Indėlių garantijų sistemų nuostatos dėl kompensacijų lygio ir išmokėjimo termino (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas - Ch. Ehlerio pranešimas Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto vardu dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos, iš dalies keičiančios Direktyvos Nr. 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų nuostatas dėl kompensacijų lygio ir išmokėjimo termino - C6-0361/2008 -.
Christian Ehler
Gerb. pirmininke, Komisijos nary, Parlamento nariai, šiandien baigiame labai greitą procesą, kuriuo pagerinama Indėlių garantijų direktyva. Visa procedūra parodo Europos institucijų galimybes, bet kartu ir jų ribotumą. Tik spalio mėn. viduryje Komisija pateikpasiūlymą iš dalies pakeisti direktyvą, kuriame atsiskleidžia ir politinis, ir ekonominis tikslas, būtent atkurti indėlininkų pasitikėjimą finansų rinka, tarpvalstybinę bankų veiklą ir apskritai finansų rinkų reguliavimą.
Pasiekėme, kad būtų padidintas indėlių garantijų lygis, akivaizdžiai sumažintas galutinių kompensacijų išmokėjimo terminas krizės atveju ir kad būtų panaikintos bendros indėlių garantijos. Buvo nepriimtina, kad didieji bankai negalėjo numatyti savo žlugimo, o smulkieji indėlininkai turėjo žlugti kartu su jais. Pasiekėme, kad nuo 2010 m. būtų taikomas didesnis indėlių garantijų lygis, 100 000 EUR, kuris padengia 90 proc. indėlių Europoje.
Mes Europos Parlamente šiame procese vaidinome greitą ir konstruktyvų vaidmenį. Atsisakėme daugybės Parlamento narių teisių, tačiau mūsų dėka reikalai pajudėjo. Iš pradžių manėme, kad galutinis trijų dienų terminas bus neįvykdomas. Manau, dvidešimt dienų - pažadas, kurį galima praktiškai ištesėti ir kuris nenuvils indėlininkų.
Buvo svarbu vėl įtraukti smulkias įmones. Atsižvelgiant į sisteminį finansų rinkų stabilizavimą, užtikrinti tik privačius indėlius būtų buvęs pražūtingas ženklas. Taip pat matėme - tai ypač svarbu - neatidėliotino išmokėjimo poreikį, nes indėlių garantijų sistemą ir stabilizavimo priemones institucijose sieja labai stiprus tiesioginis ryšys, ypač konkrečiais atvejais, kurios matėme anksčiau.
Apribojimai, kuriuos, be abejo, žinome, paaiškėja tada, kai reikia be išankstinio įspėjimo įtraukti į procedūrą tokio plataus užmojo klausimą, kaip suderinimas. Daugybvalstybių narių pageidavo, kad direktyva būtų sudaromos sąlygos galimiems konkurencijos iškraipymams išvengti ir kad Europoje būtų nustatyta aukščiausia indėlių garantijų riba. Paklausime išreikštas susirūpinimas, kad turėtume į tai atsižvelgti, buvo teisingas, tačiau neturėtume užbėgti rezultatams už akių.
Nuomonė, jog su tuo, kad tokios valstybės narės, kaip Vokietija ar Airija, pernelyg anksti pradeda įsijausti į finansų krizę ir žada neribotas garantijas, susiję lūkesčiai ir politiniai patikinimai yra problematiški ir rinkoje gali sukelti konkurencijos iškraipymus, tik iš dalies teisinga, nes turime visiškai aiškiai pasakyti, kad tai - politiniai pažadai, kurie nei įvykdomi, nei pakaltinami.
Vis dėlto turime užtikrinti, kad dėl didžiausio suderinimo atskirose valstybėse narėse nebūtų mažinamas garantijos lygmuo, nes tada dėl sistemų finansavimo skirtumų sustiprėtų konkurencijos iškraipymai. Šiuo atžvilgiu parengti suderinimą buvo nuovokus ėjimas; kitais žodžiais tariant, nuovokus ėjimas buvo tai, kad sukūrėme keletą grupių klausimų, į kuriuos turėjo būti atsakyta pirmiausia, nes (sakiau, kad tai - procedūros apribojimai) nėra taip paprasta per devynių savaičių maratono procesą apsvarstyti klausimus, kurių Europoje nepajėgėme išspręsti per paskutinius penkerius metus.
Norėčiau dar kartą padėkoti už tokį tvirtą bendrą Parlamento frakcijų darbą. Turėjo būti padaryta daugybkompromisų, tačiau mums pavyko išsiųsti finansų rinkų stabilizavimui svarbų signalą. Mes Europos Parlamente taip pat svariai prisidėjome paversdami šį itin paprastą projektą aiškiu ir iš tiesų naudingu.
Norėčiau dar kartą padėkoti visiems, kurie per šią procedūrą buvo pasirengę atsisakyti Parlamento nario teisių.
Charlie McCreevy
Komisijos narys. - Gerb. pirmininke, norėčiau padėkoti pranešėjui už jo dėl šių dokumentų atliktą darbą, kuris, paaiškėjo, sudėtingesnis nei tikėtasi. Labai rimtai prisiimame savo įsipareigojimą per finansų sumaišties laikotarpį palaikyti indėlininkų pasitikėjimą, ir esu dėkingas už Parlamento pasiryžimą labai greitai svarstyti šį klausimą.
Vis dėlto turiu pripažinti, kad esu nusivylęs kai kuriais pasiūlytais Direktyvos dėl indėlių garantijų sistemų pakeitimais, ypač dėl kompensacijų išmokėjimo termino.
Leiskite priminti, kad gruodžio 8 d. šie rūmai balsavo už tai, kad ilgiausias kompensacijų išmokėjimo laikotarpis būtų dvi savaitės. Tačiau dabar svarstomame kompromise numatytas keturių savaičių trukmės kompensacijų išmokėjimo terminas, kuris gali būti pratęstas iki šešių savaičių. Jei prie jų pridėsite dar vieną savaitę, per kurią kompetentingos valdžios institucijos priima sprendimus, tai reikš, kad turėsime septynias savaites. Septynios savaitės - labai ilgas laiko tarpas indėlininkams, negalintiems nusipirkti maisto, apmokėti sąskaitų ar naudotis savo mokėjimo kortelėmis.
Nepamirškime, kad dabar galiojanti tvarka, pagal kurią kompensacijų išmokėjimo terminas gali svyruoti nuo trijų iki devynių mėnesių, liks galioti dar dvejus metus.
Esu susirūpinęs dėl to, kokią žinią tai siunčia Europos piliečiams ir kaip tai paveiks mūsų pasitikėjimą. Man kelia nerimą galimybvėl pamatyti į eilę prie bankų besirikiuojančių piliečių vaizdą, kai jie kitą kartą išgirs, kad bankas turi bėdų. Man neramu, kad septynios savaitės, per kurias asmuo negali naudotis savo lėšomis, - pernelyg ilgas laiko tarpas ramiems indėlininkų nervams per krizės padėtį išlaikyti.
Taip pat apgailestauju dėl to, kad kompensacijos lygio didinimo atžvilgiu svarstomas kompromisas nebėra tokio plataus užmojo. Neužmirškime, kad iki 2008 m. spalio mėn. beveik visos valstybės narės jau padidino jų taikomą kompensacijos lygį iki 50 000 EUR. Būtent todėl Komisija pasiūlpasiųsti indėlininkams aiškų signalą, kad jų apsauga bus beveik iš karto padidinta. Tai, kas turėjo tapti neatidėliotinu signalu, dabar turės būti atidėta iki 2009 m. vidurio.
Vis dėlto Komisija palaikys Parlamento ir Tarybos susitarimą, jei per jūsų balsavimą jam bus pritarta. Išlieka svarbu tai, kad iki 2009 m. birželio mėn. kompensacijos lygis būtų padidintas iki 50 000 EUR, o ilgainiui - iki 100 000 EUR, ir kad iki birželio mėn. vidurio būtų atsisakyta bendrojo draudimo.
Kitais metais pateikdama pranešimą Komisija grįš prie kitų neišspręstų klausimų. Nekantrauju pradėti dirbti su Parlamentu prie svarbaus uždavinio - mūsų piliečių pasitikėjimo finansų sistema atkūrimo.
Cornelis Visser
Gerb. pirmininke, negalime pakankamai dažnai kartoti: vieningas Europos balsas - pats svarbiausias dalykas per šį finansų krizės laikotarpį. Pasisakau už visišką indėlių garantijų sistemų suderinimą Europos mastu. To nori Europos Parlamentas ir Ch. Ehler.
Per krizės laikotarpį visiškas suderinimas nepaprastai aktualus dėl dviejų priežasčių. Visų pirma, suteikti vartotojui finansinę apsaugą - mūsų pareiga. DaugybEuropos piliečių kreditų krizę sieja su netikrumu ir bijo prarasti savo turtą. Turėtume kovoti su šiuo jausmu.
Jei kalbėtume apie nacionalinį lygmenį, įvairios valstybės narės, norėdamos suteikti vartotojams finansinę apsaugą, ėmėsi priemonių. Taip įvyko Airijos atveju ir Olandijoje, kai garantuojama suma buvo laikinai padidinta nuo 40 000 iki 100 000 EUR. Kaip ir Airija, Olandija jaučiasi atsakinga už privačių ir smulkiųjų bendrovių apsaugą.
Vis dėlto būtina pagal indėlių garantijų sistemas įgyvendinamas priemones įtvirtinti vienoje Europos direktyvoje. Galų gale, pernelyg gerai žinome, ką gali sukelti bendradarbiavimo ir priežiūros trūkumas. Vis dėlto turime padaryti tai vienodai, ir būtent todėl esu už vieną didžiausią sumą. Jei vadovausimės pranešėjo pasiūlymu, tai įgyvendinsime 2010 m. Didžiausia suma - 100 000 EUR.
Dabartinpadėtis, kai valstybės narės, pvz., Vokietija ir Airija siūlo neribotą kompensavimą, Europai kelia grėsmę. Dėl tokių neribotų garantijų lėšos iš, pvz., Olandijos ir Jungtinės Karalystės bus perkeltos į kaimynines šalis, o tai daro neigiamą įtaką stabilumui.
Džiaugiuosi, kad šiuo klausimu Taryba su manimi sutinka. Ch. Ehler pateikpagrįstus pasiūlymus, įskaitant susijusius su mažosiomis bei vidutinėmis įmonėmis. Šios įmonės turėtų ir toliau būti įtrauktos į indėlių garantijų sistemos taikymo sritį. Todėl, mano manymu, mes, Europos Parlamentas, dėl vartotojų ir mažųjų bei vidutinių įmonių pasiekėme gerą rezultatą, ir tikiuosi, kad Komisija palaikys šią iniciatyvą.
Pervenche Berès
Gerb. pirmininke, manau, kad jūs, gerb. Komisijos nary, šiuo atveju galite būti labai patenkintas, jog egzistuoja Europos Parlamentas: visų pirma todėl, kad prieš kelis mėnesius priėmėme kitą Ch. Ehlerio parengtą pranešimą. Ta proga sakiau jums, kad Europoje aiškiai prasidėjusi krizverčia mus iš naujo apsvarstyti šį klausimą dar prieš gaunant visų jūsų planuotų poveikio tyrimų rezultatus. Reikėjo, kad Taryba lieptų jums veikti. Apgailestauju, tačiau tai - tiesa. Taip pat apgailestauju, kad viešai nekalbėjote po to, kai šalis, iš kurios esate kilęs, įvedsistemą, kuri vos nesunaikino jūsų mandato, t. y. vidaus rinkos.
Tačiau, užuot sutelkę dėmesį į praeitį; verčiau pažvelkime į ateitį ir į dabar svarstomą pasiūlymą. Tai - pagrįstas ir, atsižvelgiant į aplinkybes, tinkamas pasiūlymas, todėl nuoširdžiai dėkoju pranešėjui už jo veržlumą ir pasiryžimą sudaryti mums sąlygas per pirmąjį svarstymą pasiekti susitarimą. Jis užtikrino didžiausią mūsų piliečių, kurie, susidūrę su krizės realybe, yra susirūpinę, kad ši indėlių garantijų sistema jų santaupų atžvilgiu pasirodys esanti nelanksti, lūkesčius atitinkantį suderinimą tiek kalbant apie dideles, tiek apie mažas santaupų sumas, tiek turint mintyje vietines valdžios institucijas, tiek mažąsias ir vidutines įmones.
Džiaugiuosi, kad su Taryba pasiekėme susitarimą išplėsti direktyvos taikymo sritį, kurią Komisija norėjo apriboti įtraukdama tik asmenis, nors MVĮ ir vietos valdžios institucijos taip pat akivaizdžiai nerimauja dėl savo indėlių garantijų.
Taip pat džiaugiuosi, kad pasiekėme šią didžiausią suderinimo ribą - 50 000 EUR šiandien ir 100 000 EUR rytoj - su, be abejo, Ch. McCreevio įpėdiniui skirtu Komisijos įsipareigojimu suteikti mums galimybę įvertinti sąlygas, pagal kurias galėtume toliau derinti ir galiausiai įsteigti Europos garantijų fondą. Konkurencijos atžvilgiu kyla aiškus susirūpinimas dėl iškraipymo pavojaus, tačiau tai nėra tik nerimavimo klausimas; manau, dėl to pranešėjas su manimi sutiks. Dar yra galimybEuropos Sąjungai suvaldyti krizę, išvengti panikos ir užtikrinti indėlininkų teises. Man atrodo, kad tai akivaizdžiai buvo didžiausias Europos Parlamento rūpestis.
Per šias derybas apgailestauju dėl vieno dalyko: turint mintyje pagrindinius dalykus, pasimokėme iš blogo Airijos pavyzdžio, tačiau nepasimokėme iš blogo Islandijos pavyzdžio. Islandijoje už indėlius buvo žadamos pernelyg didelės palūkanos, o tai privertEuropos Sąjungą pradėti derybas su ta šalimi siekiant padengti garantijas neskaitant palūkanų normų, kurios galėjo būti taikomos esant normalioms rinkos sąlygoms. Vis dėlto remdamasi pranešimu, kurį mums pateiks Komisija, tikiuosi, kad galėsime toliau vesti šias derybas kartu turėdami mintyje tai, kad grupės, už kurią atsakomybę Komisija patikėjo Jacquesui de Larosièrui, pateiktos išvados gali mums pasufleruoti kaip ateityje suderintai organizuoti šį mechanizmą.
Sharon Bowles
ALDE frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, šio projekto atžvilgiu visos institucijos turėjo plačių užmojų, tačiau ne visų jų esmpanaši. Komisija turėjo plačių užmojų pasiūlydama minimalios 100 000 EUR garantijos lygį ir trijų dienų kompensacijų išmokėjimo terminą. Taryba turėjo plačių užmojų pasirinkdama didžiausią suderinimą, o Parlamentas - norėdamas užtikrinti, kad piliečiams tai būtų naudinga. Noriu padėkoti pranešėjui ir kitiems kolegoms už jų bendradarbiavimą.
Pasiūlymas vienu kartu pereiti nuo procedūrų, kurias kai kuriose šalyse, galimas daiktas, sudėtinga atlikti per dabar galiojantį devynių mėnesių kompensacijų išmokėjimo laikotarpį, iki tik trijų dienų laikotarpio galbūt buvo pernelyg plataus užmojo. Šiek tiek nenoriai pritarėme galutiniam ilgiausiam galimam iki 35 dienų nustatytam terminui, nes pageidavome trumpesnio galutinio termino. Dėl 35 dienų, per kurias piliečiai negali naudotis lėšomis, jie atsiduria sudėtingoje padėtyje. Todėl neatidėliotinų kompensacijų išmokėjimo galimybės arba, dar geriau, susitarimai dėl bankų veiklos tęstinumo, tampa tokie svarbūs.
Žengti drąsų aukščiausio laipsnio suderinimo žingsnį reiškia tai, kad norint pasiekti pirmojo darbo etapo pažangą, apie kurią liudija daugybdalykų, apie kuriuos Komisija buvo paprašyta pranešti iki kitų metų pabaigos, reikia atkreipti dėmesį į pasekmes. Viena pasekmių - būtinybnumatyti keletą didesnių balanso lengvatų, todėl palankiai vertinu kai kurių socialiai aktualių geriau suderintų nuo 2008 m. pradžios pradėtų taikyti nuostatų tęstinumą.
Vis dėlto nuo tada jau pasimokėme. Tiesą sakant, apie tai ir yra ši direktyva: apie paskutines pamokas. Tenka apgailestauti, kad negalėjome pasiekti neriboto įsipareigojimo leisti labiau apsaugoti laikinai padidėjusius balansus, pvz., kai parduodamas namas ar išmokamos vienkartinės pensijos išmokos.
Po Islandijos bankų žlugimo tokiomis aplinkybėmis buvo patirta nemažų nuostolių, todėl keliose valstybėse narėse buvo imtasi specialios apsaugos planų. Ilgą laiką didelėmis lėšomis disponuojantys ir juos deponuojantys žmonės gali tai padaryti ir užtikrinti indėlių saugumą padalydami juos kelioms institucijoms, tačiau reikalavimas, kad būtų taip nukreipti vienkartinių išmokų mokėjimai, - neįvykdomas.
Viso gyvenimo pinigų atsargų netekimo padariniai - pamoka, kurios nereikia mokytis iš naujo, todėl tikiuosi, kad Komisijos narys parodys norą suteikti specialiems laikinai padidėjusiems balansams papildomą apsaugą, kurią prašėme jo grąžinti svarstyti iki kitų metų pabaigos.
Astrid Lulling
(FR) Gerb. pirmininke, nors buvo būtina atkurti pasitikėjimą, žinome, kad finansų ministrų priimtas sprendimas padidinti indėlių garantijų lygį sukėltechninių sunkumų ir padarinių.
Dėl šios garantijos padidinimo iki 50 000 EUR, o vėliau - iki 100 000 EUR privalu iš naujo išnagrinėti valstybėse narėse įdiegtų sistemų funkcionalumą ir pagrįstumą. Būtent todėl turiu pareikšti pagarbą pranešėjui Ch. Ehleriui, kuris į savo darbą pažvelgbe išankstinio nusistatymo. Savo ruožtu palaikysiu pranešėjo per trišalį dialogą su Taryba pasiektą kompromisą. Vis dėlto norėčiau pasakyti tris dalykus.
Pirmasis susijęs su kompensacijų išmokėjimo terminu. Kai kuriems žmonėms gali atrodyti, kad dvidešimties dienų laikotarpis iki indėlių išmokėjimo pernelyg ilgas, tačiau norėčiau jų paprašyti pagalvoti apie viską, ką reikia padaryti, kad tie indėliai būtų grąžinti. Išskyrus blogos valios atvejus jie supras, kad per vos kelias dienas surinkti ir patikrinti informaciją bei atlikti mokėjimą paprasčiausiai nerealu. Iš tiesų, net dvidešimt dienų - trumpas laikotarpis.
Gerb. pirmininke, deja, žinau, ką kalbu, nes Liuksemburge galioja abejotina privilegija banko "Kaupthing Bank" atveju taikyti indėlių garantijų sistemas. Iš to galime padaryti kai kurias išvadas, į kurias reikėtų atsižvelgti, ypač jei norime daryti pažangą indėlininkų interesų srityje. Gyvybiškai svarbu atskirti bankrotą nuo kredito įstaigos mokėjimų sustabdymo. Jei kalbėtume apie mokėjimų sustabdymą, galima numatyti banko kontrolinio akcijų paketo įsigijimo galimybę. Vis dėlto dėl labai greito indėlių grąžinimo šio scenarijaus įgyvendinimas gali tapti neįmanomas, todėl būtina, kad šie dalykai direktyvoje būtų atskirti.
Antroji pamoka ta, kad dėl naujų reikalavimų reikia pertvarkyti daugumoje valstybių narių veikiančias indėlių garantijų sistemas. Todėl reikia suteikti joms laiko veikti. Mano manymu, pasiūlyti laikotarpiai pagrįsti. Tačiau, gerb. Komisijos nary, tarp mūsų dvidešimt dienų ir septynių dienų, apie kurias kalbate, atsiveria nemažas laiko intervalas.
Pagaliau, gerb. pirmininke, nors gyvybiškai svarbu atkurti indėlininkų pasitikėjimą, taikyti neįgyvendinamus sprendimus būtų nedovanotina klaida. Štai kodėl prašiau nuosaikumo. Pernelyg dideli reikalavimai paprasčiausiai pablogintų padėtį. Gerb. pirmininke, jau baigiau, tačiau buvo svarbu apžvelgti svarstomas problemas ir nekalbėti taip greitai, kad mūsų vertėjai nespėtų versti.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, Parlamento nariai, finansų krizpateikišbandymą Europos Sąjungos indėlių garantijų sistemų veikimui. Iš to kylanti įtampa parodė, kad jų kompensacijos ir veikimo nepakankamumas pakirto indėlininkų pasitikėjimą, o kai kurių valstybių narių priimtos vienašališkos priemonės siekiant susitvarkyti su padėtimi daro reikšmingą tarpvalstybinį poveikį ir sukelia destabilizuojančių padarinių. Todėl padidėjo poreikis imtis bendrų veiksmų ir ištaisyti nustatytus trūkumus bei iš naujo išsamiai išnagrinėti reguliavimo sistemą.
Tekstas, dėl kurio vyko derybos, atspindi puikų Ch. Ehlerio darbą, kuris surinko daugybę Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto narių bendro sutarimo. Jo priėmimas per pirmąjį svarstymą suteiks galimybę pradėti reformą ir spręsti du skubius klausimus: kompensacijos lygio padidinimą ir jų išmokėjimo termino sutrumpinimą. Juo taip pat bus nustatyti pagrindai atlikti persvarstymą siekiant visoje bendrojoje Europos rinkoje suderinti bankų indėlių garantijas.
Pritariu pasiūlymui padidinti garantuojamos kompensacijos už indėlius lygį iš pradžių iki minimalios 50 000 EUR ribos ir, atsižvelgiant į poveikio vertinimą, kurį turės išnagrinėti Komisija, bei atsižvelgiant į vartotojų apsaugą, finansinį stabilumą ir konkurenciją, iki 2010 m. pabaigos apsvarstyti jos suderinimą iki 100 000 EUR.
Komisijai suteikti įgaliojimai koreguoti sumą pagal infliacijos dydį taikant reguliavimo procedūrą su tikrinimu taip pat tinkami.
Kompensacijų išmokėjimo termino sumažinimas nuo dabar galiojančio trijų mėnesių laikotarpio iki 20 darbo dienų po administracinio sprendimo ar teismo nutarties priėmimo ir galimo jo sutrumpinimo iki dešimt darbo dienų įvertinimas - apčiuopiamas pagerėjimas, kaip ir neatidėliotinų kompensacijų išmokėjimo sąvokos pristatymas bei įsipareigojimas suteikti indėlininkams jiems reikalingą informaciją apie taikomą garantijų sistemą.
Visiškai pritariu reikalavimui, kad Komisija iki 2009 m. pabaigos parengtų išsamų pranešimą, kuriame būtų sprendžiami tokie svarbūs aspektai, kaip garantijų sistemų finansavimo mechanizmų suderinimas, tam tikrais atvejais taikytinos visiško kompensavimo galimybės pasiteisinimas, Bendrijos garantijų sistemos sąnaudos ir nauda bei indėlių sistemų ir kitų alternatyvių priemonių sąsajos.
Mariela Velichkova Baeva
(BG) Pagrindinės žinios, kurią perteikia svarbiausi Indėlių garantijų direktyvos pokyčiai, garantuojamas kompensacijos lygis ir jų išmokėjimo terminas, tikslas - numatyti didesnį garantijos lygį siekiant apsaugoti smulkiųjų investuotojų santaupas ir išlaikyti pasitikėjimą finansų sistema.
Šiuo metu sunku įvertinti su dabartiniais finansiniais neramumais ir dėl jų vykstančiais pakeitimais susijusias mokesčių sąnaudas. Potencialiai mažas per keletą ateinančių metų realaus BVP augimas tam tikru laiku ateityje gali pasirodyti esąs papildomas fiskalinio tvarumo srities destabilizavimo veiksnys.
Šiame kontekste siekiant įvertinti įsikišimo poveikį rekomenduotina skubiai atlikti valstybėse narėse įdiegtų finansinių mechanizmų analizę. Nereikia nsakyti, kad indėlių garantijų sistemos - veiksminga prevencinpriemonė, tačiau jų poveikis apsiriboja tik vietos aplinka, kurioje jos veikia. Siekiant pašalinti panašius trūkumus, kurie kyla investuotojams turint pasirinkti tarp įvairių apsaugos lygių, būtinas Bendrijos lygmeniu vykdomas koordinavimas.
Paolo Bartolozzi
(IT) Gerb. pirmininke, Parlamento nariai, dėl pastarojo meto finansų krizės, kuri stipriai apėmtarptautinę bankininkystės sistemą, indėlininkai ėmstipriai nerimauti dėl ateities ir dėl savo indėlių nesaugumo.
Norint pabandyti ištaisyti rinkų nepastovumą ir jų svyravimus bei sumažinti akivaizdžių ar užslėptų likvidumo problemų turinčių bankų nesugebėjimo išmokėti kompensacijų pavojų, Europos Parlamente, kartu su Taryba, buvo parengtas pasiūlymas dėl direktyvos, kuriuo siekiama iš dalies pakeisti indėlių garantijų sistemų nuostatas dėl kompensacijos lygio ir jų išmokėjimo laikotarpio. Siekdama atkurti bendrą pasitikėjimą, užtikrinti teisingą finansų sektoriaus veikimą ir geriau apsaugoti indėlininkų bei jų šeimų indėlius, spalio 7 d. susirinkusi Europos Vadovų Taryba paprašEuropos Komisijos pateikti skubų pasiūlymą, kuriuo būtų siekiama paskatinti indėlių garantijų sistemų konvergenciją Europos Sąjungoje.
Pagal priemonę, kurią šiandien turi priimti Parlamentas, nustatomas minimalaus privatiems investuotojas taikytino kompensacijos lygio padidinimas bent iki 50 000 EUR kartu pripažįstant, kad daugybėje valstybių narių dabar svarstoma galimybpadidinti minimalų kompensacijos lygį bent iki 100 000 EUR. Šioje direktyvoje taip pat numatomas kompensacijų išmokėjimo laikotarpio sumažinimas nuo dabar galiojančio trijų mėnesių laikotarpio, kuris gali būti pratęstas iki devynių mėnesių, iki daugiausia kelių savaičių.
Ekonomikos globalizacijos sąlygomis, ypač Europoje, kur stebime bankų ir filialų daugėjimo reiškinį, labai svarbu, kad ES valstybėse narėse kilmės šalies ir priimančios šalies bankai veiksmingai bendradarbiautų tarpvalstybiniu lygmeniu. Toks bendradarbiavimas turi užtikrinti garantijas ir greitą kompensacijų išmokėjimą kredito įstaigų nemokumo ar bankroto atveju.
Galiausiai, kadangi dėl Europos Komisijos direktyvos persvarstymo kompensavimas apribojamas jį taikant tik indėlininkams fiziniams asmenims, manau, būtų tikslinga šiek tiek išplėsti jos taikymo sritį ir į ją įtraukti mažąsias bei vidutines įmones, nes jos aktyviai dalyvauja ES ekonomikos gamybos procesuose ir yra nepakeičiamas žmogiškasis ir socialinis kapitalas. Kad ir kaip ten būtų, MVĮ dabar turėtų būti suteikiama teisinapsauga, kuri ne tik apsaugotų jas nuo dėl bankų žlugimo kilusio nesaugumo pavojaus, bet ir leistų vykdyti savo veiklą didesnio konkurencingumo ir geresnėmis ekonomikos, finansų ir užimtumo stabilumo sąlygomis.
Ján Hudacký
(SK) Dabartinfinansų krizįpareigoja mus gana greitai pateikti priemonių, kurios panaikins ir piliečiams, ir Europos Sąjungos ekonomikai jos daromą poveikį.
Mano kolegos Ch. Ehlerio pranešime labai suderintai sprendžiamas indėlių garantijų klausimas nagrinėjant kompensavimo sumos ir jos išmokėjimo laikotarpio aspektus. Nepaisant dabartinių Komisijos pastangų, šiame kontekste turiu paminėti tai, kad jai per didėjančios krizės laikotarpį trūksta lankstumo, kai atskiroms valstybėms narėms neleidžiama priimti nesuderintų sprendimų dėl bankų klientų indėlių apsaugos.
Šis koordinavimo trūkumas baigėsi chaotišku vartotojų indėlių atsiėmimu ir jų pervedimu į tose valstybėse narėse esančius bankus, kuriuose indėliams taikomi aukštesni apsaugos lygiai. Laimei, tokie veiksmai nebuvo beribiai. Jei kalbėtume apie būtinybę atkurti žmonių pasitikėjimą finansų institucijomis, turime parengti kuo lankstesnes priemones, kurios kartu būtų pagrįstos realiomis prielaidomis.
Pritariu pranešėjo nuomonei, kad tokiais atvejais, kai nėra galimybių disponuoti indėliais, pasiūlytas trijų dienų kompensacijų išmokėjimo laikotarpis neįvykdomas, nes indėlių garantijų sistema tikriausiai neveiktų vien dėl skaičių naštos. Todėl tais atvejais, kai negalima užtikrinti bankų veiklos tęstinumo, susitarimas dėl išimtinio ribotų pinigų sumų išmokėjimo per tris dienas atrodo tikslingas.
Džiaugiuosi, kad iki 2009 m. pabaigos didžiausias indėlių garantijų lygis bus padidintas iki 100 000 EUR, o tai akivaizdžiai padidins indėlininkų pasitikėjimą finansų institucijomis. Atsižvelgdamas į mūsų pirminę patirtį apie finansų krizę manau, kad į šios indėlių garantijų direktyvos taikymo sritį reikėtų įtraukti ir mažąsias bei vidutines bendroves, kurios, beje, per krizės laikotarpį negali gauti joms reikalingų paskolų, ir taip suteikti joms bent vieną būdą kovoti su šia krize.
Colm Burke
Gerb. pirmininke, per kelis praėjusius mėnesius pasaulio ekonomika apsivertaukštyn kojom. Dabar likome su pasibaisėtinomis nemokumo, bankrotų ir nacionalizacijos galimybėmis, masiniu turto sunaikinimu ir akcijų rinkos nuvertėjimu. Pagrindinės mūsų finansų infrastruktūros institucijos buvo sukrėstos iš pagrindų. Mūsų bankai keliaklupsčiauja prašydami išmaldos iš šalių vyriausybių.
Dėl strateginės bankų svarbos - jie sutepa realios ekonomikos ratus - šalių vyriausybės negali į tai žiūrėti pro pirštus. Kelia nuostabą ir baugina tai, kad, pvz., vien per keletą paskutinių mėnesių vienas Airijos bankų neteko 97 proc. savo vertės.
Todėl indėlių garantijų sistemos be galo svarbios apsaugant investuotojus nuo baisiausios dabar pasaulio ekonomiką užvaldančios finansų krizės. 100 000 EUR suma svarbi ir psichologiškai, ir ekonomikos požiūriu, nes ji nuramina investuotojus, kad jų gyvenimo santaupoms negresia pavojus.
Sveikinu pranešėją Ch. Ehlerį dėl jo atlikto darbo ir ypač palankiai vertinu taikymo srities išplėtimą įtraukiant MVĮ taikytinas garantijas. VMĮ - didžiausia mūsų viltis, ir, kai žiūrime į šviesą tunelio gale bei rengiamės greitai atsitiesti po dabartinio ekonomikos nuosmukio, jos turėtų būti mūsų prioritetas.
Taip pat pakartosiu labiau koordinuoto atsako ateityje reikalavimą. Siekdama užtikrinti bankų veiklą Airijos vyriausybelgėsi vienašališkai. Ateityje turėtų būti priimta oficiali priemonė, kuri užtikrintų geresnį koordinavimą tarp valstybių narių.
Baigdamas platesne prasme pasakysiu, kad neturime pamiršti milžiniškos mūsų glaudžios ekonominės integracijos čia, ES, ir ypač euro zonoje, kuri apsaugojo mus nuo stiprių finansų krizės vėjų, svarbos. Šis aspektas ypač svarbus mažesnėms valstybėms narėms, pvz., Airijai. Užtenka pažvelgti į šiaurinėje saloje esančius mūsų kaimynus, į Islandiją, ir pamatysime, kokia sumaištis gali kilti dėl pasirinktos visiško atsiskyrimo pozicijos: jų valiuta smuko, o ekonomika žlugo. Nėra garantijų, kad taip nebūtų atsitikę, jei Airija ir kitos mažesnės valstybės narės nebūtų prisijungusios prie euro zonos.
Othmar Karas
(DE) Gerb. pirmininke, pranešėjau, Komisijos nary, norėčiau pasakyti pranešėjui, jog esu dėkingas už jo kompetenciją, už tai, kad siekdamas užtikrinti, jog nekiltų nepageidaujamų problemų, skyrdėmesio detalėms ir už jo parlamentinį požiūrį į diskusijas.
Šis klausimas daro įtaką kiekvienam. Kiekvienas indėlininkas nerimauja dėl savo pinigų, kai jo bankas susiduria su sunkumais. Kiekvienas indėlininkas nori žinoti, kiek saugūs jo pinigai. Kiekvienas indėlininkas nori žinoti, kokia jo indėlio grąžinimo garantija ir kada indėliai bus grąžinami. Todėl palankai vertinu kompensuojamos sumos padidinimą ir laukiu rezultato vertinimo, kad galėtume nuspręsti, ar 100 000 EUR riba yra suderinta, ar minimali suma. Teigiamai vertinu kompensacijų išmokėjimo termino sutrumpinimą ir norėčiau padėkoti visiems savo gerbiamiems kolegoms, kurie reikalauja, kad šios taisyklės būtų taikomos MVĮ. Norėčiau, kad Komisijos narys pasakytų, ar toks taisyklių perkėlimas įmanomas ir kaip tai būtų galima padaryti.
Margarita Starkevičiūt
Gerb. pirmininke, kai kurie žmonės mėgsta sakyti, kad Europos Sąjunga kartais veikia neefektyviai, tačiau šis dokumentas - puikus pavyzdys to, kad, atsižvelgus į trumpą laikotarpį, per kurį pasiekėme susitarimą, prireikus galime veikti labai greitai.
Tiesiog noriu pasakyti, kad šiuo susitarimu Europos Sąjungos piliečiams siunčiamas labai svarbus signalas, kad galime reaguoti į jų poreikius. Kitas labai svarbus dalykas yra tai, kad nors esame labai skirtingi, dėl pagrindinių svarstomų dalykų, kaip antai indėlių garantijų suma, kompensacijų išmokėjimo laikotarpis ir kiti paprastiems piliečiams svarbūs dalykai, vis dar galime pasiekti susitarimą. Galbūt šis kompromisas nėra tobulas, tačiau vis dėlto tai geras įrodymas, kad galime dirbti išvien.
Charlie McCreevy
Komisijos narys. - Gerb. pirmininke, norėčiau pakartoti, kad nors Komisijos požiūriu rezultatas nėra visiškai patenkinamas, nenorėtume vilkinti kompromiso, kuriuo pagerinamos tam tikros indėlininkų sąlygos, ar statyti jo į pavojų. Turėsime toliau dirbti prie indėlių garantijų sistemų tobulinimo.
Žinoma, įpareigosiu įvykdyti šioje direktyvoje numatytą prievolę iki 2009 m. pabaigos teikti ataskaitas. Šiose ataskaitose bus nagrinėjami čia šį vakarą Parlamento narių išdėstyti klausimai. Nuoširdžiai tikiuosi, kad kai svarstysime šio tolesnio darbo rezultatus ir iš jo galbūt kilsiančius pasiūlymus, rezultatas bus daug platesnio užmojo. Pagrindinis mūsų mintyje turimas klausimas - atkreipti dėmesį į ilgalaikį ES indėlininkų pasitikėjimą.
Christian Ehler
Gerb. pirmininke, Komisijos nary, prašau, nežlugdykite per tokį trumpą laiko tarpą mūsų pasiekto kompromiso, kuris buvo ne kas kitas, o Komisijos pranešimas, kurį, kibdamas prie smulkmenų dėl likusio pasaulio interpretacijos bet radęs kompromisą su Taryba, Parlamentas pavertrealybe. Prašome perduoti jį likusiam pasauliui dėl to, kas jis yra: labai greitas trijų institucijų atsakas, labai plačių užmojų svarstymai dėl būtinų žingsnių suderinimo, įskaitant reikalingus tyrimus, kurie piliečiams daro tiesioginį ir itin teigiamą poveikį, būtent kad tikimės, jog bus beveik visiškai kompensuojama 90 proc. indėlių garantijų ir kad sutrumpės galutiniai terminai. Aišku, pagalvojome ir apie neatidėliotinas kompensacijas.
Norėčiau dar kartą pasakyti: kompromisas nereiškia tik to, kad trys institucijos, arba viena iš trijų institucijų, būtent Komisija, sako, jog tai - kompromisas, o mes norime pradėti ginčytis dėl smulkmenų. Tai - bendras signalas. Štai kodėl pradėjome šią greitą procedūrą. Pradėti viešą intelektualinį ginčą dėl smulkmenų būtų buvę politiškai neapdairu. Turime perduoti išoriniam pasauliui šį teigiamą ženklą, prie kurio kartu su Komisija priėjome. Kitaip per dabartinę finansų krizę būtume pasiekę visiškai priešingą rezultatą tam, kas jūsų pareiškime buvo stipriosios pusės, kurį pavertę realybe padarėme įmanomą.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks ketvirtadienį.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Sebastian Valentin Bodu
(RO) Dabartinekonomikos krizė, kai vis daugiau europiečių susiduria su nedarbo ir finansų recesijos šmėkla, reikalauja imtis ypatingų priemonių. Aukščiausios bankų indėlių garantijų ribos padidinimas visiems gyventojams - sveikintina priemonė, išlaikysianti pasitikėjimą bankų sistema. Pradinaukščiausia 50 000 ir tolesn100 000 EUR ribos ypač tinkamos toms valstybėms, kurių bankininkystės sistemos neturi nusistovėjusių tradicijų, pvz., Rumunijos ir kitų buvusių komunistinių valstybių atveju. Šioje vietoje svarbu, kad kiekviena valstybpriimtų šią priemonę, nes priešingu atveju kyla pavojus, kad tarp gyventojų kils panika. Rumunija nėra viena valstybių, turinčių daug 50 000 EUR ribą viršijančių indėlių. Vis dėlto psichologiniu atžvilgiu garantuojamos sumos padidinimas gali turėti tik teigiamą poveikį, turint mintyje tai, kad palyginti su rugsėjo mėn. vien Bukarešte gyventojų indėlių sumažėjo 6 proc. Tai reiškia, kad vos per kelias savaites buvo atsiimta maždaug 600 mln. EUR, o toks įvykis per pastaruosius metus neturi precedento.
Kita vertus, būdamas Europos Parlamento nariu norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į tai, kad ši priemonturi būti papildyta kreditų suteikimo politikos ir prisiimamos rizikos lygio persvarstymu.
Siiri Oviir  
Nuo 1994 m. pagal ES reglamentus užtikrinama, kad bet kokio banko bankrutavimo atveju visose valstybėse narėse galiotų indėlių garantijų sistema ir būtų nustatyta 20 000 EUR minimali garantuojamų santaupų suma. Deja, šiandien vidutinES rezidento santaupų suma siekia 30 000 EUR, o tai rodo bendrą poreikį padidinti minimalią garantuojamų santaupų sumą.
2008 m. spalio 7 d. priimtas Europos Vadovų Tarybos sprendimas, pagal kurį dėl pasaulio finansų krizės valstybės narės nusprendgarantuojamoms privačių asmenų santaupoms vieniems metams suteikti neatidėliotiną mažiausiai 50 000 EUR paramą - labai palankiai vertintinas įvykis. DabartinEuropos Komisijos iniciatyva taip pat padės tai įtraukti į ES teisės aktus, o tai padės išlaikyti ES indėlininkų pasitikėjimą Europos finansų rinkomis.
2009 m. vadovaujantis Komisijos rekomendacijomis planuojama padidinti mažiausią garantuojamų santaupų sumą iki 100 000 EUR, o tai - labai indėlininkų sveikintinas įvykis!
Nepaisant to, Komisija turėtų būtinai atsižvelgti į faktinius valstybių narių gebėjimus didinti garantuojamų indėlių lygį, kad būtų išvengiama padėčių, kai garantuojamų indėlių lygio didinimas virsta lenktynėmis, dėl kurių neturtingesnės valstybės narės gali atsidurti tokioje padėtyje, kai joms ims trūkti lėšų garantuoti tam, kas buvo užtikrinta, o nieko neįtariantys indėlininkai gali tapti tokių aplinkybių aukomis.
Kadangi ES finansų rinkos glaudžiai tarpusavyje susijusios, palaikau pranešėją ir raginu Komisiją bei Tarybą pagerinti būtiną tarpvalstybinį bendradarbiavimą ir parengti daugiau konkrečių priemonių, kurios padėtų užtikrinti geresnį valstybių narių bendradarbiavimą galimos krizės sąlygomis.
