Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Pompidou
Arvoisa puhemies, kyseessä on kielellinen ongelma, joka koskee eilisen pöytäkirjaa.
Eilisen pöytäkirjan transatlanttisia suhteita ja Echelon-järjestelmää koskevassa E kappaleessa lukee englantilaisessa versiossa "STOA studies " , ja ranskankielisessä versiossa tämä kohta on käännetty sanoilla " rapport STOA " (STOA: n mietintö). STOA ei laadi mietintöjä, sillä niiden laatiminen kuuluu parlamentin valiokunnille, vaan se laatii tutkimuksia. Siksi toivoisin, että käännöspalvelu ryhtyy käyttämään ranskan kielellä ilmausta STOA: n tutkimuksista eikä mietinnöstä ja sallii siten parlamenttimme valiokuntien säilyttää kaiken riippumattomuutensa ja toimivaltansa.

Puhemies
Herra Pompidou, huomautuksenne koski kielellistä korjausta, ja kaikki mikä voi parantaa tekstiä ja lisätä sen oikeellisuutta, on tietysti otettava huomioon. Tehtäköön siis niin.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Rübig
Arvoisa puhemies, minulle kerrottiin eilen, että parlamentin jäsen Schierhuberin avustajan kimppuun on Brysselissä hyökätty ja hänet on ryöstetty. Parlamentin jäsen Schiedermeierin asuntoon on murtauduttu. Milloin aiotaan vastata yli 150 jäsenen esittämään pyyntöön, joka koskee turvatoimien lisäämistä Brysselissä?

Puhemies
Herra Rübig, huomionne on aivan aiheellinen ja kuten tiedätte, me teemme parhaamme kaiken tämän lopettamiseksi, mutta se ei voi tapahtua hetkessä. Voin kuitenkin kertoa teille, että monia sellaisia toimia on toteutettu, ja vielä useampaankin otteeseen, joita te ja muutkin kollegat ovat toivoneet.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, tahtoisin vain aivan lyhyesti käyttää puheenvuoron ilmoittaakseni kollegoilleni, että vaikka Portugalissa on hurskas ja kristillisiä periaatteita kunnioittava hallitus, maassa on näinä päivinä vastattu panssaroiduin autoin, helikopterein, iskuryhmin ja koirin mielenosoituksiin, joita tulevaisuudestaan huolestuneet maanviljelijät ovat järjestäneet jouduttuaan jo lähes vararikon partaalle vuosikausia jatkuneiden erittäin huonojen satojen vuoksi. Jos tämänkaltainen menettely todellakin on sitä humanismia, jota maani hallitus edustaa, haluan esittää vastalauseeni. Maanviljely on aina ollut minulle läheinen asia, olen osoittanut mieltäni lain ja järjestyksen sallimissa rajoissa, laillisin keinoin. Tahdon kiinnittää huomiota siihen, että demokratiassakin on vaikeaa irtaantua tietyistä diktatuurille ominaisista käytännöistä.

Puhemies
Herra Rosado Fernandes, kuuntelin teitä, vaikka kyseessä ei ollut työjärjestystä koskeva puheenvuoro, ja te olitte siitä hyvin tietoinen.
Hyvät kollegat, pyydän, että esitätte ainoastaan työjärjestystä koskevia puheenvuoroja.

Bertens
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni ei ehkä ole työjärjestyspuheenvuoro, mutta se liittyy kylläkin maailmanjärjestykseen. Sallinette minulle minuutin. Tänä aamuna saatiin tietää, että Burkina Faso on ratifioinut Ottawan sopimuksen, maamiinat kieltävän sopimuksen. Nyt sopimuksen ratifioineiden maiden määrä on 40. Näin sopimus siis pantiin alulle 1. maaliskuuta 1998, ja 1. maaliskuuta 1999 voimme aloittaa maailman vapauttamisen maamiinoista. Koska parlamentti on tehnyt myös paljon työtä Ottawan sopimuksen aikaansaamiseksi, meidän ei pidä onnitella vain Kanadan hallitusta ja Burkina Fason hallitusta, koska se oli 40. sopimuksen ratifioinut maa, vaan voimme onnitella hiljaisuudessa itseämmekin.

Puhemies
Kiitoksia, herra Bertens. Se ei tietysti ollut työjärjestystä koskeva puheenvuoro, mutta kaikki ymmärtävät hyvin, miten tärkeitä ja hyödyllisiä tietoja te kerroitte meille.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni ei ole työjärjestyspuheenvuoro, mutta haluaisin kysyä teiltä jotakin. Olen nimittäin viime huhtikuun 7. päivänä esittänyt kirjallisen kysymyksen parlamentin puhemiehelle, siis viisi kuukautta sitten, Euroopan parlamentin kahviloiden ja ravintoloiden kalustuksen tilauksen ja toimittamisen osalta. En ole vieläkään saanut vastausta, huolimatta useista puhelinsoitoista puhemiehen henkilökunnalle. Nyt kysyn teiltä: kuinka voin saada vastauksen tähän kysymykseen?

Puhemies
Rouva Plooij-van Gorsel, en voi tietenkään vastata teille välittömästi, koska en tunne kyseistä kirjettä. Pyydän kuitenkin puhemiestä vastaamaan kysymykseen, jonka esititte hänelle toukokuussa, jos hän ei ole sitä vielä tehnyt, kuten te sanoitte.??

Kehitysyhteistyö: sukupuolten tasa-arvoon liittyvät kysymykset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kehitys- ja yhteistyövaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0291/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston asetuksen antamiseksi sukupuolten tasa-arvoon liittyvien kysymysten sisällyttämisestä kehitysyhteistyöhön.

Junker
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, naisten aseman vahvistaminen on jo sinänsä tärkeä tavoite. Jos naiset saavuttavat tasa-arvoisen aseman ja yhtäläiset mahdollisuudet miesten kanssa ja saavat samat yhteiskunnalliset, taloudelliset ja juridiset oikeudet kuin miehet sekä oikeuden lisääntymisterveyteen ja suojeluun seksuaaliselta väkivallalta, ihmisten hyvinvointi kohenee yleisesti.
Tämä tunnustus ei suinkaan ole ote feministien julistuksesta, vaan runsaasti tosiasioita sisältävästä, maailman naisia vuonna 1995 käsittelevästä kirjasta, jonka Yhdistyneet kansakunnat on julkaissut Pekingissä pidetyn IV naisten maailmankonferenssin johdosta. Kirjasta saatava oppi on lähtökohdiltaan samanlaista kuin Euroopan komission tasa-arvon edistämistä koskeva mainstreaming -periaate, joka tähtää siihen, että sukupuolinäkökulma sisällytetään kaikkiin politiikan alueisiin, siis myös kehitysyhteistyöhön.
Euroopan unionilla oli aikanaan Pekingissä - toistan tämän mielelläni ja voin sanoa sen omana mielipiteenäni - myönteinen ja rakentava rooli. Pekingissä hyväksytyn toimintasuunnitelman ja päätösasiakirjan myötä kaikki osanottajat sitoutuivat oman toimivaltansa rajoissa, tarkkaan kohdennetuin toimenpitein edistämään syrjinnän poistamista ja naisten todellista tasavertaisuutta kaikilla elämän aloilla: kasvatuksessa, koulutuksessa ja ammatillisessa koulutuksessa, työ- ja perhe-elämässä, sosiaalitoimessa, politiikassa, talouselämän ja tieteen alalla, oikeuslaitoksessa, kulttuurin alalla sekä tiedotusvälineissä ja niin edelleen.
Käsiteltävänä oleva asetusehdotus voidaan katsoa myönteiseksi pyrkimykseksi lisätä tietoisuutta siitä, että naisten oikeuksien vahvistaminen on ilman muuta tärkein tekijä matkalla kestävään kehitykseen, jonka nimeen niin usein vannotaan. Aikomus osoittaa suunnitellut määrärahat - jotka valitettavasti ovat varsin niukat - toiminnallisten hankkeiden sijasta tietoisuuden lisäämiseen tähtääviin toimiin ansaitsee selvästi kannatusta.
Naisten intressien sisällöllinen ja henkilötasolla tapahtuva integrointi niin tärkeisiin kehitysyhteistyön aloihin kuin maatalous ja karjanhoito, kalastus, metsänhoito, juomavesihuolto ja hätäaputoimet, mutta myös kauppa, elintarvikkeiden jalostus tai kevyt teollisuus, on tähän mennessä ollut varsin puutteellista, mikä osaltaan johtuu sitkeistä ennakkoluuloista ja kulttuurisista ja uskonnollisista esteistä, jotka liittyvät läheisesti tiedonpuutteeseen.
Kaikissa kulttuureissa esiintyvän naisten syrjinnän koko kirjoa ei ole tarkoitus tässä vielä kertaalleen tuoda esille. Ovathan ongelmat kaikkien tiedossa. Voimme sanoa, että tämä asetusehdotus merkitsee askelta oikeaan suuntaan. Tosin se on vain pieni askel, joka ei saa jäädä ainoaksi.
Voin antaa erityistä tunnustusta siitä, että monet ensimmäisen käsittelyn tarkistusehdotuksista ovat saaneet myönteisen vastaanoton, mutta neuvoston vahvistama yhteinen kanta sisältää vielä yhden ratkaisevan puutteen. Neuvosto on nimittäin rajoittanut voimassaoloaikaa. Uskon, että on hyvä tutkia viiden vuoden kuluttua, miten ohjelma on tehonnut. Mutta ongelmaa ei missään tapauksessa ole ratkaistu viiden vuoden kuluttua, joten meidän on jatkettava ponnistelujamme. Näin ollen ehdotan määräaikaisuuden hylkäämistä. Luotan parlamentin laajaan kannatukseen.
Näin lujitetaan vaatimusta, jonka mukaan kehitysyhteistyöhön liittyvien, sukupuolten tasa-arvoa koskevien kysymysten huomioon ottaminen on käsitettävä poikkileikkauksenomaisesti kohdistettavana tehtävänä, jota on suoritettava kaikessa kehitysyhteistyössä. Merkittävän kerrannaisvaikutuksen saavuttaminen on tärkeää, kuten ohjelmassa on tarkoituskin. Tämä edellyttää jäsenvaltioiden kanssa koordinoitua toimintaa. Tietoisuuden lisääminen ei nimittäin ole tarpeen vain kehitysmaissa vaan myös yhteisön sisällä. Se tarkoittaa, että kaikkien yhteisötason päättäjien on saatava asianmukaista täydennyskoulutusta. Tässä ei saa olla kyse ainoastaan niin sanotuista kovista arvoista, vaan myös kehitysyhteistyön uusista aloista, joiden merkitys kasvaa jatkuvasti: ihmisoikeudet, demokratisointi ja oikeusvaltion periaate, siviiliyhteiskunnan osallistumismahdollisuudet, julkisten asioiden hyvä hoitaminen, kauppa, makrotaloudelliset analyysit, ihmisten perustarpeiden tyydyttäminen ja köyhyyden torjunta, lisääntymisterveys. Näillä aloilla on ensisijaisesti hyödynnettävä kehitysmaissa jo olevia rakenteita ja paikallisia edellytyksiä.
Paraskaan aikomus ja hienoinkaan asetus eivät tosin hyödytä penninkään vertaa, jos niiden täytäntöönpanoon ei riitä henkilökuntaa. Näin on ilmiselvästi käynyt tässä yhteydessä. Euroopan parlamentti ja sen valiokunnat ovat jo pitkään valittaneet naisten oikeuksia ja kehitystä käsittelevän komission yksikön henkilökunnan riittämättömyyttä. Aallonpohja on nyt jo saavutettu! Sukupuolten tasa-arvoon liittyvistä kysymyksistä vastannut pääosaston A-virkamies ei enää hoida kyseisiä tehtäviä. Seuraajaa ei ole näköpiirissä. Olen kuullut, että alun perin suunniteltu hakumenettely on pysäytetty. Paikalla on enää vain yksi kansallinen asiantuntija Ruotsista. Haluaisin komission ottavan kantaa tähän asiaan, sillä nyt on kysymys uskottavuudesta. Sen komissio on velkaa parlamentille ja etenkin kehitysmaiden naisille.

Gröner
Arvoisa puhemies, olemme naisten oikeuksien valiokunnassa käsitelleet perusteellisesti myös aihetta: "Kehitysyhteistyö: sukupuolten tasa-arvoon liittyvät kysymykset" . Olin esittelijänä Pekingissä ja voin vain todeta, että siellä tehtiin hyviä päätöksiä. Toimintasuunnitelma antaa rajat meidän toimillemme. Jos emme pane täytäntöön sitä, mikä Pekingissä aloitettiin, kestävyysvakuuttelut eivät hyödytä mitään. Kun kerran olemme jo oivaltaneet, että naiset ovat kehityksen avaintekijä, on asetuksen tultava voimaan mahdollisimman pian.
Kuulimme rouva Junkerilta, että näiden asioiden täytäntöönpano tuottaa komissiolle suuria ongelmia. Asiaan liittyy myös kaksi tällä hetkellä jäädytettyä budjettikohtaa. Asetuksen myötä tulemme saamaan oikeudellisen perustan, joka on ehdottoman välttämätön sukupuolten tasa-arvoon liittyvien asioiden täytäntöönpanolle.
Nyt on myös todettu, että pääosastojen IB ja VIII yksiköt ovat aiemmin tehneet hyvää työtä. Yksiköissä ei siis ole ainoastaan valvottu mainstreaming -periaatteeseen liittyviä koehankkeita, vaan on myös kehitetty menetelmiä, jotka ovat mahdollistaneet sukupuolten tasa-arvoon liittyvien vaikutusten arvioinnin yksittäisissä hankkeissa. Yhteistyömaissamme järjestettyjen yksittäisten hankkeiden vaikutuksia tyttöihin ja naisiin on tutkittu tarkkaan. Toissijaisesti on ryhdytty toimenpiteisiin, jotka tähtäävät komissiossa ja muissa toimielimissä työskentelevän henkilökunnan tietoisuuden lisäämiseen asioissa, jotka koskevat sukupuolten tasa-arvoon liittyvän yhteistyön kysymyksiä. Emme saa nyt jähmettyä paikallemme, vaan meidän on kuljettava eteenpäin. Jos komission harvalukuisia virkoja ei nyt täytetä, kaikki ponnistelumme ovat turhia.
Uskon siksi, että meidän on ponnisteltava edelleen ja saatava kyseiset budjettikohdat, eli B7-611 ja B7-631, mahdollisimman pian vapaiksi. Näiden budjettikohtien määrärahoista on hyödynnetty 93 %, mikä on varsin hyvä käyttöaste.
Yhteistyömaissamme on siis pikaisesti pantava täytäntöön toimet, jotka liittyvät kriisien torjunnan, ihmisoikeuksien, demokratisoinnin ja peruskoulutuksen aloihin. Haluaisin vielä kerran painottaa, kuten rouva Junker jo on tehnyt, että asetuksen vaikutuksia rajoitetaan tietysti tuntuvasti, jos se määräaikaistetaan. Jos pääsemme yhteisymmärrykseen siitä - ja uskon parlamentin enemmistön kannattavan tätä ajatusta - että määräaikaistaminen hylätään, teemme varsin tärkeän päätöksen. Tämän politiikan vaikutusten jatkuva arviointi pysyisi silti edelleen tarpeellisena. Määräaikaistamisen hylkääminen on kuitenkin keskeinen toivomus.

Günther
Arvoisa puhemies, näitä aiheita käsiteltäessä on totuttu siihen, että edustettuina ovat vain parlamentin naiset. Sitäkin ilahduttavampaa on, että nimenomaan meidän puolellamme parlamenttia on kuitenkin muutamia miehiä, jopa enemmän kuin sillä puolella, joka yleensä näyttää olevan niin tietoinen näistä kysymyksistä. Se, että lordi Plumb tietysti nyt lähtee väärään aikaan, onkin sitten taas toinen juttu!
Hyvät naiset ja herrat! Yhä uudelleen valitetaan sitä, että kehitysyhteistyössä ei perehdytä tarpeeksi kyseisten maiden kulttuuriolosuhteisiin eikä niitä oteta huomioon. Kohtaamme myös sukupuolten tasa-arvoon liittyvässä kehityspolitiikan suuntaamisessa sen tosiasian, että muiden maiden yhteiskunnissa vallitsee perinteinen työnjako, ja tiedämme kaikki, ettei asioita kannata kääntää päälaelleen.
Aluksi on siis tärkeää tunnistaa, ja sen jälkeen ottaa tehostetun tuen kohteeksi, ne alat, jotka koskevat ennen kaikkea naisia. Esimerkiksi juuri ravintohuollon tai terveyden alalla tarjottavat hankkeet menestyvät erityisen hyvin. Useissa maissa menestyvätkin tästä syystä hyvin juuri ne hankkeet, joissa jaetaan pieniä luottoja naisille, joiden hyvä takaisinmaksumoraali mainitaan oikeastaan kaikissa kertomuksissa.
Koulutuksen alan on mielestäni edelleen saatava ehdoton etusija, ei vain siksi, että naisten osuus lukutaidottomista on erityisen suuri, vaan myös siksi, että väestönkehityskysymyksiä koskevan tietoisuuden lisääminen liittyy läheisesti koulutus- ja ammattikoulutustason parantamiseen, sillä koulutetut naiset suhtautuvat avoimemmin myös syntyvyyden säännöstelyyn.
Meidän on kuitenkin muistettava: aina silloin on kaksi mahdollisuutta, kun laajennamme naisten toimintasädettä, ja se sivuaa miesten toimintasädettä: syntyy joko ristiriita tai sopuratkaisu, joista viimeksi mainittu varmaankin lienee perheiden kannalta suotavampi. Emme myöskään saa sallia - etenkään perhesuunnittelun alalla - että naisille sälytetään kaikki vastuu väestönkehityksestä. Tämä on erikoislaatuinen lähtökohta, jossa sukupuolinäkökulma merkitsee molempien osapuolien - miesten ja naisten - asettamista vastuuseen.
Tässäkin mietinnössä vaaditaan - samoin kuin muiden aiheiden yhteydessä - jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä. Tämä on aihe, joka yhä uudelleen esiintyy esityslistalla kaikissa mahdollisissa yhteyksissä juuri kehitysyhteistyön alalla. Olisin hyvin kiitollinen, jos komissio antaisi onnistunutta yhteistyötä koskevaa palautetta, jotta voimme kerrankin käsitellä loppuun yhden alueen ja sanoa: tällä alueella kaikki toimii hyvin! Kiitokset esittelijälle!

Kerr
Arvoisa puhemies, rouva Günther on varmasti iloinen siitä, että vihreät ovat niin edistyksellisiä, että meillä on mies puhumassa tästä asiasta. Itse asiassa minä esittelin Nel van Dijkin mietinnön naisten oikeuksien valiokunnassa Nelin poissa ollessa, joten aihe on minulle tuttu. Kyseessä on mielestäni hyvin tärkeä alue.
Olen juuri palannut Intiasta vierailtuani Dalai Laman luona Dharamsalassa. Tarkasteltaessa kylien elämää Intiassa, naisten keskeistä merkitystä kyläyhteisöissä ja tarvetta saada nimenomaan naiset viemään kylien kehitystä eteenpäin käy varmasti selväksi, että kyseessä on alue, jota EU: n on painotettava enemmän.
Rouva Junkerin mietintö on mielestäni erinomainen, koska siinä painotetaan avainasiaa eli sitä, että meidän olisi käytettävä enemmän rahaa naisten kouluttamiseen, kehittämiseen ja tukemiseen kehitysmaissa sen sijaan, että käytämme kaikki rahat naisten koulutukseen komission piirissä Brysselissä.
Se voi olla tärkeää - tietoisuuden lisääminen ja naisnäkökulman korostaminen komission ja muun unionin politiikassa - mutta oleellista olisi ohjata kyseisistä budjettikohdista enemmän rahaa naisille suunnattaviin hankkeisiin nimenomaan kehitysmaissa. Tämä asia on tärkeällä sijalla esittelijän mietinnössä, ja toivon, että komissio suhtautuu siihen myönteisesti.
Puhuimme naisten oikeuksien valiokunnassa siitä, miten me voisimme lisätä naisnäkökulmaa politiikassamme: voisimme perustaa tehokkaita pysyviä komiteoita, joissa olisi enemmän naisia; voisimme varmistaa, että kehitysmaiden naiset ovat paremmin edustettuina AKT-valtuuskunnissa, että seuraamme ja arvioimme EU: ssa kaikkien kehityshankkeiden vaikutuksia kehitysmaiden naisiin ja että kertomuksista annetaan palautetta paitsi komissiolle myös parlamentille, jotta voimme havaita, että naiset otetaan todella huomioon EU: n kehitysavussa. Jos me tekisimme näin, se merkitsisi huomattavaa edistystä.

Scarbonchi
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegani, en haluaisi puhua ilman, että kiitän esittelijää ja koko kehitys- ja yhteistyövaliokuntaa heidän aikaansaamastaan työstä, joka koskee miesten ja naisten tasa-arvon huomioon ottamista Euroopan unionin kehitysyhteistyössä.
Kuten Jean Ferrat laulaa, nainen on miehen tulevaisuus. Se pitää paikkansa erityisesti kehitystyön alalla. Ne, jotka ovat jo käyneet esimerkiksi Afrikassa, ovat nähneet, miten hallitseva asema naisilla on kehitysprosessissa. Heillä on oleellinen merkitys yhtä lailla talouselämässä, erityisesti sen epävirallisella tai populaarisella tasolla, kuin maataloudessakin.
Naisten merkitystä uudelleenkoulutuksessa ja jälleenrakennuksessa ei myöskään voida koskaan riittävästi korostaa.
Ja tarvitseeko edes mainita heidän rooliaan konfliktien estämisessä ja rauhan rakentamisessa? Kehitystä eteenpäin vievät naiset ovat kuitenkin kehitysmaissa vakavan eriarvoisuuden uhreja, yhteiskunnallisen, perheen piirissä tapahtuvan, taloudellisen ja poliittisen syrjinnän uhreja, mutta he vaikuttavat kehitykseen siitä huolimatta, että heidän tasa-arvoisen kohtelunsa tiellä on suuria esteitä.
Esittämiensä aiejulistusten lisäksi Euroopan unionin on nyt löydettävä yhteinen sävel niiden hyvien päätöslauselmien välille, jotka se hyväksyi allekirjoittaessaan vuonna 1995 pidetyn Pekingin konferenssin toimintasuunnitelman ja julistuksen, ja muutettava ne teoiksi etenkin kehitysapupolitiikassaan.
Emme siis voi muuta kuin olla tyytyväisiä ehdotukseen neuvoston asetukseksi, jonka tavoitteena on antaa naisille heidän ansaitsemansa rooli kehityksen oleellisina toimijoina siten, että sukupuoliroolien analysointi sisällytetään systemaattisesti kaikkiin kehitysalan toimiin ja strategioihin. On todellakin oleellista, että Euroopan unionin kehitysalan toiminta vastaa naisten tarpeita ja prioriteetteja paikallisella tasolla. On erittäin tärkeää, että naiset voivat osallistua täysipainoisesti kehityshankkeiden suunnitteluun ja toteuttamiseen.
Näin ollen haluan sanoa teille tänään, että kannatan ryhmäni, Euroopan radikaaliallianssin puolesta täysin kehitys- ja yhteistyövaliokunnan suositusta, erityisesti siksi, että sukupuolikysymysten huomioiminen kehitystä edistävissä yhteisön toimissa on mielestämme myös yksi edellytys niiden onnistumiselle. Haluan myös sanoa teille, että mielestäni ei ole aiheellista asettaa aikarajoja asetukselle, joka sisältää näin kunnianhimoisen ohjelman. Sen vuoksi vastustin yhdessä kaikkien valiokunnan kollegojeni kanssa neuvoston asetukseen ehdottamia määräaikoja ja toivon, että parlamentin kanta tässä asiassa otetaan huomioon.
Miesten ja naisten välisen tasa-arvon käsite on iskostettava lopullisesti ihmisten mieliin. Yhtä pysyvästi se on iskostettava myös Euroopan unionin kehitysaputoimintaan.

Mendes Bota
Arvoisa puhemies, miehenä ja parlamentaarikkona minun on tunnustettava, että niin pohjoisessa kuin etelässäkin elämme yhteiskunnassa, jossa naisten on hyvin vaikeaa päästä yhteiskunnalliseen, poliittiseen ja taloudelliseen päätöksentekoon liittyviin tehtäviin. Naisten ja miesten erilaiset mahdollisuudet merkitsevät valtaisaa voimavarojen ja kykyjen tuhlausta, joka on vieläkin räikeämpää kehittymättömimmissä maissa. En kannata kiintiöihin tai asetuksiin perustuvaa sääntelyjärjestelmää. Uskon sen sijaan, että tietoisuutta voidaan lisätä tämän kysymyksen osalta, jonka parissa Euroopan parlamentti on toiminut edelläkävijänä ja esimerkkinä.
Maassani on muuan vanha sanonta, joka kuuluu seuraavasti: kun vesi hioo kiveä kyllin kauan, kiveen syöpyy lopulta reikä. Kannatan nyt käsiteltävään asetukseen esitettyjä tarkistuksia, sillä on tärkeää olla unohtamatta pieniä toiminnallisia hankkeita, on vahvistettava entistä lujemmin sitä periaatetta, että Euroopan unionissa on vain yksi kehitysyhteistyöpolitiikka, ja on tarkasti määriteltävä ne hätäaputoimiin ja kriisien ehkäisemiseen, ihmisoikeuksiin ja demokratisointiin, taloudellisiin analyyseihin, kauppaan sekä seksuaalisuuteen ja terveydellisiin kysymyksiin liittyvät ensisijaiset alat, joilla naisten osuutta pyritään kasvattamaan.
On tärkeää tehdä loppu poikkeustilanteista ja palata normaaliin käytäntöön päätettäessä julkisista hankinnoista, jotka toteutetaan vastaanottajamaista ja niiden lähellä sijaitsevista muista kehitysmaista tulevien tarjousten perusteella. Euroopan unioni ei voi ottaa vasemmalla kädellä pois sitä, mitä se oikealla kädellä antaa.
Lopuksi: miksi pitäisi määritellä etukäteen, milloin ohjelma naisten osuuden kasvattamiseksi Euroopan unionin elimissä ja kehityspolitiikoissa loppuu, miksi sille pitää etukäteen antaa varma kuolemantuomio viiden vuoden päähän? Jo kun toteamme, että suuret yhteiskunnalliset muutokset ovat 15 viime vuoden aikana edistyneet kehitysmaissa vain hitaasti ja että odotettavissa oleva elinikä, lapsikuolleisuus, lukutaidottomuus, syntyvyys ja jopa henkeä kohden laskettu bruttokansantulo ovat varsin verkkaisesti kehittyneet myönteiseen suuntaan, huomaamme turhaksi toivoa ihmeitä tällä saralla. Nyt käsiteltävä neuvoston kanta todistaa valitettavasti, että rouva Junker saa vielä monen pitkän vuoden ajan vaatia lisää naisvaltaa komission yksiköihin ja edustustoihin.

Flynn
Arvoisa puhemies, suhtaudun ensinnäkin myönteisesti parlamentin suositukseen ja haluan kertoa komission antavan arvoa sille, että parlamentti on tukenut tämän budjettikohdan luomista vuonna 1990 ja sen lisäksi myös komission vuonna 1995 Pekingissä pidetystä naisten konferenssista lähtien harjoittamaa politiikkaa sukupuolten tasaarvoon liittyvien kysymysten sisällyttämiseksi kehitysyhteistyöhön.
Olen hyvin iloinen saadessani tilaisuuden kiittää parlamenttia tästä erinomaisesta työstä, jota ovat tehneet erityisesti kehitysja yhteistyövaliokunnan esittelijä rouva Junker ja naisten oikeuksien valiokunnan esittelijä rouva Gröner. On havaittavissa, että korkeatasoinen kokemus ja sitoutuneisuus synnyttävät hyvää yhteistyötä Euroopan parlamentin ja komission välille tällä alueella.
Suositusehdotuksen tarkoituksena on antaa johdonmukainen ja vakaa perusta toimenpiteille, jotka ovat avainasemassa sekä kehitysyhteistyömme laadun ja tehokkuuden että sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja tasa-arvon kannalta. Meidän on ehdottomasti saatava asetus hyväksytyksi mahdollisimman pian, jotta voimme käyttää rahoja aikomaamme tarkoitukseen.
Aikaisemmin kehitysyhteistyössä on usein sivuutettu kaksi tärkeää asiaa. Ensinnäkään ei useinkaan ole otettu riittävästi huomioon naisten erilaista taloudellista ja yhteiskunnallista asemaa hankkeiden toteuttamisalueilla. Sen takia hankkeita on saatettu suunnitella epätäydellisen kuvan perusteella ja ilman asianosaisten mukanaoloa. Herra Kerr toi esille juuri tämän asian. Tällainen lähestymistapa vähentää tietenkin hankkeiden onnistumismahdollisuuksia.
Toiseksi aiemman kehitysyhteistyön poliittisella ja ohjelmallisella tasolla on annettu liian vähän painoarvoa kehitysmaissa edelleen vallitsevalle vakavalle eriarvoisuudelle naisten ja miesten välillä. Rouva Günther toi tämän asian hyvin painokkaasti esille. Eriarvoisuus vähentää naisten mahdollisuuksia vaikuttaa merkittävällä tavalla talouteen ja yhteiskuntaan, mikä jarruttaa koko yhteiskunnan kehitystä. Naisia pidetään myös toisarvoisessa asemassa. Jatkossa pyrimme siis tekemään juuri niin kuin rouva Gröner sanoi, eli toteuttamaan Pekingissä maailmanlaajuisesti hyväksyttyä toimintasuunnitelmaa.
Näistä syistä strateginen ja katalyyttinen lähestymistapa on hyvin tärkeä. Jos ainoastaan rahoittaisimme naisten asemaa edistäviä lisähankkeita, se saattaisi mitätöidä asian merkityksen. Se ei olisi riittävän tehokasta, ja sen vaikutus yleisen kehitysyhteistyön laatuun ja pitkän aikavälin tehokkuuteen olisi minimaalinen. Tämän sijasta asetusehdotus sisältää toimenpiteitä, joilla tuetaan sukupuolten tasa-arvoon liittyvien kysymysten laaja-alaista sisällyttämistä yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaan ja -ohjelmiin. Tämä asia tuotiin esille myös Pekingin toimintasuunnitelmassa.
Samanaikaisesti lähestymistapa edistää sukupuolten välisen eriarvoisuuden vähentämiseen tähtääviä erityistoimia, joita rahoitetaan käytettävissä olevilla varoilla ja riittävän laaja-alaisesti. Se on mielestämme oikea lähestymistapa. Se vastaa mainstreaming -periaatetta, jota on kannatettu neuvoston viimeaikaisissa päätelmissä ja aiemmassa päätöslauselmassa ja erityisesti Pekingin konferenssissa. Me pyrimme edistämään nimenomaan laaja-alaista mainstreaming -periaatetta.
Tehtävä edellyttää perinteisten lähestymistapojen ja työmenetelmien perinpohjaista, luovaa ja jatkuvaa uudelleensuunnittelua. Kansainvälisen kokemuksen perusteella voidaan päätellä, että tämä ei ole helppo eikä nopea tehtävä. Ensimmäinen kehityskertomus tasa-arvokysymysten sisällyttämisestä kehitysyhteistyöhön osoittaa kuitenkin, että paljon on jo saatu aikaiseksi ja että alku on onnistunut hyvin. Rouva Junker otti hyvin voimakkaasti kantaa henkilöstökysymykseen, ja me ymmärrämme, miten tärkeästä asiasta on kyse. Pyrimme pitämään henkilöstömäärät nykyisellä tasolla, mutta minun on sanottava, että se ei ole helppoa.
Nykyinen vaikea rekrytointi-ilmapiiri jättää meille hyvin vähän liikkumavaraa tältä osin. Erityisalan asiantuntemusta ei aina ole helposti saatavilla eikä sitä ole helppo siirtää osastoilla. Rouva Junkerin ja herra Kerrin esittämä näkemys otetaan huomioon. Koulutusta on tärkeä kehittää sekä talon sisällä että kehitysmaissa.
Komissio on omaksunut seuraavan kannan kahdestakymmenestä tarkistuksesta, jotka mietintöön on jätetty käsittelyä ja äänestystä varten: kannatamme kokonaisuudessaan kuutta tarkistusta, 1, 7, 9, 10, 14 ja 20, ja osittain myös tarkistuksia 11, 17 ja 18. Kannatamme osittain myös tarkistuksia 2 ja 4, vaikka olemme sitä mieltä, että niiden sanamuotoa on muutettava siten, että kyseisen budjettikohdan mainstreaming -periaate korostuu selvästi. Me puhumme nyt yhdestä budjettikohdasta, johon on yhdistetty kaksi aiempaa budjettikohtaa.
Seuraavia tarkistuksia emme voi hyväksyä: tarkistuksia 3, 5, 6, 8, 12, 13, 15, 16 ja 19 sekä osittain tarkistuksia 11, 17 ja 18. Sallinette, että käyn hyvin nopeasti läpi tärkeimmät syyt komission kantaan. Jotkin tarkistukset, esimerkiksi 12 ja 13 ja osittain myös 18, edellyttäisivät menettelyjen muuttamista etenkin toimielinten välisten vaatimusten osalta. Se vaarantaisi talousarvion asianmukaisen hallinnoinnin, koska komissiolla on käytettävissään vain rajoitetut henkilöresurssit. Tarkistuksesta 8 olemme periaatteessa samaa mieltä, mutta siinä ehdotetut toimet ovat liian kunnianhimoisia rekrytointiresurssiemme kannalta.
Lopuksi muutamat tarkistukset - 16, 19 ja osittain 11 - olisivat ristiriidassa nykyisten toimielinten välisten sopimusten kanssa tai ne edellyttäisivät nykyisten komiteamenettelyjen muuttamista. Muut tarkistukset - 15 ja osittain 18 - edellyttäisivät komission nykyisen toimivallan muuttamista. Kuten tiedätte, asetus olisi saatava kiireellisesti hyväksyttyä. Tasaarvokysymysten sisällyttämistä kehitysyhteistyöhön koskevaa budjettikohtaa ei voida hyödyntää, ennen kuin sille on vahvistettu oikeudellinen perusta. Olemme siis kiitollisia parlamentille siitä, että se tukee pyrkimyksiämme edistää tätä toimenpidettä mahdollisimman pian. Kolmessa vuodessa Pekingin naisten maailmankonferenssin jälkeen on saatu aikaiseksi paljon. Siitä olemme samaa mieltä.
Huomattava ja kasvava osa yhteisön avustusmäärärahoista ohjataan Pekingissä sovittuihin ensisijaisiin kohteisiin. Parhaillaan otetaan tärkeitä askelia sukupuolten välisten erojen huomioonottamisen edistämiseksi yhteisön avustusohjelmissa, ja siksi sukupuolten tasa-arvoon liittyvien kysymysten sisällyttämistä kehitysyhteistyöhön koskevan asetuksen hyväksyminen tarjoaa vakaan pohjan tälle työlle ja antaa meille mahdollisuuden lisätä ponnistuksiamme.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Flynn.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Työttömyyden erityiset vaikutukset naisiin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Marinuccin laatima naisten oikeuksien valiokunnan mietintö (A4-0272/98) työttömyyden erityisistä vaikutuksista naisiin.

Marinucci
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin alueella esiintyvä työttömyys on oikea ongelmien ongelma. Työttömyysongelman vakavuus Euroopan eri alueilla vaihtelee, mutta kaikkialla se uhkaa perheiden mielenrauhaa ja toimielinten vakautta. Raportit, tutkimukset, kansalliset ja yhteisön laajuiset toimet, Delorsin valkoinen kirja, ministerineuvostot ja huippukokoukset ovat vuosien kuluessa seuranneet toisiaan ja tuottaneet enemmän tai vähemmän käytännöllisiä ratkaisuja - joita sitten on enemmän tai vähemmän sovellettu käytäntöön - mutta ongelma on edelleen olemassa ja se saattaa muuttua yhä vakavammaksi. Tässä surkeudessa on vain yksi positiivinen puoli: ensimmäistä kertaa historiassa ei kukaan ole saanut päähänsä ehdottaa perinteistä tapaa vähentää miesten työttömyyttä lähettämällä naiset takaisin koteihinsa.
Tämä seikka merkitsee varmasti voittoa uusfeministiselle liikkeelle, joka on mullistanut myös käsityksiä työllisyydestä. Se merkitsee voittoa niille yhä useammille naisille, jotka kaikkialla Euroopassa osallistuvat työmarkkinoille ja osoittavat siten sitkeän halunsa osallistua täysivaltaisesti kaikkiin kodin ulkopuolisiin toimintoihin. Ja vielä enemmänkin! Sen lisäksi, että kukaan ei ole yrittänyt elvyttää vanhaa konstia, jota on pohdittu ja kokeiltu useammin kuin kerran - teollisen vallankumouksen alkuajoista lähtien - sotien jälkeisinä aikoina ja kriisitilanteissa, Euroopan unioni on myös, Essenin Eurooppa-neuvostosta alkaen, täysin sisällyttänyt naisten asian Euroopan työllisyyttä koskevaan keskusteluun ja ehdotuksiin, ja tällä on ollut merkittäviä seurauksia kaikissa jäsenvaltioissa.
Voidaankin siis nyt kysyä, miksi halusimme laatia tämän päätöslauselmaesityksen. Halusimme tehdä sen, koska pinnan alle kätkeytyy ristiriitaisuuksia, joiden takia se, mistä jo on päästy eroon, hiipii takaisin takaoven kautta, koska monia toimia ei vieläkään sovelleta; koska monet toimet ovat puutteellisia ja koska on välttämätöntä tuoda julki ne monet ristiriidat, jotka koskevat koko naisten työllisyyden ja työttömyyden kysymystä.
Ensimmäinen ristiriitainen seikka on se, että vaikka naiset osallistuvat nyt enemmän kuin koskaan palkkatyöhön kodin ulkopuolella, naisia on nyt myös työttöminä enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Tämä johtuu juuri siitä, että vaikka naisille toisaalta tarjotaan yhä enemmän työtilaisuuksia, toisaalta työvoiman, niin naisten kuin miestenkin, kysyntä sekä yksityisissä yrityksissä että julkisissa toimielimissä vähenee jatkuvasti.
Toinen ristiriitainen seikka on naisten työllisyyden kasvun keskittyminen ennen kaikkea osa-aikaiseen, epävarmaan ja määräaikaiseen työhön. Osa-aikaisen työn lisääntyminen ei kuitenkaan aina merkitse parantuneita mahdollisuuksia yhdistää kotona ja kodin ulkopuolella tehtävää työtä, sillä osa-aikatyö saattaa olla viikonloppuisin, pyhäpäivinä tai iltaisin ja öisin tehtävää työtä. Muutamia tunteja tai muutamia päiviä vuodessa kestävät työt lisäävät naisten työllisyyttä, mutta vähentävät sosiaaliturvaa. Lisäksi muiden kuin yksilöllisten oikeuksien perusteella myönnettävät sosiaaliturvaoikeudet saattavat johtaa siihen, että naiset ovat pakotettuja luopumaan palkkatyöstä, ja siirtyminen passiivisista työllisyyspolitiikoista niin kutsuttuihin aktiivisiin politiikkoihin aiheuttaa sen, että naiset joissain maissa menettävät sosiaaliturvan, jota työstä saatava tulo ei kuitenkaan heti korvaa, jopa yksinhuoltajaäitien tapauksessa.
Kolmas ristiriitainen seikka on se, että vaikka naisten koulutustaso paranee, naisten työllisyys ei kasva samassa suhteessa. Tämä johtuu varmasti naisten koulutuksen eriytymisestä, joka johtaa työmarkkinoiden eriytymiseen ja lisää eriytymistä perinteisesti naisvaltaisilla aloilla, mutta tämä ei ole ainoa syy, sillä myös perinteisillä miesten aloilla tutkinnon suorittaneita naisia on työttöminä, ja usein heidän koulutustasonsa on korkeampi verrattuna samanikäisiin jo työelämässä oleviin miehiin. Samaa voidaan sanoa ammatillisesta koulutuksesta, joka ei tarjoa kovin suuria mahdollisuuksia naisten työllistymiseen perinteisesti naisvaltaisilla aloilla, mutta ei myöskään aina perinteisissä miesten ammateissa, mikäli työmarkkinoilla ei ole kysyntää.
Se, että kaikki nämä ristiriidat osuvat sellaiseen aikaan, jolloin naiset äiteinä ja vaimoina kärsivät niistä seurauksista, joita aiheuttavat nuorten vaikeudet päästä työelämään, ja aviomiesten työttömyyden aiheuttamasta murheesta, on saanut meidät vakuuttumaan siitä, että näihin aiheisiin on todellakin kiinnitettävä huomiota.
Naiset ovat pettyneitä osittain sekä niihin työllisyyttä koskeviin suuntaviivoihin, jotka hyväksyttiin Luxemburgin huippukokouksessa - huippukokouksessa naisten työllisyyttä koskevia teemoja ei liitetty ensimmäisiin kolmeen pilariin vaan ne marginalisoitiin ja erotettiin neljänteen - että kansallisiin toimintasuunnitelmiin, joista eräät ovat täysin puutteellisia ja vailla kvantitatiivisia tavoitteita, ja he ovat pettyneitä myös ilman konkreettisia päätöksiä päättyneen Euroopan unionin tasaarvoasioista vastaavien ministereiden kokouksen tuloksiin Belfastissa. Tällä päätöslauselmalla, joka on yhteistyön ja kaikkia ryhmiä edustavien kollegoideni alkuperäiseen mietintööni esittämien arvokkaiden lisäysten tulos, kehotamme painokkaasti komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita sisällyttämään seuraaviin työllisyyttä koskeviin suuntaviivoihin - samoin kuin rakennerahastojen tavoitteisiin, komissaari Flynn - kvantitatiivisia tavoitteita, joilla on selkeä aikataulu ja talousarvioissa määritellyt varat, ja pyydämme ottamaan käyttöön kolmen keskimäärin parhaita tuloksia saavuttaneen jäsenvaltion toteuttamia toimia.
Vaadimme selkeämpää työttömyyden ja osa-aikatyön määrittelyä. Kehotamme työmarkkinaosapuolia laatimaan puitesopimuksen kaikista epätyypillisen työn muodoista. Pyydämme komissiota laatimaan lastenhoitopalveluja koskevan puitedirektiivin - olisin tavattoman iloinen, mikäli komissaari Flynn ilmoittaisi siitä tänään - ja toivomme, että ehdotuksemme saavat parlamentin tuen.

Gröner
Arvoisa puhemies, me, Euroopan parlamentti, olemme tänään laajalle ulottuvassa, naisten oikeuksia käsittelevässä keskustelussa esiintyneet taas kerran oikeana naisten oikeuksien painostusryhmänä. Luulen, että miesten ja naisten yhtäläiset oikeudet ja mahdollisuudet koulutuksen ja ammattikoulutuksen alalla sekä työmarkkinoilla muodostavat yhden yhtenäisen Euroopan peruspilareista. Ansiotyö ei - kuten kaikki tiedämme - merkitse ainoastaan leivän hankkimista. Naisten erilaiset lahjakkuuden ja pätevyyden lajit ja luovuus ovat Euroopan unionissa ja sen ulkopuolella rikkaus, jonka varaan meidän on rakennettava.
Naisia on silti - kuten Marinuccin mietintö varsin selkeästi osoittaa - syrjitty ja syrjitään edelleen räikeästi. Työmarkkinoiden kuvastin kertoo, että naisten työttömyys on keskimäärin 30 % korkeampi kuin miesten, puhumattakaan eräistä unionin alueista, joilla naisten työttömyys on kaksinkertainen kokonaistyöttömyyteen verrattuna, ja siitä, että naisia painostetaan voimakkaammin siirtymään syrjään työmarkkinoilta, että naiset työnnetään epävarmoihin, suojattomiin työpaikkoihin - siis niin sanottuihin epätyypillisiin työsuhteisiin - ja että heidän etenemismahdollisuutensa ovat pätevyydestä huolimatta heikot.
Me, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä, katsomme, että naisten osalta kasvaa se kohtalokas vaara, että huomattavat epäkohdat muodostuvat pitkällä aikavälillä pysyviksi riippakiviksi naisille: kuten tuloerot - naisten ansiotulot ovat kolmanneksen miesten tuloja pienemmät - räikeä syrjintä etenemismahdollisuuksien osalta ja kasvava työttömyyden uhka.
Marinuccin mietintö sisältää koko joukon varsin konkreettisia parannusehdotuksia, jotka koskevat työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. Ajattelutavan muutos on periaatteessa kuitenkin ehdottoman välttämätön, samoin jäsenvaltioiden ja EU: n toimielinten välillä koordinoitava toiminta. Työllisyyshuippukokouksesta saatiin ensimmäinen virike; kansallisten työllisyyssuunnitelmien sisältämät ehdotukset, jotka koskevat miesten ja naisten eriarvoisen kohtelun poistamista, ovat kovin puutteellisia. Meidän on tässä yhteydessä ponnekkaasti korostettava sitä, että naiset on sisällytettävä työllisyyttä edistäviin toimiin entistä tehokkaammin.
Puollan erityisesti sitä, että käytämme esikuva-analyysia (benchmarking ), että asetetaan määräaikoja näiden epäkohtien poistamiselle. Mietinnön päätöslauselmassa, ennen kaikkea 23 kohdassa, tehdään konkreettisia ehdotuksia siitä, miten sukupuolten välistä syrjintää ja sukupuolten välisiä eroja voitaisiin vähentää ja miten meidän tulisi ottaa esimerkkiä unionin kolmesta esikuvallisesti toimivasta jäsenvaltiosta. Marinuccin mietintö sisältää monia erittäin hyviä virikkeitä.
Kiitän omaan puolueryhmääni kuuluvaa kollegaa hänen työstään ja uskon, että jäsenvaltiot on saatava tiedostamaan tämä ongelma paremmin. Itävallassa viimeksi pidetystä neuvoa-antavasta ministerineuvostosta puuttuivat kolmen jäsenvaltion edustajat kokonaan: Saksa, Britannia ja Ranska eivät olleet edes lähettäneet ministereitä tähän neuvoa-antavaan kokoukseen. Tässä yhteydessä on terästettävä jäsenvaltioiden tietoisuutta ongelmista. Odotamme lokakuun sosiaaliministerineuvostolta tänään hyväksyttävien mietintöjen täytäntöönpanoa.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, työttömyyden torjunnassa olemme päässeet joitakin askeleita eteenpäin. Vuonna 1994, Saksan ollessa ministerineuvoston puheenjohtajamaana, luotiin Essenissä perusta laajalle, jäsenvaltioiden yhteistyöhön tähtäävälle strategialle. Yksi viidestä määritellystä alueesta on toimet niiden ryhmien hyväksi, joissa työttömyys on erityisen korkea. Niihin kuuluu valtaosaltaan naisia. Vuoden 1997 Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa päätettiin toimintasuunnitelmista pitkäaikais- ja nuorisotyöttömyyden torjumiseksi ja siirtymiseksi passiivisista toimista aktiivisiin toimiin. Ne koskevat erityisesti naisia.
Niin sanotuista epätyypillisistä työsuhteista on jo kauan sitten tullut tyypillisiä. Niitä ovat esimerkiksi osa-aikatyö, määräaikainen työ ja perheyrityksessä työskentelevien perheenjäsenten työ. Osa-aikatyö on mielekästä, jos se auttaa sovittamaan työ- ja perhe-elämän vaatimukset paremmin yhteen, samoin kuin koti- ja etätyö. Osa-aikatyö ei ole mielekästä, jos tuntipohjaisesti tehtävää työtä paisutetaan siten, että tuloksena on lähes täysiaikainen, mutta kuitenkin alipalkattu työ.
Siellä missä sosiaaliturva, täydennyskoulutus- ja etenemismahdollisuudet puuttuvat, osa-aikatyö merkitsee enää vain reserviä yritysten parempien tilauskantojen varalle. Näin kasvaa - ja tähän PPE-ryhmä on viitannut ehdotuksissa - irtisanomisvaara jatkuvasti. Vuoden 1997 osa-aikadirektiiviä on täydennettävä sosiaaliturvaan liittyvällä alueella.
Naisten ansiotyöhön pääsyn helpottamiseksi tarvitaan myös korkeatasoista lasten päivähoitoa. Sen pitäisi olla kohtuuhintainen, toimiva, aikataulultaan joustava ja pitkätkin hoitoajat kattava. Saksan lastentarhalaki, johon sisältyy oikeus tarhapaikkaan, on hyvä lähtökohta ja kelpaa esikuvaksi.
Me, Euroopan kansanpuolueen ryhmä, tuemme rouva Marinuccia, kun hän ponnekkaassa mietinnössään vaatii helpottamaan naisten paluuta työelämään. Ne, jotka keskeyttävät ansiotyönsä kasvattaakseen lapsia tai huolehtiakseen vanhenevista tai huollettavista omaisistaan ja jotka siis tekevät työtä lähimmäistensä hyväksi, eivät saa joutua kärsimään. Heitä on tuettava myös siten, että urakatkosaika kartuttaa eläkettä.
Eräästä arviosta en kuitenkaan ole samaa mieltä esittelijän kanssa, nimittäin koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen arvosta. Ei tietenkään voida hyväksyä sitä, että vaikka naiset nyt jo ovat ilahduttavasti enemmistönä korkeakouluissa, akateemisesti koulutettujen naisten keskuudessa esiintyy enemmän työttömyyttä kuin miespuolisten kollegojen ja että naiset ovat ylikoulutettuja moniin työpaikkoihin. Silti on jatkuvasti pyrittävä parantamaan pätevyyttä, siitäkin huolimatta, ettei se takaa työpaikan saantia. Se parantaa työnsaantimahdollisuuksia ja kasvattaa lisäksi itseluottamusta. Uraportaiden kiipeämisessä on vielä paljon parantamisen varaa. Naisten johtamat tai perustamat yritykset ovat vielä varsin selkeästi vähemmistönä.
PPE: n ensisijaisina vaatimuksina ovat näin ollen yrityskulttuurin tukeminen ja määrärahojen ja luottojen saannin helpottaminen naisille. Panostakaamme naisten oikeuksien valiokunnan aloitteesta siihen, että nämä ideat saavuttavat enemmistön kannatuksen talouselämässä ja yhteiskunnassa!

Larive
Arvoisa puhemies, esittelijä Marinucci tuo selvästi esille sen, että naisiin pitää kiinnittää edelleen erityistä huomiota työmarkkinoilla, ja sen, miksi näin on. Silti pidättäydyin äänestyksestä naisten oikeuksien valiokunnassa. Miksi? Meidän liberaalien mielestä mietinnön yleinen lähestymistapa on liian puolusteleva ja siinä suhtaudutaan liian pelokkaasti työmarkkinoiden välttämättömään joustavuuteen eikä se ole paikka paikoin realistinen. Esimerkkinä voidaan mainita joustotyö. Esittelijän mukaan se on ongelmallista. Etenkin nuoret miehet ja naiset ymmärtävät entistä paremmin, että juuri jäykkyys on heidän työnsä vihollinen. He eivät etsi elinikäistä työpaikkaa, he suuntautuvat laaja-alaisesti, työskentelevät yksityisten työnvälitystoimistojen kautta ja heidän työaikansa ovat joustavia. Tietenkin, rouva Marinucci, työmarkkinaosapuolten pitää laatia säännöt mieluiten eurooppalaisissa puitteissa. Mutta jäykkä lainsäädäntö merkitsee kuoliniskua. Sama koskee lasten päivähoitoa. Ei tarvita eurooppalaista lainsäädäntöä vaan eurooppalaisten suositusten noudattamista, kaikki jäsenvaltiothan ovat tukeneet näitä suosituksia. Ja jäsenvaltioiden on toteutettava ne ja meidän on muistutettava niitä siitä. Mutta kuinka lasten päivähoito voisi olla ilmaista? Kuka sen maksaisi?
Tällaisia hyviä ehdotuksia on muitakin. Tarkoitatteko - toivoakseni ette - että vanhainkoteja tulee rakentaa eurooppalaisin varoin, kuten 19 kohta antaa ymmärtää? Mielestäni se on jäsenvaltioiden vastuulla.
Sitten tasa-arvoisten mahdollisuuksien sisällyttäminen kaikkiin politiikkoihin. Rouva Marinucci on täysin oikeassa. Sen puolesta on taisteltava tosissaan. Meillä on vielä pitkä tie kuljettavana ja parlamentin tulee toimia nopeasti tässä, tämä tarkoittaa siis määrällisiä tavoitteita aikatauluineen, sukupuolikysymysten asiantuntijan nimittämistä, kansallisten toimintasuunnitelmien arviointia ja vastuun ottamista siitä tavasta, millä rakennerahastojen varoja käytetään. Ryhmäni mielestä nyt on liian aikaista ottaa mainstreaming -periaatetta näkyvästi esille ja vaatia taas kiintiöitä naisille rakennerahastoissa. Siksi me haluamme, että tekstistä poistetaan muutamia kohtia ja että muutamat tarkistukset hyväksytään. Sitten äänestämme mielihyvin mietinnön puolesta. Muuten meidän on pidättäydyttävä äänestyksestä, vaikka mietintö sisältää mielestämme myös joitakin erittäin hyviä ehdotuksia.
Asiahan on niin, että naiset tarvitsevat kannustusta. Naisyrittäjiä etenkin on rohkaistava aktiivisesti. Meidän on annettava mahdollisuuksia saadaksemme niitä ja toivonkin, että naisten - jotka ovat yhä paremmin koulutettuja, usein paremmin kuin miehet - nykyinen kehitys jatkuu ja toivon, että meidän pitää perustaa vuonna 2005 pakon sanelemana miesten oikeuksien valiokunta.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella rouva Marinuccia hänen mietintönsä johdosta.
Kuten mietinnössä korostetaan, viralliset tilastot aliarvioivat naisten työttömyyden ongelmaa verrattuna miesten työttömyyteen, koska ne eivät heijastele naisten taloudellisen toiminnan monimuotoisuutta, samalla kun työttömyyden määrittelyssä ei oteta huomioon erilaisia kategorioita, joissa naisten läsnäolo on erityisen merkittävää. Mietinnössä korostetaan lisäksi ristiriitaa naisten koulutustason, joka yleensä ottaen on miehiä korkeampi, ja alemman ja huonompilaatuisen työllistymisen välillä, samoin kuin sitä, että naiset ovat enemmistönä epätyypillisissä työsuhteissa, kuten kaikilta tahoilta sanottiin.
Muistutan Eurostatin viimeisimmistä luvuista: työttömyys vaivaa enemmän naisia, Euroopan unionin keskiarvot ovat naisten kohdalla 12, 3 % ja miesten 8, 9 %. On maita, joissa tämä ero on vieläkin suurempi, esimerkiksi Espanjassa vastaavat luvut ovat 27, 8 % ja 15 %, kun taas vuoden 1996 työvoimatutkimus osoittaa, että virallisesti työelämän ulkopuolella olevasta väestöstä 63, 5 % on naisia.
Esittelijä esittää joukon hyvin tärkeitä ehdotuksia, joiden tavoitteena on nostaa naisten taloudellisen toiminnan arvostusta, sekä keinoja, joita komission ja jäsenvaltioiden tulee soveltaa helpottaakseen naisten pääsyä työelämään ja parantaakseen työpaikkojen laatua. Vaikka voikin olla, että osa-aikaiset tai epäsäännölliset työsuhteet jättävät enemmän aikaa lastenhoidolle, pitää kuitenkin tunnustaa, että naiset joutuvat hyvin usein valitsemaan tällaiset työsuhteet pakon tai painostuksen alla.
Rouva Marinuccin ehdotukset antavat vastauksen näihin monimutkaisiin kysymyksiin, ja on myös selvää, että tarvitaan aloitteellisuutta, jotta voitaisiin vähentää naisten ja miesten välillä yhä vallitsevaa epätasa-arvoa.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, olemme samaa mieltä rouva Marinuccin kanssa hänen mietinnössään esittämistä huolenaiheista. Minulle annetun lyhyen ajan puitteissa haluaisin puhua mietinnön kolmesta tai neljästä keskeisestä kysymyksestä.
Ensinnäkin naisten työttömyys. Herra Mann sanoi, että koulutus on tärkeää, että kouluttamista olisi jatkettava. Kyse ei ole kuitenkaan ainoastaan koulutusongelmasta, sillä eteläisissä maissa - Kreikassa, Espanjassa ja Italiassa - akateemisesti koulutettujen naisten työllisyys on puolta pienempi akateemisesti koulutettujen miesten työllisyyteen verrattuna.
On painotettava myös palkkaeroja. Vaikka jo vuonna 1975 - kuten herra Flynn hyvin tietää - hyväksyttiin sukupuolten välinen samapalkkaisuusdirektiivi, samanarvoisesta työstä maksettavien palkkojen ero on edelleenkin 25-30 %.
Lisäksi naisten osallistuminen osa-aikatyöhön. On totta, että jotkut suhtautuvat myönteisesti naisten osa-aikatyöhön, koska näin naiset voivat hoitaa kodin ulkopuolisen työn lisäksi myös kotityöt. Tämä merkitsee kuitenkin pienempää sosiaaliturvaa työttömäksi jäätäessä tai siirryttäessä eläkkeelle. Paljon hyväksyttävämpää olisi tietenkin se, että kodin ulkopuolisen työn lisäksi jakaisimme miesten kanssa myös kotityöt. Tämä olisi todellakin hyväksi naisille ja miehille, yleensä perheille.
Sen osalta ei ole olemassa tilastotietoja, miten rakennerahastoja käytettiin aikaisemmin naisten ja miesten välisen tasa-arvon saavuttamiseksi, eli paljon käytetystä mainstreaming -käsitteestä, vaikka minä puhuisinkin mieluummin kaikkien eurooppalaisessa politiikassa käytettävissämme olevien mekanismien hyödyntämisestä eriarvoisuuden välttämiseksi. Mielestäni rouva Marinuccin tekemät ehdotukset ovat erittäin osuvia siksi, että niillä pyritään välttämään palkkauksessa, työllisyydessä ja yleensä elämässä vallitsevan eriarvoisuuden jatkuminen.

Hautala
Arvoisa puhemies, on erittäin ilahduttavaa, että myös Euroopan komissio ymmärtää, että naisia tarvitaan työmarkkinoilla. Jo väestökehitys vaatii sitä ja tottakai myös naisilla on oikeus olla työmarkkinoilla siinä kuin miehilläkin. Alustavissa puheenvuoroissa on kuvattu hyvin ne esteet, jotka estävät naisia osallistumasta työelämään kodin ulkopuolella. Me odotamme malttamattomina ratkaisuja epätyypillisten työsuhteiden sosiaaliturvaongelmiin ja me odotamme myös malttamattomina sitä, että päivähoito etenisi jäsenmaissa. Tuntuu, että siinä ei ole paljon tapahtunut sen jälkeen kun neuvosto muutama vuosi sitten hyväksyi suosituksen, jossa haluttiin taata korkealaatuisia päivähoitopalveluja. Olisin kiinnostunut kuulemaan, onko komissaarilla joitakin hyviä uutisia tästä asiasta.
Rouva Marinuccin mietinnössä esitetään käsite hoitovuodet. Kannatan sitä lämpimästi. Se tarkoittaa sitä, että kun keskeyttää työuransa kasvattaakseen lapsiaan tai huolehtiakseen vanhemmistaan, niin tämä urakatkos pitäisi hyvittää siten, ettei joudu työelämässä tai sosiaaliturvassaan kärsimään näistä perhevelvoitteiden takia tapahtuneista urakatkoksista.
Komissaari Flynn, te osallistuitte muutama päivä sitten Portossa, Portugalissa konferenssiin rakennerahastoista. Lehtitietojen mukaan te arvostelitte parlamenttia siitä, että parlamentti ei ole riittävästi ottanut yhtäläisiä vaikutusmahdollisuuksia huomioon rakennerahastoja koskevissa kannanotoissaan. Minä oletan, että teitä on ehkä siteerattu väärin. Ehkä te haluaisitte kertoa meille, milloin me olemme vastustaneet teidän ehdotuksianne, jotka koskevat yhtäläisiä mahdollisuuksia rakennerahastoissa. Me varmasti kuuntelemme erittäin kiinnostuneina.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sallikaa minun onnitella rouva Marinuccia hänen työstään. Hänen mietintönsä ja muut tänään käsiteltävät mietinnöt tarjoavat meille uuden tilaisuuden keskittyä naisten asemaan. Mutta ne saavat minut myös pohtimaan joitakin kysymyksiä.
Menettääkö taistelu miesten ja naisten välisen tasa-arvon puolesta jonakin päivänä merkityksensä varsinkin työllisyyden alalla? Naisten työttömyyden tiedetään pysytelleen jatkuvasti korkeana 1980-luvulta lähtien eikä sen kasvu ole pysähtynyt. Naisten työttömyysaste on paljon korkeampi kuin miesten unionin 15 jäsenvaltiossa lukuun ottamatta Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Ruotsia. Syrjintä työmarkkinoilla on edelleen hyvin näkyvää, ja palkkaeroissa on tapahtunut vain vähän kehitystä. Esimerkiksi Espanjan kaltaisessa maassa, jossa on hyvin korkea työttömyysaste, naisten on erittäin vaikea löytää työtä. Myös Ranskassa ja Suomessa naisten työttömyysaste on ennätyksellisen korkea.
Suoraan sanottuna miesten ja naisten välistä kuilua ei ole lähimainkaan kurottu umpeen. Aika alkaa jo kuitenkin painaa tasaarvon puolesta käytävässä taistelussa puhumattakaan kaikesta siitä, mitä sen hyväksi on tähän mennessä tehty, kansainvälisen yhteisön toteuttamista toimista kaiken kaikkiaan. Muistettakoon, että ensimmäinen konferenssi järjestettiin 20 vuotta sitten. Aikaa on ollut käytettävissä yli 20 vuotta todellisen ja tuloksellisen muutoksen aikaansaamiseksi maailman naisten asemassa. Ponnistelut ovat olleet ansiokkaita ja tulokset rohkaisevia mutta riittämättömiä ja lohduttomia. Sen lisäksi, että työttömyys koettelee eniten juuri naisia, perhe-elämän naisille asettamat velvoitteet vähentävät naisten saamia tukia heidän jäädessään työttömäksi. Naiset tekevät usein osa-aika- tai kotityötä, keskeyttävät uransa ja ajautuvat huonosti palkattuun tai satunnaiseen palvelualan työhön.
Kuten esittelijämme toteaa, työttömyyskorvausten määrä lasketaan useimmissa jäsenvaltioissa aiempien tulojen perusteella, ja silloin on selvää, että naiset kärsivät enemmän työttömänä olosta. Samoin on selvää, että jos oikeudellinen suoja on olemassa, esimerkiksi minimipalkka, miesten ja naisten eriarvoista kohtelua ilmenee yleensä vähemmässä määrin. Miksi tätä sääntöä ei siis yleistettäisi 15 jäsenvaltion piirissä? Esittelijämme ehdottaa useita toimia, joilla naisille voitaisiin tarjota mahdollisuus saada laaja-alainen työttömyysturva.
Ryhmäni kannattaa täysin tätä mietintöä ja erityisesti päätöslauselman 20 kohtaa. Sen sisältämä vaatimus ilmaisee konkreettisesti halun taata naisille paikka työmarkkinoilla. Komissio on laatinut lukuisia strategioita, suosituksia ja tutkimuksia tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Nyt jäsenvaltioiden on vain toteutettava ne käytännössä. Monet pyrkimykset ovat jo käynnissä, mutta monet ovat vielä hurskaan toiveen asteella joillakin aloilla tapahtuneista ponnisteluista huolimatta. Miesten ja naisten välisen tasa-arvon toteuttaminen ja tasa-arvolle ja vastuunjaolle perustuvan uuden miesten ja naisten välisen kumppanuuden takaaminen ovat aiheita, jotka ovat jatkuvasti olleet Euroopan unionin politiikan tukena.
Nämä ovat asioita, joita esittelijämme on korostanut, loppu jää jäsenvaltioiden tehtäväksi.

Seillier
Arvoisa puhemies, kollegamme mietintö on hyvin yksityiskohtainen. Siinä otetaan huomioon valiokunnassa käymämme keskustelut, ja minun on kiitettävä erityisesti perustelujen sivulla 14 olevista kappaleista 2, 3 ja 4. Teitä ei kuitenkaan yllättäne se, että tarkistukseni menevät pitemmälle kuin näissä kappaleissa esitetyt suuntaviivat.
Vaikka tasa-arvo aiheena onkin hyvin tärkeä, sitä kautta ei päästä käsiksi naisia koskevaan keskeiseen ongelmaan eli äitiyden, äitinä vietettävän ajan - paitsi biologisen raskaustilan myös lasten kasvatuksen - erityisolosuhteiden huomioon ottamiseen työelämässä. Se muodostaa eron naisten ja miesten välillä. Siksi ei voida puhua tasa-arvosta, jos ei oteta huomioon tätä erityistä tekijää. Minun mielestäni on mentävä pitemmälle. Sanotte, että me tarvitsemme hyvin kehittyneitä hoitojärjestelmiä, joihin ihmisillä on varaa ja jotka ovat korkeatasoisia.
Näissä oloissa teidän ei kannata kuitenkaan pyrkiä toteuttamaan ainoastaan sosialistista vaihtoehtoa - joka saattaa olla se, mitä te kannatatte, mutta joka ei merkitse automaattisesti sitä, että lapsista pidettäisiin kollektiivisesti huolta. Eikö sellainen perheenäiti, jolla on itse määräämänään ajankohtana riittävästi rahaa pitää huolta lapsistaan, pysty takaamaan korkeatasoista, kohtuuhintaista ja lasten, naisten ja koko yhteiskunnan edun mukaista hoitoa?
Kiitän herra Flynniä Rooman kokouksesta, joka pidetään...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Angelilli
Arvoisa puhemies, ennen kaikkea tahtoisin onnitella rouva Marinuccia. Mietinnössään hän tuo selkeästi ja yksinkertaisesti esiin kaikki naisten työttömyyteen liittyvät seikat korostaen sitä, että miesten työttömyyteen verrattuna tätä ongelmaa aivan liian usein aliarvioidaan monien kulttuuristen ennakkoluulojen takia. Esitetyt näkemykset, joita tukevat muun muassa uusimmat tutkimukset ja tilastotiedot, ovat varsin kannatettavia: on poistettava työnteon esteitä, tuettava naisten ammatilliseen koulutukseen osallistumista, parannettava työttömyyden aikaisia sosiaaliturvaoikeuksia ja lisäksi on viimeinkin laadittava yksityiskohtaisempi lainsäädäntö, joka koskee kaikenlaista epätyypillistä työtä, joka on yleinen naisten työllisyyden muoto.
Haluaisin kuitenkin erityisesti korostaa erästä seikkaa: naisilla on oltava oikeus ja mahdollisuus valita myös osa-aikatyö, jotta heillä olisi mahdollisuus sovittaa yhteen työelämä ja kodin ja perhe-elämän vaatimukset. Yhdyn kuitenkin kaikkiin esittelijän ilmaisemiin osa-aikatyötä koskeviin epäilyksiin, ja tahtoisin vielä lisätä, että naisilla on oltava samalla tavoin mahdollisuus valita myös kokopäivätyö urakehityksen takia tai taloudellisista syistä: ajatelkaamme esimerkiksi yksin eläviä naisia, joilla on lapsia huollettavanaan. Nyt on tarpeen luoda todellinen työssäkäyviä naisia tukeva sosiaalinen tukijärjestelmä ja lastenhoitopalvelut, mutta myös todellisia vanhusten ja vammaisten hoitopalveluita. Tiedämme, että valitettavan usein naiset joutuvat yksin ottamaan vastuun vanhusten ja vammaisten hoidosta ja avustamisesta lastenhoidon lisäksi. Tietenkin nämä rakenteet aiheuttavat jäsenvaltioille kuluja, erityisesti taloudellisen taantuman aikana, mutta meidän on taattava naisille oikeus työhön ilman, että se estäisi heidän oikeuttaan saada lapsia, sillä yhteiskunnassa, jossa väestömäärä vähenee, lapset ovat kaikkien yhteinen etu.
Päätän puheenvuoroni korostamalla, että on häpeällistä, että 2000-luvun kynnyksellä kansallisista säännöksistä ja laeista ja perustamissopimuksen selkeistä määräyksistä huolimatta naisia syrjivä uskomaton tuloero on yhä olemassa. Tällaista syrjintää ei voida hyväksyä, ja sen poistamiseksi on ryhdyttävä erityisiin valvontatoimiin: myös tällaisen syrjinnän poistaminen merkitsee todellisen eurooppalaisen demokratian vahvistamista.

Delcroix
Arvoisa puhemies, rouva Marinuccin mietintö on erinomainen synteesi parlamenttimme vaatimuksista. Haluan kiinnittää huomiotanne yhteen kohtaan, nimittäin osa-aikatyöhön. Se on muodostanut suurimman osan naisten työllisyyden kasvusta 1990-luvulla. Naiset tekevät nykyisin suurimman osan näistä töistä: 83 %. Se on poikkeuksellisen suuri luku. Osa-aikatyö esitetään usein tai ainakin perinteisesti myönteisenä asiana, jonka ansiosta naiset pystyvät sovittamaan yhteen työ- ja perhe-elämän.
Eurostatin tilastot osoittavat kuitenkin, että tämä ei pidä lainkaan paikkaansa ja että naiset haluaisivat mieluummin tehdä kokopäivätyötä, jos se olisi mahdollista, mikä johtuu pääasiassa työaikojen asettamista rajoituksista, viikonlopputyöstä ja etenemismahdollisuuksien ja ammatillisen jatkokoulutuksen puutteesta, jotka kaikki yhdessä tekevät merkityksettömäksi osaaikatyöstä luodun ihanteellisen kuvan.
Päinvastoin kuin yleisesti luullaan, osa-aikatyö ei johdu naisten valinnasta vaan pikemminkin useimmiten työnantajien valinnasta; joka tapauksessa se muodostaa todellisen, elämäntapaamme olennaisesti liittyvän velvoitteen. Sitä esiintyy vähän teollisuudessa ja vastuuta vaativissa tehtävissä; se rajoittuu usein vähemmän ammattitaitoa vaativiin tehtäviin tai erityisaloille. Esittelijämme on sitä mieltä, että jos osa-aikatyötä halutaan edistää työmarkkinoilla, se on ulotettava myös ammattitaitoa vaativiin tehtäviin, miehiä on kannustettava hakeutumaan siihen ja kaikkien osa-aikatyöntekijöiden on voitava osallistua ammatilliseen koulutukseen ja heidän sosiaaliturvansa on saatava kuntoon. Nämä toiveet uhkaavat jäädä pelkiksi sanoiksi, koska en näe millään taholla osoituksia poliittisesta tahdosta niiden toteuttamiseksi. Radikaalein ehdotus on mielestäni naisten työllisyyden edistäminen lopettamalla osa-aikatyö täysin ja järjestämällä yleisesti uudelleen kaikkia, niin naisia kuin miehiäkin koskeva työaika. Koska tähän ei päästä koskaan ilman taistelua ja ilman aikaa vaativien uudistusten toteuttamista, Euroopan unionin on ryhdyttävä pohtimaan järjestelmällisesti, mitä syrjiviä vaikutuksia kaikilla työllisyyspolitiikoilla saattaa olla.

Lulling
Arvoisa puhemies, 1930-luvun talouslaman aikana tietyissä maissa, joiden joukossa on omakin maani, annettiin lakeja tai hallinnollisia määräyksiä, joilla kiellettiin naisten pääsy esimerkiksi julkisiin virkoihin. Toisen maailmansodan jälkeen, jolloin minä aloitin työnteon - ammattiyhdistyksessä, huomatkaa erityisesti se - minulle tehtiin selväksi, että minut erotettaisiin, jos menisin naimisiin. 1950-luvulla maassani oli edelleen yleisenä käytäntönä, että naiset erotettiin työstä heidän mennessään naimisiin.
Vielä tänäänkin on miehiä ja naisia, jotka ovat sitä mieltä ja joskus sanovat ääneenkin, että koska työttömyystilanne on se mikä se on, naisten olisi jäätävä kotiin ja huolehdittava perheestä eikä kilpailtava miesten kanssa työmarkkinoilla. On selvää, että lakimme ja erityisesti tasa-arvoista kohtelua ja miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevat eurooppalaiset direktiivit kieltävät tällaisen suoran syrjinnän, josta juuri kerroin. Mutta vaikka tekstit ovat muuttuneet, niin se mentaliteetti, jolla pyritään syyllistämään naisia, jotka haluavat käyttää hyväksi oikeuksiaan tehdä työtä, on valitettavasti edelleen olemassa ja vaikuttaa jatkuvasti joihinkin poliittisiin päättäjiin. Naisten oikeuksien valiokunta on siis tehnyt hyvän työn laatiessaan valiokunta-aloitteisen mietinnön työttömyyden erityisistä vaikutuksista naisiin.
Tässä yhteydessä haluaisin kuitenkin muistuttaa mieliin Talleyrandin sanat: kaikki mikä on liioiteltua, on merkityksetöntä. Mietinnön joissakin kohdissa liioitellaan, yleistetään liikaa, esitetään epärealistisia vaatimuksia. Vaarana on, että se ei olekaan merkityksetöntä vaan siitä on päinvastoin haittaa naisille, joita haluttaisiin joko suojella liikaa tai joiden erikoislaatuisuutta korostetaan liikaa, jolloin heistä tehdään liian kallista tai liian vaikeasti käytettävissä olevaa työvoimaa, jota on liian hankala yhdistää yrityksen moitteettomaan toimintaan. Näiden ylilyöntien korjaamiseksi me olemme esittäneet joukon tarkistuksia, joihin muuten myös rouva Larive viittasi.
Älkäämme unohtako, että teemme naisille, nuorille ja vanhemmille naisille, jotka etsivät työtä tai jotka haluavat osallistua talouselämään, parhaan palveluksen antamalla heidän aseekseen heidän uravalintaansa vastaavan monipuolisen pohjan, vakaan ammatillisen koulutuksen; tietysti me varustamme naisia myös työmarkkinoilla vallitsevaan kilpailuun poistamalla kaiken suoran ja välillisen syrjinnän ja toteuttamalla myönteisiä toimia, joita tarvitaan, jotta heille voidaan taata yhtäläiset mahdollisuudet. Toivottavasti me voimme viimeistään marraskuussa keskustella tässä salissa omasta aihetta koskevasta mietinnöstäni. Me autamme naisia ennen kaikkea myös siten, että takaamme heille ja heidän puolisoilleen valinnanvapauden uran ja perheen välillä.
Koska herra Flynn on tänään paikalla, haluaisin kuitenkin muistuttaa, että hän ei saisi unohtaa niitä näkymättömiä naistyöntekijöitä, jotka auttavat itsenäisenä ammatinharjoittajana toimivaa puolisoaan ja joilta ei puutu työtä vaan asema. Haluaisin kysyä herra Flynniltä, missä viipyy hänen muutosehdotuksensa vuoden 1986 "vesittyneestä" direktiivistä, jota koskevan mietinnön parlamentti hyväksyi yksimielisesti, jota on käsitelty pyöreän pöydän keskusteluissa ja joka ei ole vieläkään johtanut minkäänlaiseen konkreettiseen tulokseen. Käytän tilaisuutta hyväkseni, herra Flynn, ja pyydän teitä selvittämään meille tämän asian.

Ryynänen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, rouva Marinuccin mietinnössä korostetaan aivan oikein, että naisten suurempi työttömyys vaatii erityisiä toimenpiteitä. Minusta tulevaisuuden suuri kysymys niin naisten kuin miestenkin kohdalla on se, miten me olemme valmiita jakamaan työtä ihmisten ja teknosysteemin kesken. Hyväksymmekö me globalisaatiomallin, jossa vain 20 prosenttia ihmisistä on todella tarpeellisia ja loput 80 prosenttia, joista suurin osa naisia, ovat eräänlaista ylijäämäväestöä? Minä uskon, että me haluamme nähdä eurooppalaisen tulevaisuuden tasapainoisempana.
Erityisesti naisten työllisyyden parantaminen edellyttää asennemuutosta nykyistä joustavampaan suuntaan. Työelämän kehittämisessä tarvitaan kokonaisvaltaisempaa elämänkaariajattelua. Naisen elämän erilaiset vaiheet edellyttävät erilaisia ratkaisuja työn ja perheen yhdistämisessä. Osa-aikatyöstä pitäisi voida joustavasti palata halutessaan kokopäivätyöhön. Perhepoliittisten vapaiden ja osa-aikatyön on oltava yhtälailla miesten ja koulutusta vaativien ja arvostettujen alojen valintoja. Hoitovuodet on otettava huomioon. Muuten näistä vapaista muodostuu helposti naisia työelämässä syrjivä loukku.
Naisyrittäjyys on vielä aivan liian vähän käytetty voimavara. Siksi tarvitaan erityistoimia naisten rohkaisemiseksi ja kouluttamiseksi hyödyntämään monia taitojaan ja osaamistaan yrittäjinä. Koulutus, lainoitus ja verkostoituminen ovat näiden tukitoimien kärjessä.
Myös alueellisessa kehittämisessä naiset ovat tähän saakka jääneet melko syrjittyyn asemaan kaikista tasa-arvotavoitteista huolimatta, vaikka me niitä rakennerahastouudistuksessakin korostamme. Toivon, että voitaisiin käyttää nykyistä enemmän varoja yhtäläisiä mahdollisuuksia edistäviin ohjelmiin.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, mikäli on aiheita, joissa ajanpuute on piinallista, tämä on yksi niistä. Naisten työssäkäynti herättää kokonaisen joukon teoreettisia ja käytännöllisiä kysymyksiä. Valitsen niistä kaksi. Ensimmäinen koskee uudenlaista tapaa hahmottaa työ. Asettamatta kyseenalaisiksi yhteiskuntaluokkaan liittyviä käsitteitä ja käsityksiä, mikä ei tarkoita sitä, että yhteiskuntaluokat pysyisivät muuttumattomina, vaan pikemminkin päinvastoin, voidaan havaita, että yhä suurempi osa työstä teetetään ulkopuolisilla, mikä historiallisista ja muista syistä myötävaikuttaa työelämän naisvaltaistumiseen ja objektiivisesti edistää ja nopeuttaa naisten pääsyä työelämään, joskin tämä kehityskulku voi kokea suhdanteista riippuvia, normaalin kehityksen vastaisia takaiskuja; vielä ratkaisevammin tulee esille ajan ja työvoiman käytön organisointiin liittyvä ongelma, jota kutsuisin " elinajan organisoinnin" ongelmaksi.
Toinen kysymys liittyy koulutukseen. Työvoiman laadulla on yhä ratkaisevampi merkitys, mikä on seurausta työtehtävien muuttumisesta ihmiskeskeisemmiksi ja sosiaalisemmiksi. Naiset ovat yhteiskuntaryhmänä edelleenkin yhteiskunnan seksistisen ja syrjivän työnjaon panttivankeja, he ovat riippuvaisempia välttämättömästä koulutusponnistuksesta, työvoiman kouluttautumisesta.
Äskettäin esittelemässäni mietinnössä, joka käsitteli tekstiiliteollisuuden kilpailukykyä, minulla oli tilaisuus ehdottaa tätä lähestymistapaa, joka myös hyväksyttiin. Haluan nyt lyhyesti viitata siihen sikäli kuin se voi tukea niitä pohdintoja, jotka kollega Marinuccin mietintö herättää. Onnittelen kollegaa hänen työstään, joka jo tämän takia on erinomaisen hyödyllinen.

Stirbois
Arvoisa puhemies, rouva Marinuccin mietintö on hyvä, koska se tuo esille varsin kuvaavan tosiasian: työttömyysaste on korkeampi naisten kuin miesten keskuudessa. Hänen laillaan minä kannatan aivan varmasti naisten ja miesten välistä tasa-arvoa työssä, samansuuruista palkkaa samanlaisesta työstä, miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia työnhaussa ja miesten ja naisten välisen kuilun kaventamista työttömyystilastoissa. Kaikki tämä eriarvoisuus on ehdottoman häpeällistä, koska maittemme lait tällä alalla ovat hyvin selkeitä.
Teidän laillanne, rouva Marinucci, minäkin olen sitä mieltä, että naisten työaika on järjestettävä joustavammalla tavalla ja perheenäidit tarvitsevat asianmukaisia päivähoitopalveluja. Minä olen todellakin samaa mieltä kanssanne monista asioista. Mutta hyvä rouva, minua ei kuitenkaan miellytä se, että niin täynnä kuin mietintönne onkin hyviä aikeita, monet niistä ovat utopistisia ja toteuttamiskelvottomia. Esimerkiksi yksi kollegani puhui juuri päiväkodeista, ja on totta, että laman aikana olisi vaikea tehdä niistä ilmaisia.
Toinen asia on se, että vaikka olemme samaa mieltä kanssanne siitä periaatteesta, että naiset on saatava mukaan työelämään, emme kuitenkaan ole samaa mieltä kanssanne tietyistä keinoista, joilla siihen pyritään. Vastustamme lujasti kiintiöjärjestelmää, jota te ehdotatte esimerkiksi päätöslauselmanne 17 kohdassa, koska naisena olemista ei saa pitää haittana. Sellaisella politiikalla ei edistetä uusien työpaikkojen syntymistä vaan sillä päinvastoin heikennetään naisten asemaa astetta enemmän ja rajataan naiset lopulta pelkän avustajan rooliin tarjoamalla heille alempiarvoista asemaa. Me vastustamme myös jäsenvaltion rankaisemista, jos se ei kunnioita miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia siinä mielessä kuin te sen ymmärrätte. Se, että naisille annetaan mahdollisuus menestyä työelämässä samalla kun jotkut heistä toteuttavat itseään perheessä ja äitinä, ei tarkoita sitä, että heidät on pakko työllistää mihin hintaan tahansa.
Lopuksi on valitettavaa, että mietinnössä ei ehdoteta sellaisen vanhempaintuen käyttöönottoa, jolla voitaisiin helpottaa kaikkien valinnanvapautta. Näistä syistä, rouva Marinucci, ja sen perusteella, miten tarkistuksista äänestetään, me teemme päätöksemme, kun aika on kypsä.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, onnittelen rouva Elena Marinuccia hänen meille nyt esittelemästään erinomaisesta mietinnöstä. Tämä mietintö on syntynyt naisten oikeuksien valiokunnan aloitteesta ja on hyvä osoitus siitä, että tämänkaltaiset aiheet ansaitsevat kiinnostuksemme, joten toivomme, että niitä kehitetään komissiossa lähiaikoina edelleen ja että ne sisällytetään kansallisiin työllisyyssuunnitelmiin.
Lisäksi komissaari Flynn piti innostavan puheen komission viime tiistaina Portugalissa järjestämässä seminaarissa, jonka aiheena oli " Miesten ja naisten välisen tasa-arvon sisällyttäminen rakennerahastoihin" ja johon minäkin osallistuin; tuossa puheessaan komissaari Flynn ei suinkaan arvostellut Euroopan parlamenttia, vaan pikemminkin tuki sitä ja osoittautui muutenkin vastaanottavaiseksi ja halukkaaksi jatkamaan sitä tietä, josta me tänään täällä keskustelemme.
Tahtoisin korostaa neljää erittäin tärkeänä pitämääni näkökohtaa.
Ensinnäkin naisten työssäkäynti on olennaisen tärkeää sekä talouden kasvulle että puolustamamme eurooppalaisen sosiaalimallin säilymiselle. Ilman naisten työssäkäyntiä ja heidän sosiaaliturvamaksujaan meillä ei tosiaankaan ole varaa turvata kelvollisia elinoloja eläkeläisille, mikäli väestönkehitys jatkuu odotetulla tavalla.
Miehet alkavat nyt tajuta, että ilman naisten työssäkäyntiä ei ole myöskään varoja rahoittaa sosiaaliturvan piiriin kuuluvia asioita. Toivon heidän tekevän tästä seikasta tarpeelliset johtopäätökset sellaisissa kysymyksissä kuin koulutuspolitiikka, ammattikoulutus, epätyypillisten työsuhteiden sääntely, uudentyyppisten työaikojen ja uudenlaisten työmuotojen tukeminen ja erityisesti sosiaalitalous.
Älkää kuitenkaan luulko, hyvät naiset ja herrat, että olemme halukkaita jäämään taas kerran työvoimaksi, joka voidaan sivuuttaa heti kun todetaan, ettei sitä enää tarvitakaan. Tällä kertaa naiset ovat tulleet työmarkkinoille jäädäkseen.
Toiseksi on välttämätöntä uudistaa voimakkaasti perhe-elämää siten, että sekä naiset että miehet voivat yhdistää perhe-elämän työelämään. Mielestäni on olennaisen tärkeää tukea rakennerahastojen kautta yrityksiä, joilla on asianmukaiset rakenteet lasten sekä huolenpitoa vaativien ja ikääntyneiden ihmisten hoitoon, sekä naisten perustamia yrityksiä, joiden tarkoituksena on tarjota ratkaisuja tämäntyyppisiin ongelmiin.
Olennaista on myös, että sellaiset hyvät käytännöt, joita Euroopan unionissa tällä alalla jo on, yleistyvät ja että niistä tiedotetaan laajasti. Sellaisen esimerkin antoi esimerkiksi Suomen pääministeri, joka käytti oikeuttaan vanhempainlomaan ja luopui työtehtävistään viikon ajaksi ollakseen vain ja ainoastaan isänä. Tämä esimerkki ansaitsisi paljon laajemman julkisuuden esimerkiksi Internetissä kuin eräät epäasialliset raportit, joita maailman tiedotusvälineet saalistavat.
Kolmanneksi naisia ja miehiä on kohdeltava yksilöinä, joilla on omat oikeutensa perheessä. Monissa maissa noudatetaan verotuksen ja perhetukien alalla sellaisia politiikkoja, jotka eivät kannusta työssäkäyntiin, vaan aiheuttavat lisäongelmia naisille, jotka haluavat mennä töihin.
Lopuksi ehdotan, että työttömyyden määritelmää muutetaan ja että tilastoissa viimeinkin lakataan luokittelemasta " työelämän ulkopuolella oleviksi henkilöiksi" niitä naisia, jotka työskentelevät ankarasti kotona, perheessä tai pellolla saamatta työstään palkkaa. On häpeällistä luokitella heidät työelämän ulkopuolella oleviksi henkilöiksi. Ja koska komissaari Flynn lupasi enemmän ja parempia tilastoja, joissa naiset ja miehet tilastoidaan erikseen, hän saisi mieluusti ponnistella myös tämän alaarvoisen käytännön lopettamiseksi.

Baldi
Arvoisa puhemies, ennen kaikkea haluan onnitella rouva Marinuccia erittäin hyvin tehdystä työstä ja erityisestä huomiosta, jota hän on kiinnittänyt poliittisten ryhmien esittämiin tarkistuksiin. Rouva Marinucci, kiitän teitä vaivannäöstä ja erinomaisesti tehdystä työstä.
Miesten ja naisten välistä epätasa-arvoa on varmastikin esiintynyt aina, vaikka jotkut yhteiskunnat ovatkin osoittautuneet muita sivistyneemmiksi.
Eurostatin uusimmat viralliset tiedot perustuvat ILO: n työttömyysmääritelmään, eivätkä ne heijasta tai ota tämänhetkistä sosiaalista tilannetta riittävästi huomioon. Tämä analyysi osoittaa, että naisten työllisyys on miesten työttömyyttä yleisempää, mutta analyysissa ei oteta huomioon ilmiön todellista syytä eikä selvitetä osa-aikatyön todellista merkitystä. Mikäli osaaikatyötä säädeltäisiin laeilla ja se ulotettaisiin myös ammattitaitoa vaativiin tehtäviin, se saattaisi ratkaista työttömyysongelman siinä tapauksessa, että se perustuisi vapaaehtoisuuteen.
Työmarkkinoiden tämänhetkisen tilanteen sekä miesten ja naisten välisen tuloeron takia naiset saavat keskimäärin vähemmän työttömyyskorvausta. Näin tapahtuu huolimatta tasa-arvopolitiikasta, joka edellyttää tulojen tasa-arvoisuuden periaatteen soveltamista mies- ja naispuolisten työntekijöiden välillä, kuten säädetään Maastrichtin sopimuksen 119 artiklassa, jonka tunnemme hyvin ja josta olemme usein keskustelleet tässä parlamentissa. Komissaari Flynn tuntee tämän asian hyvin.
Lisäksi naiset tuntevat erittäin harvoin työmarkkinoiden tarjoamat harvat tilaisuudet, ja heille tiedotetaan niistä lähes aina liian myöhään ja vasta ensimmäisen valinnan jälkeen. Asianmukaiset rekrytointimenettelyt ja nopea ja konkreettinen tiedotus samoin kuin sukupuolten välisten tuloerojen poistaminen ovat siksi keskeisiä, jotta miehillä ja naisilla olisi samat mahdollisuudet osallistua sekä osa-aikaiseen että kokopäivätyöhön.
Olemme epäilemättä puhuneet naisten ja miesten tasa-arvosta usein tässä parlamentissa. Tarvittavat toimenpiteet ovat konkreettisia, ja niin kauan kuin tasa-arvoista kulttuuria ei ole toteutettu koulutuksesta lähtien, on hyvin vaikeaa panna täytäntöön sitä, mitä me täällä päätämme ja mistä me niin suurella antaumuksella keskustelemme.
On siis ennen kaikkea tärkeää aloittaa työskentely jo lapsina, jotta tämä tasa-arvoinen kulttuuri todella omaksuttaisiin ja jotta se voitaisiin määritellä huolellisesti.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi tehdä periaatteellisen huomautuksen, koska keskustelussa on puhuttu naisten painostusryhmästä tai naispolitiikan painostusryhmästä. Tästä syntyy se vaikutelma, että keskustelussa on kyse vain johonkin yhteiskunnan osaan liittyvästä intressistä, mitä kuitenkin rohkenen epäillä. Joudumme omassa yhteiskunnassamme kohtaamaan suunnattomia ongelmia, jos emme ratkaise ongelmaa, joka koskee miesten ja naisten eriarvoista kohtelua työelämässä. Se kasvaa sitä suuremmaksi, mitä vakavammiksi työelämän ongelmat kokonaisuudessaan muodostuvat. On siis kyse koko yhteiskuntaan liittyvästä ongelmasta.
Erityisesti yksi mietinnön kohdista herätti mielenkiintoni ja vaikutti jopa hälyttävältä: vaikka naiset ovat koulutuksen osalta tuntuvasti kuroneet umpeen välimatkaa miehiin ja jopa osittain ohittaneet nämä, työelämään liittyvät naisten ongelmat ovat säilyneet muuttumattomina. Tämä koskee juuri korkeasti koulutettuja naisia. Naisten ongelmien ydin on ansiotyössä käyminen ja samalla äitinä oleminen. Tämä on keskeinen kohta, josta meidän on vastedes aloitettava: meidän on järjestettävä omiin maihimme korkeatasoinen, periaatteessa kokopäiväinen lasten päivähoito. Ongelma ei ole ainoastaan naisten, vaan myös yksinhuoltajamiehillä on sama ongelma, nimittäin työelämän ja lasten kasvatuksen yhteensovittamisen vaikeus. Se voidaan poistaa ainoastaan järjestämällä korkeatasoisia lasten päivähoito- ja lastentarhapalveluja. Yhteiskuntamme ja julkisen talouden, mutta myös kansalaisjärjestöjen, pitäisi aloittaa tästä. Kyse on keskeisestä asiasta.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, on oikeastaan harmillista, että kollegamme Marinuccin hyvässä mietinnössä, jossa on käsitelty monia tärkeitä asioita, ei uskoakseni puhtaasti ideologisista syistä oteta huomioon sitä seikkaa, että hyvin monissa perheissä toinen kumppaneista - yleensä nainen - jättää täysin vapaaehtoisesti normaalin työelämän huolehtiakseen kotona perheestä ja ensisijaisesti lasten kasvatuksesta. Minä itse olen vakuuttunut siitä, että tällainen valinta on täysin oikeutettu ja että tällainen kotityö ansaitsee sekä rahallisen että moraalisen uudelleenarvostuksen kymmeniä vuosia kestäneen niin sanotun feministisen indoktrinaation jälkeen.
Älkää ymmärtäkö minua väärin, minulla ei ole mitään tätä mietintöä vastaan, joka on suurimmaksi osaksi hyvä, eikä minulla ole mitään useimpia mietinnön suosituksiakaan vastaan, mikäli niiden tavoitteena on todellakin parempien yhtäläisten mahdollisuuksien saaminen miehille ja naisille. Mutta en mitenkään voi käsittää sitä, että tässä työttömyyttä käsittelevässä mietinnössä ei vaadita ennen kaikkea täyttä vanhempain palkkaa kotona työskentelevälle vanhemmalle. Se olisi vaihtoehto, jonka sadattuhannet eurooppalaiset epäilemättä valitsisivat hyvin mielellään ja se sisältäisi lisäksi ensimmäistä kertaa aidon valinnanmahdollisuuden kotona tehtävän ja kodin ulkopuolisen työn välillä.
Olen saanut sen vaikutelman, että valinnanvapautta vastustetaan puhtaasti ideologisista, niin sanotusti feministisistä syistä, eikä naisten edun nimissä. Tässä mietinnössä, jossa käsitellään hyvin monia aiheita, voitaisiin omistaa kohta aviopuolisoiden verotukselliselle syrjinnälle. Naimisissa olevat parit maksavat ainakin kotimaassani paljon enemmän veroja kuin naimattomat yhdessä asuvat, kaikkine seurauksineen.
Lopuksi minun pitää huomauttaa esittelijä Marinuccille siitä, että kun mietinnössä esitetään seuraavaa, lainaan tekstiä: " ... järjestämään kouluihin paikan, joissa nuoret voivat keskustella tasa-arvosta" , niin mielestäni tämänkaltaiset asiat kuuluvat ennemminkin lehtien vitsipalstoille kuin parlamentaariseen mietintöön ja että jopa tässä parlamentissa pitäisi kunnioittaa vakavuutta edes vähimmässä määrin.

Blak
Arvoisa puhemies, miten voimme hyödyntää EU: ta useampien naisten saamiseksi työhön, ja miten EU voi olla mukana varmistamassa niiden naisten auttamista, jotka työskentelevät tilapäisissä ja epävarmoissa työsuhteissa jatkuvan työttömäksi joutumisen uhkan alla? Amsterdamin sopimuksella saimme - tanskalaisten sosiaalidemokraattien toiminnan ansiosta - työllisyyden nostettua esityslistalle. Ja Luxemburgin erityisessä työllisyyshuippukokouksessa pääministerit sitoutuivat tekemään yhteisesti jotakin työttömyydelle.
Yksi tavoitteista on parantaa tasa-arvoa työmarkkinoilla. Uusissa tavoitteenasetteluissamme meidän tulee siksi vaatia kunnianhimoisempia tavoitteita tasa-arvon osalta työmarkkinoilla. Meillä tulee olla selvät tavoitteet ja selvät aikataulut, ja niiden toteuttamiseksi tulee luoda taloudellisia edellytyksiä. Uusiin päämääriin tulee sisältyä seuraavaa: miesten ja naisten työttömyysasteen osalta vallitsevan eron jyrkkä pienentäminen. Työmarkkinoiden sukupuolijakoa tulee lieventää, saatavilla pitää olla lastenhoitojärjestelyjä, joihin on varaa. Naisten koulutusmahdollisuuksia on parannettava. Lomasäädöksiä on muutettava siten, että ne vetoavat myös miehiin. Miesten ja naisten väliset palkkaerot on poistettava. Nythän tasa-arvon turvaaminen jäsenvaltioiden työmarkkinoilla ei ole yksinään EU: n asia. Suurin työ koituu jäsenvaltioiden osalle, mutta yhteisten päämäärien avulla huolehditaan siitä, että jäsenvaltiot vastaavat hienoista lupauksistaan. Kun jäsenvaltiot joutuvat esittelemään kansalliset toimintaohjelmansa toisilleen ja kansalaisille, voidaan osoittaa sormella niitä maita, jotka eivät täytä yhteisiä tavoitteita - vähän samaan tapaan kuin EU: ssa työmarkkinoilla tasa-arvon osalta käytävässä kilpailussa.
Meidän tulee toisin sanoen ajatella tasa-arvoa kaikkien poliittisten aloitteiden yhteydessä sekä kansallisella että Euroopan tasolla. Olen siksi hyvin tyytyväinen, että me Tanskassa olemme saaneet käyttöön pakollisen arvioinnin kaikkien lakiehdotusten vaikutuksesta miehiin ja naisiin, ja että Amsterdamin sopimuksessa olemme saaneet sopimukseen kirjatun periaatteen, ettei tasa-arvoa tule nähdä erillisenä politiikkana, vaan se tulee sisällyttää kaikkiin EU: n aloitteisiin.

Stenzel
Arvoisa puhemies, tämä Marinuccin mietintö paljastaa ne epäkohdat, joista naiset edelleen joutuvat kärsimään. Ensiksi: he eivät vieläkään saa samaa palkkaa samasta työstä. Toiseksi: naisten työttömyys on edelleen korkeampi kuin miesten. Tässä ei ole kyse ainoastaan koulutuksesta vaan ennen kaikkea siitä, että työmarkkinoilla syrjitään naisia, joilla on lapsia. Tämä ei ole hyväksi naisille eikä lapsillekaan, jotka hyvin usein joutuvat uhreiksi myös silloin, kun naisten yhtäläiset mahdollisuudet ymmärretään väärin.
Mitä sitten täytyy tapahtua? On mahdollisimman pian luotava puitteet, jotka helpottavat työelämän ja perheen yhteensovittamista. Tämä merkitsee suurempaa joustoa työajan määrittelyssä ja tietysti parempia päivähoitopalveluja lapsille. Päivähoitopaikoista ei kuitenkaan pidä tulla lastensäilytyslaitoksia, jotka vain yksipuolisesti houkuttelevat työntämään lapset sivuun. Tarvitsemme molempia: sekä lasten päiväkoteja että myös valinnan mahdollisuuden tukemista. Esimerkkinä tästä on perheasiainministerimme viitoittama tie. Hänen ehdotukseensa sisältyy karenssirahan käyttöön ottaminen kaikille äideille ja isille, riippumatta siitä, ovatko he olleet, ovatko he edelleen tai eivätkö ole ollenkaan ansiotyössä; sen tavoitteena on helpottaa valinnan mahdollisuutta, eikä vain naisille vaan myös miehille. Uskon, että tätä suunnitelmaa tulisi harkita myös Euroopan tasolla. On oltava mahdollisuus valita, eikä ainoastaan vaihtoehdoista joko ansiotyö tai lapsi.

D'Ancona
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jos aikaa on kolme minuuttia maailman muuttamista varten, se on melko toivoton tehtävä. Siksi voin tehdä kollegani Marinuccin hyvästä ja mielenkiintoisesta mietinnöstä oikeastaan vain kolme huomautusta.
Ensiksi kun tarkastellaan viimeksi kulunutta 40 vuotta, on ilman muuta niin, että Euroopan unioni ja Euroopan yhdentyminen ovat näytelleet erittäin tärkeää osaa naisten kannalta. Minun tarvitsee vain ajatella sitä tosiasiaa, että unionin voimaantuloon liittyi tasa-arvoisuuden periaatteen julistaminen. Olemme sisällyttäneet sen joihinkin direktiiveihin. Meillä on ollut toimintaohjelmia ja lopuksi olemme saaneet Amsterdamin sopimuksen myötä mahdollisuuden vastustaa syrjintää ja käyttää sitä hyväksemme positiivisena toimintana, silloin kun se on mahdollista. Naiset ovat ymmärtäneet, että unioni merkitsee heille jotakin, mikä on mielenkiintoinen seikka. Sillä kun tarkastellaan lukuja tutkimuksissa, niistä käy ilmi, että naiset suhtautuvat unioniin yleisesti ottaen myönteisemmin kuin miehet ja tuntevat sitä kohtaan enemmän sympatiaa. Mitä enemmän he odottavat unionilta, sitä enemmän sympatiaa he tuntevat sitä kohtaan. Italialaisten naisten taholta sympatia, ja osoitan sanani luonnollisesti esittelijälle, on erittäin suurta luokkaa. 43 % italialaisista naisista odottaa unionilta jotakin. Ruotsissa osuus on vain 11 %. Se onkin johdonmukaista, koska ruotsalaisten naisten asiat ovat paremmin.
Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on oikeastaan käytettävä hyväksemme naisten käytännönläheistä ja loogista asennoitumista. Mielestäni meidän pitäisi tehdä kolme asiaa tässä yhteydessä. Ensiksi, kuten tänään on jo sanottu ja kuten mietinnössäkin sanotaan, meidän pitää toteuttaa käytännössä se, minkä olemme esittäneet kirjallisesti. Missään unionin alueella naiset eivät saa samaa palkkaa samasta työstä. Myös kotimaassani Alankomaissa ero on noin 30 %. Siitä on tultava loppu. Emme voi puhua 40 vuoden ajan tasa-arvosta ja olla toteuttamatta sitä käytännössä.
Toiseksi mainstreaming , joka on iskulause. Toteuttakaamme se lopultakin. Vaatikaamme kaikissa työllisyysohjelmissa, että niissä sanotaan selvästi, ei erillisessä pykälässä, vaan tekstiin sisältyen, mitä se merkitsee naisille.
Kolmanneksi, mikä ei ole vähemmän tärkeää - osoitan tämän pyynnön komissaarille - meidän pitäisi teettää samanlainen tutkimus kuin vuonna 1980 unionin tilaa ja naisten tilannetta koskien kiinnittääksemme taas selvästi huomion ongelmaan, jonka ratkaisemisessa olemme edistyneet pitkälle - minäkin olen sitä mieltä - mutta jota ei vielä valitettavasti ole ratkaistu parhaalla mahdollisella tavalla.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, suuri osa pitkäaikaistyöttömistä ja osa-aikatyötä tekevistä lähes kaikissa EU-maissa on naisia. Määräaikaisten työsuhteiden lisääntyminen on luonut epävarmuutta naisten elämään. Naisten ja miesten eripalkkaisuus aiheuttaa kerrannaisvaikutuksena huonomman työttömyysturvan ja eläke-edut naisille kuin miehille. Tuntuu uskomattomalta, että vielä 90-luvun lopussa joudumme miettimään ratkaisuja tällaisiin ongelmiin. Pitäisihän olla aivan selvää, että esimerkiksi samasta työstä maksetaan sama palkka sukupuoleen katsomatta. Tämän tulisi päteä muuten myös täällä Euroopan parlamentissa jäsenten palkkauksessa.
Työttömien uudelleenkouluttamiseen ja nimenomaan ammatilliseen koulutukseen tulisi panostaa entistä enemmän. Suomessa on aloitettu kampanjoita naisten kiinnostuksen lisäämiseksi luonnontieteisiin ja teknisiin aineisiin. Naisia ei ole kuitenkaan onnistuttu houkuttelemaan näille perinteisille miesten aloille niin paljon kuin toivottiin. Mistä tämä johtuu? Ovatko vanhat kotona opitut asenteet meissä edelleen tiukasti kiinni? Meillä on omissa asenteissamme parantamisen varaa. Olemme helposti arkoja. Emme uskalla ottaa vastaan vaativia tehtäviä tai kokeilla uutta. En ymmärrä sitä, että erilaisten kiintiöiden avulla yritetään paikata tätä ongelmaa. Tarvitaan muunlaisia toimenpiteitä. Mielestäni komissio voisi selvittää näitä syitä ja asenteita laajemminkin EU: n alueella. Automaatiohan on kehittänyt monia näitä niin sanottuja miesten aloja niin, että fyysistä voimaa ei enää tarvita työtehtävien suorittamiseen.
Ei ole kuitenkaan kyse siitä, että naiset olisivat huonommin koulutettuja kuin miehet. Päinvastoin. Tytöt menestyvät koulussa paremmin kuin pojat. Korkeakouluissa ja yliopistoissa opiskelee enemmän naisia kuin miehiä. Tämä taas aiheuttaa muunlaisia ongelmia. Naisilla on kuitenkin eräs puute niissä maissa, joissa on reservi- tai aliupseerikoulutus, joissa annetaan johtajakoulutusta. Naisilla ei ole mitään vastaavaa.
Niin kuin sanoin, naisten omissa asenteissa on parantamisen varaa. Meidän tulee uskoa omiin kykyihimme ja luottaa itseemme.

Flynn
Suhtaudun todella myönteisesti Marinuccin mietintöön. Siinä keskitytään naisten työttömyyden erityispiirteisiin Euroopan unionissa. Kiitän kaikkia, jotka ovat osallistuneet tämän aamun rakentavaan keskusteluun.
Mietinnön ensimmäisessä osassa korostetaan sukupuolten välistä kuilua työttömyystilastoissa, koska lähes kaikissa jäsenvaltioissa naisten työttömyys on korkeampi kuin miesten. Siinä käsitellään myös esteitä, joita naiset kohtaavat, jos he haluavat tehdä työtä. Mietinnössä todetaan aivan oikein, että hoitopalveluita ei ole kehitetty riittävästi kaikissa jäsenvaltioissa. Olin todella yllättynyt siitä, kuinka monet ihmiset puhuivat tästä asiasta täsmälleen niin kuin itse siitä ajattelen.
Mietinnössä tuodaan esille myös se tärkeä asia, että vanhempainloma ja pitkät urakatkokset voivat yllättävästi vaikeuttaa naisten koko jäljellä olevaa työelämää uralla etenemisen, sosiaaliturvan ja työmarkkinoille pääsyn kannalta, jos näitä vapaita käyttävät lähes poikkeuksetta vain naiset.
Mietintö on sitäkin mielenkiintoisempi kun siinä pohditaan naisten tilannetta paljon laaja-alaisemmin varsinaisen työttömyysongelman lisäksi. Siinä käsitellään myös yleisesti naisten asemaa työmarkkinoilla, koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen tehokkuutta ja Euroopan työllisyysstrategiaa Essenistä Luxemburgiin ja Cardiffiin.
Mietinnössä painotetaan tasa-arvokysymysten laaja-alaista sisällyttämistä työllisyyspoliittisiin suuntaviivoihin, samalla kun edistetään myönteisiä toimia naisten hyväksi. Kyseessä on sama kaksitahoinen lähestymistapa, jota korostettiin tammikuussa pidetyssä työllisyyspoliittisia suuntaviivoja käsitelleessä parlamentin ja komission yhteisessä kokouksessa. Kannatan täysin kokouksessa hyväksyttyjä asioita.
Onko mainstreaming -periaate mahdollinen ilman sukupuolen mukaan eriteltyjä tilastoja? Komissio pyrkii yhteistyössä Eurostatin kanssa edelleen parantamaan tilastojen tekemistä naisten tilanteesta työmarkkinoilla. Vuosittainen kertomus naisten ja miesten yhtäläisistä mahdollisuuksista unionissa sisältää monia sukupuolen mukaan eriteltyjä tilastoja useista tasa-arvoon liittyvistä asioista. Pyrkimyksenämme on jatkaa tämän runsaasti tilastotietoja sisältävän kertomuksen julkaisemista. Arviointi ei ole mahdollista ilman vertailua varten laadittuja perustilastoja. Hyväksyn sen täysin.
Mainstreaming-periaatteen osalta Britannian puheenjohtajakaudella tapahtui edistystä. Cardiffissa kesäkuussa 1998 pidetyn Eurooppa-neuvoston johtopäätöksissä kehotetaan kaikkia jäsenvaltioita varmistamaan, että sukupuolten välinen tasa-arvo sisällytetään laaja-alaisesti valtioiden työllisyyspolitiikan kaikkiin osa-alueisiin. Se on tärkeä edistysaskel. Kuulemme siitä paljon lisää vuoden 1999 suuntaviivoissamme, joita käsitellään täällä lähiaikoina.
Hoitokysymystä, jota korostettiin Britannian neuvoston puheenjohtajakauden poliittisella asialistalla, käsitellään myös mietinnössänne. Se nousee etualalle vuoden 1998 työllisyyspoliittisissa suuntaviivoissa. Olen hyvin iloinen siitä, että niin monet esittivät näkemyksiään hoitopalveluista, niiden suuresta tarpeesta, niiltä edellytettävästä korkeasta tasosta, niiden yleisestä järjestämisestä hoidon ja sen tarjonnan osalta ja erityisesti ammatillisen koulutuksen tarpeesta. Sitä korostetaan jatkossakin. Asiaa ei ole järjestetty hyvin jäsenvaltioissa. Minä aion kiinnittää siihen erityistä huomiota laadittaessa vuoden 1999 suuntaviivoja.
Yhtäläisten mahdollisuuksien lujittamista koskevassa työllisyyspoliittisten suuntaviivojen neljännessä pilarissa sanotaan, että jäsenvaltioiden on pyrittävä lisäämään hoitopalveluiden saatavuutta siellä, missä niitä tarvitaan. Hoidon käsitteemme on laajentunut siten, että se koskee nyt lasten lisäksi myös muiden huollettavien henkilöiden hoitoa, vammaiset ja vanhukset mukaan luettuina. Tällä tärkeällä alalla on saavutettu edistystä. Rouva Seillier otti esille tämän asian. Tämä vahvistettiin toukokuussa Belfastissa pidetyssä naisiin ja tasa-arvoon liittyviä kysymyksiä hoitavien ministerien kokouksessa. Kokouksessa oltiin hyvin yksimielisiä siitä, että kohtuuhintaiset, riittävät ja korkeatasoiset päivähoitopalvelut, vanhempainloma ja muut perheystävälliseen työpolitiikkaan kuuluvat järjestelmät vaikuttavat oleellisesti siihen, että naiset ja miehet pystyvät yhdistämään työ- ja perhevelvoitteensa. Olen sitä mieltä, että jos hoitokysymystä ei saada ratkaistua, naisten osuutta työmarkkinoilla ei pystytä koskaan lisäämään tehokkaasti.
Meidän on tehtävä vielä valtavasti työtä päästäksemme hoitopalvelujen järjestämistä koskevaan tavoitteeseemme. Seuraamme tarkasti sitä, miten jäsenvaltiot hoitavat tämän asian, millaista politiikkaa ne kehittävät ja kuinka paljon ne käyttävät varoja vuoden 1999 ja sitä seuraavien vuosien toimintasuunnitelmiinsa.
Euroopan työllisyysstrategia on jo osoittanut arvonsa liittämällä yhtäläiset mahdollisuudet kiinteästi kaikkien kansallisten työllisyyssuunnitelmien ytimeen. Jatkossa pyrimme kehittämään tehokasta toimintaa suuntaviivoissa esitettyjen sitoumusten toteuttamiseksi. Jäsenvaltioissa tiedetään tarkkaan, mitä on tehtävä. Vuoden 1998 haasteena oli prosessin alkuunpano ja jatkuvuus. Se on toteutunut. Vuoden 1999 haasteena on kehittää tavoitteita vastaavaa toimintaa ja toteuttaa käytännössä kaikkien suuntaviivojen mukaisia toimia. Tällainen on yhtäläisiä mahdollisuuksia koskeva kohta.
Rouva Lulling otti esille avustavia puolisoita koskevan direktiivin vuodelta 1986. Olemme järjestäneet aiheesta kaksi pyöreän pöydän keskustelua asiantuntijoiden kanssa, mutta niissä ei päästy edes asiantuntijoiden kesken minkäänlaiseen yksimielisyyteen siitä, miten direktiiviä olisi muutettava. Asiaa koskeva kertomus on melko yksityiskohtainen; se on julkaistu, rouva Lulling, ja minä käytän tilaisuutta hyväkseni lähettääkseni siitä teille kopion - se saattaa kiinnostaa teitä.
Herra Delcroix, rouva Angelilli, herra Schäfer ja muut jäsenet puhuivat oikein hyvin osa-aikatyöstä ja osa-aikatyötä koskevasta direktiivistä. Direktiivin ajatuksena oli, että naiset ja miehet voivat siirtyä osa-aikatyöstä kokoaikatyöhön tai päinvastoin joutumatta minkäänlaisen syrjinnän kohteeksi ja menettämättä työllistettävyyttään. Tämä oli yksi avainkohta osaaikatyötä koskevassa direktiivissä, joka oli vastaus työmarkkinaosapuolten solmimaan työmarkkinasopimukseen, kuten tiedätte.
Olen kiitollinen rouva Hautalalle siitä, että hän otti esille Portugalissa pitämäni puheen. Vielä kiitollisempi olen rouva Torres Marquesille, joka sanoi, että en arvostellut parlamenttia, ja siinä hän on aivan oikeassa. Hän oli hyvin ystävällinen arvioidessaan tiistaina Portugalissa pitämääni puhetta. Minä en arvostellut parlamenttia vaan sanoin - ja haluan hyvin mielelläni toistaa sen täällä - että haluan rohkaista parlamenttia toimimaan juuri niin kuin se toimii tänään: kiinnittämään huomiota hyvin laaja-alaiseen kuvaan työllisyysstrategian yhtäläisten mahdollisuuksien ja rakennerahastojen uudistuksen osalta.
Lopuksi siirryin tuossa puheessani aiheen ulkopuolelle ja rohkaisin parlamenttia painostamaan jäsenvaltioita muuttamaan politiikkaansa siten, että se helpottaa perhe- ja työelämän yhteensovittamista ja naisten uudelleenkoulutusta heidän palatessaan työmarkkinoille lasten tai muiden huollettavien hoidon jälkeen. Meidän on kiinnitettävä huomiota myös työmarkkinoiden kaikilla osa-alueilla oleviin keinotekoisiin esteisiin, jotka aiheuttavat erottelua ja syrjintää. Esteet on poistettava. Se on Portugalissa esittämäni viesti, ja haluaisin saada parlamentin tuen tämän politiikan jatkamiselle. Suuret kiitokset siitä, että otitte asian esille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Naisten työllisyys: osuuskuntien merkitys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Colombo Svevon laatima naisten oikeuksien valiokunnan mietintö (A4-0270/98) osuuskuntien merkityksestä naisten työpaikkojen lisäämisessä.

Colombo Svevo
Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni kiittämällä rouva Marinuccia, sillä hän on mietinnössään tuonut esiin työmarkkinoiden rakenteelliset ongelmat ja niiden suhteen naisten työllisyyteen ja antanut siten minulle mahdollisuuden laatia erityisen pohjatutkimuksen, joka kuitenkin liittyy hänen mietinnössään esittelemäänsä kokonaisuuteen.
Olemme tutkineet erästä työllisyyden erityisaluetta, osuuskuntien merkitystä naisten työssä. Teimme tämän huomattuamme, että osuustoiminnan laajalla kentällä - tai pikemminkin koko kolmannen järjestelmän sosiaalitalouden laajalla kentällä - saadaan parhaillaan merkittävää kokemusta, jota olemme pyrkineet tuomaan esiin ja jonka naisten oikeuksien valiokunta on itse todennut vieraillessaan Italiassa muutamissa osuuskunnissa. Myös rouva Ghilardotti on hiljattain työllisyys- ja sosiaaliasiainvaliokunnassa tuonut hyvin vahvasti esiin tämän ilmiön. Mielestäni Euroopan unionin tehtävä on siis levittää näitä uusia ideoita, ja uskon, että ensi viikolla Brysselissä järjestettävä konferenssi antaa merkittäviä vastauksia: se pyrkii tekemään tunnetuksi tämän alan kehitystä.
Mitä tämä tutkimus on paljastanut? Ensinnäkin sen, että osuuskunnat ovat luoneet työpaikkoja aivan samoin kuin pienet ja keskisuuret yritykset, ja erityisesti pienillä osuuskunnilla on ollut myönteinen rooli naisten työllisyyden kannalta; toiseksi sen, että osuuskunnat ovat sijoittuneet Euroopan unionin jo moneen kertaan osoittamille uusille työllisyyden alueille, sekä perinteisille palvelualoille että innovatiivisille aloille. Tässä haluaisin vielä todeta, että silloinkin, kun osuuskunnat ovat toimineet perinteisellä alalla, kuten sosiaalisia palveluja tai avustuspalveluja tarjoavat osuuskunnat, niillä on ollut innovatiivinen merkitys sikäli, että ne ovat juurtuneet paikallisiin olosuhteisiin ja vastanneet sen tarpeisiin. Kolmanneksi tutkimus on paljastanut sen, että osuuskunnilla on ollut myönteinen merkitys sekä kauan työstä poissaolleiden että niiden, jotka, kuten monet naiset, ovat olleet poissa työmarkkinoilta tietyn ajan, saamisessa takaisin työelämään ja niillä on ollut merkitystä myös - minusta on tärkeää korostaa tätä seikkaa - kouluttajina. Olemme näet huomanneet, että monet naiset toimivat tällä hetkellä osuuskuntien ja osuuskuntien konsortioiden johtajina: tämä toiminta on siis kehittänyt myös naisten yrittäjyyttä.
Osuuskunnat ovat lisäksi edistäneet joustavuutta työn järjestämisessä niin työaikojen kuin elämäntilanteidenkin kannalta. Haluan korostaa, että tällainen joustavuus ei kuitenkaan ole syrjivää, sillä yleensä osuuskuntien päämäärät ja toimintatapa vaativat kuitenkin aina osakkaiden osallistumista ja vastuullisuutta.
Luetellessani näitä tutkimuksemme osoittamia seikkoja huomaatte, että monet piirteet - joustavuus, yhteensovitettavuus, työelämään integroiminen - ovat juuri niitä seikkoja, joita naiset tarvitsevat päästäkseen mukaan työelämään. Kotimaassani tehnyt viimeaikaiset tutkimukset ovat todellakin myös osoittaneet naisten kiinnostuksen tähän yrittäjyyden muotoon. Mielestäni meillä Euroopan unionina on oltava - ja sanon tämän erityisesti komissaari Flynnille, koska tunnen hänen kiinnostuksensa näihin aiheisiin - todellakin aktiivinen rooli koko sosiaalitalouden alalla. Tarvitsemme mittasuhteita ja piirteitä koskevaa tutkimusta, erityisesti juuri osuustoiminnasta ja sen kehityksestä eri maissa. Yhdistyksiä ja säätiöitä koskeva tiedonanto on laadittu: toivomme nyt osuuskuntia koskevaa valkoista kirjaa, jotta voitaisiin todeta alalla tapahtuneet muutokset ja vertailla erilaisia kokemuksia.
Tarvitsemme sellaisia lainsäädännöllisiä puitteita, jotka eivät tukahduta tätä alaa - sitä ei näet voida tehdä, koska nämä yritykset ovat luonteensa vuoksi jatkuvassa kehitystilassa ja koska ne kehittyvät niiden tarpeiden myötä, joihin ne vastaavat - vaan antaisivat niille selkeämmän juridisen kehyksen, jotta voitaisiin välttää osuuskuntien toiminnan henkeä ja tavoitteita vääristäviä tilanteita. Välttämättömiä ovat myös esimerkiksi urakkasopimuksia koskevat erityiset säännöt; alemman alvkannan soveltaminen ja lopuksi sosiaalitalouden taloudellinen tukeminen myös niillä keinoilla, joita sovelletaan pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi. Koulutuksen osalta on vielä otettava huomioon, että sosiaalialan on pohdittava asianmukaista koulutusta tällä sektorilla, joka ei mahdollista ainoastaan teknisten taitojen, vaan myös projektien toteuttamisen ja ryhmätyön kannalta välttämättömien taitojen omaksumisen.
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön myötä olemme herättäneet toivon: toivomme todellakin, että tämä antaisi aihetta pohtia tätä aihetta laajemminkin.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella esittelijää, rouva Colombo Svevoa, hänen laatimastaan kattavasta mietinnöstä, johon ei toden sanoakseni tarvitse lisätä mitään, sillä hän on käsitellyt kaikkia seikkoja korostaen tämän alan mahdollisuuksia ja painottaen sääntelyn ja toimien välttämättömyyttä ja tuoden esiin sen roolin, joka Euroopan unionilla ja jäsenvaltioilla voi olla tämän naisten työllisyyden kannalta varmasti hyvin merkittävän alan mahdollisuuksien kehittämisessä.
Haluaisin tästä huolimatta esittää eräitä yleisiä huomautuksia. Kuten rouva Colombo Svevo sanoi, hänen mietinnöstään ei voida keskustella liittämättä sitä suoraan rouva Marinuccin erinomaiseen mietintöön ja siitä käytyyn keskusteluun. Uskoakseni voidaan hyvin sanoa, että - ainakin viimeisten kahdenkymmenen vuoden aikana - Euroopan unionin edistämä tasaarvopolitiikka on eräs hyvin harvoista onnistuneista sosiaalipolitiikoista. Lisäksi olemassa olevat lukuisat ongelmat on jo tuotu esiin keskustelussa, ja komissio, parlamentti, naiset (joita asia suorimmin koskee) ja neuvosto tuntevat ne.
Edistystä on nyt tapahtumassa. Amsterdamin sopimus tarjoaa mahdollisuuksia. Huolimatta 119 artiklan tarjoamasta varsin puutteellisesta oikeudellisesta perustasta annetut direktiivit ovat mahdollistaneet kehityksen tähän suuntaan. Uskon kuitenkin, että tarvitaan enemmän rohkeutta ja johdonmukaisuutta. Sanon tämän erityisesti rouva Colombo Svevon korostamiin seikkoihin liittyen. Sosiaalitalous ei voi ratkaista kaikkia ongelmia, mutta yhdessä muiden politiikkojen, kuten mainstreaming periaatteen noudattamisen, investointipolitiikan ja myös rahoituskysymysten konkreettisten prioriteettien huomioon ottamisen, kanssa se on eräs työllisyysongelman mahdollisista ratkaisuista. Sosiaalialan osuustoiminta on eräs merkittävä sosiaalitalouden muoto. Se on sitä todellisuudessa jo nyt - todellisuudessa, jota rouva Colombo Svevo kuvasi - ja sillä on kehitysmahdollisuuksia. Uskon, että tarvitaan enemmän rohkeutta ja johdonmukaisuutta, sillä vaikka tunnustammekin tämän asian merkityksen - kuten neuvosto ja komissio ovat tunnustaneet myös Luxemburgin ja Cardiffin huippukokouksissa - emme toimi johdonmukaisesti.
Viittaan esimerkiksi erityiseen ongelmaan, josta keskustelemme muutaman viikon kuluttua: talousarvioon. Sosiaalitaloutta koskevalta budjettikohdalta B5-321 - tämä kohta ei kuulu komission jäsen Flynnin toimivaltaan - puuttuu oikeudellinen perusta. Tiedämme, että tuomioistuimen päätöksen ja toimielinten välisen sopimuksen mukaan budjetin varoja on mahdollista määrätä johonkin kohteeseen ainoastaan, mikäli oikeudellinen perusta on olemassa, ja voimme tehdä sen ainoastaan siinä tapauksessa, että komissio todellakin aikoo suunnitella toimia oikeudellisen perustan määrittelemiseksi.
Kuitenkin komission ehdottama onnistunut lainsäädäntöaloite, josta Euroopan parlamentti on ilmaissut mielipiteensä, edellytti sosiaalitaloutta koskevaa ohjelmaa. Uskon että komissiolla on nyt tilaisuus, myös tämänpäiväisen keskustelun ja mietinnön jälkeen, ottaa nämä toimet uudelleen esille ja esitellä ensi vuonna kouraantuntuvaa tukea ja parempia menettelytapoja ja toimia niin, että tämä ala voi kouraantuntuvasti - laadullisesti ja määrällisesti - edesauttaa naisten työllisyyden ongelman käsittelyä.

Puhemies
Keskustelua jatketaan klo 18.00.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän minulle annetusta puheenvuorosta, jonka esitän omasta puolestani.
ETA-järjestö ilmoitti eilen illalla julistaneensa ehdottoman aselevon määräämättömäksi ajaksi.
Haluan sanoa, että suhtaudun tähän ilmoitukseen varovaisesti, toivon, että se on tehty vilpittömästi, ja ennen kaikkea olen siitä iloinen. Se avaa nimittäin ovet toivolle, että Baskimaassa solmittaisiin vihdoinkin rauha. Toivottavasti pystymme kaikki yhdessä saavuttamaan sen rauhan, jota Baskimaassa on niin kovasti kaivattu.

Areitio Toledo
Arvoisa puhemies, minäkin haluan puhua tästä asiasta. Eilen, kuten herra Dührkop Dührkop sanoi, terroristijärjestö ETA ilmoitti aselevosta. Tästä ilmoituksesta on - tietenkin - oltava iloinen, mutta siihen on myös suhtauduttava varauksella. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun terroristijärjestö on ilmoittanut aselevosta, ja on mietittävä, liittyykö tämä julistus jotenkin Baskimaan tuleviin vaaleihin.
Joka tapauksessa se herättää toivoa. Uskomme ja toivomme edelleen väkivallan päättyvän lopullisesti, ja joka tapauksessa uskomme, että tämä askel on tulosta siitä vuoropuhelun ja yksimielisyyden hengestä, joka ohjasi ja rohkaisi Espanjan perustuslain suunnittelijoita ja laatijoita.

Puerta
Arvoisa puhemies, on tärkeää, että kuulette monen espanjalaisen puhuvan ja että heistä kaikki ovat toiveikkaita rauhan edistymisen suhteen. Varovaisuus on myös tärkeää, mutta on luotettava niihin demokraattisiin arvoihin, joita olemme kehittäneet Espanjassa demokratian palauttamisesta lähtien. Olemme tulleet tänne monta kertaa tuomitsemaan hirvittäviä rikoksia, umpimähkäisiä tai kansan edustajiin kohdistuneita murhia. Tämä meidän kaikkien kuulema uutinen saa meidät toiveikkaiksi, joskin se on varauksellista.
Uskon puhuvani sekä omasta puolestani että Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä - Pohjoismaiden vihreä vasemmisto -ryhmän puolesta.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, me baskit, baskien kansa, olemme kärsineet monta vuotta väkivaltaisesta konfliktista, joka on piiskannut yhteiskuntaamme. Tänä iltana olemme iloisina kuulleet ETA-järjestön julistaneen yksipuolisen, ehdottoman aselevon määrittelemättömäksi ajaksi. ETA julistaa tällaisen aselevon ensimmäistä kertaa. Toivon, että kaikki poliittiset voimat - ja pyydän yhteistyötä myös Euroopan poliittisilta voimilta ja eurooppalaiselta yhteiskunnalta - olisivat tilanteen tasalla ja että voisimme edetä neuvotellussa rauhanprosessissa, jolloin valtavan baskien enemmistön odotukset rauhasta ja toivosta täyttyisivät.

Puhemies
Uskon, että me kaikki mielellämme jaamme espanjalaisten kollegoiden toiveen.

Äänestys
Harrison
Haluaisin korvata 1 kohdan d alakohdassa sanat "45 kalenteripäivää" sanoilla "60 kalenteripäivää" .

Puhemies
Voinko hyväksyä esittelijän suullisen tarkistuksen?
Totean, että sitä ei vastusteta. Näin ollen asetan sen äänestettäväksi.
Tarkistuksesta 33:

Harrison
Haluaisin vain selvittää, että puollan tarkistusta 33 kokonaisuudessaan; se korvaisi esittämässäni tarkistuksessa 26 olevan kohdan sanaan "enimmäismaksuaikaa" asti. Sen jälkeen tarkistuksen 26 loppuosa säilyisi ennallaan.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Weber
Arvoisa puhemies, äänestyslistan mukaan tarkistukset 4 ja 18 raukeavat tarkistuksen 14 hyväksymisen myötä.
Haluaisin ilmoittaa teille, että itse asiassa tarkistus 4 ei raukea, jos tarkistus 14 hyväksytään. Siitä voidaan aivan hyvin äänestää lisäyksenä, ja pyytäisin teitä järjestämään tällaisen äänestyksen.

Puhemies
Aiheutatte minulle ongelmia, rouva Weber, sillä parlamentin yksiköt ilmoittivat minulle, että sisällön on katsottu olevan yhteensopimaton.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kanssanne, sillä molemmat tarkistukset liittyvät samaan päätöslauselmakohtaan, ja jos ryhmäni tarkistus 14 hyväksytään, raukeaa Euroopan radikaaliallianssin ryhmän tarkistus 4, paitsi siinä tapauksessa, että ryhmäni ottaa tarkistuksen 4 lisäykseksi, mitä emme tule tekemään.

Weber
Arvoisa puhemies, päinvastoin kuin rouva Roth sanoi, tarkistuksemme koskee nimenomaan biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä, mitä ei voida sanoa hänen ryhmänsä tarkistuksesta. Tästä syystä vaadin, että meidän tarkistuksestamme äänestetään lisäyksenä.

Breyer
Minäkin yhdyn näkemykseenne. Kaikilla tarkistuksen esittäneillä ryhmillä eli Euroopan radikaaliallianssin ryhmällä, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmällä ja Euroopan parlamentin vihreällä ryhmällä on oltava mahdollisuus sanoa mielipiteensä, pyytäisin tässä hiukan tasapuolisuutta. Olen samaa mieltä kanssanne siitä, että tarkistukset eivät ole täysin yhtäpitävät, sillä olemme ainoat, joiden tarkistuksen tavoitteena on määrätä tarkalleen, kuinka laajaa päästöoikeuksien kauppa on ja kuinka paljon saadaan aikaan omien toimenpiteiden avulla. Siksi vastustan jyrkästi sitä, että tarkistuksen 14 hyväksymisen myötä raukeavat molemmat muut, siis myös meidän tarkistuksemme 18.
Tarkistuksesta 18:

Breyer
Arvoisa puhemies, ei tässä nyt mitään sisälukutuntia tarvitse ottaa käyttöön. Olemme sosialistien esittämän tarkistuksen yhteydessä keskustelleet siitä, tuleeko määrällistä rajoittamista tapahtua. Tarkistuksessamme 18 arvioidaan tarkkaan, millainen tämän määrällisen rajoituksen on oltava. Jos olisimme suorittaneet äänestyksen korrektisti, olisi meidän tarkistuksemme ollut myös ensimmäisenä vuorossa, jolloin järjestys olisi ollut oikea. Vaadin nimenomaisesti, että tarkistuksestamme 18 äänestetään, ja jokainen lukutaitoinen voi todeta, että tarkistusten välillä on eroavaisuuksia.

Puhemies
Rouva Breyer, kunnioitan näkemystänne, mutta tässä salissa on myös muita näkemyksiä ja arvioita. Minulle ei ole mikään ongelma asettaa teidän tarkistustanne äänestettäväksi, mutta arviomme mukaan se ei olisi oikein.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)   Lalumièren, de Lassus Saint Geniès'n, Castagnèden, Dell'Alban ja Sainjonin ARE-ryhmän puolesta laatima päätöslauselmaesitys (B4-0810/98) taloudellisesta kriisistä Venäjällä
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.) Wolfin, McKennan, Gahrtonin, Telkämperin, Hautalan, Kerrin, Kreissl-Dörflerin, Lannoyen, Lindholmin, Holmin, Soltwedel-Schäferin, Aelvoetin ja Rothin V-ryhmän puolesta laatima päätöslauselmaesitys (B4-0812/98) kansainvälisestä taloudellisesta kriisistä
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.) Yhteinen päätöslauselmaesitys maailmanlaajuisesta taloudellisesta kriisistä

Sainjon
Arvoisa puhemies, kiitän siitä, että annoitte minulle puheenvuoron, sillä huomasin teidän toimivan hieman hätäisesti äänestettäessä ARE-ryhmän ehdotuksesta. Olen siitä hieman hämmästynyt, koska toisinaan te aivan yksinkertaisesti ette pidä kiirettä.

Puhemies
Herra Sainjon, olette oikeassa. Toimin nopeasti, se pitää paikkansa, mutta meillä on edessämme pitkä äänestysten sarja. En haluaisi pidätellä täällä jäseniä klo 15.00: een asti. Tulos oli niin selvä, ettei se antanut sijaa tulkinnoille.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) Yhteinen päätöslauselmaesitys poliittisesta kehityksestä Venäjällä
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Titley
Arvoisa puhemies, ehdottaisin tarkistuksen loppuun suullista tarkistusta - joka sopii siihen myös hengeltään - joka kuuluu näin: "... korostaa PKK: n 28. elokuuta 1998 julistaman tulitauon välttämättömyyttä ja kehottaa Turkin viranomaisia käyttämään tilaisuutta hyväkseen pyrkiäkseen rauhanomaiseen ja poliittiseen neuvotteluratkaisuun kurdikysymyksessä" . Toivomme, että tämä suullinen tarkistus hyväksytään ja lisätään kurdikysymystä koskevaan 16 kohtaan.
Lisäisin vielä, että Saksan lehdistössä on esitetty raportti, jonka mukaan PKK: n tulitauko on päättynyt. Olen varma, että raportti on väärässä. Tulitauko on edelleen voimassa. Siksi on aiheellista lisätä 16 kohdan loppuun nämä sanat: "korostaa PKK: n 28. elokuuta 1998 julistaman tulitauon välttämättömyyttä ja kehottaa Turkin viranomaisia käyttämään tilaisuutta hyväkseen pyrkiäkseen rauhanomaiseen ja poliittiseen neuvotteluratkaisuun kurdikysymyksessä" .
Herra McMillan-Scott hyväksyy ymmärtääkseni tämän tarkistuksen.

Puhemies
Hyvät kollegat, herra McMillan-Scott ilmoitti minulle aamulla, että muiden poliittisten velvoitteiden vuoksi hän ei voi tänään olla läsnä äänestyksessä klo 12.00. Hän on pyytänyt herra Schwaigeria toimimaan puolestaan, ja mielestäni herra Schwaiger voi herra McMillan-Scottin puolesta esittää mielipiteen herra Titleyn nyt tekemästä tarkistuksesta. Jos parlamentti ei vastusta, asetan tarkistuksen äänestettäväksi.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa, että kaikissa tiedotusvälineissä on kerrottu PKK: n tulitauon peruuttamisesta ja että nyt on hyvin vaikeaa kannattaa tätä tarkistusta, jolla kuitenkin pyritään myönteiseen päämäärään. Mutta jos suullinen tarkistus on mahdollinen, ehdottaisin, että korostetaan tulitauon välttämättömyyttä ja jätetään muu osa ennalleen, ilman PKK: n siteerausta. Näin ollen voisimme puoltaa ajatusta: tulitauon ja poliittisen, rauhanomaisen ratkaisun välttämättömyyttä.

Puhemies
Herra Schwaiger, tällaisiin herkkiin poliittisiin kysymyksiin liittyy aina juuri esittämänne kaltaisia hiuksenhienoja eroja. Te siis teette tarkistuksen suulliseen tarkistukseen. Pelkään, että tästä saattaa syntyä jokin sekaannus.

Titley
Arvoisa puhemies, jos PPE-ryhmä äänestää tällä perusteella tarkistuksen puolesta, hyväksyn muutoksen.

Puhemies
Vastustetaanko herra Titleyn tarkistuksen asettamista äänestykseen näin muutettuna?
Ei vastusteta. Asetan sen äänestettäväksi.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, minusta tuntuu, että Titleyn tarkistuksen tavoitteena on tarkistuksen 25 ensimmäisen osan poistaminen ja äänestäminen vain toisesta osasta, jonka hän on muotoillut ja jota on tarkistettu minun muotoiluni perusteella. Näin ei siis kuitenkaan äänestettäisi ensimmäisestä, peruutetusta osasta, paitsi siinä tapauksessa, että vihreä ryhmä haluaisi säilyttää ensimmäisen osan. Silloin siitä täytyisi äänestää.

Puhemies
Herra Schwaiger, luulen, että tässä on ehkä jokin sekaannus: Titleyn tarkistus ei kattanut ensimmäistä osaa.

Titley
Arvoisa puhemies, nyt hyväksytty tarkistukseni piti lisätä 16 kohtaan. Me emme ole vielä äänestäneet 17 kohdasta.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Bonde ja Sandbæk
Komission ehdotuksella on oikea tavoite sisällyttää sukupuolinäkökohdat tärkeänä ja selvästi havaittavana tekijänä kehitysyhteistyöhön. Tietty sukupuolinäkökohtien huomioon ottaminen - olisi puhuttava jopa naisten " positiivisesta" erityiskohtelusta - on kehitysmaiden tehokkaan ja kestävän kehityksen välttämätön edellytys. Apua yksinkertaisesti järjestetään väärin eikä se hyödytä oikealla tavalla, jos naisten osuutta ei painoteta kehitysyhteistyössä. Strategian on toimittava mainstreaming -periaatteen avulla ja se on sisällytettävä kaikkiin toimenpiteisiin. Muuten on vaarana, että toimet jäävät vain hetkelliseksi lonkalta ampumiseksi eivätkä saavuta aiottua tarkoitustaan.
Rouva Junker ansaitsee kiitosta mietinnöstä, joka monilla alueilla tiukentaa yhteistä kantaa. Täten muun muassa tarkistusehdotukset 15 ja 16 tulevat myönteisellä tavalla suosimaan kehitysmaita hankintasopimusten jaossa. Komiteakäsittelyä ja aikatauluja koskevia muutosehdotuksia kuitenkin vastustamme. Komiteakäsittelyn osalta rouva Junker toivoo komission tavoin neuvoa-antavaa komiteaa. Joutuessamme valitsemaan kahdesta pahasta katsomme paremmaksi hallintokomitean (IIB), kuten neuvosto ehdottaa. Tarkistusehdotuksia 6 ja 11, jotka koskevat aikatauluja, vastustamme myös. Vaikka emme tavallisesti tue aikarajoja, tässä tapauksessa on välttämätöntä painostaa komissiota tällä tavoin. Tuemme rahoitusohjetta tässä tilanteessa. Komission ei nimittäin pidä saada pyytää lisää rahaa konsulttien palkkaamiseksi ja muuhun sellaiseen. Sukupuolinäkökohtien sisällyttämisen pitää olla luonnollinen osa tehokasta ja järkevää kehityspolitiikkaa.
Lisäksi tahdomme mielellämme korostaa ja kiittää sitä yhteiseen kantaan sisältyvää aloitetta, joka mahdollistaa sen, että komissio pitää kokouksia jäsenmaiden ja vastaanottajamaiden edustajien kanssa tarkoituksenaan lisätä tietoisuutta sukupuolinäkökohdista uusilla kehitysyhteistyön alueilla.
Harrisonin mietintö (A4-0303/98)
Oddy
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella herra Harrisonia hänen erinomaisesta, käytännönläheisestä mietinnöstään, joka käsittelee maksuviivästyksiä. Se on tärkeä aihe, josta on käytännön hyötyä pienille ja keskisuurille yrityksille. Maksuviivästykset voivat heikentää yritysten maksuvalmiutta. Yksi neljästä konkurssista johtuu maksuvaikeuksista. Varsinkaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa brittiläiset pankit eivät ole asennoituneet erityisen suopeasti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin.
Suhtaudun myönteisesti tähän mietintöön, koska se parantaa tilannetta.

Hager
Olen äänestänyt lukuisien tarkistusten puolesta ja lopullisessa äänestyksessä Harrisonin mietinnön puolesta, koska olen sitä mieltä, että se parantaa komission ehdotusta olennaisesti.
Suhtaudun silti edelleen torjuvasti komission ehdotukseen, koska se sisältää määräyksiä, jotka selkeästi ylittävät varsinaisen tavoitteen tai joiden osalta puuttuu Euroopan tason lainsäätäjän toimivalta. Vaikka asianomainen, lainsäädäntöpäätöslauselmaa koskeva tarkistusehdotukseni ei saanutkaan enemmistön kannatusta, katson käsitykseni saaneen vahvistuksen, etenkin asiaan liittyvien interventioilmoitusten myötä. Periaatteessa myönteinen, maksuviivästysten torjumiseen tähtäävä aloite ei ole asiallinen oikeutus kansalliseen siviili- ja siviiliprosessioikeuteen kohdistuville laaja-alaisille toimenpiteille.

Titley
Olen iloinen siitä, että me olemme tänään ryhtyneet toimiin korjataksemme maksuviivästysten kalliiksi tulevan skandaalin, joka kohdistuu yrittäjiimme pienissä ja keskisuurissa yrityksissä.
Pk-yritykset ovat talouskasvumme moottoreita ja useimpien yksityisellä sektorilla työskentelevien lähimmäistemme työnantajia.
Sen vuoksi ne ansaitsevat enemmän kunnioitusta suuryrityksiltä ja julkiselta sektorilta, jolle ne tarjoavat meidän kaikkien tarvitsemia palveluita ja tavaroita.
Tärkein tunnustus pk-yritysten työlle olisi se, että ne saisivat ajallaan maksun tekemästään raskaasta työstä. Tämä koskee ennen kaikkea suurempia yrityksiä ja julkisen sektorin järjestöjä, joilla on varaa hoitaa laskunsa mutta jotka ehkä mielellään lykkäävät niiden maksamista saadakseen paremman korkotuoton pankkitileillä oleville rahoilleen. Tällaiset huonot käytännöt ovat varmasti lisääntyneet, kun aiemmilla säännöillä ei ole pystytty vaatimaan maksujen maksamista ajallaan pienemmille yrityksille. Suuryritykset ovat vaikutusvallallaan ja lakimiestensä tuella pakottaneet pk-yritykset odottamaan rahojaan.
Tiettyjen vähimmäisvaatimusten asettaminen pk-yritysten maksujen suoritusajalle, ja se, että perintätoimistot voivat hoitaa tehtäviään koko EU: n alueella, kuten mietinnön esittelijä edellyttää, ovat merkki siitä, että me olemme poliitikkoina valmiita auttamaan liikemaailman "daavideja" saamaan "goljateilta" oikeudenmukaista kohtelua.
Voisin vielä lisätä, että Euroopan komission on annettava hyvä esimerkki varmistamalla, että kaikki omat laskumme maksetaan ajoissa pk-yrityksille!

Trizza
. (IT) Pienet ja keskisuuret yritykset edustavat yhä suurempaa prosentuaalista osuutta Euroopan yrityksistä, erityisesti Euroopan vähiten kehittyneillä alueilla. Kaikki toimet ja aloitteet, joilla pyritään tukemaan pieniä ja keskisuuria taloudellisia toimijoita edesauttavat siksi Euroopan talouskasvua yleensä ja edustavat varmaa tapaa saavuttaa alueellinen taloudellinen koheesio.
Pidän siksi erittäin myönteisenä komission osoittamaa kiinnostusta aloitteisiin, joilla pyritään edistämään ja kehittämään pienten ja keskisuurten yritysten pääomamarkkinoita, ja olen täysin samaa mieltä esittelijän, herra Hendrickin, kanssa siitä, että on välttämätöntä toteuttaa sopivia yksityisille ja yrityksille suunnattuja tiedotuskampanjoita, jotta voitaisiin rohkaista investointeja pk-yrityksiin niiden laajentumisen ja kehityksen rahoittamiseksi.
Pidän myönteisenä myös kollega Scarbonchin ajatusta pk-yritysten tukemiseen ja niiden toiminnan edistämiseen tähtäävien eurooppalaisten ohjelmien ja aloitteiden parantamisen välttämättömyydestä; erityisesti maaseutualueille sijoittuneiden yritysten selviytyminen ja mahdollinen kehitys edellyttävät parempaa koordinaatiota teollisuuden, maanviljelyksen ja matkailun välillä.
Lopuksi yhdyn komission laatimaan direktiiviehdotukseen, jolla määritetään laskujen kohtuullinen maksuaika: kassavirran ehtyminen ja maksukyvyn heikentyminen ovat näet yleisimpiä pk-yritysten konkurssien syitä.
Secchin mietintö (A4-0299/98)
Andersson, Lööw ja Wibe
Emme tue sitä veropetosten vastaisen taistelun tyhjäksi tekemistä, joka esitetään tarkistusehdotuksessa 4, joka koskee 6 artiklan 2 kohtaa.

Fourçans
Yhtenäismarkkinoiden mahdollisimman hyvällä toiminnalla on vielä tiettyjä esteitä. Suora ja välillinen verotus kuuluvat näihin esteisiin. On selvää, että ei ole mahdollista eikä järkevää yhtenäistää unionin jäsenvaltioiden 15 verotusjärjestelmää. Sen sijaan on aiheellista poistaa ne vääristymät, jotka ehdottomasti haittaavat suurten eurooppalaisten markkinoiden toimintaa.
Euroopan komissio teki maaliskuussa eri jäsenvaltioissa sijaitsevien lähiyhtiöiden välisiä korko- ja rojaltimaksuja koskevan ehdotuksen. Tekstin tarkoituksena on poistaa maksujen kaksinkertainen verotus ja välttää siten rajat ylittävää liiketoimintaa harjoittavien yritysten rankaiseminen syrjivillä verotusjärjestelmillä.
Olen tyytyväinen sekä tekstiin että herra Secchin mietintöön. Siinä ehdotetaan, että yhtenäismarkkinoiden vakiinnuttamisen yhteydessä direktiivin säännökset ulotetaan koskemaan myös veroja, joita peritään muiden kuin lähiyhtiöiden välillä suoritettavista koroista ja rojalteista.
Minusta on todella järkevä ajatus ehdottaa, että maksuja verotetaan niissä jäsenvaltioissa, jossa korko- ja rojaltimaksuista hyötyvät yritykset sijaitsevat. Sen sijaan voidaan pohtia, onko toivottavaa, että järjestelmää hankaloitetaan hyväksymällä tiettyjä poikkeuksia tähän periaatteeseen, kuten direktiivissä ehdotetaan. Tämä poikkeus olisi lopulta poistettava, jotta saataisiin yhtenäinen verotusjärjestelmä siihen maahan, jossa maksuja peritään.
Langenin mietintö (A4-0084/98)
Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit äänestivät tänään Langenin ja Millerin mietintöjen puolesta, joista edellinen koskee yhteistä arvonlisäverojärjestelmää ja jälkimmäinen valmisteveron alaisia tuotteita. Äänestimme puolesta, sillä toivomme sisämarkkinoita, joilla tavaroita voi ilman kaupan esteitä kuljettaa jäsenvaltiosta toiseen. Yksi kaupan esteistä ovat alv-järjestelmän erot eri jäsenmaissa.
Alv-järjestelmän erot ovat aivan eri asia kuin arvonlisäverokanta. Kysymys on siitä tavasta, jolla tavaraa verotetaan, kun se ylittää valtakunnanrajan. Jos kahden maan välillä on ero Alv-järjestelmässä, yrityksillä on vaarana se, että niiden tavarat verotetaan kahteen kertaan, tai joissakin tapauksissa ne jäävät verottamatta. Komission ehdotuksessa pyritään yhdenmukaisiin alv-järjestelmiin, mutta siinä ehdotetaan päätösvallan siirtämistä komissiolle, mikä antaisi komissiolle miltei vapaat kädet päättää yksittäisten jäsenvaltioiden alv-kannasta, ja sitä me vastustamme.
Komissio ehdottaa neuvoa-antavan arvonlisäverokomitean toimivallan laajentamista ja sen muuttamista sääntelykomiteaksi, joka komission ehdotuksesta tekee päätöksiä määräenemmistöllä. Uusi valmisteverokomitea syrjäyttää " Plumb-Delorssopimuksen" , ja kaiken kukkuraksi parlamentilla ei enää olisi oikeutta saada tietoja komitean työskentelystä, joten parlamentti menettäisi jonkin verran vaikutusvaltaansa.
Koska esimerkiksi alv-kannan yhdenmukaistamisesta aiheutuisi jäsenvaltioille hyvin laajakantoisia seurauksia, tämä on tehtävä valtioiden välisenä yhteistyönä. Siksi on tärkeää pitää kiinni siitä, että poliittisesti herkkiä asioita, kuten alv-kannan yhdenmukaistamista, ei käsitellä komissiossa, vaan neuvostossa komission ehdotuksen pohjalta. Täten varmistetaan toissijaisuusperiaatteessa pitäytyminen verotuksen alueella. Siksi tanskalaiset sosiaalidemokraatit hylkäävät jyrkästi ajatuksen komission toimivallan laajentamisesta vero- ja maksupolitiikan alalla.
Millerin mietintö (A4-0064/98)
De Rose
Palauttakaamme aluksi mieliimme, että käsiteltävänämme oleva ehdotus neuvoston asetukseksi koskee direktiivin 92/12/ETY muuttamista, ja sen tarkoituksena on vahvistaa komission valtaa valmisteverotusta koskevan säännöstelyn alalla.
Tässä yhteydessä vastapainoaseman antaminen valmisteverokomitealle, jolla on sääntelevä ja neuvoa-antava toimivalta, on mielestämme välttämätön, vaikka vastustammekin komission vallan lujittamista.
Näin ollen me havaitsemme, että hallinnollisten menettelyjen soveltamista jäsenvaltioiden välillä on helpotettava ja valmisteveron alaisten tuotteiden kauppaa yhteisön sisällä on kehitettävä. Tällä hetkellä kyseisten tuotteiden kauppa, termin laajassa merkityksessä, on kohteena kaikenlaisille petoksille ja salakuljetukselle, jotka ovat joissakin maissa muodostuneet jopa "instituutioiksi" .
Näyttää siis siltä, että menettelyt on yhtenäistettävä yhdenmukaisten olojen aikaansaamiseksi eri jäsenvaltioiden välillä ja kyseisten tuotteiden kaupan edistämiseksi. Siihen voidaan päästä tällä direktiivillä, jossa toisaalta otetaan suhteellisen hyvin huomioon jäsenvaltioiden verotuskysymysten riippumaton luonne ja toisaalta annetaan tietty tehtävä komitealle.
Näin ollen olemme tyytyväisiä sekä siihen, että komitea muodostetaan jäsenvaltioiden edustajista, että myös siihen, että komitean puheenjohtajana toimivalla komission edustajalla ei ole äänivaltaa komitean määräenemmistöllä tehtävissä päätöksissä.
Lopuksi esitämme varauksemme niiden pyrkimysten osalta, jotka koskevat valmisteverojen yleistä yhdenmukaistamista, koska tärkeää on mielestämme edelleenkin se, miten valmisteveroja käytetään, eikä niinkään niiden taso.

Souchet
Yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen yhteydessä otettiin käyttöön neljä direktiiviä, joilla mahdollistettiin tämän erityisverotuksen soveltaminen alkoholijuomiin, tupakkaan, polttoaineisiin ja kultaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden yhteydessä. Direktiivit koskevat valmisteveroja, valmisteveron alaisten tuotteiden luokitusrakennetta ja niiden liikkuvuutta.
Vuonna 1992 perustettiin erityinen komitea, joka on nimeltään "valmisteverokomitea" . Tällä jäsenvaltioiden asiantuntijoista muodostetulla komitealla on ainoastaan neuvoa-antava toimivalta. Se on jo moneen kertaan tuonut esille kiireellisiä ongelmia, joita on mahdoton ratkaista nykyisten sääntöjen avulla.
"Valmisteverokomitean" neuvoa-antavaan toimivaltaan liittyy kuitenkin oikeudellinen ongelma, nimittäin se, että sen lausunnot eivät velvoita komissiota ehdottamaan parannuksia määräämiinsä menettelyihin, jotka koskevat sekä verotusrakennetta että tuotteiden liikkuvuutta. Tällöin voi käydä niin, että vaikka jäsenvaltiot noudattavat komitean hyväksymiä suuntaviivoja, ne saatetaan kiistää tuomioistuimissa ja myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Uusien jäsenvaltioiden ei myöskään olisi pakko hyväksyä niitä laajenemisen tapahduttua.
Me kaikki tiedämme, että valmisteveron alaiset tuotteet ja erityisesti tupakka, viinit ja alkoholijuomat ovat aina olleet laittoman toiminnan kohteena. Petosten ja salakuljetuksen mahdollisuus on olemassa niin kauan kuin menettelyjä ei ole yhdenmukaistettu jäsenvaltioiden välillä. Komission on siis otettava käyttöön uusi tietokoneistettu valvontajärjestelmä valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen valvomiseksi yhteisön sisällä yhteisön passitusjärjestelmän tietokoneistetun valvontajärjestelmän rinnalle. Tämä uusi rinnakkaisesti sovellettava järjestelmä auttaa varmasti rajoittamaan arvonlisäveropetoksia raja-alueilla: on siis täysin hyödytöntä pyrkiä tähän päämäärään ehdottamalla arvonlisäveron yhdenmukaistamista Castagnèden mietinnön ehdotusten vastaisesti.
Minun on vielä muistutettava komission määräämien menettelyjen hyvin heikosta toimivuudesta valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen osalta. Onko normaalia, että viininviljelijän, joka haluaa myydä viiniään tietylle kuluttajalle Saksaan, on pakko antaa viini kuljetettavaksi "valtuutetulle" operaattorille, joka veloittaa häneltä korkean hinnan tarjoamastaan palvelusta vain sen vuoksi, että hän voi kattaa sillä valmisteveron, joka on nolla frangia? Tilanne on todella surkuhupaisa ja se muodostaa myös todellisen esteen Euroopan unionin sisämarkkinoiden toimivuudelle.
Toinen esimerkki, joka osoittaa, että komissio on hyvin kaukana taloudellisista realiteeteista: jäsenvaltion asiakas voi ostaa jopa 90 litraa viiniä viininviljelijän tilalta (jos autossa on neljä henkilöä, he voivat kuljettaa 360 litraa viiniä), ilman että hänen täytyy maksaa valmisteveroa, mutta viininviljelijä ei sen sijaan voi toimittaa hänelle yhtään litraa viiniä niin, ettei hänen tarvitsisi ensin kuljettaa tavaroitaan "valtuutetun" operaattorin välityksellä.
Tosiasiassa komissio toimii jälleen sääntövälineenä suuryritysten eduksi ja samalla tietysti pienten palvelujen tarjoajien vahingoksi. Me kaikki täällä tiedämme, että ainoat työpaikkoja luovat yritykset ovat pk-yrityksiä, mutta komissio rankaisee niiden kehittämisestä ja sen seurauksena se rankaisee työpaikkojen luomisesta ja kehittämisestä.
Lopuksi vaadimme komissiota sisällyttämään neuvostolle tekemäänsä ehdotukseen "valmisteverokomitean" suositukset hallinnollisten epäkohtien välttämiseksi menettelyissä, jotka se on määrännyt kaikkien Euroopan unionin operaattorien noudatettavaksi.
Ilmastonmuutokset (B4-0802/98)
Martinez
Arvoisa puhemies, vuonna 1000 pelättiin komeettoja. Nyt pelätään otsonikerroksessa olevaa reikää ja kasvihuoneilmiötä. Pohjimmiltaan MacCarthy näki kaikkialla kommunisteja. Kollegamme täällä näkevät kaikkialla rasisteja ja fasisteja.
Ja nyt sitten uusi pakkoneurootikko näkee kaikkialla hiilidioksidia ja kasvihuonekaasuja. Niistä metaani ja hiilidioksidi nostavat maapallon lämpötilaa, sulattavat navat, jäätiköt... Merenpinta nousee ja kaikki hukkuvat, paitsi tietysti keskustalaiset kollegamme, jotka osaavat uida.
Kun tämä on tapahtunut, voitaisiin ajatella, että siitä syytetään Buenos Airesia ja Kiotoa. Esimerkiksi Pinatubo-vuoren kaasupäästöt voitaisiin kieltää, ihmisten kaltaisilta olennoilta voitaisiin kieltää hengittäminen, jotta he eivät aiheuttaisi hiilidioksidipäästöjä, ja maapallo voitaisiin pitää valaistuna 24 tuntia vuorokaudessa, jotta yhteyttäminen voi jatkua.
Koska tämä on ilmeisesti havaittu vaikeaksi, on keksitty varsinainen paraatikeino, ja se on verotus. Perheen, investointien ja elokuvien verolle panon jälkeen verotuksella lasketaan ilmaston lämpötilaa ja puhdistetaan ilmaa. Se on vielä tehokkaampi lääke kuin Viagra. Verovelvollisten verottamisen sijasta nyt verotettaisiinkin kaasuja. Pohjimmiltaan Buenos Airesin ja Kioton kokoukset saavat alkunsa pakkomielteestä, ja lopputuloksena on naurettava juttu. Tässä jutussa on vain yksi vakava asia: me tiedämme nyt, että hullun lehmän tauti voi siirtyä ihmiseen. Todisteena siitä ovat vihreät ja ekologistit.

Bloch von Blottnitz
Samaan aikaan kun EU: n ympäristökomissaari Ritt Bjerregaard jälleen kerran pitää Strasbourgissa Euroopan parlamentille hurskastelevaa puhetta Euroopan unionin edelläkävijän roolista ilmastonsuojelua koskevissa asioissa, kaksi kolmannesta Bangladeshin valtion pinta-alasta on veden alla. Ihmiskunta on jo kauan sitten joutunut ilmastokatastrofien kohtalokkaiden seurausten kohteeksi. Ilmastokatastrofin ensimmäisiä airuita ei kuitenkaan oteta tarpeeksi vakavalta kannalta komissiossa eikä myöskään ministerineuvostoissa. Eikä edes Euroopan parlamentti, nimenomaan sen ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokuntakaan, ota ajankohtaisia vaatimuksia huomioon ilmastonsuojelua koskevissa lausumissaan. Päinvastoin. Kyseisen valiokunnan pyrkimykset, jotka aikanaan olivat kohtalaisen edistyksellisiä, ovat nyt vesittyneet siinä määrin, että on valitettavasti puhuttava ilmastopoliittisesta suunnanmuutoksesta.
Yhdysvaltojen itsepintainen kieltäytyminen allekirjoittamasta täysin riittämättömin vähennystavoittein varustettua Kioton pöytäkirjaa on ilmeisesti taas pannut liikettä asioihin. Suunta vain on väärä. Euroopassakin panostetaan nyt - poliittisten keinojen joustavuuden lisäämisen valepukuun verhoutuneena - päästöoikeuksien kansainväliseen kauppaan tietämättä kuitenkaan vähimmässäkään määrin, miten tällainen järjestelmä voi toimia ja miten sen toimintaa pitäisi valvoa. Komission tuoreimmat julkaisut eivät tuo selvyyttä asiaan.
Edes Ritt Bjerregaardilla ei näytä olevan mitään käsitystä siitä, kuka voisi joskus järjestää ja valvoa saastuneella ilmalla aloitettavaa kaupankäyntiä ja kuka lopulta huolehtisi sanktioista väärinkäytösten yhteydessä. Hänen vakuuttelunsa, että tällaisia ilmastonsuojelun joustomekanismeja saataisiin käyttää vain kansallisten vähennystavoitteiden lisäksi, eivät vaikuta uskottavilta. Hän ei halua ottaa kantaa komission suosimaan CO2 -päästöjen kahtiajakoon: kansalliset ja "joustamalla" saavutetut päästövähennykset. Kun hän vaikenee Euroopan parlamentissa tästä asiasta, siitä ei ainakaan ympäristölle hyvää seuraa. Hänen huuliltaan ei pääse enää edes se käsitys, jota Kiotossa vielä edustettiin ja jonka mukaan vähintään 50 % vähennyssitoumuksista on saavutettava kussakin saastuttajavaltiossa itsessään.
Tällainen kehitys on Buenos Airesin kokouksen edellä huolestuttavaa. Se sopii kuitenkin kiusallisen hyvin sellaisen eurooppalaisen politiikan kuvaan, joka yhä enemmän surkastuu sääntelyjenpurkamiskoneistoksi ja jolle joidenkin teollisuusliittojen hatarat, omaehtoiset sitoumukset merkitsevät enemmän kuin selkeät poliittiset tavoitteenasettelut.
Vihreässä ilmastopolitiikassa on aina varoitettu tällaisesta kehityksestä. Päästöoikeuksien kauppa näet johtaa valvonta- ja sanktio-ongelmiin, mutta maailman CO2 -taseen koheneminen jää lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä kokonaan saavuttamatta. Vaihtokaupat, joita tehdään (vielä) kohtalaisen vähäisin CO2 -päästöin selviävien ja viime vuosikymmeninä ympäristön kustannuksella rikastuneiden välillä, saavat ilmaston lämpenemään entistäkin enemmän. Maailmanlaajuisia päästöjen vähentämistavoitteita ei pystytä saavuttamaan tällä tavoin. Ei edes Kioton naurettavia tavoitteita. Eikä varsinkaan kasvihuonepäästöjen vähentämistä 60 %, jota nimekkäät tiedemiehet pitävät välttämättömänä viimeistään ensi vuosisadan puoleenväliin mennessä.
Se EU: n edelläkävijän rooli ilmastonsuojeluasioissa, johon Ritt Bjerregaard aina kaavamaisesti vetoaa, ei sekään ole mistään kotoisin. Todellisuus näyttää toisenlaiselta: päästöt kasvavat. Autojen määrän kasvu on polttoainetta säästävistä teknologioista huolimatta syypäänä kasvavaan CO2 -päästöjen määrään. Samanlaiselta näyttää eurooppalaisten kotitalouksien tase: tehokkaiden teknologioiden saavutukset mitätöityvät, kun yhden hengen talouksien ja pienperheiden määrä kasvaa. Energian hinnat ovat edelleen liian alhaiset. Ainoa lupaava suunnitelma, ekologisen verouudistuksen mahdollisimman pikainen käyttöönotto, puhutaan puhki toimivaltaisissa elimissä. Myös Euroopan energiansäästöohjelmat, kuten Altener II tai Save II, saavat komissiolta ja neuvostolta tukea vain tyhjien puheiden, mutta ei riittävien määrärahojen muodossa. Tilanne on masentava.
CO2 -keskustelun vanavedessä uhkaa lopuksi kaiken pahan lisäksi myös ydinenergian paluu. Sen puolustajat ylistävät sitä täysin järjenvastaisesti viimeisenä pelastuksena ilmastonmuutokselta - ja kun sutta mennään pakoon, tuleekin karhu vastaan. Tämän dinosaurusteknologian tukeminen sitoo lopulta vielä ne määrärahat, jotka ovat kipeästi tarpeen uusiutuvien energioiden tukemiseksi.
Jos Eurooppa todella aikoo omaksua edelläkävijän roolin maailman ilmastopolitiikassa, on kaikkein ensimmäiseksi Euroopan itsensä käytävä läpi monia muutoksia.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Emme ole tukeneet tarkistusehdotusta, jonka mukaan otettaisiin käyttöön lentokoneiden polttoainemaksu, vaikka vastustammekin sitä poikkeusta, joka lentoliikenteellä on tällä alueella. Mutta se sopii huonosti tähän päätöslauselmaesitykseen, joka koskee ajankohtaisia maailmanlaajuisia neuvotteluja CO2 -päästöistä.
Kansainvälinen taloudellinen kriisi
Berthu
Arvoisa puhemies, kansainvälistä talouskriisiä koskevan keskustelun yhteydessä kuuntelimme Jacques Santeria, joka sanoi meille, että euron näkymät suojelevat meitä yleiseltä talouden tasapainottomuuden uhkalta.
Kiitän aluksi komission puheenjohtajaa hänen suhteellisen vaatimattomasta asenteestaan ja siitä, että hän ei väittänyt, kuten niin monet muut ja jopa jotkut komissaaritkin, että euro suojelee meitä maailmanlaajuiseksi leviävältä Aasian kriisiltä. Se on varmasti epätodennäköinen ajatus. Aasian kriisi johtuu kasvavien talouksien maiden siirtymäkauden ongelmista, jotka ovat seurausta liian nopeasta kasvusta. Näitä ongelmia ei ilmeisesti ole Euroopassa, eikä ole olemassa minkäänlaista vaaraa, että meillä voisi syntyä vastaavanlainen kriisi kuin Koreassa tai Indonesiassa.
Kiistän kuitenkin myös puheenjohtaja Santerin varovaisemman väitteen, jonka mukaan euro suojelee meitä talouden tasapainottomuudelta. Sillä ei itse asiassa ole tähän mennessä ollut suurtakaan syytä levitä Eurooppaan, ja millainen tahansa keskuspankkien toiminnan vähänkin kurinalainen yhteensovittaminen olisi johtanut samaan suhteellisen vakauden tulokseen.
Loppu on pelkkää propagandaa. Esimerkiksi nykytilanteella ei ole mitään tekemistä vuosien 1992-1993 tilanteen kanssa, joka johti Euroopan valuuttojen suuriin vaihteluihin. Silloin ongelmat olivat Euroopan sisäisiä ja Saksa yhdistyi, mikä edellytti tietysti sisäisten valuuttasuhteiden tarkistamista. Nyt ongelmat ovat Euroopan ulkopuolella ja ne vaikuttavat enemmän tai vähemmän meihin kaikkiin.
Euro pystyy tuskin sinällään suojelemaan meitä nykyaikana, mutta sen sijaan se voi muodostua vakavaksi haittatekijäksi tulevina kuukausina. Saattaa käydä niin, että jos kriisi syvenee, Euroopan eri maissa tarvitaan erilaisia ratkaisuja. Vaihto- ja korkopolitiikan yhdenmukaistaminen tekee sen kuitenkin mahdottomaksi. Siinä on kasvavan ristiriitaisuuden riski euron ja Euroopan etujen välillä.

Lienemann
Kansainvälisestä talouskriisistä ehdotetun päätöslauselman teksti aiheuttaa suuren pettymyksen.
Alkuosan analyysissa jätetään mainitsematta kansainvälisen talous- ja rahoitusjärjestelmän varsinaiset perusedellytykset (vaihtelu rahoituksellisen kuplan ja reaalitalouden välillä, spekulatiiviset ja akkumulatiiviset mekanismit, poliittisen, yhteiskunnallisen ja ympäristöllisen sääntelyn puute, säännöttömyyden lisääntyminen maiden sisällä ja niiden välillä, monikansallisten yritysten rikastuminen ja väestön köyhtyminen). Markkinataloutta ei pitäisi sekoittaa tämän ylikansallisen rahoituskapitalismin hyväksymiseen.
Teksti on riittämätön, koska siinä ei ehdoteta keinoja maailman rahoitusjärjestelmän perinpohjaiseksi muuttamiseksi: uuden Bretton-Woods-sopimuksen tarvetta, yhtenäisiä raha-alueita muodostavien suurten alueellisten kokonaisuuksien järjestämistä.
Vastaavasti päätöslauselmassa ei myöskään esitetä minkäänlaisia keinoja verotuksellista sääntelyä varten, esimerkiksi siten, että aluksi säädettäisiin vero pääoman liikkeille (Tobinin vero).
Kun tekstissä lopuksi käsitellään neuvottelevia ja päättäviä elimiä, siinä ehdotetaan herra Clintonin amerikkalaisten näkemysten yksioikoisen selvää myötäilemistä eli 22 ryhmän institutionalisointia. Parempi vaihtoehto olisi antaa Kansainvälisen valuuttarahaston väliaikaiselle komitealle (jonka etuna on se, että siihen kuuluu kehittyneitä maita, kasvavien talouksien maita ja kehitysmaita) todellista poliittista päätösvaltaa.
Tekstissä vaietaan täysin niistä riskeistä, joita kriisi saattaa aiheuttaa tietyillä Euroopan teollisuus- ja pankkialoilla; siinä jätetään siis huomiotta tarvittavat tuki- ja mukautustoimenpiteet, joita eri aloilla voidaan tarvita työllisyyden turvaamiseksi.
Yleisemmin ottaen tekstissä ei esitetä EU: lle mitään täsmällisiä ehdotuksia, vaikka G7-maat itsekin ovat painottaneet kasvua vauhdittavien ja tukevien toimenpiteiden merkitystä.
Valitettavasti EU: n palkansaajat ovat vaarassa joutua maksamaan meidän elimiemme nykyisen seisahtuneisuuden aiheuttamat kustannukset.
Poliittinen kehitys Venäjällä
Martinez
Kansainvälinen valuuttarahasto jakelee runsaskätisesti lainojaan. Anglosaksisen vapaan talouden gurut saarnaavat yksityistämisestä, markkinalaeista, vapaasta kilpailusta ja muista "näkymättömän käden" uskonnon liturgisista välineistä.
Kun tätä sanomaa on kuunneltu viisi vuotta, traagiset tulokset ovat nyt nähtävillä: tuhottu talous, murtunut yhteiskunta, odotettavissa olevan eliniän äkillinen lasku jopa alle 60 vuoteen, köyhyys, kurjuus, korruptio, väkivalta, loppuun käytetyt julkiset varat ja Kremlin muurien sisään surkastunut valtio. Tämä on se, mihin äärimmilleen viety liberalismi on johtanut Venäjän.
Taloudellisten rajojen äkillinen poistaminen ja välitön siirtyminen holhoustaloudesta spekulatiiviseen kansainvälisen kapitalismiin johti väistämättä tähän tilanteeseen.
Olisi tarvittu välivaiheita, asteittaisuutta, järkevyyttä ja maltillisuutta. Todellisuudessa oli vain äärimmäisyyttä, dogmaattisuutta ja äkillisiä muutoksia.
Venäjä siirtyi välittömästi kommunistisesta ideologiasta ääriliberalistiseen ideologiaan. Maa siirtyi kommunistisen järjestelmän diktatuurista mafian ja harvainvallan diktatuuriin.
Tilannetta vakavoittaa vielä se, että perustetut toimielimet ovat osoittautuneet kehitystä estäväksi tekijäksi presidentin pystyessä hallitsemaan vastoin duuman kansallista enemmistöä.
Eurooppaan kohdistuvat riskit ovat levottomuutta herättäviä, kun ydinaseet on lähes täysin jätetty armeijan huostaan, jonka kurinalaisuudesta on enää rippeet jäljellä, ja Venäjä on vaarassa murentua kaukasialais-islamilaiselta laidaltaan ja Kaukoidän suojavyöhykkeeltään.
Mitä siis olisi tehtävä? Ensiksi olisi otettava oppia dogmaattisen vapaakaupan epäonnistumisesta ja pelastettava Eurooppa tästä ansasta, kun se vielä on mahdollista.
Sen jälkeen olisi tehtävä realistinen valinta Venäjän tarvitsemien toimielinten osalta eli muodostettava todellinen valtio, joka vastaa tämän maanosan kokoisen maan ulottuvuutta ja sen perimmäistä sosiologista ja historiallista todellisuutta.

Souchet
Päätöslauselma, jonka parlamenttimme juuri hyväksyi, antaa lisänsä Venäjän uudelle hallitukselle osoitettuihin neuvoihin. Minusta on valitettavaa, että samassa yhteydessä ei mainita ainoataan Euroopan unionin virhearviointia tai vakavaa laiminlyöntiä, jotka Venäjän romahdus on tuonut esille.
Virhearviointi tehtiin aliarvioitaessa raskaasti seitsemän vuosikymmentä kestäneen neuvostoajan perinteen, seitsemän vuosikymmentä kestäneen holhousvaltion ja puutteen jatkuva vaikutus ja aliarvioitaessa se, että Venäjältä puuttui lähes täysin liberalistinen perinne, joka olisi voinut korvata luhistuneen kommunistisen järjestelmän.
Vakava virhe oli se, että areena jätettiin vapaaksi kaikkein dogmaattisimmille talousmiehille ja länsimaisille vapaan talouden asiantuntijoille, joilla oli vähiten tietoa Venäjän todellisesta tilanteesta ja joista suurin osa oli peräisin Atlantin toiselta puolelta. Me annoimme heidän muuttaa Venäjän koekentäksi, luoda harhakuvitelmia, määrätä sokkihoitoa, jota he eivät olisi uskaltaneet suositella omille hallituksilleen, ja käyttää painostuskeinoja, jotta sääntely saatiin nopeasti purettua ja yksityistäminen lähti hillittömästi käyntiin. Tuloksena on se, että "markkinatalous" merkitsee nyt Venäjän kansalle samaa kuin työttömyys ja kurjuus. Aloittakaamme siis siten, että lakkaamme leikkimästä järkkymättömiä neuvonantajia ja sanelemasta Venäjälle sen uudistusten toteuttamisvauhtia ja luonnetta.
Todetkaamme yksinkertaisesti, että se, mitä Venäjä tarvitsee nyt eniten, on varmasti vahva, toimivaltainen ja rehellinen valtio. Sellaista valtiota me emme ole osanneet auttaa Venäjää rakentamaan. Me olemme heittäneet ikkunasta jäsenvaltioiden veronmaksajien rahat ohjelmiin ja avustuksiin, joista me olemme pyytäneet selvitystä - jota me muuten odotamme edelleen - ja joiden Emersonin tapaus osoittaa olevan Euroopan humanitaarisen avun toimiston (ECHOn) avustusten tapaan joko ei lainkaan tai vain vähän valvottuja eli tarjoavan mahdollisuuden petosten tekoon.
Meidän tärkein tehtävämme oli vaikuttaa voimakkaasti siihen, että keskuudessamme koulutettaisiin uusi poliittinen, taloudellinen ja hallinnollinen eliitti, jota Venäjä aivan ehdottomasti tarvitsi. Ainoastaan kommunisteilla oli jo olemassa olevien puitteiden verkosto. Me emme osanneet auttaa uutta Venäjää irtautumaan siitä ja luomaan vaihtoehtoisia verkostoja. Meidän valtiollinen perinteemme, toisen maailmansodan jälkeen hankkimamme kokemus ja asteittainen siirtymisemme laajaalaisesti hallinnoiduista talouksista yhtenäismarkkinoihin antoivat meille kuitenkin muita paremmat edellytykset ryhtyä kouluttamaan venäläistä eliittiä, joka olisi pystynyt selviytymään asteittaisesta siirtymisestä suunnitelmataloudesta reaalitalouteen. Se nopeus, jolla venäläiset omaksuivat demokratian tekniikan, osoittaa, että jos tämä ponnistus olisi toteutettu ajoissa ja riittävän monessa vaiheessa, se olisi varmasti onnistunut ja sen avulla Venäjä olisi voitu liittää uudelleen löydetyn suuren Euroopan yhteyteen.
Voidaan myös pohtia, mikä tarkoitus YUTP: n henkilöstöllä oikein on, koska se osoittautui kykenemättömäksi järjestämään tulikokeeksi yhteistä toimintaa tällä alalla, joka on ehdottoman tärkeä Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta.
Euroopan unioni osoitti puutteensa ja jopa epäonnistui täydellisesti, kun siltä jäivät huomaamatta ja tunnistamatta maanosaltamme edellytettävät uudet prioriteetit kaksinapaisen maailmanjärjestyksen päättyessä ja neuvostojärjestelmän romahtaessa. Likinäköisyyden ja ahtaan näkökulmansa vuoksi yhteisön vastaavat henkilöt eivät osanneet ennakoida Venäjän valtion tulevaa kriisiä, eivät arvioida sen laajuutta tai sen seurauksia eivätkä ennen kaikkea sovittaa avunantoa todellisia tarpeita vastaavaksi. Tämä valitettava ajattelemattomuus voi hyvin johtaa pelottaviin seurauksiin oman kasvumme kannalta. On tullut ilmi, että eurooppalainen järjestelmä ei nykyisessä muodossaan kykene auttamaan oikealla tavalla naapuriamme Venäjää, jotta se voisi kohdata hyvissä oloissa siirtymäkauden ja sen valtavat haasteet, toisin sanoen järjestelmämme ei pysty hoitamaan asianmukaisella tavalla asiaa, joka on äärimmäisen tärkeä maidemme tulevaisuuden kannalta. Olisi ehkä aiheellista kiinnittää yhtä paljon huomiota oman järjestelmämme perinpohjaiseen muuttamiseen kuin Venäjän uudistuksista saarnaamiseen. Aloitteenteko kuuluu nyt siis jäsenvaltioille, joiden rooli on todella korvaamaton.
McMillan-Scottin mietintö (A4-0251/98)
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, esitän asiani hyvin nopeasti, koska aika rientää. Lähes kolme vuotta sitten, joulukuussa 1995 meiltä pyydettiin toisen kerran lausuntoa Turkin kanssa solmittavasta tulliliitosta.
Perustelin seuraavalla tavalla sitä, että en voinut antaa suostumustani tulliliitolle. Esitin neljä syytä. Tulliliitto esitettiin ja tulkittiin Turkissa pelkäksi välivaiheeksi, joka pohjustaisi maan täydellistä liittymistä Euroopan unioniin. Kun otetaan huomioon Turkin maantieteellinen sijainti, kulttuuri ja uskonto, en voinut mitenkään kuvitella kyseistä maata perinteeltään juutalais-kristillisen Euroopan yhteisön elimellisenä osana.
Toinen syy: Turkissa oli tapahtunut edistystä ihmisoikeuksien alalla, mutta tehtävää oli vielä paljon. Tulliliiton hyväksyminen olisi merkinnyt siunauksen antamista maan tilanteelle, joka ei ollut hyväksyttävä. Kolmas syy: Kyproksen tilanne, joka on jatkunut vuodesta 1974 lähtien. Neljäs syy, joka ei ollut mielestäni kaikkein vähäisin: Turkki ei ole edelleenkään tunnustanut vuonna 1915 tapahtunutta Armenian kansanmurhaa. Se jopa kieltää sen olemassaolon.
En jättänyt huomiotta - sanoin tuolloin - sopimuksen kaupallisia näkökohtia. Mutta sieluni ja omatuntoni vuoksi en voinut esittämistäni syistä hyväksyä sitä. Enkä ole muuttanut mieltäni. Havaitsen nyt muutamaa vuotta myöhemmin, että sama filosofia innoittaa edelleen parlamenttiamme. Se filosofia sisältää toiveen siitä, että Turkki muuttuu, jos me autamme sitä. Mutta se ei ole oikea ratkaisu. Turkin oma kansa ja maassa järjestettävät äänestykset ovat niitä tekijöitä, jotka muuttavat sitä. Tulliliittosopimuksella tai taloudellisilla syillä ei pystytä muuttamaan Turkin kansaa tai sen johtajien luonnetta. Näistä syistä en voinut hyväksyä herra McMillan-Scottin mietintöä.

Bébéar
Kolme vuotta sitten me, muutamat Euroopan parlamentin jäsenet, vierailimme Turkissa, jossa me samanaikaisesti valmistelimme tulliliittoa ja painotimme kurdien tilannetta ja Turkin ihmisoikeuksia. Palasin tältä rikastuttavalta matkalta täynnä toivoa kehityksen jatkumisesta.
Sittemmin poliittinen tilanne on muuttunut monimutkaisemmaksi: talous on hädin tuskin saatu pidettyä kasvussa, ja demokratian alalla kehitys ei ole täyttänyt toiveitamme. Tästä kaikesta huolimatta tulliliitto on kehittynyt myönteisesti.
Mainitsematta on vielä se, että tulevaisuus herättää meissä monia pelkoja: pystyykö Turkin hallitus jatkamaan kasvua ja pitämään inflaation kurissa? Mitä se aikoo tehdä parantaakseen kansainvälisen oikeuden periaatteiden, ihmisoikeuksien ja demokratian kunnioittamista? Aikooko se lopulta ratkaista rauhanomaisesti kurdien ja Kyproksen tilanteen?
Tällä hetkellä me emme tiedä vastauksia näihin kysymyksiin. Olen vakuuttunut siitä, että peräytyminen ei siitä huolimatta kannata. Kollegamme McMillan-Scottin mietintö on täysin selkeä. Meidän on mentävä eteenpäin, samanaikaisesti sekä Turkin että Euroopan unionin edun vuoksi. Meidän suhteitamme on syvennettävä.
Turkin eristäminen ei paranna millään tavalla maan väestön elinoloja ja ihmisoikeustilannetta. Turkkilaisten nuorten on voitava osallistua Sokrates-, Leonardo- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmiin. Maan talous tarvitsee apua mukauttamista ja rakenneuudistusta varten. Hallinnon uudistusta ei voida toteuttaa ilman yhteistyötä.
Hyväksyn siis McMillan-Scottin mietinnön. Korostan kuitenkin erityisesti, että ihmisoikeuksien ja demokratian hyväksi ja kansainvälisen huumekaupan torjumiseksi tehtävän tiiviin yhteistyön alalla on tapahduttava edistystä.
Euroopan unioni on pyrkinyt monin keinoin tähän suuntaan. Nyt on Turkin vuoro ottaa viestikapula haltuunsa.

Blokland
Sen jälkeen kun Turkin ja EU: n välinen tulliliitto astui voimaan, Turkin sisäinen tilanne ei ole juurikaan parantunut. Juuri nämä sisäiset asiat olivat monille parlamentin jäsenille syy äänestää Turkin jäseneksi tuloa vastaan, kun neuvoteltiin mahdollisten ehdokasvaltioiden kanssa. Tulliliiton puitteissa vaadittuja poliittisia uudistuksia ei näytä olevan toteutettu millään tavalla. Sotilaskoneistolla on vielä suuri vaikutus turkkilaiseen yhteiskuntaan. McMillanScottin mietinnössä esitetään selkeä katsaus Turkin tilanteeseen. Samalla kun mietinnössä puututaan seikkaperäisesti kaikkiin asioihin, joita ei ole parannettu, joista huono ihmisoikeustilanne on oikeastaan kaiken huippu, siinä annetaan ymmärtää, että Turkki voi liittyä EU: n jäseneksi. Ei ole kuitenkaan minkäänlaisia osoituksia siitä, että Turkki pyrkisi ratkaisemaan kurdien ongelman rauhanomaisella tavalla tai haluaisi kohdella uskonnollisia vähemmistöjä hyvin ja kunnioittaen näiden perusoikeuksia.
Olen suurelta osin samaa mieltä mietinnön sisällöstä. Silti äänestin sitä vastaan. Syy tähän on mietinnön ehdotus, että kun Turkki täyttää eri edellytykset, se voi liittyä EU: n jäseneksi "automaattisesti " . En voi hyväksyä tällaista askelta. Meidän mielestämme Turkki ei ole maantieteellisesti eikä kulttuurisesti eurooppalainen maa eikä se siksi voi liittyä EU: n jäseneksi.

Buffetaut
Turkin ja Euroopan unionin suhteille on aina ollut tunnusomaista sanomatta jättäminen ja jopa ulkokultaisuus. Todellisuudessa ei ole koskaan otettu esille peruskysymystä: onko Turkki eurooppalainen maa? Aikooko se todella integroitua Euroopan unioniin?
Turkin hallussa olevasta alueesta kuuluu toki loppujen lopuksi hyvin pieni osa Eurooppaan. Riittääkö se kuitenkin tekemään siitä eurooppalaisen kansakunnan, toisin sanoen eurooppalaisen sivistyksen ja kulttuurin osa-alueen?
Suoraan sanottuna Turkin koko historia on ollut ottomaanien keisarikunnan taistelua Euroopan valtioita vastaan. Sen paremmin historia kuin kulttuurikaan ei yhdistä tätä suurta aasialaista ja Lähi-itään kuuluvaa maata Eurooppaan.
Eikö näin ollen olisi realistisempaa ja rehellisempää ehdottaa Turkille jatkoksi vahvoja mutta rajoitettuja yhteistyömuotoja, joihin ei kuitenkaan sisältyisi liittymisnäkymiä, joita väläytellään jatkuvasti ja jotka aina torjutaan?
Herra McMillan-Scottin mietinnössä painotetaan myös joitakin esteitä Turkin liittymiselle, jotka voidaan liittää juuri esille tuomiini pohjimmaisiin esteisiin. Voiko Euroopan unioni hyväksyä, että sen hakijamaa on yksi kansainvälisen huumekaupan ja - toisella rikollisuuden alalla - teollisuuden asteelle järjestäytyneen väärentämisen keskuksista? Ihmisoikeuksien osalta meidän on myös muistettava, että erityisesti oikeudellisella alalla kaikkien valtioiden on sovellettava oikeudenmukaisia menettelyjä, joilla taataan puolustuksen oikeudet. Terrorismin torjuntaa, jonka osalta ei saa esiintyä heikkouksia, voidaan lujittaa vain selvillä asiaa koskevilla rikosoikeudellisilla laeilla ja säännöillä. Voidaanko lisäksi hyväksyä, että Turkki jatkaa Kyproksen saaren osittaista miehitystä piittaamatta YK: n päätöslauselmista?
McMillan-Scottin mietinnössä korostetaan myös armeijan saamista poliittisten päättäjien alaisuuteen. Se osoittaa hyvin, miten vaikea meidän on sovittaa ajatustapojamme ja kulttuurisia tottumuksiamme hyvin erilaiseen, omasta poikkeavaan historialliseen todellisuuteen. Kemal Atatürkin ajoista lähtien armeijaa on aina pidetty ja se on aina ollut Turkin perustuslain ja varsinkin Turkin maallisuuden periaatteen takaaja. Käytännössä armeija toimii nykyisin suojamuurina islamia vastaan. Siitä me voimme päätellä, miten varovaisesti ottomaanien todellisuuteen on suhtauduttava.
Yhteenvetona näyttää selvältä, että niin historiallisten ja kulttuuristen syiden kuin myös ihmisoikeuksia ja taloudellista tilannetta koskevien näkemystensä vuoksi Turkki ei voi liittyä Euroopan unioniin.
Me voimme siis ajatella Euroopan unionin ja Turkin välille ainoastaan avoimia, selkeitä ja rajattuja suhteita, joissa kunnioitetaan tämän suuren Lähi-idän valtion erityispiirteitä.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet mietinnön puolesta, joka käsittelee EU: n ja Turkin välisen tulliliiton vuosikatsausta. Ei ole mitään syytä epäillä tanskalaisten sosiaalidemokraattien empivää suhtautumista sen osalta, ettei Turkissa ole tapahtunut olennaisia parannuksia ihmisoikeustilanteen ja demokraattisten uudistusten alalla. On suotavaa, että Turkin hallitus aktiivisesti tukee:
jatkuvaa demokratisointia ja ihmisoikeuksien suojelemista ja asevoimien poliittisen valvonnan vahvistamista; -hyvien naapurisuhteiden luomista Turkin ja etenkin Kreikan välille; -kansainvälisen oikeuden periaatteiden noudattamista Egeanmeren kiistakysymyksissä; -Kyproksen kysymyksen rauhanomaista ratkaisua.Tanskalaisten sosiaalidemokraattien kanta on, että ihmisoikeuksien noudattamisen periaate sidotaan kiinteämmin muutamiin koulutusohjelmiin osallistumiseen ja että ihmisoikeusnäkökulma otetaan mukaan toimielinten välisten työryhmien jatkotyöhön. Lisäksi tulliliiton pitää olla kustannuksiltaan neutraali EU: n yleisen talousarvion suhteen.

Puhemies
Äänestysaika on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 13.45 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Tilanne Suurten järvien alueella
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma tilanteesta Suurten järvien alueella.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Suurten järvien alueen kriisi, joka nyt on huolenaiheenamme, juontaa juurensa jo yli neljän vuoden takaa ja on nyt jälleen kerran kärjistynyt, sillä Kongon demokraattisessa tasavallassa on käyty sotaa viime elokuusta lähtien.
Useita kertoja esiintuomamme epäilykset siitä vaarasta, että kriisi saattaisi levitä naapurimaihin, ovat valitettavasti osoittautuneet näinä päivinä tosiksi. Eräät Itä-, Keski- ja Etelä-Afrikan maat, kaikkiaan kuusi valtiota, ovat jo sekaantuneet konfliktiin sotilaallisesti. Vaarana on myös, että tuohon samaan konfliktiin Kongon demokraattisen tasavallan alueella vedetään mukaan vielä muitakin maita. Erityisen huolestuttava on tällä hetkellä mahdollisuus Sudanin asevoimien väliintulosta Kongon demokraattisessa tasavallassa hallituksen puolesta, jolloin myös Sudanin naapurimaat todennäköisesti sekaantuisivat yhteenottoon yhä laajemmin.
Kuten kaikki tiedämme, Mobutun hallituksen kaatuminen Kongon demokraattisessa tasavallassa ja uuden järjestelmän luominen eivät lopettaneet jo kauan jatkunutta rakenteellista, poliittista, taloudellista ja sosiaalista kriisiä. Ja että Kongosta, entisestä Zairesta, on sen tähden nyt tullut jatkuva epävakauden pesäke Keski-Afrikan sydämessä. Joka tapauksessa nykyisen konfliktin syyt, sen yhteys Suurten järvien tilanteeseen ja etnisiin ongelmiin - ei ainoastaan Ruandassa ja Burundissa, vaan myös Kiwun sekä Ala-Kongon alueella - ovat seikkoja, joista arvoisat parlamentin jäsenet ovat jo tietoisia, samoin kuin meidän näkemyksestämme, jonka mukaan tilanteessa ei voida saada aikaan minkäänlaista ratkaisua aseellisella toiminnalla. Olemme tuoneet toistuvasti esiin, että on ehdottoman tärkeää löytää ratkaisu tuon Afrikan alueen syviin poliittisiin, taloudellisiin ja sosiaalisiin ongelmiin poliittisten neuvottelujen kautta.
Kaiken lisäksi joudumme turhautuneina toteamaan, ettei ainoastaan kehityspolitiikan jatkaminen käy mahdottomaksi, vaan nyt myös ne infrastruktuurit ja instituutiot, joiden kehitykseen Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat menneinä vuosina myötävaikuttaneet, eivätkä aina suinkaan vaikeuksitta, ovat tuhoutumassa.
Euroopan unionin kanta tässä asiassa on ollut selkeä erityisesti viime aikoina, ja 27. elokuuta antamamme julkilausuma ehdoista, joita kriisin ratkaisuyrityksissä on noudatettava, on selkeä. Olemme luonnollisestikin tukeneet afrikkalaisia välitysyrityksiä, sekä presidentti Mandelan Victoria Fallsissa aloittamia keskusteluja että Afrikan yhtenäisyysjärjestön (OAU) kokousta Addis Abebassa ja aivan äskettäin myös Eteläisen Afrikan kehitysyhteisön (SADEC) kokousta Mauritiuksessa, mutta valitettavasti ne eivät ole toistaiseksi olleet menestyksekkäitä, vaan kaikissa mainitsemissani tapauksissa neuvottelujen tulokset jäivät vaatimattomiksi.
Nähdäksemme oli perusteltua lähettää alueelle välittömästi ihmisoikeustarkkailija, joka on tällä hetkellä paikan päällä yrittämässä löytää keinoja vuoropuhelun edistämiseksi ja konfliktin ratkaisemiseksi. Mielestämme voisi olla erityisen aiheellista tutkia mahdollisuuksia muodostaa afrikkalaisia väliintulovoimia, joita Euroopan unioni olisi valmis avustamaan.
Yksi asia on varma. Vuoropuhelulle ei ole edellytyksiä niin kauan kuin ulkomaiset joukot pysyttelevät Kongon alueella ja niin kauan kuin populistinen rasistinen puhe, joka kiihdyttää etnisten ryhmien välistä väkivaltaa, saa jatkua. Ei myöskään ole mahdollista päästä rauhaan ilman sitä, että ratkaisussa kunnioitetaan Kongon alueellista koskemattomuutta ja sen naapurimaiden turvallisuutta.
Alueellinen konferenssi, josta olemme niin paljon puhuneet, on toteutettava Afrikan yhtenäisyysjärjestön ja Yhdistyneiden kansakuntien suojeluksessa, mutta luonnollisestikin myös kansainvälinen yhteisö, erityisesti Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot, voi antaa oman panoksensa ja siten myötävaikuttaa sen tuloksellisuuteen.
Arvoisat parlamentin jäsenet, yhteenotto antaa tällä hetkellä aihetta kahdelle erilaiselle ennusteelle: toisessa molempien osapuolten etupiirit vakiintuvat, mutta sota jatkuu Kongon armeijan ja sen liittolaisten sekä kapinallisten ja heidän liittolaistensa välillä, mikä pitkällä aikavälillä johtaisi alueen valtioiden asteittaiseen irtaantumiseen sodasta ja konfliktin rajoittumiseen pelkästään Kongon sisäiseksi.
Toiseen, ehkä todennäköisempään ennusteeseen sisältyy Kabilaa lähellä olevien ryhmittymien suurimittainen vastahyökkäys, jonka seurauksena voisi ymmärrettävästi olla selkkauksen laajeneminen alueellisesta konfliktista vielä laajemmaksi. Kumpikin näistä tilanteista tai mahdollisista ennusteista on erittäin huolestuttava, koska ensimmäisessäkin tapauksessa, jossa ongelma rajoittuisi Kongon sisäiseksi, maan epävakaus ei mahdollistaisi koskaan vakautta kyseisessä osassa Afrikkaa, koska myös sen naapurimaiden tilanne on tunnetusti epävarmalla pohjalla.
Sen vuoksi Euroopan unioni korostaa yhä uudelleen, että aluetta on tarkasteltava kokonaisuutena sen sijaan, että huomiota kiinnitetään vain yksittäisiin kriisipesäkkeisiin. Lisäisin vielä, arvoisat parlamentin jäsenet, että ihmisoikeustarkkailijallemme on annettu tehtäväksi myös tavata Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri sekä ne YK: n johtajat, jotka tällä hetkellä ovat perehtyneet tilanteeseen Suurten järvien alueella ja Kongossa. Toivomme hänen voivan antaa uuden selonteon lokakuun alussa, jolloin voimme arvioida uudelleen tilannetta ja sen johdosta mahdollisesti esitettyjä poliittisia ehdotuksia.
Tahtoisin vielä myös kertoa teille, että olemme tiiviissä yhteydessä Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman ja Maailmanpankin kanssa tutkiaksemme, minkälaisia mahdollisuuksia on käynnistää yhteinen toiminta, joka liittyisi aluetta koskevaan maailmanlaajuiseen jälleenrakennusohjelmaan ja joka olisi luonnollisestikin tärkeä osa kaikkia maailmanlaajuisia konferensseja, joissa käsitellään kyseistä aluetta.
Mitä tulee humanitaariseen tilanteeseen, sotilaallinen selkkaus vaikuttaa siihen tietenkin hyvin vahingollisesti. On olemassa selontekoja, joiden mukaan konfliktin osapuolet ovat syyllistyneet ihmisoikeuksien loukkauksiin, ja molempien osapuolten viranomaiset käyttävät hyväkseen myös etnistä vastakkainasettelua saadakseen ihmiset tukemaan omaa poliittista tai sotilaallista ohjelmaansa. Väestö kärsii pahiten Kiwun ja Ala-Kongon maaseudulla, mutta näille alueille ei ole pääsyä. Tiedot tuhansien ja taas tuhansien kotoaan paenneiden ihmisten humanitaarisen avun tarpeesta ovat tällä hetkellä hyvin niukkoja ja puutteellisia. Lisäksi konfliktin mahdollinen leviäminen naapurimaihin, erityisesti Ruandaan ja Burundiin, voi vaikeuttaa etnisten ryhmien vielä haurasta rinnakkaiseloa noissa maissa.
Kinshasan ja Kisanganin kaupungeissa on tällä hetkellä vakava elintarvikepula, ja puutteita on myös vedenjakelussa, koska kaikki jakelulinjat on katkaistu. Huolimatta Kinshasan ja Kinsanganin vaikeuksista suurin huolemme kohdistuu kuitenkin edelleen humanitaariseen tilanteeseen Kiwun alueella, sillä joudumme mahdollisesti hyvinkin pian tilanteeseen, jossa Kongon väestö siirtyy suurin joukoin Kongon alueelta kohti Tansaniaa ja Burundia tai muita maita, mikä voi muuttaa humanitaarisen tilanteen todella katastrofaaliseksi.
Komissio on varannut tätä kriisiä varten uuden 55 miljoonan ecun suuruisen määrärahan Suurten järvien alueella käytettäväksi. Tästä summasta osoitetaan välittömästi lähes 10 miljoonaa ecua Kongon demokraattiselle tasavallalle. Tahtoisin kuitenkin sanoa, että järjestöt, jotka yrittävät antaa humanitaarista apua, ovat valtavissa vaikeuksissa, että turvallisuusolot ovat käytännöllisesti katsoen olemattomat ja että yritämme sen vuoksi parhaillaan neuvotella molempien osapuolten viranomaisten kanssa toimintasäännöistä nähdäksemme, onko alueella mahdollista harjoittaa humanitaarista toimintaa siten, että työntekijöiden turvallisuudesta annetaan edes vähimmäistakeet.
Sallikaa minun vielä, arvoisat parlamentin jäsenet, tuoda esille kysymys, jota minulla on jo ollut tilaisuus käsitellä komissiossa ja neuvostossa ja jota mahdollisesti myös parlamentti näkee hyväksi pohtia: kyse on siitä, onko meidän aiheellista jatkaa avunantoamme entisin ehdoin (business as usual ) aseellisiin selkkauksiin sekaantuneille maille, jotka kuluttavat 30 % talousarviostaan aseisiin ja sotilaalliseen varusteluun, vai pitäisikö meidän vakavasti harkita asiaa ja kysyä itseltämme, rahoitammeko me kenties välillisesti tuota samaista sotaa sillä tuella, jolla avustamme noiden maiden talouksia sosiaalisia ja muita tarkoitusperiä varten.
Kysymys ei ole yksinkertainen, mutta mielestäni Euroopan toimielimet - ja Eurooppa on sentään Afrikan suurin avunantaja - joutuvat huonoon valoon veronmaksajiensa silmissä, ja me itse joudumme omantuntomme edessä huonoon valoon, jos emme vakavasti syvenny tähän kysymykseen. Toivon voivani palata asiaan muutamien viikkojen kuluttua ja esittää teille pohdinnan tuloksia, sillä yhteisön kaikkien toimielinten on syvennyttävä tähän kysymykseen yhdessä, jotta voisimme saada selville, minkälaisiin toimiin meidän on vastedes ryhdyttävä ja minkälaisia suuntaviivoja meidän on noudatettava. Tähän lopetankin, arvoisa puhemies.

Delcroix
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, ryhmäni kannattaa suurelta osin esittämäänne tilannearviota ja kiittää teitä siitä.
Zaire on kymmeniä vuosia kärsinyt poliittisesta diktatuurista, korruptiosta, huonosta taloudenhoidosta ja ihmisoikeusrikkomuksista. Vaikka Mobutun hallitus on vuodesta 1982 lähtien tuomittu selkeästi ja se on vähitellen eristetty kansainvälisellä tasolla, maan rikkaudet ovat lieventäneet taloudellista eristäytyneisyyttä, jonka olisi pitänyt olla siitä seurauksena.
Laurent Kabilan johtamien liittoutuneitten joukkojen voitokkaan valtaantulon myötä näytti siltä, että diktatuurin sivu oli käännetty lopullisesti maan historiassa. Sotilaallinen tilanne näytti olevan liittoutuneitten johtajien valvonnassa, ja meidän annettiin ymmärtää, että Kongolla oli tilaisuus ryhtyä tehokkaasti jälleenrakennustyöhön kaikkien vireitten demokraattisten ja edistyksellisten voimiensa yhteisellä ponnistuksella.
On tunnustettava, että asiat eivät ole kehittyneet toivottuun suuntaan. Maan uudet johtajat ovat vetäytyneet kuoreensa osoittaen taipumattomuuttaan, ja samalla he ovat jääneet vaille kannatusta kansan suuren osan piirissä, joka ei ole hyväksynyt liittoutuneitten autoritaarisia menettelyjä. Yksi harvoista myönteisistä asioista, joita uusien johtajien eduksi voidaan laskea, on se, että kaupungit ovat muuttuneet aiempaa turvallisemmiksi.
Talouden elpyminen on todennäköisesti mahdotonta ilman kansainvälistä apua, ja kansainvälistä apua ei ole annettu, mikä johtuu suurelta osin luottamuksen puutteesta. Tilanne on johtanut noidankehään. Länsimaiden hallitukset eivät luota liittoutuneitten poliittiseen tahtoon maan demokratisoimiseksi, mahdolliset sijoittajat ja yksityiset yritykset eivät luota etenkään oikeudelliseen turvallisuuteen, ja ne pelkäävät sijoitusten jäävän tuottamattomiksi.
Kongo on jälleen ajautunut sotaan, jossa on mukana useampien alueen maiden armeijoita, ja päivittäin saamamme vaikuttavat kuvat kertovat meille verilöylyistä ja väestön kärsimyksistä. Maan korkeimpien viranomaisten julkilausumat, joissa yllytetään etniseen vihamielisyyteen, ovat täysin sietämättömiä, eivätkä ne lupaa mitään hyvää tulevaisuutta ajatellen. Kapinaan on yhtynyt kirjava joukko voimatahoja, joilla on erilaiset tavoitteet ja joita yhdistää ainoastaan vallassa olevan hallituksen vastustaminen. Kapinan poliittisena ja taloudellisena tukena ovat myös aiemman hallituksen vanhat johtohahmot.
Kongon tilanteen puhkeamisen uhka on todella olemassa ja, kuten aina, se aiheuttaa suurta vahinkoa maan köyhimmillä alueilla ja heikoimmassa asemassa oleville asukkaille. Se muodostaa myös hyvin vaarallisen esikuvan muille Afrikan maille. Tässä tilanteessa me toivomme, että Eurooppa esittää vetoomuksensa välittömästä tulitauosta, antaa tukea afrikkalaisten aloitteille ja erityisesti presidentti Mandelan aloitteelle väkivaltaisuuksien leimahtamisen estämiseksi koko alueella ja neuvotteluratkaisun löytämiseksi Kongon kriisiin. Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on puhuttava yhdellä äänellä, harjoitettava yhtä aktiivista diplomatiaa ja sovitettava yhteen toimensa varmistaakseen rauhan ja turvallisuuden tässä maailman osassa.
Tästä syystä ryhmäni antaa tukensa yhteiselle päätöslauselmalle, koska se on Euroopan parlamentin yhteinen päätöslauselma. Euroopan parlamentin on puhuttava yhdellä äänellä, koska me haluamme vastaavalla tavalla kuin parlamentin muut demokraattiset ryhmät varmistaa rauhan säilymisen tässä maailman osassa.

Tindemans
Arvoisa puhemies, hyvä komissaari, olen kuunnellut erittäin kiinnostuneena komission tiedonantoa siitä, mitä tällä hetkellä tapahtuu Suurten järvien alueella Afrikassa. Voisin tiivistää sen muutamaan lauseeseen. Komissaari on epäilemättä suuri Afrikan tuntija, hän mainitsi muutamia tosiasioita, muistutti oikeutetusti välttämättömyydestä löytää ratkaisu ja esitti muutamia mahdollisuuksia. Parlamentille esitettävä kysymys kuuluu oikeastaan kuitenkin, kuten edellinen puhujakin sanoi: mitä kansainvälinen yhteisö tekee, mitä Eurooppa tekee, jotta Afrikassa saavutettaisiin rauha ja tappaminen loppuisi? Alueen historia on ollut viimeisten vuosien aikana järkyttävä. Hutujen ja tutsien välinen taistelu on hyvin vanhaa perua ja FDR: n toiminta Ruandassa aiheutti sisällissodan. Arushassa yritettiin saada aikaan sopimukset, mutta käsittämättömästä syystä neuvoteltiin ilman, että olisi vaadittu ensin tulitaukoa. Ruandan presidentin lentokone ammuttiin alas, mutta vieläkään ei ole virallisesti tiedossa kuka sen teki. Sen jälkeen alkoi hirvittävä kansanmurha. Maa joutui kapinallisten käsiin ja pantiin alulle todellinen diktatuuri. Myös Burundissa vallan otti sotilasjohtaja. Onko täällä parlamentissa joku, joka uskoo, että Ruandan ja Burundin kaltaisissa maissa voidaan saavuttaa kestävä rauha etnisten ryhmien välillä ilman kansainvälistä väliintuloa? 1, 5 miljoonan Ruandan ja Kongo-Zairen rajalla oleilevan pakolaisen ongelmaan ei ole löydetty ratkaisua, sitä ei ole edes etsitty. Kun nuo pakolaiset pakenivat kauemmaksi, vain Emma Boninolla oli rohkeutta muistuttaa siitä, että pakolaisia oli yhä yli 300 000. He kaikki ovat kadonneet. Kuolleet eivät puhu.
Olemmeko unohtaneet, että YK: n turvallisuusneuvosto päätti sotilaallisesta väliintulosta, mutta viikko päätöksen jälkeen presidentti Clinton ilmoitti luopuvansa operaatiosta. Tällä välin oli käynyt ilmi, että Kongo-Zairen itäosissa oli toimeenpantu teloituksia ja YK päätti etsiä joukkohaudat saadakseen kuvan siitä, mitä alueella oli tapahtunut. Uudet vallanpitäjät vastustivat tätä ja näin syntyi jännitys Kongon ja YK: n välille. Tällä välin Laurent Désiré Kabila pystyi valloittamaan pääosissa ugandalaisista ja ruandalaisista koostuvan armeijan komentajana koko Kongo-Zairen. Länsimaiset ministerit antoivat rohkaisevia lausuntoja, puhuivat luottamuksen antamisesta, ja valloittajat pystyivät aloittamaan valtakuntansa rakentamisen. Jonkin ajan kuluttua kävi ilmi, että odotettua, uudistavaa ja demokraattisempaa politiikkaa, jossa ihmisoikeuksien kunnioitus muodostaisi perustan oikeusvaltiolle, ei ollut odotettavissa seuraavana päivänä. Järjestäytyneelle oppositiolle ei ojennettu kättä, kuten ei tehty Mobutun hallintokaudellakaan. Päinvastoin sitä boikotoitiin. Kansan tyytymättömyys lisääntyi, ja mitä näemme nyt? Kabilaa tukeneet voimat Ugandasta ja Ruandasta palaavat nyt taistelemaan häntä vastaan. Samaan aikaan Angolan joukot pyrkivät valloittamaan Ala-Kongon. Puhutaan myös Katangan sotilaista, jotka toimivat Angolasta käsin pyrkiäkseen ajamaan Kabilan, Kongon valtion symbolin, pois Katangasta. Myös muut vieraat joukot osallistuvat taisteluihin. Niitä tulee muun muassa Zimbabwesta, ne toimittavat lentokoneita ja palkkasotureita. Kahdeksan maata on sotkeutunut selkkaukseen. Jos tämä tapahtuisi Euroopassa, puhuttaisiin maailmansodan uhasta.
Hyvät kollegat, kaiken tämän yhteydessä tiedotusvälineet välttävät kertomasta, mitä taustalla tapahtuu. Peliin osallistuvat taloudelliset mahdit, jotka ovat etupäässä kiinnostuneita timanteista, maaöljystä, koboltista ja kuparista. Jotkin kirjeenvaihtajat kertovat, että tämä tilanne muistuttaa esikoloniaalista aikaa, jolloin länsimaiset yhtiöt perustivat tehtaita raaka-aineiden saamiseksi. Näyttää siltä, että Keski-Afrikan tappokoneistoa ei saada pysäytettyä ja että toivo päästä lopultakin eroon yksipuoluejärjestelmistä ja diktatuureista on mennyttä moniksi vuosiksi. Mihin hintaan hyvänsä saatava vakaus näyttää olevan uusi poliittinen ihanne. Kuinka monta kymmentätuhatta on kuollut? Kuinka monta vielä kuolee? Kukaan ei auta Afrikkaa. Kansainvälinen yhteisö ei tee mitään, YK ei toimi. Länsi-Euroopan unionista ei enää puhuta eikä Euroopan unionilla ole valitettavasti - se on nyt käynyt hyvin selväksi - Afrikan politiikkaa. Unionin jäsenvaltiot ovat keskenään eri mieltä. Meillä ei ole yhteistä politiikkaa, meillä ei ole minkäänlaista politiikkaa. Humanitaarinen puoli antaa apua, sekä syyllisille että uhreille, mutta ei puutu poliittisten kysymysten ratkaisuun. En voi sanoa tarpeeksi painokkaasti, että meillä ei ole minkäänlaista politiikkaa.
Hylätkäämme sanastostamme käsite Euroopan yhteinen ulkopolitiikka.

Bertens
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä kollegani ja ystäväni herra Tindemansin sanoihin, meillä ei todellakaan ole eurooppalaista Afrikan politiikkaa. Se ei ole koskaan kuitenkaan estänyt meitä keskustelemasta asiasta, vain keskustelemasta, kuten me tänäänkin teemme.
Kongon kansan on katsottava kärsien, kuinka se joutuu ties monennenko maassa jatkuvasti vallitsevan väkivallan ilmentymän uhriksi. Mobutun 30 vuotta kestänyt diktatuuri ja Kabilan sotilaallinen valloitus eivät olleet tarpeeksi. Maassa on taas sisällissota. Maata ei ohjata edelleenkään. Väestö kohtaa yhä kasvavan köyhyyden ja mikä vielä pahempaa, kuoleman, tuhon ja kurjuuden. On edelleen normaalia, että ihmisoikeuksia loukataan suuressa mittakaavassa, eikä demokratiasta voida luonnollisesti puhuakaan.
Tietenkin kapinallisten hyökkäys oli hyökkäys laillista ja tunnustettua hallintoa vastaan, ja tietenkin siltä on puolustauduttava. Mutta Kabilan on todellakin ansaittava tuki pitemmällä aikavälillä. Tähän mennessä hän ei ole ansainnut sitä. Kabilan on myös hyväksyttävä kansainvälinen sovittelu ja kapinallisten pitää saada näytellä osaa siinä, muuten sovittelu ei ole mahdollista.
Arvostan niitä ponnistuksia, joita Etelä-Afrikka on tehnyt asian hyväksi ja arvostan afrikkalaista ratkaisua afrikkalaisessa maassa ja afrikkalaista väliintuloa afrikkalaisin asein, kuten herra Tindemans jo sanoikin: nämä afrikkalaiset ovat kuin afrikkalaiset kolonialismia edeltävältä ajalta. On ehkä toivoa herättävä merkki, että afrikkalaiset maat haluavat ja ehkä voivatkin antaa oman panoksensa mantereellaan vallitsevien konfliktien ratkaisemiseksi, koska Euroopalla ei ole poliittista linjaa tässä asiassa. Unioni voisi ehkä silloin tällöin avustaa ja auttaa luomaan sellaisia olosuhteita, joiden puitteissa afrikkalaiset pystyvät itse ratkaisemaan konfliktinsa.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, herra Tindemansin puheenvuoro oli hyvä. Euroopalla ei ole sydäntä Afrikalle, vaikka Afrikan sydän on tulessa. Tutsien kansanmurha ja Mobutun vallasta syökseminen avasivat Pandoran lippaan, ja nyt Afrikassa käydään sotaa Brazzavillesta Addis Abebaan sakka. Perinteiset etiketit, kuten kolonialismi ja ideologiset vastakkainasettelut idän ja lännen välillä, eivät näyttele tässä enää minkäänlaista osaa. On kyse yksittäisistä afrikkalaisista vallanpitäjistä, jotka puolustavat yksinomaan omaa valta-asemaansa. Poliittiset oppositioryhmät eivät saa mahdollisuutta toimia demokraattisesti. Ne etsivätkin usein tukea rajojen toisella puolella asuvilta sukulaisheimoilta, mikä antaa diktaattoreille uudestaan syyn puuttua asiaan sotilaallisesti, rajat ylittäen. Nämä monimutkaiset toisiinsa liittyvät asiat aiheuttavat hirveitä kärsimyksiä väestölle ja rahojen tuhlausta, myös humanitaarisen avun tuhlausta.
Mielestäni komissaari piileskelee liiaksi YK: n komeiden kokousten varjossa. Haluan selvyyden asiaan. Eikö komission ja komissaarin mielestä ole nyt korkea aika lausua vastalause, esimerkiksi Angolan hallitukselle Luandassa, joka on yksinkertaisesti erottanut 70 opposition jäsentä ja korvannut heidät jäsenillä, joita ei ole valittu ja joka lisäksi uhkaa näitä ihmisiä heidän jokapäiväisessä elämässään. Eikö tämä ole yksi lisätekijä alueen kokonaiskonfliktiin? Arvoisa komissaari, voitteko kertoa minulle, miksi me emme demokraatteina ole antaneet merkkiä, joka meidän pitäisi antaa myös parlamentin jäseninä? Parlamentin jäsenten paikka on parlamentissa eikä heitä saa uhata. Mikäli ette tee mitään, arvoisa komissaari, Angolan hallitus tulee saamaan vahvistuksen nykyiselle käytännölleen ja käyttämään öljystä ja timanteista saatavat voitot aseiden ostoon, jolloin hyvää tarkoittavasta humanitaarisesta avusta ei ole mitään hyötyä.
Jos tunnemme huolta Afrikasta, olkaamme kriittisiä kaikkia taistelun osapuolia kohtaan.

Carnero González
Arvoisa puhemies, joitakin viikkoja kestäneessä kriisissä voidaan selvästi tunnistaa konkreettisia elementtejä. Esimerkiksi se, että presidentti Kabila ei ole pitänyt niitä keskeisiä lupauksia, joiden avulla hän pääsi valtaan. Esimerkiksi poliittisten oppositiopuolueiden on vieläkin mahdotonta toimia normaalisti. Lisäksi opposition edustajia jopa vangitaan, ja näyttää siltä, että heitä myös teloitetaan summittaisesti. Kongo ei selvästikään ole demokraattinen maa, ja tietenkin se päivä, jolloin järjestetään vapaat vaalit, tuntuu olevan vielä kaukana.
Voidaan sanoa myös, että muut naapurimaat ovat osallistuneet tähän konfliktiin. Ugandan ja Ruandan vaikutusta ei ole juurikaan peitelty, eivätkä ne varmastikaan ole kieltäytyneet joistakin suunnitelmista jakaa Kongo ja ottaa itse asiassa joitakin sen alueista valvontaansa.
Mielestäni nämä ovat tärkeitä tekijöitä, mutta eivät kuitenkaan kaikkein tärkeimpiä. Mielestäni on olemassa yleisluonteisempia tekijöitä. Kyseessä on nimittäin todellakin viime aikojen ensimmäinen alueellinen konflikti Afrikassa. On monia kysymyksiä, joita meidän pitäisi pohtia. Esimerkiksi: miksi sellaiset järjestöt kuin Afrikan yhtenäisyysjärjestö eivät kykene ehkäisemään konflikteja ja hallitsemaan kriisejä? Miksi myöskään YK ei ole kyennyt ryhtymään toimiin tässä tilanteessa? Lisäksi: miksi sellaisista aliarvostetuista liikkeistä kuten sitoutumattomien maiden liike ei ole ollut hyötyä tässä kriisissä? Tämän vuoksi tilanteeseen ei loppujen lopuksi ole mahdollista puuttua, ei ole myöskään konfliktien ehkäisymekanismeja, ei ole kriisinhallintamekanismeja. Luonnollisesti tässä tilanteessa on vaikea saada aikaan poliittisia ratkaisuja.
Voimme korostaa sitä, että tehdäksemme lopun siitä mitä parhaillaan tapahtuu, tarvitaan alueellista konferenssia. Voimme myös vaatia tarmokkaasti afrikkalaisen välittävän osapuolen perustamista, mutta kenen toimesta se saatetaan kokoon? Millaista politiikkaa noudatetaan? Mitkä ovat sen tavoitteita? Ketkä sitä tukevat? Euroopan unionin tuki ei selvästikään riitä.
Pitäisi tietää myös se, mikä on esimerkiksi Yhdysvaltojen kanta koko tähän konfliktiin. Yhdysvallat on nimittäin aina sanonut, että sillä on jonkinlainen kanta ja useampia Afrikan politiikkoja.
Kyseessä on todellakin selvä esimerkki alueellisten hallintorakenteiden ja Afrikan maiden välisten todellisten yhteistyörakenteiden puuttumisesta sen lisäksi, ettei näiden maiden ja Euroopan unionin kaltaisten maaryhmien välillä ole yhteistyörakenteita. Olemme todellakin kulkemassa kohti sitä mahdollisuutta, että tällaiset kriisit toistuvat, ellei Eurooppa konkreettisen toiminnan lisäksi pysty näkemään hieman pitemmälle, ellei sillä todellakaan ole Afrikan politiikkaa, joihin kuuluisi tällaisten rakenteiden luominen.
Tietenkin, jos minun pitäisi vastata herra komissaarin esittämään kysymykseen siitä, onko mahdollista jatkaa yhteistyötä sotaa käyvien tai sotaan varustautuvien maiden kanssa, on vastaus mielestäni "ei" . Meillä ei ole oikeutta tukea tällaisia politiikkoja eikä varsinkaan käyttää väärin Euroopan kansalaisten varoja.

Wolf
Arvoisa puhemies, minun täytyy sanoa, että tunteeni vaihtelevat raivosta epätoivoon lukiessani, että EU: n on tarkoitus näytellä aktiivista roolia rauhan, turvallisuuden ja vakauden turvaamiseksi Suurten järvien alueella. Kun otetaan huomioon YK: n viime viikkojen poissaolo, Euroopan unionin passiivinen suhtautuminen sekä humanitaarisen avun perääntyminen, ovat tyhjät puheet vastuusta todella kuvottavia tai myös väite - rouva van Bladel - että afrikkalaiset ovat tällä kertaa itse syypäitä kaikkeen.
Emme voi noin vain ravistella harteiltamme vastuuta niistä hirviöistä, jotka olemme siirtomaavaltoina Afrikassa luoneet. Tietysti on myönteistä, että afrikkalaiset ovat alkaneet tiedostaa, että heidän on löydettävä yhteisiä ratkaisuja suurille alueellisille ongelmilleen. Viktorian putousten tapaamista voidaan epäonnistumisestaan huolimatta pitää mielekkäänä lähtökohtana.
He kantavat yhteistä vastuuta ihmis- ja kansalaisoikeuksien kunnioittamisesta, jolloin rajat muuttuvat ainakin vähemmän tärkeiksi. Bertens on aivan oikeassa: Euroopan unionilla on mahdollisuus aloittaa uusi jakso ja tukea afrikkalaisia löytämään itse ratkaisuja. Meidän ei myöskään pitäisi teeskennellä, että Bill Clintonin ystävyys valtuuttaa yksipuolisiin sotatoimiin. Ugandalla ja Ruandalla ei tietenkään ole oikeutta pyrkiä yksipuolisin sotatoimin omien etujensa mukaiseen ratkaisuun, eikä Angolaa voida nyt ahdistaa nurkkaan, koska se on tehnyt vastarintaa. Unitaa ei myöskään muitta mutkitta voida 30: n sisällissodan vuoden ja rauhanprosessin sabotoinnin jälkeen yksinkertaisesti määritellä poliittiseksi oppositiopuolueeksi. Unitan on vihdoin sopeuduttava toisen Angolan tasavallan valtiomuotoon ja omaksuttava rakentava rooli oppositiopuolueena. Tämä on lähes kaikkien angolalaisten toivomus.
Kongon demokraattiset voimat ovat esittäneet joukon vaatimuksia, joita meidän pitäisi aktiivisesti tukea: yhtenäisyyden ja itsemääräämisen puolustaminen, hallituksen avautuminen demokraattisille voimille, selkeä sitoutuminen tuleviin vaaleihin, selkeä irtisanoutuminen muukalaisvihamielisisistä suuntauksista, tutsien suojelemiseen pyrkivän ministeriöiden välisen komitean toiminnan aktivointi ja laajentaminen koko alueelle, tulitauko, kaikkien ulkomaisten joukkojen vetäminen maasta sekä kongolaisten pakolaisten paluu omalle alueelleen, sen selkeä määrittäminen, kuka on hyökännyt kenen kimppuun, tiedotusvälineiden hyväksikäyttö rauhan propagandan - ei sodan ja vihan propagandan - levittämiseen ja etenkin rauhanturvajoukkojen pitäminen saatavilla turvaamassa rauhaa Kongon demokraattisen tasavallan ja muiden Suurten järvien alueen maiden välillä.
Meillä on ohjelma, voimme tarttua toimeen, ja jos unioni ottaisi tehtäväkseen kaiken, mitä tämä tarkoittaa myös diplomatian kannalta, alueen kansat voisivat taas uskoa tulevaisuuteen.

Hory
Arvoisa puhemies, Euroopan unionilla on todellakin suuria vaikeuksia määritellä ja harjoittaa suuria periaatteitaan vastaavaa politiikkaa Suurten järvien alueella. Onko kyseessä sitä paitsi unionin ulkopolitiikka vai yhden tai kahden jäsenvaltion ulkopolitiikka? Tarkasteltaessa eri päätöslauselmaesitysten allekirjoittajaluetteloja näyttää nimittäin oudosti - oudosti, vaikka tämä olekaan uusi asia - siltä, että Suurten järvien alueella vallitseva tilanne kiinnostaa ainoastaan Belgiaa ja Ranskaa, kahta maata, jotka sanelevat kantansa Euroopalle siirtomaahistoriastaan periytyvien etujensa vuoksi.
Palatkaamme kuitenkin eurooppalaisille rakkaisiin suuriin periaatteisiin. Ensinnäkin - ja tämän me sanomme usein - meidän on jaettava Afrikan yhtenäisyysjärjestön lähes yksinomainen huolenaihe eli se, että entisten siirtomaidemme alueellista yhtenäisyyttä on noudatettava. Itse asiassa Ranskan ulkoministeri arvioi puolitoista vuotta sitten, että ainoastaan Mobutu pystyisi takaamaan Zairen alueellisen yhtenäisyyden säilymisen. Olemme nähneet, mihin hänen arvionsa on johtanut. Tällä hetkellä kukaan ei enää kuvittele, että sellainen maa voi olla yhtenäinen, jota sen valtiolliset viranomaiset eivät ole enää pitkään aikaan pitäneet valvonnassaan. Sen sijaan erityisesti niiden joukossa, jotka aikoinaan kannattivat Katangan alueen itsenäisyyttä, on monia, jotka kannattavat edelleen rajojen koskemattomuuden periaatetta Kongon itäosan ollessa tosiasiassa Ugandan ja Ruandan hallinnassa, koska he haluavat taata laillisin keinoin oman turvallisuutensa.
Toinen suuri periaate, joka on edellistä tärkeämpi, on se intomielisyys, jolla me ajamme Afrikan demokratisoimista. Vain muutama kuukausi sitten herra Kabilaa luonnehdittiin omissa päätöslauselmissamme itse virkaan julistautuneeksi presidentiksi, hänen hallitustaan väliaikaiseksi hallitukseksi ja käytännön politiikkaansa vapauksien riistoksi. Onko herra Kabilasta tullut demokraatti? Onko hän järjestänyt vaalit? Onko hän saanut korruption aisoihin? Ei suinkaan. Ainoa tapahtunut muutos voidaan ilmaista yksinkertaisesti: herra Kabila on katkaissut välinsä entisiin ruandalaisiin ja ugandalaisiin liittolaisiinsa, ja pelkästään siitä syystä Euroopan unioni on kelpuuttanut hänet keskustelukumppanikseen.
Onko kyseessä humanitaarisen yhteisvastuun periaate ja huolestuneisuutemme pakolaisten kohtalosta? Me olemme oikeutetusti olleet liikuttuneita Ruandan pakolaisten kohtalosta viime vuosina. Kukaan ei ole koskaan kuitenkaan kuullut, enkä minäkään ole koskaan kuullut, että parlamentti olisi liikuttunut niiden miljoonien ruandalaisten kohtalosta, joiden oli pakko elää maansa rajojen ulkopuolella vuoteen 1994 asti. Vaikuttaa todellakin siltä, että Ruandassa vuonna 1994 pitkään jatkunut kansanmurha - jota herra Tindemans kutsui vaatimattomasti väkivaltaisuuksien aalloksi - ei herättänyt eurooppalaisten poliittista omaatuntoa. Ne, jotka vielä eilen auttoivat Habyarimanaa tai Mobutua, ovat tänään ensimmäisinä tunnustamassa herra Kabilan arveluttavan oikeudellisen aseman.
Totuus on se, että eurooppalaisten ponnistelut olisi keskitettävä kolmeen tavoitteeseen: Itä-Zairen turvallisuus on taattava riippumatta siitä, mihin valtioiden rajat lähitulevaisuudessa asetetaan; todellisten pakolaisten on voitava palata omaan maahansa ja erityisesti Ruandaan meidän avustuksellamme; ja valepakolaiset, jotka ovat asuneet neljä vuotta Kongossa ja Euroopassa, on tuomittava heidän raskaasta vastuustaan vuoden 1994 kansanmurhan osalta.

Amadeo
Arvoisa puhemies, viimeaikaiset dramaattiset tapahtumat Suurten järvien alueella jättävät Euroopan jälleen kerran sivustakatsojaksi, joka voi vain puhua tapahtuneesta. Jälleen kerran näyttää ilmeiseltä, että afrikkalaisten on vahvistettava yhä varsin herkkää alueellista tasapainoa mahdollisimman laajan yhteisymmärryksen ja esimerkiksi voimakkaan ja vaikutusvaltaisen vakautta edistävän toimijan avulla.
Näinä päivinä Lissabonissa alkavan Afrikan yhtenäisyysjärjestön OAU: n konferenssin pääaiheena voisi olla rauhan ja turvallisuuden takaaminen koko Afrikan mantereella.
Vuoden 1996 aikana dominoteoria, jota neuvostokoulukuntaa edustavat afrikkalaiset diktaattorit ovat niin tarkoin noudattaneet, koski 14: ää Afrikan 53 valtiosta ja aiheutti sisäisiä selkkauksia ja tuhansien pakolaisten muuttovirtoja: YK: n tilastojen mukaan pakolaisia on 8 miljoonaa.
Epätoivoisiin ja dramaattisiin tilanteisiin johtaneet etnisistä tai uskonnollisista vaatimuksista alkunsa saaneet vastakkainasettelut ovat yhä olemassa, vaikka ne olisivat voineet olla ratkaistavissa keskusteluin. Afrikka muodostuu nuorista, vasta muodostuvista kansakunnista, jotka päivä päivältä vahvistavat demokraattista järjestelmäänsä. Alueelliset ja kansalliset tasapainosuhteet ovat hyvin herkkiä ja rauha sen vuoksi varsin heikko. Myös afrikkalaisten on työskenneltävä tilanteen korjaamiseksi. Yleisafrikkalainen Cohesione Kompiega 98: n esimerkin mukainen välityselin saattaisi antaa esimerkin afrikkalaisten itsensä halusta aikaansaada konflikteja ehkäisevä rakenne, luoda valvontajärjestelmä ja välttää kulloinkin vallan kahvassa olevat Kabilat, joita kaiken lisäksi tukevat Dos Santosin tapaiset tyypit, jotka kykenevät tekemään tyhjäksi parlamentin kansanedustuksellisen vallan, joka Angolassa on vaivalloisesti saavutettu Unitan demokraattisen vastarinnan oppeja noudattamalla.
Osallistumisen ja laajan vastuullisuuden periaatteet saattaisivat eurooppalaisten kumppaneiden tällä hetkellä korvaamattoman avun tuella merkitä uuden rauhan ja hyvinvoinnin aikakauden alkua.

Junker
Arvoisa puhemies, kollega Hory, belgialaiset ja ranskalaiset parlamentin jäsenet eivät suinkaan ole ainoita, jotka ovat kiinnostuneet tästä konfliktista, kuten puheestanikin voidaan todeta. Mutta vain harvat voivat aina allekirjoittaa nämä päätöslauselmat. Tästä ei toki pidä päätellä, että muut eivät olisi kiinnostuneita. Tilanne on aivan päinvastainen! Toivomme kaikki Afrikalle hyvinvointiin ja vakauteen johtavaa rauhanomaista kehitystä. Todellisuus on kuitenkin toinen.
Epätoivo ei kuitenkaan, kollega Wolf, saa johtaa alistumiseen. Tiedän, että ette sellaista haluakaan. Tietystikin on joskus masentavaa, kun yhä uudelleen yrittää päästä eteenpäin, antaa tukea ja auttaa, eikä tulos sitten olekaan niin hyvä kuin toivoisi. Emme silti saa antaa periksi pyrkiessämme löytämään keinoja, jotka tekevät konfliktin rauhanomaisen ratkaisun mahdolliseksi, ja ensisijaisesti vahvistamaan ja saamaan mukaan kaikki Afrikan poliittiset toimijat, jotka voivat ja ennen kaikkea myös haluavat edistää vakautta ja konfliktin ratkaisemista.
Brysselissä pidetään ensi viikolla AKT-kokous, ja odotamme kaikkien osapuolten olevan siellä kanssamme saman neuvottelupöydän ääressä. Suurten järvien alueen konflikti on työllistänyt meitä jo vuosikausia ja on täälläkin taas esityslistalla. Siitä on tullut piinallinen vakioaihe. Uskon kuitenkin, että nämä tapaamiset sittenkin myötävaikuttavat siihen - ja tästä on saatu myös myönteisiä merkkejä - että voidaan päästä yhteiseen keskusteluun ja luotailla yhdessä sitä, mistä voisivat löytyä mahdollisuudet konfliktin ratkaisemiseen. Ensisijaisesti meidän on kaikin voimin ja yhdessä niiden Afrikan edustajien kanssa, jotka istuvat yhteisessä neuvottelupöydässä kanssamme, voitettava etninen viha, joka on yksi tämän konfliktin olennaisista syistä.
En halua tässä luetella kaikkia julmuuksia, ihmisoikeuksien loukkauksia ja väkivaltaisuuksia. Niistä on puhuttu paljon. On kuitenkin erittäin ikävää, että ne, jotka aiemmin itse ovat olleet syrjinnän ja vihan uhreja, lietsovat nykyään vihaa toisiaan kohtaan ja syrjivät toisiaan. Sellaiseen emme voi suhtautua suopeasti. Mutta emme myöskään voi miltään taholta hyväksyä sotilaallisia hyökkäyksiä sen sijaan, että yritettäisiin kulkea rauhanomaista tietä ja kehottaa naapurimaita etsimään rauhanomaista, demokraattiset periaatteet säilyttävää ratkaisua tälle konfliktille.
Konfliktien ehkäiseminen on usein esityslistallamme. Siitä on kirjoitettu suuria paperimääriä. Uskon, että meidän täytyy käytännössä painottaa entistä enemmän ehkäisevän konfliktintorjunnan mahdollisuuksia. Meidän täytyy nimenomaan korostaa, että keskustelut rauhasta voivat olla tuloksellisia vain silloin, kun kaikki konfliktin osapuolet istuvat samassa pöydässä. Siihen me panostamme!

Mendes Bota
Arvoisa puhemies, Afrikan Suurten järvien vedet kuohuvat yhä verestä, kuolemasta ja kärsimyksestä, jonka ihmisten sokeus, mielipuolisuus ja ahneus ovat aiheuttaneet. Vielä ei tykkien jyrinä ole laantunut GuineaBissaussa, kun uusi epävakauden pesäke on jo puhjennut Kongon demokraattisessa tasavallassa ja vetänyt konfliktiin monet naapurimaansa Angolasta Zimbabween, Namibiasta Ruandaan, Ugandasta Burundiin ja Tansaniaan.
On vaikeaa löytää tiensä sen savuverhon läpi, joka kätkee sisäänsä niin monenlaisia etunäkökohtia, ja päästä sellaisen rationaalisuuden jäljille, jonka avulla voitaisiin ymmärtää, mitä Kongon maaperällä tällä hetkellä oikein tapahtuu. Siellä kohtaavat toisensa loputonta tuhoamis- tai kostosotaa käyvien etnisten rytmien vanhat vihollisuudet, jotka juontavat juurensa kaukaa menneisyydestä. Siellä kärsitään nyt niistä epämääräisistä tai viivoittimella vedetyistä rajalinjoista syntyneistä seurauksista, jotka saivat alkunsa viime vuosisadalla jaettaessa siirtomaita. Siellä eivät ole syyttömiä myöskään kansainväliset taloudelliset intressit, jotka väijyvät kuin korpit päästäkseen osingoille tuon Afrikan alueen valtavista luonnonvaroista. Siellä kuhisee vailla minkäänlaista valvontaa monien maiden sotajoukkoja, monien maksajien värväämiä palkkasotilaita, vapaina kulkevia rikollisia tai vain sieluttomia verikoiria. Jos siellä olisi vain erämaan hiekkaa tai pölyistä maata vereen tahrattavaksi, emme olisi täällä tänään keskustelemassa siitä konfliktista, joka uhkaa laajeta suurimittaiseksi alueelliseksi murhenäytelmäksi.
Presidentti Laurent Kabila ei ole osannut käyttää hyväkseen tilaisuutta hyväkseen ja vakiinnuttaa maahan todellista demokratiaa, vaan hän on pettänyt väestön ja kansainvälisen yhteisön odotukset. Hän on nyt kuvitteellinen johtaja valtaisalla näyttämöllä, missä kukaan ei kunnioita ketään, missä vallitsee pikateloitusten laki, missä oikeutta jakaa kädessä oleva ase, missä suurimman uhrin kantaa siviiliväestö ja missä on yli kaksi miljoonaa pakolaista sekä lukematon määrä kuolleita.
Kaikki yritykset tulitauon aikaansaamiseksi ovat epäonnistuneet alkaen Victorian putousten tapaamisista ja päättyen kehittyneiden maiden puolustusministereiden äskettäiseen tapaamiseen Addis Abebassa. Koska nuo maat eivät pääse yhteisymmärrykseen, neuvostolta on mielestäni kysyttävä, miksi se ei ole ryhtynyt poliittisiin toimiin; on myös kysyttävä, eikö Euroopan unionin olisi aika analysoida uudelleen, kuten komissaari João de Deus Pinheiro aivan oikein totesi, koko kehitysyhteistyönsä puitteet niissä maissa, jotka ovat sekaantuneet sisäisiin ja ulkoisiin taisteluihin Suurten järvien alueella. Vaikka komissio on - aivan oikein - viime aikoina lisännyt humanitaarista apua Kongolle, Euroopan unionin muut kehitysyhteistyöhankkeet eivät saa enää ruokkia johtajien silmitöntä sotimista, vaan niiden avulla on parannettava väestön hyvinvointia. Kaikki on arvioitava uudelleen, ja on ehkä syytä harkita eräiden kehitysyhteistyöbudjetin kohtien lakkauttamista, mikäli sotaa käyvät maat eivät anna todisteita terveestä järjestä.

Fassa
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, arvoisa komissaari, Kongon kriisi, Suurten järvien kriisi, on tietyllä tavalla uudenlainen geopoliittinen ja poliittinen ongelma. Afrikan ongelmista puhuttaessa oli vielä aivan äskettäin voimassa kaksi lähes koskematonta opinkappaletta. Ensimmäisen opinkappaleen mukaan paikalliset konfliktit ja sodat olivat ikään kuin toisten puolesta käytyjä sotia, joiden takana olivat länsivallat. Toisen opinkappaleen mukaan Afrikan valtioiden rajoja oli mahdotonta muuttaa.
Suurten järvien kriisissä panemme merkille kuitenkin ennen kaikkea niiden läntisten voimien, jotka perinteisesti ovat olleet kiinnostuneita tästä alueesta - Belgian, Ranskan, viime aikoina Yhdysvaltojen - käytännössä täydellisen poissaolon, ja toiseksi alueellisen konfliktin, joka näyttää asettavan kyseenalaiseksi tasapainon niillä rajoilla, joita monessa tapauksessa eivät ole päättäneet afrikkalaiset, vaan Euroopan valtiot kolonialistisen aikakauden lopussa.
Sen tähden poliittinen kannanotto on välttämätön, ja se on tehtävä ennen kuin ryhdymme mihinkään toimiin. Ovatko nämä rajat todellakin koskemattomia? Pitäisikö Euroopan unionin ehkä harkita rauhan säilyttämistä ja ihmisoikeuksien kunnioitusta koskevista yleisluontoisista lausumista luopumista? Ei siksi, etteivätkö nämä asiat olisi tärkeitä, vaan siitä syystä, että sen on ensin asetettava itselleen poliittinen tavoite: vakautumiskehityksen tukeminen ja niiden harvojen hyvien asioiden yhteen kokoaminen, joita vielä on näin suurien inhimillisten tragedioiden jälkeen jäljellä, eli se, että Afrikan valtiot voivat vähitellen saavuttaa suuremman tietoisuuden ja suuremman autonomian. Euroopan unionin on toimittava niin, että tästä kehityksestä voi tulla rauhanomainen, niin, että järki pääsee voitolle väkivallasta, eikä päinvastoin, kuten tapahtuu, mikäli meillä ei ole ajatusta voimakkaasta ulkopolitiikasta.

Girão Pereira
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komissaari, on ilmeistä, että alun perin paikallisten etnisten kysymysten aiheuttamat viimeaikaiset konfliktit Afrikassa ovat nopeasti muuttumassa todellisiksi alueellisen tason konflikteiksi, jotka leviävät useisiin muihinkin maihin, aiheuttavat tuhansia kuolemia ja miljoonien pakolaisvirran ja saavat vähitellen aikaan todellisen ketjureaktion.
Tätä taustaa vasten haluaisin muistuttaa Angolan tilanteesta. Jos Angolan joukkojen läsnäolo Kongon demokraattisessa tasavallassa onkin jo sinänsä huolestuttavaa, vielä hälyttävämpi on Angolan hallituksen yksipuolinen päätös erottaa Unitan jäsenet hallituksesta ja vieläpä erottaa myös saman puolueen demokraattisesti valitut edustajat Angolan kansalliskokouksesta.
He ovat loukussa Luandassa, josta heidän ei sallita poistua, heihin kohdistetaan monenlaista painostusta eikä heillä ole monessa tapauksessa minkäänlaisia toimeentulomahdollisuuksia. Tätä selkeästi Lusakan sopimusta rikkovaa menettelyä ovat seuranneet kaikenlaiset sotavalmistelut ja vakuuttelut sodasta. Käsittääkseni neuvostolla ja komissiolla pitäisi olla sanansa sanottavanaan tästä tilanteesta, sillä kyse on demokraattisten periaatteiden selvästä loukkauksesta. Nähdäksemme se, että Unitaa, jolta on tällä hetkellä estetty kaikki yhteydet Angolan ja muiden maiden tiedotusvälineisiin, järjestelmällisesti mustamaalataan ja pidetään eristyksissä, ei myöskään ole omiaan edistämään Angolan rauhanprosessia.
Lopuksi uskomme, että vielä on mahdollista välttää uuden välittäjän avulla ja Euroopan unionin tuella uusi sota, joka voisi olla odottamattoman raju, laajakantoinen ja pitkä ja joka lisäksi voisi kiihdyttää jo olemassa olevien konfliktien laajenemista alueellisiksi. Sen tähden meidän kantamme on, että Euroopan unionin olisi tehtävä kaikkensa tukeakseen aloitetta Yhdistyneiden kansakuntien suojeluksessa pidettävästä alueellisesta konferenssista, jotta alueella voitaisiin päästä lopulliseen ja pysyvään rauhaan.

Antony
Arvoisa puhemies, aikomuksenani oli osallistua tähän keskusteluun erittelemällä henkilökohtaisia näkemyksiäni toivoen ehkä päätyväni pohdinnoissani tulokseen, jolla voitaisiin ratkaista Afrikan ongelmat. Olin päättänyt laittaa taskuuni kaikki varmana pitämäni ajatukset.
Olen siis kuunnellut hyvin tarkkaavaisesti kaikkia puhujia. Kuuntelin, kun he tunnustivat harhakuvitelmansa Kabilasta, samoin kuin huomenna on tunnustettava harhakuvitelmat Mandelasta, jonka hyviä aikeita ei aseteta kyseenalaiseksi; kaikki EteläAfrikasta saamamme tiedot kertovat kuitenkin pelkästään maan tilanteen yhä vakavammasta heikkenemisestä. Kuuntelin herra Tindemansin puheen siirtomaavaltaan liittyvästä vastuusta, joka oli houkutteleva kuin kermakakku. Siirtomaiden vapautumisesta on kuitenkin kulunut jo pitkä aika.
Siirtomaavallalla ei ollut ainoastaan hyviä puolia, se on totta, mutta vaikka me kiistämme siirtomaavallan aikaiset rajat, meidän on kuitenkin tunnustettava, että niiden avulla on usein pystytty lopettamaan sotia, jotka ovat saaneet Afrikan kansat nousemaan toisiaan vastaan. Siirtomaavalta ei ollut täydellinen asia, mutta käydessäni entisissä Ranskan unioniin kuuluvissa maissa en häpeä sitä, mitä oma maani sai niissä aikaiseksi. Ne eivät olleet banaanivaltioita. Niissä oli satamia, lentokenttiä, teitä, kouluja ja terveysasemia.
Tällä hetkellä monet näistä alueista ovat todellisuudessa raakalaisten vallassa, vaikka kuullessani täällä sanottavan, että nyt olisi autettava afrikkalaisia - mutta mitä afrikkalaisten auttamisella oikein tarkoitetaan, ellei heidän neuvomistaan ja aseistamistaan, mikä on itse asiassa uuskolonialismia - pelkään pahoin, että Afrikkaan halutaan hyvin tekopyhällä tavalla viedä uuskolonialismi, joka johtaa paljon suurempien ihmismäärien kuolemaan kuin vanhan siirtomaavallan aikana. Afrikka afrikkalaisille, sanoi Giscard d'Estaing; hän ei ehkä ollut väärässä, mutta minä olen sitä mieltä, että meidän on nyt jätettävä afrikkalaiset itsekseen. Me emme voi tehdä enää mitään heidän hyväkseen.

Puhemies
Olen ottanut vastaan kahdeksan työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti laadittua päätöslauselmaesitystä.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Vecchi
Arvoisa puhemies, Suurten järvien alueella, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja myös sen lähialueilla puhjenneet lukuisat ja laajalle levinneet kriisit ja selkkaukset ovat todennäköisesti dramaattisin osoitus suuremmasta ja yleisemmästä kolonialismin ajan lopussa tehtyjen valtiollisten ja alueellisten järjestelyjen uudelleen määrittelystä. Kriisit eivät enää viime vuosien tavoin rajoitu valtioiden sisään, vaan ne ovat kriisejä, jotka koskevat valtioita ja kokonaisen alueen järjestystä, joka, tosin monista ongelmista ja vääryyksistä kärsien, on kestänyt lähes neljäkymmentä vuotta. Tämä on mielestäni laadullisesti uusi seikka tilanteessa, johon meidän on otettava kantaa.
Uskoakseni meidän on pyrittävä estämään se, että järjestys kokonaan hajoaa tällä tavalla, ei siksi, että tähän saakka vallinnut järjestys olisi ollut mahdollisimman oikeudenmukainen tai itsessään oikeampi, vaan siksi, että tällä hetkellä on olemassa todellinen vaara, että uudet etniselle sorrolle ja joissain tapauksessa kansanmurhalle, aseiden, huumeiden ja monissa tapauksissa eräiden merkittävien luonnonvarojen kauppaa harjoittavat ryhmät vakiinnuttavat valtansa. Valtioiden koskemattomuutta kunnioittamalla ja torjumalla kaikki valtioiden rajojen muuttamiseen voimakeinoin tähtäävät toimet voitaisiin välttää tilanteen paheneminen ja edeltäjiäänkin epäoikeudenmukaisemman valtajärjestelmän vakiintuminen.
Toinen seikka, arvoisa komissaari ja arvoisa puhemies. Vielä kolme tai neljä kuukautta sitten näytti siltä, että Afrikkaan - ja erityisesti Afrikan keskiosaan Eritreasta Angolaan - olisi vakiintunut uusi, geopoliittisesti Yhdysvaltojen kanssa solmittuihin läheisiin suhteisiin perustuva afrikkalainen järjestys uusine johtajineen. Tämä järjestys, joka murtui hyvin nopeasti, oli todennäköisesti väärä ja kuvitteellinen, ja niinpä se nyt onkin mennyttä. Tämä osoittaa sen, ettei riitä, että Afrikasta haetaan vain joitakin uskollisia ja mahtavia tai toisinaan väkivaltaisia liittolaisia, vaan on vahvistettava ja luotava todellista liittolaisuuksien ja kansainvälisten suhteiden muutos- ja vuorovaikutuskehitystä.
Mielestäni Euroopan tehtävä on osallistua näihin prosesseihin ja edistää uusia yhteistyömuotoja, jotka voivat motivoida ja vahvistaa yhteistyötä ja lisätä sen hyödyllisyyttä. Lomén sopimuksen tulevaisuutta koskevat neuvottelut alkavat - luullakseni melko vaikeissa olosuhteissa - tulevien viikkojen aikana, ja Euroopan toimien täytyy pohjautua näiden neuvottelujen tuloksiin, arvoisa komissaari, ja auttaa sellaisen uuden järjestyksen luomisessa, jossa afrikkalaiset ja heidän maittensa lailliset ja demokraattiset edustajat ovat pääosassa.

Lehideux
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, komissaari Pinheirolta kuulemiamme näkemyksiä leimasi suuri varovaisuus, mikä on mielestäni aivan välttämätöntä, kun edessämme on näin laaja-alainen ja monimutkainen ongelma. Tähän varovaisuuteen - ja minä miellän nämä kaksi asiaa toisiaan täydentäviksi - Euroopan unionin on kuitenkin lisättävä suuri nöyryys. Poliittiseen ongelmaan ei ole olemassa sotilaallista ratkaisua, sanoi viime huhtikuussa herra Ajello, unionin Suurten järvien alueelle nimittämä erityislähettiläs puhuessaan alueen tapahtumista. Mutta kuten kaikki tietävät, ei ole myöskään olemassa poliittista ratkaisua, joka voitaisiin tarjota valmiina alueen valtioille.
Heidän on ensimmäiseksi itse löydettävä vuoropuhelun ja neuvottelujen avulla ratkaisu esille tulleeseen ongelmaan. Meidän tehtävänämme on tukea aloitteita tällaisen vuoropuhelun järjestämiseksi sen sijaan, että korvaisimme mahdolliset vuoropuhelun osanottajat tai pyrkisimme tyrkyttämään heille omaa näkökulmaamme. Tarvitsemme nöyryyttä, kuten sanoin. Sen on saatava meidät muistamaan - vaikka me tietysti toivomme, että rauha saadaan toteutettua mahdollisimman nopeasti - että muilla alueilla ja muina aikoina vuoropuhelu on kestänyt hyvin kauan ja että se on ollut vaikeaa pyrittäessä ratkaisemaan tämän tapaisia konflikteja. Meidän on väsymättömästi rohkaistava asianomaisia valtionpäämiehiä käymään vuoropuhelua, mutta me emme saa moittia heitä siitä, että he eivät löydä välitöntä ratkaisua, emmekä missään nimessä saa pyrkiä tyrkyttämään heille sellaista.
Vielä kaksi huomautusta, hyvät kollegani. Älkäämme odottako liikaa - tämä on valitettava asia, ja minä suren sitä kaikkein ensimmäisenä - Arushan tuomioistuimelta. Meidän on tietenkin annettava sille tukemme, kuten Port Louisissa huhtikuussa pidetyn AKT: n ja Euroopan unionin yhteisen edustajakokouksen päätöslauselmassa muistutettiin, mutta älkäämme taas kerran unohtako unionin erityislähettilään sanoja niiden kyynisyydestä huolimatta. Hyvät kollegat, ei tarvitse muuta kuin kierrellä vähän Arushassa ja kuulla tietynlaisia kommentteja, niin ymmärtää, että paikallisella tasolla tuomioistuimelta ei valitettavasti odoteta paljoakaan sitä lukuun ottamatta - mikä on kuitenkin jo oleellinen asia - että se pyrkisi lopettamaan tietyntyyppisten veritekojen toistumisen.
Toinen huomautus: kuten Port Louisin päätöslauselmassa edellytettiin komissiolta, humanitaarista apua on tietysti jatkettava, ja tämä yksi ainoa asia tarvitsee osakseen yhtä paljon huomiota ja enemmän varoja kuin kaikki muut. Sen toteutuminen riippuu muuten niistä päätöksistä, joista te juuri puhuitte, arvoisa komissaari. Te sanoitte meille, että perehtyisitte syvällisemmin ja yksityiskohtaisemmin tähän asiaan ennen vastauksenne esittämistä. Jään hyvin kiinnostuneena odottamaan, mitä sanottavaa teillä on meille uudessa tilaisuudessa, ja tänään ainakin kannatan avun jatkamista.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jokaiselle on varmasti käynyt selväksi, että vaikka ryhmäni kannattaa yhteistä tekstiä, minä en omalta osaltani usko, että unioni voisi taata rauhan, turvallisuuden ja vakauden kyseisessä maailman osassa. Minä uskon, kuten tekstin yhdessä johdanto-osan kappaleessa sanotaan, että rauhanprosessia on tuettava sen sijaan, että se halutaan taata.

Happart
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kuten kirjoitin teille, vierailin Kinshasassa elokuun alussa, ensimmäisen tulitauon aikana. Kävelin yksin kaupungin kaduilla eikä minulla ollut minkäänlaisia ongelmia. En missään vaiheessa tuntenut olevani uhattuna. Sain tilaisuuden puhua nuorten ja vanhempien kansalaisten kanssa, ja kaikki sanoivat suhtautuvansa myönteisesti Kabilaan ja tukevansa häntä. He sanoivat, etteivät he ymmärtäneet, miksi Eurooppa on hylännyt Kongon, joka on vihdoin vapautunut diktaattori Mobutun vallasta. He eivät ymmärtäneet varsinkaan sitä, miksi Euroopan ja Yhdysvaltojen suurlähettiläät olivat paenneet maasta, kuten he asian tulkitsivat.
Meidän on puututtava lujasti tilanteeseen auttaaksemme Kongon kansaa pääsemään kurjuudestaan ja kärsimyksistään antamalla heille hätäapua lääkkeiden ja elintarvikkeiden muodossa. Meidän on valvottava tiettyjen alueiden liiallista aseistautumista ja selvitettävä, kuka myy niiden suuntaan aseita ja kuka tästä kaupankäynnistä hyötyy. Suuri osa Belgian ja muiden Euroopan valtioiden nykyisestä vauraudesta johtuu Suurten järvien alueen vanhojen siirtomaiden riistämisestä.
Meillä on siis moraalinen velvollisuus auttaa alueen kansoja riippumatta heidän etnisestä taustastaan tai uskonnostaan. Afrikka on Euroopan luonnollinen täydentäjä. Afrikassa on luonnonvaroja, joita meiltä puuttuu, ja meillä on teknologiaa, jota heillä ei ole. Kehittäkäämme tätä täydentävyyttä kansalta kansalle yhdessä näiden huono-osaisten kansojen kanssa ja heidän hyväkseen.
Päätän puheenvuoroni kysymällä teiltä, arvoisa komissaari, miksi me emme tee poliittista aloitetta Mobutun ja hänen kätyriensä irtaimen ja kiinteän omaisuuden takavarikoimiseksi kaikkialla Euroopassa, Sveitsi mukaan lukien, Kongon hyväksi?

Pinheiro
Arvoisa puhemies, puhun aivan lyhyesti, esitän vain kolme huomautusta. Ensimmäinen liittyy kahden puhujan esiintuomaan kysymykseen Unitan edustajista, jotka on erotettu Angolan parlamentista. Kyse on periaatteista: Euroopan unioni ei voi missään olosuhteissa hyväksyä sitä, että edustajia, jotka on valittu vapaasti, kansalaisten vapaiksi katsomissa vaaleissa, kielletään yksipuolisesti hoitamasta tehtäviään. Tämä on periaatteellinen kysymys, johon unioni on - minun nähdäkseni - jo ottanut kantaa suoraan tai ainakin kahdenvälisissä yhteyksissään Angolan hallitukseen.
Toinen kysymys liittyy humanitaariseen apuun: emme ole missään olosuhteissa ehdottaneet emmekä ehdota , että humanitaarinen apu keskeytettäisiin. Tämä on asia, joka menee yli ideologisten kysymysten, sillä se kuuluu ihmisyyden alueelle. Kun kyse nyt on humanitaarisesta avusta, sallikaa minun sanoa teille, että ne kansalaisjärjestöjen miehet ja naiset, jotka ovat tällä hetkellä uskaltautuneet Kongon demokraattisen tasavallan alueelle, ovat todellisia sankareita; he nimittäin menevät sinne, minne useat maat eivät ole tahtoneet lähettää asevoimia, koska pitävät sitä liian vaarallisena.
Lopuksi tahtoisin vielä sanoa Kongon demokraattisen tasavallan osalta, että erityisesti kumppanimme Atlantin toisella puolella antoivat monenlaisia lupauksia herra Kabilan otettua vallan käsiinsä. Tahtoisin parlamentin tietävän, että luvattu summa - enkä edes tiedä, ovatko Atlantin toisella puolella olevat kumppanimme maksaneet sen - oli enimmillään 20 miljoonaa dollaria, ja että jo pelkästään se apu, jonka Euroopan unioni on komission välityksellä antanut Kinshasaan johtavien teiden kunnostamiseksi ja terveysolojen parantamiseksi (ja joka ei siis vielä sisällä muita humanitaarisia näkökohtia), nousee lähes 90 miljoonaan dollariin. Ymmärrätte sen tähden varmastikin, että suhtaudun varsin vastahakoisesti joidenkin esittämiin ehdotuksiin konsultoinnista ja yhteisistä toimista sellaisten kumppanien kanssa, jotka eivät kuitenkaan ole valmiita asettamaan käyttöön tarvittavia määrärahoja, sillä minusta tuntuu, että joskus toiset tahtovat tehdä vähän kaikenlaista meidän rahoillamme. Siihen heidän on turha odottaa apua minulta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.

Keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista.

Puhemies
Esityslistalla on ensimmäisenä yhteiskeskustelu seuraavista kolmesta Albaniaa koskevasta päätöslauselmaesityksestä:
B4-0831/98 ELDR-ryhmä; -B4-0836/98 PSE-ryhmä; -B4-0843/98 PPE-ryhmä.
Frischenschlager
Arvoisa puhemies, uskon, että on hyvin tärkeää, että Euroopan parlamentti käsittelee Albania-aihetta. Puollan ehdottomasti sitä, mitä päätöslauselmassa ehdotetaan, ja haluaisin vain lisätä yhden kohdan: on ilmiselvää, että niin voimakkaan kansalliskiihkon ja väkivallan leimaamassa ilmapiirissä kuin tällä hetkellä Albaniassa ja Kosovossa vallitsee, tilannetta hyväksi käyttävä oppositio saa väistämättä aikaan kuohuntaa. Tässä tilanteessa on tärkeää, että teemme selväksi, ettei Euroopan unioni missään tapauksessa tule tunnustamaan väkivallalla - oli se sitten lähtöisin kummalta taholta hyvänsä - aikaansaatuja rajojen muutoksia. Tässä on ilmeisesti yksi Albanian opposition ja hallituksen välisen kiistan tärkeimmistä syistä. Meidän pitäisi tehdä selväksi kummallekin taholle, että Euroopan unioni ei koskaan tule tunnustamaan väkivallan keinoin aikaansaatuja rajamuutoksia!

Swoboda
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, arvoisa komissaari, haluaisin todeta seuraavaa: olin vaalitarkkailijana mukana Albanian vaaleissa. Vaaleja edeltäneenä iltana presidentti Berisha otti vastaan erään parlamenttiin kuuluvan kollegan ja minut ja pyysi hartaasti meitä tähdentämään sosialisteille vaalituloksen tunnustamisen tärkeyttä. Vaalitulos, jota monet parlamentin edustajat ovat, kaikista vaalien yhteydessä esiintyneistä ongelmista huolimatta, luonnehtineet täysin oikeudenmukaiseksi ja rehelliseksi, merkitsi ehdotonta enemmistöä sosialisteille. Sitten jouduimme kuitenkin kokemaan, että presidentti Berisha ja hänen demokraattinen puolueensa eivät tunnustaneet Albanian vaaleja. Tämä on yksi kriisin olennaisista syistä.
Karl Habsburg väitti eilen minun halveksivan oikeusjärjestystä. En hyväksy tätä moitetta. En halua puolustella ketään Albanian nykyisessä tilanteessa. Attentaatti on, kuten kaikki attentaatit, ehdottoman tuomittava teko. Se tuomittiin jo silloin parlamentissa, ja myös me tuomitsimme sen. Nyt on kuitenkin niin, että entinen presidentti ja eräät hänen lähipiirinsä henkilöt eivät halua tunnustaa viime vaalien vaalitulosta. Siksi olen täysin samaa mieltä kollega Frischenschlagerin kanssa, joka sanoi, että Euroopan unioni ei saa tunnustaa rajojen väkivaltaista muuttamista, ei myöskään Kosovossa, kun otetaan huomioon kaikki ne ongelmat, joita käsittelin eilen. Jos ryhdymme sellaiseen, syttyy Balkanilla kulovalkean tavoin leviävä konflikti, josta tulee pahempi kuin kaikki muu, mitä viime vuosina olemme nähneet.
Euroopan parlamentin on kuitenkin vastaavasti tunnustettava vaalitulokset, jotka ovat syntyneet demokraattisin keinoin. Haluaisin mieluummin pyytää konservatiivisia ystäviämme esittämään entiselle presidentille Berishalle ja hänen lähipiirilleen väkivaltaisuuksien lopettamista, vaalituloksen tunnustamista ja rauhanomaista ja yhteistyöhön perustuvaa toimintaa Albanian parlamentissa maan paremman tulevaisuuden hyväksi.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, minun täytyy rehellisesti tunnustaa, että päätöslauselma, jonka tänään toivottavasti hyväksymme ja jonka olemme laatineet myös yhteisaloitteena, herättää minussa tiettyä apeutta, koska ryhmäni on kuluneina kuukausina jatkuvasti yrittänyt saada hyväksytyksi Albaniaa ja Albanian kriisiä koskevan päätöslauselman, mikä on valitettavasti kaatunut eräiden muiden ryhmien vastustukseen parlamentissa. On tyrmistyttävää, että todelliseen kriisitilanteeseen kantaa ottavan päätöslauselman laatimiseen tarvittiin ensin Azem Hajdarin murha - hän varmasti oli karismaattinen oppositiojohtaja - etenkin kun otetaan huomioon, että kyseessä oli kolmas Hajdariin kohdistettu attentaatti. Yksi tapahtui Albanian parlamentissa ja toinen hänen kotonaan, jossa hänet yritettiin ampua.
Monet sysäävät kaiken syyn aina vain opposition niskoille. Tämä ei liene aivan todenmukaista, minkä voi havaita siitä, että päätöslauselma jätettiin meillä käsiteltäväksi vasta oppositiojohtajan murhan jälkeen.
Haluaisin vielä puuttua siihen, että täällä puhutaan aina pelkästään Albanian demokraattisesta puolueesta. Se ei ole ainoa oppositiopuolue. Albaniassa on yhteensä seitsemän oppositiopuoluetta, joilla on useimmiten yhteinen äänitorvi ja jotka ovat vahvistaneet meille yksimielisesti, etteivät maan olot ole niin moitteettomat ja lainmukaiset, kuin hallitus usein kertoo. Totta kai, herra Swoboda, olemme tunnustaneet vaalit enemmistöpäätöksellä, huolimatta niistä vaikeuksista, jotka mainitsitte. Mutta meidän on myös otettava huomioon, että nämä oppositiopuolueet ovat kaikki sitä mieltä, että oikeuden alalla on - ei ainoastaan oppositiossa vaan myös hallituksessa - epäilemättä vielä paljon järjestettävää ja että kaikki osapuolet toimivat omilla tahoillaan varsin taitamattomasti, mikä epäilemättä kärjistää tilannetta.
Meidän täytyy, etenkin kun otamme huomioon Albaniaa ympäröivän alueen, täysin selvästi tehdä omalta osaltamme kaikkemme maan olojen vakauttamiseksi.

Lambraki
Arvoisa puhemies, kuten herra Swoboda sanoi, Euroopan unioni auttoi Albaniaa nimittämään demokraattisesti valitun hallituksen tavoitteena demokraattisten instituutioiden rakentaminen ja vakiinnuttaminen vuosi sitten tapahtuneen kriisin jälkeen.
Nyt on syntynyt uusi kriisi, ja meitä pyydetään taas tekemään osamme, uskoakseni päättäväisesti. On oikein tuomita väkivalta aina ja kaikkialla, mutta emme voi noudattaa täysin tasapuolista politiikkaa, koska sillä tavoin emme auta demokraattisten instituutioiden kehittymistä. Ongelmana Albaniassa on, että yksi puolue, Berishan puolue, ei hyväksy vaalien tulosta. Jos tällaista tapahtuisi omissa maissamme, pitäisimme sitä täysin epädemokraattisena.
Mielestäni meidän pitää nyt tukea demokraattista ja perustuslaillista normalisoitumista Albaniassa. Koska oma maani on Albanian naapuri, haluan korostaa, että - kuten herra Swoboda mainitsi - kaikki Albanian kriisit vaikuttavat meihin kaikkiin ja että kaikki poliittisen väkivallan synnyttämät muutokset politiikan näyttämöllä lisäävät poliittista epävarmuutta Albaniassa ja tämän lisäksi järkyttävät koko alueen tasapainoa.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, kun kuulen tietyllä taholla jatkuvasti puhuttavan demokratiasta, haluaisin muistuttaa herrasväkeä myös siitä, että Fatos Nano itse on lähtöisin totalitaarisesta puolueesta, että hän oli pitkään diktaattorina ja että hänet sitten syöstiin vallasta ja tuomittiin rikollisesta toiminnasta. Mainitsen tämän siksi, että tästä vaietaan yleisesti! Samoin puhutaan aivan liian vähän siitä, että tapahtumat seuraavat nyt nopeasti toisiaan, koska yksi opposition johtohenkilöistä on murhattu kahden attentaatin jälkeen. Kaiken syyn sysääminen toisen osapuolen niskoille, mitä tietyt tahot yrittävät, on yksinkertaisesti väärin ja tekopyhää.
Meidän on toimittava sen hyväksi, että Albaniaan palautetaan lopultakin oikeus ja järjestys. Hallitus on rikkonut oikeutta ja lakia aivan samoin kuin oppositio. On ilmiselvää, että toimiminen on erittäin vaikeaa, sillä Albania on hyvin vaarallisessa tilanteessa. Meidän on oltava täysin tietoisia siitä, että tässä yhteydessä on olemassa kulovalkean lailla leviävän konfliktin vaara, jonka alkupiste tulee kuitenkin olemaan todennäköisemmin Kosovossa kuin Albaniassa.
Emme tähän mennessä ole saaneet Kosovossa aikaan mitään todella ratkaisevaa. Uhkailut vain toistuvat - minun tarvitsee tässä muistuttaa vain erilaisista lennoista, jotka eivät kuitenkaan ole johtaneet mihinkään. Uskottavuutemme on pahasti kärsinyt, ja meidän pitäisi lopultakin esiintyä päättäväisemmin diktaattori Miloseviia kohtaan ja panostaa voimakkaammin siihen, että Kosovossa löydetään ratkaisu. Silloin myös Albanian tilanne toivottavasti lientyy pikaisesti.

Fassa
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, poliitikon murha, edusti hän sitten mitä puoluetta tahansa, on aina asia, joka järkyttää kenen tahansa aidosti demokraattisen henkilön tunteita ja nostaa tässä erityisessä tapauksessa voimakkaasti esiin poliittisen, institutionaalisen, kulttuurisen ja taloudellisen, mutta ennen kaikkea eettisen ja moraalisen jälleenrakennuksen tarpeen Albaniassa. Ne, joilla on ollut tilaisuus keskustella maassamme asuvien albanialaisten kanssa, kuten minulla, tietävät, että heillä on suuri tarve rakentaa valtiota, sellaista valtiota, jota näissä hajanaisissa olosuhteissa on hyvin vaikea rakentaa. Euroopan unionin asioihin puuttuminen on välttämätöntä, sillä muussa tapauksessa vastaanotto, jonka eräät maat, kuten Italia, tarjoavat albanialaisille, on vaarassa muuttua välinpitämättömyydeksi ja yleiseksi holhoamiseksi, joka aiheuttaa lisää ongelmia sen sijaan, että kykenisi niitä ratkaisemaan.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, viime vuoden tapahtumien jälkeen esiintyi paljon toiveikkuutta, kun vihdoin saatiin aikaan demokraattisia ratkaisuja, ja vaalien ja parlamentaaristen liittoutumisten jälkeen nimitettiin uusi hallitus laittomasti vangitun Fatos Nanon johdolla. Tämä hallitus saavutti merkittäviä edistysaskeleita. Se onnistui saamaan maan suhteellisen rauhalliseksi. Se palautti voimaan talouden ja hallinnon perustoiminnot. Se on harjoittanut maltillista ja realistista ulkopolitiikkaa, mikä on suureksi osaksi kansainvälisen yhteisön ja Euroopan unionin myötätunnon ja avun ansiota.
Hallitus ei ole saattanut loppuun perustuslain ja hallinnon perusteellista uudistamista, ja äskettäin se joutui kohtaamaan monimutkaisen kriisin Kosovossa. Käyttäen tätä tilaisuutta hyväkseen tietyt tahot Albaniassa yrittävät aiheuttaa levottomuuksia ja saada takaisin menettämänsä vallan käyttämällä hyväkseen albanialaisten kansallistuntoa. Tämä kansallismielinen ja vapauden vastainen suuntaus, joka käyttää hyväkseen maan yhteiskunnallista ja taloudellista tilannetta sekä maan hallituksen maltillista asennetta tuhansien laittomien aseiden hallussapitoa kohtaan, johtaa umpikujaan. Tällaista vastuutonta seikkailupolitiikkaa harjoittaa Berisha tulikiven katkuisilla puheillaan ja aloitteillaan. Tämä käyttäytyminen vaarantaa Albanian ja koko Kaakkois-Euroopan. Se järkyttää Albanian herkästi särkyvää poliittista järjestystä. Älkäämme myöskään unohtako, että se enteilee vaarallista sekaantumista Kosovon kriisiin. Odotettavissa on uusia pakolaisaaltoja, joita jo Kreikka ja Italia ovat saaneet kokea. Me emme saa heikentää Albanian laillisesti valitun hallituksen asemaa pitämällä yhtäläistä välimatkaa sekä siihen että aseistettuihin vastapuolen edustajiin sekä vaatimalla uusia hallituksia, joihin aseistetut ryhmät osallistuisivat. Toinen asia on pyytää Albanian hallitusta osoittamaan malttia ja harkintaa demokraattisen ja laillisen järjestyksen turvaamisessa. Tähän saakka Albanian hallitus on osoittanut toimivansa vastuullisesti, ja se ansaitsee meidän kaiken taloudellisen ja poliittisen tukemme.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, jokainen, joka tietää jotakin Albanian tilanteesta, tietää, että se on dramaattinen sekä sosiaalisesti, taloudellisesti että humanitaarisesti, ja tietää myös sen, että sekä oppositiolta että hallitukselta vaaditaan nyt ja tulevaisuudessa pidättyvyyttä. Pidättyvyyttä poliittisten mielipide-erojen sovittelussa ja valmiutta neuvotteluihin. Tällä hetkellä se merkitsee mielestäni sitä, että Fatos Nanon hallituksen pitää tehdä kaikkensa saadakseen tietää, kuka on vastuussa Azem Hajdarin murhasta, mutta se merkitsee myös, ensin ja ennen kaikkea sitä, että Berisha ja demokraattinen puolue lopettavat sellaiset provokaatiot, joita viime viikolla tapahtui, ja viime kuukausina harjoittamansa jakautumisstrategian. Se mitä viime viikolla tapahtui, on yksi niistä monista välikohtauksista, jotka Berisha on saanut tahallaan aikaan viime kuukausina, ja mielestäni siitä pitää tulla loppu. Siksi haluankin - toivon että päätöslauselma hyväksytään - pyytää tämän parlamentin jokaista jäsentä, joka on tukenut aiemmin Berishaa, viemään hänelle nyt viestin pidättyvyydestä ja neuvotteluista, sillä se on ainoa ratkaisu Albanian tilanteeseen.

Amadeo
Arvoisa puhemies, Albanian hirveä kriisi, josta viime päivien tapahtumat ovat uusimpia osoituksia, ei Alleanza Nazionalen mukaan johdu ainoastaan institutionaalisista, taloudellisista ja kulttuurisista puutteista vaan kumpuaa ja kasvaa, koska suuri osa Albanian kansasta on kadottanut kansalaisyhteiskunnan arvot ja kestävät moraaliset arvot. Muutamilla pateettisilla ja jääräpäisillä kohti viisivuotissuunnitelmia ja valoisaa tulevaisuutta marssivia joukkoja kaipaavilla henkilöillä on otsaa sälyttää syy ilkeiden kapitalistien ja markkinatalouden harteille, mutta on ilmeistä, että tällaiset katastrofit ovat seurausta kommunistisen kollektivoinnin vuosikymmenistä, joiden aikana ei mitään aloitteita voitu toteuttaa ilman puolueen nomenklatuurin lupaa, ja kaikenlaisen yksilöllisen yritteliäisyyden tukahdutti diktatuurihallinto, joka oli pahin kaikista Itä-Euroopan kommunistista oppia noudattavista valtioista. Siten nykyisten tapahtumien valossa huomaamme, että ainoa Albanian kansalle jäänyt puolustuskeino on ollut paluu esiteollisen ja esidemokraattisen ajan arvoihin, kuten klaaneihin ja heimoyhteisöihin, samalla kun pakolaisvirta Albaniasta Italiaan näyttää ehtymättömältä. Suuret maa-alat on muutettu huumeviljelmiksi ja prostituoitujen ja varastettujen autojen kauppa kukoistaa lukuisten albanialaisten rikollispäälliköiden hallinnassa.
Voimme ensimmäiseksi tehdä sen poliittisen toteamuksen, että Italian johtama kansainvälinen lähetystö ei saavuttanut tavoitettaan, ja luultavasti syyt tähän ovat löydettävissä rajoitetuista puitteista, joita lähetystön toiminnalle asetettiin, sekä sen eri osien riittämättömästä koordinaatiosta. Lopuksi, Euroopan unioni ei voi olla ottamatta yhdessä kantaa kriiseihin, jotka puhkeavat aivan sen rajojen tuntumassa tai Välimeren alueella.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, luonnollisestikin myös komissio on äärimmäisen huolissaan Albanian viimeaikaisista tapahtumista. Demokraattisen puolueen merkittävimpiin johtajiin kuuluneen herra Hajdarin surma ja sitä seurannut, yhä jatkuva kuohunta paljastavat, että maan sisäinen tilanne on erittäin epävakaa.
Kasvava väkivalta tekee kansallisen sovinnon tietenkin vaikeammaksi, vielä vaikeammaksi kuin vielä vähän aikaa sitten. Olemme sen tähden yhtä mieltä siitä, että on ehdottoman tärkeää palauttaa yleinen rauha ja järjestys sekä käynnistää tutkimukset surmatyöstä ja sitä seuranneista mellakoista.
Samanaikaisesti kaikkien osapuolten on osoitettava pidättyväisyyttä sekä julkilausumissaan että toimissaan. Panemme tyytyväisinä merkille, että herra Berisha on jo vedonnut maltillisuuteen, joskaan vaatimus pääministeri Nanon erosta ei edistä tilanteen ratkaisua. Samalla tavoin epäasiallinen ja kohtuuton on mielestämme vaatimus parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä herra Berishalta ja muilta demokraattisen puolueen jäseniltä, jolloin heidät voitaisiin vangita, mikä luonnollisestikin johtaisi siihen ajatukseen, että levottomuuksien tavoitteena oli vallankaappaus, mikä ei ole meidän käsityksemme asioista.
On siis tärkeää luoda uudelleen myönteinen ilmasto poliittiselle vuoropuhelulle, ja siitä syystä on tuettava sekä presidentti Meidanin välitysyrityksiä että suurlähettiläs Evertin ETYJin puolesta toteuttamia välitysyrityksiä. Toivomme luonnollisestikin, että demokraattinen puolue osallistuu aktiivisesti noihin keskusteluihin. Euroopan unionin on edelleenkin noudatettava strategiaa, jolla pyritään ennen kaikkea tukemaan Albaniaa olojen vakiinnuttamisessa, jälleenrakentamisessa ja demokratisointiin tähtäävän politiikan jatkumisessa. Ja on selvää, että kysymys yleisestä järjestyksestä ja turvallisuudesta on ensisijainen poliittinen tavoite.
Odotamme Länsi-Euroopan unionin (WEU) esittävän meille lähiaikoina asiakirjan, johon sisältyy erilaisia vaihtoehtoja yleisen järjestyksen ja turvallisuuden lujittamiseksi, jotta voimme sen perusteella eritellä, minkälaisia toimia voimme tukea jo nyt tukemiemme toimien lisäksi. Yksi asia on varma: Albania on osa Eurooppaa, turvattomuus Albaniassa ei edistä Balkanin vakauttamista. Ja jo siinä, mitä näinä aikoina tapahtuu entisessä Jugoslaviassa ja Kosovossa, on aivan tarpeeksi.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.30.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista15 päätöslauselmaesityksestä:
Burma-B4-0820/98 ELDR-ryhmä; -B4-0825/98 PPE-ryhmä; -B4-0832/98 ARE-ryhmä; -B4-0849/98 V-ryhmä; -Afganistan-B4-0823/98 ELDR-ryhmä; -B4-0833/98 ARE-ryhmä; -B4-0838/98 PSE-ryhmä; -Kuolemantuomio-B4-0841/98 PPE-ryhmä (Filippiinit); -B4-0858/98 V-ryhmä (Filippiinit); -B4-0817/98 ELDR-ryhmä (Gaza); -B4-0821/98 ELDR-ryhmä (El Salvador); -Kambod&#x017E;a-B4-0842/98 PPE-ryhmä; -Yhtäläiset oikeudet homoseksuaaleille-B4-0824/98 ELDR-ryhmä; -B4-0852/98 V-ryhmä; -Sudan-B4-0819/98 ELDR-ryhmä; -Burma
Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, meidän piti järjestää kolmannen kerran tänä vuonna kiireellinen keskustelu Burman huonontuneesta tilanteesta. Pyydämme kolmannen kerran tänä vuonna komissiolta ja neuvostolta pitkälle meneviä toimenpiteitä yhtä maailman pahantahtoisinta hallitusta vastaan. Mainitsen muutamia maassa noudatettavia käytäntöjä.
Opposition jäseniä pidätetään järjestelmällisesti, heitä pidetään vangittuina, heitä katoaa, heitä kidutetaan ja tapetaan. Ainoastaan kahden viime viikon aikana 187 NLD: n, Aung San Suu Kyin puolueen, jäsentä on pidätetty ja vangittu. Näin ollen 783 tämän puolueen parlamentin jäsentä ja puoluetoimitsijaa on vangittu tämän vuoden kuluessa ja heistä 196 on vaaleilla valittuja parlamentin jäseniä.
Aung San Suu Kyin toimintaa vaikeutetaan jatkuvasti. Olemme nähneet tänä kesänä miten hänet otettiin kaksi kertaa kiinni eräällä sillalla Rangoonin ulkopuolella. Olemme nähneet, että hänen on mahdotonta puhua kannattajilleen. Sotilasviranomaiset ovat uhanneet häntä uudestaan juuri eilen ja hänelle on ilmoitettu, ettei hän saa enää vastustaa sotilashallitusta, koska muuten hänetkin vangitaan.
Arvoisa puhemies, mitä Euroopan unioni tekee? Tällä välin burmalaisten vähemmistöjen painostus vain jatkuu. He joutuvat suurin joukoin pakkotyöhön ja heitä kohdellaan niin huonosti, että tähän mennessä 130 000 ihmistä on siirtynyt rajan yli pakolaisleireille Thaimaahan, Malesiaan ja Bangladeshiin.
Vierailin leireillä kahden viikon ajan. Järkytyin niistä koskettavista kertomuksista. Mikä on muuten Euroopan unionin rooli sellaisten Bangladeshista palaavien pakolaisten kotiinpaluussa, jotka lähetetään välittömästi paluunsa jälkeen taas pakkotyöhön? Mitä Euroopan unioni tekee asialle?
Sitten burmalaisten maanviljelijöiden usein pakosta tapahtuva huumausaineiden tuottaminen, joka tekee Burmasta maailman suurimman huumeiden viejämaan, suuremman kuin esimerkiksi Kolumbia. Mitä Euroopan unioni tekee asialle? Olemme tehneet jotakin, mutta samalla minun on sanottava, että tilanne ei ole muuttunut. Toivomme kiihkeästi, ja esitän toiveen oikeastaan myös koko parlamentin puolesta, että toimittaisiin Yhdysvaltain esimerkin mukaisesti, mikä merkitsisi investointien lopettamista ja taloudellista boikottia. Se näyttää olevan ainoa asia, joka saa tämän hirveän hallituksen muuttamaan mieltään. Komissio, tee jotakin, tee ehdotuksia neuvostolle ja anna neuvoston suorittaa toimenpiteitä.

Bertens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, Aung San Suu Kyi on vaatinut jo kymmenen vuoden ajan Burman demokratisoimista. Olemme tottuneet siihen. Hänen puolueensa toimintaa ja hänen omaa elämäänsä on vaikeutettu kymmenen vuoden ajan. Toimista on onneksi kerrottu maailman lehdistössä, mutta silloin tällöin hänen on tehtävä hyvin kummallisia aloitteita ja tultava esiin oudoissa paikoissa tai painuttava maan alle ylittääkseen uutiskynnyksen.
Onneksi opiskelijat jatkavat hänen toimintaansa ja tuhannet opiskelijat osoittivat mieltään kunnioittaakseen elokuussa 1998 tapahtuneen verilöylyn muistoa. Tämä oli suurin mielenosoitus vuoden 1996 jälkeen.
Kansainvälinen yhteisö ei saa unohtaa Burmaa. Burma on oikeutetusti yksi niistä viidestä maasta, jolla ei ole suhteita unionimme kanssa. Mutta meidän on mentävä pitemmälle, kuten Maij-Weggen jo sanoi. Sorto, demokratia ja ihmisoikeudet antavat aihetta taloudelliselle boikotille. Hyvin yksinkertaista. Ulkomaiset sijoittajat ovat elintärkeitä sotilashallinnolle ja puolet niistä rahoista, joita Burman juntta saa siitä lähteestä, menee armeijalle. Meidän on mentävä eteenpäin, muuten hallitukseen kohdistuvalla painostuksella ei ole mitään vaikutusta.

Scarbonchi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, en enää painota enkä korosta päätöslauselmaamme, jossa tietysti tuomitaan Burman sotilasjuntta, vaaditaan poliittisten vankien vapauttamista, joiden joukossa on lukuisia parlamentin jäseniä, jotka valittiin vuonna 1990 ja vangittiin muutama päivä sitten, jossa ei hyväksytä Burman osallistumista EU-ASEANkokouksiin ja ASEMiin ja jonka 7 kohdan 2 alakohtaan tehdyssä tärkeässä tarkistuksessa, jonka me hyväksymme, kehotetaan Euroopan unionia olemaan tukematta kiisteltyä YK: n kansainvälisen huumeidenvalvontaohjelman hanketta Burmassa.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja sanoa, että ehdotin kehitys- ja yhteistyövaliokunnassa 2. syyskuuta Euroopan radikaaliallianssin ryhmän puolesta - ja valiokunta hyväksyi ehdotuksen - että me käynnistämme operaation "tuhat parlamentin jäsentä Burman puolesta" . Tuhat parlamentin jäsentä, Michel Rocardin ehdotuksesta, tarkoittaa Euroopan unionin tässä istuntosalissa edustettuna olevien 15 Euroopan unionin jäsenvaltion parlamentin jäseniä - ja minä kehotan kaikkia kollegoja osallistumaan tähän operaatioon, jonka me aiomme panna alulle - ja parlamenttien välisen liiton jäseniä, jotta Burman juntta, joka on kuuro ja sokea ja joka saa elantonsa ainoastaan unikkojen salakaupasta, ymmärtäisi lopulta, että sillä on vastassaan maailman demokraattisten järjestelmien edustajien suuri enemmistö, ja se on paras tuki, jonka voimme antaa sille upealle naiselle, vapauden ja demokratian symbolille, jona rouva Aung San Suu Kyitä voidaan pitää.

Kerr
Arvoisa puhemies, kolme asiaa, joilla me voimme vaikuttaa Burmaan, ovat huumausaineet, öljy ja matkailu. Näitä kaikkia korostettiin Britannian televisiossa esitetyssä John Pilgerin tuoreessa dokumentissa; hän vei kameroita salaa Burmaan ja kuvasi vankileireiltä tuodun orjatyövoiman käyttöä uusien matkakohteiden rakentamiseen aseistettujen vartijoiden valvonnassa - se oli kuin uusinta sillan rakentamisesta Japanin hirmuvallan alla toisessa maailmansodassa. Meidän on tehtävä tästä loppu yrittämällä boikotoida - ja rohkaistava kaikkia muita boikotoimaan - Burman kaikkia matkailuhankkeita.
Euroopan unionilla on erityinen vastuu, koska tärkeimmät sijoittajat ovat eurooppalaisia. Yhdistyneen kuningaskunnan Premier Oil -yhtiö ja Ranskan Total-yhtiö ovat suurimmat öljyalan sijoittajat. Jos Yhdysvaltojen hallitus pyrkisi nykyistä aktiivisemmin lopettamaan Burmasta peräisin olevan huumekaupan, verrattuna esimerkiksi sen aktiivisuuteen EteläAmerikassa, se olisi myös tehokkaampaa. Jos me siis hoidamme nämä kolme asiaa, voisimme saada Burman valtion lain ja järjestyksen palauttamisesta vastaavan neuvoston (SLORC) vakuuttuneeksi siitä, että on aika tehdä muutos ja palauttaa demokratia maahan.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, haluaisin vain kiinnittää arvoisien kollegojeni huomion siihen - ja toimin tässä ryhmäni puolesta - että he 2 kohdassa kritisoivat komissiota sellaisessa asiassa, jota emme ole parlamentissa tähän mennessä koskaan arvostelleet; tähän asti olemme nimittäin aina tukeneet neuvostoa ja komissiota, kun ne ovat ilmaisseet vastustavansa valtioiden rajojen ulkopuolelle ulottuvia toimia. Muistatte varmasti ne vilkkaat keskustelut, joita olemme käyneet parlamentissa Helms-Burtonin ja d'Amaton yhteydessä. Olemme tosiaan käyneet varsin monia keskusteluja, ja komissio ja neuvosto ovat aina saaneet täyden tukemme.
Pyytäisin teitä kohteliaimmin muuttamaan 2 alakohdan, jossa lukee "kritisoivat" muotoon "toteavat, että" . Tämä on neutraali ilmaisu. Se noudattaisi samaa linjaa kuin muukin politiikkamme.
Jos ette voi puoltaa tätä muutosta, meitä uhkaa vaara, että emme vastedes enää voi selittää politiikkaamme Yhdysvalloille, joka muuten noudattaa yhtä ja samaa suuntausta - ja Massachusettsin osavaltio noudattaa pelkästään tätä amerikkalaista suuntausta. Tämä saa politiikkamme vaikuttamaan epäjohdonmukaiselta, mikä johtaa siihen, että amerikkalaiset suhtautuvat meihin alentuvasti ja hymyillen, ja me teemme itsemme naurunalaisiksi. Pyydän teitä kohteliaimmin tarkistamaan tämän kohdan. Olisin iloinen, jos parlamentin vihreä ryhmä ja konservatiiviset kollegatkin voisivat tukea tätä muutosta.
Luulen, että tässä on todennäköisesti tapahtunut yksinkertaisesti vain pieni virhe. En usko, että parlamentissa yhtäkkiä vallitsee toinen poliittinen näkemys kuin kaikissa muissa päätöslauselmissa ja päätöksissä, joita olemme tähän asti laatineet.
Afganistan
Fassa
Arvoisa puhemies, eversti Calòn, Yhdistyneiden kansakuntien virkamiehen, traaginen kuolema on yhdeksäs tänä vuonna Afganistanissa tapahtunut kuolemantapaus. Naisten kohtelu ja yleisemmin suhtautuminen ihmisoikeuksiin on kaikkien nähtävissä. Väärinymmärretty ajatus omasta kulttuuristamme poikkeavien kulttuurien kunnioituksesta uhkaa jättää lännen ja erityisesti Euroopan unionin aseettomaksi Afganistanin kysymyksen edessä. Ihmisoikeudet ovat perusperiaatteita, oikeusvaltion periaatteet ovat perusperiaatteita, ja ne ovat kaikkien kulttuurien yläpuolella ja ulkopuolella. Meillä on oltava rohkeutta tuoda tämä esiin voimakkaasti, jotta talebanien hallinto, jonka vain hyvin harvat valtiot ovat tunnustaneet, joutuisi pian joko muuttumaan tai väistymään.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, olen sitä mieltä, että meidän ei tarvitse paneutua paljon enempää talebanien käyttöön ottaman järjestelmän kuvailuun. Me tiedämme, mitä se merkitsee perusoikeuksien rikkomisen näkökulmasta. Haluaisin kiinnittää ennen kaikkea komissaarin ja neuvoston - joka ei ole täällä paikalla, korostettakoon sitä - huomion ongelmaan, joka ei liity ainoastaan Afganistaniin vaan myös - rouva Maij-Weggen puhui hetki sitten tästä asiasta Burman kohdalla - huumekasvien viljelyn poistamiseen tähtääviin suuriin ohjelmiin.
Rouva Maij-Weggen sanoi, että huumekasvien viljely kasvaa Burmassa. Sama koskee Afganistania. Ja niin tapahtuu huolimatta suurista ja hyvin kalliista ohjelmista, jotka tietty talebani, herra Harlaki UNDCP: stä on pannut alulle. Tästä syystä me kehotamme päätöslauselmassamme neuvostoa ja komissiota vaatimaan, että nämä tehottomat mutta hyvin kalliit ohjelmat lopetetaan mahdollisimman pian ainakin Afganistanin ja Burman tapaisissa diktatuurimaissa.

Newens
Arvoisa puhemies, koko Afganistanin joutuminen Taleban-liikkeen valtaan on suuri onnettomuus maan koko väestölle. Kaikkialla maassa on nyt otettu käyttöön järjestelmä, joka pitää pilkkanaan kansainvälisiä ihmisoikeusstandardeja, alentaa naisten arvoa ja kieltää heiltä koulutuksen. Se on tuhonnut suuren osan maan kulttuuriperinnöstä ja teurastanut julmasti siiamuslimeihin kuuluneita maanmiehiään, joiden joukossa on ollut sekä Mazar-ISharifin hazarivähemmistön edustajia että Iranin kansalaisia. Se tukee sekä kotimaassa että ulkomailla terrorismia aiheuttaen vaaratilanteita ja tappaen ihmisiä, ja sen uhreiksi on joutunut jopa YK: n henkilöstöä, joka yrittää lievittää maassa vallitsevaa kärsimystä. Vaikka meistä on valitettavaa, että Pakistan, Saudi-Arabia ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat ovat antaneet Talebanille tunnustuksensa ja tukevat sitä, kaikki, jotka ovat aiemmin yrittäneet puuttua maan asioihin, mukaan lukien entisen Neuvostoliiton lisäksi myös Yhdysvallat ja muut länsimaat, ovat osaltaan vastuussa tämän huono-onnisen maan tapahtumista.
Tällä hetkellä on ehdottoman tärkeää tuomita tapahtuneet julmuudet ja ihmisoikeuksien laaja-alaiset rikkomukset ja vaatia, että maan hallitusta ei tunnusteta ennen kuin sen asenteessa on tapahtunut täydellinen muutos.
Taleban-hallinnon tunnustaneita maita olisi painostettava katkaisemaan suhteensa painostuksen lisäämiseksi.
Hädänalaisille annettavaa humanitaarista apua on jatkettava siltä osin kuin se on mahdollista ja sillä edellytyksellä, että avun toimitukseen ja jakamiseen osallistuvien turvallisuus voidaan taata.
Tavoitteeksi on otettava rauhanomaisen ratkaisun etsiminen Yhdistyneiden kansakuntien välityksellä Iranin sotilaallisen väliintulon sijasta. Minkäänlaiset kompromissit Talebanin hallinnon epäinhimillisen raakuuden vuoksi eivät kuitenkaan ole missään tapauksessa mahdollisia.
Tavoitteenamme on oltava se, että pidämme epäröimättä kiinni vaatimuksistamme ihmisoikeuksien täydelliseksi tunnustamiseksi Afganistanissa.

Lenz
Arvoisa puhemies, aina vain Afganistan! Jos talebaneilla ei jo olisi Afganistanissa sitä mainetta, että he eivät kunnioita minkäänlaisia oikeuksia, siitä täytyisi muistuttaa päivittäin. Kenellä, lukuun ottamatta valtaapitäviä, toisin sanoen niitä, joilla on hallussaan aseita, enää on oikeuksia maassa, jota ennen kutsuttiin vapaiden ihmisten maaksi? Ihmisten halveksiminen, mutta etenkin naisten oikeuksien ja poliittisten oikeuksien halveksiminen on törkeää, terrorismi, etnisin perustein tehdyt verilöylyt ja murhat ovat vielä törkeämpiä. Humanitaarisen avun jakamisen kieltäminen omalle kansalle lienee kuitenkin törkeyden huippu. Huumekasvien viljely jo mainittiinkin.
Me kannatamme täysin päätöslauselman vaatimusta kehottaa Euroopan unionia, mutta myös YK: ta ja UNIDCP: tä uudistamaan ohjelmansa ja ottamaan käyttöön uusia toimenpiteitä, jotta ne rahat, joita kaivattaisiin todella kipeästi muillakin alueilla, eivät joudu vääriin käsiin!

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, talebanien hallinnon säälimättömyys, sorron laajuus, ihmisten perusoikeuksien loukkaaminen, mutta myös kansainväliset vaikutukset ja uhka konfliktin laajenemisesta Afganistanin rajojen ulkopuolelle lisääntyvät päivä päivältä. Euroopan parlamentin on siksi kehotettava kansainvälistä valtioiden yhteisöä toimimaan, jotta saataisiin lopultakin aikaan yhtenäinen menettely.
Etusijalla on oltava välttämättömän diplomaattisuojan takaaminen kansainvälisille apujärjestöille, jotta ne voivat jatkaa työtään Afganistanin hätää kärsivän väestön hyväksi. Tämä edellyttää kansainvälisen yhteisön päättäväistä ja yhtenäistä esiintymistä. On siis yritettävä tukahduttaa kaikki talebanien hallituksen tukemisen muodot. EU: n on painostettava niitä valtioita, jotka edelleen käyttävät talebaneja häikäilemättä hyväkseen omien etujensa ajamiseen turvautuen kyyniseen poliittiseen laskelmointiin.
Kuolemantuomio
Lenz
Arvoisa puhemies, meillä on tässä käsiteltävänä kolme kuolemanrangaistukseen liittyvää päätöslauselmaa, jotka koskevat Filippiinejä, Gazaa ja El Salvadoria. Kolme kuolemanrangaistusta koskevaa päätöstä, kolme eri maanosaa. Kuolemanrangaistuksen toimeenpano on lopullinen eikä siis enää korjattavissa, mutta sen määräämiseen johtavat syyt ovat moninaiset ja toisinaan täysin korjattavissa. Kun otetaan huomioon ihmisten oikeudet, ei kuolemanrangaistuksia siis saisi olla ollenkaan.
Olemme täällä parlamentissa aina vastustaneet kuolemanrangaistusta ja kehotamme siksi kaikkia kolmea maata, ei vain jättämään panematta täytäntöön jo annettuja kuolemanrangaistuksia, vaan poistamaan ne lainsäädännöstään tai luopumaan niiden käyttöönotosta. Filippiineillä kuolemantuomiota ei ole annettu vuoden 1976 jälkeen. Gazassa ihmisoikeusjärjestöt ovat arvostelleet sekä oikeudenkäyntiä että tuomion täytäntöönpanoa. El Salvadorin tapaus on hieman toisenlainen. Siellä rangaistus on tarkoitus ottaa käytäntöön, mutta siihen tarvitaan kolmen neljänneksen enemmistö, joten siitä tuskin tullaan ollenkaan äänestämään.
Meidän ei siis oikeastaan pitäisi äänestää tästä asiasta, mutta jos äänestys kuitenkin pidetään, haluaisimme pyytää ryhmiä hyväksymään tarkistuksemme, sillä emme muutenkaan yhdistä yhteistyötämme näihin kysymyksiin, ja meidän tulisi tässä taata tasapuolinen kohtelu. Mutta se selkeä vaatimuksemme säilyy ennallaan, että kuolemanrangaistusta ei oteta ollenkaan käyttöön tai se poistetaan.

Wolf
Arvoisa puhemies, ihmisarvo on koskematon, kuolemanrangaistuksen motiivit ovat arvottomia. Uskon, että parlamentti on samaa mieltä tästä asiasta. Elämisen oikeus, jota vastassa on valtiojohtoinen, rankaisemista verukkeena käyttävä tappaminen, oikeuslaitoksen erehtymisen riski, ylisuuri köyhien osuus rankaisemisen kohteena olevista ja tutkintaviranomaisten tekemät ihmisoikeuksien loukkaukset ovat ainakin Filippiineillä, jossa odottaa 600 kuolemaantuomittua, perusteluja noudattaa kuolemanrangaistusten lykkäyksiä ja vedota hiljattain valittuun presidenttiin, jotta hän käyttäisi vaikutusvaltaansa tähän tarkoitukseen ja pitäisi kiinni kuolemanrangaistuksen poistamisen tavoitteesta.
Leo Echegarayn vastenmielistä rikosta ei saa käyttää verukkeena eikä saarron murtajana tämän politiikan heikentämiseksi. Uskon, että meidän tulisi olla yhtä mieltä tästä asiasta ja meidän tulisi yhdessä ajaa tätä asiaa.

Bertens
Arvoisa puhemies, liberaalien ryhmä on kiihkeä kuolemanrangaistuksen vastustaja. Ei ole olemassa rikosta, joka oikeuttaisi murhan. Se ei myöskään ole tehokas rikosoikeudellinen väline. Tämä ei koske vain Eurooppaa vaan myös muuta maailmaa. Siksi ryhmäni on erittäin huolestunut nykyisestä kehityksestä Palestiinan itsehallintoalueella. Kaksi ihmistä on hiljattain teloitettu siellä eikä presidentti Arafat ole käyttänyt oikeuttaan kumota tuomiot, vaikka sitä pyydettiin häneltä.
Samalla kun kuolemanrangaistusta vastustava liike saa ympäri maailmaa yhä enemmän tukea, palestiinalaiset menevät päinvastaiseen suuntaan. Onneksi palestiinalaisen yhteisön sisällä on paljon kritiikkiä ja toivottavasti koti- ja ulkomainen kritiikki saa aikaan sen, että Arafat ja hänen kumppaninsa eivät enää salli teloituksia ja että he muuttavat asiaa koskevat lait.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, esitän erityisen huomion Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän päätöslauselmehdotuksesta, joka käsittelee yhtä meitä huolestuttavaa aihetta: mahdollisuutta ottaa kuolemanrangaistus uudelleen käyttöön El Salvadorissa. Toisaalta tämä tarkoittaisi sitä, että El Salvador rikkoisi Amerikan ihmissoikeussopimusta, joka vahvistettiin 23. heinäkuuta 1978, ja toisaalta - kuten kollegani Bertens ja rouva Lenz totesivat - se on vastoin Euroopan toimielinten ja tämän parlamentin kantaa.
Mielestäni meidän on aika ilmaista huolemme presidentti Armando Calderónin tästä asiasta El Salvadorin parlamentissa 27. heinäkuuta tekemää esitystä kohtaan. Toivokaamme, ettei esitystä hyväksytä, mutta mielestäni meidän on kuitenkin hyvä osoittaa El Salvadorin parlamentille, että me vastustamme tätä asiaa, ja todeta myös, että me kannatamme Euroopan kansanpuolueen esittämää tarkistusta.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, meidän ryhmällämme on pitkät perinteet kuolemanrangaistuksen vastustamisessa. Tämä johtuu siitä, että meidän mielestämme näin keskeisen oikeuden kohdalla vaatimattomuudesta tulee pahe, jos ei olla valmiita sitoutumaan. Tämän vuoksi vastustamme kuolemanrangaistusta, mutta ei ainoastaan El Salvadorin kohdalla. Me vastustamme sitä Kiinassa ja me vastustamme sitä Yhdysvalloissa, koska olemme sitä mieltä, että jos ihmisoikeuksista täytyy jokin asia tehdä selväksi, on se niiden maailmanlaajuinen ja universaali ominaisuus.
Arvoisa puhemies, sen vuoksi minusta tuntuu tärkeältä, ettei tämä parlamentti käytä kahta eri mittatikkua toimiessaan kansainvälisellä rintamalla. Esimerkiksi tällä viikolla keskustelimme transatlanttisia suhteita koskevista suunnitelmista, eikä kenellekään tullut mieleen kyseenalaistaa suhteita Yhdysvaltoihin, jossa - erittäin usein - sovelletaan kuolemanrangaistusta, eikä kukaan asettanut myöskään ehtoja Yhdysvaltojen suhteille. Tämän vuoksi, arvoisa puhemies, yhtä lailla päättäväisinä kuin tuomitsemme kuolemanrangaistuksen, tuomitsemme päätöslauselman 2 kohdan, jossa asetetaan ehdot suhteiden ylläpitämiselle maan, riippumattoman valtion - kuten El Salvadorin - kanssa, joka on lisäksi myönteinen ja aktiivinen Euroopan Unionin kumppani.

Bertens
Arvoisa puhemies, vastaan heti siihen, mitä kollegani Lenz ja Salafranca ja myös kollega Gasòliba sanoivat: se mitä El Salvadorissa tapahtuu, näyttää mielestämme vaaralliselta kehitykseltä ja vääränlaiselta merkiltä siltä presidentiltä, joka halusi laajentaa kuolemanrangaistuksen kattavuutta. En usko, että presidentti Calderonin ja El Salvadorin parlamentin tarkoituksena oli vastustaa amerikkalaista ihmisoikeussopimusta vuodelta 1978, joka kieltää tämän. Voin rauhoittaa PPE: n kollegoja sen verran, että liberaalien ryhmä tulee äänestämään ilman muuta sen tarkistuksen puolesta, jossa Euroopan apu ja suhteet liitetään tämän lain mahdolliseen ei-toivottuun hyväksymiseen. Toisin sanoen, suostumme rouva Lenzin pyyntöön.

Carnero González
Arvoisa puhemies, näissä kolmessa päätöslauselmassa käsittelemme itse asiassa konkreettisia tilanteita, joita ei selvästikään voida hyväksyä: sekä presidentti Arafatin hallinnoimilla alueilla tapahtuneet teloitukset että ne ehdotukset, joista väitellään ja keskustellaan parhaillaan El Salvadorissa ja Filippiineillä.
Tässä jälkimmäisessä tapauksessa Amnesty International on onnistunut paljastamaan, että teloitusten keskeyttämisen peruuttamisen ensimmäinen uhri saattaisi olla kuuromykkä tuomittu, joka ei ole edes voinut kuulla oikeudenkäynnin aikana esitettyjä syytöksiä, eikä hän tietenkään ole myöskään voinut esittää omaa näkemystään asiasta.
Yleinen ongelma on lopulta se, että nyt, kun YK: n ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus täyttää 50 vuotta, olemme jääneet pitkän askeleen jälkeen, jos näistä kolmesta maasta kahdessa teloitusten keskeyttäminen peruutetaan ja yhdessä laajennetaan teloituksen soveltamista ja yhdessä kuolemanrangaistusten määrää lisätään.
Yhdyn kollegani Salafrancan esittämään vankkaan mielipiteeseen kuolemanragaistusta vastaan.
Kambod&#x017E;a
Bourlanges
Arvoisa puhemies, ryhmämme on siis esittänyt kiireellisen päätöslauselman Kambod&#x017E;asta, jolla halutaan tuoda esille pääasiassa kolme asiaa. Ensimmäinen on se, että vaikka 26. heinäkuuta pidettyjä vaaleja ei käyty täysin tyydyttävissä olosuhteissa - ei lähimainkaan - kaikille on varmasti selvää, että Kambod&#x017E;assa ei voida rakentaa demokraattista ja rauhanomaista tulevaisuutta, jos vaalien tulos kielletään. Kaikkien on siis mukauduttava tilanteeseen siitä huolimatta - toistan tämän - että vaalien olosuhteet eivät olleet tyydyttävät.
Toiseksi mikään poliittinen puolue ei voi vaalien jälkeen nousta yksin valtaan perustuslain nojalla. Tästä johtuen kolmella suurimmalla puolueella on perustuslaillinen, poliittinen ja moraalinen velvollisuus päästä keskinäiseen sopimukseen. Puolueiden on siis ryhdyttävä tarvittaviin ponnistuksiin ja tehtävä tilanteen edellyttämät aloitteet, jotta ne löytävät kompromissiratkaisun kuninkaan alaisuudessa. Sen jälkeen, kun me esitimme päätöslauselman, kolmen puolueen välisessä yhteistyössä onkin tapahtunut selvää edistystä, mikä voi olla merkki parlamenttimme tehokkuudesta.
Kolmas huomio: viime viikkojen aikana khmerihallituksen viranomaiset ovat toimineet hyvin huolestuttavalla tavalla. Heidän on saatava tietää, että me emme Euroopan unionissa hyväksy vapaaehtoisesti sitä, että Pariisin rauhansopimuksen henki asetetaan kyseenalaiseksi, ja sama koskee opposition perusoikeuksia, kuten ilmaisunvapautta ja mielenosoitusoikeutta. Me emme hyväksy sitä, että oppositiojohtajien vapautta ja henkilökohtaista turvallisuutta uhataan. Meillä on sitä vastaan tärkeä ase, eurooppalainen apu ja kansainvälinen apu. On korostettava, että avunantomme yhdistyy mielissämme oleellisella tavalla Pariisin rauhansopimuksen kunnioittamiseen ja siihen, että kaikki nykyiset puolueet ja erityisesti se puolue, jolla on käytössään sotavoimat, saa elvytettyä sovinnollisuudesta ja puolueiden kannattajien välisestä yhteisymmärryksestä muodostuvan asenteellisen ilmapiirin yhteiskuntarauhan aikaansaamiseksi.

Junker
Arvoisa puhemies, kuten varmaan tiedättekin, olin parlamentin lähettämänä vaalitarkkailijana Kambod&#x017E;an vaaleissa. Minun on sanottava - ja tähän yhtyy 96 % eurooppalaisista tarkkailijoista ja 93 % muista kansainvälisistä tarkkailijoista - että vaalit pidettiin pääasiassa oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti. Masentavaa on, kuten myös Albanian tapauksessa, että hävinneet eivät ole valmiita tunnustamaan tätä vaalitulosta. On kuitenkin tapahtunut ilahduttava käänne: toiseksi suurimman puolueen, Funcinpexin kuningasmieliset ovat lopettaneet parlamentin boikotoinnin ja tulevat osallistumaan parlamenttityöhön.
Tämä ei vielä merkitse, että kyseinen puolue on valmis yhteiseen hallitusvastuuseen, mutta näin on kuitenkin yksi maan arvovaltainen vaikuttaja lopettanut boikottinsa, mikä voi myötävaikuttaa huomattavasti maan olojen rauhoittumiseen. Ja juuri sitä maa tarvitsee kipeimmin ja juuri sitä meidän on omalta osaltamme tuettava. Valitan, etten voi tehdä tarkempia selvityksiä asiasta. Voimme yhtyä päätöslauselmaan, mutta pyydän lisäystä, jossa otetaan huomioon kuitenkin myönteiseen suuntaan kulkeva tuorein kehitys.

Bertens
Arvoisa puhemies, epäilen todellakin, että oliko Kambod&#x017E;assa mahdollista järjestää luotettavia vaaleja. Olin itse neljä vuotta sitten tarkkailijana YK: n järjestämissä vaaleissa, tämä oli YK: n suurin rauhanoperaatio tuolla alueella. Kun on kyse maasta, josta poliittiset johtajat ovat puuttuneet vuosien ajan ja jonne he eivät edes ole olleet tervetulleita, voidaan tuskin puhua neutraalista poliittisesta ilmastosta. Se tapa, jolla tiedotusvälineitä estettiin pääsemästä yhteyteen sellaisten poliittisten puolueiden kanssa, jotka eivät olleet vallassa, oli paljonpuhuva.
Tulokset ovat selviä. Kuka tahansa voittikin, yksi asia on selvä, demokratia ja Kambod&#x017E;an väestö ovat toistaiseksi häviäjiä. Poliittiset mielenosoitukset ovat tästä loogista seurausta. Olemme nähneet ja kuulleet tämän, ja toistaiseksi voimme vain vaatia, yksinkertaisesti, mutta tarkoittaen sitä todella, että osapuolet ryhtyvät käymään vuoropuhelua ja ovat pidättyväisiä. Hun Sen tietää, että hän menettää kansainvälisen tuen, mikäli hän jatkaa valitsemallaan tiellä: ei liittoutumia vaan yksinhallinto.
Voin sanoa teille, että kannatan rouva Junkerin liian myöhään jättämää tarkistusta.
Yhtäläiset oikeudet homoseksuaaleille
Frischenschlager
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on jo vuosikausia pyrkinyt poistamaan käytöstä ne rikosoikeudelliset määräykset, joissa syrjitään samaa sukupuolta olevien välisiä suhteita, ja pyrkimykset ovatkin onnistuneet hyvin, koska vähitellen kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat kumonneet tällaiset määräykset, mistä tosin on yksi poikkeus, Itävallan tasavalta. Pahoittelen tätä erityisesti ja toivon näin ollen hartaasti, että suuri enemmistö äänestää käsiteltävänä olevan päätöslauselman puolesta.
Haluaisin lisätä vielä yhden asian: Euroopan unioniahan luonnehditaan aina arvojen yhteisöksi, ja ihmisoikeudet kuuluvat arvoihin. Siksi pidän juuri ihmisoikeuksiin liittyvien kysymysten osalta todella tuomittavana, jos tällaisessa keskustelussa käytetään vastaväitteenä sisäisiin asioihin sekaantumista. Näin on tapahtunut tässä tapauksessa, ja minusta on tärkeää, että Euroopan parlamentti pysyy johdonmukaisena ihmisoikeuskysymyksissä ja korottaa äänensä, vaikka tilanne onkin omalle maalleni piinallinen. Ihmisoikeudet ovat Euroopan unionin olennainen osa-alue, ja juuri EU: n laajenemisen kannalta on tärkeää, että nykyiset jäsenet selviävät ihmisoikeusasioista puhtain paperein. Siihen tähtää tämä päätöslauselma!

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kun me keskustelemme täällä Euroopan parlamentissa, kristillisdemokraatit parjaavat Itävallassa tämän päätöslauselman laatijoita julkisesti pesänlikaajiksi. Uskomme näistä herjauksista huolimatta, että ihmisoikeudet kuuluvat kaikille. Euroopan parlamentti on ihmisoikeuksien luotettava äänitorvi, mutta toisinaan ei voi välttyä siltä vaikutelmalta, että sen äänenvoimakkuus kasvaa etäisyyden neliönä ja että se on sitä hiljaisempi, mitä lähempänä ihmisoikeuksien loukkausten paikka on, ja jos niitä sitten tapahtuu omissa riveissä, tulee äänestä usein melkein kuulumaton.
Euroopan parlamentti, Euroopan ihmisoikeuskomissio ja Euroopan neuvosto ovat jo lukuisissa päätöslauselmissa ja julistuksissa luonnehtineet ihmisoikeuksien loukkaukseksi sitä, että hetero- ja homoseksuaalisissa suhteissa on erilainen laillinen vähimmäisikä sukupuolisuhteen aloittamiselle. Ei ole hyväksyttävää, että maat laiminlyövät ihmisoikeuksien noudattamisen ja jatkavat edelleen omien perinteisten kaunojensa, moralisoivan röyhkeytensä ja ylimielisyytensä kohdistamista viattomiin ihmisiin sekä ihmisten yksityiselämän äärimmäisyyksiin vietyä loukkaamista voidakseen edelleen ylläpitää kaunaansa.
Olen sitä mieltä, että nyt on aika kohdella näitä osapuolia Euroopan parlamentissa yhtä suvaitsemattomasti kuin maailman muita ihmisoikeuksien loukkaajia!

Berger
Arvoisa puhemies, ryhmäni puolesta pidän erittäin myönteisenä sitä, että keskustelemme tänään sellaisesta syrjinnästä, jota yhä edelleen harjoitetaan sukupuolisen suuntautumisen perusteella sekä eräissä jäsenvaltioissamme että jäsenehdokasvaltioissa. Itävallan edustajana pahoittelen - samoin kuin edelliset puhujat - ettei omassa maassanikaan ole tähän mennessä onnistuttu poistamaan rikoslaista yhtä keskeistä syrjinnän muotoa, nimittäin erilaista laillista vähimmäisikää hetero- ja homoseksuaaleille.
Kollega Flemming, tyttöjen suojelun tulisi olla samalla tavoin pyrkimyksenämme kuin poikien suojelun. Toistuvat yritykset parlamentissamme ovat kaatuneet konservatiivisten puolueiden vastustukseen. Tämä johtaa siihen, että meillä on Itävallassa vuosittain vielä noin 20 oikeuden tuomiota, jotka perustuvat tähän syrjivään rikoslain kohtaan. Näytämme tällä tavoin huonoa esimerkkiä niille maille, jotka haluavat liittyä unioniin ja joilta vaadimme tällä, kuten monilla muillakin alueilla, kerran toisensa jälkeen erittäin korkeiden standardien noudattamista.
Tietyt poliittiset ryhmät kiistävät keskustelussa aina sen, että ihmisoikeuksiin kuuluu oikeus olla tulematta syrjityksi sukupuolisen suuntautumisen perusteella. Jo ennen Euroopan ihmisoikeuskomission tekemää, Sutherlandin tapausta koskevaa päätöstä on tähän kysymykseen kuitenkin vastattu kiistattoman myönteisesti, ja on myös tehty selväksi, että vähimmäisikään liittyvät erot rikkovat Euroopan ihmisoikeuksia koskevan yleissopimuksen 8 artiklaa. Yhtä hatara on mielestäni perustelu, että EU: n toimielimet ja erityisesti Euroopan parlamentti eivät toimivallan puutteessa saa käsitellä tätä kysymystä. Olemme tähänkin mennessä sitoutuneet unionina kunnioittamaan ihmisoikeuksia ja entistäkin enemmän sitoudumme siihen Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen. Sopimuksen myötä meillä tulee olemaan - vaikkakin riittämättömät - täytäntöönpanomahdollisuudet.
Neuvosto voisi tiettävästi vastedes - tosin vain yksimielisesti - toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiseksi. Komissiolla tulee olemaan ehdotusoikeus tässä asiassa. Kysynkin lopuksi komissiolta: onko komissio jo valmistautunut käyttämään tätä ehdotusoikeutta?

Stenzel
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, ensinnäkin haluaisin tehdä selväksi, mihin me, tämän parlamentin PPE-ryhmän ja ÖVP-ryhmän edustajat, pyrimme. Emme halua syrjiä homoseksuaaleja. Emme halua rikkoa perusoikeuksia emmekä ihmisoikeuksia tässä asiassa. Vähimmäisikää koskeva kysymys on joka tapauksessa - kiistattomasti - ei Euroopan oikeuteen vaan kansalliseen oikeuteen kuuluva asia. Poliitikkojen on kannettava vastuuta nuorista. Tästä syystä Itävallan kansanpuolue on Itävallan kansallisneuvostossa vielä kesällä rikoslakiemme uudistuksen yhteydessä pitänyt kiinni 209 pykälästä ja vähimmäisikää koskevasta tähänastisesta määräyksestä.
Se, mitä täällä tapahtuu, ja miksi me emme hyväksy tätä kiireellistä asiaa, ei suinkaan tarkoita, että haluamme syrjiä homoseksuaaleja, vaan että emme halua laiminlyödä omaa lainkäyttöämme. Haluamme tällä tavoin kuitenkin myös asettaa selkeän signaalin vastapainoksi sille, että liberaalit, vihreät ja sosiaalidemokraatit vievät Itävallan sisäpolitiikkaa Euroopan parlamenttiin aikomuksenaan syrjiä Itävaltaa, joka nyt on neuvoston puheenjohtajamaa. Tässä ei niinkään ole kysymys homoseksuaalien syrjinnästä vaan pikemminkin puheenjohtajamaa Itävallan syrjinnästä. Tarkkailen hämmästyneenä sosiaalidemokraattisten kollegojeni epäjohdonmukaista suhtautumista tähän kysymykseen, hehän pidättäytyivät äänestämästä, kun laki hyväksyttiin Itävallan kansallisneuvostossa, ja nyt he tekevät täällä päinvastoin.
Haluaisin tästä syystä puoltaa tämän kiireellisen aiheen hylkäämistä, ja seison sanojeni takana! Ei siksi, että haluamme syrjiä homoseksuaaleja, vaan siksi, että pidämme tässä kiinni oman kansallisen oikeutemme asiasta emmekä menettele täällä eri tavalla kuin Itävallassa, ja muistutamme siitä, että tämä on toissijaisuusperiaatteen mukainen asia. Olemme PPE-ryhmässämme saaneet täyden kannatuksen tälle kannalle, vaikka kaikki tietävät, että juuri homoseksuaalien syrjintää koskevalla kiperällä alueella on yksittäisissä jäsenvaltioissa varmasti eriäviä mielipiteitä.
Vielä kerran: Euroopan parlamentti ei ole sopiva näyttämö Itävallan sisäpoliittisen asian yhteydessä profiloitumiselle! Minusta on täysin kohtuutonta käydä tätä keskustelua Euroopan parlamentissa, ja torjun sen erittäin jyrkästi!

Pailler
Arvoisa puhemies, en ole itävaltalainen mutta haluaisin vihdoinkin sanoa rouva Stenzelille, että homofobia ei ole mielipide eikä synti, se on rikos ihmisoikeuksia kohtaan.
Syrjinnänvastaisuus on sisällytetty nyt Amsterdamin sopimukseen, ja olen sitä mieltä, että joskus on kuitenkin sovellettava myös sellaisia asioita, jotka eivät meitä miellytä. Meidän, Euroopan yhtyneen vasemmiston mielestä sattuu valitettavasti liian usein, että soveltamatta jättäminen koskee taloudellisia ja sosiaalisia kysymyksiä, enkä minä ymmärrä, miksi ihmisoikeuksien alalla parlamentin olisi yhtäkkiä harkittava toissijaisuusperiaatteen käyttämistä. Minä haluaisin, että minulle selitettäisiin tiettyjä asioita, koska olen samaa mieltä melkein kaikesta siitä, mitä täällä on sanottu, enkä aio siis toistaa sitä; me emme ole uskottavia unionin jäseniksi haluavien maiden silmissä, joilta me vaadimme hyveellisyyden passia eli tietysti hyveellisyyttä suhteessa ihmisoikeuksiin ja niiden kunnioittamiseen.
Haluaisin, että minulle selitetään, miksi silloin, kun kyseessä on mies ja nainen, heillä on tietyssä iässä oikeus solmia sukupuolisuhteita. Miksi silloin, kun kyseessä on kaksi naista, heillä on samassa iässä sama oikeus, mutta kun kyseessä on kaksi miestä, niin tilanne onkin yhtäkkiä erilainen. Ja mitä se tarkoittaa? Ovatko itävaltalaiset miehet täysin lapsenomaisia naisiin verrattuna?
Ette kai te vain sekoita keskenään - ja tämä on ehkä asian ydin - homoseksuaalisuutta ja pedofiliaa? Jos näin on, niin käykää ihmeessä kursseilla ja opiskelkaa psykologiaa, psykiatriaa ja muuta sellaista. Ja ymmärtäkää, että myös tytöt voivat joutua pedofiilien uhreiksi ja että myös naiset voivat olla pedofiilejä. Tämä saa minut miettimään, pitäisikö meidän ehkä lähiaikoina järjestää täällä kuulemistilaisuus, joista me niin pidämme, ja kutsua paikalle esimerkiksi Itävallan presidentti, Tsekin hallitus, mutta myös joitakin kansalaisiamme, joita vaivaa sama homofobia. Siksi että tällä niin kutsutulla toissijaisuudella on vain yksi nimi: homofobia, ja homofobia kätkee valitettavasti usein taakseen monenlaista muuta syrjintää ja monenlaista muuta ihmisoikeuksien rikkomista, jotka on laajasti tuomittu Eurooppamme lähihistoriassa.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, haluan sanoa ensin - en pyytääkseni anteeksi sitä, mitä aion sanoa, vaan tehdäkseni asian selväksi - että en tee sitä virhettä, että tuomitsen kaikki homoseksuaalit huonon maun osoittamisesta, josta näkyy joskus merkkejä kotimaassani järjestettävissä homoseksuaalien kulkueissa. Kunniotan jokaisen ihmisen yksityiselämää eikä kukaan voi olettaa minulla olevan jonkinlaista homofobiaa. Mutta minun on sanottava rehellisesti, että en voi hyväksyä tämän päätöslauselman käsittelyä erittäin kiireellisenä ja tärkeänä asiana, joka on lisäksi luokiteltu ihmisoikeuksiin kuuluvaksi. Tämä on mielestäni ilman muuta loukkaavaa todella suurten ja tärkeiden ongelmien uhreja kohtaan ja uskallan ajatella, että Tiibetissä, Iranissa ja Kambod&#x017E;assa, tai muualla, on vakavampia ongelmia kuin se, mitä tänään käsittelemme. Lisäksi olen sitä mieltä, että me suhtaudumme tänään hyvin kevyesti alaikäisten suojeluun. Ymmärrän erittäin hyvin ja hyväksyn sen myös, että vastuulliset poliitikot eivät ilman muuta, eivätkä järjestelmällisesti alenna seksuaalisuhteille asetettua ikärajaa. Olen lisäksi sitä mieltä, että meidän pitää kunnioittaa erilaisia asiaan liittyviä perinteitä eri Euroopan maissa, myös silloin, kun on kyse erilaisista alaikärajoista, jotka on otettava huomioon hetero- ja homoseksuaalisissa suhteissa.
Olen sitä mieltä, että jokaisen, jolla on 13- tai 14-vuotiaita lapsia, kuten minulla, on mietittävä tarkkaan, haluaisiko hän sallia näiden lasten seksuaalisen kanssakäymisen esimerkiksi 17- tai 18-vuotiaiden nuorten kanssa. Omasta puolestani - tämä saa kuulostaa kuinka vanhanaikaiselta tahansa, en häpeä sitä - en hyväksy sitä ja uskon lisäksi, että suurin osa parlamentin jäsenet valinneista äänestäjistä ei myöskään hyväksyisi sitä.
Sudan
Bertens
Arvoisa puhemies, Sudan on sellainen maa, jota Vanhecke tarkoitti. 350 000 ihmistä on siellä ties monettako kertaa kuoleman porteilla. Sudanin hallitus kieltäytyy päästämästä humanitaarista apua maahan tai auttamasta sen perillemenossa. Tässä on ilman muuta kyse anteeksiantamattomista rikoksista ihmiskuntaa vastaan. Olemme sanoneet usein, että meidän on puututtava tähän. Kansainvälisen yhteisön on oltava valmis antamaan humanitaarista apua niille sadoilletuhansille ihmisille. Tätä humanitaarista apua käytetään poliittisessa valtapelissä.
Tämä päätöslauselma on esillä täällä, koska AKT-maiden kokous pidetään ensi viikolla Brysselissä, ja Sudanin valtuuskunta tulee epäilemättä taas valittamaan seikkaperäisesti siitä, kuinka se on kärsinyt Yhdysvaltain pommituksista tai raketti-iskuista. Voisin jo etukäteen lainata tekstiä, jonka Sudanin parlamentin edustaja - mikäli sitä voidaan nimittää parlamentiksi - tulee lukemaan kokouksessa.
En tietenkään halua puhua amerikkalaisten hyökkäyksestä, mutta haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että Sudanilla on nyt yksi lisäsyy keskeyttää neuvottelut Kansainvälisen kehitysjärjestön (International Authority of Development) kanssa, johon kuuluvat kaikki Sudania ympäröivät maat, jotka pyrkivät saamaan aikaan rauhan Sudanin hallituksen ja maan eteläosan välillä. Kuten tiedätte, maan eteläosassa on käyty sisällissotaa vuodesta 1956 lähtien, mikä tuli uudelleen tietoon vasta kun CNN aloitti uutislähetyksensä, sillä jos CNN ei ole paikalla, mitään ei ole olemassa. Toivon, että tämä päätöslauselma, mikäli se hyväksytään, tulee olemaan yllykkeenä AKT: n yleiskokouksen eurooppalaisille edustajille, jotta he voisivat sanoa sudanilaisille, että tämä ei ole mikä tahansa päätöslauselma, vaan päätöslauselma, jonka takana on valtuuskuntamme lisäksi koko parlamentti.

Kerr
Arvoisa puhemies, puhuessani sodan uhasta Irakia vastaan tammi- ja helmikuussa, kutsuin sitä "herra Clintonin penissodaksi" . Minun on sanottava, että Khartumin pommitusta Sudanissa - josta meillä on vihreiden esittämä tarkistus - voitaisiin kuvata "Monica Lewinskyn leningin sodaksi" . Muistanette, että kuulusteluun oli kolme päivää aikaa, ja pommitus oli selvästi keino siirtää maailman huomio pois Starrin raportista ja vahvistaa herra Clintonin imagoa. Siksi meidän oli esitettävä tämä tarkistus. Emme pidä Sudanin hallituksesta, mutta emme missään nimessä hyväksy sitä, että Yhdysvallat pommittivat Sudania - sen enempää kuin Afganistaniakaan. On aivan selvää, että ei ole olemassa mitään todisteita siitä, että kyseessä olisi ollut asetehdas. Kuten monet teknisen alan asiantuntijat ovat todistaneet, se oli lääketehdas, jossa tuotettiin lääkkeitä ihmisten auttamiseksi Afrikassa.
Näin ollen, vaikka mietinnössä tuomitaan aiheellisesti Sudanin hallitus, me haluamme tuomita myös Yhdysvaltain hallituksen. Toivomme saavamme tukea kaikilta sosialisteilta New Labour -puolueen jäsenet mukaan lukien. Olen varma siitä, että puhemieskin kannattaa tätä tarkistusta. Odotan hänen kannattavan sitä.

Puhemies
Kiitoksia varoituksesta.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, yritän puhua mahdollisimman lyhyesti. Mitä tulee Burman tilanteeseen, tahtoisin ilmoittaa parlamentille, että komission varapuheenjohtaja Manuel Marín ja neuvoston puheenjohtaja Wolfgang Schüssel tapasivat Burman ulkoministerin viime heinäkuussa ja että tapaamisen tarkoituksena oli nimenomaan tehdä tiettäväksi, että Euroopan unioni tuomitsee tavan, jolla rouva San Sun Kyitä sekä muita oppositiopoliitikkoja on kohdeltu.
Euroopan unionin puheenjohtajamaa antoi lisäksi 9. syyskuuta unionin puolesta julkilausuman, jossa tuomitaan oppositiojohtajien pidättäminen, ja komissio antaa luonnollisestikin täyden tukensa tuolle julkilausumalle. Haluaisin myös kertoa arvoisille parlamentin jäsenille, että komissio kieltäytyy edelleenkin tukemasta Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälistä huumeidenvalvontaohjelmaa, jonka tarkoituksena on vähentää oopiumin tuotantoa Burmassa, koska nähdäksemme hankkeella ei ole minkäänlaisia mahdollisuuksia edistyä nykyisen hallituksen aikana. Euroopan nykyistä kantaa Burman suhteen harkitaan uudelleen lokakuussa, jolloin päätetään, missä määrin sitä voidaan muuttaa lokakuun 19. päivän jälkeen.
Sallikaa minun nyt esittää kolme lyhyttä huomiota. Mitä tulee pakotteisiin, haluaisin tuoda esiin erityisesti rouva Erika Mannin puheenvuoron, jossa hän käsitteli ekstraterritoriaalisia lakeja. Kuten muistatte, Euroopan unioni on joutunut Maailman kauppajärjestössä WTO: ssa kiistaan Yhdysvaltojen kanssa, koska emme voi mitenkään hyväksyä ajatusta lakien ekstraterritoriaalisesta luonteesta. Ja tässä nimenomaisessa tapauksessa Massachusetts on katsonut voivansa soveltaa pakotteita sekä amerikkalaisiin että ulkomaalaisiin, erityisesti eurooppalaisiin yrityksiin, joilla on jonkintasoisia taloudellisia suhteita Burmaan. Emmekä voi periaatteesta millään ehdoin hyväksyä tällaista menettelytapaa. Se ei tarkoita sitä, ettemme hyväksyisi pakotteiden käyttöä, mutta niitä on käytettävä kansainvälisen yhteisön toimesta ja kaikkien hyväksymien sääntöjen mukaisesti.
Tahtoisin myös kertoa, että Euroopan unioni tulee varmastikin käyttämään yhteyksiään Kaakkois-Aasian maiden järjestöön ASEANiin ottaakseen jälleen kerran esille kysymyksen kansalaisoikeuksista ja poliittisista oikeuksista Burmassa. Ja lopuksi, että olemme päättäneet perustaa Brysseliin erityisen Euro-Burma-toimiston, jota rahoitamme yhdessä Friedrich Eber -säätiön kanssa ja jonka tarkoituksena on juuri tehdä tilannetta tunnetuksi sekä painostaa Burman viranomaisia.
Mitä tulee Afganistaniin, kaikki on mielestäni jo sanottu. Haluaisin ainoastaan korostaa, että sen lisäksi, että olemme huolestuneita Mazar-i-Sharifin joukkomurhista ja muista yhtä kauhistuttavista tapahtumista, olemme täysin vakuuttuneita siitä, että Afganistania ei voi millään ehdoin pitää oikeusvaltiona. Samaten katsomme, ettei siellä ole minkänlaista perustaa ihmisoikeuksien, etenkään vähemmistöjen ja nimenomaisesti naisten oikeuksien turvaamiselle. Meillä on ollut sen vuoksi vaikeuksia saada saada Afganistanin viranomaiset ymmärtämään näkemyksemme, jonka mukaan humanitaarista tukea ei voi pitää erillään tietyistä ihmisarvoa koskevista perusperiaatteista.
Pyrimme parhaillaan neuvottelemaan Afganistanin viranomaisten kanssa keinoista ja tavoista voidaksemme ryhtyä jälleen tukemaan juuri kaikkein haavoittuvimpia ja puolustuskyvyttömimpiä vähemmistöjä. Arvoisat parlamentin jäsenet ovat myös selvillä näkemyksestämme, jonka tässä yhteydessä vielä kerran vahvistan ja joka on se, että Taliban-liikettä ei pidä muodollisesti tunnustaa; kuten parlamentti myös tietää, emme edelleenkään ylläpidä kauppasuhteita Talibanin hallinnon kanssa ja katsomme yhä, että Afganistanin ongelmaa ei voida ratkaista sotilaallisin keinoin eikä naapurimaiden väliintulon avulla.
Tahtoisin tässä yhteydessä vielä kertoa, että kollegani Emma Bonino, joka tuntee - jopa omissa nahoissaan - Afganistanin tilanteen, pyrkii edelleen erittäin aktiivisesti sekä komissaarina että naisten oikeuksia ja ihmisoikeuksia yleensäkin puolustavana naisena muuttamaan tätä asiaintilaa. Ja olen sitä mieltä, että hänen äärimmäisen vaikea ja joskus niin väärin ymmärretty ponnistuksensa ansaitsisi suuren kunnianosoituksen.
Arvoisa puhemies, siirryn nyt käsittelemään kuolemanrangaistusta. Tahtoisin vielä kerran korostaa, että ainoana mahdollisena kantanaan komissio tukee kuolemanrangaistuksen yleistä poistamista, koska se ei meidän näkemyksemme mukaan edistä ihmisarvoa, ei edes ihmisoikeuksien kehittymistä, eikä sen ole myöskään voitu osoittaa vähentävän rikollisuutta. Palestiinan äskettäisessä tapauksessa teimme tämän kantamme tiettäväksi presidentti Arafatille, El Salvadorin tapauksessa meillä on perusteltuja toiveita siitä, ettei kuolemanrangaistusta toteuteta ja Filippiinien tapauksessa meillä on toiveita siitä, että rangaistusta edelleen lykätään.
Kambod&#x017E;an tilanteesta tahtoisin sanoa, että yhdyn täysin herra Bourlangesin parlamentissa pitämään puheenvuoroon, jossa hän toi hyvin selkeästi esiin Kambod&#x017E;an ongelmaan liittyvät tosiasiat. Toistan, että sen lisäksi, mikä sisältyy tässä kysymyksessä perinteisesti noudattamaamme politiikkaan, tuemme päätöslauselmaa varauksetta.
Mitä tulee homoseksuaalien oikeuksiin, kiinnitän huomionne siihen, että kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet Euroopan ihmisoikeussopimuksen ja että äskettäin allekirjoitetun Amsterdamin sopimuksen 6 a artiklan mukaan kaikenlainen sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon, vakaumukseen, fyysiseen tai psyykkiseen vammaan, ikään ja sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää on torjuttava. Niin ollen komissio voi tarpeen vaatiessa ryhtyä toimiin minkä tahansa mainitsemani syrjintämuodon torjumiseksi.
On myös selvää, että käytäessä neuvotteluja uusien jäsenten liittymisestä näitä sääntöjä tullaan soveltamaan myös hakijamaihin. Viittaan erityisesti erääseen Romanian rikoslakiin sisältyvään säännökseen, nimittäin 200 artiklaan, jota toivomme mahdollisimman pian muutettavan tässä suhteessa.
Lopuksi muutama sana Sudanista: Sudanin ongelma on vanha, hyvin vakava ongelma, joka on johtanut Euroopan unionin ja Sudanin välisten yhteistyösuhteiden katkeamiseen, ja olemme useaan otteeseen yrittäneet saada aikaan rakentavaa vuoropuhelua Sudanin hallituksen kanssa ja tukea välitysyrityksiä. Panemme tyytyväisinä merkille äskettäin sovitun tulitauon, jonka on määrä kestää kolme kuukautta, ja toivomme, että tulitaukoa voidaan laajentaa paitsi ajallisesti, myös maantieteellisesti, jotta väestölle voitaisiin toimittaa humanitaarista apua. Kyse on jossain mielessä rohkaisevasta signaalista. Rohkaiseva on myös se seikka, että konfliktin osapuolet, joiden välittäjänä toimii IGAD (Intergovernmental Authority on Development), ovat päättäneet kokoontua uudestaan Nairobissa kuuden kuukauden kuluttua. Tämä on myönteistä, sillä äskettäinen neuvottelukierros johti epäonnistumiseen, koska ratkaisusta ei päästy yksimielisyyteen. Euroopan unioni tukee aktiivisesti IGAD: in välitystoimintaa ja IGAD: in kumppaneiden ponnistuksia, mutta toistamme vielä kerran, ettei se millään muotoa merkitse sitä, että voisimme tässä vaiheessa harkita yhteistyön aloittamista uudelleen Sudanin kanssa, koska ne periaatteet, joiden takia keskeytimme yhteistyömme, ovat valitettavasti edelleen voimassa.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, sekä herra Bertens että minä - portugalin kielen taitomme ei ole niin hyvä - emme ymmärtäneet täysin, että onko komissio valmis laatimaan ehdotuksen investointien lopettamisesta Burmassa ja esittämään sen neuvostolle. Emme saaneet tähän komissaarilta konkreettista vastausta. Voiko komissaari sanoa sen vielä kerran?
Olemme esittäneet erittäin olennaisen kysymyksen Burmaa koskevassa päätöslauselmassamme. Kolmannen kerran tänä vuonna. Kysymys kuuluu: onko komissio valmis tekemään neuvostolle ehdotuksen investointien lopettamisesta Yhdysvaltain mallin mukaisesti? Tämä on se ydinkysymys, joka on esitetty ja koska herra Bertens ja minä emme ymmärtäneet komissaarin portugaliksi antamaa vastausta, pyydän komissaaria antamaan selvän vastauksen tähän asiaan. Se on päätöslauselman ydin.

Pinheiro
Voin vastata joihinkin rangaistuksia koskeviin kysymyksiin. Komissiolla ei ole valtuuksia antaa rangaistuksia. Neuvosto päättää niistä kansainvälisten sitoumuksiemme noudattamisen perusteella. Rangaistuksia ei voida määrätä vastoin sitoumuksiamme. Se ei kuitenkaan merkitse sitä, etteikö rangaistuksia oli lainkaan mahdollista antaa, mutta meidän on oltava tarkkoja, jotta emme esimerkiksi asettaisi kyseenalaiseksi GPA: ta, Maailman kauppajärjestössä tehtyä sopimusta julkisista hankinnoista. Se on yksi esimerkki. Rangaistukset ovat mahdollisia, mutta tarvitsemme ensin neuvoston poliittisen päätöksen ja sitten meidän on tutkittava teknisesti, miten rangaistuksia voidaan antaa vaarantamatta tiettyjen kansainvälisten sopimusten muita sopimuspuolia. Ymmärrättekö nyt, mitä tarkoitan?

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.30.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista neljästätoista päätöslauselmaesityksestä:
Tulvat Kiinassa-B4-0826/98 PPE-ryhmä; -B4-0848/98 V-ryhmä; -B4-0854/98 GUE/NGL-ryhmä; -B4-0859/98 ELDR-ryhmä; -Tulvat Bangladeshissa-B4-0837/98 PSE-ryhmä; -B4-0844/98 PPE-ryhmä; -B4-0846/98 V-ryhmä; -B4-0853/98 GUE/NGL-ryhmä; -Metsäpalot Espanjassa-B4-0815/98 PPE-ryhmä; -B4-0839/98 PSE-ryhmä; -B4-0857/98 GUE/NGL-ryhmä; -Metsäpalot Euroopan unionissa-B4-0827/98 PPE-ryhmä; -Metsäpalot Portugalissa-B4-0855/98 GUE/NGL-ryhmä; -Metsäpalot Kreikassa-B4-0856/98 GUE/NGL-ryhmä.-Tulvat Kiinassa
McCartin
Arvoisa puhemies, jo pelkästään Kiinan ennenkokemattomien tulvien laajuus sai minut tekemään tämän päätöslauselmaesityksen, jolla osoitamme myötätuntoa Kiinan kansalle ja hallitukselle. Koko Jangtse-joen laakso ja sen sivujoet ovat tulvineet - alueella, jolla asuu 380 miljoonaa ihmistä, yhtä paljon kuin Euroopan unionissa. Viljapeltoja on tuhoutunut 13 miljoonaa hehtaaria, jotka olisivat käsittääkseni tuottaneet riittävästi ruokaa 80-100 miljoonalle ihmiselle. 3 000 ihmistä on menettänyt henkensä. Epäilen, että vielä menetetään monta henkeä. 5 miljoonaa kotia on jäänyt tulvien alle, ja maalle on aiheutunut 20 miljardin dollarin taloudelliset vahingot, mikä on 4-5 % BKT: sta.
Haluan painottaa komissiolle ja yhteisölle, miten tärkeää meidän on osoittaa Kiinalle myötätuntoa ja yhteisvastuullisuutta tämän hirveän onnettomuuden vuoksi ja lisätä kiireellisesti sille antamaamme apua.

Kerr
Arvoisa puhemies, tunnen myötätuntoa Kiinan kansaa kohtaan, joka on ponnistellut valtavasti tulvien torjumiseksi. Minun on kuitenkin sanottava, että yksi syy tulville oli se, että Kiinan hallitus on järjestelmällisesti hakannut metsiä ja tuhonnut ympäristöä monilla alueilla, eikä ainoastaan Kiinassa vaan myös Tiibetissä, jota se pitää edelleen laittomasti hallussaan. Hallitus kärsii nyt toimintansa seurauksista. Sanoin sen myös Kiinan konsulille hänen käydessään tapaamassa minua tällä viikolla.
Uskon, että kiinalaiset ovat nyt ottaneet opikseen: heidän on istutettava metsät uudestaan, hoidettava vesijärjestelmää, jolla tulvat on pidetty kurissa satojen vuosien ajan, ja yritettävä suojella ympäristöä sen raiskaamisen sijasta, jota Kiinan hallitus on tehnyt yli 40 vuoden ajan.

Eisma
Arvoisa puhemies, kotimaassani Alankomaissa oli myös tulvia. Mitä onnettomuuden vakavuuteen tulee, vertaus ei ole sopiva, mutta yhtäläisyyksiä on silti. Molemmissa tapauksissa ympäristön vahingoittaminen oli suuressa määrin syynä onnettomuuteen. Jokirantojen tiheä rakentaminen ja vähäinen veden varastointikyky aiheuttivat tulvat Alankomaissa. Suuressa mittakaavassa tapahtunut metsien hakkuu ja Jangtse-joen ongelmallinen patoaminen ovat suurimpia syitä Kiinan tulviin.
Voin vain iloita siitä, että Kiinan viranomaiset ovat tällä välin tulleet tietoiseksi niistä ekologisista ongelmista, jotka ovat tämän onnettomuuden taustalla. Olen myös erittäin tyytyväinen siihen, että Kiinan hallitus on kieltänyt puiden kaatamisen Jangtse-joen rannoilta. Mutta toivon, ettei asia jää tähän. Pyydän Kiinan hallitusta jatkamaan tätä metsien riistoa vastustavaa politiikkaa. Odotan komissiolta, että se tukee tätä politiikkaa, jotta tällaisilta onnettomuuksilta voitaisiin välttyä tulevaisuudessa.
Tulvat Bangladeshissa
Ford
Arvoisa puhemies, puhun Bangladeshin ja Kiinan tulvista. Tilanne on lähes ennenkokematon. Ymmärtääkseni se johtuu osaksi kummassakin maassa piittaamattomasta suhtautumisesta ympäristöasioihin, mutta suurin syy on selvästi pikemminkin ilmastollinen kuin mikään muu syy - ja sitä ovat nopeuttaneet maapallon ilmastossa tapahtuneet muutokset.
Kiinassa on pahimmat tulvat 40 vuoteen ja ne koskettavat 240 miljoonaa ihmistä - viidesosaa maan väestöstä.
Bangladeshissa tulvat vaikuttavat suoraan 30 miljoonaan ihmiseen, ja 10 miljoonaa ihmistä tarvitsee kiireellisesti taloudellista tukea. Bangladeshin hallitus pyysi tukea 576 miljoonaa dollaria, ja monet ihmiset Euroopan unionissa - heitä on kymmeniä tuhansia - ovat liikuttuneet kummankin maan tuhoista näkemistään kuvista. Suhtaudumme tietysti myönteisesti siihen, että ECHO on antanut miljoonan ecun avustuksen, mutta se ei tunnu täysin riittävältä.
Olin viime viikonloppuna vaalipiiriini kuuluvassa Ashton-under-Lynessä pyhän kolminaisuuden kirkossa pidetyssä hartaustilaisuudessa, jossa päätettiin, että perinteinen kolehti, joka menee yleensä kirkon rahastoon, ohjattaisiin käytettäväksi tulvien aiheuttaman kärsimyksen lievittämiseen.
Komissio voi merkitä tämän muistiin ja etsiä muita tapoja antaa lyhyen aikavälin humanitaarista apua kummallekin maalle. Samanaikaisesti, kuten päätöslauselmassa sanotaan, Bangladeshille ja Kiinalle on annettava pitkällä aikavälillä teknistä apua, jolla niitä autetaan lievittämään joitakin ongelmia, jotka saattavat johtua piittaamattomasta suhtautumisesta ympäristöasioihin, mutta kaikkien edun mukaista on kuitenkin varmistaa, että nämä asiat ratkaistaan pitemmällä aikavälillä niin Kiinassa kuin Bangladeshissakin ja että ne eivät pääse toistumaan.

Kerr
Arvoisa puhemies, puhun Bangladeshista - Glyn Ford on aivan oikeassa - kyseessä on vakava onnettomuus. Katselin tänä aamuna BBC World -uutislähetystä, jossa esitettiin laaja raportti Bangladeshin tilanteesta. Nämä ovat maan historian suurimmat tulvat, ja 25-35 miljoonaa ihmistä on tällä hetkellä suhteellisesti ottaen edelleen kodittomia ja vailla taloudellista toimeentuloa. Lyhyen aikavälin apua tarvitaan hyvin kiireellisesti, eikä unioni ole antanut sitä riittävästi väestön ruoka- eikä lääketarpeiden tyydyttämiseksi lyhyellä aikavälillä. Punatauti ja ripuli ovat levinneet laajalle koko Bangladeshin alueella likaisen juomaveden vuoksi. Meidän on annettava apua lyhyellä ja pitemmällä aikavälillä paitsi tulvatilanteen selvittämiseen - mikä voi merkitä väestön laajamittaista siirtymistä uusille asuinalueille - myös sen hallintaan liittyvään tukeen ja kehitykseen. Jos yhdistämme nämä kaksi asiaa, pystymme antamaan apua tällä alueella.
-Metsäpalot Espanjassa
Burtone
Arvoisa puhemies, eteläisen Euroopan tulipaloja koskevan päätöslauselman esittämisestä ei pidä muodostua vuotuista rituaalia: kuten joka vuosi kesän mentyä keskustelemme jälleen tulipaloista. Ehdottomasti ei! Valitettavasti tulipalot ovat Euroopassa nykyään todellinen vitsaus: monia ihmishenkiä menetetään ja luonnon eläimet ja kasvit kärsivät korvaamatonta vahinkoa.
Valitettavasti tänäkin vuonna on kirjattava surullinen lopputulos. Mutta vaikka ympäristölle koituvat, taloudelliset ja sosiaaliset seuraukset ovatkin vakavia, yhtä vakavia tai pikemminkin levottomuutta herättäviä ovat tulipalojen syyt. Sääolosuhteilla on tietenkin objektiivinen osansa, mutta näyttää välttämättömältä tuoda esiin se tahallinen toiminta, joka valitettavasti on tyypillistä tälle ilmiölle eteläisessä Euroopassa. Tämän hyökkäyksen edessä, jonka voimme määritellä terrorismiksi luontoa vastaan, monien Euroopan unionin valtioiden hallitusten toiminta on osoittautunut riittämättömäksi. Ongelmaa on siis jälleen kerran käsiteltävä yhteisön tasolla, ei ainoastaan siten, että komissiolta pyydetään yksityiskohtaista vahinkoja kärsineitä alueita koskeva kertomus, ei ainoastaan siten, että näille alueille pyydetään erityistä apua, vaan jotta voitaisiin käsitellä laajempaa ongelmaa. Yhteisön maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä on kiinnitettävä enemmän huomiota metsänhoitoon. Lisäksi vaikuttaa yhä välttämättömämmältä laatia uusi ympäristöpolitiikkoja koskeva suunnitelma, jossa otetaan huomioon ennalta ehkäisevät toimet, pyritään koulutus- ja tiedotustoiminnan avulla lisäämään luonnon arvostamista, mutta on myös tehostettava vahinkoja estäviä politiikkoja. Mainitsen vielä erään päätöslauselmani ajatuksen: mielestäni on välttämätöntä, että valtiot sisällyttävät lainsäädäntöönsä ympäristörikoksen ja asettavat ennen kaikkea tuhoutuneille alueille toimenpidekiellon, jossa kaikenlainen rakennustoiminta kielletään ehdottomasti: metsäpalojen taustalla on usein rikollisjärjestöjä kiinnostava tonttikeinottelu.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, aloittamalla siitä, mitä kollegamme Burtone juuri sanoi, olisi ehkä parempi, etteivät tulipalot olisi "luonnonkatastrofit" otsakkeen alla, sillä ne eivät ole luonnonkatastrofeja.
Ne ovat ihmisen aiheuttamia katastrofeja ja me puhumme täällä toistuvasti näistä ihmisen aiheuttamista katastrofeista, useimmiten sekalaisten taloudellisten hyötynäkökohtien vuoksi.
Tällä on todellakin vaikutusta maanviljelijöiden etuihin, ja erityisesti tällä on vaikutusta ympäristöön.
Tänä aamuna hyväksyimme päätöslauselman ilmastonmuutoksesta ja hiilidioksidipäästöjä aikaansaaviin lähteisiin kuuluvat nimenomaan tulipalot, joita ei on tänä vuonna ole ollut ainoastaan Espanjassa ja Kreikassa, ei ainoastaan Etelä-Euroopassa, vaan myös Indonesiassa, Brasiliassa, kaikkialla maailmassa.
Sen vuoksi meidän on mielestäni ryhdyttävä toimiin Euroopassa ja jäsenvaltioissa parantaaksemme yhteisön metsäpolitiikkaa, työskenneltävä perinpohjaisesti palojen ennaltaehkäisemiseksi ja rangaistava niitä, jotka aiheuttavat tällaisia katastrofeja.

García Arias
Arvoisa puhemies, totta puhuen, kuten eräs kollega aiemmin sanoi, se, että joka vuosi tulemme tänne syyskuussa esittelemään päätöslauselmaa, jossa toistetaan kymmenien tuhansien hehtaarien tuhoutuneen joissakin Välimeren maissa, herättää minussa suurta levottomuutta ja jopa kollektiivisen vastuun tunteen.
Sillä kuten rouva González Álvarez sanoi aikaisemmin, emme puhu nyt luonnonkatastrofeista, vaan yksilöiden monesti vastuuttomasta toiminnasta.
Toisinaan kyse on myös toimielinten vastuuttomasta toiminnasta. On nimittäin aina syytä kysyä, teemmekö me kaikkemme tai tekevätkö julkiset hallintoelimet kaikkensa estääkseen näitä ilmiöitä tapahtumastavuosittain. On olemassa "sekalaisia" syitä, kuten aiemmin sanottiin, mutta lisäksi, kun käsittelemme hallintoelinten toiminnan koordinoinnissa tehtyjä virheitä, hätäännymme, sillä kyse on luonnon suojelemisesta.
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni tarkoituksena on vain sanoa kuinka valitettavaa on se, että tätä tapahtuu vuodesta toiseen.

Wolf
Arvoisa puhemies, jos kyseessä ei olisi näin ikävä asia, se olisi suorastaan naurettava. Euroopan eteläosassa on jokaisen vuoden syys- ja lokakuussa suunnattomia metsäpaloja, joiden määrä on valtava - Kreikassa yli 5000 tänä kesänä, toisinaan päivittäin yli 200 - ja aiomme ilmeisesti taas joka vuosi keskustella niistä. Syynä on myös se, ja tämä käy selväksi päätöslauselmista, että emme todellakaan puhu syvemmällä olevista syistä. Niitä ovat ensinnäkin kunnallistekniikan leviäminen ja toiseksi metsätalous, joka ei ole kestävää. Ei ole tärkeää keskustella vain muutamista ehkäisytoimista, lentolaivueista, vakuutuskysymyksistä ja vahingonkorvaussääntelyistä.
Tarvitsemme ensinnäkin riittävää lainsäädäntöä, aukotonta täytäntöönpanoa, pätevää henkilökuntaa, ja tehokasta hallinnointia, emme tarvitse kaavoitusta rakennustarkoituksiin, vaan uudelleen metsittämistä koskevia sitoumuksia.
Toiseksi tarvitsemme metsätaloutta, joka käyttää järkevästi lajien monimuotoisuutta, istutusten alueellista järjestämistä ja jaottelua ja itsestään syntyvää kasvillisuutta, jotta Välimeren alueelle voitaisiin luoda uudelleen sellaisia metsiä kuin siellä oli vuonna 500 eKr.
Haluaisin vielä mainita yhden avainsanan: eukalyptus. Eukalyptuspuut ovat palopommi-istutuksia, jotka lisäksi vielä tuhoavat vesivarastot.

Dary
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan radikaaliallianssin ryhmä on jättänyt yhteiseen päätöslauselmaesitykseen, jota ryhmämme tukee, kolme tarkistusta keinoista, joilla näitä vitsauksia voidaan torjua ja joista mainittakoon erityisesti eurooppalaisen vedellä tulipaloja sammuttavan lentokonelaivueen perustaminen.
Tekemämme tutkimus ja julkaistut tilastotiedot osoittavat, että keskimäärin 400 000 hehtaaria joutuu joka vuosi tulen saaliiksi Espanjassa, Italiassa, Portugalissa, Kreikassa ja Ranskassa. Metsäpalot, jotka johtuvat monista eri tekijöistä, horjuttavat ekologista tasapainoa. Ne johtavat tulviin, maanvyöryihin, ilmastonmuutoksiin ja kasviston ja eläimistön tuhoutumiseen. Metsäpalojen välttämiseksi kullakin maalla on käytössään lentokoneita ja toimintajärjestelmä, jota on hankala muuttaa kesäaikana.
Kansallisten keinojen kokoaminen ja käyttöönotto muiden maiden hyväksi on näin ollen turhaa kuvitelmaa. Kahdenvälisiä sopimuksia on tehty maasta käsin toteutettavista operaatioista kansalaisten turvallisuuden takaamiseksi, mutta ne eivät sovellu metsäpalojen ilmatorjuntaan maiden sisällä, koska ne koskevat ainoastaan kyseisten valtioiden raja-alueita.
Meidän ehdotuksessamme kyseisille maille annettaisiin tarvittavat ja riittävät keinot metsäpalojen torjumiseksi. Sitä varten olisi vuokrattava viisi Hercule C 130 -tyyppistä konetta, jotka ovat hyvin tehokkaita laukaisuhidastimilla varustettuja pienkoneita, joiden kunkin kapasiteetti on 12 tonnia. Lentolaivueen tukikohta perustettaisiin mahdollisimman keskeiseen kohtaan riskialueiden sijaintiin nähden. Siten metsäpalojen torjuntaan voitaisiin ryhtyä ratkaisevasti nopeammin, kun tiedetään, että käytettävien keinojen tehokkuus yhdessä niiden käyttöönoton nopeuden kanssa muodostavat oleellisen tehokkuustekijän metsäpalojen torjunnassa.
Operaation kustannukset koostuisivat kolmen kuukauden kesäaikana viidestä koneesta, joiden lentoaika olisi noin tunti, mikä tekisi noin kuusi miljoonaa ecua, ja unioni ja käyttäjämaat voisivat toimia siinä maksajina. Ei ole liioiteltua sanoa, että se olisi taloudellisesti järkevä ratkaisu.
Hyvät kollegani, näiden tarkistusten hyväksyminen voisi johtaa valiokunta-aloitteiseen mietintöön, joka vahvistaisi eurooppalaisen vedellä tulipaloja sammuttavan lentokonelaivueen kannattavuuden, ja se voitaisiin ottaa käyttöön mahdollisimman pian.
Metsäpalot Portugalissa
Apolinário
Arvoisa puhemies, tarkoitukseni ei ole niinkään puhua Portugalista, jossa toimet on koordinoitu ja jossa on ollut materiaalisia keinoja ja poliittista kiinnostusta asiaan, vaan haluan käyttää tilaisuuden hyväkseni korostaakseni sitä maailmanlaajuista kehystä, joka sisältyy tähän yhteiseen päätöslauselmaan, josta nyt äänestämme; kyseessä on maailmanlaajuinen kehys, josta käy selkeästi ilmi koko yhteisön laajuisen metsäpolitiikan merkitys, kuten Thomasin mietinnössä korostettiin, ja jossa otetaan lisäksi huomioon Välimeren alueen erityispiirteet.
Tahtoisin myös painottaa, että on tärkeää sopeuttaa tulevan yhteisen maatalouspolitiikan vaihtoehdot metsäpolitiikkan tarpeisiin ja painottaa metsäalueiden suunnittelun merkitystä alueellisesta ja paikallisesta näkökulmasta. On olemassa useita suunnitteluun ja ympäristöön liittyviä kysymyksiä, jotka on otettava huomioon Etelä-Euroopan ja Välimeren maiden osalta, koska lopultakin nämä syyskuun päätöslauselmat ovat seurausta siitä, ettei toimenpiteisiin ole ryhdytty ajoissa.

Coelho
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, jälleen kerran Etelä-Euroopan maissa ja erityisesti Portugalissa on kesän aikana riehunut useita suuria metsäpaloja.
Ensimmäiseksi ilmaisemme luonnollisestikin surumme uhrien takia ja vetoamme yhteisön apuun. Sen lisäksi, että päätöslauselmassa pyydetään komissiota osoittamaan tarpeelliset määrärahat, parlamentin olisi myös aihetta harkita, olisiko mahdollisesti tarkoituksenmukaista perustaa kokonaan uusi budjettimääräraha katastrofien varalle.
Olemme tietoisia siitä, että jotkin metsäpalot saavat alkunsa rikollisesta toiminnasta ja että myös pitkiä kuivuuskausia ja lämpöaaltoja aiheuttavat ilmastonmuutokset pahentavat metsäpaloja. Sen tähden on erittäin tärkeää kiinnittää enemmän huomiota niiden ehkäisyyn, ja olisikin toivottavaa, että Euroopan toimielimet tukisivat nykyistä enemmän metsäpalojen tehokasta torjuntaa. Tämä koskee esimerkiksi yhteisen maatalouspolitiikan vaihtoehtoja, joiden avulla tämänkaltaisten katastrofien ehkäisyä voidaan tehostaa, ja tämä koskee tarvetta luoda erityinen Euroopan metsästrategia, kuten parlamentti on esittänyt aina Thomasin mietinnön hyväksymisestä lähtien. Kaiken tämän takia olen yhdessä eräiden kollegoiden kanssa allekirjoittanut tämän tämän päätöslauselmaesityksen, jolle pyydämme parlamentin tukea.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, en käytä koko puheaikaani, mutta en voi puhua tässä melussa, joten voisitteko pyytää jäseniä olemaan vähän hiljempaa.

Puhemies
Se oli aiheellinen huomautus, olette aivan oikeassa. Pyydän jäseniä istumaan paikoilleen.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, toisin kuin monet muut, jotka ovat täällä tuoneet esiin käsityksensä, jonka mukaan kesäaikaan olisi harjoitettava todellista " palontorjuntateollisuutta" , minä tahtoisin sanoa, että Välimeren alueen metsien suhteen erehdytään tavallisesti luulemaan, että metsäpaloja torjutaan kesäisin, että niitä torjutaan lentokalustojen ja palomiesten avulla.
Välimeren maiden metsäpaloja vastaan taistellaan talvisin, syksyisin ja keväisin, kun ei ole kuuma, puhdistamalla ja panemalla metsiä kuntoon, valvomalla niitä, lähettämällä työntekijöitä puhdistamaan metsiä, jotka nykyään kuuluvat yleensä hyvin monille omistajille eivätkä ole enää asuttuja, kuten sata vuotta sitten.
Ainoa tapa suojella metsiä on puhdistaa ne ja tehdä metsiin teitä, jotka pysäyttävät tulen ja estävät sitä leviämästä. Sen tähden on maksettava metsänraivaajille, joiden tehtävänä on avata metsään paloteitä, eräänlaisia 50-60 metrin levyisiä " puistokatuja" . Portugalissa on alueita, jotka eivät kärsi metsäpaloista. Mikseivät kärsi? Ne ovat valtaisia metsäalueita, joilla on metsänvartijoita; ne ovat puhtaita metsiä, joissa on paloteitä. Ellei meillä ole kaikkea sitä, meillä ei ole mitään. Ja olen täällä nyt puhumassa metsäpalojen aiheuttamista tuhoista, koska Välimeren alueen metsissä Eurooppa on noudattanut politiikkaa, joka on jo itsessään tuhoisa, sillä ne maat, joilla on siistit metsät ja leudompi, viileämpi ilmasto kuin meillä, ovat järjestelmällisesti vastustaneet järkevämpää politiikkaa. On kuitenkin syytä torjua ajatus siitä, että metsäpaloja vastaan taistellaan kesäaikaan lentokonein. Metsäpaloja torjutaan talvella panemalla metsät sellaiseen kuntoon, etteivät ne syty palamaan.

Puhemies
Saanen keskeyttää teidät, hyvä kollega. Herra Willockx, on todellakin hyvin epäkohteliasta keskustella ympäri salia, kun joku yrittää puhua. Pyydän rouva Mannin ympärillä olevia kollegoja palaamaan paikoilleen. Melu häiritsee puhujaa.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, sytytetään heidät palamaan!
Metsäpalot Kreikassa
Papayannakis
Totuus Kreikan tulipaloista ja niiden seuraukset tiedetään, arvoisa puhemies, ja ne on esitetty myös käsiteltävänä olevassa päätöslauselmassa, jota tietenkin kannatan.
Tulevaisuudessa niillä on vielä dramaattisempia seurauksia, tulvia, muutoksia mikroilmastossa, ympäristössä ja ekosysteemissä. Arvoisa puhemies, sallikaa minun yksitoikkoisesti toistaa syyt: kiinteistörekisterin puuttuminen, joka rohkaisee yrittämään petoksia, jätteidenhuollossa vallitseva täysi anarkia, joka johtaa laittomiin kaatopaikkoihin, joita paikallishallinto ei voi tai halua valvoa, Kreikan epäselvät lait ja nykyiset lakiluonnokset palaneiden alueiden metsittämisestä uudelleen.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun kuitenkin sanoa muutama sana myös komissiosta. Se ei tee työtään oikein. Heinäkuusta lähtien kysyttyäni ensisijaisuudesta herra Fischler oli velvollinen vastaamaan minulle, kuinka paljon ja kuinka tehokkaita Kreikan metsäpalojen torjuntasuunnitelmat olivat. Hän ei vastannut. Tämä ei ole pelkkää huonotapaisuutta, vaan osoitus välinpitämättömyydestä Kreikkaa kohtaan, mikä ei ole komissiolle kunniaksi eikä auta meitä.
Lisäksi haluaisin kiittää kaikkia niitä italialaisia, saksalaisia, ranskalaisia ja venäläisiä, jotka lähettivät kesällä avuksemme lentäjiä ja lentokoneita pienentämään metsäpalojen maallemme aiheuttamia valtavia vahinkoja.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yritän puhua lyhyesti. Mitä tulee Kiinan tulviin, vahvistan keskustelun aikana mainitut luvut ja tahtoisin lisäksi mainita, että ECHO on jo Kiinassa, mutta että tuhon mittasuhteet ovat niin valtavat, kuten voitte kuvitella, että ECHO joutuu keskittämään ponnistuksensa tietyille alueille, joiden tarpeet ovat suurimmat, ja etenkin ruoka- ja lääkeavun toimittamiseksi hädänalaisimmille väestönosille. Joka tapauksessa ECHO on jo lähettänyt Kiinaan oman asiantuntijansa ja edustajansa, jonka tehtävänä ei ole ainoastaan arvioida tarpeita tarkemmin, vaan myös koordinoida ECHOn toimia alueella.
Lisäisin myös, että voimme harjoittaa parlamentin päätöslauselmaesitykseen sisältyneiden ehdotusten mukaisesti selkeää yhteistyötä Euroopan unionin ja Kiinan välisissä suhteissa avustamalla ja osin rahoittamalla sellaisia tutkimushankkeita, joiden tavoitteena on saada selville näiden katastrofien syyt, sekä ympäristöön liittyvät että muut, ja löytää niille mahdollisia ratkaisuja.
Myös Bangladeshissa on kyse mittasuhteiltaan valtavasta katastrofista - mikä ilmenee jo siitä, että se koskee yli 60 %: a maan pinta-alasta ja yli 30 miljoonaa ihmistä - ja myös siellä ECHO on jo paikalla toimittamassa humanitaarista apua etenkin elintarviketilanteeseen ja kansanterveyteen liittyvissä asioissa. Voin myös jo tässä vaiheessa ilmoittaa, että komission yhteyteen on perustettu erityinen yksikkö, työryhmä, joka käsittää ECHOn, PO I B: n ja PO VIII: n ja jonka tehtävänä on koordinoida Euroopan unionin tai ainakin komission toimia Bangladeshin katastrofin suhteen. Tällä hetkellä on käytetty jo miljoona ecua, mutta on ilmeistä, että summa kasvaa, koska tarpeet arvioidaan huomattavasti suuremmiksi.
Arvoisa puhemies, tulipalojen suhteen tahtoisin sanoa, että yhteisö on kaiken aikaa toiminut tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa metsien uudelleenistutuksen, riskialueiden suojelun, suojelutoimenpiteiden ym. alalla. Niin ollen voin kertoa, että vuosina 1992-1998 hyväksyttiin lähes 700 jäsenvaltioiden esittämää metsäpalojen ehkäisyhanketta, jotka saavat yhteisön osarahoitusta noin 84 miljoonan ecun arvosta. Tätä yhteistyötä hoitaa pysyvä metsäkomitea, joka on etenkin metsäpaloja koskevan tiedotusjärjestelmän ansiosta hyvin hyödyllinen väline tilanteen arvioimisen ja seurannan kannalta, mutta se ei valitettavasti voi olla nykyistä tehokkaampi, koska budjettivallan käyttäjä on vähentänyt sen määrärahoja, jotka vuonna 1996 olivat 23, 5 miljoonaa ecua ja vuonna 1997 enää 16 miljoonaa ecua.
Haluaisin myös kertoa, että parhaillaan toteutettaviin aluekehitysohjelmiin sisältyy useita metsäpalojen ehkäisyyn ja metsien uudelleenistutukseen liittyviä toimia, mutta että komissiolla - kuten arvoisat parlamentin jäsenet tietävät - ei ole ylimääräisiä rahoituskeinoja tuhojen koettelemien alueiden avustamiseksi. Väliintulon olisi siis tapahduttava kaikissa tapauksissa uudelleenohjelmoimalla yhteisön tukikehyksiä tai neuvottelemalla jäsenvaltioiden kanssa erityisiä, ainutkertaisia tukitoimia. Haluan vielä tuoda esiin erään jäsenen täällä lausuman pyynnön suhteen, että komissio tulee edelleenkin ehdottamaan Agenda 2000: n yhteydessä metsänsuojeluun ja metsien uudelleenistutukseen liittyviä toimenpiteitä.
Lopuksi haluaisin ilmoittaa parlamentille, että komissio valmistelee parhaillaan Thomasin mietinnön pohjalta Euroopan metsästrategiaa koskevaa ehdotusta, joka tullaan luonnollisestikin esittelemään parlamentille ja neuvostolle toivon mukaan vielä ennen tämän toimikauden loppua.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari Pinheiro!
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme hetken kuluttua äänestykseen.
Sitä ennen Fabre-Aubrespy käyttää puheenvuoron työjärjestyksestä.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin viitata lyhyesti työjärjestyksen 19 artiklaan ennen kuin siirrymme esityslistalla oleviin mietintöihin.
Olen saanut tietooni Agence France Presse -tietotoimiston uutissähkeen, jossa viitataan parlamentin puhemiehiä lähellä olevaan lähteeseen ja jonka mukaan parlamentti voisi hyväksyä käyttöön väliaikaisesti uuden istuntosalin marraskuun 1998 loppupuolella ja ottaa sen käyttöön joulukuussa. Sinne on kuitenkin asennettava vielä kaikki laitteistot, erityisesti koneäänestyslaitteet. Uutisen mukaan jotkut pohtivat, olisiko parempi odottaa uuden lainsäädäntökauden alkamista, eli heinäkuuta 1999 kokousten järjestämiseksi uudessa rakennuksessa.
Uutisessa todetaan lisäksi, että sadat työntekijät tekevät vielä työtään valtavalla työmaalla. Kokonaan lasista rakennettavan uuden rakennuksen kauneutta ihastellaan ja arvioidaan, että sen ylläpitokustannukset ovat valtavat.
Tämän perusteella haluaisin, että puhemieheltä kysytään, miten hän voi sietää lähipiirinsä kuuluvien puhuvan hänen nimissään tällä tavalla - mikä viittaa puhemiestä lähellä olevaan lähteeseen - ja kertovan, että jäsenet pohtivat, täytyykö uudet rakennukset yhdistää vai ei.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, meillä ei ole kyselytuntia emmekä voi reagoida kaikkiin ajankohtaisiin lehdistötiedotteisiin. Olen saanut asian tiedoksi, ja katsomme, mitä teemme tällä tiedolla.
Oomen-Ruijten saa puheenvuoron työjärjestyksestä.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, pyydän huomiota henkilökohtaiseen asiaan 108 artiklan puitteissa. Esillä on päätöslauselma kuolemanrangaistuksesta Filippiineillä. Me luemme tietenkin kaikki tekstit kokonaan. PPE-ryhmä vastustaa kuolemanrangaistusta. Arvoisa puhemies, ymmärrän että sen miltei yhdeksän vuoden aikana, jonka olen ollut parlamentin jäsenenä, olen saanut joukon vihamiehiä, koska en ole voinut olla kaikille mieliksi. Ymmärrän myös, ja tästä kollegani tietävät enemmän, että myös filiippiiniläisillä on ehkä sovittelematon riita kanssani, mutta kun luen Filippiinejä koskevan päätöslauselman tekstiä, joka kuuluu: " whereas the newly elected President according to a Reuters report, has said on radio that he would not grant clemency to Oomen-Ruijten, one of those under sentence of death" , siinä mennään liian pitkälle. Pyydän teitä muuttamaan tämän tekstin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Oomen-Ruijten
Siirrymme äänestykseen.

Äänestys (jatkoa)
Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä teiltä jotakin. Paikalla numero 85 istuu joku, joka on tänään ottanut jo muutamia valokuvia parlamentin tästä puolesta. Herra Seppänen ottaa säännöllisesti kuvia tästä puolesta. Kollega Hans-Gert Poettering on mahdollisesti hyvin viehättävä, mutta en haluaisi, että parlamenttia kuvataan täällä, arvoisa puhemies. Ihmettelen, mistä tässä on kyse.

Puhemies
Valokuvien ottaminen täällä istuntosalissa on kielletty ilman erityistä lupaa. Pyydän teitä lopettamaan sen.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluan vain tietää, mitä filmille tapahtuu ja mihin tarkoitukseen se on.

Puhemies
Toivon, että olette taas rauhoittunut, ja voimme jatkaa äänestystä.

Oomen-Ruijten
Ei, arvoisa puhemies, en ole, ja mikäli meillä on säännöt täällä parlamentissa, haluaisin pyytää teitä kysymään kyseiseltä herralta, ehkä hän voi itse kertoa siitä, mitä hän tekee kamerallaan. Ehkä hänellä ei ole siinä filmiä, sitten olisin tyytyväinen.

Puhemies
Valokuvien ottaminen ilman erityistä lupaa on istuntosalissa kielletty. Käsittelemme tätä tapausta, sillä tästä yksityiskohdasta ei ole sääntelyä, ja sitä käsitellään puhemiehistössä.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, olemme kollegoita keskenämme. Olemme hyvin avoimia täällä parlamentissa ja haluaisin kysyä teidän välityksellänne kyseiseltä kollegalta, miksi hän ottaa valokuvia ja onko hän valmis luovuttamaan filmin, mikäli siinä on kuvia.

Puhemies
En haluaisi täällä nyt mitään yksityiskohtaista keskustelua. Hänellä on parlamentin jäsenenä oikeus olla istuntosalissa, mutta tapaus on hieman epätavallinen, ja tulemme siksi puhumaan siitä puhemiehistössä, ja nyt haluaisin päättää tämän aiheen käsittelyn.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, pyydän teidän huomiotanne henkilökohtaisesta syystä parlamentin tämän puolen nimissä. Olen ymmärtänyt, että kyseinen herra haluaa vastata ja haluan kysyä häneltä, mitä hän oikeastaan tekee. Sillä ei ole ensimmäinen kerta, kun näen tällaista.

Puhemies
Herra Seppänen, haluaisitteko antaa selvityksen asiasta?

Seppänen
Arvoisa puhemies, olen ottanut muistoksi kuvia Euroopan parlamentin istunnosta. En voi mennä tuonne ylös ottamaan kuvia, kun olen parlamentin jäsen, ja ilmeisesti olen oikeutettu muistoja itselleni ottamaan.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, mielestäni meillä on säännöt ja olen sitä mieltä, että kollega Seppäsen on sitten luovutettava filminsä.

Puhemies
Herra Cox saa puheenvuoron työjärjestyksestä.

Cox
Arvoisa puhemies, miksiköhän arvoisa jäsen ei pitänyt liberaalien ryhmää valokuvauksellisena? Olemme hyvin pettyneitä, kun meitä ei kuvattu.
(Naurua ja suosionosoituksia)

Puhemies
Sanoisin, että asia on loppuun käsitelty. Voimme siis jatkaa työtämme.

Puhemies
Voisimmekin näin päättää äänestyksen tältä päivältä.

Gröner
Arvoisa puhemies, pyydän kollegojen huomiota vielä hetkeksi. Olemme tänä aamuna saaneet valmiiksi Marinuccin mietinnön käsittelyn. Ei ole tarpeen lykätä sitä, vaan voimme toki äänestää nyt. Kun te kokeneeseen tapaanne johdatte puhetta, ei äänestys kestäne kauan.

Puhemies
Istunto päättyy tänään klo 20.00, emmekä voi pitkittää sitä loputtomiin. Meillä on huomenna koko joukko naiskysymyksiä koskevia äänestyksiä, ja siksi olisi ollut järkevää suorittaa äänestykset yhdessä. Kysyn nyt parlamentilta, haluatteko nyt vielä äänestää mietinnöstä. Teidän sananne on minun lakini!
(Parlamentti päätti jatkaa äänestystä.)

Happart
Arvoisa puhemies, voisitteko sanoa, otetaanko tämän illan äänestyksissä toimitetut nimenhuutoäänestykset huomioon laskettaessa parlamentin jäsenten korvauksia, sillä jos asia on niin, kaikki ne, jotka lähtivät hieman ennenaikaisesti iltapäivällä pidettyjen äänestysten jälkeen, yllättyvät ensi viikolla.

Puhemies
Herra kollega Happart, sääntönä on, että torstai otetaan kokonaisuudessaan huomioon, mukaan lukien kaikki suoritettavat äänestykset. Kukin parlamentin jäsen tietää kyllä siihen liittyvät seuraukset.

Lulling
Arvoisa puhemies, olemme samaa mieltä rouva esittelijän kanssa. Haluaisin ehdottaa suullista tarkistusta, koska meidät on ymmärretty väärin. Me emme vaadi lainsäädäntöä, jolla luodaan oikeus osa-aikatyöhön, vaan lainsäädäntöä, jolla säännellään vapaaehtoista osa-aikatyötä.
Teksti kuuluisi siis seuraavasti: " Kehottaa jäsenvaltioita laatimaan pikaisesti lait, jotka koskevat vapaaehtoista osa-aikatyötä ja kehottaa komissiota kannustamaan ja koordinoimaan näitä toimia" .
Me emme voi todellakaan vaatia, että kaikilla olisi oikeus tehdä osa-aikatyötä. Yritykset eivät enää pystyisi toimimaan. Se on epärealistinen ajatus. Se on kuitenkin tajuttava, ja rouva esittelijä on sen myös tajunnut.

Puhemies
Esittelijä nyökkäsi minulle myöntymyksensä merkiksi.

Wolf
En usko, että se on vastaava. Tässä on kyse siitä, onko yritykset selkeän henkilöoikeuden nojalla pakotettava ryhtymään vastaaviin järjestelytoimenpiteisiin. Se ei merkitse ollenkaan samaa kuin Lullingin ehdotus. Lulling vaatii vain asian sääntelyä lailla. Tässä on kuitenkin kyse selvästä henkilöoikeudesta. Se tarkoittaa jotain muuta. Näiden asioiden sotkeminen on jo ennenkuulumatonta.

Puhemies
On esitetty tarkistus, ja esittelijä puoltaa sitä. Jos se aiotaan hyväksyä, tarvitsen kuitenkin myös parlamentin hyväksymisen, mikä tarkoittaa, että jos vastaväitteitä esitetään, minun on otettava ne huomioon. Jos 12 jäsentä esittää vastaväitteen, en voi siirtyä äänestykseen. Koska vastaväite siis on tehty ja on otettava huomioon, on tarkistuksesta äänestettävä sellaisena kuin se alun perin oli.
(Yli 11 parlamentin jäsentä ilmoitti vastustavansa tarkistusta, eikä sitä hyväksytty)

Seppänen
Arvoisa puhemies, kollega paikalla 10 A puhuu matkapuhelimeen. Mielestäni on sopimatonta meitä muita edustajia kohtaan käyttää puhelinta täällä salissa, ja toivoisin että puhemies kiinnittäisi asiaan huomiota.

Puhemies
Matkapuhelin on täällä kielletty. Toivoisin, ettei kukaan nyt vielä vaadi, että tämäkin on nauhoitettava. Pyydän teitä kohteliaimmin lopettamaan, tämä on todella sopimatonta.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, voin ilmoittaa kollega Seppäselle, että yritin juuri ryhmämme sihteerin kautta soittaa matkapuhelimestani, koska tämä puhelin on epäkunnossa, saadakseni selville, mihin herra Seppäsen filmi vietiin.

Puhemies
Olen tästäkin kuullut perustelun, mutta haluaisin huomauttaa, että parlamentissa on hätätapausten varalta jokaisen ryhmän käytettävissä puhelimia, joita niissä tapauksissa tulisi myös käyttää. Haluaisin tehdä tämän vielä kerran täysin selväksi.

Marinucci
. (IT) Arvoisa puhemies, kiitän teitä äänestyksestä, ja kiitän kollegoita siitä, että he hyväksyivät mietinnön. Tahdon kuitenkin sanoa, että se, että mahdollisuus varata osa rakennerahastoista naisten työttömyysongelman hoitoon hylättiin äänestyksessä, on vakava virhe. Tiedän, ettei ole totta, että komissaari Flynn olisi Oportossa sanonut niin, mutta mikäli hän olisi sanonut, hän olisi ollut oikeassa, sillä nimenomaan parlamentti ei siis halua pyytää näitä varoja. Arvoisa komissaari, te ette sanonut niin Oportossa, ja tänä aamuna selititte asian; sen oli esittänyt lehdistö, ja te kielsitte asian - ja uskon teitä - mutta nyt voisitte sanoa niin: parlamentti on valitettavasti tänään sanonut - enkä tiedä miksi - ettei ole oikein varata osaa rakennerahastojen varoista naisten työttömyyden hoitoon. En tiedä kuka on äänestänyt näin, en tiedä miksi, mutta uskon, että se on virhe.

Posselt
Arvoisa puhemies, on uskomaton häpeä parlamentille, että emme joidenkin ryhmien itsepäisyyden tähden ole voineet hyväksyä Kosovoa koskevaa tekstiä, varsinkin kun otetaan huomioon siellä vallitseva kohtalokas tilanne, jonka sanoinkuvaamaton kurjuus aiheuttaa! Olen sitä mieltä, että meidän on vastedes keskityttävä varsin ponnekkaasti kahteen asiaan. Ensinnäkin Kosovon aseidenriisuntaan ja siellä rosvoilevien palkkasotilaiden ja sotilasryhmien korvaamiseen kansainvälisin rauhanturvajoukoin ja toiseksi poliisilaitoksen, hallinnon ja oikeuslaitoksen saattamiseen vaaleilla valittujen Kosovon johtavien tahojen käsiin. Tästä vähimmäisohjelmasta olisi pystyttävä saavuttamaan yksimielisyys. Siihen meidän tulisi keskittyä, silloin voimme säästyä tämänpäiväisen kaltaisilta noloilta tilanteilta!

Swoboda
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä Posseltin kanssa siitä, että on häpeä, että emme pystyneet saavuttamaan yksimielisyyttä. Mutta haluaisin pyytää Posseltia ja hänen tovereitaan etsimään yhteistä linjaa tässä vaikeassa kysymyksessä. Jos te uskotte saavuttavanne enemmistön ainoastaan kovan linjan kautta, olette tänään nähnyt, ettei se ole mahdollista. Etsikää parlamentin sosiaalidemokraattien kanssa yhteinen linja tässä tärkeässä kysymyksessä, niin voimme myös päästä yksimielisyyteen.

Väyrynen, Olsson, Anttila, Virrankoski ja Ryynänen
Äänestimme Kosovo-päätöslauselmaa käsiteltäessä eri tavalla kuin oman ryhmämme enemmistö. Katsomme, että sotilaallisen voiman käyttö edellyttää, että YK: n turvallisuusneuvosto on antanut siihen valtuutuksen. Lisäksi katsomme, ettei Euroopan parlamentin eikä myöskään neuvoston tule ottaa kantaa sotilaallisen voiman käyttämiseen, vaan siitä päättäminen kuuluu NATO: lle, WEU: lle ja yksittäisille EU: n jäsenmaille.
Castagnèden mietintö (A4-0252/98)
Andersson ja Lööw
On hyvä asia, että arvonlisäverojärjestelmää tarkastellaan. Hyvä on myös tiettyjen työvoimavaltaisten palveluiden verokannan alentamisyrityksiä koskeva direktiiviehdotus. Sitä vastoin minkäänlaista välitöntä arvonlisäverojen lähentämistä ei tarvita. Useat maat, joissa on korkea arvonlisävero, rahoittavat julkista sektoriaan arvonlisäverotuloilla.

Berès
Kuten Ranskan sosialistit sanoivat vaalikampanjansa aikana puolitoista vuotta sitten, he kannattavat arvonlisäveron yleistä alentamista. Välillisenä verona se kohdistuu kaikkiin tuloista riippumatta; sanoisinpa jopa, että se rasittaa erityisesti heikoimmassa asemassa olevia yhteiskunnan osia, koska niissä kulutuksen osuus kokonaistuloista on korkein. Samaan aikaan me olemme hyvin tietoisia siitä, että meidän on tehtävä kaikkemme, jotta euron käyttöönotto tapahtuu sellaisissa oloissa, jotka herättävät luottamusta erityisesti budjettitasapainon osalta. Mitä on siis tehtävissä?
Minun mielestäni meidän on löydettävä käytännönläheisiä ja kaukonäköisiä mutta tehokkaita vastauksia käsillämme olevaan ongelmaan, eli meidän on alennettava tiettyihin oleellisina pitämiimme tavaroihin tai palveluihin sovellettavaa arvonlisäverokantaa, mikä on mahdollista tarkistamalla ajoittain kuudennen arvonlisäverodirektiivin liitettä H.
Ajattelen erityisesti CD-ROMeihin sovellettavan verokannan alentamista, jolla voitaisiin varmistaa tälle tuotteelle vastaavanlainen kohtelu kuin kirjoille ja samalla edistää tulevaisuuden teknologiaa, jonka alalla Euroopan unionin on oltava kilpailukykyinen. Tästä syystä äänestimme ARE-ryhmän ehdottaman tarkistuksen 4 puolesta.
Olemme myös sitä mieltä, että verokannan alentamista on harkittava, kun kyseessä on sosiaalisin perustein tuotettujen asuntojen rakentaminen ja kunnossapito, julkinen entistäminen tai tuomioistuimen palvelujen tarjoaminen kaikkein varattomimmille. Ranskassa tämä on jo mahdollista - tai sosiaaliasuntojen osalta lähes mahdollista - mutta meidän mielestämme on mentävä pidemmälle; pidemmälle verokannan alentamisessa ja pidemmälle toimien yhteensovittamisessa eurooppalaisten kumppaneidemme kanssa. Markkinoiden ykseyden ja verotuksen yhdenmukaistamisen varmistamiseksi, epärehellisen kilpailun välttämiseksi meidän on edettävä yhdessä yhdenmukaistamalla nämä asiat. Kannatamme myös ajatuksellisesti ARE-ryhmän tarkistuksia 3, 5 ja 6, joissa korostetaan tällaisen yhteisen alentamisen aiheellisuutta.
Lopuksi minun on sanottava, että kannatan aivan erityisesti parlamentin komissiolle osoittamaa pyyntöä Bernard Castagnèden mietinnön päätöslauselman 6 kohdassa, joka mahdollistaisi alennetun arvonlisäveron "kokeellisen" soveltamisen tiettyihin työvoimavaltaisiin palveluihin. Ajattelen erityisesti koteihin tarjottavia palveluja, jotka muodostavat yhden osa-alueen Ranskan laatimasta kansallisesta työllisyyssuunnitelmasta Luxemburgin ylimääräisen Eurooppa-neuvoston jälkeen ja jota komissio ilmoitti olevansa valmis tukemaan 12. marraskuuta 1997 antamassaan tiedonannossa työvoimavaltaisista palveluista.
Minun on kuitenkin lisättävä, että tällä alueella me emme voi tyytyä pelkkiin kokeiluihin. Niistä on päästävä mahdollisimman pian sitovaan lakitekstiin. Komission ja neuvoston on oltava tietoisia päättäväisyydestämme edetä tässä asiassa. Se on erittäin tärkeää, ja se heijastaa sitä tavoitetta, jota Ranskan sosialistit ovat jo pitkään ajaneet varmoina siitä, että tämä toimenpide edistäisi kulutusta ja sen lisäksi myös työllisyyttä.

Bonde, Krarup ja Sandbæk
Mietintö sisältää laajan ehdotuksen yksittäisten jäsenvaltioiden arvonlisäverokannan yhdenmukaistamisesta sekä uudesta yhteisestä alv-järjestelmästä, joka perustuu alkuperämaassa tapahtuvaan verotukseen. Näitä emme voi tukea. Kantamme on, että vero- ja maksupolitiikka on puhtaasti kansallinen asia, eikä unionin siksi tule puuttua jäsenvaltioiden mahdollisuuteen noudattaa itsenäistä talouspolitiikkaa.
Mietinnössä korostetaan, että alennetut alv-kannat voivat olla tarkoituksenmukaisia sosiaalisista näkökohdista arvonlisäveron taloudellista toimintaa vähentävien vaikutusten välttämiseksi. Samalla korostetaan, että alennettu arvonlisävero voi parantaa työllisyyttä ja rajoittaa " pimeän" työn määrää. Näistä arvioista olemme samaa mieltä, ei vähiten siksi, että muun muassa ruoan arvonlisäverokanta rasittaa suuri- ja pienituloisia saman verran ja kohtelee siksi eri sosiaaliryhmiä taloudellisesti puolueellisesti. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että pitää olla yksittäisten jäsenmaiden päätettävissä, millaista sosiaali- ja työmarkkinapolitiikkaa ne haluavat noudattaa. Sosiaalipoliittisia pohdintoja ei tule käyttää verukkeena eri yhteistyöalueiden yhdenmukaistamisessa.
Mietinnössä tähdennetään edelleen, että alennettujen alv-kantojen käytön järkeistämisen ja nykyaikaistamisen pitää tapahtua ilman merkittäviä vaikutuksia julkisiin tuloihin. Tämä on tärkeää. Meillä Tanskassa on yhdenmukaistettu 25 %: n alv-kanta, joka on olennaisesti korkeampi verrattuna muihin jäsenvaltioihin. Tämän tulolähteen tuotto muodostaa tärkeän osan tanskalaisen hyvinvointivaltion rahoituksesta.
Siksi on tärkeää tässä yhteydessä mainita, että Tanskan veroministeriön kansankäräjien Eurooppa-valiokunnalle antamassa perustelumuistiossa, joka koskee ehdotusta neuvoston direktiiviksi 6. arvonlisäverodirektiivin muuttamisesta, ilmenee, että vähennyssääntöjen muutos, joka sisältäisi hyvitysjärjestelmän perustamisen ja arvonlisäveron takaisinmaksun muista jäsenmaista tehdyistä ostoista, " merkitsisi valtion varoihin suuruusluokaltaan 1-2 miljardin kruunun tulonmenetystä" ( veroministeriö J. nro 5/98-221-29).
Mietinnön ehdotusten toteuttamisesta olisi vääjäämättä merkittäviä taloudellisia vaikutuksia tanskalaiselle yhteiskunnalle ja siten myös vaikutusta julkisten tulojen määrään. Näitä taloudellisia seurauksia ei nähdäksemme voi hyväksyä. Samalla käsityksemme on, että yksittäisten jäsenmaiden väestön ja vaaleilla valittujen kansanedustajien tulee suvereenisti ratkaista yhteiskuntansa kehittämisen taloudelliset tavoitteet ja keinot. Tätä kehitystä ei tule sanella EU: sta käsin. Mietintö on siksi askel väärään suuntaan.

Wibe
En voi äänestää mietinnön puolesta, koska en ole samaa mieltä siitä, että arvonlisäverokantoja olisi lähennettävä (8 kohta). En myöskään yhdy mielipiteeseen, että arvonlisävero perustuisi alkuperämaassa tapahtuvaan verotukseen (1 kohta).

Wolf
Olenkin jo, erheellisesti Secchin mietinnön yhteydessä, tarttunut tilaisuuteen esittää muutamia perusteita työvoimavaltaisten palvelujen ja tuotteiden alennettua arvonlisäverokantaa koskevaan kysymykseen.
Haluaisin nyt vielä käsitellä lyhyesti komissaari Montin perusteluja. Minusta on ehdottoman houkuttelevaa käyttää tässä yhteydessä paikallisesti tai alueellisesti rajoitetun taloudellisen merkityksen kriteeriä, jotta voidaan sovittaa yhteen kokeilua koskeva lauseke ja meidänkin periaatteessa kannattamamme tavoite, joka tähtää veropolitiikan sitovaan yhdenmukaistamiseen tai koordinointiin tulevaisuuden "Euro-maassa" .
Toivoisin vain, että tällaisesta paikallisesti tai alueellisesti rajoitettujen taloudellisten kiertokulkujen huomioon ottamisesta tulisi muutenkin keskeinen näkökohta EU: n politiikassa!
Protektionismin (I-EDN-ryhmän tarkistus 2) tai tiettyjen toimialojen suosimisen (GUE/NGL-ryhmän tarkistus 8) motiivit tulisi mieluummin jättää huomiotta, koska Euroopan alv-järjestelmän edelleen kehittäminen on vaikeaa; muuten emme koskaan pääse kestäviin yhteisiin sääntelyihin!
Hendrickin mietintö (A4-0202/98)

Ebner
Nykyään lienee jo itsestään selvää, että pienillä ja keskisuurilla yrityksillä, lyhyesti pkyrityksillä, on avainrooli Euroopan unionissa. Ne ovat ratkaisevasti osallisina Euroopan talouskasvussa ja - mikä on erittäin tärkeää unionin nykyisen työttömyystilanteen kannalta, työttömiä on 20 miljoonaa - yksi tärkeimmistä uusia työpaikkoja luovista tekijöistä. Emmekä saa unohtaa, että valtion- ja hallitusten päämiehet asettivat Luxemburgissa vuonna 1997 pidetyssä työllisyyskokouksessa päämääräksi tämän kestämättömän tilanteen poistamisen. Tulkoon mainituksi, että 99, 8 % EU: ssa toimivien yritysten kokonaismäärästä on pk-yrityksiä - pienten ja keskisuurten yritysten osuus niistä on yli 80 % - joissa työskentelee 66 % Euroopan työllisestä väestöstä; niiden liikevaihdon osuus EU: ssa on 65 %.
Näiden yritysten tärkeyttä EU: ssa korostaa vielä se, että ne toisaalta reagoivat nopeasti markkinoiden kehitykseen ja ovat siten erityisen arvokkaita uuden teknologian kehittämisessä ja että ne toisaalta voivat keskittyä markkinarakoihin ja vahvistaa siten Euroopan kilpailukykyä luomalla erittäin korkealuokkaisia huipputekniikan alan työpaikkoja. Lisäksi ne osallistuvat ratkaisevasti alueellisen kehityksen tukemiseen. Etelätirolilaisena voin todistaa tämän, koska olen kotoisin pieneltä alueelta, jossa on yksinomaan pienten ja keskisuurten yritysten aikaansaamaa tervettä teollisuutta.
EU: sta tulevan tuen tulisi mielestäni keskittyä erityisesti standardoinnin ja ammattikoulutuksen verkkoihin, ympäristöjohtamiseen ja rahoituslähteiden saatavuuteen. Pk-yritykset kärsivät erityisesti juuri näillä aloilla esteistä ja haitoista. Siksi komission tulisi kehittää nuorille yrittäjille konkreettisia ohjelmia, jotka edistävät ja tukevat hallintotekniikan alan koulutusta, uusien teknologioiden käyttöä ja ennen kaikkea myös yritysten verkottumista.
Haluaisin esitykselläni korostaa, että olisi erittäin suositeltavaa luoda EU: hun useita pääomamarkkinoita pk-yritysten hyväksi. Näin myös sen takia, että pk-yrityksille tuottaa usein suuria vaikeuksia saada alku- ja investointipääomaa. Lyhyesti sanottuna, puollan täysin esittelijä Hendrickin esitystä.

Verwaerde
Minun on onniteltava kollegojamme näistä kahdesta mietinnöstä, jotka koskevat Euroopan pk-yritysten seurantakeskuksen viidettä vuosittaista kertomusta ja komission tiedonantoa "Eurooppalaiset pkyrityksille suunnatut pääomamarkkinat: näkymät ja mahdolliset kehityksen esteet" .
Pk-yritykset ovatkin tänä vuonna olleet tärkein uusien työpaikkojen luoja. Mutta valitettavasti Euroopan suuret institutionaaliset sijoittajat ja pankit suhtautuvat liian kylmäkiskoisesti pieniin ja keskisuuriin yritysrakenteisiin, jotka edustavat niille riskinottoa. Euroopan tasolla on kuitenkin olemassa joitakin pääomamarkkinoita, jotka on suunnattu tietyntyyppisille pk-yrityksille, jotka ovat usein innovatiivisimpia ja tuloksekkaimpia. Ongelma on vain se, että pääomamarkkinoilla noteerattujen pk-yritysten määrä on hyvin vähäinen verrattuna niiden mahdollisuuksiin luoda vaurautta ja työpaikkoja.
Euroopan komission tiedonanto on siis oikeansuuntainen. Esittelijämme on kuitenkin tuonut esille oleellisia asioita, ja minä toivon, että komissio ottaa ne erittäin hyvin huomioon. Korostan erityisesti sitä, että yhtenäismarkkinat, joiden on muodostettava perusta eurooppalaisille pk-yrityksille suunnattaville uusille pääomamarkkinoille, on toteutettava mahdollisimman pian.
Lisäksi meidän on syytä olla tyytyväisiä siihen, että Euroopan pk-yritysten seurantakeskuksen viides vuosittainen kertomus keskittyy ensisijaisesti sisämarkkinoiden toteuttamisen vaikutuksiin pk-yrityksissä.
Kertomus sisältää myös uusia ja mielenkiintoisia ajatuksia, joita on syytä pohtia, erityisesti ympäristön ja matkailun alalta. Näitä kahta erityisaluetta tarkastellaan hyvin mielenkiintoisella tavalla, tuoden esille asioita, jotka ovat tähän saakka olleet pk-yritystemme kompastuskivenä (yritysten kilpailukyvyn huomioon ottaminen ympäristönormien laatimisen yhteydessä, ekotuotteiden uudet markkinat ja niin edelleen).
Arvoisa puhemies, kannatin näitä kahta mietintöä ja olen iloinen siitä, että parlamenttimme hyväksyi ne niin suurella enemmistöllä.

Wibe
En voi äänestää tämän mietinnön puolesta, koska en ole samaa mieltä siitä, että työllisyyden lisäämiseksi pitäisi keventää työhön kohdistuvaa verorasitusta (11 kohta). Tämä on aivan väärin. En myöskään ole samaa mieltä siitä, että niin kutsuttu Tobinin vero olisi suora uhka pääomamarkkinoille (13 kohta). Tobinin vero on tärkeä väline nykyistä spekulaatiotaloutta vastaan. Lisäksi en yhdy niihin mielipiteisiin, joita esitetään 12 kohdassa.
Scarbonchin mietintö (A4-0255)

De Rose
Lukiessamme Euroopan pk-yritysten seurantakeskuksen viidettä kertomusta meitä ilahdutti European Network for SME research -verkon hyvin jäsennelty kokonaisnäkemys Euroopan talousalueen pkyrityksistä ja käsityöläisalasta.
Vaikka kertomus on yleisluonteinen ja sisältää suuren määrän aiheita, totesimme tyytyväisinä, että se on hengeltään riippumaton.
Hyväksymme kertomuksen myös siltä osin kuin se korvaa komission toiminnan työttömyyden vastaisessa toiminnassa; pkyritykset ovat edelleen - tarvitseeko tätä vielä toistaa - kasvun ja työllisyyden lähde.
Seuraavista asioista olemme samaa mieltä talousasioita käsittelevän valiokunnan kanssa: paljon on vielä tehtävä pk-yritysten hallinnollisen ympäristön parantamiseksi ja yksinkertaistamiseksi ja yhteisön tuet on kohdennettava tehokkaalla tavalla "haaskauksen" välttämiseksi.
Kiinnitimme erityistä huomiota kertomuksessa käsiteltyihin aiheisiin, joita olivat hallinnollisten rajoitteiden yleinen vähentäminen, verotusympäristön parantaminen, ammatillinen koulutus ja tutkimuksen ja teknologisen innovaation kehittäminen.
Mielestämme on kuitenkin välttämätöntä muistaa, että olemme sitoutuneet noudattamaan toissijaisuusperiaatetta, ja se on aiheellista sitäkin suuremmalla syyllä, kun kyseiset yritykset ovat yleensä perusluonteeltaan yksityisiä yrityksiä. Meistä on tärkeää, että niistä ei tehdä yhteisön tukien passiivisia vastaanottajia, koska se houkuttelisi helppoon tuilla elämiseen. Pkyritysten vastuuhenkilöiden on säilytettävä yrittäjähenkensä. Heidän on pystyttävä keksimään innovatiivisia ajatuksia; välttäkäämme se, että teemme heistä virkamiestyyppisiä "hallintokoneita" .
Hallinnollisia, lainsäädännöllisiä ja säännöksellisiä rasitteita, joita yritykset joutuvat päivittäin kohtaamaan ja joita niiden on entistä vaikeampi kestää, on ehdottomasti kevennettävä.
Verotuksen osalta, joka vaihtelee maittain, meidän on muistettava viimeisimpien istuntosalissa käymiemme keskustelujen valossa, että sen muuttaminen kuuluu edelleen kunkin valtion omaan päätösvaltaan.
Lopuksi, arvoisa puhemies, huomasin yllätyksekseni, että kertomuksessa ei puhuta mitään eurosta, vaikka siinä käsitellään hyvin laajasti matkailua.

Wibe
Minulla ei ole mitään tämän mietinnön sisältöä vastaan. Haluaisin vain huomauttaa, että tämäntyyppiset mietinnöt ovat osa sitä suurta määrää turhaa työtä, joka täällä parlamentissa tehdään. Maailmassa ei ole toista parlamenttia, joka istuu ja käsittelee ja äänestää mietinnöstä, joka koskee tässä tapauksessa Euroopan pk-yritysten seurantakeskuksen vuosikertomuksia. Puuttumatta mietinnön laatuun, joka on korkea, tämäntyyppiset asiat saavat parlamentin työn näyttämään naurettavalta.
Marinuccin mietintö (A4-0272/98)

Seillier
Kiitoksia, arvoisa puhemies. Huolimatta mietintönne tietyistä myönteisistä puolista ryhmäni ei voinut äänestää sen puolesta, rouva Marinucci. Kävi todellakin niin, että ensimmäinen tarkistuksemme, jossa me sanomme valinnanvapauden nimissä, että naisten on saatava valita, ryhtyvätkö he välittömästi harjoittamaan ammattia vai viivyttävätkö he työmarkkinoille tuloaan uhratakseen joitakin vuosia lasten synnyttämiseen ja kasvattamiseen, joutui hylätyksi. Huolimatta tietyistä myönteisistä kohdista, joista mainittakoon erityisesti se kohta, jossa tunnustatte, että huollettavana olevien perheenjäsenten hoidon sisällyttämisestä kansantalouden tilinpitoon on aihetta keskustella, en voi antaa tukeani tekstinne yleiselle filosofialle, joka edustaa sosialistis-kollektivistista näkemystä lasten hoidosta.
Rouva Marinucci, lapset eivät tarvitse pelkästään hoitoa; he eivät ole yksinomaan ongelma vanhempiensa ammatillisen elämän järjestämisessä. Sen lisäksi ja enemmän kuin koskaan he tarvitsevat kasvatusta, ja naiset ja miehet haluavat kasvattaa heitä.
Tapasin monia nuoria naisia Pekingin konferenssin valmistelun yhteydessä. Te sanotte olevanne pahoillanne siitä, että naisten on Euroopassa luovuttava ammatillisesta urasta. Olen samaa mieltä, mutta sanoin teille myös, että nykyisin monet nuoret eurooppalaiset naiset sanovat olevansa pahoillaan siitä, että he eivät voi hankkia lisää lapsia, koska maissamme Euroopassa ei ole todellista perhepolitiikkaa, joka ansaitsisi sitä nimeä. Se vaikuttaa kielteisesti väestöjakaumaan, joka on tällä hetkellä yksi työttömyyden rakenteellisista syistä Euroopassa. Tämä aihe on kuitenkin tällä hetkellä tabu eurooppalaisissa elimissämme.

Lulling
Arvoisa puhemies, olisin mieluummin ollut antamatta äänestysselitystä ja ymmärrän rouva Marinuccin pettymyksen, sillä hän näki paljon vaivaa päästäkseen kanssani yksimielisyyteen tarkistuksista.
Hän hyväksyi 4 kohtaa koskevan tarkistuksemme, mutta valitettavasti herra Wolf ei ymmärtänyt siitä mitään ja siten hän johti monet kollegat harhaan, koska sen paremmin rouva Marinucci kuin minäkään emme halunneet sitä, niin kuin eivät myöskään ne toiset, jotka äänestivät tarkistuksen puolesta tietämättä miksi. He siis äänestivät sen puolesta, että jäsenvaltioiden on tästä lähtien säänneltävä oikeutta vapaaehtoiseen työhän kaikilla aloilla ja kaikkina ajankohtina. Jos joku haluaa vapaaehtoisen työn, työnantajan on se hänelle järjestettävä. Te vaaditte tällaista lainsäädäntöä yhteisön piiriin. Mutta sehän on täysin naurettava ajatus. Me haluamme, että vapaaehtoista osa-aikaista työtä säännellään ja että sitä säännellään tarkasti, kuten omassa maassani tapahtuu. Tietyissä maissa on myös olemassa oikeuksia vapaaehtoiseen työhön, johon liittyy tiettyjä edellytyksiä. Mutta jos jokainen voi vaatia ilman mitään ehtoja, aivan yksinkertaisesti ja kaikilla aloilla, kuten sanoin, minä hetkenä tahansa, oikeutta osa-aikatyöhön, yritykset joutuvat lopettamaan toimintansa. Me haluamme yritysten kuitenkin toimivan.
Rouva Marinucci ymmärsi tämän oikein hyvin; hän sanoi: niin, se ei ole se asia, mitä minä halusin. Olen hyvin pahoillani, mutta juuri tästä syystä, arvoisa puhemies, meidän oli äänestettävä tyhjää, koska meiltä voidaan todellakin vaatia paljon mutta ei sitä, että hyväksyisimme näin kelvottomia ehdotuksia.

Posselt
Arvostan suuresti kollega Marinuccia, mutta minun oli hylättävä tämä tarkistus, koska se oli aatteellinen, rikkoi täysin toissijaisuusperiaatetta vastaan ja merkitsi sisällöltään suunnilleen sitä, että kaikkien Euroopan unionin nuorten naisten tulee opintonsa päätettyään astua työelämään. Sehän on täysin järjetöntä! Rouva Seillier on ehdottanut, että pitäisi jättää naisten itsensä päätettäväksi, haluavatko he omistautua perheelle ja kodinhoidolle vai työelämälle. Ehdotus hylättiin. Tässähän on kyse aatteellisesta harhasta, ja minun täytyy korostaa, että me Euroopan parlamenttina nolaamme itsemme perinpohjaisesti tällaisilla mietinnöillä. Olen sitä mieltä, että meidän tulisi käsitellä tällaisia tärkeitä nais- ja perheaiheita paljon täsmällisemmin.

Delcroix
Elena Marinuccin laatima päätöslauselma on erinomainen synteesi niistä vaatimuksista, jotka parlamenttimme on esitettävä nykyisessä tilanteessa. Ja minä haluaisin kiinnittää huomionne osa-aikatyötä koskeviin kohtiin, jotka ovat mielestäni ongelman ydin.
Osa-aikatyö on muodostanut suurimman osan naisten työllisyyden kasvusta 1990-luvulla. Naiset tekevät nykyisin suurimman osan - 83 % - näistä töistä. Eurostatin tilastot osoittavat kuitenkin, että monet osa-aikatyötä tekevät naiset haluaisivat käydä kokopäivätyössä ja että osa-aikaiset tehtävät sijoittuvat usein myöhäiseen kellonaikaan tai viikonlopulle, mikä estää naisia sovittamasta yhteen työtä ja perhe-elämää ja osoittaa vääräksi osa-aikatyöstä luodun ihanteellisen kuvan.
Työaikojen uudelleenjärjestäminen on lisännyt huomattavasti epävarmoja, epätyypillisiä työmuotoja - osa-aikatyötä, väliaikaista työtä, satunnaista työtä - ja heikentänyt sosiaaliturvaa ja monien naisten elämän laatua. Päinvastoin kuin koko ajan jankutetaan, osa-aikatyö ei ole naisten vaan useimmiten työnantajien valinta ja se on todellinen pakko sitä tekeville naisille. Se on hyvin vähän kehittynyt teollisuudessa ja vastuuta edellyttävissä työpaikoissa ja se rajoittuukin vähän ammattitaitoa edellyttäviin tehtäviin tai tietyille erityisaloille. Lisäksi osa-aikatyöntekijällä on vain harvoin mahdollisuutta hankkia ammatillista koulutusta osa-aikatyön työaikavaatimusten vuoksi.
Professori Danièle Meulders Brysselin vapaasta yliopistosta on osoittanut, miten vaikea osa-aikatyöntekijöiden on saada sosiaalietuuksia. Lähes puolella heistä ei ole minkäänlaista turvaa, jos he joutuvat työttömäksi. Elena Marinucci muistuttaa puolestaan aiheellisesti, että sosiaaliturvaa ei edes sisällytetty vuonna1997 hyväksyttyyn osa-aikatyötä koskevaan direktiiviin ja että jäsenvaltioille annettiin vielä erityinen lupa säilyttää omat alarajansa, mikä merkitsi monien osa-aikatyöntekijöiden jäämistä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Esittelijämme on sitä mieltä, että jos osa-aikatyötä halutaan edistää nykyisillä työmarkkinoilla, se on ulotettava myös ammattitaitoa vaativiin tehtäviin, miehiä on kannustettava hakeutumaan siihen, ja kaikkien osa-aikatyöntekijöiden on voitava osallistua ammatilliseen koulutukseen ja heidän sosiaaliturvansa on pantava kuntoon.
Minä huomauttaisin kuitenkin, että nämä lupaukset uhkaavat jäädä pelkiksi sanoiksi, koska en näe millään suunnalla poliittista tahtoa niiden toteuttamiseksi. Radikaalein ehdotus naisten työllisyyden edistämiseksi on mielestäni se, että osa-aikatyöstä luovutaan täysin ja kaikkien työntekijöiden, niin naisten kuin miestenkin kokonaistyöaikaa vähennetään, kuitenkin sillä poikkeuksella, että kaikki tekevät kokoaikatyötä.
Koska tähän tilanteeseen ei päästä ilman taistelua ja ilman aikaa vaativien uudistusten toteuttamista, Euroopan unionin on ensin pohdittava järjestelmällisesti, mitä syrjiviä vaikutuksia kaikilla työllisyyspolitiikoilla on, jos se haluaa saada yleisen mielipiteen vakuuttuneeksi halustaan edetä todellisuudessa kohti miesten ja naisten välistä tasa-arvoa työmarkkinoilla ja vähentää sukupuolten välisiä eroja työttömyystilastoissa.
Seuraavaa Euroopan työttömyyshuippukokousta varten kaikkia maita olisi pyydettävä toimittamaan seuraavat tiedot:
1.Osa-aikatyöt jaoteltuina sukupuolen ja iän mukaan; 2. Syyt osa-aikatyön valintaan yrityksissä ja kansallisessa politiikassa; 3. Osa-aikatyön tuntipalkat; 4. Viitteitä ammattialojen erottelusta osa-aikatyön ja kokoaikatyön välillä; 5. Osa-aikatöiden edellyttämän ammattitaidon taso; 6. Osa-aikatyön ja köyhyyden väliset suhteet; 7. Osa-aikatyön vaikutukset eläkkeisiin ja muihin korvaaviin tuloihin; 8. Osa-aikatyön vaikutukset tuloihin koko ammattielämän aikana; 9. Pääsy varhaiseläkejärjestelmiin.Näistä tiedoista voitaneen koota täsmällisiä tilastoja, joilla vahvistetaan osa-aikatyön syrjivyys naisia kohtaan. Olisi myös mahdollista mennä pitemmälle ja pyytää kaikkia jäsenvaltioita esittämään toimintasuunnitelma, joka sisältää seuraavat kohdat:
1.Millaisia potentiaalisia vaikutuksia on kaikilla niillä politiikoilla, joita on ehdotettu naisten aseman edistämiseksi työn määrän ja laadun osalta?2. Millä toimenpiteillä koulutuspolitiikassa pyritään siihen, että naiset osallistuvat koulutukseen yhtä lailla kuin miehet, ja mitä ehdotuksia on tehty erityisesti osa-aikatyön osalta?3. Miten ne maat, joiden mielestä osa-aikatyö on paras ratkaisu työn jakamiseksi, aikovat ulottaa osa-aikatyön koskemaan myös miehiä ja ammattitaitoa vaativia ja hyvin palkattuja tehtäviä, ja mihin toimenpiteisiin on ryhdytty riittävien eläkkeiden ja työttömyyskorvausten takaamiseksi osa-aikatyöntekijöille?Lopuksi vielä yksi yleinen huomautus. Komissaari Mario Monti kertoi, että sellaiset jäsenvaltiot, jotka halusivat säilyttää pääomat omalla alueellaan, kärsivät markkinalainsäädännöstä ja ne joutuivat laskemaan pääomaverotusta 10 % 12 vuodessa. Ja koska niiden oli löydettävä korvaavia tuloja, ne korottivat vastaavana aikana työn verotusta 20 %. Komissaari Montin mukaan kolmasosa Euroopan työttömyydestä johtuu tästä työn verotuksen korottamisesta. Jätän teidät miettimään tätä lukua, joka liittyy tietoteknologian kehitykseen ja siihen, että yhtenäisasiakirjassa määritellyistä neljästä vapaudesta toteutui ensimmäisenä, toisin kuin Euroopan perustajat toivoivat, pääomien vapaa liikkuvuus.

Hawlicek
Kollega Marinuccin valiokunta-aloitteinen mietintö on erityisen tärkeä Euroopan naisten lisääntyvän työttömyyden kannalta. Työttömänä oli helmikuussa 1998 12, 3 % naisista ja 8, 9 % miehistä. Naisten työttömyysprosentti on miehiä korkeampi kaikissa Euroopan maissa, lukuun ottamatta Ruotsia. Valiokunta vaatii siksi päätöslauselmassaan, että komissio laatii tarkempia tilastoja työttömyysluvuista, sukupuolen mukaan jaoteltuina.
Valiokunta vetoaa jäsenvaltioihin, jotta ne laatisivat osa-aikatyön oikeutta koskevat lait; työmarkkinaosapuolten pitää tehdä puitesopimus epätyypillisistä työsuhteista, ja komission pitää tehdä ehdotus puitedirektiiviksi jäsenvaltioiden lastenhoitopalvelujen järjestämisestä. Myös työttömyyskortistoon kuulumattomien naisten pitää voida osallistua koulutusohjelmiin.
Olen iloinen, että Itävalta on EU: n työllisyyspoliittisten suuntaviivojen täytäntöönpanossa ottanut kansalliseen työllisyysohjelmaansa yhtäläisten mahdollisuuksien varmistamiseksi erityisiä toimenpiteitä, joita ei oteta huomion ainoastaan kansallisten työllisyyttä koskevien toimintasuunnitelmien IV osastossa, vaan gender mainstreaming -periaatteen mukaisesti myös muissa osastoissa. Pyrimme näin hankkimaan tälle näkökannalle vielä enemmän huomiota työllisyyspoliittisten suuntaviivojen sekä rakennepoliittisten toimenpiteiden kehittämiseen tähtäävässä keskustelussa ja tehostamaan sen sisällyttämistä kaikkiin Euroopan unionin politiikan aloihin.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy saa puheenvuoron työjärjestyksestä.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, pyysin hetki sitten puheenvuoroa äänestysten yhteydessä. En toistanut pyyntöäni sen saamiseksi, kun te ette sitä minulle antanut, mutta joka tapauksessa halusin hetki sitten puheenvuoron äänestettäessä Sudania koskevasta päätöslauselmasta ja tarkemmin sanottuna sen 6 kohtaan esitetystä tarkistuksesta 1, koska jonkun oli ehdottomasti tuotava pöytäkirjaa varten esille siinä oleva räikeä ristiriita.
Te toimititte erillisen äänestyksen alkuperäisestä tekstistä ja tarkistuksesta. Te otitte ensin äänestykseen alkuperäisen tekstin, sitten tarkistuksen ja palasitte sitten alkuperäiseen tekstiin. Siten te toimititte kolme nimenhuutoäänestystä kahden sijasta, mikä tulee meille kalliiksi, koska nimenhuutoäänestys maksaa meille 8000 Ranskan frangia. Lisäksi te sekoititte omat konseptinne, koska te pyysitte parlamenttia äänestämään 6 kohtaa vastanneesta tarkistuksen ensimmäisestä osasta, jota te nimititte tarkistukseksi 1 ja joka hylättiin, minkä jälkeen te toimititte uuden äänestyksen 6 kohdasta, joka hyväksyttiin. Näin ollen pöytäkirjassa on nimenhuutoäänestysten osalta kaksi ristiriitaa, kaksi ristiriidassa olevaa äänestystä. Minä haluan kuitenkin korostaa sitä, koska lopultakin olisi ymmärrettävä, että tarkistus ei ole sama asia kuin alkuperäinen teksti. Kun tarkistuksesta pyydetään toimittamaan erillinen äänestys, se tarkoittaa sitä, että aluksi äänestetään ainoastaan tarkistuksesta ja sen jälkeen alkuperäisestä tekstistä.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, tämä on väärinkäsitys. Äänestimme ensin tarkistuksesta. Se hylättiin, vieläpä kahdessa osassa. Sitten molemmat osat hylättiin, kumpikin erikseen ja sitten äänestettiin tarkistuksesta alkuperäisessä muodossaan, sillä jotkut halusivat hyväksyä vain toisen osan, jotkut taas toisen. Silloin täytyy kuitenkin kerran vielä - jos se hylätään - äänestää alkuperäisestä tekstistä. Hylätyksihän tulivat vain osat, mutta ei kokonaisuus.

Naisten työllisyys: osuuskuntien merkitys (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle Colombo Svevon laatimasta naisten oikeuksien valiokunnan mietinnöstä (A4-0270/98) osuuskuntien merkityksestä naisten työpaikkojen lisäämisessä.

Bennasar Tous
Arvoisa puhemies, herra komissaari, haluan kiittää rouva Colombo Svevoa hänen osallistumisestaan yhteiseen ponnisteluun, johon koko Euroopan unioni osallistuu edistääkseen työllisyyttä ja luodakseen työpaikkoja. Tämä ponnistelu merkitsee uusien työmuotojen sekä uusien työn organisoinnin muotojen etsimistä, ja se ohjaa sosiaaliturvaa työllisyyttä kohti.
Tässä mietinnössä tutkitaan ja esitellään hyvin täsmällisesti ja hyvässä sosiaalitalouden innovatiivisessa hengessä, miten osuuskuntien ja yhteisötalouden piirissä toimivat yritykset voivat myötävaikuttaa niiden naisten työelämään pääsyyn, jotka ovat vähän koulutettuja, joilla ei ole työkokemusta tai jotka ovat perhesyistä olleet vuosia poissa työelämästä. Nämä yritykset myötävaikuttavat työn ja perheen yhdistämiseen ja tarjoavat laadukkaita peruspalveluja, jotka ovat edullisia ja jotka on enimmäkseen tarkoitettu vähäosaisille ryhmille.
Osallistumista edellyttävän ja joustavan toimintatyyppinsä vuoksi - ja palvelusektorin, erityisesti sosiaali- ja terveydenhuoltoalan kiireellisen kysynnän vuoksi - osuuskunnat voivat muuttaa naisten perinteisesti yksinään ja ilman sosiaalista arvostusta tai taloudellista korvausta tekemiä töitä palkalliseksi yritystoiminnaksi. Meidän yhteiskuntamme on asettanut hyvin vakavasti otettavia väestöllisiä ja yhteiskunnallisia tavoitteita, jotka koskevat vanhuksia, vammaisia lapsia ja naisten taloudellisen itsemääräämisoikeuden puuttumista sekä siitä johtuvaa köyhyyden muodostumista naisten ongelmaksi.
Esittelijä pyytää komissiota laatimaan valkoisen kirjan, johon sisällytettäisiin Euroopan eri maiden erittäin myönteisiä kokemuksia, ja ottamaan sukupuoliulottuvuuden huomioon näissä kokemuksissa. Hän pyytää myös tukea Euroopan sosiaalirahastolta naisten yrittäjyyden ohjaamiseen tässä uudessa osuuskuntajärjestelmässä edistämällä sosiaalitalouden konsortioiden, verkostojen ja virastojen perustamista, jotka antavat neuvoja, koulutusta ja yritysorganisaatioon ja sitä koskevaan lainsäädäntöön liittyvää neuvontaa sekä myöntävät luottoa sekä rahoitukseen ja verotukseen liittyviä kannustimia.
Herra komissaari, Amsterdamin sopimus antaa Euroopan unionille uuden tehtävän taistella syrjäytymistä vastaan kehittävin toimenpitein. Tässä mietinnössä niitä esitellään ja haluamme tukea niitä. Toivomme, että tekin teette niin.

Stenzel
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, väestötieteelliset tutkimukset osoittavat, että ihmisten elinikä pitenee nykyään, ja näin ollen kasvaa myös tiettyjen sosiaalisten palvelujen tarve. Tämä koskee ennen kaikkea naisia, joilla ei ole hyvää koulutusta ja joita työmarkkinoiden kovuus haittaa todennäköisesti voimakkaimmin. Näiden naisten käyttämistä palvelualalla estävät usein erittäin korkeat palkkojen sivukustannukset, ja siksi uhkana on ajautuminen varjotalouteen. Tästä syystä tulisi käyttää kaikkia vaihtoehtoisia malleja, kuten osuuskuntia, yhdistyksiä tai avustusjärjestöjä, jotta nämä ongelmat voitaisiin voittaa.
Euroopan unioni on vuonna 1993 valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä määritellyt strategian uusien työpaikkojen luomiseksi ja suosittelee aktiivista työmarkkinapolitiikkaa. Uusi valkoisen kirjan täydennys on myönteinen asia. Euroopan komissio laskee nimenomaan kotipalvelut sellaiseksi alaksi, jolla voidaan luoda suuri määrä työpaikkoja. Yhtenä mahdollisuutena olisi niin sanottu palvelusekki, joka helpottaa sosiaalivakuutetun työn tekemistä yksityistalouksissa, koska työntekijän sosiaalivakuutukset olisi tämän sekin avulla hoidettu automaattisesti, myös pienimuotoisen työn osalta. Tämä malli tarjoaa ennen kaikkea monille naisille mahdollisuuden sosiaalitalouden palveluihin liittyvään työhön. Varjopuolena tässä on varmaankin pienipalkkaisuus. Tässä ei kuitenkaan tulisi jättää huomiotta, että nämä sosiaaliset palvelut ovat hyvä alku työttömille, huonosti koulutetuille naisille. Tässä mielessä toivon, että nämä mainitut mallit merkitsevät uutta kehitysaskelta naisten entistä tasapuolisemman työelämään sijoittumisen suuntaan.

Flynn
Arvoisa puhemies, aluksi haluan onnitella rouva Colombo Svevoa mietinnön laadukkuudesta. Hän on korostanut sitä, miten merkittävä asema osuuskunnilla ja yleensä sosiaalitaloudella on ja tulee vastaisuudessakin olemaan työpaikkojen luomisessa ja yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisessä.
Sosiaalitalous antaa meille mahdollisuuden vastata moniin tuleviin taloudellisiin ja sosiaalisiin haasteisiin ja se luo uusia työpaikkoja, jotka ovat hyvin usein varmempia ja kestävämpiä, sosiaalisilta ja työoloiltaan paremmin järjestettyjä ja joiden tuottamat voitot menevät uudelleenjakoon ja uusiin investointeihin.
Mietinnön mukaan sosiaalitalous voi vastata tähän saakka tyydyttämättä jääneisiin tarpeisiin, jotka olisi nähtävä mahdollisina uusina työllisyyslähteinä erityisesti naisille.
On huomattava, että vuoden 1998 työllisyyspoliittiset suuntaviivat sisältävät erillisen pilarin, joka koskee naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia. Lujitettava yhtäläisten mahdollisuuksien politiikka on täysipainoinen mutta myös täysin uusi politiikan osa-alue, jonka tavoitteena on työllisyyden lisääminen ja työttömyyden torjunta. Mietinnössä korostettu lähestymistapa sopii hyvin työllisyysstrategiaamme ja erityisesti sen sisältämään yhtäläisten mahdollisuuksien näkökulmaan. Se on oivallinen esimerkki mainstreaming -periaatteesta, josta olemme tänään puhuneet parlamentissa.
Haluaisin käsitellä joitakin tärkeimpiä esille tuotuja asioita. Mietinnössä tuodaan esille eurooppalaisten perussääntöjen mukauttamisen tarve kyseisillä aloilla. Komissio pitää eurooppalaisia perussääntöjä ensisijaisena asiana, vaikka niitä koskevat direktiivi- ja asetusehdotukset ovat olleet neuvoston pöydällä vuodesta 1993 lähtien. Olen samaa mieltä siitä, että tällä alalla tarvitaan selvärajaisia lainsäädännöllisiä ja verotuksellisia puitteita, jotta se voi kehittyä yhtenäismarkkinoilla. Komissio tutkii hyvin tarkkaan ehdotusta tutkimuksen tekemisestä sosiaalitalouden laajuudesta ja merkityksestä, sen vaikutuksesta työllisyyteen ja erityisesti naisten työllisyyteen.
Komissio tukeutuu 13. maaliskuuta perustamansa osuuskuntia, keskinäisiä yhtiöitä, yhdistyksiä ja säätiöitä käsittelevän neuvoa-antavan komitean työhön. Neuvoa-antava komitea on ja tulee olemaan yksi komission tärkeimmistä neuvonantajista ja tietolähteistä kentällä vallitsevan tilanteen osalta. Voimme hyödyntää myös Now-, Horizon-, Integra- ja muissa vastaavanlaisissa ohjelmissa hankittua kokemusta.
Esitämme ensi vuonna täydellisen kertomuksen vapaaehtoisjärjestöistä ja -säätiöistä. Kertomus sisältää suosituksia siitä, miten vapaaehtoisjärjestöjen ja -säätiöiden sosiaalista ja taloudellista merkitystä voidaan lisätä.
Vuonna 2000 järjestettävä osuuskuntayrittäjyyttä koskeva Euroopan konferenssi pidetään Bolognassa 30. marraskuuta ja 1. joulukuuta. Konferenssi on hyvin hyödyllinen, koska sen johtopäätösten perusteella me voimme selvittää, mikä on paras tapa vastata osuuskuntia ja sosiaalisia yrityksiä käsittelevää valkoista kirjaa koskevaan pyyntöönne.
Komissio pohtii myös mahdollisuuksia varata rahoitusta, jolla autetaan erityisesti naisia perustamaan yrityksiä varsinkin sosiaalitalouden alalla. Rouva Bennasar Tousin sanoja lainatakseni, sosiaalirahastolla on oma tehtävänsä tällä alueella, ja sitä voitaisiin hyödyntää tehokkaammin.
Kolmannen pienille ja keskisuurille yrityksille suunnatun monivuotisen ohjelman yhteydessä me pyysimme tänä vuonna ehdotuksia kokeellisista toimista avustavien puolisoiden kouluttamiseksi. Esitimme myös tarjouspyynnön, joka koski muun muassa naisyrittäjiä ja jonka tarkoituksena on selvittää, mitä naisilta edellytetään yritysten luomista ja hoitamista varten.
Samanaikaisesti valmistelemme yhdessä Ruotsin elinkeinoelämän ja tekniikan kehittämisviraston kanssa naisyrittäjiä käsittelevää konferenssia, joka pidetään Tukholmassa 30. marraskuuta - 2. joulukuuta. Komissio siis kannattaisi sosiaalitalouden virastojen eurooppalaisen verkoston kehittämistä, ja sitä voisivat johtaa yhteisesti julkiset viranomaiset ja sosiaalitalouden ala. Se voisi antaa tietoja, asiakirjoja, koulutusta ja muuta apua hankkeiden kehittämiseen ja erityisesti rahoitusta ja rahoitustakuita antavien yhtiöiden perustamiseen.
Komissio aikoo jatkaa ponnistelujaan sosiaalitalouden kehityksen tukemiseksi unionin politiikan eri osa-alueilla ja aloitteissa. Se pyrkii varmistamaan, että naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet toteutuvat käytännössä ja että erityisesti naisten johtamat sosiaalitalouden yritykset saavat mahdollisimman suuren tuen voidakseen osallistua täysipainoisesti unionin sosiaaliseen ja taloudelliseen elämään. Niihin liittyy suuria mahdollisuuksia, ja me annamme täyden tukemme ponnisteluille niiden toteuttamiseksi.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Yksinhuoltajat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana García Ariasin laatima naisten oikeuksien valiokunnan mietintö (A4-0273/98) yksinhuoltajien tilanteesta.

García Arias
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, ensinnäkin haluan todeta, että tekstiin on tehty kaksi korjausta. Kun äänestimme tästä mietinnöstä valiokunnassa, poistimme kaksi kahta maata koskevaa viittausta: kohdassa F viittauksen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sekä termin "Yhdysvaltojen malli" kohdassa 12. Pyydän teitä ottamaan tämän huomioon äänestyksessä.
Hyvät kollegat ja arvoisa puhemies, todellisuudessa viittaamme tässä asiassa tärkeään Euroopan unionin perhetyyppiin. Väestörakenteen muutokset, uudet kulttuuri- ja yhteiskuntamallien muutossuunnat synnyttävät, vaikkakin eri mittakaavassa maasta riippuen, tällaisten perhetyyppien, yksinuoltajaperheiden, määrän kasvua.
Vaikka on myös miehiä, jotka eri syistä vastaavat yksin lastensa hoidosta, puhumme itse asiassa tässä mietinnössä periaatteessa yksinäisistä, naimattomista, eronneista äideistä, leskistä ja hylätyistä äideistä, jotka kohtaavat elämän yksin ja yrittävät monenlaisten ongelmien keskellä ohjata lapsiaan elämässä eteenpäin, joskus jopa uusiin perheisiin.
Tämä keskustelu on tarkoituksenmukainen, koska tänä aikana, kun talous kasvaa ja - ristiriitaisesti - budjettia tarkistetaan, sosiaalikuluja leikataan, puhutaan mahtipontisesti sellaisista käsitteistä kuin kaikkien ja kaiken kilpailukyky ja kelpoisuus palvelukseen, käsitteistä kuten työetiikka naisten korkean työttömyysasteen ja epävarman työllisyyden yhteiskunnissa, alkavat eräät - totta puhuen Atlantin toiselta puolelta peräisin olevat - mallit aiheuttaa vahinkoa. Nämä mallit näyttävät asettavan kyseenalaiseksi sosiaaliavustukset, jotka onneksi suojelevat näitä naisia ja heidän perheitään, ja niissä halutaan näyttää näiden naisten ja heidän perheidensä olevan yhteiskunnan loisia, jotka tietoisesti käyttävät väärin sosiaalisen hyvinvoinnin järjestelmää. Kummallista kyllä, jotkut näistä syyttävistä äänistä - joista muutamia olemme kuulleet tänä aamuna - ovat samoja, jotka ylistävät äitiyden yhteiskunnallista arvoa, jotka puolustavat perhettä yhteiskunnan peruselementtinä ja jotka toisinaan kannattavat kotiäitien palkkausta ja sosiaaliturvaa, tietenkin sosiaaliturvaan osoitettujen varojen kustannuksella.
Tämä keskustelu on jatkoa kollegojemme Marinuccin ja Colombo Svevon erinomaisille mietinnöille. He ovat kuvanneet selkeästi naisten tilannetta työn ja niiden ongelmien näkökulmasta, jotka liittyvät koulutukseen, puuttuvaan infrastruktuuriin lastenhoidossa, eriarvoisuuteen työnsaantimahdollisuuksissa sekä monien aviopuolisoiden tarpeeseen jakaa vastuu kotitöistä ja lastenhoidosta. No niin, jos tilanne on tällainen suurimmalla osalla naisista, voimme kuvitella millaisia lisäongelmia on niillä perheillä, joilta puuttuvat toisen puolison tulot tai joissa ei ole edes toista henkilöä, jota voisi vaatia ainakin osallistumaan kotitöihin.
Mielestäni ei ole liitoiteltua sanoa, että kyseessä on yksi niin kutsutuista yhteiskunnan riskiryhmistä, jota koskee vähävaraisuus, jossa lasten koulumenestys on heikkoa ja jota koskee sosiaalinen syrjäytyminen. Tämän vuoksi yksinhuoltajaperheet tarvitsevat monenlaisia erityisiä tukitoimia ja erityistä huolenpitoa sekä julkisen hallinnon tukea, vaikka jotkut näistä naisista ja perheistä olisivatkin saaneet töitä, jotka ovat valitettavasti usein heikosti palkattuja ja epävarmoja.
Tässä mietinnössä pyydetään komissiota ja jäsenvaltioita keskustelemaan vakavasti kohtaamistaan ongelmista ja laatimaan poliittisia ja taloudellisia suuntaviivoja, jotka edistävät sosiaalista integraatiota ja näiden naisten taloudellista riippumattomuutta, rakennerahastojen käyttö huomioon ottaen. Mietinnössä pyydetään komissiota myös yksiselitteisesti tutkimaan monien työnantajien penseyttä ja syrjintää sellaisia työnhakijoita kohtaan, joilla on lapsia. Herra komissaari, jos tätä tapahtuu jo yleisellä tasolla, voimme panna merkille, että näiden naisten voi olla erityisen vaikeaa saada työtä, kun työnantajat saavat tietää, että he ovat yksin vastuussa perheestä.
Mietinnössä - sanon tämän lopuksi - peräänkuulutetaan myös poissa olevien isien tai - harvemmin - äitien vastuuta perheestä, ja pyydetään, että avioeroa koskevia sopimuksia ja muita käytäntöjä sekä oikeusjärjestelmiä parannettaisiin, jotta molemmat vanhemmat täyttäisivät velvollisuutensa.

Gröner
Arvoisa puhemies, García Ariasin mietintö on nähtävä asiayhteydessään, myös yhdessä Marinuccin mietinnön kanssa, josta me tänään jo olemme äänestäneet. Toivon, että 5. lokakuuta pidettävässä sosiaaliministerineuvoston kokouksessa tehtäviin päätöksiin sisällytetään parlamentin johtopäätökset, sillä juuri yksinhuoltajaäidit, joihin tämä mietintö erityisesti keskittyy, tarvitsevat kipeästi toimenpiteitä. Emme tietenkään väheksy sitä, että jäsenvaltioiden on ensi sijassa kannettava vastuunsa; myös työmarkkinaosapuolilta vaaditaan suurempaa panosta yksinhuoltajaäitien hyväksi. Mutta myös Euroopan unionilla on tässä suuri vastuu.
Köyhyyden uhka lisääntyy unionissa - erityisesti Saksassa tämä käy selvästi ilmi tilastoista - avioerojen yhteydessä. Avioeron jälkeen yksinhuoltajaksi jääneet ajautuvat hyvin nopeasti sosiaaliavustusten varaan, ja heidän on myös hyvin vaikea irrottautua niistä. Siksi nyt ehdotetut toimenpiteet, etenkin hyvän ja kohtuuhintaisen päivähoidon järjestäminen, ovat välttämättömiä. Tältä osin Euroopan unionissa on vielä suuria puutteita.
Haluaisin todeta vielä erään muun asian. Avioerojen yhteydessä ehdotetaan 18 ja 16 kohdassa pyrkimistä vanhempien yhteishuoltajuuteen. Toisaalta pelkään kuitenkin, että tämä on haitaksi lapsille sellaisissa kysymyksissä, joissa vanhemmat eivät ole yksimielisiä. Haluaisin puoltaa sellaisten selkeiden sääntelyjen luomista, joissa lapsia ei syrjitä.
Rakennerahastojen uudistuksen osalta haluaisin todeta, että tässä käy varsin selvästi esille, että meidän on vakiinnutettava gender mainstreaming. Marinuccin mietinnössä naisten osallistumiselle ei ollut säädetty minkäänlaista prosenttiosuutta, mutta työllisyyttä koskevien suuntaviivojen mukaisesti ei vain saada muistuttaa yhtäläisistä mahdollisuuksista, vaan erityisesti yksinhuoltajille tarvitaan kaksinkertainen painopiste. Meidän täytyy suhtautua avoimesti uusiin malleihin, kuten esimerkiksi työajan lyhentämiseen yksinhuoltajia koskevissa työehtosopimuksissa.

Colombo Svevo
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää hänen tekemästään työstä ottaen huomioon myös kaikki valiokunnassa esitetyt erilaiset kannat. Käsittelimme aihetta, joka on merkittävä ja yhä yleisempi: 10 % lapsiperheistä on tässä tilanteessa.
Kohtaamme tilanteita, jotka ovat hyvin monenlaisia: avioerot, asumuserot ja lasten syntyminen avioliiton ulkopuolella ovat tilanteita, jotka paljastavat perherakenteen heikkouden, jota tulisi pohtia syvällisesti, mikäli emme halua rajoittaa toimintaamme vain näiden muutosten jonkinlaiseksi puolueettomaksi tarkkailuksi vaan haluamme myös ymmärtää niiden syyt ja sen eron, joka vallitsee yhä arvona Euroopassa pidetyn perheen ja sitä usein heikentävien käyttäytymistapojen välillä.
Vaikka olenkin tietoinen niistä suuristakin näkemyseroista, jotka vallitsevat välillämme tässä asiassa, uskon, että on kannatettava esittelijän valintoja, joilla pohjimmiltaan pyritään takaamaan tuki - oli se sitten luonteeltaan sosiaaliapua, avustamista tai taloudellista apua - näille perheille, joiden asema on jollain tavalla heikko; tämä heikkous on vieläkin dramaattisempaa, kun otetaan huomioon se, että 85 % yksinhuoltajaperheistä on sellaisia, joissa perheen huoltaja on nainen. Tähän liittyy niin psykologisia, taloudellisia kuin sosiaalisiakin vaikeuksia, joiden ratkaiseminen vaatii suunnattua politiikkaa ja erilaisia politiikkoja, aivan kuten vaikeuksiin johtaneet tilanteetkin ovat erilaisia.
En tässä toista mietinnössä esitettyä luetteloa mahdollisista toimenpiteistä. Mielestäni on kuitenkin korostettava sitä, että mietinnössä torjutaan avustamiseen perustuva ratkaisu, mikä on hyvin viisasta - ja esitetään siis toimia, jotka edellyttävät vanhemmilta henkilökohtaista vastuuta - mutta samalla mietinnössä myös torjutaan asenne, jonka mukaan jokainen taloudellisen avun tarvitsija olisi pelkkä loiseläjä, joka on pakotettava työntekoon ja selviytymään yksinään. Usein yksin selviytyminen ei ole mahdollista, ja siksi nämä välineet ovat hyödyllisiä.
Euroopalla on tällä alalla oma kulttuurinsa, ja mielestäni tämä vastuuntunnon ja solidaarisuuden yhdistäminen on osa Euroopan identiteettiä.

Larive
Arvoisa puhemies, yksinhuoltajaperheillä ei mene aina huonosti. Te ja minä tunnemme varmasti monia sellaisia perheitä, joissa vallitsee lämmin ja iloinen ilmapiiri ja joiden äiti on aktiivisesti mukana työelämässä. Mutta tässä esittelijä García Ariasin hyvässä mietinnössä käsitellään juuri sitä hyvin suurta heikolle jäävien perheiden ryhmää, kuten on jo sanottu, 80-90 % yksinhuoltajista on naisia.
Vähimmäistulojen takaaminen näyttää ehkä ainakin lyhyellä aikavälillä parhaalta ratkaisulta sekä valtion että äitien kannalta, mutta pitkällä aikavälillä sillä ei auteta ketään. Sen avulla luodaan taloudellinen ja sosiaalinen riippuvuus, joka ei ole hyväksi sen paremmin yksihuoltajavanhemmalle kuin lapsillekaan. Siksi me kannatamme - ja uskon, että kaikissa ryhmissä ajatellaan samalla tavalla - aktiivista tukea, emmekä paternalismia, hyvää lasten päivähoitoa, kannustamista koulutukseen, jonka yhteydessä lasten päivähoito on järjestetty ja kannustamista työpaikan löytämisessä. Vain tällä tavalla nämä perheet voivat saada pitkällä aikavälillä taloudellisen ja sosiaalisen riippumattomuutensa takaisin ja me estämme heitä syrjäytymästä yhteiskunnan reunoille. Näin autamme myös lapsia, joiden tulisi kasvaa ympäristössä, joka tarjoaa heille tarvittavaa turvallisuutta ja joka on heille esimerkkinä heidän omassa elämässään, jotta he eivät joutuisi kierteeseen, josta ei ole ulospääsyä.
Sosiaaliturvan yksilöllistäminen on oleellista myös ryhmäni mielestä. Suosittelen ryhmätoverini Mimi Kestelijnin 19 kohtaa koskevaa tarkistusta 1. Meidän mielestämme 20 kohta on sitä vastoin vaarallinen, sillä siinä sanotaan, että yksinhuoltajaperheiden tilanteen parantamista on pidettävä ensisijaisena harkittaessa valtion talouden alijäämää. Alijäämien poisto ja EMUn kriteerien tiukka noudattaminen koituvat kaikkien kansalaisten eduksi, myös yksinhuoltajaperheiden.
Mekin hylkäämme Yhdysvaltojen mallin. Brittiläinen malli antaa aiheen rakenteelliseen asiaan puuttumiseen, sillä meidän täytyy päästä eroon sellaisesta äidistä, joka johtaa yksinhuoltajaperhettä kuin avuton uhri. Meidän pitää huolehtia rakenteellisin toimenpitein, että hänestä voi tulla aktiivinen osanottaja yhteiskunnassa. Meidän on kuljettava sitä tietä, myös Euroopan rakennerahastojen kautta. Hyvä komissaari Flynn, ei kiintiöitä, emme halua niitä tällä hetkellä, sillä me haluamme antaa mainstreaming -periaatteelle mahdollisuuden. Mutta me luotamme teihin ja siihen, että monet yksinhuoltajaäideistä saavat mahdollisuuksia rakennerahastojen kautta.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, rouva García Ariasin mietintö tuo esille yhteiskunta- ja väestörakenteen muutoksen nykyisessä Euroopassa ja tarpeen mukauttaa palvelut ja voimavarat tähän uuteen todellisuuteen.
Tästä mietinnöstä puhuminen merkitsee puhumista naisten työpaikkojen epävarmuudesta, naisen työelämään osallistumista helpottavien palvelujen vähyydestä, sekä valtioiden ja yhteisön politiikoissa unohdetusta tasa-arvon edistämisestä todellisten ja tehokkaiden toimien avulla.
Mietintöön tehdyistä tarkistuksista käy mielestäni ilmi kaksi näkemystä: yksi, jota voisimme kutsua konservatiiviseksi tai klassiseksi ja perhettä suojelevaksi, joka hyväksyy yksinhuoltajaperhemallin olemassa olevana kipuna, jota voidaan lievittää, mutta jota ei voida hyväksyä normaalina ilmiönä; toinen näkemys - jota minä kutsuisin edistykselliseksi - hyväksyy uuden perhemallin, joka on syntynyt yhteiskunnalisen ja taloudellisen kehityksen tuloksena ja jota täytyy suojella ja kunnioittaa.
Meidän ja muiden edistyksellisten ryhmien esittämillä tarkistuksilla voidaan mielestäni taistella hyvin yksinhuoltajaperheiden epävarmuuden tilaa vastaan pakottamalla julkiset tahot tunnustamaan puutteet ja esittämään niihin ratkaisuja.
Näissä tarkistuksissa otetaan huomioon myös se, että yksinhuoltajaperheet ovat voineet syntyä henkilökohtaisen valinnan tuloksena ja ne tarvitsevat samalla tavoin vahvaa tukijärjestelmää.
Rouva García Arias, onnittelen teitä mietinnöstänne sen edistyksellisen näkökulman vuoksi, jonka olette onnistuneet antamaan sille, mutta myös siksi, että olette osannut yhdistää siinä muitakin näkökulmia, joiden ansiosta uskon parlamentin enemmistön äänestävän sen puolesta, kuten tietysti minäkin.

Kerr
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella rouva García Ariasia erinomaisesta mietinnöstä. Se on hyvin kattava ja se sisältää näkemyksen siitä, miten jäsenvaltiot ja Euroopan unioni voisivat helpottaa yksinhuoltajien, yhteiskuntamme haavoittuvimpiin kuuluvan ryhmän asemaa.
Haluan kuitenkin puuttua esittelijän Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevaan viittaukseen, jonka hän, mielenkiintoista kyllä, haluaa poistaa tekstistä. Ymmärrän entisiä Labour-puolueen tovereita, joita tämä hämmentää, ja ymmärrän, miksi he haluaisivat poistaa tämän kohdan. Totuus on, että kohta pitää täysin paikkansa. Yhdistynyt kuningaskunta on leikannut yksinhuoltajien saamia etuuksia osana talousarvionsa edellyttämiä säästötoimia, mutta syynä on myös sen ideologinen sitoutuminen työhön velvoittamisen malliin. Se tarkoittaa, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa on nyt otettu käyttöön pakkokeinot: etuudet evätään tai niitä vähennetään niiltä, jotka eivät ota vastaan tarjottua ammatillista tai muuta koulutusta tai työtä.
Se merkitsee siirtymistä toiseen muutokseen, jonka rouva García Arias esitti, eli Yhdysvaltain mallin hylkäämiseen. Olen toiminut opettajana ja tutkijana Yhdysvalloissa. Olen nähnyt työhön velvoittamisen mallin läheltä. Olen nähnyt naisten nousevan ylös viideltä aamulla, jotta he voivat viedä lapset päivähoitoon ja mennä sitten työhön tai ammatilliseen tai muuhun koulutukseen, koska muussa tapauksessa he menettävät kaikki etuutensa.
Yhdysvaltain presidentti, herra Clinton, on vaikeuksissa pienen seksiongelman vuoksi, mutta todellinen valituksen aihe häntä kohtaan on se, että hän on Amerikan taantumuksellisin presidentti hyvinvoinnin ja yksinhuoltajien näkökulmasta. Hän on leikannut AFDC-ohjelmaa ja rajoittanut sen keston kahteen vuoteen. Sillä on ollut ratkaiseva vaikutus yksinhuoltajiin, joista useimmat ovat naisia, sillä se pakottaa heidät huonosti palkatuksi orjatyövoimaksi tai joissakin tapauksissa hyvin heikkotasoisiin koulutusjärjestelmiin. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että teidän pitäisi jättää nämä viittaukset ennalleen. Ne ovat kummatkin hyvin oleellisia.
Lopuksi: tämä on kuudes mietintö, josta olen tänään puhunut vihreiden ryhmän puolesta. Ehkä te voisitte tarkistaa yksiköiltänne, onko tämä ennätys.

Seillier
Arvoisa puhemies, monien leskien asema Euroopassa, silloin kun heillä on huollettavanaan pieniä lapsia, edellyttää lainsäädäntöjemme kehittämistä heidän edukseen. Eronneiden naisten ja miesten osalta, joilla on lapsia huollettavana, tilanne on myös hyvin vaikea, ja siihen on puututtava, lainsäädäntöä on tarkennettava ottaen huomioon erilaiset tilanteet.
Minä en voi kuitenkaan hyväksyä sanottavan, että yhtä perhemallia ei ole enää olemassa ja että kaikki perhemallit ovat samanveroisia. Se on väite, jonka esittää vastuuttomuutta haluava aikuinen, mutta lasten kannalta on parempi, että heillä on isä ja äiti ja että molemmat heistä huolehtivat lasten materiaalisen elämän lisäksi myös heidän kasvatuksestaan. Hyväksyn sen, että yksinhuoltajuus on seurausta elämän sattumista - leskeksi jääminen, avioero ja niin edelleen - mutta jos valittu yksinhuoltajuus - kyseessähän ovat yleensä naiset - esitetään vaihtoehtoisena mallina ja siitä tehdään yksi elämäntavan valinta muiden joukkoon ja edellytetään yhteiskunnan järjestäytymistä sen mukaisesti, niin sille minä sanon ei.

Flemming
Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä, voin mielihyvin puoltaa mietintöänne, mutta teemme perhepoliittisissa keskusteluissa lähes aina sen virheen, että puhumme tosin äitien oikeuksista ja jopa isien oikeuksista, mutta emme kuitenkaan lasten oikeuksista. Uskon, että yksinhuoltajaäitien lapsilla on aivan samat oikeudet kuin lapsilla, joilla on molemmat vanhemmat, heillä on siis oltava oikeus siihen, että heidän äitinsä kasvattaa ja hoitaa heitä ja pitää huolta heistä. Siksi tästä mietinnöstä puuttuukin mielestäni myös viittaus siihen, että yksinhuoltajaäideillä on oltava oikeus jäädä kotiin pienten lastensa luo, jos he sitä haluavat - aivan samoin kuin äideillä, jotka elävät onnellisessa avioliitossa ja joilla ei ole taloudellisia huolia.
Olen varsin ylpeä siitä, että Itävalta antaa yksinhuoltajaäideille todellisen valinnan mahdollisuuden. Naimisissa olevat äidit saavat Itävallassa puolitoista vuotta 5 700 shillingin suuruista äitiysrahaa, mikä vastaa yli 17 000 Belgian frangia. Yksinhuoltajaäidit saavat kuukaudessa noin 24 600 Belgian frangia. Haluaisin kehottaa kaikkia jäsenvaltioita ottamaan tästä esimerkkiä!
Käsiteltävänä oleva mietintö osoittaa myös, hyvä esittelijä, että juuri yksinhuoltajaäidit ovat usein työttömiä, heikosti koulutettuja tai heillä ei ole vielä ollenkaan oikeutta äitiysrahaan, koska he eivät ehkä ole vielä ollenkaan olleet ansiotyössä. Haluaisin myös viitata nykyisen puheenjohtajamaan esimerkkiin perhepolitiikan osalta. Pyrimme Itävallassa tällä hetkellä viemään läpi oikeuden äitiysrahaan kaikille äideille, siis myös opiskelijoille, maanviljelijöille, yrittäjille ja naisille, jotka juuri heikon koulutuksensa tai nuoren ikänsä vuoksi eivät vielä ole osallistuneet työelämään. Myös näiden naisten pitää saada äitiysrahaa, myös heillä pitää olla oikeus jäädä pienten lastensa luo, samoin kuin varakkailla naisilla, joilla on onnellinen aviomies.
Pyydän kaikkia jäsenvaltioita toimimaan tällä tavoin ja jättämään tärkeilevät julistukset laatimatta.

Eriksson
Arvoisa puhemies, minun täytyy sanoa, että olen erityisen iloinen saadessani puheaikaa juuri tässä kysymyksessä, koska meillä Ruotsissa on nyt käynnissä vaalikampanja, joka päättyy vaaleihin sunnuntaina ja sen loppurynnistyksessä on nyt alettu käsitellä yksinhuoltajaäitejä, joiden on nyt viime hetkillä muistettu olevan äänioikeutettuja.
Ensiksi haluaisin ilmaista arvostavani tätä mietintöä. Erityisesti arvostan sitä, että siinä otetaan esiin se, että yksihuoltajista ei tehtäisi minkäänlaisia syntipukkeja näinä aikoina, kun leikataan ja säästetään, vaan siinä todetaan, käsittääkseni aivan oikein, että meidän on noudatettava sellaista politiikkaa, joka perustuu solidaarisuuteen eikä rangaistukseen.
Tänä lyhyenä aikana olen valinnut puheenaiheekseni kysymyksen, josta me olemme nyt puhuneet monta kertaa, nimittäin lasten päivähoidosta - mutta ehkä uudesta näkökulmasta. Kun puhumme työttömyyden vastaisesta taistelusta, on meillä tapana puhua panostamisesta infrastruktuuriin erittäin tehokkaana välineenä. Rakennamme verovaroilla rautateitä, teitä, siltoja ja lentokenttiä, jotka vaativat erittäin paljon pääomaa - ja niihin liittyy suuri määrä koneen tekemää työtä verrattuna ihmisen tekemään työn määrään. Julkiset investoinnit hoitoon ja huolenpitoon nähdään taakkana. Mutta tämä ajattelumalli on aivan väärä! Jokaisella kerätyllä verokruunulla saamme teetettyä uskomattoman paljon työtä. Päivähoito luo työpaikkoja, vapauttaa työvoimaa, laajentaa lasten ja vanhempien sosiaalista piiriä ja antaa sitä paitsi yhteiskunnalle valtavan paljon tietoa siitä, kuinka meistä kaikista tulisi parempia vanhempia. Olen pahoillani, ettei minulla ollut enempää aikaa puhua!

Flynn
Haluaisin kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita. Eurooppalainen yhteiskunta on muuttumassa, ja eri foorumeilla on osoitettu kiinnostusta perheiden asemaan ja sen merkitykseen työllisyyden ja sosiaalipolitiikan kannalta.
Yhä useammat näyttävät olevan vakuuttuneita siitä, että perheasioita koskevan kansainvälisen yhteistyön tarve on lisääntynyt osana yleisiä pyrkimyksiä vahvistaa sosiaalista edistystä ja kehitystä. Vaikka yhteisöllä ei ole suoraa toimivaltaa perhepolitiikan alalla, se on yhä enemmän ryhtynyt kiinnittämään huomiota yhteiskunnassa esiintyviin sosiaalisiin ja taloudellisiin suuntauksiin, jotka vaikuttavat perheisiin.
Jäsenvaltioissa suhtaudutaan eri tavoilla valtion merkitykseen taloudellisessa ja sosiaalisessa elämässä, perheen asemaan yhteiskunnassa ja sen oikeuksiin ja velvollisuuksiin, miesten ja naisten rooliin perheessä ja lasten oikeuksiin. Kiitän todella paljon rouva García Ariasia hänen mietinnöstään, jossa käsitellään kaikkia näitä asioita.
Perhe on ja on aina ollut oleellinen arvo Euroopan kansalaisille, vaikka sen muoto vaihtelee ja on nyt muuttumassa. On kehittymässä uudenlaisia perhemalleja. Yksinhuoltajaperheet muodostavat yhden tällaisen mallin ja herättävät koko joukon kysymyksiä yhtäläisistä mahdollisuuksista. Mietinnössä tuodaan esille asia, jonka me kaikki tiedämme: valtaosa yksinhuoltajista on naisia.
Naisten ja miesten tasavertaista kohtelua koskevassa yhteisöpolitiikassa ei ole erityistä osa-aluetta yksinhuoltajille, mutta se vaikuttaa ratkaisevasti heidän asemaansa, erityisesti silloin, kun kyseessä on työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen, joka on keskeinen haaste koko sosiaalipolitiikan kentässä. Muutokset työvoiman koostumuksessa, työn uudenlaiset organisointitavat, sosiaaliturvan rakenteellinen uudistaminen, muutokset hoitotyön jakamisessa naisten ja miesten välillä, kaikki nämä asiat vaikuttavat merkittävällä tavalla yksinhuoltajien ja erityisesti yksinhuoltajaäitien elämään.
Äitiyttä koskeva direktiivi, vanhempainlomaa koskeva direktiivi ja osa-aikatyötä koskeva direktiivi ovat kaikki hyviä esimerkkejä siitä, että Euroopan unioni on sitoutunut kannattamaan sekä naisten että miesten roolia lasten vanhempina. Lastenhoitoa koskevassa suosituksessa ehdotetaan toimia, joilla varmistetaan lasten päivähoidon järjestäminen työssä tai koulutuksessa käyville vanhemmille, perheellisten työntekijöiden tarpeiden parempi huomioon ottaminen työpaikoilla ja miesten osuuden lisääntyminen hoitoalalla. Kiinnitimme erityistä huomiota tähän asiaan varsinkin Belfastissa ja sen jälkeen Innsbruckissa, joissa ministerit ja asiasta kiinnostuneet ryhmät pitivät yhteisen kokouksen.
Vuoden 1998 työllisyyspoliittiset suuntaviivat ovat tässä yhteydessä tärkeitä, koska niissä viedään hyvin merkittävästi eteenpäin työ- ja perhe-elämän yhteensovittamisen tavoitetta, josta kaikkien vanhempien pitäisi voida hyötyä.
Toinen tärkeä yksinhuoltajien elämään liittyvä näkökohta, joka sisältyi myös teidän mietintöönne, rouva García Arias, on se, että yksinhuoltajaperheet ajautuvat köyhyyteen ja yhteiskunnalliseen syrjäytymiseen kaksi kertaa todennäköisemmin kuin perheet, joissa on molemmat vanhemmat. Tämä on huolestuttava tilastotieto, johon myös monet muut puhujat viittasivat. Näkisin yksinhuoltajat näin ollen yhtenä sellaisena ryhmänä, jonka pidämme erityisesti mielessämme valmistellessamme syrjäytymistä ehkäiseviä toimenpiteitä. Kun perussopimus on ratifioitu, aion tehdä jotakin myönteistä asian hyväksi uuden 137 artiklan nojalla. Se tapahtuu heti, kun ratifiointiprosessi on saatu päätökseen.
Olen iloinen voidessani kertoa, että suunnitelmamme edistyivät aimo harppauksen juuri eilen. Onnistuin varmistamaan komissaarien kokouksessa kollegojeni tuen määrärahojen käytön jatkamiselle kolmesta varainhoitovuoden 1998 budjettikohtiin kuuluvasta kohdasta, jotka oli jäädytetty tuomioistuimen toukokuussa antaman päätöksen vuoksi, ja näin me voimme valmistella toimia, jotka johtavat myöhemmin ohjelmiin 137 artiklan nojalla, kun ratifiointiprosessi on päättynyt. Haluaisin kuitenkin ryhtyä jo tänä vuonna joihinkin valmisteluihin.
Toivon, että vuonna 1999 me voimme käyttää uuden perussopimuksen suomia valtuuksia asettaaksemme syrjäytymisen torjunnan sille paikalle, mille se kuuluu - yhteisön politiikan ytimeen. On mielenkiintoista, että perussopimus antaa meille siihen valtuudet ilman sitä vaaraa, että joutuisimme siitä myöhemmin tilille, mikä on ainoastaan hyvä asia yksinhuoltajien kannalta.
Sosiaalinen ja poliittinen tilanne on muuttunut perinpohjaisesti suurin piirtein viime vuosikymmenen aikana. On syntynyt uusia perhemalleja ja uusia käsityksiä miehen ja naisen roolista. Euroopan unionin tärkeänä tehtävänä on selvittää, mitä yhtäläisyyksiä ja eroja on jäsenvaltioiden suhtautumisessa näihin muutoksiin. Me voimme myös edistää unionin laajuista keskustelua perheestä rohkaisemalla jäsenvaltioita jakamaan tietoja ja vaihtamaan kokemuksia noudattaen kuitenkin samalla toissijaisuusperiaatetta.
Köyhyys on tässä yhteydessä todellinen uhka. Hyvä lastenhoito, kuten rouva Gröner sanoi, on ehdottoman tärkeää, ja sitä korostetaan nyt avainasiana, johon jäsenvaltioiden on kiinnitettävä huomiota. Ne ovat kaikki sitoutuneet siihen. Katsokaamme nyt, miten ne onnistuvat siinä käytännössä.
Lopuksi rouva Larive tiivisti velvollisuutemme sanoessaan, että meidän olisi annettava mahdollisuus mainstreaming periaatteen soveltamiselle. Sitä on korostettava vuoden 1999 suuntaviivoissa: mainstreaming -periaatteen soveltaminen on tehtävä todella mahdolliseksi hyödyntämällä täysipainoisesti Euroopan työllisyysstrategiaa, korostamalla tätä käsitettä rahastoissa ja hyödyntämällä perussopimuksen tarjoamaa tukea.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Yhteinen kalastuspolitiikka: valvonnan kehittyminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Provanin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A4-0277/98) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille valvonnan kehittymisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa (KOM(98)0092 - C4-0134/98).

Provan
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin sanoa suhtautuvani myönteisesti nyt käsiteltävänämme olevaan komission kertomukseen. Siitä on hyötyä keskustelussa, jota me aina käymme Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnassa.
Komissaari Bonino soitti minulle iltapäivällä ja pyysi anteeksi sitä, ettei voi olla täällä läsnä. Hänellä on hoidettavaan useita aihealueita, ja ymmärrän täysin, miten vaikeaan tilanteeseen hän joutui, kun hänen täytyi palata Brysseliin. Meillä ei ole siitä mitään valittamista, vaan toivotamme hänen sijastaan tervetulleeksi teidät, arvoisa komissaari Flynn.
Tätä mietintöä seuraa herra Teversonin mietintö, jossa kehitellään joitakin ajatuksia kalastuksen valvonnasta, joista haluamme keskustella parlamentissa.
Parlamenttina me uskomme olevamme eturintamassa kannustamassa komissiota eteenpäin sen pyrkimyksissä parantaa yhteisen kalastuspolitiikan valvontaa. Myönnämme, että valvonta edellyttää elinkeinonharjoittajien tukea ja että tällä hetkellä meillä ei ole kalastajien itsensä tukea. Heidän mielestään valvonta on liiallista ja byrokraattista, eivätkä he todella hyväksy sitä. Siksi olemme sitä mieltä, että erityistoimenpiteitä tarvitaan, ja pidämme hämmästyttävänä sitä, että komissiolla ei ole valtuuksia päästä reaaliajassa ja suoraan jäsenvaltioiden kalastuspolitiikkaa koskeviin tietokantoihin. Tämä asia on korjattava. Emme tarkoita sitä, että tietojen pitäisi olla vapaasti selattavissa jäsenvaltioiden välillä, mutta komission olisi ehdottomasti voitava käyttää kyseisiä tiedostoja ja tarvittavia tietoja, jotta me voimme toteuttaa yhteisen kalastuspolitiikan asianmukaista valvontaa.
Samanlaiset rangaistukset samanlaisista rikkomuksista ovat toinen asia, joka on parlamentille tärkeä. Toivon, että komissio voi ryhtyä joihinkin toimiin varmistaakseen, että yksittäisten jäsenvaltioiden tuomioistuinten lainkäyttöä yhdenmukaistetaan siten, että samanlaisia rikkomuksia käsitellään samalla lailla.
Suurin ongelma Euroopan yhteisön vesien valvonnassa on kalastuslaivastojemme liikakapasiteetti. Se aiheuttaa paineita kalakantoihin, ja kalastajilla on sitäkin suurempi houkutus rikkoa sääntöjä. Se ei voi olla hyvä asia. Se on suurin ongelma, joka meidän on ratkaistava.
Komissio toteaa aivan oikein, että tehokas valvonta on vain osa kokonaiskuvaa ja että yhteisön laivastojen liikakapasiteetti johtaa juuri mainitsemaani ongelmaan.
Nykyisessä tilanteessa on joukko epäkohtia, jotka komissio tunnistaa ja jotka me tunnistamme parlamentissa. Meillä ei ole todellisia yhteisiä standardeja yksittäisten jäsenvaltioiden sisällä, jotta tietäisimme, miten asiat ovat. Meillä ei ole esimerkiksi standardoitua moottorien tehon mittausmenetelmää, yhteistä määritelmää merellä tehtävistä tarkastuksista tai saaliiden vilpillisestä jälleenlaivauksesta tai sen valvonnasta eikä yhteistä määritelmää satamatarkastuksista. Tarkastusjärjestelmän ankaruudessa on eroja jäsenvaltioiden välillä, mikä ei herätä luottamusta yhteistä kalastuspolitiikkaa kohtaan. Olemme kyvyttömiä valvomaan tarpeeksi hyvin sitä, että saaliit puretaan asianmukaisesti pyynnin jälkeen, ja seuraamaan niitä markkinoille ja siis kuluttajien pöytään. Rangaistuksissa on suuria eroja jäsenvaltioiden välillä.
Mitä komissio on tehnyt valvonnan toteuttamiseksi jäsenvaltioissa - mitä se on tehnyt, kun jäsenvaltio ei ole noudattanut voimassa olevia asetuksia? Minä en tiedä - eikä kalatalousvaliokuntakaan tiedä - miten komissio itse asiassa pyrkii panemaan täytäntöön sääntelyn, joka meillä tällä hetkellä on. Jos alkaisimme saada vastauksia näihin kysymyksiin, voisimme todella saada jotain yhdessä aikaiseksi.

Kindermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, paljon kiitoksia Provanille hänen laajasta mietinnöstään, joka koskee valvonnan kehittymistä yhteisessä kalastuspolitiikassa. Omasta mielestäni ja meidän kaikkien mielestä se on oikein hyvä mietintö. Siksi on vahinko, että käsittelemme tätä mietintöä lähes tyhjässä parlamentissa.
Emme varmasti tänään käsittele viimeistä kertaa yhteisen kalastuspolitiikan tehokkaassa valvonnassa esiintyviä ongelmia. Juuri komission tiedonanto osoittaa kattavan valvontajärjestelmän suuren merkityksen. Jos on lukenut tiedonannon tarkkaavaisesti, huomaa, miten suuria vaikeudet todella ovat, ennen kaikkea kriittisten kohtien osalta.
Yksi valvontajärjestelmän heikkouksista on sen epäyhtenäinen soveltaminen jäsenvaltioissa. Tämä ei ole vain meidän näkökulmamme asioihin, vaan yhdymme tässä täysin esittelijän huomioihin.
Suora vastuu valvonnasta on jäsenvaltioilla, kun taas ongelmat asettuvat yhteisötasolle. Tämä komission arvio osoittaa selvästi, missä ongelmat pääasiassa esiintyvät.
On kiistatonta, että komissiolla on tärkeä merkitys yhteisötason koordinoinnissa. Meidän mielestämme tämän toimivallan ei tulisi ulottua vain yksittäisten valtioiden valvonnan tarkkailuun ja avoimuuden ja tasapuolisuuden takaamiseen, vaan sen pitäisi vaatia jäsenvaltioilta, että samanlaisista rikkomuksista annetaan rangaistuksia.
Tärkeää valvontajärjestelmän tehokkuudelle ja hyväksymiselle on yhdistysten mukaan ottaminen, yksittäisten valtioiden tietojen saatavuus, kun epäillään väärinkäytöksiä, jäsenvaltioiden välinen tarkkailupaikkojen tehokas verkottaminen ja ennen kaikkea tasapuolinen kohtelu.
Erityisen kiperä asia on kolmansien maiden alusten valvonta. Tässä tulee myös esille erityisiä ongelmia. Tiedämme, että ehdotonta valvontaa ei ole eikä tule olemaankaan. Nykyisen järjestelmän parantaminen olisi kyllä mahdollista, jos tällä hetkellä olemassa olevia keinoja käytettäisiin tehokkaasti ja parannettaisiin edelleen.
Me puollamme nimenomaisesti esittelijän vaatimuksia, mutta näemme edelleen valtavan toimintatarpeen, muutamista jo otetuista selkeistä edistysaskeleista huolimatta.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, tämä on tänään ensimmäinen kalastusaiheinen keskustelu, jonka pidämme täysistunnossa ilman ystäväämme Allan Macartneya. Lausumme syvän osanottomme hänen perheelleen.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Haluaisin lausua sydämelliset onnitteluni teille, herra Provan, erinomaisen mietintönne johdosta. Se on analyyttinen, kriittinen ja myönteinen. Keskeinen ongelmamme kalastuspolitiikassa on kalaluonnonvarojen viime kädessä tehoton hoitaminen. Kaikista vuosikausien ajan jatketuista ponnisteluista huolimatta meidän ei ole onnistunut saada aikaan kestävää tasapainoa luonnonvarojen ja pyydystysmäärän välillä. Harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta jokaista kalalajia kalastetaan enemmän tai vähemmän liikaa.
Suurimmaksi esteeksi meriemme kelvolliselle hoitamiselle olemme tunnistaneet kalastuslaivaston liikakapasiteetin. Aika näyttää, olemmeko ratkaisseet tämän ongelman lopullisesti viimeisen useampivuotisen, vuosille 1997-2001 laaditun ohjausohjelman MOO IV myötä. Siihen mennessä meidän on käytettävä muita keinoja. Tällöin on jo mainitulla Euroopan yhteisön valvontapolitiikalla, josta ennen kaikkea jäsenvaltiot vielä ovat vastuussa, merien hoidon kannalta ratkaiseva merkitys, ja se on tässä tapauksessa ollut jatkuvasti arvostelumme polttopisteessä.
Euroopan komissio on tiedonannossaan tunnistanut heikot kohdat. Esimerkiksi moottorien tehon mittausmenetelmissä on jäsenvaltioiden kesken standardointiin liittyviä ongelmia. Merellä tehtäviä tarkastuksia hoidetaan eri jäsenvaltioissa hyvin eri tavalla. Jäsenvaltiot eivät noudata satamatarkastusten tietojenkeräämistä koskevaa kehotusta. Luettelo on vielä paljon pidempi, eikä se mahtuisi kolmeminuuttiseen puheenvuorooni. Meistä tuntuu joka tapauksessa toisinaan siltä, että jäsenvaltiot eivät pysty hoitamaan ankaran ja johdonmukaisen valvontapolitiikan tehtävää.
Itse paikalle tehtyjen valtuuskuntavierailujen ja asianomaisten kalastajien kanssa kalatalousvaliokunnassa käytyjen keskustelujen perusteella tiedämme, että kalastajista tuntuu, että heitä kohdellaan äärimmäisen epäoikeudenmukaisesti, koska kohtelu ei ole tasapuolista. Tämä ei ole hyvä lähtökohta. Olemme aina olleet sitä mieltä - ja Provan korostaa tätä mietinnössään - että valvontapolitiikka voi olla tehokasta vain, jos sitä toteutetaan yhdessä kalastajien kanssa. Siksi haluaisin nimenomaisesti tukea asianomaisia mietinnössä tehtyjä ehdotuksia, nimittäin kalatalouden ja kalastajajärjestöjen vahvempaa osallistumista valvontapolitiikkaan.
Mietintöön sisältyy myönteisiä aineksia, ja siinä vaaditaan myös esimerkiksi kansainvälisten kalastusjärjestöjen, kuten Nafon, viime aikoina saamien hyvien kokemusten soveltamista. Lisäksi tässä mietinnössä tehdään muitakin rakentavia viittauksia vieläkin tehokkaamman kalastuspolitiikan valvonnan suuntaan. Pyydän siksi ryhmäni, Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta, teitä hyväksymään tämän onnistuneen mietinnön.

Teverson
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella herra Provania hänen hyvin tärkeästä mietinnöstään. Yhteinen kalastuspolitiikka on yksi hyvin harvoista yhteisistä politiikoistamme Euroopan unionissa, ja siksi Euroopan parlamentilla, komissiolla ja ministerineuvostolla on tässä yhteydessä hyvin tärkeä lainsäädännöllinen rooli.
Hyvän lainsäädännön edellytyksenä on mielestäni se, että me voimme mitata mitattavissa olevia asioita (mitä ei usein tapahdu), että lakia sovelletaan yhtäläisesti koko unionissa (mitä ei tapahdu yhteisessä kalastuspolitiikassa), että rikkomukset voidaan saada selville yhtä todennäköisesti riippumatta siitä, missä niitä esiintyy, ja että rikkomuksista annettavat rangaistukset ovat suurin piirtein samanlaisia koko unionissa. Tätä ei tapahdu yhteisessä kalastuspolitiikassa, mutta tässä asiakirjassa ja sitä toivoakseni seuraavassa lainsäädännössä pyritään nimenomaan toteuttamaan nämä asiat.
Puheenjohtajavaltio Iso-Britannia painotti vuoden alussa, että asioiden on muututtava. Komission tiedonannossa asia esitetään vähän varovaisemmassa muodossa mutta siinä sanotaan kuitenkin: "Tehkäämme asiat paremmin." Muutaman kuukauden kuluttua siirrymme komission ehdotukseen, joka on vieläkin varovaisempi.
Kehotan ministerineuvostoa - joka ei tietenkään ole paikalla - ja myös komissiota pysymään lujana ja päättäväisenä ja ratkaisemaan ongelman. On kaksi avainaluetta: ensimmäinen on lainsäädännön yhtäläinen toimeenpano koko jakelukanavan osalta markkinoille saakka. Toiseksi meidän on varmistettava, että omilla tarkastusviranomaisillamme on todelliset, kansallisia tarkastusviranomaisia vastaavat valtuudet ja että he kykenevät toteuttamaan yhdenmukaisen järjestelmän, jota me kaikki haluamme.

Novo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kalastuspolitiikkaan sisältyvät valvontatoimet johtavat nähdäkseni konkreettisiin tuloksiin vastuullisen, kalavaroja säästävän kalastuksen edistämiseksi vain siinä tapauksessa, että ne sisällytetään paljon laajempaan alaan liittyvien käytännöllisten toimenpiteiden kokonaisuuteen.
Itse asiassa pelkkä valvonta ei riitä. Kaikki asianomaiset on otettava mukaan valvontaa koskevaan keskusteluun, valvontatoimista tiedottamiseen ja niiden toteuttamiseen. Itse asiassa pelkkä tarkastamistoimintakaan ei riitä. On samanaikaisesti myös turvattava tuon alan vakaus ottamalla käyttöön sosiaalisia ja rahoitusta koskevia toimia, jotka korvaavat pyyntiponnistusten rajoitukset. On myös olennaisen tärkeää, että pääsy kalavaroihin turvataan nykyisin ehdoin, samoin kuin on erittäin tärkeää, että saaliiden purkamiseen, tuontiin, ensimmäiseen myyntiportaaseen, kuljetukseen ja markkinointiin liittyvät järjestelmät tehdään avoimiksi ja oikeudenmukaisiksi.
Osoittaakseni, miten tärkeää on tarkastella valvontaa kokonaisuutena eikä erillisenä osatekijänä, tahtoisin tässä yhteydessä mainita erään Portugalissa, synnyinkaupungissani kaksi päivää sitten sattuneen valitettavan tapauksen, jossa kalatuotteita kuljettanut espanjalainen kuorma-auto tuhottiin.
Nähdäkseni ainoastaan epäluottamus valvontatoimien tehoon ja avoimuuteen voi selittää - vaikkei tietenkään oikeuttaa - tämän teon. Sillä kyse ei ole vain tulojen menetyksestä, vaan myös siitä, että kalan todelliseen alkuperään kohdistuu yhä suurempia epäilyksiä, eikä esimerkiksi ole kovin helposti ymmärrettävissä eikä hyväksyttävissä, että 12 cm: n mittaista makrillia saa pyytää laillisesti Välimerestä, mutta sen sijaan Atlantilta pyydettävän makrillin on oltava vähintään 15 cm: n mittaista. Sen tähden vain epäluottamus voi selittää kalastajien kapinan syntymäkaupungissani.
Jos valvonta ulottuisi tehokkaasti saaliin purkamisen ja myyntipaikan välisiin toimiin, jos kalan vähimmäismitat olisivat yhdenmukaiset, ei epäluottamustakaan olisi eikä tuota valitettavaa välikohtausta olisi sattunut. Sen tähden meidän on kaikkien parannettava valvontatoimia ja lisättävä niiden avoimuutta, tehokkuutta ja oikeudenmukaisuutta, unohtamatta kuitenkaan sitä, että meidän on samanaikaisesti toteutettava myös toisenlaisia käytännön toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on turvata alan vakaus ja ammatinharjoittajien tulot.

Wolf
Arvoisa puhemies, emme saisi unohtaa, että koko maailman kalatalousalan ongelma on liikakalastus ja liikakapasiteetti. Muistutan mieliinne Patricia McKennan viimevuotisen mietinnön, jonka johtopäätöksenä oli, että kalastajien on pakko huijata pystyäkseen täyttämään taloudelliset velvoitteensa. Herra Provan sanoo saman asian diplomaattisemmalla kielellä puhumalla kalastajien houkutuksesta rikkoa sääntöjä.
Tarkastuksen käsite mainitaan aiheellisesti. Lainsäädännön täytäntöönpano on epäyhtenäistä jäsenvaltioissa, saaliiden asianmukaista purkamista ei valvota riittävästi ja sääntöjen rikkomisesta annettavat rangaistukset ovat selvästi epäyhtenäisiä ja sanoisinpa jopa epäoikeudenmukaisia. Näin ollen tehokas valvonta ja tarkastukset ovat näiden syiden vuoksi yksi YKP: n peruspilareista. Sekä vuosikertomus että tarkastukset ovat osoittaneet, että monia muutoksia on tehtävä ennen kuin valvonta on riittävää.
Suhtaudumme myönteisesti etenkin komission tiedonantoon, joka on herra Provanin mietinnön aiheena. Siinä tuodaan selvästi esille, missä määrin valvontaa on parannettu viime vuosien aikana, mutta mainitaan myös sen lukemattomat epäkohdat.
Kannatamme yleisesti ottaen komission näkemyksiä tässä asiakirjassa samoin kuin sen viime aikoina tekemiä ehdotuksia valvontaa koskevan asetuksen muuttamisesta.
Puollamme Provanin mietintöä. Olemme herra Provanin kanssa samaa mieltä myös siitä, että tehokasta valvontaa on vaikea toteuttaa niin kauan kuin EU: n laivastoissa on liikakapasiteettia, sillä laivoja rakennetaan kalastusta eikä satamassa seisottamista varten.
Tässä keskustelussa on kuitenkin keskitytty liiaksi EU: n vesillä tapahtuvaan valvontaan, kun sen sijaan EU: n toimintaan kansainvälisillä ja kolmansien maiden vesillä on kiinnitetty riittämättömästi huomiota. Meidän olisi esimerkiksi noudatettava täysipainoisesti ja johdonmukaisesti lippuvaltion vastuutamme. YK: n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAOn vastuuntuntoista kalastusta koskevissa säännöissä edellytetään, että valtioiden valtuuttamissa kalanpyyntialuksissa ja tukialuksissa on liput, jotta aluksia voidaan valvoa näiden sääntöjen asianmukaisen noudattamisen varmistamiseksi. Meidän olisi myös autettava rannikkovaltioita toteuttamaan tarkastusoikeuksiaan. Meidän ei pitäisi antaa niille pelkästään rahaa ja asiakirjoja vaan todellista toimivaltaa.

Souchet
Arvoisa puhemies, kuten esittelijä aiheellisesti muistuttaa, Euroopan parlamentti on jo pitkään korostanut, että valvontatoimien parantaminen on suurelta osin ehtona yhteisen kalastuspolitiikan tehokkuudelle. Minä kuitenkin muistutan, että paras valvonta on luotettavaa, oikeudenmukaista ja kustannuksiltaan edullista eikä se aiheuta kalastajille kuin hyvin pieniä lisärajoitteita, koska heidän rasitteenaan on jo erityisen raskas taakka rajoitteita.
Perustelujensa lopuksi esittämissään huomautuksissa esittelijämme korostaa myös erityisesti sitä, että komissio on unohtanut tiedonannostaan ehkä kaikkein tärkeimmän asian. Jotta valvontapolitiikka todella toimisi, sen on saatava ja säilytettävä kalastajien tuki. Heidän on oltava vakuuttuneita heihin sovellettavien valvontatoimenpiteiden pätevyydestä ja siitä, että toimenpiteitä toteutetaan tasapuolisesti ja oikeudenmukaisesti.
Kalatalousvaliokunnan puolesta esittelemässäni satelliittivalvontaa käsittelevässä mietinnössä korostin tällaisen valvonnan tarvetta, sen luotettavuutta ja sen mahdollistamaa säästöä mutta myös todellisia takeita valvonnan tasapuolisesta toteuttamisesta, jotka kalastajille on annettava, jotta heidät saadaan vakuuttuneiksi valvonnan tehokkuudesta.
Lisäksi on tärkeää saada kalastajat mahdollisimman laajasti mukaan suunnittelemaan ja määrittelemään valvontatoimenpiteitä, joiden on oltava mahdollisimman vähän "ylhäältä annettuja" .
Ensimmäisessä tarkistuksessa, jonka esitin mietintöön yhdessä kollegani James Nicholsonin kanssa, pyritään nimenomaan korostamaan valvonnan tasapuolisuuden merkitystä. Lukuisat jäsenvaltioiden kalastajat joutuvat säännöllisesti harjoittamaan toimintaansa samoilla vesillä ja verottamaan samoja kalavaroja. Jäsenvaltioiden kalastajilla ei saa olla epätietoisuutta tai epäilyksiä muiden jäsenvaltioiden kalastajiin kohdistettavan valvonnan tehokkuudesta, koska muutoin epävarmuus ruokkii pelkoja, jotka eivät ole aina aiheellisia.
Valvontamenetelmiä on ehdottomasti parannettava, mutta minä en usko, päinvastoin kuin esittelijä, että sen toteuttamiseksi on koottava yhteisön valvojien armeija. Olen sitä mieltä, että jäsenvaltioiden on jatkossakin vastattava valvonnasta ja että yhteisön tarkastusten vahvistaminen on kohdistettava kansallisen valvonnan toteuttamiseen ja käytettäviin keinoihin. Valvontamenetelmien viimeistely ja yhdenmukaistaminen on välttämätöntä. Lisäksi joitakin kalastusalueita valvotaan liikaa ja joitakin liian vähän.
Uutta tasapainotusta tarvitaan ehdottomasti. Se on syynä toiseen tarkistukseeni, jonka jätin tähän yleisesti ottaen tyydyttävään mietintöön.

McCartin
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti komission asiakirjaan. Irlantilaisten kalastajien edustajana en näe siinä minkäänlaisia vaikeuksia. Kiitän herra Provania hänen mietinnöstään, jossa esitetään hyvin kalatalousvaliokunnan lähes yksimielinen kanta.
Hänen esille tuomiensa ongelmien, kuten hevosvoiman erilaisten standardien, osalta olen kuullut valituksia omilta kalastajiltamme. Tilanne johtaa vakaviin väärinkäsityksiin ja epäluottamukseen. Meidän on äärettömän tärkeää valvoa saaliiden kulkua markkinoille voidaksemme varmistaa, että tiedämme täsmällisesti, mistä tietyillä markkinoilla myytävät saaliit ovat peräisin. Se on hyvä asia markkinoiden ja hintojen kannalta ja se johtaa selkeämpään tilanteeseen, jossa hintataso on helpompi säilyttää vakaana. Olemme tietoisia mustan pörssin kalan muodostamasta ongelmasta ja sen mahdollisista vaikutuksista markkinatilanteeseen tiettyinä ajankohtina.
Suuri ongelma on, kuten aina, kalastajien luottamus. Tilanne on varmasti samanlainen niin Skotlannissa kuin Irlannin länsirannikolla - vakavaa epäluottamusta on olemassa. Epäluottamusta pitävät jossain määrin - ehkä tahattomastikin - yllä kansalliset viranomaiset ja virastot, jotka esittävät komission tyrannimaisena, kaikista asetuksista vastuussa olevana valtatahona. Ne eivät ymmärrä sitä tosiasiaa, että pääasiassa ministerineuvoston yksimieliset päätökset johtavat asetuksiin, joita komissio yrittää valvoa ja panna täytäntöön. Tätä ei useinkaan tuoda riittävän selvästi esille. Hyvin usein huonot uutiset ja rajoitukset tulevat komissiolta. Kuitenkin sellaisessa tilanteessa, jonka koimme hiljattain Irlannissa, kun kerrottiin 60 miljoonan ecun paketista valkoturskan kalastuslaivaston kehittämiseksi, parrasvaloissa ovat kansalliset ministerit, eivät komission tai parlamentin jäsenet, jotka järjestävät rahoituksen ja laativat suunnitelmat. Tämä on osa vallitsevaa ongelmaa.
Lopuksi sanoisin, että koska me haluaisimme jollakin tavalla korostaa alueellisuutta, 30 meripeninkulman aluevesiraja auttaisi hyvin paljon saamaan kalastajia osoittamaan hyvää tahtoa kalatalousalan uudelleen järjestämistä kohtaan.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että kollegani Emma Bonino esittää anteeksipyyntönsä. Hän olisi halunnut olla täällä. Minä hoidan kuitenkin mielelläni tämän mietinnön. Asia kiinnostaa minua henkilökohtaisesti ja minulla on siitä vähän tietojakin, koska olen kotoisin Irlannin länsirannikon kalastusalueelta.
Komissio on tyytyväinen siitä, että herra Provan suhtautui myönteisesti tiedonantoomme. Kalastuksen valvonnan osalta komissio pyrkii ennen kaikkea välttämään voimassa oleviin asetuksiin tehtäviä kaikkia uusia muutoksia, sillä ne eivät ehkä ole ehdottoman välttämättömiä eivätkä ne sopisi hyvin yleiseen strategiaan.
Strategia kalastuksen valvonnan parantamiseksi edellyttää ensinnäkin vahvaa poliittista tahtoa ja sen lisäksi riittäviä inhimillisiä ja aineellisia voimavaroja. Se edellyttää tehokasta organisaatiota ja lisääntynyttä tietoisuutta kaikilla tahoilla siitä, mistä on kyse. Näin ollen komissio asetti tavoitteekseen yksityiskohtaisen tutkimuksen, joka kattaisi laajemman alueen kuin valvontaa koskevat vuosikertomukset, joiden perusteella me emme voi ottaa askelta taaksepäin ja perehtyä hyvin tilanteeseen. Siihen pyritään tässä tiedonannossa, jota me täällä tänään käsittelemme.
Komissio haluaisi sen vuoksi aluksi korostaa, että merkittävää kehitystä on tapahtunut. Viimeaikaisten päätösten täytäntöönpano varsinkin satelliittien käytön osalta nopeuttaisi kehitystä melkoisesti. Tarkastellessamme yhteisen kalastuspolitiikan eri osa-alueiden täytäntöönpanoa laivastojen valvonnasta, joka mainittiin, markkinoihin, jotka myös mainittiin, kaikki viittaa kuitenkin siihen, että eri aloilla tarvitaan vielä suuria parannuksia. Pelkästään se, että pannaan täytäntöön jo päätetyt asiat, ei yksin riitä.
Näin ollen, jos teknisiä yksityiskohtia ei oteta huomioon, esille nousee kaksi suurta ongelmaa. Niihin on jo viitattu, mutta voin yhtä hyvin mainita ne. Ne ovat avoimuuden puute jäsenvaltioiden välillä ja yhteistyön puute, jota esiintyy usein yksittäisten jäsenvaltioiden sisällä. Näitä seikkoja ajatellen komissio on jo esittänyt kaksi asiakirjaa pyrkiessään kokoamaan ja muotoilemaan yleistä strategiaa ja politiikkaa: ehdotus valvontajärjestelmän perustavan asetuksen muuttamisesta ja toiseksi toimintasuunnitelma yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisen parantamiseksi kattavat tässä tiedonannossa mainitut pääkohdat.
Komissio arvostaa erittäin paljon parlamentin myönteistä suhtautumista tiedonantoon. Merkitsemme muistiin keskustelun aikana esitetyt uudet ehdotukset, ja niistä on meille apua pyrkiessämme löytämään keinon rakentavan tuen saamiselle.
Panin merkille, mitä herra Provan sanoi jäsenvaltioiden vastaisista toimista. Sitä varten me tarvitsisimme oikeudellisesti pitäviä todisteita, mutta meiltä puuttuu valtuudet niiden hankkimiseksi. Tarkastusvaltuudet ovat heikot, ja komission työ olisikin paljon tehokkaampaa, jos sen lisäksi, että yhteisön tarkastusviranomaisilla on tunnustettu oikeus jättää antamatta etukäteinen ilmoitus, he voisivat vapaammin koota tietoja selvittäessään mitä tahansa kansallisissa valvontajärjestelmissä olevia puutteita. Se parantaisi tilannetta huomattavasti. Toiseksi otitte esille tietojen saannin ja pääsyn tietokantoihin.
Otamme tämän asian huomioon tätä ehdotusta seuraavassa ehdotuksessa, ja minä pidän sitä hyvin tarpeellisena. Mielestäni herra Teverson tuo tässä yhteydessä erittäin hyvin esille sen, että toimintamme ei ole tasapuolista kaikilla tahoilla. Se on ongelman perimmäinen syy. Henkilökohtaisesti painottaisin koko ajatusta valvoa tapahtumien ketjua markkinoille asti. Sitä ei hoideta hyvin. Herra McCartin mainitsi myös tämän asian. Se olisi hyvä tapa varmistaa koko järjestelmän toimivuus. Haluaisimme mielellämme tehdä jotain sen hyväksi.
Lopuksi tämän asian ohella tehtiin muitakin tärkeitä aloitteita. Meidän olisi otettava täysipainoisesti huomioon uuden teknologian tarjoamat suuret mahdollisuudet. Tietojenkäsittelyä ja satelliitteja ei käytetä vielä täysipainoisesti. Sen hyväksi voitaisiin tehdä jotakin. Voisimme ehkä harkita alan tutkimuksen rahoittamista ja joidenkin omien tutkimusten tekoa. Voisimme asettaa tarkastukset keskeisemmälle sijalle tulevassa viidennessä ohjelmassa. Minä haluaisin, että niin tapahtuisi. Lopuksi ensi vuonna on mahdollista järjestää aiheesta kansainvälinen konferenssi, joka voisi synnyttää monia hyviä johtopäätöksiä ja suosituksia, ja niistä voitaisiin muodostaa kaikkien tavoittelema strategia eli luoda yhtäläinen toimintakenttä, johon herra Teverson viittasi.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.
(Istunto päättyi klo 20.45.)

