Uttalanden av talmannen
Talmannen
Mina damer och herrar! Jag skulle vilja säga något med tanke på att det i dag är den femte europeiska årsdagen för terrorismens offer. Det är en dag som vi måste komma ihåg, en dag då vi hedrar minnet av alla terrorismens oskyldiga offer. Den här helgen mördades två soldater i Antrim i Nordirland av ”Verkliga IRA” (Real IRA) och på måndagen sköts en polis i Armagh. Den polis som dödades var gift och hade barn. Än en gång har en barbarisk terrorhandling splittrat en familj och orsakat ett lidande som man inte kan föreställa sig. I går dog minst tio människor i en självmordsattack i södra Sri Lanka och fler än tjugo personer skadades allvarligt.
För Europaparlamentets räkning vill jag uttrycka min upprördhet över dessa hemska attacker mot oskyldiga personer och uttrycka min djupaste sympati med offrens familjer. Vi kommer alltid att minnas dem.
I dag vill vi i Europaparlamentet klart och tydligt uttrycka vårt motstånd mot terrorismens urskillningslösa våld. Vi fördömer å det starkaste det vansinniga utplånandet av människoliv, att hela familjer dör till följd av blind fanatism, som får personer att döda sina medmänniskor och trampa på människans värdighet. Terrorismen är en direkt attack mot friheten, de mänskliga rättigheterna och demokratin. Terrorismen är ett försök att genom urskillningslöst våld rasera de värderingar som enar oss i EU och i medlemsstaterna.
Dessa terrordåd chockar oss alla. De förorsakar en djup och hjärtslitande smärta, men de kan inte och kommer inte att kunna rasera grunden för det demokratiska samhälle som grundas på våra gemensamma värderingar.
Terrorismen är ett brott som inte förtjänar något förbarmande. Terrorismen utgör en av de största farorna för säkerheten, stabiliteten och de demokratiska värderingarna i världen. Den är en direkt attack mot våra medborgare, mot oss alla. Europaparlamentet spelar en aktiv roll i kampen mot terrorismen och för att stödja terrordådens offer. Det kan inte ofta nog sägas att terrorismen inte kan rättfärdigas. Därför måste vi fortsätta samarbeta för att bekämpa terrorismen genom att tillämpa rättsstatsprincipen och använda all den kraft som lagen ger. I Europaparlamentet går i dag alla våra tankar till terrorismens offer, var de än dog i världen. Vi vill uttrycka vår solidaritet med dem. Jag skulle vilja be er att i tystnad minnas offren för Verkliga IRA och för självmordsattacken i Sri Lanka.
(Parlamentet höll stående en tyst minut.)
Mina damer och herrar! Den store europén Jean Monnet, en av den europeiska integrationens grundare, dog för trettio år sedan, den 16 mars 1979. I början av denna plenarsession i Europaparlamentet skulle jag, på trettioårsdagen av hans död, vilja i korthet hedra och erkänna hans arv och hans insats för den europeiska integrationen.
I dag minns vi det oskattbara arv som efterlämnats av en man som tillsammans med Robert Schuman var med och uppnådde försoning mellan Tyskland och Frankrike, som tog det första steget mot att inrätta en gemenskap med ett gemensamt öde som grundas på fred, förståelse, demokrati och samarbete bland Europas folk. Nu i början av 2000-talet har de principer som Jean Monnet förde fram och de metoder han använde för att genomföra dessa inte alls förlorat sin relevans. Tvärtom är det tydligt för oss alla hur viktiga de är. De stora utmaningarna i samband med globaliseringen, den ekonomiska och finansiella krisen och den globala uppvärmningen kommer att få européerna att samarbeta ännu mer för att effektivt kunna försvara våra gemensamma värderingar och våra intressen i världen. Jean Monnet skulle naturligtvis ha välkomnat de framsteg som gjordes i Lissabonfördraget mot ett demokratiskt EU som kan agera och möta 2000-talets utmaningar.
Slutligen är det viktigt att nämna att det var den handlingskommitté för Europas Förenta Stater som inrättades av Jean Monnet som, bland annat, föreslog direktval till Europaparlamentet. Under de trettio år som har gått sedan Jean Monnets död har denna dröm blivit en imponerande verklighet i och med skapandet av EU:s parlamentariska dimension. Vi är arvtagare till denne store europé, Jean Monnet, och hans arbete har ett bestående inflytande. Det har lett till grundläggande förändringar i förhållandet mellan de europeiska staterna och det påverkar alla våra medborgares liv än i dag.
I samband med trettioårsdagen av Jean Monnets död skulle jag vilja att vi funderar över den uppgift som ligger framför oss och våra skyldigheter inför framtiden, nämligen att åta oss att fortsätta det viktiga arbete med att ena vår världsdel som inleddes av Jean Monnet.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (FR) Herr talman, ärade ledamöter! ”De fördelar som varje land kan uppnå begränsas till resultaten av landets egna ansträngningar i förhållande till grannländerna och de svårigheter som påverkar dessa. I vår gemenskap är varje medlemslands fördel en följd av alla länders samlade välstånd.” Detta är vad Jean Monnet sa 1954. Orden har inte alls förlorat sin relevans, snarare tvärtom.
I mars inträffar, som Hans-Gert Pöttering just har sagt, trettioårsdagen av hans död år 1979. Därför vill jag hedra denne grundare av det Europa som vi alla älskar, denne store europé vars arv bara kan inspirera oss i dessa kristider.
Nyligen, och även för att markera Europeiska kommissionens femtioårsdag, beslutade vi att tillägna kollegierummet - det viktigaste rummet vid kommissionen - till Jean Monnets minne genom en mycket enkel men mycket betydelsefull ceremoni, där jag hade nöjet och äran att vid min sida inte bara ha Europaparlamentets talman, Hans-Gert Pöttering, utan även rådets ordförande, Nicolas Sarkozy.
Detta visar att vi vid kommissionen är stolta över Jean Monnets utomordentliga arv. Som den förste ordföranden för Europeiska kol- och stålunionen var han faktiskt den förste ordföranden för den institution som har gett upphov till vår institution, Europeiska kommissionen, som gör sitt bästa för att hålla hans ideal vid liv, som utgör ideal för alla européer som hyllar freden, demokratin och solidariteten.
(Applåder)
José Ribeiro e Castro
(PT) Också jag vill hedra Jean Monnet, men jag tar ordet för att gratulera talmannen till hans uttalande om den europeiska dagen för terrorismens offer. Det var på mitt förslag som vi för fem år sedan fattade detta beslut, som rådet godkände vid ett möte den 25 mars, efter de tragiska attackerna i Madrid. Mitt anförande är i själva verket en vädjan. Parlamentet har alltid troget firat detta datum, men tyvärr har detta datum ännu inte fått den spridning som det borde ha inom EU-institutionerna och i medlemsstaterna. Jag anser att firandet av detta datum är ett av de viktigaste sätten att hylla offren, såsom talmannen har gjort, men också för att öka den allmänna medvetenheten. Jag vet att man hedrar offren i viss utsträckning i Madrid i dag, men det är inte mycket mer än detta.
Därför uppmanar jag kommissionen och det tjeckiska ordförandeskapet att se till att alla medlemsstater verkligen firar detta datum i framtiden.
