ES sankcijų kaip ES veiksmų ir politikos žmogaus teisių srityje vertinimas (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas yra Hélène Flautre pranešimas Užsienio reikalų komiteto vardu dėl ES sankcijų kaip ES veiksmų ir politikos žmogaus teisių srityje vertinimo. .
Hélène Flautre
pranešėja. - (FR) Gerb. pirmininke, Rusijos užsienio reikalų ministras S. Lavrov apkaltino B. Kouchnerį turintį "liguistą vaizduotę", kai šis prakalbo apie Rusijai taikytinas sankcijas. Būtent dėl šios "vaizduotės" mane pakvietparengti šį pranešimą, už tai ir norėčiau padėkoti Komisijai ir Tarybai, kurios abi prisidėjo ir padėjo rengiant šį dokumentą.
Taigi, apie ką iš tikro yra šios dienos diskusijos dėl sankcijų? Iš esmės, jos yra apie du klausimus: pirmasis iš jų yra sankcijų, taikomų siekiant nubausti nedorus tarptautinės arenos niekšus, būtent bet ką, kas stengiasi užkirsti kelią strateginiams mano interesams, kritika: politizuotų sankcijų taikant dvigubus standartus kritika. Antroji kritikos dalis nagrinėja faktą, jog sankcijų taikymas nėra veiksmingas iš esmės todėl, kad jis sukelia iškreiptus padarinius, o žmonės randa būdų, kaip sankcijas apeiti. Todėl sankcijų taikyti nereikėtų. Šio pranešimo tikslas nėra paraginti taikyti daugiau sankcijų, jas sugriežtinti ar tiesiog jų atsisakyti. Mums privalu išsiaiškinti, kokios sąlygos lemia sankcijų veiksmingumą, o šio pranešimo tikslas - tas sąlygas išsamiai išnagrinėti.
Nuo ko turi priklausyti sankcijų veiksmingumas? Nuo to, ko mes norime pasiekti. Kalbant apie žmogaus teisių, tarptautinės ar humanitarinės teisės pažeidimus, mes turime siekti, kad pasikeistų elgesys tų, kurie yra įtraukti į mūsų tikslinę grupę. Tai yra pati esmė. Sankcijos nėra nei bausmė, nei kažkokio Europos baudžiamojo kodekso nuostatų taikymas tarptautiniu lygmeniu. Sankcijos, politiškai kalbant, yra sunkiai valdomas įrankis, jų įgyvendinimas reikalauja daug pastangų ir laiko, o jų paskirtis yra pakeisti nusistovėjusią tvarką ir elgesį.
Nenorėdama imtis griežtų priemonių šiuo metu ES taiko 31 sankcijos režimą prieš trečiąsias šalis ar subjektus, daugiausia - ginklų embargą ir tikslines sankcijas, skirtas stipriausiai paveikti tuos subjektus, kurių elgesį norima paveikti, ir kartu siekiant sumažinti iki minimumo bet kokius žalingus humanitarinius padarinius. Iš pirmo žvilgsnio tai atrodo teigiama, tačiau daugiau aš čia neturiu ko bepridurti. ES toliau vykdo veiklą šioje srityje niekuomet neatlikusi jokio bendro poveikio vertinimo. Todėl mes nesame pajėgūs įvertinti mūsų taikomų sankcijų galimybių spręsti krizes ir skatinti pagarbą žmogaus teisėms.
Todėl šio pranešimo tikslas - skaidresnė, nuoseklesnir todėl patikimesnEuropos sankcijų politika.
Pirmiausia reikia įvesti taikomų sankcijų vertinimą. Antra, pagal ankstesnius konkrečių padėčių, kai sankcijas taikyti buvo būtina, tyrinėjimus reikia priimti privalomą būdą, kuris padėtų nuspręsti, koks geriausias atsakas sukeltų norimus pasikeitimus.
Pavyzdžiui, per keletą pastarųjų dienų jūs baigėte svarstyti ES dispozicijoje esančias priemones, kurios turėtų paveikti Rusijos valdžios institucijas. Teigiama išvada, kurią mes galime padaryti, yra ta, kad numatytas siekis yra aiškus ir gali būti praktiškai įvertintas. Tai atitinka šešis susitarimo punktus. Bet kokiomis aplinkybėmis taip turi būti. Be galo svarbu įtraukti aiškius vertinimo kriterijus, kurie turėtų iki galo - tai kartais gali reikšti ilgą laiko tarpą - išlikti būtinomis ir pakankamomis sąlygos, kurias įgyvendinus sankcijos bus panaikintos. Šie vertinimo kriterijai turi būti realistiški ir juos turi būti galima objektyviai išmatuoti.
Nors po Tiananmenio žudynių Kinijai taikomas ginklų embargas yra visiškai teisėtas, neturėtume nustebti, jei paaiškėtų, jog jis nedaro jokio teigiamo poveikio nuo tada, kai Europos Sąjunga nepatvirtino embargo panaikinimo kaip priklausomo nuo tam tikrų reikalavimų įvykdymo.
Pernelyg dažnai sankcijų politika yra miglota ir per daug lanksti, paveikta politinio įtakingiausių valstybių narių būtinumo arba prekybinės ar geopolitinės valstybės, kuriai yra nustatyta sankcija, padėties svarbos. Štai kodėl, siekdama suteikti daugiau pasitikėjimo ES politika, siūlau sukurti nepriklausomų ekspertų tinklą, kuris padėtų Komisijai susidoroti su didžiuliu jos atliekamu darbu, kurio ji imasi neįtikėtinomis aplinkybėmis, nes beveik neturi tam darbui atlikti skirtų išteklių.
Nesuklyskite. Čia kalbu ne apie Tarybos politinės jėgos prerogatyvų atėmimą ar apie Komisijos nušalinimą nuo teisės teikti pasiūlymus. Aš tiesiog kalbu apie garantijos dėl kompetentingo sprendimo priėmimo pasiūlymą.
Tačiau tai dar ne viskas. Sankcijos yra priemonės. Jos yra viena iš daugelio priemonių, - grįžtu prie pirmųjų dviejų Žmogaus teisių pakomitečio pranešimų, - kurių reikia visapusei ir integruotai politikai toliau vystytis; nenustatysime jokių veiksmingų sankcijų, prieš tai nenustatę šalies, kuriai sankcijas ketiname taikyti, žmogaus teisių strategijos. Sankcijos turi būti aptartos visais lygmenimis, o kontrolės mechanizmai, pvz., "žmogaus teisių" sąlyga, turi būti visiškai pritaikyti.
Visas prieš šalį taikomas sankcijas turi lydėti akivaizdžios, taigi, politinės, bet kartu ir konkrečios paramos priemonės tos šalies žmogaus teisių gynėjams. Tai taip pat yra viena iš esminių pranešimo minčių.
Pabaigoje pasakysiu, kad šiame pranešime taip pat laikomasi nuomonės, jog bet koks sąmoningas ir nepataisomas kenkimas aplinkai yra traktuojamas kaip žmogaus teisių pažeidimas, todėl prašo tokį kenkimą aplinkai įtraukti į priežasčių, dėl kurių leidžiama taikyti sankcijas, sąrašą. Pranešime primenama, kad ES sankcijos nėra taikomos tik trečiosioms šalims, tačiau ir fiziniams bei juridiniams subjektams, tokiems kaip samdomi kariai ar tarptautinės bendrovės, kurie ignoruoja tarptautinę teisę ir vykdo savo veiklą beveik nebaudžiami. Trumpai tariant, šiuo pranešimu stengiamasi reaguoti į dabartinio pobūdžio pasaulio krizę.
Jean-Pierre Jouyet
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - (FR) Gerb. pirmininke, Komisijos nare, H. Flautre, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau padėkoti už atliktą darbą Parlamento komitetams, o ypač - Žmogaus teisių pakomitečio pirmininkei H. Flautre.
Tai yra svarbus darbas pirmiausia todėl, kad santykis tarp ribojančių priemonių naudojimo ir žmogaus teisių yra svarbus svarstomas klausimas, kuris pastaruoju metu, kaip jūs, gerb. H. Flautre, minėjote, vėl patraukįvairių tarptautinių veikėjų dėmesį. Manau, verta paminėti, jog vienas iš ribojančių bendros užsienio ir saugumo politikos (BUSP) programos priemonių tikslų išlieka demokratijos ir teisinės valstybės principų, taip pat ir pagarbos žmogaus teisėms bei pagrindinėms laisvėms, įtvirtinimas. Vis dėlto teisinga kvestionuoti -kaip mes darome dabar ir kaip buvo skelbiama jūsų pranešime - galimą ribojančių priemonių poveikį pagrindinėms žmonių, kurie nuo tų priemonių priklauso, teisėms. Todėl, ponios ir ponai, dėl ribojančių priemonių taikymo Taryba parengkoncepcijos projektą, pavadintą "Ribojančių priemonių (sankcijų) taikymo principai", kuriame atkreipiamas dėmesys į, cituoju: "visišką žmogaus teisių ir teisinės valstybės pagarbą [...], visiškai atitinkančią mūsų prisiimtus įsipareigojimus tarptautinės teisės nuostatoms". Aišku, šis įsipareigojimas išlieka esminiu mūsų prioritetu.
Neturėtume pamiršti, kad ribojančių priemonių taikymas neapsiriboja tik žmogaus teisių politika. Jos yra tik viena iš daugybės užsienio ir saugumo politikos priemonių, o, be žmogaus teisių ir gynimo, dar yra daugybsiektinų tikslų, apimančių taikos palaikymą, tarptautinio saugumo stiprinimą, pagrindinių interesų apsaugojimą, ES saugumo sustiprinimą ar tiesiog tarptautinio bendradarbiavimo skatinimą.
Todėl sankcijos turėtų būti - kaip jūs ir nurodėte - dalis integruoto, visapusio požiūrio į šalį, apimančio lygiagrečiai vedamą politinį dialogą, skatinimus, sąlygų iškėlimą ir kitas užsienio politikos priemones. Todėl esu sužavėtas, kad pranešimas atspindi Tarybos mintį, jog visos priemonės, įskaitant ir ribojančias priemones, turėtų būti taikomos lanksčiai.
Suprasite, kad esant tokiai didžiulei skirtingų sankcijų režimų įvairovei ir žmogaus teisių padėtį kiekvienoje šalyje laikant vieninteliu vertinimo kriterijumi nėra lengva atlikti lyginamąją analizę. Be galo svarbu neišimti ribojančių priemonių režimo iš jų veikimo konteksto ar taikant šias priemones manyti, jog viskas automatiškai sustos į savo vietas.
Taikomos ribojančios priemonės kaip kovos su terorizmu būdas pirmiausia nukreipiamos užkirsti keliui galimiems teroro aktams, ypač prieš tuos subjektus, kurie galėjo prisidėti prie tų teroro aktų finansavimo. Sąrašai yra puikiai žinomi, jie yra paskelbti kaip ir priemonės, prie kurių taikymo minėtų subjektų veikla veda.
Viena iš šios sistemos tęsimo sąlygų remiasi dviem ramsčiais: pirma, šios priemonės turi būti patikimos, o tai reiškia, kad reikia itin atidžiai sekti ir atnaujinti sudaromus sąrašus, kad šie atspindėtų tikrovę. Antras ramstis - derama teisinės valstybės principų, taigi, ir daugybės pagrindinių principų: procedūrų skaidrumo, galimybės paduoti į teismą ir teisės naudotis gynimo priemonėmis, pagarba.
Šiose diskusijose - atsiprašau, kad taip ilgai šneku, tačiau tai yra labai aktualu - mes turime būtinai atkreipti dėmesį į šį rytą Europos Teisingumo Teismo priimtą sprendimą, pagal kurį nuo gruodžio 3 d. panaikinamas Saugumo Tarybos Rezoliucijos prašymu nustatyto Bendrijos reglamento dėl dviejų ieškovų lėšų įšaldymo galiojimas, nes nebuvo surasta paaiškinimo, kodėl jie buvo įtraukti į teroristų sąrašus. Matome, kad teismas neužkerta kelio Tarybai ieškoti naujų lėšų įšaldymo priemonių, jei suinteresuotiesiems subjektams bus pateikta informacija, kodėl šios priemonės jiems buvo taikomos arba tuo metu, kai ribojanti priemonyra skiriama, arba kaip įmanoma greičiau po sprendimo taikyti sankciją priėmimo.
Mes taip pat pažymime, jog Teisingumo Teismo sprendime pabrėžiama, kad Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijų viršenybyra neginčijama, todėl, pirmiausia apie tai pranešus Parlamentui, reglamentas bus pakeistas iki gruodžio 3 d.
F. Flautre pranešime konkrečiau kalbama apie sankcijų įvertinimo mechanizmą, prašant Tarybos įvertinti sankcijas ar ES sankcijų politikos poveikį. Noriu atkreipti dėmesį, jog Taryba yra pasirengusi tai padaryti, o ypač užtikrinti, kad patirtimi jau yra dalijamasi, o geroji nacionalinpatirtis apie ribojančių priemonių taikymą yra plėtojama. Patirtis, įgyta skirtingais atvejais nustatant ir įgyvendinant priemones, suteikia pagrindą naujoms politinėms Tarybos diskusijoms, o Taryba, remdamasi Europos Sąjungos misijų vadovų ataskaitomis ir valstybių narių pateiktomis pastabomis savo ruožtu rengia išsamias diskusijas apie sankcijų tinkamumą, pobūdį ir numatomą veiksmingumą.
Atsižvelgdami į taikomų sankcijų pobūdį esame patenkinti, kad mūsų požiūris sutampa su pranešime išdėstytomis mintimis, o ypač džiaugiamės, kad pirmenybteikiama ne bendroms, o tikslinėms sankcijoms. Minėjome, kad pranešime raginama Komisija ir Taryba imtis įvairių metodų, apibendrintai vadinamų meduolio ir botago metodu, kuriuos mums reikėtų įgyvendinti.
Taip pat sutinkame su pranešimo analize dėl tarptautinio bendradarbiavimo, kuris tik sustiprina pasitikėjimą, svarbos. Vienu iš esminių prioritetų laikome veiksmus, kurių buvo imtasi remiantis Jungtinių Tautų programa. Užtikriname, kad Taryboje egzistuoja susivienijimas su artimiausiomis Europos Sąjungai šalimis, paremtas Jungtinių Tautų rezoliucijomis ir Saugumo Tarybos nustatytomis priemonėmis. Mes taip pat garantuojame, kad sankcijų klausimas bus iškeltas politinių dialogų susitikimuose ir konsultacijose dėl žmogaus teisių, kurias mes rengiame ir kuriose dalyvauja daugybtikslinių šalių.
Galiausiai šiame pranešimo projekte Europos Parlamentas išreiškia troškimą dalyvauti visose proceso, kuriame nustatomos, įgyvendinamos ir iš naujo nagrinėjamos ribojančios priemonės, stadijose. Taryba puikiai tai supranta ir džiaugiasi matydama didžiulį Europos Parlamento entuziazmą siekiant prisidėti prie ES sankcijų politikos. Todėl Taryba patikina, kad Parlamentas bus nuolat informuojamas apie šiai sričiai įtakos turinčius įvykius.
Baigdamas norėčiau pritarti Europos Parlamento įsipareigojimams šioje srityje ir padrąsinti jį daugumą savo užmegztų kontaktų su trečiosiomis šalimis panaudoti Europos Sąjungos taikomų sankcijų režimų supratimui pagerinti ir paraginti išnagrinėti koordinuotų veiksmų galimybes skatinti žmogaus teises. Dėl šių priežasčių pritariu H. Flautre pristatytam pranešimui.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijos narė. - (FR) Gerb. pirmininke, einantis Tarybos Pirmininko pareigas, H. Flautre, ponai ir ponios, Komisijai buvo įdomu perskaityti pranešimą dėl sankcijų taikymo ir dėl žmogaus teisių srityje taikomų sankcijų įvertinimo. Sankcijos yra viena efektyviausių Europos Sąjungos priemonių, skatinančių pagarbą žmogaus teisėms trečiosiose šalyse. Šiuo tikslu jos buvo taikomos Baltarusijoje, Kinijoje, Mianmare, Uzbekistane, buvusioje Jugoslavijoje, Zimbabvėje; ir tai yra tik keletas svarbesnių minėtinų pavyzdžių.
Komisijai malonu, kad vyksta diskusijos dėl šios svarbios bendros užsienio ir saugumo politikos priemonės įgyvendinimo ir vertinimo. Kaip sakeinantis Tarybos Pirmininko pareigas, - mes puikiai žinome, kad politika turi daugybę tikslų, - bet koks sprendimas taikyti sankcijas pagal BUSP principus turi būti priimtas tik prieš tai įvertinus ir pasvėrus daugybę nešališkų interesų. Būtent todėl sankcijų politikos nuoseklumo įvertinimas turi būti atliktas ne vien pažvelgus į trečiųjų šalių žmogaus teisių charakteristikas, bet ir atsižvelgus į kitus BUSP tikslus ir kriterijus.
Metodiškas, vienašalis ir automatinis sankcijų taikymas šaliai, kurios politikai negerbia žmogaus teisių, atrodo nepageidaujamas. Kadangi taikomos sankcijos yra tiek ekonominės, tiek politinės, Europos Sąjunga turi atsižvelgti į ryšiams su tikslinėmis šalimis daromą poveikį. Vis dėlto reikia ne tik atsižvelgti į mūsų diplomatiniams ryšiams daromą poveikį, bet taip pat įvertinti mūsų tarptautinės veiklos ekonomikos veikėjams daromus padarinius. Apskritai kalbant, sankcijos turi būti skirtos ir taikomos tik tikslinių šalių lyderiams, apsaugant tos šalies gyventojus, kurie ir taip pakankamai prisikentėjo dėl žmogaus teisių pažeidimų. Be to, kai sprendžiame, kokias sankcijas taikysime, turime sutarti ir kokie vertinimo kriterijai bus naudojami toms sankcijoms panaikinti - vadinamoji "išėjimo strategija". Taip išsaugosime tam tikrą lankstumą tokiems atvejams, kai konkrečios trečiosios šalys įvykdys ir atitiks daugumą, tačiau ne visus vertinimo kriterijus.
Taip pat noriu atkreipti dėmesį į tai, kad sankcijų tikslas nėra pakeisti teismo proceso prieš tuos, kurie yra atsakingi už žmogaus teisių pažeidimus. Šie nusikaltimai priklauso teismų, įskaitant ir Tarptautinį baudžiamąjį teismą, kompetencijai. Tačiau sankcijos neabejotinai siekia politikos pokyčių trečiosiose šalyse, pavyzdžiui, jos siekia skatinti žmogaus teisių pagarbą teisinėje tam tikros valstybės sistemoje. Todėl taikomos sankcijos siekia pokyčių, o panaikintos gali būti tada, kai pasikeičia tos šalies politika. Pavyzdžiui, Europos Sąjunga, paremdama Tarptautinį baudžiamąjį teismą, taiksankcijas buvusiai Jugoslavijai
Mes manome, kad be galo svarbu skatinti pagarbą žmogaus teisėms trečiosiose šalyse, ir nuolat atidžiai sekame, kokios priemonės joms yra taikomos. Kiekvienu atveju būtina iš visų įmanomų priemonių išrinkti tas, kurios savaime būtų veiksmingiausios. Išsami sankcijų taikymo analizė, skatinanti politiką, kuri gerbia žmogaus teises, mums atrodo vertinga politika, todėl norėčiau padėkoti jums, gerb. H. Flautre, už tai, kad ėmėtės tokios iniciatyvos.
Renate Weber
Vystymosi komiteto nuomonės pranešėja. - Gerb. pirmininke, kaip Vystymosi komiteto nuomonės pranešėja, norėčiau pareikšti, kad Europos Sąjunga turėtų išmintingai ir apdairiai naudotis šia nepaprasta užsienio politikos priemone. Nesvarbu, kokiomis aplinkybėmis ar kokia sankcijų rūšis yra taikoma, visuomet iškyla neigiamų padarinių galimybė, galinti sukelti padėtį, dėl kurios vėliau gali tekti apgailestauti.
Esu tvirtai įsitikinusi, kad sankcijas taikyti reikėtų tada, kai jokie diplomatiniai įtikinėjimai nėra veiksmingi, o tam, kad jos būtų efektyvios, ES turi nustatyti visapusį padėties vertinimą, nuoseklią strategiją ir tikslų pasiektų rezultatų įvertinimą. Siekdama būti patikimesnir išvengti kaltinimų dėl dvigubų standartų taikymo, ES privalo sugebėti pateisinti taikomų sankcijų priėmimą ar nepriėmimą remdamasi pagarba žmogaus teisėms ir argumentuotu efektyvumu. Mano nuomone, be galo svarbu, kad taikydama sankcijas Europos Sąjunga atskleistų savo stipriąsias puses, o ne silpnąsias.
Jas Gawronski
PPE-DE frakcijos vardu. - (IT) Gerb. pirmininke, ponai ir ponios, savo frakcijos vardu pasisakau dėl H. Flautre pranešimo ir noriu patvirtinti tai, kas jau buvo pasakyta komiteto: apskritai mes pritariame pranešime išdėstytoms mintims, ypač po keleto nedidelių jo pakeitimų. Drįstu pareikšti, kad H. Flautre priėmmūsų pasiūlytus pakeitimus. Norėtume padėkoti H. Flautre, kad ji yra tokių plačių pažiūrų.
Pranešime išdėstyti nauji įdomūs elementai, jame kitaip pažvelgiama į klausimo dalyką (t. y. pristatoma aplinka kaip pakankama priežastis, kuria vadovaujantis galima skirti ribojančias priemones). Mano frakcija norėjo pabrėžti aiškių taikomų sankcijų sąlygų nustatymo, įgyvendinamų tikslų ir adekvačių kriterijų svarbą. Taip pat noriu pabrėžti, kad norėdami padaryti sankcijas veiksmingesnes, turime siekti, kad jos būtų kiek įmanoma tikslingesnės - kaip prieš minutę sakKomisijos narB. Ferrero-Waldner. Pavyzdžiui, tokių sankcijų veikimas neapimtų civilių gyventojų, į jas nebūtų įtrauktos visiems vienodą poveikį darančios ir todėl gyventojus atskiriančios priemonės. Vienoje pranešimo pastraipoje pabrėžiama, kad JT taikomos sankcijos yra labiau pageidaujamos už Europos Sąjungos taikomas sankcijas.
Šiuo atveju tikriausiai reikėtų paaiškinti, kad tokios pirmenybės suteikimas nedraudžia Europos Sąjungai tam tikrais atvejais, kai vienokias ar kitokias priemones būtų lengviau taikyti laiko, specifiškumo ir geografinio artimumo atžvilgiais ir vadovaujantis subsidiarumo principu, taikyti savo sankcijas.
Kelioms partijoms suradus kompromisą dėl pakeitimo dabar nustatyta, kad norint, jog visa sistema tinkamai veiktų, slaptosios tarnybos ir liūdnai pagarsėjusių juodųjų sąrašų prižiūrėtojai, apie kuriuos mes čia, Parlamente, visai neseniai diskutavome, kovodami su terorizmu savo pareigas turėtų atlikti diskretiškai. Be to, slaptosiomis tarnybos šios institucijos yra vadinamos būtent todėl, kad privalo veikti slaptai - aišku, jos neturi būti nebaudžiamos ir neturi pažeidinėti tarptautinės teisės aktų.
Europos Sąjunga, be jokios abejonės, turi atlikti politinį taikomų sankcijų įvertinimą. Veiksmai, kurių mes imamės, privalo turėti reikšmingą poveikį, nes be jo sankcijų taikymo procedūros turėtų būti tikslinamos. Tačiau pranešimas siūlo įkurti nepriklausomų ekspertų, kaip juos savo kalboje apibūdino H. Flautre, tinklą, kuris vertintų šias sankcijas.
Kai kalbame apie sistemą, kuri nėra reguliuojama vyriausybių, mūsų frakcija norėtų, kad tinkamus sprendimus priimtų pati Taryba, nes ji yra kompetentingesnir turi daugiau įgaliojimų, nei kviestiniai ekspertai. Taip nusiteikę mes siūlome balsuoti prieš naująjį pakeitimą, kuris Žaliųjų frakcijos / Europos laisvojo aljanso, Socialistų frakcijos Europos Parlamente ir Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcijos Rūmuose bus pateiktas rytoj. Mes palankiai vertiname atliktą darbą. Gerb. pirmininke, mano frakcija balsuos už H. Flautre pranešimą. Nuoširdžiai sveikiname pranešėją.
Maria-Eleni Koppa
Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti H. Flautre ir pasveikinti ją su puikiai atliktu darbu. Tačiau taip pat noriu išreikšti savo bei savo frakcijos nusivylimą, kad balsuojant dėl pakeitimų atitinkamas komitetas reikšmingai pakeitpranešimo tekstą.
Sankcijos yra papildomos priemonės, kuriomis mes naudojamės saugodami žmogaus teises visame pasaulyje. Esminis dalykas yra tas, kad šios sankcijos neturėtų sukelti žmogaus teisių pažeidimų: stengdamiesi atitaisyti neteisybę, neturėtume atsakyti dar didesniu neteisingumu.
Taip pat turėtume atkreipti didesnį dėmesį į tikslingesnes ekonomines priemones, kuriomis atsižvelgiama į tarptautinės humanitarinės teisės nuostatas. Todėl labai svarbiais laikau pranešime įvardytą nuostatą sukurti mechanizmą, leidžiantį taikant sankcijas peržiūrėti teismo sprendimus ir pranešėjos pasiūlymą įkurti ekspertų tinklą, kuris Tarybai teiktų pasiūlymus dėl tinkamiausių ribojančių priemonių.
Ankstesnės praktikos, pvz., vaistų ar kitų būtiniausių prekių embargai, paveikvisus be išimties gyventojus, ypač vaikus. Jas tikrai galime pripažinti nepriimtinamomis.
Panašiai turime priversti vykdyti kompetentingų teismo instancijų priimtus sprendimus. Taryba ir Komisija galų gale turi iš naujo išnagrinėti subjektų įtraukimo į juodąjį ES teroristų sąrašą procedūrą ir užtikrinti, kad būtų gerbiamos į šiuos sąrašus įtrauktų asmenų ar organizacijų pagrindinės teisės, o pasitikėjimas ES, kaip žmogaus teisių gynėja lydere pasaulyje, būtų apsaugotas.
Yra be galo svarbu užtikrinti taikomų sankcijų veiksmingumą ir kad šiuo klausimu mūsų nuomonės Sąjungos viduje sutaptų. Taip pat svarbu užtikrinti mūsų bendradarbiavimą su kitomis tarptautinėmis organizacijomis, - kaip Afrikos Sąjunga ir Pietryčių Azijos valstybių asociacija (ASEAN), - kurios dažnai yra artimai susijusios su probleminėmis sritimis.
Tačiau greta tinkamų sankcijų priėmimo ir taikymo turi būti nustatytos ir specifinės sąlygos, kaip tas sankcijas panaikinti. Tam, kad geriau suprastume sankcijų tikslą, o jį pasiekę sankciją galėtume panaikinti, mes turime įvesti nuolatinę kontrolę ir nustatyti konkrečias sąlygas. Toks metodas padidina taikomų sankcijų veiksmingumą ir suteikia daugiau pasitikėjimo mūsų politika.
Galiausiai turėčiau atkreipti dėmesį į tai, jog iš pradžių maniau, kad neturėčiau minėti jokios konkrečios šalies. Tačiau kadangi pranešėja savo pranešime nusprendįvardyti kelias valstybes, manau, kad neturėtume pamiršti Palestinos. Toje šalyje atsiskleidžia aiškus Europos politikos nesuderinamumas. Ji palaiko demokratijos skleidimą visame pasaulyje, tačiau nusprendtaikyti ES sankcijas Palestinos vyriausybei, kuri buvo išrinka akivaizdžiai laisvuose ir demokratiniuose rinkimuose.
Sankcijos nėra priemonės, skirtos pasauliui pakeisti, tačiau jos gali priversti įtikinti šalis, pažeidinėjančias tarptautinės teisės aktus ir žmogaus teises, pakeisti savo politiką. Jei sankcijos būtų tikslingos, pateisinamos, nuolat tikslinamos bei įvertinamos, jau būtų pakankama.
Marco Cappato
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau padėkoti pranešėjai už jos atliktą darbą. Manau, kad pasiūlymas sankcijų politikai nustatyti suvienodintus kriterijus, pasirodpačiu laiku. Visų pirma norėčiau pabrėžti pranešimo 6 dalyje išreikštą specifinę nuostatą dėl sąmoningai aplinkai daromos žalos ir nusikaltimų, ir į pasiūlymą tokį sąmoningą kenkimą aplinkai laikyti tinkama priežastimi taikyti sankciją.
Dėl visų kitų sankcijų, tai sankcijų politikos trūkumas dažnai yra jų nesuderinamumas, neretai susijęs su ES bendros užsienio ir saugumo politikos trūkumais: kuo griežtesnir nuoseklesnyra ši politika ir kuo ilgiau ji egzistuoja, tuo taikomos sankcijos yra griežtesnės ir nuoseklesnės. Mūsų problema Europos Sąjungoje yra ta, kad mes dažnai esame pernelyg bailūs. Kartais taip sunku rasti bendrą kelioms valstybėms narėms susitarimą ir panaikinti sankcijas, kad mes pasijaučiame visiškai bejėgiai ko nors imtis. Leiskite pasinaudoti šia galimybe ir pirmininkaujančios Prancūzijos akivaizdoje visiems priminti, kad tokio režimo, kuris valdo Mianmarą, atveju yra visiškai aišku, kad energetikos priemonių pašalinimas iš sankcijų sąrašo tikrai nepadidintų tokių sankcijų efektyvumo.
Taip pat svarstomas žmogaus teisių ir demokratijos klausimas, kuris turėtų būti tarptautinės, taigi, ir sankcijų taikymo politikos, prioritetu. Tai nėra tik pavienis atvejis - pažvelkime į H. Flautre pranešimo 18 ir 19 dalyse iškeltus klausimus, būtent į bendradarbiavimo susitarimus, į kuriuos yra įtrauktos žmogaus teises gerbiančios sąlygos ir normos. Šios sąlygos yra privalomos Europos Sąjungai, tačiau jos vis dar yra nuolat ignoruojamos.
Todėl, prieš imdamiesi sankcijų, pirmiausia turėtume nustatyti priemones, kurios užtikrintų šių sąlygų laikymąsi. Mes vėl vedame derybas su Vietnamu ir kitomis Azijos šalimis. Privalome nustatyti priemones -netgi laipsniškas - gerb. pirmininke, aš jau beveik baigiau - tačiau tai padaryti galėsime tik tada, jei gerbsime sąlygų ir rašytinių susitarimų, kuriuos sudarES, atitiktį įstatymams.
Konrad Szymański
Gerb. pirmininke, neatsitiktinai "sankcijų" sąvoka tarptautinėje teisėje yra neapibrėžta. Jos yra spaudimo, kurį sudėtinga tiksliai apčiuopti, priemonė. Todėl ambicingus pranešėjos pasiūlymus suderinti sankcijų taikymo principus yra sunku įgyvendinti. Jie netgi gali būti nevaisingi.
Sankcijos yra nepakeičiama ES užsienio politikos priemonė. Atsižvelgiant į didžiulę ES kompetenciją prekybos ir sienų apsaugos srityje, jos yra labai svarbios siekiant tiek saugumo, tiek žmogaus teisių apsaugos tikslų. Todėl sankcijos yra mūsų užsienio politikos įrankių paletės dalis, ir todėl mes nevengiame jų taikyti gana laisvai, o kartais ir visiškai netinkamai. Užuot tvarkęsi su sankcijomis vadovaudamiesi kažkokiu nelanksčiu normų sąvadu, mes, siekdami poveikio pasaulio politikos efektyvumui, jų taikymą turėtume palikti nuovokaus politinio įvertinimo kompetencijai. Su šia bendra išlyga mūsų politinfrakcija palaiko šį pranešimą.
Raül Romeva i Rueda
Gerb. pirmininke, dvigubi standartai ir apibrėžtų įvertinimo bei kontrolės standartų trūkumas, paprastai apibūdinę Europos Sąjungos užsienio politiką sankcijų srityje, dabar tapo viena didžiausių grėsmių pasitikėjimui Europa.
Yra daugybatvejų, kai šios sankcijos (ar ribojančios priemonės, kaip jos dar yra vadinamos) yra pagrįstos simpatijomis ir antipatijomis, o ne aiškia, nuoseklia ir įtikinama strategija, kurios tikslu turėtų būti ne tik Europos Sąjungos saugumo užtikrinimas, kaip numato pagrindiniai BUSP tikslai, bet ir žmogaus teisių, pagrindinių laisvių, teisinės valstybės ir gero pasaulio valdymo pagerinimas, kaip yra nustatyta Europos Sąjungos sutarties 11 straipsnyje.
Todėl reikia nedelsiant imtis taikomų sankcijų sistemų sukeliamo poveikio įvertinimo ir tyrinėjimo, kurių pagrindu bus galima nustatyti ir įstatymais pagrįstą, ir taikomų sankcijų srityje veiksmingą strategiją.
Toks, trumpai tariant, yra H. Flautre pranešimo tikslas. Kadangi kilo iš Žmogaus teisių pakomitečio, pranešimo pagrindas yra pakankamai geras ir jis apima keletą elementų, kuriuos aš laikau esminiais. Pavyzdžiui, reikalaujama, kad Taryba, priimdama minėtus Pagrindinius ribojančių priemonių taikymo principus, įsipareigotų juos įgyvendinti kaip dalį visapusio metodo, įtraukdama tokias priemones, kaip žmogaus teisių ir demokratijos sąlygos, bendrųjų lengvatų ir plėtros pagalbos sistema.
Pranešime kartojamas raginimas Europos Sąjungos Tarybai nedelsiant priimti bendrąją poziciją dėl ginklų eksporto kontrolės, kuri teisiškai įpareigotų laikytis elgesio kodekso. Tam mes šiuose Rūmuose jau esame ne kartą pritarę.
Tačiau keletas aspektų, kuriuos aš laikiau svarbiausiais, į šį pranešimą įtraukti nebuvo, tad tikiuosi, kad jie bus įtraukti į diskusijas ir dėl jų bus galima balsuoti rytoj vyksiančiame plenariniame posėdyje.
Pirma, dėl juodųjų sąrašų kalbant apie kovą su terorizmu: jie turėtų būti iš naujo išnagrinėti užtikrinant, kad visų įtrauktų į sąrašus asmenų žmogaus teisės ir pagrindinės teisinės garantijos būtų gerbiamos.
Antra, kaip jau irgi buvo minėta, aš pasisakau už pasiūlymą Komisijai įkurti nepriklausomų ekspertų, kurie siūlytų Tarybai tinkamiausias ribojančias pagrįstas konkrečia padėtimi priemones, remdamiesi nustatytais kriterijais bei tikslais rengtų nuolatines padėties raidos ataskaitas ir prireikus siūlytų, kaip patobulinti sankcijų taikymą, tinklą.
Vittorio Agnoletto
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau pasveikinti H. Flautre su puikiai atliktu darbu. Deja, jis buvo iš dalies neteisingai suprastas balsuojant Užsienio reikalų komitete, todėl Socialistų frakcija Europos Parlamente ir Žaliųjų frakcija / Europos laisvasis aljansas balsuodami susilaikė, ir tik Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcija bei Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcija pritariš esmės pakeistam pranešimo tekstui tik todėl, kad jų pasiūlytų pakeitimų priėmimas pakeitpolitinę pusiausvyrą. Taip pat primenu, kad mano frakcija, Europos vieningųjų kairiųjų junginfrakcija / Šiaurės šalių žalieji kairieji, komitete balsavo prieš šį pranešimą.
Mūsų frakcija pripažįsta, kad 13 pasiūlytų pakeitimų (jeigu jie būtų priimti) negalėtų pakeisti politinio pranešimo pobūdžio. Todėl, nors ir balsuosime už daugelį savo pasiūlytų pakeitimų, galutinis mūsų balsavimas išlieka kritiškas.
Mūsų manymu, problema yra ta, kad tarptautiniai ryšiai turi būti paremti dialogu ir abipuse pagarba, netgi jei nuomonės tam tikrais klausimais skiriasi. Sankcijos turėtų tapti paskutine valstybių narių ir tarptautinių organizacijų taikoma priemone, o H. Flautre pranešime siūloma jas laikyti pagrindiniu ES užsienio politikos įrankiu.
Taip pat manome, kad pirmenybturi būti teikiama vadinamosioms teigiamoms skatinimo priemonėms. Jei šalis, pasirašydama specialius ekonominius, prekybos ir finansinius susitarimus, įsipareigoja skatinti ir gerbti žmogaus teises, ją reikia paskatinti. Tačiau vietoj to pranešime pabrėžiamos neigiamos priemonės, kurios visuomet kažkodėl yra nukreiptos prieš tokius įprastus įtariamuosius kaip Kuba. Šie pavyzdžiai rodo, kad sankcijų politika dar turi trūkumų.
Trumpai tariant, mums reikia geresnio bendradarbiavimo ir mažiau vienašališkų bausmių taikymo. Nepakenčiamas mūsų elgesys su imigrantais Romoje parodė, kad netgi Europos Sąjunga teisių srityje negali vadovautis monopolio taisyklėmis. Galbūt sankcijas turėtume taikyti sau!
Bastiaan Belder
Gerb. pirmininke, pranešėjai yra svarbu tai, kad sankcijas pirmiausia turėtų įvertinti pirma instancija, o po to jos turi būti iš naujo įvertintos antros instancijos (žr. pranešimo 11 dalį). Europos veiksmai taikant sankcijas gali būti naudingi, jei jie lemia tikrą konkrečios valstybės žmogaus teisių padėties pagerėjimą. Todėl nuodugnus įvertinimas yra iš tikro svarbus siekiant įvertinti sankcijų politikos veiksmingumą.
Taryba ir Komisija turi pradėti rimtas diskusijas apie sankcijų politikos naudojimą. Galų gale, kaip teisingai minėjo H. Flautre, sunku skirti veiksmingas sankcijas, kai nėra aiškios sistemos. Klausiu savęs, ar įmanoma skirti vieningas sankcijas atsižvelgiant į skirtingas Sąjungos valstybes nares. Iš karto į galvą ateina Kubos ir Zimbabvės atvejai. Turėdamas omenyje taip pat H. Flautre palaikytą galimybę iš naujo įvertinti sankcijų politiką abejoju, ar sankcijų politika yra išties yra tinkama priemonė.
Trumpai tariant, norėdami pagerinti saugumo ir žmogaus teisių padėtį Sąjungos partnerių šalyse, turime apmąstyti pačias tinkamiausias tam priemones. Pavyzdžiui, ar galėtų rimti laisvės ir religijos suvaržymai Kinijoje ir Indijoje paskatinti Europos Sąjungą imtis tikrų oficialių veiksmų? Šiuo metu galimų Europos veiksmų tokiais atvejais persvarstymas yra tinkamesnis už skubotą naują sankcijų politikos įvertinimą.
Išskyrus šias pastabas ir jei daugiau pakeitimų nebus priimta, aš pritarsiu H. Flautre pranešimui.
Frank Vanhecke
(NL) Gerb. pirmininke, leiskite pradėti nuo kelių kritikos žodžių. Mano nuomone, pranešime žmogaus teisių tema pakartotinai užsiminti apie poreikį taikyti Lisabonos sutarties nuostatas yra gana ciniška. Kaip mums žinoma, ši sutartis buvo atmesta Airijoje vykusio demokratinio referendumo metu, o priežastis to, kad ji buvo atmesta tik Airijoje, yra ta, jog jokia kita šalis nesuteiksavo piliečiams žmogaus teisės demokratiškai išreikšti savo nuomonę dėl šios sutarties. Be to, Lisabonos sutartis buvo tik tiksli Europos konstitucijos kopija, kuri buvo negailestingai sutriuškinta Prancūzijoje ir Olandijoje vykusių referendumų metu. Todėl geriau pradėkime gerbti savo rinkėjų žmogaus teises ir nustokime nuolat minėję sutartį, kuri balsavimu buvo atmesta ir yra teisiškai negaliojanti.
Antrasis mano priekaištas grindžiamas tuo, kad šis pranešimas pilnas gerų ketinimų, tačiau tikrovyra visiškai kitokia. Neseniai stebėjome Olimpinių žaidynių uždarymo Kinijoje ceremoniją, kai visi mūsų Europos demokratai atsistodami greta prisijungprie komunistinio režimo pakartoto 1936 m. nacių pasirodymo. Tokiomis aplinkybėmis būtų tikslinga porą mėnesių iš gėdos patylėti - nors sutinku, kad dabartinis pranešimo tekstas gali būti apibūdinamas kaip visiškai proporcingas šių Rūmų standartams. Be to, jame išsakoma teisinga kritika dėl daugybės atvejų, tokių, kaip padėtis Kuboje ir Zimbabvėje. Deja, jis stokoja rimto įspėjimo apie pasaulio masto islamizaciją, kuri kelia grėsmę visoms mūsų visuomenės pagrindą formuojančioms laisvėms.
Galiausiai pateiksiu dar vieną prieštaravimą dėl artimo mano širdžiai dalyko. Mūsų Europos valstybėse, o ypač mano šalyje Belgijoje, kuo toliau, tuo daugiau pastebime daugybės išraiškos laisvę varžančių įstatymų uždraudimo ir netgi įkalinimo bausmės už įžeidimą sukeliančios nuomonės išsakymą, ypač imigracijos ir islamizacijos srityse, atvejų. Man tokia raida kelia didžiulį nerimą. Manau, kad šiuo atžvilgiu mes - įskaitant ir šiuos Rūmus, kai juose diskutuojame apie žmogaus teises - turime iš visų jėgų stengtis apginti mūsų ES valstybių narių išraiškos laisvę.
Tokios buvo trys mano kritiškos pastabos pranešimo turiniui; visa kita tikrai yra ne pats blogiausias čia matytas variantas, kurį, jei rytoj nebus priimta jokių nepriimtinų pakeitimų, mes vertinsime palankiai.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Akivaizdu, kad politinis sankcijų veiksmingumas vertinamas prieštaringai. Yra pavyzdžių, kuomet dėl sankcijų valdančiajam režimui nukenčia nekalti žmonės, netiesiogiai skatinama šešėlinekonomika ir juodoji rinka. Pasitaiko atvejų, kai dėl įtraukimo į juoduosius sąrašus kyla žmogaus teisių pažeidimo pavojus. Sankcijų patikimumą silpnina ir tai, kad jos neretai taikomos laikantis dvigubų standartų priklausomai nuo ES partnerio strateginės svarbos. Šviežiausias pavyzdys - net ir po to, kai Rusija pažeidtarptautinės teisės normas ir, neva gindama savo piliečius, įsiveržį suverenios valstybės Gruzijos teritoriją, - ES nesiėmjokių sankcijų. Ką gi, sankcijos tebėra ES ginklų arsenale. Mano manymu, sankcijos yra ir turi likti neatskiriama bendros užsienio ir saugumo politikos dalis, tiksliau - žmogaus teisių rėmimo politikos ir paramos demokratijai priemone.
Suprantama, ES stengiasi suderinti "meduolio ir botago" metodą bei išvengti sankcijų taikymo. Tačiau reikalui esant jos yra taikytinos ir svarbu, kad jos taptų platesnės ir nuoseklesnės žmogaus teisių strategijos dalimi.
Pranešėja H. Flautre minėjo ginklų embargą Kinijai - priemonę, kurios buvo imtasi po Tiananmenio žudynių. Yra siūlymų ir panaikinti embargą, tačiau, ponios ir ponai, mes iki šiol nesame girdėję nei paaiškinimo, nei atsiprašymo dėl visą pasaulį sudrebinusių žudynių Tiananmenio aikštėje. Tad kodėl turėtume panaikinti šią sankciją? Norėčiau pabrėžti, kad Europos Sąjunga, taikydama sankcijas, turėtų artimiau bendradarbiauti, koordinuoti savo politiką ir veiksmus su kitomis šalimis, tarptautinėmis organizacijomis, siekiant didesnio jų veiksmingumo.
Libor Rouček
(CS) Ponios ir ponai, sankcijos, puoselėdamos pagarbą žmogaus teisėms ir saugodamos demokratiją bei suverenitetą, sudaro neatskiriamą Europos Sąjungos bendros užsienio ir saugumo politikos dalį. Nors jau beveik 20 metų Europos Sąjunga taiko daug ir įvairių sankcijų, iki šiol nebuvo atliktas joks ES sankcijų politikos poveikio vertinimas ar mokslinis tyrimas. Todėl aš palankiai vertinu Helenos Flautre pranešimą kaip svarbų įnašą į šią sritį. Taip pat teigiamai vertinu daugelį jo išvadų.
Aš irgi manau, kad vertinant sankcijas būtina stiprinti Europos Sąjungos kompetenciją ir analitinius gebėjimus. Lisabonos sutarties ratifikavimas ir Europos diplomatinės tarnybos įkūrimas suteiktų tam puikią progą. Sankcijos, jeigu jas taikytume, turėtų sudaryti dalį visuotinės užsienio politikos koncepcijos, kitais žodžiais tariant, negalima sankcijų taikyti izoliuotų, t. y. jų vienų neatsižvelgiant į kitas užsienio politikos priemones ir nesistengiant bendradarbiauti su kitais tarptautinės sistemos veikėjais. Sankcijas turi lydėti pozityvios priemonės ir paskatos, sustiprinančios paramą žmogaus teisėms ir palaikančios pilietinės visuomenės bei demokratijos principus. Galiausiai sankcijos neturėtų būti susietos su humanitarine pagalba; jos turėtų tiksliai veikti ne prieš blogojo režimo aukas, o prieš konkrečius žmones, pavyzdžiui, siekiant suvaržyti laisvą jų judėjimą ar konfiskuoti turtą.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Gerb. pirmininke, sankcijos yra svarbi užsienio politikos priemonė. Neabejotinai dėl jų žlugo apartheido santvarka Pietų Afrikos Respublikoje. Iš tikro, aš pats pajutau sankcijų taikymo naudą, nes 1983 m. vadovaujantis sankcija man buvo pritaikyta amnestija ir buvau, nors ir neilgam, paleistas iš kalėjimo.
Tačiau, kaip matome iš Kubos ir Zimbabvės pavyzdžių, sankcijos labai dažnai žlunga. Ekonominės sankcijos dažnai taikomos tik sunkumams, kurie pirmiausia yra nekompetentingos diktatoriškos vyriausybės rezultatas, pateisinti.
Vis dėlto yra viena sankcijų rūšis, kuri nesukelia progos tokiai propagandai. Kalbu apie draudimą įvažiuoti į Europos Sąjungą. Šis draudimas negali apimti tik aukščiausiųjų valdžios institucijų atstovų, kaip yra Baltarusijos atveju jis turi aprėpti visus asmenis nuo viduriniosios represijų ir žmogaus teisių pažeidimo aparato grandies. Tada paprasti žmonės įsitikins, kad priemonės, kurių buvo imtasi, yra nutaikytos ne į juos, o į diktatoriškos valdžios aparatą.
Ģirts Valdis Kristovskis
(LV) Norėčiau pagirti H. Flautre pastangas sustiprinti Europos Sąjungos gebėjimus ir sutvirtinti jos autoritetą. Nkiek neabejoju, kad sankcijos turėtų būti taikomos lanksčiai, bet pranešėja tuo pat metu pabrėžia ir dvigubų standartų nepriimtinumą. Europos sankcijoms ir jų politikai grėsmę kelia nuoseklumo trūkumas. Įvedusi sankcijų režimą, o po to pati jį sulaužiusi, kaip buvo nutikę Zimbabvės prezidento Roberto Mugabės atveju, Europos Sąjunga tik susikompromituoja. Su skirtingomis Sąjungai nepriklausančiomis šalimis Europos Sąjunga dažnai elgiasi nevienodai. Tai nepraeina be pasekmių. Nuolanki ES pozicija Gruzijos atveju Rusijoje sukėltikrą entuziazmo bangą. Jų manymu, karinagresija yra geriausia priemonžmogaus teisėms ginti. Žinoma, skirtingos visame pasaulyje propaguojamos vertybės turi įtakos. Bendros užsienio ir saugumo politikos bejėgiškumas yra tikras įrodymas to, kad ES veiksmai yra veikiami verslo interesų. Tai turi būti mums argumentu, kai vertiname BUSP praktiškai. Deja, bejėgpolitika tik skatina kai kuriuos didžiuosius veikėjus jaustis nebaudžiamais ir gilina įsitikinimą, kad jiems galima pažeidinėti tarptautines teises. Šių dienų dvigubi standartai ateityje sukels dar daugiau problemų.
Erik Meijer
(NL) Gerb. pirmininke, sankcijos buvo tinkama priemonpalaipsniui padaryti galą blogiausioms kolonijinio valdymo formoms ir apartheidui Pietų Afrikoje bei Pietų Rodezijoje. Praeityje tik pasikeitimų priešininkai stengėsi atmesti sankcijas ir kvietatkreipti dėmesį į neigiamą šalutinį jų poveikį. Kita vertus, tų šalių neturtingųjų ir engiamųjų atstovai parodė, kad boikoto nepatogumus jie priėmkaip kainą, kurią turėjo sumokėti už savo išsivadavimą.
Atstumiančio Saddamo Husseino režimo Irake boikotas mus pamokė, kad tokios priemonės kartais gali sukelti tam tikros šalies gyventojų izoliaciją ir baimę dėl visko, kas susiję su išoriniu pasauliu. Nenuostabu, kad jie tokiu atveju remia savo šalies vyriausybę. Boikotas nepadeda įpiršti išorinio pasaulio troškimų šalies vidaus viešajai nuomonei, tačiau jis yra tinkama nuslopintos viešosios nuomonės palaikymo ir kovos dėl šalies padėties pagerinimo priemonir ja ir toliau išlieka. Jei šias dvi strategijas griežtai atskirsime, sankcijos išliks naudinga didesnę lygybę ir demokratiją skatinančia priemone.
Kinga Gál
(HU) Gerb. pirmininke, dėkoju, kad leidote pasisakyti. Manau, kad žmogaus teisių srityje, ypač tokiu įtemptu laikotarpiu, kai tęsiasi Gruzijos krizė, ir atsižvelgiant į prieš tai buvusius Tibeto ar net Zimbabvės atvejus, Sąjungos priemonių ir sankcijų, sudarančių dalį Sąjungos politikos, įvertinimas yra be galo svarbus. Todėl norėčiau pasveikinti H. Flautre su jos pranešimu. Sankcijų politika yra pagrįsta tiksliai apibrėžtais žmogaus teisių ir tarptautinės teisės principais, įtvirtintais daugybėje JT ir Sąjungos dokumentų.
Problemos kyla ne dėl pačių principų, o dėl tų principų taikymo, kur susiduriame su didžiuliu nuoseklumo, veiksmingumo ir pusiausvyros trūkumu. Siekiant išsaugoti pasitikėjimą Sąjunga, būtina sistemingai laikytis žmogaus teisių kriterijų. Suprantu, kad vis dar trūksta nuoseklumo, kadangi būtent jis tampa kasdienių politinių interesų auka. Vieningi veiksmai yra be galo svarbūs. Nėra prasmės taikyti bendruosius standartus, jei skirtingos valstybės narės visiškai skirtingai juos pritaiko. Pavyzdžiui, kai Tibeto atveju ES gynžmogaus teisių apsaugą, viena jos valstybnarTibeto pabėgėlius išsiuntiš šalies. Siekdami politinio veiksmingumo turime sukurti skaidrią, vieningą ir turinčią tiksliai nustatytus tikslus sankcijų politiką. Be to, siekdami imtis vieningų veiksmų, turime reaguoti greitai ar net nedelsdami. Matome, kad diplomatiniai kivirčai krečia pokštus ne tik mūsų sankcijų politikai, bet ir visai Sąjungai. Tačiau politika pasieks vienintelį savo tikslą tik tada, jei ją lydės pozityvios ir pilietinę visuomenę palaikančios priemonės. Dėkoju už dėmesį.
Corina Creţu
(RO) Tikiuosi, kad šis pranešimas vaidins svarbų vaidmenį stiprinant Europos politiką dėl bendrijos taikomų sankcijų.
Manau, kad valstybės narės ateityje turėtų glaudžiau tarpusavyje bendradarbiauti tiek priimdamos sprendimus dėl sankcijų paskyrimo, tiek teisingai jas taikydamos. Jei norime, kad Europos Sąjunga būtų stipri ir gerbiama tarptautinės arenos ir joje atliekamų veiksmų, įskaitant ir taikomas sankcijas, partnerir galėtų daryti didžiausią įmanomą įtaką, turime pademonstruoti didžiulį solidarumą ir vengti naudoti skirtingus vertinimo vienetus.
Būtina užtikrinti, kad sankcijos kaip įmanoma mažiau paveiktų šalių, kurių politiniai regionai yra taikomų sankcijų subjektai, gyventojus. Neverskime tų žmonių kentėti dvigubai, jie jau ir taip yra nukentėję nuo despotiškų režimų ar korumpuotų vyriausybių. Džiaugiuosi, kad Komisijos nartaip pat pabrėžšį aspektą.
Paskutinis, bet ne mažiausiai svarbus klausimas, kurį norėčiau iškelti, yra sankcijų taikymo galimybės klausimas. Šios savaitės pradžioje susidūrėme su ypatingu atveju: su Gruzijos krize ir 27 valstybių narių požiūriu į Rusiją. Pirmadienį vykusio aukščiausiojo lygio susitikimo rezultatai priklauso nuo karštų diskusijų, kilusių dėl griežto ir beveik įnirtingo išreikšto požiūrio tono ir santūrios pozicijos dėl sankcijų taikymo tarpusavio neatitikimo.
Mano manymu, tol, kol galime susidariusią padėtį taisyti, o pradėtas dialogas gali užkirsti kelią padėties prastėjimui, sankcijos turi likti paskutine priemone, kurios galėtume imtis.
Ignasi Guardans Cambó
(ES) Gerb. pirmininke, šiame pranešime išsakytos idėjos dėl sankcijų yra tikrai sveikintinos. Akivaizdu, kad svarstomas sankcijų klausimas verčia susimąstyti: pernelyg dažnai sankcijų taikymas įrodesąs visiškai bergždžias reikalas, o daugybe atvejų - visiškai neteisingas; pernelyg dažnai sankcijos pakenksilpniausiai visuomenės grandžiai.
Kodėl Mauritanijos žvejai turi mokėti didžiulę kainą už tai, kad jų šalyje staiga kilo valstybės perversmas? Kokia to prasmė? Todėl sankcijas reikia iš naujo išnagrinėti ir išanalizuoti ir jų sąvoką, ir taikymą.
Be to, pernelyg dažnai ir nenuosekliai taikomos sankcijos (kaip tai vyksta Europos Sąjungoje) praranda savo patikimumą, taigi, jį praranda ir pati Europos Sąjunga. Vienas dalykas yra paisyti mūsų pačių interesų, o visai kitas - būti tam tikru barometru sprendžiant reikia taikyti sankcijas, ar ne.
Būtina įvesti aiškią šių priemonių veiksmingumo kontrolę, būtina skatinti pažangius sankcijų taikymo metodus, kurie labiausiai paveiktų tuos asmenis, kurie yra tiesiogiai ir asmeniškai atsakingi už žmogaus teisių pažeidimus. Mes mokomės iš tokių pavyzdžių kaip Jungtinių Valstijų veiksmai Šiaurės Korėjoje ir bankų sąskaitų įšaldymas Makao. Nagrinėjame šį pavyzdį, kuris viešumoje garsiai nenuskambėjo, tačiau buvo daug veiksmingesnis už daugelį prieš konkrečias vyriausybes surengtų spaudos konferencijų.
Todėl palankiai vertinu šį pranešimą, tačiau noriu pridurti, kad Komisijos ir Tarybos dar laukia didžiulis darbas atidžiai patikrinti, kas, kodėl ir kaip šioje srityje buvo padaryta.
Eoin Ryan
Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti pranešėjai ir patikinti ją, kad palaikysime jos pranešimą.
Teisinga, kad prieš viso pasaulio režimus, pažeidžiančius savo žmonių žmogaus teises, Europos Sąjunga taiko griežtas politines ir ekonomines priemones. Tačiau jas skirdama Europos Sąjunga turi būti itin atsargi.
ES yra didžiausia užjūrio vystymosi pagalbos teikėja, tačiau kai kalba pasisuka apie sankcijas, ji turi elgtis labai išmintingai ir apdairiai. Taikytų sankcijų padariniai paprastiems Zimbabvės, Sudano ir Mianmaro šalių (paminėjau tik tris valstybes) gyventojams buvo labai skaudūs. Todėl turime pasistengti užtikrinti, kad sankcijos ne paveiktų skurdžiausius ir labiausiai engiamus žmones, o pasiektų tas šalis valdančius asmenis ir padarytų jiems įtaką.
Keletas žmonių paminėjo Kubą. Niekaip negaliu suprasti, kodėl mes Kubai taikome sankcijas. Kubai reikėtų leisti prekiauti normaliomis sąlygomis: po 10 metų ji būtų visiškai kitokia šalis, jei tik mes, užuot jai taikę juokingas sankcijas, leistume laisvai prekiauti.
Kaip jau minėjau, skirdami sankcijas turėtume būti itin atidūs. Skirdami ekonomines ir politines sankcijas turėtume būti tikri, kad jos pasieks būtent tuos, kurie yra atsakingi už sukeltus pažeidimus. Nusitaikykime į atsakingų asmenų užsienyje vykdomas finansines operacijas ar į jų kelionių planus. Sankcijos gali būti naudingos, tačiau jų veikimas yra ribotas, ypač kai jas taiko tik Europos Sąjungos šalys. JT sankcijos yra svaresnės, todėl gali būti daug veiksmingesnės.
Palakiau šį pranešimą, tačiau tikrai manau, kad sankcijos yra ribotos. Jos gali būti veiksmingos, tačiau taikyti jas reikėtų apdairiai ir išmintingai.
Athanasios Pafilis
(EL) Gerb. pirmininke, žmogaus teisių dingstimi prisidengusiame pranešime diskusijų keliu siūloma naudoti nepriimtinus ir nežmoniškus ginklus - sankcijas ir embargus, kad prievartaujant ir darant spaudimą besipriešinančioms kapitalistiniam beširdiškumui šalims, žmonėms ir vyriausybėms, būtų primesta ES politika.
Pasiūlytos tikslinės sankcijos, taikomos kartu su nevyriausybinių organizacijų finansavimu, yra begėdis ir atviras kišimasis į šalių vidaus reikalus. Tai pažeidžia net pagrindinius pricipus to, kas dar liko iš tarptautinės teisės.
Pranešime praktiškai pritariama Jungtinių Valstijų Kubai pagal Helmso ir Burtono įstatymą, kuris, be kita ko, įpareigoja netgi trečiųjų su Jungtinėmis Valstijomis prekiaujančių šalių bendroves laikytis įstatymo paskirtų sankcijų, taikytai embargo politikai.
Šį įstatymą ir embargą pakartotinai pasmerkdauguma JT Generalinės Asamblėjos narių. Įstatymas prilygsta šalies teisės perkėlimui, o tai yra tikras piktnaudžiavimas tarptautiniais principais ir Jungtinių Tautų Chartija bei jų atmetimas.
Kreipimasis į JT ir užuomina į žmogaus teises tėra figos lapelis, pridengiantis agresyvią imperialistinę ES politiką. Tai juk neįtikėtinai veidmainiška. Klausiame jūsų: kodėl nesiimate jokių priemonių prieš Rusiją? Žinoma, neturėtume tam pritarti. Kodėl nesiimate jokių priemonių prieš Kiniją? Mes, žinoma, neturėtume pritarti tokiam jūsų priemonių pasirinkimui. Tenykščiai jūsų ekonominiai interesai yra tikrasis paaiškinimas. Tie, kurie į V. Agnoletto pranešimą įtraukžmogaus teisių sąlygą, turi už daug ką atsakyti, kadangi jie suteikES pretekstą ir pasiteisinimą dėl nusikalstamos politikos prieš žmones.
Tie, kurie yra kompetentingi ir jaučiasi pakankamai atsakingi už savo problemų sprendimą, mūsų nuomone, yra tikri žmonės. Jiems nereikia apsišaukusių gynėjų. Mažiausiai jiems reikia Europos Sąjungos.
Bogusław Sonik
(PL) Gerb. pirmininke, sankcijų taikymas galėtų tapti tikra ir veiksminga ES užsienio politikos žmogaus teisių srities dalimi. Į H. Flautre pranešimą įtrauktos išvados yra išties geranoriškos. Iki šiol propaguotą dvigubų standartų politiką būtinai reikia pakeisti. Prasminga išplėsti su žmogaus teisėmis ir demokratija susijusios sąlygos taikymą, kad ji apimtų visus komercinius ES su trečiosiomis šalimis sudaromus susitarimus. Be galo svarbu vienu metu taikyti ir ekonomines, ir politines sankcijas, pastarąsias tiksliai ir griežtai nutaikius į tuos sektorius, kurie sudaro strateginį vyriausybės pajamų šaltinį. Taikydami sankcijas taip pat turėtume palaikyti tos šalies pilietinę visuomenę ir nevyriausybines organizacijas.
Susidartoks įspūdis, kad sprendimui rasti nepakanka priimti kelias rezoliucijas. Geriausiai tai įrodo kai kurių valstybių narių, kurios vedamos savo interesų pažeidES solidarumą, pavyzdžiai. Be gerų ES valstybių narių politinių ketinimų rezoliucijos veiksmingos bus tik popieriuje. ES valdžios institucijų pozicija dėl Rusijos veiksmų Gruzijoje bus puiki priemonpažiūrėti, ar ES užsienio politika atlaikys šį išbandymą. Jau neužtenka paprasčiausiai paskelbti tam tikrus principus ir reikalavimus - pats laikas imti juos taikyti praktiškai. Būtent tai skelbiama pranešime, už kurį norėčiau nuoširdžiai padėkoti H. Flautre.
Katrin Saks
(ET) Mano manymu, viena svarbiausių šio pranešimo temų yra vertinimo kriterijų nustatymas.
Skirdami sankcijas taip pat turime nustatyti vertinimo kriterijus, kurie apibūdintų, kaip, kada ir kokiomis sąlygomis sankcijos bus panaikinamos. Nesant tokių vertinimo kriterijų, sankcijos yra beprasmiškos.
Kaip pavyzdį paimkime Andižaną. Pirmą kartą į sankcijų režimą buvo įtrauktas politinis pozityvių priemonių mechanizmas. Tai reiškia, kad prieš numatytą sankcijų taikymo pradžią buvo paskirtas šešių mėnesių laikotarpis, o Uzbekistanas galėjo pasirinkti, ar jis laikysis mūsų kriterijų, o jei taip, tai kokiu metu.
Gerai, kad tuo atveju buvo taikomas pozityvus mechanizmas, tačiau jam reikėtų nustatyti ir vertinimo kriterijus: sankcijos nebus panaikintos tol, kol Andižano žudynių padėtis akivaizdžiai pagerės.
Ši pastaba yra susijusi su kita svarbia pranešime iškelta mintimi: būtent su nepriklausomos ekspertų, kurie įvertintų sankcijų rūšis ir patartų, kada jas reikėtų taikyti, grupės įkūrimu.
Reikia išnagrinėti simbolinę sankcijų prasmę - kai ką tokio, ką pati patyriau Uzbekistane. Ją sunku išmatuoti. Nepaisant to, kad praktiškas reikšmės poveikis nebuvo akivaizdus, tačiau simbolinė, pavyzdžiui, vizų sistemos (pareigūnai, prieš kuriuos ši sankcija buvo daugiausia taikoma, išvyko) ir ginklų embargo (ginklų ten netiekė) prasmbuvo aiški. Tokia nuomonę ten išreiškvisi: nuo taksi automobilio vairuotojo iki ministro.
Toomas Savi
Gerb. pirmininke, Europos Sąjungos užsienio politika buvo teigiamai nulemto modelio - skatinamųjų priemonių metodo - iniciatorė, sėkmingai jį įgyvendinusi šalyse kandidatėse.
Deja, kadangi tarptautinėje arenoje pasirodnaujų politinį dempingą propaguojančių veikėjų, naudinga žmogaus teisių srities pažanga besivystančiose šalyse ne visuomet pasiteisino kaip veiksmingiausia priemonė, skirta joms paskatinti toliau žengti į priekį. Pavyzdžiui, Kinijos politikos Afrikoje gairėse nėra net užuominos į žmogaus teises ar demokratiją. Tačiau, užuot atsisakę pagrindinių ES vertybių, neturėtume bijoti prireikus taikyti ir "botago metodo", kad parodytume, jog trečiosioms šalims nesistengiant atitikti keliamų pagrindinių reikalavimų gali kilti skaudžių padarinių, kurių joms būtų išmintinga išvengti.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gerb. pirmininke, dvigubų standartų taikymas žmogaus teisių pažeidimo srityje yra tikra ES nelaimė. Ilgus metus, taip pat ir nesenu Rusijos agresijos prieš Gruzija atveju, susiduriame su tokia padėtimi, kai didelėms ar turtingoms šalims, nepaisant jų diktatoriškos ar pusiau diktatoriškos politikos, taikomi specialūs lengvatiniai tarifai. Jie buvo taikomi ir valstybėms, kurios pažeidinėja žmogaus teises, tačiau yra mažiau svarbios Amerikos verslui ar Europos pozicijai.
Neturėtume atsisakyti sankcijų priemonių taikymo šalims, kurios pažeidinėja žmogaus ir piliečio teises bei niekina Europos šiai sričiai nustatytus standartus. Tačiau neturėtume nuvertinti šių priemonių - jas taikyti turėtume lanksčiai. Tokiomis sąlygomis neturėtume atsisakyti galimybės pagrasinti Rusijai taikyti sankcijas dėl karo Kaukaze.
Baigdamas noriu pasidžiaugti, kad sąmoningą kenkimą ir daromą žalą aplinkai ketiname pripažinti žmogaus teisių pažeidimu. Kolegos iš Suomijos, Švedijos ir Baltijos šalių šiuo atveju kalba apie potencialius drastiškus investavimo į Baltijos jūros dugnu tiesiamo "Nord Stream" dujotiekio padarinius aplinkai.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Gerb. pirmininke, Europai reikia didžiulių pokyčių, kad ji pradėtų rimtai vertinti teises. Intelektualias ir veiksmingas sankcijas reikia susieti su struktūrine ir sisteminga reakcija į jas. Europai reikia daugiau vienybės. Priimdami sprendimus įsitikiname, kad mitas apie sienų egzistavimą vis dar yra gajus. Jaučiamos ir pokolonijinės nostalgijos bei dabartinių interesų nuotaikos. Vis dėlto žmogaus teisėms reikia Europos autoriteto ir intensyvesnio bei labiau išplėtoto įsikišimo. Naujoji Europa nėra tokia Europa, kurioje kiekvienas atskirai sprendžia, ko nori ir kaip to pasiekti. Naujoji Europa yra vieningas organas, kurio žmogaus teisių srities veikla nėra vien geopolitikos priemonė.
Kelias, kuriuo turime eiti, yra paprastas: jis turi apimti stiprų Europos politinį centrą, Europos Parlamento gebėjimus priimti sprendimus, bendrą valstybių narių diplomatinės veiklos atsakomybę už žmogaus teisių gynimą ir Europos Komisijos vadovavimą šiai užduočiai, labiau politiškas ir mažiau biurokratiškas Europos Komisijos delegacijas trečiosiose šalyse, spaudimą Pasaulio prekybos organizacijai ištirti savo narių demokratinį orumą, identiškų Sąjungoje egzistuojančioms organizacinių struktūrų skatinimą, intensyvias diskusijas su Afrikos Sąjunga, Pietų Amerikos tautų sąjunga ir kitomis regioninėmis sąjungoms, spaudimą Jungtinėms Tautoms dėl reformos Europos Sąjungai vaidinant pagrindinį vaidmenį organizavimo ir vidinės strategijos, nukreiptos prieš priklausomumą bei siekiančios bendros energetikos ir nuoseklios gynybos politikos, sukūrimą.
Ponios ir ponai, mums šioje žmogaus teisių srityje reikia politikos revoliucijos.
Vural Öger
(DE) Gerb. pirmininke, dabartinės diskusijos dėl Rusijai taikytinų sankcijų dėl jos veiklos Kaukazo zonoje dar kartą įrodo, kaip neatsakingai kartais skiriamos sankcijos. Abejotina, ar jos yra teisėta visapusiškai tikslinga ir nediferencijuojanti priemonė; neaišku, kada ir kaip jų veiksmingumas yra iš tikro garantuotas.
Be galo svarbu teisingai įvertinti ES sankcijų veiksmingumą. Jos neturi būti klaidinančios, priešingai - sankcijos turi būti pritaikytos. Represiniai režimai dažnai yra priežastiniai. Nepaisant visų pastangų, įvertinimo kriterijų taikymas išlieka pagrindiniu klausimu. Kada sankcijos lemia tikrą elgesio pasikeitimą? Aš norėčiau, kad vietoj ad hoc taikytinų sankcijų ES nustatytų strategiją, vedančią nuoseklios ir darnios sankcijų politikos link. Tačiau dėl optimalių jų naudojimo sąlygų reikia susitarti. Iki šiol trūksta veiksmingos sankcijų strategijos.
Šis pranešimas yra žingsnis teisinga linkme. Europos Parlamentas dabar yra svarbiausias žmogaus teisių skatinimo įgaliotinis. ES sankcijos neturėtų tapti agresyviu politiniu instrumentu; jos turėtų veikti žmonių labui. Civilius gyventojus baudžiančios sankcijos sukelia priešingus rezultatus ir praranda savo tikrąją prasmę.
Ramona Nicole Mănescu
(RO) Sankcijos yra viena priemonių, kuriomis Sąjunga gali pasinaudoti įgyvendindama savo žmogaus teisių politiką.
Vis dėlto, kaip minėjo pranešėja, tyrimų apie Europos Sąjungos taikomų sankcijų poveikį trūkumas iš esmės apsunkina šios politikos poveikio ir veiksmingumo įvertinimą. Jis taip pat parodo, kad Bendrijos sankcijos stokoja skaidrumo, darnumo ir netgi teisėtumo.
Mums labai sunku skirti veiksmingas ir sistemines Bendrijos sankcijas, kol Europos Sąjunga apie bendrą saugumo politiką nepradėjo kalbėti vieningai. Belieka tik apgailestauti, kad Sąjunga ir jos valstybės narės sankcijas taiko nesistemingai, todėl, gerb. pirmininke, manau, kad nuoseklios sankcijų politikos strategijos sukūrimas yra reikalingas žmogaus teisių pagarbiai užtikrinti. Reikia sukurti tokią strategiją, kuri atsižvelgtų į jau pasirašytus susitarimus ir sąlygas, vengtų dvigubų standartų taikymo ir taip prisidėtų prie pasitikėjimo Sąjunga didinimo.
Aš sveikinu H. Flautre su šiuo pranešimu.
Genowefa Grabowska
(PL) Gerb. pirmininke, tarptautinėje teisėje galioja vienas principas, kuris skamba taip: par in parem non habet imperium. Tai reiškia, kad viena valstybnegali teisti kitos valstybės ar taikyti jai sankcijų. Tačiau taip buvo praeityje, tai - istorija. Sveiko proto ir racionalumo vedamos tarptautinės bendruomenės nuomonvisiškai pasikeitė. Primityvias sankcijas, kurias valstybės anksčiau taikremdamosi atsakomųjų veiksmų, kilusių iš Biblijos Senojo Testamento pasiskolinto posakio "akis už akį, dantis už dantį" principu, pakeitaukštos kokybės bendrų ir gerai parengtų sankcijų mechanizmas, pagal kurį procedūromis pasirenkama, kas ir kokiu būdu tą mechanizmą gali naudoti. Džiaugiuosi, kad Europos Sąjunga rengia dar tobulesnį sankcijų taikymo mechanizmą, kuris, atsižvelgdamas į konkrečią padėtį ir kaltės lygį, apima ir diferenciaciją.
Norėčiau pabrėžti du dalykus. Esu už išmintingas ir supratingas nuovokiai taikomas sankcijas, tačiau pasisakau prieš vadinamąsias prevencines sankcijas. Mano nuomone, prevencinės sankcijos yra piktnaudžiavimas. Antra, norėčiau jūsų visų paprašyti atkreipti didesnį dėmesį į visuomenę, į mūsų piliečius bei suteikti jiems daugiau informacijos apie tai, kad sankcijos yra ne primityvi bausmė, o natūrali ir sveika reakcija į rimtus teisės pažeidimus. Sankcijos tarnauja tam, kad gintų demokratiją.
Reinhard Rack
(DE) Gerb. pirmininke, norėčiau pasakyti pastabą dėl klausimo, į kurį dėmesį atkreipkeli nariai. Sankcijos neturėtų būti skirtos neteisingai. Visų pirma jos neturėtų pakenkti patiems vargingiausiems. Kurį laiką mes plėtojome keletą strategijų, tačiau tos pačios krypties reikia laikytis ir toliau. Ne kartą matėme, kaip korumpuotus, žmogaus teises niekinančius režimus lydi tam tikri požymiai, kai itin didelės viešosios lėšos paverčiamos privačiuoju kapitalu ir ilgą laiką laikomos kažkokiose mistinėse sąskaitose, kol tam tikras režimo narys pinigus išsigrynina ir ima jais naudotis.
Tai yra priežastis mums ieškoti ir atrasti tokį pasaulio bendradarbiavimą, kokį išvystėme Tarptautinio baudžiamojo teismo atveju. Europos Sąjunga čia gali vaidinti reikšmingą vaidmenį užtikrindama, kad šios politikos vaisiai bus būtent tokie, kokių ir trokštame.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Gerb. pirmininke, sveikinu H. Flautre su puikiu ir pusiausvyrą išlaikančiu jos pranešimu. Manau, kad yra trys atvejai, kuriais Europos Sąjunga taiko dvigubus standartus. Pirma, mes taikome skirtingus standartus įvertindami dvi mažas šalis, iš kurių viena nusistačiusi prieš mus, o kita deklaruoja esanti provakarietiška ir proeuropietiška. Matome, kad vienokie standartai taikomi mažoms šalims, o kitokie - galingoms valstybėms, pvz., Rusijai ir Kinijai. Šiuo atveju pasireiškia ekonominiai interesai. Galiausiai yra tretieji dvigubi standartai, dėl kurių egzistavimo kyla klausimas apie mūsų patikimumą ir ar Europos Sąjunga turi teisę kritikuoti trečiąsias šalis dėl žmogaus ir mažumų teisių, kadangi pačioje Sąjungoje yra šalių, kuriose gyvena keletas šimtų tūkstančių pilietybės neturinčių gyventojų, kaip yra dviejose Baltijos šalyse. Arba toks atvejis, kad vienos pirmaujančių Europos Sąjungoje valstybių konstitucija vis dar nepripažįsta regioninių kalbų. Dėkoju už dėmesį.
Zsolt László Becsey
(HU) Gerb. pirmininke, norėčiau prisijungti prie tų, kurie atkreipdėmesį į dvigubus standartus ir į jų nesuderinamumą. Taip pat norėčiau atkreipti H. Flautre dėmesį į pranešimo 22 dalį dėl šalies ataskaitų pagrindimo ir dėl sankcijų ar sankcijų politikos atitikties įstatymams. 2004 m. rugsėjo mėn. šie Rūmai priėmsprendimą pasiųsti į šiaurinėje Serbijos dalyje esančią Vojvodiną grupę asmenų su duomenų rinkimo misija ne tik dėl žmogaus teisių reikalų, bet ir dėl solidarumo, kadangi ten gyvena daugybistorijos audrų nublokštų vengrų, taip pat rumunų ir vokiečių. Mes ten ištyrėme tikrai rimtą žmogaus teisių padėtį. Buvo priimtas sprendimas Žmogaus teisių pakomitečiui jį ištirti, tačiau nieko neįvyko net praėjus trejiems su puse metų. Todėl prašau pakomitečio vadovaujantis sprendimu ištirti šią rimtą padėtį, nes tik tada Parlamentas galės atkreipti Tarybos ir Komisijos dėmesį į ten susiklosčiusią padėtį ir sankcijų politikoje imtis atitinkamo vaidmens.
Jean-Pierre Jouyet
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - (FR) Gerb. pirmininke, ponai ir ponios, norėčiau pradėti atsakydamas H. Flautre, R. Romevai I Ruedai ir visiems kitiems, kurie pasisakapie įvertinimo poreikį ir apie poveikio vertinimą. Man tai irgi atrodo be galo svarbu, ir Europos Vadovų Taryba prisideda prie Parlamento noro sugebėti priimti šiuos sankcijų sprendimus ir juos atnaujinti geriausios turimos informacijos pagrindu. Taikomos priemonės yra reguliariai iš naujo įvertinamos remiantis jų poveikio įvertinimu, o Taryba kaip įmanoma dažniau savo sprendimus pagrindžia misijų vadovų, kurie dirba tose šalyse, taigi, gali geriausiai nustatyti priemonių veiksmingumą, ataskaitomis.
Taryba taip pat daug konsultavosi su vietinėmis ir tarptautinėmis nevyriausybinėmis organizacijomis, o Parlamentas šiandien įrodė, kad šiame vertinimo procese jis vaidina labai svarbų vaidmenį.
Tačiau tiesa yra ta, kad sankcijos yra tokia priemonė, kuri turi išlikti politinio pobūdžio. Mums tikrai reikia metodologijos teorija pagrįstos strategijos, tačiau negalime nei vien ja apsiriboti, nei suteikti procesui automatinio veikimo pobūdį - tiesiog noriu tai pasakyti kaip įmanoma aiškiau ir atsakingiau - todėl mūsų vertinimas visuomet bus skirtingas. Atsakydamas M. E. Koppai, kurios pasisakymas buvo labai įmantrus, pasakysiu, kad sankcijos išlieka viena politine priemone. Jos nėra vienintelis žmogaus teises skatinantis instrumentas. Yra kitos dvi priemonės, kurios mažiau pasmerkia gėdai šalis, kurioms jos yra taikomos, tačiau taip pat skatina pagarbą žmogaus teisėms; jos yra Stabilizacijos ir asociacijos proceso su Balkanų šalimis ir Kaimynystės politikos plėtos nustatytos sąlygos ir visiems susitarimams, kuriuos Europos Sąjunga sudaro su trečiosiomis šalimis ar šalių grupėmis, privalomos žmogaus teisių sąlygos, kurių pažeidimas privestų iki tokių susitarimų galiojimo sustabdymo.
Norėčiau dar kartą patikinti M. E. Koppą, kad jokiems farmaciniams produktams nėra taikomas joks embargas. Jiems taikoma kontrolės sistema, pagal kurią stebima, kur šiais produktais naudojamasi dvejopai, ir todėl jie įtraukiami į neplatinimo režimo sritį. Taryba pritaria daugumos minčiai, kad sankcijos turėtų išlikti tikslingos ir neturėtų paveikti civilių gyventojų.
M. Cappato ir J. Granowski taip pat iškėlsvarbius klausimus, o keletas kalbėjusiųjų paminėjo aplinkai daromos žalos temas. Šiuo metu aplinkai daroma žala nėra vienas iš bendros užsienio ir saugumo politikos tikslų, todėl yra teisinga, kad šiuo požiūriu į jį nėra kreipiamas dėmesys, o mes turėtume apsvarstyti, reikia ar ne kenkimą aplinkai įtraukti į žmogaus teisių sąrašą, kai jis ima kelti grėsmę tarptautiniam saugumui arba žmogaus teisėms. Tokias diskusijas mums reikia pradėti. Dar norėčiau pasakyti M. Cappato, kad minėtais atvejais susiklosčius įvairioms aplinkybėms Europos Sąjunga jau taikenergetines sankcijas.
Norėjau peržvelgti keletą atvejų, kuriuos kai kurie iš jūsų minėjo. Nesenus įvykius, žinoma. Kalbant apie Rusijos ir Gruzijos karą norėčiau labai aiškiai pasakyti, kad jei taikytinos sankcijos rezultatas yra nutraukti visus kontaktus su šalimi, kuriai skirta sankcija, - konkrečiai su Rusija, - tuomet ji negali pasiekti savo tikslo. Galiausiai turime pamąstyti, ar sankcijų skyrimas šiuo atveju suveiktų pačios Gruzijos naudai. Norėčiau jūsų visų paprašyti apie tai pagalvoti.
Dar norėčiau sugrįžti prie pastabų, išsakytų apie vertinimo kriterijų procesą. Apie jį kalbėjo K. Saks. Tai yra be galo svarbus klausimas, visų pirma dėl Uzbekistano. Tikra tiesa, ten vyko konferencija dėl Vidurio Azijos ir Europos Sąjungos dalyvavimo Vidurio Azijoje. Tuo metu, kai ten viešėjau, buvau susitikęs su M. Tadjibaeva, dabar jau paleista politine kaline; tikimės, kad jos sveikata pagerėjo ir kad jai buvo suteikta tinkama medicininpriežiūra. Tačiau tuo pat metu pastebėjau, kad gera vertinimo kriterijų politika reišktai, kad pažanga gali būti padaryta ir kad valdžios institucijos įsipareigojo stengtis atitikti daugiau Europos Sąjungos nustatytų kriterijų. Kaip jiems sekasi, pamatysime į tą šalį sugrįžę spalio mėn.
Dėl Kubos ir tiems, kurie ją paminėjo, norėčiau priminti, kad Kubai taikytos sankcijos buvo panaikintos 2008 m. birželio mėn. Tačiau tai netrukdo mums toliau griežtai kontroliuoti šios šalies žmogaus teisių padėties raidos.
Tokie buvo mano paaiškinimai, kuriuos norėjau jums išdėstyti šių nepaprastai išsamių ir vertingų diskusijų, parodžiusių Parlamento įsitraukimo į šią sritį būtinybę, pabaigoje.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijos narė. - Gerb. pirmininke, mano nuomone, tai buvo ypač naudingos diskusijos, kadangi jos pabrėždaug labai svarbių klausimų, į kuriuos turime atsižvelgti pasirinkdami tam tikras sankcijas. Jos juk yra tik viena mūsų užsienio politikos priemonių. Visuomet turime taikyti jas tik atidžiai visapusiškai apsvarstę ir kartu su visomis kitomis priemonėmis, įskaitant ir darbą plėtros srityje ar politines ir ekonomines trečiosiose šalyse vykdomas reformas. Visomis šiomis priemonėmis norime pasiekti vieną tikslą: palaikyti ir skatinti žmogaus teises.
H. Flautre pranešimas aiškiai rodo, kad ir toliau reikia tobulinti šias priemones ir užtikrinti, kad mūsų sankcijų sistema visiškai atitiktų tarptautinės teisės aktus ir nepažeistų pagrindinių žmogaus teisių, kurioms visi pritariame. Manau, kad mūsų teismai - kaip šiandien padarEuropos Teisingumo Teismas - iš esmės prisideda prie mūsų sankcijų sistemos vystymo ir kartu saugo tokius pagrindinius principus kaip teisinvalstybir teisingas procesas. Paminėsiu dar kartą, mes turėtume skatinti žmogaus teises ir apsaugoti didesnį gyventojų skaičių, o ne bausti juos ekonominėmis ar kitokiomis bausmėmis.
Tai yra labai svarbu, todėl, pasikartosiu, turime tiksliai skirti sankcijas tiems, kurie yra atsakingi už žmogaus teisių pažeidimus ir - kaip sakR. Rack - parinkti, pavyzdžiui, sąskaitų įšaldymo ar vizų neišdavimo bausmes, kad taip atimtume iš lyderių ar už žmogaus teisių pažeidimus atsakingų asmenų bet kokias pozityvias galimybes.
Daugelis pasisakiusiųjų ir pati H. Flautre praštinkamo ES taikomų sankcijų įvertinimo ir pasiūlpasinaudoti tam tikromis metodologijos procedūromis. Manau, kad Jean-Pierre Jouyet trumpai užsiminapie darbą, kurį šiuo klausimu atliko Taryba ir kurį aš norėčiau paremti. Visų pirma aš manau, kad prieš skirdami sankcijas turėtume ex ante patobulinti kai ką įvertinimo srityje. Šiuo atveju galėčiau dar kartą pasiūlyti mūsų delegacijų paslaugas, kadangi jos yra sur place ir turi sukaupusios žinių apie tai, kas vyksta; pilietinės visuomenės ir žmogaus teisių organizacijų prisijungimas šioje srityje irgi yra labai naudingas.
Dėl nuoseklumo, tai norėčiau pasakyti, kad sankcijos yra svarbi priemonė, tačiau mūsų plėtros darbuose jos turi būti papildytos iniciatyviu požiūriu: parama žmogaus teisių institucijoms, politinėmis reformomis ir pilietinės visuomenės skatinimu. Mianmaro atvejis yra geras to pavyzdys: sankcijos ten yra taikomos, tačiau paliekama galimybdirbti su nevyriausybinėmis ir žmogaus teisių organizacijomis. Manau, kad tai vienas svarbus kelias, kuriuo turime eiti pirmyn.
Hélène Flautre
pranešėja. - (FR) Gerb. pirmininke, malonu, kad šios diskusijos įvyko. Aš džiaugiuosi dėl visko, kuo kiekvienas iš jūsų, einantis Tarybos Pirmininko pareigas ir Komisijos narė, prisidėjo.
Manau, kad šiose diskusijose iškilo kažkas, kas primena bendrą filosofiją. Girdėjau daugybę raginimų dėl nuoseklesnės ir patikimesnės, vengiančios dvigubų standartų taikymo politikos plėtojimo, ir man atrodo, kad būtent šiuos klausimus reikia nagrinėti toliau. Daug ką sužinojau rengdama šį pranešimą ir diskutuodama su įvairiais žmonėmis. Aš iš tikrųjų manau, kad dar daug ką reikia nuveikti, o ateities darbų pagrindu turi būti visapusis ir išsamus dabartinės sankcijų politikos vertinimas, nes kai tik klausimas buvo užduotas, - šiandien tai buvo Rusijos klausimas, - atmosfera iš karto įkaito, o žiniasklaida - tučtuojau sukluso. Todėl mums reikia remtis solidžia filosofija ir būti vieningos nuomonės apie savo procedūras ir politiką.
Kad to pasiektume, - grįžtu prie ekspertų tinklo klausimo, - mano manymu, nebūtina imti naudotis oficialia ekspertize ir ja pakeisti opius politinius sprendimus. Turime užtikrinti, kad opūs politiniai sprendimai būtų kaip įmanoma labiau pagrįsti objektyvia informacija. Kai imatės sankcijų politikos reikalų, turite užbaigti juos iki galo ir gerbti tai, ką daugelis iš jūsų pavadino "visiškai objektyviais vertinimo kriterijais", leidžiančiais išmatuoti tikrą taikomų sankcijų veiksmingumą.
Manau, kad darome tikrai apčiuopiamą pažangą. Liko keli punktai, kuriuos reikia paaiškinti - viską suprasite iš keleto pasisakymų - ir dėl to Žmogaus teisių pakomitetyje aš susilaikiau. Ponios ir ponai, aš manau, kad negalime išduoti visiškos žmogaus teisių pagarbos ir tarptautinės teisės reikalavimų sudarinėdami juoduosius sąrašus ir įtraukdami į juos ar iš jų išbraukdami žmonių pavardes. Teisingumo Teismo sprendimai, apie kuriuos jūs, gerb. J. P. Jouyetai, ką tik kalbėjote, drąsina mus šito siekti.
Ponios ir ponai, kviečius jus priimti ne tobulą, o labai dorą pranešimą, kuriuo galime didžiuotis ir kuris bus puiki darbo priemonė.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks 2008 m. rugsėjo 4 d., ketvirtadienį.
Raštiški pareiškimai (142 straipsnis)
Desislav Chukolov  
raštiška forma. - (BG) Gerb. H. G. Pötteringai, H. Flautre, daugelis jūsų vienu ar kitu politinės karjeros etapu esate priklausę opozicijai. Esate tai patyrę - pozicijoje esantys asmenys apsimeta, kad jūs neegzistuojate, kol jūs jų nedemaskuojate už vagystes ir reikalus. Tačiau šiuo metu Bulgarijoje šalį valdo teroristų ir atvirų fašistų įpėdiniai.
Šalį valdo partijos, Bulgarijoje sudarančios trijų partijų koaliciją - bedieviai asmenys, kurie norėdami padaryti įspūdį Kominternui bombardavo bažnyčias. Tai yra Bulgarijos socialistų partija (BSP). Antroji partija susibūrapie caro Boriso III, kuris įtraukBulgariją į Antrąjį pasaulinį karą ir nepraleisdavo progos pasibučiuoti su Hitleriu, palikuonį - šie yra vagys iš Simeono II Nacionalinio judėjimo. Galiausiai - antikonstitucinmusulmonų Judėjimo už teises ir laisves (MFR) partija, susidedanti iš teroristų, kurie maždaug prieš dvidešimt metų susprogdino traukinių vagonus, pilnus motinų su vaikais.
2008 m. liepos 30 d. šie asmenys sumušmano kolegą Dimitarą Stoyanovą. Atliekant medicininę apžiūrą buvo nustatyti 34 kūno sužalojimai, kuriuos sukėlpolicininkų uniformomis apsirengę galvažudžiai.
Veiksmingos ES sankcijų taikymo dėl šiurkščių žmogaus teisių pažeidimų, apie kuriuos kalbate savo pranešime, politikos įvertinimo fone primygtinai reikalauju Europos Parlamento ir kiekvieno jo nario paskelbti savo nuomonę apie šį visiems mums gėdą užtraukusį incidentą ir griežtai pasmerkti mano šalį valdančią mafiją.
Urszula Gacek  
raštu. - Baudžiamojo teisingumo sistema reikalinga tam, kad nubaustų, atgrasintų ir perauklėtų nusikaltėlį. Apskritai paėmus, sankcijų taikymo paskirtis yra tokia pati. Mūsų baudžiamojo teisingumo sistemos gali nubausti, tačiau ar jos atgrasina nuo nusižengimų ir perauklėja nusikaltėlius, yra atviras klausimas. Panašiai ir sankcijos dažnai daro ribotą atgrasinantį ir perauklėjamąjį poveikį tautoms, kurios nepaiso tarptautinės teisės aktų ir pažeidinėja žmogaus teises.
Tyrimai, pagrįsti daugiau kaip 100 nuo Pirmojo pasaulinio karo taikytų ekonominių sankcijų veiksmingumo apžvalga, parodė, kad labiausiai tikėtina, kad jos bus veiksmingos, jei mes tikimės nedidelių pokyčių, jei didžiulės galingos valstybės ar valstybių grupės veikia prieš silpnesnę tautą, jei tauta, kurios šaliai taikoma sankcija, iš tikrųjų priklauso nuo prekybos ryšių su tais, kurie skyrsankciją, ir jei sankcijos skiriamos skubiai, o jų daroma žala tiksliniam subjektui yra ribota.
ES turi skirti tikslias ir tikslingas sankcijas. Priemonės, į kurias reikėtų atsižvelgti, yra šios: banko sąskaitų įšaldymas, banko sandorių uždraudimas, investicijų, prekybos tam tikromis prekėmis, kelionių ribojimai, diplomatiniai suvaržymai, kultūros ir sporto renginių ribojimai.
Tam, kad ne tik pasiektų savo trokštamų tikslų nubausti prasižengusias šalis, bet ir užtikrintų savo patikimumą, ES yra gyvybiškai svarbu iš naujo išnagrinėti savo sankcijų politiką.
Bruno Gollnisch  
raštu. - (FR) Europos Parlamentas, siekdamas vykdyti JT pareigas, tvirtina įtvirtinsiąs žmogaus teisių viešpatavimą visame pasaulyje. Geriau jau jis tegu žiūri savo reikalų.
Tūkstančiai piliečių Prancūzijoje, Belgijoje, Vokietijoje ir Austrijoje, tarp kurių yra akademikų, teisininkų ir savo tautiečių išrinktų atstovų, yra nuteisti, sužlugdyti, išmesti iš darbo, įkalinti ir apkaltinti rasizmu už tai, kad kritikavo imigraciją, apkaltinti ksenofobija už tai, kad gynnacionalinių įstatymų pirmenybę, apkaltinti revizionizmu už tai, kad kritikavo "oficialias", bet besikeičiančias šiuolaikinės istorijos tiesas, apkaltinti homofobija už tai, kad įstatymų pirmenybe sieksustiprinti įprastų šeimų, kurios vienintelės gali pratęsti giminę, padėtį.
Šis politinis ir teisminis persekiojimas pasiekir teisininkus. Vokietijoje Sylvia Stolz buvo suimta už tai, kad teisme gynsavo kliento nuomonę. Prancūzijoje Paryžiaus advokatūros asociacijos taryba užsitrauksau gėdą atsisakydama ginti ir išbraukdama iš narystės į pensiją išėjusį garbės narį Ericą Delcroixą.
Paryžiuje teisėjai A. Estoup Versalyje, F. Schir Lione ir J. B. Cotee lenktyniauja, kuris daugiau pritaikys šių despotiškų įstatymų nepaisydami jokių laisvę ginančių principų. Tačiau svarbiausia yra tai, kad kai kurie atsakingi už šių laisvę varžančių įstatymų leidimą dirba šiame Parlamente. Būtent jiems turėtume pirmiausia adresuoti savo pasipiktinimą.
Tunne Kelam  
raštu. - Europos Sąjunga remiasi tokiomis vertybėmis kaip demokratija ir pagarba žmogaus teisėms. Apsaugojimas ir pasisakymas už jas sudaro bet kokios Europos Sąjungos politikos pagrindą.
Žmogaus teisės buvo integruotos į ES užsienio politiką. Vis dėlto pernelyg dažnai ES nesugeba vieningai kalbėti ir nepakankamai greitai bei veiksmingai reaguoja į masinius žmogaus teisių pažeidimus.
Sankcijos yra žmogaus teisių politikos dalis, tačiau jos nėra taikomos vienodai. ES neturėtų apsimesti akla ir daryti išimčių didelėms šalims, tokioms, kaip Rusija ir Kinija, kurios iš tikrųjų žmogaus teises išmaino į ekonominę naudą.
Ekonominiai ryšiai su trečiosiomis šalimis besitęsiančių žmogaus teisių pažeidimų atvejais turi būti atidžiai apsvarstyti, o į pažeidimus turi būti reaguojama sankcijomis bei tolesnių derybų pristabdymu.
Todėl aš ryžtingai raginu Komisiją ir Tarybą reaguoti griežtai, vieningai ir tvirtai. Be to, kviečiu ES vienodai taikyti žmogaus teisių politiką, o sankcijas taikyti kiekvienai šaliai, kuriose užfiksuoti įrodyti masiški žmogaus teisių pažeidimai.
Eija-Riitta Korhola  
raštu. - (FI) Gerb. pirmininke, noriu padėkoti pranešėjai H. Flautre už proporcingą ir vertingą pranešimą, kurio primygtinis reikalavimas iš naujo įvertinti ES sankcijas ir jas ištirti kaip dalį platesnės ES žmogaus teisių politikos yra teisingas ir reikiamas. Kol neturėsime pakankamai plataus masto tyrimuose gautos informacijos, tol diskusijos apie sankcijų veiksmingumą ar neveiksmingumą bus bevaisės.
Sankcijos žmogaus teisių politikai gali būti reikšmingos dviem būdais. Pirma, jos yra tam tikras moralinis Europos bendrijos pranešimas apie vertybes, taigi, vertingas signalas. Antra, sankcijos gali turėti apčiuopiamą poveikį tikslinės valstybės vystymuisi. Abu šie aspektai buvo svarbūs tais atvejais, kai buvo pasiekta tikrų ilgalaikių rezultatų, pavyzdžiui, griaunat Pietų Afrikos apartheido politinę sistemą.
Tačiau turbūt akivaizdu, kad tik sankcijomis tokių rezultatų nepasieksime. Kad tikrai ir ilgam pasikeistų šalies žmogaus teisių ir politinpadėtis, reikalingas koordinavimas ir visapusis žmogaus teisių politikos priemonių naudojimas. Parlamentas anksčiau pabrėžė, kaip svarbu, kad žmogaus teisių politikos draugija dirbtų veiksmingiau.
Siekdami išvengti žmonijos katastrofų turėtume atsižvelgti į tikslingesnių sankcijų, kurios visų pirma nusitaikytų į šalies lyderius ir grupes, pažeidžiančias žmogaus teises, įvedimo galimybę. Turėtume itin atsargiai taikyti visas, o ypač tam tikras paralyžiuojamo pobūdžio sankcijas, kurios sunaikina bet kokias mažųjų ir vidutinių bendrovių augimo galimybes.
Mano klausimas būtų toks: kokiais kriterijais vadovaudamiesi turėtume skirti sankcijas? Gaila, kad pernelyg dažnai vietoj sankcijų vertinimo galima įžvelgti Sąjungos komerciniu interesu paremtą susirūpinimą dėl to jų taikymo tinkamumo.
