Kahepoolsete kokkulepete läbirääkimised Ameerika Ühendriikide ja teatavate liikmesriikide vahel viisade ja PNR-andmete osas (Passenger Name Record) (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt käsitleb komisjoni avaldust kahepoolsete kokkulepete läbirääkimiste kohta Ameerika Ühendriikide ja teatavate liikmesriikide vahel viisade ja PNR-andmete osas.
Franco Frattini
komisjoni asepresident. - Proua juhataja, lubage mul alustuseks öelda, et Euroopa ühine viisapoliitika on seni andnud meile käegakatsutavaid tulemusi paljude kolmandate riikidega, nagu näiteks alles hiljuti Kanada ja Austraaliaga. Kahjuks ei ole see aga olnud nii Ameerika Ühendriikidega.
Alates 2004. aastast oleme teinud kõvasti tööd, et kõik liikmesriigid oleksid kaasatud Ameerika Ühendriikide viisanõudest loobumise programmi. Olen koos nõukogu eesistujaga pidevalt nõudnud Ameerika Ühendriikide administratsioonilt, et kõigi liikmesriikide häält Washingtonis kuulda võetaks. Nagu teate, tõstatas president Barroso isiklikult selle küsimuse iga oma ametliku visiidi käigus Washingtonis president Bushiga ning USA Kongressi liikmetega kõneldes.
Me kõik oleme öelnud, et ELi liikmesriigid täidavad juba USA poolt hiljuti vastuvõetud reforme käsitlevas õigusaktis ettenähtud täiendavaid julgeolekukriteeriume. Me mõistame, et edusammude puudumine USA suhtes on tekitanud palju nördimust nende seas, kes ei osale veel USA viisanõudest loobumise programmis. Meie kodanikel on õigus mitte mõista sellise diskrimineerimise aluseid.
Me ei peaks lubama aga ennast lõhestada ega heidutada ning pöörata selga hiljutistele kokkulepetele ega nõustuma sellega, mis peaks olema täiesti välistatud, nagu näiteks tagades teisele poolele juurdepääsu Schengeni sisserändajate ning asüülitaotlejate andmetele. See kõik peaks olema välistatud.
Me vajame üksikasjalikku arutelu, läbirääkimisi ning üksteisele vastutulekut. Me oleme lõppude lõpuks koos saavutanud väga palju. Hiljuti tähistasime Schengeni ala laienemist enamikule Euroopa riikidele. Vastutasuks paneb see meile ühise vastutuse käsitleda küsimusi, mis seonduvad välispiiri julgeolekuga, ning tagada kõigi meie ühist territooriumi külastavate inimeste andmete kontrollimine ja käsitlemine.
Ma ei sea kahtluse alla ELi liikmesriikide õigust käsitleda USAga küsimusi, mis on liikmesriikide pädevuses, näiteks luureteenistuste vaheline koostöö või õhusõidukite korraldust käsitlevad programmid, kuid me oleme seisukohal, et see, mida USA küsib meilt kõigilt erinevate viisaprogrammide raames, tekitab tõsiseid õiguslikke ja poliitilisi küsimusi.
Lubage mul rõhutada, et kuigi soov viivitamatult tegutseda on mõistetav, peame tunnistama, et vastastikkuse mõistmise memorandumi allkirjastamine ei liida kedagi viisanõudest loobumise programmiga juba homme. USA peab kehtestama elektroonilise reisiloa süsteemi ja lennuteede kaudu lahkumise kontrollimise süsteemi. See tähendab ulatuslikke visiite kohapealse hinnangu andmise eesmärgil kõnealustesse riikidesse. Seega ei ole põhjust kiirustada siduma ennast millegi õiguslikult küsitavaga ning jätta riigid iseenda hooleks läbirääkimiste pidamises USAga.
Kuna see puudutab kõiki Euroopa Liidu liikmesriike, nii neid, kes soovivad programmi pääseda, kui ka neid, kes juba on programmis, ning USA pöördub nende kõigi poole, siis võttis Coreper - Euroopa Liidu liikmesriikide suursaadikute kogu - 5. märtsil vastu ühise lähtejoone: ühtsete parameetrite kogumi, millest liikmesriigid juhinduvad läbirääkimistes USAga. See on hea alus meie kõnelustele USA partneritega 13. märtsil 2008 toimuval ELi ja USA ministrite kolmepoolsel kohtumisel.
Paralleelselt esitan ma homme volituse nõuetekohasteks ELi läbirääkimisteks USAga viisapoliitika küsimustes. Taotledes ühtsetele parameetritele tuginevat ühist lähenemisviisi, on võimalus, et saavutame lühikese ajaga kokkuleppe meie Ameerika partneritega komisjoni poolt esitatud volituse alusel, märkimisväärselt suurem.
Peame silmas pidama, et EL ja Ameerika Ühendriigid on tugevad liitlased. Seda on mõlemad pooled näidanud paljudel juhtudel. Terrorismivastane võitlus on üleilmne väljakutse, mis mitte ainult ei mõjuta meid kõiki, vaid mille vastu saab edukalt seista üksnes koostööd tehes. Euroopa Liit on valmis täitma oma osa, hoides liikmesriike ühtsetena ning viimased austavad Euroopa ühiseid õigusnorme ja pädevusi.
Lõpetuseks soovin öelda, et jätkame läbirääkimisi USAga. Me ei saa lihtsalt hüljata ja maha salata mitte ainult meie Euroopa õigusnorme, vaid ka meie ühiseid kriteeriume, mis on meie läbirääkimiste aluseks. Ühelgi liikmesriigil ei ole õigust ega lubatud rikkuda Euroopa õigusnorme kõnealuse küsimusega seoses või neid alavääristada.
Urszula Gacek
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (PL) Proua juhataja, ühine viisapoliitika on ühenduse pädevuses. Pealegi on liikmesriigid kohustatud austama solidaarsuse põhimõtet kõnealuses valdkonnas. Kui seda põhimõtet rikutakse, peaksime endalt küsima, miks. Nõukogu ütleb, et Ameerika Ühendriikide viisanõudest loobumise programm peaks looma lõpuks ühesugused õigused kõigile ELi kodanikele. Kahjuks ei ole meil aga ikka veel konkreetset ajakava, mis näitaks, kuidas ja kuna lõppeesmärk saavutatakse.
Komisjon tõdes, et Schengeni alaga liitumine oli suur edusamm uute liikmesriikide kodanikele. Jah, Schengeni alaga liitumine toob neile tegelikku kasu. See aga muudab USA turismiviisa taotlemise alandava, aeganõudva ja kuluka protsessi seda ärritavamaks. Kas komisjon võib meile nüüd kinnitada, et võtab kõik vajalikud meetmed saavutamaks kõigi ELi kodanike võrdne kohtlemine USA poolt? Kas komisjon saab veenda parlamenti, et võtab endale aktiivse koordineerija rolli ning muudab kahepoolsed lepingud üleliigseks?
Parlament peab võtma osa süüst endale. Eelkõige need vasakpoolsed liikmed, kelle valimatu, karm kriitika USA suunas tugevdab kõnealuse riigi veendumust, et ta saab suurema tähelepanuta ja tõhusalt pidada läbirääkimisi üksikute liikmesriikidega. Samuti on selle tagajärjel komisjoni käed seotud. Riigid, mis ei osale veel viisanõudest loobumise programmis, peavad näitama, et neil on poliitiline selgroog ning pidama vastu rahulolematute kodanike survele kodumaalt. Solidaarsuse põhimõtet rikkudes panevad nad ülejäänud riikide valitsused järjest suurema surve alla seada konkreetsed riiklikud huvid ühenduse põhimõtetest ettepoole.
Riigid, mis juba osalevad viisanõudest loobumise programmis, peavad lõpetama suhtumise sellesse kui probleemi, mis puudutab vaid neid, kes pole veel programmiga liitunud. Meie fraktsiooni nimel võin komisjonile kinnitada, et toetame täielikult nende jõupingutusi saavutamaks turistide viisavaba liikumine kõigile ELi kodanikele võrdsetel alustel.
Stavros Lambrinidis
fraktsiooni PSE nimel. - (EL) Proua juhataja, USA valitsuse poolt hiljuti tekitatud survet üksikutele Euroopa riikide valitsustele seoses osalemisega viisanõudest loobumise programmis, tuleks hukka mõista ning sellele peaks järgnema olulised karistused. Mitte mingil juhul, härra volinik, ei tohi lubada mis tahes muud vastust kõnealusele tegevusele. Teisisõnu, vastuvõetamatuid nõudmisi, mille on esitanud võimult lahkuv USA valitsus, mille president pani kaks päeva tagasi veto USA salateenistusel piinamisvõtete kasutamist keelavale seaduseelnõule, ei tohi komisjon kasutada selliste sätete lisamise õigustamise eesmärgil solidaarsuse säilitamise ettekäändena.
Kahepoolsed nõudmised ja USA avaldatav surve rikuvad üksikute liikmesriikide riiklikku suveräänsust ning nende kodanike põhiõigusi. Kreekale ja 11 uuele liikmesriigile 12st avaldatakse survet, et nad võimaldaks USA julgeolekuteenistusele juurdepääsu paljudele äärmiselt tundlikele isikuandmetele, mida teistelt Euroopa riikidelt ei nõuta. Näib, nagu oleksid need väljavalitud Euroopa riigid Ameerika uutele julgeolekumeetmetele vaesed sugulased või katsejänesed.
Teiseks, kõnealused meetmed rikuvad ühist viisapoliitikat, sest, nagu teame, on kolmandad riigid kohustatud kohtlema kõiki ELi riike võrdselt. Nad ei saa jagada meid headeks ja halbadeks eurooplasteks. Kõik vabandused, mida sellel eesmärgil kasutatakse, et mõnede Euroopa riikide passid on eeldatavasti ebaturvalised, on nüüd kehtetud, kuid USA jätkab samamoodi sellest hoolimata.
Kolmandaks, kõnealused meetmed rikuvad hiljuti Euroopa ja Ameerika Ühendriikide vahel sõlmitud rahvusvahelist PNR-lepet, milles määratakse kindlaks, mida ameeriklased võivad ja mida ei või nõuda.
Neljandaks, kõnealused meetmed on vastuolus Euroopa andmete kogumise ja töötlemise õigusaktidega, nagu näiteks Schengeni konventsioon. Siinkohal on õigesti öeldud, et ameeriklased soovivad saada juurdepääsu sellistele andmetele.
Proua juhataja, USA valitsus propageerib seda, mis on nende huvides, kasutades oma lemmikmeetodit "jaga ja valitse”. Küsimus on, mida teeb Euroopa, et kaitsta oma ametiasutusi, õigusakte ja kodanikke? Kahjuks on vastus seni nördimust tekitav. Aastaid ei ole Euroopa Komisjonil õnnestunud veenda USAd laiendama viisast loobumise programmi kõigile Euroopa riikidele võrdsetel alustel, avades seega ukse kahepoolsetele läbirääkimistele üksikute liikmesriikidega. Tšehhi Vabariigil näib olevat äärmiselt kiire võtta vastu need uued ebaseaduslikud tingimused, rikkudes sealjuures ühenduse poliitikat ja solidaarsust.
Samas on aga julgustav, et selle poliitilise surve ja salajaste läbirääkimiste tõttu ärevas olukorras olete teie, volinik, tulnud täna vastama küsimustele. Pidades silmas minu poolt öeldut, palume teil vastata järgmistele küsimustele.
Esiteks, kas kavatsete võtta meetmeid liikmesriikide vastu, kes sõlmivad kahepoolsed lepingud Ameerika Ühendriikidega? Kas te esitate Euroopa Kohtusse hagi Tšehhi Vabariigi vastu, kui selgub, et rakendusmeetmed on vastuolu ühenduse õigusega?
Teiseks, kas olete palunud teistel Euroopa valitsustel, kes peavad läbirääkimisi USAga, kõnealusele survele mitte järele anda? Kui jah, siis missuguste valitsustega olete rääkinud või räägite veel? Mida täpselt ütlete te neile selle kohta, mida neil on lubatud ja mida keelatud teha?
Kolmandaks, kui USA valitsus jätkab oma poliitikat, siis missuguseid konkreetseid meetmeid kavatsete võtta kolmanda riigi vastu, mis rikub Euroopa poliitikat ja õigust?
Neljandaks, kas te saate meile kinnitada, volinik, et te ei esita mis tahes muutusi praeguses PNR-lepingus, Euroopa ühises viisapoliitikas või teistes Euroopa poliitikavaldkondades ega nõustu mis tahes muutustega nimetatute suhtes? Kõnealused muutused toovad kaasa Euroopa kodanike isikuandmete piiramatu kuritarvitamise ehk poliitika, mida kahjuks USA propageerib.
Sophia in 't Veld
fraktsiooni ALDE nimel. - Proua juhataja, alustuseks soovin öelda, et mõistan Tšehhi Vabariigi ja teiste viisast loobumise programmis mitteosalevate riikide pettumust. Samas oleks äärmiselt ebaõiglane jätta tšehhid üksi ning me ei peaks võimaldama USA-l viia läbi nende "jaga ja valitse” taktikat. Ma loodan, et komisjon ja nõukogu on saanud olulise õppetunni, nimelt, et Euroopa Parlamendi õiglased volitused ja heakskiit ei ole läbirääkimistele takistuseks, vaid pigem tugevdavad Euroopa Liidu seisukohta. USA peaks tegutsema kui lojaalne ja usaldusväärne liitlane ning austama ELi õigust.
Seoses PNR-iga küsin ma, miks on see vaja kaasata vastastikuse mõistmise memorandumisse, kui seda reguleerib juba ELi ja USA vaheline leping. Tint ELi ja USA vahelisel lepingul ei ole veel kuivanudki ning kõik liikmesriigid ei ole seda veel ratifitseerinud, seega mida ameeriklased veel soovivad?
Kas komisjon on teinud kindlaks, kas vastastikkuse mõistmise memorandumi rakendusmeetmed on kooskõlas ELi ja USA vahelise lepingu tingimustega ning kui ei, siis kas võime eeldada, et leping on muutunud kehtetuks? Sest kui see nii on, siis lepingut enam ei ole ning peame hakkama pidama uusi kõnelusi ja seega ma eeldan, et on vaja rakendada Euroopa Parlamendi kaasotsustamismenetlust.
Tagantjärele tarkusena on veelgi kahetsusväärsem, et nõukogu ja komisjon on võtnud vastu ELi ja USA vahelise PNR-lepingu sellistel ebamäärastel ja avatud tingimustel, kuna see jätab USAle palju ruumi laiendada kõnealuse lepingu kohaldamisala.
Lõpetuseks arvan, et ELi positsioon USA suhtes on piisavalt tugev siis, kui me räägime ühel häälel, sest kui me seda ei tee - kui me oleme lõhestatud -, tehakse meie reeglid Washingtonis, mitte Brüsselis.
Eva Lichtenberger
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Proua juhataja, andmete vahetamise küsimus Ameerika Ühendriikide ja Euroopa Liidu vahel on põhjustanud probleeme algusest peale. Arutelud reisijate andmete ülekandmise ning PNR-lepingu raskuste ja selle õigusliku aluse teemal on näidanud meile, et ei ole olemas tasakaalustatud läbirääkimisi kõnealustes küsimustes. USA esitab jätkuvalt oma nõudmisi ning küsib materjali juurde, samal ajal kui Euroopa Liidul on keeruline rääkida ühel häälel ning seista jätkuvalt vastu nendele põhjendamatutele nõudmistele.
Need probleemid tekitavad tõsist muret Euroopa inimeste seas, eelkõige isikuandmete puutumatusega seoses. Nad kardavad, et nende andmeid kasutatakse kurjasti, mille tõttu on Euroopa Liidu lähenemisviis, nii reisijate andmete ülekandmise kui ka viisapoliitika küsimuses, olnud pidevalt avalikkuse tähelepanu keskmes. Me ei peaks andma järele siinjuures tehtud püüdlustele luua lõhesid liikmesriikide vahele, sest kui me seda teeme, nõrgestame vaid üksteist. Samuti ei saa me lubada USA-l valida välja üksikuid liikmesriike ja lasta neid teistmoodi kohelda, esitades eri nõudeid ja taotlusi.
Komisjon on esitanud kaks taotlust kõnealuses küsimuses: lisaks ühisele lähenemisviisile rõhutab ta vajadust kindlameelsuse järele. Pidev kummardamine USA ees toob kaasa vaid täiendavaid koormavaid nõudmisi.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (DE) Proua juhataja, lubage mul öelda kategooriliselt, et me ei saa lubada Ameerika Ühendriikidel Euroopat lõhestada. Euroopa peab toimima kui üks riik, sest see on ainus viis, kuidas eristada ennast teistest ning säilitada kaalukas roll rahvusvahelisel tasandil. See puudutab eelkõige Euroopa tegemisi Ameerika Ühendriikidega.
Üksikul liikmesriigil on mõistagi vähem kaalu kui Euroopa Liidul kui kogukonnal. Samas, kui liikmesriik tegutseb üksi, võib ta nõrgestada liitu kui tervikut ning nõrgestada teda tõepoolest olulisel määral. Selline lähenemisviis õõnestab eelkõige Euroopa usaldusväärsust. See annab USA-le piltlikult öeldes hõbekandikul haamri, millega lüüa kiil keset Euroopat, võimaldades USA-l hankida üksikutelt liikmesriikidelt seda, mida ta liidu kui terviku käest ei saa.
Ameerika Ühendriikide ja Euroopa Liidu vahelised läbirääkimised, mis kulmineerusid 2007. aasta juulis lepinguga reisijate nimede ülekandmise kohta, näitasid et liidul oli peaaegu võimatu panna USAd oma mis tahes seisukohti vastu võtma. Paljude erurooplaste ja ka minu seisukohast tagab kõnealune leping USA-le juurdepääsu juba niigi liiga paljudele Euroopa lennureisijaid käsitlevatele andmetele. Pealegi ei tea me, kuidas neid andmeid täpselt kasutatakse või kellele neid edastatakse. Põhiküsimus on, kas see suur hulk andmeid täidab üleüldse mingisugust eesmärki võitluses terrorismi vastu. Seega leian, et see on täiesti kummaline, et üksikud liikmesriigid lähevad nüüd veelgi kaugemale kui leping nõuab ning lasevad ennast siduda niinimetatud hobusekaubandusega, milles vahetatakse viisast loobumine veelgi suurema hulga andmete ülekandmise vastu. See ei saa olla üldsuse huvides. Kõnealuste liikmesriikide kodanikud saavad kindlasti õiguse reisida Ameerika Ühendriikidesse ilma viisata, nagu teistel ELi kodanikel juba on, kuid missuguse hinnaga meie kõigi jaoks.
Ei, selline lähenemisviis tekitab ohu, et Euroopalt hakatakse välja pressima. Kui liikmesriigid ei tegutse koos ega näita üles solidaarsust ning kui nad ei tegutse liidu kokkukuuluvuse nimel, ei peaks me olema üllatunud, kui inimesed Ameerika Ühendriikides ei võta Euroopa Liitu tõsiselt.
Carlos Coelho
(PT) Proua juhataja, komisjoni asepresident, daamid ja härrad, soovin rääkida viiest lühikesest küsimusest. Esiteks, jaga ja valitse. USA administratsiooni strateegia pidada läbirääkimisi kahepoolselt ELi liikmesriikidega ei üllata mind. Põhimõte jaga ja valitse on vana ja mõistetav taktika, kuid me ei saa lubada ELi liikmesriikidel kõnealust strateegiat edendada ja tagant kihutada.
Teiseks, Euroopa positsiooni nõrgestamine. Läbirääkimised komisjoni ja USA administratsiooni vahel on pikale veninud. On kahetsusväärne, kui mis tahes liikmesriik peaks otsustama allkirjastada kahepoolne leping, nõrgestades sealjuures Euroopa Liidu ühist seisukohta seoses USA nõudmistega, seda eelkõige vahetult enne neljapäeval Sloveenias toimuvat Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide kolmepoolset ministrite kohtumist.
Kolmandaks, solidaarsuse kokkuvarisemine. Euroopa Parlamendi Schengeni raportöörina jälgisin ma nõudmisi Shnengeni ala varasema laienemise ja sisepiiride kaotamise kohta. Kaks kuud tagasi näidati ülevoolavat rõõmu, kuid nüüd ignoreeritakse asjaolu, et me haldame ühist ala. Ma taunin selgesõnaliselt kõnealuse Euroopa solidaarsuse puudumist.
Neljandaks, lepingu õiguslikkus. Lepingu teatavaid, seni tundmatuid üksikasju katab ikka veel murettekitav saladusevari. See on iseäranis tõsine, kui eesmärgiks on Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide vahel sõlmitud PNR-lepingu järgi andmete jagamisest möödahiilimine ning see on iseäranis vastuvõetamatu, kui see tagab Ameerika Ühendriikidele juurdepääsu Euroopa andmebaasidele, nagu süsteemid VIS ja SIS.
Viiendaks ja viimaseks, kõnealuste lepingute külmutamine. Kutsun nõukogu üles saavutama viivitamatult üksmeele kõnealuste kahepoolsete soovimatute lepingute külmutamise suhtes ning kutsun volinik Frattinit ja Euroopa Komisjoni kui lepingute järelevalve teostajat üles rakendama kõiki nende käsutuses olevaid vahendeid.
Gérard Deprez
(FR) Proua juhataja, volinik, daamid ja härrad, paljud inimesed on seda juba öelnud, kuid ma ütlen seda veel kord: arvan, et see on äärmiselt tõsine küsimus. See on tõsine esiteks sellepärast, et meie Ameerika liitlased on tahtlikult - seda tuleb silmas pidada, et nad on teinud seda tahtlikult - teinud valiku ja hakanud käsitlema Euroopa Liidu liikmesriikidega eraldi küsimusi, mis, nagu nad hästi teavad, kuuluvad Euroopa Liidu pädevusse, ning esitanud liikmesriike ära kasutades põhjendamatuid julgeolekunõudmisi.
See on samuti äärmiselt tõsine liidu seisukohast. On kurb näha, et liikmesriigid tegutsevad eraldi, et saaksid pakkuda oma kodanikele väljavaadet reisida USAsse ilma viisata vastutasuks julgeolekumeetmete eest, mille üle ei saa ameeriklased läbirääkimisi pidada liiduga kui tervikuga. Arvan, et selline segadus on meiepoolse poliitilise strateegia puudumise soovimatu tagajärg.
Praeguseni on komisjon ja nõukogu tegelenud USA administratsiooniga pragmaatiliselt, käsitledes iga juhtumit eraldi ja iga kord ameeriklaste taotlusel, julgemata kunagi ameeriklastelt nõuda tegelikke vastastikkuseid meetmeid. Ma ei pöördu praegu selle tähelepanekuga härra Frattini poole, sest tean, et ta on püüdnud, kuid pole toetust leidnud. Kui ma saan õigesti aru, arvestades olukorra tõsidust ja kiireloomulisust, taotleb komisjon eraldi läbirääkimiste volitust, tagamaks, et ameeriklased järgiksid seda, mida nad oleksid pidanud järgima algusest peale, nimelt ühenduse õigust ja liidu pädevusi.
Toetame komisjoni jõupingutusi kõnealuses küsimuses, kuid komisjon ei tohiks unustada, et vajab parlamenti, eelkõige siis, kui leping on ratifitseeritud, sest mitte miski, mis praegu on läbiviidud, ei jõustu, kui parlament sellele teataval hetkel heakskiitu ei anna. Volinik peaks seda ütlema oma järglasele, kas ajutisele või alalisele.
Jan Zahradil
(CS) Proua juhataja, daamid ja härrad, volinik, nagu juba varem kuulsime, ei vasta olukord tegelikkusele. Kolm aastat pärast Euroopa Liidu laienemist valitseb ebavõrdsus vanade ja uute liikmesriikide vahel ning läbirääkimised Euroopa Komisjoni ja Ameerika Ühendriikide vahel selle ebavõrdsuse kõrvaldamiseks ei ole edu toonud.
Seega ei saa esineda vastuväiteid kahepoolsete läbirääkimiste suhtes asjaomaste riikide vahel, eriti kuna nad ei ole rikkunud sealjuures ühegi ühenduse õigusakti sätet. Vastupidi, Tšehhi Vabariik kaasas oma memorandumisse ELi nõuded selliselt, et memorandum oleks täiesti kooskõlas ELi õigusega. Seda näitas ka nõukogu õigustalituse arvamus. Samuti ei ole rikutud ühenduse pädevust seoses ühise viisapoliitika küsimusega, sest kehtestatud elektroonilise reisiloa süsteem ei ole viisa.
See on tõsi, et USA peab läbirääkimisi uute riikide kaasamiseks viisanõudest loobumise programmi vaid kahepoolselt, kuna seda nõuavad tema siseriiklikud õigusaktid. Programmi saab kaasata üksnes riigid, mitte rahvusvahelised organisatsioonid või kogukonnad. See on tegelik olukord.
Teiste riikide jaoks ei ole loodud ühtegi pretsedenti. Ma arvan, et Tšehhi Vabariik ja teised riigid peaksid jätkama kahepoolseid läbirääkimisi USAga. Mõistagi peavad nad olema valmis toimima läbipaistvalt, jagama teavet ning arutama oma järgmisi samme Euroopa Komisjoniga ja eesistujaga.
Soovin tänada volinikku kõnes esitatud realistliku lähenemisviisi eest. Soovin vaid hoiatada ELi tasandil mõnele üksikule liikmesriigile avaldatava mis tahes välise surve eest, mis võib kaasa tuua poliitilise riski ja kahjustada Euroopa Liidu mainet, eelkõige nüüd, kui riikides toimub uue reformilepingu ratifitseerimine.
Jeanine Hennis-Plasschaert
(NL) Ameeriklaste 2008. aasta taktika jaga ja valitse määrab ära atlandiüleste suhete iseloomu. Kuid paremini kui midagi muud peaksime mõistma, et lõpuks võime selles süüdistada vaid iseennast. Sel korral pöörduti esimesena tšehhide poole ja esimesena said ka nemad kasu. Eelmisel neljapäeval ei olnud komisjon suuteline ei eitama ega kinnitama, et Euroopa õigust ja eeskirju rikuti. Kui kummaline see tegelikult on? Millal mõistavad liikmesriigid, et igaüks neist on rohkemal või vähemal määral hüüdjaks hääleks kõrbes?
Poliitilistes suhetes kogu ülejäänud maailmaga ja seega ka USAga on äärmiselt oluline, et me räägiksime ühel häälel. Atlandiülesed suhted on vaieldamatult väga tähtsad, kuid ükski ELi liikmesriikidest, ükskõik kui lojaalne ta poleks, ei saa kunagi USA liidu 51. osariigiks. See peab lõppema. Pall on Euroopa väljakul. Ma olen tegelikult väga pettunud, et nõukogu ei ole siin praegu esindatud. See asjaolu näitab, et puudub ühine arusaam sellest, mida tähendab kiireloomuline.
Sarah Ludford
Proua juhataja, nagu kolleegid ütlesid, on kõnealune vastastikkuse mõistmise memorandum ebaseaduslik vastavalt Euroopa Ühenduse ja ELi õigusele, mis annab ühenduse või liidu pädevusse viisapoliitika, terrorismivastase ja julgeolekupoliitika põhiaspektid ning reisijate andmete ülekandmise. Kindlasti on see ebaseaduslik, kui Tšehhi Vabariik kannab USA-le üle mis tahes teavet ühisest ELi andmebaasist, nagu viisainfosüsteem.
Kuid veelgi olulisem on, et see on poliitiliselt hukatuslik. Mõned meist kogesid eelmise aasta alguses visiidil Washingtoni, kui laastavalt mõjusid kahepoolse lobitöö jõupingutused - muide mitte ainult Tšehhi Vabariigi poolt tehtud - komisjoni ja eesistujamaa püüdlustele esitada ühist seisukohta, mis on kogu ELi huvides.
Kuid ei, mõned liikmesriigid lihtsalt ei saanud sellest aru. Mõistagi saan ma aru, et need riigid, kelle kaitseväelased võitlevad ja surevad kõrvuti ameeriklastega, ja mitte ainult Afganistanis, vaid ka Iraagis, on pettunud asjaolus, et nende kodanikke kahtlustatakse terrorismis, kui nad soovivad külastada USAd. Kas pole mitte irooniline! Kuid väga rumal on langeda nimetatud jaga ja valitse põhimõtte lõksu.
See on nii kaugel ELi püüdlustest saavutada maailmas kaalu, et põhjustab meeleheidet ning kujutab nõukogu kui tervikut naeruväärsena. Nagu proua Hennis-Plasschaert, märkasin ka mina, et neid ei ole täna siin süüdistusele vastamas.
Zita Pleštinská
(SK) Slovakkia ja ka Poola, Leedu, Eesti ning mõned teised ELi liikmesriigid on juba pikka aega näinud vaeva nagu ka Tšehhi Vabariik, et saada nimekirja koos riikidega, mis ei vaja viisat reisimisel USAsse.
Mis tahes edusammud viisade kaotamise suunas on väga olulised meie kodanikele, kuna see tähendab võrdsuse saavutamist kõigile ELi kodanikele. Ma usun, et nii komisjon kui ka eesistujamaa Sloveenia mõistavad, et õiguslike meetmete võtmine Tšehhi Vabariigi vastu selle eest, et riik allkirjastas vastastikkuse mõistmise memorandumi USAga, ei oleks hea märk Brüsselist ajal, mil toimub Lissaboni lepingu ratifitseerimine.
Ma pooldan kompromissi ühtse ELi lähenemisviisi ja eeskirjade vahel, mille kohaselt saaksid liikmesriigid pidada kahepoolseid läbirääkimisi USAga.
Oldřich Vlasák
(CS) Daamid ja härrad, lubage meenutada, et kõik uute liikmesriikide kodanikud, välja arvatud Sloveenia kodanikud, peavad Ameerikasse reisimisel taotlema viisat. Erinevalt teistest eurooplastest peavad need kodanikud seisma Ameerika saatkonnas järjekorras ja maksma märkimisväärseid summasid ning aastaid on nad oodanud asjatult, et liit toetaks nende jõupingutusi, liitumaks viisanõudest loobumise programmiga. Vanadest liikmesriikidest on üksnes Kreeka sarnases olukorras.
Tõsi on, et Euroopa Liit on pidanud Ameerika Ühendriikidega pikka aega kõnelusi selle teemal ning et eelkõige pärast Schengeni ala laienemist on Brüsseli ametnikud suurendanud survet ameeriklastele, kaasamaks uusi liikmesriike viisanõudest loobumise programmi. Kuid neli aastat on möödunud meie liitumisest ning seni ei ole midagi juhtunud. See on põhjus, miks Tšehhi Vabariik on otsustanud viia see üksi läbi ja täita oma kodanike soov.
Tšehhi Vabariigi ja USA vahel sõlmitud memorandumit võib seega näha kui panust ühistesse jõupingutustesse, et anda kõigile liidu liikmetele ühesugused õigused. Meenutagem, et kõnealune samm on täielikult kooskõlas ELi õigusega ning keegi ei saa selle üle vaielda.
Alexander Alvaro
(DE) Proua juhataja, me arutasime kõnealust küsimust ka kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonis ning kõnealuses komisjonis ei ole ühtegi inimest, kes ei tunneks kaasa uutele liikmesriikidele nende olukorra pärast, eelkõige viisapoliitika ja kahepoolsete suhete küsimustes Ameerika Ühendriikidega. Kuid siiski ootavad ka vanad liikmesriigid, siinjuures mainiti Kreekat, oma võimalust USA viisapoliitikas. Keegi ei sea kahtluse alla nende õigust rivist välja astuda, kuid peame küsima, kas see, mis on seaduslik, on tingimata õigustatud. Käesoleval juhul ei ole see õigustatud, kuna see õõnestab Euroopa Liidu ühist lähenemisviisi ning sealjuures takistab kogu Euroopa Liidu territooriumile laieneva lepingu sõlmimist.
Oluline on edasi minna samm-sammult. Me tegelesime just uute liikmete liitumisega Schengeni alaga. Järgmise sammuna peame kaaluma, kuidas saavutada üldised tingimused viisaküsimuses.
Lõpetuseks soovin öelda, et leian, et ähvardamine Lissaboni lepinguga on äärmiselt häbiväärne.
Ivo Strejček
(CS) Lubage mul veidi laiendada mõni minut tagasi toimunud arutelu.
Mitu korda öeldi, et meie ehk Euroopa Liit peame taotlema ühtset ja ühist lähenemisviisi suhetes USAga. See ongi enamike kõnelejate peamine mõte. See ei käsitle üksikute liikmesriikide üksikute liikmete üksikut kasu - see käsitleb ühist Ameerika-vastast poliitikat.
Lubage mul öelda, et enamikule Tšehhi kodanikest tähendab viisanõudest loobumise programm viimast sümboolset etappi tagasipöördumisel demokraatlike riikide sekka. Soovin teile samuti kinnitada, et Tšehhi parlament ratifitseerib viisanõudest loobumise programmi kiiremini kui ratifitseerib Lissaboni lepingu.
Piia-Noora Kauppi
Proua juhataja, nagu paljud kolleegid, arvan ka mina, et Euroopa Liidu ühtsus on väga oluline - mitte ainult viisapoliitika valdkonnas, vaid ka teistes küsimustes, mis on seotud Ameerika Ühendriikidega.
Mina soovin aga küsida just nimelt volinikult, kas te arvate, et USA esitab nendele liikmesriikidele, kes püüavad eraldi pidada viisanõudest loobumise programmi läbirääkimisi, erineval tasemel nõudmisi, mis tuginevad muudele alustele kui julgeolek? Kas te arvate, et USA üritab lüüa lõhe liikmesriikide vahele ning püüab kasutada ka teisi meetmeid, mis on seotud kõnealuse küsimusega? Või on need siiski USA julgeolekukaalutlused?
Franco Frattini
komisjoni asepresident. - (IT) Proua juhataja, daamid ja härrad, suur tänu teie panuse eest.
Kuna minu arvates on liikumisvabadus meie Euroopa kaaskodanike põhiõigus, mida me tunnustasime Schengeni ala laiendamisega, siis esimene asi, mida tuleb öelda, on, et Euroopa Komisjon ja Euroopa institutsioonid peavad töötama lõpliku ja mitte suhtelise lahenduse suunas. Kõigi liikmesriikide kõigil kodanikel peab olema võimalik reisida USAsse ilma viisata. See on meie kindel eesmärk ning seega mõistan mõnede liikmesriikide, kes on olnud Euroopa Liidus aastaid või olnud liidus neli aastat, liikmete kartust, muret ja rahutust.
Esimene aspekt, mida tuleb siiski selgitada, et alustada õiglastelt alustelt, on asjaolu, et see ei vasta tõele, et mitte mingisuguseid tulemusi ei ole saavutatud! Meie töö pigem Euroopa kui riiklikul tasandil on toonud märkimisväärseid tulemusi, hiljuti näiteks Kanadaga. Külastasin Kanadat eelmisel aastal, ajal, mil ükski uutest liikmesriikidest ei osalenud Kanadaga sõlmitud viisanõudest loobumise programmis. Kaksteist kuud hiljem osalevad aga kõik.
Me oleme kehtestanud võrdse kohtlemise süsteemi Austraaliaga, mille tulemusel ei toimu mingisugust diskrimineerimist Euroopa Liidu - jutumärkides - vanade ja uute liikmesriikide vahel.
Tõsi, me pole saavutanud veel selliseid tulemusi USAga, kuid lubagem meenutada liikmetele, kes rääkisid neljast aastast ehk ajast, mil nad liitusid Euroopa Liiduga, et USA muutis oma õigusakte vähem kui aasta tagasi, 2007. aasta augustis. Alles alates sellest kuupäevast on USA olnud nõus muutma oma viisanõudest loobumise programmi. Seega ei ole võimalik rääkida neljast aastast, jättes kõrvale asjaolu, et läbirääkimised USAga algasid veelgi varem, vaid vähem kui 12 kestnud läbirääkimistest uue õigusakti alusel. See, mida me varem arutasime muudetud õigusakti põhjal, ei ole ilmselgelt enam oluline.
Olen seisukohal, et peame tegema USAga koostööd, et kaasata kõik Euroopa kodanikud korda, kus nad ei vaja isiklikke viisasid, ilma et mõned liikmesriigid arvaksid, et saavutavad kõnealuse tulemuse varem kui teised. Ma ütlen seda väga avameelselt. Miks? Sest see tagab meie ees edumaa meie vestluskaaslasele ehk seekord meie Ameerika sõpradele, kes võivad olla meie sõbrad ja liitlased, kuid peavad siiski läbirääkimisi ning avaldavad läbirääkimistele survet, kui leiavad mis tahes nõrkusi eurooplaste seas. Peame tegema kindlaks, et ei näita välja mitte mingisuguseid nõrkusi, see on küsimus, mis tuleb selgeks teha.
Kindlasti mäletate, et kui esitlesin siin Euroopa ja USA vahelist PNR-lepingut, mida ühed kritiseerisid ja teised tervitasid, ütlesin, et leping tagab Euroopale tugevama positsiooni USA suhtes. Soovin nüüd öelda, et Euroopa PNRi lepingu toetajatel oli õigus, sest taotletava volituse üks põhipunkte on asjaolu, et mitte minisugust lepinguvälist andmete ega teabe vahetust ei tohi toimuda ning selliste taotluste esitamise korral keeldub Euroopa Liit neid täitmast.
See tõestab, et selline Euroopa leping tugevdab liikmesriikide positsiooni, kui neilt taotletakse täiendavaid andmeid - ei ole mingisugust kahtlust, et neid on taotletud - või juurdepääsu andmebaasidele, mis kuuluvad meile, Euroopale. Kõnealuse, nii pooldajaid kui ka kritiseerijaid leidnud lepingu alusel saame öelda oma Ameerika sõpradele selgesõnaliselt, et Euroopa PNR-lepingust kaugemale minna ei ole neil võimalik. Arvan, et see on märk tugevusest, mitte nõrkusest.
Teame juba, mida võib teha ja mida mitte. Meie määrused, Euroopa seadused ja lepingud, mis me oleme allkirjastanud ja mida oleme algatanud, määravad selle kindlaks. Seega on ilmselge, et Euroopa peab kõnealuseid probleeme käsitledes rääkima ühel häälel ning samuti on ilmselge, et jaga ja valitse lähenemisviis on kõige ebaõnnestunum lähenemisviis Euroopa seisukohast ning see on lähenemisviis, millele peame vastu seisma ja mille vastu peavad olema institutsioonid.
Miks me aga arutame täna kõnealust küsimust siin täiskogul? Sest kuigi on olemas selgepiirilised õigusaktid, kuigi on olemas üksikasjalikud lepingud, on siiski ahvatlus, kui ma võin nii öelda, teisi edestada. Ahvatlus, mis võib olla poliitiliselt mõistetav asjaomaste riikide kodanikele, kuid mis ei ole institutsiooniliselt vastuvõetav. See on põhjus, miks me pidime reageerima, ilmselgelt solidaarsuse meelsuses koos kõigi liikmesriikidega, muuhulgas nendega, kes püüavad liituda viisanõudest loobumise programmiga.
Mida me tegime? Palusime Coreperil ehk liikmesriikide suursaadikutel kooskõlastada alusdokument. Me peame seda dokumenti punaseks jooneks: see määrab kindlaks, mida võib teha ja mida mitte. Oleme palunud liikmesriikidel tagada, et mis tahes poliitilistes läbirääkimistes peetakse kinni kõnealusest punasest joonest ehk põhipunktidest ning oleme korranud ikka ja jälle, et näiteks teabe vahetust väljaspool neid tingimusi, mis on sätestatud Euroopa lepingutes, ei tohi kokku leppida ning et küsimusi, nagu üleajajääjate tagasisaatmine, tuleb arutada Euroopa, mitte riiklikul tasandil. Need on küsimused, mida tegelikult ei oleks tulnud korrata, kui oleks olnud olemas formaalsed volitused. Oleme teinud seda selguse eesmärgil, et öelda, et mõistame viisanõudest loobumise programmis mitteosalevate liikmesriikide muret, kuid Euroopa Liidu eeskirjad on olulisemad kui see mure. Kui me seaks selle kahtluse alla kasvõi ühel korral, looks see pretsedendi, mida järgiksid paljud ning mis muutuks iga korraga järjest ohtlikumaks.
Lõpetuseks, proua juhataja, soovin öelda, et teeme sellel nädalal tööd USA-le läbirääkimiste volituste esitamise eesmärgil ning selles volituses tehakse selgeks, et kõik liikmesriigid on ühehäälselt, isegi Tšehhi ja Eesti esindajad, kokku leppinud, et individuaalsetel läbirääkimistel ei või lähtejoonest üle astuda. Kas individuaalsete läbirääkimiste jaoks on olemas piirid? Jah, kindlasti, ilmselgelt nendes valdkondades, mis ei ole liidu pädevuses. Kõigis Euroopa pädevuses olevates valdkondades aga, ning need on ilmselges ülekaalus, annavad liikmesriigid meile ühehäälselt volitused; see on seisukoht, võin kindlalt väita, mida eesistujamaa Sloveenia kindlameelselt järgib. Homme palun ma komisjonilt formaalset volitust, teavitamaks USAd meie lähtejoonest ning kõnealuse joone suhtes ei saa teha mööndusi ega kõrvalekaldeid.
Sophia in 't Veld
Härra juhataja, sageli tunnen ma siinsetes aruteludes, et me ei saa vastust oma küsimustele. Ma esitasin volinikule väga selge küsimuse: kas ta on saanud kindlaks määrata, kas vastastikkuse mõistmise memorandumi PNRi osa rakendusmeetmed on kooskõlas ELi ja USA vahelise lepinguga ning kui ei, siis kas see tähendab, et kõnealune leping on kehtetu?
Volinik ütles, et osa liikmeid pooldas lepingut, teised olid aga vastu. Soovin talle meelde tuletada, et kui me võtsime eelmise aasta juulis siin vastu resolutsiooni, võeti see vastu peaaegu ühehäälselt ning see muudab nõusoleku oluliselt nõrgemaks.
Franco Frattini
komisjoni asepresident. - (IT) Austatud juhataja, daamid ja härrad, ma räägin väga lühidalt. Ma arvasin, et suutsin ennast selgelt väljendada, kuid lubage ma kordan: ei ole olemas mitte mingisuguseid rakendusmeetmeid, vastupidiselt Coreperi poolt heakskiidetud dokumendile ja minu taotletud volitusele. Rakenduseeskirju veel ei ole, sest Tšehhi nõustus meie taotlusega mitte esitada rakendusmeetmeid, kuni ei ole Euroopa ühist seisukohta kindlaks määratud. Oleme nüüd seda teinud ning Tšehhi valitsus peab sellest kinni.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
