Spørgetid (spørgsmål til Rådet) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0457/2008).
Vi behandler en række spørgsmål til Rådet.

Om: Politik om forsyningen af landbrugsprodukter
Verden over har frygten for mangel på fødevarer skabt uro, og i en række lande har man pålagt begrænsninger eller særlige afgifter på landbrugsprodukter til eksport. Overvejer Rådet i lyset af dette muligheden for, at den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik kan fokusere på forsyningssikkerhed for disse produkter og indgå særlige aftaler med de lande, der er de primære leverandører af disse produkter?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand, hr. Medina Ortega! På sit møde den 19.-20. juni i år erkendte Rådet, at de seneste stigninger i fødevarepriserne er kilde til bekymring både i EU, hvor krisen hovedsageligt påvirker husholdninger med lave indkomster, og internationalt med særlig tanke på udviklingslandene. Årsagerne til dette fænomen er komplekse. Den første er stigningen i den globale efterspørgsel, især blandt de største nye vækstlande. Den anden er forbundet med stigende produktions- og transportomkostninger, som delvist skyldes stigningen i oliepriserne. Den tredje er forbundet med den måde, som finansmarkederne fungerer på, og med spekulation på internationale markeder og lokale fødevaremarkeder. Endelig har flere storproducerende lande haft en dårlig høst på grund af dårlige klimaforhold. På mødet i Rådet (generelle anliggender og eksterne forbindelser) i næste måned vil disse spørgsmål atter være på dagsordenen, og der vil for det første blive set på behovet for at forbedre fødevareforsyningssikkerheden i koordination med FN og for det andet på de internationale finansielle institutioner og G8. IMF og Verdensbanken har planlagt møder, og det glæder mig meget, at FN's generalsekretær, Ban Ki-moon, har nedsat en gruppe på højt plan, der skal se på fødevarekrisen. EU vil tage fuld del i gennemførelsen af den erklæring, der blev fremsat på FAO-konferencen i Rom den 5. juni. Vi vil naturligvis også skulle udnytte de kommende møder i FN og Verdensbanken til at udvikle og styrke de aktiviteter, der har til formål at fremme fødevareproduktionen i de berørte udviklingslande.
Som De kan se, er de politikker, der primært er berørt af fødevarekrisen, og som kan være med til at løse den, landbrugspolitikken, udviklingspolitikken og handelspolitikken. Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, som hr. Medina Ortega henviste til, kan også bidrage, men kun marginalt i forbindelse med den politiske dialog, der føres med tredjelande, og som har til formål at tilskynde dem til at udforme bedre landbrugspolitikker. Det ville forbedre fødevareforsyningssikkerheden i udviklingslandene og styrke den regionale integration i de alvorligst ramte områder.
Manuel Medina Ortega
(ES) Fru formand! Mange tak for Deres svar. Jeg kan se, at Rådet virkelig bekymrer sig om denne sag.
Jeg vil gerne påpege, at sult altid har været en del af den europæiske historie, f.eks. den berømte kartoffelhungersnød i Irland, som førte til en affolkning af øen. Mange andre dele af Europa har også været affolket som følge af sult, f.eks. Ukraine.
Vi lever i en tid, hvor vi har fået en påmindelse om, hvad der kan ske. Vi taler om et fællesskab bestående af 500 millioner mennesker, som hovedsageligt spiser fødevarer fra udlandet.
Mener Rådet ikke, at det er på tide at udforme en overordnet politik for en omfattende fødevareforsyningssikkerhed og gøre denne politik til en af EU's generelle politikker, så vi kan sikre, at denne form for massehungersnød ikke opstår igen i fremtiden?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand! Hr. Medina Ortega har helt ret. Jeg tror, at i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik, på de møder, som vi vil afholde om udviklingspolitikken, og de meningsudvekslinger og topmøder, som vi vil arrangere med udviklingslandene, vil Rådet helt bestemt fokusere på spørgsmålet om fødevareforsyningen og fødevareforsyningssikkerheden. Der er tale om to forskellige spørgsmål, men de bør bestemt behandles samlet. Under alle omstændigheder er det en af det franske formandskabs ambitioner - og her tænker jeg især på Rådets møde i oktober - at rejse disse spørgsmål og se samlet på dem.
Jim Allister
(EN) Fru formand! I stedet for den bizarre idé med at se på fødevareforsyningssikkerheden under den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik ville det da ikke være bedre at vende tilbage til, at fødevareforsyningssikkerhed er et naturligt primært mål for den fælles landbrugspolitik, sådan som hr. Sarkozy lovede i sin vigtige tale på landbrugsmessen i Paris i februar? Han gjorde fødevareforsyningssikkerheden og EU's øgede bidrag til verdens fødevareproduktion til sine vigtigste mål for moderniseringen af den fælles landbrugspolitik. Hvilke fremskridt kan den franske minister berette om i forbindelse med opnåelsen af disse mål?
Paul Rübig
(DE) Fru formand, hr. formand for Rådet! Vi er her vidne til et paradigmeskift fra overproduktion i Europa til frygt for vores fødevareforsyningssikkerhed. Mener De, at de WTO-forhandlinger, der i øjeblikket føres under det franske formandskab, har nogen chance for at munde ud i et tilfredsstillende resultat i december?
Mener De, at verdensmarkedet kunne være en gylden mulighed for vores landbrugssektor? Vi har naturligvis set, at priserne er steget meget kraftigt, og disse priser giver naturligvis vores egne landmænd i lande som Frankrig, Storbritannien og frem for alt i de nye medlemsstater helt nye indtjeningsmuligheder, og de vil samtidig skabe store indtjeningsmuligheder andre steder, særligt i de mindst udviklede lande, de fattigste af de fattige lande.
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand! Som svar til hr. Allister kan jeg sige, at jeg bestemt mener, at fødevareforsyningssikkerheden skal være et primært mål for reformen af den fælles landbrugspolitik. Det er et af de mål, som vi gerne vil fremhæve, når vi reviderer den fælles landbrugspolitik. Når vi foretager denne gennemgribende reform skal vi derfor forsøge ikke kun at se på de kvantitative mål for den fælles landbrugspolitik, men også overveje mere kvalitative aspekter, så vi kan sikre, at alle vores medborgere, uanset hvor de bor, har adgang til fødevarer af høj kvalitet.
Med hensyn til hr. Rübigs spørgsmål vil jeg gerne påpege, at vi i dag bestemt drager fordel af de høje priser på verdensmarkedet, som er en mulighed for europæisk eksport. I lyset af den globale efterspørgsel generelt kan det også vise sig, at vi er nettoimportører på forskellige områder eller ikke producerer nok. Under de multilaterale handelsforhandlinger gjorde Unionen, hvad den skulle og gav som bekendt en række indrømmelser med hensyn til ændringer af aftaler indgået i henhold til den fælles landbrugspolitik. Det viser sig til vores beklagelse, at andre lande er ansvarlige for blokeringerne. Det er korrekt, at Dohaudviklingsrunden burde lægge større vægt på aspekter af fødevareforsyningssikkerheden og en afbalanceret global fødevareproduktion, end det i øjeblikket er tilfældet.
Om: Den europæiske ungdomspagt
Ungdommen i EU er berørt af alle politiske områder, navnlig faciliteter for uddannelse og livslang læring, beskæftigelse og mobilitet, social integration, sundhed og mulighed for selvstændig virksomhed og støtte i forbindelse med initiativer vedrørende iværksætterånd og frivilligt arbejde. Vil Rådet i denne forbindelse oplyse, hvordan det agter at gennemføre den europæiske ungdomspagt (7619/05) og investere i politikker af betydning for unge?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand, fru Panayotopoulos-Cassiotou! De peger korrekt på en hel række politikområder, som berører unge mennesker. Det takker jeg Dem for. Ungdomspolitikken er af natur tværsektoriel. Formålet med den europæiske ungdomspagt, som Rådet vedtog i 2005, er netop at integrere ungdomsdimensionen i forskellige politikker i overensstemmelse med Lissabonstrategien.
Vores mål er enkle, nemlig at skabe forbedringer i forhold til det europæiske uddannelsespotentiale, oplæring, ungdomsmobilitet og unges integration på arbejdsmarkedet og sociale inklusion. Vi ved, at vi sammen skal gøre denne pagt endnu mere effektiv, og at vi har behov for konkrete resultater. For at hjælpe os med det vil Kommissionen fra 2009 hvert tredje år udarbejde en ungdomsrapport. Denne rapport vil indeholde en dybtgående analyse af unges situation i Europa og dermed hjælpe os med at sætte fokus på deres bekymringer.
EU har bestemt et stort ansvar her, men i dag og i henhold til traktaterne er medlemsstaternes indsats endnu mere afgørende, og vi skal sikre, at vi inden for EU fokuserer på bedste praksis, uanset om det er på nationalt, lokalt eller regionalt plan. Vi skal fremme alle former for synergier mellem de involverede aktører, såsom virksomheder, skoler, foreninger, erhvervsorganisationer, ungdomsarbejdere, forskere, familien og også arbejdsmarkedets parter. I den forbindelse er Rådets formandskab særligt opmærksom på at fremme unges grænseoverskridende mobilitet. Dette spørgsmål vil blive taget op på Rådets møde den 20.-21. november, hvor rapporten om mobilitet, som er udarbejdet af en ekspertgruppe på højt plan ledet af fru João Rodriguez, vil blive drøftet. Vi så gerne, at Erasmusprogrammet, der har vist sig at være en stor succes, blev udvidet. Vi ved, at det ikke kan gøres fra den ene dag til den anden, men vi håber, at Erasmusprogrammet vil blive mere demokratisk og bygge på et bredere grundlag.
Vi vil også gerne fremme praktikprogrammer af Leonardotypen på europæisk plan. Under det franske formandskab planlægger vi at afholde en stor event med fokus på udvikling af praktikanters mobilitet. På samme måde ønsker vi under det franske formandskab at gøre unges sundhed til en af vores ungdomspolitiske prioriteter for at få en bedre fornemmelse af, hvilke sundhedsspørgsmål der er specifikke for unge mennesker, alt fra hygiejne til bekæmpelse af afhængighed af tobak, alkohol og naturligvis stoffer.
I 2009 vil Rådet tage aktiv del i den generelle proces med at evaluere det europæiske samarbejde på ungdomsområdet. I betragtning af at dette vil blive en længerevarende proces, er det vigtigt at sikre indsatsens kontinuitet fra formandskab til formandskab, hvilket er årsagen til, at vi har samarbejdet med de kommende formandskaber, det tjekkiske og svenske formandskab, for at sikre kontinuitet i denne politik, som er så afgørende for den næste generation af europæere.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru formand! Jeg takker formanden for Rådet for hans svar og ønsker det franske formandskab alt det bedste med opfyldelsen af dets mål.
Efter vedtagelsen af pagten var der bestemt også en aftale med Rådet om opfyldelse af kvantitative mål: en nedbringelse af skolefraværet med 10 % og et klart defineret kvantitativt mål for nedbringelse af ungdomsarbejdsløsheden inden for en vis periode efter afslutningen af en uddannelse.
Hvor langt er man kommet med opfyldelsen af disse mål i en tid, hvor statistikkerne fortæller os, at ungdomsarbejdsløsheden stadig er meget høj?
Jean-Pierre Jouyet
formand for Rådet. - (FR) Fru formand! Det er korrekt, at ungdomsarbejdsløsheden stadig er meget høj, selv om situationen som helhed i EU er blevet bedre inden for de seneste år.
Jeg mener, at vi skal fokusere på tre indsatsområder. For det første skal vi sørge for, at vi i højere grad reelt tilpasser uddannelserne efter kravene på markedet, i særdeleshed behovene på arbejdsmarkedet, og at uddannelsessystemerne i højere grad er indrettet efter den konkurrencestrategi, der forfølges i henhold til Lissabonstrategien.
For det andet skal vi skabe en dialog med arbejdsgiverne, med arbejdsmarkedets parter, for at fremme et større socialt ansvar hos virksomhederne og sikre den sociale integration af unge mennesker. I den forbindelse har alle virksomheder med hjemsted i Europa, særligt de største virksomheder, et kæmpe ansvar.
For det tredje mener jeg, at vi på uddannelsesområdet også bør sigte mod at oprette ekspertisenetværk og fremme mobilitet mellem vores lande, ligesom vi skal fremme gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og kvalifikationer og på den måde gøre det europæiske arbejdsmarked mere fleksibelt.
Jörg Leichtfried
(DE) Fru formand, hr. minister! Jeg vil gerne henvise til en specifik omstændighed, som, jeg mener, er meget vigtig i forbindelse med dette spørgsmål. I alle de undersøgelser, der er blevet foretaget på EU-plan, fremgår til fortsat, at det er de unge, som er mest entusiastiske, når det gælder EU. De unge er samtidig den gruppe, der hyppigst mener, at de kan drage fordel af EU, i modsætning til EU's kraftigste modstandere, som primært er ældre, kompromisløse og desillusionerede mænd.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om De i forbindelse med denne pagt og muligvis også i andre forbindelser har iværksat projekter, som yderligere kunne stimulere denne interesse, denne positive modtagelse af Europa blandt unge.
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand, hr. Leichtfried! Jeg tror, jeg vil forsøge ikke at stille det op så sort/hvidt. Jeg mener bestemt, at de unge er entusiastiske, når det gælder EU, og det er rigtigt, at vi skal trække på det, men dermed ikke være sagt, at de øvrige generationer, dem som opbyggede Europa, er mindre entusiastiske. Desværre er nogle for og andre imod EU. Meningsmålingerne viser også - og vi så det igen for nylig - at modstanderne indimellem kan være ret radikale i deres holdninger, og vi skal i den forbindelse arbejde mere i dybden.
Med hensyn til den planlagte pagt, der skal mobilisere unge mennesker og gøre den europæiske idé mere konkret, mener jeg i meget høj grad, at vi skal fremme de unges grænseoverskridende mobilitet, og at vi - takket være disse programmer, som vil modtage større støtte, om end jeg ved, at der er tale om et årelangt og langsigtet projekt - i forbindelse med revisionen af rammerne for vores fælles politikker skal se på programmer, der er rettet mod at forbedre børn og unges mobilitet yderligere, være det studerende, praktikanter eller unge arbejdstagere, der samler erhvervserfaring eller er i gang med en erhvervsuddannelse.
Jeg mener, at vi på den måde reelt kan gøre den europæiske idé mere konkret og sikre, at de unges entusiasme bærer frugt og skaber den nye generation af europæere, som både De og jeg håber at se.
Om: Oversøiske territorier i EU - noget unormalt
Anser formandskabet det for unormalt, at man har et land i Sydamerika, der betragtes som en del af Den Europæiske Union, når vi på samme tid tøver med tiltrædelsesforhandlingerne med Kroatien, Tyrkiet og andre europæiske stater, som klart har et stærkere geografisk krav?
Hvordan agter Rådet i det nuværende klima efter folkeafstemningen i Irland at behandle sådanne ansøgninger? Er dette nogensinde blevet drøftet i Rådet?
Jean-Pierre Jouyet
formand for Rådet. - (FR) Fru formand, hr. Evans! Jeg er glad for, at De er til stede, for jeg er ikke helt sikker på, hvad der ligger i spørgsmålet. Måske har jeg ikke forstået det korrekt, og så vil De kunne præcisere det.
I Sydamerika er der visse regioner i den yderste periferi, som bestemt udgør en integreret del af EU og af samme grund er støtteberettigede inden for bestemte politikker. Der er imidlertid ikke nogen sydamerikansk stat som sådan, der er medlem af EU - og jeg er meget forsigtig her, for måske har jeg ikke forstået alle nuancerne i spørgsmålet.
Med hensyn til Tyrkiet og Kroatien er der sket vigtige fremskridt, siden vi indledte forhandlingerne med disse lande. I Tyrkiets tilfælde er screeningsprocessen, som er det første formelle skridt i forhold til det enkelte kapitel, blevet gennemført for 23 kapitlers vedkommende. Der er åbnet for forhandlinger om otte kapitler, og med hensyn til et af dem er processen foreløbigt lukket. Vores formandskab mener, at det vil være i stand til at åbne forhandlinger om yderligere to kapitler.
I Kroatiens tilfælde er screeningsprocessen afsluttet. 21 kapitler blev åbnet for forhandling, og heraf er tre foreløbigt lukket. Den 25. juli blev der afholdt en tiltrædelseskonference, og det første og forholdsvist følsomme kapitel om varers bevægelighed blev åbnet, mens kapitel 20 om virksomheds- og industripolitik blev lukket. Som bekendt afhænger fremskridtene i forhandlingerne hovedsageligt af de resultater, som kandidatlandene opnår. Fremskridtene i forhold til at opfylde kriterierne for at åbne og lukke kapitler samt de krav, der fastsættes som led i forhandlingerne, herunder de reviderede tiltrædelsespartnerskaber, er afgørende i den forbindelse, og vi henviser naturligvis til Kommissionens vurdering. Lad mig gentage, at hvis mine svar ikke har været helt i tråd med Deres spørgsmål, hr. Evans, vil jeg gerne opfordre Dem til at fortælle mig præcis, hvad De mente med Deres spørgsmål.
Robert Evans
(EN) Fru formand! Jeg vil komme med en lille præcisering og stille mit spørgsmål på en mere generel måde. Formanden for Rådet har besvaret nogle af de punkter, som jeg fremsatte, og det takker jeg ham for. Han har ret. Min holdning er, at det er unormalt, at vi lader lande som Fransk Guyana være fuldgyldigt medlem af EU med alle de fordele, det medfører - det gælder dog ikke kun franske territorier, men jeg kommer også til at tænke på Martinique og Guadeloupe.
Samtidig gør vi modstand inden for Europas grænser - og formanden for Rådet henviste selv til den forhandlingsproces, der finder sted med Kroatien og muligvis også Tyrkiet. Der er lande i EU, som ikke er glade for det.
Der er imidlertid andre misforhold, som er tættere på - Kanaløerne, Jersey og Guernsey, som ikke er med i EU og er undtaget fra EU-lovgivningen. De giver skattely til de rige, så de undgår at skulle betale alt det, som alle andre skal betale.
Drøftes disse forhold, eller misforhold, i Rådet? Kan formanden for Rådet forsvare en situation, hvor Fransk Guyana er en del af EU, og mener han, at denne situation vil fortsætte ikke kun på kort sigt, men også på længere sigt? Kunne han kaste et blik i sin krystalkugle og give mig en smule indsigt i, hvor EU generelt er på vej hen?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand! Tak, hr. Evans! Jeg frygtede faktisk, at jeg havde forstået Deres spørgsmål korrekt, så jeg ikke var nødt til at høre Deres præcisering. Men helt alvorligt, så udgør regionerne i den yderste periferi, alle dem, som vi kalder oversøiske, for det første en del af EU, en vigtig del, og det uanset hvor disse områder er beliggende, og uanset om de har tilknytning til Frankrig, Spanien, Portugal, Det Forenede Kongerige eller et hvilket som helst andet land.
De henviste til de oversøiske departementer, der findes. Disse departementer har været franske siden det 17. århundrede. Indbyggerne har været franske statsborgere siden 1848 - så det er ikke noget nyt - og det er alt sammen blevet taget i betragtning fra starten af, siden den grundlæggende traktat om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og siden hen EU.
Desuden fremhævede De et punkt vedrørende den form for politik, der bør føres, men her mener jeg, at det er et spørgsmål om at udvide Europas oversøiske indflydelse. Jeg mener, at det er vigtigt, at vi gør en indsats dér, ikke fordi et givet område er fransk, men fordi - og lad mig gentage - det også er et spørgsmål om indflydelse.
Det andet punkt, som De nævnte, og som er noget, der bekymrer Rådet - og her vil jeg ikke nævne navne - berører et vanskeligt spørgsmål, nemlig hvordan vi forhindrer skattelylande uden for EU, uanset om de er oversøiske eller ligger tæt på vores kontinent. Det er korrekt, at det er et problem. Der er blevet arbejdet en del med det i Økofin-Rådet. Der er blevet fremsat en række forslag, og vi forsøger hele tiden effektivt at bekæmpe skattelylande, både på EU-plan og i henhold til de internationale aftaler, som EU har tiltrådt.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Fru formand! Jeg vil gerne stille et ikke specielt seriøst spørgsmål. Bør vi overveje at ændre vores navn til den europæiske og sydamerikanske union? Og bør vi efter Tyrkiets eventuelle tiltrædelse desuden ikke også omfatte Asien? På et mere alvorligt plan vil jeg dog gerne anføre, at EU-borgerne ikke desto mindre har en meget begrænset viden om disse oversøiske territorier. Ville det være muligt at føre en EU-oplysningskampagne, der kunne øge kendskabet til disse spørgsmål, så disse lande føles tættere på og mere velkendte, især for EU's unge borgere? Det ville efterfølgende give dem en bedre forståelse for disse territorier, og der ville ikke blive stillet spørgsmål som disse.
Avril Doyle
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne takke Rådet. Jeg er muligvis gået glip af det, men jeg hørte ikke ministerens svar på hr. Evans' andet spørgsmål vedrørende stemningen i Rådet efter den irske folkeafstemning. Kunne han for det første fortælle præcis, hvordan stemningen i Rådet er efter den irske folkeafstemning, og om den har nogen indflydelse på behandlingen af ansøgningerne fra Kroatien, Tyrkiet og de øvrige europæiske lande, som har været nævnt? Med andre ord, hvordan ser tingene ud i Rådet efter den irske folkeafstemning med hensyn til disse ansøgninger?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand! Jeg vil først sige til hr. Paleckis, at jeg mener, at han har helt ret. Det er korrekt, at der skal gøres en indsats for at informere de europæiske borgere og øge deres kendskab til disse fjerntliggende, men trods alt europæiske regioner. Jeg ser, at de er afbildet på eurosedler, hvilket i det mindste er et lille fremskridt. Vi er imidlertid nødt til at gøre mere i forhold til oplysning og formidling. Jeg vil gerne sige til fru Doyle, at det spørgsmål, hun stillede, er meget omfattende. Vi bør derfor koncentrere os om de igangværende forhandlinger. Hvad angår Rådet, bygger disse forhandlinger på de forslag, som Kommissionen har fremsat på grundlag af screeningsrapporter, hvilket er helt almindelig praksis.
Vi gjorde det også klart, at vi er parate til at styrke forbindelserne med en række andre lande, navnlig Balkanlandene, og at vi i betragtning af den indsats, der er gjort, gerne vil have tættere forbindelser til ikke kun Kroatien, men også Serbien og andre lande som Bosnien og Montenegro.
Så er der spørgsmålet om partnerskaber. Der afholdes et vigtigt topmøde mellem EU og Ukraine den 9. september. I den nuværende situation med konflikten mellem Rusland og Georgien vil vi også forsøge at udvide partnerskabet med Ukraine, og som bekendt gjorde vi i går opmærksom på behovet for at styrke forbindelserne med Georgien. Det var min ajourføring vedrørende de igangværende forhandlinger.
Til sidst er der spørgsmålet om situationen i forhold til Lissabontraktaten. Hvis vi ikke får Lissabontraktaten, har en række medlemsstater, inklusive min egen - hvis jeg skal tage formandskasketten af - udtalt, at den nuværende traktat reelt er en traktat for 27 lande, og at vi ganske enkelt har behov for Lissabontraktaten for at kunne fortsætte udvidelsen. Det er helt oprigtigt den nuværende holdning i Rådet.
Om: Grænsetilpasningsforanstaltninger for import af mindre kulstofeffektive varer
Kan Rådet venligst oplyse, hvordan det forholder sig til grænsetilpasningsforanstaltninger for import af mindre kulstofeffektive varer fra tredjelande i perioden efter 2012 inden for rammerne af EU's emissionshandelssystem?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand! Rådet behandlede Deres meget vigtige spørgsmål på sit møde i marts, hvor det påpegede, at i den yderst hårde globale konkurrence, er der en risiko for kulstoflækage i visse sektorer, bl.a. de meget energitunge industrier, som i særdeleshed mærker den internationale konkurrence. Det er et reelt problem, som skal analyseres og løses i et nyt direktiv, der indfører en kvotehandelsordning i Fællesskabet.
Den bedste måde at håndtere problemet med kulstoflækage på og sikre, at Fællesskabets emissionshandelsordning forbliver effektiv, er fortsat gennem indgåelsen af en international aftale. Det er imidlertid klart, at vi også skal være parate til at handle, hvis vi ikke får en international aftale, og vi drøfter i øjeblikket, hvilke foranstaltninger der på mest hensigtsmæssig vis kan sikre vores industris konkurrenceevne og samtidig sørge for, at EU tager del i bekæmpelsen af drivhusgasser på eksemplarisk vis.
Vi mener, at det er vigtigt at gøre det på en måde, der sikrer, at alle industrier får tilstrækkelig klarhed i forhold til deres investeringer, særligt i en tid, hvor den økonomiske situation er forværret, og vi står over for en faldende international vækst, idet alle tegn viser, at situationen vil være uændret næste år.
I forslaget til direktiv forpligter Kommissionen sig til i lyset af resultatet af de internationale forhandlinger at forelægge en analyserapport samt relevante forslag til håndtering af de problemer, der kan opstå som følge af risikoen for kulstoflækage.
Der er to muligheder. Vi kan tilpasse andelen af gratis kvoter og/eller omfatte importører af produkter, der er fremstillet i energitunge industrisektorer, i fællesskabsordningen og samtidig sørge for, at ordningen er i overensstemmelse med WTO-reglerne. Rådets formandskab håber naturligvis, at Rådet og Parlamentet vil kunne få afklaret disse spørgsmål og sikre, at Europa får sit eget konkurrencedygtige industrielle grundlag, og at vi snarest muligt og inden 2011 ved, hvilke mekanismer der vil finde anvendelse.
Avril Doyle
(EN) Fru formand! Jeg accepterer, at grænsetilpasningsforanstaltninger skal være et af vores værktøjer, men et, der ligger på hylden og kan tages frem og anvendes som en gulerod, ikke en pisk, i forbindelse med internationale forhandlinger, hvor vi i god tro har forsøgt at nå frem til en international aftale om bekæmpelse af klimaændringer. Vil ministeren venligst kommentere artikel 20 i WTO-aftalen, som indeholder en sådan mulighed, altså en mulighed for at indføre et forbud i tilfælde af, at bevaringen af udtømmelige naturressourcer er truet? Vil målene for nedbringelse af CO2-udledningen falde ind under denne definition, sådan som ren luft hidtil har været? Jeg vil bede ministeren om at overveje dette.
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand, fru Doyle! Jeg mener for det første, at vi, som De korrekt sagde, skal anvende de forskellige mulige foranstaltninger som en gulerod og ikke som en pisk for at sikre, at der ikke bliver nogen undtagelse fra kravet om at nedbringe udledningen af drivhusgasser. For det andet skal vi finde den rette balance i forhold til kravene fra industrien, som ikke altid er rimelige i den forbindelse. Med hensyn til artikel 20 i WTO-aftalen mener vi bestemt, at denne foranstaltning opfylder det legitime mål om at bevare udtømmelige naturressourcer. Ifølge den ekspertrapport, som vi har modtaget, er den således i overensstemmelse med den internationale handelsret.
Syed Kamall
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne byde ministeren velkommen til dette møde i Bruxelles, hellere end i Strasbourg, og sige, at jeg ser meget frem til at se det franske formandskab ved kommende møder her i Bruxelles, hellere end i Strasbourg.
Som opfølgning på det accepterer ministeren da, at en af de bedste måder at håndtere fattigdom i verden på er ved at tilskynde iværksættere i fattige lande til at starte virksomhed og skabe velstand gennem handel? I betragtning af Deres åbenlyse interesse for grænsetilpasningsforanstaltninger - som reelt set er importafgifter - hvad siger De da til kritikken om, at grænsetilpasningsforanstaltninger hæmmer udviklingen og i virkeligheden er en europæisk, imperialistisk, protektionistisk foranstaltning, der har til formål at holde eksport fra udviklingslandene ude og fastholde de fattige i fattigdom?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand! Som formand for Rådet vil jeg forholde mig rolig over for disse fuldstændigt uberettigede og malplacerede angreb, for vi er bestemt ikke de eneste, der gør forretninger i fattige lande.
Alvorligt talt mener jeg ikke, at de foranstaltninger, som vi overvejer - og her henviser jeg også til det, som fru Doyle sagde for lidt siden - er en pisk, der skal anvendes over for udviklingslandene. Ser vi meget objektivt på det og i forhold til at finde en balance mellem konkurrenceevne og bekæmpelse af drivhusgasser, er vi imidlertid nødt til at finde en god balance i forhold til vores vigtige partnere. En af disse vigtige partnere er USA, som, så vidt jeg ved, foreløbig ikke har indgået de samme forpligtelser, som vi har på dette område. En anden er Japan, som også har indgået færre forpligtelser og gør en mindre indsats. Så er der Rusland, hvor man bliver ved med at fortælle mig, at landet ikke har de samme værdier, og at vi må være realistiske i vores dialog med landet, og at der er tale om en spirende stormagt. Der er Brasilien, der er Indien, og der er naturligvis Kina, som er medlem af WTO. Jeg kan derfor vitterlig ikke se, hvorfor vi skulle holde op med at være realistiske og i stedet være naive. Vi skal føre en eksemplarisk kamp mod global opvarmning. Europa er førende på det område, og vi skal forblive førende og bevare vores fordele i internationale forhandlinger som i København næste år. I den forbindelse bør EU overhovedet ikke skamme sig over at forsvare sine interesser over for lande, der er mindst lige så rige, som vi er. Som andre talere har påpeget i forbindelse med tidligere spørgsmål, har vi også fattigdom i Europa.
Om: Forummet på højt niveau om bistandseffektivitet i Accra (Ghana) til september
Det forum på højt niveau om bistandseffektivitet, som skal afholdes i Accra til september, udgør en reel mulighed for donor- og partnerregeringer til at påtage sig yderligere forpligtelser, som kan planlægges og overvåges, således at bistandshjælpen til de fattige kommer til at fungere bedre.
Hvordan kan Rådet og medlemsstaterne i højere grad forpligte sig til at opfylde målene for Paris-erklæringen fra 2005? Kan Rådet og medlemsstaterne garantere, at regeringerne ikke blot vil forsøge at forbedre virkningen af den bistand, der ydes efter denne erklæring, men at de også vil tage fat på effektiviteten af bistanden som udtryk for, hvordan bistanden reelt forbedrer tilværelsen for den fattige befolkning? Kan Rådet give et aktualiseret svar på Parlamentets betænkning (P6_TA(2008)0237) om opfølgningen på Paris-erklæringen fra 2005 om bistandseffektivisering? Hvordan foreslår Rådet, nu hvor vi er midtvejs, at regeringerne skal stilles til ansvar for opfyldelsen af de millenniumudviklingsmål, de har sat sig, når henses til, at der er sket et fald i EU's bistandshjælp, fra 0,41% af bruttonationalindkomsten (BNI) i 2006 til 0,38% i 2007, hvilket er et fald på omkring 1,5 milliarder euro?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand, hr. Burke! Deres spørgsmål vedrører tre aspekter, som hænger uløseligt sammen med samarbejde og udvikling, nemlig bistandseffektivitet, millenniumudviklingsmålene og støttens omfang.
Det er et meget aktuelt spørgsmål i lyset af, at det tredje forum på højt niveau om bistandseffektivitet starter i Accra i dag, og at der er under en måned til mødet på højt plan om millenniumudviklingsmålene, som afholdes i New York den 25. september. En anden vigtig begivenhed bliver den opfølgende internationale konference om udviklingsfinansiering, som afholdes i Doha fra den 29. november til den 2. december, og hvor gennemførelsen af Monterreykonsensussen vil blive gennemgået.
Rådet har meget om ørerne i forbindelse med alle disse konferencer og har siden juni vedtaget en række konklusioner. Med hensyn til bistandseffektivitet erkender Rådet, at trods visse fremskridt er der stadig meget at gøre. Vi skal have udpeget de sektorer eller projekter, hvor EU kan gøre en forskel og skabe merværdi i forhold til de andre donorer. Der er ingen tvivl om, at vi også skal anvende de nationale ordninger og gøre støttemodtagerne mere opmærksomme på deres ansvar. Det er det mål, som vi har sat os for Accrakonferencen, og vi håber, at den munder ud i en ambitiøs strategisk erklæring vedrørende Accrahandlingsplanen med nogle stærke, præcise og målbare mål og en tidsplan for deres gennemførelse, så vores partnere bliver mere opmærksomme på vigtigheden af at forbedre bistandseffektiviteten.
Det andet punkt vedrører millenniumudviklingsmålene. Alle partnerne, donorlande som modtagerlande, har et fælles ansvar for at nå disse mål på grundlag af en bæredygtig udvikling og skal overholde deres forpligtelser. I juni vedtog Rådet EU's handlingsdagsorden for millenniumudviklingsmålene, og vi har i den forbindelse fastsat en række mellemliggende mål.
Til sidst er der støttens omfang. Vi er bestemt bekymrede over faldet i den samlede officielle udviklingsbistand, som faldt fra 47,7 milliarder euro i 2006 til 46 milliarder euro i 2007. Trods dette fald er Europa fortsat den største donor, særligt i Afrika, og vi håber, at faldet kun er midlertidigt. Hvis statistikkerne fra de enkelte medlemsstater er korrekte, bør vi kunne forvente en meget høj udviklingsbistand i 2008 og være i stand til at nå vores millenniummål for 2010 og 2015. Derfor har Rådet bedt medlemsstaterne om at udarbejde vejledende rullende tidsplaner for at vise, hvordan de agter at opnå målene for deres officielle udviklingsbistand.
Colm Burke
(EN) Fru formand! Vedrørende samarbejdet med udviklingslandene, så faldt jeg over en sag, hvor EU donerede 1,2 millioner euro til et projekt i Etiopien, og hvor den etiopiske regering opkrævede 17 % moms. Jeg spekulerer derfor på, om der er sket nogen fremskridt med kontrollen af de udviklingslande, som modtager udviklingsstøtte.
Jeg spekulerer også på, om vi for indeværende har fået nogen indikationer fra medlemsstaterne vedrørende deres finanslov for 2009 med hensyn til bevilling af udviklingsbistand i 2009. Vil der ske et fald på grund af den økonomiske afmatning i mange lande, og gør formandskabet aktivt noget for at sikre, at dette ikke bliver tilfældet?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand! Jeg vil være nødt til at vende tilbage til hr. Burke for at kunne give ham et mere uddybende svar, for jeg har i øjeblikket ikke nogen oplysninger om medlemsstaternes finanslovsforslag for 2009. Jeg sagde blot, at vi havde anmodet om vejledende udkast. Jeg foreslår derfor, at jeg vender tilbage til hr. Burke senere, og at Rådet forsyner ham med de præcise oplysninger om finanslovene for 2009, så snart de foreligger - jeg har fået oplyst, at vi i øjeblikket kun er i besiddelse af ufuldstændige oplysninger. Hvis hr. Burke tillader det, vil jeg gerne gribe spørgsmålet om Etiopien an på samme måde for at kontrollere, om bistandsreglerne er blevet overholdt med hensyn til opkrævning af moms.
Formanden

Om: EU's operation i Tchad
Kan Rådet redegøre for iværksættelsen af EUFOR-operationen i Tchad? Er der opstået uforudsete problemer og i så fald, hvad har man især lært af erfaringerne herfra?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand, hr. Higgins! De tre multinationale bataljoner, der udgør EUFOR-styrken i det østlige Tchad og i Den Centralafrikanske Republik, er nu fuldt operationelle. Styrken, som består af ca. 3.200 soldater, kan nu udføre alle de missioner, som Rådet tildeler den. Lad mig minde Dem om, at Albanien, Kroatien og Rusland, som snart indsætter fire helikoptere i området, også indgår i denne styrke. Ukraine har indledt forhandlinger, men har indtil videre ikke truffet nogen foranstaltninger.
Som bekendt leder Deres landsmand general Patrick Nash operationen, og Rådets formandskab vil gerne fremhæve og hylde hans professionalisme.
Efter den fælles EU/FN-undersøgelsesmission til Tchad og Den Centralafrikanske Republik fra den 18.-24. juni rapporterede hr. Solana tilbage og fremsatte anbefalinger til FN's opfølgning af operationen. Rådet godkendte hr. Solanas rapport den 25. juni, og FN's generalsekretær vil tage højde for den i sin egen rapport, som vil blive drøftet i Sikkerhedsrådet i den nærmeste fremtid.
Jeg vil gerne understrege, at lige siden EUFOR-styrkens indsættelse, har den handlet på en upartisk, uafhængig og neutral måde. Den har været med til at forbedre sikkerheden i det østlige Tchad og den nordøstlige del af Den Centralafrikanske Republik ved inden for få måneder - langt fra de europæiske baser og i meget fjendtlige omgivelser - at indsætte en stor styrke, hvis blotte tilstedeværelse virker afskrækkende, og ved at afpatruljere hele området og bidrage til at gøre det mere sikkert, yde eskorte til humanitære organisationer efter deres anmodning, hjælpe med at åbne forsyningsruter, beskytte ønskede områder eller tilbyde alternative løsninger for at hjælpe dem med at varetage deres opgaver. Endelig har den også været med til at sikre, at det lokale politi kan være mere aktivt og udvide dets normale indsatsområde.
Under overholdelse af sit mandat gjorde EUFOR-styrken sig bemærket i forbindelse med oprørsangrebene på Goz Beïda og Biltine i midten af juni, hvor den evakuerede, indkvarterede og beskyttede omkring 300 humanitære hjælpearbejdere, som anmodede herom, og den forhindrede også, at markedet i området Goz Beïda blev plyndret. De irske soldater, som beskyttede en lejr for fordrevne, reagerede meget effektivt, da de blev udsat for direkte beskydning.
I juli ved sammenstødene i Kerfi mellem befolkningsgrupperne Dadjo og Mouro indsatte EUFOR et forstærket kompagni for at sikre området og evakuerede omkring 30 humanitære hjælpearbejdere.
Jeg vil gerne understrege, at EUFOR-styrken arbejder meget tæt sammen med FN-missionen MINURCAT, der opererer i Den Centralafrikanske Republik og Tchad, og som sagt har den også et meget tæt samarbejde med de humanitære organisationer.
Jim Higgins
(GA) Fru formand! Når regntiden slutter, vil der da ikke udbryde krig mellem regeringstropper og oprørsstyrker? Kan Rådet oplyse, hvem der ellers er parate til at deltage i missionen og bidrage med soldater, udstyr og penge?
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand! EUFOR-styrken var ikke indblandet i sammenstødene mellem regerings- og oprørsstyrkerne og udfører omhyggeligt sin mission på en fuldstændig upartisk måde og holder sig helt ude af de konfrontationer, der opstår som følge af interne problemer mellem regeringen og oprørerne. Den opfylder sit mandat på en neutral måde og griber ikke ind i Tchads og Den Centralafrikanske Republiks interne anliggender og fokuserer grundlæggende på at hjælpe med at forbedre sikkerheden i det østlige Tchad og den nordøstlige del af Den Centralafrikanske Republik. De gange, hvor den har grebet ind i konfrontationerne og i de begivenheder, som jeg har nævnt, gjorde den det, fordi humanitære missioner var i fare. Den greb ind for at beskytte disse missioner.
Colm Burke
(EN) Fru formand! Jeg var i Tchad i marts tre uger efter oprørernes offensiv. Jeg brugte seks dage på at mødes med forskellige grupper, og en af de ting, der slog mig, var behovet for at bringe repræsentanter fra oprørsgrupperne til forhandlingsbordet. Jeg spekulerer blot på, om der er sket nogen fremskridt på det område, enten fra FN's eller EU's side, eftersom jeg kan forstå, at der i øjeblikket er mellem 7.000 og 10.000 personer under 18 år, som bærer våben. Hvis der skal ske fremskridt, må nogen få oprørsgrupperne til forhandlingsbordet. Jeg spekulerer blot på, om der er sket nogen fremskridt i den henseende.
Marian Harkin
(EN) Fru formand! Jeg ønsker blot kort at spørge ministeren om hans syn på fremtiden for denne mission. Så vidt jeg ved, udløber dens mandat i marts næste år. Forudser ministeren, at missionen fortsætter i EUFOR-regi i eksempelvis yderligere seks måneder eller muligvis fortsætter i FN-regi? Ser ministeren nogen mulighed for, at missionen kan slutte i marts næste år? Som sagt ønsker jeg blot hans syn på missionens fremtid.
Jean-Pierre Jouyet
Fru formand! Som svar til hr. Burke og fru Harkin mener jeg, at vi har al mulig grund til at være stolte af denne mission. Lad mig minde Dem om, at det er den største mission nogensinde.
Som svar til fru Harkin insisterer vi på behovet for en hurtig overdragelse til FN for at sikre, at MINURCAT med tiden kan tage over for EUFOR-missionen. EU's særlige repræsentant på stedet, ambassadør Torben Brylle, er i kontakt med oprørsgrupperne. Det ville være synd at sige, at alt går vel.
Jeg mener, at denne mission er helt afgørende, at den vitterlig gør alt, hvad den kan, for de fordrevne, for de mennesker, som er i nød. Vi står over for en reel humanitær tragedie, men det forholder sig også sådan, at missionen stadig mangler ressourcer - hvilket vi bliver ved med at påpege og beklage - og Rådet er meget interesseret i at styrke disse ressourcer, inden FN tager over. Under alle omstændigheder vil det blive en længerevarende affære. Som svar til fru Harkin kan jeg sige, at vi således foretrækker en overdragelse frem for en forlængelse.
Formanden
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke var blevet besvaret, ville blive besvaret skriftligt (se bilag).
Spørgetiden er afsluttet.
(Mødet udsat kl. 19.05 og genoptaget kl. 21.00)
