Skat på finansielle transaktioner (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel (B7-0019/2010) til Kommissionen af Sharon Bowles for Økonomi- og Valutaudvalget om skat på finansielle transaktioner
Edward Scicluna
Hr. formand! Økonomi- og Valutaudvalget har stillet dette spørgsmål og beslutningsforslag, fordi der skal tænkes grundigt over tingene. Sidste år drøftede udvalget skat på finansielle transaktioner med kommissær Kovács, der - som så mange andre - sagde, at han fandt ideen tiltalende, og vi gjorde opmærksom på, at det ville være en god idé at undersøge, hvordan det ville fungere, også den relevante infrastruktur.
Siden da har Kommissionen undersøgt spørgsmålet, og i den forbindelse belyser vi de mange forskellige spørgsmål, som der skal findes svar på. Der har været opfordringer, bl.a. på det seneste G20-møde i september, til at kræve, at finanssektoren betaler for oprettelsen af stabilitetsfonde og kompenserer for den skade, de har anrettet på realøkonomien. Kommissionsformand Barroso har foreslået, at man indfører en global finansiel afgift til finansiering af miljøprojekter. Den oprindelige idé med Tobinskatten, nemlig at anvende en skat på finansielle transaktioner til udviklingsbistand, er også kommet stærkt på banen igen.
Hensigten med dette beslutningsforslag er ikke at lægge pres i den ene eller anden retning, bortset fra pres for at få nogle svar og vurderinger af virkningerne, men vi har selvfølgelig mange stærke fortalere for transaktionsskat, og mange med lige så stærke forbehold over for dem. Nu om dage er det højst sandsynligt blevet lettere at indkassere en skat på transaktioner, selv på internationalt plan, på grund af de mange elektroniske transaktioner, men man kan heller ikke ignorere, at der er mange alternative konkurrerende formål, som overskuddet fra en skat kan gå til.
En af ideerne i forbindelse med skatten er, at ingen ville lægge mærke til den, fordi den er så ubetydelig i de enkelte tilfælde. Andre, derimod, foreslår, at den anvendes til at forhindre alt for store transaktioner. I udvalget mener vi, at hvis det endelige beløb, som indkræves, er stort - og det tyder beløbene på - er der rent faktisk nogle, der vil betale. Mange finansielle transaktioner er midlertidige, i modsætning til slutsalg, så det er formidlerne - banker m.m. - der kommer til at betale skatten. Men de ekstra omkostninger - for det er jo, hvad det er - vil naturligvis blot blive overvæltet på den endelige bruger. Nogle vil måske sige, at det er lige meget. Der er imidlertid også andre måder, man kunne opkræve skat på inden for finansielle tjenesteydelser.
Så er der spørgsmålet om, hvem der skal opkræve skatten, og hvem der skal beslutte, hvordan den skal bruges. Her opstår også spørgsmålet om "ingen beskatning uden repræsentation". Hvis skatten opkræves i London for en derivattransaktion, som ikke er prissat, til et andet sted i verden, hvem skal så bestemme, hvor den skal bruges? Spørgsmålet bliver måske nemmere at besvare, hvis den går til et formål, der tjener den finansielle stabilitet, hvor de, der betaler den, tydeligvis deltager, end hvis den går til et formål uden for den finansielle verden såsom miljøprojekter eller udviklingsbistand. Alle disse ting har et internationalt element, både på betalingssiden og anvendelsessiden. Vi kan nok ikke gøre alt dette og få alle disse fordele, så der skal i hvert fald træffes nogle valg med hensyn til, hvad vi gerne vil rette op på, hvilken metode vi skal anvende, og det primære formål med skatten.
Endelig er der spørgsmålet, om det er rigtigt af os at blande regulering med skatteopkrævning. Er de to ting i virkeligheden komplementære?
Algirdas Šemeta
Hr. formand! Jeg glæder mig over at kunne bidrage til denne vigtige forhandling om innovative finansieringsinstrumenter og svare på den mundtlige forespørgsel.
Med hensyn til mulighederne for at indføre en generel skat på finansielle transaktioner agter Kommissionen, som den bekendtgjorde i sin EU 2020-strategi, at bidrage til debatten om innovativ finansiering på globalt plan.
Kommissionen arbejder netop nu på at definere og vurdere forskellige indfaldsvinkler, og en af disse er en generel skat på finansielle transaktioner. Den "finanskrisens ansvarsafgift", som er foreslået i USA, og den "stabilitetsafgift" på visse af bankernes aktiver, som er indført i Sverige, er andre måder at gribe det an på.
Hvad angår den generelle skat på finansielle transaktioner, står det klart, at mulighederne i dag er nogle andre, end da den oprindelige Tobinskat blev drøftet, da den ville dække et bredere grundlag af finansielle produkter.
Med hensyn til fordele og ulemper ved at indføre en generel skat på finansielle transaktioner mener Kommissionen, at det under vurderingen af de forskellige instrumenter er vigtigt at undgå, at der kommer alt for mange initiativer, som kan skade den finansielle sektor, og at sikre, at de nye initiativer ikke medfører, at transaktionerne flyttes til andre regioner, da det kunne have en negativ effekt på Europas konkurrenceevne.
Med hensyn til muligheden for at indføre en generel skat på finansielle transaktioner i EU, hvis vores største samarbejdspartnere ikke indfører en sådan skat, vil jeg gerne gøre opmærksom på, at IMF også, sideløbende med Kommissionens arbejde, undersøger de muligheder, der er, herunder en global afgift på finansielle transaktioner.
Dette viser, at spørgsmålet har global karakter, og at Kommissionen mener, at den bedste måde at håndtere problemet på er ved at finde globale, koordinerede løsninger. Dette er vores første, foretrukne valg.
Hvad angår anvendelsen af skat som et supplerende reguleringsredskab sammen med reformer af de finansielle markeder, kan jeg bekræfte, at Kommissionen overvejer at lade skatten supplere reguleringsinstrumenter og vil være opmærksom på disse to typer instrumenters samlede virkning på den finansielle sektors evne til at støtte et økonomisk genopsving.
Hvad angår muligheden for at gøre det finansielle system fremsynet med indførelsen af en generel skat på finansielle transaktioner, har Kommissionen ikke kendskab til klare informationer om eller undersøgelser af forholdet mellem en sådan skat og den finansielle formidlings forfaldsstruktur.
Hvad angår fordelingen af indtægterne fra en skat på finansielle transaktioner, mener jeg, det er for tidligt at drage konklusioner med hensyn til fordeling af indtægten, da analysen af innovativ finansiering ikke er færdiggjort. Ikke desto mindre vil jeg gerne understrege, at en eventuel indtægt fra en generel skat på finansielle transaktioner ville være meget asymmetrisk og sandsynligvis ville være samlet i nogle få lande, der har de største finanscentre. Denne asymmetri tyder på, at der er brug for globale løsninger, også vedrørende delingen og fordelingen af indtægter.
Endelig er der tidsplanen for de forskellige initiativer. Som det første skridt er Kommissionens tjenestegrene i gang med en generel undersøgelse af spørgsmålet om innovative finansieringsinstrumenter. Kommissionen vil også tage de konklusioner i betragtning, som vores vigtigste internationale samarbejdspartnere drager, når vi skal finde de muligheder, der har det største potentiale. På grundlag heraf kan der, som det næste skridt, blive fremsat konkrete forslag med en grundig vurdering af virkningerne på linje med Kommissionens standard tilgang til bedre lovgivning.
Jean-Paul Gauzès
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Den finansielle krise, vi befinder os i, har tvunget myndighederne til finansielle indgreb ved brug af offentlige penge.
Under disse omstændigheder er det fristende at overveje at gennemføre en skat på finansielle transaktioner. Indtægten fra denne skat ville f.eks. blive brugt til at finansiere genopsvinget og udvikle en bæredygtig økonomi og kunne i første omgang være med til at udligne krisens omkostninger, som bæres af realøkonomien og skatteborgerne. Denne skat ville supplere den lovgivning, der gælder for den finansielle sektor, afskaffelsen af skattely eller den lovgivning, som er under udarbejdelse, vedrørende derivatprodukter.
På nuværende tidspunkt vil det være klogt at vurdere virkningerne af en skat på finansielle transaktioner. Dette er hovedformålet med den mundtlige forespørgsel, nemlig at tilskynde Kommissionen til at gennemføre en praktisk undersøgelse af de forskellige punkter i beslutningsforslaget, så den kan tilkendegive sin holdning til, hvorvidt en sådan skat kan gennemføres, og om det er det rette tidspunkt.
Kommissærens udtalelser i dag er et skridt i den rigtige retning. Det bør dog fremhæves - som kommissæren også gjorde - at denne foranstaltning skal gribes realistisk og pragmatisk an. En sådan skat må ikke skade den europæiske økonomi eller gå ud over den europæiske finanssektors konkurrenceevne.
Mere generelt er det vigtigt at understrege konsekvenserne af at gennemføre denne skat i EU alene, sådan som nogle taler for, hvis der ikke kan opnås enighed på internationalt plan. En sådan ren europæisk løsning kan efter vores opfattelse ikke tolereres.
Udo Bullmann
Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne give mit besyv med og stille et par spørgsmål i forbindelse med hr. Sciclunas udtalelser på udvalgets vegne. Jeg vil gerne bede kommissæren svare på følgende: Hvis der er 70, 80, 90 eller 100 gange så mange finansielle transaktioner i verden som bruttonationalproduktet, og hvis denne udvikling bliver stærkere og stærkere, vil De så mene, at spekulative elementer hovedsagelig hænger sammen med denne eksplosive udvikling af finansielle produkter? Hvis ja, hvordan har De i sinde at bremse dem, eller hvad kan bidrage til at bremse dem? Hvis kortsigtede finansielle transaktioner vokser mere og mere i forhold til verdens bruttonationalprodukt, er De så enig med os i, at vi er nødt til at styrke den langsigtede indfaldsvinkel i realøkonomien, hvor folk arbejder, tjener penge og fremstiller produkter, som vi kan forbruge og bruge. Hvis De er enig i dette, på hvilken måde og med hvilke midler tror De, vi vil kunne opnå dette?
Hvis skatten på finansielle transaktioner kan bidrage til dette - det er det, vi gerne vil undersøge - hvilken tidsramme vil der så være for de relevante forhandlinger med internationale samarbejdspartnere? Det er vores indtryk, at de finansielle instrumenter, der er dannet i verden, lige nu anvendes til at spekulere mod euroområdet og euroen og bruges mod de svageste medlemsstater. Er det ikke på tide, vi tager os af dette og definerer en europæisk tilgang til situationen?
Der er en ting, jeg ikke forstår, nemlig hvorfor vi opfordrer medlemsstaterne til at sætte momsen op med 3-4 procentpoint, når en transaktionsskat på 0,01 eller 0,05 procentpoint tilsyneladende vil ødelægge konkurrencen og svække Europas position. Det kan jeg ikke tro. Der skal handling til. Det er, hvad Parlamentet ønsker.
Carl Haglund
Hr. formand! Som vi har hørt her i Parlamentet, har man for nylig fundet den såkaldte Tobinskat frem af gemmerne som følge af den økonomiske krise og de stadig mere problematiske drøftelser om klimaændringer.
Vi har også hørt, at der er store håb knyttet til denne skat, som bl.a. har til formål at skabe sikkerhed på de finansielle markeder og skabe indtægter, der kan anvendes til finansiering af forskellige værdige formål såsom udviklingsbistand og bekæmpelse af klimaændringer.
Jeg mener, at disse håb er temmelig naive, og jeg er meget skeptisk over for muligheden for at indføre en skat på finansielle transaktioner, der virkelig fungerer. På den ene side hører jeg til dem, der tvivler på, at det vil være muligt at gennemføre skatten i praksis. På den anden side tror jeg ikke, den vil have den virkning, som mange håber på. Jeg er bl.a. helt overbevist om, at ingen skat i hele verden kunne have afværget den finanskrise, vi har haft de seneste år.
Personligt er jeg også kritisk over for ideen om at beskatte noget og herefter anvende den skat, der kommer ind, til et formål, som ikke har noget at gøre med den aktivitet, som beskattes. Jeg synes, det er ulogisk og ikke nogen særlig sund skattepolitik.
Misforstå mig ikke. Jeg ser gerne, at der afsættes flere midler til udviklingsbistand. Jeg er kritisk over for mit eget land, som ikke har været i stand til at nå op på 0,7 % af BNP, der ofte betragtes som minimum.
Økonomi- og Valutaudvalget har frembragt et afbalanceret dokument om dette emne. Det er godt, at der gennemføres en egentlig undersøgelse på EU-plan af, hvordan en skat som denne kan fungere. Derefter vil der forhåbentlig være flere facts og færre politiske synspunkter i denne debat. Ellers risikerer vi at køre fast i en debat om en skat, der er umulig at føre ud i livet, samtidig med at vi ikke kan finde muligheder og løsninger, så vi kan rejse tilstrækkeligt med midler til udviklingsarbejdet og indsatsen for at bekæmpe klimaændringer.
Det værste, der kunne ske, er, hvis EU forsøger at indføre denne skat på finansielle transaktioner ved tvang og af ideologiske årsager, uden at resten af verden gør det samme. Det kan kun føre til økonomisk fiasko for Europa, og det har man næppe brug for i tider som disse. Det er vi nødt til at huske på. Jeg håber, undersøgelsen bliver både seriøs og resultatrig.
(Taleren indvilligede i at besvare et spørgsmål i henhold til forretningsordenens artikel 149, stk. 8
Catherine Stihler
(EN) Hr. formand! Jeg prøver den nye regel, vi har fået, så vi kan bruge vores blå papir.
Det vakte min interesse, da den tidligere taler nævnte sit eget land og sine forbehold og talte om 0,7 % af BNP og Tobinskatten.
Tobinskatten er tydeligvis noget helt andet end skatten på finansielle transaktioner, og det er ofte her, forvirringen hersker. Jeg vil give Dem helt ret i, at vi skal have klarhed, men jeg kunne måske godt tænke mig, at De gik lidt mere i dybden med, hvorfor vi ikke opfylder de 0,7 %, og hvordan vi kan opnå klarhed om, hvad vi gerne vil nå frem til, når vi taler om en transaktionsskat, som fungerer.
Carl Haglund
(EN) Hr. formand! Denne nye forhandlingsform er ret interessant, da den giver os mulighed for dialog.
Finland er desværre et af de lande, som ikke afsætter 0,7 % af sit BNP til udviklingsbistand, og det er ikke så godt. Det er noget, vi skal håndtere politisk i vores eget land. Det er en skam, at vores regering ikke har kunnet gøre dette.
Med hensyn til Tobinskatten og skatten på finansielle transaktioner, har De ret. Det er sikkert ikke helt, som hr. Tobin oprindeligt havde tænkt sig. Jeg er stadig meget skeptisk med hensyn til, om det rent faktisk er muligt at indføre en skat, der kan fungere globalt, hvor alle verdens lande deltager, for det er den eneste måde, den kan fungere på, uden at kapitalen flyttes til andre steder i verden.
Men vi får se - og det er også derfor, vi skal have Kommissionen til at se nærmere på det. Det skal nok blive interessant.
Pascal Canfin
Hr. formand, hr. kommissær! Vores offentlige finanser er i krise, og vi ved, at løsningen måske delvis ligger i at nedbringe nogle af udgifterne, men at en stor del af løsningen ligger i medlemsstaternes evne til at skaffe flere midler.
Det, det handler om, er derfor at vide, hvilken type skat der måske skal stige, hvilken type skat der skal stige, og hvad konsekvenserne af disse skattestigninger vil være. Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance vurderer, at det vil være vanskeligt at foretage betydelige forhøjelser af de skatter, der betales af små virksomheder, som er dem, der skaber de fleste arbejdspladser. Det er vanskeligt at forhøje de skatter, som betales af familier - muligvis bortset fra de skatter, der betales af de rigeste - fordi de i de fleste tilfælde allerede er høje nok, især i Europa.
Spørgsmålet er derfor, hvilke skatter der skal forhøjes. Hvis små og mellemstore virksomheders skatter ikke forhøjes, og momsen heller ikke forhøjes, er man nødt til at finde andre muligheder. Vi vurderer, at en skat på finansielle transaktioner i sidste ende er den skat, som er mindst smertefuld for europæisk økonomi. Det er den skat, der har de færreste negative konsekvenser for den europæiske økonomis globale konkurrenceevne.
Endvidere er omkostningerne i forbindelse med finansielle transaktioner faldet kolossalt i de sidste 10 år eller deromkring, både på grund af en række tekniske forbedringer - hvis man kan kalde dem det - og på grund af europæisk regulering.
Disse nedsættelser af omkostningerne er faktisk blevet fuldstændig opslugt af finanssektoren og bankerne. Det ville slet ikke være uretfærdigt, hvis en del af dette overskud, som bankerne har fået på grund af de reducerede omkostninger, blev ført tilbage til de offentlige myndigheder, som sparede dem, ved hjælp af en skat på finansielle transaktioner.
Som det altid sker, er Parlamentet ved at gøre dette til en meget ideologisk debat, men den er i virkeligheden ret teknisk. Transaktionsomkostninger har altid været der, men nu er de blevet reduceret. I dag foreslår vi så, at de øges igen, så de offentlige myndigheder, og ikke kun de private aktører, kan drage fordel af disse tekniske forbedringer.
Naturligvis rejses spørgsmålet om, hvorvidt EU kan tage dette skridt på egen hånd. Alle er klar over, at det ville være bedre, hvis dette blev gennemført inden for internationale rammer. Hvis andre - især USA - ikke følger efter os, rejser det følgende spørgsmål: Går EU så glip af mulighederne for at nå dette mål?
Nogle af de udtalelser, vi har hørt - f.eks. fra hr. Gauzès - tyder på, at Det Europæiske Folkepartis Gruppe ikke mener, at Europa kan gøre noget på egen hånd. Den situation ville selvfølgelig ikke være perfekt, og der ville være hindringer, som skulle overvindes. Men betyder det, at EU nødvendigvis skal holde sig til den laveste fællesnævner, at vi skal have den mindst mulige regulering og holde os på linje med den mindst ambitiøse aktør? Vi synes ikke, det virker som noget, der vil styrke EU's førende position i verden.
Desuden er det muligt at forestille sig, at EU iværksætter dette på eget initiativ. Det er det af den simple grund, at de kapitalstrømme, der vedrører os, starter i EU, hvorefter de måske flyder et andet sted hen, men blot for at vende tilbage til EU.
Når disse strømme flyder væk og vender tilbage, har vi mulighed for at kræve, at de kan spores, og for at finde ud af, om de er blevet underlagt en skat på finansielle transaktioner eller ikke. Hvis de er, er der ingen problemer. Hvis ikke, kan vi opkræve en indgangs- eller udgangsskat. Det har vi gjort i årevis i realøkonomien med den fælles eksterne told. Den finansielle globalisering tvinger os nu til at gøre dette i den finansielle del af økonomien, og det er absolut muligt teknisk set. Det, der skal til, er politisk vilje.
Kay Swinburne
Hr. formand! Efter den seneste uro på de globale finansmarkeder verden over søger akademikere, politikere og nobelpristagere med rette at finde en metode til at vinde de penge, der er brugt på at redde vore finansielle institutioner, tilbage igen. Afgifter på finansielle transaktioner er i deres mange forskellige former blot en af mange idéer på bordet, og vi må ikke begrænse de redskaber, der står til rådighed for EU og dets medlemsstater, til denne ene idé. Vi må være kreative og søge så bredt som muligt for at se, hvor vi bedst kan reagere på finanskrisen og styrke vores nationale finansielle systemer. Præsident Obamas tanke om en afgift på finansielle institutioner kunne være en mulighed.
Dog er dette forslag meget specifikt, og det ser ikke på alle andre former for finansielle skatter og afgifter. Som kommissæren sagde, er IMF på G20's foranledning i øjeblikket ved at udarbejde en undersøgelse af eventuelle finansielle skatter, men denne beslutning ser ud til at søge svar, inden denne undersøgelse foreligger.
Jeg forstår ikke logikken i at forsøge at gennemføre en EU-løsning på et globalt problem. Det giver ingen mening, og det er naivt at tro, at EU, hvis det gennemfører en skat på transaktioner uden støtte fra alle de globale nøglepartnere, ikke vil miste noget til andre lande.
Jeg har to indvendinger mod denne beslutning om en skat på finansielle transaktioner, sådan som den ser ud nu.
For det første kan vi ikke støtte en foranstaltning, der søger at give EU beføjelser til at opkræve skat. Det er grundlæggende for vores EU-medlemsstaters suverænitet, at de bevarer retten til at kontrollere deres egne skattesystemer. Det ville derfor være nyttigt at klarlægge, om dette forslag vedrører de enkelte medlemsstaters koordinerede skatteopkrævning - som bevares og anvendes på det niveau - eller om der virkelig er tale om en EU-skat.
For det andet bør de skatter, der opkræves for at stabilisere de finansielle systemer, efter min mening ikke være en forlængelse af en EU-budgetkonto. Der er mange initiativer og anvendelsesprogrammer iværksat af EU og medlemsstaterne, som søger at håndtere det globale klima på intelligente måder. Vi har ambitiøse mål om penge, der skal bruges i udviklingslandene. Jeg vil ikke kunne støtte noget, som rent faktisk indebærer opkrævning af skat til andre formål.
Miguel Portas
Hr. formand! Jeg mener, at den tekniske forhandling, vi må gennemføre, uden tvivl er meget vigtig, men den må ikke skjule det faktum, at det valg, vi står over for, er af politisk art. Derfor savner gennemførelse og bygning af hele argumentet på et teknisk grundlag for at undgå at skulle træffe et politisk valg i nogen grad legitimitet.
Hr. Haglund forklarede for eksempel, at vi ikke ville have undgået finanskrisen, hvis vi havde haft en Tobinskat. Jeg er enig med ham, men vi ville helt klart have haft flere ressourcer til bekæmpelse af virkningerne af finanskrisen i vores økonomier og på de dårligst stillede grupper i den europæiske befolkning.
Det er derfor det, der er spørgsmålet her. Og det andet spørgsmål vedrører ... og det er grunden til, at kommissær Šemetas svar ikke overbeviste mig overhovedet, hverken med hensyn til tidsplanerne eller med hensyn til det grundlæggende spørgsmål. I sidste ende fortalte kommissær Šemeta og også hr. Gauzès os, at skatten er en tiltrækkende og meget interessant idé, men vi kan ikke anvende den på europæisk plan. Den skal være global.
Lad os gøre en ting klart. Når vi siger det, siger vi, at Tobinskatten aldrig vil blive indført på globalt plan. Der er derfor ingen grund til at føre folk bag lyset. Det, der bliver sagt, er, at den enten er global, eller også vil den ikke blive indført. Det, der bliver sagt, er derfor, at den aldrig vil blive indført. Jeg har en helt anden opfattelse. Jeg mener, at EU er et tilstrækkeligt stærkt finansielt marked til, at der kan indføres en generel restskat på alle transaktioner, uden at det fører til kapitalflugt.
Vi ville dog først og fremmest fortælle vores borgere noget helt afgørende, nemlig at den finansielle kapital, der førte os ind i krisen i en krisesituation i det mindste på restplan, i det mindste på restplan skal betale. Og dette skulle grundlæggende og specifikt bidrage til at bekæmpe sult og fattigdom i verden og begynde finansieringen af oprettelsen af en social søjle i det europæiske projekt, den søjle, vi mangler, og som vi ikke har.
Borgerne ville have fuld forståelse herfor.
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand! For 11 år siden var jeg et af en håndfuld parlamentsmedlemmer, der sammen nedsatte arbejdsgruppen om Tobinskat på tværs af partierne, og vores møder blev ofte mødt med et foragteligt smil. I lyset af årtusindskiftet henviste vi igen og igen til det tilsyneladende rationelle marked, til risiciene for konkurrence og mulige revner i globaliseringen.
Det duer ikke, hvis man i dag fortsat fremsætter de samme argumenter. Vi har med nød og næppe undgået et stort sammenbrud, og det kostede ikke blot en frygtelig masse penge, men også megen tillid. Hvis man nu tror, at vi kan sætte farten lidt ned med en sådan skat på finansielle transaktioner, så vil spekulanterne - som jeg vil kalde dem - som jeg personligt er kommet godt ud af de med, med andre ord forvaltere af investeringsfonde som de eufemistisk er blevet kaldt, have et helt andet synspunkt, fordi de udfører deres forretninger stadig hurtigere og mere intensivt langs denne skillelinje.
Det er grunden til, at jeg ikke er overbevist om, at en skat på finansielle transaktioner af omfanget af de finansielle transaktioner vil have større virkning end at lægge en dæmper på disse enorme spekulationsbølger. Jeg håber virkelig, at repræsentanterne for Kommissionen og de nationale regeringer vil lægge sig især udtalelserne fra vores kolleger fra De Grønne, men også fra hr. Bullmann og fra venstrefløjen på sinde. Det er et politisk spørgsmål. De tekniske aspekter kan løses hurtigt, da der findes eksperter, som kan gøre dette.
Gunnar Hökmark
(EN) Hr. formand! Man kan stille sig det spørgsmål, om det ud fra et administrativt synspunkt er muligt at indføre en skat på finansielle transaktioner, eller om det er politisk muligt, men jeg tror, at det grundlæggende spørgsmål her må være: Er det en god ting? Er det nyttigt for den økonomiske udvikling at have en skat på finansielle transaktioner? For dette betyder, at man vil have en skat på investeringer. På tværs af grænserne vil man have en skat på investeringer i lande, hvor der findes mindre kapital end i andre.
Vil dette hjælpe den internationale handel eller vil det nedbringe den internationale handel, hvis det har en betydning?
Jeg siger dette, fordi der findes to eksempler, som vi kan se på, når vi drøfter dette spørgsmål. For det første har vi 30 år med en enorm økonomisk vækst takket være velfungerende globale finansmarkeder. Så har vi oplevet, at følgerne af krisen gav os kreditsammenbruddet. Jeg mener, at vi skal have rigere og bedre fungerende finansmarkeder frem for at forsøge at komme i nærheden af et kreditsammenbrud.
For en skat på transaktioner sigter som enhver anden skat mod at nedbringe den mængde, der beskattes, og jeg ser ikke nogen fordele ved at nedbringe omfanget af den internationale handel, for vi har set konsekvenserne, når det sker. Jeg kan ikke se, at det er nyttigt at gøre investeringer i fattige lande dyrere.
Beskatning af finansielle transaktioner vil ikke forhindre finansielle transaktioner. Det vil end ikke forhindre det, der nogle gange kaldes spekulative investeringer. Det vil forhindre den store strøm af normale investeringer og handel, som vi har behov for.
Og jeg tror, der er god grund til at være forsigtige og tøvende, når vi drøfter dette spørgsmål, hr. kommissær.
Pervenche Berès
(FR) Hr. formand, hr. kommissær! Det ser ud til, at kommissæren er ansvarlig for beskatning, og at hans bidrag til 2020-strategien på dette område vil være at foreslå en ny form for beskatning. Det kræver mod at fremkomme med nye former for skat, og kommissæren bør ikke se bort fra alt det intelligente og konstruktive arbejde, som hans forgængere har udført. Jeg har noteret mig, at en harmonisering af selskabsskatten end ikke nævnes i 2020-strategien. Måske har kommissæren ladet den ligge i skuffen et eller andet sted. Jeg foreslår, at han ser lidt nærmere på den.
Hvis han imidlertid udviser det samme mod med hensyn til en skat på finansielle transaktioner, vil vi ikke komme særlig langt. I EU og i Kommissionen, som kommissæren nu er medlem af, ser konklusionerne fra G20 ud til at være ubestridelig sandhed. Skatten på finansielle transaktioner optræder i konklusionerne fra G20-topmødet, så vi anmoder om, at de bliver gennemført. Og spis os ikke af med det argument, at vi må gøre det, alle andre gør, for når præsident Obama under påvirkning af Paul Volcker foreslår en reform af USA's banksystem, vender han ryggen til konklusionerne fra G20-topmødet.
Hvorfor skal vi udelukke en metode, der kunne være god for USA? Og jeg har noteret mig kommissær Barniers ord, da han sagde, at denne reform kunne passe godt specifikt på den amerikanske situation og ikke have noget at gøre med Europa. Europa skulle følge sin egen vej med hensyn til en skat på finansielle transaktioner. Det er rigtigt. Vi afventer kommissærens modige og innovative forslag.
Louis Michel
(FR) Hr. formand, hr. kommissær! For at være helt ærlig - og alle ved, at jeg fuldt ud støtter Kommissionen - forekommer kommissærens forslag mig at være usædvanlig frygtsomme. Ingen af dem er et udtryk for et ønske om at være politisk ambitiøs på et område, der ellers forekommer mig at være meget vigtigt.
Jeg vil gerne minde om, at der i Monterrey Konsensus fra 2002 og på Doha opfølgningskonferencen i 2008 anbefaledes innovative og alternative metoder til finansiering på udviklingsområdet. Jeg mener heller ikke, at denne skat på finansielle transaktioner vil kunne regulere verdens finansielle system. Det er ikke det, det handler om. Jeg mener, at EU - helt klart sammen med G20 - må tage initiativet til at lancere en skat på internationale finansielle transaktioner, der, som det er blevet sagt, kan sættes til mellem 0,01 % - sikke en masse penge! - og 0,1 % af transaktionens værdi. De forventede indtægter varierer naturligvis på grundlag af disse to koefficienter. Man kan vælge mellem 20 mia. USD og 200 mia. USD.
Den kan være af global og generel art. Der er dog et sted, hvor jeg slet ikke er enig. Jeg mener ikke, at gennemførelsen heraf bør være betinget af en aftale mellem alle lande i verden, men i stedet mellem de økonomiske nøgleaktører. Vi bør ikke vente på, at hele verden accepterer denne skat, hvilket vi ved ville sætte en stopper for enhver tanke herom.
Den bør opkræves på statsligt niveau og frivilligt i første omgang, hvilket naturligvis ville give tanken et vist skub fremad. Den bør navnlig koordineres af de økonomiske nøgleaktører, G20. Hvis man tænker på, hvad den kan anvendes til, kunne en mulighed være, at den indbetales til en global eller endog europæisk fond. Den Europæiske Udviklingsfond kunne virkelig have behov herfor for at kunne yde offentlig udviklingsstøtte. Alternativt kunne landene bruge den til deres egne udviklingspolitikker.
Der er også noget andet, som jeg nærer forbehold over for, og det ser desuden ud til at tingene går i den retning. En klar indikation herpå er f.eks., når jeg hører direktøren for Den Internationale Valutafond mere eller mindre afvise tanken om Tobinskatten eller skatten på finansielle transaktioner og gør den til en slags dække, der foregriber eller dækker den finansielle verdens risici - det, jeg kalder finansielle jonglører. Det er slet ikke det, det handler om! Jeg ønsker ikke, at formålet med denne skat skal være at dække de risici, som den finansielle verden løber. Det må betales på en anden måde. Det er en forkert anvendelse, som jeg ikke kan acceptere.
Jeg vil gerne minde alle om, at de fremskridt, der er registreret i de seneste få år i nogle af udviklingslandene - selv dem, der klarer sig bedst - vil blive tilintetgjort, hvilket forhindrer en realisering af millenniumudviklingsmålene. Jeg er derfor ivrig tilhænger af en skat på finansielle transaktioner.
Vicky Ford
(EN) Hr. formand! Der er naturligvis mange gode grunde til at bede de finansielle institutioner bidrage mere til skatteindtægterne efter finanskrisen, og det er en skam, at denne beslutning kun ser på transaktionsskatter og ikke på eksempler som Obama-afgiften.
Jeg har tre betænkeligheder med hensyn til skat på transaktioner.
For det første betydningen for slutbrugerne af finansielle tjenesteydelser. I Det Forenede Kongerige har der eksisteret en stempelafgift i mange år, og den har haft en uforholdsmæssig stor betydning for mindre investorer og virksomheder, der søger kapital.
For det andet betydningen af, at EU handler på egen hånd. Vi ved, at de finansielle markeder er globale og meget flydende. Der er naturligvis en risiko for, at vi blot skubber transaktionerne uden for EU, hvilket ikke ville være gavnligt.
Min tredje betænkelighed gælder den moralske fare, nemlig hvis disse penge skal anbringes i en redningsfond. Jeg mener ikke, at alle finansielle institutioner automatisk skal reddes af skatteyderne. Det skal være muligt at lade en bank gå konkurs, samtidig med at kunderne beskyttes. Eksperter har advaret både Økonomi- og Valutaudvalget og Det Særlige Udvalg om den Finansielle, Økonomiske og Sociale Krise om, at en sådan fond vil kunne tilskynde til, at der løbes uansvarlige risici. Vi ønsker ikke at risikere større risiko, og dette bør undersøges.
Nikolaos Chountis
(EL) Hr. formand! Der kan ikke herske nogen som helst tvivl om, at den seneste finanskrise har vist, at liberaliseringen af de finansielle markeder og kravet om markedsfrihed har tilladt det finansielle system at vokse sig foruroligende stort i forhold til og i korrelation med realøkonomien og at operere i årevis på grundlag af massiv profitsøgning, uansvarlighed og uden regulering, hvilket i sidste ende førte til krisen.
Forslaget om en skat på finansielle transaktioner kunne derfor begrænse det finansielle systems størrelse og gøre visse finansielle spekulationsmuligheder uprofitable. Denne foranstaltning vil dog være dødfødt, hvis den ikke ledsages af en integreret plan for regulering af det finansielle system for at minimere de lyssky politikker, som bankerne anvender, og hedgefondes og kreditvurderingsbureauers spekulation, som forværrer og udnytter de økonomiske problemer i mange lande.
Alligevel bør enhver sådan foranstaltning efter min mening ikke blot betragtes som en midlertidig foranstaltning. Bankerne skal betale af på de massive støttepakker, de har modtaget fra de europæiske regeringer, pakker, som i sidste ende øgede det finansielle underskud i disse lande. Disse lande tvinges nu til at låne fra de samme banker, hvorved de modtager betaling to gange.
Vi må slå en ting helt fast. Bankerne skal betale af på deres gæld til regeringen. Derfor må vi om ikke af andre grunde indføre en skat på finansielle transaktioner, først for at begrænse den finansielle sektors størrelse og dernæst for at opspare ressourcer til nye sociale politikker og udviklingspolitikker.
Markus Ferber
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Hvad handler alt dette her om? Spørgsmålet er ganske enkelt, hvordan de finansielle markeder kan bidrage til at nedbringe de omkostninger, de har medført for landene, samfundene og økonomien. Det er det afgørende spørgsmål, vi skal besvare.
Jeg mener, at vi i fællesskab har udarbejdet en meget afbalanceret tekst. Jeg er også meget taknemmelig over for kommissæren for den måde, han har formuleret den på. På den ene side kan vi ikke foregive, at Europa er de saliges ø, hvor vi kan gøre, hvad vi vil, uden at de globale finansielle markeder reagerer på det. Tingene skal koordineres internationalt. På den anden side må vi også sikre, at sektoren yder et passende bidrag til at overvinde krisen.
Derfor vil jeg advare mod, at vi fremkommer med et nyt punkt hver uge, som vi kan bruge til at løse alverdens problemer. For nogle måneder siden var det en ekstraafgift på flybilletter, som skulle løse alle vores problemer, nu er det en skat på finansielle transaktioner, og næste måned vil nogen finde på noget andet. Det går for vidt. Det drejer sig om at inddrage de finansielle markeder på en internationalt koordineret måde. Hvis Kommissionen kan fremkomme med en fornuftig løsning, som kan indgå i de internationale forhandlinger, så vil vi være på rette vej.
Vi bør være ærlige over for os selv. Dem, der hævder, at vi kan stoppe spekulation med sådanne instrumenter, stikker helt klart sig selv blår i øjnene. Vi ønsker, at spekulanterne skal yde deres bidrag til risikoen og til at overvinde risikoen. Det er den rigtige strategi. Kommissæren har vores fulde støtte hertil.
Catherine Stihler
(EN) Hr. formand! I Det Forenede Kongerige er der i øjeblikket blevet lanceret en såkaldt Robin Hood-kampagne med deltagelse af ngo'er, kirker og det civile samfund og med skuespilleren Bill Nighy i spidsen. Hvis kommissæren ikke har set deres webside, vil jeg på det kraftigste anbefale den som en del af denne forhandling. Grundlaget for kampagnen er en skat på finansielle transaktioner på 0,05 %, hvilket de mener vil rejse i omegnen af 37 mia. GBP.
Så skatten på finansielle transaktioner handler ikke om, at folk skal gå til en kasse og hæve penge. Dette handler om ikkeoffentlige transaktioner, og det handler om, at de, der har bidraget til finanskrisen, skal betale noget tilbage. Hvis jeg skal sætte dette i perspektiv, lyttede jeg til økonomen John Kay for omkring tre uger siden. Han kom til Skotland for at tale, og hvis Skotland havde været et uafhængigt land, og vores banker var kollapset, ville hver eneste mand, kvinde og barn i Skotland skylde 750 000 GBP. Vi kan ikke tillade, at dette sker i fremtiden. Det er heldigvis ikke sket endnu, fordi vi i Skotland er en del af Det Forenede Kongerige, men i fremtiden må vi se seriøst på skatten på finansielle transaktioner og se på, hvordan den vil blive anvendt.
Robin Hood-kampagnen er en interessant kampagne, og jeg mener, at den bør fordeles 80:20. 80 % skal gå til offentlige tjenesteydelser og 20 % til at sikre, at vi har en fond, der kan sikre, at der ikke indtræder en ny bankkrise.
Jeg vil gerne takke kommissæren og afventer hans forslag. Måske kan kommissæren give os en tidsplan for, hvornår vi kommer til at høre hans mening. Jeg ved, at EU 2020 vil blive fremsat i april, men det ville være dejligt at høre noget om kommissærens tidsplan.
Patrick Le Hyaric
(FR) Hr. formand, hr. kommissær! I den aktuelle krise, har vi kun to valg. Det første går ud på at lade befolkningen betale for krisen, som vi har gjort hidtil. Gennem kriseplaner, arbejdsløshed og skattestigninger som den seneste momsstigning i Grækenland. Den anden valgmulighed er at beskatte spekulative kapitalbevægelser og finansielle transaktioner. Det ville medføre betydelige indtægter for den europæiske økonomi, og jeg mener, at det ville være et våben imod den finanskrise, vi oplever i øjeblikket. Det ville også være nødvendigt at have modet til at lukke skatteparadiser.
Dette forslag er på ingen måde revolutionerende, da det allerede indgår i G20-aftalerne. Nogle af disse principper er endog blevet drøftet her, og der er blevet stemt om dem her, men det haster med at komme videre end til frugtesløse erklæringer. Vi må øjeblikkelig sætte en stopper for denne farlige spekulation. Adskillige økonomer mener faktisk, at EU ville råde over yderligere 500 mia. EUR, hvis vi indførte en lav afgift på 0,5 % på finansielle transaktioner. Det er penge, som vi kunne bruge til en genopretning baseret på arbejde, uddannelse, forskning, lønninger og nye, miljøvenlige industri- og landbrugspolitikker.
Vi må derfor begynde at handle. Vi bør have modet til at stemme for princippet om en sådan skat og dernæst til at gennemføre den.
Othmar Karas
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! I det østrigske parlament og i den østrigske forbundsregering samt i mit parti, Det Østrigske Folkeparti, er der bred politisk vilje til at indføre en skat på finansielle transaktioner. Den finansielle og økonomiske krise har globale eftervirkninger og årsager, der ikke kan begrænses til et enkelt kontinent.
Vi har ikke brug for globale ledelsesmekanismer. Vi har brug for globale tilsynsmekanismer, globale lovgivningsmæssige retningslinjer og for finansieringskilder. Spørgsmålet om finansieringskilder er dog ikke nok. Retningslinjernes virkninger er lige så vigtige.
For det første har vi brug for en fælles europæisk vilje, et europæisk projekt, så vi kan opnå succes på globalt plan. Spørgsmålet er for Kommissionen og for beslutningen, som jeg håber, Parlamentet vil vedtage onsdag med et stort flertal, et udtryk for den fælles politiske vilje til at udvikle og gennemføre en model for en skat på finansielle transaktioner - helst på globalt plan. Jeg ser frem til at modtage et meget konkret forslag fra Kommissionen, som vil bidrage til denne solidaritet i Europa, og jeg forventer, at Kommissionen fremlægger dette forslag samt svar på vores spørgsmål snarest muligt.
Hvilken indvirkning vil en sådan skat på finansielle transaktioner have på realøkonomien og på EU's konkurrenceevne og finansielle stilling? Hvad skal den opkræves af, og hvor høj skal procentsatsen være, hvem skal opkræve den, og hvem skal have pengene? Skal pengene være øremærket? Jeg vil sige ja, men til hvad? Vi må løse alle disse spørgsmål. Med dagens forhandling og afstemningen på onsdag sætter vi kursen. Kom med et svar hurtigt.
Magdalena Alvarez
(ES) Hr. formand, hr. kommissær! Krisen har vist, at EU mangler de nødvendige instrumenter til at imødegå virkningerne af denne og fastsætte passende rammer for økonomisk genopretning.
Det er derfor nødvendigt at fremkomme med et fælles svar. Dette skal omfatte ikke blot koordinering af medlemsstaternes strategier, men også at vi giver os selv som Union passende instrumenter, der sætter EU i stand til at træffe betydningsfulde foranstaltninger for at fremkomme med et øjeblikkeligt og globalt svar.
Det første mål bør være at give EU en mere vidtrækkende og mere effektiv økonomisk styring, hvilket kræver større finansiel uafhængighed. I denne forbindelse vil en skat på finansielle transaktioner, der skal opfylde tre formål, være en stor hjælp. Når alt kommer til alt, må vi øge EU's kapacitet til at udvikle sine egne politikker, vi skal forbedre den økonomiske stabilitet ved at begrænse spekulation, og vi skal levere de oplysninger, der er nødvendige for at overvåge situationen på og udviklingen af de finansielle markeder. Derudover skal der ved udviklingen af dette fiskale instrument indføres bestemmelser for at sikre, at den finansielle sektor bidrager til at råde bod på den skade, realøkonomien har lidt, og til dækning af udgifterne til stabilisering af banksystemet.
Kommissæren bedes give os en tidsplan herfor.
Diogo Feio
(PT) Hr. formand! Europa-Parlamentet gør rigtigt i at stille en række spørgsmål om dette emne og ikke afgive en endelig holdning til den nye skat på finansielle transaktioner.
Der er desuden flere årsager hertil. Man behøver blot at lytte til det, de fejlfrie tilhængere af denne skat har fortalt os. De siger, at det er et politisk problem, at de tekniske løsninger dårligt nok har nogen betydning.
For det første lad os gå videre med skatten, og så vil vi se, hvordan den skal gennemføres. Det er en fejl. Det er ikke muligt at løse problemet med finanskrisen med ideologi.
For det andet siger de, at dette vil være en skat, som kan hjælpe de dårligst stillede, en form for Robin Hood-skat, da de bedst stillede overvinder deres situation gennem væksten i økonomien.
Spørgsmålet om en europæisk eller global skala har dårligt nok nogen betydning. Dermed undgår man også at løse spørgsmålet. Hvad ville der ske, hvis kun Europa indfører denne form for skat?
Der er adskillige elementer, som skal tages i betragtning. I en krisetid er det ikke ved hjælp af en ny skat, at man løser nogen problemer. Det er ikke ved hjælp af en ny skat, at vi vil løse problemet med de offentlige finanser. Det er ikke ved hjælp af en ny skat, der fungerer som en slags sanktionsskat, en straffeskat, en skat, der skal straffe dem, der er ansvarlige for krisen.
Slutbrugerne er dem, der lider med en ny skat. Dem, der har behov for kredit, er dem, der lider med en ny skat.
For det andet er der en række tekniske problemer, der skal drøftes. Dem, der ikke betyder noget. Findes der et europæisk forvaltningssystem, som kan gennemføre en skat som denne? Kan nogen fortælle os om omkostningerne ved indførelse af skatten? Kan nogen fortælle os, hvilken indvirkning den vil have på likviditeten og på kreditter? Hvordan skal en global skat anvendes med tidsforskelle og transaktioner, der finder sted på sekunder? Hvordan kan alt dette kontrolleres?
Alle disse spørgsmål er stadig ubesvarede. Jeg mener, at vi bør lære af krisen og vedtage holdninger. Jeg tvivler på, at den nye skat er den rigtige.
Anni Podimata
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! Forhandlingen om indførelse af en skat på internationale finansielle transaktioner er måske ikke ny, men den er yderst relevant i dag, fordi den grundlæggende lære, vi kan drage af krisen i den globale økonomi, navnlig i euroområdet, som for nylig har været udsat for systematiske angreb fra spekulanter, er, at de finansielle markeders tidligere uansvarlighed og fraværet af en grundlæggende finansiel regulering og styring har umiddelbare og synlige følgevirkninger for realøkonomien, på de offentlige økonomiers bæredygtighed og på den sociale stabilitet.
I denne henseende er indførelse af en skat på internationale finansielle transaktioner særlig vigtig, fordi det er et af nøglepunkterne i den længe ventede omstrukturering af de finansielle kontrolmekanismer. Løsningen er naturligvis ikke, at vi indfører endnu en europæisk skat, som vil have tvivlsomme eftervirkninger på den europæiske økonomis konkurrenceevne, men at udforme et ambitiøst europæisk forslag, som skal fremlægges for G20.
Sirpa Pietikäinen
(EN) Hr. formand! De finansielle markeder er globale, og finansielle virksomheder er globale. Den finansielle industri er faktisk den største globale sektor i øjeblikket. Da vores behov også er globale - f.eks. udviklingsdagsordenen, millenniumudviklingsmålene eller håndtering af klimaændringer - er det for mig mere end naturligt, at beskatning af finansielle transaktioner bliver det første forsøg på en global beskatning.
Politik er ikke global. Og den er som bekendt heller ikke reelt europæisk. Nogen skal tage føringen med håndtering af dette spørgsmål, og det tilfalder helt naturligt EU at tage føringen. Normalt har den, der tager føringen - udvikler mekanismer, modeller, har de intellektuelle ejendomsrettigheder - en fordel, og også fordelen ved at være den første.
Der er mindre fordele i form af at begrænse de mest spekulative transaktioner lidt, men efter min mening vil de største fordele ligge i at åbne et nyt beskatningsområde, en global mekanisme og i at indsamle ressourcer - ikke så meget inden for den finansielle sektor, men især til vores europæiske og globale udviklings- og miljøkrav.
For at kunne være aktivt på dette område må EU tænke klart, vi må indtage en enig holdning, og derfor ser jeg gerne meget snart Kommissionen fremkomme med et forslag til, hvordan vi gør denne skat på finansielle transaktioner brugbar.
Edward Scicluna
(EN) Hr. formand! Det er ikke mere end 40 år siden, at vi som studerende drøftede en ny international økonomisk orden, hvoraf en del bestod i et forslag til at anvende særlige trækningsrettigheder på lån til IMF og til at medtage en form for skat på nationale regeringer, som skulle anvendes til at hjælpe fattige lande. Dette blev som bekendt ikke til virkelighed.
Mange år senere har virkeligheden ændret sig. Globalisering og teknologiens fremmarch samt den stærkere politiske vilje har gjort visse planer mere gennemførlige. Antallet af globale, politiske mål er dog vokset. Ud over fattigdom, som desværre stadig findes, er vi også optaget af globale miljøproblemer såsom klimaændringer, og vi taler nu hovedsagelig om en slags global forsikringspræmie for at kompensere ofrene for den sociale og økonomiske smerte, som den finansielle katastrofe har medført.
Vi må være forsigtige, når vi står over for mange mål. Jeg foreslår, at vi følger den kloge regel, at vi for hvert mål skal have et separat instrument. Lad blot Kommissionen være modig, men vi må sikre, at skatten på finansielle transaktioner er meget fokuseret og gennemførlig. Lad os ikke forsøge at gøre alt for alle mennesker.
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! Jeg mener, at indførelsen af en skat på finansielle transaktioner overhovedet ikke vil være til nogen hjælp. Den vil ikke få os ud af finanskrisen, og den vil heller ikke hjælpe os til at forhindre en ny krise, og den vil heller ikke bidrage til de finansielle markeders stabilitet. Denne foranstaltning vil kun resultere i stigende omkostninger til kapital og kredit, og den vil lægge en dæmper på investeringer.
Inden vi indfører en ny skat, skal Kommissionen meget omhyggeligt undersøge de fordele og ulemper, den vil medføre. Hvis der træffes beslutning om at indføre en afgift på finansielle transaktioner, kan dette påvirke den europæiske økonomis konkurrenceevne globalt. Dobbeltbeskatning må også undgås, ligesom vi må undgå at skabe hindringer for kapitalens frie bevægelighed.
Omkostningerne ved en sådan skat må ikke bæres af almindelige borgere. Det ville være hensigtsmæssigt at overveje at indføre denne form for skat i lande, hvor der findes en ophobning af spekulativ kapital, der resulterer i skabelsen af kortsigtet ekstern gæld. Denne foranstaltning kunne forhindre ophobning af spekulativ kapital.
I 2009 indførte Sverige et årligt stabilitetsgebyr, der skal anvendes på banker og kreditinstitutioner, og som beløber sig til 0,036 % af den samlede værdi af visse forpligtelser. Indførelsen af en sådan skat er imidlertid ikke berettiget i Rumænien. I forbindelse med forhandlingerne mellem den rumænske regering, IMF og Europa-Kommissionen blev der opnået enighed om lovændringer vedrørende den særlige forvaltningsprocedure for at gøre det muligt for den rumænske nationalbank hurtigt og effektivt at gribe ind, når en kreditinstitution er i vanskeligheder.
På denne baggrund vil jeg gerne spørge Kommissionen, hvilke mekanismer eller formler der overvejes for at beskytte landene mod ophobningen af spekulativ kapital, og om den også overvejer andre foranstaltninger til regulering og overvågning af det finansielle system.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! To ord rinder mig i hu, når vi drøfter dette emne. Det er de latinske ord festina lente eller "at skynde sig langsomt", fordi dette emne naturligvis er ret kontroversielt, som alle skatter er. Jeg antager, at det er særligt attraktivt at tale om at beskatte finansielle institutioner for at gøre dem mere opmærksomme på risici og måske få dem til at betale for deres synder, men finansielle transaktioner er globale og ikke blot europæiske, så som hr. Swinburne påpegede, må vi overveje alle muligheder.
Se på hvor IMF og G20 er på vej hen og så måske handle selv, men vi må helt sikkert overveje dette meget nøje. Så jeg siger festina lente, skynd jer langsomt, når vi har tænkt indgående og gennemført brede høringer, og så skal vi måske handle med eller uden Robin Hoods hjælp.
Kriton Arsenis
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! Selv om de udviklede lande tegner sig for 80 % af drivhusgasemissionerne, betaler udviklingslandene i dag for de værste eftervirkninger. Disse meget drastiske eftervirkninger rammer de fattigste lande, de lande, der ikke har gjort noget for at skabe drivhusvirkningen.
Der er i øjeblikket 20 mio. miljøflygtninge. Hvis vi ikke gør noget med det samme, vil der være 500 mio. i 2050. Vi har en seriøs klimarelateret forpligtelse over for disse lande på anslået 100 mia. EUR om året. Heraf vil en retfærdig andel for EU være 35 mia. EUR.
Det er afgørende, at vi straks indfører en skat på finansielle transaktioner, så vi kan finansiere vores klimarelaterede forpligtelser. Samtidig vil denne skat gøre det muligt for os at betale vores klimarelaterede gæld til eftertiden ved at hjælpe med at finansiere energiuafhængighed af kul.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Hr. formand, hr. kommissær! Et forslag, der ikke havde medvind for to årtier siden, er endnu en gang genstand for forhandling og debat på grund af den finansielle og økonomiske krise. Det er ikke længere blot akademikere og minoritets- eller oppositionsgrupper, der går ind for den. Nu foreslår G20, Den Internationale Valutafond og nogle ledere af de mest udviklede lande i verden, at der indføres en sådan skat. Vi må benytte os af lejligheden, fordi tiden er inde.
Som medlem af Udviklingsudvalget støtter jeg den opfattelse, at en del af indtægterne, hvis en sådan skat indføres, skal gå til finansiering af udvikling. Hvis indtægten udelukkende anvendes til finansiering af forsikring af indskud eller til rent økonomiske formål, vil den finansielle sektor ikke yde et retfærdigt bidrag til global retfærdighed. Derfor bør en del af denne indtægt afsættes til udviklingsbistand.
Algirdas Šemeta
Hr. formand! Jeg er glad for, at der er afsat tid til denne vigtige forhandling. Tanken om en skat på finansielle transaktioner har indtil videre vakt stor opmærksomhed. Som jeg har forklaret, er Kommissionen i øjeblikket ved at undersøge innovativ finansiering på globalt plan, og den er særlig opmærksom på følgende spørgsmål.
Først analyse af konkonkurrencedygtighedsaspektet. Da finansielle transaktioner er så mobile og de finansielle markeder så konkurrenceprægede, ser risikoen for, at aktiviteterne flyttes til andre markeder, ud til at være meget høj. Dette betyder, at en fælles strategi og i det mindste godt samarbejde er nødvendigt på internationalt plan.
Et andet spørgsmål er forskellige initiativers kumulative virkning, som ikke bør underminere den finansielle sektors evne til at støtte økonomisk genopretning.
Det tredje punkt er, at analysen skal være rigtig. Kommissionen vil snart offentliggøre sin analyse af forskellige muligheder. Jeg må sige, at det ikke er så enkelt endda. Vi er ved at gennemføre en analyse, og vi analyserer forskellige instrumenter. Disse instrumenter hænger ikke blot sammen med en skat på finansielle transaktioner, men også med eventuelle afgifter på bankers aktiver, på bankers gearing og så videre. Vi må foretage en meget grundig analyse for at nå frem til de rigtige konklusioner med hensyn til, hvilke muligheder der er de bedste.
Kommissionen vil sammenligne sine resultater med sine internationale partneres resultater. På dette grundlag vil de mest lovende instrumenter blive påvist, og Kommissionen vil så vurdere dem nærmere.
Jeg vil også gerne sige, at "beskatning" eller "skatter" nævnes mange gange i EU 2020-strategien, hvilket står i skarp kontrast til tidligere strategiske dokumenter. Jeg mener, at Kommissionen er meget opmærksom på spørgsmålene i tilknytning til udviklingen på beskatningsområdet.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at Kommissionen fremmer og støtter en seriøs global analyse af de potentielle fordele og ulemper ved forskellige innovative finansieringsinstrumenter, herunder en skat på finansielle transaktioner. Jeg vil gerne takke Parlamentet for dets interesse og engagement i dette spørgsmål.
Formanden
Jeg har modtaget et forslag til beslutning fra Økonomi- og Valutaudvalget som sammenfatning af forhandlingen i henhold til forretningsordenens artikel 115, stk. 5.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen vil finde sted onsdag den 10. marts 2010 kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Proinsias De Rossa  
Jeg har længe støttet en skat på finansielle transaktioner, eller som tilhængerne i USA kalder den - en skat på finansiel spekulation. James Tobin var en af de første til at fremsætte tanken som et middel til at stabilisere globale finansielle markeder og i processen rejse betydelige midler til udviklingsbistand. De magtfulde finansielle spekulanter forkastede den som uigennemførlig, og det samme gjorde magtfulde regeringer. Nu undersøger IMF som en konsekvens af krisen gennemførligheden af den, og vi må insistere på, at eksperternes rapport ikke raseres og gøres nytteløs af lobbyvirksomhed. Vi er nu i besiddelse af redskaberne, f.eks. SWIFT-clearingsystemet i Europa, som kan sætte os i stand til at indføre en skat. Men i modsætning til, hvad forskningen viser os, trækkes de gamle, falske argumenter frem: "den kan omgås, den vil være en byrde på forbrugerne". Finanskrisen drevet af skruppelløse finansielle spekulanter, som fortsat tjener enorme formuer, hvis aktiviteter har bragt den økonomiske verden i knæ, skal begrænses. Den offentlige opinion må give klart udtryk for den voksende støtte til en skat på finansielle transaktioner, så regeringerne kan handle og ikke give efter for de mennesker, for hvem grådighed ikke er nok.
