Gemenskapssystem mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Marie-Hélène Aubert, för fiskeriutskottet, om förslaget till rådets förordning om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske - C6-0454/2007 -.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Först av allt vill jag tacka föredraganden för hennes arbete med detta betänkande. Jag är glad att kunna konstatera ett starkt stöd från fiskeriutskottet för detta viktiga förslag för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, s.k. IUU-fiske.
Som ni känner till utgör IUU-fiske ett stort hot mot hållbarheten för fiskbestånden och den marina biologiska mångfalden, som urholkar själva kärnan i den gemensamma fiskeripolitiken. Det är inte nödvändigt att ytterligare utveckla de förödande globala miljömässiga och ekonomiska konsekvenserna av IUU-fiske, för dem känner ni väl till. Det är dock viktigt att ha i åtanke att IUU-fiske förekommer världen över och drabbar särskilt utvecklingsländerna. Det är därför förslaget går ut på ett icke-diskriminerande instrument som är tillämpligt på all gemenskapshandel med fiskeriprodukter från IUU-fiske i alla vatten och på alla gemenskapsmedborgare som sysslar med eller stöder IUU-fiske vilket flagg det än sker under.
Internationellt samarbete är nyckeln för att effektivt undanröja IUU-fiske. Det är därför som kommissionen redan har inlett bilaterala kontakter med tredjeländer. Kommissionen har också fastställt ett arbetsprogram, i nära samarbete med GD Bistånd och EuropeAid, till stöd för utvecklingsländerna för att hjälpa dem att genomföra förordningen på ett smidigt och framgångsrikt vis, särskilt avseende fångstcertifieringssystemet. I detta arbetsprogram ingår seminarier och workshoppar i ett stort antal tredjeländer.
Kommissionen kan instämma i nästan alla ändringsförslag som lagts fram, som omfattas antingen av förslaget eller som har infogats i ordförandeskapets kompromisstext.
Jag är oerhört glad över att man i betänkandet stöder särskilt att förordningen ska tillämpas för alla fartyg, fångstcertifieringssystemet och harmoniseringen av sanktioner.
Det är viktigt att gemenskapsfartygen också omfattas, och detta kommer att säkerställa icke-diskriminering och överensstämmelse med WTO-reglerna. Det är också viktigt att gemenskapen visar att man menar allvar med kampen mot IUU-fiske genom att förslaget omfattar alla fartyg som bryter mot bevarande- och förvaltningsregler.
Systemet för fångstcertifiering är det instrument som kommer att säkerställa kontrollen av fiskeriprodukternas spårbarhet. I likhet med nuvarande praxis i regionala fiskeriorganisationer och tullbestämmelser måste systemet tillämpas på alla fiskeriprodukter, inklusive bearbetade produkter, för att vara verkningsfullt. Produkter från vattenbruk och produkter som inte är föremål för omfattande gemenskapshandel kommer emellertid att undantas från tillämpningen. Detta kan vi göra under slutförhandlingarna i rådet.
Harmoniserade sanktioner kommer att förbättra medlemsstaternas förmåga att vidta åtgärder för att förebygga IUU-fiske och säkerställa att de böter som utdöms gott och väl överstiger de ekonomiska fördelarna. Det är kommissionens fasta övertygelse att ett system med avskräckande, proportionella och harmoniserade sanktioner och därmed sammanhängande åtgärder är nyckeln till att förordningen efterlevs.
Jag vill återigen tacka Marie-Hélène Aubert för betänkandet och utskottet för dess uppmärksamhet i denna mycket viktiga fråga. Detta betänkande är ett mycket viktigt bidrag till en verkligt effektiv kamp mot IUU-fiske.
Marie-Hélène Aubert
Fru talman! De händelser som framkommit just i dag i Bryssel visar oss omfattningen av hotet mot det europeiska fiskets framtid om inte EU kan genomföra en hållbar förvaltning av fiskbestånden och en genomgripande reform av den politik som förs. Kampen mot IUU-fiske är en viktig del i denna mera krävande och sammanhållna politik. Globaliseringen av handeln, den fria rörligheten för kapital och framstegen inom transporter och kommunikation har sammantaget lett till en väsentlig ökning av det olagliga fisket de senaste åren.
Situationen är i dag ohållbar. Europeiska fiskare, liksom alla berörda parter inklusive icke-statliga organisationer, är eniga om att man måste angripa problemet på ett mer effektivt sätt, och det är bråttom eftersom resurserna förstörs och det leder till illojal konkurrens för dem som följer reglerna. Medlemsstaterna har inte kunnat övervaka och straffa olagligt fiske, som de borde ha gjort, och revisionsrätten publicerade för några månader sedan en graverande rapport om detta.
Det är anledningen till att kommissionens ambitiösa förslag, som tillkännagavs i oktober förra året, togs särskilt väl emot av fiskeriutskottet, som med en överväldigande majoritet redan hade antagit ett initiativbetänkande om EU:s handlingsplan från februari 2007 för att bekämpa IUU-fiske. Vi är mycket glada över att de flesta av våra rekommendationer finns med i kommissionens lagförslag. Där ingår publicering av en förteckning över IUU-fartyg, förstärkt hamnstatskontroll, obligatoriska fångstintyg för flaggstaten och därmed nej till import av fiskeriprodukter från IUU-fiske till EU, förstärkta och harmoniserade sanktioner samt ett varningssystem på gemenskapsnivå. Därmed är det inte mycket som fattas i kommissionens förslag.
Som ni vet finns det dock tre frågor som har varit föremål för en animerad debatt inom rådet, särskilt vad gäller förordningens tillämpningsområde. Jag för min del är mycket glad över att vi slutligen lyckades säkerställa det tillämpningsområde som ni har föreslagit, som innebär att fartyg från både gemenskapen och tredjeländer omfattas. Fångstintyget har ansetts vara alltför betungande och komplicerat, och även sanktionernas art och nivå har varit föremål för en häftig debatt.
Dessa frågor har också tagits upp inom utskottet. Jag menar dock att våra ändringsförslag i slutändan har bidragit till att göra texten tydligare samtidigt som ambitionen och de huvudsakliga målen för den nya förordningen bibehålls. Betänkandet antogs enhälligt, och jag vill tacka mina kolleger för deras stöd, som bidrog till att detta resultat uppnåddes. Europaparlamentet vill i dag - med en sektor i kris - sända en mycket kraftfull signal, särskilt till rådet som inte tillräckligt skyndsamt har tagit sitt ansvar på detta område.
Kampen mot IUU-fiske är ändå bara en del av en större politik som omfattar kontrollförordningen och förordningen om allvarliga förseelser. Denna uppdelning har inte bidragit till att bringa klarhet i diskussionen, för att uttrycka sig milt. Vi väntar fortfarande på förtydliganden från er, herr kommissionsledamot, om hur dessa tre nya förordningar ska utformas. Likaså är farhågorna över fångstintygens komplexitet bara en ursäkt för att vattna ur texten eller skjuta upp den. Vi behöver förfaranden som kan förstås av alla, som kan tillämpas av ett tillräckligt antal pålitliga, effektiva och kompetenta medarbetare, och som är tillgängliga för utvecklingsländerna, som för övrigt är de som drabbas främst av IUU-fisket. Även här förväntar vi oss förtydliganden och engagemang från er.
Slutligen räknar vi med er föresats, herr kommissionsledamot, som vi vet är betydande, att skyndsamt sätta stopp för det olagliga fisket, som främst drabbar den blåfenade tonfisken och torsken, högt värderade arter som för närvarande är föremål för ett omfattande överfiske. Detta skulle åtminstone innebära ett konkret svar på de allvarliga problem som fiskeindustrin för närvarande står inför. Det är fortfarande mycket arbete kvar, som ni vet, för att säkerställa en hållbar framtid för det europeiska fisket. Ett viktigt steg kommer dock att tas den kommande veckan, och jag är lika glad över det som ni.
Daniel Varela Suanzes-Carpegna
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Denna debatt äger rum under den mest allvarliga kris i gemenskapens fiske som vi någonsin har varit med om.
Det finns flera olika skäl till att man inte får täckning för sina kostnader och till att det för närvarande inte är lönsamt att fiska. Fiskimport och fisk från olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU-fiske) som kommer in i EU finns med bland dessa skäl. Därför stöder vi förslaget och betänkandet, men de räcker inte till.
Jag vill ta tillfället i akt att tala ut i Europaparlamentet och be kommissionen och rådet att göra någonting snarast, och inte låta sektorn dö. Om det fortsätter på samma sätt som hittills kommer det att bli ett sammanbrott i sektorn.
Jag ber kommissionsledamoten och rådet att förbereda och anta en gemensam åtgärdsplan som också omfattar åtgärder på medellång och lång sikt. Frankrike går i täten, och det förestående franska ordförandeskapet innebär ett gyllene tillfälle att agera.
Kommissionen behöver utöva sin initiativrätt mer aktivt - med bistånd, ersättning, omstrukturering och innovationer - för att mildra branschens kostnader och stävja illojal konkurrens vid import. Tiden håller på att ta slut.
Vi ville att utskottet för internationell handel skulle delta i denna debatt, för det är inte någon större mening med att förbjuda IUU-fiske om EU öppnar sina marknader för det.
Är det att begära för mycket, att bara lagligt fångad fisk ska få säljas i EU?
Vi behöver mera av kontroller, spårbarhet och mera och bättre märkning - kort sagt, flera garantier för vad som kommer in i EU. Detta kan inte göras enbart av EU utan måste ske över hela världen, genom multilaterala och bilaterala kanaler.
Partnerskapsavtal bör också vara ett verktyg för att uppnå detta, med åtföljande tekniskt bistånd och utbildning, inte för att skapa nya handelshinder utan snarare åtgärder som är verksamma för alla inblandade parter.
På detta bygger framtiden för en hel sektor - en sektor som i EU är starkt koncentrerad till regioner som i stor utsträckning är beroende av den, och de sociala återverkningarna är därför enorma.
På detta bygger också hållbarheten när det gäller fiskeresurserna, som är en förstklassig källa till hälsosam mat, i en tid av livsmedelskris.
Ioannis Gklavakis
Fru talman, herrar kommissionsledamöter, mina damer och herrar! Jag vill tacka Marie-Hélène Aubert för hennes betänkande.
Olagligt, orapporterat och oreglerat fiske är ett av huvudproblemen i sektorn. Framför allt gör det stor skada på miljön vilket är ett avgörande problem för vår planet. Det snedvrider konkurrensen. De som ägnar sig åt olagligt, orapporterat och oreglerat fiske har fördelar framför dem som fiskar lagligt, som det är vår uppgift att skydda. Orapporterat fiske innebär att staten går miste om inkomster.
En av åtgärderna i det förslag till förordning som vi röstar om är inrättandet av ett system för hamnstatskontroll, som skulle innebära att det blir förbjudet för fartyg från tredjeländer som sysslar med olagligt fiske att angöra medlemsstaternas hamnar. Förslaget innebär ett förbud mot import av olagligt fångad fisk, inrättande av en förteckning över fartyg som sysslar med olagligt och orapporterat fiske, utarbetande av ett varningssystem på gemenskapsnivå när det finns misstanke om att olagligt fångad fisk har upptäckts samt ett förbud mot import av fisk från länder som inte samarbetar med EU-systemet.
Det finns vissa kontroversiella punkter i förordningen, såsom dess tillämpningsområde. Vissa medlemsstater efterfrågar en begränsning av den till att gälla gemenskapsfartygens ansvar utanför gemenskapsvattnen, eftersom det redan finns så många bestämmelser för att kontrollera fisket inom gemenskapens vatten. Dessutom väntas en översyn av grundförordningen om fiskekontroll senast vid slutet av 2008. Jag menar att det kommer att bli dubbla förordningar och att det inte kommer att underlätta förenklingen av den gemensamma fiskeripolitiken
Låt mig sammanfattningsvis säga att detta verkligen är en allvarlig fråga och att vi också bör behandla den så. Vi måste ta oss an den med disciplin och beslutsamhet, och alltid tillsammans med fiskarna, vars åsikter och samarbete är nödvändiga för oss.
Hur som helst stöder vi Marie-Hélène Auberts betänkande och tackar henne för hennes arbete.
Luis Manuel Capoulas Santos
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Aubertbetänkandet om olagligt fiske antogs enhälligt i fiskeriutskottet, vilket föredraganden - som jag vill gratulera - redan har nämnt. Enbart detta belyser förmodligen frågan mer än någonting jag kan säga här.
Man kan dock aldrig upprepa tillräckligt många gånger att olagligt fiske är ett brott mot naturen och mot ekonomin, som tyvärr ofta passerar ostraffat och som vi måste agera mot med beslutsamhet och mod. Jag skulle därför vilja tacka kommissionsledamot Joe Borg och kommissionen för den snabba reaktionen på de farhågor som parlamentet uttryckte i februari 2007. De lägger nu fram ett förslag till förordning som överstiger alla förväntningar och som med rätta förtjänar en applåd från oss.
Men utan medlemsstaternas engagemang och tillgång till tillräckliga mänskliga resurser och utrustning är det inte lätt att nå framgång i en kamp där man hindras av oerhört svåra villkor, hur stora förbättringar som än har gjorts i regelverket. Därför måste vi också få med medlemsstaterna.
Hur som helst, med detta betänkande och den därav följande lagstiftningen tar EU ett mycket viktigt steg och föregår med ett gott exempel som vi kan vara stolta över. Jag är säker på att kommissionen även i fortsättningen kommer att välkomna parlamentets insatser för att förbättra dess förslag.
Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag ber om ursäkt om jag nu inte följer protokollet, men jag kan inte låta tillfället gå mig ur händerna att framföra en vädjan. Fiskerisektorn genomgår en mycket svår tid på grund av de stigande bränslepriserna. Alla drabbas just nu, men allra hårdast de som är mest sårbara.
Jag vet att flera medlemsstater, inklusive mitt hemland Portugal, har för avsikt att be eller redan har bett, om ert stöd för att hitta lösningar inom EU, nämligen genom en flexibel användning av Europeiska fiskerifonden för att vidta åtgärder som kan mildra de sociala konsekvenserna av den pågående krisen. Jag vet att det inte behövs, men låt mig vädja om er solidaritet och det öppna sinne som ni alltid har visat inför sektorns problem, för att bidra till att hitta en tillfredsställande lösning så snart som möjligt.
Elspeth Attwooll
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! ALDE-gruppen vill uttrycka sitt helhjärtade stöd för Marie-Hélène Auberts utmärkta betänkande. De ändringsförslag som föreslås är klargörande och innebär i vissa fall att kommissionens förslag utvecklas i vissa avseenden, inklusive vissa användbara tillägg om bidrag eller sanktioner vid force majeure.
Betoningen av behovet av icke-diskriminering vid tillämpningen av förordningen är också välkommen, för det råder inget tvivel om att IUU-fisket måste angripas globalt och att EU-åtgärder är ett viktigt steg i denna riktning.
Förra veckan hade jag förmånen att delta då en delegation från fiskeriutskottet besökte Norge. Vi fick höra att IUU-fisket i området hade minskat avsevärt under de senaste tre åren, särskilt sedan ett system infördes för hamnstatskontroll för Nordostatlantiska fiskerikommissionen i maj 2008. Systemet omfattar alla EU-medlemsstater samt Norge, Island, Färöarna och Ryssland. Norges fiskeri- och kustminister uttryckte sig uppskattande om EU-samarbetet i detta avseende.
Men man är också överens om att lokala åtgärder kan få till följd att problemen flyttas snarare än löses. Därför är det särskilt tillfredsställande att se ändringsförslagen 5, 6 och 54, där man strävar efter att göra mera för att minimera de negativa effekterna för utvecklingsländer. Jag vill också tillägga att vi har ett särskilt ansvar för att bidra till att förbättra systemen för inspektion och kontroller i utvecklingsländerna och inte bara i de länder med vilka vi har partnerskapsavtal om fiske.
Vidare hoppas jag att kommissionen, parlamentet och rådet kommer att agera för att en bindande konvention antas om hamnstatskontroll på FN-nivå. Förberedelserna har redan börjat i FAO, och om den rätta viljan finns skulle ett antagande kunna ske i mars 2009.
Ian Hudghton
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka min kollega från gruppen, Marie-Hélène Aubert, för hennes framgångsrika arbete med detta betänkande.
Det ligger uppenbarligen i alla fiskenationers och fiskesamhällens intresse att undanröja det olagliga fisket. När allt kommer omkring så är det fiskesamhällena själva som kommer att tjäna på att man lyckas bevara resurserna. Internationellt samarbete är nödvändigt för att lyckas undanröja olagligt fiske av pirater och organiserade brottslingar som verkar över hela världen.
Inom den gemensamma fiskeripolitiken har alltför stor uppmärksamhet ägnats den nyligen utkomna rapporten från revisionsrätten om kontroll och tillsyn. Den rapporten grundades på uppgifter som skulle ha samlats in från de sex främsta fiskemedlemsstaterna. De uppgifter som medlemsstaterna tog med gällde dock Storbritannien (England och Wales). Skottland svarar för omkring 70 procent av Storbritanniens fiske och ingick inte i uppgifterna. Jag vill bara framhålla att det finns en tydlig, separat organisation för kvoter, förvaltning och tillsyn i Skottland.
Vi har gjort vissa framsteg i min fiskenation också de senaste åren och förbättrat kontrollerna. Det finns registrering av köpare och säljare och särskilt angivna hamnar för landning. En god kontroll är självfallet viktig, men det är lika viktigt med en klok förvaltning som stimulerar bevarande genom garantier för att exempelvis skotska fiskare långsiktigt kommer att tjäna på de bevarandeåtgärder som de återkommande måste tillämpa. Den gemensamma fiskeripolitiken har inte gett någon sådan garanti.
Det gladde mig att höra kommissionsledamot Joe Borg säga nyligen att han var välvilligt inställd till en genomgripande reform av den gemensamma fiskeripolitiken. Jag instämmer. Jag säger: Låt oss lämna tillbaka den löpande förvaltningen och kontrollen av resursen till fiskenationerna själva, som har fiskerätt i logiska fiskeområden såsom Nordsjön, och låt oss överge den ogenomförbara föreställningen att vi kan få lika tillgång till vatten och resurser.
Pedro Guerreiro
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Bortsett från att vi har reservationer i vissa avseenden välkomnar vi initiativet att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, och vi instämmer i betänkandets huvudinriktning.
Bland annat betonar vi betydelsen av att reglerna i detta initiativ tillämpas på alla fartyg, antingen de kommer från EU-länder eller tredjeländer. Vi vill emellertid framhålla att för att få dessa förslag att stämma överens med en framtida översyn av gemenskapsreglerna om kontroll så krävs att medlemsstaternas behörighet garanteras, dvs. förfaranden och genomförande av inspektioner. Dessutom menar vi att hela skalan med frågor som rör sanktioner ligger inom varje medlemsstats behörighet.
Slutligen vill jag bara betona att om kommissionen kunde svara på sektorns rättmätiga krav lika snabbt som den kom med detta initiativ så skulle sektorn inte stå inför den konstanta försämringen av sin socioekonomiska situation.
Hélène Goudin
för IND/DEM-gruppen. - Fru talman! Förordningen som diskuteras i dag är både omfattande och komplex och jag vill passa på att betona ett par punkter.
För det första: Förslaget att fiskare som ertappas med att svartfiska ska återbetala de subventioner som de har erhållit från EU är mycket bra. Vi kan inte tillåta att skattebetalarna tvingas subventionera brottslig verksamhet. Däremot bedrivs svartfiske från alla typer av båtar. Därför borde förslaget omfatta alla fartyg, både EU-fartyg och tredjelandsfartyg.
För det andra: Det föreslagna fångstintyget är positivt. Certifieringsprocessen har en nyckelroll i bekämpningen av svartfisket. Gemensamma maximiböter ställer jag mig dock mer tveksam till. Medlemsstaterna ska kunna ta sitt ansvar genom avskräckande avgifter.
Avslutningsvis anser jag att den gemensamma europeiska fiskepolitiken har visat sig vara ett misslyckande och måste reformeras. För att verkligen kunna bekämpa det olagliga fisket behöver vi samarbeta internationellt, både med regionala fiskeorganisationer och med andra internationella organ.
Jim Allister
(EN) Fru talman! Olagligt, orapporterat och oreglerat fiske bör verkligen utrotas. Därför finns mycket i detta betänkande som jag instämmer i, men jag måste tillbakavisa de angrepp som görs på subsidiariteten när man kräver att EU ska fastställa sanktioner och att en EU-kår med inspektörer ska inrättas. Likaså motsätter jag mig den onödiga extra byråkrati som det innebär att förordningen ska tillämpas på EU-flaggade fartyg, eftersom de redan omfattas av de stelbenta bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken.
Vi behöver inte mer lagstiftning för våra egna fiskare för att ta itu med tredjeländer som fortsätter med sitt tjuvfiske. De senaste månaderna har jag varit med om att lokala brittiska fiskare har fått böter, och jag avvisar påståendet om att vi behöver mer och hårdare lagstiftning och påföljder mot våra egna flottor.
Carmen Fraga Estévez
(ES) Fru talman! Jag vill tacka Marie-Hélène Aubert för hennes betänkande. Jag anser att det tydligt uttrycker parlamentets politiska vilja att stödja de åtgärder som krävs för att utrota olagligt fiske i alla sammanhang och att, för att inleda med det som berör oss, stänga gemenskapen för import av och handel med olagliga fiskeriprodukter.
Vi kan dock inte komma ifrån det ansvar som ligger på hamnstaten och kommissionen själv enligt detta förslag. Vi talar om en förordning som är mycket ambitiöst formulerad, som kommer att tvinga medlemsstaterna att vara oerhört vaksamma och inte skona någon utrustning eller några mänskliga resurser - en av de svaga punkterna i hela kontrollpolitiken - för att omsätta ord i handling. Tyvärr innebär detta återigen att vi måste få andra politiska viljor att gå i samma takt som vår egen.
Den skada som det olagliga fisket leder till varje dag, inte bara på biologiska resurser utan också för lagliga fiskare, har varit omfattande under många år. Nu befinner sig en stor del av sektorn i ett upproriskt tillstånd eftersom man ännu en gång står inför en enorm nedgång i lönsamheten, och ett av de mest allvarliga skälen till det är stigande dieselpriser. Det finns dock också andra faktorer som bidrar till förlusterna. Den massiva lågprisimporten av tvivelaktigt ursprung som kommer in över våra gränser är, under dessa omständigheter, särskilt upprörande.
Ett exempel: Bara de senaste fem månaderna i år har dieselpriserna i Spanien gått upp med 38 procent medan priset på svärdfisk, som är en förträfflig importerad art, har gått ned med 40 procent. Inget företag i någon bransch kan överleva i en sådan ekonomisk situation. Ändå är det bevisligen så att de priser som gemenskapstillverkare får ut omedelbart har gått upp igen, när det har funnits en politisk vilja att övervaka importen noga, vilket har skett förr. Om detta kan jag vittna.
Jag ber därför er, herr kommissionsledamot, och medlemsstaterna, att stå fast och genomföra denna förordning snarast möjligt.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill tacka föredraganden för hennes förstklassiga arbete med detta betänkande.
EU måste slutligen inse att ju längre vi låter denna okontrollerade situation utvecklas, desto mer intecknar vi framtiden för havsfisket och det globala marina ekosystemet. EU borde genast avancera och agera, inte bara som en union med byråkratiska och komplicerade förordningar som oftast inte ens tillämpas av dess medlemsstater. EU borde ta globala initiativ, utan rädsla för de stora intressen som står på spel, och inte falla till föga för internationella eller andra påtryckningar. Hela det världssamhälle som sysslar med fiske kommer att kunna förstå, acceptera och slutligen gå med på att minimera det olagliga och orapporterade fisket. En förutsättning för ett sådant initiativ är naturligtvis att man i hela världen går med på en överenskommelse om bevarande av fisket. Också jag vill, tillsammans med mina kolleger i parlamentet, uttrycka min oro över den omfattande krisen för europeiska fiskare. Herr kommissionsledamot! Vi måste genast utreda dessa frågor och ta itu med problemen.
Zdzisław Kazimierz Chmielewski
(PL) Fru talman! Rådets förordning är ett intressant exempel på förebyggande lagstiftning, en förordning som riktas mot olagliga fångster, något som hotar en hållbar nivå på fiskbestånden. De lösningar som föreslås är tydliga, och det är huvudanledningen till att just detta dokument kan bli verkningsfullt - en noggrann definition av lagstiftarens intentioner.
Fördraganden har på ett utmärkt sätt fångat förordningens särskilda art och gett ovanligt hjälpsamma tolkningar som kort och gott förenklar uttolkningen av de viktigaste bestämmelserna. Regeringar i länderna runt södra och östra Östersjön har i stor utsträckning svarat på detta viktiga lagstiftningsinitiativ. I expertkretsar fortsätter dock dispyterna om de kriterier som rådet har föreslagit för att straffa fiskare med olagliga fångster.
Frågan inställer sig ännu en gång: Tar man hänsyn till skillnaderna i fångstmöjligheter i de europeiska vattnen när man eftersträvar en garanti för effektiva påföljder genom långtgående formalisering? Bör man inte i lagstiftningen ha i åtanke att det går att anpassa nivån på påföljderna efter fiskbestånden och bindande fångstkvoter för de arter som fiskas? Jag menar att den nyligen ändrade utvärderingen från Internationella havsforskningsrådet (ICES) av Östersjöns ekosystem står för en islossning i fiskeripolitiken, i den anpassning som pågår av EU:s revolutionerande åtgärder för att bevara bestånden.
Europaparlamentets fiskeriutskott var förutseende nog att utarbeta ett särskilt ändringsdokument som behandlar det första året då förordningen tillämpades som en övergångsperiod, en anpassningsperiod, som möjliggör för medlemsstaterna att vidta de nödvändiga åtgärderna för att rätta in sig i ledet.
Avril Doyle
(EN) Fru talman! Fisket i världen är i kris. EU:s fiske är i kris, vilket ytterligare förvärras av en 30-procentig prisökning på fartygsbränslet de senaste månaderna. Fiskarna är ute på gator och torg i Bryssel och i våra medlemsstater. Man väntar ivrigt på ert svar, herr kommissionsledamot. Vi går nu från ett ohållbart ekonomiskt tryck till ett ohållbart miljötryck, och experterna säger att 75 procent av fisket leder till överexploatering och till att resurserna förbrukas. Olagligt, orapporterat och oreglerat fiske är ett världsproblem som förvärrar den nuvarande krisen inom fisket.
Enligt FAO står det samlade IUU-fisket för upp till 30 procent av de totala fångsterna i vissa viktiga fiskevatten, och fångsterna av särskilda arter kan uppgå till tre gånger den tillåtna mängden. IUU-fiske urholkar det hållbara fisket, skadar och förstör marina livsmiljöer och hotar försörjningen för ansvarsfulla fiskare och samhällen som är beroende av fisket. Olagligt fiske äventyrar också livsmedelsförsörjningen, särskilt för dem som i stor utsträckning är beroende av fisk som källa till animaliskt protein.
Bifångster, som huvudsakligen orsakas av storskaligt industriellt bottentrålfiske, ofta oreglerat, olagligt och orapporterat, som genomförs av långväga fiskeflottor, har förödande effekter för de lokala fiskarna och fiskbestånden. Mer än en tredjedel av världens fångster kastas helt enkelt överbord eftersom storleken på fisken inte är lämplig eller på grund av oväntade fångster. Missriktad fiskelagstiftning från EU har uppmuntrat till fullständigt ohållbara metoder. Man slänger enorma mängder över bord eftersom det - märkligt nog - är olagligt att landa bifångster, när det skulle vara ovärderligt för forskarna att undersöka dessa.
De flesta djuphavsfiskbestånden är oerhört känsliga för snabb utfiskning vilket innebär att detta fiske kanske inte längre finns kvar när förordningarna väl tillämpas. Jag skulle vilja fråga om kommissionsledamoten har studerat möjligheterna till satellitspårning av fartyg, elektroniska dokumentationssystem för fångster och lokal-tv ombord som tänkbara åtgärder mot olagligt fiske, som man gör i andra rättssystem.
En korrekt tillämpning av denna förordning kommer att kräva en hög grad av integration på gemenskapsnivå av dem som är ansvariga för inspektion och kontroll. Det kommer också kräva att fiskare och andra berörda aktörer tar ansvar för och tillägnar sig politiken.
Iles Braghetto
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! EU har en uppgift och ett ansvar att spela en väsentlig roll i kampen mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, och gör det genom ett paket med initiativ om tillsyn, förstärkta kontroller, inspektioner och sanktioner.
Det mest ambitiösa målet är emellertid förebyggande: att möjliggöra och garantera spårbarheten för produkter, från fångst till slutmål. Sådan olaglig verksamhet orsakar ekonomisk skada och skadar den marina miljön allvarligt. Lika viktiga är dock målen för konsumentskyddet, nämligen en produkt av hög kvalitet, och att bevara fiskarnas sysselsättning. Dessa arbetstillfällen hotas mer än någonsin av många skäl - några har med ekonomi att göra medan andra är strukturella.
Dessa viktiga sociala mål är vägledande för EU i arbetet med att förebygga, avskräcka och undanröja olagligt fiske, vilket är syftet med denna förordning och förstärker unionens engagemang för att se till att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken i gemenskapsvattnen följs.
Den enhälliga omröstningen till förmån för Aubertbetänkandet är en viktig signal om viljan att omsätta de föreslagna åtgärderna i praktiken.
Petya Stavreva
(BG) Fru talman, ledamöter av Europaparlamentet! Detta betänkande berör en mycket viktig fråga om skyddet för haven och åtgärderna för att bekämpa olagligt fiske.
Behovet av förändring av den befintliga lagstiftningen har sitt ursprung i den ökande omfattningen av denna företeelse som hotar ekosystemen och fisket i gemenskapen. Föredraganden noterar också det avgörande förhållandet att medlemsstaterna inte bryr sig om att följa den gemensamma fiskeripolitiken.
Vilka sanktioner som finns varierar från en medlemsstat till en annan, vilket diskriminerar vissa fiskare i EU. Därför är det mycket viktigt att förbättra samarbetet, samordningen och utbytet av god praxis mellan de europeiska länderna för att förebygga och motverka olagligt och orapporterat fiske.
Inrättandet av ett kontrollsystem som anpassas efter fiskesektorns behov är ett viktigt steg framåt. Olagligt fiske skadar miljön och leder till ekonomiska och sociala konsekvenser för lagligt fiske som drabbas av förluster som uppgår till miljarder euro.
Förbudet mot import av fiskeprodukter från olagligt, orapporterat och oreglerat fiske till EU kan också påverka vinsterna från olagligt fiske. Kontrollpolitiken och de allvarliga påföljderna för brott ligger till grund för en bättre förvaltning av fiskbestånden.
Fiskare i Bulgarien protesterar eftersom de har stora svårigheter. Därför måste vi fatta ansvarsfulla beslut om branschens framtid. Jag stöder Marie-Hélène Auberts betänkande.
Mairead McGuinness
(EN) Fru talman! jag vill tacka Marie-Hélène Aubert för detta betänkande.
Den fråga som måste betonas är konsumenternas bristande kunskaper om problemet med oreglerat, orapporterat och olagligt fiske, och det måste vi tala mera om.
Som andra har sagt, den lagliga fiskesektorn står inför ett allvarligt hot och konsekvenserna av detta olagliga, orapporterade och oreglerade fiske är bara en del av problemet. Bränslekostnaderna är en stor fråga för dem, och vi måste få någon reaktion från kommissionen på den här krisen, där fiskare ger bort fisk i medlemsstaterna och ger sig ut på gatorna i protest. En del av problemet med den olagliga sidan av fisket kanske är att den lagliga sektorn är överreglerad - men det är möjligen en annan debatt.
Ja, vi behöver världsomfattande överenskommelser om detta, men vi måste börja med oss själva. Vi anklagas ofta för att bara lägga på mera byråkrati. Här måste vi se till att de förordningar vi inför är verkningsfulla och angriper problemets rot, så att vi inte förstör både lönsamheten och miljön.
Paulo Casaca
(PT) Fru talman! Här har vi verkligen ett utmärkt betänkande - lyckönskningar till vår föredragande. Förslaget är bra - det har redan sagts från kommissionen. Jag vill ändå betona det budskap som framfördes av föredraganden för yttrandet från utskottet för internationell handel, Daniel Varela Suanzes-Carpegna, nämligen att detta är precis den sortens instrument som på ett verkningsfullt sätt kan möta en kris som den vi nu upplever i fiskesektorn.
Det beror nämligen på att reglerna om hållbarhet inte respekteras i fisket, att fiskarna hamnar i denna kris, och det är en grundläggande läxa som jag hoppas att vi alla lär oss av detta. Problemet är att klockan tickar på och tiden stannar inte för vår lagstiftningsprocess. Därför måste åtgärder vidtas snarast, vilket redan har sagts här, för annars kommer vi att missa båten och inte anta våra utmaningar.
Avril Doyle
(EN) Fru talman! Om ingen lyckas fånga talmannens uppmärksamhet under fem minuter med ”catch-the-eye”-förfarandet kan även de som har deltagit i debatten ställa en fråga till kommissionsledamoten. Det har jag gjort flera gånger sedan det förfarandet infördes. Därför skulle jag, med er tillåtelse, vilja ställa en specifik fråga till kommissionsledamoten.
Talmannen
Det har sagts mig att jag bara får släppa in två talare. Jag är beredd att ge er ordet.
Avril Doyle
(EN) Fru talman! Jag vill inte ha någon särbehandling, men det finns möjligheter till fem minuter med ”catch-the-eye”-förfarandet.
Kan kommissionsledamot Joe Borg kommentera användningen av statliga subventioner av fartygsbränsle i vissa medlemsstater och inte andra, med ett opartiskt förhållningssätt till statligt stöd? Hur kan detta stämma överens med den gemensamma fiskeripolitiken - med betoningen på ”gemensamma” - och hur stämmer det överens med konkurrensreglerna? Vi måste hjälpa fiskesamhällena som just nu befinner sig i en allvarlig ekonomisk kris, särskilt med den 30-procentiga prisökningen på fartygsbränsle. Kan ni svara särskilt på denna fråga, som flera talare har ställt?
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Först och främst vill jag säga att nivån på debatten om denna viktiga fråga visar att vi har ett gemensamt starkt engagemang för att ta itu med frågan om IUU-fiske på ett effektivt och mångsidigt sätt. Sanningen är att IUU-fisket hotar inte bara hållbarheten hos fiskbestånden utan även framtiden för ärliga fiskare inom och utanför EU.
Om vi ska lyckas med våra insatser måste vi se till att tre avgörande principer respekteras. Den första är att tillämpningsområdet för förslaget förblir omfattande. För det andra måste systemet med intyg vara effektivt och samtidigt säkerställa att inga onödiga belastningar införs. Dessutom måste det sanktionssystem som vi föreslog vara av en sådan art att det kan fungera som verkningsfulla påföljder och därigenom vara avskräckande till sin natur.
När det gäller dessa tre principer har jag fått bekräftat att ni har lyckats lösa olika frågor med medlemsstaterna angående tillämpningsområdet, certifieringssystemet och sanktionerna. Det har ni gjort utan att urvattna eller förminska förslagets verkan. Jag vill särskilt ta upp frågan om sanktioner och säga att ett av de stora problemen med kontrollen är att de sanktioner som medlemsstaterna tillämpar är så skiftande att man inom sektorn själv ständigt har efterfrågat lika spelregler på detta område. Det är av den anledningen som vi, åtminstone, har föreslagit nivåer som bör tillämpas på ett proportionerligt och verkningsfullt sätt.
När det gäller den mer omfattande frågan om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken kan jag bekräfta att vi har börjat fundera över den, och vi kommer att ha en riktlinjedebatt i rådet under de kommande månaderna. Tanken är faktiskt att hålla ett informellt ministermöte i september. Vi tar också upp frågan om överreglering, med avsikten att förenkla den befintliga regleringen.
Låt mig också säga att jag fullständigt instämmer i Marie-Hélène Auberts kommentar att kampen mot IUU-fisket, om den är verkningsfull, kommer att hjälpa fiskarna att möta de problem och svårigheter de nu står inför på ett bättre sätt. Detta har också tagits upp av andra ledamöter i debatten. Jag instämmer dock också i att detta inte är tillräckligt.
När det gäller utvecklingsländerna har vi åtagit oss att hantera den frågan effektivt, som jag sa i mitt inledningsanförande. Det är centralt med åtgärder för att bistå utvecklingsländerna om vi ska kunna lösa problemet och inte bara flytta på det.
I fråga om kontroller vill jag försäkra föredraganden att kommissionen kommer med ett kraftfullt förslag under det tredje kvartalet i år, som också kommer att införlivas eller harmoniseras med det IUU-förslag vi har framför oss. På så vis kommer de att sammanfalla och nå samma resultat.
När det gäller bränslekrisen har vi redan vidtagit åtgärder på medellång till lång sikt, och detta får kombineras med omstruktureringen av sektorn. Vi kommer att studera de befintliga marknadsåtgärderna - denna punkt togs upp av några ledamöter i debatten - som verkar på så sätt att ökade kostnader bärs av fiskarna och inte förs över på konsumenterna, som i andra sektorer. Därför behöver vi se närmare på detta, för att ta reda på varför.
Det finns system som leder till en situation där det är fiskarna som drabbas, som tvingas bära de ökade kostnaderna själva snarare än att föra över dem på konsumenterna.
Vi erbjuder också vissa möjligheter till omedelbart stöd för fiskarna, om detta kopplas samman med omstrukturering, i form av räddnings- och omstruktureringsstöd. Här måste jag dock säga att jag också tittar närmare på detta och diskuterar det med mina kolleger, för att försöka finna andra vägar och medel för att hjälpa fiskare att möta denna nya verklighet på kort sikt. Men jag måste understryka att vi bara kan göra detta om det finns ett fast och tidsbestämt åtagande om omstrukturering, för problemet är också att det finns en överkapacitet. Om vi inte tar itu med problemet med överkapacitet så kommer vi att ha ett återkommande problem så länge bränslepriserna är som de är eller - ännu värre - om de fortsätter att stiga, vilket det finns tecken på.
Detta är vad vi har gjort tillsammans med Frankrike, som kommissionen och Frankrike har kommit överens om i ett åtgärdspaket för att hjälpa den franska fiskesektorn att omstrukturera. Jag måste medge att detta inte var tillräckligt och inte tillfredsställde de franska fiskarna.
Jag måste understryka, som ett svar från kommissionen, att vi också behöver medlemsstaternas samarbete och aktiva engagemang. Vi kan inte agera på egen hand. Jag förstår att krisen i detta avseende kommer att tas upp till diskussion på det kommande rådsmötet i juni, och personligen välkomnar jag det.
Avril Doyle tog upp en fråga alldeles på slutet om tillämpningen av statligt stöd i vissa medlemsstater och inte andra. Den information som kommissionen har är att dessa subventioner som har beviljats av olika medlemsstater antingen ligger under miniminivån (och varje medlemsstat kan bevilja stöd så länge de inte överstiger miniminivån) eller också ingår i omstruktureringsprogram, som jag talade om förut. Det finns ett meddelande om räddnings- och omstruktureringsstöd, och om en överenskommelse nås - om kommissionen ger klartecken för ett omstruktureringsprogram - så finns det vissa möjligheter till stöd, statligt stöd, som annars inte skulle vara möjligt.
När vi har fått information om andra stöd som inte ligger under miniminivån eller ingår i omstruktureringsprogram så undersöker vi det. Det har exempelvis nyss lämnats en anmälan till Frankrike om att det belopp som betalades ut i form av en försäkring måste återtas. Vi vidtar alltså åtgärder för att se till att EU:s konkurrensregler följs. Slutligen vill jag säga att den omedelbara krisen är av den arten att vi måste hantera den på ett mycket noggrant sätt för att finna vägar och medel för att finna skyndsamma lösningar som också beror av ett starkt engagemang på kort sikt för omstrukturering av fiskesektorn, för att kapacitetsnivåerna ska stämma överens med ett hållbart havsfiske.
Marie-Hélène Aubert
Fru talman! Först av allt vill jag tacka kommissionsledamoten och alla som har deltagit i debatten. Vi har uppenbarligen också behandlat bakgrunden till den allvarliga kris som drabbar sektorn. Jag vill tacka kommissionsledamoten för att ha försökt ge detaljerade svar på de frågor som ställts, även om det är svårt att gå in i detalj på vissa områden. Det är i alla fall olyckligt att EU - eller Bryssel - systematiskt får skulden för allt. Jag anser faktiskt att detta skulle vara ett bra tillfälle att visa att EU - Bryssel - inte är en del av problemet utan av lösningen. När vi ser den förbittring som finns mot EU inser vi hur medlemsstaterna och ett antal näringslivsföreträdare har dragit sig undan sitt ansvar under åren. De har prioriterat kortsiktiga intressen och trott att de kan tjäna på det ett tag men vägrat att se att de därigenom har fört en hel bransch mot ruinens brant.
Här är vi nu. Hur kan vi hitta lösningar på en situation som har pågått i åratal? Det är inte lätt. Ni har kommit med några förslag. Men vi kommer inte att lyckas om vi inte vidtar stränga och drastiska åtgärder, om vi inte använder alla de medel som krävs, för dessa texter kommer inte att efterlevas utan ekonomiska och mänskliga resurser, genom att man antar mycket mer avskräckande sanktioner än de som finns nu mot olagligt fiske. Det kommer åtminstone inte att bli alltför svårt, med tanke på det låga antal böter som dömts ut på senare tid.
Vi behöver också ge mycket mer stimulans och belöningar för intelligent och hållbart beteende och metoder. De fiskare och fiskeföretag som använder metoder som är både oerhört tillmötesgående och innovativa i fråga om fiskeförvaltning känner att de inte har något för det. De får inget erkännande och tjänar ingenting på det. Jag menar också, när det gäller kampen mot olagligt fiske och andra områden som har tagits upp såsom slöseri eller resurshantering och kvoter, att vi måste lägga fram en mycket mer lönande strategi, en framåtsyftande strategi som är ett steg i rätt riktning, och så verkar det inte vara för tillfället.
Sammanfattningsvis menar jag att detta betänkande är en möjlighet för oss att ta upp alla dessa frågor. Det är uppenbart att enbart denna diskussion inte löser problemet. Jag tänker mig att denna diskussion kommer att fortsätta i nästa betänkande, men det är dags för ett brett samråd i stället för förhandlingar uppifrån och ned, mellan kommissionen, regeringar och näringslivsföreträdare, och ett mycket bredare, mer övergripande, tvärsektoriellt samråd. Det skulle ge oss svar, och EU och Europaparlamentet skulle åter få möjlighet att fullgöra sin roll och sin plikt att finna lösningar för denna sektor i kris.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag den 5 juni 2008.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Margie Sudre  
Europaparlamentet har ännu en gång slagit till mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, som är ett verkligt internationellt problem.
De antagna åtgärderna kompletterar på ett verkningsfullt sätt den befintliga mekanismen. Jag talar särskilt om införandet av ett system för hamnstatskontroll för fartyg som angör hamnen, där ett fångstintyg utfärdas, och förbudet mot angöring av IUU-fartyg. Jag välkomnar också förbudet mot import av IUU-fisk och offentliggörandet av en förteckning med fartyg som sysslar med IUU-fiske.
Mervärdet av dessa nya EU-regler ligger också i utvecklingen av ett varningssystem på gemenskapsnivå när det finns misstanke om att IUU-fiske har upptäckts. Sanktionssystemet har också förstärkts, inklusive förbudet för IUU-fartyg att få tillgång till offentligt stöd eller bidrag och återbetalning av offentligt stöd eller bidrag som utbetalats, där så är nödvändigt.
Ännu viktigare är att jag framgångsrikt har bedrivit lobbyverksamhet i Europaparlamentet för att fokusera på de yttersta randområdena i kampen mot olagligt fiske, eftersom deras ekosystem är så oerhört känsliga. Detta sänder ut en kraftig signal till de samvetslösa flottorna och kommer att göra det lättare att ta hårda tag mot den illojala konkurrens som sakta men säkert slår ut våra fiskare.
