

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om budgetproceduren 2006, hvor vi behandler følgende betænkninger: 
A6-0309/2005 af Pittella for Budgetudvalget om forslag til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2006 (Sektion III - Kommissionen) (C6-0299/2005 - 2005/2001(BUD)) og 
A6-0307/2005 af Dombrovskis for Budgetudvalget om forslag til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2006 (Sektion I, Europa-Parlamentet, Sektion II, Rådet, Sektion IV, Domstolen, Sektion V, Revisionsretten, Sektion VI, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, Sektion VII, Regionsudvalget, Sektion VIII (A), Den Europæiske Ombudsmand, Sektion VIII (B), Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse) (C6-0300/2005 - 2005/2002(BUD)). 
Giovanni Pittella (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, under denne lange procedure, som nu fører til en afstemning under førstebehandlingen, har jeg ofte stillet mig selv to spørgsmål. Det første spørgsmål er, hvad man forstår ved et budget. Er det en kedelig regnskabsting eller en vigtig politisk handling? Det andet spørgsmål er, om de beslutninger, som vi træffer - eller rettere er med til at træffe - virkelig har høj prioritet for borgerne, og om det netop er vores opgave at finansiere disse prioriteringer, eller om det ville være rigtigere at lade dem finansiere over de nationale eller regionale budgetter.
Jeg tror, at disse to spørgsmål, der gælder for både det årlige budget og de finansielle overslag, går forud for analysen af budgetposterne og udgiftsområderne. Det er de grundlæggende spørgsmål i en debat, som ikke skal være af rent teknisk karakter, da der overordnet set er tale om en politisk debat. Om EU skal udføre visse opgaver i stedet for andre er ikke noget, der skal besluttes bag lukkede døre med den gamle, indholdsløse diskussion mellem stringenstilhængere og laissez faire-tilhængere.
Det er et centralt emne på Europas politiske dagsorden. Derfor undrer det mig - og det siger jeg henvendt til rådsrepræsentanterne - at der på stats- og regeringschefernes topmøde i morgen ikke er sat tid af til disse spørgsmål. Hvordan kan vi opstille en social dagsorden for EU uden at gøre den forbundet med de beslutninger, der blive truffet i de årlige og flerårige budgetter? Det er et mysterium, som vi forhåbentlig får et svar på i rådsformand Blairs tale i dag.
Spørgsmålet om de finansielle ressourcer, der er nødvendige for, at vi kan udføre vores opgaver, er et nøglespørgsmål. Nu er det på tide, at vi tager tyren ved hornene. Er der ansvarsområder, som bør ligge på overstatsligt niveau? Giver det en europæisk merværdi i forhold til de nationale offentlige udgifter? Hvilke politikker og programmer skal der anvendes, og hvordan passer de ind i EU-budgettet?
Jeg vil give et par eksempler. Det første eksempel er samhørighedspolitikken. Er det en nødvendig politik, og hvem skal føre den? Der er ingen tvivl om, at der stadig er sociale, økonomiske og regionale skævheder i EU. Derfor er det vigtigt at fremme den økonomiske udvikling ved at se på de strukturelle mangler, fremme en bæredygtig vækst og satse stærkt på at sætte skub i beskæftigelsen og konkurrenceevnen. Denne politik skal føres på europæisk plan, eftersom den kun vil være effektiv på europæisk plan, når det gælder omkostningerne, en rationalisering og ensretning af procedurerne, ressourcedeling, planlægning af målsætninger og udveksling af god praksis.
Det andet eksempel er forskning. Er det nødvendigt med forskningspolitikker på europæisk plan? Eller rettere sagt, er det foruden de enkelte stater og de private aktører nødvendigt med en direkte europæisk forskningsindsats? Den forskel i konkurrenceevnen, som i de senere år har stillet vores kontinent svagere end de nye økonomier og de etablerede økonomier, er tydelig for alle. Kan vi indhente dette forspring alene ved hjælp af beskyttelsesforanstaltninger, eller er det tværtimod nødvendigt at styrke den europæiske forskningsindsats ved at oprette ekspertisecentre, give industrien og de små og mellemstore virksomheder en merværdi og fremme samarbejdet mellem den offentlige og den private sektor, ikke mindst når det gælder forskningsinfrastruktur og offentlige-private partnerskaber, idet vi udbreder viden og skaber et netværk af europæiske forskere, der arbejder i hele verden?
EU uddanner som bekendt flere doktorer i de videnskabelige fag og ingeniørfagene end USA, men mange beslutter at emigrere eller at skifte karriere. I øjeblikket er der ca. 85-90.000 europæiske forskere, som arbejder med videnskabelig forskning i USA. Der er ingen tvivl om, at større europæiske investeringer kan være med til at begrænse dette problem. I den forbindelse viser en sammenligning af data fra hele verden, at EU stadig mangler et godt stykke, hvis det skal nå at indhente sine største konkurrenter.
I 2001 brugte EU 1,9 % af BNP på forskning, mens Japan brugte 3,1 % og USA 2,8 %. Nøgleprogrammet for vores indsats på dette område er som bekendt det sjette rammeprogram, og det syvende rammeprogram er nu næsten færdigt. Kan vi undlade at tilføre disse instrumenter tilstrækkelige finansielle ressourcer?
Det tredje eksempel er undervisning, uddannelse, kultur og ungdomspolitikker. Hr. Blair mindede os med rette om - i den lidenskabelige åbningstale, som han holdt her i Parlamentet ved det britiske formandskabs begyndelse, og som blev godt modtaget - at vi bør modernisere vores socialmodel, kraftigt reducere det forfærdeligt store antal arbejdsløse (20 millioner), øge produktiviteten, uddanne flere arbejdstagere i de videnskabelige fag og gøre den menneskelige kapital til vores førsteprioritet. Hans holdning risikerer dog at miste sin betydning, hvis den ikke bliver ledsaget af konsekvente beslutninger, hvad de finansielle midler angår.
Vi har truffet nogle specifikke valg ved at sætte flere penge af til de programmer, der er rettet mod de unge. Jeg tror ikke, at der før dette budget har været en så væsentlig stigning i de tre vigtige ungdomsprogrammer, nemlig Socrates, Leonardo og Ungdom. Vi skal sende et stærkt budskab til Europas unge, og vi skal konsekvent følge ungdomspagten, som regeringerne selv lancerede for et par måneder siden, og iværksætte nye pilotprojekter, f.eks. Erasmus for unge iværksættere og Erasmus for studerende på gymnasieniveau (fra 16 til 18 år).
Endelig er der foranstaltningerne udadtil. Vi har haft en paradoksal situation i de senere år. På den ene side har man med rette bedt EU om at spille en mere samlet og effektiv rolle på verdensplan, og på den anden side tror man - det gælder ikke mindst medlemsstaterne - at man kan bevare vetoretten og et økonomisk beløb, der er helt utilstrækkeligt.
Derfor er det helt legitimt, at de europæiske borgere klager over EU's grundlæggende mangel på indflydelse i større international skala. Man forventer i dag, at EU-budgettets omkring knap 5 milliarder euro skal kunne dække genopbygningen i Irak, genopbygningen i Afghanistan, tsunami-katastrofen, humanitær bistand, styrkelse af demokratiet, beskyttelse af menneskerettighederne i kriseområder, bekæmpelse af fattigdom og nød, samarbejdsprogrammer med Middelhavsområdet og Balkanlandene samt en lang række andre vigtige initiativer. Endelig har man lige - med rette - bebudet, at vi er nødt til at give et større bidrag til genopbygningen af Pakistan som følge af nødsituationen efter jordskælvet. Det er ligeledes blevet sagt, at der skal gøres en mere omfattende indsats for at fremme fredsprocessen i Mellemøsten.
Alt dette skaber en uacceptabel kløft mellem de politiske erklæringer, løfterne - jeg vil endda sige pligterne - og rammebeløbet for udgiftsområde 4, som er på knap 5 millarder euro. Denne kløft og dette modsætningsforhold er med til at fremstille os alle sammen - Europa-Parlamentet, Kommissionen og Det Europæiske Råd - som de typiske uduelige ledere i vores medborgeres øjne. Jeg mener nemlig også, at disse spørgsmål vedrører vores budget.
Jeg tror, at Budgetudvalgets strategi er inspireret af følgende principper: at fastholde konsekvensen med indfaldsvinklerne fra de tidligere år; at lade alle de mulige strategiske løsninger for Parlamentet stå åbne, så den endelige beslutning kan træffes under forliget i november, idet man på nuværende tidspunkt ikke ser bort fra den interinstitutionelle aftale, men gør den størst mulige brug af fleksibilitetsinstrumentet for at forsvare alle vores prioriteringer; at sikre et passende generelt betalingsniveau, at sørge for et passende generelt niveau for betalinger fra strukturfondene; at give den størst mulige støtte til opnåelsen af Lissabon-målsætningerne ved at øge ressourcerne til de små og mellemstore virksomheder, forskning, miljø og ikke mindst ungdomspolitikker; at øge finanseringsforpligtelserne til udgiftsområde 4, dvs. foranstaltningerne udadtil, hvor maksimalbeløbet ikke gør det muligt at finansiere de nødsituationer, der opstår hvert år, foruden de eksisterende nødsituationer - Afghanistan, Irak og tsunamien - og Parlamentets traditionelle prioriteringer. Jeg behøver ikke at nævne tallene, for dem kender De lige så godt som jeg. Derfor vil jeg gå videre til den politiske konklusion.
Kære rådsrepræsentanter, fru kommissær, mine damer og herrer, dette er vores holdning. Det er en stærk og fornuftig holdning til et ambitiøst, men ikke pretentiøst budget, og det er en holdning, som vi er nået frem til takket være det ansvarlige bidrag fra alle de politiske grupper. Jeg vil gerne takke alle Budgetudvalgets gruppekoordinatorer og alle de parlamentsmedlemmer, som har bidraget til vores arbejde, som har gjort det muligt at behandle de over 900 ændringsforslag, og som hidtil har sikret vores udgangspunkt en meget bred konsensus. Jeg vil gerne takke kommissæren for vores samarbejde, der er blevet styrket og er yderst værdifuldt, og det i en sådan grad, at der nu er meget stor enighed mellem os. Jeg vil også gerne takke rådsrepræsentanten, hr. Lewis. I dag vil jeg gerne takke for hans store høflighed under dialogen med Parlamentet, og i morgen vil jeg takke ham for de positive svar, som Rådet forhåbentlig giver os under forliget.
En tak skal også gå til formanden, hr. Lewandowski, og det personale og de sekretærer, som har hjulpet mig, navnlig min uforlignelige assistent - De må undskylde mig denne personlige bemærkning, men den er oprigtig og velfortjent - under de sidste måneders hårde arbejde, og det er jeg sikker, at hun bliver ved med.
Min sidste bemærkning er endnu en gang rettet til Rådet. Vi siger ofte, at der mellem førstebehandlingen og andenbehandlingen bliver et frygteligt tovtrækkeri mellem Parlamentet og Rådet. Jeg vil dog gerne spørge Rådet, om det virkelig forholder sig sådan. Er det uundgåeligt, at der flyder blod i Charlemagnes gyldne saloner? Behøver vi absolut at være bevæbnet med artikel 272, som vi skjuler i ærmet? Er det så svært at forstå, at det ikke er en række bizarre ønsker fra særlige grupper, det gælder, men ganske enkelt - og på dramatisk vis - fremtiden for EU, vores institutioner og tillidsforholdet mellem os og vores medborgere, et tillidsforhold, som er tyndslidt, men som stadig kan genoplives og reddes?
Dette budget er et budget, som bygger en bro til en ny programmeringsfase. Det kommer på et forfærdeligt tidspunkt af EU's eksistens og historie. Heller ikke De, hr. Louis, Deres repræsentanter her i dag og hr. Blair, som er tro mod de britiske traditioner, hvor man siden Churchill i højere grad har været partnere til end en del af det forenede Europa - kan undgå at lægge mærke til, at der er udfordringer, som ingen kan klare alene, lige fra samhørighed til konkurrenceevnen og foranstaltningerne udadtil. Disse udfordringer kan EU kun tage op, hvis det har de nødvendige finansielle midler til rådighed.
De nye globale scenarier, som ikke engang kunne forudses i 1999, da man besluttede de nuværende finansielle overslag, rejser nogle presserende spørgsmål, som vi skal give et ordentligt svar på. Jeg tror ikke, at der er ret mange borgere, som beder om mindre Europa, men at mange ønsker mere Europa. Jeg håber, at vi i anden halvdel af den britiske formandskabsperiode når to fantastiske resultater, der er afgørende for, at vi kommer på toppen igen. Sammen kan vi vedtage et godt budget for 2006, og sammen kan vi inden årets udgang vedtage de nye finansielle overslag og indlede en ny periode med tillid til det europæiske projekt. 
Formanden.
   - Hr. Pittella, tak for Deres forklaringer, og fordi De har holdt Dem inden for den tildelte tid. EU's fordel er, at vi kan være sikre på, at der flyder alt muligt i Charlemagne-bygningens lokaler, undtagen blod. Tak for Deres billede, der minder os om den aktuelle virkelighed.
Valdis Dombrovskis (PPE-DE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, i morgen skal Europa-Parlamentet stemme om EU's budget for 2006. Denne afstemning får større betydning end blot fastsættelsen af de årlige bevillinger af EU's økonomiske midler. 2006 er det sidste år under de nuværende finansielle overslag. Derfor bliver 2006-budgettet også et referencepunkt, når der skal træffes beslutninger om de næste finansielle overslag for perioden 2007-2013.
Med hensyn til 2006-budgettet for de øvrige EU-institutioner er hovedprioriteringerne EU's udvidelse og en effektiv og meget målrettet anvendelse af EU's budgetressourcer. Førsteprioriteten vedrører en vellykket færdiggørelse af 2004-runden af EU's udvidelse ved at integrere repræsentanter for de nye EU-medlemsstater fuldt ud i EU-institutionerne samt forberedelserne til næste runde af EU-udvidelser, når Bulgarien og Rumænien skal med. Vi står i en uacceptabel situation, hvor mange faste stillinger, der var forbeholdt de nye medlemsstater, stadig er ubesatte, selv om der allerede er gået et år siden EU-udvidelsen. Et af problemerne, der skal understreges i denne sammenhæng, er det uforholdsmæssige bureaukrati og de langsomme ansættelsesprocedurer. Med henblik på at sikre, at næste runde af EU-udvidelser bliver vellykket, foreslås det, at der skal ydes støtte til alle faste stillinger, som de øvrige institutioner har anmodet om i forbindelse med udvidelsen, og ligeledes øvrige ekstraudgifter i forbindelse med udvidelsen. Andenprioriteten er en effektiv og yderst målrettet anvendelse af EU's budgetressourcer. Denne prioritering omfatter spørgsmål som: fokusering af EU's institutionelle udgifter på grundlæggende opgaver; først at yde støtte til anmodninger om nye budgetressourcer samt faste stillinger efter at have vurderet muligheden for at omfordele ressourcer og stillinger inden for rammerne af det eksisterende budget; først at yde støtte til nye initiativer efter at have vurderet deres budgetmæssige virkninger og et interinstitutionelt samarbejde med henblik på en økonomisk og effektiv udnyttelse af budgetressourcerne. Begge institutioner med beslutningskompetence på budgetområdet - Europa-Parlamentet og Rådet - støtter principperne om budgetdisciplin og rationel anvendelse de europæiske skatteborgeres penge. Rådet foreslår en reduktion af de øvrige institutioners administrative udgifter med 15 millioner euro sammenlignet med institutionernes oprindelige ønsker. Man må imidlertid sige, at denne reduktion i mange tilfælde er blevet gennemført på en uovervejet måde uden grundige undersøgelser af den særlige karakter ved og problemer med institutionernes arbejde. Efter en omhyggelig gennemgang af anmodningerne i budgettet for de øvrige institutioner foreslås det at fjerne en del af de nedskæringer på budgettet, som Det Europæiske Rådet havde foreslået - i alt 7,5 millioner euro. Med hensyn til Europa-Parlamentets budget vil jeg gerne først fremhæve spørgsmålet om loftet over de fælles udgifter. Efter en omfattende diskussion i Budgetudvalget, hvor man tog hensyn til sidste års erfaring med oppustede budgetafstemninger og Parlamentets deraf manglende evne til at nå de budgetterede udgifter, foreslås det at reducere Parlamentets budgetudgifter med 20 millioner euro i forhold til administrationens ønsker. Jeg mener, at Europa-Parlamentets budget skal fastsættes på grundlag af behov, som man er nået frem til efter grundige overvejelser. At nå et loft på 20 % af de samlede administrative udgifter er ikke et mål i sig selv.
Selvfølgelig er spørgsmålet om det ekstra beløb på over 200 millioner euro om året, som bruges på at give Europa-Parlamentet et arbejdssted i Strasbourg, stadig relevant. Hovedproblemet er opretholdelsen af to bygninger til Europa-Parlamentet sideløbende med hinanden i Bruxelles og Strasbourg. Man må erkende, at dette spørgsmål falder inden for Det Europæiske Råds kompetenceområde.
I Europa-Parlamentets budget for 2006 lægges der i høj grad vægt på informations- og kommunikationspolitikken for at sikre, at der er adgang til oplysninger, og at Europa-Parlamentets arbejde skal forklares bedre over for EU-borgerne. Europa-Parlamentets rolle som repræsentant for EU's medlemsstater bør i særlig grad fremhæves i denne forbindelse. Der er allerede truffet forskellige forholdsregler. Jeg kan f.eks. nævne lanceringen af Europa-Parlamentets nye hjemmeside, hvor der lægges langt større vægt på aktuelle oplysninger om Europa-Parlamentets arbejde på alle de officielle EU-sprog. Det foreslås, at Europa-Parlamentets besøgsprogram skal forbedres i 2006, og at der skal afsættes en særlig reserve til information og kommunikation.
Endelig vil jeg gerne vende tilbage til det spørgsmål, jeg fremhævede i begyndelsen af min tale. Eftersom 2006 er det sidste år med de nuværende økonomiske overslag, er det vigtigt, at det samlede beløb for forpligtelses- og betalingsbevillinger på 2006-budgettet stemmer overens med de forpligtelser, som EU har indgået, herunder i forbindelse med EU's udvidelse. Jeg er helt enig med hr. Pittella om, at det i 2006 er nødvendigt at afsætte et tilstrækkeligt beløb i betalingsbevillinger, herunder til strukturfondene. Det Europæiske Råds holdning i forbindelse med EU-budgettet for 2005, hvor det kunstigt blokerede for betalingsbevillingerne, var uacceptabel. Nu er det ubegrundede i Det Europæiske Råds synspunkt blevet helt åbenlyst. Kommissionen er i færd med at udarbejde ændringsforslag til 2005-budgettet, hvori man afsætter et større beløb i betalingsbevillinger til strukturfondene. Hvis Det Europæiske Råd endnu en gang prøver at blokere betalingsbevillingerne til 2006-budgettet, vil det være bevis for Rådets modvilje mod fuldt ud at finansiere de forpligtelser, som EU har indgået inden for rammerne af de nuværende finansielle overslag. Det skal siges, at denne svælgen i tomme løfter uden at lade dem følge af handling øger den fremmedgørelse og skepsis, som borgerne føler over for EU.
Sammenfattende vil jeg også gerne henlede kommissær Grybauskaitės opmærksomhed på den dårlige kvalitet af den lettiske oversættelse af budgettet fra Kommissionen. F.eks. budgetkonto 02030202 og 02030203, der omhandler lægemidler til behandling af sjældne sygdomme. I Kommissionens lettiske oversættelse tales der om ressourcer til behandling af forældreløse børn og lægemidler til forældreløse børn. Derfor skal kommissæren ikke blive overrasket: Hun vil få ansøgninger fra forældreløse børn i Letland om finansiering af deres medicin, da det er, hvad der rent faktisk står i den oversættelse, som Kommissionen har lavet. Tak for Deres opmærksomhed. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Dombrovskis. Vi vil alle forsøge at forbedre vores procedurer om flersproget kommunikation. 
Dalia Grybauskaitė,
   Jeg vil gerne takke Parlamentet for dets evaluering af budgetforslaget for 2006, hr. Pittella for hans værdsættelse af vores voksende indbyrdes forståelse og samarbejdet mellem Kommissionen og Parlamentet samt den måde, hvorpå alle diskussioner og forberedelser forud for godkendelsen af budgettet har fundet sted. For at undgå problemer med oversættelsen vil jeg fortsætte på engelsk. 
 For at undgå problemer med tolkningen vil jeg holde mit mere tekniske indlæg på engelsk. Hr. Pitellas foregik med et fint eksempel med sit indlæg.
Jeg vil gennemgå de forskellige udgiftsområder. Vedrørende landbrugsudgifterne under udgiftsområde 1a vil Kommissionen om en uges tid fremlægge sine nye skøn i overensstemmelse med de seneste markedstendenser, hvilket ifølge vores oplysninger vil betyde en reduktion i Kommissionens skøn landbrugsområdet.
Med hensyn til det andet udgiftsområde - strukturforanstaltninger - blev det af Kommissionen foreslåede FBF fremsat og udarbejdet på grundlag af tendenser og vores reviderede skøn, som ikke ganske svarer til medlemsstaternes. Kommissionen vil fremlægge en ændringsskrivelse i begyndelsen af november, ihukommende at vi modtager de endelige data fra medlemsstaterne inden udgangen af denne måned. Vi vil derfor vende tilbage i løbet af en af de første uger i november med det endelige niveau, som skal fastlægges ved en trilog i november.
Vedrørende interne politikker har Parlamentet fremsat en lang række ændringsforslag, navnlig om programmer vedtaget ved fælles beslutningstagning. Som sædvanlig bekræfter Kommissionen derfor, at den vil støtte alle forslag inden for bevillingsrammen, der er fastlagt ved fælles beslutningstagning, hvis denne vedtages af de to grene af budgetmyndigheden.
Foranstaltninger udadtil er det vanskeligste udgiftsområde for os alle, især fordi det medfører pres med hensyn til, hvordan fleksibilitetsinstrumentet skal anvendes. Næste år får vi som minimum brug for midler til tsunamien og sukkerreformen, og det står mere og mere klart, at der bliver behov for midler til yderligere to områder, nemlig støtte til Gaza og jordskælvet i Pakistan. Det definerer og viser klart, hvordan vi skal afspejle eller forstå fleksibilitetsinstrumentets anvendelse fremover, og jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde for nylig i Budgetudvalget: Kommissionen og dens juridiske tjeneste forstår, at der for 2006 er op til 493 millioner euro til rådighed under fleksibilitetsinstrumentet.
Med hensyn til administrationsudgifter og stillinger glæder det mig, at alle vores anmodninger til FBF igen er medtaget. Jeg glæder mig ligeledes over Rådets og Parlamentets reaktion på vores budskab fra september om ansættelser, og jeg vil gerne korrigere en enkelt ting i hr. Dombrovskis' indlæg. Alle 1480 stillinger til de nye medlemsstater er nu besat. Der er ingen ledige stillinger tilbage. Vi gør vores bedste.
Så hvis der skal afsættes 16 millioner euro på den måde, det foreslås i dag, og på meget stramme betingelser, som ikke hurtigt kan opfyldes til næste år, står vi over for et ansættelsesproblem i henseende til omkring halvdelen af de nye foreslåede stillinger, dvs. 200-300 stillinger. Kommissionen vil ikke desto mindre benytte lejligheden til at komme med et par bemærkninger til ændringsforslagene som helhed og især dem, der skal med i vores skrivelse om gennemførlighed, og som er meget vigtige for Parlamentet. Den sender jeg til Dem inden andenbehandlingen.
Vi ønsker ordføreren og Parlamentet en meget konstruktiv forhandling og en vellykket afstemning i morgen. Kommissionen står på Deres side i forsøget på at nå en aftale for 2006 i november eller senest i december. 
Pasqualina Napoletano (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, som stedfortræder for ordføreren, fru De Keyser, vil jeg gerne understrege tre punkter, som Udenrigsudvalget var inde på.
Det første punkt er det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder, hvor vi ikke kan acceptere den nedskæring på 25 %, som Kommissionen foreslår, og hvor vi beder om, at man i det mindste fastholder tallene fra budgettet for 2005.
Det andet punkt er bistanden til genopbygningen i Irak. Vi ønsker, at fællesskabsmidlerne bliver brugt på en gennemskuelig måde, og at de bliver betroet til FN's agenturer i Irak.
Endelig anmoder vi Rådet om større klarhed, når det beskriver brugen af midlerne til EU's særlige repræsentanter. Mens vi venter på Rådets forklaring, har Udenrigsudvalget foreslået, at vi reducerer de betalingsbevillinger, der er opført på den pågældende budgetpost, med 1,5 millioner euro.
Nirj Deva (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne lykønske ordføreren hr. Pittella med denne fortræffelige udtalelse om budgettet, og ligeledes kommissæren.
Hr. Pittella har meget venligt accepteret omkring 80 % af ændringsforslagene til budgettet fra Udvalget om Udvikling. Vi ved alle, at dette budget er meget stramt. Hr. Pittella har selv forklaret, hvorfor området for foranstaltninger udadtil har været meget vanskeligt. Det skyldes Afghanistan, Irak, tsunamien, Gaza og jordskælvet.
Jordskælvet er en stor udfordring. Tre millioner mennesker bor på bjergsider og er ved at fryse ihjel. De har ingen telte, mad eller vand. Rent logistisk er det umuligt at forsyne dem med mad, vand, varme osv. Vi ved ikke, hvor meget det kommer til at koste i år. Reaktionen på tsunamien var fantastisk - jeg blev fanget midt i den. Der blev skaffet 5,3 milliarder amerikanske dollars, hvoraf EU forpligtede sig til at yde 160 millioner euro og derefter flere midler under fleksibilitetsinstrumentet.
Jeg ved dog godt, at det britiske formandskab er meget bekymret over jordskælvet og Pakistan. At brødføde og passe på tre millioner mennesker i vinterens løb bliver vanskeligt. Skal vi adoptere en familie og bede de pakistanske borgere i Karachi, Lahore eller Rawalpindi om at tage sig af dem i de næste seks måneder og hjælpe dem med kuponer og rationeringskort og give dem mad, så vi ikke lader dem dø af sult oppe i bjergene? Jeg ved det ikke.
Jeg er også meget taknemmelig for, at der er blevet taget hensyn til mange af Udvalget om Udviklings ønsker. Jeg er kun ked af, at budgetordføreren ikke har accepteret programmet om håndvaskning, som vi har talt om i mit udvalg. Det vil jeg gerne have ført til protokols. 
David Martin (PSE ),
   Hr. formand, jeg tror, at vi alle er enige om, at handel kan gøre mere for udvikling en al den støtte og gældseftergivelse, vi kan tilbyde. Med andre ord kan Hongkong til december blive vigtigere for udviklingen end Gleneagles-topmødet i sommer. Men handel drejer sig nu ikke kun om liberalisering: Vi er nødt til at hjælpe udviklingslandene med at få deres varer ud på markedet, og vi skal hjælpe dem med at opfylde vores tekniske og sundhedsmæssige normer.
Derfor foreslår Udvalget om International Handel en ny budgetpost med titlen "støtte til samhandel". Det er ikke, fordi vi ikke allerede har handelsbistand på budgettet, men lige nu er den spredt ud over to hundrede forskellige budgetposter. Udvalget om International Handel vil gerne samle alle disse poster til en enkelt. Vi ønsker en entydig budgetpost, så det bliver lettere og mere synligt at mobilisere samhandelsstøtten, og så den bliver lettere tilgængelig for udviklingslandene. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne takke kommissæren inderligt for at være kommet til stede her i dag. Og jeg vil gerne indlede mit indlæg med at takke ordføreren fra Budgetudvalget for at være kommet til at par møder i Budgetkontroludvalget og lyttet til udvalgets bekymringer og spørgsmål. Det er en meget sund proces at deltage i for os alle.
Den proces, som Budgetkontroludvalget arbejder inden for, ser ud som følger: Vi gennemgår vores dechargebetænkninger og ser på de konklusioner og punkter, som vi har rejst, som Parlamentet har tilsluttet sig, og som Kommissionen ikke har gennemført 100 %, og udarbejder så ændringsforslag for at sikre, at de gennemføres i fremtiden.
Vi ser også meget indgående på OLAF's budget, fordi det er et af de områder, hvor vi har mange bekymringer og også vil få det fremover. I år har OLAF bedt om en kraftig stigning i antallet af ansatte, faktisk 25 nye medarbejdere og en budgetforøgelse på 10 %, og vores udvalg - det udvalg, som skulle være det mest proaktive og støtte OLAF (og det mener jeg faktisk også, at det gør) - var bekymret for, om der nu også var et reelt behov for så mange nye medarbejdere. Et af ændringsforslagene i budgettet for i år indeholder flere oplysninger om dette spørgsmål. Vi ønsker en tilfredsstillende forklaring, og det er jeg ikke sikker på, at vi har fået.
Vi har også opfordret Domstolen og Revisionsretten til at ændre deres respektive administrative beslutninger inden den 1. november i år, så det fremover ikke er tilladt at benytte tjenestebiler til private formål, og der er stillet ændringsforslag til budgettet om dette.
Endelig - og over i en helt anden og mere personlig boldgade - har alle medlemmer i Parlamentet tilsluttet sig et ændringsforslag om at tillade finansiering af EU-dækkende arrangementer for at fremme den sociale integration af unge og mentalt handicappede gennem sportsaktiviteter. Jeg håber, at ordføreren kan tilslutte sig dette ændringsforslag. 
Catherine Guy-Quint (PSE ),
   Hr. formand, fru kommissær, jeg vil gerne på vegne af Økonomi- og Valutaudvalget skitsere vores budgetmæssige prioriteringer.
For det første har vi brug for passende midler for at kunne sikre sammenhængende økonomiske analyser af høj kvalitet, som gør det muligt at udarbejde troværdige økonomiske overslag for Unionen. De ved, at vi lægger stor vægt på Prince-programmet "Euroen, en valuta for Europa", eftersom der som bekendt vil komme en anden eurobølge, og det er vigtigt at sikre, at borgerne i alle vores lande bevarer interessen for valutaen.
Vi lægger endvidere stor vægt på at hjælpe små og mellemstore virksomheder ved at fremme et finansielt miljø, som er holdbart også for de små enheder, ligesom vi ønsker at fremme etiske finansieringsinstrumenter. Hvad angår støtten til Fiscalis-programmet, som tager sigte på at forbedre det indre markeds skattesystemer med hensyn til indirekte skatter, uddanner vi det påkrævede antal nationale embedsmænd, da det efter vores opfattelse er den bedste sikkerhed for Unionens fremtid, sikkerhed og velfærd. 
Jamila Madeira (PSE ),
   Hr. formand, ærede medlemmer, jeg vil først gerne takke Giovanni Pittella for det fremragende arbejde, som han har udført gennem hele budgetproceduren for 2006.
Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, hvis udtalelse jeg har været ordfører for, glæder sig over, at Budgetudvalget har anerkendt og accepteret, at visse udgiftsområder øges, og at tallene i det foreløbige budgetforslag genopføres for navnlig Den Europæiske Socialfond, Equal-programmet, Eures, foranstaltningerne til bekæmpelse og forebyggelse af social udstødelse og Leonardo-programmet.
Ikke alle vores forslag er dog kommet med, deriblandt nogle, som vi lægger stor vægt på, og som jeg gerne vil henlede medlemmernes opmærksomhed på. Det gælder således øgede bevillinger til programmet Europass, der er vigtigt for at fremme kvalifikationers gennemsigtighed og af afgørende betydning for Lissabon-målenes gennemførelse, og som indgår i en pakke med Leonardo-programmet, hvilket der ikke er taget højde for.
Jeg vil også gerne henlede opmærksomheden på den situation, som Bilbao-agenturet befinder sig i, fordi det uden budgettilpasning siden 2004 for hverken inflationsudvikling eller stigende behov som følge af udvidelsen snart ikke vil kunne fortsætte sin virksomhed.
Til slut vil jeg gerne takke Giovanni Pittella for hans indsats for det europæiske mobilitetsår for arbejdstagere, som han, da det ikke kunne behandles som et pilotprojekt, har medtaget som en særlig årlig begivenhed, fordi det jo både er relevant og objektivt set falder fint i tråd med målene om at gøre den europæiske økonomi mere konkurrencedygtig. 
Boguslaw Liberadzki (PSE ),
    Hr. formand, Udvalget om Transport og Turisme har gennemgået budgettet i lyset af de nedskæringer, der allerede er foretaget under de nuværende finansielle overslag, som snart går ind i deres sidste år. Derfor vil vi gerne protestere over forslaget om at reducere udgifterne til de transeuropæiske net med 120 millioner euro. Vi mener, at de transeuropæiske net er et værktøj af afgørende betydning for gennemførelsen af visionen om et Europa kendetegnet af samhørighed og regional udvikling.
Desuden kan vi ikke være enige i Rådets ændringsforslag, der har til formål at beskære udgifterne til agenturer for transportsikkerhed. Vi er navnlig modstandere af nedskæringerne i udgifterne vedrørende forebyggelse af havforurening.
I lyset af disse to centrale spørgsmål vil vi gerne gøre det helt klart, at et effektivt transportsystem gavner EU's borgere og hele EU's økonomi, og jeg vil bede alle de politiske grupper og Parlamentets medlemmer om at give os deres støtte. Jeg vil også gerne rose hr. Pittella, som har ydet et så stort bidrag til dette budgetforslag. 
Constanze Angela Krehl (PSE ),
   Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, Regionaludviklingsudvalget fulgte Kommissionens forslag i sin holdning til budgettet og tilbageførte beløbene i det foreløbige budgetforslag, især med hensyn til betalingerne. Ordføreren tog hensyn til medlemsstaternes behov i og med, at betalingerne blev forhøjet med 40 %. Jeg opfordrer medlemsstaterne til at gøre to ting, nemlig for det første at anvende disse penge professionelt og korrekt og for det andet at tage hensyn hertil i forbindelse med forhandlingerne om de finansielle overslag for 2007-2013 samt fremover at stille et tilsvarende budget til rådighed for samhørighedspolitikken.
Jeg vil gerne bede Parlamentet om at støtte yderligere to forslag fra Regionaludviklingsudvalget, nemlig et projekt til etablering af et europæisk netværk af SMV'er og en opfordring til gennemførelse af en undersøgelse, som vedrører de nye medlemsstaters behov, især med hensyn til rekonstruktionen af betonelementbebyggelser. Dette problem har vi ofte forhandlet om her i Parlamentet uden at vide nøjagtig, hvilke udfordringer disse medlemsstater egentlig står over for. 
Katerina Batzeli (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil også gerne takke ordføreren, hr. Pittella, der både har udstukket den politiske vision med dette budget og den tekniske vision, som er direkte og funktionel.
Europa-Parlamentets troværdighed vil også blive vurderet ud fra dette budget. Hidtil har Kommissionen fortalt os, at landbrugsudgifterne vil blive forbedret eller blive fastlagt på grundlag af en ændringsskrivelse. Jeg mener ikke, at det er tegn på troværdighed, at vi diskuterer dette spørgsmål om landbrugsudgifter, et stort udgiftsområde, under påvirkning af en ændringsskrivelse. Men Europa-Parlamentet vil heller ikke være troværdigt, hvis det stemmer for ændringsforslaget fra Budgetudvalget, som betyder, at støtten fra Fællesskabet anbringes under reserven, hvorved vi mener fastfrosset, på et tidspunkt, hvor reformen af den fælles markedsordning for tobak er færdig og er blevet stemt om af alle medlemsstaternes regeringer.
Jeg vil gerne spørge Kommissionen, hvorfor den ikke også har medtaget tobak i det nye budgetforslag sammen med alle de produkter, som den har medtaget i afsnittene i udgiftsområde 1.
Hvad angår ligestilling mellem kønnene, bør vi støtte det ændringsforslag, der allerede er vedtaget i Budgetudvalget om en styrkelse af Daphne-programmet og programmer for støtte og finansiering af kvindeorganisationer, navnlig den europæiske kvindelobby.
Elspeth Attwooll (ALDE ),
   Hr. formand, jeg taler på vegne af hr. Mulder, som har udarbejdet Fiskeriudvalgets udtalelse.
Vores udvalg har mere tillid til de tal, som Kommissionen har fremsat i FBF, end til Rådets skøn. Vi foreslår derfor at genindsætte Kommissionens tal. Kommissionens tal er forsigtige skøn, og vi har en række områder, som vi ønsker at prioritere. Det drejer sig bl.a. om støtte til de nyere medlemsstater med at tilpasse deres fiskerisektor, investeringer i miljøvenlige fangstmetoder, passende finansiering af udvikling af de regionale rådgivende råd, økonomisk bistand til personer, hvis levebrød påvirkes af reduktionerne i fiskeriindsatsen, mere konsekvent tildeling af bevillinger til forskning, større hensyntagen til dækning af behov i fjerntliggende regioner og bedre gennemførelse af kontrolinstrumenter, så vi kan sikre overholdelse af både indholdsmæssige og finansielle bestemmelser. Vi opfordrer alle de relevante institutioner til at støtte denne fremgangsmåde. 

Gérard Deprez (ALDE ),
   Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, de ændringsforslag til budgetforslaget for 2006, Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har vedtaget, drejer sig grundlæggende om tre målsætninger, nemlig bekæmpelse af terrorisme, kontrol ved Unionens ydre grænser og beskyttelse af personoplysninger om borgerne.
I alt væsentligt - og lad mig benytte lejligheden til at takke ordføreren og mine kolleger i Budgetudvalget - har udvalget indarbejdet disse ændringsforslag, og jeg håber, de bliver vedtaget i morgen af plenarforsamlingen. 
Når det gælder bekæmpelse af terrorisme, foreslår vi nærmere bestemt en mærkbar styrkelse af Eurojust, hvad angår aktionsmidlerne, samtidig med at vi øger bevillingerne til det pilotprojekt, Europa-Parlamentet har ønsket, med næsten 30 %. Projektet tager sigte på at styrke koordineringen af midlerne til forebyggelse og imødegåelse af terrortruslen.
Vi støtter i øvrigt Kommissionens ønske om midler til etablering af en virkelig krisestyringskapacitet, og vi foreslår, at bevillingerne til støtte for ofre for terrorhandlinger udvides til også at omfatte retshjælp.
Hvad angår kontrol ved de ydre grænser, foreslår vi en markant styrkelse af de midler, der afsættes til det nye agentur Frontex, og vi genopfører de betalingsbevillinger, der oprindeligt var afsat i henhold til det foreløbige budgetforslag til Schengen-informationssystemet og visuminformationssystemet. Disse betalingsbevillinger blev, meget uklogt i øvrigt, reduceret af Rådet.
Når det gælder databeskyttelse, tilbageholder vi en del af de bevillinger, Kommissionen har anmodet om til passagerers rettigheder, for at tvinge Kommissionen til at opfylde de forpligtelser, den har påtaget sig over for Europa-Parlamentet med hensyn til ændring af systemet vedrørende videregivelse af oplysninger om flypassagerer til de amerikanske myndigheder.
Endelig understreger vi i vores forslag til beslutning, at der er behov for at etablere en ordning til beskyttelse af personoplysninger under den tredje søjle. 
Alexander Stubb (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne indledningsvis takke min ven, hr. Pittella, for veludført arbejde. Jeg vil sige tre ting.
Det første er, at Udvalget om Konstitutionelle Anliggender stillede fem forslag: Vi ønskede flere penge til Jean Monnet-lærestolene, flere penge til kulturorganisationer, flere penge til organisationer, som støtter den europæiske tanke, flere penge til europæiske tænketanke og flere penge til drøftelser om EU's fremtid. Hvad er der så sket? Vi har ikke fået noget! Alle fem forslag blev afvist. Jeg er sikker på, at det glæder hr. Heaton-Harris meget, men jeg er ked af at måtte fortælle ham, at jeg er meget tilfreds med hans forslag, for han har afsat masser af penge til Prince-programmet. Vi bad om 9 millioner euro og har fået forpligtelser for over 4 millioner euro. Det er en stor ting, og jeg glæder mig derfor over de ændringer, som Budgetkontroludvalget har foretaget.
Mit andet punkt er mere et spørgsmål. Hvad skal vi bruge pengene til? Vi ved alle, at franskmændene og hollænderne sagde nej til forfatningen ved folkeafstemningerne, og at vi skal til at drøfte Unionens fremtid. Det er i alles interesse. Forfatningen er ikke død; den lever videre, og vi skal sætte fornyet skub i debatten om den. Det har vi brug for penge til.
Mit tredje og sidste punkt er også et spørgsmål: Kan vi købe en debat med penge? Svaret er selvfølgelig nej. Men personligt og som medlem af Udvalget om Konstitutionelle Anliggender mener jeg, at det er meget vigtigt at få gang i en debat, og det forhold, at Kommissionen har lavet en plan B - undskyld, en plan D - og modtager over 4 millioner euro i forpligtelser fra Budgetudvalget er en god ting, og det er også godt for Unionens fremtid. 
Katerina Batzeli (PSE ),
   Hr. formand, hvad angår Fællesskabets politik for ligestilling mellem kønnene, vil jeg gerne først takke hr. Pittella, som accepterede ændringsforslagene vedrørende indarbejdelse af ligestillingsaspektet i alle områder af Fællesskabets politik. Jeg vil også gerne have støtte til det ændringsforslag, der allerede er indsat i budgettet, om en styrkelse af finansieringen til Daphne II-programmet, et program, der har til formål at afhjælpe problemerne med vold mod kvinder og børn.
Desuden mener jeg, at det er vigtigt med støtte til ændringsforslagene fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder om øget finansiering af kvindeorganisationer, navnlig den europæiske kvindelobby. Det skyldes, at disse organisationers indsats er vigtig for fremme af ligestillingen mellem kønnene i det sociale, økonomiske og politiske liv samt for gennemførelsen af målene i Lissabon-strategien om en bedre og stærkere deltagelse fra kvindernes side på arbejdsmarkedet. 
Laima Liucija Andrikienė,
   . - Først vil jeg gerne lykønske ordføreren Giovanni Pittella for hans fremragende betænkning og takke ham for hans konstruktive samarbejde ved førstebehandlingen af budgettet i Europa-Parlamentet. Jeg er glad for, at vi i Budgetudvalget fik truffet beslutninger vedrørende de vigtigste prioriteringer: EU's konkurrenceevne og en forbedret finansiering af Unionen, støtte til små og mellemstore virksomheder, andre foranstaltninger til gennemførelse af Lissabon-strategien, forbedringer af borgernes sikkerhed, konsolidering af den seneste udvidelse af EU og EU's styrkede rolle som partner på verdensplan. Disse prioriteringer burde stå i centrum for vores indsats i 2006. Hvis Rådet godkender Europa-Parlamentets forslag til et fleksibelt instrument, får vi tilstrækkelige midler til at finansiere genopbygningen i Irak og Afghanistan og den nødvendige bistand til at udføre genopbygningsarbejde efter tsunamien i adskillige lande i Asien. 2006 er et exceptionelt år set fra et budgetmæssigt synspunkt. Det er det sidste år i denne finansieringsperiode, og Rådet har ikke kunnet nå til enighed om de nye finansielle overslag. Da vi skal forberede os på den næste bølge af udvidelser af EU, finder jeg Rådets opførsel uansvarlig, idet man diskuterer udvidelsen uden nogen aftale om, hvordan den skal finansieres. Derfor tvinges Europa-Parlamentet til at overveje nogle meget forskellige alternativer, herunder de værst tænkelige situationer. Jeg stoler på, at Europa-Parlamentet i morgen vil støtte Budgetudvalgets vigtigste forslag, og vi vil være klar til det andet møde i Forligsudvalget med Rådet, der finder sted til november. 
Catherine Guy-Quint,
   Hr. formand, fru kommissær, tillad mig at anføre en indledende bemærkning. Vi burde efter min opfattelse ændre procedurerne for den såkaldte budgetforhandling. Det er helt absurd, at de enkelte udvalgs indlæg begrænses til et minuts varighed. Der er virkelig behov for at udarbejde en ny procedure!
Jeg må sige, at ordførerne og alle Budgetudvalgets medlemmer har indtaget en strategisk holdning, hvad angår dette budget. På den ene side har Unionen en række behov. Det gælder traditionelle politikker, landbrugspolitikken og strukturfondspolitikken. Behovene er mange, og de koster afgjort dyrt. Men vi må ikke glemme, at Unionen til stadighed får nye behov. Det gælder områder som beskæftigelse, bæredygtig udvikling, alle de behov, der følger af Lissabon-politikken, hvad angår forskning, netværk, information til borgerne, uddannelse, sikkerhed i ordets bredeste betydning, sikkerhed i forhold til terrorisme, sikkerhed ved grænserne og sikkerhed i eksempelvis den aktuelle situation med fugleinfluenza.
På den anden side har Unionen også forpligtelser, eksempelvis når det gælder bistand til de mindst begunstigede og til dem, som venter på at kunne tiltræde EU. Vi må heller ikke glemme bistanden til andre lande, og her vokser behovene til stadighed. Det gælder ofre for naturkatastrofer, hvad enten det drejer sig om tsunamien, tyfoner eller jordskælvet i Pakistan, og det gælder lande, som har oplevet konflikter - Balkanlandene, Afghanistan, Irak eller Gazastriben - og det gælder ofre for sukkerreformen.
EU's budget bliver stadig tungere på udgiftssiden, samtidig med at vi har et indtægtsproblem. Vi står over for en umulig og dermed absurd opgave. Sådan kan det ikke blive ved. Det er baggrunden for føromtalte budgetstrategi, som har bestået i at afholde betydelige udgifter, uden at de på nogen måde har været overdrevne. Vi har imidlertid ikke engang kunnet afholde alle disse udgifter. Vi støder derfor på store vanskeligheder.
Jeg må dog medgive, at der sker forbedringer, hvad angår vores forhold til Kommissionen. Vi har således efter min opfattelse igen i år gjort fremskridt med hensyn til arbejdsformen, netop med det formål at sikre bedre gennemførelse af budgettet. Det bør fortsætte!
Hvad angår pilotprojekterne, bør vi styrke indsatsen, også hvad angår den forberedende indsats. Vores indsats bør ikke kun være rettet mod de pilotprojekter, som ligger os mest på sinde, men mod samtlige pilotprojekter. Det gælder eksempelvis små og mellemstore virksomheder, støtte til de unge, især i forbindelse med Erasmus-programmet, bistand til de fattigste lande eller indsatsen for at fremme vaccinationer overalt i verden.
Sidst, men ikke mindst, bør vi fortsat styrke spredningen af information. Problemet er, at vi til trods for et ganske fornuftigt budget, som kræver 115 milliarder i betalingsbevillinger, hvilket svarer til 1,04 % af vores BNP, står over for et urokkeligt, stoisk Råd, som kun tænker på et, nemlig at der ikke skal røres ved de nationale budgetter!
Jeg anmoder Rådet om i højere grad at samarbejde med os. Vi er klar over, at der er interne vanskeligheder, men man må også gøre sig klart, at Europa ikke kan nå længere, uden at der virkelig tilføres nye ressourcer. Når det gælder vores budget, har vi kun udnyttet vores rettigheder inden for rammerne af de nuværende finansielle overslag, som åbner mulighed for, at vi kan opfordre til udstrakt fleksibilitet. Det er, hvad vi har gjort, for en sådan opfordring til fleksibilitet er en forudsætning for at kunne føre minimumspolitikker, sådan som EU kræver, hvis vi virkelig ønsker en fælles fremtid. Vi ønsker således, at De i Rådet forstår, at Europa-Parlamentet ikke fortsat kan gøre det umulige, nemlig gøre mere med mindre. 
Anne E. Jensen,
   - Hr. formand, fru kommissær, det forslag til budget for 2006, som nu foreligger efter afstemningen i Budgetudvalget, synes jeg har en god balance, og jeg håber, at vi under afstemningen i morgen kan holde fælles fodslag, ikke bare om de overordnede linjer, men også om detaljerne i det kompromis, der er blevet etableret mellem et bredt flertal her i Budgetudvalget.
Jeg vil også udtrykke en stor tak til Giovanni Pittella for hans store indsats for at etablere et forlig, for hans lydhørhed og for hans store tålmodighed. Giovanni Pittella har sat ungdoms- og uddannelsesprogrammerne som sin store prioritet, og det, synes jeg, er et smukt træk. Med meget små midler opnår vi meget store resultater ved netop at satse der.
Der skal også lyde en tak til Valdis Dombrovskis for hans arbejde med de andre institutioner.
De punkter i forliget, vi i ALDE-Gruppen særligt vil fremhæve, er øgede bevillinger til Lissabon-processen, især til forskning og til programmet for udvikling af kreditgivning til de små virksomheder i de nye medlemslande. Vi vil også meget gerne fremhæve, at vi har satset på mere realistiske bevillinger til udenrigsområdet, hvor finansministrene åbenbart mener, at det er de fattige lande, der skal lide afsavn, for at vi kan finansiere genopbygningen efter tsunamien, og at det er de fattige lande, der skal finansiere erstatningerne for sukkerreformen til de lande, der mister deres kvoter. Det er jo helt uantageligt, og derfor er det rigtigt at gøre, som vi vil gøre, nemlig bruge fleksibilitetsinstrumentet.
Når det gælder strukturfondene, skal der jo være tilstrækkeligt med betalingsbevillinger, og vi kan se over de senere år, at det går bedre med at gennemføre projekterne. I to år har betalingsbevillingerne på budgettet faktisk været for små, og det er det, vi retter op på.
Under budgetposten "Pilotprojekter og forberedende aktioner", som er en lille post, er der jo gerne flere ønsker, end der er midler til, og jeg er glad for, at det er lykkedes at få afsat midler til et pilotprojekt om sikre rastepladser langs de europæiske motorveje, så vi kan gøre en aktiv indsats mod overfald på langturschauffører og sikre større tryghed. En lille ting, men meget vigtig.
På Parlamentets budget vil vi bakke op om det forlig, der indebærer, at vi afsætter reserver til informationspolitikken, herunder et web-tv, at vi afsætter reserver til at fortsætte købet af bygninger, så vi sparer husleje i fremtiden. Vi har været tøvende over for at gå under de 20 %, men vi bakker op om forliget. Det er vigtigt, at vi ikke afsætter større reserver på budgettet end nødvendigt.
Det samlede budget, vi har nu, er større end Rådets bud, men ikke større end vi kan forsvare. Det er tydeligt, at denne budgetforhandling er præget af den manglende aftale om de finansielle overslag 2007-2013. Fra min gruppe skal der således lyde en klar opbakning til det udspil, der ligger her. Det er realistiske og nødvendige bevillinger. 
Helga Trüpel,
   Hr. formand, fru Grybauskaitė, hr. Lewis, De står over for et meget selvbevidst Europa-Parlament i dag, som gør det tydeligt, at de europæiske opgaver er vokset, og at vi derfor har brug for flere midler for at kunne klare disse udfordringer. Kommissionens budgetforslag er forsigtigt sat med 1,02 %. De nedskæringer, som Rådet foreslog, er virkelig uacceptable i vores øjne. Vi skal finde modet til at finansiere bestemte opgaver, hvis vi skal kunne håndtere fremtidens udfordringer.
Jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Pittella, hjerteligt. Vi har nærmet os hinanden på nogle væsentlige punkter. Til trods herfor vil jeg godt på min gruppes vegne komme ind på nogle punkter, hvor der efter vores opfattelse skal ske ændringer. Vi mener ikke, at vi kan opretholde landbrugsstøtten i dens nuværende form. Hvis f.eks. grøntsager, som er importeret fra Europa, er billigere i Senegal end de grøntsager, der produceres lokalt, er det en uholdbar situation. Vi i EU producerer dermed flugtårsager, og det er en politik, som vi ikke kan fortsætte med.
Vi skal ligeledes reducere statstilskuddene til tobaksindustrien. Her kan vi frigøre midler med henblik på at investere dem på andre områder, først og fremmest i forskningspolitikken og på uddannelses-, kultur- og ungdomsområdet. Jeg støtter hr. Pittellas initiativ om, at vi skal bruge flere penge her, således at de studerende får flere muligheder for at studere rundt om i Europa. Netop med et tydeligt kulturudbud får vi fat i mennesker på stedet. I den forbindelse bør vi i det mindste nå frem til tallene fra 2004.
Desuden skal vi bruge flere penge til vedvarende energiformer, hvis vi virkelig ønsker en strategi, hvor vi bevæger os væk fra olieafhængigheden. Dette skal ske for bedre at kunne imødegå fremtidens klimamæssige udfordringer. Vi skal gøre det af økologiske, men også af økonomiske årsager. En sådan strategi skal indgå i Lissabon-strategien, fordi vi netop har muligheder på det globale marked med miljøbeskyttelsesteknologier. Som europæere skal vi have en særlig interesse heri og besidde den nødvendige ærgerrighed for at opnå fremskridt.
Om udenrigspolitikken vil jeg godt sige, at Rådet til stadighed forkyndte i sine skøntaler, at vi skal gøre mere: i Irak, i Afghanistan og for tsunami-ofrene. I den aktuelle politik reducerer Rådet udgifterne. Det er uansvarligt, fordi EU's troværdighed hermed undergraves. De mål, som man fastsatte i 2000, f.eks. øget fattigdomsbekæmpelse, kan ikke gennemføres med den nuværende budgettildeling. Ligesom nogle af de forrige talere vil jeg gerne endnu en gang sige eftertrykkeligt til Rådet: Vi skal udnytte fleksibiliteten - disse 493 millioner - fuldt ud, således at vi står godt globalt til næste år, hvilket også gælder med henblik på reelt at kunne indfri de løfter, som vi gav i de forskellige dele af verden. Derfor anmoder vi indtrængende Rådet om ikke at være rigid her, men at være åben og sammen med Kommissionen virkelig nå frem til et godt EU-budget, der forpligter for fremtiden.
Esko Seppänen,
   Hr. formand, man kunne hævde, at EU's budgetøkonomi trives i en rig verden. I årevis har Europa-Parlamentets eget budget bestået af 10 % luft. I denne situation har Europa-Parlamentets Præsidium haft kolossale problemer med at bruge den andel på 20 % af Unionens administrative udgifter, som de øvrige institutioner giver Parlamentet uden at sætte spørgsmålstegn ved, hvad pengene bruges til. Det er imidlertid ikke alle de anvendelser, som Præsidiet hurtigt finder på, der er acceptable.
Ved udarbejdelsen af budgettet har man fulgt en meget stringent politik for udgiftsområde IV, hvis udgiftsloft Parlamentet ønsker at hæve gennem maksimal udnyttelse af fleksibilitetsinstrumentet. Kommissionens tal for budgettets gennemførelse for 2005 viser, at der er, og længe har været, store mængder luft i dette udgiftsområde; enten det, eller også gennemfører Kommissionen ikke Parlamentets ønsker vedrørende budgettet.
Det mest underlige aspekt ved budgettet drejer sig om budgetteringen af udbetalingerne under strukturfondene. I sit eget budgetforslag har Rådet skåret 8 milliarder euro af de betalingsønsker, som medlemsstaterne havde fremsat. De samme ministre, som på deres landes vegne sendte Kommissionen deres respektive landes skøn over, hvor mange penge der var brug for til udbetalinger til strukturforanstaltninger, har i Rådet beskåret de selv samme krav, som de selv havde fremsat, med en femtedel. Parlamentet har bevæget sig lidt i retning af at imødekomme medlemsstaternes ønsker ved at tage hensyn til 40 % af underskuddet til finansiering af strukturforanstaltninger i budgettet, hvilket medlemsstaterne havde bedt Kommissionen om.
På min gruppes vegne vil jeg gerne sige, at næste års budget ikke opfylder vores målsætninger vedrørende udviklingen af Unionens sociale dimension. 
Dariusz Maciej Grabowski,
    Hr. formand, jeg vil gerne rose hr. Pittella og Budgetudvalget for det arbejde, de har udført.
EU står over for følgende udfordringer. For det første er den økonomiske vækst ved at blive langsommere. For det andet bliver EU's virksomheder mindre konkurrencedygtige. For det tredje er arbejdsløsheden høj, og kløften mellem rig og fattig bliver stadig bredere. For det fjerde mangler der politisk vilje og initiativ til at stimulere økonomierne i de nye medlemsstater, hvilket betyder, at de post-kommunistiske lande fortsat er tilbagestående og afhængige rent økonomisk. For det femte har EU's ledere gennemtrumfet beslutningen om Tyrkiets tiltrædelse af EU trods modstand mod denne beslutning fra flertallet af borgere og på trods af, at der mangler en tilsvarende politisk vilje, vision og strategi over for Ukraines tiltrædelse.
I 2006-budgettet gør man ikke noget forsøg på at løse nogen af ovennævnte problemer, faktisk snarere tværtimod. Det er en videreførelse af den strategi, man har anvendt i de foregående år, som betyder, at vi får en yderligere økonomisk nedbremsning og endnu mere rodfæstede sociale og økonomiske problemer. Udgiftsstrukturen er stort set den samme som i de foregående år, hvilket uundgåeligt betyder, at man vil bruge store summer på udgiftsområder, der har begrænset økonomisk betydning. Samtidig vil der ikke være tilstrækkelige midler til at finansiere forskning og udvikling, større infrastrukturprojekter eller støtte til tilbagestående regioner og lande.
Omfanget og strukturen i 2006-budgettet vil gøre det umuligt at klare udfordringerne med at udvide EU til at omfatte 10 nye medlemsstater. I budgetforslaget tages der heller ikke tilstrækkeligt hensyn til Bulgariens og Rumæniens fremtidige tiltrædelse. Endnu værre er det, at 2006-budgettet indeholder en lang liste over overflødige udgifter til en lang række konsulent- og pr-tjenester samt øgede udgifter til administration og bureaukrati.
Sammenfattende mener vi, at 2006-budgettet er fejlbehæftet, og strider mod idealerne om et forenet Europa. Disse omfatter en hurtig økonomisk vækst, ro på det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område og solidaritet med tilbagestående regioner og lande. 
Wojciech Roszkowski,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke begge ordførere for det store arbejde, de har lagt i at udarbejde budgetbetænkningerne, og lykønske dem med, at de har behandlet det kolossale antal ændringsforslag, der er blevet fremsat. Endnu en gang står Parlamentet over for den vanskelige opgave at skulle vedtage et budgetforslag, som ikke opfylder vores forventninger, men som vi samtidig kan blive enige om med Rådet. Kommissionen hævede kun forpligtelserne og betalingerne med henholdsvis 4 % og 5,9 % i forslaget til 2006-budgettet i forventning om, at Rådet ellers ville gøre indsigelser. Alligevel foretog Rådet betydelige nedskæringer og reducerede i sidste ende budgetforslaget fra 1,02 % til 1,01 % af BNP.
Rådets konstante nedskæringer af EU's udgifter udgør en trussel mod principperne om samhørighed og solidaritet, som konceptet bag den europæiske integration er baseret på. Jeg behøver næppe tilføje, at dette er en kilde til megen bekymring hos de nye medlemsstater, herunder Polen. Sådanne nedskæringer stiller spørgsmålstegn ved gennemførelsen, hvor minimal den end måtte være, af principperne i Lissabon-strategien, som de nye medlemsstater også har stor interesse i.
Den polske delegation i Gruppen Union for Nationernes Europa fejrer en sejr ved det nylige parlaments- og præsidentvalg i Polen. Vi har læst presserapporter fra mange EU-medlemsstater, hvoraf det fejlagtigt fremgår, at Lov- og Retfærdighedspartiet og den nyvalgte præsident Lech Kaczyñski er modstandere af EU. Nogle går endda så vidt, at de beskriver imaginære trusler, som Polen og EU vil komme til at stå over for som følge af disse valg. Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til på det kraftigste at erklære, at alle disse trusler er ren fiktion. Vi er tilhængere af EU, selv om vi kritiserer EU's mangel på samhørighed og solidaritet.
Jeg vil gerne spørge, om den europæiske integration trues mere af et af de mange partier i Europa, der fremfører kritik af EU's mere tvivlsomme praksis på nogle områder, eller af dem, der går ind for budgetnedskæringer. Den holdning, som Parlamentets Budgetudvalg og, håber vi, Parlamentet som helhed, indtager, er tilsyneladende udtryk for beskedenhed. Vi er imidlertid helt sikre på, at den kan garantere i det mindste et minimalt udgiftsniveau, som vi kunne acceptere, hvis det betød, at vi kunne undgå et endnu mindre budget. 
Sergej Kozlík (NI ).
   - Der er et gammelt ordsprog, der siger: "Det er svært at sige, hvem man skal attrå, og hvem man skal glemme". Dette er sandt i dobbelt forstand i forbindelse med den lavine af ændringsforslag om forhøjelser af budgettet. Jeg vil gerne udtrykke min beundring for den behændige måde, hvorpå det er lykkedes ordførerne hr. Pittella og hr. Dombrovskis fra Parlamentets Budgetudvalg at håndtere en veritabel "pandemi" af forslag til EU's 2006-budget. Selv om Budgetudvalget har gjort alt for at behandle alle forslagene grundigt, overstiger de resulterende budgetudgifter Det Europæiske Råds forslag med 4 milliarder euro, hvilket svarer til en forhøjelse på næsten 4 %.
Efter min mening er denne omrokering og forhøjelse af budgetressourcerne ikke selvbetjening. Forhøjelsen er især bestemt for områder som strukturfondene, videnskab, forskning og uddannelse. Det er disse områder, der virkelig kan blive EU's kraftværk, og en øget tilgang af finansiering kan, hvis den anvendes korrekt, have en slags "Viagra-effekt" på den haltende europæiske økonomi.
Men at samle støtte til denne forhøjelse kræver en betydelig indsats, og at vi står sammen i Parlamentets forhandlinger med Rådet og Kommissionen. Jeg vil navnlig understrege behovet for, at MEP'erne udøver deres politiske indflydelse i deres hjemlande for at få deres nationale regeringer til at indtage en positiv holdning til budgettet, så Parlamentet kan vedtage det i morgen. 
Salvador Garriga Polledo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg takker for kommissærens tilstedeværelse og beklager dybt rådsformandens fravær. Han har været sammen med os under hele budgetproceduren, og netop nu ved førstebehandlingen, og nu hvor vi skal afholde en trilog, har han besluttet ikke at være til stede.
Jeg vil ligeledes takke for de to ordføreres tilstedeværelse og indsats. Jeg håber, at det i dag vil lykkes os at opnå konsensus om nogle af ændringsforslagene og om nogle af de særskilte afstemninger.
Det er vigtigt, at førstebehandlingen bliver homogen, for det er nødvendigt, at vi er enige ved forligsmødet den 24., og at vi er sikre på opbakning fra de politiske grupper og medlemmerne af Europa-Parlamentet.
I år er vores forhandlingsposition meget hård på grund af to ekstraordinære omstændigheder. For det første er vi i forbindelse med udgiftsområde 4 om aktioner uden for Fællesskabet presset til det yderste. Tre så vigtige prioriteringer som Irak, Afghanistan og tsunamien fandtes ikke i 1999, hvor de nuværende finansielle overslag startede. Udgiftsområde 4 har været dårligt finansieret siden starten, og vi har aldrig kunnet lave en normal budgetlægning. Det har vi desværre heller ikke kunnet i år.
For det andet ser der ikke ud til at være tegn på opblødning i medlemsstaternes holdninger til de nye finansielle overslag. Vi risikerer at nå frem til 2006 uden et levedygtigt finansieringsforslag. Europa-Parlamentet er nødt til at træffe foranstaltninger, for anvendelsen af traktatens artikel 272 er for første gang - jeg gentager, for første gang - en reel mulighed.
Derfor stiller vi et budgetforslag, der ikke overskrider loftet for de finansielle overslag, men som nærmer sig meget. Vi anmoder om en forøgelse af betalingsbevillingerne og en meget mere udbredt anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet, end Rådet ønsker.
Min gruppe støtter hr. Pittella og hr. Dombrovskis, der har fremlagt et meget modigt og innovativt budgetforslag for Europa-Parlamentet, og jeg beder Dem om at stå fast på Deres holdninger ved andenbehandlingen og ved forligsproceduren. 
Louis Grech (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke hr. Pittella og hr. Dombrowskis for deres store arbejde.
Som ordfører for andre institutioner har hr. Dombrovskis indarbejdet de fleste af vores gruppes prioriteringer i sit endelige beslutningsforslag. En af prioriteringerne var at fastholde Parlamentets budget på 20 %-niveauet for udgiftsområde 5. Hvis denne benchmark anvendes effektivt, vil det give os den stabilitet og konsekvens, som er nødvendigt for alle budgetter. Desuden har vi øget reserven for ejendomsinvesteringer, og vi forbeholder os ret til at bruge nedskæringen på 20 millioner euro i henlæggelserne til uforudsete udgifter til en kapitalindsprøjtning til eventuelle køb af nye parlamentsbygninger. Politikken vedrørende køb af fast ejendom var meget vellykket og finansielt også meget fornuftig.
Politikken vedrørende kommunikation og information var derimod skuffende, da det ikke lykkedes os at overbevise de europæiske borgere om, at Europa-Parlamentet repræsenterer deres forventninger og interesser. På dette års budget har vi afsat tilstrækkelige midler til at gennemføre en forhåbentlig effektiv og borgervenlig informationsstrategi.
Der skal naturligvis gøres mere for at strømline et aktivitetsbaseret budget og effektivisere vores aktiviteter. Hvis vi skulle foretage en kritisk og objektiv evaluering af indvirkningen af "rejse-vildtet"-øvelsen, må man erkende, at et par af disse målsætninger rent faktisk er blevet nået. Men realistisk set er der ingen grund til, at administrationen til næste år ikke skulle nå de fleste af de vedtagne målsætninger. Der er ikke plads til bare at læne sig tilbage og slappe af. Flaskehalse bør fjernes, og vi skal skærpe fokus på de centrale aktiviteter og sikre mere effektiv udnyttelse af vores ressourcer samt reducere spild og dobbeltarbejde. Korrekt planlægning af personalesituationen, herunder omplaceringer, harmonisering af ansættelser og bedre uddannelsesfaciliteter bør også betragtes som prioriteringer i 2006. Vi skal have iværksat en prioriteret plan for opfyldelse af fremtidige behov og samtidig huske på, at vi fra og med 2009 får et budget på over 100 millioner euro på grund af medlemmernes statut.
Disse ændringer og reformer burde forbedre kvaliteten og arbejdet i vore institutioner. I den endelige analyse er man dog nødt til vurdere dette ud fra virkningen over for de nye borgere, så de får et produkt med merværdi, der opfylder deres forventninger og dermed styrker Europa-Parlamentets og de øvrige institutioners image og troværdighed. 
Silvana Koch-Mehrin (ALDE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, penge er et middel til at udtrykke, hvilken værdi noget har for os. Hvis man imidlertid kigger på EU-budgettet, viser der sig et forbløffende billede: Landbruget er ca. syv gange så vigtigt for os som forskning og uddannelse. Det er dobbelt forkert, for EU bør underbygge sine politiske ønsker i budgettet, og Europa bør investere i fremtiden i stedet for at yde statstilskud til forældede strukturer. Det gør en forskel, om man f.eks. investerer i nanoteknologi eller garanterer en landmænds indtægt - jeg ved, at CSU lever i en anden tidsalder.
Derfor er det godt, at Parlamentet øger midlerne til Lissabon-agendaen, og at statstilskuddene til tobaksindustrien blev reduceret. Vi skal arbejde videre i den retning.
Gérard Onesta (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, som mine kolleger vil jeg gerne indledningsvis komplimentere ordføreren, hr. Pittella, som har haft en vanskelig opgave i forhold til Kommissionen. For hr. Dombrovskis har det måske været endnu mere kompliceret, da han har været på en hård opgave internt i Europa-Parlamentet, hvor der altid er tale om en vanskelig styrkeprøve mellem Budgetudvalget og Præsidiet. Hr. Dombrovskis har efter min opfattelse fuldt ud løst denne opgave, om end det undertiden var vanskeligt.
Min kollega fru Trüpel satte i sit indlæg især fokus på det almindelige budget, og jeg vil derfor i mit indlæg fokusere på Europa-Parlamentets budget for at give en forhåndsmeddelelse. Efter min opfattelse er vi ved at vedtage en bestemmelse, som er ganske absurd.
For første gang i Europa-Parlamentets historie opgiver vi den teoretiske tærskel på 20 % af administrationsudgifterne. Det præcise tal er ikke altafgørende for mig, men jeg vil trods alt gerne pege på et par forhold. Først og fremmest kan jeg ikke acceptere, at det her i Europa-Parlamentet siges, at Præsidiet i alt hast ved årets slutning strikker en løsning sammen, så den kapital, vi ikke har kunnet bruge i årets løb, finder anvendelse. Nej, det er ikke korrekt! Der er tale om en langsigtet politik, og Parlamentet har systematisk ønsket en kapitaltilførsel for at kunne købe fast ejendom. Det har gjort det muligt at spare flere hundrede millioner euro - jeg gentager flere hundrede millioner - af skatteydernes penge, eftersom vi har købt bygningerne på det helt rigtige tidspunkt i stedet for at betale helt absurde renter.
Europa-Parlamentet anfører i sit beslutningsforslag, at vi giver afkald på 20 millioner euro. Samtidig anfører man imidlertid, at man er parat til at kræve dem på ny af Rådet, såfremt der er behov herfor til fast ejendom. Jeg forlader dette lokale om nøjagtigt fire minutter for at gå til forhandlinger om køb af nye bygninger til Europa-Parlamentet. Vi ved således allerede nu, at vi får brug for disse midler!
Jeg kan derfor forestille mig, hvordan Rådet vil smile, når det ser vores anmodning om ændringsbudget, hvor vi anmoder om det beløb, vi i dag lidt forhastet afgiver for at sende et signal udadtil. Det er positivt, at der sendes et signal udadtil. Men lad mig ærligt sige, at de 20 millioner vil gøre det muligt for os at sikre en kapitaltilførsel og dermed betragtelige besparelser. 20 millioner euro fordelt mellem de europæiske borgere, ja, jeg har udført regnestykket og er kommet frem til, at det trods alt er fire centimer, vi kan returnere til hver enkelt borger. Borgeren vil utvivlsomt blive glad for at få de fire centimer tilbage. Ved en kapitaltilførsel på 20 millioner kunne vi imidlertid føre en anden politik. 20 millioner, det er enten alt for meget eller alt for lidt. I dette tilfælde er det først og fremmest et vidnesbyrd om en sjælden grad af mangel på sammenhæng. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i forbindelse med finansieringen af EU's militære indsatser danner Rådet og Kommissionen helt officielt ikke-kontrollerbare skyggebudgetter. Der findes bl.a. den såkaldte Athena-mekanisme. Ved denne fremgangsmåde betaler EU-medlemsstaterne for EU's militære indsatser i en ekstra fond, som eksplicit ikke er noget budgetafsnit. Ved at gøre dette holdes Parlamentet uden for, hvilket gør det næsten umuligt at gennemføre en kontrol.
I Udenrigsudvalget og i Underudvalget for Sikkerhed og Forsvar får jeg ikke noget svar på mit spørgsmål om, hvor mange penge der er til rådighed her. Derfor stiller jeg det samme spørgsmål endnu en gang direkte til Rådet og til Kommissionen. Denne fremgangsmåde anvendes i øjeblikket til EUFOR Althea i Bosnien. I fremtiden skal den især anvendes til såkaldte krisereaktionsoperationer, dvs. EU's krigsoperationer.
EU's problematiske militære og politimæssige missioner i Congo og Sudan finansieres tilsyneladende ved hjælp af udviklingsbudgettet. Det er i hvert fald det, der forlyder fra Kommissionens repræsentanter i AFET. På dette møde blev det også sagt, at den gældende Nice-traktat rummer et forbud imod et selvstændigt EU-militærbudget. Og det er kun godt. Stop Deres finansielle fiksfakserier i forbindelse med finansieringen af EU's militære indsatser!
Jeffrey Titford (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg finder det meget vanskeligt at forholde mig seriøst til en debat om omfangsrige dokumenter, som kun en virkelig euronørd ville kunne læse endsige forstå. Hvad er desuden formålet med en debat om et budget for 2006, som vi alle ved ikke får nogen sammenhæng med, hvordan pengene reelt vil blive brugt?
Revisionsretten har meget forståeligt nægtet af godkende EU's regnskaber i de sidste 10 år og sagde i sin seneste beretning, at omkring 95 % af EU's budget var åbent for svindel. Alligevel trækker Parlamentet bare på skuldrene, sukker og ser den anden vej. Det er en skammelig dom over denne institution og viser, hvor pinligt ubrugelig den i virkeligheden er.
Før vi begynder at drøfte, hvordan vi skal bruge næste års penge, mener jeg, at vi skal have orden i det rod, vi har arvet fra de foregående år. Indtil der er kommet orden i den utiltalende situation, som EU's finanser befinder sig i, er det irrelevant for Parlamentet at drøfte yderligere udgifter. Jeg opfordrer alle til med god samvittighed at forkaste 2006-budgettet. 
Seán Ó Neachtain (UEN ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne benytte lejligheden til at kommentere to specifikke aspekter af budgetpolitikken, nemlig den fælles landbrugspolitik og fredsinitiativet. Efter hvad jeg har hørt i Parlamentet her til formiddag, vil jeg gerne komme med et par helt grundlæggende oplysninger: Vi kan ikke på nogen måde løbe fra vores ord med hensyn til den fælles landbrugspolitik i relation til budgettet eller til WTO-forhandlingerne. Vi har afskrevet den fælles landbrugspolitik. Vi gav vores ord i Berlin i 2002, og det skal vi holde. Vores ord bør være vores lov. Hvis vi på nogen måde ændrer på det, mister vi enhver troværdighed. Det må vi ikke i en tid, hvor vi skal udvikle Europas landdistrikter, hvilket er lige så vigtigt som at udvikle alle andre aspekter af europæisk politik.
Som min kollega, den irske landbrugsminister fru Coughlan, og andre har sagt, vil også jeg understrege, at vi skal holde de løfter, vi har afgivet. Vores løfte vedrørende den fælles landbrugspolitik må vi ikke på nogen måde løbe fra før 2013, som vi sagde i Berlin.
{0[gt]I should also like to comment on the Peace II initiative.[lt]}0{[gt]Også "Peace II"-initiativet har jeg en bemærkning til.[lt]0} {0[gt][lt]}0{[gt]Som medlemmerne vil vide, støtter Peace II-programmet en række politiske initiativer i Nordirland og Irlands grænseregion.[lt]0}
 Dette fredsprogram har været yderst vigtigt for mit lands udvikling. Jeg synes, det skal fortsætte - ligesom alt det andet gode arbejde, som Parlamentet og bestemt også EU har gjort for fredsprogrammet - i næste runde af strukturfondene i perioden 2007-2013.
Tak til ordførerne for deres gode arbejde. Jeg håber, at vores ordholdenhed vil styrke Unionen og de programmer, den har iværksat. 
Jean-Claude Martinez (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det er det sidste budget under disse finansielle overslag, stadigvæk med kun 111 milliarder euro, hvilket er et latterligt lille beløb, som slet ikke modsvarer de mange opgaver, sådan som alle talere også har påpeget - jeg kan nævne Catherine Guy-Quint, Helga Trüpel m.fl. - hvilket selvsagt betyder spildte kræfter for koordinatorerne, eksempelvis Salvador Garriga Polledo, for hr. Lewandowski og
rdfører, Giovanni Pittella, der ledte forhandlingen med stor dygtighed og italiensk skarpsindighed. 
 Følgelig er det de samme problemer, der melder sig år efter år. Landbrugsbudgettet er utilstrækkeligt, og der er stadigvæk et misforhold mellem Lissabon-ambitionerne - videnøkonomien - og de mistrøstigt beskedne midler. Det ligner Khrusjtjovs model i tresserne. Det betyder også, at hr. Pittella bruger de første sider i sin betænkning til at understrege, hvor urimeligt det er med et budget på 700 millioner euro til transportområdet og 650 millioner euro til undervisning. Det er ikke desto mindre stadigvæk mere end to milliarder under de finansielle overslag!
Begrundelsen herfor er bestemt politisk, men den er først og fremmest ideologisk. Det drejer sig om kravet om balance på kort sigt, det drejer sig om stupide aritmetiske forskrifter, som bevirker, at vi ikke har midler, som står mål med ambitionerne. Der bør sikres en balance, som ikke kun følger Maastricht-modellen, men som også er en langsigtet balance i den økonomiske cyklus, og endog en social balance. Det er baggrunden for befolkningens skuffelse. Det er bl.a. også baggrunden for, at man blandt de 900 ændringsforslag finder mit ændringsforslag 146, som næsten alle politiske grupper har tilsluttet sig, og ved hvilket der foreslås afholdt en europæisk fest for borgmestrene. Det drejer sig om at rodfæste Europa i det lokale demokrati og om at sikre Europa et fundament, en smule borgernærhed og solidaritet, og det drejer sig om at sikre et Europa med fodfæste i landsbyerne og rødder i dagligdagens demokrati. 
Markus Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, når vi taler om EU-budgettet for 2006, er det spændende i og med, at det er det sidste budget i de løbende finansielle overslag. Vi er dermed, hr. rådsformand, ved at lægge grundstenen til - såfremt der ikke er nogen finansielle overslag - hvordan basisdataene i 2007-budgettet skal se ud. Jeg vil godt henlede opmærksomheden herpå, således at vi ikke taber det helt af syne.
Her i Parlamentet skal vi også starte en vis nytænkningsproces. Jeg mener ikke, at vi kan blive ved med at yde støtte over en bred kam, men at vi skal koncentrere os om det, der virkelig skal gennemføres på europæisk plan, og hvor mange penge, der skal stilles til rådighed hertil. Kære fru Koch-Mehrin, med hensyn til det regnestykke, som De udarbejdede, nemlig så og så meget til forskning og så og så meget til landbruget, vil jeg godt sige: Hvis De kigger på alle offentlige budgetter, vil De kunne se, hvor forsvindende små udgifterne til landbruget er i forhold til forskningsudgifterne. I den tyske finanslov er der afsat langt flere midler til forskning end til landbruget. Når alt kommer til alt udligner det hele sig. Vi er nu engang ansvarlige, og det skal også fremgå af budgettet. Medlemsstaterne er mere ansvarlige for forskning, og derfor vises dette her. Dette regnestykke går ikke op på den måde.
Jeg vil imidlertid også sige med al tydelighed: Hvis vi forlanger af medlemsstaterne, at de skal overholde stabilitetskriterierne, dvs. spare, så nytter det ikke noget, at vi har spenderbukserne på her. Ikke alle problemer i Europa skal løses ved hjælp af en budgetlinje i EU's budget. Parlamentet skal vænne sig til også fremover at stille finansieringsforslag, som det selvfølgelig er tilfældet i de nationale parlamenter. Hvis det er læren af 2006-budgettet, har vi opnået meget.
Neena Gill (PSE ).
   - Hr. formand, også jeg vil lykønske ordføreren, hr. Pittella, med hans fortræffelige betænkning. Det er en radikal betænkning, men den bør roses på grund af den meget relevante vægt, der er lagt på at nå Lissabon-målene og behovet for at forbedre strukturfondene og de eksterne foranstaltninger.
Kun fire bemærkninger har jeg. For det første vedrørende information og kommunikation: Det er helt klart, at vi har brug for bedre fokus og retning. Derfor glæder jeg mig over kommissær Wallströms initiativ til at puste nyt liv i kommunikationsværktøjerne gennem gennemførelsen af plan D, men vil understrege, at den kun kan blive en succes, hvis de nødvendige ressourcer stilles til rådighed. Det opfordrer jeg hermed Rådet til at gøre.
For det andet er den største udfordring for dette års budget og den fremtidige finansiering udgiftsområde 4: Foranstaltninger udadtil. På grund af det store antal nye regioner, hvor EU har været nødt til at gribe ind på det seneste, sammen med de hyppige og ekstremt ødelæggende naturkatastrofer, som især rammer fattige lande og ikke mindst det nylige jordskælv i Pakistan og Indien, som betyder, at vi er nødt til at afsætte flere midler næste år, mener jeg, at det er tvingende nødvendigt, at Rådet og Kommissionen gør en fornyet indsats for at overveje, hvordan disse nye områder skal finansieres, og samtidig hvordan vi skal opfylde vore forpligtelser med hensyn til at opfylde millennium-udviklingsmålene. Situationen med hensyn til dette udgiftsområde forværres yderligere af den manglende villighed til at være mere fleksibel i forbindelse med sukkerreformen, hvor det er yderst vigtigt, at vi hjælper de fattige landmænd, men samtidig vil det lægge større pres på udgiftsområde 4.
Og nu vi er ved landbruget, kommer jeg til mit tredje punkt. Jeg er utroligt glad for, at mit ændringsforslag om at reducere tobaksstøtten blev vedtaget i Budgetudvalget. Det er et stort skridt mod langt om længe at få sat en stopper for et hykleri i EU, hvor vi på den ene side finansierer sundhedsprogrammer, hvor vi advarer mod tobakkens negative følgevirkninger, og på den anden yder støtte til tobaksproduktion. Det underminerer fuldstændig EU's troværdighed og for at gøre det hele værre, afbrændes og ødelægges store mængder tobak, fordi den ikke er god nok til at blive brugt. Jeg opfordrer derfor kollegerne til at støtte netop dette ændringsforslag.
Endelig må jeg med hensyn til Parlamentets budget indrømme, at jeg er noget forvirret over vores strategi - eller mangel på samme - for det er virkelig en skam, at …
Nathalie Griesbeck (ALDE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, hr. Dombrovskis, hr. Pittella, Europa gennemgår i øjeblikket en betydelig institutionel krise, og samtidig oplever nogle af medlemslandene økonomiske problemer, som i visse tilfælde er af ganske alvorlig karakter, og som bekendt medfører dette mangel på politiske perspektiver.
Borgerne har i dag mere end nogensinde før behov for at genvinde troen på fremtiden, genvinde tilliden til Europa. De europæiske borgere har behov for, og også lyst til, at tro på store politiske projekter, og de kan ikke iværksættes uden tilstrækkelige og ambitiøse budgetmidler. Alle tilstedeværende, eller i hvert fald næsten alle, mener, at det budgetforslag, Rådet har fremlagt, ikke svarer til de kompetencer, borgerne ønsker at betro EU, og heller ikke til de nye opgaver, Unionen i dag ønsker at påtage sig.
Som fast ordfører for strukturfondene i Budgetudvalget vil jeg gerne understrege disse fondes betydning og understrege, at der er behov for at forstærke dem, ikke blot for at gøre vores indsats mere synlig for de europæiske borgere, men også for at styrke balancen mellem områderne i dette Europa med 450 millioner indbyggere.
Endelig vil jeg gerne sige, at jeg glæder mig over, at vi lægger så stor vægt på vores støtte til forskning og udvikling og støtten til de unge. Men jeg må protestere mod det helt utilstrækkelige beløb, der er afsat til udgiftsområdet "foranstaltninger udadtil". Det er der, vi finder nøglen til Europas troværdighed og til den europæiske drøms kraft! 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   - Europa-Parlamentets forslag forbedrer Rådets forslag, hvad angår betalingernes omfang, men det imødekommer ikke de økonomiske, sociale og miljømæssige behov og udfordringer, som et udvidet EU stiller.
Det skal erindres, at det er et forslag, der ikke engang når det mål, der var opstillet i de finansielle overslag for 2006, nemlig 1,08 % af BNP. Da den endelige forpligtelse nok kommer til at ligge mellem 1,04 og 1,01 %, håber vi, at Europa-Parlamentet ikke svigter sit allerede utilstrækkelige forslag for de finansielle overslag for 2007-2013.
Trods vores grundlæggende kritik appellerer vi til medlemmerne om at vedtage vores ændringsforslag om at oprette et pilotprojekt for aktioner på tekstil- og beklædningsområdet med henblik på et senere fællesskabsprogram for denne sektor, sådan som Europa-Parlamentet har foreslået, om at udforme planer for genoprettelse af fiskebestande på baggrund af de økonomiske og sociale følger af de lukkede perioder og om at fremme flersprogethed navnlig i de parlamentariske forsamlinger EU-AVS. 
Lars Wohlin (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Parlamentets forslag til budget for 2006 betyder en stigning til 1,04 % af medlemslandenes gennemsnitlige BNP. Jeg beklager, at Parlamentet forsøger at øge udgifterne på en lang række poster uden at foreslå tilsvarende og tilstrækkelige besparelser på andre områder. Rådet, dvs. medlemslandenes regeringer, foreslår, at udgifterne skal begrænses til 1,01 % af BNP for 2006. Jeg støtter det forslag.
Det er de forskellige medlemslande, som skal udstikke rammerne for udgifterne. Dette er et niveau, som medlemslandene og nettobidragyderne har villet acceptere. Min grundlæggende holdning er, at Parlamentet skal have stor indflydelse på prioriteringer inden for disse rammer, men det politiske ansvar i de forskellige lande for, hvor meget der skal opkræves i skat, ligger hos de nationale regeringer. Man skal ikke hele tiden forsøge at udvide budgettet i Parlamentet - det er at gå for vidt. Parlamentet skal begrænse sig til hovedopgaven at prioritere inden for de rammer, som medlemslandene udstikker. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   - Hr. formand, når man lytter til hr. Ferber, må man virkelig beklage, at hans rygte endnu ikke er kommet ham i forkøbet til Berlin, således at han bliver ansvarlig for de tyske finanser i Bruxelles - da ville der virkelig være noget, som ændrede sig. Det er imidlertid også slemt, at De er i mindretal i Deres egen gruppe, og endnu værre er det, når man - som det netop er tilfældet for mig - som tidligere spidskandidat for Socialdemokraterne lytter til denne kollega. Til stadighed vil mere have mere! Intetsteds er der forståelse for, at tiderne har ændret sig, og at mindre ofte kunne være mere.
Parlamentet er et levende eksempel på, hvordan man kan spilde penge. 2006-budgettet er totalt set endnu en gang et udtryk for griskhed, mangel på forståelse og forpassede muligheder. Griskhed i kraft af "mere vil have mere", manglende forståelse, fordi man ikke engang kan få noget fornuftigt ud af de 90 millioner, der var til rådighed. Det er også en forpasset mulighed.
Vi ser det stadig mere tydeligt, at vi har brug for reelle alternativer i Europa. Vi har brug for europæiske, demokratiske og gennemsigtighedsorienterede alliancer, som lægger pres på, således at det, der gøres forkert her, bliver ændret til noget, der er til gavn for borgerne i hele Europa.
Janusz Lewandowski (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, førstebehandlingen af EU's 2006-budget er bevis på, at Europa-Parlamentet, der er et symbol på mangfoldighed og et forum for alle synspunkter, selv af den radikale type, vi hørte for lidt siden, er i stand til nå et kompromis om komplicerede budgetspørgsmål.
Selv om der oprindeligt blev fremsat over 900 ændringsforslag, er vi nu blevet enige om en strategi, der formentlig vil blive bakket op ved afstemningen i morgen. Det er lykkedes os at nå frem til dette kompromis, selv om 2006 er et udfordrende år set ud fra et budgetmæssigt synspunkt af de grunde, der allerede er blevet fremført. Udgifterne er steget som følge af omstændigheder, man ikke kunne forudse ved begyndelsen af de nuværende finansielle overslag. Stor ros skal gå til ordførerne, hr. Pittella og hr. Dombrovskis, til de frivillige koordinatorer i de politiske grupper, til disse gruppers rådgivere og til sekretariatet under ledelse af fru Fialho. Europa-Parlamentet har dermed vedtaget en holdning til såvel det årlige budget for 2006 som de finansielle overslag for 2007-2013. Desværre kan man ikke sige det samme om de EU-regeringer, der handler gennem Rådet. Vi forventer, at de når frem til en holdning til de flerårige finansielle overslag, og vi forventer, at de sikrer, at forligsmøderne i november om 2006-budgettet ikke viser sig at være forspildte muligheder. Der er behov for et klart mandat fra regeringerne, hvis disse mål skal nås, og det bliver en virkelig prøve for det britiske formandskab. Mandatet for forligsproceduren om 2006-budgettet er en prøve, som formandskabet vil stå over for i november måned i år.
Parlamentet har allerede skitseret sin strategi. Det er bemærkelsesværdigt, at den omfatter en bekræftelse af Parlamentets ret til at få en andel på 20 % af de administrative udgifter, samtidig med at vi begynder at undersøge, hvordan Parlamentet selv kan foretage besparelser.
Vi respekterer den interinstitutionelle aftale, og vi udnytter dens retskraft fuldt ud. Vi gør også god brug af fleksibilitetsinstrumentet i overensstemmelse med kommissær Grybauskaitės forståelse af denne mekanisme. Vi er udmærket klar over, at enighed om budgetspørgsmål er de gode nyheder, som EU's borgere venter på. 
Marilisa Xenogiannakopoulou (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne indlede med at lykønske vores ordfører, Giovanni Pittella, med hans fremragende - og hvis det må være mig tilladt at sige det - dristige arbejde.
2006-budgettet drøftes midt i en alvorlig krise vedrørende EU's politiske retning, hvilket kom til udtryk i dødvandet vedrørende de nye finansielle overslag.
Desværre har Ministerrådet - nu med budgetforslaget - endnu en gang udvist stor politisk svaghed. Nu opstår der et alvorligt spørgsmål om troværdighed, når de politiske prioriteringer fastlægges på europæisk plan, og disse ikke er sikret tilstrækkelig finansiering.
Finansministrene tænkte igen især som bogholdere. Dette fremgik af den lineære nedskæring af bevillingerne uden politiske idéer eller kriterier. Desværre var der kun ét mål: At det samlede budget ikke måtte overstige 1,01 %. Det yderst enøjede Råd behandler budgettet som laveste fællesnævner for et kompromis snarere end et middel til udvikling, omfordeling og solidaritet og et værktøj til gennemførelse af de europæiske politikker.
Det spørgsmål, det giver anledning til, er derfor politisk. Er Rådet og de europæiske regeringer lydhøre over for budskabet fra vores befolkninger, fra borgerne? Er de klar over, at kun ved at styrke politikkerne for udvikling, beskæftigelse, solidaritet og samhørighed - navnlig nu efter udvidelsen - kan de reagere på det europæiske samfunds behov?
Her i Europa-Parlamentet skal vi stemme for de ændringsforslag, der styrker Fællesskabets budget og de politikker, som Europa og Europas befolkning har brug for i dag. Men det er imidlertid ikke nok. I dag har Europa brug for en ny, progressiv strategi og et tilstrækkeligt budget til at gennemføre den. I dag må Europa bryde ud af de konservative, teknokratiske og neo-liberale opfattelser. Vi må opstille en ny plan for Europa, og vi må udtrykke reel politisk vilje til at gennemføre den. 
Kyösti Tapio Virrankoski (ALDE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne lykønske hr. Pittella, hovedordføreren, og hr. Dombrovskis, ordføreren for de øvrige institutioner. Samtidig vil jeg gerne takke hr. Lewandovski, formand for Budgetudvalget, og kommissær Grybauskaitė for den fremragende samarbejdsvilje, hun har udvist.
Udvalgets budgetforslag er udtryk for et stærkt ønske om at forbedre beskæftigelse og konkurrenceevne i EU. Udvalget har øget finansieringen til strukturpolitikkerne med 3,7 milliarder euro og midlerne til forskning og informationssamfundet, uddannelse og kultur med i alt 243 milliarder euro. Det er en logisk fortsættelse af prioriteringerne i de finansielle overslag, som Parlamentet har godkendt.
Dette budget bliver det sidste, der skal udarbejdes i forbindelse med de nuværende finansielle overslag. De nye overslag er endnu ikke på plads, en situation, som bl.a. det nuværende formandsland har et stort ansvar for. Det vigtigste mål i den umiddelbare fremtid bliver at få udarbejdet de nye finansielle overslag. Ellers vil arbejdet i EU blive lammet. 
Ville Itälä (PPE-DE ).
   - Hr. formand, 2006-budgettet er vigtigt, fordi det er det sidste under de nuværende finansielle overslag. Dette budget vil også bygge bro til de næste finansielle overslag, som man endnu ikke er nået til enighed om. Parlamentet vedtog naturligvis sin egen forhandlingsposition gennem sin vedtagelse af hr. Böges prisværdige betænkning i foråret.
Det er særligt vigtigt at sikre finansieringen af EU's fremtid set ud fra de vigtige prioriteringer, som er forbedret konkurrenceevne i Unionen, investering i forskning og udvikling samt forbedringer af den offentlige sikkerhed. Ved at investere i forskning og udvikling investerer vi samtidig i Unionens fremtid.
Vi må imidlertid ikke helt glemme Unionens andre politikområder. Der er behov for fremtidige strukturændringer i landbruget, men disse ændringer skal foretages på en sådan måde, at der fremover kan drives landbrug i hele Unionen, herunder i de perifere områder.
Den seneste tid har desværre vist, at naturkatastrofer bliver stadig mere almindelige. Fremover bør der afsættes flere midler til dette på Unionens budget, således at vi kan reagere hurtigt både inden for og uden for Unionens grænser.
Hr. Dombrovskis, Parlamentets egen ordfører for budgettet, bør ønskes tillykke, fordi han har sikret, at Parlamentet foregår med et godt eksempel ved at budgettere i henhold til de faktiske behov og ikke i henhold til, hvor mange penge man muligvis kunne bruge på at udvikle forskellige mere eller mindre hensigtsmæssige nye ordninger og projekter. Det er absolut utåleligt, at budgettet skal udarbejdes på en sådan måde, at der hvert år skal bruges 20 % til sidste cent i henhold til en "gentlemanaftale". Et ansvarligt Parlament, der nyder befolkningens tillid, udarbejder sit budget i henhold til de faktiske udgifter, ikke procentsatser. 
Jan Mulder (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne begynde med ligeledes at udtrykke min skuffelse over, at det britiske formandskab glimrer ved sit fravær. Jeg spekulerer på, om hr. Louis også kunne tillade sig en sådan holdning i det britiske underhus.
For det andet vil også jeg give de to ordførere en kompliment, og jeg vil i det ene minut, jeg har fået tildelt, især tale om demokrati. I 2004 indgik vi en aftale med Rådet om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. I denne aftale stod der, at vi regelmæssigt på højt plan skulle føre samråd om indholdet af denne fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Denne aftale har Rådet aldrig overholdt. Der har aldrig fundet samråd sted på højt politisk plan.
Nu mener Rådet, at vi har brudt gentlemanaftalen, fordi vi har sat en bestemt del af disse penge i reserven. Det mener jeg ikke. Jeg synes, det er Rådet, der har brudt gentlemanaftalen. Den vedrører både Parlamentets og Rådets administrative udgifter. Med min bedste vilje kan jeg ikke betragte udgifterne til den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik som administrative udgifter. Derfor skal demokratiet kontrollere disse. 
László Surján (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i denne omgang bør vi sætte betydningsfulde mål for os selv: forbedrede beskæftigelsesmuligheder, bedre trafik, et videnbaseret samfund, stærk samhørighed og en synlig tilstedeværelse på verdensplan. Næste års budget støtter ikke gennemførelsen af disse målsætninger, men det glæder mig virkelig, at Rådet overgik de navnkundige 1 %, om end kun ganske lidt. Derfor ønskede Budgetudvalget under ledelse af ordføreren at øge næste års betalinger med 4 milliarder, og vi vil kunne bruge yderligere 3,7 milliarder euro på samhørighedspolitikken.
Selv efter at vores forslag er blevet godkendt, ligger vi stadig et godt stykke under de øremærkede midler, der findes angivet i det gældende forslag til det almindelige budget på mellemlang sigt. Hvis man ved anden runde i Rådet ikke støtter denne udelukkende symbolske ekstraudgift, viser det, at man ikke tager de nationale udviklingsplaner alvorligt, at de nye medlemsstater ikke har taget ved lære af fejltagelserne de fem første år, og at regeringer, der tror, at de kan løse deres egne problemer ved at holde Unionen tilbage, stadig er i flertal. Det er en stor fejl. Europas økonomi kan ikke rettes op ved at skære ned på de midler, der bruges på Unionen, men gennem en bedre udnyttelse af de muligheder, som Unionen byder på. Løsningen er ikke mindre, men mere Europa. Derfor opfordrer jeg Dem, kære kolleger her i Parlamentet, til at støtte det forslag, vi har fået forelagt! 
Szabolcs Fazakas (PSE ).
   - Hr. formand, først og fremmest vil jeg gerne lykønske Giovanni Pitella for hans fremragende arbejde og glimrende betænkning.
Det nuværende budget er af utrolig stor betydning for Ungarn og de andre nye medlemsstater. På den ene side, fordi det udgør overgangen til de finansielle overslag for 2007-2013, som skal defineres inden for de rammer, som Europa-Parlamentet har udstukket, og som forhåbentlig vil blive godkendt snarest mulig, og på den anden side, fordi repræsentanterne for alle medlemsstaterne har deltaget som ligeværdige medlemmer ved udarbejdelsen af dette budget, lige fra det forberedende arbejde til afslutningen. Endelig oplevede vi her ikke nogen sondring mellem De 15 plus De 10. I lyset af gårsdagens forhandlinger tror jeg ikke, at jeg behøver at understrege betydningen af dette.
Det tætte samarbejde var indlysende ikke kun ved møderne i udvalget, men også under møderne i Forligsudvalget i forbindelse med udarbejdelsen af 2006-budgettet og de finansielle overslag for 2007-2013. For første gang kunne vi sige, at de 25 medlemsstater er ligeværdige, at der ikke er forskel på dem. Dette er utroligt vigtigt, da vi kun kan opbygge et fælles Europa, hvis vi samarbejder.
De vigtigste tal i 2006-budgettet for Ungarns vedkommende er allerede kendt, idet de allerede var blevet fastlagt i København-aftalen. Men det lykkedes os at indføre en række ændringer af disse tal inden for rammerne af aftalen gennem ændringsforslag med henblik på at nå frem til vores fælles europæiske værdier. Det glæder os især, at vi gennem det ungarske forslag var i stand til at sikre et større bidrag til Serbien, hvilket viser, at EU ikke kun stiller betingelser, men også belønner, når de overholdes. 
Antonis Samaras (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har tre korte politiske bemærkninger.
For det første er det, at man har fjernet alle bevillinger fra en sektor som tobakssektoren ikke udtryk for den opmærksomhed, som Parlamentet traditionelt har udvist over for de svageste grupper i samfundet.
For det andet giver dette slankede budget med en grænse på 1 % os ikke mulighed for at gennemføre en politik, der er værdig for ambitionerne for det Europa, vi ønsker. Væsentlige mål for Fællesskabet såsom konkurrenceevne, økonomisk samhørighed, bæredygtig udvikling, små og mellemstore virksomheder, forskning og innovation - grundlæggende alle Lissabon-målsætningerne med andre ord - er blevet ofre for de gennemgribende nedskæringer af budgettet, som Rådet har foretaget. Samtidig er der imidlertid også sket nedskæringer af autoriteten hos Europas ledere, som fik alles forventninger sat i vejret, og derefter overgav sig betingelsesløst til en nøjsomhedsfilosofi, eller for at sige det mere præcist, til en nærighedsfilosofi og ikke en nøjsomhedsfilosofi, for nøjsomhed er, når man skærer det overflødige væk, når man skærer spildet væk, men når man skærer i investeringerne i fremtiden og håbet, kaldes det ikke nøjsomhed, det kaldes nærighed.
For det tredje er vi i dag nået til et punkt, hvor vi kun har 13 millioner euro i vores katastrofefond. Hvornår? Når naturen overalt omkring os hævner sig på mennesket, når hyppigheden af jordskælv og dødbringende orkaner er blevet det nye globale mareridt, har vi bundet os selv på hænder og fødder i stedet for at fremme Europas humanitære solidaritet internationalt. I stedet for at føre an udgør vi nu bagtroppen.
Det britiske formandskab ender måske med at blive enige med franskmændene ved udgangen af året. Med nogle få smertefulde kompromiser kan vi måske få en aftale om de finansielle overslag. Men Europatanken vil have spillet fallit, idet alle vores ambitiøse mål for Europa desværre vil være opgivet.
Richard Seeber (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg repræsenterer hr. Schwab, der ligesom jeg er medlem af Udvalget for Andragender, men som desværre er forhindret i dag. Jeg refererer til budgetforslaget for den europæiske ombudsmand, som vi har ansvaret for i Udvalget for Andragender.
Hans opgaver har grundlæggende betydning, da ombudsmanden kommunikerer med Fællesskabets borgere og skal bringe Fællesskabets organer tættere på dem. Han sikrer, at vores medborgeres rettigheder og pligter bliver varetaget, idet han prøver det voksende antal klager over misforhold i Fællesskabets administration og om nødvendigt gennemfører undersøgelser. Igennem sit arbejde bidrager han til at forbedre gennemsigtigheden og kvaliteten af de tjenester, som EU-administrationen leverer. Derfor er det af afgørende betydning, at der allokeres tilstrækkelige midler til den europæiske ombudsmand, således at han kan varetage sine opgaver så effektivt som muligt.
Udvalget for Andragender anser en stigning i midlerne på 3 % i forhold til 2005-budgettet for at være rimelig. Denne stigning kan især forsvares set i lyset af den tiltagende arbejdsbelastning i form af flere klager og større kommunikationsaktivitet. Frem for alt er det nødvendigt med flere midler med henblik på at træffe tilstrækkelige forberedelser i forbindelse med den forventede udvidelse af Fællesskabet med Rumænien og Bulgarien. På den baggrund støtter vi kravet om, at der skal stilles yderligere personaleressourcer til rådighed.
Budgetlinjen giver dog også andragerne, dvs. borgerne, mulighed for at få bevilliget en delgodtgørelse på op til 80 % af deres rejseudgifter fra Parlamentets budget, hvis de forinden har indhentet tilladelse hertil fra udvalgsformanden. Også diæter til hoteludgifter og andre udlæg kan godtgøres.
Udvalget anser det for at være nødvendigt at træffe disse foranstaltninger, da de allerede har haft positiv indvirkning på udvalgets evne til at lytte bedre til EU-borgernes behov. Derfor må det stå klart for os, at man ikke kan få mere Europa for færre penge! 
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 11.30.

Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.

Caroline Lucas (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot foreslå, at vi ændrer ordet "mutation" til "rekombination" i ændringsforslaget. PSE-Gruppen har sagt, at den vil være for dette. Det er i alt væsentligt blot en teknisk ændring, men rent videnskabeligt kan man ikke hindre en mutation af H5N1, uanset hvor gerne vi end ville, og hvor magtfulde vi tror, vi er. Men vi har måske en chance for at forebygge rekombination, så derfor ønsker jeg at få ændret ordet "mutation". 


Carlo Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg stemte for fru Doyles betænkning om en reduktion af skadelige emissioner i miljøet for at bevare klimaet. Men i dag, den 26. oktober 2005, er det et fantastisk forårsvejr i Strasbourg. Det er varmt, og det er det også i Bergamo - hvor jeg bor - og i Athen.
Jeg spørger således mig selv, om vi virkelig skal betragte klimaændringerne som noget negativt, for jeg synes faktisk, at det er meget behageligt. Og hvis man i Kina bliver ved med at forurene og således påvirke klimaet i en uheldig retning, spørger jeg ikke mindst mig selv, om vi ikke skal gøre noget for at undgå import af kinesiske produkter, hvis de ikke er fremstillet på en miljøvenlig måde.
Richard Seeber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne henlede opmærksomheden på, at jeg i forbindelse med Doyle-betænkningen fulgte ordføreren, og at jeg anser artikel 175 for at være det rigtige retsgrundlag, fordi Østrig og Danmark allerede har indført forbud imod disse F-gasser, og fordi erfaringerne fra begge lande viser, at der i princippet er tekniske og økonomiske alternativer til rådighed til disse fluorholdige drivhusgasser, og at disse er væsentligt bedre ud fra et økologisk synspunkt. Hvis vi fortsat anvender HCFC i praktisk talt alle nye klimanlæg, kan man frygte en stigning i forekomsten af disse F-gasser, og vi må påregne en stigning her på 5 % inden 2010. Det er uacceptabelt!
Edite Estrela (PSE ),
   Jeg har stemt for fru Doyles indstilling ved andenbehandling om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om visse fluorholdige drivhusgasser, fordi:
1. den afspejler den forpligtelse, der blev indgået i Kyoto-protokollen, om at reducere emissionerne af drivhusgasser i atmosfæren,
2. der er behov for miljøvenlige teknologier, hvis vi skal undgå klimaforandringer og de dermed forbundne stadig hyppigere naturkatastrofer. 
Glyn Ford (PSE ),
   Jeg stemmer for betænkningen trods visse forbehold. Retsgrundlaget er et vigtigt spørgsmål. Forslaget om et delt retsgrundlag, dvs. artikel 175 og 95 for artikel 7, 8 og 9, ser ud til at være den bedste løsning i stedet for kun artikel 175, så det bliver muligt at fastholde vitale elementer af det indre marked i stedet for at renationalisere industrien.
Argumenterne for at tillade medlemsstaterne at højere standarder er forjættende. Men nøjagtig hvor langt kan vi følge denne vej, uden at det sker på bekostninger de bredere interesser?
Jeg glæder mig over initiativerne til at begrænse en yderligere udvidelse af listen over forbudte gasser. Rent teknisk er det muligt, men det kan blive dyrt, både for forbrugerne og for miljøet på grund af de kraftige stigninger i energiforbruget på helt op til 40 %.
På nuværende tidspunkt bør vi overlade yderligere forbud til Kommissionens vurdering, hvad angår den samlede indvirkning, som de måtte have på økonomien og miljøet. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   Hvad angår forordningen, har jeg støttet bevarelsen af et dobbelt retsgrundlag. Der forfølges efter min opfattelse med denne tekst to samtidige mål, nemlig at beskytte miljøet og at harmonisere de administrative forskrifter for at sikre et velfungerende indre marked. Det ville have negativ indvirkning på det indre marked, hvis retsgrundlaget udelukkende var artikel 175, og der ville ikke være nogen reel miljømæssig begrundelse herfor.
Jeg var imod at udvide anvendelsesområdet for forbuddet mod markedsføring, især på baggrund af den konsekvensanalyse, Kommissionen har foretaget, og manglen på alternativer på mellemlang sigt.
Hvad angår direktivet, var jeg imod at ændre ikrafttrædelsestidspunkterne for forbuddene mod at anvende fluorholdige drivhusgasser. De fastsatte frister - 2011 for nye køretøjstyper og 2017 for alle nye køretøjer - er påkrævet, eftersom ændringer med hensyn til det anvendte kølemiddel ikke kun indebærer udvikling af nye typer luftkonditioneringsanlæg, men også strukturelle ændringer med hensyn til komponenternes placering under motorhjelmen. 
Linda McAvan (PSE ),
   Labour-partiets parlamentsmedlemmer støtter Doyle-betænkningen, der tager sigte på at indeslutte og garantere en sikker anvendelse og korrekt genvinding af fluorholdige gasser, som bidrager til drivhuseffekten. Reduktioner i fluorholdige gasser vil hjælpe medlemsstaterne med at opfylde kravene i Kyoto-protokollen. Men vi kan ikke støtte de ændringsforslag til lovgivningen, som har til formål at indføre forbud mod visse fluorholdige gasser uden den rette konsekvensvurdering. Lovgivningen omfatter revisionsklausul i artikel 10, og det er den rigtige mekanisme til behandling af eventuelle forbud. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   De tre fluorholdige gasser, det her drejer sig om, nemlig hydrofluorcarboner, perfluorcarboner og svovlhexafluorid, bidrager til den globale opvarmning. Det er således vigtigt, at EU bestræber sig på at begrænse, ja, under visse betingelser endog forbyde, anvendelsen af dem. Sidstnævnte forudsætter bl.a., at der findes effektive alternativer, og at der er fastsat en præcis tidsplan.
Jeg har stemt for Doyle-betænkningen af to årsager.
For det første på grund af den indsats, industrien allerede har ydet. HFC-gasserne, som i dag er genstand for kritik, blev indført i 1990'erne som erstatning for de ozonnedbrydende CFC-gasser. Dette siger jeg for at påpege, at princippet om, at farlige stoffer erstattes med andre, som frembyder større sikkerhed, allerede er i brug!
For det andet anvendes de tre gasser til så forskellige formål som køle- og luftkonditioneringsanlæg, aerosoler til farmaceutiske formål til behandling af astma eller som brandslukningsmidler, hvilket taler for en tilgang, som sikrer balance mellem befolkningens velfærd og klimahensyn.
Endelig vil jeg gerne minde om, at man kan bekæmpe drivhusgasser effektivt uden at slå på tromme for en rendyrket juridisk tilgang! Derfor har jeg også afvist et ensidigt miljømæssigt retsgrundlag, da det kun ville indebære, at det fælles marked blev splittet op i henhold til 25 forskellige lovgivninger.
Vores virksomheder, vores arbejdstagere og vores borgere ønsker ikke et pedantisk Europa! 
Bogusław Sonik (PPE-DE ),
    Mine bemærkninger drejer sig om Europa-Parlamentets og Rådets forordning om visse fluorholdige drivhusgasser og forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om emissioner fra luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer og ændring af Rådets direktiv 70/156/EØF.
Hr. formand, forordningen om F-gasser er endnu et eksempel på overregulering, og den er uden sammenhæng med virkelighedens verden. Hvad er formålet med at vedtage endnu en miljøforordning, når statistiske analyser viser, at F-gasser er stort set harmløse, og at en eventuel skadevirkning er vanskelig at skelne fra statistisk fejlvisning?
Forordningen indeholder en fuldstændig ubalanceret indfaldsvinkel til miljø og erhvervsudvikling.
Det forhold, at den er baseret på et enkelt retsgrundlag, nemlig artikel 95 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, betyder, at det indre markeds virkemåde kan blive forstyrret, hvilket er alarmerende udsigter.
Polen og de andre medlemsstater, der ikke har indført restriktioner på brugen af F-gasser, er i høj grad modstandere af denne beslutning. De mener, at forordningen skal være baseret på to retsgrundlag, nemlig artikel 95 og 175 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Dette vil give mulighed for at anvende identiske krav over hele EU vedrørende restriktioner og forbud mod markedsføring af visse produkter indeholdende F-gasser på det indre marked, og det vil betyde, at principperne for det indre marked ikke vil blive overtrådt.
Der er ingen tvivl om, at for de fleste medlemsstater vil restriktionerne på emissioner af fluorholdige gasser medføre økonomiske tab, der er helt ude af proportioner med miljøfordelene. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Formålet med disse forslag er at videreføre forhandlingerne om Kommissionens nye forslag om at yde et væsentligt bidrag til Det Europæiske Fællesskabs Kyoto-mål gennem indførelse af omkostningseffektive foranstaltninger til nedbringelse af emissioner, som ordføreren formulerer det.
Disse foranstaltninger kan ikke stå alene, men er et godt bidrag, især det nye direktiv og forordningen, der er under forhandling.
De gamle modeller udfases gradvist, og medlemsstaterne kan med øjeblikkelig virkning fremme installation af luftkonditioneringsanlæg, der anvender en gas, som er effektiv og har et lavt globalt opvarmningspotentiale, f.eks. CO2, som det fremgår af et af de forslag, som Europa-Parlamentet har vedtaget, og som vi har støttet.
Vi håber, at Kommissionen og Rådet accepterer det. 
David Martin (PSE ),
   Jeg bifalder Kommissionens forslag om at mindske emissionerne fra luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer, som er omfattet af Kyoto-protokollen. Jeg tilslutter mig en fremskyndelse af tidsplanen for dette forslags gennemførelse, men med en længere tidsplan for mindre bilproducenter. 

Carlo Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg stemte for betænkningen af hr. Florenz, som jeg gerne vil lykønske, eftersom hans betænkning tager sigte på at reducere støjemission, der er skadelig for miljøet. Jeg håber, at regeringerne takket være den heraf følgende stilhed vil kunne høre pensionisternes stemme, når de beder om en højere pension, eftersom der ikke er blevet lyttet til dem hidtil. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Hr. Florenz' betænkning gør det muligt at vedtage Kommissionens forslag om støjemission i miljøet fra maskiner til udendørs brug så hurtigt som muligt.
Det forholder sig sådan, at de fremskridt, der er sket på baggrund af den tekniske viden, der var for fem år siden, har givet nye data, som begrunder nye ændringer af grænseværdierne.
Det er vigtigt at være opmærksom på de følger, som forsinkede lovgivningsændringer kan få for det indre marked for disse maskiner. Vi kan ikke tillade, at maskinerne tvinges ud af det europæiske marked.
Grænseværdierne i den fase, der begynder den 3. januar 2006 for disse maskiner, bør derfor kun være vejledende.
Hvis direktivet offentliggøres i EF-Tidende før årets udgang, har de berørte producenter juridisk sikkerhed for deres produkter.
Jeg har derfor stemt for hr. Florenz' betænkning. 

Richard James Ashworth (PPE-DE ),
   Jeg og mine kolleger fra de britiske Konservative tilslutter os generelt TEN-projekterne, men har afholdt os fra at stemme ved den endelige afstemning på grund af bekymringer over, at de øgede beløbsstørrelser, der stilles forslag om, er for høje og vil overstige loftet for medlemsstaternes økonomiske bidrag på 1 % af BNP. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Denne betænkning drejer sig om Fællesskabets samfinansiering af transeuropæiske transport- og energinet som led i den såkaldte Lissabon-strategis målsætninger, dvs. gennemførelsen af det indre marked, hvor udvidelsen mod øst til nye medlemsstater prioriteres, og hvor der tilskyndes til privatiseringer og konkurrence inden for både transport og energi.
Betænkningen indeholder således forslag om at fremme offentlig-private partnerskaber - et instrument, der har tjent til at overdrage kontrollen med utallige offentlige tjenester til privat kapital - "ved at opstille retlige garantier, der er forenelige med konkurrenceretten og det indre marked", dvs. opprioritering af den kapitalistiske konkurrence i EU og nedprioritering af den såkaldte økonomiske og sociale samhørighed.
Vi bifalder betænkningens forslag om at øge Fællesskabets samfinansiering af disse projekter, men betænkningen nævner ikke, at den samlede finansieringspakke hertil så også bør øges, hvilket er selvmodsigende, eftersom det antal projekter, der kan finansieres, dermed bliver mindre. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   Jeg takker Mario Mauro for den vigtige og relevante betænkning, som han har udarbejdet om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske transport- og energinet og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2236/95. Jeg støtter den ikke mindst på grund af de ordninger, som kan fremme de investeringer, der er nødvendige til at opfylde Lissabon-målene.
Europa skal investere i transport- og energiinfrastruktur, men der bør også tages højde for de finansielle overslag for 2007-2013, når maksimumssatserne for finansieringen af dette forslag fastsættes. 
David Martin (PSE ),
   Henstillingerne i denne betænkning burde sætte et velkomment skub i de transeuropæiske netværk inden for energi og transport. Forslaget vedrører en budgetforøgelse på 10 % og tillader, at op til 50 % af de grænseoverskridende projekter finansieres gennem EU-støtte. Det finder jeg positivt. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   I dag er der på ny gjort forsøg på at misbruge de penge og de regler, som bruges til at løse statsgrænseoverskridende problemer. Hensigten med transeuropæiske net var at rette fortidens fejl. Statsgrænser viste sig ofte at være en hindring for anlæg og vedligeholdelse af hurtige gennemgående forbindelser over lange strækninger. Gamle jernbaner og veje var fortrinsvis beregnet på brug inden for et lands egne grænser. Europæisk samarbejde kan yde et nyttigt bidrag til forbindelser mellem to nabolande eller over et tredje lands område mellem to lande, som ikke grænser op til hinanden.
Den oprindelige medfinansiering på ikke mere end 10 % var kun beregnet på det. I mellemtiden drejer det sig om bidrag på indtil 30 eller 50 %, og ifølge ordføreren Mauros ændringsforslag også om overskridelse af naturlige grænser inden for en medlemsstat. Var hensigten med disse ændringsforslag, at halvdelen af en italiensk bilbro, som ikke er jordskælvssikker, til Sicilien skulle betales? Hvis de var vedtaget, havde jeg været nødt til at stemme imod. Jeg gør indsigelse mod, at EU i stadig højere grad blander sig i nationale administrative vurderinger og prestigeprojekter. Hvis der er penge til rådighed for de transeuropæiske transportnet, kan disse anvendes bedre til statsgrænseoverskridende jernbaneforbindelser, især de tidligere forsømte forbindelser mellem Øst og Vest. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   De transeuropæiske net er et meget vigtigt instrument til etablering og udbygning af transport-, telekommunikations- og energiinfrastrukturer i Europa.
Formålet med Kommissionens forslag er at ændre reglerne for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske transport- og energinet for perioden 2007-2013.
Jeg mener, at listen på 30 prioriterede transportprojekter tilsiger os at fastlægge klare regler for tildeling af finansieringsstøtte, så disse projekter kan gennemføres i samklang med de øvrige fællesskabspolitikker på grundlag af effektivitetskriterier og gennemsigtighedsregler for projekternes finansiering.
Det er endelig indlysende for enhver, at denne betænkning omfatter nogle foranstaltninger, som kan fremme de investeringer, der er nødvendige til at opfylde Lissabon-målene.
Jeg har derfor stemt for Mauros-betænkningen. 

Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Vi er enige i den opfattelse, at et kontinuerligt tilsyn med gældende lovgivning er nødvendigt. Spørgsmålet er imidlertid, på hvilket politisk niveau lovgivningen skal udarbejdes. Vi er rent principielt af den opfattelse, at medlemslandenes respektive nationale levnedsmiddelmyndigheder i første omgang skal afgøre, hvilke tilsætningsstoffer der skal tillades i fødevarer. Hvis levnedsmiddelmyndighederne i et land vurderer, at visse specifikke tilsætningsstoffer skal være tilladt ved tilberedning og salg af en madret, ser vi ingen grund til, at et EU-direktiv skal påvirke denne vurdering. Fødevaresikkerhed og folkesundhed er yderst vigtige spørgsmål. De bør dermed udelukkende håndteres af EU-myndigheder, hvis der er konkrete og grænseoverskridende fordele forbundet med, at noget sådant sker.
Der er gode grunde til at antage, at denne betænkning, og lignende lovgivningsforslag, yderligere vil styrke EU-myndigheder såsom Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA). Vi har stemt for de ændringsforslag, hvor det fremføres, at dette er et minimumsdirektiv, og hvor det dermed tydeliggøres, at national fleksibilitet skal tillades. Vi har stemt imod betænkningen i dens helhed. Vi har tillid til, at medlemsstaternes nationale levnedsmiddelmyndigheder er fuldt ud kompetente til at håndtere dette betydningsfulde spørgsmål tillfredstillende. Vores holdning forudsætter naturligvis, at varer mærkes med oprindelsesland. Dette sker, for at forbrugerne skal have mulighed for at foretage et aktivt og oplyst valg.

Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, det er helt klart, at vi siden den 11. september 2001 altovervejende har beskæftiget os med bekæmpelsen af terrorisme, og at vi har forsømt kriminalitetsbekæmpelsen. Denne fejludvikling gjorde det muligt for kriminelle organisationer, som primært kommer fra det ikke-europæiske udland, at brede sig og decentralisere deres aktiviteter.
Terroraktiviteter finansieres ikke mindst af kriminelle aktiviteter. Derfor er det vigtigt, at vi igen retter vores opmærksomhed mod bekæmpelsen af kriminalitet og den organiserede kriminalitet i større grad. Det hjælper derfor ikke meget, hvis de statslige myndigheder arbejder sammen med kriminielle for så igen at bekæmpe disse. Herigennem indbyder vi direkte til endnu mere korruption og økonomisk uorden.
Efter min mening kræver det fælles kommunikationsstrukturer i politiet og hos de retslige myndigheder, øget samarbejde mellem både de enkelte organisationer og mellem medlemsstaterne og en forbedring af vidnebeskyttelsen, i hvilken forbindelse vi heller ikke skal glemme offerbeskyttelsen.
Ole Christensen, Dan Jørgensen, Henrik Dam Kristensen, Poul Nyrup Rasmussen og Britta Thomsen (PSE ),
   På de danske socialdemokraters delegations vegne, Poul Nyrup Rasmussen, Henrik Dam Christensen, Britta Thomsen, Ole Christensen og Dan Jørgensen. Delegationen har stemt for afstemningen under ét om de 28 ændringsforslag. Vi er dog klar over, at ændringsforslag 15, punkt F, giver medlemsstaterne mulighed for at fratage dømte forbrydere muligheden for at beklæde og være valgbare til politiske og offentlige hverv. Dette punkt er vi imod.
De danske socialdemokrater er bekendt med, at forslaget vedrører et spørgsmål under afsnit IV i EU-traktaten, hvor Danmark har en undtagelse. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Junilisten er for et forstærket samarbejde og informationsudveksling mellem medlemsstaterne for at bekæmpe organiseret grænseoverskridende kriminalitet. Beslutninger om harmonisering af straffe- og procesretlige love bør dog træffes udelukkende på baggrund af medlemsstaternes enstemmighed og være underlagt de nationale parlamenters kontrol. Konstateringen af det, der udgør kriminalitet, formildende omstændigheder og graden af strafskyldighed skal ikke være et spørgsmål for Europa-Parlamentet. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Vi mener, at indsatsen imod organiseret kriminalitet, dens utallige netværk og smugleraktiviteter, hvidvask af penge og skatteparadiser skal prioriteres meget højt.
Vi deler imidlertid de bekymringer, som medlemmer af vores politiske gruppe har udtrykt om visse dele af denne betænkning, bl.a.:
- at definitionen på kriminel organisation i forbindelse med bekæmpelse af organiseret kriminalitet er blevet udvidet til sammenslutninger, der ikke har materiel eller finansiel vinding som formål, hvilket går længere end det, der er defineret i FN's konvention om grænseoverskridende organiseret kriminalitet, hvor de organisationer, der har materiel eller finansiel vinding som mål, falder ind under begrebet "organiseret kriminalitet", således at politiske eller sociale motiver holdes udenfor,
- at muligheden for at rejse sigtelse er blevet udvidet, hvilket kan medføre uklarhed, da personer kan sigtes, der ikke er involveret i kriminel aktivitet,
- at der ikke er tilstrækkelig opmærksomhed omkring den organiserede kriminalitets dybere årsager og den store indsats, der skal ydes for at bekæmpe den, når man betænker de nuværende muligheder og midler, og at der i betænkningen foreslås oprettet en "EU-politistyrke".
Vi fremhæver de ændringsforslag, som vores gruppe har stillet, og som vi beklager er blevet forkastet, herunder forslaget om at sikre parlamentarisk kontrol med Europol. 
Carl Lang (NI ),
   EU ønsker at bekæmpe organiseret kriminalitet, hvis internationale netværk findes her midt i Europa. Det er udmærket. Ja, det er på høje tid at se på de skader, den forbryderiske Schengen-konvention har anrettet. Jeg er modstander af, at der etableres en europæisk politistyrke, et sandt europæisk FBI. Men der er behov for at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne i fuld respekt for den nationale suverænitet, hvad angår politi, retsvæsen og bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet.
Vi har i Europa ikke brug for at nedsætte et utal af udvalg, som i sidste instans har til formål totalt at fratage medlemsstaterne deres grundfæstede rettigheder, nemlig at afsige retsafgørelser og håndhæve retsforskrifterne. I dag går hovedparten af politiets oplysninger videre og behandles af Interpol. Eurokraternes vedholdende ønske om en overbygning i form af et europæisk agentur vil ud over de driftsomkostninger, der i sagens natur knytter sig til ethvert organ, skabe en række komplikationer, især i kraft af ønsket om ubetinget at harmonisere definitionerne af strafbare grove og mindre grove forbrydelser eller strafskalaer og sanktioner.
Lad os opgive dette hjenespind om ensretning, og lad os omsider koncentrere indsatsen om en sammenhængende bekæmpelse af alle former for kriminalitet. Første skridt bør være at genskabe de nationale grænser. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Den internationale organiserede kriminalitet er meget omfattende og vokser.
Hvor stor er den vækst? Hvad er de reelle data?
Ingen har et klart billede af den organiserede kriminalitets virkelige omfang, hvilket er helt uantageligt.
Kan vi som ansvarlige politikere tolerere denne situation? Nej. Det er bydende nødvendigt at styrke indsatsen mod den organiserede kriminalitet på europæisk område. Det er afgørende for vores samfunds umiddelbare fremtid.
Den nye tekst har til formål at gøre indsatsen mod den organiserede kriminalitet mere effektiv. Teksten er mere præcis, og den definerer således tydeligere forholdet mellem Europol og Interpol, hvilket vi bifalder.
Jeg har stemt for Newton Dunn-betænkningen i forventning om, at disse foranstaltninger bidrager til, at der kan sættes hårdere ind over for den organiserede kriminalitet. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   I rammebeslutningen og (vigtigere endnu) betænkningen fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender foreslås det, at der indføres en fælles definition af og straffe for deltagelse i organiseret kriminalitet, idet der lægges særlig vægt på juridiske personers ansvar, hvis de menes at være involveret i organiserede kriminelle aktiviteter.
Ikke desto mindre har retsvæsenet i de enkelte medlemsstater et hensigtsmæssigt og tilstrækkeligt stringent juridisk arsenal til at bekæmpe organiseret kriminalitet, som er en bestanddel af det kapitalistiske system, og som fødes af det. Som med den europæiske terrorlovgivning vedtages disse nye foranstaltninger, som afskaffer grundlæggende principper i strafferetten, så de kan bruges mod græsrodsbevægelser og demokratiske rettigheder, således at de repressive organer som Europol og Eurojust kan blive styrket. Et indlysende eksempel på dette er det overlagte anslag mod formanden for Workers' Party of Ireland, Sean Garland, som er i fare for at blive udleveret til USA på grundlag af anklager om "kommunistisk sammensværgelse med henblik på at undergrave den amerikanske dollar". I Europa-Parlamentets plenarforsamling har vi allerede hørt fornærmende udtalelser, hvor man beskrev aktiviteterne i en politisk organisation (Sinn Féin) som organiseret kriminalitet.
Kommunister er og har altid været modstandere af kriminalitet under den almindelige strafferet, som ofte er forbundet med bystatens mekanismer. Men vi accepterer ikke foranstaltninger, der kan fungere som påskud for at kriminalisere politiske aktiviteter. 

Richard Seeber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne påpege, at det rent principielt er medlemsstaternes ansvar at træffe de nødvendige foranstaltninger for at forhindre denne panepidemi, som males på væggen. Men det er også væsentligt, at Kommissionen spiller den koordinerende rolle nu.
At dømme efter advarslerne fra WHO og Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme tager disse udbruddet af en panepidemi yderst alvorligt. Nu skal der således udarbejdes nødplaner, og den nødvendige koordinering skal indledes, og man skal navnlig forhindre, at der opstår panik i befolkningen.
Afslutningsvis vil jeg gerne endnu en gang takke tolkene for, at de ofrede en del af deres frokostpause.
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Den beslutning, som vi her har vedtaget, er et skridt i den rigtige retning for kampen mod denne sygdom, især fordi der satses på forebyggelse, sådan som vi har foreslået, da en mulig pandemi dermed kan imødegås. Som det nævnes i teksten, er informationsudveksling afgørende, hvis man skal undgå panik. I stedet skal der etableres et rationelt og målrettet samarbejde med de nationale og internationale myndigheder.
Derfor har vi stillet forslag om, at Kommissionen yder finansiel støtte til udvikling af et sygdomsovervågnings-/screeningssystem, herunder laboratoriediagnose og forskning i en egnet vaccine samt medlemsstaternes vaccinationsudgifter og finansiel og teknisk støtte til tredjelande, særlig i Asien, med henblik på forebyggelse og screening ved kilden.
Det bør dog også, som vi har foreslået, ydes fællesskabsstøtte ved sygdomsudbrud og fjerkræopdrætternes indkomsttab i forbindelse med etablering af en ny bedrift. Et udbrud vil nemlig direkte eller indirekte berøre et betydeligt antal landbrugere og andre beskæftigede i fjerkræsektoren og indebære alvorlige økonomiske og sociale følger i medlemsstaterne.
Det er derfor ud over den sundhedsmæssige dimension også vigtigt at være opmærksom på, at de høje omkostninger kan være vanskelige at bære for nogle lande såvel i EU som i sygdommens oprindelsesområde, Sydøstasien. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   I denne beslutning behandles et spørgsmål, som i højeste grad er grænseoverskridende. Der er dermed gode grunde for EU-landene til at samordne de foranstaltninger, som iværksættes, og de politiske beslutninger, som træffes. Vi har dermed valgt at stemme ja til beslutningen i dens helhed. Vi vil dog understrege, at isolerede foranstaltninger fra EU's side er utilstrækkelige til at tackle de udfordringer, som den globale influenzapandemi indebærer. Det er derfor af yderste vigtighed, at EU handler i samarbejde med Verdenssundhedsorganisationen (WHO).
Vi sætter spørgsmålstegn ved enkelte punkter i betænkningen såsom nødvendigheden af, at Kommissionen skal udarbejde en omfattende kommunikationsstrategi sammen med Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC). Vi forudsætter, at EU-landene er fuldt ud egnede til at klare kommunikationen med borgerne på egen hånd, uden hjælp fra EU-organer.
Vi mener, at internationalt anerkendte organisationer såsom WHO skal arbejde med globale verdenssundhedsspørgsmål. I flere ændringsforslag negligeres dette, og i stedet for fremhæves EU's internationale rolle. Vi kritiserer det faktum, at Parlamentet på denne måde udnytter et betydningsfuldt politisk spørgsmål til at styrke EU og dets internationale politiske rolle. 
Diamanto Manolakou (GUE/NGL ),
   Blandt de foreslåede foranstaltninger for medlemsstaterne er nogle i orden og andre ren propaganda såsom levering af vacciner og lægemidler. Dette gøres naturligvis uden undskyldninger ved at opfordre medlemsstaterne til at træffe en beslutning først og bestille store mængder, hvorved man giver producenterne af vacciner og lægemidler et incitament til at øge deres produktion.
Der er uden tvivl behov for en mere overordnet plan, der er baseret på forebyggelse, med undersøgelser af arbejdere på kyllingefarme foretaget af arbejdsmedicinere og med levering af integreret bistand (teknisk, finansiel og videnskabelig) især til landene i Fjernøsten, hvor sygdommen har været endemisk i syv år. Formålet er den endelige udryddelse af sygdommen inden for fjerkræopdræt og hos vilde fugle, de arter, der bærer og nærer smitstoffet. Hvis disse aspekter ikke medtages, kan problemet opstå på ny senere hen.
Tilsvarende er det nye EU-direktiv, i stedet for at indføre skrappere bestemmelser end dem, der er gældende i dag, meget afslappet på visse områder, idet store fjerkrævirksomheder får mulighed for at opnå undtagelser fra forbud mod handel med fjerkræ inden for Fællesskabet, selv i områder, der er blevet angrebet af yderst smitsomme influenzatyper.
EU's politik, selv vedrørende pandemier, er at udnytte dem til at skabe rentabilitet for storindustrien, hvorfor de er "skadelige" for græsrodsklasserne. Løsningen er at "bekæmpe" storindustriens og krigens EU, indtil det er udryddet. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   For nogle år siden var der risiko for to store dødbringende epidemier, den mystiske sygdom sars, som i mellemtiden ikke længere er genstand for opmærksomhed, og en mulig kombination af fugleinfluenza og humane influenzavarianter. Jeg syntes dengang, at der blev indtaget en alt for afventende holdning.
Den internationale passagertrafik fra områder, der var ramt af sygdom, blev ikke eller næsten ikke kontrolleret. Der blev ikke lagt ret stor vægt på forskning i udviklingen af nye influenzavarianter. Fjerkræ blev ikke vaccineret forebyggende, og lagrene af vaccine mod allerede kendte influenzavarianter var fuldstændig utilstrækkelige til en omfattende vaccination af mennesker.
Jeg har tidligere gjort opmærksom på disse mangler på parlamentsmøder den 7. april 2003 og den 13. maj 2003 og i forespørgsler til Kommissionen i 2003 og i 2004. EU og dets medlemsstater var dengang næppe forberedt på en stor risiko for, at millioner af mennesker på kort tid kunne dø. Der var også risiko for, at det blev nødvendigt at destruere store mængder af fugle, der blev holdt af mennesker. I dag er disse problemer stadig ikke løst, men Parlamentets og Kommissionens holdning er ændret.
De, der ligesom UEN-Gruppen synes, at der skabes unødig panik, og at især fuglejægere skal beskyttes, udgør nu kun et lille mindretal. Derfor stemmer jeg for dette beslutningsforslag. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   Fugleinfluenzaen er rykket tæt på os, idet der er konstateret sygdomstilfælde i Kroatien, Rusland, Det Forenede Kongerige og Tyskland.
Hvilken lære kan vi uddrage af de to ugers krisestyring?
Vi kan glæde os over, at medlemsstaterne har truffet de påkrævede beredskabsforanstaltninger for at undgå risikoen for, at smitten spredes i Unionen. Vi kan eksempelvis nævne embargo mod vildfugle, mærkning af "indenlandsk fjerkræ", massiv nedslagtning af kyllinger og artskontingentering.
Der er imidlertid grund til at beklage den manglende koordinering de 25 lande imellem. Hvert land spiller efter sit eget "sundhedspartitur", til trods for at vi i Europa i 2003, i forlængelse af sarskrisen oprettede Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC), netop med det formål at imødegå alle risici for en pandemi.
Stockholm skulle være centrum for den sundhedsmæssige koordinering og overvågning i Europa. Det er ikke blevet til noget!
Mens vi venter på, at medlemsstaterne bekvemmer sig til at give "sundhedens Europa" en chance, er det yderst vigtigt, at vi forbereder os på det årlige fugletræk til foråret.
Lad os håbe, at Europa forstår at udnytte de seks måneder til at udvikle en vaccine og sikre sig, at der ikke skabes forudsætninger for udbrud af fugleinfluenza inden for Unionen! 

James Hugh Allister (NI ),
   I dagens afstemning om de fælles beslutningsforslag om patenter på bioteknologiske opfindelser stemte jeg for de ændringsforslag, der tydeliggør behovet for et forbud mod at patentere alle dele af den menneskelige krop, væv og celler i deres naturlige tilstand og deres DNA-sekvenser. Under ingen omstændigheder må den menneskelige krop og dens bestanddele blive en handelsvare. Da jeg er en varm tilhænger af at beskytte alt menneskeligt liv, også på de allertidligste trin, er jeg imod både destruktive processer og videnskabelig manipulation, som piller ved den fantastiske skabning, som den menneskelige krop er. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Bioteknologi er utvivlsomt en af fremtidens vigtigste teknologier og bør befordres via hensigtsmæssige politiske rammer, der også tager hensyn til etiske og miljø- og sundhedsmæssige aspekter.
Et af de væsentligste problemer på dette område angår patenter. Vi mener, at man under ingen omstændigheder bør kunne patentere det menneskelige liv, herunder det menneskelige DNA. Vi har derfor stemt imod alle forslag, der åbner for patentering af gener og livet selv, og vi beklager, at den endelige beslutning præges af en vis uklarhed, der peger i retning af en sådan åbning, også selv om det er, fordi man har villet undgå et andet og værre forslag.
Vi er utvetydigt imod patenter, der dækker livet og den viden, som vi anser for et alment gode.
Et andet debatemne er de etiske principper, hvor vi mener, at forskning i stamceller ikke bør forbydes, selv om vi er imod kloning af mennesker, sådan som beslutningen siger.
Vi har undladt at stemme for den endelige beslutning, fordi den er selvmodsigende, hvor vi har principielle standpunkter. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   Endnu en gang skal vi her i Europa-Parlamentet drøfte Den Europæiske Patentmyndigheds praksis. For nogle måneder siden drejede det sig om software og computerimplementerede opfindelser. I dag drejer det sig om noget langt mere alvorligt, som rører grundlæggende moralske principper og menneskehedens inderste væsen. Det drejer sig om bioteknologi.
Fællesskabsretten, den manglende tilpasning af denne, de juridiske gråzoner, den tillader, har afgjort en del af ansvaret for den nuværende situation, hvor man har tilladt, at der udstedes patent på menneskelige germinalceller, eller hvor en indsigelse mod et patent vedrørende embryonale stamceller er blevet afvist. Denne lovgivning bør hurtigst muligt revideres.
Man kan dog ikke helt fritage Den Europæiske Patentmyndighed for ansvar i denne forbindelse.
Det kan ikke gentages for ofte, at levende materiale ikke kan patenteres. Menneskeliv er, uanset udviklingsstade, ikke patenterbart, hverken som helhed eller delvis. Det er på høje tid, det bliver nedfældet sort på hvidt i en bindende tekst. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   Debatten om de problemstillinger, der knytter sig til humangenetik, bør ikke være følelsesbetonet og forfladigende.
EU kan ikke tillade sig at sakke agterud i forhold til dets partnere på den internationale scene og lade en række spørgsmål stå ubesvaret.
Når det drejer sig om de helt grundlæggende principper og universelle værdier, vi forsvarer, er det afgørende fuldstændigt at udelukke risikoen for eugenik og reproduktiv kloning.
Men det er lige så vigtigt at få fastlagt, hvad der er muligt og acceptabelt inden for genforskningen, især i forbindelse med terapeutisk kloning og forskning vedrørende stamceller med det formål at fremme menneskers sundhed.
Vi ved, at den fastlagte ramme for bioteknologiske opfindelsers patenterbarhed er det afgørende fundament for udviklingen af nye behandlingsmuligheder, som for mange syge skaber uventet, nyt håb. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   Jeg har stemt imod beslutningsforslaget og alle ændringsforslag, som er stillet af De Grønne og De Kristelige Demokrater.
Teksten er et alibi, endnu et element i en langsigtet strategi, som udelukkende har til formål at bringe den europæiske finansiering af forskning i embryonale stamceller til ophør.
Tre målrettede angreb på mindre end ni måneder.
I marts 2005 tog førnævnte medlemmer initiativ til et beslutningsforslag om handel med humane ægceller i Rumænien. Begrundelsen herfor var udelukkende at sætte spørgsmålstegn ved kloning, herunder terapeutisk kloning, og kræve, at Unionen standser alle midler til denne forskning.
I oktober 2005 skrev 73 medlemmer til kommissionsformanden på vegne af Europa-Parlamentet. Hvorfor? For at angribe forskningsfriheden i Europa, igen begrundet i deres overbevisning, som jeg i øvrigt respekterer.
Vi var en del medlemmer, som iværksatte et modtræk til dette brev, og 127 har allerede over for hr. Barroso tilkendegivet, at det er utænkeligt, at vi skulle udelukke Europa fra en helt afgørende del af forskningen.
Den 26. oktober 2005 oplever vi så det tredje initiativ fra samme side, hvor dette beslutningsforslag tages som gidsel.
Der er tale om en obskurantistisk afstemning, idet 338 medlemmer har besluttet ikke at levne videnskaben nogen chance. Det er endnu et ulykkeligt signal, der sendes, for genomforskningen og for millioner af patienter i Europa. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ),
   Hr. McCreevy gjorde det klart i går aftes, da talen faldt på dette emne, at han ikke har til hensigt at respektere direktivet om forbud med menneskelig kloning, da han sagde, at selv om reproduktiv kloning var udelukket i henhold til direktivet, lod han en dør stå åben for muligheden af kloning i behandlingsøjemed.
Dermed giver McCreevy igen fingeren, denne gang til Ministerrådet og direktivet om biopatenter.
"A. Det hedder i Rådets memorandum om den fælles holdning om direktivet om biopatenter, pkt. 35, at:
'I stk. 2, litra a), har Rådet erstattet udtrykket "fremgangsmåder til reproduktiv kloning af et helt menneske" med udtrykket "fremgangsmåder til kloning af mennesker" ud fra den opfattelse, at kvalifikationen "reproduktiv" kunne være for restriktiv. Det ligger klart, at udtrykket "mennesker" refererer til mennesket på embryon-stadiet'.
Noget tyder på, at hr. McCreevy planlægger at ignorere EU's eksisterende direktiver og den nu afdøde forfatning. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   Dette emneoråde er meget komplekst, både teknologisk og moralsk, og selv om jeg har det dårligt med visse aspekter af beslutningen, mener jeg, at den er et skridt på vej mod at finde en balance mellem behovet for forskning, som kan være utroligt gavnlig, og på den anden side den potentielle skade, som forskningen kan øve på menneskelivet. Jeg støtter derfor generelt det kompromis, som Parlamentet er nået frem til i dag, men denne teknologi skal holdes under konstant opsyn. 

Frank Vanhecke (NI ).
   - Hr. formand, Klamt-betænkningen, som vi desværre lige har vedtaget, kan man egentlig bedst beskrive som en slags katalog over verdensfjerne forslag, som en beskrivelse af ideologiske venstreorienterede koncepter, der intet har med virkeligheden at gøre.
Bortset fra at det multikulturelle samfunds såkaldte velsignelser - i parentes bemærket, også hvad det angår, ser virkeligheden jo ganske anderledes ud i vores byer og bydele, som rammes af det multikulturelle samfund - forceret roses til skyerne, er jeg især overrasket over, at det i denne betænkning hævdes, at organiseret lovlig indvandring i Europa kan bidrage til at bekæmpe de enorme problemer med falske asylansøgninger, ulovlige indvandrere og menneskehandel, som vi konfronteres med.
Det ene har intet med det andet at gøre, for det siger da sig selv, at de mennesker og de erhvervskategorier, som kunne komme i betragtning for midlertidig eller permanent lovlig indvandring eller arbejdstilladelser, ikke er de samme mennesker og de samme erhvervskategorier, som oversvømmer os med denne problematiske indvandring. Hvorfor skulle der for øvrigt pludselig ske en forbedring af bekæmpelsen af den ulovlige indvandring, hvis det eneste, der i dag vanskeliggør denne bekæmpelse, er manglende politisk vilje og manglende politisk mod, og hvis de kraftige foranstaltninger, som er så nødvendige i vores lande, derfor ikke træffes? 
Philip Claeys (NI ).
   - Hr. formand, jeg har stemt imod Klamt-betænkningen, der indeholder en række forslag, som er i direkte modstrid med vores egen befolknings interesser. Det begynder at se ud til, at Europa-Parlamentet er specialiseret i at stemme om sådanne tekster. Det er særdeles kortsynet på ny at søge tilflugt til ny økonomisk indvandring. Vi bør lære af fortidens fejl.
Den integrationspolitik, som hidtil er ført i de fleste medlemsstater, for ikke at sige i alle medlemsstater, er for størstedelens vedkommende mislykket. At tiltrække nye udlændinge fra lande uden for Europa ville derfor blot gøre problemet værre. Det er på høje tid, at vi begynder at indse dette her i vores elfenbenstårn. 
Romano Maria La Russa (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil starte med at give udtryk for min solidaritet med fru Klamt efter venstrefløjens i øvrigt forgæves forsøg på at vende op og ned på betænkningen i udvalget. Eftersom det er en kendt sag, at en legalisering ikke løser problemerne og ikke forbedrer forholdene for indvandrere uden arbejde, er jeg enig med ordføreren i, at masselegaliseringer hverken er en foranstaltning til bekæmpelse af illegal indvandring eller en metode til at rekruttere økonomiske indvandrere, men snarere fremmer udstødelse og udbredt kriminalitet.
Selv om det ambitiøse forslag om at skabe et europæisk system med "grønne kort" er fornuftigt, vil en politik, der gør adgangsbetingelserne for sæsonarbejdere og midlertidigt ansatte mere fleksible, medføre en katastrofal situation, som er umulig at administrere. Hvis indvandringen skal skabe fremgang og udvikling i stedet for ustabilitet, er det nødvendigt med strenge procedurer og kriterier. Efter min mening bør der være andre garantier end en garant og dokumentation for, at indvandreren kan klare sig selv. Et job skal være en ufravigelig betingelse for, at indvandreren får lov til at rejse ind. Det kan ikke accepteres, at der tages højde for afvigelser og undtagelser.
Jeg håber, at Kommissionen stiller et konsekvent og pragmatisk forslag med præcise og ikke vilkårlige betingelser. Økonomisk indvandring er en mulighed for et land, men er ikke nogen mirakelkur for alle problemer, lige fra befolkningens aldring til manglen på arbejdskraft. Derfor undlod min gruppe, Den Nationale Alliance eller Gruppen Union for Nationernes Europa, at stemme om denne betænkning.
Antoine Duquesne (ALDE ),
   Jeg undlod at stemme i forbindelse med afstemningen om punkt 6 i Klamt-betænkningen om en EU-metode til at styre økonomisk migration. Jeg finder det naturligt, at man giver såvel europæiske som ikke-europæiske borgere ret til at stemme ved lokalvalg, men jeg finder det langt mindre naturligt, at ikke-europæiske borgere får ret til at stemme ved europæiske valg.
Når det drejer sig om lokalvalg, bør enhver borger, som i et nærmere fastlagt tidsrum (eksempelvis fem år, som det er tilfældet i Belgien) har været bosat i et givet lokalområde, kunne ytre sig om sine levevilkår, den fysiske planlægning i kommunen, undervisningen af børnene osv.
Jeg ønsker også, at denne stemmeret, som det ligeledes er tilfældet i Belgien, skal kunne erhverves af ikke-europæiske borgere, for så vidt de formelt forpligter sig til at overholde modtagerlandets forfatning og love. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Initiativbetænkningen er en del af processen med at udarbejde en europæisk indvandringspolitik, hvor en og samme fremgangsmåde skal gælde i samtlige medlemsstater.
Junilisten mener dog, at det skal stå medlemsstaterne frit for selv at afgøre, hvordan deres politik med hensyn til økonomisk indvandring skal udformes, og at det ikke bør være et spørgsmål for Europa-Parlamentet at foreskrive, hvilke regler der gælder på området. Vi mener ikke, at økonomisk indvandring skal ses som et problem, der kræver harmonisering på europæisk niveau - tværtimod burde medlemsstaterne håndtere disse spørgsmål selvstændigt. En medlemsstat, der f.eks. vil tillade generøse regler for økonomisk indvandring, bør gøre det i overensstemmelse med princippet om institutionel konkurrence. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Betænkningen indeholder punkter, som vi støtter. Det gælder særlig anmodningen om, at samtlige bestemmelser i "den internationale konvention om beskyttelse af alle vandrende arbejdstageres og deres familiemedlemmers rettigheder", vedtaget af FN's Generalforsamling i 1990, skal inkluderes, og at alle medlemsstater ratificerer denne konvention. Vi bifalder ligeledes kritikken af EU's nuværende politik, der først og fremmest koncentrerer sig om de repressive aspekter.
Betænkningen indeholder dog også nogle selvmodsigelser, idet den afspejler et migrationspolitisk perspektiv, der primært sigter på udbytning af tredjelandenes arbejdskraft, især de bedst kvalificerede arbejdstagere. Den lægger også vægt på, at der skal medtages klausuler om fælles styring af migrationsstrømme og tilbagetagelsespligt i tilfælde af ulovlig immigration, dvs. udvisning.
Vi beklager endvidere, at man har forkastet forslag fra vores gruppe om at afvise "midlertidige tilbageholdelsescentre", frihedsberøvelsesforanstaltninger over for indvandrere og oprettelse af "midlertidige tilbageholdelsescentre" i tredjelande og fordømme den fallerede politik med "kvoter", der har betydet øget ulovlig indvandring og ringere arbejdsforhold for disse arbejdstagere. 
Carl Lang (NI ),
   Denne betænkning, der er tænkt som et svar på Kommissionens grønbog om økonomisk migration, er i virkeligheden blot en lang opremsning af absurditeter, som er farlige og selvmorderiske for Europas nationer og folk. Man finder her imellem hinanden de mest indvandrervenlige og tredjeverdensorienterede forslag.
Lad mig nævne anerkendelse af retten til at stemme ved lokale og europæiske valg for indvandrere fra ikke-europæiske lande, lempelse af indrejse- og opholdsbestemmelserne for økonomiske migranter, anerkendelse af masselegalisering som middel til at skabe fremtidsmuligheder for ulovlige migranter, iværksættelse af oplysningskampagner vedrørende indvandringspolitikkerne og deres positive virkninger, forslag om at lade folkevandringernes historie indgå i skolernes pensum, stadfæstelse af retten til omfattende familiesammenføring, forslag om at sikre økonomiske migranter, der er vendt tilbage til deres hjemlande, ret til midler fra modtagerlandets socialsikringsordninger eller forslaget om at ophæve gebyrerne på vandrende arbejdstageres overførsler af midler fra modtagerlandene til oprindelseslandene.
Endelig, som prikken over i'et, fremgår det af denne betænkning, at EU's borgere ikke skal have forrang, inden man hidkalder tredjelandsborgere. Det er det evindelige omkvæd: ja til favorisering af udlændinge, nej til favorisering af europæere! 
Fernand Le Rachinel (NI ),
   Denne betænkning om styring af økonomisk migration er et væv af løgne, urigtige påstande og ideologiske fordomme. Den er, som den er affattet, så ekstrem i bestræbelserne for systematisk at fremme en politik, som vil betyde, at Europa oversvømmes af indvandrere, at den i virkeligheden gør indvandrerne en bjørnetjeneste.
Ingen regering i noget land kunne fremlægge et sådant katalog af foranstaltninger uden ved det følgende valg at blive sendt i opposition.
Fru Klamt ønsker at gå den europæiske vej og holde borgerne i uvidenhed om den udåd, der begås bag deres ryg.
Heldigvis har Rådet i sin visdom fastholdt princippet om enstemmighed, hvad angår alle spørgsmål om legal indvandring.
Lad mig blot nævne et enkelt eksempel for at påvise absurditeten i sådanne forslag: "den økonomiske immigration kan bidrage til at styre de eksisterende migrationsstrømme (og) har vist sig at have en positiv indvirkning på arbejdsmarkedet".
Det er naturligvis en urigtig påstand. Jo flere legale indvandrere, vi tager imod, jo mere vil den illegale indvandring tage til på baggrund af et håb om snarlig legalisering, sådan som vi har set det i Spanien og Italien.
Europa-Parlamentet ville latterliggøre sig selv og bringe sig i miskredit ved at vedtage en sådan betænkning, som, hvis den blev vedtaget, ville føre millioner af mennesker til vores grænser, idet de ville være tiltrukket af det eldorado, vores troldmandslærlinge stiller i udsigt. 
Hiltrud Breyer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil godt opfordre Kommissionen til at give Parlamentet en forklaring. Desværre er Kommissionen ikke til stede. Jeg vil imidlertid gerne bede Dem om at sikre, at Deres tjenestesteder videreformidler dette til Kommissionen, og at Kommissionen gør dette i indeværende uge. Under forhandlingerne i aftes fremsatte kommissær McCreevy en erklæring om patenterbarheden af menneskelige kloner, som der ikke er dækning for i retsskabelsen. Kommissionens fortolkning af dette spørgsmål er simpelthen forkert og er i strid med Ministerrådets bemærkning til protokollen, som blev ført til protokols i forbindelse med vedtagelsen af direktivet. Her hedder det klart og tydeligt i artikel 35, at det ikke kun er reproduktiv kloning, der er udelukket fra patenterbarhed. Som traktaternes vogter kan Kommissionen ikke fremkomme med en fortolkning i kommissærens tale, som der ikke er dækning for i direktivet, som er forkert, og som er i modstrid med Ministerrådets bemærkning til protokollen.
Jeg beder Dem virkelig indtrængende om, at Deres tjenestesteder opfordrer Kommissionen til at korrigere dette, for hvis det ikke sker, vil det helt sikkert have konsekvenser. Jeg beder Dem derfor om - jeg ved, at der er mange kolleger her i salen, som er enige heri - at præcisere dette, og at denne præcisering bliver fremsendt til kommissær McCreevys kontor, og at kommissær McCreevy selv får rettet denne fejl i indeværende uge.


Formanden.
   - Det er mig en stor glæde at kunne byde velkommen til en delegation fra Verkhovne Rada, det ukrainske parlament, som har taget plads i den officielle loge.
Denne delegation, der består af ni parlamentsmedlemmer, ledes af hr. Valeryi Pustovoytenko. De er taget til Strasbourg for at deltage i det ottende møde i Det Parlamentariske Samarbejdsudvalg EU-Ukraine, der skal mødes i dag og i morgen.
Jeg ønsker Dem og hele Det Parlamentariske Samarbejdsudvalg EU-Ukraine et meget frugtbart møde.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om forberedelsen af Det Europæiske Råds næste uformelle møde.
Derfor er Det Forenede Kongeriges premierminister, hr. Blair, til stede i Parlamentet, og jeg vil gerne takke ham særligt for den indsats, han tilsyneladende har gjort for at kunne være her hos os i dag. Jeg synes, at det er meget positivt, at Parlamentet forud for Hampton Court-mødet kan høre direkte fra rådsformanden, hvad der er baggrunden for dette møde. Tak, hr. Blair. Jeg giver Dem ordet.
Tony Blair,
   Hr. formand, kære kolleger, det er mig en stor fornøjelse at være til stede her i eftermiddag i Europa-Parlamentet i Strasbourg. Lad mig tilføje en velkomsthilsen til vores kolleger fra Ukraine. Hvis vi på noget tidspunkt skulle miste troen på Europa og dets værdier, bør den interesse, folk som vores ukrainske venner udviser, fortælle os, at Europas værdier er stærke og yderst eftertragtede i store dele af den øvrige verden.
Formålet med mit besøg her i dag er at redegøre for, hvad vi har til hensigt at lægge til grund for Det forenede Kongeriges formandskab i de kommende uger. Med mig har jeg Douglas Alexander, som er vores Europaminister, og når jeg er taget af sted, vil han blive tilbage og besvare flere spørgsmål - især de vanskelige spørgsmål!
Jeg er dog glad for at kunne sige, at jeg bliver i mindst halvanden time, så jeg både kan høre Deres kommentarer og selv besvare nogle af Deres spørgsmål.
Lad mig straks redegøre for, hvordan vi ønsker at arbejde videre i formandskabet i de kommende uger. I Bruxelles opstillede vi den 23. juni de grundlæggende retningslinjer for, hvordan vi bør forholde os over for de udfordringer, globaliseringen indebærer. Jeg mener, at der er bred enighed i EU om, at der er behov for at få sat skub i EU igen og sikre, at det bevæger sig i den rigtige retning. Spørgsmålet er, hvordan vi gør det.
Vi har nu muligheden for både på det uformelle topmøde i morgen og derefter på det formelle topmøde i december at udstikke retningslinjerne og fastlægge de konkrete tiltag i tilknytning hertil. Det er således vores tanke, at vi i løbet af disse to topmøder for det første skal nå til enighed om, hvilken retning EU skal tage på det økonomiske plan, for det andet derefter skal udpege nogle prioriterede områder for den europæiske indsats og for det tredje så på det grundlag og i den kontekst skal nå frem til en aftale om budgettet i december på det formelle topmøde.
Jeg vil først beskæftige mig med det uformelle topmøde. Dette er, hvad jeg ønsker det uformelle topmøde skal føre til. Det første er, at jeg ønsker, at man på det uformelle topmøde når til reel enighed om det kommissionsdokument, kommissionsformand Barroso og Kommissionen har forelagt. Kommissionsdokumentet indeholder en analyse af globaliseringsudfordringen og forslag til, hvordan medlemsstaterne og EU skal forholde sig hertil.
Jeg må sige, at det er en barsk, men en korrekt analyse. Den viser, hvor stor en konkurrencemæssig udfordring vi udsættes for fra nye vækstøkonomier såsom Kina og Indien for ikke at nævne USA og de andre. Den viser, hvor vigtigt det er, at vi beskæftiger os med de knap 20 millioner arbejdsløse i EU. Den viser, at vi bør gøre vores arbejdsmarkeder mindre restriktive, at vi inden for forskning og udvikling, nyskabelse og andre områder bør nå op på siden af de bedste på verdensplan. Den viser, at Europa inden for områder som energi - hvor vi under alle omstændigheder i de næste par år kommer til at dække omkring 90 % af vores olie- og gasforbrug gennem import - må oppe sig betydeligt, og den viser også den enorme demografiske udfordring, vi står over for med færre mennesker i den arbejdsdygtige alder, flere pensionister og flere mennesker, der derfor bliver nødt til at arbejde. Følgelig får spørgsmål vedrørende f.eks. forholdet mellem arbejds- og levetid og mulighederne for at forene familieliv og arbejde stadig større betydning.
Det første, vi ønsker at gøre på det uformelle topmøde, er at få dokumentet vedtaget og gøre det til grundlaget for vores efterfølgende drøftelser om EU, EU's sociale model og økonomiske fremtid. Dertil ønsker vi dog at føje nogle specifikke områder, der bør prioriteres i EU's fremtidige arbejde. Jeg vil nævne nogle af dem her.
Hvad angår disse fremtidige indsatsområder, offentliggør vi også som formandskab nogle dokumenter i dag udarbejdet af forskere inden for EU om visse aspekter af den udfordring, vi står over for, inden for hvert af disse områder. De vil blive offentliggjort og være tilgængelige for Parlamentets medlemmer og de personer, der deltager i topmødet i morgen. Men hvilke områder er det, vi bør betragte som vores prioriterede områder?
Først og fremmest er der forskning og udvikling og nyskabelse. Vi bør skabe sikkerhed for, at en større del af EU-budgettet anvendes til disse prioriterede områder, fordi de er den europæiske økonomis fremtidige arbejdsområder.
Vi har også brug for en bedre samordning af vores arbejde på disse områder. Vi foreslår nærmere bestemt, at der oprettes et europæisk forskningsråd svarende til American National Science Foundation, der skal støtte finansiering af forsknings- og udviklingsprojekter og give os i EU mulighed for at skabe internationalt førende virksomheder inden for fremtidens teknologier.
Så et væsentligt område for en fremtidig prioriteret indsats er forskning og udvikling. Det andet område er energi og energipolitik. Jeg mener, at tiden er inde til at udvikle en fælles EU-energipolitik.
Vi har alt for længe befundet os i en situation med tilfældige og vilkårlige løsninger, hvor energibehovene og energiprioriteringerne udelukkende er blevet fastlagt af de enkelte lande i henhold til deres behov, men uden forståelse for den kollektive magt, vi kunne få i Europa, hvis vi var parate til at samle vores energi og vores ressourcer. En sådan politik bør ikke tage sigte på nye lovgivningsmæssige hindringer, men snarere på at skabe et virkeligt åbent energimarked. Den bør f.eks. omfatte et passende integreret EU-distributionsnet. Det er allerede gennemført på et bilateralt grundlag mellem flere lande. Forestil Dem, hvor meget større vores økonomiske og konkurrencemæssige vægt ville være, hvis vi var parate til at sikre en integration heraf på et europæisk grundlag.
Desuden burde vi i lighed med andre større lande i verden være parate til at indgå i en dialog på EU-plan med de vigtigste leverandører af energi og bruge vores fælles vægt til at komme til orde. Endelig bør vi udvikle rene teknologier, energieffektivitet og i det mindste nå frem til nogle fælles holdninger angående mulighederne og perspektiverne i forbindelse med spørgsmål om emner såsom atomkraft.
Jeg var overbevist om, at visse ting ville få en blandet modtagelse.
Dette er områder, hvor vi bør gøre en indsats i fremtiden.
Det tredje område vedrører universiteterne. Lad os være ærlige om situationen i Europa i dag. Vores universitetssektor står sig ikke så godt i konkurrencen med USA, som den burde. Kina og Indien er i færd med at udvikle deres universitetssektor på en usædvanlig måde. Ikke blot i forhold til vores tertiære sektor, men også hvad angår skabelsen af merværdi i relationen mellem erhvervsliv og universiteter, har vi ikke tilnærmelsesvis de samme muligheder i Europa som i andre dele af verden.
Vi foreslår, at vi pålægger Kommissionen specifikt at aflægge rapport til Det Europæiske Råd næste år om, hvilke udfordringer, de europæiske universiteter står over for, hvordan vi kan konkurrere med USA, hvordan vi kan få flere partnerskaber med både offentlig og privat deltagelse til at understøtte dem og flere højere læreanstalter, der kan forbinde erhvervslivet og universiteterne overalt i EU.
Der er et fjerde område, jeg ønsker at foreslå som et prioriteret indsatsområde, og det er spørgsmålet om, hvordan vi kan kontrollere indvandringen, men også bruge den til at optimere den europæiske økonomis effektivitet og konkurrenceevne. Vi bør både sikre, at vi har en passende kontrol i forhold til den ulovlige indvandring, og samtidig erkende, at kontrolleret indvandring faktisk kan være en fordel for vores europæiske økonomier.
Et af de dokumenter, vi har offentliggjort i dag, er et dokument fra en fransk forsker, Patrick Weil, der også har været rådgiver for politikere i Frankrig, hvori han redegør for, hvordan de lande, der har åbnet deres arbejdsmarked for arbejdskraft fra tiltrædelseslandene - de 10 nye lande - paradoksalt nok reelt har draget økonomisk fordel heraf. Det bør vi tage til efterretning.
Det femte område vedrører behovet for at gøre betydeligt større fremskridt inden for det, jeg vil betegne som den demografiske balance eller forholdet mellem arbejds- og levetid. Det er ikke et område, hvor det ville være passende for EU at indlede massive lovgivningskampagner osv., men et område, hvor den åbne koordineringsmetode passende kunne tages i anvendelse bl.a. angående forholdet mellem arbejds- og levetid, børnepasning og mulighed for at forene familieliv og arbejde og udbredelse af bedste praksis inden for pensions- og socialsikringsordningerne i EU. Det ville være fornuftigt nu, hvor vi er i gang med at undersøge, hvordan vi kan modernisere den europæiske økonomi.
Det sidste prioriterede indsatsområde vedrører det, Kommissionen har kaldt globaliseringsfonden. Jeg vil med det samme gøre én ting klart angående denne idé. Det vigtige ved globaliseringsfonden er, at der ikke bliver tale om en fond, der beskytter virksomheder, der trænger til omstrukturering, usunde virksomheder eller virksomheder, der ikke har succes. Formålet er derimod at beskytte og hjælpe personer, der befinder sig i omstændigheder, hvor omstruktureringer har gjort dem overflødige eller sat dem i en vanskelig situation på arbejdsmarkedet. Jeg kan nævne et eksempel fra Det Forenede Kongerige for nylig, hvor flere tusinde mennesker blev afskediget på grund af nedskæringer på Rover-fabrikkerne. Vi standsede ikke omstruktureringerne, fordi de desværre er nødvendige ud fra et økonomisk synspunkt, selv om det er tragisk for de personer, det går ud over. Men vi ydede konkret bistand til efteruddannelse og jobsøgning til de ramte arbejdstagere for at beskytte den enkelte - men ikke arbejdspladsen. En sådan fond kan, hvis den udformes rigtigt, hjælpe os til at møde globaliseringens udfordringer frem for at hindre os heri.
Det, vi har til hensigt at foreslå på det uformelle møde i Det Europæiske Råd i morgen, er, at vi når til enighed om de grundlæggende retningslinjer i Kommissionens dokument og derefter på de seks indsatsområder, jeg netop har angivet, beskriver, hvordan vi kan gøre fremskridt på hvert enkelt område og således fremme EU's konkurrencedygtighed såvel som den sociale solidaritet inden for EU ved at hjælpe folk med at tilpasse sig de udfordringer, globaliseringen indebærer.
Derudover ønsker vi i morgen i fortsættelse af Det Europæiske Råds ekstraordinære møde den 13. juni at foreslå foranstaltninger til en antiterrorstrategi, så vi kan nå til enighed herom på Det Europæiske Råd i december. Disse foranstaltninger bør fokusere på bl.a. radikaliseringen af personer inden for EU, beskyttelsen af vores infrastrukturer og især på, hvordan vi udveksler oplysninger og beskyttelse mere effektivt, hvordan vi bevarer disse, og hvordan vi sikrer et samarbejde mellem de forskellige sikkerheds- og polititjenester i EU for at opnå en bedre beskyttelse af befolkningen. Vi er, som indenrigsminister Charles Clarke sagde det i sin tale her i Europa-Parlamentet, glade for at kunne behandle dette spørgsmål under den første søjle, således at det er omfattet af den fælles beslutningsprocedure.
Hvis vi kan nå til enighed om dette i morgen, tror jeg, vi i det mindste er begyndt at skabe nogle vilkår, som kan føre til en finansieringsaftale.
Ud over disse områder findes der en række særlige sager, og lad mig blot sige nogle få ord herom nu. Angående arbejdstidsdirektivet håber jeg, vi kan nå til enighed under Det Forenende Kongeriges formandskab - vi vil helt sikkert forsøge. Hvad angår direktivet om tjenesteydelser, er vi bekendt med Europa-Parlamentets holdning. Jeg håber dog stadig, at det vil være muligt at nå til politisk enighed om, hvilken vej vi skal følge fremover, fordi - og det mener jeg af et ærligt hjerte - direktivet om tjenesteydelser er en forudsætning for, at vi kan fuldføre det indre marked, og det er vigtigt for EU.
Jeg besluttede at komme til Europa-Parlamentet i dag og kunne ikke være til stede i det britiske parlament - hvilket dette minder mig om, så tak for det!
Jeg ønsker nærmere bestemt at sige - og det vil måske få mig i yderligere vanskeligheder - til kommissionsformanden, som efter min opfattelse har udført et prisværdigt arbejde i de seneste måneder, at kommissær Verheugens forslag om deregulering er en vigtig tilkendegivelse om, at EU er parat til at regulere, når det tjener borgernes interesser, men også til at deregulere, når det er nødvendigt for vores konkurrenceevne.
Dette vil give vores ukrainske kolleger et udmærket eksempel på, hvad moderne demokrati handler om!
Når vi når til Det Europæiske Råd i december, har vi til hensigt at gøre vores bedste for at opnå en finansieringsaftale. Jeg ønsker at gøre det helt klart, og jeg ved fra mine samtaler med medlemmer fra tiltrædelseslandene, at vi alle tillægger EU's budget meget stor betydning. Som vi har set det i Det Forende Kongerige, er der væsentlige spørgsmål knyttet hertil. Men vi bør huske på - og hermed tænker jeg på EU's 15 gamle medlemsstater - at dette er af grundlæggende betydning for de 10 tiltrædelseslande. Jeg erkender, at vi som formandskab har pligt til at gøre vores yderste for at sikre en aftale. Jeg håber, vi vil være i stand til det, uanset budgettets niveau.
Jeg må desuden pointere, at hvis vi skal nå frem til en aftale om budgettet - og jeg ved, at der er et ønske om det her i Europa-Parlamentet såvel som i Det Europæiske Råd - vil vi have et bedre udgangspunkt, hvis vi er nået til enighed om de økonomiske retningslinjer og nye prioriterede indsatsområder, og de derefter kan indvirke på budgetforhandlingens resultat. Budgetforhandlingen må nødvendigvis tage udgangspunkt i finansieringsaftalen ved opstillingen af prioriterede områder og bør - med den fornyede gennemgang - give os udsigt til en mere rationel anvendelse af det europæiske budget i verden af i dag.
Hvis vi ønsker, at vores økonomi skal kunne klare fremtidens udfordringer, bør vi til en vis grad sikre, at budgettet er i overensstemmelse med vores borgeres, erhvervslivs og arbejdsstyrkes økonomiske prioriteringer.
Endelig har vi, hvad angår forbindelserne udadtil, i forhold til klimaændringerne som bekendt indgået aftaler med Kina og Indien såvel som Rusland angående videreudviklingen af en reel dialog om klimaændring. Jeg skal især henlede Deres opmærksomhed på det demonstrationsprojekt i form af et kulkraftværk med næsten nulemission, vi har indgået aftale med Kina om, at Europa skal opføre. Det kunne blive et vigtigt signal for fremtiden. Jeg er i denne forbindelse meget glad for at kunne sige mere om klimaændringer om et øjeblik.
Desuden håber vi, at vi kan skabe enighed om en Afrika-strategi på Det Europæiske Råds møde i december. Europa kan være stolt over det, vi har udrettet på udviklingsområdet, men sandheden er, at det er nødvendigt at gøre mere. Af denne grund håber vi i øvrigt også, at WTO-forhandlingerne i Hongkong bliver en succes.
Angående forsvarsspørgsmålet skal det bemærkes, at der var stor skepsis, da vi påbegyndte processen vedrørende et europæisk forsvar. I dag har vi ni EU-missioner verden over med EU-styrker, og det viser, at et EU-forsvar kan fungere ganske udmærket. Vi har selvfølgelig indledt tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet og Kroatien. Vores mål er derfor at få følgende ting på plads: Enighed om nye økonomiske retningslinjer, nye prioriterede EU-indsatsområder inden for forskning og udvikling, energi, universiteter, indvandring, demografi osv. og en fremtidig finansieringsaftale, der er retfærdig, begynder at tage højde for de foretagne prioriteringer og giver udsigt til en fremtidig omstrukturering af EU's budget. Vi ønsker også en samlet række konklusioner inden for området retlige og indre anliggender, der giver os mulighed for at bekæmpe terror og ulovlig indvandring og samtidig udnytte fordelene ved en passende styret indvandring. Vi ønsker at fremme vores forsvar, især den fælles forsvarspolitik, på områder som strategisk lufttransport og optankning i luften.
Vi håber at få en klar konklusion i december om en EU-udviklingsstrategi for Afrika og sikre, at vi opretholder en stærk ændringsproces med henblik på bekæmpelse af drivhusgasemissioner og de øvrige miljøudfordringer, vi står over for.
Vi nåede for nogle få måneder siden til et punkt, hvor der som følge af nejet ved folkeafstemningerne var en følelse af lammelse af Europa. Hvis vi ønsker at få sat skub i Europa igen og i den rigtige retning, bør vi nå til enighed om både, hvor vi vil hen, og hvilke specifikke foranstaltninger det kræver.
Hvis vi i løbet af de kommende måneder er i stand til at give vores borgere i det mindste nogle forklaringer og redegøre for, hvordan vi vil imødegå globaliseringens udfordringer, hvordan vi vil skabe større sikkerhed i en tid med verdensomspændende terror og massemigration, og hvordan vi kan opstille en udenrigspolitik, hvor vi udnytter Europas samlede vægt til fordel for Europas borgere, så har vi i det mindste indledt arbejdet med at få Europa stykket sammen, sat tilbage på rette spor og drevet fremad igen.
Intet formandskab kan nå alt dette, men hvis det kan lykkes os at nå det, jeg netop har beskrevet, mener jeg, det vil være væsentligt.
Jeg er kommet her i dag for at redegøre for, hvad vi har gjort, og hvad vi har til hensigt at gøre i de kommende uger. Jeg kan forsikre Dem for, at vi kommer med en ny opfølgning senere, og vil sikre os, at De til stadighed holdes underrettet om forhandlingerne i Rådet.
Lad mig til sidst sige, at det er vigtigt, at vi over for disse udfordringer sikrer os, at Kommissionen, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd arbejder sammen og arbejder tæt sammen. Det er vores ønske. Som det tydeligt fremgår af Deres forhandlinger og de forhandlinger, vi har med Dem, er vi ikke altid enige. Men for at vende tilbage til mit indledende budskab fremgår det også klart af tilstedeværelsen her i tilhørerlogen under vores forhandlinger, at Europa har overordentlig meget at være stolt af, og at det er på tide, at vi viser vores borgere, at de næste 50 år kan blive lige så gode som de foregående.
José Manuel Barroso,
   Hr. formand, hr. premierminister, mine damer og herrer, det er mit håb, at der under det uformelle møde på Hampton Court bliver lejlighed til for alvor at drøfte de økonomiske og sociale udfordringer, Europa står over for. Det er mit håb, at der ikke kun bliver tale om drøftelser, men at der også - som rådsformanden, hr. Blair, netop har anført - bliver truffet afgørelser om, hvilken vej vi fremover skal følge.
I sidste uge fremlagde jeg i Bruxelles de afgørelser for Dem, som Kommissionen havde truffet selv samme dag i forbindelse med forberedelsen af mødet på Hampton Court. Jeg skal ikke gentage, hvad jeg dengang sagde, blot vil jeg erindre om, at Kommissionen ud over et dokument vedrørende de økonomiske og sociale udfordringer i tilknytning til globaliseringen også har godkendt et initiativ, som tager sigte på at få genoptaget forhandlingerne om de finansielle overslag, og har bidraget til en politisk aftale, som vi finder både påkrævet og påtrængende.
Jeg vil gerne takke Dem for Deres støtte til det dokument, Kommissionen har udarbejdet, og jeg vil gerne gentage her i Europa-Parlamentet over for Dem og over for premierminister Blair, at vi ønsker at bidrage til at finde en løsning på budgetproblemet. Ønsker vi virkelig at vise, at Europa er i bevægelse, har vi brug for en afgørelse om de finansielle overslag.
Historisk set har Europa som bekendt været kendetegnet ved et højt niveau, hvad angår velstand, social samhørighed, miljøbeskyttelse og levevilkår, sammenlignet med andre dele af verden. Men Europa er også kendetegnet ved et underskud, når det gælder social retfærdighed. Der er nu 19 millioner arbejdsløse i EU's medlemsstater. Kløften mellem rig og fattig er alt for stor.
I mange af de store byer oplever vi alvorlige integrationsproblemer, som kræver hurtig indsats. Sandheden er, at situationen kan blive forværret som følge af den dobbelte udfordring, der ligger i den øgede andel af ældre i befolkningen og globaliseringen. Globaliseringen skaber bestemt store muligheder, men den skaber også trusler mod visse sektorer i Europa.
Et er sikkert. Status quo er ikke nogen mulighed. Det er påtrængende nødvendigt, at der gennemføres reformer og modernisering i Europa. Ønsker vi at bevare de europæiske værdier, må vi modernisere vores politikker. Det er baggrunden for, at vi stiller forslag om ambitiøse reformer og understreger to farer, som vi må og skal undgå.
For det første ligger der en fare i, at nogle mener, at Europa blot, eller først og fremmest, er et marked. De tager fejl, for det udvidede Europa, et Europa med nu 25 og på et senere tidspunkt endnu flere medlemsstater, må hvile på en struktur af social samhørighed og politisk sammenhæng, indadtil såvel som udadtil, hvis vi ønsker at støtte dette projekt. Vi må aldrig tage det store europæiske projekt for givet, men hver dag kæmpe for at styrke det.
For det andet ligger der en fare i, at nogle mener, det er muligt at gøre Europa til en magtfaktor, samtidig med at man har 25 små energimarkeder og 25 små servicemarkeder. Ønsker vi, at Europa skal blive en egentlig magtfaktor, må vi gennemføre det indre marked fuldt og helt. Det drejer sig om vores konkurrenceevne i den globaliserede verden.
 Jeg mener, at EU har en central rolle at spille i forhold til at fremme disse ambitiøse reformer og moderniseringen af vores sociale systemer. Vores succes er afhængig af, om vi er i stand til at sikre den rigtige kombination af foranstaltninger på europæisk og nationalt plan. Vi bør til fulde udnytte alle de instrumenter, vi har til vores disposition gennem lovgivningen, som premierminister Blair sagde, og vi arbejder hen imod en bedre regulering. Der er tilfælde, hvor vi har brug for mere lovgivning, og andre, hvor vi har brug for mindre bureaukrati og mindre lovgivning. Vi kan ikke levere EU's fremtidige budget uden disse instrumenter, sideløbende med multilateral overvågning, udbredelse af erfaringer og alle de ordninger, vi råder over. Kommissionens udøvende beføjelser, Kommissionens initiativret, en effektiv anvendelse af konkurrencereglerne er alle instrumenter, der gør det muligt at supplere og føje yderligere værdi til - og ikke erstatte - vores indsats på nationalt plan.
Også på det internationale plan er Europa det rigtige niveau for en indsats. Ærlig talt har selv de største EU-medlemsstater ikke tilstrækkelig tyngde til at klare globaliseringen eller indgå på lige fod med andre verdensmagter. Vi er et vellykket eksempel på globalisering i regional målestok. Vores gennemgribende integration, vores fælles politikker og vores fælles værdier giver os en styrke, der overgår de enkelte medlemsstaters.
Det er grunden til, at det for at bekæmpe fattigdommen i verden, udbrede de europæiske værdier verden over og forhandle i vores medlemsstaters interesse er bedre klart at fastholde behovet for en stærk europæisk dimension. Jeg siger det meget klart: Vi har i dag mere end nogensinde før brug for et stærkt EU i denne globaliserede verden.
Disse instrumenter forstærker hinanden gensidigt og er afhængige af hinanden for at afstedkomme de ønskede resultater. I det dokument, Kommissionen har forberedt til det uformelle topmøde, har vi foreslået nogle retningslinjer for den kommende indsats. Lad mig fremhæve nogle af disse.
Først og fremmest globaliseringstilpasningsfonden, der har til formål at afhjælpe globaliseringens følger for personer, der f.eks. rammes af omstruktureringer. Som premierminister Blair sagde - og det er netop også Kommissionens grundlæggende tanke - har fonden ikke til formål at beskytte virksomheder, der ikke er konkurrencedygtige eller ikke er økonomisk levedygtige, men at hjælpe de enkelte mennesker. Samtidig med at vi går ind for en åbning af vores økonomier, bør vi vise, at vi også tænker på de enkelte mennesker. Mennesker er ikke statistikker. Vi har brug for en aktiv politik, der tager hensyn til deres bekymringer og ønsker.
Jeg er meget taknemmelig for premierminister Blairs støtte til denne fond.
Vi har også kortlagt en række områder, hvor partnerskabet mellem Kommissionen og medlemsstaterne kan udforskes og styrkes yderligere - områder, der hovedsagelig hører under medlemsstaternes kompetenceområder, men hvor Kommissionen kan yde et væsentligt bidrag enten som en ærlig formidler, en katalysator eller et fokuseringspunkt for benchmarking, med gensidig overvågning og fælles aktioner. Vi går som premierministeren sagde det, og som vi har tilkendegivet det i vores dokument, ind for en fælles tilgang til energi på europæisk plan. Jeg vil blot føje endnu et eksempel til de udmærkede eksempler, han gav, nemlig det vigtige bioenergiområde. Jeg er overbevist om, at vi kan gøre meget mere på dette område ved at forene miljø, landbrug, forskning og de midler, vi allerede har til vores rådighed. Så her er en mulighed for samarbejde mellem de europæiske institutioner og medlemsstaterne.
Et andet område er forskning og udvikling, og vi håber at opnå den finansiering, der er nødvendig, hvis der skal gennemføres foranstaltninger på europæisk plan, fordi vi har brug for denne dimension. Vi bliver nødt til at spørge os selv, hvorfor de bedste hjerner i Europa såvel som Kina, Indien og mange andre lande i verden tager til USA for at studere, selv om vi ved, at de bedste universiteter findes her. Universiteter er en europæisk opfindelse, så hvorfor tager de andre steder hen, når de kan være her? Vi bør også supplere den nationale indsats med en europæisk indsats til fordel for universiteter, forskning og nyskabelse.
Endelig er Kommissionen klar til at forelægge Det Europæiske Råd en køreplan, der kortlægger vejen til et moderne EU, der kan sikre økonomisk velstand og social retfærdighed.
Så mit budskab til topmødet er klart: Hvis vi ønsker at bevare vores europæiske værdier, må vi modernisere vores politikker, og det er bedre, hvis vi gør det i fællesskab. Vi bør afkræve alle EU's ledere et personligt tilsagn. Vi, de europæiske institutioner - Parlamentet, Rådet og Kommissionen - bør gøre det i fællesskab. Også medlemsstaterne, de regionale og lokale myndigheder og arbejdsmarkedets parter - vi bør alle gøre en indsats til fordel for denne ændring. Jeg ved, at forandring aldrig er let, men mit budskab er, at passivitet er meget værre og har meget større omkostninger. Hvis ikke vi gør noget, vil det blive meget mere smertefuldt, end hvis vi af egen fri vilje foretager de nødvendige ændringer nu i overensstemmelse med vores værdier.
Jeg mener, at topmødet på Hampton Court også bør sende et budskab til vores borgere om den rolle, Europa kan spille i verden, hvad angår sikkerhed og udbredelse af vores værdier, det være sig i form af udviklingsbistand eller forvaltning af globaliseringen. Det er vigtigt, at vi også definerer denne nye rolle for Europa i verden.
Jeg håber, at vores drøftelser i morgen vil gøre det muligt at skabe konsensus om, hvor store og påtrængende udfordringer vi står over for, og hvor stort behovet for fremskridt er. Jeg mener, at denne konsensus, denne fælles vision, er nødvendig. En sådan ny konsensus er nødvendig for at skabe fornyet kontakt mellem EU og borgerne og bane vejen for yderligere fremskridt inden for EU-samarbejdet.
Denne konsensus og erkendelsen af behovet for en hurtig indsats er nødvendige for at skabe enighed om budget og de finansielle overslag, hvilket forhåbentligt vil være muligt inden udgangen af dette år. Jeg takker premierminister Blair for at have gentaget sit personlige engagement i forhold til disse to mål her i dag. Det er vanskeligt, men det er muligt og nødvendigt. Det er ansvarlige politikeres opgave at gøre det nødvendige muligt. Det er grunden til, at vi nu arbejder så hårdt. Vi har arbejdet meget tæt og meget intensivt sammen med Det Forenede Kongeriges formandskab. Jeg ønsker at takke premierminister Blair og alle hans medarbejdere for det meget kompetente arbejde, de udfører, og jeg ønsker at bekræfte over for Dem her i Europa-Parlamentet og over for premierminister Blair, at vi vil arbejde hårdt for at sikre et vellykket resultat, ikke blot af topmødet i morgen, men også af topmødet i december, så vi kan få Europa på skinner igen.
Hans-Gert Poettering,
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger, jeg siger helt bevidst, hr. formand for Rådet og ikke hr. premierminister. Det er takket være Deres funktion som premierminister, at De har EU-formandskabet, men det er vigtigt at understrege, at De ikke alene skal repræsentere de britiske interesser, men alle europæiske interesser, og det vil vi måle Dem på i de kommende uger og måneder.
Disse forhandlinger finder sted på det rigtige tidspunkt og på rette sted. I morgen vil De - på fornemmeste vis, som det sig hør og bør for stats- og regeringschefer - holde møde på et slot. Jeg håber ikke, at navnet Henry VIII er noget negativt symbol, og at dette vil have en negativ indvirkning på Europas fremtid. Det er almen viden, hr. rådsformand, at hverken De som premierminister eller Deres parti tilhører min - vores - politiske familie. Det er dog ekstremt positivt, at De er til stede her i dag sammen med repræsentanterne for den europæiske befolkning. I morgen finder stats- og regeringschefernes møde i Rådet sted. Det er den rigtige rækkefølge: først Europa-Parlamentet i Strasbourg og derefter Hampton Court Palace i nærheden af London.
Vi ønsker Dem held og lykke, hr. rådsformand, med at genskabe tilliden mellem de 25 stats- og regeringschefer. Deres tilstedeværelse her i dag bidrager i særdeleshed til at skabe tillid, da alle tre europæiske institutioner er til stede. Desuden påskønner jeg meget, at parlamentsformanden vil være til stede hele dagen i morgen. Det er ligeledes noget nyt. Det bør være en selvfølge i al fremtid, at parlamentsformanden deltager i alle rådsmøderne. Hvis De kan gøre dette til en velfunderet tradition, vil De gøre noget godt for det europæiske demokrati!
Vi ønsker, at det vil lykkes Dem at gøre det klart og tydeligt i morgen, at vi ønsker et stærkt Europa i denne verden, dvs. at vi ikke må afsondre Europa fra den øvrige verden. Tværtimod skal Europa også reagere i forhold til de store globale problemer. Men ét er sikkert, og det er, at uden EU vil vi ikke kunne løse disse problemer. Europa er ganske vist ikke løsningen på alle store problemer, men vi vil ikke kunne løse nogen af dem, hvis ikke europæerne optrådte samlet i EU.
Globaliseringen påvirker ikke alene økonomien, selv om alle taler om det. Selvfølgelig er globalisering en økonomisk proces, men globalisering betyder i sagens natur, at vi er én verden, og at dette er en intellektuel, moralsk, kulturel, politisk og naturligvis også en økonomisk udfordring. Hvis man håndterer det rigtigt, ligger der noget meget positivt heri. Vores grundlag er menneskerettigheder og menneskets værdighed. Lande som Cuba eller Folkerepublikken Kina må i fremtiden ikke længere kunne sige, at hvad de gør - hvis de i det hele taget gør noget - med hensyn til menneskerettigheder, er et rent internt anliggende. Nej, globalisering betyder menneskelig værdighed for alle mennesker på jorden, hvad enten det er amerikanere, europæere, kinesere eller cubanere. Menneskelig værdighed gælder for alle, og det er også en del af globaliseringen.
Alt er forbundet med hinanden i dag. En kollega fortalte mig her til morgen, at Kommissionen, som allerede arbejder rigtig godt sammen med WTO, meget vel kan blive endnu mere involveret heri med hensyn til tilstedeværelsen i dens udvalg. Jeg kan ikke vurdere det, men fik det blot fortalt. Men det, der sker i WTO, har jo ikke kun økonomisk karakter, og det vil jeg gerne give et eksempel på. Jeg har besøgt Marokko flere gange. Når man går gennem gaderne i de marokkanske byer, ser man mange unge mennesker, hvilket jo er positivt. Disse unge mennesker har imidlertid ikke nogen fremtidsmuligheder i Marokko, hvis vi ikke åbner vores marked - også for landbrugsprodukter - hvilket dog ikke kan gøres fra den ene dag til den anden, men gradvist - og de vil derfor banke på Europas dør, som vi ser det i Ceuta og Melilla. Det er derfor, at WTO-aftalen ikke udelukkende er et økonomisk spørgsmål, men i bund og grund et menneskeligt spørgsmål, hvorfor vi skal være os vores politiske og moralske ansvar bevidst.
Nu er der tale om en fond, og vores gruppe beder om, at vi kigger grundigere på dette. Da jeg for mange år siden arbejdede i Regionaludvalget, fandt der omstruktureringer sted i stålsektoren. Europa hjalp til med disse omstruktureringer, og det skete ikke ved hjælp af bevaringsstøtte, men ved hjælp af uddannelsesmæssige foranstaltninger. Man kan naturligvis forestille sig noget lignende i forbindelse med de industrier, som kommer i vanskeligheder som følge af liberaliseringen og globaliseringen, hvilket ville medføre, at disse midler skulle anvendes til omskolingsforanstaltninger. Der er allerede midler til rådighed i Den Europæiske Regionalfond til dette formål, og derfor opfordrer jeg til, at vi kigger dette efter i sømmene.
Vi har helt sikkert brug for fleksibilitet på arbejdsmarkederne, og vi har brug for afbureaukratisering. Jeg vil gerne takke Dem, hr. kommissionsformand, fordi De stillede et godt forslag herom.
 Jeg anmoder Dem, hr. premierminister - ikke i Deres egenskab af premierminister, men i Deres egenskab af formand for Det Europæiske Råd - om, uanset hvad De beslutter i morgen, ikke at træffe nogen formel afgørelse. Uanset hvad De måtte forberede af beslutninger i f.eks. arbejdsgrupper, bør De inddrage Kommissionen. Vi vil ikke tillade, at Europas fremtid bliver afgjort via en mellemstatslig proces. Vi kræver, at Europas institutioner inddrages i hele den europæiske udviklingsproces. 
Desværre er min taletid udløbet. De er en god kommunikatør - det ved enhver. Hvis kvaliteten af de resultater, som De opnår i løbet af Deres formandskab ved udgangen af 2005, svarer til kvaliteten af Deres kommunikation, vil vi være yderst tilfredse. Vores endegyldige svar vil vi så afgive i december eller januar. Vi ønsker Dem alt mulig held og lykke! Hvis De får succes, er det vores fælles succes.
Martin Schulz,
   Hr. formand, mine damer og herrer, hr. formand for Rådet, i Deres tale nævnte De, at De vil tale om terrorbekæmpelse i Hampton Court i morgen. Derfor vil jeg gerne starte med at sige noget om den 7. juli.
Angrebene den 7. juli i London var angreb mod det europæiske civilsamfund. Det var angreb på det britiske folk, men det var mere end det: Det var rent faktisk angreb, som var rettet imod os alle. Derfor var Deres reaktion - ikke kun som britisk premierminister, men også i deres egenskab af rådsformand - en reaktion på vegne af os alle. Labour-regeringens reaktion - en passende kombination af hårdhed i den offentlige sikkerhed og samtidig dialog med befolkningen - var den rette måde at agere på. Det er en af det britiske formandskabs succeser, og det vil jeg gerne takke Dem for!
Men, hr. rådsformand, når De i morgen skal forhandle om den europæiske socialmodel, vil De sammen med de andre stats- og regeringschefer skulle drøfte en socialmodel, som er blevet udviklet gradvist i Europa efter Anden Verdenskrig i en periode på 50 år. Kernelementet i denne udvikling var en konsekvent sammenkobling - for første gang i den økonomiske historie - af det økonomiske og tekniske fremskridt med det sociale fremskridt. Enhver økonomisk og social vækst gik hånd i hånd med flere sociale rettigheder og større social stabilitet. Det er succesopskriften på den europæiske socialmodel.
Nu er der flere og flere såkaldte økonomer, selv på regeringsniveau, som i årevis har fortalt os, at den grundlæggende forudsætnng for yderligere økonomiske og sociale fremskridt er en ødelæggelse af den sociale samhørighed, med lavere lønninger, længere arbejdstider og færre arbejdstager- og fagforeningsrettigheder. Det siger vi nej til. Det vil ødelægge den europæiske socialmodel. Det er den kurs, som hr. McCreevy udstak, og den beder vi Dem om at sætte en stopper for i morgen.
De har ret, hr. formand: Det europæiske indre marked og dets udvikling er en stor mulighed. Selvfølgelig ønsker vi fri bevægelighed for tjenesteydelser, men vi ønsker ikke fri bevægelighed for social dumping. Hvis oprindelseslandsprincippet skal bruges som middel til at tilintetgøre de sociale standarder, er det ikke det tjenesteydelsesdirektiv, som vi ønsker.
Markedet producerer meget, men der er én ting, som det ikke producerer, og det er solidaritet. Den skal vi selv skabe, og det er frem for alt medlemsstaternes opgave. Det skal vi yde vores bidrag til her i Parlamentet.
Det forventer Deres vælgere også af Dem. Hr. Poettering var inde på mange ting, men han sagde imidlertid ikke meget om det forestående topmøde i morgen. Med hensyn hertil vil jeg godt bede Dem, hr. rådsformand, om at sørge for, at forhandlingerne kommer til at fokusere på det tema, som Kommissionen fastlagde for topmødet, nemlig at den grundlæggende forudsætning for en blomstrende økonomi ikke er ødelæggelsen af den sociale samhørighed, men derimod at den grundlæggende forudsætning for en blomstrende økonomi i Europa er, at de overskud, der opnås i virksomhederne, er gode, for virksomhederne er til for at frembringe overskud, men at de, som skaber overskuddene - nemlig arbejdstagerne - også skal profitere heraf, således at de kan beholde værdige arbejdspladser med værdige indtægter, som sætter dem i stand til at forsørge deres familier. Hvis det er EU's mål, hr. rådsformand, så står vi socialdemokrater side om side med Labour.
Graham Watson,
   Hr. Blair, da De tilbage i juni måned redegjorde for Deres visioner for Det Forenede Kongeriges formandskab, opfordrede De EU's ledere til at rette deres politik ind efter nutidens krav, eller med andre ord til igen at skabe forbindelse mellem EU og borgerne og forbindelse mellem borgerne og det globale markeds krav såvel som mellem politikerne og EU's prioriteringer. Og dog er der, som Deres modtagelse her viser det, et halv år efter mange, der ikke kan eller vil sætte sig ud over det traditionelle modsætningsforhold mellem det liberale og det sociale Europa.
Lad mig sige det helt klart. Over 90 % af euroområdets BNP hidrører fra lande, hvis sociale omkostninger er for høje. Det indebærer en trussel mod vores økonomiske fremtid. Gårsdagens løsninger er ikke længere anvendelige.
Det er på tide at indse, at globaliseringen ikke er fremtid, men nutid. Den indebærer kolossale muligheder for skabelse af rigdom og tværkulturel udveksling, men også grænseoverskridende udfordringer såsom indvandring, klimaændringer og international organiseret kriminalitet. Den udfordrer vores sociale velfærdsstat. Og den tyske model, der syntes at fungere for 20 år siden, gør det ikke længere. Den er, som mine tyske venner siger.
Hvis EU skal have fremgang i et globalt samfund, bør vi kombinere en reform af dyre sociale modeller med fornyet vilje til at opbygge et indre marked for varer, tjenesteydelser, kapital og arbejdskraft. Med større investeringer i forskning, nyskabelse og uddannelse vil det indre marked levere den velstand, der skal betale for vores socialpolitik. Der er ikke tale om et økonomisk og socialt Shangri-La beskyttet mod alle former for pres fra verden omkring os, men om en mulighed for at sikre et fælles svar på en fælles udfordring.
Lad os gå videre og opbygge de fælles politikker for energi og indre anliggender, som De talte om. Det Forenede Kongerige modsatte sig dette under regeringskonferencen, og det glæder os, at De har skiftet mening. Mange på venstrefløjen, især her i Europa-Parlamentet, opfatter velfærdsreformer og markedsåbning som trusler. Men, som min kollega Bernard Lehideux påpegede det i sidste uge, kan en fri markedsøkonomi og social solidaritet udmærket gå hånd i hånd. Og hvis økonomisk liberalisme kompletteres af social liberalisme, kan vi tilbyde vores borgere den sikkerhed og velstand og de muligheder, de forventer.
Det er hverken den amerikanske model eller den galliske. Det er måske den tredje vej, som nogle socialdemokrater leder efter, men endnu ikke har fundet. Som Richard Crossman påpegede det for mange år siden, er problemet for alt for mange på venstrefløjen nemlig ikke, at de mangler ideologiske kort over de nye områder, de bevæger sig ud på, men snarere, at deres ledere tror, at erfarne rejsende ikke længere har brug for sådanne kort.
Hr. rådsformand, jeg misunder Dem ikke Deres opgave på Hampton Court. Men De må ikke give op. EU er ikke blot i stand til at gennemføre en reform, det higer efter en reform. Det, EU har brug for fra formandskabets side, er lederskab. Lederskab er mere end at udarbejde en god tale til lejligheden, hvilket de britiske konservative desværre må sande.
Tiden er inde til, at vore ledere går i front. Det Forenede Kongeriges formandskabs succes eller fiasko vil først kunne vurderes endeligt i december. De må overbevise tvivlerne om, at Europa under Deres ledelse kan leve op til de høje forventninger, De stiller til os.
Det kræver høje idealer. Hvilke idealer har De for EU, hr. Blair? At gå bort fra ideologierne og overlade det til fokusgrupper at få en regering genvalgt er ikke lederskab. Det er medløberi. Ideologien giver os det moralske grundlag for at træffe vanskelige beslutninger hjemme og stå frem og forsvare menneskerettighederne ude med en udenrigspolitik, vi kan være stolte af, ikke flove over, så vi kan være stolte af at være europæere.
De har, antager jeg, mødt en række problemer, fordi nogle medlemsstater betvivler den britiske solidaritet. De ser Det Forenede Kongerige som den opdagelsesrejsende i junglen, som da selskabet af rejsende stod bomstille ved synet af en tiger parat til at angribe dem, langsomt tog sine junglestøvler af og smuttede ned i et par løbesko. Til kollegerne, der hviskede: "Du må være gal, du vil aldrig kunne løbe fra en tiger" svarede han: "Venner, det er ikke tigeren, jeg skal løbe fra".
Hvis Det Forenede Kongerige var med i eurosamarbejdet og fuldt medlem af Schengen-samarbejdet for at vise sin solidaritet, ville dets autoritet og indflydelse være større.
Monica Frassoni,
   Hr. formand, De har i dag bekræftet Deres evner som performer og charmør, og det er kvaliteter, som De måske kunne undervise nogle af vores venner i - nemlig mine landsmænd - på et af Deres mange besøg i Italien.
Til trods for disse evner lader det store topmøde om en relancering af Europas sociale dimension i dag til at være reduceret til en hyggesnak mellem venner om de mest forskellige spørgsmål og navnlig om den økonomiske reform og konkurrenceevnen. Til gengæld vil De stadig ikke diskutere den fælles energipolitik, der allerede er taget højde for i forfatningen, og som i dag snarere lader til at være udgangspunkt for genoptagelsen af den gamle debat om atomenergi. Efter min mening kunne De godt have valgt en bedre måde at bringe Europa tættere på borgerne på.
 Lad os få én ting på det rene! Hvis De frafalder oprindelseslandsspørgsmålet, tror jeg, vi kan nå til enighed, eller at vi i det mindste kan begynde at drøfte sagen og nå til enighed. Hvis De ønsker at gøre det, så lad os forsøge at drøfte det. Hvis De ikke ønsker at frafalde det, tror jeg, det vil blive meget vanskeligt at nå til enighed med dette Parlament. Selv om De forsøger at opnå en politisk aftale i december, må De efter min opfattelse nok under alle omstændigheder vente lidt, før sejren er hjemme, eftersom vi først stemmer i januar. 
 Hr. formand, kære kolleger, hr. Blair, det er ikke nok at sige, at det er nødvendigt med mere forskning og innovation, for vi skal også finde ud af, hvad det skal være, og i hvilken retning vi skal gå. Vi ville virkelig gerne have, at De fortalte os, hvilke konkrete forslag der er mulige for at forbedre Europas konkurrenceevne inden for vedvarende energi, miljøteknologier og energieffektivitet. Og her er det bestemt ikke atomenergi eller beskyttelse af giganterne inden for den kemiske industri, vi tænker på! Dette ville være med til at give os en reel synergieffekt mellem de strategiske økonomiske fordele og de miljøudfordringer, som globaliseringen giver.
I Deres og Kommissionens tale konstaterede vi en mangel på klare forslag om den internationale dimension af kampen om den europæiske socialmodel eller rettere en strategi for på globalt niveau at fremme værdierne solidaritet, demokrati, rettigheder og sundhed, som vi alle siger, at vi ønsker at forsvare.
Efter vores mening er der ikke nogen plan D eller plan B, som virker, hr. Blair. Det egentlige og reelle vendepunkt for det sociale Europa - og for Europa i det hele taget - ville være at opgive den tanke, at man kan sætte skub i det europæiske projekt ved at skære ned på EU-budgettet. På dette punkt ville vi virkelig gerne have Dem til at skifte mening.
Francis Wurtz,
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, hr. Blairs tale i juni indeholdt mindst tre uomtvistelige kendsgerninger. For det første eksisterer der en alvorlig tillidskrise mellem borgerne og de europæiske institutioner. For det andet er der behov for at ændre de forhold, som har ført til, at der er 20 millioner arbejdsløse i Europa. Og for det tredje vil det være hensigtsmæssigt at indlede en grundlæggende drøftelse af, hvordan den europæiske sociale model skal se ud fremover. Så vidt er vi enige.
Hvad angår det sidste forhold, den sociale model, syntes den britiske premierminister endog at have en reference, han kunne henvise til som et forslag for hele Europa, nemlig situationen i hans eget land og dermed den model, han selv repræsenterer. Har man ikke været i stand til at reducere arbejdsløsheden til 5 % af den erhvervsaktive befolkning? En sådan succes kunne nok fortjene nærmere undersøgelse. Hvad er det, der er så unikt ved Blair-modellen, i betragtning af at det britiske formandskabs prioriteringer fuldt ud stemmer overens med Unionens? Hvad er vel mere på linje med Blairs model end handlingsplanen i henhold til Lissabon-dagsordenen, som er revideret i 2005?
Det Forenede Kongerige har netop, i modsætning til andre medlemsstater, allerede fuldt ud gennemført hovedparten af disse reformer eller er godt på vej til at have gjort det. Min gruppe har derfor fundet det hensigtsmæssigt forud for det ekstraordinære topmøde på Hampton Court at vide, hvordan dette pilotprojekt vedrørende det liberale Europa i det 21. århundrede vurderes af dem, som er mest berørt heraf, nemlig briterne selv! Vi brugte derfor i sidste uge to dage i London på en høring blandt de vigtigste fagforeninger, kvindebevægelser, folkevalgte for arbejderpartiet og britiske akademikere. Man kan roligt sige, at det, vi fik at vide, ikke får os til at mene, at denne model kan sætte Unionen i stand til at overvinde borgernes uvilje mod Europa!
Hvad angår beskæftigelsen, opregnede vores samtalepartnere adskillige kunstgreb, der anvendes for at pynte på arbejdsløshedsstatistikkerne. Der er således mere end to millioner personer, som er klassificeret som langtidssyge, og andre, som er klassificeret som uarbejdsdygtige. Og som ved et tilfælde er der i en velstående by i Sydengland kun 2 % af indbyggerne, der er klassificeret som uarbejdsdygtige, mens det drejer sig om 32 % i de fattige områder i Sydwales. Vi fik også at vide, at usikre ansættelsesforhold er et særdeles udbredt fænomen, især for kvindernes vedkommende, hvor tre femtedele har deltidsarbejde og er ansat i underbetalte og perspektivløse stillinger, mens arbejdstiden for mændenes vedkommende er blandt de længste i Europa.
Den omfattende fattigdom var et andet aspekt, mange af vores britiske venner fremhævede. Mange arbejdsløse og de såkaldte , men også en ud af fire kvindelige pensionister lever i fattigdom i Det Forenede Kongerige. Hvad angår børnene, lever ikke mindre end 54 % af børnene i det indre London i fattigdom!
Hvad angår offentlige tjenester, var der ingen, som benægtede, at udgifterne til dette område er steget i løbet af de seneste tre år, men man har - fortalte man os - når det gælder den offentlige sektors ydelser og metoder, efterlignet den private sektor med sigte på rentabilitet. Der er således nedlagt 10.000 hospitalssenge inden for de seneste otte år. I vores samfund overlades borgerne for ofte til sig selv og markedskræfterne, sagde en forsker og gav dermed udtryk for en udbredt holdning. Le blot, mine damer og herrer, jeg redegør for, hvad repræsentanterne for samfundskræfterne fortalte os. Le blot!
Til gengæld oplevede vi et prægtigt udtryk for medmenneskelighed i mødet med de fagforeningsmedlemmer, som i sommer tilrettelagde en ulovlig arbejdsnedlæggelse hos British Airways i solidaritet med de 800 indvandrerarbejdstagere, som alle var blevet afskediget i det amerikanske underleverandørfirma Gate Gourmet for at give plads for andre, og billigere, arbejdstagere. De tog til genmæle, samlet, og de sejrede - og med dem sejrede værdigheden.
Hr. formand, den europæiske sociale model er efter vores opfattelse alt for dyrebar til på denne måde at blive misbrugt. Den tåler kun dårligt markedskræfternes lammende greb. Når denne sandhed slår igennem, men også først da, får Europa det bedre. 
Nigel Farage,
   Hr. Blair, da jeg hørte Deres tale til Parlamentet i juni, kunne jeg næsten ikke tro mine egne ører. De sagde, at folket blæste i trompeterne omkring byens mure, at der var 20 millioner arbejdsløse, og at produktiviteten sakkede agterud i forhold til USA, og De gav tilsagn om at reducere bureaukratiet, hvilket var sød musik i en EU-modstanders øre.
Det er måske derfor, De har valgt at afholde topmødet i morgen på Hampton Court. Henrik VIII kan måske siges at være den første engelske EU-modstander. Og hvad er der så sket siden da? Kommissionen meddelte, at den ville standse 68 nye love, og i går fik vi at vide, at yderligere 200 love vil blive annulleret i løbet af de kommende tre år. Så det hele ser jo ret lovende ud. Men sandheden er, at det blot er staffage og spil for galleriet, hvilket også fremgik af kommissær Verheugens kommentar om, at bedre lovgivning ikke er deregulering. Kommissionen vil ikke afgive sin magt, der vil ikke komme nogen virkelige økonomiske reformer.
Det britiske parlament har siden 1497 lavet 25.000 love. Siden De overtog formandskabet for Rådet, er der blevet vedtaget ikke færre end 2.500 lovgivningsinstrumenter. Medmindre De finder en udvej på Hampton Court i morgen, vil det være det, De efterlader Dem, og et bevis for, at Europa ikke fungerer.
Brian Crowley,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke premierministeren for at mødes med os igen i dag. Jeg takker også kommissionsformanden for at være til stede her i dag.
Efter at have hørt nogle af indlæggene fra både premierministeren og flere gruppeformandskolleger, kan situationen sammenfattes i vendinger som, at vi skal "tage globaliseringsudfordringerne op" og "udnytte de muligheder, de indebærer". I virkeligheden burde der, når vi betragter de emner, der skal behandles på det kommende uformelle topmøde i Det Europæiske Råd, opstilles fire retningsgivende principper herfor, nemlig solidaritet, generositet, ansvarlighed og kapacitet.
Den nævnte solidaritet skal ikke blot sikre beskyttelsen af vores sociale model, som vi ser den, med dens grundlæggende bestanddele, men også sikre solidaritet i forhold til de øvrige medlemsstater, herunder de medlemsstater, der kræver størst indkomst nu og størst overførsel af rigdom, så vi kan hjælpe dem med igen at udvikle og opgradere deres infrastrukturer, systemer og markeder.
De rige og store medlemsstater bør udvise generositet i forhold til de mindre stater for at sikre, at de beskyttes og får mulighed for at udnytte de nye muligheder.
Der bør være kapacitet, så vi sikrer konkrete resultater i forhold til vores borgere, for, uanset hvilken ideologi vi taler om, uanset hvilken -isme vi tilføjer, er den virkelige prøve på alt politisk arbejde, den virkelige prøve på al ny lovgivning, nemlig hvorvidt befolkningens dagligdag reelt forbedres, og almindelige mennesker får det bedre, er i beskæftigelse og har social sikring, gode sundhedstjenester og gode uddannelsesmuligheder. Det er de virkelige spørgsmål, vi bør beskæftige os med i vores videre arbejde.
Endelig bør vi indsætte forhandlingerne om de finansielle overslag i en snævrere kontekst, fordi, uanset hvilken procentdel, vi taler om, er den omtalte ansvarlighed, kapacitet, generositet og solidaritet lige så vigtig i denne forbindelse.
Men lad os ikke vælte en aftale om den fælles landbrugspolitik, der blev indgået i 2002. Vi må sikre os, at vi ikke forfordeler én del af samfundet for at tilgodese de øvrige. Landmændene og landarbejderne har haft det vanskeligt nok indtil nu.
Jeg opfordrer Dem, hr. Blair, til at udvise styrke, stå fast og være sandfærdig og frem for alt ikke bange. Jeg vil med George Bernard Shaws ord sige, at nogle mennesker ser tingene, som de er, og undrer sig. Jeg drømmer om, hvordan de burde være, og spørger, hvorfor ikke? 
Roger Helmer (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil som den første britiske konservative, der tager ordet her i dag, ønske premierministeren velkommen til Strasbourg. Det glæder mig at se Dem.
De kom i lighed med deres forgængere, John Major og Margaret Thatcher, til magten fast besluttet på at overvinde den traditionelle ambivalente britiske holdning til EU. Men i lighed med deres forgængere blev De hurtigt konfronteret med den ubønhørlige virkelighed. Som dem blev De nødt til at indse, at EU's ønsker og ambitioner er fuldstændigt uforenelige med de britiske interesser.
De blev ønsket velkomme i 1997 af de europæiske ledere, som troede, at de var manden, der nu endelig skulle bringe Det Forede Kongerige ind i Europas hjerte. Men De vovede ikke at gå op imod det britiske folks modstand mod euroen, og vil nu heller aldrig komme til det.
Deres tilbud om en folkeafstemning om EU-forfatningen torpederede hele projektet. Det førte direkte til den franske folkeafstemning og til det negative resultat i Frankrig og Holland.
I juni i år holdt De en meget vellykket tale her i Parlamentet, men Deres formandskab er løbet ud i sandet. De har opnået meget få eller slet ingen resultater. De er komme her for at bese de spredte rester af deres skibbrudne EU-drømme. Deres egne Labour-parlamentsmedlemmer har modsat sig Deres moderniseringsdagsorden hver eneste gang, især arbejdstidsdirektivet. Det er måske det nye Labour i Westminster, men det er det gamle Labour i Bruxelles.
Jeg vil derfor gerne fremsætte et positivt og konstruktivt forslag: Afhængigt af resultatet af det igangværende valg af den konservative ledelse, forekommer det meget sandsynligt, at flere konservative parlamentsmedlemmer vil forlade Gruppen for Det Europæiske Folkeparti, måske allerede til jul. Den er for venstreorienteret og føderalistisk for de fleste konservative. De for Deres del må være dødtræt af de gammeldags socialdemokrater i PSE-Gruppen, så hvorfor ikke trække Deres tropper ud af PSE-Gruppen og søge om medlemskab af PPE-Gruppen? Jeg er sikker på, at PPE-lederen, hr. Poettering, vil se meget velvilligt på Deres ansøgning. Under alle omstændigheder er hr. Poettering nok så meget New Labour, man kan blive!
Tony Blair,
   Mange tak, hr. Helmer, for disse konstruktive tanker. Hvis De er det britiske Konservative partis fremtid, kan vi ganske rigtigt se frem til lang tid ved magten!
Jeg vil forsøge at besvare de bemærkninger, der er blevet fremsat, og, som Henrik VIII sagde til sine koner, så vil jeg ikke beholde Dem længe!
Jeg vil indledningsvis først og fremmest hilse det, hr. Barroso sagde, velkommen. Jeg er selvsagt ganske enig. Formandskabet og Kommissionen har arbejdet indgående med Kommissionens dokument, der ligger til grund for vores møde i morgen. Jeg vil forsøge at komme nærmere ind på visse specifikke punkter og efterfølgende behandle et generelt punkt.
Hvad angår hr. Poetterings indlæg, er jeg helt enig med hans kommentar angående WTO. Det er meget vigtigt, og alle kan forstå, at vi ikke kan opnå øjeblikkelige gennemgribende ændringer af den fælles landbrugspolitik. Men det er vigtigt, at vi får et fremadrettet perspektiv i retning af en ændring. Hvad angår fonden, mener jeg, vi er enige. Hvis denne fond har til formål at hjælpe mennesker med at klare globaliseringens følger, er det en god ting. Hvis den blot har til formål at understøtte virksomheder, der er slået fejl, er det selvsagt ikke noget, vi ønsker. Men det er i høj grad det første og ikke det sidste, der er tilfældet.
Dernæst vil jeg i forhold til hr. Schulz' indlæg først og fremmest takke for hans tilkendegivelse vedrørende den 7. juli og terrorangrebene i Det Forenede Kongerige. En sådan tilkendegivelse betyder meget for mit land, mange tak!
Hvad angår den sociale model, håber jeg, jeg kan besvare nogle af kommentarerne om et øjeblik, men jeg vil straks sige, at vi aldrig bør ødelægge den sociale solidaritet. Vi bør til enhver tid tilpasse den de aktuelle forhold. Det er formålet med det, vi gør.
Hvad angår hr. Watsons bemærkning, er jeg enig i, at jeg ikke mener, der er tale om at vælge mellem et liberaliseret Europa og et socialt Europa som sådan. Jeg håber, at Kommissionens dokument og de nye indsatsområder, vi stiller forslag om, kan overbevise folk om, at der ikke er tale om at vælge mellem to modsatrettede løsninger.
Fru Frassoni, - jeg er bange for, at jeg ikke kan gå videre. De spurgte på et tidligere møde og igen i dag, hvilke områder vi ville samarbejde på inden for forskning og udvikling. Dengang svarende jeg, at bioteknologi er et meget indlysende område. Det er et område, der har stor betydning for hele sundhedssektoren og for erhvervslivet i fremtiden. Europa bør være ledende inden for bioteknologi, og hvis vi ikke tager os i agt, vil vi endog blive overhalet af lande som Indien.
Miljøteknologi er et andet område. Jeg kan give et eksempel, hvor jeg tror folk ville have været yderst skeptiske for 20-30 år siden. Det krævede stor fantasi hos de mennesker, der skabte Airbus-konceptet i sin tid. I de seneste år er vi gået fra en situation, hvor Boeing bogstavelig talt var altdominerende på markedet, til en situation, hvor Airbus i dag er et europæisk foretagende, som vi kan være stolte af, og som konkurrerer med de allerbedste overalt i verden.
Til tider hjælper det, hvis vi går sammen om vores forskning, udvikling og nyskabelse i Europa, så vi bringer os på højde med de udfordringer, vi står over for. Hvis vi kan det, hvis vi er i stand til at møde udfordringerne på denne måde, tror jeg, at vi som på mange andre områder kan udvikle internationalt førende virksomheder overalt i Europa.
Hr. Wurtz, jeg ved ikke, hvem De har talt med i Det Forenede Kongerige, men jeg kan give Dem nogle andre kontakter, næste gang, De kommer, hvis De ikke har noget imod det. Lad mig blot sige, hvad angår arbejdsløsheden, at vi har to millioner flere job i Det Forenede Kongerige. er det største program til bekæmpelse af arbejdsløsheden, der er gennemført i et europæisk land. Det var vores regering, der for første gang og med skarp konservativ modstand indførte en lovpligtig mindsteløn. Vi har skattekredit til arbejderfamilier og andre former for hjælp til lavtlønnede. Vi har hjulpet 700.000 børn ud af fattigdom og to millioner pensionister ud af akut armod, og inden for vores offentlige sektor har vi opnået de bedste skoleresultater og reduceret hospitalernes ventelister for første gang i 20 år. Det er et rigtig godt socialt resultat.
Men jeg må sige, at min erfaring inden for politik har lært mig, at der altid på et vist tidspunkt er dele af venstrefløjen, der slutter sig til højrefløjen i protest mod en moderne progressiv styreform.
Hr. Farage, De henviste til kommissær Verheugens bestræbelser på at fjerne overflødig lovgivning, og gik, så vidt jeg kan forstå, faktisk ind for det, han er i færd med, men mente, at han havde valgt den forkerte terminologi. Jeg går ikke så meget op i, hvilken terminologi han anvender. Det, der betyder noget, er, at Kommissionen får fjernet unødvendig regulering, at der, som jeg anførte på vores møde tidligere, er plads til både bedre lovgivning og deregulering. Det er til tider nødvendigt, at EU regulerer et område, og så er det korrekt, at EU gør det. Men EU bør kun lovgive, når det er nødvendigt, og EU bør ikke intervenere på områder, hvor det ikke er nødvendigt. Det mener jeg, er den rigtige holdning for os.
Hr. Crowley, jeg hørte, hvad De sagde angående den fælles landbrugspolitik. Også det forstår jeg. Selvfølgelig siger vi ikke, at vi kan ændre hele ordningen fra den ene dag til den anden. Det, vi siger, er, at vi fremover bør anlægge et andet reformperspektiv.
Jeg vil gerne afslutte behandlingen af dette emne med at sige, at Det Forenede Kongeriges formandskab og Rådet har et ansvar, at Kommissionen selvsagt har et ansvar, at dette organ, Parlamentet, har et ansvar, at vi har et fælles ansvar, for i dag er den virkelige fare, vi står over for i Europa, at vores borgere og vores folk i stadig højere grad opfatter globaliseringen som en trussel. Men hvis vi håndterer konsekvenserne klogt, udgør globaliseringen ikke en trussel, men en mulighed for os.
Ja, det er sandt, at man, når man rejser til Kina og Indien, bliver slået af den blotte størrelse af deres voksende industri og erhvervsliv. Desuden er det ikke længere sandt, at Kina, Indien og andre tilsvarende lande konkurrerer inden for varer og tjenesteydelser med lav værditilvækst. De indgår nu også i konkurrencen i markedets øverste del - det er sandt. Og det gælder i øvrigt ikke kun for Kina og Indien. Der er også lande som f.eks. Vietnam, som for få år siden blev tænkt på i en fuldstændig anden sammenhæng, men som i dag er en ny vækstøkonomi. Det er alt sammen korrekt. Det udgør en stor konkurrencemæssig udfordring, men det indebærer også kolossale muligheder for os, fordi disse lande vil få brug for finansielle tjenester, disse lande vil få brug for teknologi, og disse lande vil importere varer lige såvel som de eksporterer varer.
Vi må bevare vores tillid til, at EU kan klare denne konkurrencemæssige udfordring. Der er ikke tale om at opgive den sociale solidaritet. Hvis vi ender med at opstille disse præmisser for vores drøftelser, vil de ikke føre os nogen steder overhovedet. Ingen vil tro, at det vil gavne EU at opgive sin sociale dimension. Jeg er tilhænger af EU's sociale dimension, men den bør udformes således at den fremmer vores konkurrencemæssige stilling i verden i dag. Hvorfor? Fordi, hvis vores virksomheder ikke har succes, hvis vores arbejdsstyrke ikke er konkurrencedygtig, og hvis vi ikke får folk tilbage i arbejde, hvad er den så værd? Der kan kun være en virkelig social dimension, hvis den fremmer velfærden, øger levestandarden og forbedrer den økonomiske fremtid for vores folk. Det er det, debatten handler om.
Så i den moderne verden med et fuldstændigt fælles marked er det selvfølgelig korrekt, at der vil være konkurrencemæssige udfordringer, efterhånden som vores markeder åbnes, men der vil også være muligheder. Ja, det er korrekt, at der i verden i dag vil komme udflytninger. Men vi kan videreuddanne og omskole. Vi kan støtte folk i deres søgen efter et nyt job. Vi kan, hvad angår f.eks. forholdet mellem arbejdstid og levetid og de sociale sikringsordninger, finde nye og bedre måder at støtte folk på.
Der er ikke tale om en proces, der tager sigte på at opgive EU's sociale dimension, der er tale om en proces, der tager sigte på forandring. Og forandring er under alle omstændigheder det, EU altid har drejet sig om. EU burde om nogen være den institution, der kan imødese forandringer. Det var forandringer, der førte til EU's oprettelse. Det var forandringer, der efter krigen førte Europa til beslutningen om, at fremtiden skulle være forskellig fra fortiden. Se på, hvad vi har i dag: lande, der lever og arbejder solidarisk sammen.
Svaret til enhver britisk EU-modstander eller EU-modstandere fra andre lande er, at de bør se på Parlamentet i dag, de forskellige lande, tiltrædelseslandene, der er undsluppet tyranni og diktatur, der har sæde her som medlemmer af Parlamentet. Hvorfor skulle vi ikke have den nødvendige selvtillid?
Ja, hr., og Deres land er nu medlem af EU takket være Europas styrke!
Selvfølgelig kan vi vende denne konkurrencemæssige udfordring til vores fordel. Vi her i Europa, der har været i stand til at overvinde krig og sygdom og skabe 50 års velstand og fremgang - skulle vi virkelig være ude af stand til at modernisere vores sociale model på den måde, vi ønsker det? Nej, selvfølgelig er vi ikke det! Vi kan gøre det, og vi kan gøre det, hvis vi har den nødvendige selvtillid. Vi kan gøre det, hvis vi er parate til at imødegå udfordringerne på en realistisk måde. Og vi kan gøre det, hvis vi lytter til vores folk.
Det, vores folk siger til os, er noget meget enkelt om EU. De siger ikke - og det er årsagen til, at jeg er uenig med EU-modstanderne - at de ikke ønsker EU. De siger, at EU bør løse deres problemer. De er foruroligede over globaliseringen, de er foruroligede over sikkerhedssituationen og terroren og de er foruroligede over truslen mod miljøet. EU bør finde relevante svar på disse områder. Det er sådan vi skaber støtte til EU.
I min tale til Parlamentet i juni fortalte jeg, at det første valg, jeg stemte til, var folkeafstemningen om EU. Jeg stemte ja, og jeg har aldrig fortrudt det. Jeg er EU-tilhænger, jeg har altid været det og vil forblive det. Men det er EU-tilhængerne, der skal gå forrest i kampen for modernisering og forandring.
Tror De virkelig, at EU-modstanderne ønsker forandring? De ville ikke have det fjerneste imod, at EU ikke forandrede sig, eftersom det ville give dem mulighed for at gentage deres i bund og grund snævre nationalistiske argumenter under dække af ønsket om at gøre EU mere effektivt.
Det er derfor vores opgave at træffe disse foranstaltninger.
I morgen afholder vi det uformelle topmøde. Lad os nå til enighed om Kommissionens dokument. Og så skride til handling, ikke blot Rådet og Kommissionen, men også Parlamentet. Lad os handle sammen og gøre EU relevant for borgerne, en realitet. Vi kan gøre det. Vi kan gøre det, hvis vi har den nødvendige tillid, tro på os selv og mod til at fortage de ændringer, borgerne ønsker. Det er mit budskab, og det er det, vi vil gøre.
Timothy Kirkhope (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg beklager, at premierministeren måtte forlade mødet. Men eftersom jeg taler på vegne af den virkelige og ansvarlige konservative delegation af parlamentsmedlemmer, der tror på et konstruktivt engagement her i Parlamentet og i EU, ønsker jeg at takke formandskabet for premierministerens udtalelse. I juni gav han os en indkøbsliste, men i dag fik vi ikke at vide, om de forskellige punkter på listen var blevet leveret. I stedet gav han os en anden indkøbsliste, og uanset værdien heraf i øvrigt, ønsker jeg at vide - og det kan hans minister givet svare på - hvornår leverancen vil finde sted. Premierministeren henviste til en fælles energipolitik. Det forekommer mig at være en omvæltning i forhold til tidligere tilkendegivelser, og jeg vil gerne have det belyst nærmere.
Under premierministerens foregående besøg her i Parlamentet udtalte han, at Europas folk taler til os, at de stiller os spørgsmålene og forventer, at vi skal varetage lederskab. Det er på tide, vi gør det. Jeg kan kun tilslutte mig disse kommentarer, men må sige, at ikke er blevet indfriet. Premierministeren er blevet citeret for at have sagt, at hans eget formandskab er kørt fast. Der er fra forskelligt politisk hold gentagne gange blevet givet udtryk for skuffelse over de manglende fremskridt.
Jeg glæder mig over aftalen om at gå forsigtigt frem i tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet, og det er vigtigt at vi sender et budskab til dette lands befolkning, men den resterende del af dagsordenen synes at være kørt fast. Rådet skal drøfte økonomiske reformer og de globaliseringsudfordringer, EU står over for, i morgen, men hvor er de konkrete forslag fra formandskabet? Hvor er svaret på den reelle udfordring, EU står over for fra indisk og kinesisk side? Hvor er lederskabet i Doha-runden? Premierministeren siger, at det er en yderligere liberalisering af verdenshandelen, vi har brug for, men processen synes at være strandet på manglede politisk vilje fra EU's side.
Hvor er lederskabet i forhold til den fremtidige finansiering af EU? Det står klart, at Det Forende Kongerige og andre parter har afgørende interesser i denne sag. Er premierministeren parat til at forsvare dem? Jeg vil bede ham eller hans minister redegøre for deres holdning. Er han enig med vicepremierminister Prescott, når han siger, at Det Forenede Kongerige er parat til at indgå en handel om den britiske rabat uden en grundlæggende reform af den fælles landbrugspolitik? Hvor er lederskabet i forhold til EU's fremtid? Vi troede, at vi ville få nogle svar under forfatningstænkepausen, men det er ikke tilfældet.
Jeg sagde ved formandskabets start, at det ikke skulle bedømmes på retorikken, men på resultaterne. Premierministeren har endnu to topmøder tilbage, så der er tid til at gøre reelle fremskridt, inden formandskabet er slut. Vi havde håbet, at retorikken fra hans tale i juni nu ville have været modsvaret af nogle konkrete resultater. At feje vanskelige problemer ind under gulvtæppet og overlade det til de kommende formandskaber at kæmpe med dem, er ikke den form for lederskab, vi havde forventet af premierministeren.
Tiden løber, og vinteren nærmer sig. Vi afventer konkrete resultater.
Harlem Désir (PSE ).
   - Hr. formand, hr. Barroso, fru Wallström, hr. Blair, mine damer og herrer, mange europæere ser med bekymring på den retning, globaliseringen tager, som påpeget af hr. Blair, men også på den retning, de europæiske politikker tager. De er af den opfattelse, at Europa i dag i virkeligheden ikke beskytter dem mod de voldsomste konsekvenser af den internationale konkurrence, og at disse politikker undertiden endog krænker deres sociale rettigheder.
Topmødet på Hampton Court bør imødegå denne bekymring. Der bør fra mødet sendes et klart signal om, at europæerne med beslutsomhed vil forsvare den europæiske sociale model og således ophøre med at sætte den i modsætning til vores konkurrenceevne.
I modsætning til hvad premierministeren hævdede her i Europa-Parlamentet under mødet i Bruxelles for fire måneder siden, er det ikke den europæiske sociale model, der er skyld i, at vi har 20 millioner arbejdsløse i Europa. Det skyldes den svage økonomiske vækst i de store lande inden for euroområdet, den manglende koordinering af finans- og pengepolitikkerne, som ikke støtter den indenlandske efterspørgsel og investeringerne, og det skyldes den utilstrækkelige indsats, hvad angår forskning og innovation. Jeg kan se, vi er enige om det sidste punkt.
Jeg konstaterer imidlertid også, at De har forladt denne retorik, som formodedes at kunne styrke Deres formandskab, men som snarere har ført det ud i en balanceakt, en vis isolation og risiko for helt at køre fast. Vi genskaber ikke konkurrencedygtige økonomier og tillid i Europa ved at nedbryde den sociale model, men derimod ved at satse på Europas stærke sider, på infrastrukturer af god kvalitet, herunder kommunikations- og energiinfrastrukturer, som De selv nævnte, på kvalificeret arbejdskraft, på bedre koordinering mellem forskningscentre og universiteter samt på en fælles industripolitik i de fremtidsorienterede sektorer.
Vi har derfor større forkærlighed for den politik, der føres i de nordiske lande: styrkelse af investeringerne i forskning, styrkelse af retten til livslang uddannelse, bevarelse af en høj grad af solidaritet og omfordeling samt offentlige tjenester af høj kvalitet. Landenes succes vidner om, at der, når det gælder konkurrenceevnen, findes en anden vej end nedbrydning af kollektive sikringsordninger og mindre solidaritet. Den vidner om, at reform ikke nødvendigvis er ensbetydende med tilbagegang. Reform og modernisering af de sociale ordninger vil kun blive accepteret og giver kun mening for borgerne, hvis der hermed er tale om fornyet beskyttelse, nye muligheder og nye våben til den enkelte i kampen for at imødegå konkurrencen, forandringerne og globaliseringen.
Hvis reformer og modernisering er ensbetydende med, at vores sociale ordninger og vores økonomier alle skal indordnes efter de mest markante markedsøkonomier, bidrager det hverken til at skabe tillid blandt borgerne eller til at støtte reformerne. Det er derfor afgørende, at disse spørgsmål gøres til genstand for forhandlinger med arbejdsmarkedets parter, og at den sociale dialog genoptages med henblik på at opnå harmonisering af rettighederne på basis af højeste fællesnævner. Vi afviser social dumping mellem medlemsstaterne, hvilket også er baggrunden for, at vi går ind for et indre marked for tjenesteydelser, men er imod Bolkestein-direktivet, der ikke så meget tager sigte på et indre marked for tjenesteydelser, men i højere grad tager sigte på at svække den sociale model og svække forsyningspligtydelserne.
Endelig er der grund til at understrege, at vi ikke får et dynamisk Europa uden ambitiøse finansielle overslag. Det er helt afgørende, at der snarest indgås en aftale i Rådet, ikke mindst for medlemsstaterne, og vi glæder os over, at der er annonceret en aftale om en række direktiver, som er vedtaget af Europa-Parlamentet ved førstebehandlingen, og som i dag er blokeret. Det gælder direktivet om tilrettelæggelse af arbejdstid - men vi lægger vægt på, at det vedtages i en form, som stemmer overens med vedtagelsen i Europa-Parlamentet under førstebehandlingen, altså uden -systemet. Lad os høre, om det er tilfældet. Det gælder også direktivet om vikararbejde, revisionen af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg for at styrke arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med omstruktureringer, og endelig gælder det udarbejdelsen af et rammedirektiv om forsyningspligtydelser. Hvad angår dereguleringsforanstaltninger ...

Silvana Koch-Mehrin (ALDE ).
   - Hr. formand, i juni annoncerede Tony Blair her i Parlamentet, hvordan han forestiller sig det fremtidige EU-budget: færre statstilskud og flere midler til forskning og uddannelse. Jeg takker ham for denne udtalelse. Selv om dette både er et udtryk for realitetssans og for borgernes følelser, er det modigt at sige noget sådant. Det viser de andre regeringschefers reaktioner herpå. Jeg opfordrer Dem imidlertid til at holde fast ved Deres prioriteringer. Det er vigtigt for vores fremtid, og når folk som Gerhard Schröder kritiserer Dem, så husk på, at han ikke længere har mandat til at tale på Tysklands vegne.
Medlemmerne af ALDE-Gruppen hilste Tony Blair velkommen i dag med skilte og plakater, hvorpå der stod: . Vi svarer dermed på en anden af Tony Blairs udmeldinger, nemlig at gøre møderne i Rådet offentlige. Også her beder vi ham om at føre dette ud i livet. Så gør det dog! Vi venter på Dem.
Ian Hudghton (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, jeg beklager, at premierminister Blair har fundet det passende at gå ud og spinde for journalisterne i stedet for at overvære hele forhandlingen. Da premierministeren talte til os i Bruxelles i juni, sagde han, at Det Forende Kongeriges formandskab ønskede at løse problemerne i forbindelse med direktivet om tjenesteydelser og arbejdstidsdirektivet og bringe en budgetaftale nærmere. I dag sagde han nøjagtig det samme om disse meget vanskelige emner.
På dette sene stadium af Det Forende Kongeriges formandskab forekommer det hult. Vi har nul fremskridt og fortsat uvished. Vi har stadig ikke noget budget for 2007, og det er ikke kun i tiltrædelsesstaterne, det vækker bekymring. Med de forslag, Det Forenede Kongeriges regering har fremsat, vil Skotland miste en milliard pund i form af strukturmidler og Wales miste mål 1-finansiering. Vi har usikkerhed i vores landområder, fordi Det Forenede Kongerige pludselig har frafaldet sin støtte til landbrugsfinansieringspakken, der først blev vedtaget for nylig. Vi er også usikre på, hvad der vil komme i stedet for den nu afdøde forfatning.
Nul fremskridt. Hvilken kontrast til de seneste irske og luxembourgske formandskaber, hvor små, succesrige og uafhængige nationer i de seks måneder, de varetog formandskabet, fremstod som lysende og udmærkede eksempler på den uafhængige status, som jeg mener, vil være bedst for Skotland, og som mine walisiske og catalanske kolleger også ønsker for deres lande. Nul fremskridt angiveligt indtil topmødet i december. Det forekommer mig at en ophobning af så mange uløste spørgsmål på dagsordenen for et enkelt formelt topmøde, er en opskrift på en potentiel katastrofe.
Jeg vil til sidst sige, at Det Forenede Kongeriges formandskabs sidste handling bliver ledelsen af Rådet (fiskeri) i december. Jeg henstiller, at Det Forenede Kongeriges regering for én gangs skyld - blot én enkelt gang - gør de skotske kyst- og øsamfunds overlevelse til en økonomisk og social prioritet og ikke noget, der kan ofres ved forhandlingsbordet. 
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ).
   - Tak for en fremragende tale til os i juni, Blair. Om du så tilbyder hele den britiske rabat, vil du ikke få et budgetkompromis til december. De gamle Bruxelles-centralister og landbrugssubsidieryttere vil ikke give dig nogen fjer i hatten. For dem er du for moderne. For os er du ikke moderne nok.
Vi savner, at du erklærer forfatningen for død og borte og siger: Lad os starte på en frisk, lad tilhængere og modstandere af forfatningen lave fælles debatoplæg, lad os derefter vælge et nyt konvent ved direkte valg, lad konventet udarbejde et eller to forslag, som så sendes til folkeafstemning i alle lande samtidigt. Så afgør vælgerne vores fælles fremtid, så får vi den fordeling af magt mellem lande og EU, som vælgerne ønsker. Og brug så de sidste måneder som EU-formand til at sikre åbenhed i Rådets møder og adgang for folkevalgte til at rekvirere alle dokumenter fra de 300 hemmelige arbejdsgrupper i Ministerrådet. Grupperne vedtager 85% af al lovgivning bag lukkede døre. Tving også Kommissionen til at offentliggøre navnene på medlemmerne i de 3000 hemmelige arbejdsgrupper, som forbereder lovene. Giv de folkevalgte indsigt i lovene og i arbejdet.
På EU-Konventet skrev 200 af 220 mulige under på, at alt skal være åbent, medmindre det lukkes, i stedet for som nu, hvor alt er lukket, medmindre det åbnes. Samtlige folkevalgte skrev under. 23 af 28 regeringer, men ikke Storbritannien, selv om Peter Hain gerne ville skrive under. Han måtte ikke for Blairs udenrigsministrium. Som EU-formand kan Blair skære igennem. Der skal kun et simpelt flertal til at ændre forretningsordenen i Rådet, så alt fremover er åbent, medmindre et kvalificeret flertal vedtager en undtagelse. Det er et meget enkelt forslag, som 20 af de nuværende 25 lande har underskrevet. Har du viljen til at sætte forslaget til afstemning? 
Roberta Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, ligesom han gjorde i juni, holdt rådsformand Blair også i dag en tale fuld af gode proeuropæiske hensigter. Vi hørte i dag nogle klare udtalelser om de sektorer, der er strategiske for en relancering af Europas økonomi, bl.a. energi, forskning og infrastruktur. Det var dog ikke andet end ord, for det hele afhænger af aftalen om de finansielle overslag, og i den henseende - på trods af de beroligende erklæringer - er vi ikke overbevist om, at der er den nødvendige beslutsomhed til at afslutte forhandlingerne.
Desuden blev der sagt alt for få ord om den nye europæiske socialmodel, ikke mindst her før et topmøde, som netop skulle handle om dette. Vi bryder os navnlig ikke om Tony Blairs entusiasme, når det gælder revideringen af direktivet om arbejdstiden, der risikerer at blive et instrument til kontraktmæssig afpresning af et stadig større antal midlertidige og atypiske arbejdstagere. Vi bryder os heller ikke om hans entusiasme, hvad angår det såkaldte Bolkestein-direktiv, som på nuværende tidspunkt bare udgør en fare for arbejdstagernes og forbrugernes rettigheder ved i bedste fald at skabe blot 600.000 arbejdspladser - det er en elefant, som bliver til en mus!
Til sidst vil jeg sige, at hr. Blairs ord om den europæiske socialmodel ikke var overbevisende, og hvis han ikke var gået, fordi han var lidt ligeglad med Parlamentet ...
Ashley Mote (NI ).
   - Hr. formand, Hr. Alexander ved, at jeg ved, at han ikke er særlig god til at besvare spørgsmål. Men jeg vil gøre endnu et forsøg. Hvad har Det Forende Kongeriges regering til hensigt at gøre ved den institutionaliserede plyndring af offentlige midler, der har fundet sted her i årtier? 600 milliarder euro er det beløb, der - ifølge Revisionsrettens egne tal - ikke er blevet redegjort for siden Det Forende Kongeriges tiltrædelse, og det er fem gange så stort som det bidrag, vi har indbetalt i samme periode.
På hr. Blairs skrivebord i Downing Street ligger der et brev med en henstilling om, at Det Forenede Kongeriges regering opstiller en tidsfrist for fuldstændiggørelsen af den grundlæggende reform af EU's regnskabsprocedurer, så de bliver fuldstændig i overensstemmelse med de gældende internationale standarder for finansiel regnskabsføring. Samtidig bør Det Forende Kongerige erklære, at hvis dette ikke sker inden for den fastsatte tidsfrist, vil Det Forenede Kongerige påberåbe sig Wien-konventionen om traktaterne.
Indtil da bør de 1,25 millioner, Det Forenede Kongerige indbetaler i timen, overføres til en spærret konto. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru næstformand, mine damer og herrer, for nogle dage siden efterlyste jeg rådsformanden, og derfor vil jeg godt i dag sige , men han er allerede væk igen. Jeg håber ikke, at han først vender tilbage til den europæiske scene til december.
Jeg startede denne efterlysning, fordi jeg mener, at formanden er alt for tavs og selvudslettende i den offentlige debat og i sin søgen efter løsninger på borgernes spørgsmål og på de problemer, som vi står over for. Jeg savner et aktivt rådsformandskab. Selv om jeg mener, at hans tale den 23. juni var bedre, holdt han dog sin anden gode tale i dag, som indeholdt de rigtige analyser, vage forslag og en masse tilkendegivelser. Jeg er ikke desto mindre nødsaget til at gøre Dem opmærksom på, hr. formand, at de har lagt langt over halvdelen af deres embedsperiode bag Dem, og at den ikke har været særlig vellykket indtil nu. De mangler stadig meget i, at Deres embedsperiode skal blive en succes, og her er det ikke nok med retorisk finpudsede taler.
Jeg opfordrer Dem indtrængende til at give EU kompetencerne til at gøre det, som De forlanger af Fællesskabet! Vi er f.eks. hverken ansvarlige for universiteterne eller for den nationale energipolitik, men De kræver, at vi tager os af det. Stil de fornødne midler til rådighed for EU, således at Fællesskabet bliver i stand til at gøre det, som De forlanger, og til at gennemføre de ting, som De har været med til at vedtage. Efter vores opfattelse er Böge-betænkningen et bevis for den manglende enighed med Parlamentet om de finansielle overslag, fordi vi ønsker at være i stand til at gøre de ting, som vi er forpligtet til.
I vores øjne er den europæiske socialmodel lig med den sociale markedsøkonomi, og den periode, hvori vi reflekterer over forfatningen, starter ikke den 30. juni, men derimod nu og her. Gå ud og mød borgerne, bring Europa flot, og omsæt deres ord til handling!
Bárbara Dührkop Dührkop (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, jeg vil gerne indlede med at sige, at jeg beklager, at ethvert fremskridt i forbindelse med de finansielle overslag er blevet udskudt til december, for jeg synes, at det er farligt at arbejde under tidspres. De ved, at det får følger for politikken om økonomisk vækst, solidariteten med de nye medlemsstater, investeringen i innovative politikker samt for styrkelsen af den sociale retfærdighed og konkurrenceevnen i forbindelse med globaliseringen. Ikke for landbruget, for det skal betales samvittighedsfuldt, da det er en obligatorisk udgift.
Men jeg lykønsker Dem også, for vi er vendt tilbage til noget essentielt fra en tidligere epoke, et princip, der blev anvendt i perioden med de såkaldte finansielle Jacques Delors-pakker. Lad os først definere og blive enige om EU's politiske prioriteringer - vi ville gerne gøre begge dele på samme tid - og lad os bagefter, som rådsformanden, hr. Blair, har påpeget, blive enige om den nødvendige finansielle pakke. Men det bliver kun til smukke ord, hvis vi fastholder spændetrøjen på 1 %, for tallene vil ikke gå op med alle de prioriteringer, der er blevet nævnt. Det kan måske udledes af hr. Blairs ord, at de tal, der hidtil har været diskuteret i Rådet, kan blive genforhandlet. Jeg synes, at vi skal være konsekvente i forhold til det, vi forsvarer, og sørge for de nødvendige finansielle instrumenter.
I juni opfyldte Europa-Parlamentet sin pligt som budgetmyndighed. Jeg synes, at De nu har et stort ansvar for at opfylde Deres og finde en fælles holdning i Det Europæiske Råd, for det er sandt, når det siges: "Hvis det ikke står i budgettet, findes det ikke". Hvis alle de ord og prioriteringer, vi fastsætter, ikke samtidig ledsages af politisk vilje og finansielle bevillinger, er de ikke noget værd.
Lad mig afslutningsvis sige: 
 Jeg er fuldstændig enig i, at EU bevæger sig i den rigtige retning. Forfatningen er karrosseriet, euroen er motoren, og budgettet er benzinen. 
Marielle De Sarnez (ALDE ).
   - Hr. formand, Europa er gået i stå. Det er gået i stå, hvad angår forfatningen. Det er gået i stå, hvad angår budgettet. Det er gået i stå, hvad angår inspiration. Og det britiske formandskab bærer en del af ansvaret for denne krise. De er ikke alene om ansvaret, men De forhindrede, at der blev indgået en aftale om de finansielle overslag i juni. Og formandskabets eneste resultat til dato synes at være indledningen af forhandlinger med Tyrkiet, som om visionerne er erstattet af denne flugt ind i det uvisse.
Hr. formand, De løser ikke denne krise, medmindre der opnås enighed om Unionens budget. De løser ikke denne krise uden udsigt til stærke og demokratiske institutioner. De løser ikke denne krise med mindre Europa. Og frem for alt løser De ikke denne krise ved at give det indtryk af, at Europa kan begrænses til økonomiske aftaler eller et fælles marked. Europa er først og fremmest et politisk projekt. Hr. formand, man sætter sin lid til Europa. Det gælder alle, internt i Unionen, som ved, at det er det eneste svar på globaliseringen, og det gælder alle, uden for Unionen, som håber på en bedre balance i verden. Gør ikke håbet til skamme! Gør ikke længere håbet til skamme! 
Jean Lambert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker indledningsvis at tale om direktivet om tjenesteydelser. Jeg håber også, at budskabet er gået igennem til formandskabet, og at det står klart, at mange her i Parlamentet mener, at forsyningspligttjenester - på grund af deres betydning for den sociale samhørighed og den sociale mobilitet - ikke bør høre under direktivets anvendelsesområde.
Dernæst mener jeg, hvad angår energi, at en fælles energipolitik antagelig vil omfatte en meget dynamisk bevægelse til fordel for øget energieffektivitet. Hvilke tilsagn vil formandskabet give på dette punkt? Vil der ske en omfordeling af budgetmidlerne til fordel for vedvarende energi, således at de i de mindste bringes op på niveau med bevillingerne til nuklear energi?
Det er ganske rigtigt afgørende at nå videre på klimaområdet, især hvis vi ønsker at forbedre fattigdomsbekæmpelsen i Afrika. Hvordan forbinder formandskabet i denne henseende klimaændringsproblematikken med de øvrige spørgsmål og sikrer, at man f.eks. inden for rammerne af Lissabon-dagsordenen fremmer bl.a. en virkelig radikal uddannelsesstrategi, så arbejdsstyrken kvalifikationer tilpasses klimaændringerne?
Endelig ønsker jeg at vide, hvilke foranstaltninger, formandskabet har til hensigt at træffe i forhold til globaliseringen for at løfte standarderne op på et internationalt plan på arbejdsmarkeds- og miljøområdet? 
Miroslaw Mariusz Piotrowski (IND/DEM ).
    -  Hr. formand, jeg mener, at topmødet om globalisering, som afholdes af det britiske formandskab, og som vil samle stats- og regeringscheferne fra EU's medlemsstater, er et fantastisk værdifuldt initiativ. Globalisering er en ny form for politisk, økonomisk og kulturel kolonialisme, som de rige lande påtvinger fattige og mindre udviklede lande. En af de største trusler ved den er den ineffektive udnyttelse af Jordens naturressourcer.
Kommissionen har foreslået, at der oprettes en særlig fond til at bekæmpe globaliseringens virkninger. Jeg vil gerne spørge, hvornår denne fond også vil blive brugt til at støtte forskning og udvikling vedrørende miljøvenlige teknologier og til at fremme miljøansvaret hos virksomhederne, herunder de multinationale. Man må håbe, at topmødet i morgen bliver en faktor, som giver EU's medlemsstater mulighed for at lancere en langsigtet politik til forebyggelse af globaliseringens uønskede virkninger. 
Konrad Szymañski (UEN ).
    -  Hr. formand, hr. Alexander, der kan ikke herske tvivl om, at EU har et tvingende behov for ærlig diskussion som den, der vil finde sted på Hampton Court, og efter min mening er dette topmøde en god britisk idé. Jeg vil gerne sige to ting som reaktion på de spørgsmål, som premierminister Blair tog op i det brev, han har sendt til sine gæster. For at skabe flere arbejdspladser og mere vækst i Europa skal vi blot opfylde de prosaiske løfter, vi afgav for 50 år siden. Hermed mener jeg lige adgang til et åbent marked for arbejdskraft og tjenesteydelser. Jeg foreslår, at man behandler sådanne emner først, før man går videre til Europas tågede politiske fremtid.
Er det muligt for os at nå mere sammen? Svaret på dette spørgsmål er et rungende ja, men vores resultater vil afhænge af, hvor meget vi tror på det europæiske projekt. Denne tro hænger uløseligt sammen med et åbent marked for arbejdskraft og tjenester, hvortil der er lige adgang for alle, og at de gamle medlemsstater udviser solidaritet med de nye EU-medlemsstater i budgetmæssig henseende. Modvilje mod at gennemføre det indre marked eller mod at vedtage et budget baseret på solidaritet vil undergrave troen på det europæiske projekt i de lande, hvor denne tro er stærkest i øjeblikket, f.eks. i lande som Polen.
Hr. Alexander, jeg vil bede Dem huske hr. Blair på denne sammenhæng og minde ham om, at han skal gøre den klar for de andre gæster på Hampton Court, selv om nogle måske vil opfatte det som afpresning.
Frank Vanhecke (NI ).
   - Hr. formand, på det officielle websted læser jeg, at Det Europæiske Råd bl.a. vil undersøge foranstaltninger til at garantere de europæiske borgeres sikkerhed bedre. Ifølge medierne vil den franske og den spanske premierminister endda på dette topmøde tage et fælles initiativ til at foreslå en omfattende indvandringspolitik i Europa, hvilket bekymrer mig. Den socialdemokratiske regering i Spanien er jo på grund af sin omfattende reguleringspolitik ansvarlig for de frygtelige begivenheder omkring de spanske enklaver i Marokko, og de to lande er faktisk eksempler på en mislykket indvandringspolitik.
Hvad vi derfor har brug for, er en simpel bekræftelse af, at vores kontinent ikke er et indvandringsområde, og at vores medlemsstater for øvrigt allerede nu er ramt af enorme problemer som følge af tilstedeværelsen på vores område af millioner af udlændinge, der ikke kan assimileres.
Det ville være en god begyndelse at respektere vores borgeres vilje og tilbyde Tyrkiet et privilegeret partnerskab i stedet for at indlede tiltrædelsesforhandlinger med et land, som desværre ikke kan kaldes europæisk på noget som helst område. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, da vi lyttede til hr. Blairs tale i juni, sagde vi til os selv, at nu ville alt blive anderledes. I virkeligheden tog det fire måneder, før hr. Blair fremlagde sine forslag, og det er forslag, som vi kun kan være enige i, eftersom de allerede indgår i vores tanker om fremtiden.
Når det drejer sig om forskning og udvikling, energi, uddannelse, kontrol med indvandringen eller den demokratiske udfordring, er der ikke noget nyt i hr. Blairs forslag. Det er alt sammen kun tomme ord. Den ene store tale efter den anden, alt imens Europa taber terræn, samtidig med at verden omkring os har fart på. Tak, hr. Blair! Det er et fraværende formandskab, som også er kendetegnet ved fravær af forslag.
Hvilke fremskridt kan der helt konkret noteres siden juli? Jeg har ledt forgæves. Jeg har endnu ikke fundet foranstaltninger, som lever op til borgernes forventninger. Man har indledt forhandlinger med Tyrkiet, men det var ikke ligefrem noget, de europæiske borgere ønskede.
Hr. Blair beklagede i juni, at kun to af de 20 førende universiteter i verden er beliggende i Europa. Men hvad har han konkret gjort for at ændre det forhold? Hr. Blair erklærede, at forskning måtte være hjørnestenen i bestræbelserne for fortsat at være konkurrencedygtige. Det er vi alle enige om. Men hvilke forslag stiller han helt konkret? Hvad vil han gøre for at standse hjerneflugten?
Endelig, hr. Blair, hvad har De så gjort for at gøre Europa mere tiltrækkende? Vi ønsker ikke at ofre Europa på regeringernes og nærighedens alter! Europa-Parlamentet godkender aldrig et discountbudget. Og det er ikke et spørgsmål om at bytte den britiske check med landbrugspolitikken, men det er derimod et spørgsmål om omsider at sikre Europa midler, som står mål med dets strategi. Vi kan ikke bygge EU udelukkende med drømme og smukke ord. Jeg frygter, at hr. Blair har grundet for meget over Shakespeares ord: . 
Gary Titley (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er sikker på, at hr. Blair vil blive smigret over, at fru Grossetête tror, at han er "super Tony" og bare skal knipse med fingrene for at ændre hele Europa fra den ene dag til den anden, og tror, at han er en diktator og derfor kan få de andre 24 medlemsstater til at adlyde sig øjeblikkeligt.
Jeg vil ikke desto mindre give udtryk for min tilfredshed med mange af de fremskridt, formandskabet har gjort, bl.a. i samarbejdet med Parlamentet og ministrenes konstante hensyntagen til Parlamentets ønsker.
Jeg glæder mig resultaterne på området retlige og indre anliggender, og den britiske indenrigsministers meget personlige engagement i bestræbelserne på at inddrage Parlamentet i spørgsmålet om dataholdetid og behandle det under den første søjle, hvilket er en gevaldig forbedring af forbindelserne mellem Rådet og Parlamentet.
Jeg hilser fremskridtene vedrørende Afrika velkommen og glæder mig over fremskridtene i retning af en bedre lovgivning, især gennem en videreførelse af formandskabsprogrammet i denne forbindelse, og formandskabets første tilsagn om at samarbejde med Kommissionen. Jeg glæder mig over fremskridtene i forhold til udvidelsen, især åbningen af forhandlingerne med Tyrkiet. Vi er klar over, at det var en vanskelig beslutning, at mange medlemsstater har virkelige bekymringer, og at det i vid udstrækning er den britiske udenrigsministers fortjeneste, at det lykkedes at holde denne proces på sporet. Det ville have været en katastrofe for EU, hvis den var gledet ud i sandet. Vi har indledt forhandlinger med Kroatien, og jeg noterer mig, at den britiske vicepremierminister i dag befinder sig dér for at videreføre disse forhandlinger, og vi gør fremskridt i forhold til Balkanlandene.
Jeg er yderst tilfreds med det, rådsformanden sagde i dag, især angående energipolitikken, fordi det, som formanden kan erindre, var et punkt, jeg henviste til på Labours partikonference. Det er vores manglende fuldstændiggørelse af det indre marked, der er vigtig, både som transportinfrastruktur og som energiinfrastruktur. EU's problem er, at vi ikke lever op til vores løfter. Regeringerne bør lade pengene følge deres udtalelser og holde deres løfter. Jeg håber, det vil ske på topmødet. Medlemsstaterne må bibringes, at EU kun vil gøre fremskridt, hvis de holder deres løfter. 
Bronisław Geremek (ALDE ).
    -  Hr. formand, jeg må indrømme, at premierminister Blairs taler kan have et noget forførende præg. Efter at have hørt den tale, han holdt i Parlamentet i juni, og den afsluttende tale i dag, vil jeg starte med at sige, at jeg betragter premierminister Blair som en af de få ægte statsmænd i Europa. Men charmen forsvandt sammen med ham, da han forlod Parlamentet, og det vil mine kommentarer bære præg af.
Der er mere og mere, som tyder på at resultaterne af det britiske formandskab ikke vil være positive for EU. Og dermed rejses spørgsmålet om, hvilke skridt det britiske formandskab har i sinde at tage i løbet af de næste to måneder for at sikre, at der sker fremskridt på mindst to områder. De nye medlemsstater betragter også de finansielle overslag som problematiske, da der er store økonomiske konsekvenser forbundet dermed. Har det britiske formandskab nogen idé om, hvordan disse lande kan kompenseres for de tab, som de vil lide? Jeg ønsker endvidere at understrege, at EU har brug for en politisk dimension. Hvilke forslag vil det britiske formandskab stille i denne sammenhæng? 
Jaime Mayor Oreja (PPE-DE )
   Hr. formand, jeg vil begynde med at sige, at jeg gerne endnu en gang vil anerkende betydningen af en fremragende tale i Europa-Parlamentet som den, hr. Blair i dag har holdt. Først og fremmest fordi det er en udpræget politisk tale, og der er brug for politiske taler i Europa-Parlamentet, for de er et afbræk i rutinen, og fordi de samtidig har en fornyende og genskabende kraft, og det synes jeg ikke, at vi skal undervurdere. Der kan siges mange ting efterfølgende, men jeg synes ikke, at vi på nogen måde skal under- eller nedvurdere betydningen af hr. Blairs politiske tale her i eftermiddag, eller den tale, han holdt den 23. juni i år.
Jeg vil gerne understrege, at jeg især værdsætter, at han identificerer nogle prioriteringer og problemer, og samtidig understreger han, hvad der er lederskab, dvs. evnen til at vælge, syntetisere og koncentrere den politiske indsats, som EU skal gøre.
Når det er sagt, er der brug for, at det ikke kun er hr. Blair, der påtager sig denne liste over problemer, men også Rådet, som skal mødes i weekenden i Storbritannien.
Endvidere vil jeg gerne understrege - og det er det, jeg især savner i hr. Blairs tale - at der er langt fra ord til handling med hensyn til de retningslinjer, han er kommet med, og de konkrete handlinger, som han ikke har talt om. Han skal gøre en indsats for at definere, hvad der er EU's politiske rolle i disse spørgsmål, som min kollega Karas mindede om for et par minutter siden. Det er ikke nok med retningslinjer, og det er ikke nok med aktioner. Der er en mellemliggende aktion, nemlig at definere EU's politiske rolle i bekæmpelsen af terrorismen og i forbindelse med indvandringen og universiteterne. Det betyder en indsats fra Rådets side, og Det Europæiske Råd skal give EU et skub ved at give afkald på nogle beføjelser, en del af dets suverænitet, så EU og dets institutioner kan udføre den opgave, der ikke er nogen tvivl om, tilkommer dem.
Jeg ville kort sagt ønske, at denne fremragende tale, som jeg ikke undervurderer, ikke ender med at blive endnu en frustration ved afslutningen af dette halvårs EU-formandskab. 
Barón Crespo (PSE ). -
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil benytte det minut, jeg har fået, til at sende et direkte budskab til det britiske formandskab med udgangspunkt i det billede, som min kollega Bárbara Dührkop har brugt.
Hvis vi ønsker at sætte os i bevægelse, som rådsformanden har foreslået, har vi brug for en motor, nemlig euroen, og vi skal huske på, at det mest konkurrencedygtige land i verden, nu hvor vi taler om økonomi, er Finland, som er med i euroen. Vi har også brug for brændstof, som er budgetaftalen om de finansielle overslag, og derudover har vi brug for et karosseri, der fungerer, altså fundamentalt set forfatningen.
Med hensyn til det, som premierminister Blair har foreslået, forskning, udvikling og innovation, er det med i overslagene, men på disse områder er der sket de største beskæringer. Energipolitik, her kan man gå videre, det er ikke et fællesskabsområde. Universiteterne, heller ikke. Erasmus er, og her kan der ske en forøgelse, samt indvandring, der er meget vigtig. Det er nødvendigt at fremme Det Europæiske Grænseagentur, tilbagetagelsesaftalerne og særlig fokus på Afrika.
Endelig er der i forbindelse med terrorbekæmpelsen sket en holdningsændring siden den 7. juli. Minister Clarke sagde her, at hvis forfatningen fik dette ind under første søjle, ville det være et vigtigt skridt.
Derfor synes jeg, at det britiske formandskab har mange muligheder for at stille forslag, hvor disse mål kan føres ud i livet. 
Antonio Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg er enig i indholdet i hr. Blairs tale om topmødet i morgen, men jeg vil gerne bede Rådet om at se meget nøje på et fundamentalt spørgsmål, der havde en central plads i både hr. Blairs og hr. Barrosos tale, nemlig i hvor høj grad EU's økonomi vil lide under befolkningens aldring. Den demografiske rate og den aktive befolkning i Europa falder med bekymrende hastighed, og ifølge de tal, som Eurostat netop offentliggjorde i går, vil det kun være muligt at rette op på dette underskud ved hjælp af indvandring.
Fødselsraten på 1,5 barn pr. par ligger et godt stykke under det naturlige erstatningsniveau, som er to børn for to forældre. I 2020 vil den aktive befolkning falde med 20,7% i forhold til 1980, og det svarer til 20 millioner færre arbejdstagere. Den europæiske befolkning bliver ældre: I 2020 vil der være 19,1 % flere ældre i forhold til i 1980. Alt dette har en negativ effekt på ikke bare de offentlige finanser, sundhedsvæsenet og pensionssystemet, men også på vækstperspektiverne i Europa, eftersom vi mister dynamik.
Der er mange årsager til dette, og en af dem er utvivlsomt, at vi ikke har beskyttet og fremmet familien, som er samfundets grundpille, og som er en af de fundamentale værdier i det europæiske samfund. Vi opdager nu, at hvis vi giver afkald på vores værdier, har det ikke bare en social effekt, men også en meget kraftig negativ økonomisk effekt. På disse betingelser bliver det svært at nå Lissabon-målsætningerne.
Hvad skal vi så gøre? Vi skal vende tilbage til de værdier, der fik Europas stiftere til at give liv til en drøm, som risikerer at blive knust netop i det øjeblik, den er ved at blive til virkelighed. Derfor er det alle institutionernes pligt at sætte fokus på individets centrale stilling, hvis vi virkelig ønsker at skabe en ny europæisk socialmodel. Denne socialmodel bør være inspireret af principperne for den sociale markedsøkonomi, hvor konkurrenceevne, konkurrence og den rolle, som det frie initiativ og iværksætterånden spiller i det hele taget, først og fremmest skal tage sigte på fuld beskæftigelse og samfundets velfærd.
Der skal gøres en stor indsats for at skabe harmonisk vækst, og her er jeg enig med hr. Blair i, at vi skal tage energipolitikken op til fornyet overvejelse og finde ud af, hvilke finansielle og projektmæssige instrumenter der skal anvendes. Rådet, Kommissionen og Parlamentet skal tage nogle vigtige spørgsmål op i de kommende uger, nemlig tjenesteydelsernes liberalisering, de finansielle overslag og landbruget. Men hvis de arbejder uden en strategisk plan, der bygger på vores samfunds grundlæggende værdier, vil enhver indsats være forgæves. Hr. Blair har ret i, at vi har en vigtig arv, som skal bevares. Lad os sørge for, at den ikke bliver ødelagt. 
Martine Roure (PSE ).
   - Hr. formand, bekæmpelse af organiseret kriminalitet og terrorisme er et af de vigtigste anliggender for Deres formandskab.
Ved præsentationen af det britiske formandskabs prioriteringer i juni erindrede jeg om, at borgerne ønsker et Europa med solidaritet, beskyttelse og generøsitet, og at det derfor er vigtigt at bevare den skrøbelige balance mellem sikkerhed og frihed. Dette princip er stadigvæk på dagsordenen i forbindelse med direktivet om opbevaring af data. Jeg hilser formandskabets bestræbelser velkommen, hvad angår styrkelse af den fælles beslutningstagning med Europa-Parlamentet. Vi tager udfordringen op, og vi arbejder for, at der opnås en aftale under førstebehandlingen.
Vi følger imidlertid opmærksomt flere forhold, som ligger os på sinde. Det gælder især beskyttelse af de data, der er omhandlet i direktivet. Vi kan kun garantere, at opbevaring af data ikke sker på bekostning af borgernes frihedsrettigheder, hvis der fastsættes strenge forskrifter for adgang til sådanne data og strafferetlige sanktioner. 
Jacek Emil Saryusz-Wolski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg var blandt de medlemmer, der værdsatte formandskabets redegørelse, men jeg er bange for, at jeg hverken blev forført eller overbevist. Jeg blev ikke overbevist om, at der er nogen udsigt til, at løfterne bliver indfriet. Unionen har ikke brug for smukke ord, men for konkrete resultater, hvorfor et flerårigt budget er en absolut og tvingende nødvendighed.
Efter at have lagt to tredjedele af dette usynlige formandskab bag os er vi ikke nået længere, end vi var i juni. De nye medlemsstater fattede håb. I dag er de skuffede og bekymrede over kløften mellem løfter og resultater. Uden de finansielle overslag er det vanskeligt for dem at gå videre og træffe langsigtede økonomiske dispositioner, hvilket berøver dem fordelende ved deres EU-medlemskab. 2004-udvidelsen bør understøttes af finansielle redskaber, der kan bygge bro over denne kløft og støtte en sociale og økonomiske samhørighed baseret på solidaritetsprincippet.
I juni hørte vi om politisk lederskab. Der var mange forventninger om, at et sådant lederskab ville komme til udtryk i forhold til budgettet. Har vi på nogen måde nærmet os en tilfredsstillende løsning? Vi hørte om et tillidsfuldt Europa, der betragter udvidelsen som en historisk mulighed for at opbygge en større Union. Kan vi virkelig få mere EU med færre penge eller ingen penge overhovedet? Hvorfor er budgettet ikke på dagsordenen for topmødet på Hampton Court? Det er EU's troværdighed, det drejer sig om her. Vi må ud af denne blindgyde. Vi har ikke megen tid tilbage. Hvordan skal vi tackle udfordringerne i forbindelse med globaliseringen og den sociale model? På Hampton Court har De til hensigt at drøfte, hvorvidt Unionen er udstyret med de rigtige finansielle instrumenter. Det vil være som at spænde vognen for hesten. I stedet for resultater får vi en fremtidsvision. Visioner uden et reelt indhold er illusioner og ikke til megen nytte for vores borgere.
Der er to måneder tilbage, hr. rådsformand, til at opfylde løftet om at bringe os frem til en budgetaftale. Det, vi beder Dem om, er gøre alt, hvad formandskabet formår, for levere de finansielle overslag. Der er et polsk ordsprog, der siger, at hurtig hjælp er dobbelt hjælp. Europa-Parlamentet har vedtaget et anstændigt, forsvarligt og højere budget. Det er ikke fuldkomment, men godt og bedre end det, Rådet kan levere, om noget. Hvorfor kan Rådet ikke behandle det og godkende det? Jeg beder Dem overveje det. 
Borut Pahor (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil fortsætte, hvor min kollega slap. Jeg er helt enig i den britiske premierministers vurdering af, at strukturen i EU-budgettet er forældet og ikke længere afspejler EU's nuværende behov. Det glæder mig, at det britiske formandskab i denne sammenhæng vil foreslå nogle strategiske ændringer på det uformelle møde i morgen.
Jeg vil betragte det som meget positivt, hvis den nye enighed om prioriterede opgaver inden for europæisk politik afspejles i de finansielle overslag. Som repræsentant for de nye lande, herunder Slovenien, betragter jeg det som min pligt at understrege, at bestræbelserne på at formulere nye prioriterede opgaver i budgettet ikke skal benyttes som undskyldning for at udsætte vedtagelsen af de finansielle overslag i december. Det er netop af afgørende betydning, især for de nye lande, at budgettet vedtages hurtigst muligt, da vi ellers ikke kan udarbejde tilfredsstillende udkast til vores egne budgetprogrammer med henblik på opnåelse af midler fra de europæiske fonde. 
Douglas Alexander,
   Hr. formand, jeg vil på vegne af premierminister Tony Blair takke for denne mulighed for at tale til Parlamentet om det brede spekter af emner, vi har behandlet i løbet af denne eftermiddag, vi har tilbragt sammen, inden det uformelle møde mellem stats- og regeringscheferne på Hampton Court i morgen.
Vi har ikke mindst på grund af den tidsmæssige placering af eftermiddagens forhandlinger og drøftelser efter min opfattelse haft en både relevant og nyttig drøftelse om de emner, der får strategisk betydning for EU i de kommende år. Det er emner, der er af central betydning for, hvordan Europa klarer globaliseringen og med premierministerens ord både globaliseringens trusler og, hvad der er lige så vigtigt, de muligheder, den indebærer.
Det Forende Kongeriges formandskab er klart meget opsat på at finde en konsensus om den retning, EU's fremtidige udvikling skal tage, og sikre, at de synspunkter, Parlamentets medlemmer har tilkendegivet her i dag, kommer til udtryk i forslag på dette område. Jeg finder det prisværdigt, at lederne af alle de politiske grupper, vi har hørt i dag, har givet deres synspunkter så klart og direkte til kende. Jeg ønsker desuden at takke kommissionsformand Barroso for hans bidrag til drøftelsen. Hans indlæg såvel som Kommissionens dokument, som han henviste til - dokumentet om europæiske værdier i en globaliseret verden - vidner om, i hvilken udstrækning medlemsstaterne og Kommissionen har en fælles vision og især en fælles opfattelse af, hvor vigtigt det er, hurtigt at tage stilling til de spørgsmål, vi står over for i dag.
Jeg beder om Parlamentets forståelse, hvis jeg ikke besvarer hvert enkelt specifikke punkt, der er blevet taget op under denne lange, men vigtige forhandling. Jeg vil i stedet forsøge at behandle så mange af de forskellige taleres hovedtemaer, som tiden tillader.
Jeg må med al respekt sige, at hr. Kirkhopes bemærkninger illustrerer faren ved at skrive en tale som svar på en tale, man endnu ikke har hørt, eftersom han betvivlede formandskabets engagement i forhold til de specifikke områder, der ville blive fremmet. Premierministeren udtalte sig meget klart på vegne af formandskabet om de betydelige resultater vedrørende Tyrkiets tiltrædelse - som jeg vil omtale nærmere om et øjeblik - såvel som betydningen af at lade debatten om EU's fremtid blive efterfulgt af spørgsmålet om den fremtidige finansiering af EU. Angående hans specifikke forespørgsel om, hvorvidt dette var i overensstemmelse med britiske nationale interesser, kan jeg blot fortælle Parlamentet, at den udfordring, Det Forenede Kongerige står over for, er den samme som ethvert formandskab, idet vi som sagt skal skabe konsensus i hele EU, men at den konsensus nødvendigvis også tager rimeligt hensyn til de britiske nationale interesser.
Hr. Désir tog flere vigtige spørgsmål angående energiinfrastrukturer og universiteter op. Jeg noterede mig med stor interesse bemærkningerne angående direktivet om tjenesteydelser. Der er blot tale nogle af de bidrag, der informerer Dem om vores igangværende drøftelser om emnet.
Fru Koch-Mehrin, som øjensynlig har forladt sin plads i salen, talte om betydningen af andre prioriterede områder sideløbende med forskning og udvikling og især spørgsmålet om gennemskuelighed, der er blevet drøftet både her i Parlamentet og på flere andre møder med premierministeren i dag. Jeg skal endnu en gang henlede de ærede medlemmers opmærksomhed på, at de faste repræsentanter afholdt en formel drøftelse om dette emne den 19. oktober. Vi gjorde det klart fra starten af vores formandskab, at vi ønskede at gøre fremskridt på dette område, og den proces er allerede indledt. Drøftelserne er allerede begyndt, som det fremgik af debatten i Coreper den 19. oktober.
Hr. Hudgeton gjorde på den karakteristiske varme facon, han er så kendt for, gældende, at det britiske formandskab ikke havde gjort fremskridt overhovedet. Jeg skal blot påpege, at det tyrkiske folk er blevet stillet tyrkisk medlemskab i sigte i 42 år. Ingen her i Parlamentet kan, uanset om de er for eller imod tyrkisk tiltrædelse, benægte den historiske betydning af de resultater, vi opnåede dengang i Luxembourg. Eftersom jeg har fået til opgave at svare på formandskabets vegne i dag, vil jeg modstå den meget store fristelse til at indlede en drøftelse med hr. Hudgeton om rækkevidden af de emner, han som skotsk nationalist fandt det for godt at henlede Parlamentets opmærksomhed på i dag. Lad mig blot sige - og det gør jeg ligeledes i min egenskab af stolt skotte - at hans indlæg i dagens debat ikke var let at forveksle med en solskinsstråle.
Jeg må som svar til hr. Bonde sige, at jeg allerede har beskæftiget mig med spørgsmålet om gennemskuelighed. Angående fru Angelillis tvivl om, hvorvidt der er tilstrækkelig vilje til at søge en aftale om den fremtidige finansiering, kan jeg kun gentage det, premierministeren sagde tidligere under dagens drøftelser, hvor han gjorde det klart, at vi finder det nødvendigt at holde en drøftelse om EU's fremtid på Hampton Court i morgen, og at denne drøftelse er en forudsætning for de resultater, vi er fast besluttede på at forsøge at opnå vedrørende den fremtidige finansiering.
Hr. Mote, som øjensynlig har forladt salen - måske var det en kritik af, den måde, jeg har forsøgt at besvare hans spørgsmål på tidligere - tog det meget specifikke spørgsmål om korruption op. Formandskabet er i samarbejde med Kommissionen og andre medlemsstater i færd med at udarbejde et kommissionsdokument om en køreplan for en positiv erklæring om regnskabernes rigtighed, som er en pakke foranstaltninger, der har til formål at reformere Kommissionens regnskabssystem og gøre det lettere for Revisionsretten at give regnskaberne en ren sundhedsattest. Vi håber, at opnå en aftale på Økofin-Rådets novembermøde.
Hr. Karas efterlyste en åben og offentlig debat. Jeg vil vove at påstå, at det var nøjagtig det, vi var vidner til i dag i Parlamentet, nemlig en ærlig debat om betydningen af en række emner inden Hampton Court-mødet. Hvad angik de andre emner, især beføjelserne i forhold til universiteterne og den fremtidige finansiering, lyttede jeg interesseret til de meget specifikke bemærkninger, han fremlagde på sin gruppes vegne.
Fru Dührkop Dührkop erkendte behovet for en drøftelse af retningslinjerne i forhold til spørgsmålet om den fremtidige finansiering, men jeg kan endnu en gang kun sige, at vi er klart overbeviste om, at den rigtige rækkefølge er først at fastlægge retningslinjerne for EU's udvikling og derefter at tage stilling til den fremtidige finansiering.
Jeg føler en vis skepsis fra flere parlamentsmedlemmers side angående denne proces' anvendelighed. Også i denne forbindelse må jeg erindre om et tidligere britisk formandskab i 1992, hvor formandskabets forslag om den fremtidige finansiering blev forelagt i november inden indgåelsen af en aftale i december. Fru De Sarnez omhandlede det samme spørgsmål. Hun gjorde gældende, at det vil blive vanskeligt for os at løse budgetspørgsmålet. Jeg skal blot gentage, at hvis vi ikke kan fastlægge retningslinjerne for EU's fremtidige udvikling, vil det blive tilsvarende vanskeligere at løse spørgsmålet om EU's fremtidige finansiering.
Jeg vil, hvad angår fru Lamberts bemærkninger om især klimaændringer, svare meget direkte angående de resultater, vi ønsker at opnå. Vi ønsker at skabe konsensus omkring risikoen for klimaændringer og behovet for øjeblikkelige foranstaltninger til afhjælpning heraf. Det er grunden til, at Rådet (miljø) den 17. oktober under vores formandskab vedtog en foreløbig EU-holdning med henblik på De Forenede Nationers klimaforhandlinger i december. Vi er meget opsatte på at sikre et solidt arbejdsgrundlag for EU's klimastrategi på mellemlang og lang sigt og en række rådsformantioner og EU's eksterne topmøder bidrager hertil.
Endelig arbejder vi på at skabe enighed om behovet for omkostningseffektive, fleksible løsninger angående emissioner fra EU-fly, og som formandskab glædede vi os over, at en ny undersøgelse udarbejdet for Kommissionen anbefaler handel med emissioner som den bedste løsning. Vi planlægger en indledende drøftelse heraf på decembermødet i Rådet (miljø).
Hr. Piotrowski og hr. Szymański talte begge om globaliseringens udfordringer og tog vigtige emner op, som jeg tror, vil berige drøftelserne med stats- og regeringscheferne i morgen på Hampton Court.
Hr. Van Hecke fremsatte flere synspunkter angående Tyrkiet, som jeg med al respekt må sige, at jeg er ganske uenig i. Jeg taler ikke kun på vegne af formandskabet, men glædeligt nok også på vegne af et enstemmigt Råd (almindelige anliggender), der bekræftede løfterne fra stats- og regeringschefernes møde i december 2004 og indledte tiltrædelsesforhandlingerne med henblik på et fuldgyldigt tyrkisk medlemskab den 3. oktober. Jeg fandt det glædeligt, at Fru Grossetête anerkendte den konkrete historiske betydning heraf og af åbningen af tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet. Men i, hvad jeg opfattede som et forsøg på at kritisere det britiske formandskab, sagde hun, at vi ikke kan lappe Europa sammen med drømme. Jeg anser med al respekt, at vi har betydeligt større chancer for at føre EU i den retning, vi ønsker, hvis vi gør det med udgangspunkt i vores håb og drømme og ikke blot vores minder og tidligere resultater.
Som premierministeren så rammende udtrykte det i sin opsummering af dagens debat, er det, når man ser på de fremtidige udfordringer, EU står over for, uanset om de er en følge af klimaændringer eller ønsket om at bevare velfærden og opretholde den sociale beskyttelse over for globaliseringens udfordringer, ikke vanskeligt at forstå betydningen af EU's arbejde de kommende 50 år. Jeg mener derfor ikke, det er i modstrid med Europas interesser nøje at fastslå, hvilke udfordringer vi står over for i fremtiden. Jeg vil endog påstå, at det skaber et mere solidt grundlag for en virkelig folkelig opbakning om EU end blotte opremsninger af tidligere tiders fortjenester.
Hr. Titley erkendte og anerkendte generøst formandskabets samarbejde med Parlamentet. Jeg ved ikke om deltagelsen i dette møde afspejler en forholdsvis stor interesse for premierministerens bemærkninger såvel som den britiske Europa-ministers, men jeg er under alle omstændigheder taknemmelig og vil viderebringe hans venlige ord til mine ministerkolleger. Jeg er ligeledes taknemmelig for, at han anerkender et forhold, som jeg allerede har forsøgt at belyse i mit indlæg, nemlig den historiske betydning af åbningen af tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet. Jeg var også meget glad for og taknemmelig over at høre det ærede medlem henvise til det bredere spørgsmål om Afrika og det vigtige arbejde, der er blevet videreført under det britiske formandskab i forbindelse med dette spørgsmål, der er genstand for stor international bekymring.
I denne forbindelse skal det understreges, hvor stor betydning formandskabet såvel som Kommissionen tillægger det vigtige arbejde, vi stadig har foran os angående udviklingsspørgsmål under de afgørende Verdenshandelsorganisations-forhandlinger i Hongkong i december sidst i den britiske formandskabsperiode.
Alle vi, der under det britiske formandskab har arbejdet hårdt for at sikre en videre indsats i forhold til gældseftergivelse og udbetaling af bistand, anser dem nu for en afgørende og vigtig mulighed, som bør gribes, hvis vi skal gøre fremskridt inden for det tredje afgørende udviklingsområde, som selvfølgelig er handel.
Hr. Geremek omtalte også den fremtidige finansiering, og lad mig meget direkte sige, at jeg i lyset af det, premierministeren gentog i dag, ikke finder det passende, at vi på nuværende stade indleder drøftelser om den kompensation, der tilbydes de nye tiltrædelseslande, de såkaldte A 10, eftersom det ikke har været muligt at nå til enighed om den fremtidige finansiering. Det er nu, man bør udvise fornyet engagement og forpligte sig til at yde en virkelig indsats for at sikre en aftale om den fremtidige finansiering, der selvfølgelig er vigtig for det land, der varetager formandskabet såvel som for de enkelte medlemsstater, selv om jeg erkender, at den er særlig vigtigt for de nyeste EU-medlemsstater.
Hr. Mayor Oreja, der forhørte sig bredt om EU's fremtidige rolle og specifikt om terrorspørgsmålet, overvejede, hvorvidt vi ville være i stand til at omsætte de bredere indsatsområder, premierministeren opstillede, i praksis. Jeg vil igen henvise medlemmerne til, at det er nøjagtigt det, der er vores begrundelse for, at have rekvireret dokumentet - ønsket om med tiden at omsætte disse brede indsatsområder i praksis.
Hr. Barón Crespo kom ind på spørgsmålet om forfatningstraktaten, hvilket giver mig mulighed for at understrege en af de grundlæggede tanker bag Hampton Court-mødet, som denne drøftelse er en optakt til. Vi indtog det klare standpunkt i lyset af resultaterne af afstemningerne i Frankrig og Nederlandene, at de ville være fejlagtigt blot mekanisk at fortsætte en drøftelse om den institutionelle opbygning, når den mest præcise beskrivelse af afstemningen - med sikkerhed, hvad angår Frankrig, og efter min bedste formening også, hvad angår Nederlandene - var, at resultatet kunne tilskrives såvel teksten som konteksten. Det ville derfor være forkert af os udelukkende at beskæftige os med teksten, når vores borgere beder os om at tage stilling til det bredere spørgsmål om, hvordan Europa skal forholde sig til globaliseringen. Det er den tanke og hensigt, der ligger bag det møde, der afholdes i morgen.
Hr. Tajani såvel som fru Roure tog en række vigtige punkter op. Jeg skal dog afslutningsvis endnu en gang understrege betydningen af hr. Saryusz-Wolskis bemærkning angående den fremtidige finansiering. Jeg har som sagt her i Parlamentet i dag forsøgt at gøre det klart, hvor stor betydning vi tillægger indgåelsen af en aftale om den fremtidige finansiering om muligt på Det Europæiske Råds møde i december.
Lad mig i fortsættelse heraf også nævne det brev, som premierministeren i sin egenskab af formand for EU sendte til sine kolleger med indbydelsen til at deltage i mødet på Hampton Court i morgen. Han skrev heri, og jeg citerer: "Jeg ved, at flere af mine kolleger ønsker at vide, hvordan formandskabet planlægger at bringe de kommende finansielle forhandlinger videre. Vi har forhørt os bredt, og jeg mener, at der er en fælles vilje til at nå frem til en aftale i december. Kommissionsformand Barroso har offentliggjort nogle idéer til, hvordan dette arbejde kan sættes i gang".
Jeg mener, at det brev, premierminister Blair sendte til de øvrige regeringschefer, indeholder en klar tilkendegivelse af vores ønske om at nå frem til en aftale, hvis det er muligt for os, såvel som betydningen af den tidsmæssige opdeling, jeg har redegjort for.
Hr. formand, jeg må endnu en gang give udtryk for min taknemmelighed for at få mulighed for at besvare indlæggene i denne vigtig og aktuelle debat. Jeg er sikker på, at mødet i morgen på Hampton Court vil give medlemsstaterne en virkelig og reel mulighed for at sende et signal om både enighed og fælles bestræbelser og tilkendegive, hvor central en rolle EU spiller i reaktionen på de udfordringer, vi har hørt så meget om i dag. 
Margot Wallström,
   Hr. formand, hr. Alexander omtalte strategien for Afrika. I sidste uge havde vi besøg af Den Afrikanske Unions Kommission, og da den redegjorde for sin politiske dagsorden - især angående sult, krig, aids, ørkendannelse og analfabetisme - forekom vores europæiske problemer os pludselig overkommelige.
Jeg fandt denne to en halv time lange debat om vores fremtidige udfordringer interessant. Vi kunne selvfølgelig finde punkter, hvor vi er uenige, men vi kunne også finde bred enighed på flere områder, herunder behovet for at fastlægge et budget hurtigst muligt.
Jeg blev kun skuffet ud fra et synspunkt. Jeg ville gerne have hørt lidt mere om, hvordan vi kan give borgerne mere tillid og tiltro til det vi gør. Vi ved, at vi ikke kan komme videre uden demokratisk legitimitet og demokratisk støtte og deltagelse, og det er som bekendt min opgave at sikre, at vi - ud fra et kommunikationsmæssigt synspunkt - er velfunderede. Dette drejer sig om indholdet, om at vise, at vi kan gøre en forskel i Europa, men vi bør også etablere en tilfredsstillende dialog og debat med borgerne i Europa i de kommende år.
Eftersom hr. Alexander har kommenteret emnet indgående, har jeg meget lidt at tilføje. Jeg vil takke ham endnu en gang, og jeg vil sørge for, at Kommissionen bliver informeret om alle de meget specifikke punkter, der er blevet behandlet.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Richard Corbett (PSE ).
   - Vi befinder os i en tænkepause angående den fremtidige forfatningstraktat.
Formandskabet har med rette centreret debatten om konteksten i stedet for selve traktatteksten. I stedet for at foreslå en omformulering af traktatartikler har drøftelserne været fokuseret på den europæiske sociale models fremtid (med det særlige møde i Det Europæiske Råd), på økonomi, på omlægning af budgettet, på udvidelse og på, hvordan vi bedst skaber et fælles marked for tjenesteydelser.
Fremskridt på disse områder vil skabe en ny kontekst, som så kan danne baggrund for vores beslutning om, hvad vi skal gøre ved denne tekst. Der er mange scenarier, der strækker sig fra slet og ret at opgive enhver reform og til at bede franskmændene og hollænderne om at stemme om igen. I praksis er det sandsynligt, at vi lander et sted mellem disse to yderpunkter. Men uanset om der bliver tale om at klarlægge den nuværende tekst, føje til den, ændre den, skrive den om eller udarbejde en nu tekst, står det klart, at reformbehovet ikke er forsvundet. De forhold, der fik alle 25 regeringer til at konkludere, at der var behov for en ny forfatningstraktat, er fortsat til stede og kræver en løsning.
Først må vi ændre konteksten, og Det Forenede Kongeriges formandskab har gjort en god begyndelse.
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   - I stedet for de forslag, der skal imødegå EU's alvorlige sociale problemer - mere end 22 millioner arbejdsløse og 72 millioner, der lever i fattigdom - har rådsformanden insisteret på foranstaltninger, der skal fremme konkurrence og konkurrencedygtighed. Man vil satse på forskning, udvikling og innovation, men det sker altid for at skabe gode betingelser for virksomhederne, men ikke som led i en nødvendig indsats for at skaffe bedre sundhed til alle, et bedre uddannelsesniveau og beskæftigelse af høj kvalitet og med rettigheder. Derfor har rådsformand Tony Blair lagt vægt på et mere fleksibelt arbejdsmarked, mobilitet og støtte til omstruktureringer, der fjerner arbejdspladser, så der bliver større arbejdsløshed og mere usikker beskæftigelse.
Derfor har han også gentaget sin støtte til direktivforslagene om oprettelse af et indre marked for tjenesteydelser og om arbejdstid. Det står således klart, at den neoliberalistiske linje skal fastholdes, så alle de økonomiske og sociale problemer bliver forværret for blot at tjene de økonomisk-finansielle gruppers interesser i EU, altså UNICE's, de europæiske arbejdsgiveres, dagsorden. 
Bruno Gollnisch (NI ).
   - Stats- og regeringscheferne skal i morgen på Hampton Court drøfte de udfordringer, globaliseringen indebærer for vores økonomiske og sociale model.
Det er i sig selv foruroligende, at dette møde er blevet afkortet til en enkelt dag, til trods for at det er et møde, som kan få store politiske og budgetmæssige konsekvenser.
Hvad værre er, løsningen på de nævnte udfordringer er allerede fundet, hvis man skal tro den britiske finansminister, Gordon Brown. Det er på tide at komme ud af "protektionismens dødvande", mener han. Men hvor er det mon, hr. Brown mener at have mødt protektionisme i Europa? Det er verdens mest åbne marked, og mere end noget andet marked opfylder det WTO's forskrifter. Vores konkurrenter viger til gengæld ikke tilbage for skamløst at bruge dumping, handelsbarrierer, skjulte tilskud osv.
Kommissionen foreslår for sin del en globaliseringsfond og foreslår, at der til det formål afsættes den fyrstelige sum af 500 millioner euro, eller 1 euro pr. indbygger! Den skal hjælpe dem, som er kastet ud i arbejdsløshed på grund af Kommissionens politikker, med at finde ny beskæftigelse. Hvilken kynisme!
Så længe De fastholder bestræbelserne for at tilpasse vores sociale model til globaliseringen, vil der være stadig flere arbejdsløse, øget fattigdom og stadig flere i usikre ansættelsesforhold. Vi bør gøre det modsatte. Vi bør kun tage de aspekter af globaliseringen til os, som ikke er i modstrid med vores politiske mål om velfærd og fuld beskæftigelse. 
Alyn Smith (Verts/ALE ).
   - Jeg har lyttet til hele denne forhandling med stadig større beklagelse over, hvor lidt det britiske formandskabs bombastiske og ambitiøse retorik står mål med virkeligheden. Dér, hvor der var en indlysende dagsorden efter udvidelsen, der kunne føre til en virkelig reform snarere end teoretiske overvejelser herom, har Det Forenede Kongeriges fastlåste holdning og dårlige stil affødt afstandstagen snarere end begejstring. Hvis Det Forende Kongerige havde fremlagt fornuftige forslag, tror jeg, Parlamentet havde været en nyttig allieret. I stedet har vi kun fået mere varm luft fra alle sider, mens Europas folk fjerner sig endnu mere fra os. Vi har intet lært af afstemningerne i Holland og Frankrig, og nu har dette formandskab ikke tid til at udrette noget nyttigt. Den mulighed er beklageligvis forpasset.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden til Rådet (B6-0332/2005). 
John Purvis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg taler på vegne af en kollega, hr. Kamall, som i sidste måned fremlagde spørgsmål H-0688/05 til Rådet vedrørende Kinas tekstilkvoter. Han har endnu ikke modtaget et svar. Jeg vil høre, om De har mulighed for at høre Rådet om, hvornår han kan forvente et svar. Under normale omstændigheder forventer vi svar dagen efter. 
Formanden.
   - Hr. Purvis, jeg har fået at vide, at Rådets svar er lige på trapperne. Rådet er faktisk til stede her, og jeg anmoder hermed Rådet om at prioritere besvarelsen af dette spørgsmål.
Er Rådet af den opfattelse, at målet med den nylige ændring af forordningen om den grønne linje - en væsentlig forøgelse af handelen mellem den nordlige og den sydlige del af Cypern - er blevet opfyldt? 
Modsvarer denne ændring på behørig og fyldestgørende måde den politiske vilje til at fremme udviklingen på den nordlige del af Cypern, som Rådet gav udtryk for i april 2004?
Douglas Alexander,
   Jeg må tilstå, at jeg ikke er bekendt med det pågældende spørgsmål. Hvis jeg havde set spørgsmålet, ville jeg formentlig have svaret. Jeg kan dog forsikre Dem om, at det er et anliggende, som Rådet vil undersøge, og at der hurtigst muligt vil foreligge et svar.
Hvad angår det pågældende spørgsmål blev den såkaldte grønne linje vedtaget af Rådet den 1. maj 2004 som led i bestræbelserne på at afhjælpe Cyperns genforening ved at støtte den økonomiske udvikling af det tyrkisk-cypriotiske samfund gennem en forøgelse af handelen mellem den nordlige del af Cypern og EU's toldområde. Som hr. Duff helt korrekt fremhæver i spørgsmålet, vedtog Rådet ændringer til forordningen om den grønne linje i februar 2005 for at udvide forordningens anvendelsesområde og øge effektiviteten og dermed bidrage til øens integration.
I den første rapport om gennemførelsen af forordningen om den grønne linje fra 1. maj 2004 til 30. april 2005 konkluderede Kommissionen, at passagen af personer fungerer fint, men at mængden og værdien af varer, der passerer linjen, forsat er begrænset.
De seneste ændringer, som blev vedtaget i februar 2005, er nævnt i rapporten, men Kommissionen var stadig i færd med at udarbejde gennemførelsesbestemmelserne vedrørende de nye varer. Derfor var en fuld evaluering af ændringernes effektivitet ikke mulig.
Kommissionen vil om kort tid udarbejde en yderligere rapport om forordningen om den grønne linje i 2006 og om gennemførelsen af disse bestemmelser. Hvad angår andre foranstaltninger til afhjælpning af Cyperns genforening gennem støtte af den økonomiske udvikling i det tyrkisk-cypriotiske samfund er Rådet helt bevidst om sit ansvarsområde, og indsatsen på dette område fortsætter. 
Andrew Duff (ALDE ).
   - Jeg takker rådsformanden for svaret. Vil der som en vigtig del af rådsformandens og Kommissionens vurdering af situationen indgå en vurdering af det omfang af handelen over den grønne linje, der er tiltænkt tredjelandene?
Kan rådsformanden forklare, hvorfor de tyrkisk-cypriotiske lastbiler forhindres i at rejse til den sydlige del. Det er helt absurd, at et tyrkisk-cypriotisk køretøj må køre på gaderne i Strasbourg, men samtidig ikke må køre på vejene i den sydlige del af Nicosia. 
Douglas Alexander,
   Jeg takker hr. Duff for de spørgsmål, som han rejser. Jeg kan forsikre om, at jeg har lyttet opmærksomt. Jeg vil med Parlamentets tilladelse videregive de pågældende spørgsmål til Kommissionen, så de kan indgå i Kommissionens fortsatte arbejde. 
Chris Davies (ALDE ).
   - Kommissionens tjenestemænd fortalte mig sidste år, da jeg var i Nicosia lige efter ikrafttrædelsen af forordningen om den grønne linje, at græsk-cyprioterne i praksis benyttede enhver lejlighed til at finde argumenter for at forhindre maksimal anvendelse af forordningen, og at handelen stadig var underlagt mange restriktioner. Jeg er klar over, at det skaber stor frustration hos Rådets medlemmer, hvoraf hovedparten ønsker, at der er direkte handel med den nordlige del af Cypern.
Der er ingen i Rådet, som ønsker at skabe problemer, men er det ikke på tide at sætte fokus på problemet, når EU-borgere, hvis valgte repræsentanter desværre endnu ikke anerkendes af EU, undertrykkes af en medlemsstat? 
Douglas Alexander,
   EU's udenrigsministre gav på mødet i Rådet (almindelige anliggender) i april 2004 udtryk for ønsket om at sætte en stopper for isoleringen af tyrkisk-cyprioterne. På Rådets opfordring fremlagde Kommissionen to forordningsudkast om opfyldelse af denne forpligtelse. Måske er en del af årsagen til den frustration, som hr. Davies taler om, at det endnu ikke har været muligt at opnå enighed blandt parterne. Jeg kan imidlertid forsikre Parlamentet om, at vi er fast besluttet på at nå til enighed. Dette vil naturligvis involvere en række medlemsstater. Men jeg kan forsikre om, at vi vil gøre alt, hvad der står i vores magt for at nå til enighed på mødet i Rådet (almindelige anliggender).
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Jeg ønsker at takke rådsformanden for hans svar, men er det ikke pinligt, at der stadig ikke er direkte handel, og at der stadig ikke er ydet økonomisk støtte halvandet år efter, at Rådet lovede at sætte en stopper for isoleringen af tyrkisk-cyprioterne? Kan rådsformanden love, at der vil være indgået en aftale inden udgangen af december, hvor det britiske formandskab afsluttes?
Er rådsformanden klar over, at landpassagerne mellem den nordlige og sydlige del af Cypern sommetider er lukket, således at de manglende direkte flyruter fra og til den nordlige del af Cypern afskærer tyrkisk-cyprioterne fra kontakt med den øvrige verden? Udenrigsministeriet har arbejdet med planer om at udstede licenser til direkte flyruter til den nordlige del af Cypern. Har formanden yderligere oplysninger om disse planer? 
Douglas Alexander,
   Jeg minder venligst fru Ludford om, at jeg svarer på vegne af Rådet i dag og ikke den britiske regering. Fru Ludford er velkommen til at korrespondere med mig senere i et andet forum om det britiske udenrigsministeriums holdning til at udstede licenser til flyruter.
Ikke desto mindre deler jeg fru Ludfords frustration over de manglende fremskridt. Vi havde håbet på yderligere fremskridt i lyset af de indgåede forpligtelser på mødet i Rådet (almindelige anliggender). Som det blev drøftet indgående under vores tidligere drøftelse af fremtidig finansiering, afhænger indgåelsen af en aftale ikke altid af viljen hos det enkelte land - også når det gælder det land, der har formandskabet - men om muligheden for at opnå støtte fra samtlige lande. Derfor kan jeg - trods den ægte frustration, som jeg deler med fru Ludford - ikke gøre andet end at forsikre hende om, at vi fortsat vil gøre vores yderste for at opnå en aftale. Jeg kan dog på nuværende tidspunkt ikke give en præcis dato for indgåelse af en aftale.
Formanden.
I april 2005 fuldendte og forelagde Kommissionen Rådet et udkast til forhandlingsmandat til indgåelse af en aftale om stabiliserings- og associeringsaftale mellem EU og forbundsstaten Serbien-Montenegro. Til trods for, at Serbien-Montenegro og dets strategiske betydning for sikkerheden og stabiliteten i regionen også var anerkendt af EU, har dette land indtil nu været det eneste land på det vestlige Balkan, der har været udelukket fra den europæiske proces.
Hvorfor forhales behandlingen og vedtagelsen af forhandlingsmandatet, der ville gøre det muligt at indlede forhandlingerne? Hvornår agter Rådet at vedtage dette mandat og give Kommissionen det i hænde? Når kravet om samarbejde med Det Internationale Straffetribunal for det tidligere Jugoslavien i Kroatiens tilfælde ikke hindrede EU i at indlede tiltrædelsesforhandlinger, hvorfor er dette krav så blevet formuleret så betingelsesløst over for Serbien og Montenegro, at der i dette tilfælde er tale om en dobbeltmoralsk politik? Hvorfor indleder Rådet ikke omgående forhandlinger, idet det samtidig bevarer muligheden for at kontrollere, at det pågældende krav opfyldes på et senere stadium, og under alle omstændigheder inden forhandlingerne afsluttes og aftalen underskrives?
Douglas Alexander,
   Jeg er helt enig med Panagiotis Beglitis i, at det er vigtigt, at Serbien også indgår i den europæiske proces. Derfor glæder det mig meget, at Rådet bemyndigede Kommissionen til at indlede forhandlinger med henblik på indgåelse af en stabiliserings- og associeringsaftale med Serbien og Montenegro på mødet i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) den 3. oktober, som jeg allerede har nævnt. En formel ceremoni til indledning af forhandlingerne blev efterfølgende afholdt i Beograd den 10. oktober under overværelse af kommissæren for udvidelsen, hr. Rehn.
Beslutningen om at indlede forhandlinger om indgåelse af en stabiliserings- og associeringsaftale kommer efter den positive gennemførlighedsundersøgelse, som Serbien og Montenegro modtog fra Kommissionen i april 2005. Som en af formandskabets målsætninger opfatter Det Forenede Kongerige denne beslutning som et vigtigt skridt for Serbien og Montenegro i integrationen i den europæiske proces. Beslutningen bekræfter endvidere EU's forpligtelse i relation til Thessaloniki-dagsordenen, hvori det understreges, at fremtiden for Vestbalkan ligger hos EU.
Rådet har vurderet, at tidsrammen for og afslutningen af forhandlingerne især vil afhænge af Serbiens og Montenegros fremskridt i udviklingen af lovgivningsgrundlag og administrativ kapacitet, effektiv gennemførelse af et forfatningscharter og naturligvis fuldt samarbejde med Det Internationale Straffetribunal for det tidligere Jugoslavien. Rådet og Kommissionen vil i fællesskab vurdere Serbiens og Montenegros indsats på disse områder inden afslutningen af forhandlingerne. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille rådsformanden, hr. Alexander, to korte spørgsmål.
For det første vil jeg i forbindelse med afholdelsen af en folkeafstemning i Montenegro i 2006 om eventuel løsrivelse fra den fælles stat for Serbien og Montenegro høre, i hvilket omfang fremskridt i forhandlingerne om stabiliseringsaftalen vil påvirke folkeafstemningen i Montenegro?
For det andet vil jeg spørge om følgende. I hvilket omfang vil forhandlingerne om stabiliserings- og associeringsaftalen blive påvirket af de parallelle forhandlinger, der skal indledes om den endelige status for Kosovo, og mener hr. Alexander, at Serbiens holdning til spørgsmålet om Kosovo vil påvirke fremskridt i relation til forhandlingerne om stabiliserings- og associeringsaftalen? 
Douglas Alexander,
   Jeg har under formandskabet personligt haft lejlighed til at rejse til Beograd og få bekræftet fra repræsentanter for Serbien og Montenegro, at de ønsker at styrke processen med henblik på indgåelse af en stabiliserings- og associeringsaftale med henblik på tiltrædelse af EU. Jeg mener derfor, at det vil være forhastet - i lyset af meddelelsen for nylig, som blev udtrykt formelt under kommissær Rehns besøg i Beograd - at gisne om de mulige resultater af en eventuel folkeafstemning i fremtiden.
Jeg vil naturligvis understrege - som jeg gjorde på vegne af EU, da jeg mødtes med repræsentanter for både Serbien og Montenegro - at udfordringen med henblik på samarbejde med Det Internationale Straffetribunal er en umiddelbar og stadig udfordring. Vi glæder os over nogle af de foranstaltninger, der er truffet i Beograd i løbet af de seneste måneder, og det fornuftige samarbejde, som er indledt, i forhold til tidligere. Men lad os fastslå klart og tydeligt, at der skal opnås yderligere og reelle fremskridt for at sikre fuldt samarbejde med Det Internationale Straffetribunal for det tidligere Jugoslavien. 
Bart Staes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, undskyld, jeg er lidt sent på den. Jeg har ikke hørt hele rådsformandens svar, men hvad Serbien angår, var jeg i sidste uge i Kosovo, den albanske del af den nordlige provins i Serbien, og der er man meget bekymret over de 2.500 mennesker, som stadig er forsvundet. Serbien medvirker ikke til at finde ligene.
En af betingelserne for, at EU fortsætter samarbejdet med Serbien, bør da være, at Serbien forpligtes til at samarbejde med UNMIK og med de albanske myndigheder i Kosovo for at sørge for, at alle de mennesker, som har mistet deres familiemedlemmer, i det mindste ved, hvor de er, hvor ligene er, og at ligene også bringes tilbage, for at de kan få en værdig begravelse. Kan rådsformanden love, at det er en af betingelserne for at fortsætte samarbejdet med Serbien? 
Douglas Alexander,
   . Jeg har erkendt, at disse spørgsmål er meget følsomme, ikke mindst efter mine rejser i de seneste måneder til både Serbien og Montenegro, som jeg netop har beskrevet, samt til Kosovo, hvor jeg selv blev konfronteret med de udfordringer, som især Kosovo og regionen mere generelt står over for.
I denne sammenhæng har jeg under de samtaler, jeg har haft i både Beograd og Pristina, understreget, at det er vigtigt at afvente ambassadør Eides rapport. Vores håb er, at rapporten vil kunne danne grundlag for opnåelsen af fremskridt, der vil være tilfredsstillende for de pågældende samfund og tjene de bredere interesser, hvad angår fred og sikkerhed i regionen. 
Formanden.
Hvordan vurderer Rådet nu lige inden udløbet af programmeringsperioden 2000-2006 resultaterne af anvendelsen af strukturfondene og de andre finansieringsinstrumenter, hvad angår social integration, uddannelse, erhvervsuddannelse og erhvervsmæssig udvikling for unge, der lever i landdistrikter, øområder, bjergegne, tyndt befolkede og fjerntliggende områder samt områder med demografiske problemer?
Omfatter den nye programmering for perioden 2007-2013 aktioner, der tager sigte på denne gruppe, med henblik på at fremme disse menneskers integration i det naturlige, sociale miljø og sætte dem i stand til fortsat at leve i dette miljø?
Douglas Alexander,
   Rådet har ikke vurderet virkningen af strukturfondene og Samhørighedsfonden, hvad angår social integration, uddannelse og erhvervsuddannelse og erhvervsmæssig udvikling for unge, der lever i landdistrikter med demografiske problemer.
Den tredje samhørighedsrapport om økonomi- og socialpolitik, hvori fremskridt med henblik på opnåelse af økonomisk og social samhørighed gennem Samhørighedsfonden, Den Europæiske Investeringsbank og andre finansieringsinstrumenter beskrives, blev vedtaget af Kommissionen den 18. februar 2004. I en del af rapporten fokuseres der på virkningen af fællesskabspolitikker, konkurrenceevne, beskæftigelse og samhørighed samt virkningerne og fordelene af strukturpolitikker på disse områder.
Rådet er klar over betydningen af unge landmænds rolle, især i forbindelse med udvikling af landdistrikterne og miljøbevaring. I 2003 blev 24 % af landbrugene forvaltet af personer under 45 år. Generationsskifte skal garanteres, især ved hjælp af særlige foranstaltninger for førtidspensionering kombineret med støtte til etablering.
Under den nuværende programmeringsperiode, dvs. fra 2000-2006, vil der være tildelt ca. 2 milliarder euro fra EU-budgettet direkte til unge landmænd i støtte til etablering. Beløbet er øremærket til finansiering af investeringer og støtte til etablering af virksomhed gennem konsultationstjenester.
Med henblik på fremtiden har Rådet for nylig vedtaget en række tiltag inden for rammerne af forordningen om udvikling af landdistrikter for 2007-2013, hvor tildelingen af støtte på op til 55.000 euro pr. landbrug, støtte til modernisering og muligheden for udnyttelse af den nationale reserve til etableringsstøtte for landmænd kan fremhæves. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at takke ministeren for svaret, og jeg håber, at der vil blive truffet en beslutning om finansieringen hurtigt, så alle de punkter, som han nævnte, vil være realiseret i 2010 og 2013.
Jeg ønsker endvidere at spørge, om der er taget tilstrækkeligt højde for uddannelse og kultur på disse områder, som naturligvis er baseret på reproduktionen af menneskelige ressourcer. 
Douglas Alexander,
   Jeg vil først behandle spørgsmålet om fremskridt i forbindelse med indgåelse af en aftale om finansiering i fremtiden. Jeg vil ganske enkelt gentage, hvad jeg nævnte tidligere i dag, nemlig at vi vil gøre en stor indsats for at nå til enighed i løbet af december. Situationens alvor betyder, at det haster, ikke blot for en enkelt medlemsstat, men for en række forskellige medlemsstater, hvormed der skal indgås aftale om fremtidig støtte.
Jeg forelagde Rådet betingelserne for den tredje samhørighedsrapport om økonomi- og socialpolitik, som omhandlede fremskridt. Det vil være hensigtsmæssigt at fremhæve, at datoen for vedtagelse af en strategi for udvikling af landdistrikter for hele EU er fastsat til efteråret 2005. Rammerne for overvågning og evaluering skal være fastsat i slutningen af 2005, og medlemsstaterne skal herefter udarbejde nationale strategier i tråd med en overordnet strategi for EU. Der skal således helt klart være både nationale og europæiske planer. Disse planer vil omfatte kvantificerede målsætninger for udgifter til udvikling af landdistrikter, som er skræddersyet til regionale forhold, og ud fra hvilke effektiviteten af udgifterne kan vurderes. 
Josu Ortuondo Larrea (ALDE ). -
   Hr. formand, hr. minister, den britiske regering har vist, at den er villig til at formindske den fælles landbrugspolitik og reducere landbrugsstøtten, og jeg vil derfor spørge, om rådsformandskabet mener, at de unge, der bor i land- og bjergområderne, vil blive bedre integreret i deres naturlige miljø, og om de vil få flere fremtidsmuligheder med dette forslag om at forlade den fælles landbrugspolitik. 
Douglas Alexander,
   . Hvis det ærede medlem henviser til forhandlingerne i Verdenshandelsorganisationen, blev der indgået en rammeaftale i 2003, som involverede både USA og EU, og som grundlæggende satte skub i handelsforhandlingerne.
Holdningen til de eventuelle handelsforhandlinger i de kommende kritiske dage blev drøftet på Det Europæiske Råds møde i sidste uge og ligger Kommissionen, som har ansvaret på dette område, meget på sinde.
Der er imidlertid en risiko for, at drøftelserne om betydningen af Doha-udviklingsrunden vil blive indsnævret til en drøftelse af landbrug og udvikling af landdistrikter. EU har meget at vinde ved en vellykket afslutning på forhandlingerne i Verdenshandelsorganisationen, ikke blot i forbindelse med landbrug, men også i forbindelse med markedsadgang for tjenesteydelser og ikke-landbrug. Vi har derfor alle - både i landdistrikterne og byerne - en fælles interesse i, at der findes en vellykket konklusion på forhandlingerne i Verdenshandelsorganisationen. Bedre global handel vil skabe større global fremgang. 
Formanden.
Hvad agter Rådet at gøre under det britiske formandskab - i lyset af de seneste rystelser på energimarkedet forårsaget af bl.a. stigningen i oliepriserne og offentlighedens stadig større bekymringer med hensyn til følgerne af klimaændringerne - for at sikre, at strengere foranstaltninger til fremme af energibesparelser, som støttes af et stort flertal i Parlamentet, indgår i direktivforslaget om energieffektivitet i slutanvendelserne og energitjenester (KOM(2003)0739 - C5-0642/2003- 2003/0300(COD))?
Douglas Alexander,
   Rådet er bekendt med de spørgsmål, som fru Hall rejser, og Rådet deler hendes opfattelse af, at foranstaltninger til fremme af energieffektivitet er et af de vigtigste instrumenter til håndtering af problemerne med klimaændringerne. Jeg kan således forsikre fru Hall om, at Rådet gør alt, hvad der er muligt, for at nå frem til en aftale om dette væsentlige direktivforslag med Europa-parlamentet ved andenbehandlingen.
For at illustrere Rådets hensyntagen til de ændringsforslag, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet ved førstebehandlingen under disse forhandlinger, kan jeg i dag bekræfte, at Rådet gør en stor indsats for at inddrage de vigtigste aspekter af ændringsforslagene. Der skal tages højde for mange forhold for at udarbejde et kompromis, der kan resultere i et effektivt direktiv, som f.eks. tidsperioden for anvendelse af direktivet, målsætningen for besparelser, den offentlige sektors rolle, anvendelsen af indikatorer for energieffektivitet samt oprettelsen af et pålideligt overvågningssystem.
Det er klart, at der skal være en fornuftig balance mellem realistiske og opnåelige målsætninger og alt for ambitiøse målsætninger, der blot vil mindske troværdigheden i relation til EU-lovgivning. 
Fiona Hall (ALDE ).
   - Mange tak for det opmuntrende og positive svar, men jeg må tilstå, at det er skuffende, at Rådet svækker Parlamentets forslag, især ved at mindske målsætningerne og beslutte, at de ikke er bindende. Det betyder, at forslagene under det britiske formandskab er nedtonet så meget, at Det Forenede Kongerige allerede på nuværende tidspunkt har opfyldt de pågældende målsætninger med de foranstaltninger, der er truffet.
Hvis regeringen har et reelt ønske om at fremme energieffektivitet, hvornår vil vi så opleve større handlekraft i de nuværende forhandlinger mellem Rådet og Parlamentet? Vi har haft mange diskussioner om klimaændringer og energibesparelser, men der mangler stadig handlekraft i teksten. 
Douglas Alexander,
   Det glæder mig at få lejlighed til at besvare spørgsmålet. Jeg blev indledningsvis helt rørt over at høre, at mit svar var opmuntrende, men ikke overrasket over dernæst at høre det beskrevet som skuffende. Jeg vil hermed forsøge at berolige fru Hall ved at tale om både fordele og ulemper ved obligatoriske målsætninger.
Vi har hele tiden understreget, at alle medlemsstater er forpligtet til at øge deres energibesparelser i tråd med de målsætninger, som er fastsat i direktivet. Obligatoriske målsætninger for energibesparelse kan imidlertid resultere i, at der træffes kortsigtede foranstaltninger udelukkende for at opfylde de pågældende målsætninger frem for langsigtede foranstaltninger, som er nødvendige. Det kan endvidere medføre, at der fokuseres mere på at træffe foranstaltninger end at spare på energien.
Medlemsstaterne mener, at det vil være uhensigtsmæssigt at indføre regler, der medfører at medlemsstaterne kan blive stillet for Domstolen på grund af manglende opnåelse af de foreskrevne målsætninger for besparelse. Hvis en medlemsstat f.eks. kun opnår en besparelse på 5 % efter seks år i stedet for de foreskrevne 6 %, vil opfyldelsen af målsætningerne delvist være afhængig af ændringer i forbrugervaner. Medlemsstaterne ønsker at påvirke dette gennem de forskellige foranstaltninger, som er foreslået i direktivforslaget. Men det er ikke muligt nøjagtigt at forudsige effektiviteten af disse foranstaltninger, og det er heller ikke helt op til medlemsstaterne.
Derudover har vi allerede fastsat obligatoriske målsætninger som led i vores forpligtelser i henhold til Kyoto-protokollen. Fastsættelse af specifikke målsætninger for enkelte dele af foranstaltningspakken, f.eks. opnåelsen af energieffektivitet til opfyldelse af de pågældende målsætninger, vil mindske den fleksibilitet, som er påkrævet for at opfylde målsætningerne. 
Formanden.
Giver dommen afsagt af Domstolen for de Europæiske Fællesskaber om fællesskabsrettens anvendelse i straffesager (sag C-176/03 af 13. september 2005) Rådet anledning til at anvende fællesskabsrammer i stedet for de utilstrækkelige mellemstatslige rammer ved retshåndhævelsesforanstaltninger? Overvejer det britiske formandskab i den forbindelse aktivt muligheden for at anvende i artikel 42 traktaten om Den Europæiske Union? Hvordan vil det sikre sig, at fora som G5 og G8 samt de nye udviklinger i Schengen-aftalen ikke yderligere skader det gennemsigtige, demokratiske og omfattende samarbejde i EU? Vil det i det mindste holde Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter underrettet om udviklingen i de mellemstatslige forhandlinger og fremtidige planer?
Douglas Alexander,
   . Som fastsat gentagne gange af Domstolen skal valget af retsgrundlag for juridisk bindende instrumenter være baseret på objektive faktorer. Domstolens afgørelse bekræftede, at fællesskabslovgiverne kan træffe retshåndhævelsesforanstaltninger i henhold til medlemsstaternes strafferet, når det er nødvendigt til indførelse af den pågældende fællesskabspolitik. Domstolen gentog endvidere, at strafferetlige anliggender generelt ikke hører under EU's kompetenceområde. Domstolen traf ingen afgørelse om anvendelsesområdet for afsnit VI i EU-traktaten som sådan og fastsatte heller ingen begrænsninger af anvendelsesområdet for afsnit VI, kun i relation til det meget specifikke anliggende, som Domstolens afgørelse vedrørte.
Anvendelse af artikel 42 overvejes ikke på nuværende tidspunkt. Rådet kan og bør ikke forsøge at forhindre medlemsstaterne i at samarbejde bilateralt eller multilateralt om politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager, så længe de overholder de forpligtelser, der er pålagt dem i henhold til traktaten. Samarbejde uden for rammerne af traktaten gennemføres pr. definition ikke af Rådet. Hverken Rådet eller formandskabet kan derfor fremlægge oplysninger om sådanne former for samarbejde for Europa-Parlamentet.
Oplysninger om politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager under afsnit VI er overført til Europa-parlamentet på grundlag af artikel 39 i traktaten. Hvad angår oplysninger til nationale parlamenter er det udelukkende et anliggende, der hører under de enkelte medlemsstaters kompetenceområde og ikke under Rådets eller formandskabets kompetenceområde. 
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Hr. formand for Rådet, mange tak for Deres svar. Der er imidlertid stor bekymring om de fora, hvor spørgsmål om sikkerhed og grænsekontrol behandles. For et par måneder siden talte den franske premierminister, hr. de Villepin, om, hvordan Storbritannien, Tyskland, Spanien, Italien og Frankrig havde opnået fremskridt i drøftelserne om politisamarbejde, udveksling af efterretningsoplysninger, grænsekontrol og intern sikkerhed. Og så er der Prüm-konventionen for syv medlemsstater, som tilsyneladende går tilbage til 1970'ernes Trevi-system. Det er ikke blot udemokratisk og uigennemsigtigt, men det giver bestemt heller ikke de fordele, der er forbundet med en reel fælles håndtering af udfordringerne i forbindelse med terror og indvandring. Det kan da umuligt være i EU's interesse? 
Douglas Alexander,
   . Jeg er naturligvis bekendt med de uformelle møder, som fru Ludford beskriver. Men ingen har kunnet tilkendegive den fremgangsmåde, som vi har valgt, og hvor hele Europa er involveret i drøftelserne, bedre end vores indenrigsminister, Charles Clarke, både i Parlamentet og over for andre medlemmer af det relevante råd.
Jeg mener endvidere - hvis man reflekterer over premierministerens bemærkninger tidligere i dag - at det er tydeligt, at behandlingen af spørgsmålet om personlig og fysisk sikkerhed fortsat er en af de vigtigste prioriteter for formandskabet, ikke mindst i lyset af de frygtelige hændelser i London den 7. juli. Vi ønsker helt klart at opnå fremskridt inden for dette område i samarbejde med alle medlemsstaterne, inden vi afslutter vores formandskab på Det Europæiske Råds Møde i december. 
Richard Corbett (PSE ).
   - Jeg bifalder Rådets beskrivelse af virkningen af Domstolens afgørelse, som er korrekt, men jeg opfordrer til, at pressens reaktion på afgørelsen - ikke mindst i hr. Alexanders egen medlemsstat - imødegås, når det er muligt.
Pressen har givet indtryk af - og det er forstærket af euroskeptikerne - at Kommissionen nu på egen hånd vil kunne indføre sanktionspolitikker i de forskellige medlemsstater, dvs. at Kommissionen vil være i stand til at idømme sanktioner for forskellige overtrædelser. Det er slet ikke tilfældet. Selv inden for rammerne af EU er det Kommissionen, der stiller forslag, og Rådet og Parlamentet, der omsætter forslagene. 
Douglas Alexander,
   . Det glæder mig, at hr. Corbett reflekterer over betydningen af mit svar. Jeg håber, at mit detaljerede svar er tilfredsstillende. EU's formandskab er ansvarlig for mange ting, som f.eks. at finde en løsning i relation til fremtidig finansiering eller udarbejde en plan for et moderne Europa i en tid med globalisering.
Desuagtet disse meget store udfordringer glæder det mig, at vores ansvarsområder ikke også omfatter den redaktionelle linje for mange af de pågældende aviser. Det hænger uløseligt sammen med en union af demokratier at have fri presse, og den bedste måde at imødegå nogle af de misforståelser og myter, som skabes om dette særlige spørgsmål og helt generelt, er at sikre, at de faktuelle oplysninger, som jeg forelægger i dag, også når ud til den bredere offentlighed uden for mødesalen. 
Formanden.
Det britiske formandskab opfordres til at støtte José Manuel Barroso i hans bestræbelser på at begrænse unødvendige og byrdefulde lovgivningsinitiativer fra Kommissionen. Trods forsikringer fra formandskabet om, at det vil arbejde for at forhindre overflødig lovgivning og fremme subsidiaritetsprincippet, går det britiske formandskab ind for yderligere uigennemførlige lovinitiativer som f.eks. beskyttelse af arbejdstagerne mod sollys i direktivet om optisk stråling. Vil formandskabet benytte lejligheden til at bidrage til at gøre "lattervækkende" EU-lovgivning af denne art mere meningsfuld?
Douglas Alexander,
   . Bedre lovgivning på alle områder er en høj prioritet for Rådet og især for formandskabet. Kommissionens rapport om resultatet af screeningen af foreliggende lovforslag, hvortil fru Lynne henviser, vil blive gennemgået med stor interesse inden for Rådet. Vi har planlagt en politisk debat om bedre lovgivning, herunder screening-pakken, på mødet i Rådet (konkurrenceevne) i november.
Fru Lynne henviste specifikt til direktivet om optisk stråling. Det vil glæde hende at høre, at formandskabet vil konsultere alle medlemsstaterne og arbejde for at nå frem til en aftale, der er acceptabel både for Rådet og Parlamentet. Vi har alle forpligtet os til at forbedre EU-lovgivningen. Rådet, Kommissionen og Parlamentet skal samarbejde for at opfylde denne forpligtelse. 
Elizabeth Lynne (ALDE ).
   - Mange tak, hr. rådsformand, for svaret. Det glæder mig meget, at De understreger vores forpligtelse til at forbedre lovgivningen, men vi har brug for handling. Vi ved, at direktivet om optisk stråling vil ende med forlig. Jeg kan forstå, at Ministerrådet vil udelukke naturlig stråling fra direktivets anvendelsesområde, men hvorfor blev det overhovedet fremlagt? Det blev fremlagt af Ministerrådet. Jeg vil gerne vide, hvilke ministre og medlemsstater der støttede dette forslag. Det viser mere end noget andet, at det er nødvendigt, at møderne i Rådet er offentlige. På den måde kan man vide, hvilke lande der støtter denne form for latterlige lovgivning, som kan give EU dårligt ry. Vil rådsformanden forpligte sig til at støtte afholdelsen af offentlige møder i Rådet? 
Douglas Alexander,
   Jeg går ud fra, at fru Lynne opfordrer mig til at kaste lys over Rådets procedurer, men på grund af bestemmelserne i det pågældende direktiv, tøver jeg med at gøre det.
Hvad angår det vigtige spørgsmål om gennemsigtighed havde vi en diskussion tidligere i dag, ikke mindst i lyset af kommentaren tidligere på måneden fra den britiske premierminister - på vegne af formandskabet - som svar på et spørgsmål, som blev stillet i Parlamentet på aftenen for indledningen af det britiske formandskab. Han lovede at se nærmere på det specifikke spørgsmål om gennemsigtighed, og processen er nu i gang i Rådet.
Ligesom Rådets initiativ, som fru Lynne beskrev oprindeligt, kræver det en del støtte ud over rådsformandens støtte. For at opnå fremskridt om spørgsmålet om gennemsigtighed er det derfor nødvendigt , at vi har andre med os. Og derfor er der iværksat en proces under vores formandskab for at komme videre. 
Richard Corbett (PSE ).
   - Er dette ikke blot endnu et tilfælde, hvor et vigtigt spørgsmål gribes af euroskeptikerne i pressen og i den politiske verden? Det meget relevante spørgsmål om bedre lovgivning beskrives af euroskeptikerne som ekstra byrder, som bureaukraterne i Bruxelles pålægger erhvervslivet. Selv om alle ved, at der ikke kan vedtages EU-lovgivning uden både Rådets og Parlamentets godkendelse, og at god EU-lovgivning går ud på at fjerne bureaukrati og udarbejde f.eks. ét patent i stedet for 25, ét varemærke og én registreringsformular og ét gebyr i stedet for 25, et enkelt administrativt dokument for vores lastbiler ved grænserne i stedet for de fyrre dokumenter, der var nødvendige før.
God EU-lovgivning er god, dårlig EU-lovgivning er dårlig, men vi skal ikke lade euroskeptikerne slippe af sted med at hævde, at al EU-lovgivning er dårlig. 
Douglas Alexander,
   Jeg er helt enig med hr. Corbett, der i spørgsmålet beskriver brhovet, for at skelne mellem relevant lovgivning og tilfælde, hvor der allerede er alternativer til lovgivningen, som bør tages i betragtning.
Jeg vil imidlertid understrege, at hr. Corbetts spørgsmål - ud over det specifikke spørgsmål om, hvordan pressen håndterer disse anliggender, som ingen af os er direkte ansvarlig for - netop sætter fokus på betydningen af, at alle EU-institutionerne arbejder på at forbedre lovgivningen. Med al respekt for kommissær Verheugen og formanden, hr. Barroso, er det ikke op til disse institutioner alene og heller ikke op til Parlamentet alene. Det kan kun ske gennem samarbejde mellem Rådet, formandskabet og Parlamentet. Hvis der er et ægte ønske - som jeg mener, at der er inden for alle disse institutioner - om at opnå fremskridt på dette område, kan vi forhåbentlig i fremtiden opleve færre overskrifter af den type, som hr. Corbett henviser til.
Jeg kan dog med lidt mere optimisme fremhæve dækningen i Det Forenede Kongerige af præsident Barrosos og kommissær Verheugens tidligere meddelelse om afvisningen af lovforslag, der blev vurderet til at være overflødige og unødvendige. Det blev stort set hilst velkommen i selv de mest skeptiske britiske aviser. For at opnå troværdighed i Kommissionen, formandskabet og Parlamentet er det nødvendigt for os at træffe målrettede foranstaltninger om vigtige spørgsmål, ikke blot i forhold til erhvervslivet i Europa, men også i forhold til borgerne i Europa. 
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg hilser Deres kommentarer og svar velkommen. Jeg støtter Deres forpligtelse i forhold til deregulering, og der er mange kolleger, som vil gøre en indsats for at hjælpe Dem med at opnå dette. Men for at vende tilbage til det oprindelige punkt om deregulering og direktivet om optisk stråling nævnte premierminister Tony Blair i Parlamentet i eftermiddag, at der er behov for deregulering, når det er nødvendigt i forhold til vores konkurrenceevne.
Med hensyn til deregulering i forhold til konkurrenceevnen er De så enig i, at vi bør gennemgå moderdirektivet - det oprindelige direktiv fra 1989 - til direktivet om optisk stråling? Jeg stillede spørgsmålet sidst og fik at vide, at det er op til Kommissionen at tage initiativ til en gennemgang af direktivet. Det er vi klar over, men vil De venligst opfordre Kommissionen til at gennemgå rammedirektivet eller i det mindste opfordre Rådet til at opfordre Kommissionen? 
Douglas Alexander,
   Den mest konstruktive fremgangsmåde vil være at gøre Kommissionen opmærksom på det ærede medlems stærke synspunkter. Jeg er klar over, at det ikke er første gang, at spørgsmålet rejses, men jeg vil sørge for, at Kommissionen orienteres om de spørgsmål, der er rejst i dag. 
Formanden.
4,9 millioner mennesker blev i 2004 smittet med HIV, hvilket er flere end i noget tidligere år. Den omstændighed, at 75% af de unge mennesker, der er smittet, er kvinder og unge piger, viser tydeligt, at kvinder i stigende grad er udsatte, og at det er nødvendigt at udvide de eksisterende forebyggelsesmuligheder, især for kvinder.
Partnerskabet mellem de europæiske lande og udviklingslande vedrørende kliniske forsøg (EDCTP) blev oprettet i februar 2004. Budgettet skulle for en tredjedels vedkommende finansieres af medlemsstaterne, mens finansieringen af de to resterende tredjedele påhviler dels Kommissionen og dels den private sektor. 
Kan Rådet på baggrund af det stigende antal HIV-smittede og oprettelsen af EDCTP oplyse medlemsstaternes bidrag til EDCTP, og hvilke kliniske forsøg med microbicider der som følge heraf på indeværende tidspunkt finansieres af EDCTP?
Douglas Alexander,
   Jeg kunne ikke være mere enig med fru Stihler om den voksende tragedie med hiv-smittede kvinder og unge piger. Som vi ved, består partnerskabet mellem de europæiske lande og udviklingslande vedrørende kliniske forsøg af en gruppe på 14 medlemsstater samt Norge, der ikke er medlem af EU.
Den indledende investering til oprettelse af partnerskabet blev ydet af Kommissionen med en tildeling på 200 millioner euro over fem år gennem det 6. forsknings- og udviklingsrammeprogram, som kører fra 2002-2006. Partnerskabet har et samlet budget på 600 millioner euro i perioden 2003-2007. Ud over de 200 millioner euro der ydes gennem fællesskabsstøtte, ydes der 200 millioner euro af medlemsstaterne, og yderligere 200 millioner euro kommer fra industrien, velgørenhedsorganisationer og private organisationer.
Det er de enkelte medlemsstaters ansvar at bidrage gennem egne nationale forskningsaktiviteter. Forskellige projekter, som er finansieret af offentlige midler i medlemsstaterne, indgår i bidraget på 200 millioner euro.
Rådet har identificeret et behov for samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne samt partnerskabet mellem de europæiske lande og udviklingslande vedrørende kliniske forsøg for at støtte forskning og udvikling af nye værktøjer til bekæmpelse af hiv/aids, malaria og tuberkulose, som det også blev understreget i konklusionerne fra mødet i Rådet (almindelige anliggender) den 24. maj i år. Partnerskabet har identificeret en række specifikke forskningsemner og vil iværksætte en indkaldelse af forskningsforslag om disse emner over en periode på 2-3 år.
Kun ét forsøg i relation til hiv blev finansieret sidste år. Forsøget omhandlede antiretrovirale lægemidler til børn med hiv. Indkaldelsen af forskningsforslag i sidste måned omfattede en specifik indkaldelse af forslag vedrørende forskning i mikrobicider. Titlen på indkaldelsen af forskningsforslag er: Opbygning af kapacitet til udførelse af fase I-, II- og III-forsøg med vaginale mikrobicider til forebyggelse af seksuelt overført hiv. Ansøgningerne vil indkomme i løbet af de næste par måneder, og der vil blive taget stilling til finansieringen næste år. 
Catherine Stihler (PSE ).
   - Mikrobicider vil naturligvis revolutionere forebyggelsen af aids i hele verden. Igangværende kliniske forsøg viser allerede positive resultater, men støtte til forskning er nødvendig.
Som De ved, hr. rådsformand, har det britiske ministerium for international udvikling støttet forskning i mikrobicider. Er De enig med mig i, at støtte til kliniske forsøg med mikrobicider er af afgørende betydning i bekæmpelsen af aids, og vil formandskabet i lyset af den prioritet, som det britiske formandskab har givet Afrika, så opfordre andre medlemsstater til at involvere sig i partnerskabet mellem de europæiske lande og udviklingslande vedrørende kliniske forsøg? 
Douglas Alexander,
   Det enkle svar er ja. Det afspejler vores engagement, ikke blot over for det ødelagte afrikanske kontinent, måske det eneste kontinent i de senere år, der har oplevet tilbagegang på mange af de nøgleområder, som blev så detaljeret beskrevet i den britiske premierministers rapport om Afrika - men også vores engagement over for andre lande, som arbejder på at opfylde millenniumudviklingsmålene, som blev gentaget på millennium-topmødet i september i New York.
Det understreger endvidere betydningen af, at den kliniske forskning fremmes, hvis vi skal finde løsninger på en udfordring så omfattende som hiv/aids.
Jeg kan forsikre det ærede medlem, som jeg ved er meget engageret i bekæmpelse af uretfærdighed, ikke blot internt, men også eksternt, om, at vi er fast besluttet på at støtte partnerskabets indsats, som jeg beskrev, ikke mindst gennem indsatsen fra ministeriet for international udvikling som fremhævet i spørgsmålet, men også ved at opfordre andre medlemsstater til at spille en vigtig rolle i håndteringen af en ægte global udfordring og et globalt problem, som EU og Norge gør en stor indsats for. 
Formanden.
Et tyrkiskcypriotisk fly fløj den 29. august 2005 fra den ulovlige lufthavn i den såkaldte "Tyrkiske Republik Nordcypern", direkte til Aserbajdsjans hovedstad, Baku. Denne flyvning fulgte efter den direkte flyvning fra Aserbajdsjan til de besatte områder den 27. juli 2005. Disse flyvninger er en overtrædelse af den europæiske og internationale civile luftfarts principper. Under henvisning til, at der foreligger et forslag til Rådets afgørelse (KOM(2005)0060 endel.) om undertegnelse og midlertidig anvendelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Aserbajdsjan om visse aspekter af lufttrafik, der skal erstatte de bilaterale aftaler mellem medlemsstaterne og Republikken Aserbajdsjan, bedes Rådet besvare følgende: Hvordan vil Rådet reagere på Aserbajdsjans måde at forholde sig på, idet det gør brug af de politiske midler, det råder over? 
Douglas Alexander,
   Udkastet til aftalen, hvortil hr. Triantaphyllides henviser, dækker ikke lufttransport mellem Cypern og Aserbajdsjan. Det vigtigste formål med udkastet til aftalen er at sikre, at en sådan aftale er i overensstemmelse med fællesskabsretten i de tilfælde, hvor der er en bilateral aftale mellem en medlemsstat og Aserbajdsjan. Da der ikke er en sådan bilateral aftale mellem Cypern og Aserbajdsjan, har dette udkast ingen relation til det spørgsmål, som hr. Triantaphyllides rejser om flyruter fra Aserbajdsjan til det område i Cypern, hvor regeringen ikke udøver effektiv kontrol. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at takke ministeren for det meget omfattende svar. Jeg tillader mig alligevel at bemærke, at han har givet et teknisk svar på et rent politisk spørgsmål. Vi er naturligvis alle klar over, at Aserbajdsjan skal følge FN's og ICAO's retningslinjer, men jeg vil gerne høre Rådets holdning til, at Aserbajdsjan fortsat har flyruter til lufthavne i de besatte områder i Cypern. 
Douglas Alexander,
   Jeg vil blot gentage de tekniske punkter, jeg nævnte tidligere. I forbindelse med nogle politiske spørgsmål er tekniske svar sommetider mest hensigtsmæssigt. Det er endvidere vigtigt - i lyset af det supplerende spørgsmål - at understrege, at Kommissionen ikke har kompetence til at blive direkte involveret i dette anliggende. Det er et bilateralt anliggende mellem Cyperns regering og regeringen i Aserbajdsjan. Det afspejler også holdningen hos Rådet, som håber at der findes en bilateral løsning. 
Formanden.
Under debatten om situationen i Mellemøsten i Europa-Parlamentet den 7. september 2005 gentog Douglas Alexander, der talte på det britiske rådsformandskabs vegne, Rådets "klare holdning" til muren i Østjerusalem og forsikrede medlemmerne om, at hvis Rådet nærer bekymringer over israelske foranstaltninger og deres følger for menneskerettighederne, vil det tage og har taget disse bekymringer op over for den israelske regering. Alexander forklarede også, at Rådet i rette tid ville overveje, hvilke spørgsmål der skulle tages op på mødet i associeringsrådet EU-Israel, der var berammet til at finde sted i slutningen af året.
Kan Rådet angive, hvordan dagsordenen for associeringsrådet EU-Israel fastlægges? Kan Rådet - på baggrund af Israels fortsatte tilsidesættelse af Den Internationale Domstols udtalelse af 9. juli 2004 - på nogen måde begrunde, at gennemførelsen af udtalelsen fra den højeste internationale domstol, der udtaler sig erga omnes med bindende virkning for alle medlemsstater, ikke bør stå øverst på dagsordenen?
Douglas Alexander,
   I svaret på skriftlig forespørgsel E-3041/05 fra hr. Karim har Rådet allerede givet udtryk for EU's holdning til muren og Den Internationale Domstols udtalelse om spørgsmålet.
Spørgsmålet om muren er et fast punkt på dagsordenen i den løbende politiske kontakt mellem EU og Israel, herunder de punkter på dagsordenen der er fastsat i det kommende møde i associeringsrådet EU-Israel. 
Fiona Hall (ALDE ),
   . Mange tak for svaret. Til trods for den spæde optimisme efter Israels unilaterale tilbagetrækning fra Gaza, er situationen i dag meget værre, end man havde frygtet. I sidste uge afbrød Israel de diplomatiske forbindelser med Den Palæstinensiske Myndighed efter, at tre unge bosættere var blevet dræbt i nærheden af Hebron. I i går anklagede James Wolfensohn efter sigende Israel for at handle næsten som om, der ikke havde fundet en tilbagetrækning sted, og udsætte vanskelige beslutninger ved endnu en gang at henvise dem til langsommelige underudvalg.
Hvilke planer har Rådet som medlem af kvartetten for at få gang i forhandlingerne mellem Israel og Den Palæstinensiske Myndighed igen og sikre, at førnævnte optimisme ikke går til spilde? 
Douglas Alexander,
   Jeg er helt enig med fru Hall i, at der har været tidspunkter med frustration og skuffelse under bestræbelserne på at finde en løsning i fredsprocessen i Mellemøsten. Vi skal imidlertid anerkende, at den tilbagetrækning, som fru Hall beskriver, er et vigtigt skridt fremad, som giver mulighed for at opnå fremskridt i forbindelse med køreplanen, der ikke har været så tydelige i de senere år. Jeg anerkender således den tragedie, som nævnes, og konsekvenserne heraf.
Om planerne - som medlem af kvartetten - for, hvordan vi kan fortsætte processen, ønsker jeg på vegne af Rådet at fremhæve vores taknemmelighed over for og støtte til James Wolfensohns indsats. Han har haft en meget konstruktiv rolle og har dermed en kritisk personlig rolle som den særlige repræsentant med henblik på tilbagetrækningen.
EU er klar til at hjælpe. Nu står Den Palæstinensiske Myndighed og Israel over for en stor udfordring, men også en god mulighed.
Til trods for skuffelserne og frustrationerne er vi nødt til at se situationen i et mere langsigtet perspektiv. Alle, der ønsker fred og stabilitet i Mellemøsten, skal fortsat støtte kvartettens bestræbelser og især den særlige repræsentant med henblik på tilbagetrækningen. 
David Martin (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, tak for det opmuntrende svar. Vil De i drøftelserne mellem EU og Israel og Euro-Middelhavsprocessen understrege over for Israel og nabolandene, at man bedst kan garantere deres sikkerhed gennem indbyrdes økonomisk og politisk integration og kulturelt, videnskabeligt og teknisk samarbejde og ikke gennem adskillelse, mure og barrierer? Man vil kun kunne garantere sikkerheden for palæstinenserne og israelerne og for regionen som helhed gennem gensidig styrkelse af dialogen. 
Douglas Alexander,
   Jeg kan fuldt og helt tilslutte mig spørgerens synspunkter. Naturligvis har Israel ret til at beskytte sig imod terrorhandlinger, men vi forstår også alle, at det er nødvendigt at finde en politisk løsning på de udfordringer, som Mellemøsten står over for. Selv om Mellemøsten stadig har meget store vanskeligheder, mener jeg i denne forbindelse, at vi bør være stolte over den indsats, som EU har ydet i dette problematiske og vanskelige område, og at vi især skal være tilfredse med den betydning, som hr. Wolfensohns rolle som kvartettens særlige repræsentant har fået.
Der er stadig lang vej, og EU er naturligvis indstillet på at drøfte dette direkte med Israel og Den Palæstinensiske Myndighed. EU er naturligvis også klar til at hjælpe på andre måder.
Jeg ønsker imidlertid at gentage, at ansvaret i sidste ende ligger hos Israel og Den Palæstinensiske Myndighed. Det er både en udfordring for Israel og Den Palæstinensiske Myndighed, men også en fantastisk mulighed for dem - af netop de årsager, som hr. Martin fremførte. 
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Jeg kan tilslutte mig svaret på det supplerende spørgsmål, og i den sammenhæng ønsker jeg at fremhæve, at det var tåbeligt at kræve en suspension af associeringsaftalen EU-Israel, som nogle gjorde, eller tale om en boykot af universiteterne i Israel. Det vil virke stik imod hensigten.
Med henvisning til ønsket om at øge mulighederne for palæstinenserne, hvortil formandskabet henviste, er det så muligt for formanden at give os yderligere positive oplysninger om støtte fra EU til den økonomiske udvikling i Gaza og en indsats til sikring af grænserne i Gaza, især grænsen til Egypten? 
Douglas Alexander,
   Jeg vil først og fremmest understrege over for fru Ludford, at spørgsmålet om økonomisk udvikling hænger uløseligt sammen med spørgsmålet om sikkerhed. EU er forpligtet til at fortsætte den øgede støtte til det palæstinensiske civile politi gennem EU-korps for at medvirke til opbygningen af sikkerheden i Gaza efter Israels tilbagetrækning, så der er et grundlag for den form for økonomiske udvikling, som er nødvendig.
Vi bifalder endvidere aftalen mellem regeringerne i Israel og Egypten om grundlæggende sikkerhedsordninger langs grænsen mellem Gaza og Egypten. Der skal også findes en løsning i relation til spørgsmålet om overgangen ved Rafah-grænsen, også af hensyn til andre overgange og spørgsmål om f.eks. havnen og lufthavnen.
EU er fortsat en af de største internationale donorer til Den Palæstinensiske Myndighed. Sidste år ydede EU-250 millioner euro i støtte til palæstinenserne. Beløbet omfattede flygtninge- og fødevarehjælp, støtte til sundheds- og uddannelsessektorerne, kommuner og opførelse af institutioner. Kommissionen har for nylig givet tilsagn om en større støttepakke til palæstinenserne og vil yde ca. 280 millioner euro i støtte i 2005. Disse midler omfatter et betydeligt bidrag til fremme af de prioriteter, som James Wolfensohn har identificeret. EU's mål er at sikre, at adskillelsen er en succes og et skridt i retning af gennemførelse af køreplanen.
Kommissionen kræver fuldstændig opfyldelse af de fastsatte betingelser for at yde budgetstøtte til Den Palæstinensiske Myndighed. Betingelserne har hovedsageligt til formål at styrke gennemsigtighed i forbindelse med Den Palæstinensiske Myndigheds offentlige finanser, fornuftig forvaltning af budgettet og fremme af den overordnede økonomiske og administrative reform. 
Formanden.
Rådet fortsætter proceduren med vedtagelse af rammeafgørelsen om opbevaring af data til trods for såvel Europa-Parlamentets reaktioner, hvad angår retsgrundlaget og den manglende overensstemmelse mellem mål og midler, reaktionerne fra de menneskerettighedsorganisationer , der er bekymrede for respekten for de borgerlige frihedsrettigheder, og fra industrisektoren, der frygter de høje omkostninger. Er Rådet enig i embedsmændenes synspunkter gående ud på, at "omkostningerne ikke er noget politisk problem"? Hvordan forventes det, at menneskerettighederne vil blive sikret, og hvordan vil man imødegå de forfatningsmæssige hindringer i de forskellige medlemsstater imod den generelle anvendelse af en sådan rammeafgørelse? Hvad mener Rådet om de britiske ministres indvending om, at et europadækkende system ikke er nødvendigt, eftersom behovet for sikkerhed bedre kan opfyldes gennem 25 nationale systemer?
Douglas Alexander,
   Efter terrorangrebene i London den 7. juli 2005 gentog Rådet, at det var tvingende nødvendigt at indføre det EU-instrument om opbevaring af kommunikationsdata, som blev foreslået efter bombeattentaterne i Madrid, og hvor det blev fastsat, at der skulle indgås en aftale inden udgangen af oktober 2005.
Udkastet til rammeafgørelsen udarbejdet af fire medlemsstater i april 2004 har ikke til formål at optage indholdet af kommunikation, men snarere at opbevare såkaldte trafikdata. Disse data, f.eks. navne på personer, der er forbundet med et telefonopkald, eller tidspunktet for kommunikationen, er nødvendige for de retshåndhævende myndigheders undersøgelse af overtrædelser og vellykket retsforfølgning heraf i en tid, hvor kriminelle udnytter fordelene af moderne kommunikationsfaciliteter.
Forslaget til et direktiv om opbevaring af trafikdata, som Kommissionen vedtog den 21. september 2005, og som Rådet behandlede i oktober, vedrører også trafikdata og ikke indholdet af kommunikation. Rådet har endnu ikke truffet beslutning om, hvorvidt rammeafgørelsen eller direktivet er det relevante retsgrundlag for sådanne regler om opbevaring af data. I mellemtiden fortsættes arbejdet på indholdet i samarbejde med Kommissionen og Europa-Parlamentet.
Rådet understregede på mødet den 2. juli 2004 behovet for at lægge særlig vægt på proportionalitet i foranstaltningen i relation til omkostninger, privatliv og effektivitet. Rådet ønsker at fastsætte et instrument, hvor der er balance imellem retten til privatlivets fred og omkostningerne, og som er foreneligt med medlemsstaternes forfatninger. 
Adamos Adamou (GUE/NGL ),
   Hr. formand, hr. minister, mange tak for svaret, men hvis man tager konklusionerne fra Rådets juridiske tjeneste og de retlige problemer, der vil opstå, hvis forslaget vedtages inden for rammerne af den tredje søjle, samt oplysningen om, at den hollandske minister ikke ønsker at acceptere et forslag inden for rammerne af denne søjle, med i betragtning, hvornår har Rådet så i sinde at trække forslaget tilbage? 
Douglas Alexander,
   Idéen som beskrevet af den britiske premierminister tidligere under møderne er et forsøg på at sikre en aftale om målsætningerne under det britiske formandskab. Således er december en mulighed med henblik på at indgå en aftale om en rammeafgørelse - under søjle et, som vi vil foretrække, og som den britiske indenrigsminister, Charles Clarke, har foreslået. Jeg håber, at dette besvarer spørgsmålet, for vi skal fortsat arbejde på at finde et grundlag under søjle et frem for søjle tre som anført i spørgsmålet. 
Claude Moraes (PSE ).
   - Som formanden netop har udtalt, bifaldt Charles Clarke beslutningen om, at Europa-Parlamentet fremlægger sine synspunkter til forslaget. Da Parlamentet er i gang med beslutningsprocessen, vil jeg venligst bede rådsformanden om at tage argumentet om sikkerhedsforanstaltninger alvorligt. Vi accepterer, at der er behov for opbevaring af data, og vi er i færd med at undersøge tidsaspektet. Vi bevæger os i den rigtige retning, men vi har brug for konkrete og kollektive sikkerhedsforanstaltninger. Kan formanden forsikre os om, at dette aspekt vil blive taget alvorligt? Parlamentet ønsker, at Rådet behandler det som en prioritet. 
Douglas Alexander,
   Jeg ønsker at kommentere nogle af de spørgsmål, som hr. Moraes har rejst.
Først og fremmest er det britiske formandskab forpligtet til at sikre, at der indgås en aftale om opbevaring af data inden udgangen af 2005, som jeg nævnte, og formandskabet arbejder videre sammen med Kommissionen og Europa-Parlamentet. Vi er dog stadig af den opfattelse, at opbevaring af specifikke kommunikationsdata i en fastlagt periode står i rimeligt forhold til terrortruslen, og at omkostningerne forbundet hermed ikke er for omfattende.
Hvad angår spørgsmålet om den pågældende søjle i relation til opnåelse af fremskridt, er det vigtigt at tilføje endnu et aspekt i drøftelserne, der har fundet sted i Parlamentet i dag, og det er, at det efter min opfattelse ikke vil betyde noget for borgerne, om foranstaltningerne træffes under første eller tredje søjle. Vi har brug for et forslag, på grundlag af hvilket der kan indgås en aftale hurtigt, og som giver mulighed for effektiv retshåndhævelse uden at true EU-borgernes grundlæggende rettigheder.
Med hensyn til det specifikke spørgsmål, som hr. Moraes rejste, er vi enige i, at de pågældende data skal opbevares sikkert i tråd med principperne for databeskyttelse, og at udveksling af oplysninger skal ledsages af en høj grad af beskyttelse. Politimyndigheder og andre offentlige myndigheder vil ikke have ubegrænset adgang til de opbevarede data og skal opfylde nationale standarder for at få adgang til private oplysninger. Indholdet af opkald eller beskeder - som jeg forsøgte at foreslå tidligere - vil ikke blive opbevaret. Det er blot et spørgsmål om, at tjenesteydere fører optegnelser over hvem, der ringer til hvem, hvor og hvornår. Her gælder det også om at finde den nødvendige balance mellem beskyttelse imod terror og alvorlig kriminalitet og overholdelse af de borgerlige frihedsrettigheder.
Vi mener derfor, at vores svar skal være afpasset og i overensstemmelse med fælles demokratiske værdier. Vi skal forsvare vores samfund imod terrortruslen og samtidig respektere menneskerettighederne i overensstemmelse med international ret og den europæiske konvention om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. For det skal understreges, at terrorister ikke blot ønsker at angribe vores liv, men også vores livsstil. 
Gay Mitchell (PPE-DE ).
   - Jeg takker ministeren for hans svar. Jeg deler helt klart hans bekymring. I Irland vandt en borger for nylig ca. 100 millioner euro i et internationalt lotteri - jeg kan ikke huske det nøjagtige beløb. Der var straks omkring 60 hits på hendes private socialsikringsoplysninger og yderligere hits på hendes private selvangivelse, som skattevæsenet i øjeblikket undersøger.
Vi skal efter min opfattelse sørge for at sikre, at oplysningerne i de offentlige myndigheder ikke kan anvendes af terrorister som efterretningskilde, hvor organisationer som Provisional IRA sommetider har deres egne efterretningspersoner på stedet i den offentlige myndighed. Jeg vil opfordre ministeren til meget omhyggeligt at sikre, at der er grundig kontrol, og at de personer, der til eget formål misbruger efterretningsoplysninger eller indsamlede oplysninger straffes hårdt.
Jeg vil fremhæve endnu et punkt. Jeg kan forstå, at f.eks. privatdetektiver har kontakter inden for de forskellige offentlige tjenester, men de betaler ...
Douglas Alexander,
   Jeg kan ikke kommentere det specifikke tilfælde med den heldige vinder af lotteriet, der, som det fremgik, ikke var så heldig, hvad angår den omtalte invasion af privatlivets fred. Jeg håber heller ikke, at De forventer, at jeg kommenterer alle Deres påstande og forslag om offentlige tjenester og databeskyttelse i de enkelte medlemsstater.
Formandskabet håber på fremskridt i relation til databeskyttelse, og vi er enige i, at der skal være regler for sikker opbevaring af data i tråd med principperne for databeskyttelse, og at der skal være meget høje standarder for udveksling af oplysninger.
Politiet og andre organer bør ikke have ubegrænset adgang til de opbevarede data, og det er meget vigtigt, at nationale standarder for private oplysninger følges. Hvis disse standarder ikke er tilstrækkelige i Irland, vil jeg foreslå, at det drøftes i den pågældende medlemsstat, ligesom det er drøftet med formandskabet under forhandlingerne om beskyttelse på europæisk plan. 
Formanden.
Afsmeltet dyretalg (animalsk fedt) er omfattet af direktivet om forbrænding af affald(1), og fra december i år skal det afbrændes under meget strenge betingelser. For tiden anvendes det som brændsel i destruktionsanlæg og i fremstillingen af biodiesel. Betingelserne i direktivet om forbrænding af affald forekommer imidlertid at være til hinder for en sådan anvendelse. Er det ikke uforeneligt med Kommissionens miljøpolitiske målsætning om at fremme konkurrencedygtige og effektive alternative energikilder?
Douglas Alexander,
   Direktivet om forbrænding af affald hverken udelukker eller fraråder anvendelsen af affald som en konkurrencedygtig og effektiv alternativ energikilde. Formålet med direktivet er snarere så vidt praktisk muligt at forhindre eller begrænse de negative virkninger på miljøet og folkesundheden som følge af forbrænding og kombineret forbrænding.
Når der skal vedtages lovgivning, undersøger EU omhyggeligt eventuelle kompromiser i forbindelse med andre politiske målsætninger i EU. Afsmeltet dyretalg er kun omfattet af direktivets anvendelsesområde, hvor det er genstand for forbrænding eller kombineret forbrænding. Andre foranstaltninger til bortskaffelse eller genanvendelse af affald, der involverer afsmeltet dyretalg, f.eks. under forarbejdning til biobrændstof, er ikke underlagt direktivets krav, men underlagt kontrol i henhold til rammedirektivet om affald. 
John Purvis (PPE-DE ).
   - Mange tak for Deres svar. Kommissionen svarede faktisk på et lignende spørgsmål i går, men Kommissionen er af den opfattelse, at der er praktiske problemer forbundet med gennemførelsen af det pågældende direktiv, især i tre medlemsstater - herunder den medlemsstat, som De og jeg kender bedst, hr. rådsformand - og som har gennemført direktivet i den strammeste form. Jeg vil gerne høre, om det vil være muligt at udsætte gennemførelsen i disse tre medlemsstater, indtil Kommissionen har fået udarbejdet en mere praktisk anvendelse af direktivet. Det må da bestemt være i overensstemmelse med vores ønske om en mere hensigtsmæssig EU-lovgivning. Det vil endvidere gavne de skotske landmænd og det skotske miljø. 
Douglas Alexander,
   Selv om det er meget fristende at svare - både som skotsk medlem af Parlamentet og som britisk minister - vil jeg venligst minde Parlamentet om, at jeg i dag svarer på vegne af formandskabet.
Selv om jeg kan tilslutte mig kommentarerne fra hr. Purvis om behovet for at løse problemerne med de praktiske vanskeligheder, vil det i denne sammenhæng være mere relevant, hvis de pågældende medlemsstater selv henleder Kommissionens opmærksomhed på disse anliggender, som mere vedrører medlemsstaterne end formandskabet.
Hvad angår fremtiden og Kommissionens målsætninger vil jeg dog benytte lejligheden til at nævne, at Kommissionen har givet udtryk for sin intention om at indgå en kontrakt med virksomhedsrådgivere i løbet af næste måned for at få foretaget en undersøgelse af de miljømæssige, lovgivningsmæssige og operationelle virkninger af inddragelsen af forbrænding af afsmeltet dyretalg i direktivets anvendelsesområde. Undersøgelsen vil indeholde henstillinger til Kommissionen om, hvorvidt myndighedernes kontrol i henhold til direktivet om forbrænding af affald også skal omfatte afsmeltet talg. Disse henstillinger forventes i midten af næste år. 
David Martin (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, Det kan i nogle sammenhænge opfattes som et obskurt emne, men det er meget vigtigt. De har ret i, at der vil blive foretaget en undersøgelse, men problemet vedrørende Deres sidste kommentar er, at undersøgelsen først vil være færdig i juni. Når virksomheder og landmænd ophører med at brænde talg i forbrændingsanlæg, vil de næppe senere genoptage en sådan form for forbrænding, så det er nødvendigt at træffe en afgørelse inden udgangen af året.
Kommissionen har ikke lovet, men givet udtryk for, at den vil se positivt på idéen om at udelukke talg fra direktivets anvendelsesområde. Kun tre ud af 25 medlemsstater inkluderer talg i direktivets anvendelsesområde.
En enkel løsning vil være, at formandskabet anmoder Kommissionen om at udsende en vejledende note om, at talg ikke skal indgå i direktivets anvendelsesområde. Jeg tror, at det vil blive positivt modtaget af Kommissionen. 
Douglas Alexander,
   Lad mig først og fremmest understrege min forståelse - ikke mindst på grund af egne ansvarsområder i Det Forenede Kongerige - for vigtigheden af dette spørgsmål og den omstændighed, at der er et begrænset antal medlemsstater, der har handlet meget hurtigere end andre i forbindelse med gennemførelsen af direktivet.
Det har ikke tidligere været foreslået, at formandskabet skulle henvende sig til Kommissionen med henblik på udstedelse af en vejledende note, idet holdningen hertil indtil nu har været helt tydelig, også i forhold til andre direktiver. Hvorvidt der skal investeres i eventuelle nødvendige opgraderinger for at opfylde kravene i direktivet, når det træder fuldstændigt i kraft næste år, vil være op til de destruktions- og biodieselvirksomheder, der anvender talg som brændsel.
Hvis det forholder sig, som hr. Martin beskriver, at der i forbindelse med direktivet er tvivl om, hvorvidt man skal træffe disse investeringsbeslutninger på grund af usikkerhed om direktivets anvendelsesområde, vil jeg helt bestemt overveje disse forslag, og måske vil jeg have mulighed for at skrive til hr. Martin og gøre rede for de beslutninger, der træffes. 
Elspeth Attwooll (ALDE ).
   - Mange tak for svaret, hr. rådsformand. Det er ikke blot talg, der skaber problemer, selv om det er det mest presserende problem.
Det er nødvendigt, at der er kulstofneutralitet, og at der ikke er unødvendige omkostninger for erhvervslivet. Hvis hr. Martins forslag kan gennemføres, vil jeg høre, om Rådet også er villig til at støtte parlamentsmedlemmerne i anmodningen til Kommissionen om at fremlægge en liste over materiale i affaldsdirektivet, som er fritaget i forbindelse med overtrædelsesprocedurer, indtil der er foretaget en analyse af deres overordnede miljømæssige virkninger, når de anvendes som brændselskilde. 
Douglas Alexander,
   På grund af de forskellige synspunkter om den mest hensigtsmæssige fremgangsmåde for Rådet, vil det mest fornuftige være at overveje begge forslag og skrive til begge medlemmer, når forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
I lyset af Rådets positive tilgang til forhandlingerne om tyrkisk EU-medlemskab, kan det da oplyse, hvor langt man indtil nu er kommet med disse forhandlinger under det britiske formandskab? Kan det især oplyse, hvilken rolle spørgsmålet om kurdernes kulturelle rettigheder og menneskerettigheder spiller som del af en eventuel forhandlingspakke?
Douglas Alexander,
   Som hr. Moraes er klar over, indledte EU tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet mandag den 3. oktober. Det var et historisk øjeblik og endnu et vigtigt skridt i udviklingen af forholdet mellem EU og Tyrkiet. Det var starten på en lang og sej proces baseret på det forhandlingsgrundlag, som Rådet vedtog samme dag. Kommissionen indledte undersøgelsen af kapitlet om videnskab og forskning den 20. oktober.
EU vil fortsat overvåge kurdernes menneskerettigheder og kulturelle rettigheder og situationen i den sydøstlige del af landet generelt. Som fastsat i forhandlingsgrundlaget skal Tyrkiet konsolidere og udvide rammerne for lovgivning og træffe foranstaltninger om bl.a. ytringsfrihed, religionsfrihed og mindretalsrettigheder. Fremskridt på disse områder skal være uigenkaldelige og gennemført fuldt ud og effektivt. Kommissionen vil derfor fortsat overvåge situationen nøje og jævnligt rapportere til Rådet.
Rådet kan forsikre medlemmerne om, at EU prioriterer dette spørgsmål som led i den løbende reformproces i Tyrkiet. Derfor vil fremskridtene fortsat blive overvåget og evalueret i alle de relevante organer. 
Claude Moraes (PSE ).
   - Jeg vil benytte lejligheden til at lykønske formanden med hans rolle i forhandlingen i Luxembourg, en forhandling, han sikkert ikke vil glemme.
Med hensyn til det meget alvorlige spørgsmål om kurderne er jeg i løbende kontakt med det største kurdiske samfund i Det Forenede Kongerige. Selv om kurderne er tilfredse med forhandlingerne, er de opmærksomme på, at de meget reelle menneskerettighedsproblemer, som stadig eksisterer i det kurdiske samfund, ikke drukner i den positive stemning, der omgiver forhandlingerne. Kurderne mener, at det skal være en stor del af forhandlingerne - det er en symbolsk del - og vi vil gerne opfordre formanden til fortsat at tage spørgsmålet alvorligt. 
Douglas Alexander,
   Jeg vil gerne benytte lejligheden til understrege min respekt og beundring for det arbejde, som hr. Moraes har udført i mange år for samfund som det kurdiske samfund i London. Med hensyn til hans generøse hyldest til min rolle i forhandlingerne og antagelsen af, at jeg aldrig vil glemme det, var jeg til sidst i fare for at glemme mit eget navn efter 30 timers kontinuerlige forhandlinger! Men det glæder mig efter manglende søvn og en stor indsats fra alle sider at kunne sige, at det lykkedes os at nå til enighed om en konstruktiv fremgangsmåde, som afspejler den lange historiske forbindelse mellem Tyrkiet og Europa, da der ikke har været udsigt til europæisk medlemskab for Tyrkiet i de sidste 42 år. Det var et historisk øjeblik i Luxembourg og et øjeblik, som jeg tror at mange medlemmer af Europa-Parlamentet er meget stolte af.
Jeg lægger imidlertid så stor vægt på dette historiske øjeblik, som jeg også håber fremgik af mit indledende svar, fordi det markerer det næste skridt på den vej, som Tyrkiet skal følge. Destinationen er på mange måder vigtig, men vejen, som Tyrkiet vælger for at nå destinationen, er også vigtig. I denne sammenhæng mener jeg, at de af os, som længe har været fortalere for Tyrkiets tiltrædelse af EU, ønsker det bedste for de personer, som tidligere har være bekymrede for deres menneskerettigheder og civile borgerrettigheder i Tyrkiet, fordi selve tiltrædelsesprocessen og den fasthed, som jeg forsøgte at beskrive i mit tidligere svar, på mange områder giver den bedste garanti i relation til sådanne samfund for, at de fremskridt, som vi alle ønsker, at Tyrkiet må opnå i løbet af de næste 10 år, rent faktisk opnås, og at man på en gennemsigtig måde vil kunne vurdere omfanget og tidshorisonten for sådanne fremskridt, ikke blot i relation til de tyrkiske samfund, men også i relation til det bredere internationale samfund inden for EU. 
Formanden.
Vil Rådet ved behandlingen af sundhedsafsnittet i det syvende rammeprogram for forskning og udvikling overveje relevansen af forskellige sundhedsspørgsmål for Lissabon-dagsordenen?
Er Rådet bekendt med, at luftvejssygdomme koster det europæiske sundhedsvæsen over 102 milliarder EUR og er den tilstand, der hyppigst kræver besøg hos den praktiserende læge og akut hospitalsindlæggelse, hvilket udgør en enorm byrde i form af tabte arbejdsdage.
Er Rådet enig i, at forskning på dette område sandsynligvis vil give både sundhedsmæssige og økonomiske fordele og derfor yde et vigtigt bidrag til Lissabon-dagsordenen?
Douglas Alexander,
   Som hr. Corbett er bekendt med, er Rådet i øjeblikket ved at gennemgå Kommissionens forslag fra april 2005 om det syvende rammeprogram for 2007-2013 - eller FP7 - hvorom der vil blive truffet en beslutning af Parlamentet og Rådet under den fælles beslutningsprocedure.
Rådet har ved flere lejligheder bekræftet den betydning, som det tillægger forskning og teknologisk udvikling inden for rammerne af Lissabon-dagsordenen. Jeg håber, at udtalelserne tidligere på dagen fra premierministeren og formandskabet tydeligt demonstrerer over for Parlamentet, at denne dagsorden har høj prioritet.
Forskningsprogrammet er det vigtigste EU-instrument. Yderligere forskning i luftvejssygdomme vil være relevant. Luftvejssygdomme er i øjeblikket den største dødsårsag i EU, og alligevel prioriteres disse sygdomme ikke så højt som mange andre sygdomme, f.eks. hjertesygdomme.
Hr. Corbett henleder helt korrekt opmærksomheden på de betydelige økonomiske tab, som især disse sygdomme forårsager. I EU skyldes 41.300 tabte arbejdsdage pr. 1.000 indbyggere kronisk obstruktiv lungesygdom alene.
Produktivitetstab som følge af sygdommen beløber sig til 28,5 milliarder euro om året. Kommissionens forslag for FP7 omfatter sundhed og miljø som prioriterede forskningsemner. Hvad angår forskning, der er potentielt relevant for luftvejssygdomme, foreslås bl.a. følgende emner: innovative terapeutiske tiltag og intervention med potentielle anvendelser i forbindelse med mange sygdomme, tværnational forskning i infektionssygdomme og vigtige sygdomme, herunder kræft, sundhedssystemernes kvalitet, effektivitet og solidaritet, bedre forebyggelse af sygdomme og bedre anvendelse af medicin, samspil af miljøfaktorer og folkesundhed, f.eks. i forbindelse med forurening.
I rammeprogrammet fastsættes de bredere rammer for forskningsaktiviteter, og derfor er de potentielt enkelte forskningsemner ikke detaljeret beskrevet. Disse emner vil blive beskrevet mere indgående i de specifikke programbeslutninger og under udførelsen af programmet, som er Kommissionens ansvar.
Forskningsprojekter udvælges hovedsageligt efter indkaldelse af forslag fra det videnskabelige samfund og tager højde for forskellige kriterier som f.eks. videnskabelig ekspertise og europæiske fordele. 
Richard Corbett (PSE ).
   - Jeg ønsker at takke formandskabet for et opmuntrende svar og for hr. Blairs engagement, som tidligere fremgik tydeligt med forslaget om at fremme forskning og teknologisk udvikling i EU-budgettet.
Forskning er et område, hvor ét fælles program frem for 25 separate nationale programmer kan give store fordele og besparelser. Sundhed, som i sig selv er vigtigt for alle mennesker, er også vigtigt i forbindelse med vores økonomiske ydelse. De statistikker, som De henviser til, viser, at det er et område, som kan sammenkædes med og være et godt eksempel på, hvordan man kan opnå resultater inden for forskning i forhold til Lissabon-dagsordenen.
Jeg vil gerne opfordre Rådet til at fastholde disse argumenter i de interne drøftelser. 
Douglas Alexander,
   Jeg kan forsikre om, at jeg vil reflektere over og huske kommentarerne, hr. Corbett.
Jeg ønsker at gentage, at Rådet anerkender betydningen af anvendelsen af rammedirektivet på de måder, som jeg beskrev i mit indledende svar. Jeg kan som noget positivt nævne, at mange andre parlamentsmedlemmer kan tilslutte sig hr. Corbetts synspunkter.
Mens jeg sad ved bord nr. 2, og premierministeren stadig talte til Parlamentet i eftermiddag, havde en af Deres kolleger i Den Socialdemokratiske Gruppe allerede givet mig en besked om, at Socialdemokraterne betragtede den forpligtelse til forskning og udvikling, som premierministeren gav udtryk for i sin tale, som en klar indikation af, at det syvende rammeprogram vil blive fuldt ud finansieret i det omfang, som hun ønskede.
Jeg kan ikke give tilsagn herom i dag på grund af de finansieringsspørgsmål, som en sådan forpligtelse er forbundet med, men det afspejler for mig den stærke forpligtelse, ikke blot hos Rådet - som jeg er sikker på vil fremgå af Rådets møde i Hampton Court i morgen - men også hos et bredt udsnit af medlemmerne af Parlamentet, til at sikre at forskning og udvikling er en af de største prioriteter for EU i fremtiden. 
Formanden.
Hvordan bedømmer Rådet situationen for de etniske og religiøse mindretal i Tyrkiet sammenholdt med situationen sidste år, især hvad angår religionsloven?
Douglas Alexander,
   Kommissionen er af den opfattelse, at de seneste års reformer har styrket mindretallenes rettigheder. Der er dog stadig en række uløste spørgsmål, som Kommissionen vil behandle i sin almindelige beretning, som udkommer den 9. november. Kommissionen og Rådet vil fortsat følge disse spørgsmål nøje.
Ikke-muslimske religiøse samfund har stadig problemer med spørgsmål som juridisk personlighed, ejendomsrettigheder, uddannelse, borgerrettigheder og arbejdstilladelser for tyrkiske og ikke-tyrkiske præster, skoler og intern ledelse. En ny lov om fonde forventes at løse nogle af disse problemer.
Kommissionen har erkendt, at det seneste udkast er en betydelig forbedring i forhold til det foregående. EU har indtrængende opfordret Tyrkiet til at vedtage en sådan lov hurtigst muligt og sikre, at den overholder alle europæiske normer.
Kommissær Rehn opfordrede på sit besøg i Ankara fra den 6. til den 8. oktober 2005 indtrængende de tyrkiske myndigheder til at tage hensyn til Kommissionens bemærkninger til lovudkastet. EU har også gentagne gange opfordret Tyrkiet til at genåbne det græsk-ortodokse præsteseminarium i Halki.
Med hensyn til etniske mindretals rettigheder er der gjort visse fremskridt, især i henseende til kulturelle rettigheder, men der skal stadig gøres en stor indsats. Situationen i det sydøstlige Tyrkiet vækker fortsat bekymring.
Det hedder i det forhandlingsmandat, som EU har vedtaget, og som bliver styrende for tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet i de kommende måneder og år, at Tyrkiet skal arbejde i retning af forbedringer med hensyn til menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder samt konsolidere og udvide lovgivningen og gennemførelsesbestemmelserne vedrørende bl.a. religionsfrihed og mindretalsrettigheder.
Rådet kan forsikre det ærede medlem om, at EU tillægger disse forhold den største vigtighed. Overvågningen og evalueringen af fremskridt samt dialog med den tyrkiske side vil derfor fortsætte i alle relevante fora. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, de kristne i Tyrkiet - det er for det meste kristne mindretal, som har disse problemer - er i fare for at forsvinde. Deres antal går tilbage, og den økumeniske patriark frygter, at der måske ikke længere er nogen kristne tilbage i Tyrkiet, når tiltrædelsesforhandlingerne er afsluttet. Derfor vil jeg godt spørge Dem om noget helt konkret. Religionsloven blev fremlagt, og Kommissionen kritiserede den voldsomt. Tyrkerne sagde, at de ville revidere den i parlamentet. Kan De se nogen håndgribelige tegn på en sådan revision, især med hensyn til ejendomsretten og præsteuddannelsen? Har De nogen konkrete indikationer, og vil De insistere på, at disse signaler bliver omsat til praksis i løbet af de kommende uger? Eller er det en sag, som man skubber foran sig, indtil der ikke længere er nogen kristne i Tyrkiet? 
Douglas Alexander,
   Jeg synes, at det mest hensigtsmæssige er at afvente Kommissionens beretning om netop disse forhold, da det er vigtigt at have adgang til fakta, som man kan basere sine antagelser på, i stedet for at tage udgangspunkt i enkelttilfælde eller undertiden endog anekdoter.
EU vil bestemt fortsætte sine opfordringer til den tyrkiske regering om at genåbne det græsk-ortodokse præsteseminarium i Halki, der, som jeg sagde før, blev lukket i 1971. Den tyrkiske regering undersøger sagen og leder efter en løsning, som både er forenelig med tyrkisk lovgivning og kan accepteres af patriarkatet.
Vedrørende konfiskeringen af den græsk-ortodokse kirkes ejendom skrev kommissær Rehn til den tyrkiske udenrigsminister i juni om manglerne ved lovudkastet om fonde og gjorde især opmærksom på spørgsmålet om ejendomsrettigheder.
Det sidste, jeg vil sige - i lyset af den meget negative formulering i spørgsmålet om udsigterne for det kristne samfund i Tyrkiet - er, at jeg ønsker at få ført til protokols, at lederne af netop disse kristne samfund har været blandt dem, som har erkendt omfanget af de fremskridt, der er gjort i de seneste måneder forud for indledningen af tiltrædelsesforhandlingerne. Jeg respekterer naturligvis det ærede medlems udtalelser, men jeg mener også, at vi bør lytte til de kristne stemmer i Tyrkiet, som selv påstår, at en vellykket tiltrædelse er af største betydning for dem og vil sikre de rettigheder, som desværre ikke har været dem til del hidtil. 
Formanden.
Med forordning (EF) nr. 639/2003(2) nedsættes alderen for udbetaling af eksportrestitutioner for køer og kvier fra 36 måneder til 30 måneder. Tidligere kunne der i henhold til forordning (EF) nr. 615/1998(3) ydes støtte til dyr indtil en eksportalder på 36 måneder.
Dette gør livet vanskeligt for kvægavlere i bjergområder: De er bundet til køernes kælvning om efteråret i den faste alpecyklus. Desuden udvikler bjergkvæget, der græsser på alpegræsgangene, sig på grund af det barske miljø langsommere og kan på grund af de biologiske forhold først bedækkes, når de er 24 måneder.
Kan Rådet snarest indføre en særordning for de alpine racer af bjergkvæg, således af eksportalderen for bjergkvæg igen hæves til 36 måneder?
Douglas Alexander,
   I henhold til proceduren i forordning (EF) nr. 639/2003, som det ærede medlem henviser til, er Kommissionen ansvarlig for at indsende forslag til forvaltningskomitéen om ændringer af gennemførelsesforanstaltningerne i relation til betingelserne for udbetaling af eksportrestitutioner. Rådet bliver kun bedt om at gribe ind, når et flertal af delegationerne i forvaltningskomitéen ikke har kunnet afgive udtalelse om et sådant forslag. Kommissionen har ikke stillet et sådant forslag. 
Bernd Posselt (PPE-DE ),
   Hr. formand, det handler om et betydeligt problem for bjergområderne, som i særlig grad er truet af dekultivering og ødelæggelse. Derfor vil jeg godt spørge Dem - også på grund af den økologiske betydning, som disse kvægracer har for Alperne, som immervæk er økologisk truet: Støtter Rådet en sådan fremgangsmåde, eller forholder det sig fuldstændig neutralt hertil?
Douglas Alexander,
   EU råder over en lang række instrumenter til at hjælpe landmænd på tværs af hele spektret. Så vidt jeg ved, er der ingen af dem, som er specifikt rettet mod kvægavlere i bjergområder, men mange sigter mod landmænd, der leverer den slags ydelser, som mange borgere i EU vil associere med alpin kvægavl, såsom forvaltning af følsomme landskaber og habitater og bestemt også biodiversitet.
Som svar på det ærede medlems følgebemærkning vil jeg blot gentage, hvor vigtigt det er at forstå fordelingen af det institutionelle ansvar med hensyn til denne forordning, og hvis der fortsat er bekymringer som dem, det ærede medlem har nævnt, er det måske mere hensigtsmæssigt i lyset af ansvarsfordelingen mellem Kommissionen og formandskabet ansvar at indbringe dem direkte for Kommissionen, så det vil jeg foreslå. 
Formanden.
Det Europæiske Råd nåede ikke i juni til enighed om de nye finansielle overslag for 2007-2013. En af hindringerne for at nå til enighed var Det Forenede Kongeriges særlige rabat på medlemsbidraget (den britiske rabat). Agter det nuværende formandskab at forelægge Det Europæiske Råd et forslag om, at medlemsstaterne behandles ligeværdigt, dvs. et forslag om at afskaffe Det Forenede Kongeriges og visse andre medlemslande særlige rabatter på medlemsbidraget? 
Douglas Alexander,
   Som premierministeren og jeg gentagne gange har sagt i dag, er formandskabet er ganske klar over vigtigheden af at nå frem til en aftale om de nye finansielle overslag inden årets udgang, hvis det er muligt. Det vil vi arbejde på at nå. Vi har netop afsluttet en række bilaterale møder med alle medlemsstater og de to tiltrædelsesstater for at fastlægge, hvilket grundlag en sådan aftale kan indgås på.
I lyset af disse høringer håber formandskabet at kunne udarbejde et forslag, som det vil forelægge Rådet. Premierminister Tony Blair skrev i sit brev til regeringslederne forud for det uformelle møde, der finder sted i morgen i Hampton Court, at han mener, at en aftale kan og skal nås på Rådets møde i december, og han vil personligt gøre alt, hvad der står i hans magt for, at den bliver indgået på dette møde.
Når det dog er sagt, og som det også fremgik ganske utvetydigt af Det Europæiske Råds møde i juni, er den afgørende faktor for, om der opnås enighed om de kommende finansielle overslag, ikke det enkelte lands vilje - selv om det er et enkelt land, der har formandskabet - men alle EU's 25 medlemsstaters arbejde mod at sikre en sådan enighed. 
Esko Seppänen (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, i juni afhang dette spørgsmål kun af et par enkelte lande og i endnu højere grad af det land, som har formandskabet, nemlig Det Forenede Kongerige. På det pågældende tidspunkt torpederede De effektivt den løsning, som ville have givet os mulighed for at fastsætte de finansielle overslag for perioden 2007-2013. Nu, hvor De selv har udarbejdet udkastet, opstår spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om en form for pakkeløsning, og om den fælles finansiering af landbruget evt. skal være en del af en sådan pakkeløsning, som vil medføre, at medlemsstaterne skal begynde at betale en del af de obligatoriske landbrugsudgifter selv. 
Douglas Alexander,
   Jeg tager de to punkter hver for sig.
Selv om det kunne have været belejligt for det ærede medlems spørgsmål, hvis Det Forenede Kongerige var blevet isoleret som et mindretal bestående af et medlem på Det Europæiske Råds møde i juni, er jeg bange for, at det ikke var, hvad der skete. Det ved jeg, for jeg var der. Fem medlemsstater kunne ikke acceptere det luxembourgske formandskabs forslag. Fra et britisk synspunkt gjorde vi det helt klart, at der var specifikke grunde til, at vi ikke kunne acceptere det. Men det ville være upassende, hvis jeg fortalte eller gentog de argumenter, som briterne fremførte i juni, da jeg i dag er forpligtet til at svare på formandskabets vegne.
I relation til det overordnede spørgsmål om landbruget kom vores premierminister ind på det i sine bemærkninger i dag, hvor han sagde, at vi finder det nødvendigt at finde vejen frem i form af en reform, der tager udgangspunkt i de fremtidige udfordringer, som EU vil støde på i forbindelse med de kommende finansielle overslag.
Derudover kan jeg blot gentage, hvad jeg sagde i begyndelsen af mit svar, nemlig at vores premierminister gjorde det klart i sine bemærkninger til Parlamentet i dag, at vi oprigtigt forsøger at nå til enighed om de finansielle overslag, ikke bare fordi det på en eller anden måde vil blive brugt som målestok for det britiske formandskabs succes eller er i en enkelt medlemsstats interesse, men fordi det er i alle EU's medlemsstaters interesse at få et budget, der afspejler EU's moderne prioriteringer i en tid, der står i globaliseringens tegn. A10-landene - de nye tiltrædelseslande - stiller særlige krav til formandskabet, og de har gentagne gange har udtrykt ønske om at få vished med hensyn til de midler, der stilles til rådighed for dem i fremtiden. Vi har lyttet indgående til disse synspunkter i overensstemmelse med vores ansvar som formandsland. På grund af vanskelighederne på Det Europæiske Råds møde i juni har vi ikke allerede fremsat forslag, men i stedet søgt at lytte til de holdninger, som er blevet fremsat i andre medlemsstater. Vi erkender, at den politiske sammenhæng, i hvilken drøftelserne om den fremtidige finansiering skal finde sted, ville have være mere konstruktiv, hvis der forud havde været drøftelser om Europas fremtid, og det er grunden til, at vi har indkaldt til det uformelle møde med regeringscheferne i morgen. Efter morgendagens møde i Hampton Court vil vi stræbe mod at gøre praktiske og reelle fremskridt i relation til de udfordringer, vi alle erkender at stå over for. 
Formanden.
En undersøgelse af det nuværende formandskab viser, at det foretrækker ikke at give direkte svar på direkte spørgsmål i spørgetiden. Er det bevidst, at formandskabet anvender stilen fra det britiske Underhus, hvor de nationale ministre i modstrid med de demokratiske principper roser sig af at afsløre så lidt som muligt, eller har formandskabet, der repræsenterer Rådet som helhed og ikke Underhuset, til hensigt at anvende det øvrige EU's system, der sigter mod at hjælpe de borgere, der betaler deres løn, ved at give reelle svar på de spørgsmål, det bliver stillet?
Douglas Alexander,
   Udkastene til svar på mundtlige forespørgsler i spørgetiden udarbejdes af Rådets sekretariat i samarbejde med formandskabet og medlemsstaterne med det formål at sikre de mest nøjagtige svar på de spørgsmål, der stilles af Parlamentets ærede medlemmer.
Vi må dog ikke glemme, at rådsformanden under spørgetiden handler på vegne af Rådet og derfor må afvise at besvare spørgsmål, der ligger uden for Rådets kompetenceområde, f.eks. hvis der er tale om rent interne politikker. 
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ),
   Tak til rådsformanden, og tak, fordi De er nået til spørgsmål 17. De sidste to gange løb tiden desværre ud, og mit spørgsmål blev ikke besvaret.
Mit spørgsmål er en opfølgning. Jeg mener, at formandskabet på det sidste møde i Strasbourg ensidigt besluttede at ændre systemet for besvarelse af forespørgsler, således at hele Rådet skulle deltage. Jeg forstår, at parlamentsformand Borrell Fontelles har fremsendt en formel skrivelse, hvor han har anmodet om, at vi vender tilbage til det system, som har fungeret så godt her i Parlamentet i 30 år. Det vil jeg indtrængende opfordre Dem til. Der er måske ikke så mange af os til stede her, men de af os, der kommer her, værdsætter denne lejlighed højt og ønsker ikke en yderligere udskydelse af besvarelsen af de forespørgsler, der ikke kan besvares ved denne lejlighed. 
Douglas Alexander,
   Jeg kan forsikre Dem om, at hvad angår den standende dialog med parlamentsformand Borrell, er hensigten ingenlunde at mindske ministrenes kapacitet til at være ansvarlige og besvare spørgsmål direkte over for medlemmerne i den form, vi gør nu. Jeg er ikke sikker på, at vi begge nyder det, men det gør De bestemt! Jeg kan også forsikre Dem om, at der ikke ligger personlige motiver bag ved det forhold, at det ikke er lykkedes os at nå frem til spørgsmål nr. 17 under de to foregående spørgetider.
Jeg mener, at ministrene har et stort personligt ansvar for at forsøge at besvare de spørgsmål, de stilles. På baggrund af min stadig større erfaring med at besvare spørgsmål i Parlamentet, kan jeg sige, at der er omstændigheder, hvor spørgsmål stilles direkte til os, men hvor de vedrører nationale anliggender og dermed ikke hører under formandskabets område, og det afspejles uundgåeligt i de svar, vi giver. 
Formanden.
   - Da den tid, der er afsat til spørgetiden, er udløbet, vil spørgsmål nr. 18-46 blive besvaret skriftligt(4).
Spørgetiden er afsluttet.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om Afghanistan. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Fru formand, i sidste måned gik næsten 7 millioner afghanere til stemmeurnerne for at vælge et parlament for første gang i 36 år. Dette var kulminationen på en politisk overgangsproces, der blev aftalt i Bonn for fire år siden.
Jeg besøgte Afghanistan i begyndelsen af september for at se på forberedelserne til valget og ved selvsyn se den praktiske betydning, som vores bistand har på stedet. Jeg fik også lejlighed til at drøfte alle de kommende udfordringer og den næste fase i stabiliseringsprocessen med præsident Karzai og hans ministre samt med det afghanske civilsamfund og FN. Derfor vil jeg gerne benytte denne lejlighed til at sige et par ord om valget, forberedelserne til perioden efter Bonn og de fremtidige forbindelser mellem EU og Afghanistan.
EU har ydet støtte til det afghanske valg for nylig på en række forskellige måder. Det er ikke nogen overdrivelse at sige, at valget ikke kunne have fundet sted uden EU, herunder også bidrag fra medlemsstaterne. Vi finansierede 40 % af valgbudgettet med et bidrag på 159 millioner euro.
Vi har også forsøgt at skabe større åbenhed ved at udsende en EU-valgobservatørmission under ledelse af fru Emma Bonino, som er til stede i dag. Den har fulgt processen siden juli. Den har også nydt godt af samarbejdet med en observatørdelegation fra Parlamentet under ledelse af hr. Salafranca Sánchez-Neyra, som også er her i dag. Jeg tror, at vi kan sige, at EU-valgobservatørmissionen var den største enkelte observatørgruppe i landet. Dens tilstedeværelse havde utrolig stor betydning.
I sin foreløbige erklæring rapporterede EU-valgobservatørmissionen, at selve valgdagen havde været stort set fredelig, at processen frem til dette tidspunkt generelt havde været velorganiseret, og at valget markerede et skridt fremad for den demokratiske udvikling i Afghanistan. Men den gav også udtryk for bekymring på en række punkter, f.eks. hele miljøet omkring valgkampen, valget af valgsystem og klagemulighederne. Jeg forstår, at der i nogle provinser er dukket svindel og uregelmæssigheder op under stemmeoptællingen. Valgobservatørmissionen har opfordret valgmyndighederne til hurtigt at tage sig af disse kritikpunkter.
Jeg vil gerne lykønske fru Bonino med hendes holds fremragende arbejde indtil videre. Jeg ser frem til den endelige rapport, som kommer til at omfatte en overordnet vurdering af hele valgprocessen samt anbefalinger til, hvordan gennemførelsen af kommende valg kan forbedres. Fru Bonino rejser til Kabul igen, inden året er omme, for at fremlægge rapporten for interessenterne.
Hvad kommer der bagefter, efter Bonn-processen? Afghanistan har gjort store fremskridt, siden talibanerne faldt. Jeg er stolt over, at Kommissionens bistand havde en mærkbar virkning. Vi har forfulgt en kombination af synlig genopbygning, varig kapacitetsopbygning og forbedringer af den afghanske befolknings hverdag. Vi er på rette vej til at bidrage med den 1 milliarder euro, vi lovede i Tokyo, for perioden 2002-2006.
Hvis vi tænker tilbage på det kaos og den ødelæggelse og undertrykkelse, der kendetegnede Afghanistan for fire år siden, er det tydeligt, at landet har gjort fremskridt. Fem millioner børn er tilbage i skole, en tredjedel af dem er piger. 80 % af børnene er blevet vaccineret mod mæslinger og polio. Der bygges veje, skoler og klinikker, og mange af dem fungerer allerede nu.
Men situationen er stadig skrøbelig, og forbedringerne er endnu ikke fuldt ud bæredygtige. Det er klart, at landet endnu har lang vej at gå. Der er brug for mere arbejde, navnlig vedrørende forsvarlig forvaltning, retsstatsprincippet, sikkerhed, narkotikabekæmpelse og udvikling. Derfor glæder jeg mig i høj grad over den idé, som FN lancerede i slutningen af august om en stor international konference, forhåbentlig i begyndelsen af 2006, hvor der skal udarbejdes en "post-Bonn-pagt" mellem Afghanistan og det internationale samfund. EU vil igen blive en vigtig deltager på konferencen.
Hvad skal pagten indeholde? Den skal især fokusere på afghansk ejerskab og bæredygtighed. Det er ikke muligt at opnå en varig stabilisering, medmindre den afghanske side er villig og i stand til at påtage sig et større ansvar for overgangsprocessen og gøre den bæredygtig. Bonn-aftalen var bevis på værdien af tydelige mål og tidsplaner for at sikre dynamikken. Så vi vil bestræbe os på at medtage klare målsætninger i post-Bonn-pagten. En form for fælles afghansk-international overvågning af fremskridtene vil også være nyttigt. Post-Bonn-pagten skal gå begge veje: Den skal indeholde tydelige forpligtelser fra afghansk side og forpligtelser fra det internationale samfund til at opretholde engagementet både økonomisk, politisk og militært.
Endelig vil jeg komme ind på EU's rolle. EU og medlemsstaterne har spillet en vigtig rolle i Afghanistan. Sammen stod vi for en tredjedel af de 12,5 milliarder amerikanske dollars i bistand, som blev lovet på konferencerne i Tokyo og Bonn. EU's medlemsstater bidrager i øjeblikket med 80 % af tropperne i ISAF. EU's særlige repræsentant i Afghanistan, Francesc Vendrell, har udført et fremragende stykke politisk arbejde.
Under ledelse af det britiske formandskab fører vi i øjeblikket drøftelser med præsident Karzais regering om en fælles erklæring om partnerskabet mellem EU og Afghanistan. En sådan ville sende et vigtigt politisk signal om EU's fortsatte engagement i Afghanistan. Det ville også være et klart signal om vores forventning, den form for videre fremskridt, vi ønsker at opnå i Afghanistan, på områder som forvaltningspraksis, udvikling og menneskerettigheder. Det er mit håb, at vi kan blive færdige med denne erklæring i løbet af de kommende uger, så den kan være på plads forud for en eventuel post-Bonn-konference og bidrage til at forme diskussionerne der.
Endelig mener jeg, at EU både er berettiget og forpligtet til at spille en vigtig rolle med hensyn til at sikre, at post-Bonn-pagten bliver en succes. Kommissionen vil under alle omstændigheder fastholde sit engagement. 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra,
   Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil begynde med at lykønske kommissær Ferrero-Waldner. For det første på grund af hendes positive og aktive forpligtelse over for den demokratiske konsolidering i Afghanistan, og for det andet fordi hun har sendt en valgobservatørmission til landet, som er i en meget vanskelig situation. Det har sikret EU's tilstedeværelse, som er meget aktiv, til trods for den krise, vi ser, og den forhandling, vi har været vidne til i eftermiddag med rådsformanden, den britiske premierminister, hr. Blair, og som klart viser, at vi ikke er lullet ind i vores egne problemer, men at vi er solidariske med problemerne i andre lande, der lider og har oplevet særdeles vanskelige tider som f.eks. Afghanistan.
Jeg glæder mig over, at medlemmerne af Europa-Parlamentets delegation er til stede ved denne forhandling. Jeg ser hr. Evans, fru Scheele, min ven Philippe Morillon, fru Nicholson og hr. Schröder. Jeg vil gerne benytte forhandlingen i plenarforsamlingen i Parlamentet til, som vi gjorde på pressemødet med Emma Bonino i Afghanistan, at give udtryk for vores anerkendelse af alle de kandidater, der døde under denne valgproces, til de valgtilforordnede og især til de EU-borgere, der mistede livet i denne ædle mission, hvor de ydede deres bidrag til den demokratiske konsolidering i landet.
Jeg tænker på den franske soldat, der døde, netop da vi var i gang med vores mission, og på de 17 tapre spanske soldater, der mistede livet i en helikopterulykke, og som vi fik lejlighed til at hylde som tegn på taknemmelighed og anerkendelse ved det besøg, vi foretog til Herat, den base, hvor de havde deres hovedkvarter, og også ved de besøg, vi aflagde hos guvernøren, præsidenten, FN's myndigheder, de kvindelige kandidater og generalchefen for NATO's styrker i landet.
Fra et generelt synspunkt vil jeg gerne sige, at vores mission bestående af medlemmer af Europa-Parlamentet fuldt ud tilsluttede sig de konklusioner, der var resultatet af Emma Boninos ekstraordinære indsats, og fra et politisk synspunkt gav vi også udtryk for de prioriteringer, som EU burde fastsætte for fremtiden.
Vi tænker grundlæggende på landets demokratiske konsolidering ud fra et institutionelt perspektiv og på respekten for menneskerettighederne og især på kvindernes rettigheder, for det er ikke muligt at opbygge en demokratisk udvikling i et land uden bidrag fra dets mænd og kvinder og uden deres ret til at bestemme deres egen fremtid.
Fru formand, Europa-Parlamentets delegation gav udtryk for, at Europa-Parlamentet burde bidrage til post-Bonn-processen ved at huse og organisere en omfattende konference med deltagelse af Kommissionen, de medlemsstater, der deltager i NATO's fælles aktioner, og naturligvis de nye repræsentanter i det afghanske parlament, så de på denne måde kan definere og udstikke rammerne for udviklingen af deres egen fremtid.
Vi synes også, at det var vigtigt, at Europa-Parlamentet fuldt ud støttede den fælles erklæring, som Kommissionen vil undertegne sammen med de nye myndigheder og den afghanske regering, og for at skabe en institutionel ramme og en kanal for det omfattende og generøse samarbejde, som Europa-Parlamentet har lagt for dagen.
Vi beder ligeledes Kommissionen om at overveje, hvorvidt vi i fremtiden burde indgå en bred associeringsaftale, hvor der kan tilvejebringes og fastsættes en institutionel ramme for det fremtidige samarbejde.
Fru formand, vi føler os meget beroligede efter kommissær Ferrero-Waldners redegørelse, hvori hun bekræfter, at EU fortsat vil yde sit bidrag til fredsdividenderne, forståelsen, fordrageligheden og forsoningen i Afghanistan, dette så hårdt plagede land.
Jeg slutter, fru formand, med at takke Emma Bonino, som vi har haft et meget harmonisk samarbejde med, for hendes gæstfrihed og for hendes støtte til Europa-Parlamentets delegation. 
Robert Evans,
   Fru formand, sidste måneds valg i Afghanistan var en vigtig milepæl, og jeg tilslutter mig de rosende ord til fru Bonino og hendes kolleger for det store arbejde, de udførte. Det var trods alt det første parlamentsvalg, der blev afholdt i landet siden 1979. Valgdeltagelsen på over 50 % står udmærket mål med andre valg rundt om i verden.
Der var problemer, men de - ikke nødvendigvis her i Parlamentet - der ønsker at fremsætte kritik, er nødt til at huske på udgangspunktet, og kommissærens ord "kaos" og "ødelæggelse" var en udmærket sammenfatning. Selv om Afghanistan måske stadig langtfra er perfekt, er landet kommet langt. Som valgobservatører var vi stolte over at være vidne til, at ikke blot kom der kvinder til valglokalerne for at stemme - mange af dem valgte ikke at bære burkha, hvilket de har mulighed for at vælge - men der var også mange kvindelige valgforordnede og kvindelige kandidater. Vi ved nu, at mange kvinder blev valgt. Så på trods af sine mange problemer er Afghanistan nået langt.
På listen var et af de første navne på de valgte kvinderetsforkæmperen Malalai Joya. Hun bliver en af de 62 kvinder i parlamentet, et stor sejr og utænkeligt for ikke særligt længe siden. Nogle af dem blev valgt i deres egen ret og nogle af dem takket været reglen om "25 % kvinder". Men nogle af spøgelserne fra Afghanistans brutale fortid er dukket op igen, efterhånden som andre resultater er kommet ind.
Da vi observerede valget, forklarede præsident Karzai os sit valg, eller valg, af valgsystem - som kommissæren også henviste til - som er baseret på en enkelt stemme, der ikke kan overføres til andre. Dette betyder, at stemmesedlerne indeholder omfatter offentlige politiske partier, men stiller vælgerne over for bogstaveligt talt hundredvis af navne at vælge mellem. Gemt på disse navnelister findes der mennesker, der bedst kan beskrives som havende en mindre tilfredsstillende fortid. Ifølge menneskerettighedsgrupper har nogle af dem været impliceret i krigsforbrydelser. Den tidligere taleban-guvernør Mawlawi Mohammadi, som måske ikke var personligt ansvarlig, men i det mindste førte tilsyn med ødelæggelsen af Buddha-statuerne, blev valgt i en provins med mindre end 10 % af stemmerne, hvilket uden tvivl er en fejl ved systemet. Mullah Raketi, leder af en af talibanernes militærenheder, blev valgt i en anden.
Så det er ikke nogen let opgave, præsident Karzai nu står over for. Den går ud på at hjælpe disse spredte kræfter med at danne et nyttigt, funktionsdygtigt og effektivt lovgivende organ. En af deres helt centrale udfordringer er at finde en løsning på landets alvorlige narkotikaproblem, som kommissæren også henviste til. Hæren, politiet og de retshåndhævende myndigheder skal samarbejde med alle de internationale instanser for at finde alternativer til valmuebønderne. En anden udfordring af at finde en løsning på den skræmmende mængde af våben, som var meget synlig for os i Kabul og rundt omkring i Afghanistan.
Sidste år gjorde det nederlandske formandskab meget ud af sine planer om at støtte og hjælpe Afghanistan. Disse planer må ikke blive glemt. Valgobservatørmissionen, som jeg var stolt af at være medlem af, skal være en del af en længere og grundigere støtteproces over for Afghanistan. 
Emma Bonino,
   Fru formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg vil benytte lejligheden til på Parlamentets vegne at takke dem, der var med på mit kernehold, langtidsobservatørerne og dem, der ligesom jeg tilbragte fire måneder i dette fantastiske, men meget vanskelige land, under nogle forhold, som undertiden var meget specielle, meget spændte og meget følelsesbetonede, men ikke altid så nemme. I får dem aldrig at se, men de eksisterer, og de var der under det europæiske flag. Jeg tror, at de var gode repræsentanter for den støtte til demokratiet, som vi alle er enige om, og som er det grundlæggende element, vi ønsker at holde fast ved.
Missionen vil om kort tid - og efter at have hørt Kommissionen - offentliggøre den endelige rapport om valget, og for første gang vil vi også - hvilket ligeledes vil ske efter en høring - udarbejde en rapport om demokratiseringen og de næste skridt. Hele valgprocessen havde naturligvis nogle kedelige øjeblikke, hvilket vi i øvrigt allerede havde omtalt i den foreløbige udtalelse, og der var også bekymrende øjeblikke, f.eks. anholdelsen af Mohaqui Nasab, som er journalist og udgiver et ugeblad om kvinders rettigheder. Denne anholdelse blev erklæret for ulovlig af den ansvarlige for de afghanske myndigheders medieudvalg. Dette er efter min mening en bekymrende oplysning, og jeg håber, at EU-institutionerne vil minde vores afghanske venner og landets myndigheder om, at loven og retsstaten skal respekteres.
Desuden vil jeg gerne understrege to ting, når det gælder den kommende opfølgning på Bonn-konferencen, som De var inde på. For det første skal vi være bevidste om, at der er tale om en indsats, som mindst finder sted på mellemlang eller lang sigt, uanset hvilken løsning der vælges. For det andet vil jeg gerne understrege den regionale dimension, der er så vigtig for hele Afghanistans succes. Uanset om det gælder sikkerhed, handel eller økonomisk udvikling, bør der så afgjort tages højde for den regionale dimension.
Det skal dog også siges, at Afghanistan er et af de lande, hvor den internationale indsats - og ikke mindst den europæiske indsats - kan gøre en forskel. Afghanistan er et land, der er klemt inde mellem en mulig fremtid og en fortid, som det er svært at komme af med. Efter min mening gør de menneskelige ressourcer det dog muligt at se fremad. Når vi ser tusindvis af piger komme ud af skolerne med sort skoleuniform og hvidt tørklæde og med normale bøger i lommerne, tror jeg, at dette er fremtiden, selv om det varer mange år endnu, før det er fuldstændigt gennemført. Men det er netop på sådanne punkter, at vi kan gøre en forskel, selv om vi ikke kan gøre dette alene. Det er nødvendigt, at også vores amerikanske venner bliver i landet på nuværende tidspunkt, da der stadig er problemer med sikkerheden, og vi håber, at de vil opføre sig mere respektfuldt over for de lokale traditioner, hvilket ikke altid har været tilfældet.
Jeg er dog stadig overbevist om, at en fremtid er mulig. Det afhænger selvfølgelig af afghanerne, men det afhænger også af os. Jeg tror, at det var dette håb og denne indsats, som lå bag Deres besøg hos os, den europæiske delegations besøg og vores tilstedeværelse i mange uger, hvor vi efter min opfattelse også har gjort os fortjent til den afghanske befolknings respekt og anerkendelse. 
Marie Anne Isler Béguin,
   Fru formand, fru kommissær, indledningsvis vil jeg gerne på vegne af min kollega fru Beer bede Dem undskylde hendes fravær. Hun ville gerne have deltaget i denne forhandling, men er desværre forhindret. Der er, som flere kolleger har påpeget, grund til at glæde sig over forløbet af parlamentsvalget i Afghanistan den 18. september 2005. Der er ganske vist i de seneste måneder meldt om voldshandlinger, især rettet mod kandidater eller tilforordnede, men valgdagen forløb fredeligt. Det lover godt for Afghanistans vej mod demokrati og retsstat.
Vi bør nu som europæere præcisere vores forpligtelser i dette område. Vi støtter en udvidelse af mandatet til den internationale sikkerhedsstyrke i Kabul, ISAF, som tager sigte på genopbygning, på . Det er en vigtig opgave, fru kommissær, for den skaber grobund for udvikling i landet efter årtier præget af krig.
Der er et forhold, som skal understreges i denne forbindelse. Det er meget vigtigt ikke at sammenblande ISAF og operationen . Sidstnævnte ledes af USA og har til formål at bekæmpe terrorismen, altså talebanerne. Der er tale om kampoperationer. Sammenblander vi de to genopbygningsmissioner, mister vi befolkningens tillid og bringer missionen i miskredit.
Det vil endvidere gøre forholdene meget vanskelige for ngo'erne, som i dag samarbejder med ISAF. Vi må rejse spørgsmålet, som De også gjorde, fru kommissær, om narkotika i Afghanistan. Der er behov for et projekt, som tager hensyn til alle aspekter i tilknytning til dette problem, som både berører landbrug, sundhed og Afghanistans økonomi i almindelighed. Det er naturligvis også et spørgsmål, som berører nabolandene.
Jeg vil gerne afslutningsvis pege på endnu et afgørende forhold. Den nuværende regering under præsident Karzai har indgået aftaler om udstationering af amerikanske tropper i landet på ubestemt tid. Det er efter vores opfattelse ikke befordrende for stabiliteten i området. Når føromtalte er afsluttet, vil Afghanistan være en suveræn stat, som ikke har behov for udenlandske tropper. 
Luisa Morgantini,
   Fru formand, kære kolleger, jeg er ked af, at jeg ikke kunne deltage i valget i Afghanistan. Det ville jeg hellere end gerne have gjort, men Parlamentets d'Hondt-system gav mig ikke mulighed for det.
Jeg er helt overbevist om, at der er konkrete, effektive og reelle ændringer undervejs i Afghanistan. Der er dog tale om langsomme, vanskelige og komplicerede ændringer. Et eksempel på demokratiets udbredelse kommer netop fra en pige, der hedder Malalaia Joya og er 26 år gammel. Jeg lærte hende at kende, da hun var 18, og dengang var hun engageret i hemmelig undervisning af kvinder i Afghanistan. Hun er nu blevet valgt i en af Afghanistans vanskelige provinser. Det var bl.a. hende, som for to år siden i Loya Jirga meget klart sagde, at krigsherrerne var der endnu.
Det er helt fantastisk, at det er lykkedes en sådan kvinde at blive valgt på trods af de vanskeligheder og trusler, hun har været udsat for - jeg er sikker på, at hun vil bidrage til demokratiets opbygning i Afghanistan - og derfor har valget efter min mening været positivt. Jeg vil også gerne takke Emma Bonino - som jeg har tillid til, selv om vi er uenige om mange ting, f.eks. om Mellemøsten, men jeg har fuldstændig tillid til hendes opfattelse af demokratiet - for hendes tilstedeværelse i Afghanistan, og det glæder mig meget, at EU har spillet en så positiv rolle.
Malalaia Joya er et eksempel på det nye Afghanistan, men det samme gælder for Omar, som er en dreng, jeg lærte at kende, da Taleban-styret stadig var der. Omar sagde følgende: "Jeg vil leve. Det er ikke bare for kvindernes skyld, at jeg bekæmper Taleban-styret, men også for min egen skyld, for jeg vil ikke have skæg, og jeg vil lytte til musik." Han er også blevet valgt, hvilket efter min mening er endnu en meget positiv ting.
Vi må dog ikke ignorere de svære og komplekse valg, som præsident Karzai skal træffe. Han har faktisk ikke - i modsætning til det, som f.eks. Human Rights Watch hævder - valgt at straffe krigsherrerne, men har valgt en løsning, som måske var den eneste mulige på nuværende tidspunkt, nemlig også at give krigsherrerne mulighed for at blive valgt.
Jeg mener desuden, at der er et alvorligt problem med f.eks. ISAF, som unægtelig spiller en yderst positiv rolle, selv om jeg er modstander af enhver form for krig og militær indsats. Den rolle, som de amerikanske styrker spiller, bidrager dog ikke til konflikternes løsning, forsoningen og Afghanistans udvikling. Her tænker jeg ikke blot på det forfærdelige syn af de to brændte talebaners lig - såkaldte talebaner, for når det kommer til stykket, betragtes alle som talebaner - jeg tænker også på lovløsheden og manglen på regler, f.eks. i fængselet i Bagram, hvor talebaner holdes fanget uden nogen form for kontrol.
Netop fordi vi skal overveje, forstå og ændre situationen i fællesskab, bør vi efter min mening ikke lukke øjnene for de kendsgerninger, som risikerer at give anledning til konflikter, hvis man skal dømme efter reaktionen hos de afghanere, vi så i fjernsynet. Her er den rolle, som EU spiller i disse spørgsmål, efter min opfattelse meget vigtig. Jeg vil gerne rette en stor tak til ikke bare kommissæren, men også til hele EU, som gør en alternativ indsats for at fremme demokratiet i Afghanistan. Hvis vi skal nå denne målsætning, skal vi dog arbejde meget hårdt på at styrke de statslige institutioner og give ngo'erne og det civile samfund indflydelse. 
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ).
   - Indtil nu er Afghanistan det eneste eksempel på, at en terrororganisation har indledt en krig med en af verdens mest magtfulde demokratiske stater - med en kendt afsenderadresse. Afsenderen var en tilbagestående stat, som omfattede en særlig terrororganisation, Taleban-styret i Afghanistan. Den demokratiske alliance var således i stand til at målrette sin gengældelsesaktion til et defineret geografisk punkt, som fjernede Taleban fra magten og skabte mulighed for indførelse af demokrati for Afghanistans befolkning. Det var svært ikke at blive berørt af synet af alle de mange almindelige mennesker, især kvinder fra landdistrikterne, som for første gang i deres liv skulle stemme i håbet om at få indført et bedre system, frihed og respekt for alle mennesker. Selv om terrororganisationerne har støtte efter fjernelsen af Taleban-styret, vil ingen af dem igen begå den fejl at sætte afsenderadresse på deres angreb. De har tvunget andre ud i en situation, hvor de er nødt til at forsvare sig, og der opstår endnu mere forvirring, når terrorister fra Jordan, Iran, Saudi-Arabien og andre steder, der er aktive i Irak, ikke kaldes angribere, men oprørere. Afghanistan, der er blevet den største skueplads for den globale krig imod terror, er allerede ved at skabe et ægte demokrati. Nu er det Irak, som er den fatale frontlinje for fanatikernes totale krig imod den vestlige verden, hvorimod Afghanistan næsten befinder sig bag fronten. Indførelsen af demokrati og menneskerettigheder i Afghanistan er dog stadig en stor udfordring for alle. EU har gjort en betydelig indsats, og hele Europa må give en hjælpende hånd til oprettelsen af denne nye stat. Jeg er stolt over, at Litauen yder sit ved at tage ansvar for en hel region. Litauen gør en stor indsats i forbindelse med opbyggelsen af det nye Afghanistan. Det burde flere europæiske stater også gøre. Succes i Afghanistan vil være det første nederlag for de globale terrorister - og en styrkelse af troen på, at nye former for totalitære angreb kan stoppes. Mange tak. 
Karin Scheele (PSE ).
   - Fru formand, som medlem af valgobservatørdelegationen vil jeg godt takke vores formand, hr. Salafranca Sánchez-Neyra, hjerteligt for det gode stykke arbejde, som delegationen ydede i Afghanistan, men naturligvis vil jeg også gerne takke lederen af EU's observatørmission, fru Bonino, samt EU's langtidsobservatører, som ydede og til dels fortsat yder et fremragende stykke arbejde.
Mange af os betonede under dagens forhandlinger, at dette valg var et vigtigt skridt i Afghanistans demokratiske proces. Jeg vil nu koncentrere mig om ét emne, nemlig de afghanske kvinders deltagelse i det politiske liv. Under Taleban-styret læste man virkelig meget om undertrykkelsen af de afghanske kvinder. Det er ekstremt glædeligt, når man kigger på valgresultaterne og kan konstatere, at 27 % af de fremtidige parlamentsmedlemmer er kvinder. Også det instrument, som foreskriver en kvote på 25 % kvinder, viste sig at være nyttigt.
Jeg vil imidlertid ikke ignorere den kendsgerning, at det naturligvis ikke er nok at have kvoten på plads og til at lukke munden på donorlandene, hvis de afghanske kvinders deltagelse i det politiske liv og deres sociale situation skal forbedres i fremtiden. De sociale indikatorer viser, at situationen stadigvæk er yderst vanskelig. Vores delegationsleder, hr. Salafranca Sánchez-Neyra, sagde på pressekonferencen i Afghanistan - og det er vigtigt - at EU vil overvåge udviklingen nøje i Afghanistan, både hvad angår menneskerettighederne og kvindernes rettigheder i særdeleshed.
Et andet punkt er de betingelser, som nogle ngo'er er tvunget til at arbejde under i Afghanistan. Kommissionen skal melde entydigt ud og sige, at ngo'er altid vil være vores partnere, således at disse ikke bliver udsat for tvangsforanstaltninger.
Nicholson of Winterbourne (ALDE ).
   - Fru formand, fru Ferrero-Waldner slog præcis den rigtige tone an i begyndelsen af sin tale, da hun sagde, at dette er en historisk begivenhed: det første valg i årtier og vist det første parlamentsvalg nogensinde, hvor kvinder har lov at deltage.
Personligt opfattede jeg det som en stor ære at være medlem af det hold, der skulle være vidner til denne betydningsfulde begivenhed. Jeg vil gerne rette en varm tak til vores gode kollega, hr. Salafranca Sánchez-Neyra, som var en fantastisk leder for os. Det er anden gang, at jeg har arbejdet tæt sammen med ham ved et valg; vi var i Libanon sammen lige før denne tur. Jeg vil også gerne takke min gamle kollega, som jeg altid har beundret, fru Bonino, som så længe har været engageret i Afghanistan. Hun var modig nok til at tage af sted, mens talibanerne stadig var ved magten. Meget få kvinder ville have udvist samme mod og engagement, og hun fortsætter sit arbejde.
Jeg valgte at overvåge valgsteder, der udelukkede var for kvinder. Jeg så tusinder af kvinder, de fleste i burkhaer med ansigterne tildækket. Selvfølgelig rullede de dem op, når de kom ind i en stemmeboks, der kun var for kvinder. De kunne ikke gøre meget, når først de stod der. Nogle brugte en halv time på at rode febrilsk rundt og prøve at forstå, hvad det stykke papir foran dem betød, hvad de skulle gøre, og hvordan de skulle sætte et mærke. De havde ingen uddannelse. Vi må ikke glemme, at Afghanistan er en af de to fattigste nationer i verden. Landets sundhedsstatistikker kan kun sammenlignes med Somalias. Vi kommer til at hjælpe Afghanistan i de kommende år med uddannelse og forebyggende sundhedspleje - det helt grundlæggende. Det er rigtigt og korrekt af os at gøre sådan.
Men vi skal også huske de mennesker fra EU, der allerede har givet deres liv for Afghanistan. Anført af hr. Salafranca Sánchez-Neyra overværede vi en smuk og bevægende hyldest til de 17 dræbte spanske soldater, hvis navne for evigt vil stå prentet, hvor de døde. De ofrede deres liv for den afghanske befolknings fremtid.
Vi må ikke give op. Landet lider under desperat fattigdom. Vi skal være der meget længe, men det er den type opgave, som EU er fantastisk velegnet til.
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, Afghanistans befolkning har i årtier betalt en høj pris for imperialismens kontinuerlige interventioner i form af menneskeliv og enorme ødelæggelser, fordi landet er af stor geostrategisk betydning.
De amerikanske og europæiske imperialisters hykleriske interesse for terrorangreb, menneskerettigheder og demokrati i Afghanistan er en fornærmelse og latterliggørelse af historien, for det var disse imperialister, der støttede de mest vildledte og reaktionære kræfter for at blokere for den afghanske befolknings udvikling og omdanne Afghanistan til en avanceret militærbase.
Krigen blev indledt i 2001 af USA og ΝΑΤΟ med EU's godkendelse og med det formål at opnå militær og politisk kontrol over et land, som endnu i dag er besat.
Dermed blev en af de største baser i USA opført til stor risiko for nabolandene. Afghanistan er offer for magtsyge amerikanske politikere, og den eneste udvikling, man kan spore, er dyrkningen og handelen med opium.
Formålet med de amerikanske og europæiske besættelsesstyrker er at stabilisere politiske kræfter og regeringer, som de ønsker fuld kontrol over.
Forudsætningen for enhver løsning til fordel for befolkningen er, at alle besættelsesstyrkerne forlader landet og lader det være op til befolkningen selv - under meget vanskelige forhold - at finde vejen til fred og uafhængighed. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
    -  Fru formand, jeg ønsker at takke kommissæren og fru Bonino for det proaktive arbejde. Jeg vil endvidere takke hr. Salafranca, som ledede delegationen, for hans indsats.
Det er et meget kompliceret spørgsmål. Afghanistan kan se tilbage med stolthed rent historisk på dengang, da de afghanske højlændere forsvarede sig imod angreb. Samtidig skal der dog ikke herske tvivl om, at Afghanistan nu eksporterer narkotika til resten af verden i stort omfang. Det glæder mig, at EU ikke vender Afghanistan ryggen, og at de europæiske skatteydere - for at sige det, som det er - finansierer foranstaltninger til fremme af demokratiet i et land, som tilsyneladende er glemt af Gud og resten af verden. Det er klart, at det vil være intet mindre end en katastrofe, hvis amerikanerne er de eneste, der viser interesse for Afghanistan. Uanset omkostningerne glæder det mig, at EU støtter den vanskelige og langvarige proces til indførelse af demokrati i Afghanistan, og at vi ydede hensigtsmæssig assistance under valget for nylig. Det var efter min opfattelse et vendepunkt, selv om det stadig vil vise sig, hvor længe den positive tendens vil fortsætte.
Vi skal naturligvis huske, at en lang række lande øver indflydelse på Afghanistan, både politisk og økonomisk. Det er værd at bemærke, at landet utvivlsomt også er genstand for iransk og pakistansk interesse samt interesse fra USA.
Det skal endvidere påpeges, at hovedparten af Afghanistans indtægter utroligt nok kommer fra narkotikahandel - med et statsbudget, der kun dækker en tredjedel af de offentlige ansattes lønninger. Afghanistan kan simpelthen ikke eksistere uden støtte fra USA og EU. Vi bør spørge os selv direkte, om Afghanistan ikke ville eksportere terrorisme til resten af verden i endnu højere grad end nu, hvis vi ikke ydede økonomisk støtte. Det er efter min opfattelse meget vigtigt at yde støtte til demokratiseringsprocessen i Afghanistan.
Endnu et punkt bør fremhæves. Det er velkendt, at der er en mere positiv indstilling til Europa end til USA. Det er et vink om, at EU skal gøre en større indsats i forhold til Afghanistan, og at vi skal opretholde vores tilstedeværelse i landet. Jeg ønsker at takke alle de parlamentsmedlemmer, der har vist EU's flag i Afghanistan og understreget over for den afghanske befolkning, at vi ønsker at hjælpe.
Jeg mener, at denne forhandling er udtryk for Parlamentets interesse i dette vigtige anliggende. Afghanistan er ikke blot et uvedkommende land langt borte, men et reelt europæisk problem. 
Jürgen Schröder (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, jeg vil godt starte med at takke fru Bonino og hr. Salafranca Sánchez-Neyra hjerteligt for, at de ledte os så godt i Kabul. Jeg vil også gerne takke de medlemmer af Parlamentet, som var med på turen til Afghanistan.
Tillad mig at vende tilbage til et emne, som er blevet berørt flere gange under aftenens forhandlinger, nemlig kritikken af Afghanistan. Det er et land, der efter min mening har taget et kvantespring fremad, og som er i færd med at tage endnu flere. Vi bør være yderst mådeholdne med vores kritik. Vi europæere har ikke nogen god grund til at pege fingre ad dette hårdtprøvede land og sige, hvem der skal straffes, og hvad der gik galt.
Der er helt sikkert mange ting, som allerede er gået galt, og som også vil gå galt i fremtiden. Men lad os kigge lidt på den europæiske historie i det forgangne århundrede og her f.eks. tage udgangspunkt i mit land. Også i det gamle Vesttyskland var der mange mennesker, som blev ansat i statsforvaltningen efter Anden Verdenskrig og gjorde karriere dér til trods for, at de havde haft tætte forbindelser til det daværende nationalsocialistiske regime. Også i de senere år har Vesten, som vi jo er en del af, fedtet for den sovjetiske nomenklatur. Man er stolt af at have væres dus med tidligere KGB-chefer osv. Jeg vil godt advare imod, at vi herfra til stadighed siger, hvad afghanerne skal gøre.
Der sker en masse positive ting. Specielt var jeg imponeret over, at de unge er så åbne og engagerede. Der var rigtig mange unge mennesker, som hjalp til i valglokalerne, og som direkte adspurgt sagde, at de ønskede uddannelse, uddannelse og atter uddannelse.
Jeg har en sidste kommentar: Jeg kunne godt tænke mig, at Parlamentet etablerede en delegation for forbindelserne med Afghanistan, fordi jeg tror, at vi bedst vil kunne hjælpe parlamentsmedlemmerne i Afghanistan på denne måde.
Józef Pinior (PSE ).
    -  Fru formand, jeg ønsker at hylde den afghanske befolkning og Afghanistans myndigheder, især præsident Karzai, for hvem det er lykkedes at afvikle et frit og retfærdigt valg. Valget er et afgørende skridt i retning af indførelse af demokrati og fred i Afghanistan. 5.700 kandidater var opstillet til valget den 18. september i år til provinserne og Wolesi Jirga, som svarer til underhuset i det nationale parlament, og 575 af disse kandidater var kvinder.
Problemerne med afviklingen af valget illustreres bedst ved at nævne, at der blev åbnet 26.000 stemmesteder i hele landet. Stemmeseddelen for Kabul, blot for at nævne et eksempel, var på syv sider og omfattede 617 kandidater, der var opstillet til 62 pladser i valgkredsen. 30 % af pladserne i Wolesi Jirga og provinserne er reserveret til kvinder. Antallet af kvinder, som stemmer i præsidentvalget, lå på over 3 millioner, og over 7.000 nye kvindelige vælgere blev registreret i dette års valg, og det udgør 44 % af de nyligt registrerede vælgere.
Det er kun det første skridt i retning af demokrati i Afghanistan. Parlamentets mission forud for valget, der besøgte Afghanistan den 14.-19. juli 2005 under ledelse af hr. Brok, formand for Udenrigsudvalget, og fru Morgantini, formand for Udviklingsudvalget, holdt møder med valgkandidater, kvindeorganisationer, menneskerettighedsgrupper og ngo'er i Kabul, Herat og Bamiyan. De personer, vi mødte, var forhåbningsfulde med henblik på indførelsen af demokrati, selv om de også gav udtryk for nogen tvivl om denne demokratiseringsproces.
Som jeg ser det, er de største farer forbundet med landets sikkerhedsniveau, volden imod kvinder og korruption. Mange tidligere militærledere, der er anklaget for at krænke menneskerettighederne og endda anklaget for forbrydelser, stillede op til valget og blev valgt. Der er risiko for, at disse kriminelle elementer, især narkotikabaroner og narkotikasmuglere, vil få indflydelse på politikken i Afghanistan. EU skal gøre alt, hvad der er muligt, for at stabilisere demokratiet og genoprette det civile samfund i Afghanistan. 
Philippe Morillon (ALDE ).
   - Fru formand, fru kommissær, jeg deltog i september i den delegation, som under ledelse af min kollega og ven hr. Salafranca var udsendt til Afghanistan. Det var mit femte besøg i landet inden for fem år, og jeg har ikke kun besøgt hovedstaden, men rejst i det meste af landet, fra Panchir-dalen i nord til Kandahar, hovedstaden i det pashtunske Sydafghanistan, gennem Herat, Mazar-Sharif og Bamiyan, hvor de gigantiske buddhastatuer i 2001 blev ofre for talebanernes tåbelige barbari.
Jeg har, hver gang jeg har besøgt landet, fundet det slående, hvilken vilje til fred og forsoning der præger langt størstedelen af befolkningen. Det er en befolkning, som har fået nok af voldshandlingerne efter 30 års borgerkrig og krig med andre lande. Det er i øvrigt også en befolkning, som er immun over for enhver risiko for de fundamentalistiske muslimers tilbagevenden til magten. De har lidt så meget ondt under mullah Omars styre.
Jeg har også hver gang kunnet konstatere, hvor vanskelig genopbygningsopgaven stadigvæk er, og hvor vigtigt det derfor er, at EU fortsat yder bistand hertil. Jeg vil i dette indlæg blot anføre et enkelt aspekt i forbindelse med denne bistand, nemlig genoprettelse af sikkerheden, som stadigvæk alt for ofte er truet i visse provinser. Denne bistand ydes i dag ved fælles indsats af den afghanske nationale hær og de internationale styrker. Sidstnævnte består af to kategorier med hver deres mandat, nemlig dels koalitionen, som står under amerikansk kommando og især yder sin indsats ved grænsen til Pakistan, og ISAF, der, som det blev anført og understreget, overvejende tæller europæiske styrker, og som gradvis sættes ind i de øvrige dele af landet.
Denne dobbelthed hæmmer effektiviteten. Jeg glæder mig over, at NATO nu har planer om at lade missionen overgå til en fælles ledelse under nyt mandat fra FN. Når vilkårene herfor skal drøftes, ville jeg gerne være talsmand for afghanerne, fru kommissær. De understreger, at de først og fremmest har behov for beskyttelse mod pakistansk og iransk indblanding. Når det er sikret, betragter de sig fuldt ud som værende i stand til selv indbyrdes at løse deres problemer. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Hr. formand, jeg vil gerne kommentere et par af punkterne i forhandlingen. Et af disse punkter er spørgsmålet om personer, der har overtrådt menneskerettighederne, og som er blevet valgt til parlamentet, for det er noget, der bekymrer os alle.
Desværre har det ikke været let for Afghanistan at indlede en proces, hvor man gør op med fortiden, og jeg håber, at man vil tage sig tid til dette. Under sådanne omstændigheder er det dybt beklageligt, men formentlig uundgåeligt, at det første valg efter konflikten vil betyde, at nogle tvivlsomme personer vælges ind i parlamentet.
Politisk set er det centrale spørgsmål, hvor stor indflydelse disse personer får i parlamentet, og det er nok for tidligt at vurdere det, idet valgsystemet, som mange, jeg selv inklusive, har nævnt, er meget kompliceret. Der findes ikke nogen tydelige politiske partier. Parlamentet vil helt klart blive meget fragmenteret.
Jeg vil også gerne fokusere på nogle positive aspekter ved nogle af de mennesker, der blev valgt. Det lykkedes for nogle modige mennesker, der er kendt for at forsvare retfærdighed og menneskerettigheder i Afghanistan, at blive valgt, heraf, som mange af Dem nævnte, et ret betydeligt antal kvinder. Jeg mødte nogle af de kvindelige kandidater, og jeg må indrømme, at jeg blev virkelig overrasket og satte stor pris på deres mod. Da jeg mødte dem, sagde de, at de havde været ude og arbejde med mange kvinder, og jeg er sikker på, at de alle sagde "vi bliver valgt". Det viste sig også at være rigtigt. Det er en meget positiv udvikling.
Desuden er det også opmuntrende at se, at selv om nogle få talibaner blev valgt, havde mange fremtrædende talibaner ikke heldet med sig ved valget. Den tidligere udenrigsminister, den tidligere viceindenrigsminister og den tidligere vicejustitsminister led alle nederlag. Jeg er sikker på, at vælgerne vidste, hvem de ikke skulle stemme på.
Jeg vil også gerne sige et par ord om narkotika. Vi er klar over, at spørgsmålet om narkotika stadig har meget stor betydning. Vi har også drøftet det med præsident Karzai, og vi samarbejder med det britiske formandskab for at se, hvad vi fremover kan gøre for at løse dette problem endnu mere effektivt på to fronter - hvoraf den første er alternative afgrøder, og den anden er retsvæsen og lovgivning - som skal styrkes.
Endelig er uddannelse et af de centrale spørgsmål. Jeg vil gerne sætte fokus på dette spørgsmål med henblik på fremtidige programmer, ikke kun fordi det vedrører hele samfundet, men navnlig fordi kvinder gennem mange årtier ikke havde nogen muligheder, og det er vi nødt til at kompensere for på en eller anden måde. Alene i 2004 byggede vi 50 skoler og institutioner til børnepasning. Vi har også et særligt projekt for gadebørn. Jeg besøgte dette projekt, og igen må jeg sige, at jeg så, hvor stort modet og entusiasmen er hos de mindre børn, de smukke piger og virkeligt kønne drenge, der har en fremtid. De ønsker at slippe væk fra gaden, hvor de normalt sælger grønsager og andre småting. Jeg er enig i, at uddannelse og sundhedsvæsen bliver de centrale spørgsmål, og vi vil bestemt blive ved med at fokusere på netop disse temaer.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted under mødeperioden i november.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om situationen i Aserbajdsjan umiddelbart før valgene.
Benita Ferrero-Waldner,
   Fru formand, Aserbajdsjan er en af EU's vigtigste partnere i det sydlige Kaukasus, især på grund af landets geostrategiske placering og energiressourcer. Sidste år foreslog vi derfor Rådet, at Aserbajdsjan sammen med Armenien og Georgien skulle medtages under den europæiske naboskabspolitik med henblik på at styrke vores relationer på grundlag af partnerskabs- og samarbejdsaftalen, der trådte i kraft i juli 1999.
Kommissionen har fulgt forberedelserne til parlamentsvalget den 6. november 2005 med stor interesse og en vis bekymring.
Begivenhederne i sidste uge så kort tid før valget er en kilde til yderligere bekymring. En række ministre blev fjernet fra den aserbajdsjanske regering af præsident Ilham Aliyev og efterfølgende arresteret og anklaget for bl.a. korruption og svindel med statens midler samt forsøg på at iværksætte et statskup.
Vi kan ikke bedømme disse beskyldninger, og vi vil heller ikke blande os i beslutninger truffet af de aserbajdsjanske myndigheder. Men vi vil gerne påpege, at der er yderst vigtigt, at Aserbajdsjan foretager åbne, retfærdige og grundige undersøgelser og om nødvendigt giver disse mennesker en retfærdig rettergang for at finde frem til sandheden.
Anholdelserne bidrager uundgåeligt til en bekymrende forværring af atmosfæren i valgkampen. Valgkampen har desværre allerede været ramt af adskillige voldsepisoder og en række specifikke hændelser.
Som en følge af dette klima har vi hørt om snesevis af kandidater, der har trukket sig inden for de sidste timer. Oppositionspartierne får ikke længere adgang til statsligt og offentligt tv, eller også er adgangen underlagt så mange restriktioner, at den ikke kan anses for tilfredsstillende.
I alle de kontakter, som Kommissionen for nylig har haft med myndighederne i Aserbajdsjan, har vi insisteret kraftigt på respekten for grundlæggende frihedsrettigheder, herunder naturligvis ytringsfrihed og de politiske partiers muligheder for at afholde offentlige møder uden urimelige restriktioner samt adgang til massemedierne. Vi har også adskillige gange understreget, ligeledes over for oppositionens repræsentanter, behovet for, at sådanne rettigheder udøves på moderat og fredelig vis.
Vi er helt enige i den vurdering af valgkampen, som OSCE-ODIHR hidtil har givet udtryk for i to foreløbige rapporter. Det kan ikke nægtes, at der er sket visse fremskridt sammenlignet med parlamentsvalget i 2000 og præsidentvalget i 2003. Flere kandidater end nogensinde stiller op; de statslige myndigheder har vist samarbejdsvilje over for internationale observatører; alle partier har fået nogen adgang til fjernsynet.
Endelig glæder vi os over myndighedernes beslutning om at indføre systemer som mærkning af fingre med blæk, hvilket kan føre til en markant indskrænkning af mulighederne for at stemme flere gange, selv om foranstaltningen blev indført meget sent.
Selv om vi på den ene side må rose Aserbajdsjan for dette fremskridt, er vi enige med OSCE-ODIHR i, at det muligvis ikke er tilstrækkeligt. Den bekymrende forværring af klimaet i valgkampen gennem de sidste par dage truer med fuldstændig at overskygge dette begrænsede fremskridt.
Vi vil fortsat overvåge situationen meget nøje gennem hele valgkampen, på valgdagen og efter den 6. november. I overensstemmelse med vores veletablerede praksis vil vi ikke indsætte en særlig valgobservatørmission; som med OSCE-landene vil vi yde støtte til OSCE-kontoret og ODIHR-kontoret, som vil varetage denne opgave.
Som vi har understreget adskillige gange på det seneste, bliver dette valg en lakmusprøve for Aserbajdsjan og landets forhåbninger om at nærme sig EU inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik. Med hensyn til naboskabspolitikken kan jeg kun sige, at vi vil indlede samtaler om handlingsplanerne i nærmeste fremtid. Vi håber, at vi vil kunne udarbejde tilfredsstillende handlingsplaner til næste år. 
Charles Tannock,
   Fru formand, i juni måned talte jeg på plenarforsamlingen i forhandlingen om menneskerettigheder. På daværende tidspunkt var situationen i Aserbajdsjan særligt alvorlig med påstande om, at regeringen tilbageholdt politiske fanger, og at det var almindeligt med tortur og mishandling af fængslede. Denne gang taler jeg som medforfatter til beslutningsforslaget, da Parlamentet sender mig til Baku som officiel observatør til valget den 6. november. Men jeg har også min kasket på som Europa-Parlamentets ordfører for den europæiske naboskabspolitik, som nu udvides til de tre republikker i Kaukasus.
Jeg glæder mig over præsident Aliyevs dekret, som i det mindste teoretisk indeholder en ordre til statens embedsmænd i den centrale valgkommission om at observere og gennemføre frie, retfærdige og åbne valg. Jeg mener ligeledes, at afsættelsen for nylig af den gamle garde af høge blandt ministrene, der var modstandere af politiske forandringer, som den tidligere sundhedsminister Ali Insanov, antyder, at det dominerende regeringsvenlige YAP-parti endelig er blevet klar over, at tiden er inde til at forvalte overgangen til et flerparti-demokrati på fredelig vis og bringe landet tættere på den europæiske demokratiske praksis.
Det nyvalgte parlament vil uden tvivl blive mere politisk blandet med så mange registrerede kandidater at vælge imellem og vil ligeledes komme til at omfatte nye, yngre og mere uafhængige teknokratiske parlamentsmedlemmer. Styreformen er stadig et stærkt præsidentstyre, så parlamentsvalget bliver en prøve på statens vilje til at forpligte sig permanent til et demokrati i vestlig stil snarere end en reel ændring af styreformen, som først vil indtræffe ved det næste præsidentvalg i 2008.
Ikke desto mindre er der stadig grund til bekymring over pressefriheden, lige adgang til medierne for alle partier og fri forsamlingsret og demonstrationsfrihed. Det er også korrekt, at Aserbajdsjan stadig er påvirket af den uløste og fastfrosne konflikt i Nagorno-Karabakh, som kun kan løses på fredelig vis gennem en dialog i Minsk-gruppen.
Jeg beklager den kolossale stigning i militærudgifterne i regionen og truslerne om eskalation og udbruddet af nye krigshandlinger. Aserbajdsjan vil snart nyde godt af en omfattende pengeindsprøjtning, når olien - nu til en historisk høj pris - begynder at flyde fra Baku via Tbilisi til den tyrkiske Middelhavshavn Ceyhan. Det er vigtigt, at disse penge bruges til at skabe rigdom på en retfærdig måde i hele landet, og regeringen skal vise åbenhed og fornyet vilje til at bekæmpe korruption inden for administrationen.
Endelig håber jeg, at forhandlingerne med Aserbajdsjan om handlingsplanen snart vil blive genoptaget, når den direkte flyforbindelse til det tyrkisk-besatte Nordcypern afbrydes, eftersom dette vækker dyb bekymring hos Republikken Cypern som EU-medlemsstat.
Som medordfører for min politiske gruppe anbefaler jeg dette beslutningsforslag over for Parlamentet. Det vil sende et klart budskab til regeringen i Aserbajdsjan om, hvor Parlamentet står, og navnlig om Europa-Parlamentets håb om en demokratisk fremtid for dette land. 
Hannes Swoboda,
   Fru formand, jeg vil gerne takke Dem, fru kommissær, for det blandende billede, som De tegnede. Vi kan rent faktisk opvise nogle fremskridt, og de fortjener også at blive nævnt og rost. Men netop i den seneste tid har der igen hersket stor nervøsitet, hvilket resulterede i en række foranstaltninger, som ikke rigtig er forenelige med frie valg.
Det er helt afgørende, at vi ikke alene fungerer som observatører på selve valgdagen - hvor nogle af de foranstaltninger, som De nævnte, utvivlsomt ville kunne medføre forbedringer, men også i den periode, der går forud for valget. Vi bør observere gennemsigtigheden i processerne, i hvilket omfang der er adgang til medierne, og hvilke udfoldelsesmuligheder oppositionen har.
Vores delegations samarbejde med det aserbajdsjanske parlament gav os lejlighed til at drøfte en række forskellige forhold, som gav stof til eftertanke. Landets ambassadør havde svært ved at forklare, hvorfor oppositionens valgarrangementer hele tiden blev aflyst eller udsat, eller hvorfor arrangementerne absolut skulle afholdes i udkanten af Baku, hvilket helt sikkert forhindrede oppositionen i at præsentere sit program og sine kandidater i perioden op til valget.
Derfor overrasker det mig ikke, at De nævnte, at en række personligheder, som oprindelig havde annonceret deres kandidatur, skiftede mening, fordi de havde en følelse af, at hverken valgkampagnen eller valgene i sig selv var fair.
Aserbajdsjan skal vænne sig til, at det skal tage større skridt i retning af demokrati og gennemsigtighed. Den transformationsproces, som Aserbajdsjan nødvendigvis skal igennem, er med sikkerhed vanskelig, men disse skridt skal altså tages - til trods for den ulmende konflikt om Nagorno-Karabakh.
Under vores besøg i landet slog det os, at foranstaltninger i retning af modernisering, gennemsigtighed og demokrati igen og igen blev affærdiget med en standardhenvisning til, at landet befinder sig midt i en stor konflikt. Det skal vi tage til efterretning. Vi håber naturligvis, at konflikten vil kunne løses i Aserbajdsjans interesse. Men det skal ikke hindre regeringen i at modernisere og videreudvikle landets interne strukturer.
De var allerede inde på adgangen til medierne. Her er der store problemer, for sikkerheden for kritiske og frittænkende journalister kan ikke garanteres, og her kommer jeg uværgeligt til at tænke på mordet på journalisten Elmar Huseynov, som endnu ikke er opklaret. Vi kunne selvfølgelig ønske os, at Aserbajdsjan gik meget mere resolut til værks her.
I den sammenhæng er der en anden ting, som jeg godt vil nævne. Aserbajdsjan er nu selv - takket være olieindtægterne, som er hastigt stigende - i stand til at rejse mange flere midler end tidligere. Under vores besøg hørte vi ligeledes, at vores pressionsmidler ikke reelt har nogen virkning i relation til den europæiske naboskabspolitik, da landet ikke længere er afhængig af EU-midler.
Det bør være evident for Aserbajdsjan, at det er i befolkningens interesse at sikre sociale og økonomiske fremskridt, og at landet har brug for flere investeringer og dermed større gennemsigtighed, offentlighed og demokrati.
Fru kommissær, De har fuldstændig ret i De ting, som De fremfører, og jeg vil gerne støtte Dem heri. Vi - Kommissionen og Parlamentet - bør i fællesskab sætte alt ind på, at parlamentet i Aserbajdsjan vil kunne gennemføre flere vigtige reformer efter valget. Det er i befolkningens interesse, at vi fortsætter med vores bestræbelser i uændret form! 
Sarah Ludford,
   Fru formand, det tredje parlamentsvalg siden uafhængigheden finder sted på en baggrund, der er dybt foruroligende i dette autokratiske og korrupte system. Oppositionens tilhængere, journalister og menneskerettighedsaktivister udsættes for vold og chikane. Den prominente oppositionsleder Rasul Guliyev fik tilladelse til at opstille, men myndighederne nægtede ham derefter tilladelse til at vende tilbage til Baku og fik ham arresteret i Ukraine. For nylig hjalp jeg med at få et af hans familiemedlemmer løsladt. Hun er britisk statsborger og kommer fra min valgkreds og blev tilbageholdt i Baku, da toldembedsmænd hævdede at have "opdaget" en pistol - som helt klart var plantet der - i hendes bagage. Hun fik kroniske skader på helbredet på grund af tilbageholdelsen og er nu rekonvalescent.
Det har været fristende for Vesten - Europa og USA - at fremhæve kontinuitet og såkaldt stabilitet. De har haft øje for olien, den nye rørledning fra Baku-Tbilisi-Ceyhan, der blev indviet i maj måned af BP's bestyrelsesformand Lord Browne.
Udenlandsk kritik af præsidentvalget i 2003 og lokalvalget i 2004, som var behæftet med utallige fejl, blev tiet ihjel, hvilket var utilgiveligt. Har vi ikke lært, at der ikke kan være tale om reel stabilitet uden demokrati, retsstatsprincippet og en ærlig økonomi? Denne gang må EU sende et meget kraftigt signal om, at der ikke kan blive tale om partnerskab med Aserbajdsjan uden demokrati og menneskerettigheder i landet.
Præsident Aliyev må bestemme sig for, om han vil indlede den demokratiske proces eller forsøge at opretholde det autokratiske styre med en tynd fernis af legitimitet. Vi er nødt til at fortælle ham, at hvis han ønsker EU som ven, er der kun en mulighed. 
Marie Anne Isler Béguin,
   Fru formand, det fremgår klart af Deres indlæg, fru kommissær, at der virkelig savnes noget i Baku, nemlig en delegation, udsendt af Kommissionen, som kan overvåge vores politik, som kan støtte Aserbajdsjan, og som kan sikre, at landet med nogle måneders mellemrum sættes på dagsordenen. For det er korrekt, at situationen i Aserbajdsjan langtfra er tilfredsstillende.
Nu mere end nogensinde før står Aserbajdsjan i en situation, hvor landets videre skæbne besejles. Landet må nu vise det internationale samfund, at det kan betegnes som et demokrati, og at det respekterer demokratiets regler. Aserbajdsjan må udvikle sig hen imod en retsstat. Aserbajdsjan har med medlemskabet af Europarådet ikke blot vendt sig mod Europa, men også tiltrådt dets værdier, hvad angår demokrati og menneskerettigheder, som er de værdier, der forener alle tilstedeværende.
I dag har EU og Aserbajdsjan, i lighed med de to andre lande i Sydkaukasus, taget et reelt fælles skridt, idet de deltager i den nye europæiske naboskabspolitik. De har i den forbindelse nye rettigheder og forpligtelser. Det budskab, Europa-Parlamentet bør sende til vores venner i Aserbajdsjan, er klart: Hvis landet ønsker at udvikle sig til et sandt demokrati, er frie og gennemsigtige valg at betragte som en milepæl. Der afholdes parlamentsvalg den 6. november, og det er afgørende, at valget afholdes i åbenhed og på retmæssig vis, uden pression eller repression.
Vi har imidlertid forud for valgkampen set og ser også i øjeblikket en stigende politiindsats, som er undertrykkende og uacceptabel. Den brutalitet, vold og intimidering, oppositionen udsættes for, og oppositionens manglende adgang til medierne er utilstedelig. Vi anmodede allerede i vores foregående beslutning de to lejre, regeringsflertallet og oppositionen, om ikke at give efter for volden, men sikre, at valgkampen forløber på behørig vis. Vi havde på daværende tidspunkt alle grund til optimisme set i lyset af det dekret, præsidenten i maj 2005 udstedte om tilrettelæggelse af valget. Det styrkede ligeledes optimismen at se, hvor mange kandidater der blev opstillet i de 125 valgkredse. Også systemkritikere havde fået lov til at stille op! Men i dag må vi, som De påpegede, konstatere, at de politiske spændinger tiltager, og de fastsatte regler overholdes afgjort ikke. Ved at udsende en delegation af medlemmer af Europa-Parlamentet med den opgave at overvåge, at valget forløber korrekt, viser Europa-Parlamentet interesse for og vilje til at støtte den demokratiske proces, der er i gang i Aserbajdsjan.
Vi må nu opfordre alle involverede parter, og ikke mindst det flertal, der er ved magten, til at vise, at landet kan leve op til ambitionerne om at afholde frie og gennemsigtige valg, hvor hver enkelt borger har en og kun en stemmeseddel til rådighed og via den kan vælge de kandidater, som skal lede landet fremover. Jeg vil gerne understrege, fru kommissær, at Aserbajdsjan står over for gigantiske udfordringer. Det skal løse den fastlåste konflikt i Nagorno-Karabakh, den stigende ...
Jaromír Kohlíček,
    Hr. kommissær, efter at have lyttet til Deres indledning havde jeg ikke regnet med, at De ville fortsætte med at tale om Aserbajdsjan. Selv for et hundrede år siden havde Aserbajdsjan ry for at være et meget rigt land, selv om Baku var og fortsat er et af verdens største olieproducenter. Det er velkendt, at befolkningen i Aserbajdsjan er meget fattig til trods for landets uendelige naturressourcer. Mange hundrede tusinde flygtninge er fordrevet under konflikten mellem Nagorno og Karabakh og opholder sig stadig i flygtningelejre i Aserbajdsjan. Derudover illustreres de demokratiske forhold tydeligt af den omstændighed, som jeg en gang hørte en berømt forsker kalde . Afholdelsen af demokratiske valg må dog være det vigtigste kortsigtede mål.
Alle vores overvejelser om dette anliggende skal hovedsageligt være styret af de beslutninger, som Parlamentet og den interparlamentariske delegation har vedtaget siden 1999. Man må ikke glemme, at landene i Kaukasus er en del af Europa. Det er derfor meget vigtigt, at forbindelserne med Aserbajdsjan intensiveres, og at dette foregår på grundlag af EU's grundlæggende demokratiske værdier. Der skal især være fastsat minimumsstandarder i sociale og miljømæssige spørgsmål. I tiden op til det demokratiske valg er det af afgørende betydning, at klimaet er positivt i forhold til oppositionspartier og -politikere. Adgang til medierne og foreningsfrihed er lige så vigtig, og beskyttelsen af disse rettigheder skal omfatte mere end blot udstedelse af de relevante retlige og lovgivningsmæssige standarder. Jeg er noget overrasket over, at der i betragtning L henvises til drøftelserne om Nagorno-Karabakh, men at der ikke henvises til tilstedeværelsen af repræsentanter fra regeringen i Stepanakert.
Jeg vil slutte af med at udtrykke min støtte til beslutningsforslaget. Jeg er helt klar over situationens alvor i det sydlige Kaukasus, og at det langtfra vil være let at opnå fremskridt, hvad angår demokratiske standarder, på et tidspunkt hvor risikoen for angreb fra ekstremister hele tiden er til stede. Men samtidig må der ikke afviges fra de grundlæggende principper og procedurer for valgkampagner og valg til lovgivende organer i overensstemmelse med OSCE's standarder. 
Bastiaan Belder,
   Fru formand, der er kun 11 dage til parlamentsvalget i Aserbajdsjan. Det er påfaldende, at medierne i Baku er domineret af beretninger om spektakulære afskedigelser og arrestationer af regeringsmedlemmer og topfigurer i landets olieindustri. De officielle forklaringer og anklager lyder på sammensværgelse med oppositionen mod de lovlige myndigheder og korruption.
Alt i alt er det et dystert billede inden et valg. Derfor undrer det mig meget, at det fælles beslutningsforslag ikke nævner disse aktuelle begivenheder med et ord. Oppositionen hænges ud over for offentligheden som et parti, der har planer om at begå et statskup. I øvrigt kan præsident Ilham Alijev optræde som den uangribelige opretholder af ro og orden. Det er ikke mærkeligt, at jeg i går aftes hørte en, der kender Aserbajdsjan godt, sukke, at parlamentsvalget den 6. november er spild af tid og penge.
Men dermed stopper hans engagement bestemt ikke. Han vil også rejse til Aserbajdsjan som observatør. Det samme gælder i aften for de europæiske institutioner, Kommissionen og Europa-Parlamentet. Enhver forbedring af valget er velkommen. Derfor opfordrer jeg Kommissionen og faktisk alle involverede internationale organisationer til kraftigt at opfordre de aserbajdsjanske myndigheder til omhyggeligt at registrere alle vælgere (f.eks. med blækmarkering af tommelfingeren). Det er en forholdsregel, som præsident Alijev i går i en tale for regionale magistrater sagde, at han alvorligt ville overveje. Der er jo ingen mangel på manipuleringer af valget i den seneste tid. Det er virkelig en national tradition, som i øjeblikket antager stadig mere raffinerede former i Aserbajdsjan.
Jeg vil gerne understrege, at det på længere sigt kan få alvorlige politiske konsekvenser at lukke munden på den demokratiske opposition i Aserbajdsjan og marginalisere den. Det gælder ikke blot på nationalt, men lige så meget på regionalt plan. Når det nuværende regime optræder repressivt og autoritært, skærper det modstandernes politiske holdning, og disse radikaliseres. Det giver sig udtryk i tiltagende antivestlige holdninger. Jeg advarer Kommissionen mod at undervurdere dette.
Denne radikalisering vil desuden i lige så høj grad vise sig i tiltagende islamiske bestræbelser. Det tyder f.eks. en opinionsundersøgelse i vinteren 2004/2005 på. I denne meningsmåling oplyste 23,2 %, at de støttede tanken om en islamisk stat, og yderligere 28,9 % ville hilse en delvis indførelse af den islamiske lov (sharia) velkommen. Det er et ildevarslende tegn, i hvert fald i kombination med det strengere islamiske regime, der i øjeblikket har magten i Teheran.
Aserbajdsjans rigdom på energikilder og store ord som demokratisering og (geo)politisk stabilitet må ikke gøre os midlertidigt blinde for Aserbajdsjans og befolkningens fundamentale mangel, nemlig at landet ikke er en demokratisk retsstat. Det bør De sammen med Rådet klart og tydeligt drage magthaverne i Baku til ansvar for, uanset den nationale valgkamp, især når der mod fremtrædende borgere rettes så alvorlige beskyldninger om planlægning af et statskup og tiltuskning af offentlige penge.
Lad os kort sagt især vogte os for det skumle magtspil, som præsident Alijev og dennes åbenbart skiftende følge i øjeblikket opfører. Dette spil drejer sig om begærligt at fordele de rigeligt strømmende oliepenge indbyrdes og at spille ældre partifolk og reformister ud mod hinanden. Det er virkelig berettiget, at EU for det aserbajdsjanske samfunds skyld tager afstand fra dette og giver en advarsel. 
Árpád Duka-Zólyomi (PPE-DE ).
   - Fru formand, i beslutningsforslaget fremhæves de mest presserende problemer i Aserbajdsjan, som truer den retfærdige, demokratiske og pluralistiske gennemførelse af valget den 6. november. Repræsentanter fra regeringen siger tilsyneladende ét og gør noget andet.
Trods indsatsen fra EU-delegationen i det sydlige Kaukasus har de offentligretlige honoratiores, parlamentet og regeringen i Aserbajdsjan en mærkelig måde at fortolke demokratiet, retsstatsprincippet, borgerlige frihedsrettigheder og menneskerettigheder på. Præsidenten og regeringen styrer landet autokratisk. Som kommissæren nævnte, skal det bemærkes, at præsident Aliyev i sidste uge fyrede adskillige højtstående embedsmænd eller fik dem arresteret og tilbageholdt efter anklager om kupforsøg. Efterfølgende er over 20 oppositionsledere og borgerretsaktivister arresteret under kampagnen. Alt tyder på, at myndighederne har til hensigt at forsvare det autokratiske styre under udøvelse af magt og forsøg på at modarbejde oppositionens massemøder.
Da Aserbajdsjan indgår i EU's naboskabspolitik, er det i vores egen interesse at opnå en grundlæggende ændring af den nuværende situation, og det kommende valg er den bedste mulighed for ændring. Europa-Parlamentet er interesseret i en etablering af en lovgivningsprocedure med flere partier og sikring af lige muligheder for oppositionen. Jeg mener, at det fremlagte forslag er meget vigtigt. Europa-Parlamentet erklærer i sit forslag, at den internationale offentlige opinion kun accepterer retfærdige valg med lige muligheder. Det er ikke blot en advarsel fra Europa-Parlamentet til Aserbajdsjan, men også et vigtigt budskab til hele den sydlige del af Kaukasus. Og Baku kan leve op til sig ansvar den 6. november. 
Libor Rouček (PSE ).
    -  Hr. kommissær, mine damer og herrer, Aserbajdsjan har stærke historiske, kulturelle og økonomiske bånd til Europa, og landet har endvidere store europæiske ambitioner. Det oplevede jeg selv, da jeg besøgte landet, både under samtaler med almindelige mennesker på gaden og under drøftelser med politiske aktører. Det var en af årsagerne til min positive holdning til Det Europæiske Råds beslutning i juni sidste år om at inkludere Aserbajdsjan samt Armenien og Georgien i den europæiske naboskabspolitik. Det er min overbevisning, at denne politik danner det relevante grundlag for udvikling af fælles og multilaterale forbindelser og opfyldelse af både Europas og Aserbajdsjans ambitioner.
Hvis dette fælles partnerskab skal udvikles og styrkes, skal der også være enighed om bestemte fælles værdier, f.eks. beskyttelse af menneskerettigheder, borgerlige frihedsrettigheder, demokrati og retsstatsprincippet. Valg er et vigtigt udtryk for respekt for disse værdier i alle lande. Jeg vil derfor benytte lejligheden til at opfordre myndighederne i Aserbajdsjan til at følge de grundlæggende valgprincipper under det kommende parlamentsvalg. Disse principper omfatter foreningsfrihed og ytringsfrihed, både for kandidater til regeringen og oppositionen. Myndighederne skal endvidere sikre, at valget afholdes i en rolig og fredelig atmosfære.
Som tidligere talere allerede har nævnt, modtager vi blandede signaler under optakten til valget. På den ene side er der helt tydeligt fremskridt at spore siden sidste valg, f.eks. er der generelt flere kandidater - og flere kandidater fra uafhængige oppositionspartier. På den anden side træffes der stadig undertrykkende foranstaltninger, og oppositionen undertrykkes stadig. Det er min overbevisning, at den måde, hvorpå valget gennemføres, vil påvirke vores fremtidige handlinger. Hermed mener jeg, at det vil have en positiv virkning på vores arbejde i forbindelse med den foreslåede handlingsplan, hvis vi kan sikre, at bestemte procedurer følges under valget - og jeg er selv valgobservatør. Hvis vi står tilbage med et overvældende negativt indtryk, vil det have en tilsvarende negativ virkning på vores arbejde. 
Tadeusz Zwiefka (PPE-DE ).
    -  Fru formand, ytringsfrihed er en af de vigtigste faktorer i demokratiseringsprocessen. En god indikation af omfanget af ytringsfrihed er den frihed, som medierne har opnået.
Aserbajdsjan blev medlem af Europarådet for fire år siden. På det pågældende tidspunkt lovede Aserbajdsjan at garantere, at der var ytringsfrihed, uafhængighed for medierne og journalisternes arbejde. Vi er godt orienteret om sådanne anliggender, men der er et stadigt behov for oplysning og påmindelse af befolkningen i Aserbajdsjan om mediernes vigtige rolle. Befolkningen skal også mindes om betydningen af fri og lige adgang til medierne for alle borgere og politiske kræfter, især under valgkampagner. Det omfatter naturligvis kampagnen under optakten til valget i november.
Faktum er, at en af landets bedste journalister, Elmar Huseynov, er myrdet. Ingen foretog sig noget for at forhindre mordet, selv om hans kone havde anmeldt, at han blev forfulgt af ukendte individer, og mange af hans venner hævdede, at han frygtede for sit liv. Efter mordet meddelte præsident Aliyev, at det var en alvorlig provokation af staten og anklagede forbryderne for at ødelægge Aserbajdsjans gode rygte. Regeringen anmodede endda andre lande om hjælp, men efterforskningen har endnu ikke givet resultater. Der er i stedet megen spekulation om mordet. De største aviser kontrolleres stadig af regeringen, og oppositionspressen læses kun af et mindretal. Avisen blev nedlagt efter Huseynovs død, og selv om hans efterfølger har udgivet en ny publikation, , oplevede han umiddelbart efter store problemer med udgivelsen af publikationen. Publikationen har i øjeblikket et oplag på kun 3.000.
Chefredaktøren for avisen , som også er medlem af parlamentet og leder af Musavat-partiet, er en af de oppositionsledere, som blev fængslet i oktober 2003. Selv om han nu er benådet af præsidenten, måtte hans redaktion stoppe arbejdet på grund af det enorme pres fra de ledende partier og de enorme bøder, som blev pålagt af domstolene. Det er situationen for oppositionspressen i Aserbajdsjan i dag, både generelt og under optakten til valget. Selv om statsligt tv blev privatiseret for flere måneder siden, fungerer de vigtigste stationer stadig på næsten samme måde, hvormed jeg mener, at de udelukker oppositionen. Selv om de nye tv-stationer, som snart starter, er tiltænkt en bredere samfundsmålgruppe, er der i realiteten ingen mulighed for det.
Som konklusion kan man sige, at der måske en dag vil være mediefrihed i Aserbajdsjan. Det er dog for sent at opbygge et ægte mangfoldigt medielandskab inden valget i november. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Fru formand, masseovertrædelser af demokratiske frihedsrettigheder og menneskerettigheder, fængsling af politiske modstandere og angreb på den frie presse underminerer muligheden for et retfærdigt og demokratisk valg i Aserbajdsjan. Vi oplevede alvorlige uregelmæssigheder under præsidentvalget i 2003. Der var dog ingen reaktion overhovedet fra det internationale samfund.
Er Kommissionen helt indstillet på at aktivere suspensionsklausulen i partnerskabs- og samarbejdsaftalen i relation til overtrædelse af de demokratiske rettigheder?
Regimet i Aserbajdsjan tillader i strid med international ret stadig flyruter til den besatte del af Cypern. Kommissionen skal være fast og tydelig i sit budskab til de aserbajdsjanske myndigheder. Der skal i optakten til parlamentsvalget endvidere sendes et tilsvarende tydeligt budskab om, at det ikke er relevant at deltage i den europæiske naboskabspolitik.
Frigivelse af alle politiske fanger, respekt for retsstatsprincippet, afholdelse af frie og retfærdige valg og demokratisering af institutionerne skal være de grundlæggende betingelser for yderligere udvikling af forholdet mellem EU og Aserbajdsjan. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Fru formand, jeg vil gerne komme med et par bemærkninger om denne forhandling.
Den første er, at vi deler disse bekymringer vedrørende valgprocessen. Vi har set, at pressefriheden og ytringsfriheden undertiden krænkes, og vi må følge hele processen meget nøje. Men jeg kan sige, at handlingsplanen for europæisk naboskab - som endnu ikke er klar, da vi først lige er gået i gang med forhandlingerne - vil give mulighed for at fremme demokratiske reformer. Den vil også give os mulighed for at gøre mange af vores tilbud afhængige af, at der gennemføres yderligere demokratiske reformer, og at retsstatsprincippet overholdes. Jeg er imidlertid enig i, at med de nye muligheder for olie bliver det ikke så let, som vi oprindeligt troede, fordi der bliver mere rigdom i fremtiden.
For det andet holdt jeg for nylig samtaler med de tre Kaukasus-lande i New York under millenniumtopmødet og ministerugen. Vi drøftede også spørgsmålet om disse flyvninger. Vi håber, at der vil ske ændringer. Situationen er meget klar, og jeg stod fast på vores krav. Vi venter nu på, at en trojka på højt plan vender tilbage, så vi kan se, hvordan vi kan indlede forhandlingerne om handlingsplanerne.
Vedrørende Nagorno-Karabakh er vi klar til at iværksætte et rehabiliteringsprogram, når man er nået til enighed om fredsplanen. Det lader til - og det var, hvad jeg hørte, da jeg talte med de to ministre - at der har været visse positive tendenser. Jeg håber, at det vil ske efter valget i Aserbajdsjan på den ene side og folkeafstemningen i Armenien på den anden. Det er et meget kompliceret spørgsmål. Jeg har selv ofte været vidne til positive tendenser, f.eks. i 2000, da jeg var formand for OECD. I sidste ende havnede man igen i en blindgyde. Men der findes nogle muligheder, og vi vil gerne undersøge dem.
Jeg vil også gerne sige, at vi i øjeblikket har en komplet delegation i Georgien og en regional delegation, der dækker Armenien, og vi har til hensigt at åbne en komplet delegation i Aserbajdsjan i 2007. Vi ønskede at etablere en regional delegation, men dette blev afvist fra aserbajdsjansk side. De ville kun have deres egen. Det er også et økonomisk spørgsmål med hensyn til finansiering af den eksterne tjeneste. Jeg håber, at vi kan finde finansiering under udgiftsområde 4.
Endelig vedrørende radikale islamister, hvor vores budskab til præsident Aliyev også var helt klart. Vi gav udtryk for, at han virkelig ville bane vejen for de radikale islamister, hvis han ikke giver den politiske opposition plads til at trække vejret. Jeg udleder af denne forhandling, at vi alle er enige om dette. Jeg håber, at Aserbajdsjan hører vores budskab. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted den 27. oktober 2005 kl. 11.30.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   - Aserbajdsjan er en strategisk partner for Europa, både når det gælder økonomi, sikkerhed og udenrigspolitik. Derfor har EU budt landet velkommen som partner i EU's naboskabspolitik, og derfor følger EU med interesse den interne politiske udvikling. Det kommende valg er en afgørende etape i Aserbajdsjans historie og vil vise, hvilken retning landet vil gå i, og om det ønsker at gå i de andre tidligere sovjetiske republikkers fodspor, nemlig i retning af en større demokratisk deltagelse, gennemsigtighed og ytringsfrihed.
Her kort før en sådan begivenhed er det forståeligt, at der er en vis nervøsitet at spore. Jeg mener dog ikke, at den nuværende regerings hidtidige holdning er berettiget. Det lader til, at den med vilje skaber en frygt, som udarter sig til vold og utidig indblanding i valgkampagnens gennemførelse, hvilket tilbagetrækningen af flere kandidater fra listen vidner om.
Også beslutningen om at bruge blæk for at undgå risikoen for svindel blev truffet for sent og efter alt for mange indvendinger, hvilket blot kaster et dårligt lys over regeringens vilje til at gå frem på en klar og gennemskuelig måde. EU's kommende holdning og vores åbenhed over for et stadig mere frugtbart partnerskab vil afhænge af den måde, som den sidste valguge og ikke mindst selve afstemningen kommer til at foregå på. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0280/2005) af Jäätteenmäki for Udenrigsudvalget om nyt skub i Barcelona-processen (2005/2058(INI)). 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ),
   Fru formand, af alle EU's naboområder er området omkring Middelhavet det område, som måske altid har haft størst kulturel og historisk indflydelse på EU-landene. Vores sprog, vores religion, oprindelsen af vores ord og tal har rod i Middelhavsområdet. Området er også strategisk vigtigt, men det vigtigste er, at landene syd for Middelhavet er vores naboer.
Historie er imidlertid historie. 1995 markerede et vendepunkt i forholdet mellem EU og nabolandene i syd, da Barcelona-processen blev indledt. I dag - mere end 10 år senere - er Middelhavspolitik en af de vigtigste prioriteter i EU's udenrigspolitik. Vi kan derfor sige, at der i denne sammenhæng har været en del ændringer, og at der er sket en betydelig udvikling.
I dag - 10 år senere - bør vi måske også spørge, om vi har brug for Barcelona-processen. Europa er så forskelligt fra det Europa, der eksisterede i starten af processen. Jeg er overbevist om, at Parlamentets enstemmige svar vil være, at dette partnerskab helt klart stadig tjener et formål. Europa har brug for Barcelona-processen, vi europæere har brug for den, og vores partnere har forhåbentlig også brug for den - i langt højere grad nu end på tidspunktet for indledningen af samarbejdet. Vi kræver imidlertid et mere effektivt og omfattende samarbejde. Det glæder mig at kunne sige, at Europa-Parlamentet altid har været stor tilhænger af Barcelona-processen, og mange medlemmer af Parlamentet har gjort en stor indsats for at fremme dette partnerskab.
På grund af den pågældende situation ønsker jeg at nævne nogle områder, som Barcelona-processen vil fokusere mere på i fremtiden. Et område er uddannelse. Der er en høj grad af analfabetisme i vores partnerlande. I vores egne lande understreges betydningen af uddannelse og erhvervsuddannelse, det er vejen til uafhængighed. Situationen er den samme i disse lande. Jeg vil benytte lejligheden til især at understrege betydningen af, at unge piger og kvinder får mulighed for at få en uddannelse, og at EU investerer i udryddelse af analfabetisme på sigt. I EU har vi en tendens til at understrege, hvor vigtigt grundlæggende demokrati er, men før vi kan forvente, at demokratiet fungerer, skal alle kunne læse. Evnen til at læse er derfor vigtig for demokratiet.
Dernæst ønsker jeg at rejse spørgsmålet om økonomisk vækst og de reformer, der er forbundet med denne vækst. EU har aktivt støttet økonomisk integration og fri handel og er helt klart den største handelspartner med de enkelte partnerlande. Over 50 % af handelen i disse lande foregår med EU, hvorimod kun 13 % foregår med USA. Der er dog et vist dilemma forbundet hermed. Den livlige handel mellem EU og partnerlandene afspejles ikke i større politisk indflydelse for EU. At vi har 50 % af handelen betyder ikke, at vi har 50 % indflydelse.
Jeg ønsker også at fremhæve betydningen af det arbejde, som Anna Lindh Foundation har udført. Jeg håber, at der investeres mere tid og arbejde i Anna Lindh Foundation i de kommende år, da dialogen mellem religioner og kulturer er vigtig. Desværre har Barcelona-processen ikke udelukkende været en succes på dette område, og det skal der gøres noget ved.
Migration er et væsentligt aspekt af Euro-Middelhavspartnerskabet, og i dag er der tilsyneladende flere og flere problemer. Derfor skal vi investere mere tid og flere midler på dette område.
Endelig ønsker jeg som repræsentant for den nordiske region at nævne, at det har været en positiv oplevelse at være ordfører. Jeg har lært meget, og jeg har også bemærket, at der er behov for dialog mellem kulturerne i Nord- og Sydeuropa. Jeg har til min store overraskelse erfaret, at der i øjeblikket heller ikke er tilstrækkelig dialog mellem medlemmerne af Europa-Parlamentet. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Fru formand, fru Jäätteenmäki, det er en fremragende betænkning, som De fremlagde for os her i Parlamentet. Titlen på betænkningen kan måske undre noget i første omgang - "Nyt skub i Barcelona-processen", men jeg vælger at fortolke den, som om det handler om at styrke og uddybe partnerskabet mellem Europa og de andre middelhavslande. Det kommer også klart til udtryk i beslutningsforslaget.
Barcelona-processens 10-årsjubilæum giver ikke blot lejlighed til at påskønne tidligere tiders succeser - for der er virkelig sådanne succeshistorier, selv om vi ikke opnåede alt det, vi ville. Vi skal frem for alt kigge fremad, og vi skal bygge videre på vores succeser og udnytte det fulde potentiale i dette samarbejde, og vi skal udvise beslutsomhed og politisk mod.
Jeg er enig med fru Jäätteenmäki, når hun siger, at Barcelona-processen selvfølgelig stadig vil være nødvendig fremover. Derfor anser jeg det også for at være særdeles vigtigt, at der afholdes et stort topmøde i Barcelona i slutningen af november, hvor stats- og regeringscheferne får lejlighed til at drøfte dette emne for første gang.
På min foranledning fremlagde vi en selvstændig meddelelse i Kommissionen. Jeg mener, at den er meget vigtigt, da der netop gribes fat i de punkter, som vi alle her synes er mest væsentlige, hvilket De også selv gav udtryk for. Der er hovedsagelig tre punkter, og så vil jeg gerne tilføje kultur.
De tre punkter er først og fremmest spørgsmålet om politiske reformer, herunder især fremme af menneskerettigheder, demokrati og god regeringsførelse, hvilket jeg vender tilbage til om lidt. Det andet punkt er uddannelses- og opdragelsesområdet. De har fuldkommen ret, fru Jäätteenmäki. Det er et område, som vi skal arbejde videre med, og hvor vi skal være stærkere. Det ligger mig helt særligt på sinde, og jeg vil se til, at der sker noget her.
Det tredje område er den økonomiske udvikling. Det er det område, hvor vi måske har opnået de største resultater, men hvor vi også skal fortsætte arbejdet.
Vi skal selvfølgelig også arbejde videre på kulturområdet, dvs. Anna-Lindh-fonden, dialogen mellem civilisationer og kulturer, og dette netværks mulighed for ekspansion er enormt vigtigt. Kommissionen er selvfølgelig klar til at yde sit hertil.
Først vil jeg komme ind på de politiske reformer, demokratiet og menneskerettighederne. Netop på disse områder må vi ikke holde os tilbage, men vi skal derimod forsøge at støtte reformerne udefra. Det er klart, at vi ikke kan tvinge disse reformer igennem, men vi skal tilbyde solid støtte og muligheden for ledsagende foranstaltninger. Derfor er det ovenud vigtigt, at naboskabspolitikken bliver baseret på Barcelona-processen, og at der således stilles de rigtige instrumenter til rådighed. I de seneste uger har jeg besøgt mange af disse middelhavslande, herunder Tunesien, Jordan og Libanon, og jeg har set, hvor effektivt vi kan arbejde med disse instrumenter, selv om - som tilfældet er det i disse lande - menneskerettighedsspørgsmål gribes vidt forskelligt an.
Vi har gjort os særlige overvejelser med henblik på fremme af menneskerettighederne, og vi vil formodentlig allerede til næste år, men med sikkerhed fra og med 2007, stille flere midler til rådighed i form af en demokratifacilitet. Det betyder, at de lande, der gør særligt gode fremskridt med reformerne, som minimum skal have yderligere 10 % oven i de midler, som de allerede modtager i støtte. Jeg håber, at det vil give disse lande et incitament til at gå endnu kraftigere til værks og således opmuntre andre lande, som slæber sig af sted i øjeblikket, til at gøre det samme.
Følgelig skal vi også sørge for at udbygge partnerskabets politiske og sikkerhedspolitiske dimension. Desuden skal den politiske ramme udnyttes bedre. Jeg anser derfor forhandlingerne i Parlamentet om Euromed for at være ekstremt vigtige, men også møderne i Ministerrådet og i troikaformat - alt dette kan bidrage til en videreudvikling.
For det andet er det essentielt, at vi tager den vitale betydning, som uddannelsesområdet har - ikke mindst for samfundet - med i vores overvejelser. En tredjedel af befolkningen i Middelhavslandene er under 15 år. Dvs. at vi skal sætte særlig fokus på uddannelse. UNDP-rapporten om menneskelig udvikling viste, at netop uddannelse og ligestilling mellem kvinder og mænd vil bidrage til udviklingen.
Derfor lagde jeg speciel vægt på afskaffelsen af analfabetismen med 2015-målene i FN's millenniumerklæring in mente. Jeg håber, at det lykkes. Jeg ønsker, at der skal være lige muligheder for piger og drenge for at blive indskrevet på alle skoler og for at få den samme uddannelse. Jeg ønsker desuden, at der skal ydes særlig støtte til kvinder. Vi har planlagt et selvstændigt stipendieprogram, hvormed der især skal tildeles stipendier til kvinder med henblik på videregående uddannelser. Dette skal ske for at styrke udviklingen på det område.
Desuden mener jeg, at migrationsproblematikken er et yderst centralt tema på det sociale område. F.eks. modtog jeg i dag Marokkos stedfortrædende udenrigsminister, hr. Taieb Fassi-Fihri, og vi drøftede naturligvis den aktuelle situation i Ceuta og Melilla. Vi må ikke være ligeglade med dette. Vi skal derimod finde fælles løsninger, og det skal være løsninger, der vedrører hele EU i forhold til hele Middelhavsområdet, men som samtidig involverer landene syd for Sahara samt Afrika. Vi skal bestemt også forsøge at standse menneskesmuglernes aktiviteter, således at mennesker ikke bliver ofre i denne forfærdelige handel. Men vi skal også skabe yderligere udviklingsmuligheder for disse lande for herigennem at undgå disse migrationsstrømme.
Mens vi på den ene side skal behandle flygtninge i overensstemmelse med Genève-konventionen og med absolut respekt for disses menneskerettigheder, skal vi på den anden side sætte en stopper for den illegale flygtningestrøm. Det er med sikkerhed et af de vigtigske temaer på Barcelona-topmødet.
På det økonomiske plan har vi gjort meget for at sikre etableringen af en frihandelszone inden 2010 med hensyn til normal varehandel, men der mangler dog stadig meget med hensyn til tjenesteydelser og handelen med landbrugsprodukter. Syd-Syd-handelen - den såkaldte Agadir-proces - skal udvikles yderligere. Men der er også andre vitale områder som f.eks. transport, energi og miljø. Med hensyn til transport vil der være en konference herom i Marrakesh i december. På energifronten skal vi etablere endnu flere subregionale netværk, mens Middelhavets renhed så vidt muligt bør garanteres på miljøområdet.
De har ret, fru Jäätteemäki, når de især vælger at fremhæve spørgsmålet om kulturelt samarbejde. Vi ønsker også at hellige os dette samarbejde i højere grad fremover.
Naturligvis er alle klar over, at Barcelona-processen på den ene side åbner mulighed for at få Israel og Palæstina til forhandlingsbordet, men at fredsprocessen i Mellemøsten dog til stadighed overskygger Barcelona-processen. Derfor er det væsentligt, at vi også kommer videre på det område. Jeg tænker her på hr. Wolfensohn, der som kvartettens udsending virkelig ydede et flot stykke arbejde, og som vi støtter fuldt ud. 
Kader Arif (PSE ),
   Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, indledningsvis vil jeg gerne lykønske fru Jäätteenmäki med betænkningen om Barcelona-processen.
Jeg vil bemærke følgende om emnet for denne betænkning. I november mødes EU's stats- og regeringschefer med deres partnere i Middelhavslandene for at fejre tiåret for Barcelona-processen. Euro-Middelhavspartnerskabet blev etableret med det sigte at skabe ambitiøse perspektiver for en bedre fremtid i både politisk, økonomisk, social og kulturel henseende. Resultaterne efter 10 års indsats er moderate. Vi har skabt et forum for debat og samarbejde med vores naboer i Middelhavslandene, hvilket jeg glæder mig over, men vi har langtfra nået alle de mål, vi satte os. Konflikten i Mellemøsten er ikke løst. Det er stadigvæk et ustabilt område. Der sker ikke fremskridt med hensyn til menneskerettigheder og demokratisering, eller fremskridtene er utilstrækkelige. Landene syd for Middelhavet og deres befolkning har ikke oplevet den forventede økonomiske og sociale velfærd. Arbejdsløsheden er fortsat for høj, især blandt de unge, og giver anledning til trøstesløse migrationsstrømme.
Lad mig blot nævne et eksempel, hvad angår det økonomiske plan, nemlig afvikling af multifiberarrangementet, som skaber yderligere vanskeligheder for området. Selv om de nye regler om oprindelseskumulation, som er foreslået af kommissær Mandelson, er et skridt i den rigtige retning, er syd-syd-integrationen i økonomisk henseende stadigvæk langtfra tilendebragt. Vi har en særstilling som partner i forhold til Middelhavslandene, og alt håb knytter sig til os. Vi må først og fremmest vise vores interesse for disse lande ved at tage deres bekymringer og håb alvorligt. Det drejer sig altså om vores muligheder for at sikre øget social samhørighed og bæredygtig økonomisk udvikling.
Den nye naboskabspolitik, der stilles forslag om, er et positivt element, idet der i denne forbindelse stilles krav om øget demokrati, om end bistanden i videre udstrækning skal fordeles mellem vores naboer mod øst og mod syd. Jeg håber, at den nye politik vil betyde en videreførelse af Barcelona-processens målsætninger, og at der i forbindelse med denne politik vil blive taget hensyn til områdets særlige vanskeligheder. Jeg finder det i øvrigt bekymrende, at der i naboskabs- og partnerskabsinstrumentet, som Kommissionen har foreslået det udformet, ikke figurerer nogen henvisning til millenniummålene.
Vi lever i en globaliseret verden, og liberalisering kan ikke være svaret på de problemer, der rejses. Det gælder beskyttelse af miljøet, for vi har et ansvar for denne Jord. Men det gælder i endnu højere grad spørgsmålet om offentlige tjenester, som vedrører befolkningens grundlæggende behov, nemlig uddannelse, sundhed, kultur, adgang til vand og energikilder. Udvalget om International Handel, som jeg er medlem af, havde stillet et forslag herom, som ikke blev godkendt af Udenrigsudvalget.
Vi er enige om, at vores arbejde endnu ikke er fuldført. Lad os i morgen være enige om at virkeliggøre en fælles målsætning. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ),
   Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil starte med at lykønske fru Jäätteenmäki med hendes betænkning og vilje til samarbejde, som har resulteret i et gennemarbejdet beslutningsforslag, hvad angår oplysninger og politiske forslag.
10-årsjubilæet for Barcelona-processen er en fremragende lejlighed for os til at gøre status og endnu vigtigere at omdefinere vores politiske vision og strategi i lyset af den nye situation som følge af et udvidet EU, globaliseringens udfordringer og den stigende trussel om terror.
Barcelona-processen fortjener vores fulde opmærksomhed, da det er det mest integrerede udtryk for EU's udenrigspolitik - et multilateralt globalt partnerskab med en integreret strategi. Barcelona-processen er helt fokuseret på de vigtigste interesser i EU og kan dermed bidrage til fred og sikkerhed i vores område samt øve indflydelse på fred og ligevægt i verden.
Resultaterne indtil nu er ikke tilfredsstillende. Begge sider har udvist svaghed og uagtsomhed. Der har været eksempler på manglende klarsyn og politisk vilje og utilstrækkelig finansiering samt manglende evne hos partnerne til at fremme reformer og samarbejde for at opnå attraktive markeder og økonomi.
Jeg finder det bekymrende, at dette multilaterale forhold og denne multilaterale procedure ikke har bidraget til at løse de kroniske problemer, f.eks. konflikten mellem Israel og Palæstina og spørgsmålet om Cypern. Borgerne er ikke inddraget som partnere i denne proces, som de ikke har kendskab til på nogen sider af Middelhavet. De har ikke kendskab til de udfordringer, som kræver at vi samarbejder, eller vores fællestræk og vores forskelle.
Jeg har tillid til, at man på topmødet i 2005 - 10 år efter det første topmøde - som en af prioriteterne vil behandle behovet for at involvere det civile samfund i Barcelona-processen.
Vi forventer, at flere initiativer fremmes, f.eks. Euromed, som fru Jäätteenmäki nævnte, og andre former for samarbejde på alle planer, f.eks. mellem lokale myndigheder, regioner og universiteter. Borgernes mobilitet i alle sociale og professionelle grupper skal fremmes. Euro-Middelhavsministerkonferencens rolle er meget vigtig og har allerede vist sit værd, og vi håber, at ministerkonferencen vil bidrage til fælles forståelse og etablering af en fælles samvittighed. Vi forventer en positiv dialog mellem kulturer i ordets egentlige forstand, ikke blot en udveksling af visitkort, men en dialog, hvor vi viser vores vilje til at afsløre vores forskelle og finde vores fællestræk. I dialogen mellem kulturerne skal der indgå en omfattende drøftelse af kulturelle standarder, fortolkninger af historiske forhold, livsstil og forholdene for kvinder. Det glæder mig meget, fru kommissær, at De henviste specifikt hertil, men jeg ønsker at fremhæve det værdifulde arbejde, som Udvalget om Kvinders rettigheder og Ligestilling har udført, ikke blot i udtalelsen til betænkningen, men også i en betænkning, der blev udarbejdet i 2002, og som dannede grundlag for det første regionalprogram om kvinder i Middelhavsområdet, som stadig eksisterer i dag. Vi ønsker mere end blot uddannelse og arbejdspladser. Vi ønsker, at der foretages en reel gennemgang af situationen for kvinder, og at Kommissionen foretager en kvantitativ og kvalitativ analyse af resultaterne af vores politik indtil nu, og at kønsaspektet integreres i alle tre søjler i Barcelona-processen. 
Charles Tannock,
   Fru formand, som ordfører vedrørende den europæiske naboskabspolitik mener jeg, at det klart er i vores fælles interesse at styrke forbindelserne med vores partnere syd for Middelhavet i Nordafrika og Mellemøsten, som formelt blev oprettet ved Barcelona-processen for 10 år siden den 28. november.
Sammen med vores amerikanske allierede sender dette et klart budskab om, at vi støtter en styrkelse af civilsamfundet, en åben markedsøkonomi, demokratisk pluralisme og respekt for de grundlæggende menneskerettigheder, herunder pressefrihed, et uafhængigt retsvæsen og retsstatsprincippet og navnlig, som den foregående taler nævnte, kvinders rettigheder i denne region. Tunesien er i denne henseende langt fremme i den arabiske verdens øjne. Miljøsamarbejdet er også en af vores prioriteringer.
Disse lande, og navnlig deres voksende befolkninger, vil skabe vækstmarkeder for vores egne produkter. Jeg menter, at det er i EU's interesse at målrette betydelig udviklingsstøtte gennem det nuværende MEDA-program, der så vidt jeg ved udgør omkring 3 milliarder euro om året, og efterhånden gennem den nye og ventede ENPI - det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument - for at hjælpe landene i Euromed-gruppen til en øget økonomisk vækst med henblik på at forhindre stigende arbejdsløshed og voksende spændinger, hvilket senere hen fra EU's sikkerhedsmæssige synspunkt vil give mulighed for at rekruttere islamistiske fundamentalister. Dette har vi set for nylig ved bomberne i Casablanca i Marokko, de tragiske år med borgerkrig i Algeriet og fremgangen for Hamas, Hizbollah og Islamisk Jihad i de besatte områder i Palæstina. Vi må huske på, at de tragiske bombesprængninger i Madrid blev udført af medlemmer af salafist-bevægelsen.
Vi må også forsøge at forhindre store, ukontrollerede indvandringsstrømme ind i EU. Ellers vil vi opleve et totalt sammenbrud i det gode forhold mellem samfundsgrupperne, som vi heldigvis har i øjeblikket.
Vi håber alle på et frihandelsområde i 2010. Den nye EuroMed-forsamling letter dialogen mellem traditionelle fjender som Israel og den arabiske verden. Dette forum giver dem en enestående mulighed for at finde frem til en fredelig løsning på deres problemer. Den israelske tilbagetrækning fra Gaza er efter min mening et godt udgangspunkt for at få køreplanen for fred tilbage på dagsordenen. Denne forsamling er også et forum til udveksling af idéer mellem den islamiske verden og den overvejende kristne Europæiske Union.
Jeg er optimistisk med hensyn til udbredelsen af vores demokratiske værdier i denne region med valgene for nylig i Irak, Palæstina og Libanon og nu også en forsigtig demokratisk bevægelse i denne retning fra egyptisk side.
På min politiske gruppes vegne vil jeg varmt anbefale Jäätteenmäki-betænkningen over for Parlamentet. 
Luis Yáñez-Barnuevo García,
   Fru formand, jeg vil begynde med at lykønske ordføreren, fru Jäätteenmäki, der har arbejdet så meget og så godt med denne betænkning, for hendes forstående holdning til de ændringsforslag, som min politiske gruppe har stillet. Jeg vil også takke kommissær Benita Ferrero-Waldner for, at hun på dette fremskredne tidspunkt er her sammen med os.
Der er nu gået 10 år siden den historiske Barcelona-erklæring, som førte til det første Euro-Middelhavstopmøde, hvor premierminister Felipe González var vært i sin egenskab af formand for EU. De perspektiver, der dengang åbnede sig for Euro-Middelhavsassocieringen, var meget lovende. Det er rigtigt, at resultaterne har været svingende, og at der stadig er meget at gøre, men det er også rigtigt, at forhindringerne og vanskelighederne er og var enorme, og det er ikke fornuftigt at sidde dem overhørigt.
Middelhavet, den europæiske kulturs vugge, har været og er fortsat en del af et konfrontationernes og konflikternes hav. Euro-Middelhavsassocieringen giver mening, hvis den anvendes som instrument til at fjerne disse forhindringer og fremme dialogen og samarbejdet mellem Nord og Syd, men også til at prioritere Syd-Syd-forbindelser i disse områder, der er meget svækkede.
I forbindelse med det kommende topmøde til november i Barcelona, Barcelona + 10, er det vigtigste at fastsætte klare, realiserbare og realistiske prioriteringer, der samtidig skal være ambitiøse. Vi har nu en referenceramme, nemlig alliancen af civilisationer, der er foreslået af premierminister Zapatero og vedtaget af FN i kraft af generalsekretærens erklæring i juli i år. For at nå målene er det en nødvendig betingelse, at spændingen i området mindskes, især konflikten mellem Israel og Palæstina, som er en sand akilleshæl i Euro-Middelhavsforbindelserne. Hovedmålet med denne associering er at skabe et område med fælles fremgang, hvor der sker fremskridt med hensyn til fattigdomslempelse, overvindelse af den samfundsøkonomiske kløft mellem Nord og Syd og, som det er blevet sagt, fremme af de politiske reformer, demokratiseringen og retsstaten samt respekten for menneskerettighederne.
Der er opstået mange spørgsmål under denne forhandling: Problemet med at forvalte vandringsstrømmene, diskrimination af kvinder, de alvorlige miljøproblemer i Middelhavet, dialogen mellem de tre monoteistiske religioner, behovet for lokalt og regionalt samarbejde, bekæmpelse af terror, kontrol med masseødelæggelsesvåben, inddragelse af befolkningerne osv. Men, og nu slutter jeg, behovet for høje doser af politisk vilje og økonomisk forpligtelse og en reel tro på, at der står meget på spil i Euro-Middelhavsforbindelserne, berører især EU og dets medlemsstater.
Middelhavet er EU's mest sårbare flanke, og hvis vi ikke tager dette spørgsmål alvorligt, vil vi komme til at betale en høj pris i fremtiden. 
Cecilia Malmström,
   Fru formand, i forbindelse med 10-årsjubilæet er der alle grunde til at evaluere Barcelona-processen. Verden i dag ser jo meget anderledes ud end for 10 år siden. Vi har haft udvidelsen med bl.a. Cypern og har indledt forhandlinger med Tyrkiet og Kroatien, naboskabspolitikken er blevet udviklet, og vi har set, hvordan demokratiseringen i mange af vores partnerskabslande er gået frem, og i nogle tilfælde desværre også tilbage. Kampen mod terrorisme er blevet vigtigere og vigtigere. Krigen i Irak og den svære proces, som landet nu gennemgår på sin vej mod demokrati, præger også relationerne med området. Vi har Iran og problemerne med atombrændselspolitikken dér, tilbagetrækningen fra Gaza og det palæstinensiske valg, men samtidig en stagnation i fredsprocessen. De spændende begivenheder i Libanon og Syrien og den fortsatte tragiske situation i Afrikas sidste koloni Vestsahara viser, at der fortsat er utroligt meget at gøre i regionen.
På denne baggrund er det naturligt at revidere og diskutere Barcelona-processen. Med den er der skabt strukturer, utroligt vigtige strukturer, og en form for mere fast samarbejde mellem os. Associeringsaftalerne med alle landene har ført til mere udveksling, handel, projekter og mange diskussionsfora, og det har skabt et langsigtet engagement for hele Unionen. Beviset er, at her står der parlamentsmedlemmer fra hele Europa, ikke bare fra syd, og diskuterer i aften.
Vi har en fælles historie og kultur og også fælles problemer og løsninger, terrorisme, indvandring, vækst, udvikling, handel, miljø, energi, ja, der er meget. Men frem for alt handler det i fremtiden om menneskerettigheder og demokrati. Dette er det allervigtigste, og her er Barcelona-processen på mange måder mislykkedes. Selv om der er menneskerettighedsklausuler i associeringsaftalerne, anvendes de ikke, da vi ikke har nogen gode mekanismer til at håndtere grove krænkelser i de lande, vi samarbejder med. Interessen er af og til også meget begrænset.
Dette er den store udfordring for Barcelona-processen i fremtiden. Vi skal omstrukturere hele samarbejdet, således at det bliver en ramme for en gigantisk demokratisatsning i hele regionen. Intet bidrager mere til stabilitet end overgangen til demokrati. I Mellemøsten er den mest ufrie region i hele verden koncentreret, og det skaber grobund for fanatisme, frustration og måske også terrorisme. Derfor skal vi i forbindelse med Barcelona-processen udforme strategier for en omfattende demokratisatsning, støtte dissidenter, det civile samfund, retssamfundet, ytringsfriheden osv. Midlet hertil er naturligvis handel, udveksling, uddannelsesprogrammer og kulturelt samarbejde.
Barcelona-processen skal dermed blive et slags alternativ til lande, som aldrig kan blive medlemmer af EU. Den skal skabe konkrete fordele til gengæld for, at vi stiller krav om reformer. Lykkes det os, yder vi et historisk bidrag. Afslutningsvis vil jeg rose min kollega fru Jäätteenmäki for en meget fin betænkning.
Hélène Flautre,
   Fru formand, jeg tror, fru Wallström og De selv, fru kommissær, i lighed med flere andre peger på et aspekt, hvor Barcelona-processen ikke har levet op til løfterne. Det gælder naturligvis spørgsmålet om menneskerettigheder og demokrati. Man kan forvisse sig herom ved at se på resultaterne, når der gøres status med hensyn til pressefriheden i området - det skete på fru Patries foranledning i eftermiddags - eller med hensyn til ytringsfriheden i Tunesien, her umiddelbart før verdenstopmødet om informationssamfundet. Man kan således anføre de utallige krænkelser af organisationsfriheden, ytringsfriheden og forsamlingsfriheden. Man kan også nævne retsvæsenet, som i mange lande er mangelfuldt, tortur, som er almindelig praksis, ja, nærmest praktiseres systematisk i visse lande, og menneskerettighedsforkæmperne, som overalt i verden forulempes og oplever, at deres rettigheder krænkes.
Barcelona-processen har således i alle disse forhold ikke levet op til løfterne. Den frembyder efter min opfattelse ligeledes mangler, som også påpeget af fru Jäätteenmäki, når det gælder kvindernes rettigheder, økonomiske og sociale rettigheder og de mekanismer, der er etableret for at sikre en effektiv politik, hvad angår demokrati og menneskerettigheder. Alt dette til trods har Barcelona-processen gjort det muligt at etablere mekanismer og fora for politisk dialog om disse spørgsmål, og den har således skabt det fornødne grundlag for en ambitiøs politik til fremme af menneskerettigheder og demokrati.
De anførte, fru kommissær, at indvandringsspørgsmålet kommer til at stå centralt under drøftelserne på Barcelona-topmødet. Tillad mig i den forbindelse at henlede Deres opmærksomhed på følgende forhold. Jeg tror, at vi, når det gælder spørgsmålet om bekæmpelse af terrorisme og illegal indvandring, ansporer landene til at krænke international ret. Det er ret tydeligt, og det er endnu en gang kommet til udtryk i forbindelse med begivenhederne på Lampedusa, som involverede Libyen, og nu senest begivenhederne i de spanske enklaver Ceuta og Mellila og i Marokko. Beder man disse lande om at dæmme op for strømmen af flygtninge fra Afrika syd for Sahara, beder man dem om og presser dem til at krænke menneskerettighederne. Inden vi med vores politik søger at lægge en bremse på presset fra dem, vi betegner som "illegale indvandrere", bør vi definere en europæisk politik for legal indvandring. Som bekendt sker der ikke mange fremskridt på det område.
Jeg føler mig overbevist om, at civilsamfundet og parlamentsmedlemmerne kan bidrage til at forbedre gennemførelsen af vores politikker vedrørende menneskerettigheder og demokrati i dette område. Derfor håber jeg meget, at Kommissionen vil være til stede i Rabat under det kommende ekstraordinære møde i Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavssamarbejdet. 
Adriana Poli Bortone,
   Fru formand, kære kolleger, først vil jeg gerne takke ordføreren for hendes store arbejde med denne betænkning, men også kommissæren for de forhåbningsfulde ord, hun udtalte med hensyn til det plagede Middelhavsområde.
I 1995 iværksætte man i Barcelona en uafvendelig proces, der tog sigte på et tættere samarbejde mellem landene i Middelhavsområdet. Pessimister vil sige, at resultaterne ikke har levet op til forventningerne, at den økonomiske fremgang i de sydlige Middelhavslande har været utilstrækkelig, at den politiske dialog har været vanskelig og fragmentarisk, at Europa ikke har gjort sin indflydelse gældende i tilstrækkelig grad, når det gælder menneskerettigheder og demokrati, at det økonomiske samarbejde mellem de sydlige lande stadig kun er på begyndelsesstadiet, og at resultaterne af den fælles forvaltning af indvandringen ikke er tilfredsstillende. Der er ingen tvivl om, at det internationale geopolitiske landskab i Middelhavsområdet i dag er ændret, og derfor er det nødvendigt at ændre Barcelona-processens ambitiøse projekt og tilpasse det til den nye internationale sammenhæng, så Euro-Middelhavspartnerskabet kan imødegå de aktuelle udfordringer.
Men lad os begynde med de resultater, vi har nået. Vi har indført fælles interministerielle samarbejdsmekanismer - der ikke længere er nogen tvivl om - for at finde en fælles løsning på problematikkerne i det pågældende område. Vi har oprettet et Euro-Middelhavsparlament, der skal supplere regeringernes samarbejde, og hvor vi samarbejder med parlamentariske regler. Vi har iværksat et støtteprogram på 700 millioner euro om året, nemlig Meda-programmet, som har til formål at overføre ressourcer og udvikling fra nord til syd, og programmet har i dag nået en nogle ret pæne gennemførelsessatser. Vi har fremmet den demokratiske proces - der under alle omstændigheder allerede var begyndt - i visse kystlande såsom Libanon, Egypten og i en vis udstrækning også Palæstina. Der er indgået associeringsaftaler mellem EU og alle de sydlige Middelhavslande, og der har været masser af eksempler på samarbejde, som tilsyneladende ikke er så vigtige, men som er meget effektive på det kulturelle plan, og som alle blev påbegyndt inden for Barcelona-aftalens bredere rammer.
Alt dette har givet os en bedre gensidig forståelse og har desuden givet en vis optimisme med hensyn til endnu et årti, hvor vi skal styrke processens positive aspekter, gøre målsætningerne og de igangværende projekter endnu mere konkrete og rette eventuelle fejl, så stabilitet, fred, demokrati og den socioøkonomiske proces bliver resultater, som er fælles for et stadig større antal lande og borgere i Middelhavsområdet.
Jeg vil slutte af med at minde om kulturspørgsmålet, som ikke kun drejer sig om undervisning og uddannelse, men også om kulturarven. Ved at bevare kulturarven kan vi få kendskab til hinanden og respektere hinanden bedre i vores mangfoldighed og identitet. 
Francisco José Millán Mon (PPE-DE ).
   - (ES) Fru formand, Middelhavsområdet er meget vigtigt for medlemsstaterne og for EU som helhed. Det er klart, at landene langs den sydlige bred ikke har det samme politiske udviklingsniveau og/eller økonomiske fremgang. Ikke desto mindre er de fleste af disse lande nødt til at tackle forskellige mangler i større eller mindre omfang, f.eks. politiske mangler, en begrænset demokratisk udvikling og pluralisme, økonomiske mangler, fordi vi taler om nogle gammeldags økonomier, der er ude af stand til at skabe beskæftigelse for en voksende befolkning, og som ikke er attraktive nok til at tiltrække udenlandske investeringer, og sociale mangler, en stor fattigdom og social ulighed, analfabetisme, forskelsbehandling af kvinder - som det er blevet nævnt her - dets offentlige institutioners begrænsede kapacitet med deraf følgende negative konsekvenser for sundhed, uddannelse, økonomi, grænsekontrol osv.
Derfor bør Middelhavsområdet være genstand for stor opmærksomhed fra EU's side, ikke kun på grund af de utallige historiske, politiske, økonomiske og sociale bånd, der binder landene på begge bredder sammen, men også af andre årsager som f.eks. sikkerhed, herunder terrortruslen, eller indvandringsudfordringen. Derfor er samarbejdet mellem de to bredder absolut nødvendigt, og det bør omfatte et meget bredt felt af aktiviteter. Samarbejdet skal virke i begge retninger - jeg gentager - i begge retninger.
Disse nabolandes problemer berører os, vores fremtid er fælles. Det er umuligt at rejse en mur mellem den nordlige og sydlige del af Middelhavet, og slet ikke i den globaliserede verden, vi lever i i dag. Derfor skal vi udbygge vores forbindelser med disse lande, stimulere dem og hjælpe dem med at overvinde de mangler, jeg omtalte tidligere.
Det er derfor, at der i den betænkning, vi skal vedtage i morgen, understreges et behov for modernisering på det politiske, økonomiske, sociale, institutionelle og menneskeretlige plan. I denne henseende glæder jeg mig over kommissærens ord og den betydning, hun tillægger disse spørgsmål.
Det er brug for - og jeg tror, at vi alle er enige - en stor reformindsats på den sydlige bred. Det kan ikke være rigtigt, at det eneste, der bekymrer EU, er stabiliteten i disse lande. Stabiliteten må ikke ende med at blive et alibi for ikke at gøre noget. Hvis vi insisterer på behovet for reformer i vores lande, hvorfor skal vi så ikke insistere på behovet for reformer i deres lande? Disse lande er nødt til at udvikle sig. I modsat fald vil problemerne vokse, og de politiske og økonomiske kriser - også på indvandrings- og sikkerhedsområdet - vil vokse og vokse, og til syvende og sidst vil den manglende reform føre til ustabilitet.
Det er derfor, at Barcelona-processen og den europæiske naboskabspolitik er så vigtig. Det bør være grundlæggende instrumenter for EU med henblik på i første omgang at vise disse lande den vigtige placering, de har i vores udenrigspolitik, og naturligvis for at hjælpe dem, for at kræve af dem, at de også samarbejder loyalt med os om løsningen af de problemer, der berører os, og endelig for at tilskynde dem til reformer. Reformer, der kan medføre fremgang, frihed og i sidste instans mere stabilitet for disse lande og hermed for hele Middelhavsområdet.
Jeg håber, at det kommende topmøde i Barcelona kan leve op til denne udfordring, og jeg vil naturligvis afslutte med at takke fru Jäätteenmäki for hendes indsats. 
Pasqualina Napoletano (PSE ).
   - Fru formand, kære kolleger, jeg vil hurtigt understrege tre aspekter af denne proces. Det første aspekt er forbindelsen mellem Euro-Middelhavspartnerskabet og naboskabspolitikken, sådan som kommissær Ferrero var inde på. Her bør vi efter min mening ikke kun koncentrere os om de bilaterale handlingsplaner, men også skabe et geografisk og politisk europæisk område og Middelhavsområde.
Hvis vi skal gøre alt dette, er det navnlig nødvendigt med den politiske dimension, som - og det skal understreges - er blevet stærkere, fordi Europa-Parlamentet har bidraget til oprettelsen af Euro-Middelhavsparlamentet, og fordi de civile samfund har indført et civilt forum. Det, der mangler, er en indsats fra regeringerne - hvor er regeringerne henne? Hvis vi skal nå videre med denne proces, er det efter min mening nødvendigt, at parlamenter, samfund og regeringer taler lidt mere sammen, og i den forbindelse kan man også skabe en mere avanceret menneskerettighedsdimension. Endelig minder sociologen Edgard Morin os med rette om, at det ikke er kulturer, religioner og samfund, der skal i dialog, men personer, nemlig enkeltpersoner, mænd og kvinder. Jeg tror, at den alvorligste begrænsning i alle disse år med denne meget omfattende og fornuftige proces netop har været, at det ikke er lykkedes os at skabe kontakt mellem vores forskellige samfund, og derfor risikerer terrorisme og indvandring i dag at gøre denne kløft endnu dybere. Jeg er enig med ordføreren i, at det er nødvendigt at styrke alle de programmer og instrumenter, der er med til at give vores samfund kendskab til hinanden og skabe dialog imellem dem, dvs. undervisning, kultur, uddannelse og information. Vi støtter kort sagt ordføreren, fordi hendes betænkning går i denne retning, og fordi Euro-Middelhavspolitikken har brug for mindre snak og mere indhold.
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ).
   - Fru formand, i de sidste par år har EU holdt skarpt øje med landene i Øst- og Centraleuropa. Det meste af Unionens opmærksomhed har været fokuseret på udvidelse, den nye tiltrædelsesproces og fremtidige udvidelser.
Desværre blev man ofte først opmærksom på det sydlige Europa og landene syd for Middelhavet, når det opstod problemer eller specifikke spørgsmål - som da tusinder af immigranter ankom til Ceuta, Melilla eller Lampedusa, eller da situationen blev utroligt vanskelig for flygtninge fra Vestsahara i Tindouf. Menneskerettighedssituationen i landene syd og øst for Middelhavet er ikke blevet bedre. Der er ikke sket klare forbedringer på dette område eller med hensyn til demokrati, frihed og åbenhed. Jeg må påpege, at de økonomiske forskelle også er øget i årenes løb.
I EU lægger medlemsstaterne fortsat meget stor vægt på deres bilaterale relationer med regeringerne syd for Middelhavet. Dette gør helt klart partnerskabet mindre sammenhængende. Dette er et gammelt problem i europæisk politik, at man er ude af stand til at tale med én stemme, selv ikke på så strategisk vigtige områder som regionen syd for Middelhavet. Det er det evigt tilbagevendende spørgsmål om, hvem der skal tage telefonen og tale på Europas vegne.
Jeg er nødt til at nævne endnu en vigtig mangel i vores interkulturelle dialog. Nogle meget vigtige kulturer og sprog boykottes og er ikke repræsenteret. Jeg vil gerne nævne amazigh-sproget og -kulturen, som forsømmes og endda forbydes i adskillige lande i Nordafrika samt det catalanske sprog og den catalanske kultur. Jeg håber, at der på det næste måde i Barcelona bliver mulighed for at nå mere synlige og konkrete resultater på kort tid. 
Filip Andrzej Kaczmarek (PPE-DE ).
    -  Fru formand, udvidelsen af EU medførte en automatisk stigning i antallet af lande med en andel i Barcelona-processen. Jeg ønsker at understrege, at processen er meget vigtig, ikke blot for Malta og Cypern, men også for de central- og Østeuropæiske lande. Hvor nogle af årsagerne er historiske, er andre årsager langt mere aktuelle og praktiske.
Så sent som for 20 år siden betragtede den almindelige polske borger Libyen som det eneste Middelhavsland, som Polen havde tætte relationer til. Forholdet mellem EU og det pågældende land var noget mindre venligt. Tusinder af polakker arbejdede i Libyen, og et stort antal eksemplarer af Gaddafis "Grønne Bog" blev trykt i polsk oversættelse. Situationen i dag er helt anderledes. Mange tusinde polske turister besøger Tunesien og Egypten hvert år, og et betydeligt antal polakker foretager pilgrimsrejser til Israel. Polske videnskabsmænd er optaget af forskning i alle lande i området, fra Syrien til Marokko.
Det er derfor ikke blot politikere og diplomater, som viser interesse for det bredere koncept af naboskabspolitikken, men også store dele af befolkningen i de nye medlemsstater. Problemer med ulovlig indvandring, beskyttelse af menneskerettigheder, ligeberettigelse for kvinder, fremme af demokrati og økonomisk udvikling i landene omkring Middelhavet er også problemer, som vedrører os nu.
Europa har aldrig været og vil aldrig være en isoleret ø. Vores forhold til vores nærmeste naboer er et udtryk for vores solidaritet og ansvarsbevidsthed. Med dette mener jeg ikke blot en forpligtelse over for vores partnere i EU, men også en opgave, som er langt mere vidtrækkende end Europas grænser, og som omfatter alle de områder, der ønsker fred, stabilitet, indførelse af retsstatsprincippet, økonomisk vækst og frihed.
EU vil drage fordel af gennemførelsen af så mange af disse værdier som muligt i vores nabolande i syd og øst. De nye medlemsstater ønsker i høj grad at være involveret i opbygningen af et politisk partnerskab, der lægger vægt på sikkerhed, samt et økonomisk og finansielt partnerskab og et socialt, kulturelt og humanitært partnerskab. 
Carlos Carnero González (PSE )
   - Fru formand, Euro-Middelhavsprocessen er fyldt 10 år, og den første konklusion er, at hvis den ikke fandtes, ville det være nødvendigt at opfinde den med det samme, simpelthen fordi den, som det står i vores ordfører fru Jäätteenmäkis betænkning, til trods for manglerne har været en succes. Det var en uoverskuelig udfordring at skulle løse Middelhavslandenes strukturelle og historiske problemer på et årti. Men vi er gået i gang med opgaven, og nogle af disse problemer begynder at finde en løsning.
Derfor synes jeg, at målet for frihandelsområdet i 2010 snarere end et ankomstmål bør være en milepæl, som vi kan fortsætte fra, og som skal suppleres med mange andre ting. Vi skal udbygge Euro-Middelhavsprocessen, samtidig med at vi reformerer den. Vi skal understrege den grundlæggende idé bag den, og i dette tilfælde omforme mulige succeser til en håndgribelig virkelighed.
Samtidig viser den internationale konjunktur os, at Euro-Middelhavsprocessen er den bedste måde at fremme samarbejdet på. Andre strategier, der er baseret på aggression og trusler, giver ikke resultat. Men præmien for at gå fremad, som er en del af Euro-Middelhavsprocessens grundlag, har vist sin nytte. Jeg ledede f.eks. Europa-Parlamentets observatørdelegation ved valget til den lovgivende forsamling i Libanon, der er en Euro-Middelhavspartner. Der er afholdt valg, med problemer, det er rigtigt, men der er afholdt valg. I andre stater går det også fremad med demokratiet, selv om det i andre tilfælde er stagnationen, der er fremherskende.
Lad os gøre fremskridt i forbindelse med demokrati, menneskerettigheder og lighed. Jeg vil naturligvis gerne understrege det gode i Deres forslag. Tænk også på, at der er brug for et Euro-Middelhavsområde med frihed, sikkerhed og retfærdighed, lad os hægte frihandelsområdet sammen med det meget vigtige begreb om økonomisk, social og territorial sammenhængskraft, der er så relevant for både os og vores partnere, og lad os også tilskynde til politisk inddragelse.
Den Parlamentariske Forsamling for EU-Middelhavsområdet er en imponerende succes. Vi havde AVS-EU-forsamlingen, og dette er den anden institution, vi har oprettet.
Derfor, fru formand, mener jeg, at Barcelona-topmødet bliver positivt, for det vil gøre det muligt at skabe et Euro-Middelhavsborgerskab i en proces, en Euro-Middelhavsproces, der er den bedste udmøntning af forslaget om en alliance af civilisationer. 
Simon Busuttil (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, hvis jeg skulle fortælle mine vælgere, at jeg talte i Europa-Parlamentet kl. 23.30, tvivler jeg på, at de ville tro på mig, og da slet ikke fortælle, at de var gået ind på det nye Europarl-websted for at lytte. Men det sene tidspunkt for denne forhandling har i det mindste ikke forhindret os i at nå frem til en sober vurdering af Barcelona-processen, og ordføreren skal bestemt have ros for sin meget klarsynede betænkning.
10 år senere har Barcelona-processen ikke levet op til forventningerne, og man kan med rimelighed konkludere, at vi ikke har meget at fejre. Men det betyder ikke, at vi skal være pessimistiske, men snarere kigge på erfaringerne fra de seneste 10 år og vise, at vi kan tage ved lære af dem.
Her er nogle erfaringer, jeg gerne vil gøre opmærksom på. For det første skal vi undgå at sprede os alt for meget. Om nødvendigt skal vi indrømme, at Barcelona-processen måske har været alt for ambitiøs og i stedet bør være fokuseret på færre prioriterede områder, hvor vi virkelig kan gøre en forskel.
For det andet skal vi erkende, at de problemer, som vores partnere i Middelhavsområdet har, også er vores problemer. Tag f.eks. immigration: Barcelona-processens begrænsninger med hensyn til immigration er blevet til et massivt problem på dørtrinnet til EU's medlemsstater. Så ved at hjælpe vores partnere i Middelhavsområdet, hjælper vi i virkeligheden også os selv. Det kunne være en situation, hvor alle er vindere.
For det tredje skal vi behandle vores partnere i Middelhavsområdet som sande partnere. Europa er alt for ofte faldet i den fælde, hvor vi lyder patroniserende og tilsyneladende giver dem diktater, og det er slet ikke den rette partnerskabsmetode.
Endelig skal processen være synlig, både for EU's borgere og for borgerne i partnerlandene. Medmindre folk kan se, at processen kan påvirke dem og gavne dem direkte, kan man ikke med rimelighed bede dem støtte den. 
Béatrice Patrie (PSE ).
   - Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne lykønske fru Jäätteenmäki med de foreliggende analyser, som jeg fuldt ud kan tilslutte mig. Endvidere vil jeg gerne takke kommissæren for de beslutsomme udtalelser.
Hvad enten det sker via Barcelona-processen, associeringsaftalerne eller nu, som seneste skud på stammen, også i forbindelse med den europæiske naboskabspolitik, engagerer Europa sig som partner i forhold til landene syd for Middelhavet. Partnerskabet omfatter både en økonomisk, en social og en kulturel dimension, men først og fremmest bør det tage afsæt i gensidig anerkendelse af et politisk fundament, som består af fælles, udelelige værdier. Det drejer sig om demokrati, grundlæggende frihedsrettigheder, menneskerettigheder og ligestilling for mænd og kvinder. De grundlæggende frihedsrettigheder omfatter retten til individuel sikkerhed, trosfrihed og ytringsfrihed.
Det er der god grund til at understrege, set i lyset af at menneskerettighedsforkæmpere forhindres i at holde deres møde i Tunesien, og at vi i Mehlis-rapporten kan læse om mordet på hr. Hariri. Pressefriheden, som jeg i aften gerne vil lægge særlig vægt på, og journalisters status er utvivlsomt de bedste eksempler på disse fælles værdier. Uden individuel sikkerhed for journalisterne kan man ikke tale om ytringsfrihed! Uden ytringsfrihed for pressen, kan man ikke tale om demokrati! Ytringsfrihed er ikke nogen vestlig værdi. Den var langt bedre sikret i det muslimske samfund, umma, end under inkvisitionens mørke.
Det er baggrunden for, at jeg efter mordet på Samir Kassir og senest efter det afskyelige attentat mod May Chidiac har taget initiativ til, i forståelse med dels mine kolleger i Delegationen for Forbindelserne med Machrek-landene og dels Udenrigsudvalget, at arrangere en høring, hvor vi lyttede til journalister fra hele Euro-Middelhavsområdet. Vi sendte i formiddags en symbolsk appel til formanden for Europa-Parlamentet om at bidrage til at sikre en fri presse i Euro-Middelhavsområdet. Jeg foreslår, at vi i aften slår fast, med Barcelona-processen som grundlag, at pressefrihed er en uomgængelig forudsætning for vores partnerskabsaftaler.
Libor Rouček (PSE ).
    - Mine damer og herrer, i dag fejrer vi 10-årsjubilæet for Barcelona-processen og de ændringer, der er sket i løbet af de 10 år. Selv om nogle af disse ændringer er positive, er der også mange negative ændringer. Jeg vil gerne henlede Parlamentets opmærksomhed på en af de positive ændringer, nemlig udvidelsen af EU til at omfatte de central- og østeuropæiske lande, da det er min overbevisning, at disse lande har noget at byde på i relation til Barcelona-processen. Deres erfaringer med overgangen fra et autoritært regime til en demokratisk regering, f.eks., eller gennemførelsen af meget vellykkede økonomiske reformer og overvindelsen af de negative sociale konsekvenser af disse reformer, er stadig frisk i deres erindring. Alle disse lande har endvidere stærke bånd til de nordafrikanske lande, både politisk, økonomisk og kulturelt. I nogle tilfælde har disse bånd eksisteret i mange år, og i andre tilfælde kun i få år.
Jeg ønsker at bemærke, at det er i vores interesse eller med andre ord både i Europas og vores nordafrikanske partneres interesse at udnytte disse nye medlemsstaters erfaringer og forbedre Barcelona-processen ved hjælp af deres viden. Jeg mener, at vi bedre vil kunne samarbejde og løse de problemer, som vi drøfter i dag, f.eks. migration, forsinket gennemførelse af politiske reformer og i en lang række tilfælde utilstrækkelige økonomiske og sociale reformer. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Fru formand, der er nu gået 10 år siden udarbejdelsen af Barcelona-erklæringen, og derfor bør vi nu foretage en ærlig og objektiv gennemgang af politikkerne og aktionerne i det historiske initiativ, som Euro-Middelhavssamarbejdet udgør.
I 1995 fastsatte vi ambitiøse målsætninger, fordi forholdene i området var langt mere gunstige. Det forholder sig desværre sådan i dag, at de geopolitiske forhold i Mellemøsten og Middelhavsområdet generelt ikke bidrager til gennemførelsen af Euro-Middelhavssamarbejdet. Dødvandet i fredsprocessen og spørgsmålet om Palæstina har fortsat en afgørende og negativ indflydelse på Euro-Middelhavssamarbejdet. Løsningen af disse problemer var og er den vigtigste forudsætning for opfyldelse af målsætningerne.
Alle har talt om resultater, der ikke var så opmuntrende. Jeg vil imidlertid gerne kommentere to vigtige punkter. Spørgsmålet er, hvordan udviklingen af Barcelona-processen vil være i de kommende år. Det er efter min opfattelse særlig vanskeligt for den europæiske naboskabspolitik at sameksistere med Euro-Middelhavssamarbejdet, når målsætningerne og politikkerne overlapper. Det er vanskeligt for EU at overtale vores Middelhavspartnere om vores bedste hensigter uden at kunne bakke dem op med betydelige økonomiske midler - og med et begrænset EU-budget. Der har været en institutionel inflation i Euro-Middelhavssamarbejdet med den konstante oprettelse af nye institutioner og organer. Hvordan skal disse institutioner og organer kunne fungere uden tilstrækkelig finansiering? Hvordan skal man kunne gennemføre seriøse initiativer, f.eks. initiativet fra den spanske premierminister, hr. Zapatero, om en alliance mellem civilisationer og dialog mellem religioner og kulturer? På Barcelona-konferencen i november vil ønsketænkning ikke være nok til at overtale Middelhavspartnerne. Der er behov for en realistisk køreplan og realistiske prioriteter for gennemførelsen af målsætningerne for Euro-Middelhavssamarbejdet. 
Józef Pinior (PSE ).
    -  Fru formand, jeg ønsker at henlede Parlamentets opmærksomhed på to punkter.
I henhold til EU's Middelhavspolitik oprettes et Middelhavspartnerskab mellem samfund, der er baseret på jødiske, kristne og islamiske religioner. På et tidspunkt som nu, hvor fundamentalismen vinder indpas, og terrortruslen er stigende, er det af afgørende betydning at træffe fælles foranstaltninger med universiteter, skoler, offentlige myndigheder og kirker til fremme af fælles forståelse og tolerance blandt unge i Middelhavslandene. Jeg kan informere Parlamentet om, at de nye medlemsstater henter inspiration i de erfaringer, som de har opnået gennem Middelhavspartnerskabet, i bestræbelserne på at gennemføre EU's politik for Østeuropa. Oprettelsen af et fælles kulturelt område for menneskerettigheder og demokrati sammen med afvisningen af fanatisme i enhver form er vores reaktion på en krigsgal verden.
Det andet punkt, jeg ønsker at tale om, er problemet med migration. Migration kan betragtes som en trussel, som det tydeligt og ofte er illustreret i nyere tid i Oriana Fallacis bøger. Budskabet i hendes bøger er, at der bør indføres en ny form for apartheid i EU. Imidlertid kan migration også være med til at fremme udviklingen i Europa og oprettelsen af en international orden baseret på fred og menneskelig værdighed. Barcelona-processen skal tjene som bevis på, at det kan lade sig gøre at oprette en sådan international orden, og at den skal være Europas svar på truslen om et sammenstød mellem civilisationer. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Fru formand, mange tak for denne meget interessante forhandling. Det er vist klart for os alle, at Barcelona-processen, hvis 10-årsdag vi fejrer, er en meget vigtig og historisk proces, selv om der kan være nogen forskel i vores vurderinger.
Jeg tror, at vi alle kan sige, at Barcelona-processen allerede har gjort en forskel, selv om den ikke er blevet udnyttet fuldt ud. Jeg er enig med dem, der har sagt, at vi er nødt til at uddybe og styrke den, og vi er nødt til at motivere os selv til at fortsætte arbejdet.
Jeg vil sige det igen, at jeg er en passioneret tilhænger af, jeg vil endda sige aktivist for, Barcelona-processen, og derfor har jeg taget initiativ til denne meddelelse, som jeg har nævnt tidligere, hvor vi har prioriteret de vigtigste områder, i det mindste efter min opfattelse. Vi kan ikke gøre det hele på samme tid: uddannelse, demokrati, menneskerettigheder og reformer og økonomisk udvikling af prioriteringer, men vi må ikke glemme det kulturelle aspekt og ligeledes vores kulturarv - husk Euro-Med-programmet for kulturarven.
Hvad er forskellen på Barcelona og naboskabspolitikken? Det kan virke forvirrende for nogen. Lad mig forklare. Barcelona er den multilaterale platform, den multilaterale process, det er processen fra region til region. Dette udelukker ikke den supplerende bilaterale proces inden for naboskabspolitikken med et skræddersyet program for de enkelte lande.
Hvorfor er det så vigtigt? Som mange af Dem ved, har forskellige lande forskellige holdninger. Jeg er lige vendt hjem fra Libanon, hvor vi samarbejder med premierministeren om hans reformprojekt sammen med vores handlingsplan. Der er jeg meget optimistisk. Jeg var også i Jordan for nylig, hvor vi vil gøre alt, hvad vi kan, for at støtte den nationale dagsorden. Den marokkanske viceminister var her i dag, og vi vil arbejde meget tæt sammen med marokkanerne.
Der findes andre lande, hvor jeg er temmelig skuffet, og hvor vi er nødt til at samarbejde. Men det er op til landene selv at gøre en forskel og op til os at støtte dem. Selv om vi er nødt til at deles om ansvaret og udvise solidaritet, skal det enkelte land først og fremmest have ejerskabet til sin egen proces og sine egne reformer. Vi må ikke glemme, at de har det primære ansvar for at udvikle deres egne lande.
Den ikke-statslige Euro-Med-platform fremlagde sine tanker i Luxembourg fra den 1. til den 3. april 2005, og dette meget vellykkede civile forum blev organiseret i form af en række nationale samtaler og afsluttet med vedtagelsen af vedtægter og et charter om ngo-platformen samt valg af en bestyrelse. Der var et temmelig stort antal forslag, hvilket bestemt er positivt. Dette blev styrket i den erklæring, der skal afgives i Barcelona. Jeg ved, at det britiske formandskab har til hensigt at give disse ngo'er taleret, og efter min mening er det meget positivt og berigende for os alle.
Kommissionen har afholdt tre pressekonferencer, og i 2006 vil der blive oprettet en medietaskforce, der skal arbejde med dette.
De, der ikke gennemfører reformer i deres egne lande, bidrager til ustabilitet i de pågældende lande og dermed i regionen, mens de, der fremmer reformer, øger stabiliteten både i deres lande og i regionen.
Endelig vil jeg gerne sige, at jeg beklager meget, at jeg ikke kunne deltage i mødet i Euro-Meds parlamentariske forsamling i Rabat, men det blev afholdt på den dato, hvor Rådet (almindelige anliggender), det er udenrigsministerrådet, mødtes, og det møde var jeg forpligtet til at deltage i. Ellers ville jeg bestemt have været til stede. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted den 27. oktober 2005 kl. 11.30.

