti tuomita lievemmät lain rikkomiset? On erityisen tärkeää, että nyt saadaan aikaan pysyvä kansainvälinen rikostuomioistuin Haagiin, joka on maailman oikeuspääkaupunki. Tämä tuomioistuin on osa sivilisaatiomme kehitystä. Tuomioistuimen on luonnollisesti oltava yleismaailmallinen. Erityisesti Aasian maat ja arabimaat ovat vielä aliedustettuja, ja kaikkien allekirjoittajien on myös ratifioitava sopimus. Sanon tämän painokkaasti.
On kuitenkin hyvin huolestuttavaa, että myös Yhdysvallat kieltäytyy ratifioimasta sopimusta. Juuri yhdysvaltalaiset toivat Nürnbergissä kansainväliseen oikeuteen sen, että yksilöillä on velvollisuuksia kansojen yhteisölle ja että nämä velvollisuudet ovat etusijalla niihin velvollisuuksiin nähden, joita yksilöillä on omalle valtiolle.
Samalla yhdysvaltalaisten tapauksessa kansainvälinen rikosoikeus ilmeisesti koskee kaikkia muita paitsi heitä itseään. Harvinainen esimerkki valtaan liittyvästä ylimielisyydestä on senaatin jo hyväksymä lakiehdotus, jonka mukana tuomioistuinta ja kaikkia siinä mukana toimivia maita boikotoidaan. Toinen hullu lakiehdotus jopa antaisi Yhdysvaltain presidentille valtuudet vapauttaa väkivaltaa käyttäen tuomioistuimen vangitsemia henkilöitä. Jos oikeudenmukaisesta oikeudenkäynnistä ja tuomarien pätevyydestä annetaan riittävät takeet, Yhdysvalloilla ei ole mitään syytä pelätä tätä tuomioistuinta. Neuvoston ja parlamenttimme pitäisi ilmoittaa tämä ystävällisesti mutta hyvin selkeästi virkaveljillemme Yhdysvalloissa.
Lisäksi lyhyellä aikavälillä mahdollisimman monien maiden eri mantereilta on aloitettava ratifiointi. Tuomioistuimesta ei saa tulla liian eurooppalaista. Tämä voi osoittaa käytännössä, että ne maat ovat väärässä, jotka eivät ole mukana. Se, joka kieltäytyy tunnustamasta kansainvälistä rikostuomioistuinta, toimii väärin ja kulkee jälkijunassa sivilisaatiossamme.

Frassoni
Arvoisa puhemies, enää kahdeksan valtion olisi ratifioitava kansainvälistä rikostuomioistuinta koskeva sopimus, jotta se voisi tulla voimaan, mutta useat ongelmat vaativat ratkaisua ennen kuin tuosta tuomioistuimesta voisi tulla toivomamme kansainvälisen oikeuden väline, jolla torjutaan rikosten rankaisematta jättäminen. Ensimmäinen este sen voimaantulolle on Yhdysvaltojen sitkeän vihamielinen asenne. Kehotamme neuvoston puheenjohtajavaltiota ja komissiota korostamaan jälleen kerran kaikissa muodollisissa ja epämuodollisissa tapaamisissa Yhdysvaltojen kanssa tämän kysymyksen tärkeyttä Euroopalle. Pitäisi todella ja realistisesti harkita välinettä, jolla voitaisiin painostaa Yhdysvaltoja, sillä näin ei ole käsittääkseni vielä tosiasiassa tehty.
Toinen ongelma liittyy hankalaan kysymykseen sisäisistä normeista, jotka koskevat kansallisten lainsäädäntöjen mukauttamista rikostuomioistuimen sääntöihin. Tämä tulee varmasti olemaan vaikea prosessi, mutta meidän ei pidä päästää sitä liian pitkäksi. Tässä suhteessa iloitsen todella komission jäsen Verheugenin sanoista, joiden mukaan hän haluaa yhdessä komission kanssa ja rahoitustuen turvin tukea asiantuntijoiden koulutusta edistääkseen rikostuomioistuimen toimintaa.

Queiró
Arvoisa puhemies, oma maani on jo saattanut päätökseen Rooman perustamissopimusten ratifiointimenettelyn vahvistaen näin portugalilaisille luonteenomaisen, oikeudenmukaisuuteen liittyvän humanistisen perinteensä -maa poisti kuolemantuomion 450 vuotta sitten ja elinikäisen vankeuden 118 vuotta sitten. Mutta vielä tärkeämpää on, että oikeudenmukaisuuteen ja rangaistuksen välttämisen torjuntaan liittyvien arvojen voi todeta yleistyvän kaikkialla maailmassa. Tietenkin hitaasti, mutta yleistyen. Meitä tyydyttää myös se, että piakkoin odotettavissa oleva kansainvälisen rikostuomioistuimen vahvistaminen luo osaltaan uusia ulottuvuuksia kuolemantuomion hylkäämiseksi.
Tähän lisättäköön, että oikeudenmukaisuutta on olemassa vain, jos sitä sovelletaan kaikkiin tasavertaisesti. Kyllähän me tiedämme, että kansainvälinen rikostuomioistuin ei ole nyt eikä vastedeskään täydellinen. Usein se pukee harteilleen "voittajien tuomioistuimen" roolin, mutta tavanomaisen oikeustoimivaltansa ja erityisen törkeiden rikosten tutkinnan ja tuomitsemisen lisäksi sen on täytettävä kaksi muuta hyvin oleellista tehtävää: uusien rikosten ehkäisy pakottamisen avulla sekä uhreille tapahtuneiden vahinkojen korjaaminen ja korvaaminen. Lisäksi on korostettava, että kansainvälinen rikostuomioistuin aloittaa toimintansa vasta silloin, kun kansalliset rankaisuvaltaa käyttävät viranomaiset eivät ryhdy tutkimaan ja tuomitsemaan rikoksia, tai kun ne eivät tee sitä lainsäädännön laiminlyömisen vuoksi tai siksi, että ne eivät kykene sitä tekemään. Mielestämme tämä on tyydyttävä ratkaisu, kunhan sitä sovelletaan hyvin kansainvälisen rikostuomioistuimen tuomiovallan ja kansallisten rangaistusjärjestelmien itsenäisen toimivallan välisessä ongelmassa.
Arvoisa puhemies, kansainvälisen rikostuomioistuimen erillisyys ja puolueettomuus ovat oleellisia arvoja puolustettaessa Euroopan unionin tärkeintä yhteistä perintöä: ihmisoikeuksien ja perusvapauksien sekä oikeusvaltion kunnioittamista. Sen vuoksi on joka tilaisuudessa sopivaa kehua tämän tuomioistuimen perustamiselle asetettuja ennakkotavoitteita, eikä niiden ansioita voi missään tapauksessa kiistää.

Bonino
Arvoisa puhemies, tämä aihe on antanut mielestäni näinä vuosina erinomaisen esimerkin Euroopan toimielinten välisesti yhteistyöstä. Haluan tässä istunnossa tunnustaa virallisesti, että komissio, sen virkamiehet ja neuvosto sekä eri yhteistyöosapuolet ovat ymmärtäneet kiinnittää jatkuvasti huomiota - jota on annettu myös eri avauksissa - yhteiskunnan, parlamenttiryhmien ja kansalaisjärjestöjen aloitteisiin, sillä tämä antaa mielestäni meille yhteisen työskentelymallin, jota me jo noudatamme esimerkiksi jalkaväkimiinat kieltävän sopimuksen yhteydessä ja jonka tehokkuutta, jota se osoittanut, on syytä tarkoituksenmukaisesti pohtia.
Täällä on mainittu joitakin maita, jotka eivät ole mukana. On myös muita maita, kuten Venäjä tai Kiina, joihin olisi kenties yhtä usein syytä viitata ja kiinnittää huomiota. Jo 52 maata on ratifioinut sopimuksen, ja mielestäni nyt olisi ponnisteltava poliittisen ja maantieteellisen tasapainon saavuttamiseksi. Esimerkiksi Sevillan konferenssissa tehdyt ponnistelut arabimaiden kanssa, Arabiliiton hyvin myönteinen ja odottamaton kannanotto sekä Meksikon presidentin Foxin viimeaikaiset julistukset saavat meidät toivomaan, että ponnistelemalla lisää voimme paitsi saavuttaa tuon luvun myös pyrkiä päättäväisesti ylittämään sen ja saavuttamaan mahdollisimman maailmanlaajuisen edustuksen.
Tässä suhteessa uskon, että Eurooppa voi olla, kuten muissakin tapauksissa, ylpeä tästä kymmenen vuoden sitkeästä, taipumattomasta, vaikeasta ja alussa yksinäisestä työstä, jonka nykyään kuitenkin monet tunnustavat. Se, että huomiota on kiinnitetty myös erityistuomioistuimiin, esimerkiksi pian avattavaan Sierra Leonen tuomioistuimeen, osoittaa, että Eurooppa edustaa halutessaan myös arvojen yhteisöä.

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, minusta me voimme onnitella itseämme, koska 55 maata on tosiaankin allekirjoittanut perussäännön; meidän olisi kuitenkin saatava jotkin eurooppalaiset maat allekirjoittamaan se.
Parlamentti on työskennellyt vuodesta 1995 alkaen tämän rikostuomioistuimen perustamiseksi, samoin kuin myöhemmin, vuonna 1998, kun Roomassa kehotettiin erittäin selkeästi tekemään työtä kansainvälisen rikostuomioistuimen luomiseksi. Olemme työmme loppuvaiheessa, mutta meidän on kenties ponnisteltava saadaksemme nuo 60 allekirjoitusta. Arvoisa puhemies, sanoisin kuitenkin teille ja puheenjohtajavaltio Espanjalle, että älkäämme halkaisko vuoria saadaksemme lopulta nähdä hiirulaisen pujahtavan esiin. Jotta tuomioistuimesta tulisi todella merkittävä väline, me kaikki tarvitsemme joukon työ- ja toimintamenetelmiä. Pyydänkin, että puheenjohtajavaltio Espanja, jonka kauden aikana kansainvälistä rikostuomioistuinta koskeva perussääntö erittäin todennäköisesti hyväksytään, yrittäisi voimiensa takaa hankkia sen käyttöön riittävästi varoja. Parlamentin huolenaiheena on ollut vuodesta 1995 alkaen, että kansainvälinen rikostuomioistuin pystyisi menestyksekkäästi taistelemaan paljon oikeudenmukaisemman tulevaisuuden puolesta ja olemaan tulevaisuudessa sille kuuluvassa tärkeässä roolissa.

Puhemies
Olen vastaanottanut seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Demokraattiset oikeudet Turkissa ja erityisesti Hadep-puolueen tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat demokraattisista oikeuksista Turkissa, erityisesti Hadep-puolueen tilanteesta.
Neuvoston puheenvuoron käyttää neuvoston puheenjohtaja de Miguel.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, Turkki on ollut monen vuoden ajan kiinnostunut tiivistämään siteitään Euroopan unionin kanssa. Vuonna 1963 allekirjoitetun assosiaatiosopimuksen, vuonna 1987 esitetyn virallisen jäsenyyshakemuksen sekä vuonna 1996 solmitun tulliliiton jälkeen suhteet ovat edenneet hyvän matkaa, joskaan eivät aina helposti. Niitä ovat luonnehtineet keskinäiset edut, lähentyminen sekä Euroopan selkeä vaatimus, että kaikkien ehdokasvaltioiden on väistämättä täytettävä tietyt edellytykset ennen liittymistä.
Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa asetettiin poliittiset arviointiperusteet, jotka ehdokasvaltioiden pitää täyttää: niiden on oltava institutionaalisesti niin vakaita, että niissä voidaan taata demokratia, oikeusvaltion periaate, ihmisoikeuksien puolustaminen ja vähemmistöjen kunnioitus ja suojelu. Myöhemmin Turkille myönnettiin virallinen ehdokasvaltion asema Helsingin Eurooppa-neuvostossa, jonka päätelmissä sanottiin, että Turkki on ehdokasvaltio, jonka on määrä liittyä unioniin uusien kriteerien perusteella, joita sovelletaan muihinkin ehdokasvaltioihin. Siitä lähtien Turkki hyötyisi muiden valtioiden tapaan liittymistä edeltävästä kumppanuusstrategiasta, jonka tarkoituksena on edistää ja tukea uudistuksia.
Laekenin Eurooppa-neuvoston päätelmät osoittavat, että Turkki on edistynyt liittymiselle asetettujen poliittisten kriteerien noudattamisessa erityisesti hyväksymällä äskettäin perustuslain muutoksen. Näkymät liittymisneuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa ovat siten parantuneet. Euroopan unioni kannusti Turkkia edistymään edelleen taloudellisten ja poliittisten kriteerien noudattamisessa, eritoten ihmisoikeuksien osalta. Lisäksi se tunnusti Turkin ottavan muiden ehdokasvaltioiden kanssa tasaveroisena osaa sellaiseen olennaiseen toimintaan kuin Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta, joka aloittaa toimintansa huomenna parlamenttirakennuksessa.
Vuoden 2000 edistymisestä määräaikaiskertomuksessa sanottiin, että Turkissa oli aloitettu erittäin myönteinen keskustelu liittymistä edeltävistä poliittisista uudistuksista, joista näkyvimpiä oli joidenkin ihmisoikeuksia koskevien kansainvälisten välineiden allekirjoittaminen. Vuonna 2001 tapahtui yksi Turkin demokratisoitumisen kehityksen tärkeimmistä muutoksista: perustuslakia muutettiin 34 tarkistuksesta koostuvan paketin avulla, mikä on suurin muutos, joka tätä perussääntöä on kohdannut sitten sen voimaantulon vuonna 1982. Uudistavimpia näkökohtia ovat ajatuksen ja sananvapauden tunnustaminen, kidutuksen estämistä koskevat toimet ja siviiliviranomaisten aseman vahvistaminen sotilasviranomaisiin nähden sekä merkittävät vankiloita koskevat uudistukset. Näitä uudistuksia on epäilemättä vauhdittanut se, että Turkki on voinut luottaa ehdokkuutensa tunnustamiseen ja tulevaan liittymiseen unioniin.
Myös tammikuun lopussa vuonna 2002 otettiin toinen tärkeä askel, kun Turkin hallitus päätti kumota Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 artiklaa koskevan varauksensa, joka koski oikeutta vapauteen ja turvallisuuteen oikeuden eteen joutumista edeltävien enimmäispidätysaikojen yhteydessä. Euroopan neuvoston pääsihteeri ilmaisi tyytyväisyytensä tästä päätöksestä ja totesi, että se on edistysaskel pidätettyjen oikeuksien suojelussa.
Mielestäni on mainittava myös päätös asettaa ihmisoikeuksia valvova ja tarvittaviin toimiin ryhtyvä komissio, johon osallistuisivat oikeus- ja sisäministerit sekä ihmisoikeusministeri. Samoin on sanottava myös Turkin uuden siviililain voimaantulosta, joka osoittaa merkittävää edistymistä sukupuolisen syrjinnän vastaisen periaatteen tunnustamisessa, perheoikeudessa sekä perintöoikeudessa. Lisäksi on mainittava parlamentissa kohta hyväksyttävä kansallista turvallisuusneuvostoa koskevaa lakia koskeva tarkistus, jonka tarkoituksena on mukauttaa laki perustuslain 118 artiklan uuteen sanamuotoon ja lisätä kansallisen turvallisuusneuvoston siviilijäsenten määrää, jolloin sen neuvoa-antava luonne vahvistuu.
Lisäksi on myönteistä, että ministerineuvosto on hyväksynyt säädöksen, joka sallii Amnesty Internationalin avata laillisesti toimiston Turkissa.
Vaikka perustuslakia koskevat tarkistukset antavat suuria toiveita demokratisoitumisesta huolimatta siitä, että niissä on jätetty joitakin tärkeitä asioita huomiotta, esimerkiksi kuolemanrangaistusta ei peruutettu kokonaan, vaan sitä sovelletaan edelleen sodan aikana tai erityisen vakavissa rikoksissa, kuten terrorismissa näiden perustuslain määräysten lainsäädännöllinen kehitys ei selvästikään ole ollut riittävää. Vaikka perustuslakiuudistuksia koskevassa täytäntöönpanolainsäädännöllisessä minipaketissa terrorismin kannattaminen on määritelty tiukemmin ja vaikka pidätetyille annetaan suuremmat vakuudet ennen joutumista oikeuden eteen, samalla otetaan käyttöön erittäin epäselviä käsitteitä ja joissakin tapauksissa jopa laajennetaan rangaistavien toimien määrää, esimerkiksi rajoittamalla edelleen kokoontumis- ja ilmaisunvapautta, mikä on täysin vastoin Euroopan unionissa voimassa olevia käytäntöjä.
Samaa voi sanoa myös siviililain uudistamisesta. Oikeushenkilöjärjestelmän muuttaminen ei ratkaise ongelmaa, jonka aiheuttajina ovat kokoontumisvapautta koskevat esteet laissa sekä korkeimman oikeuden äskettäin vahvistama säätiölaki, jossa kielletään kiinteistöjen hankinta muista kuin muslimeista koostuvien uskonnollisten vähemmistöjen muodostamilta säätiöiltä. Tässä yhteydessä kannattaa muistaa, että yksi liittymistä edeltävän kumppanuusasiakirjan ensisijaisista tavoitteista on uskonnollisista syistä tapahtuvan syrjinnän torjuminen.
Eräs tärkeä huomioon otettava asia on uudistusten käytännön toteutus. Pelkkä lakien hyväksyminen ei riitä, vaan niiden säännökset on pantava täytäntöön. Voidaan sanoa, että Turkilla on demokraattisen järjestelmän peruspiirteet, mutta se on pannut demokraattisen järjestelmän ja oikeusvaltion takaamiseksi tarvittavia uudistuksia erittäin hitaasti täytäntöön. Valtion turvallisuusneuvostoissa ei vieläkään ole viety loppuun keskeisiä uudistuksia, kidutusten ja huonon kohtelun tilanne ei juurikaan ole parantunut, erityisesti maan kaakkoisosassa, mikä johtuu pääasiassa siitä, että tekoihin syyllistyneitä turvallisuusjoukkojen jäseniä ei ole helppo saada haastetuksi oikeuteen. Oikeuslaitoksen riippumattomuus on rajallinen muun muassa siksi, että tuomarien ja syyttäjien ylintä neuvostoa johtaa oikeusministeri, minkä takia toimeenpanovallan ja oikeuslaitoksen toimivaltuuksia ei voida käytännössä erottaa toisistaan. Rikosoikeudellisia menettelyjä koskevassa laissa ei edelleenkään anneta mahdollisuutta tarkistaa tuomioita, joita on vastustettu, tai mahdollisuutta ryhtyä toimiin Euroopan ihmisoikeussopimusta koskevien rikkomusten korjaamiseksi. Kaakkois-Turkkia koskevaa toimintasuunnitelmaa ei vieläkään ole julkistettu, eikä Turkki ole edelleenkään allekirjoittanut kansallisten vähemmistöjen suojelua koskevaa Euroopan neuvoston puitesopimusta. Kaikki tämä, ja lisäksi huomattavat rajoitukset, jotka johtuvat oikeusjärjestelmästä itsestään.
Lainsäädäntöuudistuksista huolimatta todellinen edistyminen tällä saralla riippuu täytäntöönpanolainsäädännön oikeasta soveltamisesta ja tulkitsemisesta. Käytännössä on jo käynyt ilmi, että tekoja, joita ei äskettäisessä rikoslain uudistuksessa enää määritellä rikoksiksi, voidaan yhä pitää rikoksina jonkin muun rikoslainsäädännön artiklan mukaan, ja välistä niistä voidaan määrätä vielä ankarampi rangaistus.
Yksi Turkin demokratisoitumisen kehityksen keskeisistä osa-alueista on niin kutsuttu yhteisön säännöstön omaksumista koskeva kansallisen ohjelma, jonka Turkin hallitus esitteli hieman sen jälkeen, kun Euroopan unionin neuvosto oli hyväksynyt liittymistä edeltävän kumppanuusasiakirjan maaliskuussa 2001. Se on askel oikeaan suuntaan, mutta kuitenkin riittämätön, koska siinä on joitakin puutteita, jotka voivat vaarantaa unionin edellyttämien prioriteettien ja tavoitteiden täydellisen täytäntöönpanon.
Joissakin asioissa tämän yhteisön säännöstön hyväksymistä koskevan kansallisen ohjelman sanamuodot ovat hieman epätäsmällisiä, minkä takia ennen eteenpäin siirtymistä joudutaan kohtaamaan tulkintavaikeuksia. Tarkemmin sanoen on mainittava kuolemanrangaistuksen poistaminen, asevoimien asettaminen siviilivallan alaisuuteen, korruption torjunta, maan kurdivoittoisen kaakkoisosan sosioekonominen tilanne sekä hätätilan kumoaminen maan kaakkoisosassa. Toisaalta tässä ohjelmassa ei sitouduta millään tavalla poistamaan lakimääräisiä esteitä äidinkielisten radio- ja televisiolähetysten tieltä eikä takaamaan turkkilaisten vähemmistöjen kulttuurisia oikeuksia.
Tässä Turkin uudistus- ja edistyskehityksessä on ilmennyt vielä vähemmistöjen kulttuuristen oikeuksien tunnustamista koskevia puutteita. Äskettäisen perustusuudistuksen seurauksena 26 ja 28 artiklaa on muutettu ja siten muiden kielten käyttöä koskeva kielto on kadonnut. Turvallisuusjoukot ovat tukahduttaneet kovin ottein yliopisto-opiskelijoiden ja oppilaiden vanhempien äskettäiset mielenosoitukset, joissa on pyydetty kurdin kielen sisällyttämistä yliopiston opetussuunnitelmaan, ja on väitetty, että kurdin kieltä ei ole olemassa, että tasavallan ainoa virallinen kieli on turkki ja että pidätetyt on vangittu, koska heidän otaksutaan tukeneen PKK:na hyvin tunnettua Kurdistanin työväenpuoluetta. Tämän on toistanut kansallinen turvallisuusneuvosto todetessaan, että kampanjat kurdinkielisen koulutuksen järjestämiseksi ovat PKK:n johtamia ja että niiden takana on selviä separatistisia pyrkimyksiä. Lisäksi se on todennut, että PKK yrittää päästä askeleen eteenpäin politisointistrategiassaan ja kurdivaltion luomisessa.
Toinen ongelma, jota ei voi unohtaa Turkin demokratisoitumisen lainsäädännöllisessä kehityksessä, koskee kokoontumisoikeuden tunnustamista, tarkemmin sanottuna poliittisten puolueiden laittomana pitämistä ja lakkauttamista. Vuonna 1994 perustettiin Kansandemokraattinen puolue (Hadep) korvaamaan lakkautettua demokraattista puoluetta (DEP), jota syytettiin suhteista terroristijärjestö Kurdistanin työnväenpuolueeseen. Entiset Dep-puolueen jäsenet, jotka halusivat liittyä Hadep-puolueen jäseniksi, piti pyytää erillinen lupa hallitukselta, joka salli liittymisen vain niille, joilla ei ollut aiempia rangaistuksia rikoksista tai joita ei oltu koskaan edes syytetty. Hadep-puolue on ollut perustamisestaan asti maan kaakkoisosan johtava voima, joka valvoo suurinta osaa alueen kaupunginhallituksista; lisäksi Hadep-puoluetta on kuitenkin uhannut lakkauttaminen sen perustamisesta lähtien. Perustuslakituomioistuimen vuoden 2001 kesäkuussa tekemä päätös lakkauttaa islamilainen Fazilet-puolue teki tunnetuksi sanan- ja kokoontumisvapautta koskevat ongelmat. Nyt perustuslakituomioistuimella on edessään Hadep-puolueen tapauksen selvittäminen. Syyttäjä on pyytänyt sen lakkauttamista, koska sillä väitetään olevan kytköksiä PKK-puolueen johtajaan ja terroristiin Abdullah Öcalaniin, sitä syytetään puoluekokouksien käyttämistä Öcalania tukevan propagandan levittämiseen ja vihan nostattamisesta Turkin tasavallan perustuslaillista järjestystä sekä murenematonta yhtenäisyyttä kohtaan. Tuhansia Hadep-puolueen jäseniä on pidätetty, ja vaikka suurin osa on vapautettu lyhyen pidätysajan jälkeen, heidät pidätettiin oletettuina terroristijärjestö PKK:n jäseninä ja heitä syytettiin osallistumisesta terroristiseen toimintaan. Ketään ei pidätetty ja tuomittu pelkästään puolueeseen kuulumisen takia.
Tämä ei estä vahvistamasta, että mitä tahansa Kurdistaniin, sen lippuun tai kurdinkielistä koulutusta koskevaan vaatimukseen kohdistuvaa viittausta pidetään Turkissa terroritoiminnan avustamisena tai tukena. Ei ole kuitenkaan vähemmän totta, että niin kauan kuin Hadep-puoluetta ei ole lakkautettu, se on Turkissa laillisesti tunnustettu puolue, eikä ketään voida vangita vain siihen kuulumisen takia. Sen määrääminen laittomaksi merkitsisi takapakkia Turkin edistymisessä liittymistä kohti, ja se johtaisi siihen, että Euroopan unionin olisi laadittava yhteinen kanta, jossa tuotaisiin julki sen huoli lakkautuksen kielteisistä vaikutuksista sanan- ja kokoontumisvapauteen sekä poliittiseen moniarvoisuuteen ja katsottaisiin, että Turkin kurdiheimoon kuuluvan väestönosan kulttuuristen oikeuksien kunnioittaminen on yksi liittymistä edeltävään kumppanuusasiakirjaan kirjatuista tavoitteista.
Arvoisa puhemies, on kiistatonta, että Turkki on edistynyt liittymiselle asetettujen poliittisten kriteerien noudattamisessa erityisesti hyväksymällä äskettäin perustuslain muutoksen. Näkymät liittymisneuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa ovat siten parantuneet. Tämä edistys ei kuitenkaan vielä riitä liittymisneuvottelujen aloittamiseen. Yksi pääasiallisista esteistä on kaikkien turkkilaisten kulttuuristen oikeuksien suojaaminen heidän etnisestä alkuperästään piittaamatta. Euroopan unionia koskevista asioista vastaava pääsihteeri Volkan Vural ilmoitti äskettäin, että valmisteilla on toinen lainsäädännön uudistuspaketti. Se antaa meille nyt toivoa, että saamme nähdä Turkin demokratisoitumisen kehityksessä uuden askeleen, joka avaa tien sujuvimmille suhteille ja tulevaisuudessa ehkä neuvotteluille, jotka koskevat Turkin liittymistä unioniin.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on tyytyväinen tämänpäiväiseen Turkin demokraattisia oikeuksia käsittelevään keskusteluun. Se antaa meille tilaisuuden tehdä välitilinpäätöksen Turkin ihmisoikeustilanteesta ja edistymisestä poliittisissa uudistuksissa. Keskustelun taustana ovat vuoden 1999 Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmät, joissa Turkille myönnettiin ehdokasvaltion asema, ja keskustelun taustana on sen pohjalta laadittu liittymistä edeltävä strategia. Strategian kaikki osat on tällä välin pantu täytäntöön. Turkki on erityisesti hyväksynyt kansallisen ohjelman yhteisön säännöstön saattamiseksi osaksi sen lainsäädäntöä, jotta se täyttäisi liittymiskumppanuuden prioriteetit. Turkissa on näin lopultakin käynnistynyt uudistusprosessi, jonka merkitys on kasvanut jatkuvasti myös maan julkisessa keskustelussa. Ensimmäiset tuloksetkin ovat näkyvissä. Turkin viimevuotinen perustuslakiuudistus todisti, että se pyrkii tosissaan toteuttamaan vaaditut poliittiset uudistukset.
Laekenin Eurooppa-neuvosto antoi tunnustusta Turkin ponnisteluille ja totesi, että Turkki on lähestynyt tavoitteenaan olevaa Euroopan unionin jäsenyyttä. Euroopan unioni odottaa tosin samanaikaisesti, että uudistusprosessia jatketaan johdonmukaisesti. Turkki ei vielä täytä Kööpenhaminan poliittisia kriteerejä. Muutama päivä sitten Ankarassa käymissäni keskusteluissa rohkaisin Turkin johtoa päättäväisesti jatkamaan poliittisia ja taloudellisia uudistuksiaan. Nykyisen hallituskoalition kaikkia puolueita edustaneet keskustelukumppanini vahvistivat minulle sekä uudistustahtonsa että sen, että heidän tavoitteenaan on lähentyminen Euroopan unioniin.
Turkissa on päätetty helmikuussa ensimmäisestä pienestä lainsäädäntöpaketista viimevuotisen perustuslakimuutoksen täytäntöönpanemiseksi. Komissio suhtautuu myönteisesti paketin niihin määräyksiin, jotka koskevat pidätystä ennen oikeudenkäyntiä. Ne vastaavat EU:n vaatimuksia. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että säännöksiä uusittaessa olisi pitänyt keskittyä enemmän sananvapauteen. Asiaa koskevien pykälien uudet sanamuodot eivät mielestämme juuri paranna nykyisiä sananvapautta koskevia säännöksiä. Olisimme odottaneet edistyksellisempiä ja laajempia uudistuksia sopusoinnussa perustuslain kanssa. Siksi korostin äskettäisellä Turkin vierailullani, että odotamme lisätoimia esimerkiksi yhdistymisvapauden osalta, kielten käytön sallimiseksi radiossa ja televisiossa ja koulutusjärjestelmässä, kuolemanrangaistuksen poistamiseksi sekä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöä vastaavien oikeusturvaperiaatteiden käyttöönottamiseksi.
Lainsäädännöllisten muutosten lisäksi Turkissa on tapahduttava käytännössä todellisia muutoksia lain tulkinnassa. Meidän ei pidä arvioida Turkin ihmisoikeustilannetta sen perusteella, miltä se näyttää paperilla, vaan sitä on arvioitava sen perusteella, mitä tapahtuu päivittäin käytännössä. Asianajajilla ja tuomareilla on siinä tärkeä rooli. Komissio tarjoaa Turkille tähän liittyviä jatkokoulutusohjelmia, joita käytetäänkin ahkerasti.
Komissio seuraa Euroopan parlamentin tavoin Hadep-puoluetta vastaan Turkin perustuslakituomioistuimessa käytävän oikeudenkäynnin kehitystä. Seuraava kuuleminen on 1. maaliskuuta. Komission edustajat pyrkivät olemaan läsnä tässä kuulemisessa.
Komissio arvioi tätä tapausta tietysti Kööpenhaminan poliittisten kriteerien nojalla, ja siksi sanon, että meidän käsityksemme mukaan Hadep-puolueen kieltäminen Turkissa olisi meidän poliittisten periaatteidemme vastaista. Turkin parlamentti muutti perustuslakia viime vuonna, jotta ihmisoikeudet vahvistuisivat Turkissa. Parlamentti ei kuitenkaan muuttanut poliittisten puolueiden kieltämisen oikeudellisia perusteita. Siksi minun on todettava, että Turkin nykyiset määräykset eivät ole sopusoinnussa EU:n vaatimusten kanssa. Siksi komissio kehottaa Turkin hallitusta jatkamaan ponnisteluja EU:n vaatimusten noudattamiseksi.
Voidaan kai sanoa, että Turkissa käydään parhaillaan vilkasta keskustelua sen uudistusten suunnasta. Myönteisen kehityksen, kuten perustuslakiuudistuksen, vastapainona ovat muut alueet, joilla voimme edelleen todeta puutteita. Siitä huolimatta olen kaiken kaikkiaan luottavainen sen suhteen, että Turkilla on voimaa ja tahtoa jatkaa uudistuksiaan. Minusta Turkin myöntyminen Amnesty Internationalin toimiston avaamiseen oli myönteinen merkki. Lisäksi minusta on myönteistä, että muutama viikko sitten hyväksyttyä pientä pakettia perustuslakiuudistusten täytäntöönpanemiseksi seuraa pian toinen paketti lainsäädännöllisiä täytäntöönpanotoimia. Niihin kuuluvat kuulemma muun muassa lehdistölaki, kokoontumislaki, rikoslaki sekä poliisin valtuuksia koskeva laki.
Toivon ja odotan, että uudistustahto näkyy tässä lainsäädännössä voimakkaana ja selvänä. Siksi käytän hyväkseni tilaisuutta rohkaistakseni taas Turkkia vahvistamaan demokraattisia oikeuksia ja panemaan vireille ja hyväksymään vastaavia lakialoitteita. Ratkaisevaa on, että ihmisoikeuksia noudatetaan käytännössä ja että Turkki takaa demokraattisen ja moniarvoisen yhteiskunnan edellytykset jokapäiväisessä elämässä. Jos kansakunta asettaa itselleen korkeimmat mahdolliset tavoitteet demokratian ja ihmisoikeuksien toteuttamisessa, se ei heikennä vaan vahvistaa kansakuntaa, ja sama pätee Turkin kansakuntaankin.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, PPE-DE-ryhmän kristillisdemokraatit voivat täysin tukea neuvoston ja komission puheita.
Turkin perustuslakituomioistuin haluaa julistaa laittomaksi vielä yhden poliittisen puolueen. Viimeisten 40 vuoden aikana Turkissa on julistettu laittomaksi jopa 23 puoluetta. Kyse on ollut uskonnollisista, alueellisista, kulttuurisista ja etnisistä puolueista, joita on pidetty ristiriitaisina kemalistisen yhtenäisvaltion rakenteen kanssa.
Sallikaa minun esittää selkeä vertailu. Jos Euroopan unionin eri jäsenvaltioissa olisi ollut käytössä tällainen perustuslaki, suuri osa puolueista olisi julistettu laittomiksi. Se olisi koskenut esimerkiksi myös omaa puoluettani, Ruotsin kristillisdemokraattista puoluetta ja sen sisarpuolueita kaikkialla unionissa.
Lupaan, että Euroopan parlamentti seuraa täysipainoisesti, kaikin voimin ja hyvin sitkeästi tätä oikeudellista prosessia Turkissa. Tarkoituksenamme on toimia Turkissa tilapäisen valtuuskunnan puitteissa demokraattisten oikeuksien, monipuoluejärjestelmän ja tietenkin myös kurdivähemmistön oikeuksien puolesta.
Kemal Atatürk, joka kuoli yli 60 vuotta sitten, perusti yhtenäisen Turkin valtion. Turkin kansalaisten on jo aika keskustella siitä, kuinka tämä perustuslaki ja tämä yhtenäisvaltio täyttävät nykyaikaisen yhteiskunnan ja moniarvoisuuteen perustuvan demokratian vaatimukset. Oman käsitykseni mukaan kemalistinen yhtenäisvaltio perustuu enemmän autoritaariseen uskollisuuteen, valtaan, uhkailuun ja pakkoon kuin siihen, että se pyrkisi voittamaan puolelleen sydänten vakaumuksen, sisäisen uskollisuuden, terveen rakkauden ja isänmaallisuuden omaa maata kohtaan. Niiden aikojen pitäisi olla ohi, jolloin perustuslakituomioistuin julistaa laittomaksi puolueen toisensa jälkeen. Kyse on sitä paitsi usein suurista poliittisista puolueista.
Turkki ei ole allekirjoittanut Euroopan neuvoston vähemmistöjen oikeuksia koskevaa yleissopimusta. Lähtökohtana pidetään viime kädessä Kemal Atatürkin perustuslakia, joka luotiin 1920- ja 1930-luvulla. Ihmettelenkin, eikö Turkki todellakin tee omaa maalia, kun se ei avaudu muulle maailmalle eikä toimi toisin vähemmistöjään kohtaan. Vain toisenlainen toiminta voi voittaa Turkin ja muun Euroopan kansalaisten sydämet puolelleen.

Swoboda
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen totesivat aivan oikein, että olemme onnistuneet aloittamaan Turkissa uudistusprosessin, jossa on tosin vielä erittäin suuria aukkoja. Ratkaisevaa on, kuten komission jäsenkin totesi, käytäntö ja täytäntöönpano. Minusta tuntuu välillä, että meitä vedetään nenästä, kun siellä muutetaan perustuslakia mutta ei täytäntöönpanolakeja ja annetaan näin poliisille ja muille turvallisuusviranomaisille mahdollisuus ryhtyä toimiin esimerkiksi niitä vastaan, jotka haluavat saada opetusta kurdin kielellä ja ilmoittautuvat vastaaville kursseille. Minusta emme voi hyväksyä sitä.
Se, joka uskoi Öcalanin pidätyksen ratkaisseen kurdiongelman, valitettavasti pettyi, koska Turkki ei ole vielä käyttänyt hyväkseen mahdollisuutta harjoittaa toisenlaista kurdipolitiikkaa, tarjotakseen esimerkiksi niille pormestareille, joista neuvoston puheenjohtaja puhui, jotka pyrkivät parantamaan asioita Kaakkois-Anatoliassa, vastaavat välineet, taloudellisetkin, jotta he voivat toimia haluamallaan tavalla. Päinvastoin, ahkeria virkailijoita pidätetään tai siepataan kenenkään tietämättä, tekevätkö sen turvajoukot vai yksityiset järjestöt ja kenenkään pyrkimättä todella löytämään niitä, jotka on siepattu tai jotka ovat vastuussa sieppauksista.
Me parlamentissa jatkamme linjallamme: me puolustamme kurdien kulttuurisia oikeuksia. Ne ovat oikeuksia, jotka ovat luovuttamattomia, eivät edusta separatismia, eivät edusta terrorismia eivätkä aiheuta Turkille ongelmia, vaan voivat pelastaa Turkin eurooppalaisuuden.

Duff
Arvoisa puhemies, kansandemokraattisen puolueen vainoaminen alkoi jo niinkin kauan sitten kuin vuonna 1996, jolloin kyseisen puolueen puoluekokouksessa oli järjestyshäiriöitä. Sen jälkeen PKK (Kurdistanin työväenpuolue) on julistanut tulitauon, ja Turkki on käynnistänyt pitkän poliittisen uudistusohjelmansa. Erityisesti 69 artiklan uudistamisen tarkoituksena näyttää olevan laajentaa puoluepoliittisen toiminnan ulottuvuutta poliittisen järjestelmän puitteissa.
Uudistuksia pitäisi nopeasti viedä eteenpäin, jotta alueellisia puolueita ja pääasiassa kurdistanilaista alkuperää olevia puolueita ei uhattaisi. Turkki osoittaisi selvästi päättäneensä jatkaa yhdentymistään Eurooppaan, jos Turkin korkein oikeus tekisi päätöksen tässä tapauksessa juuri, kun Turkki on ottamassa paikkansa valmistelukunnassa. Fazilet-puolueen toiminnan kieltäminen viime vuonna oli huono merkki. Jos yksittäisiä henkilöitä epäillään vahvasti terroristisista yhteyksistä, syyte on nostettava, mutta sitä ei pidä kohdistaa itse puolueeseen parlamentaarisen demokratian nimissä.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämän keskustelun syystä voin sanoa lyhyesti, että Hadep-puoluetta kohtaan esitetty syytös irrottautumispyrkimyksistä on paha asia ja ennen kaikkea väärä syytös. Hadep-puolue on demokraattinen puolue, joka yrittää ja on yrittänyt ilman väkivaltaa puolustaa kurdien asiaa. On siis oikein, että neuvosto, komissio ja myös parlamentti tekevät suoraan selväksi, etteivät ne hyväksy tätä syytöstä. Siksi voin vain toivoa, että päätös siitä, että tätä asiaa tarkastellaan ensi perjantaina vielä nykyisen perustuslain ja suunnitellun perustuslakimuutoksen valossa ja että ei kaikin voimin pyritä kiellon suuntaan, muodostaa osan hieman täydellisempää suunnanmuutosta keskeisessä asiassa, josta mielestäni on kysymys, nimittäin siinä, kuinka Turkin poliittisille, kulttuurillisille ja uskonnollisille vähemmistöille on annettava paikkansa poliittisessa järjestelmässä.
On kysymys perustavaa laatua olevista ihmisoikeuksista: oikeudesta puhua omaa kieltä, oikeudesta käyttää tätä kieltä tiedotusvälineissä ja oikeudesta saada opetusta tällä kielellä. Ennen kaikkea on kuitenkin kysymys oleellisten poliittisten uudistusten välttämättömyydestä. Siinä mielessä oikeudenkäynti Hadep-puoluetta vastaan kuvaa Turkin edessä olevaa valintaa: valitseeko maa pluralismin, demokratian ja vapaan mielipiteenilmaisun, vai alistetaanko nämä eurooppalaiset tärkeimmät periaatteet dogmaattiselle käsitykselle valtion turvallisuudesta?
Ei saa kuitenkaan syntyä mitään väärinkäsityksiä siitä, että tämä kritiikki Turkkia kohtaan ja tämä tuki Hadep-puolueelle perustuvat yhteen oleellisen tärkeään olettamukseen: on hyvä asia, että Turkki on Euroopan unionin ehdokasvaltio ja että Euroopan unionin on tehtävä kaikkensa mahdollistaakseen sen, että Turkki voi saavuttaa tämän jäsenyyden. Siksi tukiessani Hadep-puoluetta ja arvostellessani Turkin hallitusta ja viranomaisia tarkoituksenani ei ole Turkin jättäminen lopullisesti oven ulkopuolelle vaan Turkin valmistaminen Euroopan unionin täysimääräiseen demokraattiseen jäsenyyteen.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kun Turkki viime syksynä sitoutui perustuslain muutosprosessiin, pian tämän jälkeen ryhmäni vieraili siellä käynnistääkseen syvällisen keskustelun sekä hallituksen ja parlamentin että kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa. Valitettavasti tämän lakiuudistusprosessin rajat kävivät meille pian selviksi. Meiltä nimittäin kiellettiin vierailu vankilassa Saharov-palkinnon saaneen Leyla Zanan ja muiden entisten kurdiedustajien luona. Jokaisesta saavutetusta edistysaskeleesta ilahtuneena ihmisoikeusjärjestöt osoittivat monin konkreettisin esimerkein, että Turkilla on vielä pitkä matka demokratiaan, jota sille hartaasti toivomme.
Emme kuitenkaan odottaneet, että saisimme vain muutamaa viikkoa myöhemmin kuulla Hadep-puolueen puheenjohtajalta Murat Bozlakilta, että hänet on kutsuttu perustuslakituomioistuimen kuultavaksi ja että hänen johtamansa poliittisen puolueen toiminta luultavasti kielletään. Saadaksemme Euroopan parlamentin reagoimaan voimakkaasti tähän äärimmäisen mielivaltaiseen ja vakavaan tekoon kutsuimme oitis presidentti Bozlakin tänne tapaamaan kaikkia parlamentin puolueryhmiä ja ehdotimme, että parlamentti lähettäisi valtuuskunnan Turkkiin. Olen iloinen siitä, että näistä kahdesta aloitteesta päästiin yksimielisyyteen. Hadep-puolueen ainoa rikos nimittäin on, että sen vaikutusvalta kasvaa jatkuvasti koko maassa niin, että jos nyt pidettäisiin vaalit, se pääsisi varmasti parlamenttiin siitä huolimatta, että Turkin lain mukaan edustajanpaikan saamiseen vaaditaan vähintään 10 prosenttia kaikista äänistä. Olen niin ikään iloinen siitä, että kaikki ryhmät päättivät yhteisellä päätöslauselmalla osoittaa Ankaran viranomaisille selkeän viestin, jossa korostetaan erityisesti seuraavaa: "Euroopan parlamentti vaatii, että Hadep-puoluetta vastaan nostetuista syytteistä luovutaan." Ehdotankin, että viemme tämän asian yhdessä päätökseen. Se on itse asiassa vähintä, mitä voimme vaatia maalta, joka huomisesta lähtien osallistuu Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevään valmistelukuntaan.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, Turkin hallitus on varmasti ryhtynyt improvisoituihin ja kosmeettisiin toimiin peitelläkseen kurjaa ihmisoikeustilannetta, mutta uudet tukahduttavat toimet aiheuttavat suurempaa huolta, kuten neuvoston puheenjohtaja totesi. Kartta, josta näkyvät ne maailman kielet, jotka ovat vaarassa hävitä, ja joka esiteltiin viime viikolla kansainvälisenä modernien kielten päivänä, korostaa, miten vakava tilanne on useimpien maapallon kielien kannalta. Meidän pitäisi uskaltaa paljastaa, mitkä kaikki hallitukset - kuten Turkin hallitus - uhkaavat hävittää monet kieliyhteisöt.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voimmeko hyväksyä demokraattisten kriteerien vallitessa, että niiden poliittisten puolueiden toiminta kielletään, jotka vastustavat kokonaisten yhteisöjen häviämistä? Annammeko huonon esimerkin, kun otetaan huomioon, millainen tilanne on Baskimaassa, jossa kielemme on katsottu voivan olla häviämässä?

Uca
Arvoisa puhemies, Turkin ihmisoikeustilanne ei ole lainkaan parantunut viime vuonna. Kannatan sitä, että Turkki otetaan EU:n jäseneksi, mutta sen on täytettävä Kööpenhaminan kriteerit. Iloitsen tosin peruslain muutoksesta, mutta se jää kauas odotuksistani. Turkin on jatkettava uudistuksia, muuten se ei pääse EU:n jäseneksi. Kuolemanrangaistusta ei ole poistettu, vain rajoitettu. Turkkilaiset poliitikot eivät osoita intoa perustuslakimuutoksen täytäntöönpanoon. Turkkilaisissa korkeakouluissa saa tosin opettaa arabiaa, englantia, saksaa ja kiinaa, mutta kurdin kieli, 12 miljoonan ihmisen äidinkieli, on koululaitoksessa kielletty.
Yli 10 000 opiskelijaa, jotka käyttivät perustuslain heille takaamaa mahdollisuutta ja vaativat vetoomuksin kurdin kielen sallimista, joutuvat nyt varautumaan rikosprosessiin. Heitä syytetään separatismista. Kurdikysymyksen rauhanomaiseen ja poliittiseen ratkaisuun kuuluu kielikiellon poistaminen ja kurdin kielen ottaminen oppiaineena opintosuunnitelmaan. Kööpenhaminan kriteereihin sisältyy oikeus äidinkieliseen opetukseen ja äidinkielisiin tiedotusvälineisiin, ja niiden on oltava jäsenyyden ehto, josta ei neuvotella. Hadep-puolueen jäseniäkin pidätettiin, ja heitä syytettiin kurdin kieltä puolustavan kampanjan aloittamisesta. Hadep-puolueen jäsenten sorto on lisääntynyt puolueen kieltämistä koskevan prosessin alettua. Päättyneenä vuonna 2001 pidätettiin 3 245 Hadep-puolueen jäsentä, yli 55 toimistoa tutkittiin ja suljettiin. Maailmanrauhan päivänä pidätettiin yli 3 000 Hadepin jäsentä. Yksi ihminen jopa kuoli.
Arvoisa komission jäsen Verheugen, pyydän teitä matkustamaan Turkin kaakkoisosiin ja keskustelemaan 37:n Hadep-puoluetta edustavan pormestarin kanssa. Hadepia edustavat pormestarit eivät saa taloudellista tukea. Tuhottuja kyliä ei ole vieläkään rakennettu uudelleen. Miten tuhansien pakolaisten on tarkoitus selvitä? Miksi Kaakkois-Turkki ei saa rahaa Meda-ohjelmasta, vaikka määräyksissä sanotaan niin? Jos Hadep kielletään, se on demokratian kannalta käänne huonompaan suuntaan. Kieltämällä puolueen Turkki kulkee väärään suuntaan matkallaan Eurooppaan. Minä ja ryhmäni vaadimme kiivaasti, että Hadep-puolueen vastainen prosessi lopetetaan välittömästi. Puheenjohtajakokous on päättänyt lähettää Turkkiin valtuuskunnan. Niin kauan kuin Turkki ei virallisesti ilmoita luopuvansa Hadepin kieltämisestä, valtuuskunnan on osoitettava solidaarisuutensa Hadepille ja tuettava sitä. Meidän on käytävä paikan päällä osoittamassa, että parlamentti ei hyväksy demokratian vastaisia toimia!

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Uca.
Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.39 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Aluetunnuksen ".eu" perustaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fleschin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (Á5-0027/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi aluetunnuksen ".eu" perustamisesta Internetissä.

Flesch
. (FR) Arvoisa puhemies, nyt käsiteltävänä oleva asetusehdotus koskee aluetunnuksen ".eu" perustamista. Tunnuksen pitäisi parantaa Euroopan unionin näkyvyyttä kyberavaruudessa ja siirtää Internetiin sisämarkkinoiden luoman varmuusalueen. Ensimmäisen käsittelyn jälkeen heinäkuussa 2001 pidetyssä äänestyksessä parlamentti hyväksyi teollisuusvaliokunnan ja oikeudellisten asioiden valiokunnan ehdottamat tarkistukset. Niissä vahvistettiin etenkin toimintaan puuttumattomuuden ja itsehallinnon periaatteita Internetissä ja suositeltiin aluetunnuksen ".eu" tehokasta ja epäbyrokraattista hallintoa. Vaikka neuvosto 6. marraskuuta 2001 vahvistetussa yhteisessä kannassaan hyväksyikin suuren määrän tarkistuksistamme, jotkin niistä eivät saaneet yhtä suopeaa kohtelua.
Niinpä teollisuusvaliokunta päätti yrittää uudestaan ja ehdotti, että rekisteröintipolitiikan perustaksi otettaisiin periaate, jonka mukaan verkkotunnukset rekisteröidään siinä järjestyksessä kuin rekisteröintipyynnöt esitetään, että tuomioistuinten ulkopuolista riitojenratkaisumenettelyä tarjottaisiin sellaisena, että enintään siitä aiheutuvat kulut korvataan, ja että komiteamenettely olisi neuvoa-antava. Komission tapaan teollisuusvaliokunta nimittäin katsoi, että aluetunnus ".eu" olisi saatava pian käyttöön ja että sen olisi voitava toimia nopeasti ja tehokkaasti, jotta se menestyisi. Kysymys siitä, pitäisikö komiteamenettelyn olla luonteeltaan neuvoa-antava vai sääntelevä, oli loppuun asti suurin kompastuskivi parlamentin ja komission keskusteluissa neuvoston kanssa. Parlamentti, neuvosto ja komissio jatkoivat epämuodollisia neuvotteluja vielä sen jälkeen, kun teollisuusvaliokunnan tarkistukset oli hyväksytty, ja lopulta kolme toimielintä pääsivät keskenään yhteisymmärrykseen. Tämä yhteisymmärrys löytyi PPE-, PSE- ja ELDR-ryhmän puolesta jätetyistä tarkistuksista 7, 8, 9, 10, 11 ja 12.
Komiteamenettelykysymyksessä panimme niin sanotusti riidan puoliksi, tai paremminkin niin, että toiselle puolelle annettiin yksi kolmasosa ja toiselle puolelle kaksi kolmasosaa. Useimmissa asetuksen täytäntöönpanoon liittyvissä toimenpiteissä, joita ovat yleisten sääntöjen ja toimintaperiaatteiden hyväksyminen sekä rekisterin nimeämisessä käytettävien perusteiden ja menettelyjen määrittely, noudatetaan sääntelymenettelyä. Rekisterin nimeämisessä ja komission ja rekisterin välisen sopimuksen tekemisessä sovelletaan puolestaan neuvoa-antavaa menettelyä. Komissio ja parlamentti suostuivat lopulta pitkin hampain tähän kompromissiin, mutta vain siksi, että aluetunnus ".eu" saataisiin mahdollisimman nopeasti käyttäjien ulottuville, kuten Lissabonin Eurooppa-neuvostossa toivottiin.
Arvoisa puhemies, vaadin koko parlamentin puolesta, että komissio ja neuvosto sitoutuvat tiukasti valvomaan, että näin todella tapahtuu. Tiedän, että komission jäsen Liikanen aikoo tässä istunnossa esittää myönteisen julkilausuman asiasta, ja että neuvosto antaa samanlaisen julkilausuman, joka annetaan meille tiedoksi huomenna ennen tarkistuksista pidettävää äänestystä. Siksi suosittelen, että parlamentti äänestää tarkistusten 7, 8, 9, 10, 11 ja 12 puolesta.
Arvoisa puhemies, nyt kun neuvosto ja komissio ovat useiden epämuodollisten kokousten päätteeksi päässeet vihdoinkin kompromissiratkaisuun, haluan kiittää komission jäsen Liikasta ja hänen yksiköitään, vaivojaan säästelemätöntä puheenjohtajavaltio Espanjaa, kaikkia kollegoitani, oikeudellisten asioiden valiokunnan lausunnon valmistelijaa Arlene McCarthya sekä kaikkia poliittisten ryhmien koordinaattoreita. Yhdessä olemme päässeet sellaiseen lopputulokseen, jonka ansiosta aluetunnus ".eu" voitaneen ottaa käyttöön vuoden loppuun mennessä.

Harbour
On ilo pitää ensimmäistä kertaa puheenvuoro teidän johtaessanne puhetta, ja onnittelen teitä; toivon, että saan tästä hyvästä 10 sekuntia lisää puheaikaa.
On jälleen kerran ilo tukea ryhmäni puolesta tätä hyvin tärkeää toimea toisessa käsittelyssä sekä osoittaa kunnioitusta Colette Fleschille energiasta ja ajasta, joita on tarvittu erityisesti neuvoston ja komission kanssa viime viikkojen aikana käytyjen neuvottelujen neuvokkaassa läpiviemisessä, joten olemme päätyneet perusteltuun kompromissisopimukseen, jonka olen hyväksynyt ryhmäni puolesta ja jota vaadimme kollegojanne tukemaan huomenna.
Kuten jäsen Flesch äskettäin puheenvuorossaan mainitsi, eräs ratkaisevan tärkeä syy tähän on, että meidän on saatava käyttöön uusi aluetunnus ".eu" mahdollisimman pian. Hyvät kollegat, toimimme hyvin kilpailluilla markkinoilla. Aluetunnuksen ".eu" on selviydyttävä uusista aluetunnuksista koostuvassa maailmassa, ja aluetunnus hyödyttää toden teolla kaupallisia järjestöjä, kansalaisjärjestöjä ja muita tahoja, jotka haluavat käyttää sitä, jos rekisteröintiä varten luodut menetelmät ovat parhaat. Ihmiset haluavat, että heidän rekisteröintipyyntönsä käsitellään nopeasti ja selkeästi, ja he haluavat sellaiset takuut tekijänoikeuksilleen ja tavaramerkeilleen, jollaisia me odotamme. Ihmiset odottavat loppujen lopuksi järjestelmän olevan paras, sillä Euroopan yhteisö tukee sitä institutionaalisesti koko Euroopan unionin alueella. Järjestelmää tarkkaillaan tiiviisti, joten on erittäin tärkeää hyödyntää parhaita käytäntöjä. Asia on kuitenkin hoidettava ja vieläpä mahdollisimman pian.
Odotamme kiinnostuneina neuvoston ja komission julkilausumia. Vedän pois tarkistukseni, jossa oli kyse kuuden kuukauden pituisen erityisen määräajan myöntämisestä rekisteröinnin hyväksymistä varten, tai lähinnä siitä, että tarjousasiakirjat käsiteltäisiin kaikkiaan 15 kuukauden kuluessa. Teollisuuden edustajat ovat arvostelleet tarkistusta liiallisesta jalomielisyydestä, joten toivon, että tämä on ehdoton enimmäismäärä. Odotamme kiinnostuneina julkilausumaanne, ja haluaisin sanoa lopuksi, että kyse on tärkeästä toimesta, joka on hoidettava hyvin ja nopeasti.

Carraro
Arvoisa puhemies, minäkin yhdyn ryhmäni puolesta kollega Fleschin ja kollega Harbourin sanoihin. Ratkaisu, jota on juuri muutoksineen ehdotettu ja jonka hyväksymistä parlamentissa suositellaan yksimielisesti, on kompromissiratkaisu, mutta se on mielestäni hyödyllinen ja osuva kompromissiratkaisu, koska se mahdollistaa aluetunnuksen ".eu" nopean perustamisen.
Minusta tähän on suhtauduttava myönteisesti, sillä se edustaa toista konkreettista askelta - joka on esittelijä Fleschin ja komission ja etenkin komission jäsen Liikasen kanssa harjoitetun yhteistyön ansiota - kohti Lissabonin huippukokouksessa tehtyjen sitoumusten toteuttamista. Näin ollen koska voimme todeta, että myös päätösten teko objektiivisesti on vaikeaa ja hidasta monilla muillakin aloilla, se, mitä voimme tänään todeta täällä, on mielestäni erityistä tyydytystä herättävää.
Minulla ei ole muuta lisättävää, sillä toistaisin vain sen, mitä kollegani ovat aiheesta jo todenneet, mutta yhdyn suositukseen - odotellessani, mitä komission jäsen Liikanen haluaa sanoa tästä meille - että aluetunnuksen ".eu" toteuttaminen ja käyttöönotto tapahtuisivat mahdollisimman pian. Koska tästä on vielä puhuttavaa, annan nyt komission jäsenelle tilaisuuden puhua, sillä odotamme häneltä ilmoitusta asiasta.

Liikanen
Olemme juuri saattamassa päätökseen sen asetuksen hyväksymisen, jonka mukana aluetunnuksesta ".eu" tulee totta. Haluaisin kiittää erityisesti esittelijää, jäsen Fleschiä, hänen jatkuvista ponnisteluistaan kompromissin saavuttamiseksi. Haluan myös kiittää etenkin jäsen McCarthya ja jäsen Harbouria sekä myös jäsen Carraroa. Heidän tietonsa eräistä monimutkaisista asioista, joita aloitteessa on tullut esiin, ovat vaikuttaneet merkittävästi lopputulokseen, josta keskustelemme tänään. Totean mielihyvin, että komissio voi hyväksyä kompromissitarkistukset 7-12. Useissa ehdotetuissa tarkistuksissa selvennetään hyödyllisellä tavalla yhteisen kannan määräyksiä.
Komissio voi tukea tarkistusta, joka liittyy pyyntöjen esittämisjärjestykseen perustuvan menetelmän tarkastelemiseen olemassa olevien vaihtoehtojen joukosta, kun määritellään rekisteröintipolitiikkaa asetuksen puitteiden rajoissa. Komissio voi myös tukea tarkistusta, jossa määritellään kulujen korvaamisperiaate tuomioistuinten ulkopuolisten riitojen ratkaisemisen yhteydessä. Kaikkein monimutkaisin tarkasteltava seikka oli epäilemättä sen määritteleminen, millaiseen komiteaan ja millaisiin menetelmiin päädytään tätä asetusta silmällä pitäen. Komissio voi hyväksyä tarkistukset 7, 8, 9, 10, 11 ja 12.
Kun on kyse tämän suosituksen toiseen käsittelyyn tarkistuksesta 6, sellaisena kuin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on hyväksynyt sen, komissio ei voi tukea 8 artiklaan esitettyä tarkistusta. Kuitenkin, kun otetaan huomioon, että parlamentti on huolestunut aluetunnuksen ".eu" täytäntöönpanosta, komissio haluaa lausua seuraavaa:
Komissio on Euroopan parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että jotta aluetunnus ".eu" toimisi tehokkaasti, se on otettava käyttöön hyvin pian, eikä sitä pidä rasittaa liiallisella sääntelykehyksellä. Komissio piti tästä syystä neuvoa-antavaa menettelyä kaikkein sopivimpana tätä asetusta varten. Sen päätöksen mukaisesti, joka tehtiin maaliskuussa 2001 pidetyssä Tukholman Eurooppa-neuvostossa ja jossa oli kyse siitä, että on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimiin sen varmistamiseksi, että aluetunnus ".eu" asetetaan käyttäjien saataville mahdollisimman pian, komissio päätti kuitenkin hyväksyä sääntelymenettelyn 3 artiklan 1 kohtaa ja 5 artiklaa varten, jotta voidaan helpottaa asetuksen varhaista hyväksymistä; lisäksi komissio luottaa siihen, että toimi edistää entisestään yhteistyöhenkeä, jota tarvitaan, jotta voidaan saavuttaa Tukholman neuvostossa asetettu tavoite.
Komissio korostaa, että on valittava mahdollisimman varhaisessa vaiheessa rekisteri, jonka avulla voidaan organisoida, hallinnoida ja hallita aluetunnusta ".eu", ja että on ryhdyttävä kaikkiin järkeviin ponnisteluihin sen varmistamiseksi, että kiinnostuksenilmaisupyyntö julkaistaan nopeasti sen jälkeen, kun asetus on tullut voimaan. Tämä edellyttää, että rekisterin valintaan liittyvät kriteerit ja menettelyt saatetaan päätökseen asianmukaisessa ajassa. Komissio on sitoutunut esittämään ajoissa ne toimet, joita aluetunnuksen ".eu" täytäntöönpano edellyttää, ja se tekee kaikkensa varmistaakseen, että tarkoituksenmukaiset menettelyt saatetaan päätökseen nopeasti, jotta ".eu"rekisteriä voidaan ryhtyä käyttämään mahdollisimman pian asetuksen tultua voimaan, ellei poikkeuksellisia oloja ilmene. Komissio vetoaa jäsenvaltioihin, jotta ne kannattaisivat täysimääräisesti tätä tavoitetta ja antaisivat tavoitteelle tukea, jota tarvitaan sen saavuttamiseksi.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Vastuuvapaus 1999 (komission toimet)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Blakin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (Á5-0024/2002) toimenpiteistä, jotka komissio on toteuttanut niiden huomautusten perusteella, jotka sisältyvät vastuuvapauden myöntämistä Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 1999 koskevan päätöksen päätöslauselmaosaan.

Blak
. (DA) Arvoisa puhemies, tämä mietinnön esittäminen päättää varainhoitovuoden 1999 vastuuvapausmenettelyn. Kaikkia osa-alueita on käsitelty. Kaikki EU:n toimielimet ovat saaneet kuulla kunniansa, sillä vaikka komissio viime kädessä vastaa talousarvion toteuttamisesta, se ei hoida sitä yksin. Komissiota sitovat parlamentin ja neuvoston päätökset, ja se on riippuvainen siitä, kuinka tehokkaasti jäsenvaltiot valvovat talousarvion toteuttamista.
Maataloussektori on loistava esimerkki. Komissio ehdottaa maatalouspolitiikan uudistamista, mutta neuvosto ja parlamentti vastustavat sitä ja ehdottavat, että järjestelyistä tehdään vielä byrokraattisempia, anteliaampia ja otollisempia huijauksille ja petoksille. Pellava-, maito-, ja sokerijärjestelmät ovat hyviä esimerkkejä.
Komissiota on kuitenkin edelleen uudistettava perusteellisesti, ja se tarvitsee uuden hallintokulttuurin. Emme ole aina yksimielisiä komission kanssa, mutta perustavoitteemme on sama, nimittäin se, että komission hallinnosta tulee tehokas ja nykyaikainen. Tärkeintä on, että komission uudistussuunnitelma etenee suunnitelmien mukaan. Alkuperäisenä suunnitelmanani oli verrata komission yksittäisiä pääosastoja ja antaa niille kullekin arvosana. Se olisi uudistuksen hengen mukaista, mutta tämän vertailun suorittaminen ei ole ollut mahdollista. Haluaisin kehottaa tilintarkastustuomioistuinta tutkimaan jäsenvaltioiden käytäntöjä.
Varainhoitovuoden 1999 vastuuvapausmenettely toi esille monta komission hallintoon liittyvää arkaa paikkaa. Yksi tärkeimmistä oli tilintarkastuskertomusten puutteellinen arviointi ja puutteellinen seuranta. Varainhoitovuoden 1999 vastuuvapauden myöntämistä käsittelevässä mietinnössä komissiota pyydetään lähettämään parlamentille kuuden kuukauden välein kertomus, joka sisältää kaikkien sisäisten tilintarkastusten tärkeimmät tiedot, ehdotukset ja tiedot niiden seurannasta. Valitettavasti komissio suostuu vain siihen, että sisäinen tarkastusyksikkö tiedottaa parlamentille kerran vuodessa, mikä ei läheskään riitä. Varainhoidon valvoja tiedotti parlamentille aiemmin neljä kertaa vuodessa, ja odotamme, että uusikin yksikkö toimii näin.
Tiedottaminen on aina suurin parlamentin ja komission välinen kiistanaihe. Olen saanut uskomattoman paljon tietoa varainhoitovuoden 1999 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä, ja haluaisin kiittää siitä komissiota. Tarvitsemme kuitenkin selkeät säännöt, jotka ovat voimassa riippumatta siitä, kuka toimii vastuuvapauden myöntämistä koskevan mietinnön esittelijänä, ja riippumatta siitä, kuka on komission jäsen.
Puitesopimus on aika huono. Sen perusteella voidaan estää asiakirjojen saanti ja pitää asiakirjat luottamuksellisina. Asiakirjan luottamuksellisuuden määrittely on nimittäin viime kädessä komission tehtävä. Puitesopimus on lisäksi byrokraattinen ja johtaa suuriin viivästyksiin. Olen kunnioittanut puitesopimusta, koska se on nyt voimassa, mutta mielestäni meidän olisi pyrittävä siihen, että sopimuksesta neuvoteltaisiin uudestaan, ja pyytäisinkin puhemies Coxia lunastamaan avoimuutta ja uudistuksia koskevat lupauksensa erityisesti tässä asiassa.
Talousarvion valvontavaliokunta voisi hyvinkin käyttää enemmän aikaa arvioinnin suorittamiseen. Meidän on varmistettava "value for money" -näkökulman toteutuminen. Olen kuitenkin saanut sellaisen vaikutelman, että useimmat arvioinnit arkistoidaan heti niiden valmistumisen jälkeen. Komissio on luvannut esittää arviointien tulokset. Se ei kerro, miten ja kuinka useasti se tehdään. Mitä mieltä komissio on siitä, että se tiedottaisi asiasta neljännes- tai puolivuosittain? Varainhoitovuoden 1999 vastuuvapauden myöntämiseen liittyy useita konkreettisia asioita, joita ei ole voitu seurata, joko sen vuoksi, että OLAFin tutkimukset eivät ole valmiit, tai sen vuoksi, että komissiossa on käynnissä kurinpitomenettely.
Monet suurista vuoden 1999 varainhoitoa koskevan vastuuvapauden myöntämiseen liittyvistä asioista, esimerkiksi Euroopan ja Latinalaisen Amerikan instituutin (IRELA) tapaus, ovat edelleen käsiteltävänä OLAFissa, joka ei työskentele nopeasti. IRELAan, nyt suljettuun Euroopan ja Latinalaisen Amerikan instituuttiin, on kiinnitetty paljon huomiota. En ole pahoillani siitä, että instituutti suljettiin. Komissiolla on nyt useimmissa Latinalaisen Amerikan maissa edustustoja, jotka huolehtivat Euroopan ja maanosan välisistä yhteyksistä, mutta asiat on selvitettävä perusteellisesti. OLAF on parhaillaan tekemässä sisäistä tutkimusta selvittääkseen, onko syytä ryhtyä kurinpitomenettelyyn. IRELAlla on edelleenkin 3,4 miljoonaa euroa maksettavanaan. Kysyisin komissiolta, kuinka takaisinmaksu etenee.
Haluaisin kehua komissiota ja erityisesti komission jäsen Schreyeriä siitä, kuinka Flechard-tapausta seurattiin. Se osoitti, että virhe on mahdollista myöntää ja että sääntöjä voidaan muuttaa. Olen todellakin sitä mieltä, että olemme päässeet hyvään tulokseen.
Haluaisin seuraavaksi mainita Tukholman edustustoon liittyvän tapauksen, jota ei sen sijaan voida pitää loppuun käsiteltynä. Ymmärrän, että asia on Ruotsin syyttäjäviranomaisen käsittelyssä, mutta joudumme tekemään täällä asialle jotakin.
Lopuksi haluaisin kiittää puolitoista vuotta kestäneestä hyvästä yhteistyöstä, ja haluaisin kiittää erityisesti komission jäsen Schreyeriä. On ollut ilo työskennellä pätevän henkilön kanssa, emmekä me ole tehneet vain yhteistyötä, vaan meistä on tullut melkeinpä hyviä ystäviä, ja sen vuoksi olemme päässeet loistaviin tuloksiin. Haluan esittää nämä kiitokset parlamentissa ja todeta, että jos asiat jatkuvat näin, saavutamme todellakin perustan, jolta voimme jatkaa työskentelyä. Se on erittäin, erittäin hieno asia.

Stauner
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää mietinnöstä, joka päättää varainhoitovuotta 1999 koskevan vastuuvapausmenettelyn. Parlamentin on valvottava komission rahankäyttöä. Valvoa voi kuitenkin vain, kun saa käyttöönsä kaikki asiakirjat ja tiedot. Muuten vastuuvapautta koskeva päätös ei ole todellista valvontaa vaan ystävänpalvelus. Siksi korostan mietinnön 4 kohdan vaatimusta, jonka mukaan parlamentilla on oltava sama oikeus saada käyttöönsä asiakirjoja kuin tilintarkastustuomioistuimella.
Komission on lakattava estämästä meitä saamasta asiakirjoja aina uusia esteitä kekseliäästi ja hidastustaktiikkaa käyttäen rakentaen. Viimeisimmän esimerkin tarjoaa 31.8.2001 julkaistu Buitenenin raportti. Komissio ei antanut minulle Leonardo I-ohjelman esittelijänä sosiaalivaliokunnassa pienintäkään vihjettä siitä, että oli esitetty uusia syytöksiä huonosta hallinnosta ja että komissio ja OLAF olivat jo aloittaneet niitä koskevat tutkimukset. Se olisi päinvastoin antanut parlamentin myöntää komissiolle vastuuvapauden Leonardo I -ohjelmasta, jollen olisi saanut ulkopuolisilta viime hetkillä tietoja asiasta. Sen jälkeen komissio on rauhoitellut mieliä ja viivytellyt.
Arvoisa komission jäsen Schreyer, kysyn teiltä, onko tämä luottamuksellista yhteistyötä, jota te kolleganne Kinnockin kanssa ette väsy vaatimasta parlamentilta? Mitä salattavaa teillä on? Ilmeisesti ainakin yhdellä saksalaisella tiedotusvälineellä on nyt koko raportti sekä OLAFin siihen liittyvä kertomus. Arvoisa komission jäsen Schreyer, eikö komission olisi mielestänne lopulta aika antaa se meillekin?
Kovassa kiireessä solmittu puitesopimus, joka esiteltiin parlamentille heti varainhoitovuoden 1998 vastuuvapausmenettelyn jälkeen ilman keskustelumahdollisuutta, on osoittautunut moniselitteiseksi ja väärinkäsityksiä aiheuttavaksi, ja se on selvässä ristiriidassa työjärjestyksemme kanssa. Siksi se ei voi olla pysyvä. Sitä on mukautettava työjärjestykseen eikä päinvastoin, kuten kollega Bourlangesin tarkistuksessa ilmeisesti toivotaan. Siksi pyydän, että ette hyväksy kollega Bourlangesin tarkistusta vaan jätätte EU:n perustamissopimuksessa vahvistetut parlamentin valvontaoikeudet ennalleen.
Kukaan vakaumuksellinen eurooppalainen ei voi tosissaan haluta, että parlamentin oikeuksia rajoitetaan sellaisen hallinnon hyväksi, jolla on jo muutenkin liikaa valtaa ja joka voi muuttaa Euroopan toimintakoneistoksi, jota ei valvota eikä voidakaan valvoa. Varsinkaan kansalaisemme eivät halua sitä.
Niin sanottua väärennettyä voita, niin sanottua Fléchardin toista tapausta, koskevasta skandaalista olisin toivonut saavani selkeämpää tietoa. Fléchardin toinen tapaus, jossa ei ole kyse vain rahan haaskauksesta vaan lisäksi terveyden vaarantamisestakin, on tosin asia, joka tulee vielä työllistämään meitä ja aiheuttamaan viivästyksiä varainhoitovuoden 2000 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä.

Bösch
Arvoisa puhemies, minäkin yhdyn ryhmäni puolesta esittelijälle esitettyihin onnitteluihin. Hän näki suuren vaivan jo varainhoitovuoden 1999 vastuuvapautta koskeneen mietinnön pääesittelijänä ja teki erinomaista työtä. Mekin tuemme tätä mietintöä. Uskon, että komissiokin on joutunut ponnistelemaan tietojen antamiseksi lyhyessä ajassa. Yhdyn tietysti jäsen Staunerin kritiikkiin: olemme saaneet sellaisen vaikutelman ja Blakin mietinnön vastaava alakohta osoittaa sen taas , että komissio jatkaa edelleen lapsellista piilosilla leikkiään parlamentin kanssa.
Viime päivät ja Buitenenin toista raporttia koskeneet julkaisut ovat osoittaneet, että Euroopan todellisuus ei kehity vain parlamentin ja komission, muutaman virkailijan ja muutaman parlamentin jäsenen välillä, vaan se kehittyy niiden ulkopuolella 370 miljoonan eurooppalaisen luona, eikä heitä voi pitkällä aikavälillä vetää nenästä. Olisin erittäin onnellinen, jos komissio siirtyisi viimeinkin suurpiirteisempään, jokaisessa demokraattisessa järjestelmässä mielestäni itse asiassa itsestään selvään järjestelmään, jossa asiakirjat toimitetaan ja hallinnolliset tapahtumat ovat avoimia.

Casaca
Arvoisa puhemies, kun vastuuvapauden myöntämisen menettely vuoden 1999 osalta käynnistettiin, komissio ja parlamentti avasivat siihen uuden väylän, jolle on luonteenomaista entistä suurempi toimielinten välinen yhteistyö. Ansio tästä tuloksesta kuuluu komissiolle sekä myös mietinnön esittelijälle Freddy Blakille, joka kykeni käsittelemään tätä menettelyä päättäväisesti, tervejärkisesti ja älykkäästi.
Kieltämättä olemme saaneet aikaan edistystä maataloudessa, etenkin yhtenäisen hallinnointi- ja valvontajärjestelmän soveltamisessa, mutta yhtä totta on sekin, että elintarvikkeiden väärentämisen valvonnassa ei ole edetty. Tilanne on järjenvastainen: puolen metrin poikkeama maata muokkaavan traktorin reitillä tai säännöstenvastaiseksi katsottu maitovasikan vaihtaminen voidaan todeta sääntöjen vastaisiksi ja tilastollisista suunnitelmista johtuvien sakkojen syyksi. Siitä huolimatta valvotaan hyvin harvoin elintarvikkeiden väärentämistä vientitukien saamiseksi ja silloin, kun näin tapahtuu, petokset katoavat usein kansallisten oikeusjärjestelmien koukeroihin, eikä siitä seuraa yhteisön määräämiä sakkoja tai tosiasioiden julkistamista. Tällaiseen tilanteeseen emme voi antaa suostumustamme.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä esittelijä, varainhoitovuotta 1999 koskeva vastuuvapausmenettely on todella esittelijänsä näköinen. Yhteistyö oli todella tiivistä, eikä se alkanut aina samoista lähtökohdista, mutta johti nähdäkseni tiiviiden keskustelujen jälkeen lopulta aina hyviin tuloksiin. En haluaisi nyt muistella koko menettelyä, vaan keskityn komission asiakirjojen saatavuuteen vastuuvapausmenettelyyn liittyvän yhteistyön yhteydessä. Siihen on tullut huomattava muutos aiempaan verrattuna, ja se johtuu pääasiassa esittelijän peräänantamattomuudesta.
Komissiota ilahduttaa tietysti lukea mietinnöstänne, että parlamentti on ilahtunut, että se on saanut kaikki ne asiakirjat, joita se on vaatinut vastuuvapautta koskevaa päätöstä varten. Meillä on kuitenkin erilaiset käsitykset siitä, minkä ansiosta se on onnistunut. Minun mielestäni on käynyt aivan selvästi ilmi, että luottamuksellisten tietojen käsittelyn on tehnyt mahdolliseksi komission ja parlamentin välinen sopimus. Haluaisin korostaa, että sopimuksen käsittely edistyy mielestäni erittäin hyvin.
Esittelijän kädenjälki näkyy selvästi vastuuvapausmenettelyssä sinänsä ja mietinnöissä, mutta lisäksi myös jatkotoimissa tai toimissa, joihin vastuuvapausmenettelyn yhteydessä ryhdyttiin. Tässäkin yhteydessä haluaisin käsitellä vain yhtä esimerkkiä, nimittäin suhteellisuusperiaatteen soveltamista velkojen anteeksi antamisen yhteydessä. Vastuuvapausmenettelyn yhteydessä käytiin laajoja keskusteluja, koska parlamentin mielestä komission yksiköiden erästä vuonna 1994 esiintynyttä tapausta koskeneet päätökset eivät olleet avoimia. Pitkien keskustelujemme tuloksena päädyimme siihen, että suhteellisuusperiaatteen soveltaminen hyväksyttiin periaatteessa, mutta nimenomaan parlamentti piti kiinni siitä, että käyttöön otetaan avoin menettely. Sellaista edustaa nyt määräys, josta päätettiin päätöslauselmaehdotuksen mukaisesti, nimittäin, että aina on noudatettava tiettyjä kriteerejä ja ennen kaikkea, että velkojen anteeksi antamisen yhteydessä komission on tietystä summasta alkaen tehtävä päätös kollegiona, niin että ilmenee selvästi, että kyseessä on poliittinen vastuu.
Sallikaa minun mainita myös mietintöä koskevasta erimielisyydestä. Komissio ei voi hyväksyä mietinnön sitä vetoomusta, että kaikkia tilinpitäjiä, siis kirjanpidosta vastaavia ylimpiä virkailijoita, tai varainhoidon valvojia on ennen virkaan nimittämistä kuultava ennakolta Euroopan parlamentissa. Siinähän ei ole kyse toimielinten välisestä yksiköstä vaan komission yksiköistä, joiden työhönotosta ja päätöksistä komissio yksin vastaa.
Hyvä esittelijä, kysyitte esityksessänne IRELAa koskevista jatkotoimista. Komissio on päättänyt edetä. Te tiedätte, että komissio on lähettänyt perintämääräyksen. Tuloksena oli, että perittävää ei ole, koska instituuttia ei sellaisenaan enää ole. Oikeudellisesti se kuitenkin on vielä olemassa. Tästä syystä komissio on päättänyt edetä ja antaa oikeudellisen yksikön tutkia, voidaanko suorittaa pidätyksiä.
Van Buitenenin kokoamien asiakirjojen osalta viittaan siihen, että Van Buitenen on itse vaatinut, että kopioita saa olla vain muutama. Minäkään en ole saanut Van Buitenenin asiakirjoja. Kuten kollegani Kinnock kertoi, OLAF ja henkilöstön ja hallinnon pääosaston vastaavat yksiköt ovat tutkineet asiakirjat. OLAF käytti tutkintaan kahdeksaa sen alan asiantuntijaa. Viittaan siihen, että viivästyksiä ei esiintynyt, vaan että asiakirjojen laatija myönsi itsekin, että ehditään todennäköisesti maaliskuuhun, ennen kuin ne on tutkittu. OLAF on nyt laatinut kertomuksen, joka on toimitettu talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajalle, muttei minulle. Luulen, että kollega Kinnock oli myös jo tiedottanut asiasta valiokunnalle. Komissio käsittelee asiaa heti, kun valiokunta lähettää sille suosituksensa, ja käynnistää tietysti uudet menettelyt, jos se on tarpeen.
Sallikaa minun tehdä vielä muutama huomautus tarkastuslausumasta, koska sekin asia otettiin esille mietinnössä. Kyse on myönteisen tarkastuslausuman saamisesta varainhoitovuodesta 2003. Minun on toistettava komission puolesta, että emme voi luvata, milloin tilintarkastustuomioistuin antaa myönteisen tarkastuslausuman maksuvälineistäkin, sillä päätös riippuu tilintarkastustuomioistuimesta, eikä tilintarkastustuomioistuin ole puolestaan asettanut mittapuita sille, milloin myönteinen tarkastuslausuma annetaan.
Olemme kuitenkin varainhoitovuoden 1999 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä puolitoista vuotta jatkuneiden keskustelujen kuluessa tulleet siihen johtopäätökseen, että olisi hyvä, jos löytäisimme yhdessä indikaattoreita, joiden avulla voisimme arvioida ja havaita taloushallinnon edistymistä. Oletan, että tätä aihetta käsitellään myös varainhoitovuoden 2000 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä.
Komissio on uudistanut erityisesti taloushallintoa. Jos kuulemme moitteita siitä, että jotakin ei ole tehty oikein, me tutkimme asian, ja jos esitetään syytöksiä petoksista, OLAF tutkii asian. En voi hyväksyä sitä väitettä, että OLAFin tekemä tutkimus tarkoittaisi hidastelua. Virastohan on perustettu tutkimaan näitä syytöksiä!
Haluaisin todeta senkin, että milloinkaan ei ole valitettu, että komissio olisi pyrkinyt jotenkin vaikuttamaan OLAFin tutkimustuloksiin. Me olisimmekin tyhmiä, jos yrittäisimme jotain sellaista, sillä OLAF ei ole vain tärkeä väline yhteistyön tehostamisessa jäsenvaltioiden kanssa petosten torjunnassa, vaan tietysti myös hyvä objektiivinen tutkimusväline sisäisissä asioissa. Olen iloinen tilintarkastustuomioistuimen eilisestä päätöksestä. Tilintarkastustuomioistuimen päätös vahvisti edelleen OLAFia ja sen merkitystä.
Euroopan unionin talousarvio kasvaa varmasti edelleen. Tehtävämme lisääntyvät, ja laajentuminen on tietysti uusi suuri haaste taloushallinnolle. Siksi olen varma, että tulevissa vastuuvapausmenettelyissäkin ja mietinnöissäkin käsitellään lukuisia tärkeitä kysymyksiä, jotka voimme sitten toivottavasti ratkaista yhdessä yhtä hyvin kuin varainhoitovuotta 1999 koskeneessa vastuuvapausmenettelyssäkin. Haluaisin vielä kerran kiittää esittelijää yhteistyöstä.

Blak
. (DA) Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että käytän jälleen puheenvuoron, mutta olen hieman yllättynyt, että komission virkamies Van Buitenen on laatinut kertomuksen, josta minulla ei ole mitään tietoa. Haluaisin tuoda esille täällä parlamentissa, että olen täysin vakuuttunut siitä, että hänet pitäisi erottaa komission virkamiehistöstä. Hän tuhoaa yhteistyön, hän rikkoo eurooppalaista yhteistyötä, koska hänen elämäntehtävänsä on vastustaa asioita ja antaa sellaisia tehtäviä, joihin me emme voi suostua. Olen hyvin pahoillani siitä, että tämä käy ilmi vasta viime hetkellä, mutta haluaisin kehottaa komissiota erottamaan tämän miehen lopullisesti, kukaan meistä ei voi sietää häntä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Lisäennakkoarvio Euroopan parlamentin tuloista ja menoista varainhoitovuonna 2002 - Esitys Euroopan unionin korjaavaksi ja täydentäväksi lisätalousarvioksi N:o 1/2002
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista budjettivaliokunnan mietinnöistä:
Buitenwegin laatima mietintö (Á5-0056/2002) lisäennakkoarvioista 1/2002 Euroopan parlamentin tuloista ja menoista varainhoitovuonna 2002,
Costa Nevesin ja Buitenwegin laatima mietintö (Á5-0057/2002) esityksestä Euroopan unionin korjaavaksi ja täydentäväksi lisätalousarvioksi varainhoitovuonna 2002: Pääluokat É, ÉÉ ja ÉÉÉ.

Buitenweg
. (NL) Arvoisa puhemies, käsittelen molempia asiakirjoja, en siis ainoastaan parlamentin talousarviota vaan myös valmistelukunnan talousarviota, josta olen laatinut mietinnön yhdessä esittelijä Costa Nevesin kanssa. Molemmat mietinnöt liittyvät nimittäin läheisesti toisiinsa.
Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta aloittaa toimintansa huomenna. Meillä on siis runsaasti aikaa sen rahoituksen osoittamiseen. Valmistelukunta tarjoaa hyvän mahdollisuuden saada aikaan iskukykyisempi toimielin, saada lisää tehokkuutta tähän parlamenttiin sekä myös parantaa toimielinten legitimiteettiä.
Ajatus tällaisesta parlamentin ja hallitusten edustajien kokouksesta sai alkunsa tässä parlamentissa. Euroopan parlamentti pitää hyvin tärkeänä tämän neuvottelukunnan työn onnistumista. Siksi olemme muun muassa myös hyväksyneet nopeutetun menettelyn. Siksi toivon parlamentin mahdollistavan sen, että korjaava ja täydentävä lisätalousarvio N:o 1/2002 hyväksytään huomenna, siis samana päivänä, kun valmistelukunta aloittaa toimintansa.
Sitten joitakin yksityiskohtia valmistelukunnan talousarviosta. Neuvoston pääsihteeristö on tehnyt arvion ja päätynyt noin 10,5 miljoonan euron summaan 10 kuukauden jaksoksi joulukuuhun 2002 saakka. Osa tästä summasta, 6,5 miljoonaa euroa, lankeaa maksettavaksi osanottajille: kolmelle toimielimelle - parlamentille, komissiolle ja neuvostolle - sekä jäsenvaltioiden tai ehdokasvaltioiden hallituksille ja parlamenteille. Tämä koskee esimerkiksi kaikenlaisia matkakuluja, jotka toimielimet tai maiden hallitukset yksinkertaisesti maksavat. Jäljelle jää sitten vielä noin neljän miljoonan euron summa. Täällä on kysymys oikeastaan tästä summasta, koska se on sitten valmistelukunnan oma talousarvio.
Kuinka määräysvaltaa tästä neljästä miljoonasta eurosta säädellään? Luonnollisesti on kysymys rajoitetusta summasta, mutta kuitenkin on poliittisesti hyvin tärkeää, että kolmella toimielimellä on riittävästi määräysvaltaa talousarvion suhteen. Valmistelukunta itse ja sen puheenjohtajisto luonnollisesti vastaavat määrärahojen käytöstä pienissä asioissa käytännön tasolla, mutta jos menoja siirretään - esimerkiksi jos päivärahoja varten halutaan lisää rahaa kansalaisjärjestöjen ja kansalaisten foorumin kustannuksella - silloin se on poliittinen kysymys. Silloin on myös juuri parlamentille, joka haluaa ottaa merkittävän roolin valmistelukunnassa, tärkeää saada myös määräysvaltaa talousarvion suhteen.
Ongelmana on kuitenkin se, että valmistelukunnalla itsellään ei ole oikeusperustaa ja että siten tavanomaiset talousarviomenettelyt eivät olleet sovellettavissa. Jäsenvaltiot vaativat, että parlamentti ja neuvosto eivät muodostaisi budjettivallan käyttäjän kahta haaraa vaan että Euroopan unionin jäsenvaltioilla yhdessä olisi loppujen lopuksi määräysvalta.
Tämä oli meistä ikävää, mutta osoitimme neuvotteluissa ymmärtämystä tätä ongelmaa kohtaan ja hoidimme asian niin, että jäsenvaltiot voivat loppujen lopuksi antaa hyväksymisensä toimimalla ikään kuin kumileimasimena, mutta vasta sen jälkeen kun kolme toimielintä ovat antaneet hyväksyntänsä. Jäsenvaltiot voivat siis hyväksyä jotakin ainoastaan siinä tapauksessa, että kolme toimielintä hyväksyy sen. Näin ollen siis myös Euroopan parlamentilla on veto-oikeus. Meillä on määräysvaltaa talousarvion suhteen. Voimme myös valvoa ja saamme tietoja. Voimme myöntää vastuuvapauden ja niin edelleen. Olemme siis käytännössä pitäneet kiinni parlamentin tärkeistä saavutuksista.
Ymmärrän hyvin, että tämä ratkaisu ei ansaitse mitään kauneuspalkintoa. Olisimme luonnollisesti pitäneet parempana sitä, että summa sisällytettäisiin tavanomaisesti talousarvioon, mutta se ei ollut mahdollista, koska oikeusperustaa ei ollut. Siksi olen tätä taustaa vasten sitä mieltä, että budjettivaliokunta on päässyt oikein hyvään tulokseen.
Tästä huolimatta on esitetty jonkin verran arvostelua. Olin tänään puhemiehistön kokouksessa, ja myös siellä ilmaistiin huoli parlamentin roolista ja siitä, mitä merkitsee, että parlamentti ei ole vertainen neuvoston kanssa vaan jäsenvaltioiden kollektiivin kanssa. Myös talousarvion valvontavaliokunnassa, budjettivaliokunnassa sekä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa esiintyi huolestuneisuutta. Siksi olemme vielä sisällyttäneet päätöslauselmaan pitkän tarkistuksen, jossa sanotaan vielä kerran painokkaasti, mitkä ovat sopimuksen saavutukset, ja jossa myös todetaan, että tällä sopimuksella ei itsessään ole oikeudellista luonnetta. Se on poikkeus, ja se on sopimus, jota sovelletaan ainoastaan tässä tilanteessa. Toivon, että tämä lisäys, jossa sanomme niin painokkaasti, että on kysymys poikkeuksesta - samoin kuin se, että olemme toki onnistuneet säilyttämään parlamentin määräysvallan talousarvion suhteen - johtaa siihen, että tämä sopimus saa laajan kannatuksen.

Costa Neves
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kolmen toimielimen välisessä vuoropuhelussa 18. helmikuuta syntyneen yksimielisyyden ansiosta parlamentti kykenee mielestäni nyt antamaan suostumuksensa lisätalousarvioon 1/2002, jossa tarkastellaan Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan kulujen kattamiseksi tarkoitetun erikoisrahaston rahavaroja sen käynnistymisen hetkellä. Työ on tehty kiireesti ja miestäni hyvin. Ottaen huomioon sen, että on oikeaan aikaan varmistettava kaikki valmistelukunnan työn tehokkuuteen mahdollisesti vaikuttavat olot, tämä tietenkin määrittää talousarvion puitteet avoimuutta koskevien sääntöjen ja toimielinten välisen tasapainon osalta. Valmistelukunnan erityisluonteen huomioon ottaen on helppo ymmärtää sitä koskevat lainsäädännön ja talousarvion erityispuitteet, jotka tarkoittavat tietenkin sekä itse rahaston olemassaoloa että rahaston kuulumista rahoituksen poikkeussääntöjen alaisuuteen. Huomioon otetaan siis nimenomaan uuden yksikön tilapäinen luonne ja samalla sen yhä lisääntyvä (rahoituksen) joustavuuden vaatimus.
Näiden ehtojen lähtökohta on siis erityisessä toimielinten välisessä sopimuksessa, jossa määritellään rahoituselimiltä, parlamentilta, neuvostolta ja komissiolta tulevien avustuserien määrät siten kuin kollegani Kathalijne Buitenweg jo kertoikin.
Kolmen toimielimen välisestä vuoropuhelusta 18. päivänä helmikuuta tehdyn sopimuksen mukaan on varmistettu parlamentin täysivaltainen osallistuminen tämän (kuten tässä vaiheessa on tärkeää korostaa, hallitustenvälisellä päätöksellä perustetun) rahaston kaikkiin vaiheisiin, etenkin määrärahojen siirtämis- ja luopumismenettelyyn; tämän aloitteen poikkeusluonne ja myös siihen sovellettavien sääntöjen poikkeuksellisuus ovat täysin selviä.
Lopuksi kiitän kaikkia kollegoitani, erityisesti kolmen toimielimen väliseen vuoropuheluun osallistuneiden kollegojen Reimer Bögen ja Kathalijne Buitenwegin työtä sekä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan osuutta siinä, että ne auttoivat minua kiinnittämään suurempaa huomiota eräisiin näkökohtiin. Toivottavasti voimme nyt tämän talousarviomenettelyn kautta liittyä osaksi sellaista valmistelukuntaa, joka kykenee luomaan historiaa.

Theato
Arvoisa puhemies, sallikaa minun sanoa aluksi, että on suuri ilo ja kunnia saada puhua parlamentissa ensimmäistä kertaa teidän puhemieskaudellanne! Haluaisin tehdä selväksi, että puhun erityisesti talousarvion valvontavaliokunnan puolesta. Molemmat esittelijät, joita onnittelen heidän työstään, sanoivat, että talousarvion valvontavaliokunta pohti asioita monipuolisesti ja haluaa esittää nämä ajatukset.
Olemme tehneet niin, koska haluamme, että valmistelukunta onnistuu työssään. Olemme yksimielisen vakuuttuneita siitä, ja haluaisin tehdä sen aivan selväksi. Sen vuoksi kannatamme myös lisätalousarviota, jonka budjettivaliokunta esittelee parlamentille mietinnössään. On tosin oltava selvää, että tämä poikkeuksellinen talousarviomenettely on ainutkertainen eikä saa muodostua ennakkotapaukseksi. Esittelijät korostivat sitä. Selvyyden ja avoimuuden on lisäksi oltava budjettitoimien tärkeimpiä ohjenuoria, varsinkin valmistelukuntaan kohdistetun luottamuksen ja toivon oikeuttamiseksi.
Vaikka budjettivaliokunta on tyytyväinen vahvistettuun menettelyyn, talousarvion valvonnan kannalta on jäänyt joitakin tärkeitä avoimia kysymyksiä. Olemme esittäneet ne kiireesti laaditussa lausunnossamme, ja näemme, että ne on osittain sisällytetty mietintöön. Kiitämme siitä. Meille tärkein asia on vastuuvapaus, jossa parlamentilla perustamissopimuksen mukaan on ylin ja yksinomainen päätäntävalta ja josta ei normaalisti neuvotella. Valmistelukunnan rahoittamista koskevista säännöistä annetun neuvoston päätöksen 20 artiklassa määrätään kuitenkin, että neuvostossa kokoontuvat jäsenvaltioiden edustajat antavat parlamentin, neuvoston ja komission puoltavan lausunnon saatuaan valmistelukunnan pääsihteerille vastuuvapauden. Mitähän se tarkalleen ottaen merkitsee, varsinkin kun käsitteet puoltava lausunto, assent tai avis conforme ovat eri kieliversiossa epäselviä, ja minkälaisia ovat menettelyt? Tähän on vielä löydettävä tyydyttävä ratkaisu.
Toinen asia nousee esiin: asiakirjojen saaminen parlamentin käyttöön. Perustamissopimuksessa on selvästi vahvistettu, että parlamentin on saatava käyttöönsä kaikki asiakirjat ja tiedot, jotka se katsoo tarvitsevansa vastuuvapautta koskevan päätöksen tekemiseksi. Budjettivaliokunnan päätöslauselmaesityksen 4 artiklassa lukee kuitenkin, että vain tilintarkastustuomioistuimella on oltava tarvitsemansa tiedot. Se ei ole perustamissopimuksen hengen mukaista. Kuten jo sanoin, kyse on ainutkertaisesti menettelystä, jossa osittain poiketaan perustamissopimuksen määräyksistä. Parlamentin on silti saatava kokonaisuudessaan ja vapaasti käyttöönsä kaikki asiakirjat.
Kannatan päätöslauselmaesityksen 5 kohtaa, jossa tähdennetään, että varsinkin vastuuvapauden osalta talousarviomenettelyissä on noudatettava yhteisön lainsäädäntöä, mikäli valmistelukunnan toimikautta päätetään jatkaa alkuperäisestä. Haluaisin vielä kerran ilmaista toiveeni siitä, että voimme hyväksyä tämän mietinnön huomenna ja antaa valmistelukunnalle hyvän alun.

Walter
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, meidän on huomenna otettava kantaa lisätalousarvioon, joka on ja jää varmasti ainutkertaiseksi parlamentin historiassa, sillä käsittelemme 0,005 prosenttia Euroopan unionin talousarviosta, ja olemme varanneet sille oikein oman keskustelunkin. Olemme kutsuneet komission jäsen Schreyerin parlamenttiin puhuaksemme siitä, mitä käsittelemme ja miksi teemme niin. Meillä on syitä puhua asiasta, sillä on kyse valmistelukunnan rahoituksesta. Parlamentti on toivonut valmistelukuntaa enemmän kuin mikään muu unionin toimielin. Olemme tukeneet ja vaatineet sitä. Olemme vaatineet sitä, jotta Euroopassa kehitettäisiin ja otettaisiin käyttöön uusia menetelmiä, jotta elinten, siis kolmen toimielimen, yhteistyötä ja keskinäisiä riippuvuussuhteita parannettaisiin. Siihen kuuluu keskinäinen kunnioitus, se, että kaikki osapuolet tietävät, kuka toimii missäkin, ja että toimitaan avoimesti.
Puheenjohtajavaltio Espanjan aluksi esittämä ajatus valmistelukunnan tarvitsemien rahoitusvälineiden käytöstä pelästytti meidät, sillä sen mukaan neuvosto oli rahan antaja, hallinnoija ja vielä valvojakin. Ei puhettakaan parlamentista! Tämä ei tietenkään saa olla esimerkkinä siitä, millaiseksi parlamentin, neuvoston ja komission välit tulevaisuudessa muodostuvat. Budjettivaliokunta ja parlamentti vastustivat ehdotusta kiivaasti. Jouduimme tekemään sen erittäin lyhyessä ajassa, koska emme voineet soveltaa tavallista menettelyä. Aika ei olisi riittänyt. Me jopa sovimme asioista vain koordinaattoreiden kesken. Emme voineet edes tehdä kunnollisia valmisteluja budjettivaliokunnassa. Lopulta kuitenkin teimme niin, koska on etujemme mukaista, että valmistelukunta aloittaa toimintansa huomenna.
Parlamentti sai aikaan sen, että osallistumme määrärahojen jakoon toisena budjettivallan käyttäjänä meille kuuluvan toimivallan mukaisesti. Olemme toinen budjettivallan käyttäjistä, joka päättää määrärahojen jakamisesta. Määrärahojen siirrot onnistuvat vasta meidän puoltavan lausuntomme jälkeen, ja vastuuvapauskin myönnetään vasta meidän puoltavan lausuntomme jälkeen. Koska kysymyksiä on vieläkin, olemme keskustelleet niistä keskenämme. Me budjettivaliokunnan jäsenet olemme vakuuttuneita: löytämämme sanamuoto on hyvä.
Vaikka ratkaisu olisi kuinka hyvä, sitä voidaan aina parantaa, ja jos saamme vielä hieman parannettua esitystä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan lausunnoissa ehdotettujen korjausten avulla, esitys voi olla vain oikein hyvä. Pidämme joka tapauksessa huolta siitä, että valmistelukuntaa ja valmistelukuntamenettelyn soveltamista ei käytetä mallina jollekin toimielimelle, joka Euroopan tasolle saatettaisiin joskus synnyttää. Elimelle, joka meillä nyt on pysyvien edustajien komitea Coreper , annetaan lisätehtävä, jollaista sille ei myönnetä millään eurooppalaisella tasolla. Se tulee siis olemaan se elin, jolle parlamentti, neuvosto ja komissio antavat puoltavat lausuntonsa vastuuvapauden myöntämiseksi. Kuulkaa ja ihmetelkää: neuvosto antaa suostumuksensa Coreperin, sen oman elimen vastuuvapaudelle! Jo on merkillistä! Tämä ei ole malli millekään myöhemmälle Euroopan unionissa, eikä vastuuvapausmenettelyäkään sovelleta tämän mallin mukaisesti missään muualla. Me vastustamme sitä kiivaasti. Parlamentti vaatii oikeuksiaan. Seuraamme tapahtumia erittäin tarkasti. Huomenna kuitenkin kannatamme esitystä, koska tiedämme, että valmistelukunnan on aloitettava työnsä. Euroopalle on annettava myönteinen merkki siitä, ettemme sovella enää vanhoja menetelmiä, vaan että toimimme uusilla tavoilla, suuntaudumme uudelleen ja muovaamme Euroopan tulevaisuutta!

Puhemies
Hyvä jäsen Walter, kiitän teitä ystävällisistä sanoistanne. Puherauhastanne saatte tänään kiittää esittelijä Costa Nevesiä, joka käytti viiden minuutin puheajastaan vain kolme.

Van Dam
Arvoisa puhemies, ehdotus neljänmiljoonan euron vapauttamisesta huomenna toimintansa aloittavaa valmistelukuntaa varten on ajettu toimielinten läpi huimaavalla vauhdilla. Päätöksenteon tahmeus, josta meitä usein oikeutetusti moititaan, on kääntynyt tässä päinvastaiseksi. Puhummehan toki myös nyt yhteisön varoista, jotka ovat kansalaisten maksamia.
Antamatta tässä arviota valmistelukunnan arvosta on selvää, että siitä aiheutuu kuluja. Valmistelukunnan työtavan vuoksi suurin osa niistä katetaan kuitenkin osana jäsenvaltioiden parlamenttien ja yhteisön toimielinten tavanomaista toimintaa. Tämä ei muuta sitä tosiasiaa, että myös näistä kuluista, kuten infrastruktuurin käyttöön antamisesta aiheutuvista kuluista, on tehtävä avoimia.
Valmistelukunnan luonne tai kiireellisyys ei voi vapauttaa neuvostoa tai parlamenttia yhteisestä vastuustaan EU:n talousarviosta. Myös nämä neljän miljoonan euron suuruiset määrärahat on käytettävä avoimesti ja soveliaasti. Tässä on kysymys muun muassa puheenjohtajan ja sihteeristön kuluista.
Juuri nyt kun kulukorvaukset ovat tässä parlamentissa korkealla asialistalla, on tarpeen, että myös valmistelukunta toimii vastuullisella tavalla niiden suhteen. Viestit kohtuuttomista korvauksista on helpointa osoittaa vääriksi, kun avoimuudesta huolehditaan. Euroopan tulevaisuutta koskevaan hankkeeseen ei varmasti saa liittyä keinottelun makua.
Arvoisa puhemies, ei haittaisi, jos näitä määrärahoja olisi runsaasti jäljellä vielä vuoden 2002 lopussa.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, valmistelukunta merkitsee todella tärkeän askeleen ottamista. Euroopan tulevaisuutta pohtiva valmistekunta määrittelee mielestäni myös Euroopan ulkonäön. Iloitsen siitä, että rahoituksesta päästiin yksimielisyyteen, yhteisymmärrykseen niin nopeasti, sen jälkeen kun alussa oli esitetty harhaanjohtavia oletuksia, tarvittavien määrärahojen määrästäkin. Kuten aiemmin jo mainittiin: kuluvan vuoden kustannukset arvioidaan yhteensä 10,5 miljoonaksi euroksi. Jäsenvaltiot ja ehdokasvaltiot vastaavat osasta kustannuksia, nimittäin jäsentensä matkakustannuksista. Unionin toimielimet vastaavat suurimmasta osasta kustannuksia. Haluaisin mainita erityisesti parlamentin osuuden, joka tarjotaan käyttöön infrastruktuurimäärärahoista, nimittäin tulkki- ja kääntäjäkapasiteettina.
On esitetty arvio, että lisäksi tarvitaan 4 miljoonaa euroa erilaisiin muihin menoihin. Mitä ovat nämä erilaiset muut menot? Esimerkiksi vaadittavien tutkimusten rahoitusta tai kenties kääntämiseen tarvittavaa lisäkapasiteettia. Arvio on siis 4 miljoonaa euroa, ja siitä, miten tämä 4 miljoonaa euroa saadaan kokoon, päästiin yksimielisyyteen erittäin nopeasti, neuvosto antaa nimittäin 400 000 euroa, Euroopan parlamentti miljoona euroa ja komissio 2,6 miljoonaa euroa, ja nämä summat siirretään lisätalousarviosta suoraan rahastoon, joka on sitten valmistelukunnan käytettävissä.
Toimielinten välisessä sopimuksessa, joka allekirjoitetaan huomenna, olemme mielestäni löytäneet keskustelemalla järjestelyn, joka varmistaa einomaisesti avoimuuden. Kaikki kolme toimielintä osallistuvat sekä valmistelukunnan talousarvion laatimiseen että talousarvion kaikkiin muutoksiin ja vastuuvapausmenettelyyn, ja se tapahtuu niin, että erityisesti vastuuvapaus vaatii etukäteen kaikkien kolmen toimielimen suostumuksen. Toimielimiä ei myöskään tarkastella yhtenä kokonaisuutena, päätöksiin ei vaadita tiettyjä enemmistöjä, vaan kaikkien toimielinten on oltava yhtä mieltä.
On aivan selvää, että tämä rakenne on hyvin poikkeuksellinen, ja olen iloinen, että parlamentin päätöslauselmassa korostetaan sitä. Haluaisin todeta, että tämän poikkeuksellisuuden korostaminen on täysin komissionkin edun mukaista. Valmistelukunta on poikkeuksellinen, ja löytämämme ratkaisu tekee ennen kaikkea selväksi, että valmistelukunnan työn onnistuminen on kaikkien kolmen toimielimen edun mukaista.
Mielestäni voidaan taas todeta eräs asia: vastoin kaikkia oletuksia löysimme erittäin nopeasti hyvän ratkaisun, ja on erittäin hyvä asia, jos huomenna voidaan lisätalousarvion hyväksymisen lisäksi allekirjoittaa toimielinten välinen sopimus. Tällöin mekin olemme talousarvion valvontavaliokunnan ja budjettivaliokunnan kanssa joka tapauksessa vaikuttaneet merkittävästi siihen, että onnistuneen työn edellytykset ovat olemassa!

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

EU:n ja Etelä-Kaukasian suhteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gahrtonin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (Á5-0028/2002) Euroopan unionin suhteista Etelä-Kaukasiaan kumppanuus- ja yhteistyösopimusten puitteissa.

Gahrton
. (SV) Arvoisa puhemies, Etelä-Kaukasia, toisin sanoen Armenia, Azerbaid&#x017E;an ja Georgia on aluetta, johon ihastuu pian ja jossa asuu upeita ihmisiä ja jonka luonto on upea. Se on samalla kuitenkin alue, joka saa myös sen parhaat ystävät epätoivoisiksi. Viime viikkojenkin aikana kansanlaskennan alustavat luvut ovat osoittaneet, että Georgia ja Armenia ovat molemmat menettäneet noin miljoona asukastaan itsenäistymisensä jälkeen. Tuskin voisi selkeämmin osoittaa, että Neuvostoliiton jälkeinen politiikka, sosiaalisesti ja taloudellisesti, on epäonnistunut täysin.
Normaali markkinatalous on korvannut neuvostoliittolaisen suunnitelmatalouden vain osittain. Sen sijasta alueella kukoistaa laaja lahjontajärjestelmä, joka perustuu klaanien uskollisuuteen ja mafian valtaan. Alueen katastrofaalinen tilanne ei ole kuitenkaan täysin itse aiheutettua. Centre for European Policy Studies -keskuksen tekemässä tutkimuksessa kuvaillaan kehitystä 1990-luvulla "vapauttamisen osittaisena seurauksena... kehitys johtui siirtymisestä vapaaseen markkinajärjestelmään".
Surkea taloudellinen ja yhteiskunnallinen tilanne on pahentanut aluetta leimaavia poliittisia, kulttuurisia ja kansallisia konflikteja. Esimerkiksi Vuoristo-Karabahin, Etelä-Ossetian tai Abhasian konfliktien ratkaisuista ei ole valitettavasti mitään selviä merkkejä.
Joskus saamme myönteisiä uutisia, esimerkiksi kun presidentti Shevardnadze nimitti Abhasian-neuvottelijan, jonka kaikki osapuolet näyttivät hyväksyvän, tai kun kuulimme säännöllisistä keskusteluista, joita presidentit Alijev ja Kocharian ovat käyneet Vuoristo-Karabahista, tai kun kuulimme Turkin äskettäin päättäneen helpottaa viisumien myöntämistä armenialaisille.
Yhtä usein saadaan kuitenkin huolestuttavia kertomuksia, esimerkiksi georgialaisten lisääntyneistä mielenosoituksista Abhasian rajalla, jännityksen lisääntymisestä Georgian ja Tsetsenian rajalla, Key Westissä viime vuoden huhtikuussa käytyjen Armenian ja Azerbaid&#x017E;anin välisten presidenttitason neuvottelujen pysähtymisestä. Tätä taustaa vasten ei ole liioiteltua väittää, että Etelä-Kaukasus on ruutitynnyri, joka voi räjähtää milloin tahansa. Vaaraa ei vähennä se, että alue toimii Kaspianmeren ja Keski-Aasian kaasu- ja öljyesiintymien kuljetusyhteytenä ja sijaitsee Afganistanin läheisyydessä, mikä on johtanut tietoihin, joiden mukaan al Qaida-terroristijärjestön jäseniä saattaa majailla Georgian ja Venäjän välisellä raja-alueella. Tämä taas on johtanut siihen, että Yhdysvallat on lähettänyt joukkoja maahan, jossa on edelleen venäläisiä sotilastukikohtia.
Etelä-Kaukasiaa voidaan pitää EU:n rauhanpolitiikan koekaniinina. Göteborgin Eurooppa-neuvostossa vahvistettiin väkivaltaisten konfliktien ehkäisemistä koskeva ohjelma. Ei-sotilaalliset rauhanturvajoukot voisivat toimia tällaisen konfliktien ehkäisemistä koskevan toimintasuunnitelman toteuttajina. Ehdotan myös, että EU laatii selkeän Etelä-Kaukasiaa koskevan strategian, jossa voitaisiin ottaa oppia Kaakkois-Euroopan vakaussopimuksesta saaduista kokemuksista. Tämän toteuttaminen vaatii, että EU:n läsnäoloa alueella vahvistetaan ja Eu:n edustusto Jerevanissa ja Bakussa korotetaan samaan kuin sen lähetystö Tbilisissä.
Etelä-Kaukasian ympäristötilanne on hälyttävä. Medzamorin ydinvoimala on suljettava sopimuksen mukaan viimeistään vuonna 2004. Jotta se olisi mahdollista, tarvitaan tietenkin vaihtoehtoisia energialähteitä, mitä EU:n pitäisi voida tukea, kun otetaan huomioon sen omat kokemukset. EU:n on myös edelleen pyrittävä käynnistämään alueellisia yhteistyöhankkeita, erityisesti, kun kyse on Bakun ja Nahichevanin välisestä rautatieyhteydestä.
Suurin osa alueen politiikoista, älymystöstä ja riippumattomien kansanliikkeiden edustajista on tuonut esille voimakkaan toiveen alueen liittämisestä tiiviimmin Eurooppaan. Se on osittain toteutunut kolmen maan liityttyä Euroopan neuvostoon. Monet maat haluavat kovasti samanaikaisesti jäsenyyttä Euroopan unionissa. Mielestäni Euroopan parlamentin pitää antaa sellainen selkeä vastaus, että Etelä-Kaukasian mailla on tietenkin oikeus päästä Euroopan unionin jäseniksi, jos ne sitä haluavat.
Suosittelen, että tukisimme kaikkia muita tarkastuksia paitsi tarkistuksia 2, 14 ja 16. Neuvoisin erityisesti luopumaan tarkistuksesta 2, koska sen tukeminen merkitsisi yhtäkkistä "täyskäännöstä" Euroopan parlamentin vuonna 1987 antamaan kantaan ilman minkäänlaisia uusia perusteluita.
Tiedän, että tietyt armenialaiset piirit yrittävät käyttää hyödykseen vuoden 1915 tapahtumia puolustaakseen Armenian nykyistä politiikkaa. Mietinnöstä käy kuitenkin ilmi, että se ei ole vaikuttanut minuun mitenkään. Tässä mietinnössä suhtaudutaan erittäin arvostelevasti siihen, että Armenia miehittää Azerbaid&#x017E;anin aluetta. Siitä ei kuitenkaan seuraa sitä, että historia on kirjoitettava uudelleen. Turkin tuomioistuimet tuomitsivat ensimmäisen maailmansodan jälkeen pääsyylliset, Enver Pachan ja monet muut, tiukimmalla mahdollisella lainmukaisella rangaistuksella, heidän vastuustaan muun muassa armenialaisten joukkomurhassa. Minulle onkin arvoitus, miksi Turkki yrittää 80 vuotta myöhemmin lakaista tämän maton alle.
Kaikilla kansoilla on menneisyydessä luurankoja kaapissa. Ne, jotka myöntävät tämän ja selvittävät menneisyyteen liittyvät ongelmansa, herättävät kunnioitusta; ne, jotka kieltävät tämän ja peittelevät menneisyyttään, synnyttävät sen sijasta enimmäkseen hämmästystä ja pettymystä.

Zacharakis
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluaisin onnitella teitä ja toivottaa menestystä puhemiehen tehtävässä. Haluaisin myös onnitella kollegaani Gahrtonia erinomaisesta mietinnöstä, jossa on ansiokkaasti yhdistetty ja esitetty eri puolueryhmien näkemyksiä esillä olevista kysymyksistä. Mietinnön laatiminen oli vaativa tehtävä, mutta lopputuloksena oli hyvin viimeistelty ja tasapainoinen teksti. Kollegoitteni jättämät tarkistukset ovat osaltaan auttaneet siinä, että mietintö antaa varsin realistisen ja objektiivisen kuvan Etelä-Kaukasian tilanteesta, sen ongelmista ja tulevaisuudennäkymistä sekä niistä monenlaisista osatekijöistä ja muuttujista, jotka vaikuttavat alueen kolmen valtion suhteisiin Euroopan unioniin.
Yleisesti hyväksytty tosiasia on, että Etelä-Kaukasian alue on erityisen merkityksellinen Euroopalle. Toisaalta tiedetään, että Euroopan unioni on osoittanut tahtonsa tukea erilaisin poliittisin ja taloudellisin keinoin näiden maiden kehitystä kohti edistystä, poliittista vakautta ja oikeusvaltiota. Näistä syistä pitääkin korostaa, kuinka tärkeää on vahvistaa entisestään Euroopan unionin roolia alueen ongelmien ratkaisua edistävän strategian kehittämisessä. Tämän strategian kehittämisessä on otettava huomioon alueen kansojen kansalliset ja historialliset erityispiirteet ja kannustettava alueen naapurimaita Venäjää, Irania ja Turkkia, jotta myös ne antaisivat rakentavan panoksensa Etelä-Kaukasian rauhanprosessiin.
Hyvällä syyllä mietinnössä kehotetaankin Euroopan unionin kumppanuusvaltiota Turkkia lopettamaan eurooppalaisten pyrkimystensä mukaisesti Armenian vastainen saarto ja luomaan perusta sovinnolle, kuten mietinnön kompromissiin tähtäävässä kappaleessa 15 esitetään. Kehotan kollegojani äänestämään tämän esityksen puolesta.
Myös Venäjällä on Etelä-Kaukasiassa tärkeä rooli, kun pyritään torjumaan kiistoja sekä ratkaisemaan erityisen vaikeita energiakysymyksiä, olipa kyse sitten alueen valtioista energian tuottajina tai kuluttajina.
Lopuksi haluan korostaa, että Euroopan unionin pitää jatkossakin seurata valppaasti Etelä-Kaukasian tilannetta. Alueen maiden tahtoa liittyä Eurooppaan pitää aktiivisesti tukea ja Euroopan unionin ja sen toimielinten pitää olla kiinteässä yhteistyössä kaikilla sektoreilla alueen valtioiden kanssa.

Volcic
Onnitteluni! Per Gahrtonin mietintö on erinomainen ja tasapainoinen, ja se antaa toiveen Euroopan unionin läsnäolon lisääntymisestä Aasiaa ja Eurooppaa yhdistävällä alueella. Etelä-Kaukasiasta voi tulla risteyskohta, mutta se voi jäädä myös ruutitynnyriksi. Päällisin puolin rauhallisen tilanteen taustalla kytevät paineet, jotka saattavat sopivassa poliittisessa tilanteessa myös puhjeta. Näin ollen on syytä jättää omaan arvoonsa turkkilais-armenialaiset poleemiset historiikit. Toivomme, että 15 kohta, jonka hyväksymme varmasti huomenna yhdessä monien kansainvälisten ideoiden kanssa, on otollinen askel tähän suuntaan. Jos enemmistö hyväksyy ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan esityksen, voidaan vastedes suunnata katse kohti tulevaisuutta ja jättää menneisyys historioitsijoille.
Eettisten ja poliittisten kysymysten ohella alueella on kyse suurista taloudellisista intresseistä: Kaspianmeren hyödyntäminen herättää kysymyksiä, ja öljyputkia koskevat suunnitelmat ovat vasta väliaikaisia; Venäjän politiikkaan liittyy mahdollista kiristystä, sillä Venäjä soveltaa eri kriteerejä kaikkiin kolmeen maahan ja myös etniseen vähemmistöön. Näyttää siltä, että Ety-järjestön Minskin-ryhmä harkitsee salaisesti uutta tapaa suhtautua Vuoristo-Karabahia ja miehitettyjä alueita koskevaan kompromissiin. Toivotaan parasta! Jäsen Gahrton on oikeassa vaatiessaan Euroopan unionin erityislähettilään nimittämistä Etelä-Kaukasiaan. Myös Etelä-Kaukasian maiden ja Euroopan unionin välinen konferenssi voisi tuoda tuloksia ja tuoda valaistusta siihen, olisiko parempi omaksua "askel askeleelta" etenevä taktiikka vai kokonaisvaltainen lähestymistapa.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, kollegani Gahrton ja minä tunnumme olevan eri mieltä lähes kaikista EU:hun liittyvistä asioista. Sen vuoksi on erittäin mukavaa, että voin tänä iltana kehua esittelijä Gahrtonia joka mielessä hyvin harkitusta ja hyvästä Etelä-Kaukasiaa koskevasta mietinnöstä.
EU:lla on oltava harkittu ja selkeä profiili tällä erittäin tärkeällä Euroopan ja Aasian välisellä alueella. Olemme tietoisia Venäjän merkittävästä asemasta, öljyn suomista mahdollisuuksista mutta myös sen aiheuttamista ongelmista sekä alueen entistä strategisemmasta asemasta Afganistanin sodan jälkeen.
Tänään viisi yhdysvaltalaista sotilasneuvonantajaa saapui Georgiaan kouluttamaan sikäläistä armeijaa terrorismin torjunnassa. EU voi toimia aktiivisena välittäjänä. EU:lla on tärkeä tehtävä demokraattisten voimien vahvistamisessa, kansalaisyhteiskunnan vahvistamisessa ja ympäristöongelmien torjunnassa.
Esittelijä Gahrton mainitsi, että ensimmäinen tärkeä askel, jonka avulla EU:n asemaa alueella voidaan vahvistaa, olisi lähetystöjen perustaminen sekä Azerbaid&#x017E;aniin että Armeniaan, mutta alue tarvitsee myös entistä enemmän rahaa EU:lta. Arvoisa puhemies, esittelijä Per Gahrton ja minä olemme samaa mieltä: EU:n on oltava vahvemmin läsnä myös Etelä-Kaukasiassa!

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän on oltava vilpittömän iloisia kollegamme Per Gahrtonin mietinnöstä, jossa esitetään näkemyksiä siitä, miten nämä kolme Etelä-Kaukasian tasavaltaa voisivat ratkaista alueellisen konflikti- ja kriisitilanteensa ilman sotaa ja löytää viimein tien kestävään rauhaan, jota kukin osapuoli ja niiden väestö toivovat hartaasti. Meillä on poliittinen vastuu auttaa niitä saavuttaman tämä päämäärä. Mietinnössä esitetyistä pohdinnoista ja ehdotuksista tulevat niin ikään esille Euroopan unionin diplomaattiset toimintamahdollisuudet ja sen arvovallan ja roolin vahvistuminen - eikä tämä ole vain turhaa puhetta tai pelkkää sananhelinää. Euroopan neuvoston ovi on nimittäin auennut näille kolmelle sisarelle - olivatpa ne toistensa vihollisia tai ystäviä - ja tällä keskustelufoorumilla on jo pystytty poistamaan monia jännitteitä niiden väliltä. Näille Euroopan eteisessä sijaitseville valtioille on avattava uusia mahdollisuuksia siirtyä vielä lähemmäs eurooppalaista perhettä, jotta niiden satoja vuosia kestäneet jännitteet voisivat lopulta lientyä unionissa. Tämä vaatii meiltä vastuun ottamista, sillä Euroopan mantere ja muu maailma tulevat yhä riippuvaisemmiksi toisistaan. On käynyt ilmi, että vesien saastuminen ja sen jälkeen Etelä-Kaukasialle hyvin tuttu öljyputkikysymys ovat vastedes strategisen tärkeitä koko alueelle, ja erityisenä huolena on Medzamorin ydinvoimalan sulkeminen, ennen kuin siellä ehtii tapahtua onnettomuus. Meidän vastuullamme on auttaa Etelä-Kaukasiaa poistamaan myös tämä uhka.

Camre
Arvoisa puhemies, mietinnössä esitetään monia hyviä aikeita, jotka koskevat Etelä-Kaukasiaa, joka on kieltämättä epävakaa ongelma-alue. Olisi tietenkin Euroopan etujen mukaista, että alueen konfliktit saataisiin ratkaistua, mutta suhtaudun epäillen siihen, että EU:lla olisi edellytyksiä toimia alueella niin merkityksellisissä tehtävissä kuin tässä mietinnössä suunnitellaan. Haluan sen vuoksi korostaa, että vaikka EU:n mahdollinen jäsenyys mainitaankin vain pitkän aikavälin kysymyksenä, nämä valtiot eivät kuulu EU:n luonnolliseen jäsenpiiriin. Kaikki kauniit sanat eivät riitä ratkaisemaan alueella vallitsevia suuria ongelmia, ja epäilen sitä, että komissio pystyisi toteuttamaan toivotut muutokset.
Haluaisin sanoa muutaman sanan 15 kohtaa koskevasta tarkistuksesta 2. Mielestäni on viisasta, että jäsen Duff ehdottaa muotoilua, jossa puhutaan pelkästään historiallisten epäkohtien ratkaisemisesta. Haluan sen vuoksi kehottaa äänestämään tarkistuksen puolesta. Ensimmäisen maailmansodan aikaisia tapahtumia, joita niin Ison-Britannian kuin Yhdysvaltojenkaan hallitukset eivät silloisten tutkimustensa perusteella pystyneet luokittelemaan kansanmurhaksi, ei voida mitenkään menestyksellisesti tuoda esille siten kuin mietinnön 15 kohdassa on tehty. Näin ei normalisoida taloudellisia ja diplomaattisia yhteyksiä. Pitää paikkansa, että Turkin ja Armenian välinen raja on suljettu, mutta kyse ei ole saarrosta sanan tavallisessa merkityksessä. Valtioiden välillä on lentoyhteyksiä, ja Armenian kansalaiset saavat matkustaa Turkkiin. Rautatie- ja maantieyhteyksien katkaiseminen johtuu siitä, että yleiseen poliittiseen ja diplomaattiseen tilanteeseen ei ole saatu ratkaisua. EU voi pyrkiä saavuttamaan yleisen neuvotteluratkaisun niissä kysymyksissä, jotka erottavat kyseiset kaksi maata. Se vaatii harkintaa ja diplomatiaa. Euroopan parlamentti ei edistä ratkaisun saavuttamista, kun se ryhtyy tuomitsemaan asioita, jotka ovat tapahtuneet kauan sitten. UEN-ryhmä kannattaa mietintöä sillä edellytyksellä, että 15 kohtaa koskeva tarkistus 2 hyväksytään.

Belder
Arvoisa puhemies, minulla on vahvoja henkilökohtaisia muistoja Etelä-Kaukasiasta. Reilut kymmenen vuotta sitten seurasin siellä lehtimiehenä Neuvostoliiton siirtomaajärjestelmän purkamista. Muistan aina paikallisen väestön vieraanvaraisuuden ja sydämellisyyden. Samalla kuitenkin etnisten ryhmien väliset konflikti synkensivät kolmen Transkaukasian tasavallan valtiollista tulevaisuutta. Näiden konfliktien nopea ja aseellinen eskalaatio on rasittanut koko aluetta nykyhetkeen saakka. Ajatelkaa vaikka Abhasian ja Vuoristo-Karabahin räjähdysalttiita kriisipesäkkeitä.
Esittelijä Gahrton on yrittänyt purkaa Kaukasian konfliktien hyvin mutkikkaita vyyhtejä. Tämän tarkoituksena on saada aikaan konkreettisia suosituksia Euroopan rakentavasta osallistumisesta alueen rauhoittamiseen ja jälleenrakentamiseen. Haluan painottaa erityisesti hänen pyyntöään siitä, että Euroopan tuki asetettaisiin ensisijaiseksi rahoitettaessa oikeusvaltiota Georgiassa, Armeniassa ja Azerbaid&#x017E;anissa. Eräs länsimainen Kaukasian-asiantuntija sanoi minulle eilen, että tässä tärkeässä asiassa tarvitaan enemmän koordinointia jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten välillä. Ehkä komissio voi ilmoittaa minulle, onko sekin huolestunut tästä asiasta.
Arvoisa puhemies, Gahrtonin mietinnön perustelut herättivät minussa vastalauseita vielä enemmän kuin päätöslauselmaluonnos. Sallinette minun tuoda esille kaksi kiistanalaista kohtaa. Transkaukasian tasavaltojen kommunismin jälkeistä sosiaalista ja taloudellista romahdusta koskevassa Gahrtonin analyysissa ja tulkinnassa jätetään huomiotta neuvostotalouden perintö sekä se, millaisen irvikuvan maiden vallanpitäjät tekivät yksityistämisprosessista. Lisäksi esittelijä kuvaa hyvin kielteisesti Yhdysvaltojen roolia alueella. Uskallan epäillä, onko näiden maiden pelättävä tai pitäisikö niiden pelätä uuskolonialismia siltä taholta.
Samalla minua puhuttelee erityisesti ajatus Etelä-Kaukasian talousyhteistyöjärjestöstä. Tämä on käytännön askel keskinäisen luottamuksen edistämiseksi, prosessi alueellisen taloudellisen hajautumisen pysäyttämiseksi ja monikansallisen infrastruktuurin uudelleen luomiseksi. Nykyiset eurooppalaiset avustushankkeet, kuten Traceca ja Inogate, sopivat erinomaisesti tätä varten, ja - mikä vielä tärkeämpää - osoittavat näiden eurooppalaisten ponnistelujen arvon Etelä-Kaukasiassa.

Dupuis
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen nähdessäni teidät istumassa siellä ylimmällä orrella, mikäli sallitte tämän ilmauksen - arvoisa komission puheenjohtaja ja hyvät kollegat, haluaisin kiittää esittelijä Per Gahrtonia hänen monista yrityksistään nostaa mietintö hyväksyttävälle tasolle. Minusta hän näytti esittelypuheenvuorossaan selvästi korostavan, ettemme vielä ole päässeet siihen pisteeseen, vaan olemme vielä hyvin kaukana siitä. Kuten esittelijä totesi, Etelä-Kaukasian alue on nykyisin todellinen ruutitynnyri - Pohjois-Kaukasiasta puhumattakaan! Etelä-Kaukasiassa Abhasian, Vuoristo-Karabahin, Etelä-Ossetian ja Adjarian kysymykset ovat vieläkin ratkaisematta. Kaikki nämä ongelmat ovat olleet olemassa jo vuosikausia. Vaikka takana on 13 vuoden siirtymäkausi kommunismista demokratiaan ja vaikka Euroopan unioni on 13 vuodessa investoinut alueeseen noin miljardi euroa, en usko kenenkään voivan sanoa, että yhteisön politiikka alueella olisi ollut mikään suurmenestys.
Kuten esittelijä Gahrton sanoi, pohjimmiltaan tässä on kysymys päämäärän antamisesta, ja etenkin komissio ja - kuten tavallista - sen liittolainen neuvosto kieltäytyvät antamasta näille maille poliittista päämäärää ja uskottelevat, ettei ainoa pääsyvaatimus maalle, joka haluaa kuulua Euroopan unioniin, muka olisi se, että sen kansalaiset tuntevat itsensä eurooppalaisiksi. Riittää kun käy Georgiassa, Azerbaid&#x017E;anissa tai Armeniassa, niin ymmärtää, että niiden asukkaat kokevat itsensä täysin eurooppalaisiksi, eikä meillä ole ainuttakaan hyvää syytä kieltää heiltä tätä eurooppalaiseksi tulemisen päämäärää, minkä kuitenkin tuhansin eri tavoin teemme.
On toinenkin äärimmäisen vakava ongelma, josta komission puheenjohtajan Romano Prodin on kannettava päävastuu. Se on se, ettei Euroopan unionin oleellisia etuja ole otettu huomioon, kun on kuukausi ja vuosi toisensa jälkeen tehty energiankuljetussopimuksia Venäjän federaation kanssa. Kaikkien öljyputkien on kuljettava Puolan kautta Venäjälle. Mitään energiatoimituksia ei voida kuljettaa Kaukasian kautta. Edes tätä Azerbaid&#x017E;anin ja Georgian kautta kulkevaa pientä öljyputkea ei olisi olemassa ilman yhdysvaltalaisia. Tällainen politiikka kannustaa kahden- eikä monenkeskiseen riippuvuuteen. Komission jäsen Poul Nielson näköjään uskoo, että Kaukasia on yhtä harvaan asuttu alue kuin Grönlanti tai Antarktis. Se ei pidä paikkaansa. Komissio unohtaa, että Kaukasia on väylä Keski-Aasiaan, joka puolestaan on yksi tulevaisuuden tärkeimmistä energiantoimittajista. Tällaisia näkymiä komissio ja neuvosto meille siis tarjoavat, mutta me voisimme parlamenttina pyytää komissiota tekemään selkeän poliittisen linjauksen kutsumalla nämä kolme maata Euroopan unionin ehdokasvaltioiksi, jotta ne voisivat kymmenen vuoden päästä liittyä unioniin sitten, kun ne ovat siihen valmiita. Ne voisivat silloin jopa ollakin valmiita siihen, kun niillä olisi jokin päämäärä, johon pyrkiä. Tänään niiden on tyydyttävä olemaan se Per Gahrtonin mainitsema ruutitynnyri, joka ehtii todennäköisesti räjähtää vielä monta kertaa.

Schleicher
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentin valtuuskunta EU:n ja Armenian, Azerbaid&#x017E;anin ja Georgian välisessä parlamentaarisessa sekavaliokunnassa on erittäin kiitollinen ulkoasioiden valiokunnalle siitä, että tänään voidaan kollega Gahrtonin mietinnön yhteydessä käydä perusteellinen keskustelu Etelä-Kaukasian alueesta. Tämä Euroopan reunalla oleva alue nojaa monipuolisiin kulttuurisiin ja kristillisiin perinteisiin. Se muodostaa Euroopan portin Aasiaan. Euroopan unioni on antanut EU:n troikan aloitteella ja Etelä-Kaukasiaan suuntautuneella vierailulla rohkaisevia merkkejä, mutta kehitys on aivan liian hidasta. Etelä-Eurooppaa hätkähdyttää varmasti se, että Venäjä olettaa, että Georgiassa on al Qaida-verkoston sotilaita, ja että se on ilmoittanut laajentavansa toimensa koko Georgiaan. Georgia toivoo puolestaan Yhdysvaltojen apua, joka on ilmeisesti alkanutkin. Mutta missä piileskelee Eurooppa?
Keskustelimme tästä jo kerran syyskuun 11. päivän jälkeen Euroopan parlamentissa Strasbourgissa ja ilmaisimme huolemme siitä, minkälaisia vaikeuksia saattaa syntyä, jos alueelle keskittyy jotain ongelmia. Valitettavasti näyttää siltä, että huoli oli oikeutettu, sillä alueen tämänhetkiset tapahtumat ovat todella dramaattisia.
Etelä-Kaukasiaa on hävitetty viime vuosisatoina jatkuvasti, ja vuonna 2002 olisi kyllä viimeinkin oltava mahdollista vakauttaa nämä alueet ja tarjota niiden ihmisille kotiseudullaan tulevaisuus ja rauhallinen elämä kohtalaisen turvatussa hyvinvoinnissa. Kaikki kolme valtiota ponnistelevat luodakseen demokraattisia rakenteita ja vapautuakseen ylivoimaisen naapurin otteesta. Kun ajatellaan, että kahdessa valtiossa on edelleen venäläisiä joukkoja, vaikka Azerbaid&#x017E;an onkin vapaa, mutta senkään ihmiset eivät voi käytännössä vierailla osassa maataan Armenian kautta, nämä ovat asioita, jotka eivät vain aiheuta murheita asukkaille vaan voivat jopa johtaa vihamielisyyksiin. Siksi kohdistan sanani myös komission jäsenelle, ja öljy on siellä varmasti asia, joka voi olla avainasemassa, ja toivoisin, että siellä eivät ajaisi etujaan vain Yhdysvallat ja Venäjä, vaan että eurooppalaisetkin todella ryhtyisivät toimiin Eurooppaan kuuluvissa maissa ja huolehtisivat lisäksi siitä, että näiden maiden kehitys on vakaata, sillä ne pyrkivät rakentamaan demokratiaa, vaikka se on vaikeaa. Jos korruptio ja rikollisuus pääsevät siellä valloilleen, ihmisten elämä muuttuu sietämättömäksi. Meillä on mielestäni valtavan vaikea tehtävä tehdä eurooppalaisina mahdollisimman nopeasti kaikki mahdollinen, jotta olisimme tässä konfliktissa myönteisessä roolissa, joka tarjoaa näille maille tulevaisuuden.

Kronberger
Arvoisa puhemies, esittelijä on esitellyt vaikuttavan mietinnön, jossa tehdään selväksi, että Etelä-Kaukasian valtiot ovat erittäin tärkeitä Euroopan turvallisuuden kannalta. Ennen kaikkea sieltä oletettavasti löytyvät ja jo löydetyt fossiiliset polttoaineet, energiareservit sekä niiden strateginen asema öljy- ja kaasuputkien kauttakulkumaina tekevät niistä mielenkiintoisia maailmanpoliittisen tarkastelun kohteita. Se on niille samanaikaisesti sekä kirous että siunaus. Nyt on varmasti syytä tukea näiden valtioiden sosiaalista ja taloudellista kehitystä. EU:n käyttämät varat tuntuvat minusta tässä yhteydessä tietysti erittäin pieniltä.
On tietysti syytä pyrkiä läheisempään yhteyteen Euroopan unionin kanssa. EU ei saa luopua nykyisten sopimusten noudattamisesta, kuten armenialaisen ydinvoimalan sulkemisesta. Koska Turkilla ja Armenialla on selvitettävänään historiallinen konflikti, meidän on vältettävä sitä, että jompikumpi osapuoli toivoo EU:n ryhtyvän tämän konfliktin erotuomariksi.

Souchet
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin korostaa, miten mielekäs ja tärkeä on täysistunnossa äänestettäväksi ehdotetun päätöslauselman 15 kohta, jossa Turkkia kehotetaan luomaan edellytykset sovintoon Armenian kanssa. Kuten tiedämme, niiden sovinto on yksi oleellisista edellytyksistä rauhan palauttamiseksi Transkaukasiaan, ja kansainvälisellä yhteisöllä on oikeus odottaa Turkin kaltaiselta suurvaltiolta vastuullista suhtautumista tähän tärkeään kysymykseen. Kukaan ei ymmärrä, miksi Turkin hallituksen poliittisena linjana on kieltäytyä politiikassaan itsepintaisesti vuoropuhelusta ja asennoitua järjestelmällisen vihamielisesti pieneen pohjoiseen naapuriinsa, kieltäytyä luomasta siihen diplomaattisuhteita ja asettaa se vuodesta 1993 ankaraan ja tuhoisaan kauppasaartoon. Tämä kauppasaarto on purettava ehdoitta, ja tämä asia on pidettävä täysin erillään siitä kysymyksestä, että Turkki kieltää Armenialta sen oikeutetun pyynnön, jossa kansainvälistä yhteisöä pyydetään tunnustamaan Armenian joutuneen kansanmurhan uhriksi. Kuten tiedämme, ainoa keino taata pysyvä rauha Etelä-Kaukasiassa on päinvastoin se, että Turkki luopuu kaikenlaisesta revisionismista - kuten esimerkiksi Saksa ymmärsi aikoinaan tehdä - sillä vain näin voidaan luoda perusta Turkin sovinnolle naapurivaltionsa Armenian kanssa. Arvoisa puhemies, tämän vuoksi äänestämme päätöslauselmaesityksen 15 kohdan puolesta.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia. Olen iloinen jäsen Gahrtonin mietinnöstä, sillä se on ajankohtainen ja käyttökelpoinen panos Armeniaa, Azerbaid&#x017E;ania ja Georgiaa koskeville pohdinnoillemme. Nämä kolme valtiota ovat nykyisin Euroopan neuvoston jäseniä, jotka eivät ole saavuttaneet haluamaansa poliittista ja taloudellista kehitystasoa, jonka mekin soisimme niille.
Vuoristo-Karabahin, Abhasian ja Etelä-Ossetian konfliktit ovat edelleen kaikkea muuta suurempi uhka alueen ja sen naapureiden vakaudelle ja kehitykselle. Nämä nykyisin tukahdutettuina olevat konfliktit voivat leimahtaa huomenna täyteen roihuun, ja siinä mielessä olen jäsen Gahrtonin kanssa täysin samaa mieltä, että Euroopan unionin on tehtävä suuria ponnistuksia auttaakseen näiden ongelmien ratkaisemisessa ja edistääkseen rauhaa ja kehitystä.
Emme lähde tyhjästä, joten ennen kuin käsittelen tarkemmin joitakin mietinnön avainkohtia, esitän lyhyesti, minkälaiset suhteet meillä on nykyään tämän alueen kanssa.
Näiden kolmen valtion kanssa tekemämme kumppanuus- ja yhteistyösopimukset tarjoavat ainutlaatuisen mahdollisuuden tehdä yhteistyötä usealla eri alueella, jotka ulottuvat poliittisesta vuoropuhelusta, kaupankäynnistä ja investoinneista suhteisiin kansalaisyhteiskunnan kanssa. Näiden vuonna 1999 voimaan tulleiden sopimusten täytäntöönpano on saamassa vauhtia.
Toisaalta tarjoamme Armenialle, Georgialle ja Azerbaid&#x017E;anille huomattavaa tukea. Euroopan unioni on toimittanut näille valtioille noin miljardi euroa vuoden niiden vuonna 1999 tapahtuneen itsenäistymisen jälkeen.
Viime vuonna Euroopan unioni lähetti alueelle selkeän viestin, että se haluaa voimistaa panostaan konfliktien estämisessä ja ratkaisemisessa sekä niiden jälkeisissä kunnostamistoimissa. Unionin ensimmäinen ministeritason troikka alueella välitti helmikuussa 2001 tämän viestin, joka vahvistettiin myöhemmin yleisten asioiden neuvoston päätelmissä 26. helmikuuta.
Viime lokakuun yhteistyöneuvoston kokouksissa hyväksytyissä yhteisissä julkilausumissa nuo kolme kumppanuusvaltiota pitivät unionin aikomuksia yksiselitteisesti myönteisinä.
Jäsen Gharton kiinnittää huomiomme joihinkin muissa paikoissa käyttämiimme välineisiin ja ehdottaa, että soveltaisimme niitä Etelä-Kaukasuksella: niitä ovat yhteinen strategia, vakaussopimus, erityislähettiläs ja muut vastaavat elementit.
Olemme tietoisia, että mahdollisuutemme ovat rajallisia, ja tutkimme, mitä voimme tehdä ja mitkä ovat uudet rahoitustarpeet.
Sen sijaan, että loisimme uusia välineitä, meidän on keskityttävä saamaan suurin mahdollinen hyöty nykyisistä välineistä. Sallikaa minun esittää kolme tätä asiaa koskevaa ajatustamme: ensinnäkin osapuolten poliittinen tahto on kaikkea muuta tärkeämpi avainkysymys, jolla voidaan edistää asioita. Nykytilanteessa on olennaista, että ponnistelemme mahdollisimman kovasti tukeaksemme sitoumuksia erityisesti poliittisen vuoropuhelun avulla. On tehtävä vaikeita valintoja, ja Etelä-Kaukasuksella on kehitettävä kompromisseihin perustuvaa toimintakulttuuria.
Toiseksikin, jotta Euroopan unioni voisi osallistua mahdollisimman täysipainoisesti konfliktien ratkaisemiseen, meidän on tehostettava yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaamme sekä rooliamme konfliktien ratkaisemiseen tähtäävissä toimissa. Viittaan erityisesti Minskin Etyj-ryhmään Vuoristo-Karabahin yhteydessä, Abhasian pääsihteerin ystäviin sekä Etelä-Ossetian yhteiseen valvontakomissioon.
Olemme edistyneet äskettäin: Euroopan unioni on osallistunut viime vuodesta lähtien Etelä-Ossetian yhteiseen valvontavaliokuntaan, mutta vielä on paljon tehtävää, jotta unionin ääni pääsisi kuuluville tietyissä välittäjäyhteyksissä.
Kolmanneksi meidän on saatava Etelä-Kaukasus lopullisesti sille esityslistalle, jolla ovat suhteemme alueesta pääasiallisesti kiinnostuneiden valtioiden, kuten Venäjän, Turkin, Iranin ja Yhdysvaltojen kanssa. Kuten jotkut teistä sanoivat puheenvuoroissaan, meidän on tehtävä se myös oman etumme takia, muun muassa energiatoimituksiin liittyvistä syistä.
Lopuksi sanoisin, että ei ole olemassa yhtä ainutta helppoa vastausta kysymykseen, kuinka voisimme parantaa unionin suhteita Etelä-Kaukasukseen. Gahrtonin mietinnössä muistutetaan oikeaan osuvasti, että meidän on työskenneltävä kärsivällisesti ja monella samansuuntaisella rintamalla, luultavasti pitkän ajan kuluessa, voimavarojemme rajoissa ja edellisen vuoden saavutusten pohjalta. Komissio haluaa tutkia uusia tapoja edistää rauhaa ja kehitystä Etelä-Kaukasuksella.
Hyvät jäsenet, haluan muistuttaa teille, että Euroopan rakentaminen kohtaa joskus rajansa, ja haluan myös muistuttaa, että kun ajattelemme maantieteellistä läheisyyttä ja historiallisia siteitä, meillä on valtavan suuret historialliset siteet ja maantieteellinen läheisyys Marokon, Algerian tai Välimeren rannikkovaltioiden kanssa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Liikenteen vaikutus kansanterveyteen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lucasin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (Á5-0014/2002) liikenteen vaikutuksesta kansanterveyteen.

Lucas
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen voidessani esitellä mietintöni tänä iltana pidettävässä täysistunnossa. Kollegat muistanevat, että kyse on valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, ja valiokunnassa käydyissä alustavissa keskusteluissa ilmaistiin huolta siitä, että näinkin laajasta aiheesta kuin liikenteestä ja terveydestä laadittavasta mietinnöstä voi tulla valtavan laaja-alainen. Sovimme, että on priorisoitava tietyt asiat, joihin keskitymme tiukasti, jotta mietinnöstä olisi hyötyä.
Tästä syystä mietinnössä keskitytään vain kahteen asiaan: voimassa olevan lainsäädännön puutteisiin ja siihen, missä kohdissa lisätyöstä voi aiheutua todellista lisäarvoa. Ensinnäkin terveysvaikutusten arvioinnin käyttöönotto kaikkien suurien EU:n liikennehankkeiden ja -politiikkojen yhteydessä on todennäköisesti tärkein yksittäinen aloite, jonka avulla voitaisiin edistää liikenne- ja terveyspolitiikan yhdentämistä ja vähentää liikenteen kielteisiä vaikutuksia terveyteen. Toinen toimi, johon keskityin, koskee pyöräilyn ja kävelemisen tukemista. Tämä vaikuttaisi voimakkaasti EU:n liikennepolitiikan myönteisten terveysvaikutusten maksimointiin.
Osoituksena siitä, miksi on tarpeen ryhtyä kiireellisiin toimiin, mietinnössäni esitetään yhteenveto tärkeimmistä kielteisistä terveysvaikutuksista, jotka johtuvat liikenteen kasvamisesta. Näihin kuuluvat muun muassa ilmansaasteet, melu ja fyysisen liikunnan puute. Mainittakoon yhtenä esimerkkinä, että liikenne on merkittävin ilmansaastumisen aiheuttaja kaupunkialueilla. Vaikka ilmanlaatu on parantunut Euroopassa viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana, lähes 90 prosenttia kaupunkiväestöstä altistuu yhä ulkoilman liian suurille hiukkas-, typpioksidi-, bentseeni- ja otsonimäärille. Nämä päästöt vaikuttavat hengityselimiin ja saattavat aiheuttaa muita terveysongelmia ja sairauksia, kuten syöpää ja sydän- ja verisuonisairauksia.
Vaikka onkin totta, että ajoneuvot saastuttavat suhteellisesti vähemmän kuin ennen, vaikutus tasapainottuu absoluuttisesti mitattuna autojen määrän nousulla sekä ajettujen matkojen pituuksien ja määrien kasvulla. Hiljattain tehdyssä tutkimuksessa todettiin, että ilmansaasteet aiheuttavat enemmän kuolemantapauksia kuin liikenneonnettomuudet.
Keskustelu on myös hyvin ajankohtainen. Kalifornialaiset tutkijat ovat todenneet viime viikkojen aikana, että autojen pakokaasupäästöt voivat aiheuttaa astmaa sen sijasta, että ne vain pahentaisivat astmaa sairastavien henkilöiden astmaoireita. Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehdyt tutkimukset, joiden rahoittamiseen Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on osallistunut, osoittavat, että lasten on sitä vaikeampi hengittää, mitä lähempänä pääteitä he asuvat.
Niinpä, koska keskityin kahteen priorisoituun alueeseen, on syytä selittää, millaista prosessia hyödynsin määritellessäni nämä alueet. Ensinnäkin, kun on kyse terveysvaikutuksien arvioimisesta: kaikissa asiaan liittyvissä asiakirjoissa on käynyt selväksi, että terveysasioita ei ole vieläkään integroitu liikennepolitiikkaan EU:n tasolla. Tämä kävi äskettäin selvästi ilmi yhteenvetokertomuksesta, jonka Maailman terveysjärjestö WHO ja Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissio laativat viime vuoden tammikuussa. Euroopan ministerit pyysivät yhteenvetokertomuksen laatimista, jotta voitiin luoda yleiskatsaus tärkeimpiin olemassa oleviin sopimuksiin ja jotta voitiin antaa lisää suosituksia. Kertomuksen mukaan suurin ongelma on kattavan yhdentämisstrategian puuttuminen. Sen avulla voitaisiin koota yhteen ja hyödyntää liikennettä, ympäristöä ja terveyttä koskevien politiikkojen ja lainsäädännön synergioita. EY:n perustamissopimuksessa määrätään myös ympäristöpolitiikan sisällyttämisestä yhteisön politiikkoihin. Keskusteltuani eräiden asiantuntijoiden kanssa minusta näyttää siltä, että kaikkiin merkittäviin EU:n liikennehankkeisiin ja -politiikkoihin olisi sisällytettävä terveysvaikutusten arviointi, jotta eri ehdotusten mahdolliset terveysriskit ja -edut ymmärrettäisiin entistä paremmin.
Näitä analyysejä voitaisiin hyödyllisellä tavalla yhdistää strategisiin ympäristöarviointeihin. Ehdotus perustuu itse asiassa sen komission ehdotuksen, joka koskee yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman hyväksymistä, sisältämiin ehdotuksiin ja täydentää niitä. Esitän, että tämä sitoumus on nyt pantava täytäntöön kiireellisesti liikenteen ja kansanterveyden osalta.
Joidenkin mielestä menettely ei ole vielä valmis pantavaksi täytäntöön. Olen mitä suurimmassa määrin eri mieltä. Vaikka tämä menettely kehittyy edelleen, kuten kaikki muutkin menettelyt, saatavilla on enemmän kuin tarpeeksi tietoa, jotta menettelyä voidaan alkaa panna täytäntöön. Tämä on tehtävä täysin selväksi.
Mietintöni toisessa osassa keskitytään edistämään pyöräilyä ja kävelyä toissijaisuusperiaatteen puitteissa. Esitän joitakin ehdotuksia, joiden avulla voidaan edistää näitä liikennemuotoja EU:ssa. Haluan kuitenkin päättää puheenvuoroni palaamalla erääseen tarkistukseen, jonka PSE-ryhmä on jättänyt ja jossa terveysvaikutuksien arvioimisen aloittamista siirretään vuoteen 2004. Tämä on valitettavaa, koska prosessi on mahdollista käynnistää jo nyt olemassa olevien menettelyjen avulla. Ei todellakaan ole tarpeen odottaa kolmea vuotta, että komissio ryhtyisi tekemään ehdotuksia. Tästä syystä esitän suullisen tarkistuksen, johon olen ymmärtänyt PSE-ryhmän suostuneen ja jossa vuosi 2004 muutetaan vuodeksi 2003. Toivon suuresti, että muutkin ryhmät hyväksyvät tarkistuksen.
Alalla on ryhdyttävä kiireellisiin toimiin. Siihen asti, kunnes olemme valmiit suomaan terveysasioille tärkeän aseman liikennestrategioissa, lapsemme maksavat toimettomuudestamme terveydellään ja entistä useammin hengellään.

Rack
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, liikenneasiat ovat myös kansanterveysasioita. Teiden käyttäjät joutuvat onnettomuuksiin, stressaantuvat ruuhkissa ja ovat liikenteen melun ja pakokaasujen ja monien muiden vastaavien seassa muita ihmisiä alttiimpia riskeille kaupungissa, maaseudullakin, joskus jopa kokonaisessa jäsenvaltiossa, kuten kotimaassani Itävallassa on todettu läpikulkuliikenteen aiheuttaman kuormituksen vuoksi. Siksi on järkevää, ja tarjoutuu jopa tilaisuus, tutkia ja arvioida liikenteen vaikutuksia terveyteen liittyviin kysymyksiin ja tehdä niistä vastaavia päätelmiä.
Tästä näkökulmasta esittelijä Carolin Lucasia on kiitettävä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä. Häntä on kiitettävä myös hänen valmiudestaan etsiä kaikkien ryhmien ennen kaikkea Euroopan kansanpuolueen, Euroopan demokraattien kanssa järkeviä kompromissiratkaisuja. Teksti, jonka hyväksymme huomenna luullakseni suhteellisen suurella enemmistöllä, on haasteellinen ja yksinkertainen samanaikaisesti ja näin ollen myös luotettava. Me haluamme komission tekevän päteviä analyysejä ja esittävän sitten tieteellisten tietojen perusteella vastaavia lainsäädäntöehdotuksia, milloin ne ovat tarpeen, ja vain, jos ne ovat tarpeen.
Jos se on, kuten kollega Petersenin suullisessa tarkistuksessa muun muassa ehdotettiin, joiltakin osin mahdollista jo vuoden 2003 loppuun mennessä, olemme vain tyytyväisiä. Kannatamme sitä mielellämme. Odotamme tarkkaavaisina ja kiinnostuneina komission ja varapuheenjohtaja de Palacion työtä.

Hedkvist Petersen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää hyvästä mietinnöstä ja siitä hyvästä yhteistyöstä, jota olemme tehneet mietinnön laatimisen aikana. Oma poliittinen ryhmäni on todellakin myötävaikuttanut toiminnallaan siihen, että voimme päästä hyvään lopputulokseen.
Toimiva liikenne on taloutemme kannalta aivan välttämätön, erityisesti niiden alueiden kannalta, jotka sijaitsevat kaukana EU:n keskusalueilta. Samanaikaisesti meillä, jotka olemme riippuvaisia liikenteestä, sekä matkustaja- että rahtiliikenteestä, pitää olla oikeus matkustaa, ilman että ilmansaasteet ja melu aiheuttavat ongelmia kansanterveydelle. Meidän on toisin sanoen edistettävä liikenteen ja kansanterveyden välistä yhteispeiliä ja meidän on sovellettava perustamissopimusta, jossa sanotaan, että ihmisten terveyden suojelutason on oltava korkea koko unionin politiikassa.
Kannatamme liikennehankkeiden ja liikenneympäristön terveysvaikutusten arviointia koskevaa ehdotusta. Siinä mainitaan useita hyviä esimerkkejä, joita voimme käyttää jatkotyössämme. Kehotan komissiotakin tekemään niin.
Polkupyöräilijöiden ja jalankulkijoiden on voitava liikkua turvallisesti ja nopeasti. Autot on muotoiltava niin, että törmätessään jalankulkijaan ne aiheuttavat mahdollisimman vähän haittaa. Lisäksi meidän on levitettävä niitä hyviä pyöräteitä ja kävelyteitä koskevia esimerkkejä, joita on käytössä unionin kunnissa ja eri alueilla. Niitä meidän on hyödynnettävä, kun muotoilemme politiikkaamme.
Haluan lisäksi tuoda esille, että kannatan sitä suullista kompromissiehdotusta, jonka esittelijä on tehnyt. Toivon, että saamme aikaan hyvän päätöksen.

De Palacio
. (ES) Kiitoksia arvoisa puhemies. Hyvät jäsenet, parlamentissa on tehty aloite liikenteen terveysvaikutuksia käsittelevän mietinnön laatimisesta. Se on vaivalloinen työ, ja haluan kiittää jäsen Lucasia siihen paneutumisesta.
Valkoisessa kirjassa eurooppalaisesta liikennepolitiikasta vuoteen 2010 asetetaan nimenomaan kansalaiset, käyttäjät, politiikkojemme ytimeen.
Yksi esittämistämme tavoitteista on yksinkertaisesti supistaa kuolemaan johtavien tieonnettomuuksien määrä puoleen vuoteen 2010 mennessä; nykyisistä 40 000 hengestä alle 20 000 henkeen äsken mainitsemanani ajankohtana.
Haluaisin palauttaa mieleen muutamia uusimmista toimista, joita olemme ehdottaneet tuon turvallisuuden parantamiseksi, kuten esimerkiksi maantieliikenteen työaikoja koskeva direktiivi, jolla on välittömiä vaikutuksia turvallisuuteen.
Lisäksi komissio on esitellyt parlamentille useita konkreettisia toimia jotkut niistä tulevat käsiteltäväksi piakkoin joilla kaikilla on sama tavoite: ajo- ja lepoaikoja koskevan asetuksen muuttaminen, nopeusrajoittimien asentaminen kevyisiin kuorma-autoihin, turvavyön käyttöpakko kaikissa ajoneuvoissa, tarkemmin sanottuna myös linja-autoissa, sekä digitaalisen ajopiirturin käyttöönotto.
Toisena kohtana on maatiepäästöt. On tunnustettava, että ajoneuvojen saastepäästöjä ja melutasoa koskevissa kysymyksissä on tapahtunut huomattavaa edistystä. Eurosäädökset ovat mahdollistaneet näiden maantieliikenteestä johtuvien päästöjen huomattavan vähenemisen muutaman vuoden aikana; parantamisen varaa kuitenkin vielä on.
Komissio on käynnistänyt kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman avulla kunnianhimoisen strategian, jolla torjutaan ilmansaasteita ja niiden kielteisiä vaikutuksia. Kyse on ilmanlaatua koskevasta CAFE-ohjelmasta (Clean air for Europe).
Haluaisin mainita niiden aloitteiden joukosta, joihin on ryhdyttävä tulevaisuutta silmällä pitäen, kaksi ehkä tärkeintä: ensimmäisessä, joka on mielestäni laajavaikutteinen, on kyse siitä, että vuoteen 2020 mennessä 20 prosenttia perinteisistä polttoaineista korvataan puhtaammilla vaihtoehtoisilla polttoaineilla, ovatpa ne biopolttoaineita tai peräti vetyä. Aloitteeseen sisältyy vuotta 2010 koskeva välitavoite, jonka kunnianhimoisena tavoitteena on, että tuolloin 5,75 prosenttia kaikista unionissa käytetyistä polttoaineista olisi biopolttoaineita.
Toinen aloite koskee avun tarjoamista sellaisille Euroopan kaupungeille, joissa panostetaan pysyvästi kestävää liikkuvuutta koskevaan kunnianhimoiseen strategiaan. Kyse on Civitas-hankkeesta, jonka toteuttamiseen osoitetaan 50 miljoonaa euroa, joilla tuetaan näitä edelläkävijäkaupunkeja autojen käytön järkiperäistämisessä lisääntyvän joukkoliikenteen käytön hyväksi. Lisäksi on mainittava samansuuntaiset aloitteet, joiden tavoitteena on rohkaista liikkumista pyöräillen tai jopa jalan.
Terveysvaikutusten testaus on mielestäni erittäin tärkeä osa-alue. Komissio on jo ryhtynyt toimiin edistääkseen terveysvaikutuksia koskevien arviointimenetelmien kehittämistä ja niiden soveltamista yhteisössä.
Koska menetelmien viimeistelemisessä ja koehankkeiden toteuttamisessa on edistyttävä, rahoitus terveysvaikutusten arviointimenetelmien kehittämiseksi ja kokeilemiseksi saadaan uudesta terveydenhuollon toimintaohjelmasta. Tästä ohjelmasta keskustellaan parhaillaan Euroopan parlamentissa ja neuvostossa tarkemmin sanottuna Euroopan parlamentissa esittelijänä on jäsen Trakatellis ja odotusten mukaan se tulee voimaan lähitulevaisuudessa.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olen yrittänyt luonnostella muutaman esimerkin avulla, millä tavoin terveysnäkökohdat otetaan huomioon liikennepolitiikassamme, mutta en ole missään nimessä yrittänyt olla kattava; en esimerkiksi puhunut komission toimista lentoliikenteen ja terveyden alalla. Tässä asiassa olemme tehneet muun muassa lentoyhtiöille suunnatun aloitteen ja tehneet niitä koskevaa työtä nimenomaan käyttäjien terveyden turvaamiseksi. Kaiken tämän teemme toimivaltamme ja voimavarojemme rajoissa sekä toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen.
Komissiossa suhtaudutaan myönteisesti kaikkiin edustajainhuoneen ehdotuksiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Tätä mietintöä koskeva äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Keskustelu on päättynyt.

Työvoimakustannusindeksi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Mayol i Raynalin laatimasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0461/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi työvoimakustannusindeksistä (KOM(2001) 418 - C5-0348/2001 - 2001/0166(COD)).
Jäsen Mayol i Raynalilla on puheenvuoro.

Mayol i Raynal
. (FR) Arvoisa puhemies, tehtäväni on esitellä teille talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö, joka koskee ehdotusta asetukseksi työvoimakustannusindeksistä. Ehdotus perustuu perustamissopimuksen uuteen 285 artiklaan, joka lisättiin siihen Amsterdamin sopimuksella. Artiklassa määrätään erityisesti, että neuvosto päättää 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen yhteisön toiminnan kannalta tarpeellisten tilastojen tuottamisen edellyttämistä toimenpiteistä. Sen jälkeen määrätään, että tilastojen laatimisessa on noudatettava puolueettomuutta, luotettavuutta, objektiivisuutta, tieteellistä riippumattomuutta, kustannustehokkuutta ja tilastosalaisuutta, eikä tilastojen laatimisesta saa aiheutua kohtuutonta taloudellista rasitetta taloudellisille toimijoille. Toimenpiteissä sovelletaan yhteispäätösmenettelyä, ja Euroopan keskuspankki on pyytänyt, että tämä tilastollinen apuväline eli työvoimakustannusindeksi otettaisiin huomioon rahapolitiikan järjestämisessä. Syyskuun 29. päivänä kokoontunut Ecofin-neuvosto hyväksyi talous- ja rahaliiton (EMU) tilastovaatimuksia koskevan toimintasuunnitelman. Toimintasuunnitelmassa esitetään, että olisi laadittava ehdotus lyhyen aikavälin työvoimakustannustilastoista. Pyydän, että tällainen ehdotus laaditaan mahdollisimman nopeasti. Meillä on nykyäänkin käytössä tähän sovellettava indeksi. Tilasto-ohjelmakomitea ajantasaisti sen 1990-luvulla, mutta sillä ei ole oikeusperustaa eikä sen laskentatapa ole riittävän ajankohtainen, kattava ja vertailukelpoinen.
Euroopan keskuspankin pyynnön ja komission ehdotuksen taustalla on ajatus, jonka mukaan työvoimakustannukset olisivat yksi syy inflaatioon. Siksi unionin talous-, työvoima- ja rahapolitiikasta vastaavilla instituutioilla on oltava käytössään säännöllisesti tuotettavia ja luotettavia indeksejä. Tämä näkemys on vähintäänkin arveluttava. Lisäksi minusta vaikuttaa siltä, että komissiossa on yksi komitea, joka on tällä kannalla, ja toinen, joka ei ole. Matalien palkkojen osalta on syytä epäillä, onko komission näkemys kovin järkevä, koska useissa jäsenvaltioissa on käytössä vähimmäispalkka, joka muuttuu elinkustannusten mukaan eikä päinvastoin. On kuitenkin hyödyllistä, että unionilla on palkka-asioissa käytössään makrotaloudellinen osoitin, jota etenkin työmarkkinaosapuolet voivat käyttää apuna työehtosopimusneuvotteluissa ja niin edelleen.
Ehdotuksen tavoitteena on luoda yhteinen kehys vertailukelpoisten työvoimakustannusindeksien laadintaan, tietojen toimittamiseen ja indeksien arviointiin. Tätä käsitellään 1 artiklassa. Työvoimakustannukset kattavat neljännesvuosittaiset työnantajalle työntekijöiden palkkaamisesta aiheutuvat kokonaiskustannukset (2 artikla). Tiedot jaotellaan toimialoittain. Neljä työvoimakustannusindeksiä laaditaan seuraavasti: ensimmäinen niistä on työvoimakustannukset yhteensä, toinen on työvoimakustannukset lukuun ottamatta epäsäännöllisesti maksettavia lisäpalkkioita, kolmas on palkat ja palkkiot ja neljäs on työnantajan sosiaaliturvamaksut sekä työnantajan maksamat verot vähennettynä työnantajan saamilla tukipalkkioilla. Tästä viimeisestä indeksistä on lisäksi sanottava, että sosiaaliturvamaksujen suuruudesta päättää usein jäsenvaltio, joten ei voida sanoa, että mahdolliset inflaatiopaineet olisivat kokonaan palkkojen syytä.
Työvoimakustannusindeksiä koskevat tiedot kerätään kultakin vuosineljännekseltä (5 artiklan 1 kohta) ja tiedot toimitetaan indeksilukuina 70 päivän kuluessa viitejakson päättymisestä (6 artiklan 1 kohta). Asetuksen täytäntöönpanolle voidaan myöntää siirtymäkausi, joka on enintään kaksi vuotta asetuksen voimaantulosta (9 artiklan 1 kohta). Komissiota avustaa asetuksen täytäntöönpanossa (poikkeuksia koskevat päätökset mukaan lukien) tilasto-ohjelmakomitea.
Esittäisin vielä muutamia näkökohtia. Kuten jo totesin, työvoimakustannusten tutkiminen on epäilemättä makrotalouden suunnittelun tärkeä osa. Muutamia seikkoja olisi kuitenkin syytä vielä pohtia. Työvoimakustannusindeksiä olisi nimittäin täsmennettävä myöhemmin luomalla erillinen kokonaiskustannusindeksi, johon eivät kuulu työantajan maksamat ammatillisen koulutuksen kustannukset. On myös olemassa eräs toinen mahdollisuus, jota ehdotetaan ryhmäni jättämässä tarkistuksessa - teknisistä syistä emme ottaneet tätä kysymystä esille komissiossa, joten meidän oli pakko jättää tämä tarkistus jälkikäteen. Se on mahdollisuus ottaa huomioon työn tuottavuus tuntia kohti, ja sitten on vielä mahdollisuus siirtää arviointikertomuksen esittämisen ensimmäistä määräaikaa 31. joulukuuta 2003 asti. Silloin voitaisiin tehdä toimintakauteen perustuva tutkimus, jossa otetaan huomioon mahdollinen siirtymäkausi.
Pyydän anteeksi, mutta huomaan ajan kuluvan nopeasti, ja koska en ole tottunut esittelyissäni minuuttiaikatauluun, ylitin puheaikani yhdellä minuutilla ja 11 sekunnilla. Koska on jo myöhä, ymmärrän, että tämä oli hyvin valitettava erhe. Pyydän vielä kerran anteeksi.

Lulling
Arvoisa puhemies, kollegani eivät yleensäkään näytä kovin innostuneilta, kun joudumme täällä käsittelemään tilastojen tuottamista koskevia ehdotuksia, ja tänä iltana se näkyy selvästi. Heidän mielestään nämä ovat sellaisia teknisiä seikkoja, jotka eivät liiemmin poliitikkoja kiinnosta. On totta, ettei äänestäjiä hevin saa kiinnostumaan siitä työstä ja vaivasta, jota näiden ehdotusten hyväksi näemme.
Olen usein ollut täällä esittelemässä teille Eurostatin tilastojen laatimista koskevia ehdotuksia, enkä ikinä väsy saarnaamaan kollegoilleni, että kansalainen tai poliitikko, joka on huonosti perillä asioista, tekee myös huonoja arvioita ja huonoja päätöksiä, ja se jos mikään on vaarallista. On totta, että tilastoista puhuttaessa monet tapaavat sanoa, että on olemassa kolmenlaisia valeita: valeita, emävaleita ja tilastoja, koska tilastojen tuottaminen on kaikkein hienostunein valehtelun laji. On kuitenkin muistettava, että luotettavat ja vertailukelpoiset tilastot ovat välttämättömiä. Eurostat tekee tässä suhteessa erinomaista työtä edellyttäen, että sille annetaan poliittisesti tähän tarvittava oikeusperusta ja rahavarat.
Nyt kun meillä kaikilla on taskussa yhtä ja samaa rahaa, haluaisin ennen kaikkea korostaa, että tarvitsemme pakosti työvoimakustannustilastoja, joista saatava tieto on välttämätöntä, jotta voitaisiin arvioida, mistä euroalueen inflaatio todella johtuu. Siitä nimittäin riippuu eurovaluutan vakaus, ja eurohan on nyt yhteinen rahamme lukuun ottamatta niitä kolmea valtiota, jotka eivät kuulu euroalueeseen. Ei voida sanoa, että työvoimakustannukset - ja tältä osin en ole samaa mieltä esittelijän kanssa - eivät aiheuta inflaatiota. Ei nimittäin pidä paikkaansa, ettei työvoimakustannuksiin tehdä sellaisia korotuksia, joita ei voida perustella elinkustannusten eikä työvoiman tuottavuuden nousulla. Miettikääpä, mitä tapahtuu paraikaa Saksassa, jossa ammattiyhdistykset vaativat järjettömiä palkankorotuksia, jotka toteutuessaan vaarantaisivat tuhansia työpaikkoja ja kiihdyttäisivät inflaatiota - ikään kuin tämä Euroopan unionin suurin jäsenvaltio ei jo aiheuttaisi meille aivan tarpeeksi huolta vakausohjelmansa noudattamisessa.
Jäsen Solbes voinee kertoa meille jotakin siitä, mitä ministerineuvostossa tapahtui, sillä monet luulevat, että vakausohjelmat on jo aikaa sitten haudattu hiljaisuudessa. Siksi meidän onkin tehtävä kaikkemme, jotta saisimme mahdollisimman nopeasti käyttöön yhteisen kehyksen vertailukelpoisten työvoimakustannusindeksien laadintaan, toimittamiseen ja arviointiin tämän asetusehdotuksen perusteella, joka meidän on hyväksyttävä mahdollisimman pian. Ryhmäni ei sitä paitsi hyväksy esittelijän oman ryhmänsä puolesta jättämiä tarkistuksia, koska niissä vaaditaan asioita, jotka ovat toteuttamiskelvottomia ja haitallisia, ja tämä on muuten myös komission ja Eurostatin kanta. Siksi me hylkäämme nämä tarkistukset.

De Rossa
Arvoisa puhemies, arvostan jalomielisyyttänne, koska puhun hyvin lyhyesti, vaikka en olekaan taloustieteilijä, tilastotieteilijä enkä toivoakseni valehtelijakaan.
Minua hämmästyttää komission lausunnossa se, että talous- ja rahaliitto EMUn kokoisella alueella työvoimakustannuksia pidetään yleensä inflaation tärkeimpänä aiheuttajana. Tilannetta liioitellaan. Hyväksyn tietysti sen, että hintojen sekä työvoiman hintojen ja kustannuksien nouseminen voi vaikuttaa inflaatioon, mutta jäsenvaltioidemme talouksissa, joissa palkkatasoista neuvotellaan entistä enemmän kansallisten sopimuksien avulla ja joissa palkkatasot nivotaan tuottavuuteen ja joissa kaikenlaiset muutkin tekijät yhdistetään työntekijöiden palkankorotuksiin, työvoimakustannuksilla ei tietääkseni ole ratkaisevaa vaikutusta inflaatioon. Se ei tarkoita sitä, etteivätkö ne olisi yksi tekijä.
Itse markkinoiden toiminta on kuitenkin merkittävä tekijä. Minä olen itse saanut huomata asian Irlannissa, jossa hinnat ovat suorastaan räjähtäneet asuntomarkkinoilla. Talot, jotka maksoivat viisi vuotta sitten 80 000 Irlannin puntaa, maksavat nyt 250 000 Irlannin puntaa. Tämä on uskomatonta, eivätkä palkankorotukset ole vaikuttaneet asiaan mitenkään, toisin kuin markkinoiden kysyntä, talouden kasvu ja niin edelleen. On itse asiassa todennäköistä, että inflaatioon vaikutti laajemmin välillinen verotus, joka on osa kulutusta koskevaa hallituspolitiikkaa.
Näin ollen indeksi on väline, jota Euroopan unionin kannattaisi kehittää. Sillä on merkitystä euron ja Euroopan yhtenäisvaluuttaa käyttävän alueen hallitsemisen kannalta. Väline on tietyssä mielessä epätarkoituksenmukainen, koska monet tuloalueet jäävät sen ulkopuolelle. Asiantuntijapalkkioita ei ole esimerkiksi sisällytetty tähän työvoimakustannusindeksiin, ja tiedämme kaikki, missä määrin asiantuntijapalkkioita on lähes mahdoton valvoa. Nämä ammattikunnat määräävät laajalti itse omista palkkioistaan, ainakin Irlannin tasavallassa.
On myös otettava huomioon opetuksesta ja koulutuksesta aiheutuvat kustannukset, koska työnantajien pitää tai ainakin pitäisi useimmissa tapauksissa vastata niistä. Kyse on siis hyödyllisestä välineestä, jonka avulla meidän on toimittava. Meidän on tarkistettava kantaa vuoden tai parin kuluttua nähdäksemme, miten se toimii, ja jotta voisimme miettiä, mitä muuta siihen voisi sisällyttää. Haluaisin pyytää komissiota pitämään mielessä, että se tekee huonoja poliittisia päätöksiä, jos se uskoo todella, että työvoimakustannukset ovat tärkein inflaatiota kiihdyttävä tekijä.

Solbes
. (ES) Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies, paljon kiitoksia esittelijä Mayolille ja kaikille puhujille, jotka ovat täällä tänä iltana puhumassa aiheen tilastollisuudesta huolimatta tärkeästä mietinnöstä, joka koskee, ei enempää eikä vähempää kuin niiden työvoimakustannusindeksien määrittelyä, joiden ansiosta saamme parempaa tietoa siitä, mitä Euroopassa tapahtuu ja miten voimme kilpailla paremmin, ja jotka ovat rahapolitiikan määrittelyssä keskeinen elementti.
Hyvät jäsenet, te kävitte keskustelua, jolla saattaa olla tiettyä mielenkiintoa, mutta se ei varsinaisesti koskenut esittelemäämme asetusehdotusta. Mielestäni joidenkin teistä esittämä huoli palkkojen ja inflaation välisestä yhteydestä, joka voisi olla jonkin toisen keskustelun aiheena, ei juurikaan liity siihen, mitä asetusehdotuksen johdannossa kirjaimellisesti sanotaan. Siinä sanotaan, että tilastoilla, joihin työvoimakustannusindeksi kuuluu olennaisena osana, on suuri merkitys inflaatiokehityksen ja työmarkkinoiden dynamiikan ymmärtämisessä. Mielestäni tämä väite on vaikea kumota. Tuosta toisesta aiheesta voisimme tietenkin keskustella yksityiskohtaisemminkin.
Mitä itse keskusteluun tulee, viittaan ainoastaan jäsen Mayolin kahteen huolenaiheeseen.
Missä määrin tulevaisuudessa voidaan yhtäältä laatia indeksejä, joissa ei oteta huomioon koulutusmenoja, vaan senkaltaiset menot jätetään pois laskuista? Tässä asiassa ei mitä ilmeisimmin ole kyse puhtaasti teknisestä ongelmasta, kustannusten ja hyödyn välisestä suhteesta. Näillä kokonaiskustannuksilla ei ole juuri lainkaan merkitystä. Loppujen lopuksi ne muodostavat alle kaksi prosenttia kokonaiskustannuksista, ja siitä huolimatta näiden ammatillisen koulutuksen kustannusten laskeminen olisi erittäin merkittävä kustannuserä, tai edellyttäisi sellaista, koko tilaston laatimisen kannalta.
Tästä syystä, niin kauan kun meillä ei ole käytössämme enempää tietoa, jonka avulla voisimme tehdä sen pienemmillä kustannuksilla, emme kannata asian viemistä eteenpäin.
Emme myöskään kannata vuoden 2002 loppuun suunnitellun arviointikertomuksen toteuttamatta jättämistä. Ymmärrän hyvin jäsen Mayolin perusteet, sillä olemme yhä siirtymävaiheessa, eikä kaikkia asetuksia sovelleta sataprosenttisesti. Juuri sen takia meillä on kuitenkin jo joltisestikin kokemusta asetusten soveltamisesta, ja lisäksi voimme tehdä mahdollisimman havainnollisella tavalla tiettäväksi, mitä puutteita ja hankaluuksia on ilmennyt.
Koska kertomuksen tarkoituksena on tunnistaa asetuksen soveltamisessa olevat vaikeudet ja ryhtyä tarpeellisiin toimiin, jotta se voisi tapahtua mahdollisimman tehokkaasti, pidämme vuotta 2002 edelleen oikeana ajankohtana riippumatta siitä, että mikäli parlamentti haluaa myöhemmin lisätietoa asetuksen soveltamisesta, sillä on tietenkin kaikki oikeudet pyytää sitä. Eurostat ja minä omalta osaltani toimitamme sen parlamentille mielihyvin.
Hyvät jäsenet, tässä kaikki. Paljon kiitoksia yhteistyöstänne tämän tilastojen kannalta ja rahapolitiikan tulevan määrittelyn kannalta tärkeän asetuksen hyväksymiseksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 23.13.)

