Slávnostná schôdza - Francúzsko
Predseda
Pán prezident Sarkozy, kolegovia poslanci, dámy a páni, Európsky parlament teší, že vás ako prezidenta Francúzskej republiky dnes môže privítať na svojej slávnostnej schôdzi v Štrasburgu. Vaša návšteva je pre túto inštitúciu veľkou cťou a môžem vás ubezpečiť, že poslanci tohto Parlamentu dychtivo očakávajú vaše vystúpenie, o čom svedčí veľký počet mojich parlamentných kolegov, ktorí sa tu dnes zišli. Počas prezidentskej kampane a potom po vašom zvolení 6. mája ste dôsledne a neochvejne potvrdzovali, že budovanie Európy je jednou z vašich hlavných priorít a že preto bude i jedným z prvoradých záujmov francúzskej vlády.
Predseda -
(DE) Pán prezident, už v roku 1849 veľký francúzsky spisovateľ Victor Hugo podporil myšlienku únie európskych štátov. Za stáročia, ktoré odvtedy uplynuli, došlo v histórii európskej integrácie k veľkým udalostiam a pokroku, najmä na podnet Francúzov. Patria sem hlavne začiatky našej súčasnej Európskej únie, ktorá je výsledkom plánu, ktorý v roku 1950 predložil Robert Schuman. Robert Schuman úzko spolupracoval so Jeanom Monnetom.
Keďže sme sa zišli v Štrasburgu, rád by som vzdal hold Pierrovi Pflimlinovi, ktorý bol predsedom vlády Francúzska, predsedom Európskeho parlamentu a mnoho rokov starostom Štrasburgu. Bolo veľmi bolestné, že práve občania Francúzska v referende odmietli návrh ústavnej zmluvy, ktorý obsahoval toľko odpovedí dôležitých pre budúcnosť Európy. Krátko pred svojím zvolením ste však, pán prezident, jasne povedali, že ako hlava štátu urobíte všetko, aby ste Francúzsko vrátili na hlavné miesto v Európe.
Toto odhodlanie ste nepochybne rýchlo a rozhodne dokázali svojím prínosom pri dosahovaní riešení pri rokovaniach o reformnej zmluve a svojou podporou úsilia vtedajšej predsedníčky Európskej rady Angely Merkelovej v tejto veci.
Pán prezident, rád by som na záver pripomenul, že po svojom zvolení ste ma láskavo pozvali do Elyzejského paláca ako svojho prvého nefrancúzskeho hosťa. Chcel by som využiť túto príležitosť a ešte raz vám v mene Európskeho parlamentu poďakoval za toto pozvanie, pretože ste ním dokázali nielen svoju oddanosť Európe, ale tiež, a to je mimoriadne dôležité, svoje ocenenie Európskeho parlamentu ako orgánu zastupujúceho ľud Európskej únie.
(potlesk)
Pán prezident, 2. júla, niekoľko týždňov po svojom zvolení, ste sa prihovorili obyvateľom Štrasburgu a povedali ste: "Chcem, aby Francúzsko prevzalo svoju vlastnú zodpovednosť a chcem, aby si všetci Európania uvedomovali svoju vlastnú zodpovednosť voči histórii. Chcem začať diskusie, chcem klásť otázky a chcem upozorniť na všetky problémy." Pán prezident, veľmi pozorne očakávane váš prejav. Týmto by som vás chcel vyzvať, aby ste vystúpili v Európskom parlamente.
(potlesk)
Nicolas Sarkozy
prezident Francúzskej republiky. - (FR) Pán predseda Európskeho parlamentu, vážení poslanci, pán predseda Komisie, dámy a páni, ďakujem vám, že ste ma pozvali, aby som prehovoril v tejto budove, kde bije demokratické srdce Európy.
Ďakujem vám, že ste mi poskytli príležitosť teraz, keď sa Európa po určitom zdanlivom zaváhaní opäť združuje a začína napredovať.
Ďakujem vám, že ste mi umožnili zopakovať pred vami záväzok Francúzska voči Európe a jasne povedať, že referendové "nie" Európskej ústave nebolo výrazom toho, že by sa francúzsky ľud obracal chrbtom k Európe, bol to skôr výraz toho, že od Európy očakáva viac.
(potlesk)
Od samého začiatku sa európska integrácia spájala s nádejou. Teraz - a to je zodpovednosť nás všetkých - ľudia očakávajú, že Európa túto nádej splní. Nádej na mier, nádej na bratstvo, nádej na pokrok. Táto nádej sa zrodila z veľkých tragédií 20. storočia. Táto nádej sa zrodila z krvi a sĺz miliónov mužov, žien a detí. Táto nádej sa zrodila z obrovského utrpenia. Je to nádej, že obyvatelia Európy už nikdy nebudú proti sebe bojovať, že na Európskej pôde už nikdy nebudeme svedkami pokusov o podrobenie, dominanciu a vyhladenie, ktoré naše národy priviedli na pokraj materiálnej a morálnej skazy.
Európska myšlienka vznikla preto, že jedného dňa si veľkí Európania podali ruky cez hranice, hranice, pre ktoré zahynulo mnoho ľudí. A ľudia, ktorí tak trpeli, nasledovali ich príklad, pretože sa rozhodli, že nenávisť je minulosťou a teraz je potrebné priateľstvo.
Európska integrácia bola možná preto, že naši ľudia sa zhrozili nad tým, čo urobili. Odmietli ďalej bojovať, pretože v hĺbke duše vedeli, že ďalšia vojna by bola osudná. Namiesto toho si vybrali vzájomnú lásku, vzájomné porozumenie a spoluprácu na vytvorení spoločného osudu.
Európsku integráciu musíme chápať podľa toho, čo znamená: morálnu nevyhnutnosť, politickú nevyhnutnosť, duchovnú nevyhnutnosť.
Európska integrácia je výrazom spoločnej túžby národov Európy, ktoré uznávajú určité hodnoty, ktoré uznávajú spoločnú civilizáciu a ktoré chcú tieto hodnoty a túto civilizáciu zachovať pri živote.
Európa nemôže byť len stroj. Európa nemôže byť administratívny stroj. Európa nemôže byť právnický stroj, ktorý chrlí normy, nariadenia a smernice, stroj na postupy a pravidlá.
Európa nemôže byť oddelená od skutočného života, oddelená od pocitov, oddelená od ľudských vášní. Európa nemôže byť skutočnosťou a nemôže existovať, pokiaľ pre milióny ľudí bez ohľadu na ich svetonázor nebude niečím, čo je živé, niečím, čo k nim hovorí, čo im dáva nádej na lepší život a lepší svet. Európa bude buď veľkým ideálom, alebo prestane existovať.
Ak ľudia povedia "nie", nesmieme povedať, že sa mýlia, musíme sa pýtať, prečo povedali "nie".
Všetci vieme (a mimochodom, ja som hlasoval "áno"), že francúzske "nie" a holandské "nie", žiaľ, znamenalo omnoho viac, než len odmietnutie textu, akokoľvek dôležitého.
Všetci vieme, že toto "nie" bolo najviditeľnejším prejavom hlboko zakorenenej krízy dôvery, ktorú nie je možné ignorovať a ktorú je nevyhnutné riešiť.
Všetci, ktorí Európu milujú, musia toto "nie" dvoch zakladateľských národov, dvoch národov, ktoré Európu vždy podporovali, brať skutočne veľmi vážne.
Toto "nie" vyjadrovalo hlboké znepokojenie: milióny mužov a žien začali strácať svoju vieru v Európu. Prečo? Pretože títo ľudia mali pocit, že Európa im už neposkytuje dostatočnú ochranu. Pretože mali pocit, že Európa si prestala všímať problémy, ktorým vo svojom živote čelia. Nie je podstatné, či je tento pocit nespravodlivý, alebo nie. Som presvedčený, že milióny mužov a žien vo všetkých našich krajinách majú tiež tento pocit.
Toto "nie" bolo katastrofou. Priviedlo Európu do najvážnejšej krízy jej histórie. Ale táto kríza, ktorá mohla byť skazou Európy, mohla byť pre ňu aj prospešná, pretože podnietila tých, ktorí boli neochvejne oddaní európskej myšlienke, aby sa nad dôvodmi krízy zamysleli.
Je pozoruhodné, čo sa dosiahlo od vzniku Európskeho spoločenstva uhlia a ocele.
Všetci tu zastupujeme národy, ktoré sa navzájom nenávideli, ktoré sa pokúsili navzájom zničiť a ktoré stáročia medzi sebou viedli vojny.
Paul-Henri Spaak, veľký Európan, predseda prvého Európskeho parlamentného zhromaždenia na začiatku vyslovil všeobecne platné a nezabudnuteľné slová: "Nezabudnime na nič, pretože by to bolo zneváženie, ale rozhodli sme sa začať veľké dobrodružstvo, ktoré nám v prípade úspechu umožní zachrániť to, čo máme spoločné a čo je pre nás najdrahšie."
Toto veľké dobrodružstvo pretrvalo polovicu storočia aj napriek mnohým problémom.
Parlamentné zhromaždenia mali rozhodujúcu úlohu. A dovoľte mi vzdať hold všetkým, ktorí v nich pracovali, pretože zastupovali občanov Európy v celej ich rôznorodosti.
Som presvedčený, že by sme sa tejto rôznorodosti nemali báť. Mali by sme ju rešpektovať, je to naša najväčšia hodnota. Demokracia znamená diskusiu. Znamená pluralitu názorov. Je to opak systému, kde je každý nútený myslieť si to isté. Európa by zahynula, keby sme všetci museli myslieť rovnako a keby tí, ktorí zmýšľajú odlišne, boli považovaní za zlých Európanov. Neexistuje nič také, ako zlí Európania. Existuje len Európa a každý by mal mať možnosť byť jej súčasťou.
Verím v zmeny, verím v diskusiu. Preto som vždy uprednostňoval pravidlo väčšiny pred jednomyseľnosťou. A to nie je pre francúzskeho prezidenta malý záväzok.
Jednomyseľnosť je systém, ktorý niekoľkým ľuďom umožňuje vnútiť svoju vôľu všetkým ostatným. Jednomyseľnosť je istota, že nikdy nebudú prijaté veľké alebo dôležité rozhodnutia, že nebudú podstúpené žiadne riziká, pretože s jednomyseľnosťou musíme kráčať v stopách tých, ktorí chcú od Európy najmenej.
Jednomyseľnosť znamená bezmocnosť. Jednomyseľnosť znamená nemožnosť konať. Znamená, že nie je možné vrátiť sa k už rozhodnutému, a preto som v zjednodušenej Zmluve o ES podporil rozšírenie väčšinového hlasovania.
Verím v demokraciu. Verím, že Európa musí byť čo najdemokratickejšia. Preto som vždy veril, že ak odmietame diskusiu, potláčame kritiku a skrývame svoje rozdiely, Európe tým nijako nepomáhame.
Som presvedčený, že Európa potrebuje viac diskusie, viac demokracie a, nakoniec, i viac politiky.
Európe sa podarilo uniknúť z tohto mŕtveho bodu, pretože na bruselskom samite prijali hlavy štátov a vlád politické rozhodnutie s vedomím, že majú osud Európy vo svojich rukách. V ten deň v Bruseli odstránila ich politická vôľa všetky prekážky, ktoré sa doteraz zdali neprekonateľné.
Čo znamenalo rokovanie politikov? Znamenalo to uznanie neúspechu návrhu ústavy. Znamenalo návrh pre Francúzov, ktorí hlasovali "nie", aby sa dohodli na zjednodušenej zmluve, ktorá by skončila patovú situáciu v Európe, a aby ju predložili parlamentu na ratifikáciu, ako som vyhlásil počas svojej prezidentskej kampane. Francúzsky ľud ma splnomocnil, aby som umožnil ratifikáciu zjednodušenej zmluvy v parlamente.
(potlesk)
Rád by som dodal, že je zvláštne hovoriť, že Európsky parlament je miestom, kde bije demokratické srdce Európy, keď zároveň hovoríte, že parlamentná ratifikácia vo Francúzsku by nebola demokratická: ak je Európa demokratická v Európskom parlamente, potom je Francúzsko demokratické vo francúzskom parlamente.
(potlesk)
Politici tých krajín, ktoré ústavu ratifikovali a ktorým chcem vyjadriť uznanie, a tu prítomní poslanci, ktorí podporili návrh ústavy, mali na mysli súhlas so začatím rokovania o novom, menej ambicióznom texte. Podarilo sa nám ukončiť nerozhodnú situáciu v Európe, pretože krajiny, ktoré hlasovali proti, vynaložili určité úsilie. Chcem vzdať hold tým z vás, ktorí boli za ústavu a ktorí súhlasili s rokovaním o novom návrhu. Európa prekonala krízu, pretože existovala dobrá vôľa na obidvoch stranách.
Zjednodušená ústava je pre Európu politickým víťazstvom. Je to víťazstvo európskej uvedomelosti vyjadrenej prostredníctvom politiky.
Teraz - a ja prijímam svoju zodpovednosť - by nebolo správne domnievať sa, že zjednodušenou zmluvou sme všetko v Európe vyriešili, že môžeme pokojne odpočívať a že už nebudú ďalšie otázky. Zjednodušená zmluva rieši inštitucionálnu krízu, nerieši však politickú ani morálnu krízu v Európe. Umožňuje Európe prijímať rozhodnutia a konať. Nehovorí však prečo a s akým cieľom. Nehovorí nám, ako bude Európa vyzerať zajtra a ako prispeje k zlepšeniu života našich občanov. Tým, ktorí prestali v Európu veriť, neposkytuje dôvody obnoviť svoju vieru.
Vyriešila sa inštitucionálna otázka. Teraz musíme riešiť otázky politické. Musíme ich riešiť bez strachu a rokovať o nich bez akýchkoľvek tabu.
Európa si zvolila demokraciu a v demokracii musíme byť schopní diskutovať o čomkoľvek a o všetkom: o rozpočtovej politike, obchodnej politike, menovej politike, priemyselnej politike, fiškálnej politike, o všetkých politikách, nech sú akékoľvek. V opačnom prípade nemá zmysel hovoriť, že chceme demokratickú Európu.
Európa si zvolila demokraciu a v demokracii nie je možné zamieňať nezávislosť za úplný nedostatok zodpovednosti. Nikto by nemal mať možnosť uvádzať svoju nezávislosť ako dôvod, aby neprevzal osobnú zodpovednosť neposkytoval vysvetlenia alebo nebol predmetom kontroly. V demokracii je politická zodpovednosť všeobecnou a základnou zásadou.
V európskej demokracii by sme mali byť schopní diskutovať o cieľoch a úlohách Európy. Navrhol som zriadiť Výbor múdrych, ktorý by sa zaoberal otázkami budúcnosti. Takisto som presvedčený, že by sme mali byť schopní spoločne diskutovať o rôznych možných budúcnostiach Európy: máme k dispozícii rôzne cesty a neviem, ako si budeme môcť vybrať tú správnu, ak kategoricky odmietneme rokovať o nich.
V európskej demokracii by sme mali byť schopní diskutovať o európskej identite a národných identitách. Mali by sme byť schopní diskutovať o tom, ako Európa buduje svoju identitu a ako ju, ospravedlňujem sa, bráni. Mali by sme byť schopní diskutovať o tom, ako Európa chráni svoje národné identity, ktoré sú jednou z hodnôt Európy.
Nemali by sme sa týchto identít báť. Túžba zachovať vlastnú identitu nie je choroba. Ak sú identity ohrozené, ak majú pocit, že sa na ne útočí, povstanú a začnú byť nebezpečné a agresívne.
Národy Európy prežívajú mimoriadne hlbokú krízu identity. Je to kríza, ktorá ovplyvňuje naše národy i myšlienku civilizácie, ktorá je spoločná pre všetkých Európanov a ktorá spája Európu. Je to kríza spojená s globalizáciou a komercializáciou sveta.
Založiť Európu na hospodárskom základe, prostredníctvom uhlia a ocele, prostredníctvom obchodu, bola geniálna myšlienka jej zakladateľov. Politici však boli vo vzťahu k hospodárstvu príliš pomalí a ešte pomalší boli vo vzťahu ku kultúre. Bolo chybou nevšímať si kultúrnu Európu.
(potlesk)
Vo svete ohrozovanom štandardizáciou, vo svete ovládanom technológiou, kde majú hospodárske výhody tendenciu prevládať nad všetkými ostatnými hodnotami, nemôže byť Európa v očiach všetkých Európou, pokiaľ nechráni hodnoty, hodnoty civilizácie, duchovné hodnoty, pokiaľ nerobí všetko, čo je v jej silách, aby chránila kultúrnu rozmanitosť. Ak však hovoríme o rozmanitosti, čo budeme chrániť, ak nezachováme svoje identity?
Európa musí zabezpečiť, aby nebola považovaná za hrozbu pre identity, ale za formu ochrany, spôsob, ako ich udržať pri živote.
Na morálnej úrovni sú súčasťou európskej identity ľudské práva. Vždy, keď je kdekoľvek na svete utláčaný človek, keď je niekto prenasledovaný, keď je zneužívané dieťa, keď je vykorisťovaný národ, Európa musí stáť pri ňom, pretože Európa ľudských práv dodrží svoje slovo. Je úlohou Európy šíriť ľudské práva do všetkých oblastí sveta.
(potlesk)
Dovoľte mi dodať, že všetci, ktorí v minulosti odmietli chrániť ľudské práva, aby získali zmluvy, o tieto zmluvy prišli a stratili aj z hľadiska hodnôt.
(potlesk)
V európskej demokracii by sa slovo ochrana nemalo stavať mimo zákona. Ak nechceme, aby naše národy, znechutené tým, že sú obeťou nekalej hospodárskej súťaže a dampingu, začali jedného dňa požadovať protekcionizmus a zatvorenie hraníc, musíme mať odvahu rokovať o tom, čo by malo byť skutočnou preferenciou Spoločenstva. Mali by sme byť schopní urobiť na svoju ochranu všetko, čo robia ostatní. Mali by sme byť schopní zaobstarať si rovnaké nástroje, aké majú ostatní. Ak majú ostatné oblasti sveta právo chrániť sa pred dampingom, prečo nie Európa? Ak majú všetky krajiny výmenné politiky, prečo nie Európa? Ak môžu iné národy vyčleniť časť svojich trhov s verejným obstarávaním pre svoje malé a stredné podniky, prečo nie Európa? Ak iné národy realizujú priemyselnú politiku, prečo nie Európa? Ak iné národy chránia svojich poľnohospodárov, prečo nie Európa?
(potlesk)
Európa nechce protekcionizmus, ale musí požadovať reciprocitu. Európa nechce protekcionismus, ale má povinnosť zabezpečiť svoju energetickú a potravinovú nezávislosť.
Európa nechce byť na prvom mieste napríklad v boji proti globálnemu otepľovaniu, ale nemôže súhlasiť s nekalou hospodárskou súťažou krajín, ktoré svojim vlastným spoločnostiam nekladú žiadne obmedzenia v oblasti životného prostredia.
(potlesk)
Európa sa usiluje o hospodársku súťaž, nemôže to však byť len ona, ktorá vo svete zabezpečí, že zo súťaže bude presvedčenie. Preto sa na bruselskom samite rozhodlo, že pre Európu je hospodárska súťaž skôr prostriedkom, než samotným cieľom.
Európa sa rozhodla pre trhové hospodárstvo a kapitalizmus, to však neznamená absolútny voľný trh a finančný kapitalizmus uprednostňujúci špekulantov a akcionárov na úkor podnikateľov a pracujúcich.
(potlesk)
Európsky kapitalizmus bol vždy kapitalizmom podnikateľov, kapitalizmom výroby, a nie kapitalizmom špekulácií a trhového obchodovania.
Áno, zreteľne a nahlas hovorím, že Európa musí hrať svoju úlohu pri zavádzaní takej nevyhnutnej etiky do finančného kapitalizmu, a to, čo vidíme na vedľajšom trhu, kde niekoľko špekulantov oslabuje globálnu hospodársku súťaž, je pre Európu neprijateľné.
(potlesk)
V súvislosti s týmito otázkami máme rôzne myšlienky a rôzne stanoviská, čo však neznamená, že by sme o nich nemali hovoriť. Musíme o nich diskutovať, až kým nedosiahneme kompromis, ktorý nám umožní budovať spoločnú politiku. Všetky tieto otázky budú centrom priorít francúzskeho predsedníctva.
Existuje omnoho viac otázok na diskusiu: prepracovanie spoločnej poľnohospodárskej politiky, dane týkajúce sa životného prostredia, energie z obnoviteľných zdrojov a úspory energie, obrana. Ako môže byť Európa nezávislá a mať politický vplyv na svetovej scéne? Ako môže byť Európa činiteľom mieru a stability, ak nie je schopná zaručiť svoju vlastnú bezpečnosť?
Čo znamená náš záväzok voči Európe, ak nie sme schopní rokovať o vybudovaní európskeho obranného systému a obnove atlantickej aliancie? Čo znamená náš záväzok voči Európe, ak nikto z nás nie je schopný vynaložiť úsilie na zabezpečenie obrany všetkých?
Občania Európy budovali solidaritu počnúc zmluvou o ESUO až po zjednodušenú ústavnú zmluvu. Môžeme to vidieť v regionálnej politike, mali by sme to však vidieť aj v obrane. Mali by sme to vidieť aj v európskej imigračnej politike. V Európe, kde sa ľudia môžu voľne pohybovať medzi členskými štátmi, môže byť touto politikou len spoločná imigračná politika. Nemôžete byť členom schengenskej oblasti a určovať pravidlá, aby ste pritom neinformovali ostatné krajiny, pretože určovanie pravidiel v jednej krajine má vplyv na všetky ostatné v schengenskej oblasti.
(potlesk)
Keď som bol zvolený za prezidenta republiky, mojou prioritou bolo vrátiť Francúzsko do centra európskej integrácie. Chcel som, aby Francúzsko prekonalo svoje pochybnosti prostredníctvom intenzívnejšieho zapojenia do Európy. Veľmi dobre viem, že Francúzsko nebude schopné ísť v každom smere vlastnou cestou, ale chcem, aby opäť získalo svoje miesto v srdci Európy.
Obnovil som dialóg s inštitúciami Spoločenstva a chcem poďakovať predsedovi Barrosovi za vzťah dôvery, ktorý sa vytvoril medzi Francúzskom a Európskou komisiou. Politikou Francúzska je teraz úzko a s úplnou dôverou spolupracovať s európskymi inštitúciami, teda s Európskym parlamentom a Európskou komisiou.
Urobím všetko, čo je v mojich silách, aby som zabezpečil, aby mal každý pocit, že táto predstava je jeho vlastná, aby Spojené kráľovstvo ratifikovalo ústavnú zmluvu, pretože Európa potrebuje Spojené kráľovstvo ...
(potlesk)
Urobím všetko, čo je v mojich silách, aby som sa zapojil do dialógu s krajinami z východu, krajinami, ktoré mali často oprávnený pocit, že ich dostatočne nepočúvajú. Nie je to preto, že história predurčila národy Európy, ktoré sa k Európe pripojili neskôr, aby mali menej práv. Majú rovnaké práva ako zakladajúce krajiny. To je európsky prístup.
(potlesk)
To som mal na mysli pri navrhovaní únie stredomorských krajín. Nechcem, aby bol niekto vylúčený a chcem budovať na výsledkoch dosiahnutých v Barcelone. Ak by Barcelona stačila, vedeli by sme to. Preto musíme byť opäť ambiciózni.
Chcem, aby Francúzsko prinieslo Európe dynamiku, pretože ak budú mať veci vo Francúzsku úspech, môže mať z toho prospech celá Európa.
Nikto v Európe nechce slabé Francúzsko neschopné rastu. Nikto v Európe nechce Francúzsko, ktoré upadá, Francúzsko, ktoré trpí krízou identity, alebo Francúzsko, ktoré sa bojí budúcnosti.
Uskutočňujem program reforiem. V záujme Európy nie je neúspech týchto reforiem, pretože reformy umožnia Francúzsku usporiadať svoje verejné financie a plniť svoje záväzky. Francúzi schválili tieto reformy. Všetko som im pred voľbami vysvetlil. Preto zabezpečím, aby sa tieto reformy vykonávali v plnom rozsahu. Nič mi nezabráni dosiahnuť tento cieľ a to je to najlepšie, čo Francúzsko môže pre Európu urobiť.
Dámy a páni, v tomto meste, v Štrasburgu, ktoré je francúzskemu ľudu také milé a v mysliach všetkých Európanov navždy spojené s vaším zhromaždením, vaším Parlamentom, ktorý udržiava pri živote demokratickú diskusiu, tu na tomto pódiu, na ktorom tak často rečnila, si pripomínam Simone Veilovú, ktorá bola v roku 1979 prvou predsedníčkou prvého priamo voleného Európskeho parlamentu.
Rád by som vzdal hold jej prínosu k európskej myšlienke a jej prínosu k otázke žien. Bojovala za dodržiavanie ich práv, rešpektovanie ich dôstojnosti a váš Parlament bol jej zásadám vždy verný. Simone Veilová povedala: "Myslím, že napriek všetkým našim rozdielom všetci rovnako túžime vytvoriť spoločenstvo založené na spoločnom dedičstve a spoločnej úcte k základným ľudským hodnotám. V tomto duchu, v duchu priateľstva, vás vyzývam plniť úlohy, ktoré sú pred nami."
Stotožňujem sa s týmito slovami. Sú výzvou. Táto výzva je výzvou, ktorej sa Európa podľa očakávania občanov musí ujať. Nesmieme už viac plytvať časom. Európa za posledných desať rokov premárnila príliš mnoho času. Nesmieme plytvať časom ubezpečujúc sa, že ľudia opäť nájdu svoju vieru v Európu. Môžete sa spoľahnúť na neochvejnú oddanosť Francúzska Európe.
(Parlament vstal a odmenil rečníka potleskom.)
Predseda
Pán prezident Sarkozy, chcel by som sa vám poďakovať za toto úprimné a hlboké európske presvedčenie a oddanosť vašu aj oddanosť francúzskeho ľudu európskej myšlienke. S dôverou očakávame francúzske predsedníctvo, ktoré sa začne v čase, ktorý bude pre Európsku úniu kľúčový, v čase ratifikácie reformnej zmluvy krajinami Európy. Som presvedčený, že toto obdobie bude poznačené veľkým pokrokom na ceste k Európe mieru a solidarity. Európsky parlament ako zástupca občanov Európskej únie vás v tomto úsilí bude podporovať a dúfa v úzku spoluprácu s vami s cieľom zabezpečiť úspech tohto predsedníctva a tým aj jeho prospešnosť pre občanov Európy.
Pán prezident Sarkozy, Parlament vám praje mnoho úspechov pri práci vo Francúzsku aj pri zjednocovaní nášho európskeho kontinentu. Ďakujem vám.
(Slávnostná schôdza sa skončila o 24.40 hod.)
