Salaiset pidätykset ja pidätettyjen laittomat kuljetukset, joissa on ollut osallisina Euroopan neuvoston jäsenvaltioita (Favan mietintö ja Martyn raportti) (keskustelu) 
Puhemies
(DE) Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat salaisista pidätyksistä ja pidätettyjen laittomista kuljetuksista, joissa on ollut osallisina Euroopan neuvoston jäsenvaltioita (Claudio Favan mietintö ja Dick Martyn raportti).
Manuel Lobo Antunes
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, joulukuussa 2005 pyyntöä muodostaa vankikuljetuksia ja laitonta vankien säilyttämistä käsittelevä väliaikainen valiokunta koskevassa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa vahvistettiin sen päättäväisyys terrorismin torjunnassa, mutta painotettiin, ettei tätä taistelua voida voittaa uhraamalla juuri niitä periaatteita, joita terrorismi pyrkii tuhoamaan, erityisesti, että perusoikeuksien suojelusta ei koskaan saa tinkiä.
Aiemmilla neuvoston puheenjohtajilla on ollut tilaisuus ilmaista tässä parlamentissa olevansa samaa mieltä tästä kannasta. En voi aloittaa puhettani korostamatta, että nykyinen puheenjohtajavaltio jakaa tämän saman päättäväisyyden ja määrätietoisuuden. Muistuttaisin, että terrorismin torjunta ei saa vaarantaa perusoikeuksien suojelua koskevia arvojamme ja periaatteitamme. Tämä on meidän mielestämme ratkaisevan tärkeä asia. Terrorismin vastaisessa taistelussa selviämme voittajina vain, jos pysymme vapaina: vapaina pelosta ja kaikesta pelon nimissä tapahtuvasta väärinkäytöstä tai manipuloinnista. Vahvin aseemme ja tehokkain suojamme ovat perusoikeuksiemme suojaa koskevat arvomme ja periaatteemme.
Vaikka neuvostolla ei sinänsä ole valtuuksia ilmaista kantaa, yksikään Euroopan unionin jäsenvaltio ei jättäisi tunnustamatta totuuden selvittämiseksi tehtyjen ponnistusten ja toteutettujen aloitteiden merkitystä. Meidän on muistettava, että puhumme perusperiaatteista, joihin eurooppalainen demokratiamme nojaa. Totuuden selvittämisen avulla voimme päästä eroon epäilyksen ilmapiiristä. Siksi on olennaista, että tutkimukset tällä alalla tuovat selvyyttä kysymykseen, eivätkä lisää sekaannusta. Aiemmat puheenjohtajat, joilla oli tilaisuus tulla puhumaan parlamentille, pääsihteeri ja korkea edustaja sekä EU:n terrorismin torjunnan koordinaattori tekivät asian tiimoilta yhteistyötä Euroopan parlamentin väliaikaisen valiokunnan kanssa.
Siksi katson, että olisi täysin epäoikeudenmukaista väittää neuvostolta tai ulkoministereiltä puuttuneen sitoumusta asiaan. Itse asiassa minun on korostettava niitä lukuisia aloitteita, sekä parlamentaarisia että lainsäädännöllisiä, joita eri Euroopan maissa toteutettiin mietinnön ja raportin johdosta.
Siksi oli täysin asianmukaista toimia toissijaisuusperiaatteen hengessä. Kuten tiedätte, Euroopan unionilla itsellään ei ole mitään toimintavaltuuksia monilla valiokunnan tutkimilla aloilla. Tarkoitan tässä yhteydessä erityisesti tiedustelupalvelujen valvontaa. Tämä on tosiasia, johon aiemmat neuvoston puheenjohtajavaltiot ja korkea edustaja Solana kiinnittivät tämän parlamentin ja sen valiokunnan huomion. Voidaan tietenkin pahoitella, että näin on, mutta tosiasia on, että nykyiset perussopimukset rajoittavat neuvoston toiminta-alaa näissä asioissa.
Meidän osaltamme voin kuitenkin vakuuttaa teille, että puheenjohtajavaltio Portugali tekee ehdottomasti aktiivista ja rakentavaa yhteistyötä. Muistutan teitä Portugalin hallituksen tarjoamasta täysimääräisestä ja avoimesta yhteistyöstä tämän vuoden helmikuussa työnsä päätökseen saaneen parlamentin väliaikaisen valiokunnan tutkimusten aikana ja Euroopan neuvoston pääsihteerin Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 52 artiklan nojalla tekemien, väitettyjä CIA-lentoja ja laittomia säilytyskeskuksia koskevien aloitteiden osalta.
Kuten on yleisesti tiedossa, vaikka neuvosto ei ole sinällään ottanut kantaa Favan mietintöön ja Martyn raporttiin, jotka on laadittu tämän parlamentin ja Euroopan neuvoston puitteissa, tämä ei tarkoita, ettei se piittaisi niistä. Itse asiassa neuvosto on aktiivisesti ja myönteisesti puolustanut ihmisoikeuksia ja kansainvälistä oikeutta Euroopan unionin ulkopolitiikassa.
Olemme jatkuvasti esittäneet, että kansainvälisen oikeuden perusarvojen suojeleminen edellyttää vakavaa ja syvällistä vuoropuhelua ihmisoikeuksista terrorismin vastaisen taistelun yhteydessä. Tässä yhteydessä EU on painottanut, että ihmisoikeuksia, pakolaisten oikeuksia ja kansainvälistä humanitaarista oikeutta on kunnioitettava ja pidettävä yllä. Neuvosto seuraa jatkossakin tiiviisti ihmisoikeuksiin liittyvää kehitystä terrorismin torjunnassa ja ryhtyy asianmukaisiin toimenpiteisiin niiden suojelun takaamiseksi. EU jatkaa myös lujaa sitoutumistaan kidutuksen sekä julman, epäinhimillisen ja alentavan kohtelun ja rangaistusten täydelliseen kieltämiseen.
Tämä tavoite ohjaa toimintaamme, ja otamme aina esiin kolmansien maiden kanssa huolen, jonka tämä ongelma aiheuttaa. EU ja sen parlamentin jäsenvaltiot ovat selvästi ilmaisseet, että salaisten säilytyskeskusten, joissa pidätettyjä pidetään oikeudellisessa tyhjiössä, olemassaolo ei ole yhdenmukaista kansainvälisen humanitaarisen oikeuden kanssa. EU:n kidutuksen vastaisissa suuntaviivoissa määrätään, että parlamentin jäsenvaltiot kieltävät salaiset säilytyspaikat ja varmistavat, että kaikkia ihmisiä, joilta on riistetty vapaus, pidetään virallisesti tunnustetuissa säilytyspaikoissa ja että heidän olinpaikkansa on tiedossa. EU:n kidutuksen vastaisissa suuntaviivoissa todetaan myös, että ketään ei voida pakottaa palaamaan maahan, jossa hän on vaarassa joutua kidutetuksi tai pahoinpidellyksi.
On yleisesti tiedossa, että nämä kysymykset, joihin liittyy lentokenttien valvontaa, tarkastuksia ja tiedustelupalveluja koskeva toimivalta, kuuluvat periaatteessa jäsenvaltioiden vastuu- ja valvonta-alaan. On totta, että Sitcen tekee ajoittaisia analyyseja käyttäen jäsenvaltioiden toimittamia tietoja, mutta sillä ei ole operatiivista toimivaltaa niin kutsuttujen ”tiedustelutoimien” kohdalla. On huomattava, että EU:n jäsenvaltiot joutuivat myös vastakkain sen monimutkaisuuden kanssa, joka tässä yhteydessä on tyypillistä ylilento-, laskeutumis- ja kenttätarkastuslupahakemusten lajittelu- ja käsittelyjärjestelmälle. Tämä on uusi haaste kaikille. Meidän osaltamme Portugalin hallitus ei ole ainoastaan toteuttanut tätä joskus vaikeaa ja erittäin hidasta tiedonkeruuprosessia, vaan myös perustanut työryhmän arvioimaan lukuisia menettelyjä ja ehdottamaan parannuksia, joiden merkitys tunnustettiin asianmukaisesti tämän parlamentin helmikuussa hyväksymässä lopullisessa mietinnössä.
Minun on huomautettava, että pidimme Euroopan neuvoston pääsihteerin tekemää työtä erityisen tärkeänä ja panimme Dick Martyn laatimat raportit asianmukaisesti merkille. Euroopan neuvoston pääsihteerin Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 52 artiklan nojalla kehittämä kyselylomake ja suositukset antoivat myös tilaisuuden, sekä Portugalissa että uskoakseni muissakin parlamentin jäsenvaltioissa, kansallisten oikeudellisten kehysten, takuiden ja valvontamekanismien ennennäkemättömään arvioimiseen kokonaisuutena. Tämä sisältää myös lentokoneiden ylilentoja ja laskeutumisia kansalliselle alueelle koskevien lupapyyntöjen lajittelu-, varmennus- ja tarkastusmenettelyjen analyysin.
Portugalin tapauksessa ne ovat ehdottomasti johtaneet institutionaalisiin, teknisiin ja operatiivisiin parannuksiin. Euroopan neuvoston pääsihteerin antamien valvontatakuusuositusten osalta neuvoston jäsenten vallitseva käsitys oli, että vireillä olevien aloitteiden ei pitäisi johtaa tarpeettomaan säädösten monistamiseen eikä uusien toimivaltuuksien myöntämiseen Euroopan neuvostolle.
Toisaalta näyttää vallitsevan yhteisymmärrys siitä, että nykyisten mekanismien tehokkaammalle soveltamiselle ja perusteellisemmalle seurannalle on tilaa. Uskon, että jos nämä tutkimukset tehtäisiin perusteellisemmin ja maltillisemmin, niiden johtopäätökset olisivat tehokkaampia. Siitä huolimatta, että perusteellisuutta suositellaan aina, ja sotkematta tosiasioita väitteisiin, mutta yrittäen noudattaa jonkinlaista malttia käytettävän kielen osalta kyseessä olevien arvojen merkityksen ja eurooppalaisten demokratioiden hyvän maineen takia, totuus on, että kaikilla näillä aloitteilla on päämäärä ja merkitys. Niitä on siksi toteutettava, erityisesti aikana, jona on tullut olennaiseksi analysoida vakavasti ja selväsanaisesti terrorismin uhkan tuomia uusia pulmia, esimerkiksi turvallisuuden ja vapauden ristiriidan ongelmaa. Lisäksi tarvitaan entistä enemmän kansainvälisen oikeuden vastausta niihin vaikeisiin kysymyksiin, jotka ennennäkemättömän uhkan torjunta on herättänyt.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen vahvistaminen Haagin ohjelman ja vastaavan toimintasuunnitelman pohjalta on yksi puheenjohtajavaltioiden Saksan, Portugalin ja Slovenian 18 kuukauden yhteisen ohjelman tärkeimmistä tavoitteista. Terrorismin vastainen taistelu on tässä yhteydessä yksi tärkeimmistä haasteista, joita varten nämä kolme puheenjohtajavaltiota ovat määritelleet tämän alan yhteistyön tehostamisen tavoitteen, johon pyritään panemalla edelleen täytäntöön EU:n terrorismin vastaista strategiaa. Kuten tiedätte, Gilles de Kerchove nimitettiin hiljattain EU:n uudeksi terrorismin torjunnan koordinaattoriksi, ja kuten edeltäjänsä, hän pystyy antamaan parlamentille kaikki sen tarvitsemat tiedot.
Haluan myös käyttää tämän tilaisuuden painottaakseni, että kysymys ihmisoikeuksien kunnioittamisesta terrorismin torjunnassa on otettu erityisesti esiin transatlanttisessa vuoropuhelussa, varsinkin Euroopan unionin ja Yhdysvaltain edellisessä huippukokouksessa huhtikuussa, kun esille tuotiin 11. joulukuuta 2006 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät.
Portugali on neuvoston puheenjohtajavaltiona ilmoittanut selkeästi sitoutuneensa jatkamaan ja laajentamaan tätä vuoropuhelua, jota se pitää keskeisenä molempien osapuolten kannalta.
Franco Frattini
komission varapuheenjohtaja. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, minäkin haluan kiittää neuvoston edustajaa. Hyvät naiset ja herrat, komissio - ja minä itse - on alusta asti seurannut ja tukenut Euroopan parlamentin väliaikaisen valiokunnan työtä tämän tunnetun aiheen ja kyseessä olevien vakavien syytösten ja vakavien tapahtumien parissa.
Näiden tapahtumien vakavuus sinällään, jopa sen kuvitteleminen, että näin on saattanut tapahtua, tekee kaikkien kolmen toimielimen, komission, parlamentin ja neuvoston, yhteistyöstä ilman muuta erittäin tärkeää. Meidän on tietenkin toistettava jälleen kerran - ja teen sen mielelläni - että terrorismia on torjuttava kunnioittaen täysimääräisesti perusoikeuksia ja oikeusvaltion periaatteita. Nämä ovat demokratian toiminnan kaksi välttämätöntä edellytystä.
Tässä hengessä uskon, että laittomat vankikuljetukset ja oletus siitä, että enemmän tai vähemmän salaisia pidätyskeskuksia on olemassa - jos tällaiset tapaukset osoitettaisiin todeksi asianmukaisesti - muodostaisivat epäilemättä vakavan rikkomuksen kansainvälistä oikeutta ja perusihmisoikeuksia vastaan. Olemme kaikki tietoisia siitä, että Euroopan unionin jäsenten, niiden kaikkien, on noudatettava ihmisoikeusyleissopimuksen tärkeitä periaatteita, erityisesti 5 ja 6 artiklaa.
Toivomme tietenkin, että nämä tapaukset tutkitaan perusteellisesti jäsenvaltioissa. Toimivaltaisten oikeusviranomaisten on tietenkin toteutettava nämä tutkimukset. Yhden seikan on oltava selvä, mutta se on todettu selkeästi useaan kertaan sekä Claudio Favan mietinnössä että Euroopan neuvoston raportissa: parlamentin mietinnössä voidaan esittää tosiasioita, mutta parlamentilla ei tietenkään ole valtuuksia eikä velvollisuutta toteuttaa oikeudellista tutkimusta.
Kun vedotaan todisteisiin tuntemattomista lähteistä, oikeusvaltion periaate - jota meidän on noudatettava - sanelee tietenkin, että tutkimukset on annettava vapaiden, riippumattomien tuomioistuinten vastuulle. On niiden velvollisuutena paljastaa syytöksen taustalla olevat lähteet. On selvää, että jäsenvaltion tai yksilön syyttäminen paljastamatta syytöksen lähteitä on periaate, joka voidaan hyväksyä parlamentin mietinnössä, mutta ei oikeudellisessa tutkimuksessa. Siksi toivon oikeudellisten tutkimusten jatkuvan, kuten tapahtuu joissain jäsenvaltioissa, myös omassa maassani. Mietintö edellyttää kuitenkin ilman muuta jatkotoimia, joten luettelen aloitteet, joiden uskon edistävän niitä.
Heinäkuun 23. päivänä kirjoitin Puolan ja Romanian hallituksille muistuttaen niitä niiden velvollisuudesta toteuttaa täysimääräinen, perusteellinen tutkimus ja pyytäen niiltä yksityiskohtaisia tietoja siitä, oliko tutkimukset aloitettu ja mikä niiden tulos oli ollut. Toivon molempien hallitusten vastaavan, ja tiedotan teille tietenkin niiden vastauksista, erityisesti siksi, että katson avoimuuden ja totuuden edellyttävän, että kun jotakuta syytetään jostain, hänellä on oltava käytössään kaikki oikeudelliset välineet sen selittämiseksi ja osoittamiseksi, että syytös ei pidä paikkaansa, tai muutoin tutkimuksen antamiseksi riippumattoman tuomioistuimen vastuulle. Mielestäni on syytetyn osapuolen edun mukaista, että asiaan saadaan erittäin selkeä vastaus.
Toinen keskeinen näkökohtani on tämä: olen laatinut kyselylomakkeen terrorismista kaikille jäsenvaltioille, kuten mainitsin edellisellä istuntojaksolla. Kyselylomakkeessa kysytään kultakin jäsenvaltiolta, mitä toimenpiteitä se on toteuttanut terrorismin torjumiseksi, millaisia tuloksia on saatu kansallisten lakien tehokkuuden kannalta ja etenkin, minkä perusihmisoikeuksien suojelun tason kansallinen lainsäädäntö takaa. Aikeeni on analysoida vastaukset ja laatia sitten raportti neuvostolle ja parlamentille jäsenvaltioiden terrorismin vastaisten toimenpiteiden tehokkuudesta ja niiden soveltuvuudesta ja yhteensopivuudesta perusoikeuksien kunnioittamisen periaatteen kanssa.
Kolmas näkökohtani liittyy lentoliikenteeseen. Annoin sitoumukseni LIBE-valiokunnalle luvaten tarkastella äärimmäisen tärkeää oikeudellista näkökohtaa, jota ei ole katettu tällä hetkellä: missä kulkee raja siviililentokoneen ja valtion lentokoneen, toisin sanoen sellaisen, jota eivät koske tavanomaiset siviililentokoneiden tarkastukset, määritelmän välillä? Tämä työ on siis aloitettu, kuten lupasin, ja Euroopan komissio aikoo laatia tiedonannon yleisestä lentoliikenteestä. Komissio hyväksyy tiedonannon ennen tämän vuoden loppua, erittäin pian siis, ja esitämme tietenkin ehdotuksen tämän valtion lentokoneen käsitteen paremmasta määritelmästä, sillä se tulkitaan selvästi usein tavalla, jolla kierretään välttämättömät tarkastukset.
Lentoliikennettä koskee kuitenkin toinenkin aloite. Se on osa yleistä ratkaisua, jolla otetaan käyttöön kaikkien jäsenvaltioiden yhteiset säännöt kaikentyyppisistä lentokoneista, jotka saapuvat Euroopan yhteiselle ilmailualueelle ilman lentosuunnitelmaa. Tiedätte epäilemättä, että 1. tammikuuta 2009 alkaen säännöillä, joilla pannaan täytäntöön niin kutsuttu yhtenäinen eurooppalainen ilmatila, otetaan käyttöön yhteiset lentosuunnitelmia koskevat pyynnöt kaikille jäsenvaltioille, joten tässä yhteydessä yhdenmukaistamme kaikkien lentokoneiden lentosuunnitelmia koskevat säännöt, kulkevat ne sitten eurooppalaisen ilmatilan läpi tai saapuvat siihen. Tästä on valtavasti hyötyä, koska se lopettaa erilaisen kohtelun, jonka olemme panneet merkille jäsenvaltioissa ylilennon ja laskeutumisen osalta.
Toinen aihe on Euroopan ja Yhdysvaltain välisen luovutussopimuksen ratifiointi. Jos olemassa olisi jo ollut, kuten olisi pitänyt, eurooppalainen sopimus - jonka olemme allekirjoittaneet, mutta emme ratifioineet - säännöt vankien luovuttamisesta Yhdysvalloista ja Yhdysvaltoihin olisivat olleet paljon selkeämpiä. Puhumme tässä vangeista, joita epäillään terrorismista. Tiettyjen jäsenvaltioiden, onneksi vain muutaman, on vielä ratifioitava tämä sopimus. Olen vedonnut jälleen kerran muodollisesti kaikkiin oikeusministereihin, jotta he ratifioisivat tämän Euroopan ja Yhdysvaltain välisen luovutussopimuksen mahdollisimman pian.
Sitten asiaan kuuluu vielä kysymys tiedustelupalvelujen valvonnasta. Aihetta on käsitelty sekä mietinnössä että raportissa, mutta kysymys on arkaluontoinen. Mielestäni kaikkein suurin merkitys tässä asiassa on kansallisella reaktiolla, vaikka tiettyjä yhteisiä vaatimuksia voidaan painottaa. Ensimmäinen vaatimus on parlamentaarisen valvonnan vahvistaminen jäsenvaltioissa. Jotkut maat ovat hyväksyneet, tai ovat hyväksymässä, kansallisia lakeja vahvistaakseen huomattavasti kansallisten parlamenttiensa valvontaoikeuksia tiedustelupalvelujensa toiminnan osalta. Tämä on mielestäni tie, jota meidän pitäisi kulkea, koska, kuten varmasti ymmärrätte, en voi kuvitella tulevaa yhteistä eurooppalaista lakia, joka säätelisi salaisia palveluja, vaikka katsonkin, että on erittäin hyödyllistä keskustella aiheesta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, katson tämän olevan aihe, josta meidän on keskusteltava jatkossakin, pitäen mielessä oikeusvaltion periaatteen ja tietenkin perusoikeuksien kunnioittamisen; perusoikeuksiin kuuluu kuitenkin myös oikeus olla joutumatta syytetyksi muuten kuin asianmukaisten menettelyjen avulla kerättyjen todisteiden perusteella.
Jas Gawronski
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmäni on ilmaissut perusteltua kritiikkiä Martyn raportista ja äänestänyt ylivoimaisella enemmistöllä Favan mietintöä vastaan. Se on sääli, sillä osalta parlamentin pitäisi pystyä ylittämään sisäiset erimielisyytensä ja saada aikaan yhteinen kanta. Se, ettemme ole onnistuneet siinä, johtuu siitä, että Claudio Favan mietinnössä valitettavasti lähdettiin ennakkokäsityksestä: Yhdysvallat on syyllinen! Tuhlasimme näin ollen vuoden etsiessämme totuuden sijaan todisteita tästä syyllisyydestä, laiminlyöden ja jopa peitellen tosiasioita, jotka olisivat tämän kannan vastaisia.
Annan teille yhden käytännön esimerkin, joka on suorastaan pöyristyttävä. Yksi syy siihen, että lähdimme Puolaan, oli haastatella toimittajaa, joka oli ollut ensimmäisten joukossa raportoimassa vuotta aiemmin CIA:n vankiloiden olemassaolosta Puolassa. Kun tapasimme hänet, hän oli valitettavasti muuttanut mieltään; kun sanon ”valitettavasti”, tarkoitan sitä ironisessa mielessä. Hän ei ollut enää varma; hän kertoi meille, ettei nyt olisi kirjoittanut kyseistä artikkelia. Hänen mielenmuutoksestaan ei ole jälkeäkään mietinnössä, kun se taas on täynnä esittelijän oletuksen jakavien toimittajien todistajanlausuntoja. Olemme tuhlanneet vuoden kuluttaen veronmaksajien rahoja saamatta selville mitään muuta kuin sen, minkä jo tiesimme lehdistöstä ja virallisista ja epävirallisista yhdysvaltalaislähteistä. Jos presidentti Bush itse ei olisi paljastanut CIA-vankiloiden olemassaoloa, emme olisi edes olleet varmoja asiasta.
Kerroitte meille, arvoisa komission jäsen Frattini, että olette kirjoittanut kirjeet Puolalle ja Romanialle pyytäen selityksiä, mutta ette ole saanut vastauksia. On aina epäkohteliasta olla vastaamatta, mutten ole yllättynyt, koska syytökset ovat perusteettomia. Viittaatte itse kirjeessänne oletettuun tietoon, ette konkreettisiin tosiasioihin, ja molemmat maat ovat jo todenneet korkeimmalla tasolla tutkineensa asiaa ja että niiden mielestä CIA-vankiloita ei ole olemassa. Se saattaa olla totta tai ei, ja jokainen voi ajatella asiasta mitä haluaa, mutta kuten sanoitte itse, arvoisa komission jäsen Frattini, emme voi syyttää ketään, ennen kuin meillä on todisteita.
Tosiasia on, että Claudio Favan mietintö ja Martyn raportti ovat liian täynnä sellaisia lauseita kuin ”on erittäin todennäköistä” ja ”ei voida sulkea pois”, joiden pohjalta sitten tehdään vakaita johtopäätöksiä. Älköön kukaan tulko kertomaan minulle perustellakseen todisteiden puutetta, että emme ole tuomioistuin ja että asiakirjamme on poliittinen. Se ei ole enää poliittinen, kun meitä kehotetaan harkitsemaan, ovatko olosuhteet riittävän äärimmäiset Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklaan turvautumiseksi.
Nyt kun havaitsen tässä parlamentissa ilmapiirin, jossa kannatetaan CIA-mietinnön laatimista, minulla olisi suositus annettavana: Lakatkaamme tuottamasta puolueellisia tulkintoja menneisyydestä; lakatkaamme tutkimasta tätä aihetta, josta emme ole saaneet selville mitään. Jättäkäämme asia tuomioistuimille - kuten komission jäsen sanoi - ja toimittajille, joilla on tarvittavat tutkimusvälineet ja jotka ovat tutkimisessa parempia kuin me. Keskittykäämme tulevaisuuteen, politiikkaan ja Claudio Favan mietinnön suositusosaan, joka on ainoa hyväksyttävä osa.
Yhdysvallat on epäilemättä tehnyt virheitä; joissakin tapauksissa se on rikkonut ihmisoikeuksia, mutta on erittäin helppoa olla tekemättä virheitä, jos ei tee mitään terrorismin torjumiseksi. Terrorismi on uusi ilmiö, jota ei siedetä laeissamme, ja lainsäädäntöä on nyt mukautettava. Yrittäkäämme säätää lakeja menettelytavoista ehkäistäksemme uusia ihmisoikeusrikkomuksia, jotta välttyisimme menneiden virheiden toistamiselta, ja mukauttaaksemme sääntömme ja säädöksemme uudentyyppiseen maailmanlaajuiseen uhkaan.
On oikeudenmukaista, että komissio pyrkii laatimaan kokonaisarvion jäsenvaltioiden toteuttamista toimenpiteistä; muut komission jäsenen Frattinin ilmoittamat ja käynnistämät aloitteet ovat yhtä hyväksyttäviä. Paljon on silti vielä tehtävä, jos halutaan puuttua terrorismin ongelmaan maailmanlaajuisesti, päättäväisesti ja koordinoidusti. Ajattelen Internetiä ja toimenpiteitä rikosten ehkäisemiseksi ja syytteiden nostamiseksi, jotta vältämme ristiriitaisen tilanteen, jossa samalla, kun hallitukset toimivat erillään kansallisella tasolla, terroristit puolestaan toimivat maailmanlaajuisesti Internetin ja kaikkialle sijoittautuneiden solujen kautta.
Tulevaisuutemme riippuu kyvystämme kukistaa terrorismi. Yhdistäkäämme voimamme tämän taistelun voittamiseksi.
Claudio Fava
PSE-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mietintöni hyväksyttiin seitsemän kuukautta sitten, ja sen jälkeen ainoat merkit siitä, että jotakin tapahtuu, ovat tulleet Yhdysvalloista. Yhdestä tällaisesta merkistä muistutti Jas Gawronski: Presidentti Bush määräsi 20. heinäkuuta, että hänen hallintonsa jatkaisi turvautumista laittomaan CIA:n toimintaan terrorismista epäiltyjen henkilöiden tuomioistuinten ulkopuolisen vangitsemisen ja säilyttämisen muodossa halukkaissa kolmansissa maissa.
Toinen tärkeä merkki on se, että Yhdysvaltain kongressi on käynnistänyt oman riippumattoman tutkimuksensa poikkeuksellisesta luovutuksesta. Tämä kertoo meille, ettemme käsittele historian lukua vaan ajankohtaisia tapahtumia.
Oikeudelliset tutkimukset ovat käynnissä neljässä Euroopan maassa: Espanjassa, Portugalissa, Saksassa ja Italiassa. Yhdysvaltain tiedustelupalvelun virkailijoista ja agenteista on tähän mennessä annettu 39 tilapäistä pidätysmääräystä. Tämän parlamentin tutkimus dokumentoi tosiasioita, ei mielipiteitä. On esimerkiksi tosiasia, että jotkut hallituksistamme ja turvallisuuspalveluistamme tekivät yhteistyötä CIA:n kanssa poikkeuksellisten luovutusten täytäntöönpanossa. Muistuttaisin komission jäsenelle Frattinille, että lähteemme tässä tapauksessa eivät olleet anonyymeja. Lähteemme, kuten mietinnössä todetaan, olivat Yhdistyneen kuningaskunnan ja Saksan hallitusten lausuntoja.
Esitimme 48 suositusta, ennen kaikkea neuvostolle, ja haluaisimme kuulla neuvostolta, onko yhtäkään näistä suosituksista noudatettu näiden seitsemän kuukauden aikana. Esitimme erityisesti kaksi pyyntöä: kehotimme eurooppalaisia toimielimiä - myös neuvostoa - täyttämään perustamissopimuksen 6 ja 7 artiklan mukaiset velvollisuutensa, ja odotimme neuvoston painostavan kaikkia asiaan liittyviä hallituksia toimittamaan täydelliset ja perusteelliset tiedot ja järjestämään tarvittaessa kuulemistilaisuuksia. Tätä ei ole tapahtunut. Ei ole totta, ettei neuvostolla olisi toimivaltaa, puheenjohtaja Lobo Antunes; neuvostolla on sille perustamissopimuksen 6 ja 7 artiklassa myönnetty toimivalta.
Puheenjohtajavaltio Saksa ja nyt puheenjohtajavaltio Portugali olisivat varmasti voineet toimia pyyntömme mukaisesti. Arvostamme komission jäsenen Frattinin aloitteita, mutta emme ole tyytyväisiä näihin kahteen puolen vuoden puheenjohtajakauteen, joiden aikana puheenjohtajavaltiot ovat itse asiassa sysänneet unohdukseen tutkimusvaliokuntamme vuoden työn. Kun ajatellaan, että yleinen mielipide maissamme vaatii totuutta, neuvoston - ja on sanottava, että myös monien hallitustemme - vaikeneminen merkitsee menetettyä tilaisuutta Euroopalle.
Tämä parlamentti ei kuitenkaan aio antaa periksi. Olen pahoillani Jas Gawronskin puolesta, mutta palaamme tähän aiheeseen. Kansalaisvapauksien valiokunnan valiokunta-aloitteinen mietintö on meidän panoksemme terrorismin torjumiseen tavalla, joka kunnioittaa ihmisoikeuksia aina, kaikkialla ja kaikkien osalta; ihmisoikeus numero yksi, kuten Cesare Beccaria opetti meille vuosisatoja sitten, on muuten oletus syyttömyydestä.
Ignasi Guardans Cambó
ALDE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, parlamentti antoi asiasta päätöslauselman ja Euroopan neuvosto hyväksyi toisen tekstin tästä samasta aiheesta, kaikin tavoin selkeän ja yksitulkintaisen. Ne meistä, joilla on hieman oikeudellista asiantuntemusta, ovat kuitenkin tietoisia siitä, eikä se ole meille yllätys - sanon tämän hieman ironisesti - että etenkin rikoslainsäädännössä on olemassa oikeusturvaperiaate, jonka nojalla kenenkään ei tarvitse antaa itseään raskauttavia lausuntoja. Tämä on yllättänyt meidät: että neuvosto ja kaikki hallitukset soveltavat sitä itseensä.
Tässä tapauksessa ne ovat toiminnan sijaan päättäneet pysyä hiljaa, kuten syytettyjen penkillä istuva mies, joka ei puolustaudu, vaan kieltäytyy hyväksymästä syytteitä pysymällä yksinkertaisesti passiivisena ja hiljaa.
On häpeällistä nähdä neuvoston toimielimenä ja kaikkien sen jäsenten toimivan samalla tavalla, käyttäen yhteisesti hyväkseen syytettyjen tuomioistuimessa käyttämää lakia. Institutionaalinen hiljaisuus, joka koskee vastuuta, oli se sitten aktiivista tai passiivista ja johtui se sitten toiminnasta tai tuottamuksesta, vakaumuksesta tai liittolaisvaltion painostuksesta johtuvien ongelmien aiheuttamisen pelosta - tämä hiljaisuus on yksi nykyisten demokraattisten puitteidemme pahimmista häpeätahroista, ja se vaikuttaa kaikkiin asianosaisiin.
On niin ikään vaikeaa soveltaa vastuumekanismeja Euroopan unionissa, koska mekanismeja ei ole tarkoitettu käytettäviksi kaikkia parlamentin jäsenvaltioita vastaan niiden toimiessa suojellakseen itseään vastavuoroisesti.
Kukaan ei varmasti kuvitellut perustamissopimusta laadittaessa, kun 6 ja 7 artiklaa muotoiltiin, että joutuisimme tilanteeseen, jossa emme keskustelisi perusoikeuksien rikkomisesta tai passiivisuudesta perusoikeuksien puolustamisen yhteydessä jonkin hallituksen vaan eurooppalaisen toimielimen kohdalla: neuvosto itsessään pysyy passiivisena rikoskumppanina, kaikkien jäsenvaltioiden ollessa osallisia rikokseen. Tätä tilannetta ei koskaan kuviteltu, ja tämä todella tarjoaa sille suojelua.
Meillä ei ole oikeudellisia mekanismeja, jotta voisimme ryhtyä toimiin tätä vastaan, mutta haluan kertoa neuvoston edustajalle, että historia selkiyttää asiat, koska historia tuo aina päivänvaloon tämän ajan häpeän, ajan, jona vapautemme puolustamisen verukkeen nojalla kaikki aatteet, joille tämä Euroopan unioni perustettiin, on vaarannettu.
Konrad Szymański
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Claudio Favan mietintö perustui aihetodisteisiin, ja vankkojen päätelmien sijaan siinä yksinkertaisesti luotiin epäilyksen tunne jäsenvaltioita kohtaan.
Martyn raportti laadittiin vielä vastuuttomammin. Kaikki sen tulokset perustuvat anonyymeihin lähteisiin ja ovat siksi mahdottomia todentaa. Tämä lähestymistapa ei voi tarjota mitään takuita siitä, etteivät Dick Martyn työtä manipuloineet palvelut ja järjestöt, jotka ovat haluttomia ryhtymään transatlanttiseen yhteistyöhön terrorismin nujertamiseksi. Olen hyvin kiitollinen puheenjohtaja Antunesille huomautuksesta siitä, että kansainvälinen oikeus ei sisällä riittävästi määräyksiä terrorismiin liittyvistä ongelmista. Kumpikaan keskustelun aiheena olevista asiakirjoista ei ole tuonut mitään uutta tässä mielessä. Viralliset tutkimukset ja Puolan toimittamat selitykset noudattavat periaatteitamme salaisten palvelujen siviilivalvonnasta. Lisäksi periaatteemme noudattavat asiaan liittyviä eurooppalaisia normeja. En siksi näe mitään syytä toistaa tätä keskustelua.
Cem Özdemir
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämä parlamentti hyväksyi Claudio Favan mietinnön helmikuussa 2007, ja se sisältää paljon suosituksia, jotka koskevat sekä asian oikeudellista että poliittista puolta. Olisin toivonut, että neuvosto viittaa näihin suosituksiin ja puuttuu siihen, mitä jälkeenpäin on tapahtunut. Jos neuvostolla ei ole kollegan Claudio Favan mietintöä käytössään, toimitamme neuvostolle mielellämme vielä kerran kopion siitä. Haluaisimme sitten kuitenkin myös erittäin mielellämme tietää, mitä mietinnön suosituksista, jotka koskivat yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa, mutta myös neuvoston roolia, johon mietinnössä viitattiin, on pantu täytäntöön.
Kollega Dick Marty, Euroopan neuvoston raportin laatija, esitti myös tämän vuoden heinäkuussa toisen raportin. Haluan keskittyä kahteen seikkaan. Hän puhuu raportissa siitä, että yksittäiset eurooppalaiset hallitukset eivät ainoastaan aiemmin hankaloittaneet totuuden selvittämistä, vaan tekevät näin edelleen viitaten niin sanottuihin valtiosalaisuuksiin. Tämä ei ole mitään muuta kuin valtiosalaisuuksien väärinkäyttöä lainvastaisesti toimineiden ihmisten suojelemiseksi. Raportin laatija puhuu valitettavasti nimenomaan myös omasta maastani, Saksan liittotasavallasta, ja Italiasta, mutta kehuu toisaalta Bosnia-Hertsegovinaa ja Euroopan neuvoston tarkkailijajäsentä Kanadaa. Hän puhuu kuitenkin toisessa kohdassa myös nimenomaan Puolasta ja Romaniasta ja mainitsee nämä kaksi maata niin kutsuttujen salaisten vankiloiden yhteydessä. Tämäkin on seikka, jonka osalta toivon neuvoston kertovan meille, miten asiassa on edistytty.
Viittaus jäsenvaltioiden toissijaisuuteen ei tässä tapauksessa riitä, sillä me vetoamme tässä asiassa yhteisiin eurooppalaisiin arvoihin. Viittaan EU:n perustamissopimusten 6 ja 7 artiklaan. Ne pätevät kaikissa jäsenvaltioissa, toissijaisuudesta riippumatta.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, nimittäisin sitä, mitä meidän on ollut koettava niin kutsutun terrorismin vastaisen taistelun myötä, menetelmäksi ulkoistaa ihmisoikeuksien rikkomista.
Ihmisiä pidetään vangittuina Guantánamossa, missä heiltä pidätetään itsestään selviä ihmisoikeuksia. Ihmisiä on luovutettu kidutusta harjoittaville järjestelmille, koska mitä ilmeisimmin ei haluta liata omia käsiä. Salaisia vankiloita on ylläpidetty, kuten presidentti Bush itse on tunnustanut. Eurooppalaiset hallitukset katsoivat yksinkertaisesti pois, kun amerikkalaisten salainen palvelu järjestelmällisesti rikkoi ihmisoikeuksia niiden omalla alueella.
Euroopan neuvosto ja tämä parlamentti eivät vaienneet näistä kauhistuttavista tapahtumista; ne kokosivat tosiasiat yhteen, tutkivat ihmisoikeusrikkomukset ja kritisoivat niitä erittäin selvästi. Dick Marty on sitoutunut tähän työhön erittäin tarmokkaasti, mistä haluan kiittää häntä. Kollegamme Claudio Favan mietinnössä, jota ryhmäni kannatti, vaaditaan julkisuuteen tulleista käytännöistä luopumista. Mitä kuitenkin tapahtuu sen sijaan?
Minun hallitukseni esimerkiksi meni Khaled el-Masrin tapauksessa muutama päivä sitten polvilleen Yhdysvaltojen hallituksen edessä. Se ei edes toimita asiaa tutkivan Münchenin oikeuslaitoksen laatimaa, kolmeatoista epäiltyä CIA:n agenttia koskevaa luovutuspyyntöä Yhdysvaltojen valtionhallinnolle. Miksi? Vain siitä syystä, että pelkästään tämän pyynnön esittäminen olisi suututtanut Washingtonin.
Minulla ei ole mitään sitä vastaan, että kotimaani ja EU torjuvat terrorismin uhkaa yhdessä Yhdysvaltojen kanssa, mutta eivätkö sieppaus ja kidutus sen takia ole enää väärin? Ei voi olla hyväksyttävää, että CIA:n agenteille annetaan täysi vapaus ja he voivat tehdä ja jättää tekemättä, mitä haluavat. Tältäkö muka halutaan näyttävän transatlanttisen turvavyöhykkeen, jonka Saksan sisäministeri on juuri ottanut puheeksi?
Meidän perusarvojamme, ennen kaikkea laajaa ihmisoikeuksien suojaa, ei saa asettaa käytettäviksi niin kutsutussa terrorismin vastaisessa taistelussa. Euroopan parlamentti ja Euroopan neuvosto ovat korostaneet tätä oikeutta, ja odotan Eurooppa-neuvostolta ja komissiolta, että ne seisovat varauksetta tämän toteamuksen takana ja ennen kaikkea toimivat sen mukaisesti. Tällä haluan sanoa, että se, mitä tänään kuulin neuvostolta, ei ole missään mielessä riittävää. Odotan todella, että neuvosto toimii näiden äsken itse muotoilemiensa periaatteiden mukaisesti ja noudattaa myös käytännössä Euroopan parlamentin suosituksia.
Johannes Blokland
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, on lähes kaksi vuotta siitä, kun parlamentti päätti perustaa väliaikaisen tutkimusvaliokunnan. Päätös vietiin läpi huolimatta vahvasta vastustuksesta ja oikeiksi osoitetuista vastalauseista. Nyt, kaksi vuotta myöhemmin, tuolloiset vastalauseet tuodaan jälleen esiin. Keskustelemme tänään kahdesta asiakirjasta: Martyn raportista ja Claudio Favan mietinnöstä. Viimeksi mainittu ei lisää mitään uutta Martyn raporttiin, jonka tunsimme jo tuolloin.
Euroopan neuvoston raportti oli tasapainoinen ja varoi osoittamasta syytöksiä parlamentin jäsenvaltioiden suuntaan. Valitettavasti samaa ei voi sanoa parlamentin mietinnöstä. Sitä, että keskustelemme tänään molemmista asiakirjoista, voidaan sanoa edistykseksi. Tämä edistys yhteistyön alalla on onneksi myös muotoutumassa Euroopan unionin perusoikeusvirastossa.
Poliittisten ryhmien puheenjohtajakokous on perustellusti kehottanut hyvään yhteistyöhön parlamentin ja Euroopan neuvoston välillä. Perusoikeuksien ollessa kyseessä yhteistyö on olennaista, koska perusoikeuksien suojelu on äärimmäisen tärkeää. Jos se on amerikkalaisten turvallisuuspalvelujen toimia Euroopan alueella koskevien tutkimusten tarkoitus, neuvoston on myös suunnattava ponnistelunsa siihen. Voidaanko transatlanttisissa suhteissa tehdä sopimuksia terrorismin torjumisesta, vai jääkö toiminta yksipuolisesti säädettyjen toimenpiteiden tasolle?
Kaikkien terrorismin vastaisten toimenpiteiden osalta oikeuksiin kiinnitetään usein liian vähän huomiota. Kahden tutkimuksen jälkeen on aika katsoa eteenpäin ja työskennellä Yhdysvaltoihin ylläpidettävien suhteiden palauttamiseksi entiselleen tasavertaisina kumppaneina. Haluaisin todella kuulla neuvostolta, mitä se suunnittelee tekevänsä konkreettisesti, jotta suhteet voitaisiin palauttaa entiselleen. Jatkammeko Yhdysvaltain painostamista selvittääksemme, oliko EU:n alueella salaisia säilytysleirejä, vai yritämmekö estää sitä tapahtumasta uudestaan?
Lopuksi minulla on kysymys puhemiehelle. Helmikuun 14. päivän keskustelussa kysyin, voisimmeko saada tietoa väliaikaisen valiokunnan tekemien tutkimusten kustannuksista. Tähän mennessä emme ole saaneet asiasta mitään tietoa. Arvoisa puhemies, voitteko järjestää tutkimusraportin lisäksi rahoituskertomuksen, ja onko myös mahdollista, että Euroopan neuvosto toimittaisi jotakin tietoa Martyn raportin aiheuttamista kustannuksista? Jas Gawronski on oikeassa: tässä on kyse veronmaksajien rahojen käyttämisestä.
Jan Marinus Wiersma
- (NL) Arvoisa puhemies, haluan tehdä joitakin huomautuksia ryhmäni puolesta. On todella sääli joutua päättelemään tänään, että neuvosto ei ole todella vastannut kysymyksiin, joita Claudio Favan tammikuinen mietintö sai aikaan osittain parlamentin taholla. Mitä neuvosto on itse asiassa tehnyt tuloksilla, sekä meidän tuloksillamme että Euroopan neuvoston tuloksilla? Eikö näissä asiakirjoissa kuvailtujen käytäntöjen toistumisen ehkäisemiseksi ole järjestetty todellisia neuvotteluja?
Suhtaudumme myönteisemmin komission reaktioon. Komissio on ryhtynyt arvioimaan terrorismin vastaisia toimenpiteitä ja niiden täytäntöönpanoa. Olen todella erittäin tyytyväinen komission jäsenen juuri tekemään ilmoitukseen siitä, mitä voidaan tehdä tulevaisuudessa sellaisten lentokoneiden laskeutumisen estämiseksi Euroopan lentokentille, jotka kuljettavat ihmisiä, jotka on tarkoitus siirtää muualle laittomasti; meillä on oltava valvontajärjestelmä näitä niin kutsuttuja ”valtion lentokoneita” varten.
Seuraava näkökohta on, että olemme tietenkin tyytyväisiä siihen, että on nimitetty uusi terrorismin torjunnan koordinaattori, ja toivomme hänelle menestystä. Olimme jokseenkin yllättyneitä Gijs de Vriesin, joka ei koskaan antanut sellaista mielikuvaa, että olisi ollut kovin innostunut työstään, äkillisestä lähdöstä. Toivottavasti uusi koordinaattori on innostunut ja hänen asemaansa koordinaattorina vahvistetaan, ja toivottavasti uusi koordinaattori pystyy tulevaisuudessa vastaamaan tarvittaessa parlamentin kysymyksiin.
Käsittelen nyt Martyn raporttia mahdollisista salaisista vankiloista Puolassa ja Romaniassa. Olen samaa mieltä täällä jo tehdyistä huomautuksista siitä, että edellinen raportti perustui anonyymeihin todistajanlausuntoihin. Dick Martyn on vielä selitettävä, mitkä Euroopan neuvoston kriteerit ovat, milloin voi siteerata anonyymeja lähteitä, joten emme ole aivan tyytyväisiä tapaan, jolla hän lähestyi asiaa. Joukko ihmisiä joutui syytettyjen penkille, eikä esiin tullut uusia tosiasioita. Mielestäni Dick Martyn on aika sanoa, voidaanko kyseinen nimilista tuhota, varsinkin kun listalla on kaksi kollegaamme. Sanoin tämän aiemmin jokin aika sitten, kun puhuimme Dick Martyn kanssa valiokunnassa.
Minulla on vielä yksi kommentti. On tietenkin tärkeää tehdä kansalaisille selväksi, että joissakin EU:n jäsenvaltioissa harjoitetut käytännöt, kuten Euroopan unionin ulkopuolisten salaisten palvelujen tekemät ihmisten sieppaukset, eivät saa toistua ja että CIA:n ei voida sallia toimivan Euroopassa ilman mitään kansallisten viranomaisten valvontaa. Amerikkalaiset näyttävät toimivan erilaisten sääntöjen mukaan kuin me. Jälleen kerran viimeaikaiset esimerkit amerikkalaisten kieltäytymisestä luovuttaa ihmisiä tai suostua Italian ja Saksan karkotuspyyntöihin ovat merkki siitä, että toimimme ilmiselvästi eri normien mukaan. Nämä kaksi esimerkkiä antavat meille ajattelemisen aihetta Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisen yhteistyön laadusta terrorismin vastaisen taistelun osalta. Haluavatko amerikkalaiset huomioida saman tasapainon, kun on kyse turvallisuudesta ja ihmisoikeuksista?
Sarah Ludford
(EN) Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja nosti kätensä ylös ja sanoi, ettei EU:lla ole toimivaltuuksia, että kidutuslennot ja salaiset vankilat ”eivät ole meidän asiamme”! Sitten hän sanoi, että neuvosto oli ollut mukana ihmisoikeuksien aktiivisessa edistämisessä EU:n ulkopuolella. Olen todella kyllästynyt kuulemaan puheenjohtajavaltioiden loputtomasti hokevan eurooppalaisia arvoja, mutta väittävän, etteivät voi ottaa vastuuta ihmisoikeusrikkomuksista EU:n sisällä.
Tässä voitaisiin tehdä kaksi asiaa. Miksi vain 12 jäsenvaltiota on allekirjoittanut sieppauksia koskevan YK:n yleissopimuksen, ja allekirjoittajien joukosta puuttuvat Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa, Espanja, Puola ja Romania - hauska luettelo muuten - samoin kuin tietenkin Yhdysvallat? Toiseksi EU:n jäsenvaltiot voisivat vapaaehtoisesti vastaanottaa vapautettuja Guantánamon vankeja. Yhdistynyt kuningaskunta oli vietävä oikeuteen, ennen kuin se pyysi viiden maassa oleskelleen henkilön palauttamista. Jos EU vaatii Guantánamon sulkemista, minkä me oikeastaan teimme, jäsenvaltioiden pitäisi siirtyä sanoista tekoihin.
Olen samaa mieltä komission jäsenen Frattinin kanssa siitä, ettei parlamentaarinen tutkinta riitä. Meillä ei ollut poliisin ja oikeudellisen tutkinnan toimivaltaa ja tutkintatekniikkaa, mutta sanoisin ensinnäkin, että uhreilta ja muilta saamamme ja julkaisemamme todistajanlausunnot olivat painoarvoltaan merkittäviä, johdonmukaisia ja vakuuttavia. Toiseksi on melko naurettavaa moittia parlamentin mietintöä, kun jäsenvaltiot kieltäytyivät käynnistämästä oikeudellista tutkintaa tai poliisitutkintaa.
Yhdistyneen kuningaskunnan tiedustelusta ja turvallisuudesta vastaava komitea, jonka pääministeri nimittää ja joka raportoi pääministerille - ei parlamentille - moitti Yhdistyneen kuningaskunnan turvallisuuspalvelua siitä, ettei se tajunnut, että sen CIA:lle toimittamia tietoja käytettäisiin väärin sieppausten, katoamisten ja kidutusten yhteydessä. Jos Yhdistyneen kuningaskunnan tiedustelupalvelu on näin naiivi, se ei saa minua tuntemaan oloani kovin turvalliseksi.
On kyllä hienoa kuulla, että komission jäsen Frattini sulkee tallin oven hieman sen jälkeen, kun hevonen on karannut, eli lopettaa Euroopan ilmatilan väärinkäytön - yksityiset lentokoneet ovat kiertäneet valtion lentokoneita koskevan valvonnan tai jättäneet toimittamatta lentosuunnitelmia - mutta se ei korvaa tilivelvollisuutta siitä, että aiemmin on sallittu tai suvaittu kidutuslentoja yhteisön alueen kautta ja salaisia vankiloita sen alueella.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Claudio Favan mietinnössä ja Dick Martyn raportissa Euroopan neuvostolle on jotakin yhteistä: ne ovat vailla minkäänlaisia todisteita. Ne ovat vain sarja laatijoidensa epämääräisiä, epäolennaisia pohdintoja terrorismista epäiltyjen henkilöiden luovutuksesta ja oletetuista CIA-keskuksista Euroopassa.
Claudio Favan mietinnöstä on keskusteltu useaan otteeseen, ja olisi sääli tuhlata aikaa lisäkeskusteluihin. Haluan kuitenkin vilpittömästi onnitella Dick Martya. Alusta asti hän ryhtyi tekemään nimeään tunnetuksi, ja hän on taatusti onnistunut siinä. Molemmat hänen raporttinsa ovat tasoltaan murheellisia ja tekevät hänestä asianajajana naurettavan. Dick Marty ilmeisesti päätteli, että kannatti maksaa sellainen hinta tehdäkseen nimensä tunnetuksi poliittisissa piireissä. Hän ei muun muassa sallinut vapaaehtoisesti ilmoittautuneiden henkilöiden tulla kuulluiksi, ja näihin kuului Euroopan parlamentin jäseniä, joita hän parjasi raportissaan, mutta joille häneltä ei liiennyt aikaa.
Dick Marty ei vastannut Puolan viranomaisten toistuviin kutsuihin. Hän ei pystynyt selittämään tätä käytöstä vieraillessaan parlamentin ulkoasiainvaliokunnassa. Dick Martylla on suuria ongelmia tehdä ero tosiasioiden ja spekulaation välillä. Ymmärrän, että se vaarantaisi taktisen lähestymistavan ja strategisen tavoitteen, jotka hän asetti itselleen alusta alkaen, nimittäin poliittisen itsensä paisuttelun. On valitettavaa, että hän käytti Euroopan neuvoston hyvää mainetta saavuttaakseen päämääränsä.
Hélène Flautre
(FR) Arvoisa puhemies, Amnesty International on tänään julkaistussa lausunnossaan antanut sävyn keskustelullemme. Siinä sanotaan todella, että Saksa kieltäytyy vaatimasta niiden Yhdysvaltain kansalaisten, CIA:n jäsenten luovuttamista, joita epäillään Khaled El-Masrin sieppaamisen ja vangittuna pitämisen suunnittelusta sekä hänen kiduttamisestaan.
Poliittisen päätöksen pidättelemänä oikeusjärjestelmällä ei siksi ole välineitä jakaa oikeutta tapauksissa, joihin liittyy väitetty ihmisoikeusrikkomus, joka on tehty terrorismin torjunnan nimissä. Tämä on juuri se tilanne, joka on tämän keskustelun ytimessä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kerrotte meille asioita ja annatte hypoteettisia lausuntoja, kuten: ”terrorismia torjuttava perusihmisoikeuksia kunnioittaen.” Olemme kanssanne samaa mieltä. Tänään käymämme keskustelu kuitenkin osoittaa, että oikeat tosiasiat ovat nyt varmistuneet: Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat olleet osallisina salaisen vangitsemisen ja palauttamisen ohjelmassa, jonka CIA on ottanut käyttöön Euroopan unionin alueella, ja ne ovat niin tehdessään rikkoneet lakia. Tämä on nyt todistettu.
Kysymyksemme on tämä: mihin toimenpiteisiin te nyt ryhdytte? Mitä opitte tästä tilanteesta? Milloin aiotte tuomita nämä laittomat toimet selkein sanoin ja neuvoston nimissä? Milloin aiotte ryhtyä painostamaan jäsenvaltioita toimittamaan kansallisille parlamenteille ja tämän parlamentin jäsenille täydellisiä ja tarkkoja yksityiskohtia siitä, mitä on ollut tekeillä? Milloin aiotte saada jäsenvaltiot hylkäämään menettelyt diplomaattisten vakuutusten antamiseksi?
Olen tyytyväinen komission jäsenen Frattinin ilmoitukseen raportista terrorismin vastaisten toimien tehokkuudesta ja ihmisoikeuksien kunnioittamisesta. Uskon parlamentin olevan erittäin kiinnostunut saamaan tämän raportin, ja odotan innolla saavani keskustella siitä kanssanne. Haluan kutsua teidät tässä ja nyt tuohon keskusteluun.
Giusto Catania
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni tämä parlamentti teki hienoa työtä hyväksyessään Claudio Favan mietinnön. Samoin olen sitä mieltä, että Euroopan neuvoston yleiskokous antoi merkittävän panoksen nyt todistetun totuuden vahvistamiseen: lentoja on ollut tuhansia, sieppauksia on ollut kymmeniä, ja eurooppalaiset hallitukset ja eurooppalaiset tiedustelupalvelut ovat olleet niissä suoraan mukana.
Meillä on todistajanlausuntoja, ja meillä on myös Euroopan parlamentin erikoisvaliokunnan pöytäkirjat, jotka todistavat, että eurooppalaiset hallitukset ovat istuneet Yhdysvaltain hallinnon kanssa keskustelemaan poikkeuksellisista luovutuksista. Tämä on todistettu tosiasia ja julkista tietoa, minkä mielestäni ansaitsee myös tätä mietintöä vastaan äänestäneiden kollegoiden kunnioituksen.
Tässä asiassa on vain yksi musta aukko: neuvoston hiljaisuus. Se on melko noloa, kun ajatellaan, että kaikki muut ovat puhuneet suoraan. Asiassa on kuitenkin yksi erikoisuus: neuvoston pysyessä hiljaa hallitukset toimivat. Ei ole totta, että hallitukset jättäisivät asian tahallaan huomiotta; ne tekevät kaikkensa estääkseen totuuden selvittämisen. Esimerkiksi Italian hallitus välttelee parhaillaan oikeudellisiin toimenpiteisiin liittyvien CIA-agenttien luovuttamisen pyytämistä ja on jopa turvautunut viralliseen salassapitomenettelyyn hidastaakseen Abu Omarin tapaukseen liittyviä oikeustoimia. Näin ollen hallitukset todellakin toimivat neuvoston pysyessä hiljaa. Minun mielestäni tämä on väärin! Tämän parlamentin tekemä erinomainen työ ansaitsee kunnioitusta, ja kunnioituksen osoituksen pitäisi ehdottomasti tulla ennen kaikkea neuvostolta.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE)Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, me valiokunnassa olemme tehneet työmme. On todistettu, että CIA on siepannut ja kuljettanut väkisin ihmisiä Euroopassa. Milanon ja Münchenin syyttäjälaitokset ovat selvästi todenneet ja todistaneet sen.
Mitä politiikkaa tämä nyt on, jos Berliinin ja Rooman vastuulliset kieltäytyvät toimittamasta Yhdysvaltojen hallitukselle vangitsemispyyntöä? Kidnappaajat - mitään muuta Khaled al-Masrin Skopjessa siepanneet CIA:n agentit eivät ole - on luovutettava. Oikeusvaltiossa - ja sellainen me kai olemme - ei lain edessä voi olla poikkeuksia. Ja jos - kuten niin kutsutut korkea-arvoiset turvallisuusvirkailijat Berliinissä väittävät - Münchenin syyttäjälaitoksen työ häiritsee suhteita Yhdysvaltojen hallitukseen, vaikka se vain tekee työtään niin kuin sen kuuluu, se kertoo paljon näiden ihmisten asennoitumisesta ja suhtautumisesta oikeusvaltioon.
Kyllä, kansainvälistä terrorismia on torjuttava kaikin mahdollisin keinoin. Mutta jos mahdollista, niin kuitenkin oikeusvaltion keinoin, eikä alkuperämaaperiaatteeseen perustuvin villin lännen menetelmin, joita CIA tässä asiassa on käyttänyt. On hyvä ja oikein, jos liittovaltion kansleri Angela Merkel kehottaa kiinalaisia noudattamaan ihmisoikeuksia ja vastaanottaa Dalai Laman. Mutta se ei riitä. Myös meillä kotona on tehtäviä hoidettavana. Vahva oikeusvaltio ei saa toimia tilauspohjalta niin, että se saa olla vahva vain silloin, kun se sopii järjestelmään.
Kun kuulen kysymykset ”Mitä valiokunta maksoi?” ja ”Mitä demokratia ylipäänsä maksaa?”, voin sanoa näille ihmisille vain: Hyvät ihmiset, diktatuurin saa paljon halvemmalla, mutta nimetkää sitten sen hinta! Sitä emme ole valmiita maksamaan!
Sophia in 't Veld
- (NL) Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä edellisten puhujien kanssa. Jäsenvaltiot toimivat yhdessä, sekä neuvostossa että NATOssa, ja siksi meidän on myös annettava selvitys toimistamme yhdessä neuvostona; ette voi piiloutua toimivaltuuksien ja toissijaisuuden argumentin taakse; tässä ei ole kyse kahden yksittäisen jäsenvaltion leimaamisesta syntipukeiksi. Ihmiset toistavat, ettei asiasta ole vakuuttavaa oikeudellista todistusaineistoa. Se ei ole tarpeen, ensinnäkin, koska meillä on todistaja, itse presidentti Bush, joka sanoi: kyllä, luovutuksia on, kyllä, mustia tiloja on. Menen vielä pidemmälle: meistä se on loistava idea. Lisäksi tosiasiat on todistettu oikeusjutuissa sekä Saksassa että Italiassa, kaikkien muiden edessämme olevien tosiasioiden lisäksi.
Sitä paitsi parlamentti ei ole tuomioistuin - komission jäsen Frattini on siinä oikeassa - mutta jäsenvaltioilla ei ole ainoastaan oikeudellista vaan myös poliittinen ja moraalinen velvollisuus tehdä selkoa toimistaan, ei ainoastaan tuomioistuimen vaan myös kansalaistensa edessä. Voiko neuvosto, voivatko ministerit katsoa kansalaisiaan suoraan silmiin ja sanoa, että ihmisoikeusrikkomukset Euroopassa jäävät edelleen rankaisematta? Koska siitä tässä on kyse. Syytökset ovat äärimmäisen vakavia, ja jos, kuten neuvosto väittää, niissä ei ole totuuden häivääkään, neuvoston on osoitettava ne vääriksi. Jos väitteissä kuitenkin on totuuden siemen, tosiasiat ovat riittävän vakavia oikeuttaakseen tutkimuksen.
Lopuksi totean olevani samaa mieltä myös niiden kanssa, jotka sanovat ”kyllä” Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välisille luovutuksille; ei kuitenkaan vain niiden kohdalla, joita Yhdysvallat pitää epäiltyinä, vaan myös silloin, kun Euroopan unionin maat pyytävät CIA-agenttien luovuttamista.
Ryszard Czarnecki
(PL) Arvoisa puhemies, edellinen puhuja viittasi presidentti Bushiin. Huomauttaisin, että viimeksi mainittu ei maininnut Eurooppaa, eikä meidän siksi pitäisi vedota häneen. En viittaa Claudio Favan mietintöön, koska siitä on jo sanottu paljon. Keskittykäämme sen sijaan Martyn raporttiin.
Voisimme yhtä hyvin keskustella tänään abstraktista maalaustaiteesta. Sanon tämän, koska abstrakti maalaustaide on olemassa, vaikka se joskus onkin käsittämätöntä. Ei ole mitään keinoa varmistaa, onko väitteillä CIA-operaatioista ja vankien olemassaolosta Puolassa mitään perusteita, aivan kuten aihetodisteet Jetin olemassaolosta Himalajalla ja Loch Nessin hirviöstä Skotlannissa eivät anna aihetta uskoa näiden kahden olion olemassaoloon.
Parlamentin mietinnössä viitataan CIA:n vankiloihin, jotka ovat saattaneet sijaita amerikkalaisissa sotilastukikohdissa Euroopassa. Kokonaiset UFO-laivueet ovat saattaneet laskeutua parlamentin pihalle tänä iltana. Ne ovat saattaneet tai olisivat voineet laskeutua, mutta eivät ole. Tietenkin jos perustaisimme tutkintavaliokunnan, se saattaisi tulla toisenlaiseen tulokseen.
Raül Romeva i Rueda
- (ES) Arvoisa puhemies, kuunnellessani neuvostoa ja joitakin kollegoitamme saan sen käsityksen, että olemme edelleen tammikuussa 2006, aivan kuin mitään ei olisi tapahtunut sen jälkeen, ja kuitenkin sen jälkeen meillä on ollut tutkintavaliokunta, joukko mietintöjä ja raportteja ja ennen kaikkea tunnustus Yhdysvaltain presidentiltä, joka sanoi näiden käytäntöjen todella olleen olemassa.
Mitä hallitukset ja neuvosto vielä tarvitsevat antaakseen vakuuttavan vastauksen Euroopan kansalaisille ja saavuttaakseen hieman arvovaltaa ja uskottavuutta tässä asiassa? On selvää, että tässä on valtava kuilu käytännön ja puheiden välillä.
Nyt tarvitaan todellista perusteellisuutta, ja olen samaa mieltä, mutta on sanottava, että perusteellisuus alkaa tosiasioista ja todisteista, yhä uudelleen vahvistetuista tosiasioista. Emme myöskään halua tietää vain sitä, kuka on vastuussa, vaan miten pitkälle tämä vastuu ulottuu.
Siksi haluan kysyä puheenjohtaja Lobo Antunesilta aivan suoraan: mitä vielä odotatte vaatiaksenne, että Euroopan hallitukset ja Yhdysvaltain hallitus tekevät lopun tästä käytännöstä, jonka olemme tuominneet niin moneen kertaan? Mitä odotatte hankkiaksenne takaisin arvovallan ja uskottavuuden, joita neuvosto ja Euroopan unioni kokonaisuutena menettävät päivä päivältä?
Jens Holm
(SV) Arvoisa puhemies, kuten kaikki tiedämme, kirjasimme mietintöömme 1 245 laittomien CIA-lentojen tapausta, 21 lainvastaista kuljetusta sekä paljon kidutus- ja väkivaltatapauksia. Vaadimme, että Guantánamo suljettaisiin ja että EU takaisi, etteivät nämä väkivallanteot koskaan toistuisi. Mitä olemme saaneet? Valitettavasti todella vähän. Yhdysvallat jatkaa väkivaltaansa niin kutsutussa terrorismin vastaisessa taistelussa. Oli masentavaa kuulla neuvoston vastaukset tärkeisiin vaatimuksiimme.
Haluan kuulla Eurooppa-neuvoston sanovan, että meidän on painostettava Yhdysvaltoja, että sen kidnappausten on loputtava ja että kaikki vankileirit suljetaan. Haluan EU:n - enkä vain meitä Euroopan parlamentissa - joka sanoo, että ihmisoikeuksia puolustetaan. Haluan, että EU sanoo, ettei terrorismin vastaista taistelua koskaan voida käydä perusteettomin keinoin. On ilmiselvää, että ihmisoikeuksista on kamppailtava uudelleen joka päivä. Jatkakaamme toimintaamme valvojina ja taatkaamme, että yksikään syytön ihminen ei joudu niin kutsutun terrorismin vastaisen taistelun uhriksi.
Ana Maria Gomes
(PT) Ennen sitä päivää syyskuussa 2006, jona presidentti Bush vahvisti salaisten vankiloiden olemassaolon kolmansissa maissa, Portugalin hallitus oli pitänyt luotettavina Washingtonin antamia takuita, ettei sen eurooppalaisten liittolaisten itsenäisyyttä tai lainmukaisuutta ollut loukattu.
Tämän päivän jälkeen, kun kerran oli todistettu, että Euroopassa oli tapahtunut useita luovutuksia, oli olennaista tutkia, olivatko Portugali tai portugalilaiset agentit olleet mukana, ja erityisesti estää heidän osallistumisensa jatkuminen. Surukseni ja häpeäkseni sosialistipuolue, minun puolueeni, hallituspuolue, äänesti kuitenkin parlamentaarisen tutkintavaliokunnan perustamista vastaan 10. tammikuuta 2007. Nyt on kuitenkin todistettu, että luovutusohjelmaan osallistuneet lentokoneet tekivät Portugalin lentokentillä yli 100 välilaskua. Portugalin hallitus ei ole toistuvista pyynnöistä huolimatta koskaan toimittanut kansalliselle parlamentille eikä tälle parlamentille matkustaja- ja miehistölistoja niistä erittäin epäilyttävistä lennoista, jotka SEF (Portugalin ulkomaalais- ja rajapalvelu) on onnistunut tunnistamaan.
Portugalin hallitus ei myöskään antanut Lissabonissa joulukuussa 2006 vierailleen Euroopan parlamentin valtuuskunnan kuulla salaisen palvelun johtajaa tai hänen edeltäjiään vuodelta 2002. Portugalin hallitus ei toimittanut kansalliselle parlamentille eikä Euroopan parlamentille usein pyydettyä luetteloa Portugalin alueen ylittäneistä siviili- tai sotilaslennoista Guantánamoon ja sieltä pois. Joulukuuhun 2006 saakka hallitus kielsi tällaisten lentojen olemassaolon. Ne kuitenkin rekisteröitiin, ja koottu luettelo sisälsi nimenomaan yhdysvaltalaisten siviili- ja sotilaslentokoneiden tekemät 94 ylilentoa ja 17 välilaskua tammikuun 2002 ja kesäkuun lopun 2006 välillä.
On todisteita siitä, että monet näistä lennoista kuljettivat vankeja Incirlikin tukikohdasta Turkissa Guantánamoon, mukaan lukien ”kuusi bosnialaista”. Kun luettelo saapui Euroopan parlamenttiin, Portugalin hallitus ei kieltänyt sen aitoutta, mutta väitti sen sijaan, että Guntánamon pidätyskeskus ei ollut sama asia kuin Guantánamon sotilastukikohta ja että lennot tähän sotilastukikohtaan olivat arvattavasti ”normaaleja” ja tapahtuivat YK:n tai NATOn suojeluksessa. NATOn pääsihteeri kielsi tämän kirjallisesti.
Tammikuussa 2006 sain todisteita siitä, että kahlittuja vankeja oli nähty Lajesin tukikohdassa Azoreilla, kun heitä siirrettiin yhdysvaltalaisiin lentokoneisiin. Toimittajat vahvistivat nämä todisteet, ja julkaistiin raportteja, jotka sisälsivät valokuvia rakennuksista.
Arvoisa puhemies, Portugalissa suoritetaan parhaillaan oikeudellista tutkimusta. Valitettavasti sitä ei pantu alulle Portugalin hallituksen vaan minun aloitteestani. Totuuden on kuitenkin tultava esiin, ottaen huomioon huolestuttavat tosiasiat, jotka tämä parlamentti sai selville ja jotka ovat peräisin Durão Barroson ja nykyisen hallituksen ajalta.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Arvoisa puhemies, minäkin haluan puheenvuorossani keskittyä Martyn raporttiin, johon on viitattu parlamentissa useasti. Tämä johtuu siitä, että raporttia luonnehtii huomattava sekasorto objektiivisen totuuden ja subjektiivisten arvioiden välillä.
Edustan puoluetta, joka on nykyisen hallituksen oppositiossa ja oli myös edellisen oppositiossa. Puolueeni kannattajat eivät äänestäneet nykyistä presidenttiä eivätkä hänen edeltäjäänsä. Puolueemme on ihmisoikeuksien ja perusvapauksien vankka puolestapuhuja. Meistä olisi erityisen hyödyllistä, jos käytössämme olisi tämän kaltaisia ammuksia pyrkiessämme voittamaan poliittiset vastustajamme Puolassa. Valitettavasti meillä ei kuitenkaan ole tällaisia ammuksia käytössämme, koska niitä ei yksinkertaisesti ole olemassa. Puolan parlamentin suojissa pysyvä valiokunta, jossa oppositio on edustettuna, teki myös tutkimuksen. Se ei saanut selville mitään; sama pätee oikeusasiamiehen tutkimukseen. Emme siksi saa sekoittaa subjektiivisia arvioita tosiasioihin. Tällaisia tosiasioita ei ole olemassa.
Giulietto Chiesa
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, monta kuukautta on kulunut siitä, kun parlamentti tarkkaan dokumentoidusti tuomitsi eri Euroopan hallitusten Yhdysvaltain salaisten palvelujen rikoskumppanina harjoittamat tai suvaitsemat vakavat, laittomat toimet. Huomautimme tuolloin, että nämä samat eurooppalaiset hallitukset tekivät vain vähän tai eivät mitään tehdäkseen yhteistyötä parlamentin valiokunnan kanssa totuuden ja vastuullisten selvittämisessä.
Komission ja neuvoston antamien lausuntojen valossa voimme sanoa, että asiat ovat tuskin edenneet siitä, missä tuolloin oltiin. Vain vähän tai ei mitään on tehty, jotta jäsenvaltiot toimittaisivat asianmukaista tietoa salaisten palvelujensa toimista, lukuun ottamatta kiitettäviä kirjeitä, joihin komission jäsen Frattini viittasi. Mitään ei ole tehty joidenkin maiden salaisten palvelujen roolin ja riippumattomuuden uudelleen määrittelemiseksi, ottaen huomioon Yhdysvaltain palvelujen käyttämän ilmiselvän valta-aseman ja määräysvallan.
Kun ajatellaan sitä, mitä nyt tiedämme esimerkiksi Italiasta, Puolasta, Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Saksasta, on sanottava, että jotkin eurooppalaisen turvallisuuden keskeisistä keskuksista ovat Yhdysvaltain alaisuudessa. Vaikka pääliittolaisemme noudattaisi eurooppalaisia lakeja ja periaatteita, emme varmasti voisi suostua luopumaan Euroopan itsemääräämisoikeudesta!
Tästä tulee kuitenkin täysin sietämätöntä, kun havaitsemme pääliittolaisemme käyttäytyvän meitä kohtaan imperialistisesti, sivuuttaen lakimme tai uhmaten niitä meidän alueellamme. Haluan siksi ilmaista tyytymättömyyteni neuvoston ja komission antamiin lausuntoihin. Mielestäni parlamentin on jatkettava hyvää työtään.
Proinsias De Rossa
(EN) Arvoisa puhemies, valtion harjoittaman kidutuksen ja ihmisoikeusrikkomusten tahallisella sivuuttamisella ei voiteta terrorismia. Se syventää vääryyden kokemusta ja luo uusia terroristeja. Tämä on karvas opetus 30 vuodesta selkkauksia Pohjois-Irlannissa. Ihmisoikeusrikkomusten ja kidutuksen tahallinen sivuuttaminen ei ole vaihtoehto demokraattiselle valtiolle. Päinvastoin, pyrkiessämme terrorin lopettamiseen on äärimmäisen tärkeää, että osoitamme sitoutumisemme oikeuteen olevan vahva.
Se, että jäsenvaltiot eivät ole reagoineet tämän parlamentin suosituksiin, on tyrmistyttävää. On sanottava, että on yhtä surullista nähdä joidenkin parlamentin oikealla laidalla jatkavan hiekkaan päänsä piilottavan strutsin lailla tosiasioiden kieltämistä. Yhdysvallat on myöntänyt epäiltyjen laittomat pidätykset, kuljetukset ja kidutuksen, ja itse asiassa on mahdollista, että ne jatkuvat. Emme tiedä.
Jotkin EU:n jäsenvaltiot myötävaikuttivat tähän ihmisoikeuksien rikkomiseen. Olen pahoillani, että Irlanti helpotti 147 CIA:n käyttämän lentokoneen laskeutumista Irlantiin; joidenkin niistä tiedämme olleen mukana vankien luovuttamisessa. Irlannissa ei ole tehty parlamentaarista tutkintaa; Irlannin turvallisuuspalvelusta ei ole tehty parlamentaarista selvitystä eikä CIA:n lentokoneita ole tutkittu. Irlannin ihmisoikeuskomitea on ilmoittanut tarkastelevansa yhteyksiään Irlannin hallitukseen tämän asian osalta ja esittävänsä ehdotuksia asian hoitamiseksi tämän vuoden lopulla.
Lopuksi haluan vastata jäsenelle Johannes Bloklandille, joka vaati saada tietää tämän parlamentin tutkinnan kustannukset. Pyyntö on perusteltu, mutta voinko kysyä häneltä, minkä hinnan hän antaa ihmisoikeuksille? Minkä hinnan hän antaa kidutuksen ehkäisemiselle? En usko, että voimme hinnoitella näitä asioita. Meidän on käytettävä niin paljon rahaa kuin tarvitaan tapahtumien selvittämiseksi ja ryhdyttävä toimiin niiden lopettamiseksi.
Manuel Lobo Antunes
Puhun mahdollisimman lyhyesti, mutta tämä keskustelu sisälsi monia puheenvuoroja, ja useita kysymyksiä esitettiin. Kuten varmasti ymmärrätte, arvoisa puhemies, jotkut näistä kysymyksistä vaativat täyden huomioni ja vastauksen. Tietenkin parlamentin jäsenet ovat tämän keskustelun aikana ilmaisseet monia näkökantoja, eivätkä ne kaikki olleet yhtenäisiä. Ne ansaitsevat tietenkin kaikki täyden kunnioitukseni, vaikken voikaan olla niistä kaikista samaa mieltä. Olen erityisesti eri mieltä puheesta, jonka piti omasta kotimaastani tuleva parlamentin jäsen, joka puheessaan viittasi yksinomaan Portugalin tilanteeseen. En tietenkään voi allekirjoittaa tätä puhetta missään mielessä. Kaikista mielipide-eroista huolimatta olen kuitenkin varma, että olemme kaikki samaa mieltä olennaisesta seikasta, joka on, että olemme kaikki mukana terrorismin vastaisessa sodassa vapauden nimissä ja että voimme voittaa tämän sodan vain vapaudessa.
Kuten sanoin puheeni alussa, taistelu kansainvälistä terrorismia vastaan voidaan voittaa vain yhdessä ponnistelemalla ja kunnioittaen Euroopan unionille ja Amerikan yhdysvalloille yhteisiä arvoja ja perusperiaatteita.
On totta, että neuvostoa kehotettiin toimimaan, mutta kuten sanoin ja kuten myös edelliset puheenjohtajat ovat sanoneet, neuvostolla itsellään ei ole toimivaltuuksia tällä alalla. Saatatte pahoitella tätä, mutta se on totuus tässä asiassa. Perussopimusten 6 ja 7 artiklaan on viitattu tällä tänään. Kuten tiedätte, näissä artikloissa määrätään periaatteista ja luodaan arvoja, mutta niissä ei myönnetä toimivaltuuksia. Toimielimet voivat, niin kutsutun ”toimivallan siirtämisen periaatteen” mukaisesti, käyttää vain niitä toimivaltuuksia, jotka niille on perussopimuksissa tosiasiassa, selkeästi ja nimenomaisesti myönnetty. Näin unionin toimielimet toimivat. Komissio on kuitenkin esittänyt täällä tänään joukon ehdotuksia ja aloitteita, joista osa on jo pantu täytäntöön ja osa aiotaan panna täytäntöön ja jotka tietenkin ansaitsevat neuvoston täyden huomion ja vaivannäön. Neuvosto suhtautuu tietenkin myönteisesti komission ehdotuksiin.
Lisäksi haluaisin myös sanoa, että parlamentin jäsenvaltiot ovat toteuttaneet lukuisia aloitteita, lähinnä parlamenttiensa kautta, ja tutkimuksia tehdään Euroopan parlamentin mietinnössä annettujen suositusten mukaisesti. Tässä mielessä, viitaten erityisesti Portugalin tapahtumiin, edustan täällä tänään Portugalin hallitusta, hallitusta, jonka on muodostanut sosialistipuolue, puolue, joka Portugalissa oli tunnettu ja esimerkillinen taistelussa maamme demokratian ja vapauden puolesta. Tietenkään sen paremmin hallitus kuin sosialistipuoluekaan eivät hyväksyneet, hyväksy eivätkä aio hyväksyä ihmisoikeuksien loukkauksia. Kuten olen sanonut teille, ponnistelut ja aloitteet asian selvittämiseksi ovat tervetulleita. Siksi on olennaista olla perusteellinen, ja perusteellisen analyysin perusta on, ettei sallita epäselvyyksiä eikä hyväksytä pelkkiä olettamuksia tosiasioina.
Mainittujen transatlanttisten suhteiden osalta neuvosto toteaa jälleen, että yleisesti ottaen terrorismin vastaisessa taistelussa yleistetyt sisäiset turvatoimenpiteet, joita ei ole rajattu yhteen Euroopan unionin jäsenvaltioon, voidaan toteuttaa vain Yhdysvaltain kanssa tehtävän erittäin tiukan yhteistyön puitteissa. Tätä yhteistyötä on tietenkin kehitettävä, kuten sanottu, Saksan puheenjohtajakaudella pidetyssä edellisessä transatlanttisessa huippukokouksessa annetun lausunnon pohjalta.
Franco Frattini
komission varapuheenjohtaja. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, en usko kellään tässä parlamentissa olevan epäilystä siitä, että nämä toimet ovat laittomia. Claudio Favan mietinnössä näkemäni lisäarvo on se, että siinä velvoitetaan jokainen, kaikki kolme toimielintä, varmistamaan, ettei tällaista tapahdu enää koskaan. Tämä harras pyyntö välittyy minulle Favan mietinnön päätelmistä ja on se poliittinen seikka, jota uskoakseni on korostettava.
Näin ollen asiaan liittyy mielestäni kaksi näkökohtaa. Yksi on strategia, toisin sanoen eteenpäin katsominen ja siitä huolehtiminen, ettei tällaista tapahdu enää koskaan Euroopan alueella, ja sitten menneisyyden tutkimisen antaminen tuomareidemme vastuulle. Kuten muutkin ovat sanoneet, kukaan ei usko meidän voivan korvata tuomareitamme, joiden on oikeusvaltion periaatteiden mukaisesti tehtävä tutkimuksia kaikkien käytettävissä olevien todisteiden avulla ja kunnioittaen asianmukaisesti oletusta syyttömyydestä, kuten Claudio Fava muistutti. Menneisyys ja tulevaisuus: nämä ovat ne kaksi tasoa, jotka vaativat huomiota.
Hyvät naiset ja herrat, Eurooppa ja Yhdysvallat jakavat kiistatta taattujen perusoikeuksien perinteen ja perustuslaillisen taustan. Katson siksi, että kidutus, laiton pidättäminen ja ihmisten sieppaaminen - vaikka heitä epäiltäisiin terrorismista - ovat itsessään ristiriidassa yhteisen transatlanttisen demokratia- ja oikeustaustamme kanssa. Poliittinen johtopäätös, jonka siis teen, on se, että tarvitsemme tapoja vahvistaa euro-atlanttisia siteitämme saadaksemme aikaan enemmän turvallisuutta ja samalla enemmän oikeuksia.
Olisi täysin väärin osoittaa sormella Yhdysvaltoja, kun meidän pitäisi päinvastoin etsiä tapaa käydä terrorismia vastaan yhteistä sotaa, joka perustuu oikeusvaltion ja perusoikeuksien kunnioittamiseen. Tämä on se, mitä minä henkilökohtaisesti opin monista näistä suosituksista.
Sitten asiaan liittyy kysymys itsemääräämisoikeutemme vahvistamisesta. Tämä on vakava asia. Miten Eurooppa voi vahvistaa omaa itsemääräämisoikeuden aluettaan ollakseen vahvempi liittolainen eikä enää heikko sellainen euro-atlanttisessa yhteistyössä? Yksi alustava esimerkki on viittaukseni yhtenäiseen eurooppalaiseen ilmatilaan. Kunhan meillä on tammikuusta 2009 alkaen kaikkia 27 jäsenvaltiota koskeva yhteinen ylilentosääntö sekä lentokoneita ja valvontavaltuuksia tässä yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa koskeva määritelmä, Eurooppa on vahvistanut itsemääräämisoikeuttaan. Lisäksi komissiolla on siinä vaiheessa epäilemättä koordinointi- ja valvontavaltuudet, koska säännöt eivät tuolloin enää ole kansallisia vaan eurooppalaisia.
Lopuksi totean, arvoisa puhemies, että tämä keskustelu antaa meille vielä yhden syyn sisällyttää perusoikeuskirja tulevaan perustuslakisopimukseen tai institutionaaliseen sopimukseen, oli sen nimi mikä tahansa. Se on vielä yksi syy, koska tämä sisällyttäminen, tämä institutionaalinen viittaus perusoikeuskirjaan, antaa EU:n toimielimille toimivaltuuksia - mukaan lukien valvontavaltuudet ja valtuudet viedä asioita tuomioistuimeen - aloilla, jotka ovat ehdottoman elintärkeitä meille kaikille jokapäiväisessä elämässämme.
Puhemies
(DE) Keskustelu on päättynyt.
Claudio Fava
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin tietää, onko mahdollista liittää perussopimuksen 6 ja 7 artikla keskustelumme pöytäkirjaan. Kuulimme juuri neuvostolta, että 6 ja 7 artikla rajoittuvat periaatteiden toteamiseen. Kuten tiedätte, 6 artiklassa määritetään periaatteita, kun taas 7 artiklassa määritetään toimia näiden periaatteiden takaamiseksi. Mielestäni neuvostoa ja myös kollegoitani kannattaisi muistuttaa tästä asiasta.
Puhemies
(DE) Tarkistamme, onko se mahdollista menettelyjen kannalta.
