Röstförklaringar
Jean-Pierre Audy  
skriftlig. - (FR) Jag röstade för min tyska kollega Angelika Nieblers betänkande om förslaget till rådets beslut om ingående av ett avtal om vetenskapligt och tekniskt samarbete mellan Europeiska gemenskapen och Staten Israel. Jag gratulerar helhjärtat kommissionen som förhandlade fram avtalet utifrån principerna om ömsesidig nytta, båda parternas möjlighet att medverka i respektive parts program och verksamhet på de områden som omfattas av avtalet, icke-diskriminering samt ett effektivt skydd och en rättvis fördelning av immateriella rättigheter.
Jean-Pierre Audy  
skriftlig. - (FR) Jag röstade för min spanska kollega Gerardo Galeotes betänkande om förslaget till rådets beslut om tillstånd för Frankrike att tillämpa en nedsatt punktskattesats för ”traditionell” rom som framställs i landets utomeuropeiska departement och om ändring av rådets beslut av den 18 februari 2002.
Förslaget till beslut ger Frankrike rätt att från och med den 1 januari 2007 till och med den 31 december 2012 tillämpa en nedsatt punktskattesats för en betydande kvot för ”traditionell” rom som framställs i landets utomeuropeiska departement. Detta innebär en utökning och förlängning av de skatteregler som för närvarande tillämpas på traditionell rom eftersom situationen har förvärrats de senaste åren. Det här är utmärkta nyheter för produktionen i sektorn för sockerrörsrom, vilket är avgörande för den ekonomiska och sociala balansen i dessa territorier.
Det gläder mig att denna omröstning vid första behandlingen och utan ändringsförslag öppnar för ett snabbt antagande av dokumentet. Jag värdesätter min franska kollega Margie Sudres viktiga arbete, som orubbligt har försvarat frågan i utskottet för regional utveckling.
Margie Sudre  
skriftlig. - (FR) I de nya skattereglerna tas hänsyn till att den traditionella romen från de utomeuropeiska departementen har blivit betydligt mindre konkurrenskraftig sedan 2001 och att stödet till sektorn för sockerrörsrom är avgörande för den ekonomiska och sociala balansen i dessa regioner.
Åtgärden motsvarar sektorns extra kostnader till följd av de handikapp som förknippas med ställningen som yttersta randområden, särskilt det avlägsna läget, den lilla marknaden och den besvärliga topografin, vilket förklarar det höga priset på rörsocker.
Kommissionen beaktade lämpligt nog att 40 000 arbetstillfällen på totalt 5 500 jordbruksföretag direkt eller indirekt var beroende av odlingen av sockerrör. Det nya skattesystemet bör även bidra till att bevara tio destillerier i Guadeloupe, nio i Martinique, tre i Réunion och ett i franska Guyana, samt 22 000 arbetstillfällen som är direkt förknippade med romframställningen.
EU-stödet kommer att bidra till att bevara handeln med rom från de utomeuropeiska departementen och motstå konkurrensen från producenter i AVS-länderna. Detta kommer att gynna lokala producenter som har väntat på ett positivt tecken, medvetna om de extrema svårigheter som de har framför sig de närmaste åren, särskilt efter den förödelse som cyklonen Dean orsakade i Antillerna förra månaden.
Lars Wohlin  
skriftlig. - Jag har idag röstat emot betänkandet av Gerardo Galeote. Frankrike ska inte få gynna romproducenter i sina utomeuropeiska departement genom lägre skatter än tillåtet. Att gynna jordbruket i mindre utvecklade länder görs bäst genom tullar för jordbruksprodukter från alla världens länder samt den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) slopas. Vidare har punktskatter på alkohol till syfte att dämpa alkoholkonsumtionen. Alkoholens skadeverkningar är precis lika stora om alkoholen är producerad på Guadeloupe eller Martinique som om den är producerad någon annanstans.
Jean-Pierre Audy  
skriftlig. - (FR) Jag röstade för min tyska kollega Hans-Peter Mayers betänkande om det ändrade förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om passagerarhandtag på tvåhjuliga motorfordon (kodifierad version).
Jag utnyttjar den här röstförklaringen för att kritisera att kodifieringen av EU:s lagstiftning har försenats. Denna fråga går tillbaka till den 27 mars 2003 då kommissionen lade fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om kodifiering av rådets direktiv 93/32/EEG av den 14 juni 1993 om passagerarhandtag på tvåhjuliga motorfordon. I sitt yttrande av den 26 juni 2003 förklarade rättstjänsternas rådgivande arbetsgrupp, inrättad enligt det interinstitutionella avtalet av den 20 december 1994 om en påskyndad arbetsmetod för officiell kodifiering av texter till rättsakter, att förslaget begränsade sig till vanlig kodifiering utan några större ändringar av de rättsakter som förslaget gällde. Trots det är det först i september 2007 som vi röstar om den här kodifieringen. Det är inte rätt. Jag uppmanar kommissionen att skynda på kodifieringen av EU:s lagstiftning.
Jean-Pierre Audy  
skriftlig. - (FR) Jag röstade för min tyska kollega Hans-Peter Mayers betänkande om det ändrade förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om stöd för tvåhjuliga motorfordon (kodifierad version).
Jag utnyttjar den här röstförklaringen för att kritisera att kodifieringen av EU:s lagstiftning har försenats. Denna fråga går tillbaka till den 28 mars 2003 då kommissionen lade fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om kodifiering av rådets direktiv 93/31/EEG om stöd för tvåhjuliga motorfordon. I sitt yttrande av den 26 juni 2003 förklarade rättstjänsternas rådgivande arbetsgrupp, inrättad enligt det interinstitutionella avtalet av den 20 december 1994 om en påskyndad arbetsmetod för officiell kodifiering av texter till rättsakter, att förslaget begränsade sig till vanlig kodifiering utan några större ändringar av de rättsakter som förslaget gällde. Trots det är det först i september 2007 som vi röstar om den här kodifieringen. Det är inte rätt. Jag uppmanar kommissionen att skynda på kodifieringen av EU:s lagstiftning.
Jean-Pierre Audy  
in writing. - (FR) Jag röstade för min tyska kollega Hans-Peter Mayers betänkande om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om monteringsplatsen för den bakre registreringsskylten på två- och trehjuliga motorfordon (kodifierad version).
Jag utnyttjar den här röstförklaringen för att kritisera att kodifieringen av EU:s lagstiftning har försenats. Denna fråga går tillbaka till den 5 september 2006 då kommissionen lade fram ett förslag till kodifiering av rådets direktiv 93/94/EEG av den 29 oktober 1993 om monteringsplatsen för den bakre registreringsskylten på två- och trehjuliga motorfordon. Jag vet inte om denna fråga hänsköts till rättstjänsternas rådgivande arbetsgrupp, inrättad enligt det interinstitutionella avtalet av den 20 december 1994 om en påskyndad arbetsmetod för officiell kodifiering av texter till rättsakter. Hur som helst är det först i september 2007 som vi röstar om den här kodifieringen. Det är inte rätt. Jag uppmanar kommissionen att skynda på kodifieringen av EU:s lagstiftning.
Ilda Figueiredo  
Vi vet att statistiken över utbildningen i gemenskapen under det senaste årtiondet har tagits fram utifrån ett informellt avtal mellan medlemsstaterna till följd av rådets resolution av den 5 december 1994 om främjande av utbildningsstatistik i Europeiska unionen.
Medlemsstaterna sammanställer denna statistik och översänder den varje år till kommissionen (Eurostat) på frivillig basis genom en gemensam insats tillsammans med Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) och Unescos statistikinstitut, som vanligtvis kallas ”UOE-datainsamlingen”. Eurostat samlar även in data om utbildning och livslångt lärande via andra källor samt data om yrkesutbildning på företag.
Nu görs ett försök att skapa en ny rättslig ram för att reglera och formalisera framtagandet av gemenskapsstatistik för att skapa ett hållbart system för framtagande av statistik i dessa sektorer. Det fanns dock en del luckor och oklarheter som behövde redas ut under parlamentsdebatten. Den slutliga texten tycks därför garantera en större öppenhet. Man hoppas också att genomförandet inte kommer att innebära en orimlig administrativ eller ekonomisk börda.
Milan Gaľa  
skriftlig. - (SK) Jag gratulerar Nikolaos Sifunakis till ett väl sammanställt betänkande. Jag röstade entydigt för det framlagda dokumentet. Som föredragande för utskottet för kultur och utbildning för ett förslag om inrättande av en europeisk ram för kvalifikationer för livslångt lärande välkomnar jag kommissionens lagstiftningsinitiativ.
Jag tycker att det är viktigt att se till att det även finns återkoppling till våra insatser för att lyfta fram utbildning, yrkesutbildning och livslångt lärande inom ramen för Lissabonstrategin och konkreta åtgärder på utbildningsområdet i EU.
Med hjälp av jämförbar statistik kan man skapa ett fungerande system för jämförelse av statistik om utbildning och livslångt lärande. Vi kommer att ha tillgång till ytterst betydelsefull statistik som kommer att hjälpa oss att fokusera på brister eller felaktiga mål vid genomförandet av gemenskapens utbildningspolitik.
Hélène Goudin och Nils Lundgren  
skriftlig. - Junilistan godtar kommissionens förslag och Europaparlamentets tillägg, förutsatt att EU:s institutioner respekterar principen att utbildningspolitik är en nationell angelägenhet.
Europaparlamentets kulturutskott föreslår emellertid i ändringsförslag 7 att man också ska ta in en skrivning som refererar till ”EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna”. Någon sådan finns inte. EU-länderna har inte fastställt någon sådan stadga. Det fanns ett sådant inslag i det förslag till konstitutionellt fördrag som förkastades i den demokratiska processen sommaren 2005. Däremot har alla EU:s medlemsstater skrivit under Europarådets konvention om de mänskliga rättigheterna. Detta betyder att alla EU-medborgare kan hävda sina grundläggande fri- och rättigheter i Europadomstolen.
EU-stadgan representerar motsatsen till det ”smalare men vassare” EU som det ofta talas om i festtalen om subsidiaritet. EU ska ägna sig åt de gränsöverskridande frågorna, men hålla sig borta från det som de enskilda medlemsstaterna kan besluta om själva eller som redan reglerats i andra internationella fördrag.
Av detta följer att man bör avvisa förslaget till EU-stadga för grundläggande rättigheter liksom naturligtvis förslaget till ”nytt” fördrag för EU.
Andreas Mölzer  
skriftlig. - (DE) Statistiken bevisar det vi redan vet, nämligen att en bra utbildning ger löfte om högre inkomst och skydd mot arbetslöshet. På så sätt är det oansvarigt av EU att ständigt släppa in ett stort antal outbildade migranter, som sedan är dömda till ett liv i arbetslöshet och svartarbete, vilket leder till att låglönesektorn sätts under ännu större press, och som hamnar i kriminalitet eller ”bara” belastar välfärdsstaten.
Om det verkligen råder brist på yrkesutbildad arbetskraft så borde vi utbilda vårt eget folk i stället för att locka hit billiga ersättare från utlandet med gröna eller blå kort, vilket pressar ned lönerna. Här är det viktigt att ha statistik för att kunna vidta åtgärder vid en oönskad utveckling.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! Jag lade ned min röst om Georg Jarzembowskis betänkande eftersom höghastighetssträckorna i Europa har byggts ut på senare år, framför allt mellan stora städer, och kortare sträckor har blivit förskräckligt försummade, trots att 90 procent av resorna görs på kortare sträckor. Å ena sidan kräver Bryssel att människor blir mer rörliga och vill styra trafiken från väg till järnväg. Å andra sidan försöker man få till stånd en rakt motsatt utveckling med det magiska receptet privatisering.
EU måste se till att gemensamma standarder och system underlättar det gränsöverskridande järnvägsresandet och att viktiga trafikledsprojekt främjas. I slutändan måste EU dock inse att privata investerare inte har landets och folkets välbefinnande i åtanke utan till syvende och sist endast den egna vinsten och avkastningen på egna investeringar.
Carlo Fatuzzo
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag röstade för Georg Jarzembowskis betänkande, delvis för att jag hoppas att vår utmärkta föredragande kommer att lyssna på pensionärerna i Rom som visste att vi skulle rösta om betänkandet och som när jag begav mig av till Strasbourg sa följande till mig: ”Men herr Fatuzzo, ni har inte gett någon förklaring till hur ni har röstat på så länge! Vi skulle vilja att ni berättade för Europaparlamentet, och även om alla håller på att gå, är upptagna av sina egna tankar och småpratar när ni talar så skulle vi vilja att ni berättade för talmannen, som lyssnar noga på det ni säger, att det äntligen bör tas fram kort för fri rörlighet i hela Europa för de pensionärer som vill se Europa med egna ögon efter att tillbringat så många år med att bygga det.
Pedro Guerreiro  
skriftlig. - (PT) Slutförandet av förhandlingsprocessen mellan Europaparlamentet och rådet om det som något förskönande kallas ”utvecklingen av gemenskapens järnvägar” utgör början av liberaliseringen av den internationella persontrafiken från och med den 1 januari 2010.
Vi vill påpeka att vi vid tidigare behandlingar i Europaparlamentet lade fram förslag om att avslå kommissionens initiativ. Majoriteten av Europaparlamentet röstade dock för att påskynda liberaliseringen (och privatiseringen) av persontrafik på järnväg och försökte att inkludera den nationella persontrafiken från och med 2017. Försöket var dock inte framgångsrikt och fick inte den majoritet som krävdes för att antas.
Liberaliseringen av järnvägstransporterna är ett försök att överlämna de (lönsammaste) sträckorna till stora privata intressen genom att privatisera verksamheten på dessa sträckor (särskilt genom koncessioner) och därmed främja skapandet av monopol på bekostnad av offentliga medel.
Järnvägstransporter är en strategisk sektor för ett lands utveckling eftersom de spelar en viktig roll för rörligheten för varor, arbetstagare och befolkningen i allmänhet och de innebär stora fördelar för miljön och för den sociala och territoriella sammanhållningen. Det som behövs är att främja och utveckla de offentliga järnvägssystemen i de olika länderna, inte att privatisera dem.
Därför röstade vi emot det.
Jörg Leichtfried  
skriftlig. - (DE) Jag röstar för liberaliseringen av internationella transporter från och med 2010.
Senast två år efter lagstiftningens ikraftträdande bör kommissionen undersöka direktivets effekter. Därefter kommer man att diskutera om de ska öppnas ytterligare.
Konkurrens kommer således att tillåtas i begränsad omfattning och nationella leverantörer kommer inte att äventyras.
Jag är lättad över att Europaparlamentet har argumenterat emot en automatisk liberalisering av nationella järnvägstransporter 2017.
Andrzej Jan Szejna  
skriftlig. - (PL) Jag röstar för Georg Jarzembowskis betänkande om förlikningskommitténs gemensamma utkast till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet och uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur.
Det tredje järnvägspaketet utgör en mycket viktig del i transportlagstiftningen. Vi behöver öppna de internationella persontrafiknäten och kommissionen bör analysera läget på den internationella persontrafikmarknaden i syfte att fatta ett beslut om ytterligare liberalisering som även omfattar nationella transporter.
Lars Wohlin  
skriftlig. - Jag välkomnar möjligheten till gränsöverskridande tågtrafikm, men för att en marknad ska fungera måste konkurrensen ske på lika villkor. Det är därför olyckligt att EU framtvingar en lagstiftning som innebär att länder som ännu inte avreglerat järnvägstrafiken ges rätt att konkurrera med operatörer på en avreglerad marknad i samband med internationella resor. I praktiken ger detta förslag statsstödda järnvägsföretag möjlighet att konkurrera på en marknad där fri konkurrens råder, vilket på lång sikt riskerar att sätta marknadens mekanismer ur spel. Jag har därför valt att rösta nej till detta betänkande. Statsstödda järnvägsföretag bör inte tillåtas konkurrera på en marknad med fri konkurrens.
Pedro Guerreiro  
Förslaget till direktiv om ”behörighetsprövning av lokförare som är nödvändig för framförandet av lok och tåg på järnvägssystemet i gemenskapen” är en del av det tredje järnvägspaketet som främst syftar till att främja liberaliseringen av den internationella persontrafiken på järnväg.
Även här bör det framför allt betonas att direktivets främsta mål kommer att vara att genom harmonisering undanröja alla hinder för liberaliseringen av den internationella persontrafiken på järnväg som kan bero på olika regler när det gäller yrkeskraven inom sektorn i varje land. Åtgärden kommer även att främja rörligheten för arbetskraft i sektorn.
Utöver de viktiga frågor som direktivet ger upphov till måste det betonas att antagandet av harmoniserade regler på gemenskapsnivå om behörighetsprövning av arbetstagare i järnvägssektorn i varje land aldrig får hindra mer progressiva rättigheter eller standarder som redan införts på medlemsstatsnivå eller beröva medlemsstaterna rätten att själva införa dessa rättigheter eller standarder.
Verkligheten visar dock även här att liberaliseringen och privatiseringen av järnvägstrafiken har äventyrat arbetstagarnas rättigheter och minskat antalet arbetstagare i järnvägssektorn med allvarliga konsekvenser för den servicenivå som erbjuds.
Jörg Leichtfried  
Jag röstar för ett standardiserat körkort för lokförare.
Harmoniseringen av förarutbildningen kommer även att leda till ökad säkerhet på järnvägarna i framtiden. En åldersgräns på 20 år och lämplig skol- och språkutbildning är nu obligatoriska villkor för att få lov att arbeta som lokförare inom den internationella järnvägstrafiken. Standardiseringen av utbildningen är nyckeln till ett europeiskt järnvägsnät. Körkort som utfärdas i en medlemsstat kommer i framtiden att erkännas av alla andra medlemsstater.
Pedro Guerreiro  
Det tredje järnvägspaketet som främst syftar till att främja liberaliseringen av den internationella persontrafiken på järnväg innehåller en förordning om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter.
Framför allt kan vi konstatera att förordningens grundläggande syfte är att undanröja alla hinder för liberaliseringen av den internationella persontrafiken på järnväg som kan bero på olika regler när det gäller tågresenärers rättigheter och skyldigheter i de olika länderna.
Utöver att betona denna första punkt - som är den centrala frågan - anser vi verkligen att det är nödvändigt att skydda resenärernas rättigheter, först och främst rätten till offentlig persontrafik på järnväg som tillhandahålls av offentliga företag i varje land.
Verkligheten visar att det är liberaliseringen och privatiseringen av järnvägstrafiken som äventyrar resenärernas rättigheter. Detta har lett till att allmänhetens tjänsteutbud och villkoren för resenärernas rörlighet har försämrats samt till att biljettpriserna har höjts. Det har i sin tur lett till att hundratals kilometer järnvägsspår har försvunnit, att stationer har lagts ned, att antalet arbetstagare i järnvägssektorn har minskat och att deras lön och anställningsrättigheter hotas.
Det här är en ödesdiger politik som arbetstagarna och allmänheten motsätter sig.
Ian Hudghton  
skriftlig. - (EN) Jag stödde detta betänkande om förlikningskommitténs gemensamma utkast till Europaparlamentets och rådets förordning om tågresenärers rättigheter och skyldigheter. Det skulle ursprungligen bara gälla tågresenärer inom den internationella järnvägstrafiken, så det gläder mig att våra synpunkter har hörsammats, och att reglerna nu kommer att omfatta nationell järnvägstrafik också.
Från och med 2009 kommer en rad befogade grundläggande rättigheter att tillämpas, inbegripet rätt till transport för människor med nedsatt rörlighet. Dessutom välkomnar jag att det ska införas ett system för ersättning i händelse av förseningar.
Jörg Leichtfried  
Jag röstar för en ny resenärsförordning från och med 2009.
I förordningen regleras bland annat ersättning vid stora förseningar, företagens ansvar för passagerare och deras bagage, transporter av funktionshindrade personer och vilken information som järnvägsföretagen ska tillhandahålla. Detta innebär i praktiken att om det i framtiden blir en försening vid en gränsöverskridande transport på mellan 60 och 119 minuter kommer kunderna att ha rätt att få tillbaka 25 procent av biljettpriset. Ersättningen ökar till 50 procent vid förseningar på över två timmar.
Det innebär mer rättsliga anspråk men leder också till ökad visshet för järnvägskunderna.
Det är nu upp till medlemsstaterna att så snart som möjligt, och inte först om 15 år, utvidga dessa regler till att även omfatta de nationella transportnäten.
Catherine Stihler  
skriftlig. - (EN) Detta betänkande om tågresenärers rättigheter och skyldigheter bör välkomnas.
Lars Wohlin  
skriftlig. - Även om det senaste förslaget inte ställer lika hårda krav på tågoperatörerna som tidigare förslag, så omfattar förslaget fortfarande alltför långtgående bestämmelser om alltifrån hur man ska kunna köpa biljetter (via telefon, internet och i automater) till tågbolagens skadeståndsansvar med avseende på resgods. Vidare detaljregleras olika kompensationer för förseningar (ersättningsnivåer, rättigheter till måltider osv.) och minimikrav på information om vad som kan orsaka eventuella förseningar.
Jag valde att rösta emot förslaget, eftersom operatörerna själva måste få möjlighet att utveckla dessa tjänster utifrån det skydd som resenärerna efterfrågar (och är beredda att betala för i form av högre biljettpriser). Vidare står inte de långtgående regleringarna i proportion till det mervärde som skapas av att befintliga regler på medlemsstatsnivå ersätts i de länder som valt nationell lagstiftning.
Mathieu Grosch  
skriftlig. - (DE) Liberaliseringen av järnvägarna är inte något självändamål. Den måste gynna användarna och öka effektiviteten. Liberaliseringen av internationella transporter är naturlig eftersom inget enskilt land bör kunna isolera sig från ett annat. Inom nationella transporter finns det vare sig syfte eller mening med att utsätta de lönsamma sträckorna för konkurrens under liberaliseringen och samtidigt överlåta de olönsamma sträckorna till den offentliga sektorn utan någon ersättning. Med detta i åtanke väntar jag spänt på tillämpningen av den nyligen antagna förordningen om offentlig persontrafik.
Parlamentet försvarade resenärernas rättigheter gentemot medlemsstaterna och järnvägsföretagen, vilket är en enorm framgång för EU:s medborgare. Särskilt i transitländer som Belgien skulle det vara meningslöst och orättvist att skilja mellan internationella och nationella resenärer.
I det avseendet är det tredje järnvägspaketet ett steg i rätt riktning, även om det säkerligen inte kommer att vara det sista.
Brian Simpson  
Jag kommer att rösta för den kompromiss som våra föredragande har enats om med ministerrådet, eftersom jag anser att det är ett framsteg för hela EU:s järnvägsindustri, och det bästa avtalet som parlamentet har vid denna tidpunkt.
Men järnvägsindustrins långsamma arbetstakt är inte bara frustrerande utan fungerar också som en mycket effektiv broms för den typ av radikala åtgärder som krävs för att uppliva järnvägarna i många av våra medlemsstater.
Det råder en stor skillnad mellan till exempel järnvägarna i Frankrike och Tyskland jämfört med dem i Bulgarien och Rumänien. Denna skillnad måste övervinnas om vi menar allvar med att utveckla ett järnvägsnät som är klart täcker hela EU.
Slutligen, samtidigt som jag välkomnar avtalet om att alla järnvägar bör vara fullständigt tillgängliga inom 15 år, är det inte sorgligt och en anklagelse mot vår järnvägsindustri att många människor med nedsatt rörlighet inte har tillgång till sin järnväg på 2000-talet? Järnvägsindustrin har fastnat i en filosofi av ”det går inte” snarare än ”det går visst”.
Jag hoppas att detta åtgärdspaket åtminstone flyttar oss iväg från negativitet och utgör början på en mer positiv era för våra järnvägar.
(Röstförklaringen kortades ned i enlighet med artikel 163 i arbetsordningen.)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Vi har avgett vårt yttrande över ändringarna av den tidigare reformen av EU:s sockermarknad. Den reformen utarbetades 2005 och var tänkt att återställa jämvikten på marknaden.
Tråkigt nog är mitt intryck att alla dessa förslag utgör betydande begränsningar av sockerbetsodlingen för att skapa utrymme för rörsocker. Det är jag helt emot. Vi kan inte låta den traditionella sockerbetsodlingen och sockerproduktionen i EU utplånas.
Jag tror inte att det nya förslag som kommissionen lade fram i maj 2007, som var avsett att ge incitament till att dra tillbaka nästan 3,8 miljoner ton socker från EU:s marknad, kommer att ge förutspått resultat den här gången heller. När det gäller den hotade obligatoriska kvotminskningen 2010 kan kvotminskningar inte ta hänsyn till storleksändringar i de kvoter som frivilligt och mot ersättning tidigare avståtts till omstruktureringsfonden, eftersom produktionsbegränsningarna genomfördes i mindre konkurrenskraftiga regioner, i enlighet med reformens syfte, efter utbetalning av lämplig ekonomisk ersättning.
Jan Březina
(CS) Herr talman! Tyvärr leder den föreslagna sockerreformen inte till något positivt. Det beror på att de berörda parterna, trots att sockerreformen tycks vara baserad på ekonomiska faktorer, tenderar att ta hänsyn till andra faktorer när de överväger om de ska lämna marknaden.
Trots att Tjeckien har en lönsam sockerproduktion avstod vi ändå 22 procent av kvoten. Den kvoten ligger i Västeuropas händer. Tyvärr kan de föreslagna åtgärderna påverka Tjeckien negativt. Samma faktorer som gör sockerproduktionen i vårt land lönsam och ger oss konkurrensfördelar, till exempel att enskilda sockerbetsodlares innehav i genomsnitt är större, kan mot bakgrund av de här förslagen bli en nackdel om jordbrukarna har rätt att lämna marknaden. En situation där de som inte behöver några bidrag för att överleva lämnar marknaden är knappast önskvärd. I det avseendet är reformen ett steg i fel riktning.
Därför röstade jag emot föredragande Katerina Batzelis båda betänkanden.
Hynek Fajmon
(CS) Mina damer och herrar! Vid dagens omröstning röstade jag, tillsammans med mina kolleger i det tjeckiska demokratiska medborgarpartiet, emot föredragande Katerina Batzelis betänkanden om reformen av sockerordningen. Hittills har reformen skadat Tjeckien. Många sockerfabriker har lagts ned och maskiner och teknik har förlorat sitt värde. Mitt land har under många århundraden haft en tradition av sockerproduktion och sockerexport. Vi har nu, på grund av en dålig EU-politik, blivit en nettoimportör av socker. Detta är ett resultat av ett inkompetent beslutsfattande i Bryssel. Tjeckien har redan minskat sin sockerproduktion med över 20 procent. Andra medlemsstater i EU bör nu göra detsamma, särskilt de stater som ännu inte har minskat sin produktion överhuvudtaget. Av dessa skäl röstade jag emot reformen.
DanutBudreikait
(LT) Mina damer och herrar! Omstruktureringen av sockerindustrin och förändringarna i organisationen av marknaderna inom sockersektorn är nödvändiga. Det är dock möjligt att kommissionens förslag inte kommer att bidra till att lösa problemen, utan i stället skapa ytterligare problem på sockermarknaderna i vissa länder.
Om ett land inte på egen hand kan ange en prioritetsordning för kriterierna för odlarnas ansökningar, där hänsyn tas till jordbruksföretagens produktivitet och produktionsvolymer, är det möjligt att det inte bara är de företag som har lägst produktivitet utan även de konkurrenskraftiga odlarna som kommer att sluta producera sockerbetor. I Litauens fall kan sockerfabrikerna komma att drabbas av en brist på råsocker, vilket skulle få negativa ekonomiska och sociala konsekvenser.
Vidare har kommissionen inte övervägt Litauens förslag att minska kvoten fram till 2010, som innebär att hänsyn tas både till om en medlemsstat frivilligt minskar sin produktionskvot och om den har köpt ytterligare produktionskvoter.
Jag uppmuntrar kommissionen att beakta dessa synpunkter. Förresten lade jag ned min röst i omröstningen om det här projektet.
Jan Andersson, Göran Färm, Anna Hedh och Inger Segelström  
skriftlig. - Vi svenska socialdemokrater röstade emot parlamentets betänkande om den gemensamma organisationen av marknaden för socker.
I grunden ställer vi oss positiva till en reform av sockersektorn inom gemenskapen. Vi anser dock inte att parlamentets förslag tillför någonting positivt till kommissionens förslag. Vi anser att förslaget riskerar att leda till kostnadsökningar inom en redan alltför stor jordbrukssektor, något som vi svenska socialdemokrater aldrig kan stödja.
Dessutom anser vi att exportstödet för socker på sikt måste tas bort helt. Det stöd som fortsatt betalas ut till jordbruket ska betalas ut i form av direktstöd helt frikopplat från produktionen.
Marie-Arlette Carlotti  
skriftlig. - (FR) Som ett led i reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för socker ville EU hjälpa raffinaderierna att anpassa sig till omstruktureringen av den europeiska sockerindustrin genom att bevilja 150 miljoner euro i ”övergångsstöd”.
Jag var mycket nöjd med det initiativet, vilket bland annat skulle hjälpa raffinaderiet Saint-Louis Sucre i Marseille att uppfylla de nya villkoren på sockermarknaden utan att behöva säga upp anställda.
Jag varnade dock även de behöriga franska och europeiska myndigheterna om bristen på insyn i kriterierna för att bevilja detta stöd, vilket är medlemsstaternas ansvar.
För närvarande beviljas inte stödet i avsikt att bevara raffineringsindustrin eller arbetstillfällen. Det finns inte heller någon garanti för att stödet inte kommer att användas som incitament för att flytta verksamheten till länder utanför EU.
Den nya reformen borde ha varit en möjlighet att klargöra detta. Tyvärr har det inte blivit så.
Frågan ligger nu i rådets händer. Jag uppmanar rådet att vara mer vaksamt, särskilt på de franska myndigheterna, så att vi slutligen kan reda ut den här frågan som påverkar våra medborgares arbeten.
Hélène Goudin och Nils Lundgren  
skriftlig. - Junilistan stödjer en genomgripande reform av sockermarknaden inom EU i syfte att snarast liberalisera denna och ge sockerproducerande länder utanför EU möjligheten att kunna konkurrera på rättvisa villkor.
De förslag till ändringar som Europaparlamentets jordbruksutskott för fram i dessa betänkanden kan inte annat än betecknas som ytterligare försök att i största möjliga utsträckning förhindra reformtakten och att därigenom fortsätta att bedriva en protektionistisk handelspolitik. Förslagen innebär vidare att kostnaderna för den industriella omvandlingen av befintliga raffinaderier som reformeringen innebär skulle öka samtidigt som mer generösa direkta ersättningar till aktörerna inom sockerindustrin föreslås.
Junilistan kan aldrig stå bakom ett betänkande som motarbetar målen med reformer av sockermarknaden inom EU och som oundvikligen skulle komma att urvattna denna samt äventyra dess slutförande. Vi motsätter oss oblyga försök att smita ifrån de åtaganden man gjort gentemot MUL-länderna.
Av ovan nämnda anledningar röstar vi därför mot detta betänkande.
Ilda Figueiredo  
Verkligheten har visat att det i den här sektorn, i likhet med andra sektorer, har fått negativa konsekvenser att övertala små odlare att avstå från kvoter och avveckla produktionen - vilket har föreslagits för produktionen av sockerbetor och socker - i syfte att främja konkurrensen. Det förstärker skillnaderna i utveckling och kommer att öka fattigdomen och massflykten från landsbygden. Vi motsätter oss därför kommissionens förslag och betonar behovet av att ändra politiken och ta hänsyn till medlemsstaternas specifika situation och produktionsbehov.
Vi stöder därför självbestämmanderätten i fråga om livsmedel och anser att det är oacceptabelt att ett land som Portugal, som endast har en mycket begränsad sockerproduktion och som knappt kan tillgodose halva landets konsumtionsbehov av socker, ska behöva minska sin kvot av socker som framställs av sockerbetor. Vi anser att det är nödvändigt att vända den liberaliseringstrend som vi har sett i flera reformer av den gemensamma jordbrukspolitiken, att vidta åtgärder för att bibehålla den nationella sockerbetsproduktionen och att stödja jordbruk som i huvudsak är inriktat på livsmedelsproduktion och därmed bidra till att skydda produktionen och sysselsättningen på de två fabrikerna.
Jaromír Kohlíček  
skriftlig. - (CS) EU får ofta befogad kritik för att lägga sig i en rad industrisektorer. Det är särskilt kontroversiellt att lägga sig i livsmedelsberedningsindustrins angelägenheter. Det stämmer att en del medlemsstater skapar sina egna problem. Ett klassiskt exempel är ett antal central- och östeuropeiska länders ihärdiga ansträngningar för att lägga ned jordbrukskooperativ trots att de är lönsamma.
I Tjeckien har man försökt åstadkomma just detta med hjälp av åtskilliga ändrade lagar som reglerar jordbrukskooperativ. Många jordbrukskooperativ har splittrats och andra har ombildats till andra juridiska enheter. Samtidigt har produktionen minskat inom en rad industrier, till exempel i sockerbetsodlingsindustrin. Dessutom har beredningen tyvärr skilts från produktionen till följd av privatisering. De flesta sockerfabrikerna har köpts upp av utländska aktörer. Detta har lett till en ödesdiger situation i sockerindustrin i Tjeckien. Vinsterna hamnar i fickorna på utlänningar, samtidigt som förlusterna drabbar det tjeckiska folket. Sockerproduktionen har minskat med över 20 procent i ett land som har exporterat socker i 150 år. Nu måste Tjeckien börja importera socker och samtidigt försöka hitta nya möjligheter för de jordbruksföretag som hittills har odlat sockerbetor. Katerina Batzelis betänkanden bidrar inte till att lösa den ohållbara situationen. Vi röstade dock för dem eftersom man åtminstone uppmärksammar den otillfredsställande situationen. Jag skulle även vilja varna dem som ser dagens dokument som en lösning på problemet. Jag räknar med att vi kommer att återkomma till sockerfrågan och att vi nästa gång bättre kommer att kunna tillgodose våra jordbrukares behov.
David Martin  
skriftlig. - (EN) Jag stöder betänkandet om reformen av sockersektorn, även om det finns vissa problem med detta betänkande. Jag instämmer inte i avsikten i betänkandet att tillämpa återtagandet av sockeröverskott på raffinaderier. Detta står i strid med kommissionens förslag att utesluta raffinaderier från återtagningsprocessen. Då raffinaderierna inte är en direkt del av omstruktureringsordningen skulle ett återtagande av raffinaderiernas traditionella försörjningsbehov inte få någon effekt på minskningen av överskottet på EU-marknaden, eftersom EU fortfarande skulle tvingas uppfylla sitt åtagande att importera särskilda kvantiteter råsocker från AVS-länder. Ändringsförslaget skulle dock tendera att försvaga åtgärdens effekt när det gäller att skapa stimulansåtgärder i syfte få betodlare att avveckla sin anläggning.
Brian Simpson  
Jag kommer att rösta för det betänkande som Katerina Batzeli har utarbetat, eftersom det är helt uppenbart att det krävs en omstrukturering av sockerindustrin.
Det enda som oroar mig är ändringsförslag 31, som, om det går igenom, fortfarande skulle förplikta Europeiska kommissionen att hålla sin befintliga fond öppen fram till 2011, och det skulle vara en negativ del av denna omstruktureringsprocess.
Detta betänkande, även om det inte är perfekt, skapar trots detta en balans mellan producenternas behov och det uppenbara behovet att reformera denna sektor. Det enda som oroar är vilken effekt som en omstrukturering skulle kunna få på sockerrörsproducenter från utvecklingsländer. Vi måste till varje pris undvika en omstrukturering som skyddar betsockerproducenterna på sockerrörsproducenternas bekostnad, och jag hoppas att kommissionen ser till att detta inte sker, samtidigt som den är rättvis mot våra egna jordbrukare.
Catherine Stihler  
skriftlig. - (EN) När ledamöter med ett ekonomiskt intresse röstar om jordbruksbetänkanden, som detta betänkande om socker, bör de tillkännage det eller avstå från att rösta.
Bernadette Bourzai  
skriftlig. - (FR) Vi bör stödja EU:s åtagande att nå det ambitiösa målet att 20 procent av den totala energi som förbrukas i Europa ska komma från förnybara energikällor före 2020. Förnybar energi medför otaliga fördelar för Europa. Lägre koldioxidutsläpp, minskat beroende i Europa och ökad sysselsättning och tillväxt.
Vi behöver dock övervaka utvecklingen av all förnybar energi ur ett hållbarhetsperspektiv, naturligtvis beroende på medlemsstaternas kapacitet, och spara energi genom minskad förbrukning och ökad energieffektivitet.
Jag beklagar att direktivet om el producerad från förnybara energikällor inte gör kraftvärmeproduktionen obligatorisk. Detta innebär att det kommer att byggas storskaliga kraftverk för biomassa utan kraftvärmeproduktion, vilket inte är energieffektivt, och att marknaden för virke, både för industriella ändamål och energiproduktion, kommer att destabiliseras. Det finns exempel på detta i min egen region, Limousin.
Det gläder mig därför att Europaparlamentet efterlyser ett förslag om värme- och kylningssektorerna som ska vara centrala i det framtida ramdirektivet om förnybar energi och jag röstade därför för Britta Thomsens betänkande.
Edite Estrela  
skriftlig. - (PT) Jag röstade för Britta Thomsens betänkande om en färdplan för förnybar energi i Europa, eftersom jag anser att det är nödvändigt att öka investeringarna i förnybar energi för att minska EU:s externa energiberoende, minska koldioxidutsläppen och därmed bidra till att bekämpa klimatförändringen.
Betänkandet visar hur viktigt det är med en hållbar användning av biobränslen i transportsektorn för att minska oljeberoendet och utsläppen av växthusgaser och därmed minska miljöpåverkan.
Ilda Figueiredo  
skriftlig. - (PT) Detta är ett mycket obalanserat betänkande, trots en del positiva förändringar jämfört med tidigare betänkanden, särskilt eftersom man nu erkänner att fossila energikällor oundvikligen kommer att ta slut inom en snar framtid - även om man inte nämner de höga oljepriserna - och eftersom man inser vilka skador på miljö och samhälle som orsakas av agrobränslen, som upphöjts så på senare tid.
Men sedan glömmer man behovet av en ny rad energipolitiska prioriteringar som är inriktade på att sänka kostnaderna för konsumenter, rationalisera konsumtionen för att kunna minska den (och inte enbart genom energieffektivitet), en mindre förorenande kollektivtrafik och en offentlig politik som verkligen ligger i människornas intresse.
Idén om att inrätta en gemensam europeisk energipolitik är ett försök att hitta sätt att ge större stöd åt sektorns privata finansieringsföretag, men med en sådan politik åsidosätts varje medlemsstats suveräna rätt att inrätta sin egen energipolitik.
Man underlåter även att analysera biobränslen av gas. Man lyfter inte fram behovet av att främja forskning om och utveckling av biogas och nämner inte programmet Target 2020. Detta beror på att huvudmålet med betänkandet är att garantera ännu större vinster, närmare bestämt genom att använda marknaden för utsläppshandeln med växthusgaser.
Françoise Grossetête
skriftlig. - (FR) Jag röstade för detta betänkande där medlemsstaterna uppmanas att vidta nödvändiga åtgärder för att öka andelen förnybara energikällor i sin energimix.
Förnybara källor måste bli en språngbräda för att uppnå de båda målen om ökad försörjningstrygghet och minskade växthusgasutsläpp.
Målet att förbättra energieffektiviteten bör inte ses som en förutsättning för att uppnå målet 20 procent förnybar energi till 2020, utan som ett eget villkor.
Detta kommer att skapa nya arbetstillfällen och främja forskning och innovation i energisektorn. Jag tänker till exempel på forskning kring ökad tillgång till miljövänliga byggnadsmaterial till hus.
Förnybar energi är ett av de bästa sätten att skydda konsumenterna och industrin från den dubbla effekten av ökad energiimport och stigande bränslekostnader.
Slutligen är jag nöjd med friheten att välja den lämpligaste förnybara energikällan med tanke på att möjligheten att utveckla vissa förnybara energikällor varierar beroende på de särskilda geologiska, hydrologiska och klimatmässiga förutsättningarna i varje medlemsstat.
Ian Hudghton  
skriftlig. - (EN) Jag stödde Thomsenbetänkandet och är fast övertygad om att mer effektivt stöd borde avsättas till att främja förnybara energikällor. Mitt eget land, Skottland, har en oerhörd potential på området förnybar energi, och den skotska regeringen tillkännagav nyligen sin avsikt att understödja en så lång rad förnybara tekniker som möjligt. Jag anser att Skottlands ansträngningar spelar en avgörande roll för EU:s mål för förnybar teknik.
Jag röstade emot att fastställa ett mål på 10 procent för anläggningsbränsle, och jag röstade för uppmaningar till en fullständig konsekvensbedömning innan man överväger alla tänkbara biobränslemål.
Biobränsleproduktionen kan påskynda den globala uppvärmningen genom att den påskyndar förstörelsen av skogar, torvland, friska jordar och andra ekosystem som är kolsänkor och som bidrar till att reglera klimatet.
Jaromír Kohlíček
skriftlig. - (CS) Jag gillar dilettantframträdanden. Det spelar inte så stor roll vilket ämne dilettanten behandlar. Med sin ideologiska ögonbindel på blir resultatet alltid detsamma. En svartvit beskrivning av verkligheten, extatiska slutsatser som skiljer sig från fakta. Dessutom omfattar den praktiska tillämpningen ibland höga kostnader och ”oväntade problem”.
Särskilt förtjusande är anförandena av några av mina kolleger i parlamentet om så lockande ämnen som biomassa och biobränslen, som kräver mycket energi vid transport av råvaror, bearbetning och produktdistribution. Av erfarenhet vet vi att detta är ett allmänt faktum.
För att kunna sänka kostnaderna bör vi bygga små produktionsenheter som förser lokala områden med alternativa bränslen. Jag måste understryka att dessa källor inte är lösningen på vår elförsörjningssituation. De är bara en relativt liten förbättring av den nuvarande situationen.
Detsamma gäller system för regnvattenanvändning som börjar bli mycket populära och en rad andra förnybara energikällor.
De kommande 10 åren kommer stora städer och industrier att vara beroende av storskalig energiproduktion och naturgas. Om vi vill uppfylla våra åtaganden enligt Kyotoprotokollet måste länder med en snabbt ökande bruttonationalprodukt också bygga stora kraftverk. Detta kan bara betyda en sak: fler kärnkraftverk. Annars kommer EU snart att bli mycket beroende av energiimport. Dilettanternas romantiska dagdrömmar kommer inte att förändra detta faktum.
Romano Maria La Russa
skriftlig. - (IT) Jag stödde Britta Thomsens betänkande där man bekräftar behovet av att uppnå målet att 20 procent av energin ska komma från förnybar energi före 2020. Detta blir en stor utmaning för alla europeiska länder, och vi får inte längre försöka undvika denna utmaning eller kräva att bara de duktigaste och mest framsynta medlemsstaterna ska ta itu med den.
Jag anser att olika nationella mål måste fastställas, som fördelas rättvist utifrån de befintliga nivåerna av förnybar energi, energimixen och den varierande utvecklingspotentialen till följd av de olika klimatmässiga, geologiska och territoriella förutsättningarna i medlemsstaterna. Förnybara energikällor representerar framtiden. Det krävs enorma investeringar i innovation och teknik för att EU ska kunna lösa problemet med sitt energiberoende inom en rimlig tidsperiod och garantera överkomliga priser för användarna.
Jag anser dock att vi bör vara pragmatiska och undvika att hyckla. Det är orealistiskt att inbilla sig att produktionen av förnybar energi i sig kommer att leda till att vi kan uppfylla dessa ambitiösa mål, även om förutfattade meningar och ofta ideologiska idéer bland vissa vänster- och miljöpolitiker kanske får oss att tro motsatsen.
Det som kan rädda EU på medellång sikt är en energimix som även består av energikällor som inte är helt förnybara, som kärnkraft, som vare sig vi vill eller inte står för en tredjedel av den europeiska elproduktionen.
(Röstförklaringen kortades ned i enlighet med artikel 163.1 i arbetsordningen.)
Kartika Tamara Liotard
skriftlig. - (NL) Eftersom vårt parti, det holländska socialistpartiet, fäster stor vikt vid förnybara energikällor och anser att åtgärder måste vidtas i mycket större skala i detta hänseende, har vi inte röstat emot detta betänkande. Det innehåller dock en del mycket negativa aspekter. Vi avvisar starkt kärnenergi som en hållbar, förnybar energikälla. Dessutom är vi emot idén att energimarknader måste liberaliseras på EU-nivå. Slutligen anser vi att solenergi, vindenergi och vattenenergi är bättre alternativ till biobränslen.
Diamanto Manolakou  
skriftlig. - (EL) Kommissionens förslag om att fastställa ett produktionsmål att 20 procent av den totala energin ska komma från förnybara energikällor, som ska uppnås av samtliga medlemsstater och ingå i nationella handlingsplaner, skulle ha varit godtagbart om syftet var att tillgodose människors behov, minska energiberoendet, spara energi, skydda miljön och bekräfta att energiprodukter är en offentlig tillgång och inte en handelsvara.
Syftet med EU:s riktlinjer är emellertid att skapa lönsamhet för investerare och använda förnybar energi för att bana vägen för privat kapital, medan man säkrar den förnybara energins lönsamhet. Även om förnybara energikällor är naturliga och outtömliga samt bidrar till att minska föroreningar, fortsätter miljöförstörelsen för vinstens skull. Ett exempel är det okontrollerade främjandet av vindparker för privata förtjänster, till och med i Natura-områden.
Följaktligen används miljön som en hycklande förevändning för en liberalisering av energisektorn och dess följder för människors intressen. Energin behandlas som en handelsvara snarare än en gemensam tillgång.
När det gäller biobränslen är det provocerande att använda livsmedelsprodukter till energi i stället för att ge mat åt de hungriga när miljontals människor svälter ihjäl.
Andreas Mölzer
skriftlig. - (DE) Även om främjandet av förnybar energi är viktigt bör det inte användas som en förevändning i samband med EU-konstitutionen för att i smyg ytterligare minska medlemsstaternas suveräna rättigheter. Eftersom denna punkt tyvärr inte har fått något utrymme i det aktuella betänkandet och inget förtydligande har gjorts måste jag rösta nej till betänkandet.
Inriktningen på dyra kärnkraftverk har hindrat utvecklingen av andra energitekniker alltför länge. Kärnforskningens budget är fortfarande sju till åtta gånger större än medlen till förnybara energikällor och energieffektivitet. Om EU verkligen menar allvar med förnybara energikällor med sin färdplan måste medlen fördelas mer rättvist, men det finns det inte heller några tecken på det i betänkandet som vi röstar om.
Luís Queiró  
skriftlig. - (PT) Ökad konsumtion är ett tecken på en allmän (dock inte alltid balanserad) förbättring av levnadsförhållandena. När man vidtar åtgärder för att bekämpa de negativa effekterna av ökad konsumtion bör man därför ha i åtanke att en av faktorerna i ekvationen - tillväxten - inte kan förändras. Detta ger oss möjlighet att agera på två fronter, dvs. rationalisera konsumtionen och förbättra effektiviteten (särskilt energieffektiviteten) när det gäller det vi producerar. Mycket av det vi måste försöka åstadkomma är därför beroende av forskning och innovation.
I den godkända resolutionen betonas mycket riktigt att ”förnybara energikällor är ett viktigt inslag i en hållbar energimix och bidrar till minskat importberoende och större variation i bränslemixen, lägre utsläpp av koldioxid och andra ämnen, utveckling av ny och innovativ teknik, sysselsättning och regional utveckling”. En av slutsatserna är att man bör utnyttja EU:s program för forskning och teknik ännu mer för att främja utvecklingen av teknik för förnybar energi.
Sammanfattningsvis stöder jag det valda tillvägagångssättet, och jag är för att öka investeringen för detta ändamål. Det är framför allt därför jag röstade för detta betänkande.
Lydia Schenardi
skriftlig. - (FR) Vi stöder främjandet av förnybar energi fullt ut, oavsett om det är för transport, värme eller elektricitet. Som alla våra kolleger i parlamentet ser vi det som ett sätt att skydda miljön men även att minska vårt energiberoende.
Vi kan dock inte stödja Britta Thomsens betänkande. För det första är hennes verkliga syfte inte ekologiskt eller ens ekonomiskt, utan dogmatiskt. Som nämns i motiveringen är syftet att införa en gemensam europeisk energipolitik, och detta måste få företräde framför allt annat. Men energipolitik, som är en fråga om suveränitet och oberoende, bör enbart vara en nationell befogenhet. Detta hindrar inte på något sätt samarbete och solidaritet.
Dessutom verkar inte förslagen i betänkandet räcka för att se till att de nationella förhållandena beaktas ordentligt - inte bara geografiska särdrag, utan även specifika ekonomiska begränsningar. I texten nämns inte heller hur man avser att hjälpa de länder som har gjort minst framsteg på detta område att uppnå ett bindande, allmänt mål.
Jag säger ja till förnybar energi, men inte som en förevändning för att öka EU:s makt.
Brian Simpson  
Förnybar energi inom EU är en viktig fråga, som enligt mig inte får det erkännande som den förtjänar. I denna tid av energikriser, global uppvärmning och minskande förråd av de vanligaste fossila bränslena är det riktigt att parlamentet undersöker en bättre användning av förnybara energikällor. Men jag skulle också vilja påpeka att vi fortfarande har stora kolreserver inom EU, och med utvecklingen av tekniken för att rena kol undrar jag om vårt beslut att överge kol som en energikälla var förhastat?
Jag kommer att stödja detta betänkande, men jag tror att vi måste vara realistiska när det gäller vad som kan uppnås med vind- eller vågkraft, särskilt när de ställs mot EU:s ständigt ökande energiefterfrågan. Jag anser att det är rätt att be kommissionen att utarbeta handlingsplaner som omfattar förnybara energikällor som vind-, våg- och solkraftenergi, liksom att utveckla en strategi för biobränslen. Ändå måste vi i detta hänseende se till att vi inte räddar planeten i miljöhänseende bara för att sedan se dess befolkning svälta ihjäl, och det är därför som utskottets uppmaning till en rättvis balans mellan livsmedel och energiproduktion är en riktig inställning.
Kathy Sinnott  
skriftlig. - (EN) I mitt land, Irland, svarar bostadsenergin för omkring 25 procent av den sammanlagda energikonsumtionen. En stor del av denna energi som redovisades hörde samman med energikonsumtionen för produktion av värme. Energikonsumtionen inom hushållssektorn är större än nödvändigt, eftersom människor som bor i ineffektiva bostäder måste konsumera mer energi för att värma upp sina hem.
Ofta kan man förbättra energieffektiviteten i ett hushåll genom att vidta några relativt enkla och billiga åtgärder, som att montera termoventiler på värmeelement eller använda mer energieffektiva hushållsapparater. Andra åtgärder omfattar installering av fullständigt centrala uppvärmningssystem, eller isolering i hålmurar eller på loft. Dessa senare alternativ kan vara mer omstörtande på kort sikt, men deras effekt är långvarig.
Jag skulle vilja uppmana regeringar att främja isolering vid bostadsbyggande och de övriga åtgärder som jag har nämnt. Genom att främja dessa åtgärder kan man spara energikostnader samtidigt som man hjälper miljön. Regeringar borde främja en momssänkning för renovering. Bättre isolering skulle minska energikonsumtionen i bostäder med så mycket som 5 procent.
Peter Skinner  
skriftlig. - (EN) Jag kan rösta för detta betänkande och anser att dess allmänna mål balanseras mot bakgrund av en fortsatt oro för energisäkerhet. Förnybara energikällor är en viktig aspekt av vår nästa generation elektricitet, men vi måste fortfarande arbeta med befintlig energiproduktion. Om EU lyckas lägga tonvikten på den teknik som krävs för att föra in unionen i 2000-talet, kommer den också att åtnjuta en konkurrenskraftig fördel i denna sektor under de kommande åren.
Bart Staes
skriftlig. - (NL) Betänkandet om en färdplan för förnybar energi är ett skickligt utfört arbete. Av betänkandet framgår det tydligt att de kommande åren är avgörande och att en rättslig ram behövs för att genom medbeslutandeförfarandet kunna höja den nuvarande andelen av 7 procent förnybar energi i energimixen till 20 procent år 2020.
I betänkandet understryks med rätta den enorma potentialen hos vindenergi utanför kusterna, ett potentiellt bidrag på 15 procent till EU:s totala energibehov före 2020, vilket skulle kunna leda till 368 000 nya arbetstillfällen. Det finns naturligtvis en del frågetecken när det gäller utvecklingen av biobränslen, i synnerhet behovet av hållbara produktionsmetoder och en rimlig balans mellan livsmedels- och energiproduktion. Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen skulle ha varit mer kritisk och begärt att en seriös analys utfördes av biobränslenas effekter på klimatet, miljön, samhällsstrukturen och en tryggad tillgång på livsmedel.
Det är synd att målet på 10 procent biobränslen har lämnats oförändrats i betänkandet. Ett annat minus är skäl E där lobbygruppen för kärnkraft föreslår kärnenergi som en ”övergångsteknik”. De gröna godtar inte detta och lade därför fram ändringsförslag 2. I sin helhet är detta ett välarbetat betänkande som är värt att stödjas.
