Europeiskt initiativ rörande Alzheimers sjukdom och andra demenssjukdomar - Astmainhalatorer (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en - som jag anser märklig - gemensam debatt om
betänkandet av Marisa Matias, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om ett europeiskt initiativ rörande Alzheimers sjukdom och andra demenssjukdomar, och
den muntliga frågan av Erminia Mazzoni, för utskottet för framställningar, om astmainhalatorer - B7-0666/2010).
Marisa Matias
Herr talman! Jag vill börja med att ge ett tydligt exempel på hur brådskande initiativet är. Vi inledde arbetet i Europaparlamentet för exakt sex månader sedan. Sex månader har gått från att vi inledde arbetet med betänkandet fram till omröstningen. Under den tiden har över 700 000 människor drabbats av alzheimer eller av någon form av demens. Siffran talar för sig själv och visar hur viktigt och brådskande det är att vidta åtgärder inom området. Det är därför kommissionens meddelande kommer vid rätt tidpunkt.
Alla människor i EU, som lider av alzheimer och andra demenssjukdomar, måste behandlas lika. Det finns över sju miljoner människor som lider av alzheimer och sammanlagt närmare tio miljoner människor som lider av demenssjukdomar.
Om vi talar i siffror skulle vi tala om ett medelstort land. Vi kan inte diskriminera varken en sjukdom eller ett land. Vi måste behandla dem alla lika. Av den anledningen är det oerhört viktigt att vi vidtar åtgärder inom flera områden. Forskningsrön visar att antalet människor som lider av sjukdomen fördubblas varje tjugonde år.
Om man beaktar människor över 65 år vet vi att antalet fördubblas vart fjärde år. Det är precis därför vi måste söka efter och upptäcka orsakerna, för vi kan inte vidta åtgärder mot ett problem på annat sätt om vi inte har goda kunskaper om det. För att uppnå det behövs mer forskning, mer samarbete och fler epidemiologiska uppgifter.
Vi behöver veta mer om hur vi kan vidta åtgärder för att förebygga och kontrollera riskfaktorer. Vi behöver tidiga diagnoser, vi behöver specialiserad vård och vi behöver utbilda vårdpersonal. Vi måste ge familjerna stöd och inte stigmatisera drabbade personer. Vi måste ge dem rättigheter och värdighet. Vi måste se till att alla länder har nationella åtgärdsplaner så att vi kan samarbeta på europeisk nivå. Vi måste bekämpa ojämlikheter mellan medlemsstater och inom medlemsstater. Vi kan inte acceptera att det förekommer första och andra klassens patienter. De måste alla vara likställda, oavsett kön, ålder, bosättningsort eller andra kriterier.
Det är därför det är väldigt, väldigt viktigt att våra hälso- och sjukvårdstjänster har högsta möjliga täckning. Vi kan inte undvika att tala om dessa brådskande behov bara för att vi är i kris och alltid talar om sjukdomens kostnader. Om vi misslyckas med att behandla problemet är de ekonomiska och sociala kostnaderna betydligt högre, mycket större än om vi tar itu med det. Det är därför vi måste ta itu med problemet och investera - investera i människor. Investera, som jag sade, i förebyggande arbete och ge stöd till familjer och vårdpersonal som ofta glöms bort.
Vi vet att för varje person som lider av alzheimer behövs tre personer som vårdar dem. En människa som lider av alzheimer kan inte gå en timme ensam. Det måste bli en läxa för oss: vi kan inte fortsätta utan att medlemsstaterna samverkar och vidtar åtgärder, utan samarbete och dessutom solidariskt samarbete.
Jag vill därför säga följande: När det gäller samarbete vet vi alla att ingen kan arbeta isolerat, och även här i Europaparlamentet har ett samarbete inletts med alla skuggföredragande för alla politiska grupper, och med stöd från de tre kvinnor som hjälpte mig i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, i min politiska grupp och i min delegation.
Det är därför jag vill tacka alla dessa kvinnor, och kanske är det ingen tillfällighet att det bara var kvinnor som arbetade med betänkandet. Anledningen är att kvinnor drabbas mest, de arbetar med rapporter om alzheimer och sköter dem som drabbas av sjukdomen, inklusive män. Jag vill därför också peka på olika diskrimineringsformer som döljs genom avsaknaden av behandling eller av svar på dessa frågor.
Jag vill avsluta med att säga att jag vill fråga kommissionsledamot John Dalli direkt vilka förslag i betänkandet kommissionen är villig att godkänna och när den är redo att acceptera och vidta åtgärder mot en akut situation av den omfattning som vi för närvarande upplever.
Erminia Mazzoni
Herr talman, mina damer och herrar! Jag måste säga att även jag undrar varför frågan har kopplats ihop med föregående betänkande, men jag anser att det viktiga är att kammaren i dag inriktar sig på frågans problematik, som jag lade fram för utskottet för framställningar.
Frågan avser ett fall där ett litet europeiskt företag nekades hävda sina rättigheter, tyvärr på grund av kommissionens passivitet från 1997 fram till i dag. Slutsatsen får stöd av utskottet för rättsliga frågor som ombads lämna ett yttrande till utskottet som jag är ordförande för.
Frågan avser en medicinteknisk produkt - närmare bestämt en astmainhalator - som patenterades 1990 och släpptes lagligt ut på marknaden. Produkten lyder under direktiv 93/42/EEG i vilket det föreskrivs att tillverkare måste intyga att produkten uppfyller bestämmelserna och att nationella myndigheter genom tillsyn och varuprov får kontrollera att egencertifieringen följer kraven.
Produkten distribuerades framgångsrikt på marknaden i sex år - således fram till 1996 - och gav inte anledning till en enda reklamation eller anmärkning under 15 år. Den utsattes för kontroll av regeringen i Oberbayern, som uppmanade den regionala kommissionen i Magdeburg att se över tillståndet som företaget beviljades.
I december samma år utförde kommissionen och ministern för hälsa i Sachsen-Anhalt kontrollen och förfarandet avslutades med fastställandet att produkten överensstämde helt med aktuella lagstiftningskrav. I slutet av förfarandet ifrågasatte de också legitimiteten i begäran av regeringen i Oberbayern och erbjöd den att inleda ett skyddsåtgärdsförfarande enligt nämnda direktiv om de fortfarande var osäkra.
Påföljande år vidtogs en rad åtgärder som inte dokumenterades och som vi endast fick indirekt information om. Utan vederbörlig kontakt med tillverkaren begärde den federala hälsoministern plötsligt 1997 att produkten skulle återkallas från marknaden.
Ministern inledde förfarandet - förfarandet enligt artikel 8 i nämnda direktiv - i slutet av 1997, men det ledde ingenstans, för ingen information tillhandahölls och samrådsförfarandet med tillverkaren inleddes inte. I mitten av 2003 tolkade tillverkaren den allmänna tystnaden som att de tyska myndigheternas oförklarade anmärkningar hade motbevisats, och han släppte återigen ut produkten på marknaden.
Tyvärr - och återigen utan samråd - begärde de tyska myndigheterna 2005 att produkten än en gång skulle återkallas från marknaden. För tydlighetens skull, trots upprepade förfrågningar har fram till i dag ingen förklaring lämnats till varför produkten återkallades från marknaden.
Det har därför inte funnits något samråd, någon utredning och någon möjlighet för tillverkaren att motbevisa den andra partens slutsatser. Det har åsamkat tillverkaren allvarlig ekonomisk skada, för i över 15 år han har väntat på svar utan att kunna släppa ut sin produkt på marknaden.
Jag vill också tillägga att under de sex år som produkten distribuerades - och det finns dokumenterat, även i handlingar som kommissionen tillhandahållit - kunde man konstatera att betydliga kostnadsbesparingar gjordes när det gäller folkhälsan beroende på produktens låga kostnad och att produkten påverkade astmatikerna positivt.
Efter att Christoph Klein misslyckats med att komma vidare med de andra myndigheterna vände han sig 2008 till utskottet för framställningar. Utskottet inleder förfarandet under denna mandatperiod. Med tanke på den tid frågan i framställningen har pågått inleder det dessutom ett informellt samrådsförfarande med kommissionsledamoten för att begära snabbare svar. Framställaren begär nämligen bekräftelse på att produkten överensstämmer med europeisk lagstiftning eller om så inte är fallet, åtminstone ett beslut som kan läggas fram inför domstolen så att han kan få sin sak prövad.
Inget av det har skett, och under diskussionen i utskottet för framställningar undvek kommissionen än en gång att besvara våra frågor. Utskottet har därför enhälligt beslutat att vända sig till Europaparlamentet och uppmana kommissionen att ge kammaren tydliga svar, för ärendet väcker absolut allvarliga misstankar om att stadgan om de grundläggande rättigheterna kränks. Det är inte endast på grund av kommissionens passivitet. Det är också och framför allt på grund av att framställaren Christoph Klein inte kan vidta rättsliga åtgärder.
Frågan väcker misstankar om att marknadslagarna och skyddet som erbjuds små företag inte efterlevs. Det är därför vi insisterar på att få ett svar här, på punkterna som tas upp i vår fråga.
Talmannen
Jag vill framför allt tacka dig, Erminia Mazzoni, för att du delar min förvirring när det gäller hur de två ämnesområdena förhåller sig till varandra. Det innebär självklart inte någon ringaktning från min sida inför en viktig fråga, som du dessutom ställer i egenskap av ordförande för utskottet för framställningar, som även jag är ledamot av. Jag är just därför oerhört intresserad av det som görs där.
Det blir mycket svårt både för kommissionsledamoten och för talarna att kombinera två ämnesområden som är så olika till sin natur, och det är därför värt att fråga sig om det är rimligt att planera debatten på det sätt som man gjort på föredragningslistan.
John Dalli
Herr talman, ärade ledamöter! Först vill jag uttrycka min aktning för parlamentet och särskilt för föredraganden, Marisa Matias, för hennes engagemang för att lyfta frågor om Alzheimers sjukdom och andra demenssjukdomar.
Kommissionen delar helt hennes oro. Demens innebär stort lidande för miljoner européer och deras familjer. Med en snabbt åldrande befolkning är det nu dags för Europa att agera.
Detta är skälet till att kommissionen 2009 lade fram ett meddelande om Alzheimers sjukdom och andra demenssjukdomar i syfte att förbättra förebyggande insatser och diagnostisering, forskning och utbyte av de bästa metoderna.
Jag är mycket glad att parlamentet stöder det pågående arbetet med detta och presenterar ett omfattande batteri med rekommendationer. Detta betänkande och de rekommendationer som ryms däri kommer väldigt lägligt vid en tidpunkt då kommissionen just nu i april, tillsammans med medlemsstaterna, ska genomföra en gemensam åtgärd om Alzheimers sjukdom - Alcove (Alzheimers Cooperative Valuation in Europe).
Jag är övertygad om att denna gemensamma åtgärd kommer att leverera när det gäller många av de rekommendationer som ni antar här idag.
Den gemensamma åtgärden kommer att fokusera på förebyggande insatser, ett område som framhävs av parlamentet i detta betänkande - och även på förbättrade kunskaper och data liksom på att dela med sig av de bästa metoderna. Den kommer även att ta upp ytterligare ett område som parlamentet uppmärksammar, nämligen demensdrabbades rättigheter. Jag instämmer med er i det att vi behöver en fullständig och samlad forskning för att bättre förebygga eller skjuta upp utvecklingen av demens. Därför har kommissionen lanserat ett gemensamt programinitiativ rörande kampen mot neurodegenerativa sjukdomar, i synnerhet Alzheimers sjukdom.
För första gången någonsin arbetar 23 länder tillsammans för att angripa Alzheimers sjukdom. Det finns goda metoder i Europa rörande diagnostisering och behandling av alzheimer, och kommissionen främjar ett utbyte av kunskaper och goda metoder.
Jag kan också bekräfta att innovationsunionen, inom ramen för Europa 2020-strategin, enligt parlamentets rekommendationer kommer att behandla aktivt och hälsosamt åldrande som ett första pilotområde för det europeiska innovationspartnerskapet.
Åtgärder till stöd för personer som lider av demenssjukdom skulle kunna utvecklas i detta sammanhang. Ett bra exempel kunde vara det pågående parlamentariska initiativet om anhörigvårdare. Vi hoppas kunna stödja ytterligare innovativa åtgärder på området, som även kan ta upp frågor om Alzheimers sjukdom och andra demenssjukdomar.
Slutligen ser kommissionen välvilligt på ett antal andra rekommendationer, inklusive den att utse 2014 till ”Europeiskt hjärnår”. Jag kan försäkra er om att kommissionen är starkt engagerad och gör allt den kan för att bekämpa demens.
Låt mig nu ta upp det andra ämnet för denna debatt: den framställan som Christoph Klein, uppfinnare av inhalatorn ”Effecto”, inkommit med.
Ursprungligen, 1997, nekades produkten marknadsföring i Tyskland. Beslutet följdes inte upp vare sig av kommissionen, de tyska myndigheterna eller av tillverkaren. Distributören angav samtidigt att man skulle genomföra ytterligare studier innan produkten skulle marknadsföras igen.
Produkten fick ett nytt namn och marknadsfördes på nytt 2002. När produkten återigen förbjöds av de tyska myndigheterna 2005 analyserade kommissionen noggrant fallet och avslutade processen genom att skicka en formell underrättelse till de tyska myndigheterna och tillverkaren i juli 2007.
Kommissionens analys visade att förbudet som utfärdats av de tyska myndigheterna var berättigat då de kliniska data som tillverkaren tillhandahöll var otillräckliga för att visa att produkten var säker att använda.
Enligt direktivet om medicintekniska produkter måste tillverkaren, för att få använda CE-märkning, visa att produkten är säker. Det innebar att den tillämpliga bestämmelsen var artikel 18 i direktivet, som tar upp de fall då produkter marknadsförs med felaktigt utförd CE-märkning. I det här fallet finns inget formellt beslut från kommissionen.
Då kommissionen anser att ärendet inte faller under skyddsklausulen, föreligger heller inget skäl att begära meddelande om det förbud som de tyska myndigheterna utfärdade 2005.
Det hinder som framställaren ställs inför när det gäller att marknadsföra produkten är de tyska myndigheternas beslut (förbudet från 2005) och inte något beslut som tagits av kommissionen. Framställaren hade tillgång till tydliga rättsliga vägar som han kunde följa på nationell nivå, som han faktiskt också använt sig av. Hans anspråk tillbakavisades emellertid av tysk domstol.
Jag vill understryka att kommissionen sedan 2007 har anmodat framställaren att anpassa produkten till gällande bestämmelser och tillhandahålla de kliniska data som saknas, och i detta syfte underlättat kontakten mellan honom själv och de tyska myndigheterna. Såvitt kommissionen vet har framställaren hittills inte vidtagit några åtgärder i den riktningen.
Elena Oana Antonescu
Herr talman! Jag kommer att tala om Alzheimers sjukdom och andra typer av demenssjukdomar. Jag vill gratulera föredraganden Marisa Matias till det fina arbete hon gjort. Som skuggföredragande för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) i detta ämne vill jag även tacka de av mina kolleger som bidragit. Den uppmärksamhet som detta ämne får visar hur viktigt det är, och samtidigt hur allvarligt fenomenet är.
Antalet människor som lider av demens är närmare 9,9 miljoner, och alzhemierpatienter utgör merparten av dessa. Vi förväntar oss att denna siffra kommer att öka dramatiskt fram till 2020, då sjukdomen fortfarande underdiagnostiseras i EU. Ojämlikheter förekommer mellan medlemsstaterna när det gäller förebyggande insatser, tillgång till behandling och vård. Insatserna är fragmenterade och angreppssätten olika med avseende på forskning och bekämpning av denna sjukdom.
Betänkandet är ett viktigt steg i kampen mot denna sjukdom inom EU och helt nödvändigt för att införa ett nytt slags samarbete mellan medlemsländerna, som gör det möjligt med samordnade åtgärder i syfte att motverka en del problem som påverkar hela Europa. Betänkandet främjar solidaritet mellan stater och utbyte av bästa metoder för att undvika dubbelarbete och resursslöseri. Jag vill understryka vikten av att ställa tidig diagnos och göra tidiga ingripanden i sjukdomens initiala fas. Jag anser att detta är nyckeln till framgång i kampen mot denna sjukdom.
Jag skulle även vilja ta upp vikten av att arbeta multidisciplinärt när det gäller forskning på detta område. Uppdelning mellan olika discipliner och den svaga länk som föreligger mellan originalforskning och klinisk forskning, folkhälsa och social forskning påverkar hur vetenskapliga upptäckter förs in i medicinsk verksamhet och i vården. Det faktum att allt detta utförs på nationell nivå ökar fragmenteringen. Därför måste vi fokusera på att arbeta multidisciplinärt och på spridning av upptäckter och kunskap på EU-nivå.
Nessa Childers
Herr talman! Nästan 10 miljoner européer lider av demenssjukdomar idag, och Alzheimers sjukdom är den vanligaste formen. En av dessa siffror i statistiken var min egen mamma som avled förra året. Därför välkomnar jag verkligen detta europeiska initiativ om demenssjukdomar.
Det är mycket bekymrande att det uppskattas att endast hälften av fallen har diagnostiserats. Det är mycket oroande att dubbelt så många kvinnor som män lider av demens, och vi bör vara mycket oroade över att antalet drabbade kommer att fördubblas under de kommande 20 åren med tanke på den åldrande befolkningen.
Mot bakgrund av att prevalensen minskar med 50 procent om insjuknandet i alzheimer kan skjutas upp fem år, välkomnar jag att kommissionen fokuserar på förebyggande insatser och tidig upptäckt. Jag välkomnar att man fokuserar på en förbättrad forskning i Europa, särskilt när vi vet att 85 procent av forskningen idag sker utan EU-samordning. Jag välkomnar även att man fokuserar på att dela bästa metoder med varandra, och på de drabbades och anhörigas rättigheter.
Jag och mina socialdemokratiska kolleger i parlamentet fokuserade på de sociala aspekterna av demenssjukdom i våra ändringsförslag, och vi yrkar på följande:
Vi uppmanar till att fokus särskilt riktas mot kvinnors behov inom den medicinska och sociala forskningen samt inom hälso-, sysselsättnings- och socialpolitiken, då kvinnor står för dubbelt så många drabbade och ett oproportionerligt antal av anhörigvårdarna.
Vi förnyar vår uppmaning till kommissionen om att lagstifta om principer för psykisk hälsa på arbetsplatser, som en del i hälso- och säkerhetsansvaret på arbetsplatsen, för att få ut personer med psykisk störning på arbetsmarknaden på bästa möjliga sätt.
Vi rekommenderar att man undersöker användningen av livstestamenten över EU-gränserna, vilka det också föreligger ett stort behov av.
Slutligen vill vi belysa vikten av att känna igen symtomen på demenssjukdom, och detta bör tas upp i alla upplysnings- och utbildningskampanjer.
Sammanfattningsvis vill jag gratulera föredraganden Marisa Matias och tacka henne och mina skuggföredragande för det arbete de lagt ner på detta betänkande.
Frédérique Ries
Herr talman! Kampen mot Alzheimers sjukdom har blivit en prioriterad europeisk angelägenhet på senare år, vilket var på tiden! Låt mig lägga till att jag välkomnar alla initiativ som kommissionsledamot John Dalli just har presenterat.
Denna form av mentalt åldrande ökar explosionsartat i Europa och i hela världen: över 7 miljoner människor är drabbade, och antalet ökar till 10 miljoner om andra typer av neurodegenerativa sjukdomar räknas in. Vi kan och vi bör välkomna den nuvarande EU-finansieringen av 32 forskningsprojekt, men vi måste göra mer, mycket mer, särskilt när det gäller samordning av forskningen om Alzheimers sjukdom inom det åttonde ramprogrammet för forskning redan 2014. Detta sägs mycket tydligt i punkt 21 i vår resolution.
Det är också viktigt att tillämpa ett tvärvetenskapligt synsätt som omfattar diagnos, förebyggande, behandling och stöd till vårdtagarna och deras familjer. Detta täcks av punkterna 2 och 20, som är mycket viktiga. En studie som nyligen publicerades i Frankrike visar vilka stora socioekonomiska kostnader som sjukdomen föranleder: över tio miljoner euro per månad enbart för läkarvård och tillsyn av patienterna. I den summan ingår inte det enorma engagemang som patienternas familjer och närstående visar genom att ägna mer än sex timmar per dag åt att vårda och sköta patienten.
Att hjälpa dessa patienter handlar också om att de ska få rätt diagnos. Forskningsvärlden säger oss nu att de internationella kriterierna måste ändras. Om man tillämpar de i många avseenden föråldrade kriterierna inbegrips nämligen alltför många patienter som har andra former av demens.
På EU-nivå, som behandlas i punkt 64 i vår resolution, är det viktigt att parlamentet till sist reagerar på forskarnas uppmaning. Det behövs fler frivilliga till kliniska studier om vi ska kunna hoppas på att en dag finna ett botemedel, vilket vi måste. Den förestående översynen av direktivet om kliniska prövningar är därför ett lysande tillfälle att vidta mer konkreta åtgärder och ge de drabbade familjerna hopp.
Gerald Häfner
Herr talman! Vem det än var som bestämde att dessa debatter skulle slås ihop gjorde knappast parlamentet någon tjänst - än mindre de berörda ämnesområdena.
I hela Europa ökar kostnaderna för läkemedel och sjukvårdsförsäkringar, och alla försöker hitta sätt att sänka kostnaderna. Medicinska framsteg gör att läkemedlen blir allt dyrare. Det fall som vi nu behandlar är annorlunda. Det finns 30 miljoner astmatiker i Europa, och vi har en liten tillverkare som har utvecklat ett hjälpmedel - som kan vara en livräddare för astmatikerna och som är oerhört viktigt för deras behandling - som gör inhalationen bättre, snabbare, mer effektiv och framför allt billigare. Tillverkaren har i 14 år förvägrats tillträde till marknaden. Tillverkaren vände sig till kommissionen redan 1996, och utskottet för framställningar har behandlat frågan sedan 2006. John Dalli, det är kommissionens uppdrag att bidra till att upprätthålla lagen och stå på medborgarnas sida. Det har inte skett i detta fall. I stället vägrar kommissionen att fatta ett klart beslut - ett beslut som skulle hjälpa framställaren.
John Dalli, jag vill vända mig till dig personligen. Som du säkert minns inbjöd jag dig till ett möte med utskottet för framställningar för att diskutera saken. Du sade till oss att du inte hade tid för det, men att du kunde hitta en tid för ett personligt samtal. Vi kom till dig och talade med dig personligen. Du lovade mig att du skulle ta hand om saken och mycket snabbt hitta en lösning. Sedan har jag inte hört något mer. Jag skrev ytterligare en gång till dig men jag har inte fått något svar. Du har också försökt att förhindra nästa debatt. Det är inte så som kommissionen bör agera.
Jag vill säga mycket klart att Europaparlamentet förväntar sig att kommissionen ska stå på lagens och medborgarnas sida - och vi kommer att rösta tillsammans om resolutionen i morgon. Vi förväntar oss att du garanterar att små tillverkare skyddas mot dem som vill förneka dem tillträde till marknaden. Det är mycket pengar som står på spel här, men framför allt handlar det också om människors hälsa. Vi är medvetna om problemen. Vi kan inte förstå kommissionsledamot Dallis agerande. Vi känner till alla dina argument. Jag har gått igenom mängder av handlingar, men jag har ännu inte hittat något tydligt argument som motiverar din ståndpunkt. Vi talar om ett läkemedel. Så många som 30 000 är i bruk - människor har inhalerat miljontals gånger med lysande resultat. Vi har fått skrivelser från försäkringsbolag som ber oss ge marknadstillträde så att kostnader kan sparas in här. Jag förväntar mig att kommissionen till sist ska göra sitt jobb och komma fram till ett positivt beslut om saken.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
William
(EN) Herr talman! Jag vill fråga Gerald Häfner om han instämmer i att kommissionens kommentarer om BronchoAir-ärendet som vi hörde tidigare har varit undanglidande och till föga hjälp, i synnerhet för det berörda företaget och de astmadrabbade?
Gerald Häfner
(DE) Herr talman! Om ni tillåter ger jag ett kort och personligt svar. Det är mitt intryck att kommissionsledamoten inte har tagit tillfället i akt att personligen sätta sig in i ärendet och bilda sig en egen uppfattning. John Dalli, detta är dock ett utmärkt tillfälle för dig att titta på saken igen och dra en ny slutsats efter alla dessa år av förhalningar - och jag skulle vilja föreslå att du använder andra personer i din personal än de som hittills varit ansvariga för de utdragna förfarandena. Jag diskuterar gärna frågan med dig, och jag skulle helst se att du träffar framställaren och lägger fram en lösning.
Jag instämmer helt med min kollega.
Marina Yannakoudakis
för ECR-gruppen. - (EN) Herr talman! 750 000 personer i Storbritannien lider av demens, och över 50 procent av dem har alzheimer. Effekterna är desamma, men var och en upplever dem olika. Det finns inget botemedel mot tillståndet, som ofta håller både patienten och vårdaren som gisslan oavsett ålder. Men vad kan vi göra i EU? Lagstiftning är helt tydligt en sekundär fråga för något som främst kräver lokalt stöd.
Genom att först och främst ta upp ämnet här i kammaren kan vi sätta strålkastarljuset på det, inleda en diskussion och öka allmänhetens kunskaper. Därifrån kan medlemsstaterna besluta om sina prioriteringar och utbyta bästa praxis. För det andra kan medvetenhet om problemet leda till ökade kunskaper om symtomen och följaktligen till en tidigare diagnos. Det finns läkemedel på marknaden som kan vara till hjälp, och om de tas vid rätt tidpunkt kan processen bromsas upp. Det viktiga är att de drabbade får hjälp, att familjerna får information och stöd samt att patienterna till sist får hjälp att behålla sin värdighet under denna svåra sjukdom.
William  Dartmouth
Herr talman! Av allt att döma har ett litet tyskt företag, BronchoAir i München, tillverkat en inhalator som faktiskt kan förbättra livskvaliteten för de astmatiker som är beroende av sådana medicintekniska produkter för att andas. Produkten har varit utestängd från marknaden i över 14 år, och kommissionsledamotens redogörelse för varför det varit så skilde sig mycket från den som gavs av ordföranden för utskottet för framställningar som inledde debatten. Utskottet för rättsliga frågor har sagt, jag citerar: ”företaget har utsatts för en uppenbar rättsvägran” från kommissionens sida.
Varför föredrar kommissionen de stora läkemedelsföretagen och deras lobbyister? I detta fall förordar UK Independence Party, som jag har äran att företräda, starkt att en utredning omedelbart tillsätts för att undersöka kommissionens handläggning av ärendet.
Diane Dodds
(EN) Herr talman! Som redan har nämnts här i kammaren i dag lider nästan trekvarts miljon människor av demens i Storbritannien för närvarande. Sexton tusen av dem bor i min valkrets i Nordirland.
Alzheimer är en grym sjukdom. Den berövar de drabbade deras personlighet, den fråntar dem deras oberoende och till sist deras relation med familj och vänner. Det är en förödande sjukdom som är en tung börda för familjer och anhörigvårdare, som ofta blir isolerade och får dålig hälsa av de bördor som de tvingas bära. Som redan nämnts i kammaren är många av dessa vårdare kvinnor.
I Storbritannien beräknas att antalet demensdrabbade kommer att öka kraftigt till ungefär 1,7 miljoner år 2050. Den beräknade kostnaden för vård och omsorg 2018 är 27 miljarder brittiska pund. Det är svindlande belopp, vilket gör att forskning får en absolut avgörande betydelse och noggrann styrning av medlen för vård och omsorg blir absolut nödvändigt. Jag anser också att vi måste erkänna den frivilliga sektorns och samhällets bidrag till detta.
Kommissionsledamoten har framhållit hälsa och aktivt åldrande, och jag är stolt över att uppmärksamma det arbete som utförs av Mullen Mews i Belfast, som har jagat bort internationell konkurrens och belönats för sin sociala integration och livsförbättringar för dem som lever med demens och deras familjer och vårdare.
Peter Jahr
(DE) Herr talman, kommissionsledamot Dalli! Jag håller med om att det är irriterande att vi hela tiden växlar mellan två ämnen. Jag hade föredragit att de åtminstone hade behandlats i tur och ordning.
Jag återvänder till Christoph Kleins framställning. Jag är glad över att vi har tillfälle att tala om det, eftersom utskottet för framställningar har behandlat denna framställning under ganska lång tid. Vad har hänt under den tiden? Det fanns en innovativ tillverkare som utvecklade en inhalator för astmatiker. Den var bra för patienterna eftersom den var enkel att använda. Den var bra för försäkringsbolagen eftersom den var billigare. Tillverkaren prisbelönades med rätta för sin uppfinning. Sedan kom ett dråpslag: inhalatorn förbjöds av de tyska myndigheterna, vilket ledde till att kommissionen inledde ett skyddsklausulsförfarande.
Utan att gå in på alla detaljer ännu en gång är jag övertygad om att det ursprungliga förbudet mot inhalatorn 1996 inte var rättsenligt. Kommissionen borde ha varit skyldig att slutföra skyddsklausulsförfarandet med ett beslut så att den berörda parten hade fått möjlighet att överklaga. Följaktligen har Christoph Klein - och här citerar jag yttrandet från vårt utskott för rättsliga frågor - utsatts för en uppenbar rättsvägran. John Dalli, jag är inte ute efter att avgöra skuldfrågan. Det viktiga här är att så snart som möjligt komma fram till en lösning som en gång för alla löser problemet. Jag ber dig helt enkelt att respektera utskottet för framställningars enhälliga avgörande. Jag hoppas och litar på ditt samarbete och stöd - inte bara i framställarens intresse, utan för alla patienter i hela Europeiska unionen.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Herr talman! Det finns fortfarande mycket osäkerhet och mycket som vi för närvarande inte vet om Alzheimers sjukdom. Tyvärr fortsätter situationen att försämras nu när Europas befolkning åldras. Vi måste helt klart genomföra forskning och fler undersökningar av orsakerna till och behandlingar av demens. Precis som i fråga om icke-smittsamma sjukdomar finns det rön som tyder på att en rad enkla åtgärder i fråga om livsstilssval kan förebygga många sjukdomar. Det är därför som jag i de ändringsförslag som lagts fram efterlyser att större vikt ska läggas vid att genomföra forskning om vilken inverkan nutrition har på förekomsten av Alzheimers sjukdom.
Många av oss känner säkert minst en person som har drabbats av denna sjukdom eller någon annan form av demens. Vi vet att det personliga priset i själva verket är mycket högre än den sociala eller ekonomiska kostnaden. Vi är alla oroade över de mycket utbredda och förödande effekterna av att ett så stort antal personer är dementa. Vi har därför ett synnerligen allsidigt betänkande som innehåller alla huvudfrågorna. Det vi önskar är en positiv reaktion inte bara från kommissionsledamoten utan även från medlemsstaterna.
Antonyia Parvanova
(EN) Herr talman! Även jag beklagar att vi har slagit ihop två debatter: det är som att ha en gemensam debatt om sjöfart och fiske därför att båda utspelar sig i havsmiljö. Jag vill dock gratulera föredraganden Marisa Matias, och det är verkligen oerhört betydelsefullt att EU som en prioriterad hälsofråga vidtar konkreta åtgärder i fråga om Alzheimers sjukdom.
Den nuvarande sjukvårds- och omsorgsbördan av sjukdomen hotar att undergräva hållbarheten i våra hälso- och sjukvårdssystem. Flera andra kroniska sjukdomar kommer att öka påtagligt under kommande år, och det är viktigt att vi också kan ta itu med dem på ett allsidigt sätt med en lämplig beredskapsplan. Jag hoppas innerligt att kommissionen tar ledningen och bygger vidare på det europeiska initiativet om Alzheimers sjukdom och stöder medlemsstaterna att ta itu med de utmaningar som vår åldrande befolkning innebär från folkhälsosynpunkt. Jag välkomnar särskilt det tvärvetenskapliga synsättet.
Slutligen vill jag betona behovet av att fokusera på forskning och på målinriktade investeringar på detta område med en prioritering i åtanke: inte att gynna näringslivsintressen utan att ge patienterna och medborgarna konkreta folkhälsoresultat.
När det gäller de muntliga frågorna anser jag att det vi bevittnar är ett sätt att bedriva lobbying för att öka trycket på de tyska myndigheterna och utmana EU:s säkerhetskrav och bestämmelser. Det spelar ingen roll om de berörda företagen är stora eller små: den enda fråga vi fäster vikt vid är patienternas säkerhet.
Satu Hassi
(FI) Herr talman, mina damer och herrar! Ett varmt tack till föredraganden Marisa Matias för hennes utmärkta arbete på alzheimerbetänkandet. Alzheimers sjukdom och andra former av demens är ett mycket svårt problem för samhället. De mänskliga och ekonomiska kostnaderna är enorma. Man uppskattar att det kostar mer än 100 miljarder euro per år att behandla Alzheimers sjukdom. Det är mer än vad kommissionen beräknar att det kommer att kosta att skärpa vårt mål för minskningar av växthusgasutsläppen till 30 procent. Man tror att antalet Alzheimerpatienter kommer att fördubblas vart tjugonde år.
Jag vill betona vikten av att prioritera tidig diagnos och förebyggande. Jag hoppas särskilt att det kommer att bli mer forskning om hur kemikalier som hämmar nervsystemets utveckling kanske bidrar till förekomsten av Alzheimers sjukdom och risken för andra sjukdomar som bryter ned nervsystemet. Försiktighetsprincipen kräver dock under alla omständigheter en minskad användning av dessa kemikalier som bekämpningsmedel i våra trädgårdar och på åkrarna.
Miroslav Ouzký
(CS) Herr talman! Jag vill också tala om Alzheimers sjukdom. Vi vet att betänkandet inte har någon särskild lagstiftningseffekt, och det är inte heller omtvistat. Jag hoppas att det inte kommer att splittra denna församling. Vi vet dock att det är fråga om ett mycket allvarligt hälsotillstånd med mycket allvarliga ekonomiska konsekvenser, och därför är sjukdomen också ett mycket allvarligt samhällsproblem. Den är mycket nära förknippad med Europas åldrande befolkning, och dess ökning i Europa börjar påminna om en neurologisk epidemi. Vad kan vi göra åt detta? Vi kan lägga tonvikten vid förebyggande, vilket sparar resurser och förbättrar hälsan. Vi kan förbättra européernas kostvanor. Vi kan slå samman vår vetenskapliga bas i Europa och samordna enskilda medlemsstaters arbete. Vi kan stödja frivilligorganisationer och familjeorganisationer, och vi kan hjälpa till med att inrätta specialiserade enheter i Europa.
Philippe Juvin
(FR) Herr talman, mina damer och herrar! Det finns så mycket att säga om Alzheimers sjukdom.
Jag vill inrikta mig på två aspekter. Den första är frågan om stöd i hemmet för svårt sjuka patienter. Vi vet att det av medicinska skäl är viktigt att patienterna inte utsätts för några omvälvningar i sin miljö, vilket kan förvärra sjukdomen och dess symtom och göra saker och ting mycket svårare.
En av våra prioriteringar måste vara att göra det möjligt för patienterna att stanna kvar i sin vanliga miljö så länge som möjligt. För att detta ska vara möjligt måste familjerna och de familjemedlemmar som hjälper patienterna i sin tur få hjälp. Familjerna får med andra ord inte lämnas åt sitt öde. Detta var min första punkt.
Min andra punkt gäller forskning. Varför? Jo, därför att när det gäller Alzheimers sjukdom är förhoppningen att man till sist ska hitta ett botemedel, och för detta krävs effektiv forskning. Jag har hört människor säga att det behövs mer resurser till forskning. Det är utan tvekan riktigt! Innan vi börjar tala om resurser är det ännu viktigare att vi diskuterar hur dessa resurser ska användas.
Hittills har forskningen varit alltför splittrad och resurserna alltför tunt utspridda. Ingen prioritering har gjorts. Forskarna arbetar inte tillsammans och talar inte med varandra. I fortsättningen måste cellbiologen tala med fysiologen, radiologen och neurologen. Vi måste få folk att samarbeta bättre. Jag uppmanar därför kommissionen att lägga hela sin tyngd bakom det gemensamma forskningsprogram som lanserades under det franska ordförandeskapet.
Till sist vill jag säga till patienterna och deras familjer att det går framåt. De måste ha förtröstan. De är inte ensamma. De är inte längre ensamma!
Glenis Willmott
(EN) Herr talman! Jag vill tacka föredraganden och skuggföredragandena för deras fina arbete med betänkandet.
Betänkandet om Alzheimers sjukdom är mycket viktigt, men vi vet att befogenheterna att genomföra politiken ligger hos medlemsstaterna. Den åldrande befolkningen är en av de mest överhängande utmaningarna i framtiden, och vi vet att demens är en av huvudorsakerna till funktionshinder och beroende hos äldre.
För närvarande är det ofta demenspatientens make eller barn som har huvudansvaret för vården, som kan vara ett ytterst hårt och känslomässigt pressande arbete. Därför är våra ändringsförslag med en uppmaning till kommissionen att överväga att skapa arbetstillfällen genom en förbättrad vårdsektor inom ramen för Europa 2020-strategin så viktiga. Det är också viktigt att vi inte enbart fokuserar på att tillhandahålla medel till forskning om nya läkemedel för att behandla sjukdomar utan även undersöker enkla förebyggande åtgärder som alla kan vidta, exempelvis förändringar av kost och livsstil. Det påvisas allt oftare att kosten är en viktig faktor för utveckling av alzheimer och andra demenssjukdomar, och vi behöver ägna en del av våra resurser åt att undersöka detta närmare.
Kostnaden för demenssjukdomar i EU var 130 miljarder euro 2005 och 19 miljoner människor berörs - det vill säga som sjukdomsdrabbade och vårdgivare. Det är därför både moraliskt och ekonomiskt förnuftigt att se till att vi använder mer medel i arbetet med att bekämpa denna förfärliga sjukdom.
Jorgo Chatzimarkakis
(DE) Herr talman! Meddelandet och betänkandet är mycket bra, och jag vill tacka kommissionsledamot John Dalli och Marisa Matias.
Alzheimers sjukdom är vår tids gissel, och vårt största problem är att vi helt enkelt vet för lite om sjukdomen. Det är därför vi behöver forskning och återigen forskning. Vi behöver förena våra krafter, och jag är därför positiv till kommissionens initiativ att inrätta ett innovationspartnerskap om ämnet hälsosamt åldrande.
För många år sedan utsåg den amerikanska regeringen kampen mot cancer till ett flaggskeppsprojekt. De har inte besegrat cancern, men det har lett till ett stort antal läkemedel och en mängd terapier. Det är just vad som behövs här, och jag välkomnar därför att vi ska koncentrera oss på Alzheimers sjukdom. Vi behöver veta hur vi ska vidta förebyggande åtgärder. Vad kan vi göra i framtiden för att bekämpa Alzheimers sjukdom? Det är därför som vi inte får fortsätta att tillämpa vattenkanneprincipen i EU:s forskningspolitik. Vi behöver koncentrera oss på vissa områden. Alzheimers sjukdom kan vara ett av de huvudteman som vi ger oss i kast med.
Frieda Brepoels
(NL) Herr talman! I egenskap av vice ordförande för Europeiska förbundet för kampen mot Alzheimers sjukdom i Europaparlamentet välkomnar jag Marisa Matias betänkande varmt. Det innehåller de allra viktigaste frågorna som vi snarast behöver ta itu med. Jag vill ta upp två saker under denna korta tid.
För det första betydelsen av förebyggande och tidig diagnos. Informationskampanjer om de första symtomen är viktiga så att patienterna och deras vårdgivare på ett så tidigt stadium som möjligt kan dra nytta av den behandling och det stöd som är tillgängligt. Därutöver kan vikten av gemensam planering av forskningsresurser inte nog betonas. Många av er har redan nämnt att 85 procent av den offentliga investeringen i forskning i dag sker utan någon europeisk samordning och att detta oundvikligen leder till fragmentering och dubblering. En gemensam strategisk forskningsagenda skulle därför kunna sörja för en mer effektiv användning av resurserna och en ökad kunskap om orsakerna, behandlingsalternativen och de sociala konsekvenserna av sjukdomar som alzheimer.
Miroslav Mikolášik
(SK) Herr talman! Kommissionens meddelande om ett europeiskt initiativ rörande Alzheimers sjukdom och andra demenssjukdomar förbättrar det nuvarande lappverket av åtgärder och de rådande skillnaderna när det gäller tillgången till behandling och leder oss till bättre hälso- och omvårdnadsförhållanden för det ständigt ökande antalet patienter av detta slag, vars andel också ökar i takt med Europas åldrande befolkning.
I direktivförslaget behandlas även frågor som vårdpersonalen på området och behovet av särskild utbildning, vilket jag varmt välkomnar, och stöd till familjemedlemmar. Vi har redan problem med upp till 1,4 miljoner nya fall av någon form av demens varje år, och vi måste vidta kraftfulla åtgärder för tidig diagnos, förebyggande och andra relaterade frågor, så som patienternas värdighet.
Även här finns det många berörda, särskilt familjemedlemmar, som får utstå en hel del social stigmatisering. Samhället bör också bistå och ge ekonomisk hjälp till dem som tar hand om demenspatienter hemma.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Herr talman! Jag vill gratulera föredragandena, som har gjort ett utmärkt arbete. Det måste erkännas att med Europas åldrande befolkning sprids alzheimer och andra former av demens i en farlig takt. Ofta feldiagnostiseras symtomen på dessa sjukdomar eller så upptäcks de för sent, och patienterna får inte lämplig behandling. Uppmaningen att förklara demenssjukdomar som ett prioriterat område inom hälso- och sjukvården är riktig. Endast genom bredast möjliga informationsspridning och en ökad kunskap i samhället om sjukdomen, dess symtom och metoder för tidig diagnos kommer vi att kunna hantera den stigande demensvågen. Tyvärr är vården av demenspatienter särskilt otillfredsställande i flertalet av EU:s nya medlemsstater, bland annat i Litauen. Den största bördan brukar bäras av patienternas anhöriga. Medlemsstaterna bör visa sin uppskattning av deras arbete genom att så långt möjligt betrakta tid som ägnas åt anhörigvård som en arbetsperiod och lämna sociala garantier.
Gay Mitchell
(EN) Herr talman! Jag vill bara påpeka att vi talar om Alzheimers sjukdom och om gamla människor, men i min valkrets har jag erfarit att en 48 år gammal man vårdades av sin gamla änkling till far eftersom den yngre mannen hade Alzheimers sjukdom. Jag ska inte missbruka tillfället att tala, men jag vill tacka för det och säga att jag stöder innovation när det gäller åldrande. Detta är främst en fråga som är relaterad till åldrande, inte en åldersrelaterad fråga.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Mina kommentarer gäller framställningen. Jag har följt ärendet sedan våren 2007. Hösten 2007 ställde jag en fråga till kommissionsledamoten. Svaret var mer än otillfredsställande.
Jag har haft många diskussioner med det tyska hälsovårdsministeriet och med andra myndigheter. Allting var alltid mycket vagt och outvecklat. John Dalli, av ditt svar - av det som du läste upp - drar jag slutsatsen att du inte har någon som helst lust att sätta dig närmare in i ärendet. Det inträffade inte under din mandatperiod, men det finns något som heter kollegialt ansvar, och jag vill be dig - också som talesman för utskottet för rättsliga frågor och utskottet för framställningar - att ge oss tillgång till alla handlingar som ditt beslut grundas på. När jag tittar på produkten skulle jag även vilja veta varför vissa företag inte har något intresse av att en annan produkt kommer ut på marknaden - även om jag kan föreställa mig svaret. Det är relativt billigt att anbringa denna plastdel i inhalatorn, men marginalen ligger i den totala försäljningen.
När man tittar på den lobbyverksamhet som läkemedelsindustrin bedrivit och noga granskar vilka ekonomiska intressen vissa parter har av att hålla småföretag borta från marknaden är svaren ibland alltför uppenbara.
Jag ber dig enträget att här och nu göra klart om du är beredd att ge oss tillgång till handlingarna och om du är beredd att ha en ordentlig diskussion med oss i utskottet för framställningar och utskottet för rättsliga frågor i stället för att helt enkelt skjuta frågan åt sidan. Våra medborgare har rätt att behandlas korrekt - och det gäller även dem som kanske inte är särskilt förmögna eller stora.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Herr talman! EU har en åldrande befolkning, och den andel som lider av åldersrelaterade sjukdomar ökar. Statistiken visar att en person av fem över 80 år har Alzheimers sjukdom. Alla känner inte till att det faktiskt är en obotlig sjukdom men att med rätt förebyggande åtgärder och en tidig diagnos kan dess effekter fördröjas. Enligt World Alzheimer Report 2009 bor 28 procent av de demenssjuka i Europa, som kommer på andra plats efter Asien i detta avseende. I Polen, det land som jag företräder, har cirka 250 000 Alzheimers sjukdom, och specialisterna uppskattar att den siffran kommer att tredubblas till 2040. Som ni förstår är detta en oroande statistik.
Demenssjukdomar har inte bara sociala och ekonomiska konsekvenser utan drabbar även både patienterna och deras familjer. Därför är jag glad över att vi diskuterar detta viktiga problem i dag. Endast genom samarbete, högt specialiserad forskning och en vidsträckt informationskampanj kan en snabb diagnos och bättre förebyggande bli möjligt.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Herr talman! Jag instämmer i de särskilda åtgärder som föreslås i initiativet rörande Alzheimers sjukdom, nämligen att det är viktigt att främja en tidig diagnos och livskvalitet, att stödja samarbete mellan medlemsstaterna genom utbyte av bästa praxis och information om kliniska studier samt att respektera rättigheterna för de människor drabbats av denna svåra sjukdom. Eftersom EU för närvarande inte förfogar över tillräckligt exakt statistik om Alzheimers sjukdom bör studier genomföras enligt gemensamma och strikt definierade indikatorer. Vidare är det nödvändigt att investera i forskning och effektiva metoder för vårdsystem. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt personal och leverantörer inom hälso- och sjukvården samt utbildning och stöd till familjer som varje dag har att göra med Alzheimers sjukdom. Jag vill framhålla att i bekämpandet av denna svåra sjukdom är det viktigt att fästa stor vikt vid förebyggande och att rikta insatserna mot att få tidigast möjliga diagnos. Det finns därför ett behov att utforma en strategi för att förebygga Alzheimers sjukdom samtidigt som man främjar mer hälsosamma livsstilar, informerar människor om sjukdomen och utbyter medicinsk praxis.
Pat the Cope Gallagher
(GA) Herr talman! Jag vill tacka dig för att du ger mig tillfälle att tala om Alzheimers sjukdom.
Alzheimer är den sjukdom som är den vanligaste orsaken till demens och som drabbat 44 000 personer på Irland och nästan tio miljoner människor i hela Europa. Det är en fortskridande sjukdom, vilket innebär att fler delar av hjärnan blir skadade med tiden och då förvärras symtomen.
På grund av den åldrande befolkningen kommer sannolikt fler och fler att drabbas av sjukdomen i framtiden. Bättre samordning mellan EU:s medlemsstater i fråga om forskning om orsakerna till demenssjukdomar och bästa praxis för vårdsystemen är viktigt. Vårdbördan bärs ofta av nära anhöriga, och på Irland ansvarar 50 000 personer för den dagliga vården av en demenssjuk.
Avslutningsvis vill jag lovorda dessa vårdgivare och Alzheimersällskapet på Irland som ger ett enormt stöd till människor som drabbas av demenssjukdom.
Margrete Auken
(DA) Herr talman! Jag vill vända mig till kommissionsledamot John Dalli. Här ser du den plastpryl som det hela handlar om. Det är de stora multinationella läkemedelsföretagen som i det tyska ärendet har beslutat att denna plastpryl och läkemedlet hör ihop. Här är läkemedlet. Det här är det som måste genomgå en större prövning. Plastprylen är precis som att använda en injektionsspruta. Det är dock uppenbart att läkemedelsindustrin gör sig stora pengar på att de två produkterna alltid måste säljas tillsammans. Men samhället sparar å andra sidan mycket pengar på att kunna återanvända något gång på gång. Jag anser att det är absolut upprörande att kommissionen fortsätter att vidhålla att denna enkla produkt ska genomgå samma omfattande prövningsförfarande - som om det av nödvändigt tillhörde samma prövningssystem - som läkemedlet - inte exakt samma som själva läkemedlet, jag vet, men fortfarande som en produkt som tillhör det. Det är helt enkelt förfärligt att vi inte har fått ett klart svar om saken. Det finns så många människor, däribland många företag och socialförsäkringsgivare, som drabbas därför att detta enkla plastföremål inte godkänts för länge sedan. Det har aldrig vållat några andra problem än ekonomiska ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Paolo Bartolozzi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Neurodegenerativa sjukdomar och Alzheimers sjukdom i synnerhet är en prioriterad hälsofråga för EU.
Sjukdomen har allvarliga konsekvenser för dem som drabbas av den, och inte bara från hälsosynpunkt. Kostnaderna för den direkta och informella vården är faktiskt höga. Alzheimers sjukdom drabbar inte bara de sjuka utan också de personer som vårdar dem.
Vi behöver därför en europeisk reaktion på problemet, ett samordnat gensvar från alla medlemsstater, en synergi av samordnade åtgärder, särskilt på forskningsområdet, som gör det möjligt att förstärka förebyggandet och diagnosen för att förbättra den tillgängliga behandlingen - inbegripet innovativ behandling - samt informationsspridning mellan medlemsstaterna om de resultat som uppnåtts nationellt, för att därigenom öka kunskapen om sjukdomen bland allmänheten.
John Dalli
Herr talman, ärade ledamöter! Jag tackar återigen parlamentet och dess ledamöter som har talat för deras engagemang i den viktiga frågan om Alzheimers sjukdom och andra former av demens.
Kommissionen välkomnar parlamentets betänkande och dess rekommendationer. Låt mig ta tillfället i akt att framhålla att kommissionen till fullo åtagit sig att göra sin del av arbetet med att ta itu med Alzheimers sjukdom och andra former av demens. Dessa villkor är tyvärr en del av åldrandet för många européer.
Jag anser att det är vårt gemensamma ansvar att arbeta tillsammans för att minimera deras börda och investera i innovation för att förebygga, diagnostisera, behandla och hantera dessa villkor.
Jag ser fram emot att stödja medlemsstaterna i deras ansträngningar att nära samarbeta med parlamentet om att ta itu med Alzheimers sjukdom och andra former av demens.
När det gäller framställningen ”Effecto”/Klein måste jag först av allt - med anledning av Erminia Mazzonis uttalande att det är kommissionens jobb att stå på medborgarnas sida - säga att jag kan försäkra er om att det är min uppgift att stå på patientens sida. Det är mycket viktigt för mig som den kommissionsledamot som ansvarar för hälsofrågor att inte göra avkall på patientsäkerheten, att inte ta några genvägar och förenkla de processer och förfaranden som vi har infört för att förvissa oss om att alla produkter som ska användas för hälso- och sjukvård är ordentligt prövade och garanterat säkra.
Frågan här gäller inte hur ett läkemedel ska levereras med en plastbit, så som har påståtts. Frågan gäller att vi behöver kliniska bevis på att produkten är säker, och för att få dem ombads framställaren, dvs. Christoph Klein, att genomföra kliniska studier på 24 patienter. Detta är omfattningen av de kliniska prövningar som begärdes.
Varför finns det motstånd mot att tillhandahålla dessa kliniska prövningar? Vad är anledningen till detta motstånd? Detta är något som jag frågar mig själv. Vi behöver exempelvis veta om produkten kan tillämpas generellt, om den ska användas för ett visst läkemedel, om den ska användas med olika slags läkemedel, och i så fall om dessa läkemedel kräver varierande doseringar. Har produkten ett system för inställning av doseringen? Som lekman är detta de frågor som jag själv skulle ställa om jag var tvungen att använda en produkt som denna. Detta är saker som myndigheterna själva har frågat. De har frågat efter bevis på att produkten är säker i händerna på patienter i allmänhet.
Det finns som jag sade ett ordentligt förfarande för säkerhetssäkring, och jag kommer inte att kringgå det. Det har sagts att jag har lovat att undersöka ärendet. Jag lovade att undersöka ärendet, och jag har gjort det. Jag har fått en mängd uppgifter om ärendet. Naturligtvis är detta uppgifter som jag har fått veta från andra som varit här i kommissionen sedan 1987. När Christoph Klein begärde ett möte med mig eller mitt kansli beviljade jag det omedelbart. Min kanslichef informerade honom om att vi var beredda att ha ett möte för att förklara saken. Han skickade ett e-postmeddelande tillbaka med en rad villkor, bland annat att förutsättningen för mötet skulle vara att EU-kommissionen tog på sig alla omkostnader. Detta inbegrep flygresor och övernattningar i Bryssel för honom själv och hans personal, vilket jag inte kunde tillmötesgå.
Marisa Matias
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill börja med att uttrycka min tacksamhet för allt som har sagts om det betänkande som parlamentet lägger fram om Alzheimers sjukdom och andra former av demens. Vi vet alla att den situation vi upplever är mycket tragisk och att den också är mycket underdiagnostiserad, vilket redan har nämnts här.
Jag vill bara nämna en fråga som varit genomgående i de anföranden som har hållits, men som förmodligen inte har betonats tillräckligt, nämligen frågan om patientens värdighet och rättigheter, men inte bara för patienterna utan även för deras familjemedlemmar, för dem som vårdar patienterna, oavsett om de är formella eller informella vårdgivare, och för den personal som arbetar med sjukdomar av detta slag.
Jag är glad, riktigt glad över det som kommissionsledamoten sade om att dela parlamentets farhågor och att kommissionen ser positivt på alla rekommendationer som parlamentet lägger fram i betänkandet och kommer att göra allt vad som står i dess makt för att genomföra dem.
Vi vet att för var dag som går blir det senare än föregående dag på detta område, med hänsyn till hur brådskande detta är. Därför kommer parlamentet som vi vet att göra ett uttalande om ämnet i morgon. Vi kommer att invänta omröstningen, men vi vet att den europeiska allmänheten förväntar sig betydligt mer av oss än solidaritet och moralisk uppmuntran. Européerna förväntar sig konkreta och lämpliga åtgärder, och jag hoppas verkligen att kommissionsledamoten och kommissionen - som har den initiativmöjlighet som vi här i parlamentet tyvärr saknar - kommer att prioritera denna fråga så mycket som du säger att du ska och att du omvandlar det till ett lagstiftningsinitiativ, så att européernas och deras familjers rättigheter respekteras och att samtliga behandlas med den jämlikhet och värdighet som de förtjänar.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon (onsdagen den 19 januari 2011).
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Liam Aylward
Det uppskattas att 9,9 miljoner människor i Europa lider av en neurodegenerativ sjukdom, däribland Alzheimers sjukdom. På grund av Europas åldrande befolkning uppskattar Eurostat att dubbelt så många människor kommer att ha en neurodegenerativ sjukdom 2050 som 1995. Eftersom vårdbördan bärs av familjemedlemmar uppskattas att sjukdomen berör tre medlemmar av en patients familj. Därför måste vi se till att åtgärder vidtas på EU-nivå för att hjälpa medlemsstaterna att ge lämpligt stöd till patienterna och deras familjer.
Jag håller helt med om att demenssjukdomar bör prioriteras i EU:s hälso- och sjukvårdspolitik. Patient- och vårdgivarorganisationer måste få ett ordentligt erkännande, och organisationerna måste engageras i informationskampanjer och i utarbetandet av forskningsprogram. EU ger ganska mycket pengar - 159 miljoner euro - till 34 forskningsprogram om neurodegenerativa sjukdomar, men eftersom det kommer att bli en stor ökning av dessa sjukdomar måste forskningsprojekten under det åttonde ramprogrammet breddas till forskning om beteendemässiga, kognitiva och icke-läkemedelsbaserade terapier.
Vasilica Viorica Dăncilă
Det finns uppgifter om förekomsten av Alzheimers sjukdom och andra former av demens i EU-länderna, och dessa uppgifter har samlats in av Alzheimer Europe. Alzheimers sjukdom var och är huvudorsaken till demens i alla länder. Den står för 74,5 procent av demensfallen i Nordamerika, 61,4 procent i Europa och 46,5 procent i Asien. Det finns dock fall av Alzheimers sjukdom i EU som är underdiagnostiserade. Enligt nya epidemiologiska uppgifter har endast hälften av alla som har sjukdomen identifierats. Jag anser därför att medlemsstaterna måste utarbeta en långsiktig politik och handlingsplaner för att påskynda tillgången till forskningsmedel på området demenssjukdomar och Alzheimers sjukdom, inklusive forskning om förebyggande, på en nivå som står i proportion till sjukdomarnas ekonomiska konsekvenser för samhället. De måste också förutse och förhindra sociala och demografiska trender och fokusera på det stöd som ges till familjerna som vårdar patienterna och därigenom ger socialt skydd till sårbara personer som lider av demens.
Elisabetta Gardini
I den resolution som lagts fram förnyar vi vårt åtagande om att stödja kampen mot en allvarlig sjukdom som fortfarande berör en av fem personer över 85 års ålder. Jag anser att det behövs en effektiv och samordnad insats i hela Europa för att göra fortsatta framsteg inom forskningen och samla in epidemiologiska data om sjukdomen. Ordentlig samordning mellan medlemsstaterna kan bidra till utbyte av bästa praxis i fråga om patientbehandling och bidra till att göra medborgarna medvetna om vikten av förebyggande och tidig behandling. Investering och samarbete är viktigt på detta område, inte bara för att minska de sociala kostnaderna för dessa sjukdomar utan även, och framför allt, för att se till att de som berörs kan ges hopp om att leva ett alltmer värdigt liv. Jag skulle också vilja påpeka att demenssjukdomar naturligtvis inte bara berör dem som drabbas av sjukdomen. De berör även människorna omkring dem, exempelvis familjemedlemmar och hälsovårdspersonal. I den europeiska strategin bör vi därför sikta på att sörja för ett mer effektivt och praktiskt stöd till dem som har den dagliga uppgiften att hjälpa dessa människor, och täppa till de luckor som finns i yrkesutbildningen samt inleda informationskampanjer för att öka kännedomen om realiteterna av att leva med alzheimer.
Louis Grech
Hittills har EU varken reagerat på ett lämpligt sätt på Alzheimers sjukdom eller utarbetat en gemensam politik för att förebygga sjukdomen. Det är dessutom oroande att länder som Malta fortfarande inte erbjuder någon ersättning för de läkemedel patienter med denna sjukdom behöver. Trots att kommissionen inte kan ingripa i hur de nationella sjukförsäkringssystemen är organiserade bör den öka sina påtryckningar på medlemsstaterna för att garantera att alla personer som lider av Alzheimers sjukdom får den nödvändiga behandlingen. Jag uppmanar kommissionen att verkligen göra kampen mot demenssjukdomar till en EU-prioritet och genomföra nedanstående förslag inom en rimlig tidsrymd: 1) främja hjärt- och kärlhälsa och investera i en friskare arbetsstyrka, 2) främja initiativ som ger de äldre ett socialt och intellektuellt engagemang, 3) uppmuntra medlemsstaterna att genomföra systematiska rutinkontroller som gör det möjligt att ställa en tidig sjukdomsdiagnos och ge enkelt tillgång till läkemedel och behandling när sjukdomen väl har brutit ut, 4) se till att regelbundna epidemiologiska studier genomförs på EU-nivå, 5) uppmana medlemsstaterna att dra större nytta av hjälpmedelsteknik.
Jim Higgins
Jag välkomnar betänkandet som ett viktigt steg framåt i kampen mot demenssjukdomar. För närvarande har var tjugonde person över 65 och var femte person över 80 en demenssjukdom. Det uppskattas att över 8 miljoner européer mellan 30 och 99 års ålder lider av neurodegenerativa sjukdomar, och forskarna räknar med att antalet kommer att fördubblas vart tjugonde år. Alzheimers sjukdom står för 50 procent av fallen. Nästan tio miljoner européer har någon form av demens i dag, och Alzheimers sjukdom är den vanligaste formen. Det finns 44 000 personer på Irland med demens. Det finns över 50 000 personer som vårdar demenssjuka, och uppskattningsvis 100 000 personer berörs direkt av olika former av demens. Eftersom en femårig fördröjning av utbrottet av alzheimer innebär 50 procent lägre förekomst välkomnar jag kommissionens fokusering på förebyggande och tidig upptäckt. Jag välkomnar fokuseringen på bättre forskning i Europa, särskilt eftersom vi vet att 85 procent av forskningen i dag saknar EU-samordning. Om en europeisk strategi på området ska fungera är det viktigt att de berörda länderna prioriterar upprättandet av nationella handlingsplaner. En europeisk strategi måste också ha som syfte att se till att det finns tjänster som garanterar största möjliga täckning och lika villkor och behandling för alla patienter.
Anneli Jäätteenmäki
Sjukdomar som leder till minnesförlust är ett vanligt problem i Europa. Ungefär tio miljoner européer är drabbade av sådana sjukdomar i dag. De flesta av dem har Alzheimers sjukdom. Många faktorer påverkar människors förmåga att komma ihåg saker och att lära sig nya. De är bland annat stress, depression, sorg, hög alkoholförbrukning, dåligt näringstillstånd och medicinering. Större uppmärksamhet behöver ägnas åt att förebygga dessa sjukdomar från och med puberteten. Genom motion, mental aktivitet, hälsosamma matalternativ och undvikande av droger kan man förebygga uppkomsten av sjukdomar som orsakar minnesförlust. Genom att hantera de riskfaktorer som är förknippade med dessa sjukdomar kan vi samtidigt hantera de hjärt- och kärltillstånd som också är förknippade med dem. I framtiden måste betydelsen av information och av icke-statliga organisationer i kampen mot sjukdomar som orsakar minnesförlust betonas. Organisationerna utför ett mycket värdefullt arbete. De bör ges mer stöd för att göra det möjligt för dem som drabbats av dessa sjukdomar att få mer tillfredsställande hjälp. Vidare bör mer uppmärksamhet i framtiden ägnas åt behandlingscentrum och deras kvalitet. Tyvärr motsvarar befintliga centrum inte behoven. I exempelvis Finland råder det brist på stöd patienterna emellan och lämpliga centrum som erbjuder dagvård och långsiktig vård. Slutligen vill jag uppmärksamma alla på betydelsen av stöd till vårdpersonal som är specialiserad på behandling av sjukdomar som orsakar minnesförlust så att de får ordentlig utbildning och deras färdigheter och kompetens utvecklas. Tack.
Sirpa Pietikäinen
Jag vill tacka Marisa Matias för hennes lovvärda initiativbetänkande om ett europeiskt initiativ rörande Alzheimers sjukdom och andra demenssjukdomar. Var femte europé kommer att ådra sig en sjukdom som orsakar minnesförlust. Dessa sjukdomar ger upphov till en ständigt högre belastning på hälso- och sjukvårdssystemet som kämpar med att klara av att hantera en åldrande befolkning men även för de drabbade och deras anhöriga som ställs inför en situation som är ny för dem. Det finns ingen konsensus om sjukdomarnas patogenes, men förebyggande insatser på ett tidigt stadium i sjukdomsförloppet anses viktigt. Betänkandet kommer att bidra till att göra sjukdomar som orsakar minnesförlust till en prioriterad fråga bland EU:s hälsomål. Resultatet av omröstningen kommer att ge rätt budskap, nämligen att forskning om sjukdomarna och deras behandling kommer att kräva samarbete i hela Europa. Även om det främst är äldre som drabbas kommer tidiga symtom på sjukdomen att upptäckas allt oftare inom den arbetande befolkningen i takt med förbättringar av diagnosen. För att strama upp samarbetet i Europa behöver vi också nationella minnesprogram, vilket redan har startats i vissa medlemsstater. Nationella minnesprogram spelar en viktig roll i spridningen av kunskap och bästa praxis och minskar antalet överlappande åtgärder.
Richard Seeber
Tio miljoner människor i Europa lider av demens, häften av dem är alzheimerpatienter. Dessa siffror kommer att fortsätta att stiga till följd av en ökning av den förväntade livslängden. Initiativbetänkandet är ett steg i rätt riktning genom att man efterlyser en effektivare strategi för behandling av demenssjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt förebyggande. Tidig diagnos, kostnadsfria undersökningar för riskgrupper och framför allt att göra befolkningen bättre informerad har en viktig roll att spela i detta, eftersom Alzheimers sjukdom i allmänhet identifieras på ett för sent stadium i EU. Demenssjukdomarnas fortsatta spridning motiverar en europeisk strategi som så långt möjligt erbjuder allsidiga strukturer för att ge patienterna lika tillgång till information och behandlingsalternativ. Man får inte glömma bort att stödet till anhöriga och vårdgivare också är en viktig del. Breda epidemiologiska och kliniska studier samt bättre forskning om demenssjukdomar och Alzheimers sjukdom är viktiga faktorer i kampen mot demenssjukdomar.
Olga Sehnalová
Demenssjukdomar och Alzheimers sjukdom i synnerhet är inte bara allvarliga medicinska problem utan också mycket känsliga etiska och sociala problem, vars svårighetsgrad kommer att öka i takt med att den europeiska befolkningen åldras. I det dokument som lagts fram ligger tonvikten helt riktigt på olika aspekter av detta förhållande och särskilt på stöd för tidig diagnos, forskning och förbättringar av den faktiska patientvården. Inte mindre viktigt är dock enligt min mening stöd till de demenssjukas familjer och en betoning av icke-diskriminerande tillgång till hälso- och sjukvård av hög kvalitet. De lokala myndigheternas roll, oavsett om det är på kommunal eller regional nivå, är av stor betydelse här, vilket också frivilligorganisationerna är som operativt kan svara mot det ökande behovet av dessa tjänster. Det europeiska initiativet om Alzheimers sjukdom och andra demensformer är också mycket viktigt för att inleda en seriös och öppen diskussion i samhället om detta förhållande i dess bredaste bemärkelse. Jag välkomnar därför varmt initiativet som jag stöder.
