Säkerhetssituationen i Sahelregionen (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en muntlig fråga till vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, från Arnaud Danjean, Ioannis Kasoulides, Elmar Brok, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Michael Gahler, Krzysztof Lisek och Andrey Kovatchev, för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater), om säkerhetssituationen i Sahelregionen - B7-0808/2010).
Arnaud Danjean
Herr talman, fru Ashton! Den fråga vi talar om i dag är en fråga som vi borde ha börjat titta på för flera månader sedan, med tanke på att säkerhetssituationen i Sahelregionen stadigt har förvärrats i över tre år nu. Vi behandlar dessutom frågan under en vecka då vi i Frankrike har begravt två oskyldiga offer för islamisk terrorism som dödades på gränsen mellan Niger och Mali för några veckor sedan.
Bortsett från de intensiva känslor som dessa brott väcker måste vi även inse vilka påtagliga hot som föreligger i denna region, på tröskeln till Europa. Det rör sig inte bara om ett terrorhot, även om kidnappningar och mord är det mest dramatiska uttrycket för den försämrade situationen i Mauretanien, Mali och Niger. Det finns många kriminella nätverk. Narkotika-, vapen- och människosmuggling hotar stabiliteten i dessa länder, men även på vår egen kontinent. Ett som är säkert är nämligen att på samma sätt som majoriteten av offren för terrordåden i regionen är europeiska medborgare är Europa också målet för denna smuggling.
Mot bakgrund av denna oerhört oroande situation bör EU upprätta en integrerad, heltäckande strategi för att kombinera sin utvecklingspolitik och sin säkerhetspolitik. Det här är helt nödvändigt. Vissa initiativ har naturligtvis redan tagits, särskilt genom den tionde Europeiska utvecklingsfonden (EUF), och nästan 2 miljarder euro har avsatts för att bekämpa fattigdomen, utveckla ekonomin och upprätta ett effektivare styre i dessa länder. Vissa medlemsstater har naturligtvis också en politik för bilateralt samarbete.
Vi måste nu emellertid gå mycket längre. Till exempel måste våra insatser bli mycket mer samordnade. Vi måste stärka den regionala strategin och uppmana dessa länder att samarbeta mer för att ta itu med de gemensamma utmaningar som de står inför. Vi måste även ge EU fler politiska verktyg och integrera dem så mycket som möjligt när det gäller utveckling och säkerhet, och när det gäller att stärka institutionella strukturer, tullen, domstolarna och polisen.
Catherine Ashton, det finns få regioner så nära Europa som hyser så många hot mot vår säkerhet. Det finns också få regioner där EU till slut kan tillämpa Lissabonfördragets integrerade strategi, som är grunden för inrättandet av Europeiska utrikestjänsten som du för närvarande är chef för.
Kan du redogöra lite närmare för den strategi som du tänker genomföra i regionen?
Catherine Ashton
vice ordförande för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik. - (EN) Herr talman! Jag vill, precis som Arnaud Danjean gjorde, börja med de förfärliga nyheterna om de två omkomna unga fransmän som kidnappades i Nigers huvudstad Niamey för tio dagar sedan och dödades bara några timmar senare. Vi har fördömt detta verkligen förfärliga brott, och jag vill återigen framföra våra kondoleanser till deras familjer och till de nigeriska officerare som dödades under den skottlossning som därefter följde. Jag vill uttrycka solidaritet med de franska och nigeriska myndigheterna.
Ytterligare fem franska medborgare hålls fortfarande som gisslan av al-Qaida någonstans i öknen i norra Mali i islamiska Maghreb. Bara under det senaste året har tio europeiska medborgare kidnappats och fyra har dödats.
Säkerhetssituationen i Sahel är alarmerande: organiserade kriminella nätverk, svag statlig närvaro i ökenområdena och låg kapacitet i säkerhetssektorerna, vid sidan av omfattande fattigdom, torka och livsmedelsbrist. Dessa hot utgör en allvarlig utmaning för utvecklingsarbetet och utvecklingsutsikterna, eftersom det har blivit alltför riskabelt för dem som arbetar med frågan att fortsätta sin verksamhet i den här miljön.
EU och dess medlemsstater har i flera åt hjälpt till att ta itu med utvecklings- och säkerhetsproblemen i enskilda länder i Sahelregionen. Säkerhetsriskerna är dock gränsöverskridande och det enda möjliga och effektiva sättet är ett regionalt och heltäckande angreppssätt. Vi måste se till att de pågående europeiska insatserna i Sahel blir mer sammanhängande, mer samordnade och mer effektiva.
I oktober förra året gav utrikesrådet mig i uppdrag att, i samarbete med kommissionen, utarbeta en strategi för Sahelregionen till i början av det här året. Strategin skulle baseras på ett holistiskt och integrerat tillvägagångssätt och på ett enhetligt sätt bygga vidare på de olika instrument som vi har till vårt förfogande för att främja säkerhet, stabilitet, utveckling och god förvaltning i Sahelregionen.
Jag anser att vi för att kunna ta itu med de komplicerade utmaningarna i Sahel måste agera på flera olika nivåer. För det första behöver vi en politisk och diplomatisk dimension. Det är nödvändigt för att möjliggöra en dialog mellan länderna i Sahelregionen, som fortfarande inte litar på varandra. Vi bör bygga vidare på de nationella strategier som vi har - i den mån de finns - och uppmuntra regionala initiativ och verktyg för att gemensamt ta itu med säkerhetshoten.
Parallellt med detta bör EU fördjupa dialogen om säkerheten i Sahelregionen med Maghrebländerna, regionala organisationer - Afrikanska unionen, Västafrikanska staters ekonomiska gemenskap (Ecowas) och Sahel-Saharaländernas gemenskap (CEN-SAD) - och hela det internationella samfundet, i synnerhet med FN, Förenta staterna och Kanada.
För det andra måste vi hjälpa Sahelländerna att öka kapaciteten hos säkerhetssektorerna - militär, polis, rättssystem och gränskontroller - i varje land. De måste på ett effektivt sätt kunna återupprätta rättsstatsprincipen och säkerheten och se till att staten kan utöva sina offentliga maktbefogenheter i de känsligaste regionerna. Vi kommer att främja ett operativt regionalt samarbete mellan Mali, Mauretanien och Niger så att de gemensamt och mer effektivt kan ta itu med hotet från al-Qaida i islamiska Maghreb, den organiserade brottsligheten och den inhemska kriminaliteten.
För det tredje bör EU på längre sikt fortsätta att bidra till Sahelländernas utveckling för att hjälpa dem att öka sin kapacitet att erbjuda befolkningen samhällstjänster och utveckling. Enskilda länder kommer att fortsätta att främja intern stabilitet och hjälpa till att hitta både socioekonomiska lösningar och lösningar på de etniska spänningarna.
För det fjärde måste vi för att förhindra och bekämpa extremism och radikalisering hjälpa stater och legitima icke-statliga aktörer att utforma och genomföra strategier och insatser för att bekämpa en islamisk radikalisering och främja demokratiska, toleranta och fredliga visioner för samhället.
Vi kommer att arbeta för att på ett enhetligt sätt använda de kortsiktiga och långsiktiga verktyg som vi har för att genomföra strategins olika delar. Medlemsstaternas åtaganden om att bidra till strategin kommer naturligtvis att vara en del av detta.
Jag arbetar mycket nära tillsammans med kommissionsledamot Andris Piebalgs, som spelar en mycket viktig roll i arbetet med att utarbeta säkerhets- och utvecklingsstrategin, för att se till att det finns de resurser som behövs för att genomföra den.
Om vi inrättar denna nya heltäckande och holistiska strategi är jag övertygad om att vi, genom att fortsätta vårt politiska, diplomatiska och operativa utvecklingsarbete i Sahelregionen, kommer att ge ny kraft åt arbetet med att ta itu med de många olika hot och utmaningar som regionen står inför. Jag ser fram emot att om några veckor presentera strategin ordentligt och diskutera den med Europaparlamentets ledamöter.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Herr talman! Som påpekas i den muntliga fråga som vi har lagt fram har vi under de senaste tre åren sett hur situationen avsevärt har förvärrats. Detta har drabbat EU:s intressen och medborgarna i södra Sahara, som har blivit en tillflyktsort för den islamiska grenen av al-Qaida. Detta har i sin tur lett till en serie mord och kidnappningar, utpressning, narkotikasmuggling och människosmuggling, där offren har varit tyska, italienska, spanska och, nu senast, franska medborgare. Vi vill därför uttrycka vår solidaritet med våra franska ledamöter och, Catherine Ashton, säga att den här situationen kräver bestämda, orubbliga insatser från EU, som president Nicolas Sarkozy har krävt.
Dessa insatser måste ske på det politiska området, på det ekonomiska området och på utvecklingsområdet, och Arnaud Danjean påminde oss om de enorma resurser som finns i Europeiska utvecklingsfonden.
Catherine Ashton, jag skulle vilja höra din bedömning av G8-toppmötet om terrorbekämpning i Mali i oktober - då du fick rådets mandat - där Algeriet inte deltog. Du sade att insatserna måste vara regionala. Jag tycker att det är ett dåligt tecken att två av parterna i konflikten - Marocko och Algeriet - inte samarbetar med varandra, vid sidan av den instabila situationen i Tunisien.
Slutligen skulle jag vilja höra din bedömning av det centrum för terrorbekämpning som Algeriet har inrättat 2 000 km söder om Alger, och som Mali, Mauretanien och Niger deltar i. Jag undrar också om du delar tolkningen att syftet med detta centrum för terrorbekämpning är att hindra EU och Förenta Staterna att närvara för att garantera säkerheten i området.
Roberto Gualtieri
Herr talman, fru utrikesrepresentant, mina damer och herrar! Baserat på det som du, Catherine Ashton, sade i ditt anförande tycks du och Arnaud Danjean göra samma analys av situationen, det vill säga att situationen i Sahelregionen är kritisk.
Vi talar om en av de fattigaste regionerna i världen, som gränsar till några av de länder som under den senaste veckan har skakats av en instabilitet som är farligare än någonsin. Det är också en region där terroristinfiltration och narkotikasmuggling är sammanflätade i mycket oroande omfattning. Allt detta gör situationen instabil och utgör ett verkligt hot mot Europa.
EU måste därför ta ett kvalitativt steg framåt i sitt initiativ. Initiativet för säkerhet och utveckling i Sahel från 2009 har hittills visats sig vara ineffektivt. Det som behövs är den nya strategi för säkerhet i Sahelregionen som utrikesrådet har efterlyst och som vi väntar på. Jag anser att det finns två viktiga punkter som måste lyftas fram: för det första en regional strategi och för det andra en integrerad strategi som ger oss möjlighet att på bästa sätt utnyttja de olika instrument som EU har tillgång till på ett konkret, operativt och samordnat sätt. Vi måste dock inse att vägen till ett möjligt uppdrag måste undersökas mycket noga. Uppdragen inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken är ett av de instrument som vi har till vårt förfogande men de kan inte ersätta en politisk strategi.
Vår grupp stöder därför EU:s nya, förnyade åtagande i Sahelregionen, och vi ser ivrigt fram emot att läsa den nya strategin, diskutera den närmare och stödja dess genomförande.
Charles Goerens
Herr talman! Det har i Sahelregionen skett en oroväckande ökning av den typ av incidenter som nämns i den muntliga frågan.
De som drabbas hårdast av de kriminella nätverkens och terroristernas verksamhet är de utomlandsboende, som många har uppfört sig exemplariskt, i likhet med de två franska medborgare vars tragiska öde vi fördömer. Samtidigt undergräver varje incident respektive regerings auktoritet ytterligare. Dessa regeringar försöker att ta itu med de ekonomiska problemen, säkerhetsproblemen och de politiska samarbetsproblemen i ett regionalt system vars institutionella ram till stor del bygger på den europeiska modellen, något vi inte får glömma bort. De frågor som tas upp i den här diskussionen är oerhört viktiga.
Om vi vill göra det som förväntas av oss, i egenskap av Europeiska unionen, måste vi till att börja med komma överens om en gemensam strategi, för Sahelregionen i synnerhet och för Västafrikanska staters ekonomiska gemenskap (Ecowas) i allmänhet.
För det andra måste vi ta en ordentlig titt på både de omedelbara och bakomliggande orsakerna till att situationen i regionen förvärras. En av dessa bakomliggande orsaker är den extrema fattigdomen i dessa stater, som därför är svaga och inte kan utöva sina statliga funktioner.
För det tredje måste vi utforma en tydlig EU-strategi i den här frågan, och jag vill tacka Catherine Ashton för hennes uttalande om detta.
För det fjärde får vi inte snåla med de resurser som behövs för att hjälpa de berörda staterna att återta kontrollen över situationen, särskilt säkerhetssituationen. Jag skulle vilja avsluta med att påpeka att vi genom att ta itu med de problem som nämns i Arnaud Danjeans fråga faktiskt tar itu med vår egen säkerhet.
Sabine Lösing
Herr talman! Vad handlar allt det här om? Handlar det om organiserad brottslighet eller om politisk och/eller religiös terrorism? Det är en viktig fråga att ta ställning till vid bedömningen av situationen. Experter på den här regionen anser att det handlar mer om brottslighet än om religiöst motiverad internationell terrorism. Åtgärder mot terrorism får ofta ödesdigra konsekvenser för fred och demokrati och kan användas som förevändning för att främja andra intressen.
Det kan vara så att det här även handlar om Afrika som ett av de områden som Europa är intresserat av. Det handlar, som EU:s samordnare för kampen mot terrorism Gilles de Kerchove uttryckte det, om Afrika som Europas bakgård. Jag är emot säkerhetspolitik som bidrar till att militarisera Afrika. Sahelregionen kan endast bli säker genom att förbättra befolkningens situation. Att utöka budgeten för säkerhet och militär i länder där befolkningen lider av akut livsmedelsbrist är en ödesdiger åtgärd.
Slutligen vill jag att ni funderar över det faktum att kidnappning och annan brottslighet är verksamheter som många människor och en förvirrande samling organisationer är inblandade i. Västerländsk finansiering av säkerhetsstrukturer kan få en kontraproduktiv effekt på brottsbekämpningsinsatserna och kan bidra till att oskyldiga människor fortsätter att utsättas för fara i framtiden.
Cristian Dan Preda
(RO) Herr talman! Kidnappningen av och sedermera mordet på Antoine de Lecour och Vincent Delory i Niger är en smärtsam påminnelse om behovet av att genomföra en strategi för att främja säkerhet, stabilitet och god förvaltning i Sahelregionen. Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) har faktiskt länge ställt sig bakom en sådan strategi och jag välkomnar därför Europeiska kommissionens uttalande om att den före månadens slut kommer att lägga fram en strategi som omfattar både säkerhets- och utvecklingsaspekterna.
Jag anser verkligen att vi behöver se på säkerhetsfrågan i Sahelregionen ur alla möjliga vinklar, för om terrorismen har lyckats få fotfäste i regionen så beror det på att den där har hittat politiska, framför allt sociala och uppenbarligen ekonomiska förutsättningar för den här utvecklingen. Vi har att göra med oerhört genomträngliga gränser och en brist på effektiv statlig kontroll. Alla dessa faktorer har uppenbarligen möjliggjort spridningen av illegal handel. Det finns även utvecklingsbrister.
Jag anser att det finns två oerhört användbara faktorer som kan bidra till att garantera säkerheten i Sahelregionen och, i förlängningen, för EU:s medborgare. För det första behövs det en strategi för Sahel-Sahara för att hjälpa staterna i regionen att återta sina maktbefogenheter över de övergivna territorierna och, naturligtvis, för att återupprätta rättssäkerheten. För det andra anser jag att vi behöver lansera gemensamma socioekonomiska utvecklingsprogram i gränsområdena för att skapa nya arbetstillfällen för lokalbefolkningarna.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Det har flera gånger rests krav på att debattera den här frågan, och varje gång har åtaganden gjorts om att i praktiken genomföra de initiativ som behövs i Sahelregionen, antingen för att stabilisera regionen eller för att garantera en ökad säkerhet.
Som vi vet är Sahelregionen, på grund av bristen på gränser och regionens enorma storlek, ett idealiskt transitområde för narkotikasmugglare och terrorgrupper, särskilt al-Qaida i islamiska Maghreb. De svaga och instabila staterna i regionen är det största problemet, och som har påpekats här påverkar hoten direkt människor och länder i regionen, särskilt Mauretanien, Mali och Niger.
EU:s främsta uppgift är att utarbeta en trovärdig säkerhetsstrategi baserad på de olika delarna i en möjlig EU-insats: samarbets- och utvecklingspolitik, regionala program, samordningsstrategier för säkerheten på vägarna, och åtgärder för säkerhetsutbildning. EU inte bara bör utan måste därför ingripa så snart som möjligt. Vi ser därför fram emot att kommissionen utarbetar en sådan fullständig strategi som du, Catherine Ashton, tillkännagav, samt kraftfulla insatser på plats.
Avslutningsvis är mitt krav tydligt: vi måste ägna betydligt större uppmärksamhet åt det som sker söder om Europa. Mycket kommer att förändras och vi gör klokt i att inte vara oförberedda. Det gör bara EU gott att vara mer långsiktigt.
Olle Schmidt
Herr talman! Det försämrade säkerhetsläget i Sahel är ytterst allvarligt. Det har kostat många liv och hotar att undergräva de politiska framsteg som gjorts under de senaste åren i kampen mot terrorism. Det är alldeles självklart att jag också vill framföra mitt deltagande till alla de som drabbats så hårt av detta fasansfulla våld.
Det är särskilt beklagligt att attackerna från al-Qaida ökar i Sahelområdet samtidigt som de minskar i många andra delar av världen. Uppskattningsvis 25 procent av den globala kokainhandeln till Europa från Latinamerika kommer genom Sahelområdet varje år. Narkotikasmugglingen gör att terrorverksamheten kan finansieras genom stabila inkomster och att man också kan rekrytera ungdomar i regionen och betala bra.
Denna skrämmande utveckling oroar också våra kollegor i Sahelregionen och på det senaste mötet mellan de gemensamma parlamentariska församlingarna från AVS och EU-länderna i december diskuterade vi just hur säkerhetssituationen i regionen ska kunna förbättras och smugglingen minska. Här, Catherine Ashton, behövs ju EU:s insatser mycket tydligt och de behöver dessutom förstärkas. Tillsammans med länderna i Sahelbältet måste vi vidareutveckla och samordna insatserna genom en övergripande regional strategi precis som ni har varit inne på. Här har EU ett gemensamt stort ansvar att åstadkomma ett kvalitativt bistånd med tydligt stärkande av de demokratiska krafterna.
Santiago Fisas Ayxela
(ES) Herr talman! Som ni vet går Niger, ett av de centrala länderna i Sahelregionen, till president- och parlamentsval i slutet av månaden. Jag anser att Catherine Ashtons beslut att skicka en EU-delegation till detta val är en viktig stödjande gest, och jag vill tacka henne för att hon tänkte på mig som ordförande.
Jag vill först av allt beklaga terroristernas mord på två unga franska medborgare i Niger nyligen. Samtidigt får vi inte glömma de nigerianska soldater som dog under räddningsinsatsen.
Regionens befolkning tar tydligt avstånd från våld och terrorism, eftersom de är de första att drabbas. De ber EU att göra allt som står i dess makt för att hjälpa dem att få bukt med terroristernas våld och bland annat hjälpa deras väpnade styrkor med vapen och utbildning så att de kan ta itu med dessa terrorattacker.
Niger är dessutom ett av de minst utvecklade länderna i världen, trots att landet är rikt på naturtillgångar. EU måste därför utarbeta en effektiv strategi för utvecklingssamarbete för att hjälpa Niger och hela regionen att ta sig ur den svåra situation man befinner sig i. Jag anser att vi har en hel del på spel i den här delen av världen. Det handlar inte bara om dess välfärd utan om att Europa är beroende av dess stabilitet, med tanke på dess geografiska närhet.
Ana Gomes
(PT) Herr talman! Som kommissionsledamot Andris Piebalgs sade för några dagar sedan krävs det utvecklingsinsatser för att ta itu med det osäkra läget i Sahelregionen. Utveckling i sig räcker dock inte, även om varaktig utveckling är nödvändig. Som Catherine Ashton sagt i dag behöver EU en sammanhängande strategi som inbegriper alla tillgängliga instrument, inklusive dem som syftar till att reformera säkerhetssektorerna i länderna i regionen och till att bygga upp en demokratisk och institutionell kapacitet. EU har dock inte agerat på det sättet. Vi behöver bara titta på närliggande Guinea-Bissau, som i dag praktiskt taget har förvandlats till en narkotikastat, där EU nyligen drog tillbaka sitt europeiska säkerhets- och försvarspolitiska uppdrag. Det var ett misstag. Det som behövdes var att utöka uppdraget och stärka dess mandat, särskilt eftersom centrumet för organiserad brottslighet i Guinea-Bissau är direkt inriktat på Europa.
Ett annat exempel på att EU inte gör vad man borde i Sahelregionen är att man har gett upp försöken att hitta en lösning på konflikten i Västsahara. Om vi fortsätter att titta bort - särskilt nu med de mycket laddade händelserna i Tunisien och deras konsekvenser för hela regionen - kommer vi bara att förvärra säkerhetssituationen i Sahelregionen och skicka ytterligare en trängd, desperat generation in i kriminella organisationer och terrororganisationer som al-Qaida i islamiska Maghreb, som redan härjar i regionen.
Vi kan inte fortsätta utan denna sammanhängande strategi, som Catherine Ashton beskriver.
Mariya Nedelcheva
(FR) Herr talman, fru Ashton, mina damer och herrar! Sahelregionen är en central region mellan Afrika söder om Sahara och Europa. Den oroande osäkerheten där är en angelägenhet för oss alla.
Jag skulle vilja uppmärksamma den resolution som gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen antog den 4 december förra året och som berör just den här frågan, och de rekommendationer som görs i resolutionen.
Det behövs uppenbarligen en gemensam EU-strategi, men EU kommer inte att komma någonvart på egen hand. Därför måste aktörerna i regionen delta i en omfattande gemensam insats. Ett toppmöte mellan ländernas statschefer i regionen, anordnat under överinseende av FN, EU och Afrikanska unionen, vore ett bra tillfälle att direkt ta itu med problemet och försöka hitta lösningar genom en bred strategi.
För att uppvisa verklig politisk vilja finns det ett desperat behov av en handlingsplan i två steg. Det första steget skulle handla om den omedelbara, akuta situationen. Det skulle handla om att staterna i regionen samlar de resurser och den information de har och samordnar sina insatser.
Det andra steget skulle handla om att öka lokalbefolkningens medvetenhet om problemet och undersöka förebyggande åtgärder. Det är viktigt att förhindra att antalet terrorister ökar dag för dag på grund av den frustration och brist på vägledning som finns bland regionens invånare.
EU kan inte bara stå och titta på och inte göra någonting för att ta itu med problemet. Jag uppmanar därför Catherine Ashton att göra allt som behövs för att driva på diskussionerna och komma fram till konkreta lösningar på detta stora problem.
Corina Creţu
(RO) Herr talman! Den förvärrade säkerhetssituationen i Sahelregionen är inte längre ett regionalt problem. Tyvärr har det nu blivit EU:s problem i och med att antalet attacker mot europeiska medborgare har ökat.
Sahelregionen är först och främst utsatt för ett terrorhot som ökar stadigt och som främst drabbar européer som kidnappas och mördas i skrämmande takt. Det är också en transitregion för narkotika- och vapensmuggling, och en väg för olaglig utvandring till Europa. Jag anser att det praktiska samarbetet med de nordafrikanska myndigheterna måste utökas för att öka de väpnade styrkornas och säkerhetsstyrkornas närvaro i regionen för att bekämpa terrorismen. Vi har även ett antal politiska instrument för att främja det regionala samarbetet och på så sätt bekämpa hotet.
Jag hoppas att EU:s tekniska bistånd till större del kommer att inriktas på att stödja utvecklingsprocessen. Vi kan inte bortse från att terrorgrupper ser Sahelregionen som ett gynnsamt stödområde, särskilt på grund av fattigdomen bland befolkningen och statens svaga myndighetsutövning. Jag anser att ett utökat, målinriktat utvecklingsstöd kan spela en viktig roll för att förbättra situationen i regionen.
Dominique Vlasto
(FR) Herr talman, fru Ashton, mina damer och herrar! Vi är alla överens om att Sahelregionen har förvärrats avsevärt. Ett laglöst område som får växa fram på tröskeln till Europa är ett hot som vi beslutsamt och omedelbart bör bekämpa. Antalet extremistgrupper ökar och hotar civilbefolkningen.
Även jag fördömer dödsfallen och kidnappningarna och är oroad över EU-medborgarna i regionen. Hittills har Marocko fungerat som ett bålverk mot de olika formerna av smuggling från Sahelregionen. Narkotika-, vapen- och människosmugglarna kringgår nu Marocko och tar sig i stället till EU via Mauretanien och Kanarieöarna. Jag anser att det är EU:s ansvar att vidta åtgärder för att hjälpa dessa stater att få bukt med hoten.
EU:s säkerhet är beroende av det som sker inte bara på vårt eget territorium utan även i de regioner som ligger närmast oss. Det har blivit dags att handla, och jag uppmanar kommissionen och rådet att genomföra en handlingsplan som bidrar till att återskapa säkerheten i Sahelregionen.
Gilles Pargneaux
(FR) Herr talman, fru Ashton! Som Europaparlamentsledamot från norra Frankrike vill jag i likhet med Arnaud Danjean beskriva inte bara de intensiva känslor som mordet på dessa två unga män från norra Frankrike har väckt, utan även upprördheten över dess orättfärdighet. Jag vill hedra deras minne.
Jag delar Arnaud Danjeans bedömning av situationen och jag välkomnar även Catherine Ashtons inledande svar i början av debatten. Catherine Ashton, jag skulle dock vilja ställa en fråga. Vi vet hur genomträngliga gränserna är mellan Mali och södra Algeriet och vi vet att Västsahara på andra sidan av Sahelregionen också kan bli en osäkerhetshärd i framtiden, precis som Sahelregionen är i dag.
Kan du därför säga oss om du planerar några initiativ, särskilt med anledning av den självständighetsplan som Marocko presenterat för FN och som jag anser skulle bidra till att göra regionen säkrare och upprätta den dialog som framför allt behövs med de algeriska myndigheterna?
Charles Tannock
(EN) Herr talman! Salafistiska styrkor som ingår i al-Qaidas globala franchise har dessvärre funnit en fristad i Sahelregionen, som är ett vidsträckt och avlägset territorium som är idealiskt för att bedriva terroristutbildning och kidnappa oskyldiga personer - och här vill jag visa mitt deltagande med de anhöriga till de två franska medborgare som nyligen mördats - och naturligtvis för narkotikasmuggling och organiserad brottslighet.
Detta utgör en enorm säkerhetsutmaning utöver de liknande problem som vi redan har i gränsområdet mellan Afghanistan och Pakistan, samt i Somalia och Jemen. EU måste nu samarbeta med våra amerikanska allierade och andra demokratiska länder, som Indien och Israel, samt moderata närliggande arabiska och afrikanska regeringar, för att hitta en gemensam strategi för att bekämpa detta hot mot den globala säkerheten.
Fru utrikesrepresentant! Operation Atalanta, utanför Somalia, har varit framgångsrik. Kanske måste vi nu överväga någon form av åtgärd - under ledning av Nato, ett fransklett uppdrag inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken, eller vad det nu må vara - för att bekämpa detta globala hot, särskilt i Mali, Mauretanien och Niger, som redan är extremt fattiga länder som behöver all hjälp vi kan ge dem.
Catherine Ashton
Herr talman! Jag ska fatta mig kort eftersom ledamöterna har varit mycket hjälpsamma och inte bara ställt sig bakom den breda strategi som vi planerar att följa utan även tagit upp specifika frågor.
Jag vill kommentera två av dem. Den första - som José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra på sätt och vis tog upp först - handlar om att vi bör stödja regionala initiativ, som ofta domineras av enskilda länder men inte inkluderar alla medlemmar i regionen, och hur vi bäst ska försöka ge den typ av stöd som omfattar alla länder i regionen. Jag uttrycker det i något vidare ordalag än ledamoten gjorde, men gör det ytterst avsiktligt. En av utmaningarna för oss är att stödja initiativ som länder kan ta enskilt och gemensamt, men se till att de kan vara effektiva genom att se till att de är heltäckande, antingen när det gäller antalet länder eller när det gäller valet av strategi.
En av de frågor som vi måste titta på är hur vi ska balansera våra egna insatser mot stödinsatserna från de mest drabbade. Jag är alltid mycket noga med att undersöka olika sätt att ingripa, i form av stöd och i form av de instrument som vi har till vårt förfogande, för att backa upp och stödja initiativ på plats - inhemska initiativ - som ofta men inte alltid är det bästa sättet.
När det gäller Västsahara och de förslag som har lagts fram så är det någonting vi måste titta på. Jag måste undersöka var vi bäst kan ge stöd. Jag är efter ett antal diskussioner med olika ledamöter medveten om att dessa frågor, särskilt Västsahara, har blivit alltmer framträdande. Vi måste se på strategin ur ett mycket heltäckande perspektiv. Vi kommer att arbeta vidare med detta. Frågan kommer att tas upp vid de diskussioner som förs i utrikesrådet men är också någonting som vi kommer att återkomma till tillsammans med parlamentet för att försäkra oss om att vi gör rätt.
Det är nu viktigt att gå vidare med en strategi som verkligen tar hänsyn till utvecklingen på kort, medellång och lång sikt men även alla möjliga sätt att engagera oss, som en europeisk union, som ett parlament, som en kommission och som en rad medlemsstater som kan sy ihop det här till en väl genomtänkt strategi för framtiden.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
