Genoptagelse af sessionen
Formanden.
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 10. april 2003, for genoptaget.

Formanden.
Kære kolleger, det var med stor sorg, at jeg erfarede, at dr. Pierre Pradier døde i sit hjem i Biarritz fredag den 29. april i en alder af 69 år.
Dr. Pradier var medlem af Europa-Parlamentet fra 1994 til 1998 for Gruppen Europæisk Radikal Alliance. Som medstifter af og æresformand for Médecins du Monde kæmpede denne fremragende læge konstant for at fastholde og repræsentere de menneskelige værdier.
Jeg beder Dem rejse Dem og iagttage et minuts stilhed til minde om vores afdøde kollega.
(Parlamentet iagttog stående et minuts stilhed)

Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Hr. formand, jeg vil blot sige, at der i morgen kl. 15 vil blive afholdt en mindehøjtidelighed i De Grønnes værelse til ære for Pierre Pradier.

Formanden.
Jeg har fra de kompetente myndigheder i tiltrædelseslandene modtaget navnene på de 159 observatører til Europa-Parlamentet. Listen offentliggøres i protokollen fra dette møde.
Det er mig en stor glæde at kunne byde velkommen til samtlige observatører i dag på vegne af Europa-Parlamentet.

Den politiske beslutning om at indlede vores forpligtelser efter underskrivelsen af tiltrædelsestraktaterne i Athen er for vores vedkommende et spørgsmål om politisk præintegration. Jeg ønsker Dem held og lykke i Deres tid og med Deres arbejde her i Parlamentet. Jeg mener, at det for både Dem og Parlamentet er en god mulighed for at lære ved learning by doing med hensyn til vores respektive præferencer og politiske interesser.
Her er i dag observatører fra Cypern, Tjekkiet, Estland, Ungarn, Letland, Litauen, Malta, Polen, Slovakiet og Slovenien.
Det er et øjeblik, som vi i Parlamentet har imødeset og arbejdet hen imod i lang tid. Jeg vil gerne give udtryk for min taknemmelighed for den aktive støtte og hjælp fra lederne af samtlige politiske grupper og fra næstformændene i Parlamentet gennem Præsidiets arbejde for at føre os til, hvor vi er i dag.
Jeg vil også gerne denne eftermiddag give udtryk for Europa-Parlamentets glæde over resultatet af den seneste folkeafstemning - i Litauen - hvor resultatet var enestående, og hvor særligt mange stemte for. Det er endnu en kraftig påmindelse, efterhånden som vi arbejder os igennem folkeafstemningerne i hver stat, om omfanget af forpligtelsen og lysten til at være sammen om at opbygge ét Europa.
Jeg vil gerne sige til observatørerne, at De gennem Deres arbejde her - især gennem de politiske grupper og i udvalgene - nu har mulighed for at indgå aktivt i drøftelserne om Det Europæiske Konvents resultater, om debatten om den kommende fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, herunder den kommende forsvarspolitik, om den fremtidige regional- og samhørighedspolitik og om landbrugspolitikken. Det er en stor mulighed og en udveksling, som vi alle kan have gavn af. Vi ser frem til at samarbejde med observatørerne, og vi ønsker Dem alle held og lykke i tiden sammen med os.

Formanden.
Det endelige forslag til dagsorden som opstillet af Formandskonferencen (på mødet den 8. maj 2003) i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 110 og 110a er omdelt. Der er foreslået følgende ændringer:
Vedrørende tirsdag
Bébéar (PPE-DE).
Hr. formand, vedrørende dagsordenen for tirsdag vil jeg fremkomme med en anmodning på vegne af de mange folkevalgte, der er til stede her i Parlamentet, men også fra Aquitanien, Storbritannien og de spanske kyster, vedrørende IOPCF's holdning og den rent ud sagt latterlige erstatning, som de foreslår i forbindelse med olieforureningen fra Prestige.
Vil det være muligt at anmode om en redegørelse fra Kommissionen og høre deres holdning under forhandlingen om hr. Manders' betænkning tirsdag morgen kl. 10?

Formanden.
Svaret på Deres spørgsmål om, hvorvidt det er muligt at anmode Kommissionen herom er ja. Lad mig gøre dette for at finde ud af, om Kommissionen i tilknytning til forhandlingen om Manders-betænkningen kan besvare Deres spørgsmål i form af en redegørelse.

De Palacio
Hr. formand, jeg vil gerne understrege, at jeg er enig i den harme, som det ærede medlem har givet udtryk for, og at IOPCF's beløb faktisk er helt utilstrækkelige, som det er blevet påvist i dette tilfælde. I morgen vil er det min kollega, fru Wallström, der har ansvaret for at svare Dem.
Jeg kan dog meddele, at vi i Den Internationale Søfartsorganisation arbejder på at forøge dette beløb, som i dag er fuldstændigt latterligt, til op til 1 milliard euro. Men i morgen vil min kollega, fru Wallström, give Dem et mere detaljeret svar.

Schulz (PSE).
Hr. formand, De har jo allerede meddelt, at Formandskonferencen ikke har efterkommet det forslag, vi stillede dér. Jeg vil gerne benytte lejligheden til her i plenarforsamlingen endnu en gang kort at begrunde, hvorfor vi ikke mener, vi bør debattere uden også at give udtryk for en holdning fra Parlamentets side. Situationen i Irak er klar, krigshandlingerne er afsluttet, der hersker en situation i landet, der her i Parlamentet ikke blot muliggør en forhandling, men også en beslutning om, hvilke holdninger Europa-Parlamentet indtager i lyset af den faktiske udvikling i Irak.
Jeg fik på Formandskonferencen indtryk af, at man, især PPE-medlemmerne, var lidt bange for, at Parlamentet igen kunne komme i den situation, det kom i sidste gang, nemlig at det ikke vedtager nogen beslutning. Nu vil jeg ikke komme nærmere ind på årsagerne til disse omstændigheder, fordi jeg i så fald ville være nødt til at henvende mig til en person til højre for mig, men måske får vi med lidt god vilje fra alle involverede grupper mulighed for at nå frem til en beslutning denne gang, der rent faktisk ikke kun udtrykker det, der er enighed om her i Parlamentet, men også kunne definere EU's holdning eller Parlamentets krav om en EU-holdning som led i en jo igen mulig og nødvendig fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Derfor anmoder vores gruppe om, at vi følger op på forhandlingen med en beslutningstekst.
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Hr. formand, Formandskonferencen besluttede ved hjælp af en afstemning, at denne forhandling ikke skulle efterfølges af en beslutning. Årsagerne hertil er meget klare, for efter EU's triste rolle i Irak-krisen syntes vi ikke, at der er grund til at uddybe splittelsen eller rette beskyldninger mod hinanden. Vi skal snarere arbejde på at tilnærme vores holdninger og skabe konsensus, så det europæiske projekt kan gøre fremskridt efter Parlamentets beklagelige optræden på det sidste plenarmøde, hvor vi ikke var i stand til at blive enige om en beslutning. Hr. formand, her går vi højt op i at medvirke til at skabe en bedre verden og beder Ministerrådet om at tale med én stemme på den internationale scene, men vi kan ikke blive enige om en beslutning.
Hr. formand, min gruppe siger derfor ja til forhandling, ja til en erklæring fra Rådet, ja til en erklæring fra Kommissionen, men nej til en beslutning, i det mindste indtil Parlamentet kan blive enige om en beslutning.

Posselt (PPE-DE).
Hr. formand, mit indlæg vedrører onsdagen. Jeg savner for onsdagens vedkommende afstemningen om mødekalenderen. Vi afholdt sidste plenaruge en afstemning om en mødekalender, som var i strid med vores bestemmelser, og jeg vil gerne spørge Dem, hvorfor denne afstemning ikke bliver gentaget. En række medlemmer overvejer jo at klage over beslutningen. Vi må overholde fristen, og derfor vil jeg gerne spørge, hvornår vi får en retmæssig afstemning om vores mødekalender.

Formanden.
Hr. Posselt, vi havde en omfattende og tilbundsgående udveksling af synspunkter med de forskellige politiske grupper for at undersøge, hvilke udformninger vi kan finde frem til, og de forhandlinger mellem grupperne fortsætter. Jeg selv foretrækker og er fast besluttet på at stille et tilfredsstillende forslag til Parlamentet hurtigst muligt. Et sådant er endnu ikke fremkommet i en form, som kan appellere til flertallet, hvorfor høringen mellem grupperne fortsætter.
Jeg lover Dem, at jeg vil gøre noget ved det snarest. Jeg anmoder i dag offentligt om det, som jeg anmodede om i fortrolighed i sidste uge på Formandskonferencen - at grupperne omgående undersøger problemet med henblik på en fornuftig løsning. Uanset de præferencer, som vores kolleger måtte have angående Parlamentet og sæder, bør en kalender ikke desto mindre overholde retsstatsprincippet. Det er for et parlament uundgåeligt og ufravigeligt.
Vedrørende torsdag
Hatzidakis (PPE-DE).
Hr. formand, i forbindelse med forespørgslen om posttjenester vil jeg gerne på vegne af De Kristelige Demokrater sige, at vi er imod medtagelsen af dette spørgsmål på dagsordenen af følgende årsag: Den aftale, som Kommissionen lovede at sætte i stand, med hvilken jeg mener opdelingen mellem reserverede og ikke-reserverede aktiviteter inden for samme juridiske enhed, vedrører grundlæggende set én medlemsstat, og de to nuværende direktiver indeholder derfor en godkendelse vedrørende posttjenester.
Der er derfor ikke behov for en lovgivningsprocedure. Dette er et spørgsmål om blot én medlemsstats overholdelse af de nuværende postaftaler. Procedure 86.3, som det ærede medlem kritiserer, er efter vores mening helt lovlig. Vi finder derfor spørgsmålet overflødigt.

Wurtz (GUE/NGL).
Hr. formand, jeg vil her på plenarforsamlingen minde om, at Formandskonferencen enstemmigt har vedtaget at opføre hr. Schmids betænkning om retningslinjer for beskæftigelsen på dagsordenen for torsdag formiddag, forudsat at den bliver vedtaget af udvalget i aften.

Formanden.
Jeg kan bekræfte, at det er tilfældet, indtil den er vedtaget i udvalget.

Gollnisch (NI).
Hr. formand, jeg takker Dem for at give mig ordet for en kort bemærkning i forbindelse med Deres meddelelse om Jean-Marie Le Pens mandat. Han har været medlem af Parlamentet i næsten 20 år.
Hr. formand, jeg beklager af flere grunde Deres beslutning. Den første er, at den dom, som De nævner, ikke er endelig, som De for øvrigt selv sagde. Den kan appelleres, og det blev den i fredags. Følgelig mener jeg, at det ville have været bedre, hvis Parlamentet ikke havde taget en dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i betragtning, når den ikke er definitiv.
For det andet fremgår det af det, som De sagde, hr. formand, at Jean-Marie Le Pen, særlig i henhold til en kendelse afsagt af præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, var medlem af Parlamentet indtil den 10. april 2003, hvilket ingen bestrider. For at han ikke skal blive medlem af Parlamentet igen, skal man forny den kendelse om retsfortabelse, der er afsagt af den franske regering, og som er baseret på et tab af valgbarhed, der blev ophævet for to et halvt år siden. Fra den 24. november 2000 har Le Pen fået alle sine civile rettigheder tilbage. Det så man, da han stillede op til det franske præsidentvalg, hvilket ikke gav anledning til indvendinger.
Derfor mener jeg, at Parlamentet ved denne retsinstans ikke skulle være Jean-Marie Le Pens modstander, men stå på hans side, hvad man end mener om hans politiske holdninger, for i fremtiden kan ethvert andet medlem af Parlamentet risikere at blive forfulgt af en regering og blive tvunget til at opgive deres mandat på grundlag af en regeringsbeslutning. Det forbavser mig, at disse beslutninger ikke kan underkastes så meget som en minimal vurdering her i Parlamentet.
Hr. formand, af disse grunde og andre, som vedrører overtrædelse af bestemmelser i intern fransk ret, særlig den franske straffelov, anvendelse af ældre tekster, særlig loven fra 1977, som efter min mening slet ikke kan anvendes i denne sammenhæng, da den vedrører en periode, hvor Europa-Parlamentets medlemmer ikke blev valgt ved direkte valg, men var medlem af medlemsstaternes parlamenter, mener jeg, at dette komplekse spørgsmål burde og stadig bør forelægges for Retsudvalget, som i dag er det eneste kompetente udvalg til valgs prøvelse i henhold til forretningsordenens artikel 7.

Formanden.
Hr. Gollnisch, det var vigtigt at give Dem lejlighed til at tilkendegive Deres synspunkt, som jeg så absolut er bekendt med i lyset af tidligere meningsudvekslinger.
Som formand for Parlamentet har jeg en forpligtelse over for de enkelte medlemmer. Jeg håber, at det med Deres synspunkt i dag ses, at der er flere forskellige fortolkninger. De har givet udtryk for én.
Jeg mener også at have en forpligtelse over for institutionen. Jeg er blevet meddelt, at jeg i henhold til lovgivningen og ved overholdelse af afgørelsen handler korrekt. Jeg vil gerne forsikre Dem om, at skulle det være tilfældet, i lyset af appeller, at domstolene pålægger Parlamentet at handle på en given måde, vil vi, i henhold til lovgivningen, til enhver tid respektere det, der kræves af os.

Elles (PPE-DE).
 Hr. formand, med tiltag i Mellemøsten med Køreplanen for fred vil jeg gerne henlede Parlamentets opmærksomhed på de velkomne skridt mod samme proces i Kashmir og de skridt, som regeringen i Indien og Pakistan har taget for nylig i denne henseende.
Med henvisning til den amerikanske viceudenrigsminister Richard Armitages besøg i området vil jeg imidlertid opfordre Dem til at tilskynde institutionerne i Unionen til også at deltage i denne proces på samme måde, som vi deltager i Mellemøsten via kvartetten - måske vi kan opfinde noget tilsvarende for Kashmir. Frem for alt bør befolkningen i Kashmir deltage i processen.
Endelig vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på, at dette spørgsmål blev rejst på Formandskonferencen for et par måneder siden, hvor det på vegne af Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik blev foreslået, at en ad hoc-delegation skulle rejse til Afghanistan. Det forslag blev godkendt, men der blev ikke godkendt en delegation til Kashmir. Jeg vil gerne bede Dem sætte det på dagsordenen for Formandskonferencen igen i denne uge, så vi kan træffe en afgørelse og også sende en ad hoc-delegation til Kashmir.

Formanden.
Hr. Elles, det kunne måske være nyttigt at invitere Deres gruppe og de øvrige grupper til at hjælpe med til at sætte punktet på dagsordenen for Formandskonferencen.

Maes (Verts/ALE).
Hr. formand, i den østlige del af Den Demokratiske Republik Congo står to stammer over for hinanden, Lendu-folket og Hema-folket. I hundredvis af mennesker er allerede blevet dræbt. I tusindvis flygter. Siden den ugandiske hær forlod området, er MONUC på stedet, men MONUC har kun 625 militære styrker mod 25.000 guerillastyrker. Der er for få MONUC-soldater. Desuden mener også hr. Mbeki, at deres mandat skal forstærkes, for de har ikke mandat til at bruge magt til at stoppe volden. Derfor fortsætter volden med at eskalere.
I dag vil Sikkerhedsrådet udtale sig derom. Der kan ikke engang ydes hjælp til de mennesker, som er ofre for disse omfattende nedslagtninger. Sikkerhedsforholdene tillader det ikke, og de internationale organisationer har måttet trække sig tilbage. Jeg beder Dem venligst om i Deres egenskab af formand for Europa-Parlamentet at opfordre til, at Sikkerhedsrådet gør det, der er nødvendigt, for at vi ikke kommer til at opleve det samme som i Rwanda, hvor der finder folkedrab sted i FN's påsyn, simpelthen fordi vi ikke har noget mandat, og fordi vi ikke stiller de midler til rådighed, som er nødvendige for at stoppe volden.

De Rossa (PSE).
Hr. formand, jeg vil gerne henlede opmærksomheden på, at 25.000 mennesker i EU hvert år dør af en sygdom, der, hvis den opdages i tide, stort set er helbredelig. Jeg taler om brystkræft.
Jeg bifalder Kommissionens initiativ om at opfordre medlemsstaterne til at indføre bedste praksis med hensyn til screening for brystkræft. Jeg beklager, at dødeligheden i Irland er lidt over to og en halv gange gennemsnittet i EU pr. tusinde indbyggere. Under halvdelen af befolkningen i Irland har mulighed for at blive screenet for brystkræft. Jeg er sikker på, at Irland ikke står alene. 
Jeg vil gerne tilskynde Kommissionen til at medtage mål, som medlemsstaterne skal opfylde, i henstillingen samt årlige rapporter om opfyldelsen af de mål.
Vi bør som det allermindste sætte navn på og gøre de stater til skamme, som ikke investerer i sundhedsydelser, der ved korrekt udnyttelse kan redde liv.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Hr. formand, i sidste uge blev den tidligere guvernør for den colombianske provins Antioquia, hr. Gaviria, hans fredsrådgiver, hr. Echeverri - som en delegation fra Parlamentet har mødtes med - samt otte andre personer fra hæren og statens sikkerhedskorps efter et grusomt fangenskab krysteragtigt myrdet af den colombianske FARC-guerrilla. Disse hændelser, der har rystet landet, understreger endnu en gang denne organisations sande forbryderiske karakter. Den holder stadig statsministerkandidaten, Ingrid Betancourt, fanget, og det understreger tydeligt, at det var korrekt at medtage den på EU's liste over terrororganisationer.
Hr. formand, jeg beder Dem derfor om på vegne af Europa-Parlamentet at viderebringe de retmæssige colombianske myndigheder vores solidaritet med ofrenes familier og vores aktive engagement i fredens sag i landet.

Ludford (ELDR).
 Hr. formand, det glæder mig at kunne rejse dette spørgsmål under transportkommissæren, fru de Palacios, tilstedeværelse, da det er skandaløst, at den franske regering forpligter os til at komme til Strasbourg og har udøvet politisk og følelsesmæssigt pres - nogle ville sige afpresning - for at holde os her, men ikke indsætter et højhastighedstog og, endda som ejer af Air France, ikke sikrer fornuftige flyforbindelser til denne smukke, men ubelejligt beliggende by.
Hr. formand, det glæder mig, at De for nylig rejste spørgsmålet om en Air France-forbindelse til Strasbourg fra London som angivet i dagens Financial Times. Tak for det.
Vi står over for udsigten til aflysninger af direkte forbindelser fra næste måned fra London Gatwick til Strasbourg, som drives af Air Frances datterselskab Britair. Jeg kan forstå, at Britair går til retten over støtte til den nye konkurrent Ryanair, der tilsyneladende ikke overholder reglerne om statsstøtte. Der kører en lignende sag i Belgien om Charleroi.
Jeg vil gerne bede Dem fastholde størst muligt pres, måske sammen med kommissær de Palacio, for at sikre en fornuftig flyforbindelse, så længe vi skal være i Strasbourg en gang om måneden, hvilket jeg håber, ikke skal vare meget længere.

Lage (PSE).
Hr. formand, ærede medlemmer, jeg tager ordet for at sige nogle ord om Cuba. På det foregående møde vedtog vi en beslutning, der vender sig imod den bølge af undertrykkelse, som den cubanske diktator har sluppet løs mod sit folk, og som har bragt snesevis af intellektuelle, forfattere og kunstnere i fængsel. Men siden har det cubanske diktatur summarisk dødsdømt tre unge, der har begået den utvivlsomt alvorlige forbrydelse at kapre et skib, i en proces uden garantier af nogen art, i en summarisk og brutal proces.
Europa-Parlamentet kan ikke sidde denne handling fra det cubanske diktaturs side overhørig. Europa-Parlamentet, der har fordømt, at der er dødsstraf i flere lande, og som har fordømt alle de lande, der udfører dødsstraf, kan ikke sidde denne irrationelle og barbariske handling fra det cubanske diktaturs side overhørig.

Schröder, Ilka (GUE/NGL).
Hr. formand, kære kolleger, den 8. maj 1945 måtte Tyskland langt om længe kapitulere. Igennem seks år hærgede tyskerne en stor del af Europa, hvor millioner af mennesker blev røvet, indespærret, transporteret, udhungret eller myrdet, og de myrdede millioner af jøder i koncentrationslejrene.
Vi kan takke de vestlige allierede og især menneskene i Sovjetunionen for tyskernes vidunderlige nederlag. 20 millioner sovjetiske borgere omkom under Anden Verdenskrig - mens de tjente i Den Røde Hær, under sulteblokaden i Leningrad, som slavearbejdere. Befrielsen fra koncentrationslejrene kan vi takke Den Røde Hær for. I dag bliver disse menneskers børnebørn nægtet adgang til Europa, og Kaliningrad, den forsøgte territoriale kompensation for den tyske udryddelseskrig, bliver adskilt fra Rusland. Det er modbydeligt og beskæmmende.
Jeg vil gerne bede Dem om, ved at iagttage et minuts tavshed, at mindes alle de mennesker, der faldt i kampen mod fascismen, og især soldaterne i Den Røde Hær og dermed alle dem, der i det hele taget har gjort det nuværende Europa muligt!
Jackson (PPE-DE).
Hr. formand, her til morgen siges det i pressen, at De har klaget over, at De skulle stå op kl. 4.00 for at nå på arbejde i Strasbourg. Jeg håber, at De mener, at det er umagen værd at stå så tidligt op.
Jeg vil gerne på vegne af mine kolleger, der netop har taget det mindeværdige sidste fly fra London Gatwick til Strasbourg, vide, hvad De gør ved situationen. Baronesse Ludford har allerede rejst spørgsmålet. De har uden tvivl været i kontakt med borgmesteren i Strasbourg, som mange af os har skrevet til. Hvis Strasbourg skal tages alvorligt som Europa-Parlamentets arbejdsplads og byde velkommen til ikke blot parlamentsmedlemmerne og de nye medlemmer, men også til erhvervsfolk og verdenspressen, skal der gøres noget ved forbindelserne til Strasbourg fra London.
Hvad sker der? Skal vi virkelig befinde os på det mindeværdige sidste fly fra Strasbourg til London på torsdag? Det er meget sørgeligt, hvis det er tilfældet, ikke mindst for Strasbourg, som bestemt ikke skal gøre sig håb om de britiske medlemmers støtte til byens fremtidige rolle som et af Europa-Parlamentets mødesteder.
Formanden.
Hvad angår mine afgangstider, er svaret på Deres spørgsmål: Ja, hvis jeg gør min pligt, er det altid værd at stå op til tiden. Hvad angår Deres spørgsmål om korrespondance, skrev jeg umiddelbart efter at have erfaret, at den forbindelse, De henviser til, kunne blive indstillet, til de franske myndigheder og afventer et svar. Det er det eneste, jeg kan sige. Jeg kan fortælle Dem kendsgerningerne. De er velkommen til at få en kopi af min korrespondance samt af det svar, jeg i sidste ende modtager.

McNally (PSE).
Hr. formand, jeg blev for nylig sammen med andre passagerer tilbageholdt i et fly fra London til Bruxelles i to timer efter landingen i Bruxelles, da der om bord var en kinesisk herre, der var rejst fra Toronto, og som tydeligvis var ret syg og mistænkt for at have sars.
Det stod i løbet af de to timer klart for os, at hverken de belgiske sundhedsmyndigheder eller det pågældende flyselskab, British Midland, havde den fjerneste idé om, hvad de skulle gøre i et sådant tilfælde. Det glæder mig at kunne fortælle Dem, at den pågældende person testede negativ.
Jeg vil imidlertid være taknemmelig, skulle lignende tilfælde opstå, hvilket de uden tvivl vil gøre, hvis De kontaktede både Kommissionen og ministerrådet, der repræsenterer medlemsstaterne, så der kan iværksættes passende foranstaltninger, og så både flyselskaberne og de nationale sundhedsmyndigheder ved, hvad de skal gøre, hvis en person, de mistænker for at være alvorligt syg, er om bord på et af deres fly.

Formanden.
Jeg vil gerne minde Parlamentet om, at der i morgen er planlagt en forhandling om dette spørgsmål, som kan give Parlamentet og mine kolleger lejlighed til at påpege dette.

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Hr. formand, for 14 dage siden blev vores eneste nationale institution, Udalbitza, forbudt og otte af lederne fængslet. Lørdag, i forgårs, deltog titusinder i et optog i Bilbaos gader, der også var forbudt, for at bakke op om Udalbitzas bestræbelser på at udvikle en demokratisk proces baseret på baskernes frie vilje.
Udalbitza har forbedret landets nationale opbygning ved at støtte de lokale repræsentanters fælles indsats inden for f.eks. kultur, miljø, sociale ydelser, økonomisk udvikling, jordfordeling, sport og naturligvis fremme af det baskiske sprog. Over 80.000 mennesker har skrevet under på at garantere de lokale kandidaters tilstedeværelse og øget selvbestemmelse ved valget i denne måned. De spanske domstole har også nedlagt forbud mod disse underskrifter.
Kan nogen fortælle mig, hvad EU venter på, før der reageres?

Galeote Quecedo (PPE-DE).
 Hr. formand, hr. Gorostiaga bliver ved med at udpege den spanske regering som ansvarlig for, at hans parti er blevet erklæret ulovligt. Det ser ud til, at man endda i nogle interne dokumenter også har udpeget nogle medlemmer af Europa-Parlamentet som ansvarlige - heriblandt undertegnede - selv om det drejer sig om en beslutning, der enstemmigt er truffet af den spanske højesteret. De, der fastholder dette, blander tingene sammen, de kender ikke eller forkaster måske simpelthen retsstaten, der har adskillelsen af magten som et af sine vigtigste principper.
Jeg tillader mig at læse et afsnit op af en tekst, som jeg vil sende til parlamentsmedlemmerne, og som er underskrevet af en række europæiske intellektuelle. Teksten slutter med at sige, at selv om vi ofte kan blive fristet til at se bort fra det, der sker, beder vi de europæiske borgere om, at de den 25. maj, hvor der afholdes kommunalvalg i Spanien, giver udtryk for deres almene harme til minde om de ofre, der i Baskerlandet dør for friheden, og til ære for dem, der i dag forsvarer den med et mod, som i nær fremtid vil bevæge Europa. Dette dokument er bl.a. underskrevet af Nadine Gordimer, Günter Grass, Bernard-Henri Lévy, Paul Preston, Mario Vargas Llosa og vores kollega Gianni Vattimo. Kort sagt, af farlige højreekstremister, som hr. Gorostiaga ville udtrykke det.

Karamanou (PSE).
Hr. formand, jeg vil også gerne give udtryk for stor tilfredshed med, at observatørerne fra de nye medlemsstater i Europa-Parlamentet deltager på plenarforsamlingen fra i dag.
Jeg vil imidlertid gerne som formand for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder give udtryk for min store skuffelse over sammensætningen af disse repræsentationer ud fra et kønsmæssigt synspunkt. Kvinder er underrepræsenteret, og som det fremgår af den omdelte liste, er der to lande - Estland og Slovenien - hvis repræsentationer ikke omfatter en eneste kvinde. Jeg mener, det er en fornærmelse mod kvinder, der ikke er repræsenteret i medlemsstaternes repræsentationer, og det viser foragt for den ligestillingspolitik, som EU har støttet i 50 år. Jeg håber blot, at dette ikke sker ved næste valg til Europa-Parlamentet, og at repræsentationerne er afbalanceret ud fra et kønsmæssigt synspunkt. Da jeg ved, hr. formand, at De støtter denne politik, vil jeg bede Dem tage initiativ til at gøre Deres modpart i parlamenterne i disse lande opmærksom på dette.

Formanden.
Det eneste krav i Parlamentets invitation til at sende observatører var, at antallet nogenlunde skulle afspejle balancen i de nationale parlamenter. Der var ikke andre betingelser.
Jeg tager Deres bemærkning ad notam, men vil gerne påpege, at vi for en uge siden havde et møde med talsmændene for de nationale parlamenter i Bruxelles. Talsmanden for Estland er kvinde, og den estiske udenrigsminister er også kvinde, så balancen mellem kønnene er muligvis bedre, end det umiddelbart fremgår af listen over observatører.

Korakas (GUE/NGL).
Hr. formand, den multinationale virksomhed Siser har meddelt, at den straks lukker sin fabrik i Athen og dermed sætter 500 arbejdstagere på gaden, der i årevis har arbejdet under umenneskelige vilkår for at sikre virksomheden en stor fortjeneste. Det sker for at flytte fabrikken til Bulgarien eller Asien, så den kan være mere konkurrencedygtig og produktiv. Fabrikken øgede imidlertid fortjenesten med 83 % i 2002 i forhold til 2001 og modtog stor støtte fra den græske regering. Denne multinationale virksomheds beslutning sker oven på tilsvarende beslutninger i andre multinationale virksomheder, der har lukket produktionsenheder i Grækenland for at flytte til lande med meget lavere lønomkostninger og forhold generelt, der muliggør en mere intens udnyttelse af arbejdstagerne.
Ikke blot gør EU intet for at forhindre de store virksomheders beslutninger og handlinger som disse, tværtimod, virksomhederne opmuntres og finansieres af nationale ressourcer og fællesskabsressourcer. Det er et tydeligt bevis på, at denne EU-politik, uanset hvor smykket den er med erklæringer om Fællesskabets følsomhed, kun har en ting hellig, nemlig at sørge for størst mulig fortjeneste til de store virksomheder og naturligvis opnå dette gennem intens udnyttelse af arbejdstagerne.
Vi fordømmer den erklærede politik om økonomisk og politisk gennembrud i EU, der skaber arbejdsløshed blandt tusinder af arbejdstagere i EU-landene, og rovdriften på arbejdstagerne i de lande, som disse virksomheder flytter til.
Lynne (ELDR).
Jeg håber, at De tilslutter Dem mig og James Elles samt de øvrige medlemmer af den tværpolitiske Kashmir-gruppe og bifalder den fornyede dialog mellem Indien og Pakistan over det omstridte område Kashmir.
Som alle her i Parlamentet ved, har forbindelsen mellem Indien og Pakistan været særdeles problemfyldt i de sidste par måneder, og da begge lande er atommagter, er det overordentligt vigtigt, at dialogen bliver vellykket. Jeg vil gerne gentage James Elles' bemærkninger vedrørende befolkningen i Kashmir, der skal involveres i denne dialog hurtigst muligt, og vedrørende sikringen af, at EU fortsat tilbyder sig som ærlig formidler som aftalt i henhold til den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - hvis, naturligvis, både Indien og Pakistan finder det nødvendigt at udnytte det tilbud.

Frahm (GUE/NGL).
Hr. formand, jeg vil gerne henlede opmærksomheden på det forsøg på reel mobning, den danske regering og en række danske partier i øjeblikket foretager over for udviklingskommissær Poul Nilsson. Det sker på baggrund af, at han efter at have besøgt Irak har fremlagt en række kendsgerninger, nemlig at Irak er et besat land, at denne situation er uholdbar, hvis ikke besættelsesmagten erstattes af en FN-indsats, og at USA efter alt at dømme har sat sig på det irakiske folks olie.
Jeg vil gerne spørge, om De ikke deler min beundring for en mand, der tør sige tingene rent ud, kommissær eller ej, en mand med sine meningers mod, og mener De ikke, at dette forsøg på at sætte mundkurv på kommissæren er uacceptabelt?

Ribeiro e Castro (UEN).
Hr. formand, da Parlamentet desværre har forkastet vores forslag om at medtage et punkt om Guinea-Bissau blandt de aktuelle og uopsættelige spørgsmål, ønsker jeg at tage ordet for blot at henlede medlemmernes opmærksomhed på den forværrede situation i landet, som befinder sig på fallittens rand, og anmode Parlamentet - som jeg ved har vurderet situationen med hensyn til valget den 6. juli - om, at vi nøje følger dette valg og sender en gruppe observatører derned. Det er af stor betydning for at sikre, at Guinea-Bissaus befolkning får mulighed for at finde en demokratisk vej ud af den forfærdelige krise, som landet er ramt af.

Formanden.
Jeg vil gerne blot påpege, at enhver observatørmission i den henseende bør være baseret på et forslag fra Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik til Formandskonferencen. Det kan derefter behandles på sædvanlig måde.

Dhaene (Verts/ALE).
Hr. formand, kære kolleger, fredag i sidste uge var Parlamentet lukket på grund af en fridag for at fejre den dag, hvor Robert Schuman i 1950 afgav sin erklæring om oprettelsen af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab. Med rette, men denne kendsgerning går ubemærket hen i Unionen og frem for alt i mit land, og jeg synes, det er nødvendigt, at der gøres noget ved dette. Det bedste middel til at øge borgernes unionsfornemmelse er, at der i hele Unionen indføres en offentlig fridag den dag. Jeg synes, vi skal gøre noget for at indføre en rigtig europæisk fridag. Det vil være godt, hvis det sker allerede til næste år, også for de nye tiltrædende lande. Måske kunne Parlamentet og De, hr. formand, tage initiativ til det, f.eks. ved at gøre Rådet opmærksom på, at det er vigtigt, at borgerne på denne måde involveres mere i Unionen.

Formanden.
Jeg vil gerne i den henseende påpege, at Parlamentet, i Bruxelles, holdt åbent hus i weekenden før. Det var ikke på selve dagen, men 15.000 mennesker besøgte lokalerne den pågældende dag. Jeg er imidlertid klar over, at Deres pointe stikker dybere.
Zrihen (PSE).
Hr. formand, fru kommissær, jeg vil vende tilbage til Colombia. Jeg tror ikke, at vi skal skjule vores store bekymring, da gidslerne for tiden er i stor fare. Den colombianske præsident Uribes forsøg på at befri gidslerne den 5. maj viser, at liv ikke længere tæller i den del af verden. Europa-Parlamentet har gentagne gange givet udtryk for sin støtte og taget skridt til at hjælpe personer, der kæmper for menneskerettigheder og demokrati.
Derfor og for at vise, at vi ikke er et vendekåbeparlament, men forsøger at være trofaste over for vores demokratiske forpligtelser og beskyttelsen af enkeltpersoner i verden, burde det være muligt at gribe ind over for regeringen for at minde om, at uforsonlighed ikke skal være reglen, når det drejer sig om menneskeliv, og der skal betales en pris, og at det følgelig først og fremmest i det aktuelle tilfælde drejer sig om at respektere anmodningerne fra familierne, som ikke ønsker, at man udviser uforsonlighed for på et givet tidspunkt at markere sin regeringsmagt.

Staes (Verts/ALE).
Hr. formand, kære kolleger, som De måske ved, er jeg formand for Delegationen til Det Parlamentariske Samarbejdsudvalg EU-Rusland. Vi har i den forbindelse også meget udtrykkeligt talt om situationen i Tjetjenien. Vi har hele tiden vurderet denne situation meget kritisk. Men vi har også altid sagt, at konflikten i Tjetjenien skal løses på en ikkevoldelig måde. Jeg har i dag hørt, at der i morges blev foretaget et nyt terrorangreb i den nordlige del af Tjetjenien. En selvmordskommando kørte ind i en regeringsbygning med en lastbil. Det forlyder, at der er mere end 30 dræbte.
Hr. formand, jeg vil gerne bede Dem om i deres egenskab af formand for Europa-Parlamentet at kondolere de dræbtes familier og de lokale myndigheder, idet det kraftigt understreges, at Europa-Parlamentet fordømmer anvendelsen af enhver form for vold til at løse konflikten i Tjetjenien, og at vi ønsker at gå forhandlingernes vej.

Formanden.
Det skal jeg med glæde gøre, hr. Staes.
(Protest fra hr. Ortuondo Larrea)
Jeg beklager, men vi har overskredet tidsfristen. Jeg er ikke troldmand! De kan komme med Deres indlæg i morgen.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A5-0131/2003) fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om et flerårigt program for tiltag på energiområdet: "Intelligent energi i Europa" (2003-2006) (15547/3/2003 - C5-0037/2003 - 2002/0082(COD)) (Ordfører: McNally).

McNally (PSE)
Som ordfører for programmet "Intelligent energi i Europa" vil jeg gerne takke alle tre institutioner for deres samarbejde med henblik på at nå frem til en vellykket andenbehandling: Europa-Kommissionen, naturligvis, for at stille forslag, Ministerrådet og de tre formandskaber, der har været involveret i dette - det spanske, danske og frem for alt det græske formandskab - og især medlemmerne af Europa-Parlamentet og personalet i Europa-Parlamentet. Det glæder mig, at det er lykkedes os at nå til et kompromis ved andenbehandlingen mellem Parlamentet og Ministerrådet ved at arbejde meget hurtigt og ved faktisk at give afkald på den normale fulde procedure med fælles beslutningstagning. Det er ærligt talt ikke den bedste måde at arbejde på, og jeg beklager, at Ministerrådet efterhånden forventer fremskyndede procedurer som normen. De er mindre gennemsigtige og demokratiske og fører ofte til midlertidige misforståelser, især under forhandlinger, da de uundgåeligt føres på kun et sprog.
Programmets titel forklarer sig selv. Vi behøver blot tænke os til indholdet i et program kaldet "simpel" energi. I et sådant program ville vi bruge fossile energikilder, som vi ved er begrænsede og udleder CO2, så hurtigt som muligt og forbrænde dem ineffektivt og ødselt, hvilket USA kunne lære os. "Simpel" energi ville bruge elektricitet og gas til opvarmning af luften uden for bygninger i stedet for at isolere bygningerne. Det ville tilskynde os til at køre længere og i større biler ved højere hastigheder, så vi bruger flere fossile energikilder, helst med kun en person i hver bil. Trods de høje økonomiske omkostninger, den manglende stillingtagen til radioaktivt affald og behovet for meget høje sikkerhedsstandarder ville "simpel" energi fastholde udbredelsen af atomkraft, også i lande med meget stor risiko for spredning af atomvåben.
Nok om "simpel" energi. Vi er ved at gøre nogle af de ting, der gør det nuværende program endnu mere aktuelt og nyttigt. Det er faktisk et beskedent program med 200 millioner euro over fire år, hvilket ærligt talt stadig er utilstrækkeligt. Jeg håber, at midlerne øges i løbet af programmet, især når de nye medlemsstater kommer til. Programmet har fire mål, som alle er særdeles intelligente: fremme af vedvarende energikilder, energieffektivitet, ren transport og alle disse tre ting i udviklingslandene. Alle fire mål er vigtige, og jeg lykønsker Europa-Kommissionen med hensigten om at indføre koordinerende foranstaltninger. Jeg ser frem til at høre kommissærens erklæring, som jeg præciserede var vigtig, hvis vi skal nå til enighed. Parlamentets ændringsforslag til Ministerrådets fælles holdning omfatter budgettet - vi insisterede på en stigning til 200 millioner euro med en revisionsklausul - og adskillige præciseringer. Det glæder mig at kunne sige, at 22 af Parlamentets ændringsforslag blev accepteret i den fælles holdning, og andre er blevet accepteret ved efterfølgende forhandlinger. Der er en uheldig udeladelse med hensyn til behovet for et strategisk agentur inden for energi. Parlamentet vil gå videre med den idé på anden måde.
Det er godt, at Kommissionen er kommet med dette program. Foranstaltningerne bidrager til at beskytte miljøet, forsyningssikkerheden og den industrielle konkurrenceevne. Det supplerer medlemsstaternes indsats og tilskynder de sløve medlemsstater til at gøre mere. Jeg nævner ingen navne for at undgå røde kinder.
Jeg glæder mig især over, at programmet Coopener, der i sig selv er beskedent, kommer til at fungere som vægtstang for meget bedre finansierede programmer som forudset i Johannesburg. Over 2 milliarder mennesker i verden har ikke adgang til elektricitet. Dette program vil hjælpe på det.
Et foruroligende aspekt er, at Kommissionen tilsyneladende har problemer med leveringsfristen for sine forslag. Disse forslag blev offentliggjort så sent, at det ikke bliver muligt at tildele penge til projekter før februar 2004. Jeg håber, at kommissæren foretager en gennemgang af tidsplanen for udarbejdelse af lovgivning for at undgå lignende problemer, som jeg er sikker på, er lige så skuffende for hende, som de er for os.
Ikke desto mindre bliver programmet "Intelligent energi i Europa" særdeles værdifuldt, og jeg ser frem til vedtagelsen efter kommissærens erklæring og til afstemningen i morgen, som jeg håber møder stor støtte fra Europa-Parlamentet, der kommer til at følge programmet med stor interesse.

De Palacio
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil indlede med at takke fru McNally for hendes indsats som ordfører for denne beslutning. Jeg ved, at hun har arbejdet intenst sammen med alle i Parlamentet og Rådet for at nå denne holdning, vi behandler nu. Jeg synes, at det er meget vigtigt, at vi i dag og i morgen ved afstemningerne en gang for alle kan få vedtaget dette program. Det foreliggende forslag til Rådets og Europa-Parlamentets beslutning vedrører et flerårigt program for tiltag på energiområdet, som netop skal dække perioden 2003-2006, og det er derfor, at det er stærkt påkrævet at få afsluttet forhandlingen.
Vi har fire specifikke områder, nemlig rationel energiudnyttelse, efterspørgselsstyring, som tidligere hørte ind under Save-programmet, nye og vedvarende energikilder, tidligere benævnt Altener, transportsektorens energimæssige aspekter, Steer, og fremme af vedvarende energikilder og energieffektivitet på internationalt plan, kaldet Coopener.
Før jeg taler om ændringsforslagene, vil jeg komme med en kort kommentar til et spørgsmål, som jeg har bemærket, bekymrer Parlamentet, nemlig koordineringen af programmet og dets forbindelse med andre energirelaterede fællesskabspolitikker, i særdeleshed inden for programmets egne områder. Det er netop blevet påpeget af fru McNally, der ønsker, at det bliver soleklart. Derfor vil jeg gerne sige, at jeg deler Deres bekymring, især ordføreren, fru McNallys, og i denne henseende synes jeg, at tværtjenstlige høringer og samarbejde er meget vigtigt og bør være almen praksis.
Jeg har forpligtet mig helt og holdent til at forøge og forbedre disse indbyrdes forbindelser, for så vidt angår forvaltningen af vores program. Jeg er overbevist om, at det vil betyde, at der bliver en bedre sammenhæng mellem aktionerne på energiområdet og de forskellige fællesskabsinstrumenter. Jeg har derfor til hensigt, fru McNally, at nedsætte en tværtjenstlig gruppe bestående af alle de af Kommissionens tjenestegrene, hvis politikker og programmer har forbindelse med nærværende program. Jeg tænker først og fremmest på de tjenestegrene, der er ansvarlige for udviklingssamarbejde, landbrug, regional udvikling, miljø, forskning og teknologisk udvikling.
Hvad angår de ændringsforslag, som Europa-Parlamentet har stillet, konstaterer jeg med tilfredshed, at der efter de seneste drøftelser i Rådet er opnået et kompromis om de ændringsforslag, der stadig ikke er opnået enighed om. Jeg vil gerne understrege og bekræfte Kommissionens fulde støtte til den nye tekst, som Parlamentet har forelagt. Lad mig i denne forbindelse, mine damer og herrer, på vegne af Kommissionen lykønske Dem med den aftale, De har opnået med Rådet, især med hensyn til programmets budget, det vil sige de navnkundige 200 millioner euro, der betyder en væsentlig styrkelse af programmet. Som bekendt ønskede fru McNally sandsynligvis mere. Det gjorde vi også, men jeg synes, at 200 millioner er et betydeligt beløb, der i løbet af fire år betyder en ganske bemærkelsesværdig forhøjelse af budgetterne i forhold til det, vi har brugt tidligere.
Jeg håber, at De vil stemme i overensstemmelse med ordførerens anbefalinger og stemme for programmet, og at en hurtig vedtagelse vil gøre det muligt at iværksætte det uden at miste de midler, der er afsat til 2003. Jeg håber ligeledes, at det vil blive vedtaget i sin helhed med udgangen af året, for så vil vi være nået tilstrækkeligt langt, og at vi derfor vil kunne anvende midlerne, inklusive dem for 2003.
Jeg vil gerne endnu en gang takke for fru McNallys fremragende indsats og for medlemmernes opmærksomhed.

Rübig (PPE-DE).
Kære hr. formand, kære fru kommissær, mine damer og herrer, allerførst til jeg gerne tilslutte mig takken til fru McNally, fordi hun har behandlet dette emne med megen fornuft i Industriudvalget. Især var diskussionen med Budgetudvalget meget vigtig for os, fordi Industriudvalget på dette område lægger stor vægt på, at der afsættes tilstrækkelige midler til programmerne, og jeg vil også gerne rette en stor tak til kommissær de Palacio for, at det nu er muligt at inddrage 2003 allerede nu og få programmerne op at køre så hurtigt som muligt.
Vi ved alle, at der er et presserende behov for handling, navnlig set i lyset af den internationale energikrise. Europa er meget afhængigt af energiimport. For øjeblikket bliver ca. 50 % af Europas energi importeret, og meget snart må vi regne med, at dette tal bliver højere, hvilket faktisk ikke er forsvarligt. Derfor er det vigtigt at lægge stor vægt på dette program. Det flerårige program gør det muligt for os - håber jeg da - at indlede en væsentlig forandringsproces inden for Europas energipolitik, og især skal anvendelsen af energi - og her har vi jo allerede vedtaget en række rammedirektiver - fremover være et afgørende punkt for os. At gennemføre dette så effektivt som muligt i nationalstaterne, dét sker jo naturligvis ikke kun via vores benchmarks, der er blevet bedre og bedre i den seneste tid, men især også via bedste praksis-modellerne, og her er netop det flerårige program en ret vigtig indikator, når man vil se, i hvilke lande, med hvilke teknologier og hvilke processer vi opnår de bedste resultater. Derfor mener jeg, at vi har taget et stort skridt fremad inden for den europæiske energipolitik med dette program, og jeg takker på forhånd for det gode samarbejde.
Martin, Hans-Peter (PSE).
Mange tak, hr. formand, ordføreren gjorde en interessant iagttagelse. Hun talte om intelligent energy og i modsætning dertil om stupid energy, og her kommer man i disse tider til at tænke på olie og også stupid white men, hvis man følger titlen på en bog, der stammer fra en forfatter, som mange af os værdsætter meget, og som også har fået en Oscar. Her har vi stupid white men, der følger et helt bestemt princip om energiudnyttelse - gammelt, konservativt - og så har vi en intelligent white woman, Europa og noget andet.
Det dækker selvfølgelig over en hel del. Jeg tror, vi har en chance for at komme et stykke videre ved hjælp af programmer som dette ved at formulere, hvad der forstås ved den europæiske vej. Efter min mening er oprettelsen af et europæisk agentur for intelligent energi ligeledes fornuftig. Det giver mulighed for, at det bliver lidt i stil med det, som environmental protection agency i USA betød for resten af verden i de tidlige 1970'ere. Dengang da De Grønne endnu ikke eksisterede, og miljøbevidstheden hos os i Europa var underudviklet, blev der udviklet forbilledlige projekter om netop adgangen til information og om EPA-modelprojekter. Det kunne dette agentur også foranledige hos os nu. Men det er helt sikkert også klogt at tage højde for den passus, at vi ikke igen må danne en ny bureaukratisk overbygning for dette agentur, men derimod lade det indgå dér, hvor der allerede er kapacitet til rådighed.
Efter min mening omfatter intelligent energi også intelligent gennemsigtighed i forbindelse med udnyttelse af ressourcerne. Netop dette nye agentur kunne jo foregå med et godt eksempel ved virkelig at vise, hvordan det håndterer de midler, der stilles til rådighed, og at meget af det, der med rette kritiseres ved de europæiske institutioner, nemlig manglende gennemsigtighed i forbindelse med tildeling og udnyttelse af finansielle midler, netop ikke finder sted dér, fordi man ved, at der ikke kan være demokrati uden gennemsigtighed.
Clegg (ELDR).
Hr. formand, også jeg tilslutter mig dem, der har lykønsket Eryl McNally med et fremragende arbejde med at føre dette gennem Parlamentet og naturligvis med forhandlingerne på vores vegne med de øvrige institutioner. 
Ordføreren har allerede dækket hovedspørgsmålene, som jeg og min gruppe alle er enige i. Jeg vil gerne blot påpege to yderligere ting på nuværende tidspunkt. For det første er og bør intelligent energi ikke være titlen på dette program, men bør, som ordføreren selv har foreslået, naturligvis være en overordnet titel på alt det, vi gør inden for energipolitikken.
Som mange kolleger er bekendt med, står vi over for en overflod af lovgivning på energiområdet i dag, i denne og næste uge lige fra kraftvarmeproduktion til transeuropæiske net og til den allervigtigste elektricitets- og gasliberaliseringspakke. Samlet set håber vi, at alle disse foranstaltninger udgør én sand, intelligent politik. Tilgiv mig for at bruge følgende rædselsfulde udtryk. De repræsenterer "én politik, én regering". Kommissærens erklæring er i den forbindele meget vigtig og i høj grad velkommen.
Den anden ting handler om budgettet. Vi støtter varmt ordførerens succes med at øge det overordnede budget, men det er værd at bemærke, at de 200 millioner euro, som naturligvis er mange penge for Dem og for mig, faktisk er særdeles lidt i forhold til den lange række af opgaver, som programmet "Intelligent energi i Europa" skal tackle.
200 millioner euro absorberes nemt i hver af de fire områder, og alene derfor - og det har vi naturligvis også set på andre områder, f.eks. det transeuropæiske net - kommer startkapitalen fra EU til at synes markant mindre i betragtning af de opgaver, der skal udføres. Vi håber derfor virkelig, at procedurerne bliver så effektive som muligt, undgår gentagelser, undgår unødig administrativ og bureaukratisk kontrol og virkelig giver skatteyderne noget for pengene.

Caudron (GUE/NGL).
Hr. formand, kære kolleger, jeg har allerede haft lejlighed til at ytre mig under førstebehandlingen om dette vigtige emne, og jeg er således tilfreds med på ny at få ordet i aften.
Jeg vil først på egne vegne takke min kollega og ven Eryl McNally for kvaliteten af hendes betænkning og den måde, som hun har forstået at forhandle med Rådet på. Jeg har kendt hende længe og vil rose hende for hendes ihærdige arbejde, selv om jeg af og til, for ikke at sige ofte, er uenig i nogle af hendes venners liberale holdninger.
Også på egne vegne vil jeg sige til fru de Palacio, at selv om hun aldrig har svaret på mit spørgsmål om det, som jeg betragter som en modsigelse mellem en fri konkurrence, der har til formål at få priserne til at falde, og den ubestridte nødvendighed af at spare på energien, sætter jeg pris på hendes arbejde som kommissær for energi, hendes ubestridelige dygtighed, og at hun er villig til at lytte.
For at vende tilbage til indholdet vil jeg på vegne af GUE/NGL-Gruppen minde om, at programmet "Intelligent energi i Europa", som dækker perioden 2003 til 2006, erstatter et program, som udløb den 31. december 2002, hvilket forklarer, at det haster med at blive enige og finde det bedst mulige kompromis. Det er ikke overraskende, at de mest indædte diskussioner har drejet sig om budgetspørgsmålet. Jeg vil atter beklage, at man for ofte i EU ikke bevilger midler, der står i forhold til målene. Jeg har sagt det gentagne gange her i Parlamentet og andre steder. Det er så meget mere beklageligt i dette tilfælde, da en midtvejsrapport om det nuværende program har vist, at de nuværende specifikke programmer lider under en alvorlig mangel på ressourcer. Til sidst lykkedes det Rådet og Parlamentet efter en række trepartsforhandlinger at nå frem til et kompromis på 200 millioner euro, selv om Rådet insisterede stærkt på 190 millioner. Det er for lidt, selv om det er bedre end ingenting. Som det er blevet nævnt, bliver dette beløb fordelt mellem fire specifikke programmer om henholdsvis energieffektivitet, fremme af vedvarende energikilder, transportsektorens energimæssige aspekter og øget brug af vedvarende energikilder og energieffektiviteten i udviklingslandene. Jeg tilslutter mig disse overskrifter og retningslinjer.
Rådet har godkendt de fleste af Parlamentets ændringsforslag om integration af ansøgerlandene, udbredelse af og adgang til programmer og etablering af gennemsigtige kriterier for udvælgelse af deltagere. Det glæder os. Til gengæld har Rådet ikke godkendt oprettelsen af et europæisk agentur for intelligent energi. Det beklager jeg personligt ligesom Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi. Jeg tror, at det kunne have hjulpet os. Rådet har heller ikke godkendt oprettelsen af en taskforce under Kommissionen for at sikre koordination mellem de forskellige områder, men fru de Palacio har beroliget os lidt på det punkt.
Jeg vil slutte mit indlæg med på ny at understrege, at energi ikke er en vare som andre. Den kræver tunge løbende investeringer. Den har brede aspekter som offentlig tjeneste, som man skal forsvare ihærdigt i alle borgeres interesse og i alle ordets betydninger. For fremtiden skal man spare, differentiere, øge forsyningssikkerheden og tage udgifter og fordele i betragtning, og ikke blot de kortsigtede udgifter og fordele. Vi skal se langt fremad. Behovene bliver større, og de fossile energier bliver begrænset. Atomkraft møder modstand hos befolkningen, og derfor skal vi udvikle vedvarende energi og spare på energien. Hr. formand, jeg vil slutte med at sige, at vi skal indføre det, som jeg personligt betragter som morgendagens mulige energikilde, nemlig fusionsenergi, og derfor faktisk meget hurtigt iværksætte ITER-programmet.

Booth (EDD).
Hr. formand, det hævdes, at programmet "Intelligent energi i Europa" er uundværligt. Enhver omtale af intelligent energi og forespørgsel om vedvarende energi bliver imidlertid sandsynligvis mødt med latterliggørelse snarere end seriøs debat af folk på gaden. For folket på gaden i min afkrog af verden giver den energipolitik sig udslag i en stigende plage med vindmølleparker - der i stigende grad ødelægger vores skattede landskab - hvis økonomiske værdi langt overgår den teoretiske værdi ved denne angiveligt omkostningsfrie kilde. Faktisk er vindenergi så dyrt, at brugen heraf ville være uoverkommelig uden betragtelig støtte fra skatteyderne og brugerne af energien. Da det er en uregelmæssig energikilde - eftersom vinden langtfra er konstant - skal der foreligge tilsvarende konventionel produktion som back-up, der i sig selv forbruger lige så meget energi, som vindenergi skulle spare.
Med det i baghovedet, at det er EU-penge og uklar tænkning, der understøtter dette program - de to er stort set uadskillelige - mener jeg, at den energipolitik, vi i dag behandler, er langt fra at være intelligent. Som sædvanlig i EU-nomenklatur repræsenterer titlen det modsatte af virkeligheden. Jeg kan som sædvanlig kun bekendtgøre min skuffelse. Det sker dog med den viden, at mine vælgere i det mindste er mere intelligente end de politikker, der udarbejdes i deres navn.

Seppänen (GUE/NGL).
Hr. formand, det foregående rammeprogram for aktioner på energiområdet sluttede ultimo sidste år. Da programmet "Intelligent energi i Europa", som skal erstatte det, først drøftes nu, kan vi ikke beskylde Kommissionen og Rådet for at handle overilet. Det foregående program var imidlertid meget længere om at komme på banen, så der er sket en udvikling, endskønt lille.
Det nye program omfatter færre separate programmer, så det er godt. Faktisk var ressourcerne til det foregående rammeprogram opdelt i alt for små bidder, og det har ikke været nemt at opnå synlige resultater. Administrationsomkostningerne ved at have mange programmer, konsulenthonorarerne og de forskellige seminarer, som der ikke er mangel på i Europa, æder ressourcerne med det resultat, at der er mindre tilbage til konkrete aktioner.
I det nye program øges ressourcerne, de overordnede beløb hæves, og den kendsgerning, at et femårigt program erstattes med et fireårigt, betyder, at der er flere penge til rådighed hvert år. Energisektoren er imidlertid en så kapitalintensiv produktionssektor, at ikke engang yderligere midler løser de problemer, EU-landene har med hensyn til tilstrækkelig energiforsyning, forsyningssikkerhed eller energibesparelser og miljøbeskyttelse. De fælles mål, der er opstillet, f.eks. med hensyn til brugen af vedvarende energikilder, er så ambitiøse, at opnåelsen af disse i meget høj grad afhænger af medlemsstaterne. Vi kan ikke blot overlade det til Altener-programmet at opnå disse mål.
Der er forslag om, at der oprettes et nyt særligt agentur, der skal koordinere samarbejdet i energisektoren. Erfaringerne har imidlertid vist, at agenturer ikke altid reducerer bureaukratiet - de har snarere tendens til at gøre det modsatte - og særlige agenturer er altid vanskeligere at overvåge for Parlamentet end Kommissionen. Oprettelsen af nye agenturer øger ikke den administrative gennemsigtighed.
Hvad angår ordførerens arbejde, tilslutter jeg mig min kollega, hr. Caudron, og takker hende på vegne af min gruppe.

De Palacio
Jeg vil gerne takke for Deres indlæg og sige, at vi er nødt til at forsøge at undgå den "simple" energi, som fru McNally og andre talere tidligere har nævnt. Fru McNally ved, at jeg er enig i teorien om, at et europæisk agentur ville have været en forvaltningsmulighed, og at det sandsynligvis ville have indebåret mange andre positive elementer. Men jeg tror, at systemet med en tværtjenstlig gruppe eller en organisation inden for Kommissionen, som alle de forskellige berørte sektorer deltager i, vil være med til at overvinde Deres bekymringer.
Jeg vil også gerne kort tilføje, at jeg er helt enig i det, hr. Caudron har sagt om hurtigst muligt at få iværksat Iter-initiativet og andre initiativer. Med hensyn til de 200 millioner tænker jeg f.eks. på Coopener-programmet, hvor vi taler om udbredelse i udviklingslandene af mere passende teknologier, energieffektivitet, teknologisk udvikling og ren kul-teknologier. På et tidspunkt er vi nødt til at tale om dette igen, når vi taler om Kyoto-aftalen, for Kyoto-aftalen berører ikke kun Europa, men handler om et globalt problem. Hvis vi tror, at udviklingslandene ikke vil anvende kul, tager vi fejl. De vil bruge det, hvis det er det, der er tættest på dem. Det er klart, og vores indsats må gå i den retning.
Jeg vil også opfordre Dem, mine damer og herrer, til at tænke på fremtiden og huske på, at EU's budget for næste år vil være på 0,99 % af BNP med 25 medlemsstater. Ud over at vi kun har 0,99 % af BNP, skal vi udvirke mirakler, når vi bliver 25 medlemsstater med yderligere 500 tjenestemænd.

Formanden.
Mange tak, fru kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0138/2003) af Glante for Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om fremme af kraftvarmeproduktion på grundlag af efterspørgsel efter nyttevarme på det indre energimarked.

Glante (PSE)
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, direktivets titel signalerer i sig selv, at der er tale om et relativt kompliceret emne. Jeg vil forsøge - sådan som jeg allerede tidligere har gjort - at forklare udenforstående på helt enkel vis, hvad der er tale om, nemlig den traditionelle produktion af elektricitet ved hjælp af damp, der efterfølgende anvendes effektivt inden for industrien eller til opvarmning. En fremme af denne teknologi kan ses som værende i overensstemmelse med de mål, som vi og mange lande har sat sig, Kyoto-målene. Det vil bidrage til at spare energi, anvende energi effektivt og reducere CO2-udledningerne. En anvendelse af denne teknologi kan også højne forsyningssikkerheden.
I forbindelse med denne diskussion og afstemningen og de ændringsforslag, jeg stillede, var det af stor betydning for mig, at der blev skabt et direktiv, der har gyldighed i hele Europa, på samme niveau og med samme fælles spilleregler. Det vedrører frem for alt de referenceværdier, der skal påvise energibesparelserne. Vi opfordrer Kommissionen til at udarbejde et sæt europæiske referenceværdier inden for passende tid, der gør anvendelsen i de forskellige medlemsstater mere sammenlignelig.
For mig var det vigtigt at højne retssikkerheden inden for EU, og at medlemsstaterne på basis af dette direktiv - når det træder i kraft efter andenbehandling og eventuelt efter en forligsprocedure - får retssikkerhed og kan fremme denne teknologi. Det er en meget teknisk betænkning. Det var relativt kompliceret at diskutere den. Vi havde nogle heftige diskussioner, men der var tale om nogle meget fair diskussioner, vi behandlede hinanden meget fair. Der var ingen venstre-højre-konfrontation, som jeg engang talte om, snarere en nord-syd-konfrontation, en overbevisning om, at den ene eller den anden metode var bedre. Efter min mening har vi fundet et sundt kompromis.
Alle, inklusive mig selv, har måttet moderere kravene i en vis udstrækning. Jeg var ikke altid glad for alle kompromiser, men for sagens skyld accepterede jeg dem, og i sidste ende viste resultatet i det mindste i udvalget - 32 jastemmer, ingen nejstemmer, 11 undlod at stemme, og her vil jeg gerne tilføje, at det endnu ikke står helt klart for mig, hvorfor 11 undlod at stemme - at vi har fundet frem til et fornuftigt kompromis. Vi startede med 240 ændringsforslag inklusive ændringsforslagene i min betænkning. I morgen skal vi stemme om 11 ændringsforslag. Det er efter min mening en ret pæn præstation. Vi har ydet et godt stykke arbejde, og jeg kan sige, at ud af de 11 ændringsforslag er der et eller et par ændringsforslag, jeg ikke er enig i, men i det store og hele vil resultatet se rigtig godt ud efter førstebehandlingen.
Jeg håber blot, at Rådet parallelt hermed vil fremlægge en fornuftig politisk holdning i maj eller senest i juni. Det, der diskuteres dér for øjeblikket, afviger stadig relativt meget fra det, vi har diskuteret her. Andenbehandlingen bliver altså med garanti igen spændende og i høj grad kontroversiel. Jeg håber, vi får en god afstemning i morgen, at vi vedtager betænkningen. Jeg glæder mig allerede til diskussionen i forbindelse med andenbehandlingen, og hvis vi alle arbejder fornuftigt på det i fællesskab, og Rådet er villigt, vil det lykkes os at vedtage betænkningen - ved andenbehandlingen, tror jeg, måske efter en forligsprocedure - før afslutningen af denne lovgivningsperiode og så skabe retssikkerhed.
For så vidt har vi, mener jeg, været i stand til at forbedre, præcisere og gøre Kommissionens forslag en del mere specifikt og nøjagtigt, og jeg håber, det finder generel tilslutning i morgen.
De Palacio
Hr. formand, direktivforslaget om fremme af kraftvarmeproduktion er som påpeget af ordføreren, hr. Glante, et særdeles vanskeligt emne. Drøftelserne i Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi har desuden understreget de forskellige holdninger, og det samme har de møder, høringer og workshops, der i de sidste måneder er afholdt her i Parlamentet, og det viser den interesse, som dette initiativ har vakt inden for forskellige områder af samfundet. Jeg vil gerne lykønske ordføreren, fordi han sammen med de forskellige involverede medlemmer har været i stand til at foranledige og nå til enighed om en løsning, der i sidste ende betyder, at vi kun taler om 11 ændringsforslag.
Skabelsen af en europæisk ramme for kraftvarmeproduktion er, mine damer og herrer, en stor udfordring. Det er med tilfredshed, at jeg konstaterer, at direktivforslaget om fremme af kraftvarmeproduktion, som vi diskuterer, efter min mening lever op til kravene, og desuden er et svar på et tidspunkt, hvor vi taler om integration af det europæiske energimarked, i særdeleshed elmarkedet.
Kraftvarmeproduktion kan som understreget af ordføreren være en effektiv måde til i en og samme proces at fremstille både varme og elektricitet, og en korrekt og passende anvendelse heraf øger forsyningssikkerheden og medfører ubestridelige energibesparelser med den heraf følgende reduktion af emissionen af drivhusgasser. Men vi ved, at vi står over for problemer i forbindelse med energimarkedet, da dens fordele ikke afspejles på samme måde inden for denne sektor. Der er ikke noget juridisk instrument, der kan løse dette problem, og direktivet skaber den nødvendige ramme for at sikre stabile omgivelser for initiativer til fremme af kraftvarmeproduktion. Inden for denne ramme er det op til de enkelte stater at gøre en større indsats for at fremme denne proces og øge produktionen ved hjælp af konkrete foranstaltninger i form af økonomiske støtteprogrammer. De kan også fremme nye investeringer, sikre mere retfærdige vilkår og fjerne administrative og andre hindringer, men alt dette skal ske inden for rammerne af et integreret europæisk marked.
I henhold til vores forslag skal medlemsstaterne ved hjælp af en analyse af potentialet for højeffektiv kraftvarmeproduktion være forpligtet til at vurdere den forventede efterspørgsel efter varme inden for deres territorium, og det skal udnyttes ordentligt ved hjælp af kraftvarmeproduktionsteknikker. Det er det første skridt, der skal lette fremtidige initiativer og opfølgninger på dette område.
På den anden side skal energi- og kraftvarmeproducenterne som følge af det kommende direktiv kunne anmode om en oprindelsesgaranti, der beviser, at den elektricitet, der er solgt til nettet, reelt stammer fra højeffektiv kraftvarmeproduktion, der betyder en overordnet energibesparelse. Dette element er et instrument til at øge kendskabet til og gennemsigtigheden på markedet, og det understreges desuden i forslaget, at der ikke må ske forskelsbehandling mellem kraftvarmeproducenterne, hvad angår betingelserne for tilslutning til elektricitetsnettet, hverken med hensyn til køb eller salg af elektricitet. Medlemsstaterne har desuden ret til at prioritere elektricitet fra kraftvarmeproduktion. Sektoren har som bekendt gentagne gange givet udtryk for behovet for foranstaltninger for reelt at kunne udvikle denne slags produktion ordentligt.
Definitionerne af kraftvarmeproduktion, og i særdeleshed af højeffektiv kraftvarmeproduktion, kan forekomme meget tekniske, men det er et vigtigt skridt at vedtage en fælles metode, der giver sektoren en uomtvistelig retssikkerhed med hensyn til effektivitetskravene. Det giver medlemsstaterne et instrument til at udarbejde støtteprogrammer, der kan fremme kraftvarmeproduktionen og samtidig hindre forvridninger på det indre marked for energi, herunder konkurrenceforvridninger i bredere forstand.
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg har forelagt Dem Kommissionens mål i forbindelse med forslaget, og jeg ser frem til den forhandling, der skal være nu. Jeg håber sammen med ordføreren, at vi i løbet af denne valgperiode kan vedtage teksten ved andenbehandlingen, da jeg synes, at den er meget vigtig for at supplere de aktioner, vi iværksætter med henblik på at styrke energieffektiviteten og energibesparelserne og tilskynde til vedvarende energi, som vi har gjort i de forløbne år.

García-Orcoyen Tormo (PPE-DE)
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, dette direktiv har betydet komplicerede, langvarige og ophedede forhandlinger, især i Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi. Vi har forsøgt at understrege, at kraftvarmeproduktion ikke er et mål i sig selv, men en foranstaltning til at opnå energieffektivitet, og at forslaget, der er i tråd med Kommissionens strategi om at øge energieffektiviteten i EU, blev vel modtaget, men at det samtidig indebar en række problemer, som ordføreren, hr. Glante, indledningsvis påpegede. Senere har vi set, hvordan flere medlemmer af Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik ved hjælp af en tæt dialog og forhandling fremsatte et afbalanceret og fra et energibesparelsessynspunkt virkelig vigtigt forslag.
Som tidligere nævnt vil en kraftvarmeproduktion, der er baseret på efterspørgslen efter varme, gøre det muligt at optimere situationen vedrørende drivhusgasemissioner og skabe balance i elsystemet. Hele dette hus kunne dog falde sammen om ørerne på os, hvis vi havde støttet en unødvendig efterspørgsel efter varme. Den forsimplede tilgang, som vi efter min mening så i begyndelsen, ville have fået os til at støtte opførelse af kraftvarmeproduktionsanlæg, uden at der var en reel efterspørgsel efter varme. Og det er lige præcis det modsatte af det, vi mente, var målet med forslaget.
Jeg vil gerne lykønske hr. Glante og alle dem, der har deltaget i de forskellige møder, der har været desangående, for spørgsmålet var ikke let at forstå. Heriblandt min kollega, hr. Vidal-Quadras, der har arbejdet ihærdigt med dette direktiv. Vi har gennemgået tal, formler, variabler og indeks, og til sidst blev vi efter min opfattelse i stand til at tilnærme vores synspunkter.
Kompromisændringsforslagene er et skridt i den rigtige retning mod en endelig aftale, og det er vigtigt, at det nu erkendes, at der er forskel på de forskellige teknologier på kryds og tværs af EU. Det er korrekt, at jo mere varme et anlæg producerer, jo større er kraftvarmeproduktionsprocessens samlede effektivitet. Men det ville være forkert og for let at reducere hele direktivets formål til dette.

Et anlæg, der udelukkende producerer varme med en effektivitetsgrad på 80 %, er fuldstændig ineffektivt - for ikke at sige overflødigt - og ikke desto mindre kan et elektricitetsværk med en effektivitet på 50 % være meget effektivt. Og hvorfor nævner jeg alt dette? Af den enkle årsag, at elektricitet er en mere bearbejdet energiform, der opnås med udgangspunkt i varme.
Når det først er blevet klart, at et anlægs samlede effektivitet hverken er et passende eller absolut parameter til at fastslå kraftvarmeproduktionens fordele, hvad har vi så tilbage? Vi har - som jeg også tror, hr. Vidal-Quadras vil komme ind på - primærenergibesparelser og hermed lavere drivhusgasemissioner. Det er det bedste parameter til at måle gevinsterne ved kraftvarmeproduktion i forhold til en separat produktion af varme og elektricitet.
Vi må ikke glemme en meget vigtig nuance, nemlig at udviklingen af kraftvarmeproduktionen i de forskellige medlemsstater har fulgt kulturelle normer. I de central- og nordeuropæiske lande er varme til fjernvarme fremherskende, og det er klart, at der er et enormt behov for opvarmning og varmt vand næsten hele året. På andre breddegrader er der snarere udviklet en kraftvarmeproduktion, hvor andelen af varme er mindre af åbenlyse grunde, således at det er elektricitet til industriel brug, der er fremherskende. Overskuddet sælges på nettet.
Hr. Glante har formået at se, at der var brug for en grundig analyse af forslaget, før man kunne drage de endelige konklusioner. Jeg er dog som ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik nødt til at sige, at det ikke foregik sådan i nævnte udvalg, og at den holdning, som blev vedtaget i udvalget, set i lyset af det, der foreslås i dag efter de forhandlinger og møder, der har været, mangler realisme og stringens.
Det har lige fra begyndelsen været klart, at det er et vanskeligt spørgsmål, og jeg anmodede som ordfører og med min gruppes opbakning om, at forslaget blev drøftet seriøst, og at der blev mere tid til at afstemme vores forskellige udtalelser med Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi. Anmodningen blev afvist, og der blev afholdt en forhastet afstemning om forslaget med det resultat, jeg nu informerer Dem om. Jeg synes, hr. formand, mine damer og herrer, at vi i fællesskab skal forsøge at undgå situationer som denne. Man kan ikke udarbejde en udtalelse, som det her har været tilfældet med Miljøudvalgets udtalelse om kraftvarmeproduktion, og jeg er bange for, at det ikke er et enkeltstående tilfælde, men noget der sker relativt hyppigt i Parlamentet.
Endelig mener jeg, at det foreliggende forslag er stringent, passende og nødvendigt. Og jeg vil derfor endnu en gang takke ordføreren og mine kolleger i Industriudvalget for deres fremragende indsats og i særdeleshed, fordi de ikke stillede sig tilfreds med det første forslag og har kæmpet for at nå til enighed om et forslag, der tilfredsstiller os alle. Tillykke, fru kommissær.

Rübig (PPE-DE).
Kære hr. formand, kære fru kommissær, mine damer og herrer, først vil jeg gerne rette en stor tak til ordføreren, hr. Glante, for det glimrende samarbejde. Da jeg læste betænkningen første gang, stod det klart for mig, at det ville blive nødvendigt med nogle debatter her, men jeg tror, vi er enige om målet med direktivet her i Parlamentet. Målet med direktivet er ganske enkelt at sætte fokus på energibesparelserne og energieffektiviteten. Efter min mening er der opnået en rigtig god enighed på dette punkt efter nogle lange debatter.
Ordføreren stillede i begyndelsen ca. 40 ændringsforslag, der så dannede grundlag for en fremragende diskussion. Jeg må sige, at han ikke alene har klaret det tekniske rigtig godt, men også - og det er meget vigtigt - den menneskelige dimension, det at bringe folk sammen og arbejde på kompromiser. Vi endte med 240 ændringsforslag, som vi naturligvis alle har gennemarbejdet med hinanden. Vi har forsøgt at finde et kompromis, hvilket så også virkelig lykkedes os til sidst. Nu har vi en meget konsolideret udgave liggende foran os, som vi efter min mening alle kan leve fint med. Afstemningen i Industriudvalget har også vist, at den har udviklet sig i den rigtige retning. Vi har naturligvis forberedt et par små ændringer til denne behandling, men jeg tror, at det grundlæggende princip, vi har udarbejdet sammen, vil få meget stor indvirkning på bæredygtigheden inden for energiforsyning.
For os var det især vigtigt at finde et harmoniseret system til beregningsmetoden. Her var det ikke så meget beregningsmetoden, der var fokus på, fordi der var tale om mange forskellige tilgange og muligheder. For os var det i højere grad vigtigt at finde et grundlag for hele Europa, således at det harmoniserede system kan blive anvendt overalt, både inden for nord-syd-området og andre områder. Vi ved, at der findes lande i Europa, hvor det er meget varmt, og lande, hvor der er et stort varmebehov, afkøling på den ene side og opvarmning på den anden. Her er der altså tale om højst forskellige interesser. Her vil jeg gerne rette en tak til de såkaldte lobbyister, der virkelig har ydet et fremragende stykke arbejde og lært os meget om, hvilke muligheder der findes. Endelig har vi lært rigtig meget takket være de mange debatter og diskussioner og aftenarrangementer, hvor vi ofte har siddet meget længe og drøftet disse ting.
Vores mål er naturligvis at øge andelen af kraftvarmeproduktion fremover fra 9 % til 18 %. Det bør stå klart, at en fordobling er ønskværdig. Når det kommer til udarbejdelsen af formlerne, ser vi gerne, at CEN-workshoppen inddrages, sammen med Kommissionen, og at standardiseringen omfatter alle involverede parter, så vi eventuelt, hvis det kommer til en andenbehandling, hvilket jeg formoder, får et alternativ til debatten. Vi gemmer os således, de facto, bag CEN-workshoppen, hvad angår en endegyldig løsning på, hvordan vi behandler sagen fremover.
Jeg tror også, at kraftvarmeproduktion som princip, netop når vi ser minikraftvarmeværkerne, kan udløse en helt ny debat om elforsynings- og energiforsyningssikkerhed. Netop de små kredsløbssystemers sikkerhed er et meget interessant fremtidigt princip. Vi ved jo alle fra vedvarende energi, fra de forskellige små kraftvarmecentraler, vi allerede har på landet, i de små landsbyer, at kraftvarmeproduktionen har gjort sig virkelig godt bemærket her, og at markedet selvfølgelig desuden også fungerer helt anderledes. Hvis vi fremover ikke kun ser på de store anlæg, som man først og fremmest har fokuseret på her, men også de mange små regionale anlæg, måske endda anlæggene i husholdningerne, der kunne blive en mulighed en dag, kan man også udrette noget på markedet.
I Wels, den by, jeg kommer fra, er der planlagt et projekt ved navn Energyland. Energyland burde egentlig være Europa. Vi bestræber os på at fokusere på forskning og udvikling i dette Energyland-projekt og især også inden for området uddannelse og videreuddannelse at gøre den brede befolkning og især også erhvervslivet bekendt med disse nye metoder, disse nye støttemuligheder. Vi bør fremover naturligvis i højere grad beskæftige os med energien og med infrastrukturen på energiområdet, fordi energiforsyningssikkerhed og energieffektivitet helt sikkert hører til EU's primære målsætninger.
Berenguer Fuster (PSE).
 Hr. formand, mine damer og herrer, der er ingen tvivl om, at fremme af produktion af elektricitet ved hjælp af kraftvarmemetoden er et prisværdigt mål, og det er det af forskellige årsager. Vi vil derfor støtte Kommissionens initiativ, der fortjener al vores respekt, og som vi lykønsker kommissæren med.
Produktion ved hjælp af kraftvarmemetoden betyder først og fremmest en energibesparelse og opfylder dermed målet om miljøbeskyttelse, for det reducerer CO2-produktionen.
Der er andre grunde til at støtte denne metode. For det første opnås der ved en kombineret produktion af varme og elektricitet lavere omkostninger, og forbrugerne får, om man vil, et forsyningsalternativ, der i visse tilfælde betyder en vis form for konkurrence, især på de markeder som f.eks. elektricitetsmarkedet i mit land, hvor der kun er ganske få aktører.
Parlamentet har ratificeret støtten til fremme af kraftvarmeproduktion i sin beslutning af 25. september 2002, og som følge heraf vil vi støtte initiativet.
Men problemet er, at begrebet kraftvarmeproduktion dækker over meget forskellige virkeligheder med de nordeuropæiske lande på den ene side og de sydeuropæiske lande på den anden side. Det var derfor meget vanskeligt at tage højde for så forskellige virkeligheder i et enkelt forslag. I de nordeuropæiske lande anvendes kraftvarmeproduktionen først og fremmest til produktion af varme, mens kraftvarmeproduktionen i de sydeuropæiske lande er et system, som visse industrisektorer, der har behov for intensiv varme, tilslutter sig, og som også medvirker til at gøre elektriciteten billigere. Som eksempler herpå kan nævnes papirindustrien og den keramiske industri.
På baggrund heraf kan det udledes, at de anlæg til kraftvarmeproduktion, der anvendes i de forskellige lande, er meget forskellige. Mens der i anlæg med fokus på varme anvendes dampturbiner, og hvor det kun er nødvendigt at generere varme i årets kolde måneder, er varmen i de anlæg, der er rettet mod industrielle formål, af meget højere intensitet, og den anvendes igennem hele året.
Det medfører forskellige størrelser og systemer, og det har været vanskeligt at tage højde for det hele i et enkelt direktiv. Jeg synes, at ordførerens indsats for at samle og behandle så forskellige virkeligheder i direktivteksten er særdeles prisværdig, og jeg takker ham derfor oprigtigt.
Jeg vil gerne sige, at vi overordnet støtter betænkningens tekst med de stillede ændringsforslag.

Clegg (ELDR).
Hr. formand, jeg er sikker på, at jeg taler på vegne af mine kolleger, når jeg siger, at dette har været et at de mest spændende og indviklede spørgsmål, som jeg nogensinde har fulgt. For lægmænd som mig har det til tider været en uigennemtrængelig masse af akronymer og tekniske detaljer, og hr. Glante og hr. Vidal-Quadras Roca synes til tider at have talt et sprog, som sunde og raske mennesker ikke på nogen måde kunne forstå. Jeg har f.eks. aldrig vidst, at det, der hedder protermometoden, kunne producere så meget varme og vrede, som den gjorde under drøftelserne i udvalget. Det er en skam, at vi ikke kombinerede den varme i udvalget med kraft, nu vi var igang. Men selv for dem, der, som jeg selv, ikke kunne følge hver drejning, er resultatet særdeles tilfredsstillende, og min gruppe ser frem til at støtte ordføreren ved afstemningen i morgen.
Det glæder os især, at de to fremgangsmåder, der blev repræsenteret af de forskellige parter under drøftelserne i udvalget - der på den ene side ønsker at bibeholde en metode til at skelne mellem kraftvarmeproduktion og andre produktionsformer og på den anden side ønsker at bevare hovedvægten på energibesparelser - er blevet fastholdt i de berømte bilag II og III, og at der er opnået en vis tilpasning mellem de to perspektiver. Det er os også en stor glæde at støtte foranstaltningerne i dette direktiv, der beskytter og fremmer mikrokraftvarmeproduktion, som vi mener, er en vigtig faktor i udviklingen af den kombinerede kraftvarmeproduktion, og naturligvis - jeg taler på vegne af min og andres gruppe - er vi meget opsatte på at forsøge at bruge morgendagens afstemning som et udgangspunkt for en seriøs, men uden tvivl hård debat med Rådet om at holde fast i og forfølge virkelige snarere end blot symbolske mål.
Min sidste kommentar handler om forsigtighed. Der er stillet en række ændringsforslag. Jeg vil gerne opfordre mine kolleger fra andre grupper til ikke at støtte ændringsforslag, som ændrer på dette skrøbelige kompromis. Det synes, i det mindste for os i min gruppe, at være en skam at bringe et kompromis i fare, hvis tilblivelse var særdeles langvarig og ærligt talt meget smertefuld.

Seppänen (GUE/NGL).
Hr. formand, det er forbavsende, at markedskræfterne ikke selv har kunnet øge energieffektiviteten for det brændsel, de bruger, gennem kombineret produktion af varme og elektricitet. Da varmen fra produktionen af elektricitet kan bruges til både opvarmning og køling, er det en økonomisk ressource, hvis udnyttelse (er man tilbøjelig til at mene) er i produktionsanlæggenes interesse. Der er ikke kun brug for direktivet, fordi det er med til at beskytte det indre energimarked. Der er også brug for det til at tvinge medlemsstaterne til at kanalisere ressourcer til effektiv brug af brændsel i effektivitetens og miljøbeskyttelsens navn.
Det er en meget skødesløs måde, der opstilles fælles mål på i EU. Der sættes et mål, men der ydes hverken ressourcer eller angives sanktioner til opnåelsen af disse mål. Et eksempel på at opstille mål baseret på ønsketænkning er den fremme af kraftvarmeproduktion, som nu drøftes. Målet om at øge kraftvarmeproduktionen til 18 % af elektricitetsproduktionen inden 2010 eller 2012 er et fromt håb. Markedet indgår i kraftvarmeproduktion, hvis det kan betale sig økonomisk. Direktivet er ikke ensbetydende med, at markedets usynlige hånd mister grebet.
Små produktionsenheder er ofte innovative. De udnytter det spillerum, der ikke interesserer de store producenter. Med mange af ændringsforslagene sidder man derfor med den følelse, at der er bekymring over ligebehandlingen af små producenter på et liberaliseret marked, der er domineret af de store producenter. Det er kun rimeligt at insistere på, at de små producenter skal være sikre på adgang til nettet, og de skal have en rimelig pris for elektricitet fra kraftvarmeproduktion.
Jeg vil i den forbindelse også gerne henlede opmærksomheden på de problemer, der opstår, hvis de forskellige direktiver ikke koordineres. F.eks må direktivet om et system for handel med emissioner af drivhusgasser ikke være i uoverensstemmelse med dette direktiv. Førstnævnte er et direktiv for et syntetisk marked, mens dette direktiv om kraftvarmeproduktion er økonomisk/teknisk. Direktivet om handel med emissionsrettigheder er ikke i det europæiske erhvervslivs interesse, mens dette er.

Turmes (Verts/ALE).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, vi bør betragte dette direktiv som et bidrag til en sammenhængende og holistisk energipolitik i Europa. Det vil sige, at det handler om mere miljøbeskyttelse, det handler om mere forsyningssikkerhed, og det handler også om sammenhæng på det indre energimarked. Jeg vil gerne kort fremhæve punktet forsyningssikkerhed. Vi er for afhængige af olieimporterne, og kraftvarmeproduktion gør det meget enkelt at undvære olie til privat opvarmning inden for en overskuelig fremtid, og det er meget enklere end elmarkedet som en metode til at blive uafhængig af olie.
Markedet, det indre marked, er blindt, hvis vi ikke opstiller nogen mål for det, hvis vi ikke opstiller noget autoværn. Sådan som vi har gjort det for den vedvarende energis vedkommende, sådan skal vi også gøre det for kraftvarmeproduktionen. I den henseende skranter Kommissionens forslag efter min mening noget, og det glæder mig, at vi her i Parlamentet i morgen - regner jeg med - får flertal til at nævne målene igen - de 18 % - og også understrege det bidrag, kraftvarmeproduktionen kan yde, når det handler om at komme ind på brintområdet. Vi kan ikke nedsætte en gruppe på højt plan for hydrogen economy hos hr. Prodi og så ved det første regelsæt, hvor vi virkelig kan skabe et marked for brændselsceller, ikke medtage i vores lovgivning, at vi nu rent faktisk skaber et marked, således at der opstår en efterspørgsel efter brændselsceller i Europa. Det glæder mig, at hr. Rübig, men også andre af mine kolleger ser så klart på tingene på dette punkt.
Hvad angår definitionerne, kunne man mene, at de er noget teknisk noget, men bag det tekniske gemmer der sig faktisk politik. Med hensyn til bilag II handler det om at fastlægge, hvilken el i et kraftvarmeværk der virkelig er el fra kraftvarmeproduktion. Denne definition er klimazoneuafhængig. Der kan kun findes én definition, og denne definition skal gælde i hele Europa. Hvis dette ikke er tilfældet, åbner vi dørene på vid gab for konkurrenceforvridninger på det europæiske indre marked. De ændringsforslag, hr. Vidal-Quadras Roca vil stille i morgen, er ikke til nogen hjælp i denne henseende og bør forkastes.
Bilag III definerer kraftvarmeproduktionens energieffektivitet. Her er der en helt klar forskel mellem f.eks. Grækenland og Holland, fordi vi i Grækenland stadig ofte opvarmer huse med kul, hvilket ikke er særlig effektivt, mens vi i Holland har en meget høj effektivitet med gasopvarmning. Disse klimatiske forskelle kan man kun opfange med tiden med et fuldstændigt indre marked. Her bør vi give os selv lidt tid. Dog skal bilag III være baseret på bilag II. I dette direktiv må vi kun tage højde for el, der uden nogen tvivl stammer fra kraftvarmeproduktion. Hvis vi ikke gør det, skaber vi en retsusikkerhed, og vi vil endda åbne døren for til dels ineffektive og til dels endda svigagtige subsidier. Vi kommer til at støtte dem, der egentlig ikke er særlig indstillet på kraftvarmeproduktion i Europa, hvis vi ikke fastlægger nogen klare definitioner. Jeg tror jo, vi alle ønsker at opnå med dette direktiv, at kraftvarmeproduktionen bliver taget mere alvorligt i fremtiden, og at der, især også i Østeuropa, investeres i denne teknologi!
Vidal-Quadras Roca (PPE-DE).
Hr. formand, udarbejdelsen af dette direktiv og af Parlamentets betænkning om denne lovgivning har været meget møjsommelig, men jeg synes ikke, at der har været tale om konfrontation, men derimod om en fremadskridende og tålmodig stræben efter stringens og et ønske om at tjene EU's almene interesser ved at forene argumenter og synspunkter.
De tre centrale punkter, vi er nået frem til, hr. formand, gennem denne lange drøftelse er for det første at sætte primærenergibesparelser i centrum for direktivet. For det andet er det at beregne den procentuelle energibesparelse i forhold til den producerede elektricitet, og ikke i forhold til den totale mængde varme og elektricitet, for at understrege, hvor energibesparelsen ligger. Og endelig har vi skelnet klart mellem to situationer, nemlig på den ene side de anlæg, der er i permanent funktion og på samme tid producerer både varme og elektricitet, og de anlæg, der på grund af deres virkemåde og de formål, de skal opfylde, kun producerer elektricitet og varme på samme tid en del af året, og den anden del af året udelukkende fungerer med kondensation.
Disse tre punkter, hr. formand, var vigtige for at opnå formålet med direktivet, nemlig en ordentlig definition på kraftvarmeproduktion, der giver os mulighed for senere at udarbejde et godt system til fremme af denne måde at producere energi på. Det fælles mål er således at opnå primærenergibesparelser, at formindske CO2-emissionerne og forbedre EU's uafhængighed af eksterne forsyninger af energikilder.
Desværre har denne drøftelse, som vi alle har deltaget i med stor entusiasme, meget flid og meget god vilje, ikke været tilstrækkelig for hele Parlamentet, f.eks. hr. Turmes, men vi må heller ikke tro, at alle med et slag forstår alt det her. Jeg er sikker på, at hr. Turmes, som har meget forstand på dette spørgsmål, fortsat vil tænke over det, og på, at det han ikke forstår nu, snart vil gå op for ham. Jeg tilbyder at blive ved med at forklare disse ting for ham og hans samarbejdspartnere, som jeg hidtil har gjort, om end uden større succes, som det fremgår af hans indlæg, for det er altid en fornøjelse at tale med ham, såvel politisk som menneskeligt.
Hr. Glante, lad mig rette en særlig bemærkning til Dem. Jeg er meget taknemmelig for Deres modtagelighed og samarbejdsvilje i forbindelse med det arbejde, vi har udført sammen. Når en skulptur er færdig og er næsten perfekt, skal der altid lidt finpudsning med mejslen til, for at den bliver helt perfekt. Jeg henleder Deres opmærksomhed på ændringsforslag 75 og 81, der drejer sig om den aftale, vi er nået frem til efter udvalgsmødet, og som efter vores gruppes mening er vigtige: Ændringsforslag 75, hvor tærsklen på 80 % fjernes, da den ikke længere giver nogen mening, og ændringsforslag 81, hvor der skelnes tydeligt mellem de to typer anlæg.
Fru kommissær, general de Gaulle sagde, at politik er handling i den gode, klare og enkle idés tjeneste. Hvis det er sandt, har De, fru kommissær, en energipolitik for EU i tankerne, og i det omfang De fortsat udvikler den, vil Parlamentet støtte Dem, for den opfylder de mål, vi alle har sat os, nemlig at forbedre vores konkurrenceevne, at sikre alle europæernes velfærd og øge den økonomiske vækst.

Pohjamo (ELDR).
Hr. formand, også jeg vil først og fremmest takke hr. Glante for udarbejdelsen af en fremragende betænkning. Forslaget til direktiv om fremme af kraftvarmeproduktion er en vigtig del af EU's strategi for energieffektivitet og energibesparelser. Som det er blevet sagt, bidrager kraftvarmeproduktion også til en mindskelse af drivhusgasserne.
Målet på kort sigt skal være at udvikle de nuværende kraftvarmeanlæg, og, hvor muligt, tilskynde til etableringen af højeffektive anlæg. Målet på lang sigt skal være at skabe rammerne til at sikre, at højeffektiv kraftvarmeproduktion spiller en central rolle i forbindelse med at øge energieffektiviteten og -besparelserne.
Ændringsforslagene om mikrokraftvarmeproduktion, vedvarende energikilder og køling er vigtige med hensyn til den teknologiske udvikling. Det er muligt at gemme varme i alle størrelseskategorier i en dag eller et år i modsætning til det, der er angivet i Kommissionens forslag og i visse udtalelser fra udvalgene. Økonomisk støtte bør ikke være begrænset til blot kraftvarmeproduktionsteknologi, der er baseret på efterspørgsel efter nyttevarme. Fleksibilitet i brugen af kraftvarmeproduktionsanlæg skal være tilladt, som årstiden, arbejdsdagen og tilfældige variabler tilsiger. Der er mulighed for at udnytte affaldsvarme fra et kraftvarmeproduktionsanlæg i højere grad, end det sker nu. Den kan f.eks. også bruges til køling, rensning af vand og klimatiseringsformål.
Betænkningen er meget teknisk, og det finske ord "suuritehoinen" ("kraftfuld") fremgår ofte fejlagtigt af den finske udgave. Den korrekte oversættelse er "korkean hyötysuhteen" ("højeffektiv"). Ordet "suuritehoinen" får læseren til at tro, at direktivet kun finder anvendelse på store installationer. Det vigtige er, at der er vilje til at støtte højeffektiv teknologi uanset størrelse.

Van Velzen (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg tror, vi er nået til et særdeles vigtigt tidspunkt. Vi har her en betænkning om kraftvarmeproduktion, som er overordentlig vigtig for en bæredygtig energipolitik i Europa. Jeg vil gerne ligesom mine kolleger først og fremmest takke ordføreren, hr. Glante, for det yderst rare, behagelige og meget konstruktive samarbejde. Jeg vil gerne opfordre ham at fortsætte dette samarbejde til det sidste for at sikre, at vi opnår et godt resultat i morgen.
Der er med rette henvist til, at hovedvægten i meget højere grad er kommet til at ligge på energibesparelser. Det, det drejer sig om, er naturligvis at sørge for, at vi i Europa kommer i en situation, hvori vi kan gennemføre vores CO2-målsætninger. Her spiller kraftvarmeproduktion en meget vigtig rolle. Men det drejer sig naturligvis også om, at vi i Europa først og fremmest vil have anlæg af høj kvalitet, at vi ikke udnytter kraftvarmeproduktionen tilstrækkeligt, men at vi stiller så høje krav som muligt for at gennemføre så høje besparelser som muligt. Jeg synes også, at dette signal skal afgives af Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet.
Jeg synes egentlig, at hr. Vidal-Quadras' billede var meget smukt. Det er næsten færdigt, men der er stadig noget, der skal gøres. Vi skal nemlig forbedre bilag II og bilag III en lille smule. Underinddelingen af brændstofforbruget, som ikke har forbindelse med kraftvarmeproduktion, overføres således nu til bilag III. Derfor må vi rydde lidt op i bilag II, forenkle det lidt og gå mere i retning af bilag III. Det er også grunden til, hr. Glante, at vi har stillet både ændringsforslag 175 og 176.
Det er alligevel blevet en meget teknisk betænkning, men det drejer sig i sidste instans om, at vi har behov for en fælles, nøjagtig beregningsmetode, og at de støtteordninger, som EU anvender, harmoniseres. Ændringsforslag 42 er væsentligt. Det er væsentligt, at denne harmoniserede referenceværdi til bestemmelse af primærenergibesparelserne ved kraftvarmeproduktion indføres hurtigst muligt, nemlig inden for to år. Det er også væsentligt, at beregningsmetoden er nøjagtig og harmoniseres på EU-plan.
Den samlede pakke, hr. formand, findes nu i dette forslag, og derfor tror jeg også, at det fortjener vores støtte. Jeg håber således også, at hr. Glante i morgen vil kunne sikre, at PPE-DE-Gruppen også støtter hans forslag. Hr. Vidal-Quadras har allerede erklæret, hvor væsentlige ændringsforslag 75, 76 og 81 er for os. Det afhænger altså af ham, af hans støtte til vores ændringsforslag, om PPE-DE-Gruppen vil kunne støtte ham. Jeg håber det.

Haug (PSE).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, når jeg i dag udtaler mig om det yderst tekniske dokument fra Norbert Glante, så gør jeg det som skyggeordfører for min gruppe i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik. Vores udtalelse er også præget af miljøaspekterne. Miljøudvalget var fuldstændigt enigt, efter at afstemningen endda blev udskudt to gange på grund af den noget slidsomme diskussion. Betydningen af en sikker, rentabel og økologisk bæredygtig energiforsyning er hævet over enhver tvivl.
En af mulighederne for at sikre energiproduktion på højt niveau består også i at bygge kraftværker, der er baseret på kraftvarmesystemet. I forhold til separat produktion har det den fordel, at brændstoffer - uanset om de er fossile eller vedvarende - udnyttes mest effektivt. Derudover kan der undgås CO2-emissioner takket være kraftvarmeproduktionsprocessen. Ud fra den betragtning er en øget fremme af kraftvarmeproduktion et væsentligt instrument i den pakke af foranstaltninger, der er nødvendigt med henblik på at overholde Kyoto-protokollen til beskyttelse af verdensklimaet.
Potentialet for at udnytte kraftvarmeproduktion som en energibesparende foranstaltning udnyttes imidlertid ikke optimalt i EU på nuværende tidspunkt. Det er uafvendeligt at øge anvendelsen betydeligt, hvis man vil opnå målene om klima- og ressourcebeskyttelse. Ud over en sikring af energiforsyningen består det grundlæggende mål i det udkast til direktiv, som Kommissionen har fremlagt, netop også i at skabe nogle rammer, der kan fremme bygningen og en korrekt drift af kraftvarmeværker. Vi mener i princippet, at Kommissionens udkast er rigtigt, men at det bør forbedres på mange punkter, og sådan ser mine kolleger i det ansvarlige udvalg, anført af dets ordfører, også på det.
Vi ønsker under alle omstændigheder også en fastlæggelse af det ambitiøse mål om en fordobling af kraftvarmeværkernes andel af den samlede elproduktion i EU fra 9 % i 1994 til 18 % i 2012. Til dette formål har vi brug for gennemsigtige regler for, hvad der kan støttes som kraftvarmeproduktion, og disse regler skal kunne finde anvendelse overalt i EU. Kommissionens forslag om en totrinsprocedure og opdelingen i energi til landbruget, til industrien og til opvarmning giver ikke denne gennemsigtighed, men er derimod ganske enkelt forbundet med for stor administration. Derfor vil vi som målestok fastlægge et el/varmeforhold og en effektivitet på 80 %. Det har Miljøudvalget i hvert fald besluttet. Desuden bør kraftvarmeværker med en effekt på over 50 MW ligeledes ligge under EU's støtteramme. Den grænse, Kommissionen har foreslået, er helt klart for lav. Selv små kraftvarmeværker kan producere 100 MW eller mere. Små og mellemstore anlæg sikrer decentralitet og kan meget vel betyde effektivitet, hvad angår miljøbeskyttelse. Vi må i stadig højere grad modvirke den tiltagende opvarmning af jorden. Et fornuftigt europæisk kraftvarmedirektiv kan virkelig bidrage hertil.
Chichester (PPE-DE).
 Hr. formand, jeg vil gerne starte med at lykønske ordføreren og mine kolleger med samarbejdet om at nå til denne kompromisløsning og disse definitioner, som har omfattet en række meget komplicerede og tekniske spørgsmål. Jeg vil især gerne støtte betydningen af at stræbe efter energibesparelser i forhold til effektivitet: Vi vil bruge mindre brændstof. Jeg bifalder forbindelsen mellem støtte og miljøfordele, der følger heraf.
Jeg vil gerne henvise til den bekymring, som en virksomhed i min tidligere valgkreds og nu det sydvestlige område, som jeg repræsenterer, har givet udtryk for. De siger, at de har leveret kraftvarme til en fabrik i løbet af de sidste 20 år, som har bidraget til en anslået årlig besparelse på 700.000 t kul, hvilket er en betragtelig besparelse. De er bekymrede over grænsen for støtteberettigelse på 50 MW. De ønsker den fjernet som en forvridning eller potentiel forvridning af investeringsbeslutninger. De er meget opsatte på, at testen om støtteberettigelse baseres på primærenergibesparelser, og - noget, der endnu ikke har været nævnt - de ønsker, at direktivet anerkender og belønner fordelene ved at anvende affaldsvarme og -brændsel. Det kan komme fra forskellige kilder.
Jeg vil gerne nævne to punkter, der bekymrer mig. For det første skal vi passe på med ikke at miste formålene med dette direktiv af syne i virvaret af tekniske detaljer. Mine kolleger har refereret til de indviklede forhold, som vi har behandlet i udvalget, og det har til tider været lidt uklart, hvad resultatet ville blive. Vi skal huske på, at vi leder efter primærenergibesparelser.
Jeg er betænkelig ved muligheden for alt for udførlige administrative krav. For mange involveres i attesteringen og støtteberettigelsesprocedurer. Der er altid den risiko, at et initiativ bliver kvalt af for meget bureaukrati.
Overordnet set anbefaler og støtter jeg imidlertid forslaget. Med det samarbejde, vi har oplevet hidtil, ser vi frem til et positivt resultat ved afstemningen i morgen.

De Palacio
Hr. formand, jeg vil gerne takke alle ordførerne for deres indlæg og sige til dem, at jeg er enig med dem alle. Det, vi har gjort i de seneste år, er at foreslå en bedre energieffektivitet, en bedre energiudnyttelse og en større energibesparelse for at sikre en holdbar udvikling, hvilket betyder, at vi ikke alene sikrer konkurrenceevnen og serviceniveauet for brugerne, men også respekterer miljøet.
Men jeg tror, at De alle er enige i, at vi ikke under dække af "kraftvarmeproduktion" kan tillade, at vi ender med at have et system, der er mere energikrævende, end det ville have været at have to adskilte processer, og som ydermere nyder godt af en støtte, som det i sidste ende er forbrugerne eller skatteyderne, der betaler, - der er forskellige muligheder - eller simpelthen de kunder, der er tilsluttet nettet. Det betyder ikke kun en dårlig energiudnyttelse og et større energiforbrug, men også konkurrenceforvridninger og en mangel på konkurrence i hele systemet, som efter min mening ikke er godt for nogen.
Formålet er at støtte en reel kraftvarmeproduktion og undgå, at der under påskud af kraftvarmeproduktion gennemføres en anden type aktivitet.
Jeg gentager min tak til ordføreren. Der er flere af Dem, der har henvist til vanskelige og komplicerede drøftelser. Jeg er klar over, at der er en række aspekter, som er teknisk meget vanskelige, og derfor vil jeg gerne endnu en gang gentage min tak for den indsats og kvalitet, De har lagt i arbejdet, selv om der er nogle af de rejste elementer, som Kommissionen ikke kan acceptere.
Af de resterende 85 ændringsforslag kan vi acceptere langt de fleste helt eller delvist, eller efter en omformulering. Der er dog 28, som vi fuldstændig forkaster. Jeg vil give Dem den fulde liste, så der ikke hersker nogen tvivl

Formanden.
Mange tak, fru kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0129/2003) af Nicholson for Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om forsikringskrav til luftfartsselskaber og luftfartøjsoperatører.

Nicholson (PPE-DE)
Hr. formand, jeg vil først og fremmest gerne give udtryk for min tak for det samarbejde, jeg har mødt i forbindelse med udarbejdelsen af denne betænkning, ikke blot fra Kommissionen, men også fra mine kolleger i udvalget, hvor vi arbejdede særdeles godt sammen om at stille kompromisændringsforslag. De har forbedret betænkningen i branchens og de involveredes bedste interesse. Vi bør alle være bevidst om, at denne betænknings tilblivelse hovedsagelig skyldes de fly, der fløj ind i tvillingetårnene i New York i september 2001. Det er i et vist omfang et forsøg på at genskabe tilliden til forsikringsmarkedet i EU. Forhåbentlig vender den tillid tilbage.
Jeg må som udgangspunkt sige, at det ikke nødvendigvis er et stort problem for det, man kunne kalde de "store luftfartsselskaber", det vil sige luftfartsselskaber som Lufthansa, Air France, British Airways og andre af de store drenge. De har ikke et problem med dette. Det er de små, regionale flyselskaber, der berøres mest - faktisk ikke kun de små, regionale luftfartsselskaber, men også flyveskoler og folk, der flyver deres egne små fly osv. Det er dem, der i omfattende grad kunne føle, at de står over for det største problem. Det kan være en meromkostning for dem. Det forsøger vi at undgå.
Som jeg sagde, har jeg forsøgt at opnå overensstemmelse med de kompromisændringsforslag, som vi stillede i udvalget. Det mener jeg, vi har opnået.
Vi har indført tre ekstra kategorier, som giver mulighed for større fleksibilitet og stabilitet inden for området for mindre fly. Vi skal også være bevidst om den store støtte til sektoren i USA. Den amerikanske regering har ydet sektoren stor støtte, især efter den 11. september, og gør det stadig. Vi må ikke lade sektoren i EU stille operatørerne dårligere.
Ved at holde fast i Montreal-konventionen og tallene fra Den Europæiske Civile Luftfartskonference håber jeg, at det er lykkedes os at finde frem til og præsentere en afbalanceret betænkning, der forhåbentlig når videre.
Der er stadig visse områder, der vækker bekymring, og som vi drøftede i udvalget. Fru Foster stillede et par ændringsforslag. Hun er bekymret over overflyvningen af EU's luftrum. Det gør hun rigtigt i at gå videre med. Vi er nødt til at forstå, hvad det betyder, og hvordan det kontrolleres. Vi bør behandle det andet spørgsmål mellem første- og andenbehandlingen - og jeg vil gerne anmode Kommissionen om at medtage det - som omhandler en konsekvensanalyse, hvilket også var oppe at vende i udvalget. Det bør vi vende tilbage til på et senere tidspunkt. Vi er nødt til at vide, hvad udgifterne og virkningerne, skaderne eller fordelene bliver for dem, der flyver, det være sig som hobby, erhverv eller andet. Vi må være indstillet på at bruge tid på at udarbejde den analyse. Det er ikke i EU's interesse at indføre lovgivning, der stiller folk ufordelagtigt og får EU til at ligne lyseslukkere. Det er bestemt ikke min hensigt.
Jeg vil fortsætte med at forsvare de mest sårbare på dette område - de små operatører og dem, der dyrker flyvning som sport. I udvalget mødtes jeg med mange aktører i sektoren. Jeg mødtes også med forsikringsfolk. Det er forbløffende, at vi i EU kun har 2-3 virksomheder eller mennesker, der forsikrer fly. Der er meget lille konkurrence på dette område. Vi gør rigtigt i at tilskynde til konkurrence, men tidspunktet, faktorerne og det grundlæggende skal være på plads. Vi er nødt til at sørge for, at vi har et forslag, der tilskynder andre til at gå ind i denne sektor og skabe større konkurrence. Vi gør rigtigt i at tilskynde til og forberede os på de forhold. Vi kan forhåbentlig meget snart vende tilbage til et mere stabilt marked.

De Palacio
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil ganske kort fortælle Dem, at der i den gældende EU-lovgivning er krav om, at luftfartsselskaber er forsikret, men der er ikke fastsat noget kriterium, betingelse eller beløb, som de bevilgende myndigheder i EU's medlemsstater skal følge. Det var derfor nødvendigt at få afklaret denne situation, især efter begivenhederne den 11. september 2001.
Som ordføreren så rigtigt har sagt, drejer det sig om at genskabe tilliden og give selv de små selskaber mulighed for at få en tilstrækkelig forsikringsdækning. Kommissionens mål er derfor at sikre, at alle luftfartøjer, der flyver til Europa, altid er forsikret mod forskellige risici, herunder krig og terrorisme.
Jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Nicholson, for hans konstruktive indsats, som har betydet en mere afbalanceret tilgang, først og fremmest i forbindelse med forsikring af skader på tredjepart.
Kommissionen har en stor interesse i, at forslaget bliver vedtaget hurtigt, og vil fortsat overvåge flyforsikringsmarkedet for at sikre sig, at der i den aktuelle situation ikke er nogen som helst risiko for utilstrækkelig dækning.
Men jeg vil gerne sige til Dem, at hvad angår konsekvensanalysen, er det en kendsgerning, at Kommissionen, før den forberedte forslaget, indhentede diverse information om spørgsmålet om de gældende forsikringsbetingelser i de forskellige lande i EU via Den Europæiske Civile Luftfartskonference og i tredjelande. Undersøgelsen omfattede ligeledes alle forhold omkring forsikring i forbindelse med leasingkontrakter, og Kommissionen har fulgt meget aktivt med i udviklingen på forsikringsmarkedet, både på europæisk plan og internationalt. I første omgang på europæisk plan for endelig at få afskaffet de særlige betingelser, der gjorde det muligt for den offentlige sektor at dække visse typer af risici, men også via Organisationen for International Civil Luftfart, som efter vores mening er det rette organ til at behandle disse spørgsmål.
Det forslag, De drøfter i dag, mine damer og herrer, er desuden et resultat af forskellige drøftelser, der fandt sted i en særlig gruppe, der netop blev nedsat med det formål at diskutere forsikringsproblemerne efter de tragiske hændelser i september 2001. Denne særlige gruppe havde repræsentanter fra forsikringsindustrien og luftfartsindustrien.
Endelig vil jeg gerne sige til Dem, at Kommissionen efter indførelsen af de særlige betingelser, der var gældende i en periode efter den 11. september 2001 (indtil vi mente, at markedet havde genvundet tilstrækkelig styrke til at dække alle risiciene til nogle rimelige priser), har fulgt op på støtteforanstaltningerne og de afgifter, der anvendes i de enkelte medlemsstater i EU, hvilket har givet os et førstehåndskendskab til flyforsikringsmarkedet i de forskellige lande i EU.
Det var derfor, mine damer og herrer, hr. formand, hr. Nicholson, vores opfattelse, at der ikke var brug for større konsekvensanalyser, da vi havde mere end rigeligt med oplysninger til rådighed for at kunne udarbejde forslaget.

Ripoll og Martínez de Bedoya (PPE-DE)
 Hr. formand, fru næstformand for Europa-Kommissionen, mine damer og herrer, jeg vil indlede med på vegne af Udvalget om Retlige Anliggender at takke ordføreren for denne betænkning, fordi han har accepteret de fleste af de ændringsforslag, som udvalget havde stillet i sin udtalelse.
Også tak til alle medlemmerne af Transportudvalget, fordi det har accepteret en række synspunkter, som Udvalget om Retlige Anliggender mente, var vigtige, fordi de kunne forbedre den betænkning, som Parlamentet udarbejdede.
Lad mig for det andet, fru næstformand, også ønske Dem tillykke, som vi allerede har gjort ved andre lejligheder i forbindelse med andre betænkninger om diverse emner, fordi De endnu en gang har behandlet et vanskeligt og kontroversielt spørgsmål, som kan vække mishag blandt de berørte sektorer og grupper, og har stillet et modigt forslag. Som De har bemærket, nedtoner vi det nogle steder, selv om vi andre steder anmoder om større nuancering og en vis skærpelse, om De vil, af forslaget.
Vi anerkender Deres indsats og vilje til at løse diverse spørgsmål, så de europæiske borgere bliver endnu bedre dækket og får tillid til lufttransportområdet. Denne linje med tillid, sikkerhed og ansvarlighed i lufttransportlovgivningen burde også udbredes til andre transportområder, hvor De også har stillet forslag, og hvor vi ikke har nået det samme niveau for det indre marked og liberaliseringen.
Det er et modigt forslag, som Kommissionen, ordføreren og Transportudvalget er kommet med, og det tager et kvalitativt spring på forsikringsområdet. Faktisk forsøger vi, som såvel ordføreren som De har nævnt, at indgyde borgerne og brugerne tillid, og på den ene side gør vi vores lufttransport mere konkurrencedygtig, men på den anden side fastsætter vi en række regler, som angiver den vej, som luftfartsselskaberne skal følge, samt den vej, som andre stater skal følge.
Vi må under ingen omstændigheder ryste på hænderne. Efter min mening er vi på rette vej, og det er den vej, vi skal fastholde. Vi skal forbedre teksterne, vi skal komme med nyskabende idéer, som det her er tilfældet, og vi vil altid bakke Dem op, fru næstformand.
Jeg håber, at Parlamentet ved afstemningen ratificerer Transportudvalgets forslag, som jeg tror, Kommissionen kan acceptere, og jeg tror, at Rådet kan følge os, og at vi ikke som andre gange opdager, at nogle spørgsmål i sidste ende er blevet stedmoderligt behandlet, hvilket vi bagefter har fortrudt og har været nødsaget til at løse i en fart.

Hatzidakis (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil gerne lykønske hr. Nicholson med hans arbejde som ordfører.
Jeg tror, at langt størstedelen af medlemmerne af Europa-Parlamentet kan acceptere betænkningen, og vi skal naturligvis også takke hr. Ripoll for hans arbejde som rådgivende ordfører. Det foreliggende direktiv er tydeligvis nyttigt, især efter alt det der er sket i kølvandet på terrorangrebet i USA den 11. september 2001 og omvæltningerne på forsikringsmarkedet. Jeg mener også, at det er tydeligt, at der skal være fuldstændig og grundlæggende dækning for alle kategorier, så EU-borgerne føler, at Unionen interesserer sig for alle og ikke indtager et snævert, kortsigtet syn på visse erhvervsinteresser og interesserer sig for, at alle, der måtte gøre et forsikringskrav gældende efter en flyulykke, skal have erstatning. Jeg mener, at dette særlige forslag til direktiv gør fremskridt i denne henseende.
For så vidt angår vores udvalg, ved De, at vi accepterede forskellige ændringsforslag, der harmoniserer forsikringskrav med de aftaler, der er introduceret af ECAC. Jeg mener, at vi er nødt til at blive på det niveau, så der er harmonisering mellem EU og de andre europæiske lande, der endnu ikke er medlem af Unionen, og så der grundlæggende set er ensrettede bestemmelser på europæisk niveau. Vi må dog ikke gå længere end det, da der skal være en følelse af sikkerhed blandt borgerne.
Der er, som hr. Nicholson sagde, områder, der skaber bekymring, og jeg tror, at visse medlemmer endda er bekymrede over vurderingen af konsekvenserne for luftfartsselskaberne. Kommissæren lavede en henvisning, og jeg mener, at den var klar. Jeg håber, fru kommissær, at Deres oplysninger er korrekte, så der ikke er eftervirkninger af den slags, som fru Foster frygter, på luftfartsselskaber, og som afslutning vil jeg gerne på vegne af min gruppe præcisere, at vi, De Kristelige Demokrater, står ved de ændringsforslag, der blev vedtaget i udvalget. Vi kan ikke acceptere de andre ændringsforslag, da vi mener, at den tekst, der er vedtaget af Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme er særdeles velafbalanceret.
Simpson (PSE).
Hr. formand, jeg vil også gerne lykønske ordføreren, hr. Nicholson, med hans betænkning.
Flere medlemmer har fremhævet årsagerne til nødvendigheden af denne betænkning efter begivenhederne den 11. september 2001 i USA, så jeg vil ikke uddybe det nærmere. Jeg vil blot sige, at vi finder forordningen nødvendig, da den skaber juridisk sikkerhed og definerer minimumskrav med hensyn til forsikring af passagerer, bagage, gods, post og tredjepart.
Overordnet set mener vi, at Kommissionen har gjort et fornuftigt stykke arbejde. Vi mener dog også, at udvalget har forbedret teksten ved at gøre den mere virkelighedsnær og ved at præcisere en række aspekter. Jeg støtter ordførerens opfordring til en analyse af de økonomiske konsekvenser af denne lovgivning før andenbehandlingen.
Jeg vil gerne fremhæve følgende hovedpunkter på vegne af PSE-Gruppen:
Kommissionens kategorier for minimumskrav vedrørende forsikringsdækning omfatter et for bredt spektrum af fly og ville have udgjort en alt for høj eller ubærlig byrde for mindre fly inden for almindelig luftfart. Jeg mener, vi har fundet frem til et godt kompromis i udvalget ved at sænke og ændre kategorierne og ved mere eller mindre at bruge kategorierne i resolution ECAC/25-1.
Min gruppe har stillet to ændringsforslag igen til plenarforsamlingen. Det første er for at sikre, at den person, der er ansvarlig for et fly, er identisk med den person, som skal tegne forsikringen. Dette ændringsforslag er nødvendigt for at undgå dobbeltforsikring, huller i forsikringsdækningen eller forsikring uden erstatningsansvar.
Det andet ændringsforslag handler om konsekvenserne, hvis betingelserne i denne forordning ikke overholdes, især da den finder anvendelse på luftfartsselskaber eller luftfartøjsoperatører fra tredjelande, der skal nægtes adgang til ruterne til eller inden for Fællesskabet eller retten til at overflyve territoriet ved manglende overholdelse. Vi skal huske på, at luftfartsselskaber i Fællesskabet og ejere af luftfartøjer, der er registreret i Fællesskabet, fratages deres flylicens, hvis den foreskrevne forsikringsdækning ikke bibeholdes. Vi skal derfor skelne mellem luftfartsselskaber og luftfartøjsoperatører i Fællesskabet og tredjelande.
Vi mener, at et afslag på eller adgang til ruter er en passende sanktion mod luftfartsselskaber og luftfartøjsoperatører uden for EU, og at den eneste sanktion, vi kan pålægge dem, er at nægte dem adgang til ruter.
Disse to ændringsforslag er fornuftige, og jeg håber, at mine kolleger støtter dem .

Vermeer (ELDR).
Hr. formand, fru kommissær, hr. ordfører, kære kolleger. Allerførst vil jeg takke Dem, hr. Nicholson, for Deres gode arbejde. Det har ført til en afbalanceret betænkning. Jeg havde håbet, at kommissæren derfor ville være kommet med fly til Strasbourg i dag. Jeg tror, hun simpelthen er kommet i bil. Det er ærgerligt. Jeg kunne spørge mig selv, om det skyldes, at hun synes, at det niveau, som vi som Parlament nu foreslår, er for lavt.
Jeg er klar over, at det har vist sig at være noget lavere end det, hun har foreslået. Alligevel tror jeg fast på det kompromis, som vores ordfører har opnået, og jeg støtter det kraftigt. Jeg vil dog afgive et alment signal til Kommissionen om den seneste tendens, som jeg mærker i dens regler vedrørende luftfart. Jeg spekulerer på, om Kommissionen deler min bekymring over, at det ikke går godt i den europæiske luftfartssektor. I det store og hele støtter jeg dens initiativer. Denne institutions timing og den open sky-myndighed, som skal udformes nærmere, gør imidlertid, at sektoren skal igennem en masse forandringer samtidig i en meget vanskelig periode. Den bliver overbebyrdet. Misforstå mig ikke. Jeg går ind for at åbne markederne for større konkurrence og for at formindske myndighedernes indblanding, men det skal gøres på en tydelig og realistisk måde med overgangsregler.
Vi har forskellige ordninger, nemlig nationale, europæiske og internationale, og disse sammenflettes. Jeg tror derfor, at vi skal passe på, at vi ikke starter for hurtigt. Jeg vil bede om, at der gøres rede for de økonomiske virkninger under andenbehandlingen, således at vi ved, hvad det virkelig betyder, og at vi faktisk vedtager regler på EU-plan. Jeg støtter fuldt ud det kompromis, som hr. Nicholson har foreslået.
Jeg synes egentlig også - og bl.a. derfor skal vi også gøre det - at en kop kaffe hjemme eller her i Strasbourg smager meget bedre end undervejs i Luxembourg, hvis man alligevel kører i bil. I et virkeligt, forsikret fly. Det er det, det drejer sig om. Vi vil have et forbrugervenligt produkt, et sikkert produkt i luften, og jeg håber, at vi sammen kan vedtage det i morgen.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Hr. formand, fru kommissær, vi er ved at fastsætte nogle minimumsforsikringskrav, som luftfartsselskaber og luftfartøjsoperatører, der overflyver vores territorium eller yder tjenesteydelser inden for eller ud af EU, skal opfylde med det formål at sikre deres erstatningsansvar for eventuelle skader på passagerer, bagage, last, post eller tredjepart. For at sikre dette prisværdige mål kan vi ikke tillade, at den forordning, vi vedtager, indeholder upræcise definitioner og forvirrende begreber, da det kunne give anledning til situationer, hvor der ikke er dækning eller beskyttelse, hverken for den forbruger, der benytter sig af lufttransport, eller for skadelidte tredjepart i tilfælde af ulykker.
Vi foreslår derfor flere ændringer for at få en bedre definition i forordningens tekst af begreberne "passager", "forsikring" og "flyvning" samt erstatning til tredjepart i påkommende tilfælde, og vi foreslår også, at der medtages andre hændelser, ulykker og hændelige uheld over for tredjepart blandt de forsikrede risici ud over de risici, der skyldes krigshandlinger, terrorisme, flykapring, sabotage, hijacking og social og arbejdsmarkedsrelateret uro.
Vi foreslår ligeledes, at selskaber og luftfartøjsoperatører, der er registreret i et tredjeland, det vil sige uden for EU, skal anses for at opfylde kravene i den lovgivning, vi taler om, såfremt de fremlægger bevis for forsikringsdækning, der er forskriftsmæssigt udstedt af et forsikringsselskab, der har tilladelse til at udøve lovlig virksomhed i henhold til EU-lovgivningen.
Endvidere foreslår vi, at det altid er de selskaber eller operatører, der foretager flyvningerne, som i forbindelse med eventuelle leasede luftfartøjer, med eller uden besætning, og uanset leasingperioden, skal opfylde minimumskravene til forsikring. Endelig anmoder vi Kommissionen om at tage initiativ til at harmonisere lovgivningen om forsikring mod risici i alle EU's lufthavnsterminaler, så vi ikke risikerer, at det eneste, vi opnår, er dækning af eventuelle skader under flyvningerne, men ikke i resten af den tid, hvor forbrugerne er et led i kæden af lufttransportydelser.

Van Dam (EDD).
Hr. formand, fru kommissær, alvorlige ulykker for nylig og følgerne af disse har lært os, at der ikke er truffet optimale juridiske bestemmelser om transportvirksomheders ansvar over for tredjepart. Derfor vil jeg bestemt ikke afvise, at den foreslåede ordning er nødvendig.
Ved indførelsen af en sådan foranstaltning er det imidlertid vigtigt, at der gælder samme krav for alle luftfartsselskaber, både for luftfartsselskaber inden for og uden for EU. Foranstaltningens effektivitet vil jo blive yderst begrænset, hvis denne ordning kun skulle gælde for EU-luftfartsselskaber. Desuden ville dette have en forstyrrende indvirkning på de i forvejen vanskelige forhold inden for luftfartssektoren.
Et andet aspekt, hvor den internationale kontekst er meget vigtig, er størrelsen af de forsikrede beløb. Det ville tilsløre forbindelserne inden for sektoren, hvis vi fastsatte betydeligt højere beløb, end hvad der er aftalt inden for den internationale luftfart.
Til trods for min støtte til dette forslag vil jeg rette en anmodning til Rådet og Kommissionen. I betragtning af den vanskelige situation inden for luftfartssektoren vil jeg kraftigt opfordre Rådet og Kommissionen til at indtage en konstruktiv holdning til luftfartssektoren. På grund af forskellige kriser synes der at opstå en yoyo-situation, hvorved luftfartsselskabernes levedygtighed både i og uden for Europa er i alvorlig fare. I betragtning af det bidrag, som denne sektor yder til udviklingen af Fællesskabet, er en støttestrategi det mindste, hvad sektoren kan forvente.
Hr. formand, dette betyder, at jeg - med tak til ordføreren - kan støtte betænkningen. Jeg vil dog bemærke, at omstændighederne kræver en omhyggelig gennemførelse.

Lisi (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, som alle talerne før mig allerede har sagt, har hr. Nicholson virkelig udført et glimrende stykke arbejde, eftersom det er lykkedes ham at få flertallet i Kommissionen - om ikke hele Kommissionen - til at sige ja til de kompromisforslag og ændringsforslag, som han har stillet, og som i høj grad er nyttige og nødvendige.
Fru kommissær, vi er helt enige med Kommissionen i, at denne foranstaltning er nyttig og nødvendig, og det har nogle af talerne før mig allerede forklaret grundene til. Forbrugerne og luftfartspassagererne skal have nogle stadig større garantier, og denne sektor skal netop gradvist nå frem til en situation med regulering og beskyttelse af rettighederne, så den sikres de samme udviklingsmuligheder, og så den får forbrugernes tillid.
Det er sandt, fru kommissær - og det er desværre ikke nogen nyhed - at selv om De har lagt en rigtig og effektiv linje for luftfarten, har Kommissionens ansvarlige tjenestegrene bagefter - og det er ikke første gang - vist sig at have en indfaldsvinkel, som er lidt for stiv, når det gælder detaljerne.
Som De ved, er jeg ordfører for betænkningen om overbooking, hvor vi er stødt på samme stivhed, som vi i dag ser på forsikringsområdet. Hvad forstår jeg ved stivhed? Ved stivhed forstår jeg en lidt for forenklet tankegang, hvor der netop ikke tages højde for de to grundlæggende faktorer, der allerede er blevet nævnt. For det første er der forskel på luftfart. De store luftfartsselskaber kan ikke sidestilles med de regionale luftfartsselskaber og slet ikke - som det er tilfældet her - med den private luftfart. For det andet er man ikke tilstrækkeligt opmærksom på, at denne sektor i øjeblikket befinder sig i en vanskelig situation, hvilket ikke så meget skyldes konjunkturproblemerne - den 11. september, Mellemøsten, krigen i Irak og nu sars, der, som De ved, fru kommissær, allerede er gået dobbelt så hårdt ud over lufttrafikken som Irak-krigen - men snarere den kendsgerning, at når det gælder disse konjunkturproblemer, nyder de amerikanske luftfartsselskaber godt af en næsten fuldstændig og absolut støtte fra den amerikanske regerings side, mens vi for det meste lader vores luftfartsselskaber alene om at tackle de - ganske vist rimelige - anmodninger, som vi retter til dem, og de - ganske vist rimelige - tilpasninger, som vi beder dem om at foretage.
Derfor vil jeg gerne slutte af med at sige, at det var nødvendigt, at der blev stillet et godt forslag. Jeg tror dog, at vi uden Parlamentets fornuftige indgreb måske heller ikke denne gang ville have nået det gode resultat, som vi i dag kan vedtage og bekræfte.

Booth (EDD).
Hr. formand, det glæder mig, at ordføreren har konsulteret aktørerne vedrørende dette, om end jeg bemærker, at han ikke har angivet, hvem de er! I min feberagtige fantasi har jeg altid sidestillet aktører med grev Dracula. I denne sammenhæng mener jeg dog, at mine aktører er mine vælgere. Jeg blev sendt til Parlamentet for at bestræbe mig på at bremse udviklingen i EU-forordninger eller dæmpe effekten.
Med hensyn til denne lovgivning bemærker jeg, at forslaget er i overensstemmelse med bestemmelserne i Montreal- og Warszawa-konventionen. Signatarerne af konventionerne er imidlertid medlemsstaterne, ikke EU! Selv om jeg naturligvis støtter idéen med at rationalisere flyforsikringen, kan jeg dog ikke acceptere Kommissionens forsøg på at tilføje en europæisk dimension til et spørgsmål, der burde være op til nationalstaterne. I det omfang, at jeg også er aktør, vil jeg derfor gøre det eneste, jeg kan her i Parlamentet, nemlig jage en pæl igennem hjertet af dette forslag og stemme imod.

Foster (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil først og fremmest gerne takke min kollega, hr. Nicholson, for alt hans hårde arbejde og sige, at jeg fuldt ud støtter hans og andre medlemmers anmodning om, at Kommissionen skal udarbejde en grundig økonomisk analyse af konsekvenserne for sektoren før andenbehandlingen. Jeg vil også gerne gentage hr. Lisis og andres bemærkninger vedrørende tilstanden i denne sektor for øjeblikket.
Det siger sig selv, at ingen af os her forventer, at luftfartsselskaberne drives uden korrekt forsikringsdækning, og der foreligger ingen beviser på, at det nogensinde har været tilfældet. Forslaget tog imidlertid ikke hensyn til de økonomiske følger for den europæiske luftfartsindustri. Luftfartsselskaberne har allerede oplevet en stigning på 300 % på deres forsikringspræmier efter den 11. september. Forslaget tog især ikke hensyn til de økonomiske følger for de regionale luftfartsselskaber, den almindelige luftfart og flyveskolerne. Desuden har den britiske regering allerede anslået yderligere omkostninger for den britiske sektor på 50 millioner engelske pund, hvilket Kommissionen er fast besluttet på at ignorere.
Mit andet punkt vedrører de foreslåede niveauer for forsikringsdækning, og jeg støtter fuldt ud det kompromis, der fik bred tilslutning på tværs af grupperne i udvalget, og som var mere i tråd med ECAC-specifikationerne.
For det tredje har vi stadig ikke modtaget et tilfredsstillende svar vedrørende den praktiske anvendelse af denne lovgivning på spørgsmålet om overflyvning. Der har været omfattende transitaftaler verden over i de sidste 60 år, og det er derfor meget vigtigt, at yderligere nødvendig information behandles regulært. Forslaget om, at denne information kunne arkiveres sammen med flyveplanen forekommer mig særdeles upraktisk og besvarer ikke det vigtige spørgsmål vedrørende et fly, der omdirigeres til europæisk luftrum under uforudsete eller uundgåelige omstændigheder.
Mit sidste punkt vedrører erstatningsansvar over for tredjepart i forbindelse med krig og terror. Kommissionen slår kraftigt til lyd for, at denne lovgivning åbner forsikringsmarkedet, der på nuværende tidspunkt er et sandt monopol. Vi har imidlertid ikke detaljerede beviser, der underbygger dette i modsætning til det, kommissæren sagde. Ifølge eksperterne findes der ingen produkter af denne art til de internationale luftfartsselskaber, og det er ikke sandsynligt, at de nogensinde kommer.
Afslutningsvis vil jeg gerne anmode om, at Kommissionen ikke blot informerer udvalget om resultaterne af analysen af konsekvenserne for sektoren, men også kommenterer de to yderligere punkter, som jeg har rejst angående overflyvning og forsikringsdækning, tilfredsstillende før andenbehandlingen. Kommissionen ignorerer alt for ofte sådanne anmodninger om information fra medlemmerne af udvalget, og vi vil ikke længere ignoreres. Endelig vil jeg gerne understrege, at Parlamentet ikke kan vedtage lovgivning, der ikke kan overholdes.

De Palacio
Hr. formand, jeg takker ordføreren og alle talerne for deres ord og forslag. Jeg vil gerne understrege, at der af de 31 ændringsforslag, Parlamentet har stillet, er 20, vi kan acceptere helt eller delvist, fordi de forbedrer eller tydeliggør teksten, især de forslag, der drejer sig om fremlæggelse af bevis for forsikringsdækning, dem om overflyvning eller f.eks. det om luftfartøjer fra tredjelande. Af disse 20 acceptable forslag er der 15, vi kan acceptere i deres helhed, og 5, vi kan acceptere med de relevante ændringer.
Mine damer og herrer, jeg er dog nødt til at påpege, at der er 10, jeg ikke kan acceptere af de årsager, jeg nu vil nævne. Det er f.eks. ændringsforslag 9 om statsgarantier, for det er ikke i overensstemmelse med vores syn på statsstøtte og ville betyde en klar konkurrenceforvridning, eller ændringsforslag 12 om forsikringens gyldighed, som ikke er juridisk muligt, fordi det ville være muligt at ophæve forsikringen under en flyvning, efter at der har fundet hændelser sted som dem, der skete den 11. september, og det ville derfor være umuligt at sikre gennemførelsen heraf. Ændringsforslagene 13 og 15 om definitionen på kortfristede leasingsaftaler, fordi de falder ind under et område, hvor der gælder andre regler, som på nuværende tidspunkt ikke er genstand for revision. Ændringsforslag 18, som nøje beskriver den tvivl, der kan være om, hvorvidt der foreligger en effektiv forsikringsdækning, fordi det er for præceptivt. Ændringsforslag 25, som udvider definitionen af et forsikringsselskab, fordi det ville betyde en uacceptabel forskelsbehandling af forsikringsselskaber fra tredjelande og overtræde EU's internationale forpligtelser om finansielle tjenesteydelser. Ændringsforslag 26 og 28, der udvider anvendelsen af det civile erstatningsansvar og ansvaret for passagererne til luftfartøjsoperatørerne, for de kunne give anledning til juridiske fortolkningsproblemer, og i et spørgsmål af denne art er det som påpeget af hr. Ortuondo vigtigt, at vi har størst mulig klarhed, så vi undgår modstridende fortolkninger. Ændringsforslag 27, fordi det indfører maksimumsintervaller i stedet for minimumsforsikringsbeløb. Ændringsforslag 29, hvori Kommissionen opfordres til at harmonisere lovgivningen om forsikringer i lufthavne, fordi behovet for krav om en obligatorisk forsikring, der dækker skader på tredjepart, ikke er blevet vedtaget. Og ændringsforslag 30 kan ikke accepteres, fordi den ansvarlige person ofte ikke er den person, der er omfattet af krav om forsikring.
Jeg vil gerne understrege, at vi taler om nogle tærskler, der ligger lavere end dem, der er gældende på markedet for øjeblikket. Siden den 9. september 2001 er forsikringspriserne løbende faldet, selv om det er korrekt - og det havde hr. Nicholson ret i - at problemet er rejst af de små selskaber, hvis situation forhandles sag for sag.
Hr. Vermeer talte om open sky-spørgsmålet. Baggrunden herfor er, at der faktisk er problemer i forbindelse med loyal konkurrence, især på de lange ruter, hvor de europæiske selskaber konkurrerer med amerikanske selskaber og selskaber fra tredjelande. De ved udmærket, at Kommissionen forsøger at få et mandat til at forhandle med USA og andre tredjelande, der på samme tid giver mulighed for at bevare den fleksibilitet, som landene behøver for at kunne forhandle nye aftaler med tredjelande, som ikke altid fuldt ud er i EU's interesse, og som kun vedrører eller berører nogle konkrete lande af særlige årsager, men samtidig fastholder EU som ansvarlig og forhandlingsberettiget i sidste instans. Jeg vil gerne sige til Dem, at USA f.eks. har vist en klar vilje til at indlede disse forhandlinger i de kommende måneder, såfremt Kommissionen får mandat hertil.
Hvad angår flyvningerne, vil jeg også gerne påpege, at der i henhold til Chicago-konventionen fra 1944 og § 5 i Transitaftalen fra 1994 udtrykkeligt åbnes mulighed for at kunne fastsætte betingelser for overflyvninger, ikke kun med hensyn til betaling for visse typer af laster, men også med hensyn til krav om visse typer forsikringer. De internationale konventioner giver derfor klar mulighed for forsikringsdækning af overflyvninger.
Hvad angår spørgsmålet om konsekvensanalyser - og hermed slutter jeg, hr. formand - har vi bestilt en konsekvensanalyse vedrørende tredjelande. Det arbejder vi på i øjeblikket. Hvad angår de europæiske selskaber, mener vi, at vi nu har tilstrækkelig erfaring og viden.

Jeg håber under alle omstændigheder, at vi under de kommende forhandlinger kan tilnærme vores holdninger og nå et resultat, som tydeliggør og fastsætter et passende garantiniveau for alle parter, og få genskabt og øget tilliden til denne transportform, hvilket vi alle sammen ønsker.

Formanden.
Mange tak, fru kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens redegørelse om ministermødet i Den Europæiske Rumfartsorganisation ESA den 27. maj 2003.

De Palacio
Hr. formand, det glæder mig i dag at tage ordet på min kollega, kommissær Busquins, og Kommissionens vegne. Jeg vil indlede med at lykønske Europa-Parlamentet med dets initiativer til at påkalde sig EU-landenes opmærksomhed, for vi skal huske, at de er førende i Europa inden for rumfartssektoren, men jeg vil også henlede disse landes opmærksomhed på behovet for at træffe modige og vigtige beslutninger inden for en sektor, der er ramt af krise, som rumfartssektoren er det for øjeblikket.
Den brede debat, som Kommissionens grønbog om europæisk rumpolitik har rejst, understreger flere punkter. For det første vil jeg nævne behovet for en omstrukturering af løfteraketsektoren for at sikre Europa adgang til rummet.
For det andet ønsker jeg - og det samme gør hele Kommissionen - at understrege, at det haster med at nå en aftale om Galileo i Den Europæiske Rumfartsorganisation. Jeg vil gerne sige til Dem, mine damer og herrer, at jeg synes, det er vigtigt, at der hurtigst muligt kommer en aftale i stand i Den Europæiske Rumfartsorganisation, da vi allerede har ventet alt for længe på den. Først var det nogle lande, og nu er det nogle andre. Inden for EU er vi dog for godt og vel et år siden blevet enige under det spanske formandskab. Beklageligvis er der stadig ikke indgået en aftale i rumfartsorganisationen. Som bekendt råder det mellemstatslige system der.
Med hensyn til Galileo-spørgsmålet vil jeg gerne minde om, at det er et af de store, essentielle projekter, hvis vi ønsker at bevare vores rumfartssektor, og at vi desuden, hvis vi ikke omgående igangsætter den fælles virksomhed, der skal bringe dette projekt videre, risikerer at få vanskeligheder, når vi skal bevare den tildeling af frekvenser, som vi opnåede i 2000 efter at have overvundet en lang række vanskeligheder. Jeg vil derfor endnu en gang understrege den europæiske interesse og behovet for, at vi hurtigst muligt når en aftale om dette spørgsmål, og at de nationale uoverensstemmelser bliver overvundet.
Endelig støtter Kommissionen konventets arbejde med at medtage rummet som en delt kompetence i den kommende EU-traktat. De første retningslinjer, der er et resultat af høringen om grønbogen, taler alle for at få defineret en europæisk rumfartspolitik samt gennemførelsen heraf ved hjælp af et ambitiøst rumfartsprogram.
Jeg vil dog gerne, mine damer og herrer, inden jeg slutter, sige, at hvis der var en fælles politik for forsvarsindustrien, i det mindste for våbenindustrien, ville det også lette arbejdet og aktiviteterne inden for rumfartssektoren. Vi ved, mine damer og herrer, at vores mest direkte konkurrenter netop får deres vigtigste støtte fra denne finansieringskilde.

Bodrato (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil gerne takke kommissæren for både hendes opmærksomhed på dette initiativ og hendes bemærkninger i den henseende, som bekræfter planerne om at fastlægge en strategi, der er i tråd med strategien i grønbogen om europæisk rumpolitik og med initiativerne i forbindelse med fællesforetagendet Galileo.
Dette beslutningsforslag er et svar på en voksende bekymring. Når vi skal drøfte grønbogen med henblik på udarbejdelsen af en hvidbog - og således et mere systematisk forslag fra Kommissionens side - ønsker vi nemlig ikke at komme til at stå i en situation, der vanskeliggøres af den store krise, som Europas rumsektor og navnlig den nye version af Ariane oplever i øjeblikket. Vi ønsker heller ikke - og jeg tror, at det også er en af de ting, der bekymrer Kommissionen - at denne stagnation, når det gælder fællesforetagendet Galileo, ender med at gå ud over et meget ambitiøst projekt, som hele den europæiske industri har vist en fantastisk velvilje.
Vi er overbeviste om, at rumsektoren er en strategisk sektor for Europa, og at denne beslutning, som konkret kom til udtryk via oprettelsen af Den Europæiske Rumfartsorganisation, bør bekræftes og styrkes. Rumindustrien er et aktiv, som vi ikke må miste, og det var ikke tilfældigt, at den også i den nye handlingsplan, som skal styrke forskningen, blev angivet som en af de teknologiske platforme, der skal tages i betragtning, når det gælder om at gøre den europæiske økonomi konkurrencedygtig.
Rumsektoren er i dag inde i en krise. Det skal dog understreges, at selv om den har haft betydeligt færre midler til rådighed end samme industri i USA, er det lykkedes den at erobre en væsentlig markedsandel og også at konkurrere på de områder, hvor dens arbejde fandt sted sideløbende med USA's initiativer. Dermed har den gjort Europas teknologiske afhængighed af USA mindre på nogle områder, hvor begge industrier var til stede, og den har ligeledes været i stand til at samarbejde med den nordamerikanske industri på en positiv måde.
Efter vores mening er det nødvendigt at bekræfte denne tilstedeværelse og dette initiativ, og jeg tror, at Kommissionens forslag går i den retning, selv om det sker under en forhandling, der som sagt er tilfældig - og som således skyldes vores angst for at komme til at stå i en prekær situation - samt mens vi venter på en mere systematisk og samlet vurdering.
Vi må erkende, at rumsektorens udvikling er meget vigtig for, at videnøkonomien konkret bliver gennemført, at offentlige midler og en samordning af forsvarspolitikkerne er af afgørende betydning, og at man også kan gøre brug af private investeringer, men kun i nogle af leddene i den kæde, som rumsektorens værdier udgør.
Vi håber, at Rådet lytter til disse betragtninger, som vi er enige med Kommissionen i, når det mødes den 27. maj for at træffe sine beslutninger.

Savary (PSE).
Hr. formand, jeg vil takke fru de Palacio for hendes indlæg denne mandag aften her ved begyndelsen af Parlamentets møde om et aktuelt emne, for i virkeligheden er vores indlæg ikke så meget rettet til kommissær Busquin eller fru de Palacio, som til ministermødet i Den Europæiske Rumfartsorganisation ESA, som finder sted om et par dage. Vi forventer os meget af det.
Jeg synes, at det er et aktuelt spørgsmål. Det er ikke et spørgsmål, som skal træde i stedet for betænkningerne og debatten om grønbogen eller om Galileo. Vi er simpelthen under diverse møder blevet bevidste om, at det europæiske rum har det vanskeligt for tiden - måske vanskeligere end vi er klar over - på grund af problemerne med Arianespace og ikke kun problemet med løfteraketter, men ligeledes hele satellitindustrien.
I dag er det de erhvervede kompetencer og knowhow, der sættes spørgsmålstegn ved, og som er yderst værdifulde på et tidspunkt, hvor nye rummagter dukker op overalt i verden, og hvor man opdager, at markedsundersøgelserne fra 1990'erne ikke længere gælder, særlig på området for satellitkonstellationer.
Vi skal nu finde ud af, hvad Europa gør, da det er et europæisk anliggende. Franskmændene er lidt ømfindtlige, da de startede erobringen af rummet for nogle år siden. I dag er et enkelt land imidlertid ikke længere alene i stand til at kunne bibeholde sin rumkapacitet.
Det er således ikke en franskmand, der taler til Dem, fru kommissær. Det er en europæer, der ønsker, at man overvejer Airbus, og hvad dette enorme projekt omfattede. Det bør man gøre klart for dem, der siger til os, at hvis den europæiske rumsektor ikke er i stand til at klare efterspørgslen, så køber de andre steder. Man kunne også have købt fly andre steder. Det er desværre kompetencer, teknologi, europæisk knowhow og særlig anvendelse til civile formål på alle områder, herunder lægemidler, edb og rumfart, som er på spil. Det drejer sig således om et strategisk spørgsmål, ikke kun i militær betydning, men simpelthen også med hensyn til det, som er mest værdifuldt for Europa, nemlig det teknologiske fremskridt.
Vi ønsker, at De til EU-medlemsstaterne, som også er medlem af ESA, så vidt muligt videreformidler vores ønske om at få gennemført en hasteplan for omstrukturering af løfteraketsektoren, og at der endelig findes en løsning på Galileo-krisen.
De har i vid udstrækning gjort Deres pligt på dette område. For første gang sender Europa et stærkt signal om, at det har et rumprogram, og vi ved, at programmer er vigtige, men man kan se, at i ESA afløser den ene krise den anden.
Fru kommissær, vi synes, at det er meget vigtigt, at man på den ene side finder en løsning på denne krise på det næste ministermøde i ESA. Hvis det på den anden side ikke lykkes, opfordrer vi til, at Kommissionen tager et fast greb om tingene. Jeg ved, at det er svært, og jeg ved, at særlig Tyskland og Frankrig ikke er særlig velvilligt indstillet til, at der ansættes en administrerende direktør. Jeg ønsker ikke en underordnet krig på det område. Vi anmoder Dem imidlertid om, at Kommissionen afhjælper ESA's mangler, hvis der bliver tale om mangler.
Til slut ønsker vi at opfordre konventet om EU's fremtid til, at rummet for fremtiden gøres til en fælles kompetence, for endnu en gang synes vi, at det passer til rummets strategiske karakter.

Virrankoski (ELDR).
Hr. formand, jeg vil først og fremmest gerne takke fru de Palacio for den udmærkede introduktion. EU's fælles rumpolitik er vigtig. Den Europæiske Rumfartsorganisation (ESA) er en vigtig del af den europæiske integration. De fleste medlemmer af Den Europæiske Rumfartsorganisation er medlem af EU, og de fleste medlemmer af EU er også medlem af Den Europæiske Rumfartsorganisation. Rumteknologi er et meget vigtigt område for forsknings- og erhvervspolitikken. På nuværende tidspunkt er mere end 40.000 mennesker beskæftiget i rumsektoren, som skaber indirekte beskæftigelse til helt op til 250.000 mennesker. Rumforskning er traditionelt set på forkant med al forskning. Mange af opdagelserne inden for rumforskning anvendes senere i dagligdagen og bliver en service til hele offentligheden.
Det langt største og vigtigste projekt, som EU og ESA er gået sammen om, er satellitnavigationsprogrammet Galileo. Det er et system, der er baseret på satellitter og jordstationer, som skal introduceres i 2008. Det sætter modtagerne i stand til at bestemme placering og tid med ekstrem nøjagtighed, uanset hvor på jorden de befinder sig. Det europæiske system adskiller sig fra det amerikanske GPS- og det russiske Glonas-system ved, at det er det mest moderne, og driften påvirkes ikke i negativ retning under en krise. Den sidste krig i Irak viste netop, hvor vigtigt det er. Galileo ville sikre, at EU og ESA er uafhængige af de andre systemer, hvis administration ikke ville vedrøre dem.
EU's deltagelse er hovedsageligt begrænset til udviklingen af Galileo, der skal være afsluttet i 2005. Denne fase koster mindst 1,1 milliard euro, hvoraf EU har påtaget sig at betale den ene halvdel og ESA den anden. Desuden bør den private sektor involveres i projektet og bidrage med omkring 200 millioner euro. Galileo har afgørende betydning for udviklingen af europæisk forskning og teknologi. EU- og ESA-landene bør globalt være på forkant med rumteknologien.

Ainardi (GUE/NGL).
Hr. formand, vi står faktisk over for en meget speciel situation, og jeg glæder mig over, at der finder en debat sted i aften, selv om der desværre ikke er ret mange til stede i salen. Stillet over for den internationale konkurrence på løfteraketområdet og store finansieringsproblemer er den europæiske rumfartsindustri midt i en alvorlig krise uden fortilfælde. Det haster derfor med at afklare denne situation, der sætter selve Arianespaces beståen på spil, og at finde en løsning på problemet.
Jeg vil understrege, at adgangen til rummet ikke kun er en industriel prioritet, men det er også en nødvendighed for den europæiske identitet og forvaltningen heraf på et område, hvor vi har erhvervet stor kompetence. Rummet drejer sig om forskning og anvendelse til vigtige civile formål. Når vi tænker på rummet, er det som regel i forbindelse med erobring af rummet, men for mig er rummet også i vid udstrækning det nyttige rum, såsom telekommunikation, overvågningssatellitter, lægemidler og forebyggelse af katastrofer. Det er et ekspert- og kompetenceområde og også en betydelig kilde til kvalificerede job, da rummet repræsenterer 35.000 direkte arbejdspladser i Europa, med en stor forskningssektor.
Jeg ønsker, som De sikkert har forstået, at understrege, at rummet først og fremmest skal tjene fredelige formål.
Sammen med andre kolleger glæder jeg mig over, at udviklingen af EU's rumpolitik er blevet prioriteret i det sjette rammeprogram for Fællesskabets forskning og udvikling.
Jeg glæder mig også over, at Den Europæiske Rumfartsorganisations fremtid er opført på dagsordenen for vores samling. 
Den Europæiske Rumfartsorganisation er et effektivt organ til mellemstatslig koordination, som har bidraget til udvikling af rumprojekter i Europa og resten af verden. Jeg synes, at det er nødvendigt at indføre en egentlig EU-rumpolitik med en større inddragelse af EU-kompetencer på dette område. Jeg mener ikke, at det er i modstrid med, at man bibeholder rumfartsorganisationens uafhængighed. EU skal således virkelig bestræbe sig på, at ESA fortsat udvikler sig som koordinator og leder af programmer.
Hvad angår ønsket om en selvstændig europæisk politik, og her er jeg enig med mine kolleger, haster det virkelig med at løse op for Galileo-krisen og sørge for, at medlemsstaterne endelig, som vi har gentaget i det uendelige, får bugt med deres meningsforskelle for at tage en beslutning om dette program og hurtigt få det gennemført med genoptagelse af projektet med den europæiske løfteraket.
Fru kommissær, jeg ville ønske, men jeg ved ikke, om det ligger inden for mulighedernes grænser, at Kommissionen ville få foretaget en undersøgelse af konkurrenceforvridningen mellem Ariane og andre landes løfteraketter på det civile kommercielle marked. Selv om jeg kan tilslutte mig bestræbelserne på og ønsket om at gøre rummet til et europæisk mål og basere det på den nødvendige igangværende industrielle omstrukturering, har jeg alligevel et par spørgsmål til denne omstrukturering, da jeg kommer fra Toulouse-området. På hvilke betingelser og med hvilke formål iværksættes den?
Jeg tror ikke, at den europæiske rumsektor lider under øgede kompetencer, tværtimod. At tænke sådan ville være at have en kortsigtet vision i stedet for en ambitiøs langsigtet vision. Den virkelige udfordring for Europa er efter min mening ikke at tabe, men fortsat at udvikle teknologiske og menneskelige kompetencer i denne sektor, hvis det, som man har givet udtryk for, ønsker en selvstændig og konkurrencedygtig kompetence på dette område. Jeg mener også, at det er vigtigt at sende et stærkt signal til det næste møde i Rådet.

Piétrasanta (Verts/ALE).
 Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg er blevet pålagt på vegne af det kompetente udvalg, som er Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi, at udarbejde en betænkning om status for Galileo-programmet og integrationen af Egnos-programmet i Galileo-programmet. Den første meningsudveksling i det kompetente udvalg, som er ITRE, finder sted den 21. maj, og betænkningen behandles på plenarforsamlingen i november.
Tillad mig i betragtning af de problemer, som De har understreget, fru kommissær, at tage ordet for ITRE-udvalget og Gruppen De Grønne for at minde om tidsplanen for iværksættelse af Galileo, som er følgende: efteråret 2002, det fælles foretagende Galileo bliver operativt, ultimo 2002, rapport fra Kommissionen til Rådet om integration af Egnos i Galileo-programmet og koncessionsmodellen, december 2002, beslutning fra Rådet om de tjenester, som Galileo indeholder, og tidsplanen for tjenesterne, juli 2003, international konference for radiotelekommunikation, sommer 2003, forslag fra Kommissionen til Rådet om oprettelse af det fremtidige sikkerhedsorgan, efterår 2003, rapport fra Kommissionen til Rådet om udvælgelse af den fremtidige koncessionshaver og ultimo 2004, opsendelse af den første forsøgssatellit.
Hvis vi ønsker at overholde denne tidsplan, haster det nu med at løse op for den situation, der har udviklet sig i ESA, hvor medlemsstaterne er splittet med hensyn til den enkeltes betydning i programmet. Det er forståeligt, at de pågældende medlemsstater griber ind, men det er ærgerligt, eftersom man for 1 % eller 2 %'s deltagelse risikerer en betydelig forsinkelse af iværksættelsen af projektet, der virkelig har en europæisk dimension.
Vi er klar over nødvendigheden af at have en teknologi, der svarer til GPS, eller som er bedre. Som kommissær Busquin har sagt, er der udført en betydelig forskning med henblik på at kunne råde over en enestående teknologi, som vil være endnu bedre end GPS-teknologien. Den kommer til at omfatte miljøanlæg, som også bliver væsentlige. Vi i Gruppen De Grønne ønsker, at projektet skal være gennemsigtigt og ikke, at det skal gennemføres i hast på grund af en eventuel forsinkelse. Vi er meget opsatte på, at Galileo-projektet anvendes til civile formål og ikke militære formål. Derfor mener vi, at det skal iværksættes hurtigt. Over 200 parlamentsmedlemmer underskrev i april en erklæring mod en forsinkelse af projektet og for en fremskyndelse af gennemførelsen.
Jeg vil være Dem taknemmelig, fru kommissær, hvis De vil gøre så meget som muligt for, at der gøres fremskridt i denne retning således, at der kan løses op for situationen hurtigst muligt.

Langenhagen (PPE-DE).
Godaften, fru de Palacio, godaften, hr. formand, hr. Piétrasanta, det glæder mig, at De henviste til det forslag, vi alle har underskrevet, for det viser virkelig, at vi er noget hjælpeløse på dette område. Men på den anden side ønsker vi også, at emnerne fortsat bliver behandlet. Hr. Savary, jeg kunne godt lide, da De sagde: "Jeg taler som europæer" - ikke som ekspert eller franskmand. Også dette viser, hvad det egentlig handler om.
Faktisk diskuterer vi her til aften intet ringere end et af nøglespørgsmålene for Europa i det 21. århundrede. Alene i betragtning af krisen i det europæiske erhvervsliv og især i den sektor, vi drøfter i aften, skal et selvstændigt og uafhængigt Europa ønske at støtte erhvervsgrene energisk, og det vil sige at fokusere på de oprindelige stærke sider. Ikke alene er det ingen hjælp, det er snarere et gigantisk spild af offentlige midler, når man i årtier har ført en udgiftspolitik i alle medlemsstater, som ikke har formået at vise nye veje, men som tager sigte på at bevare de gamle landvindinger og således lukker øjnene for de økonomiske realiteter.
Vi har ganske enkelt brug for - det har vi alle understreget her til aften - moderne tiltag for Europas fremtid, og det både i økonomisk og teknologisk hensigt. Jeg vil derfor gerne bryde en lanse for et stærkere engagement i verdensrummet fra Europas side. Europa må ikke komme for sent til toget i et fremtidsorienteret segment af højteknologien, hvor der kan blive skabt og allerede er blevet skabt vigtige arbejdspladser. Derfor har vi ganske enkelt brug for et større engagement og større støtte til rumfartspolitikken. I stedet for at handle kortfristet og kortsigtet, sådan som vi desværre ikke mindst også kan opleve det for øjeblikket i mit land, er strategisk tænkning påkrævet ud over alle grænser.
Man kunne spørge: hvorfor verdensrummet? Hvorfor skal Europa engagere sig i universets vidder? Er det ikke fornuftigere at investere pengene i vores egen planet? Har vi overhovedet pengene? Mit svar lyder: Beherskelsen og udnyttelsen af verdensrummet er nøglen til succes i den moderne teknologis verden. Lad mig illustrere det med nogle eksempler. Uanset om vi arbejder med kommunikations-, navigations- eller observationssystemer, spiller satellitter en afgørende rolle. Hele sektorer afhænger allerede i dag, som vi netop har hørt, af udnyttelsen af satellitteknologien, og vi er allerede så vant til det, at vi ikke tænker videre over det: meteorologi, kartografi, trafik, medicin osv. osv. At investere penge i disse forskningsområder betaler sig i høj grad. Vi kan også nævne Galileo som eksempel.
Men hvis der ikke finder en stadig updating sted, hvis der ikke forskes, hvis der ikke hele tiden kommer innovative tiltag, hvis der ikke også bevilges penge, vil den europæiske rumfartssektor sygne hen eller helt forsvinde. Vi har altså brug for et nyt kapitel i den europæiske rumfartspolitik, og jeg glæder mig meget over de positive tiltag, der er indeholdt i grønbogen om europæisk rumpolitik. En sammenhængende rumfartspolitisk strategi og præcise aktionslinjer er uundværlige, hvis ikke Europas rumfart skal forsvinde i et sort hul, men derimod have et nyt skub fremad. Men derfor har vi besluttet os for at formulere Europa-Parlamentets beslutning af i dag på nuværende tidspunkt. Vi må ikke vente, til Europas sidste raket er fyret af. Bliver det tilfældet, vil vi ikke længere kunne klare konkurrencen fra tredjemand, og det ville være det dårligste, der kunne ske for os.
Det er en udfordring for ESA-medlemsstaterne, Galileo er sat på prøve, og vi skal lade emnet indgå i konventstraktaten. Det er det største og vigtigste krav. Ud fra den betragtning håber jeg, at vi finder frem til en fælles beslutning, en fælles tekst i morgen, der så også får hele Parlamentets støtte på torsdag!
McNally (PSE).
Hr. formand, hvis talerne gentager sig selv, er det særdeles godt. Det vidner om bred støtte. Vi ønsker en konsolideret europæisk rumpolitik. Vi ønsker ikke fortsatte ad hoc-strukturer. Vi har brug for en permanent løsning. Det skal gøres klart på ministermødet i Den Europæiske Rumfartsorganisation (ESA). Årsagerne er klare. Der er stor europæisk merværdi ved at arbejde sammen. Der findes et acquis, der skal udbygges. Vi skal have uafhængighed i denne del af verden i denne meget vigtige sektor. Dermed kan vi have forbindelse med tredjelande som USA - hvorfor ikke - og Rusland og andre lande længere væk, f.eks. Sydafrika, og nogle af ansøgerlandene. Dermed kan vi fastholde videnskabsfolkene og teknikerne. Ellers mister vi dem. Dermed kan vi rekruttere den nye generation videnskabsfolk og teknikere. Det kan vi ikke gøre, medmindre der er projekter, der pirrer fantasien hos vores talentfulde unge mennesker.
Det gør det naturligvis muligt for os at få biprodukter i en række sektorer, som allerede er nævnt, og som styrker SMV-sektoren. Det gør det muligt for os at være mere effektive i indfrielsen af vores EU-mål og politikker om klimaændring, landbrug, sikkerhed og udvikling i udviklingslandene. Vi spiller op ad bakke på en meget hældende bane mod USA. De bruger offentlige midler til krydssubsidiering til et beløb af 31,8 milliarder amerikanske dollars - og hurtigt stigende - i forhold til vores 6 milliarder euro - og faldende. De bruger offentlige indkøb, uden at rødme, til at fremme rumsektoren. De bruger forskning og udvikling. De bruger et monopol på en del elektronisk udstyr for at afholde os fra at udforske den højteknologiske rumsektor.
Vi har allerede hørt om affyringsramper og satellitter. Naturligvis har problemerne i telekommunikationssektoren været vanskelige for satellitter i EU. Men der er ingen grund til, med et opsving, at vi ikke, med offentlige indkøb og midler, opsender langt flere satellitter i fremtiden til gavn for offentligheden, borgerne. Hvad angår Galileo, hr. formand, ved De bedre end nogen anden her i Parlamentet, hvad der er brug for. Det glæder mig, at hr. Prodi er indstillet på at være proaktiv. Han vil møde støtte fra mange her i Parlamentet.
Endelig må vi ikke glemme astronomi og rumforskning. Jeg vil gerne høre mere om det europæiske sydlige laboratorium.
Lad os føre rumpolitik i konventet. Det er et ideelt område for EU.

Dhaene (Verts/ALE).
Hr. formand, kære kolleger, fru kommissær, jeg vil ønske, at der en dag passerer en satellit hen over os med Deres navn. Det ville være et flot bidrag fra Kommissionen. Diskussionerne omkring finansieringen af Galileo begynder at ligne en dårlig sæbeopera, i hvert fald inden for ESA. Gang på gang dukker der en medlemsstat op fra kulisserne for at blokere denne aftale. Nu er det tilsyneladende igen Spanien, som modarbejder den. Det er uforståeligt, fordi netop Galileo er vigtig for sikkerheden til søs. Miljøkatastrofen med Prestige er åbenbart ikke et tilstrækkeligt argument for Aznar-regeringen. Det er på tide, at Parlamentet afgiver et signal om, at denne leg nu må være overstået.
Indsatsen er meget stor, og måske er der netop derfor pres på nogle lande for at få dette strategiske projekt til at strande. Derfor har også jeg undertegnet beslutningsforslaget. Galileo er af strategisk betydning for Unionen, fordi vi må følge med, i hvert fald hvad angår teknologi. Vi ønsker uafhængighed, når det gælder information om placering, og vi ønsker ikke brain drain eller job drain til USA. Beslutningen om, hvorvidt Galileo skal gennemføres, har ikke været let. Der er også mange argumenter for og imod. Jeg støtter argumenterne for Galileo. Her i Parlamentet vil jeg støtte gennemførelsen af dette netværk. Vi må imidlertid ikke spilde tiden. Sagen er enkel. Hvis Galileo ikke gennemføres hurtigst muligt, graver transportsektoren sig dybere og dybere ned i GPS-anvendelser, og så bliver Galileo stadig ikke benyttet. Galileo skal derfor på kort sigt danne et værdigt alternativ til GPS for transportsektoren i Europa. Denne transportsektor venter på et hurtigt og kraftigt signal fra Kommissionen, ESA og fællesforetagendet Galileo. Ellers vil fremtidige brugere ikke have tillid til anvendelserne, og Galileo er for dyrt til ikke at blive brugt.
Jeg vil lige understrege dets civile karakter. Det er meget vigtigt for os. Kun Galileo kan give brugerne garanti for, at stikket ikke trækkes ud den dag, hvor USA igen føler sig kaldet til ensidigt at gribe ind et eller andet sted.
Kommissionen taler for øvrigt selv i sin meddelelse om følgerne af krigen i Irak for energi- og transportsektoren. Vi må således ikke miste dette projekt. Den nationale interesse skal her vige for Unionen. I mit land har vi en populær sang om satellitten Suzy. Jeg håber, at også satellitten Suzy engang passerer hen over os.

De Veyrac (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, vi kan ikke på et par minutter behandle alle problemer vedrørende den europæiske rumfartspolitik. Jeg vil i dag nøjes med at omtale problemerne i forbindelse med Galileo-programmet.
Der er gået over et år, siden dette europæiske satellitnavigationsprogram blev vedtaget af Rådet (transport) i marts 2002, og indtil nu har det ikke været muligt at indgå en aftale i Den Europæiske Rumfartsorganisation om finansiering af fortsættelsen af programmet. Galileo så dagens lys efter stærk modstand fra en række lande. I dag kan det ikke gennemføres først og fremmest på grund af den stærke konkurrence mellem de, der ønskede at stå i spidsen for projektet, og endvidere på grund af det høje finansieringsniveau. Den europæiske rumindustri befinder sig, som alle har sagt, for tiden i en alvorlig krise. Den beskæftiger imidlertid i Europa 30.000 kvalificerede medarbejdere på højt niveau, og vi skal gøre alt for at beskytte det usædvanlige teknologiske og menneskelige potentiale i denne industri. Galileo er et af de programmer, der kunne bidrage mest til det og endvidere give EU strategisk uafhængighed.
Europa-Parlamentet har holdt fast ved, at virksomhederne skal yde et økonomisk bidrag til det fælles foretagende. Virksomhederne har nu taget de nødvendige skridt, og vi skal støtte en hurtig iværksættelse af projektet. Det drejer sig om vores troværdighed.
Et andet grundlæggende element taler for en hurtig iværksættelse af programmet. Som De har sagt, fru kommissær, kan vi ikke anvende frekvenser, der er reserveret til Galileo og de tilhørende funktioner, da vi ikke i tide har sendt et signal. Den Europæiske Rumfartsorganisation skal træffe en beslutning hurtigt. Det mener mange af os, både som medlemmer af Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter. Vi har derfor udsendt appellen "Galileo: Det er tid at handle!" til medlemsstaternes stats- og regeringschefer.
Mine damer og herrer, Galileo-programmet viser os grænserne for den nuværende europæiske rumfartspolitik. Vi skal drage en lære heraf i diskussionerne om projektet, der inden årets udgang skal munde ud i vedtagelsen af en hvidbog om emnet. Galileo-programmet skal være en succes og sende et positivt signal fra Europa vedrørende en ambitiøs rumfartspolitik. Parlamentet skal give sin fulde støtte således, at det fælles foretagende hurtigt kan se dagens lys. Kommissionen deler gennem Dem, fru kommissær, dette ønske i vores intergruppe "Himmel og rum" i Parlamentet. I øvrigt har kommissionsformand Prodi i et brev af 30. april informeret medlemmerne af intergruppen via dens formand, Gilles Savary, om den mulighed, som Kommissionen har overvejet, nemlig at det fælles foretagende gennemføres unilateralt, hvis ESA ikke indgår en aftale de kommende dage.
Derfor opfordrer vi alle medlemsstater til på mødet i Den Europæiske Rumfartsorganisation den 27. maj at gøre en ende på deres uenigheder om finansieringen af programmet således, at vi endelig kan komme videre.

De Palacio
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg er helt enig i, at rumfartssektoren er af stor strategisk betydning for Europa. Det er den eneste teknologi, der kan skabe nye globale normer, der giver den europæiske industri en reel mulighed for at få adgang til nye markeder og ny teknologisk udvikling. Rumfartssektoren er i vidt omfang et af de vigtigste områder for udvikling af ny teknologi. Europa kan derfor ikke stå uden for denne særdeles vigtige sektor. Det er nødvendigt at gennemføre en ny politik, der integrerer alle de europæiske aktioner.
For et øjeblik siden talte fru McNally om den betydning og den tillægsværdi for Europa, som netop rumfartssektoren har. Og i denne henseende har jeg tidligere foreslået, at rumfartspolitikken bliver en fællesskabsbeføjelse i forbindelse med den gennemgang af traktaterne, der for øjeblikket foregår i konventet, og dermed udarbejdelsen af en ny forfatningsmæssig traktat.
Et andet aspekt er rummet til gavn for fællesskabspolitikkerne, hvilket er et klart mål i forbindelse med hvidbogen. Rumfartssektoren bør derfor medtages i politikkerne for f.eks. landbrug, fiskeri, uddannelse og miljø som nævnt af flere talere.
Den Europæiske Rumfartsorganisation kan komme med idéer til programmer, hvis det sker ud fra det perspektiv, at rumfartssektoren er af strategisk betydning. Og at Den Europæiske Rumfartsorganisations tilgang sætter sig ud over de nuværende begrænsninger på grund af det mellemstatslige aspekt.
Hvad angår løfteraketsektoren, fremlægger Kommissionen til september en beretning om denne strategiske sektor, der utvivlsomt er en af de sektorer, der for øjeblikket er hårdest ramt.
Endelig vil jeg nævne Galileo-programmet, der, som alle disse spørgsmål - det vil jeg gerne gentage - hører under min kollega hr. Busquins ansvarsområde. Han gør en kolossal indsats sammen med medarbejderne fra Generaldirektoratet for Forskning og Teknologisk Udvikling.
Mine damer og herrer, siden jeg påtog mig ansvaret som kommissær, har jeg rettet hele min indsats mod Galileo, og ikke kun min indsats, men også min politiske drivkraft, og jeg har engageret mig fuldt ud i arbejdet. Det så nærmest ud til, at projektet ikke kunne føres ud i livet, da jeg kom hertil. Der var kun afsat to medarbejdere til hele dette store projekt, som langtfra var flyvefærdigt (en af disse er til stede her i dag - nu ikke længere i Generaldirektoratet for Transport - og jeg vil gerne lykønske hr. Tytgat for hans viljestyrke, for i sidste instans er det ofte takket være konkrete personer, der har vilje og mod til at blive ved med at forfølge deres idéer, at vi kan opbygge Europa). Lige siden min tiltrædelse har jeg personligt tilskyndet ham til at fortsætte sin indsats for projektet. Og De skal vide, at projektet har været stoppet i mere end et år. Aftalen blev indgået på EU-plan for mere end et år siden under det spanske formandskab, som gav dette projekt stor opmærksomhed.
Jeg vil gerne sige til Dem, at fællesskabsaspektet har fungeret, om end langsommere end jeg kunne have ønsket. Det, der ikke har fungeret, er det mellemstatslige aspekt, der kommer til udtryk i form af Den Europæiske Rumfartsorganisation. I løbet af et år har to lande flere gange blokeret for en beslutning i Den Europæiske Rumfartsorganisation. Og så vidt jeg har forstået, er der to andre lande, der i den sidste måneds tid har voldt problemer - heriblandt et land, jeg kender særdeles godt.
Jeg har altid henvendt mig til Dem og bedt Dem om hurtigst muligt at få løst disse uoverensstemmelser, så projektet ikke bliver bremset. Jeg har i Ministerrådet hørt, hvordan ministrene tinger om projektet og siger, at det ikke kan ske ved hjælp af et agentur, som det i sin tid blev foreslået, fordi vi ønskede et rent kommercielt projekt, med kommercielle kriterier og en tilgang, der tager udgangspunkt i økonomisk effektivitet, og nu forstår jeg ikke, at forhandlingerne i Den Europæiske Rumfartsorganisation drejer sig om, hvorvidt det skal have sæde i det ene eller andet land, eller om formanden er af den ene eller anden nationalitet. Det er helt i modstrid med det, jeg har hørt, ikke fra disse ministre, men fra transportministrene, under en række rådsmøder, hvor vi har haft nogle til tider meget hårde drøftelser.
I overensstemmelse med mit ansvarsområde har jeg foreslået tilsynsudvalget, som alle staterne er repræsenteret i, navnet på en direktør for fællesforetagendet med det formål at få igangsat fællesforetagendet alene med EU-midler uden midler fra Den Europæiske Rumfartsorganisation.
Det er medlemsstaterne, der på dette felt har blokeret for mit forslag.
Lad mig derfor sige det helt klart, mine damer og herrer. Når det drejer sig om EU, er problemerne løst. Det er i Den Europæiske Rumfartsorganisation, hvor problemerne endnu ikke er løst, og hvor der er nogle medlemsstater - det kan svinge lidt, hvem det er, og det er også lige meget - der blokerer for et projekt, der er af stor strategisk betydning for udviklingen af ikke alene rumfartssektoren, men også for Europas teknologiske udvikling, så vi ikke bliver koblet af i forbindelse med en række væsentlige og centrale anvendelser.
Jeg vil gerne give klart udtryk for min store bekymring over de gentagne forsinkelser - jeg sagde det for halvandet år siden i december 2001 - af projektet i Ministerrådet, hvilket bringer selve dets gennemførelse i fare, især når vi siger, at vi ønsker, at hele systemet senere skal operere på rene markedsvilkår. Det er nødvendigt at vælge. Hvis vi ønsker, at det fungerer på rene markedsvilkår, er det meningsløst, at vi i mere end et år har spildt tiden i Den Europæiske Rumfartsorganisation med at diskutere, om det skal have sæde i det ene eller andet land, i det ene eller anden by, om formanden for Galileo Industries er den ene eller den anden, om han skal være fra det ene eller det andet EU-land. Vi har brug for at finde de bedste. Vi skal finde det mest effektive sted og det bedste sæde. Det er det, vi skal gøre.
Mine damer og herrer, jeg er derfor helt enig i det, De netop har sagt her, men jeg vil gerne sige til Dem, at der er nogle begrænsninger, der har betydet, at der er en mellemstatslig del, som desværre er blokeret.
Hr. formand, jeg vil naturligvis fortsat gøre alt, hvad jeg kan, og lægge alt det pres, jeg kan, for at fremme projektet, for De ved, mine damer og herrer, at jeg har engageret mig meget i projektet igennem mange år, og at jeg synes, at det er helt centralt for den teknologiske udvikling i Europa.

Formanden.
Mange tak, fru kommissær, for Deres ærlige bemærkninger. Jeg kan forsikre Dem om, at vi sætter pris på dem.

Langenhagen (PPE-DE).
Hr. formand, jeg tror, jeg taler på vegne af alle tilstedeværende, når jeg siger, at vi er kommissær de Palacio mere end taknemmelige. Vi har brug for denne veloplagthed, og vi har brug for hendes indre beredvillighed. Det signal, vi sender, skal jo ikke kun være til verden udenfor, der skal også være opbakning til det indefra, og jeg vil blot forsikre om, at vi også fremover er henvist til et meget tæt samarbejde. Vi vil gøre vores del, men vi bliver også nødt til at finde ud af, hvordan vi kan påvirke medlemsstaterne. Vi vil i hvert fald forsøge.
Formanden.
Jeg takker Dem for præciseringen.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted på torsdag.
(Mødet hævet kl. 21.00)

Betænkning af Glante (A5-0138/2003)

Kommissionen kan acceptere ændringsforslag 3, 4, 10, 12, 13, 17, 19, 22, 24, 26, 27, 33, 35, 42, 45, 48, 50, 53, 58, 62, 63, 64, 66, 67, 68, 73 og 78.
Ændringsforslag 23, 25, 28, 30, 32, 34, 36, 37, 40, 44, 46, 47, 55, 57, 60, 61, 65, 69, 71, 76, 79, 80, 81, 82 og 83 kan principielt accepteres og ændringsforslag 6, 15, 18, 39 og 54 til dels.
Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 1, 2, 5, 7, 8, 9, 11, 14, 16, 20, 21, 29, 31, 38, 41, 43, 49, 51, 52, 56, 59, 70, 72, 74, 75, 77, 84 og 85.

