Ligebehandling og ikkediskriminering (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Elizabeth Lynne for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om fremskridt på områderne ligebehandling og ikkediskriminering i EU (gennemførelse af direktiv 2000/43/EF og 2000/78/EF).
Elizabeth Lynne
ordfører. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke de øvrige grupper for deres samarbejde, navnlig nogle af skyggeordførerne. Jeg mener, at vi ved at samarbejde er nået frem til en god betænkning.
I denne betænkning har jeg kigget på omsætningen og gennemførelsen af de nuværende direktiver, med andre ord beskæftigelsesdirektivet og racedirektivet. Jeg har i højere grad koncentreret mig om beskæftigelsesdirektivet, fordi racespørgsmålet blev dækket af Udvalget om Borgernes Rettigheder, Retlige og Indre Anliggender i en meget god betænkning sidste år. Omsætningen og gennemførelsen er ujævn rundt om i EU, navnlig i forbindelse med beskæftigelsesdirektivet, selv om der også er problemer med racedirektivet. Der er også tale om manglende information til borgerne om muligheden for erstatning i tilfælde af diskrimination.
Kommissionen, medlemsstaterne, fagforeninger samt statslige og ikkestatslige interessenter skal gøre alt, hvad der står i deres magt for at forbedre opmærksomheden om rettighederne i henhold til disse direktiver, og medlemsstaterne skal afsætte tilstrækkelige ressourcer til uafhængige organer, der kan fremme lighed og tilskynde medlemsstaterne til at sikre, at disse organer har mandat til at tage sig af alle former for diskrimination.
Alt for ofte overlades det til de enkelte ofre for diskrimination at kæmpe mod diskriminationen alene uden støtte i form af rådgivning eller juridiske midler til at anlægge sag, og det skal laves om. Medlemsstaterne bør sikre, at ofre for diskrimination automatisk sikres og bistås i forbindelse med retssager. Selv om jeg hilser de statistikker, som Kommissionen allerede har indsamlet om diskrimination velkommen, tror jeg, at vi har behov for flere oplysninger og en fælles standard for indsamling af disse oplysninger.
Jeg glæder mig over Kommissionens interesse for multipel diskrimination, og det er en af grundene til, at jeg i min betænkning opfordrer til en overordnet lovgivning mod diskrimination. Vi er nødt til at komme væk fra den sporadiske metode. Der må ikke findes noget hierarki inden for diskrimination. Et nyt direktiv skal dække diskrimination og adgang til varer og tjenester i alle de tilfælde, der endnu ikke er omfattet af lovgivning i henhold til artikel 13. Det skal dække handicap, alder, religion eller overbevisning og seksuel orientering. Race og køn er allerede dækket, og det samme gælder beskæftigelse.
Jeg beklager, at selv om kommissær Špidla har engageret sig i dette, og Kommissionen forpligtede sig til et horisontalt direktiv i sit arbejdsprogram for 2008 - og jeg vil rette en særlig ros til kommissær Špidla for dette - synes der at være tendens til at trække i land på dette område inden for Kommissionen. Kan Kommissionen fortælle os, hvor langt man er nået med konsekvensvurderingerne, hvad de omfatter, og hvornår de vil blive offentliggjort? Som jeg forstår det, siger man nu, at de måske kun vil fremlægge lovgivning om handicap og ikke andet. Det er ikke acceptabelt, deraf vores ændringsforslag.
Jeg har i årevis kæmpet for artikel 13-lovgivning vedrørende handicap og alder, men nu er jeg overbevist om, at vi skal have alle grupper med. Bekæmpelse af diskrimination og menneskerettigheder er grundlaget for EU, og alle EU-borgere skal behandles lige.
Jeg opfordrer Dem til at stemme for min betænkning og vigtigere endnu for et omfattende direktiv om bekæmpelse af diskrimination, så vi kan sende et signal til dem i Kommissionen, der ikke er enige i dette, og til medlemsstaterne om, at vi lægger vægt på, at Parlamentet i det mindste skal sætte en stopper for diskrimination en gang for alle og begrave den latterlige tanke, at det er i orden diskriminere mod nogen dele af vores samfund.
(Bifald)
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil først og fremmest gerne takke fru Lynne for hendes detaljerede og relevante betænkning. Kommissionen er fuldstændig enig i indholdet. Kommissionen støtter entydigt opfordringerne til en fuldstændig omsætning af direktiverne 2000/43/EF og 2000/78/EF. Som De ved, har Kommissionen indledt en række retssager mod nogle medlemsstater på grund af manglende overholdelse af lovgivningen, og den vil ikke tøve med udnytte sine kompetencer til at sikre, at EU-lovgivningen overholdes til punkt og prikke fremover, og sikre en hurtig og systematisk forbedring i de tilfælde, hvor denne lovgivning endnu ikke er gennemført.
Kommissionen erkender ligeledes, at overvågningen af gennemførelsen af begge direktiver skal forbedres. Derfor arbejder Kommissionen i øjeblikket på programmer til forbedring af registreringen af tilfælde af diskrimination. Det helt centrale spørgsmål er den konkrete indvirkning på den enkelte, ikke bare et abstrakt billede af, hvordan tingene måske fungerer.
I betænkning understreger man også med rette den grundlæggende rolle, som institutionerne spiller med hensyn til at støtte af ligebehandling: De kan spille en central rolle ved overvågning, med at yde støtte til ofrene og forbedring af bevidstheden om rettighederne. Jeg vil gerne understrege den centrale betydning af den ikkestatslige sektor på dette felt. Kommissionen støtter, at institutionernes og den ikkestatslige sektors rolle udvides på en sådan måde, at den kommer til at omfatte diskrimination af andre årsager end etnisk oprindelse og køn.
Som nævnt i Kommissionens arbejdsprogram for 2008 har jeg til hensigt at fremsætte et ændringsforslag baseret på artikel 13 i EF-traktaten, hvorved den nuværende beskyttelse mod diskrimination vil blive udvidet til områder uden for arbejdsmarkedet. Dette vil blive medtaget i det overordnede program for muligheder, holdninger og solidaritet, der efter planen skal vedtages ved udgangen af juni.
Der foregår livlige politiske diskussioner om behovet for yderligere lovgivning til bekæmpelse af diskrimination på EU-niveau. Lad os sige det lige ud: Disse diskussioner drejer sig ikke om, hvorvidt diskrimination skal bekæmpes eller ej, men snarere om, hvordan man kan gøre det mest effektivt. I lyset af at der er tale om et politisk følsomt spørgsmål og den langtfra imødekommende indstilling hos nogle medlemsstater, skal forarbejdet være meget omhyggeligt.
Ved seminaret den 29. april, som fandt sted forud for lanceringen af den reviderede sociale dagsorden, blev vi enige om, at der er behov for mere tilbundsgående analyser, inden vi træffer beslutning om de bedst egnede foranstaltninger. Uanset hvad Kommissionen beslutter i løbet af de næste par uger, bliver der tale om en beslutning baseret på en detaljeret analyse. Den vil også tage hensyn til alle aspekter af multipel diskrimination og principperne om subsidiaritet og proportionalitet. Vigtigst af alt vil den blive udformet, så den indebærer virkelige fordele for dem, der har behov for det.
Sammenfattende vil jeg gerne nævne, at som opfølgning på det europæiske år for lige muligheder agter Kommissionen at fremlægge en meddelelse med konkrete foranstaltninger til forbedring af beskyttelsen mod diskrimination inden for EU. Sammen med denne meddelelse vil Kommissionen også offentliggøre en beretning om, hvordan EU-politikkerne bidrager til at forbedre situationen for romaerne.
Tatjana Ždanoka
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. - (EN) Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne takke ordføreren, fru Lynne fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender på vegne af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og på vegne af min politiske gruppe for hendes fremragende arbejde og denne fremragende betænkning.
Desværre er diskrimination fortsat et af de største og mest udbredte menneskerettighedsproblemer i EU. Med hensyn til de gældende direktiver om bekæmpelse af diskrimination vil jeg gerne understrege, at de kun indeholder minimumsstandarder. Det er en skammelig situation, at en række medlemsstater ikke engang har omsat og gennemført disse minimumsstandarder. Vi mener, at Kommissionen bør anvende traktatbrudsproceduren mere aktivt over for sådanne medlemsstater.
Alle i Unionen skal være sikker på, at vedkommende ikke må diskrimineres, og at vedkommende har de effektive juridiske værktøjer til at kæmpe mod diskrimination. Medlemsstaterne og Kommissionen bør ligeledes aktivt støtte bevidstgørelse og uddannelse i bekæmpelse af diskrimination.
Et andet problem, som vi netop har hørt om i dag, gør mig endnu mere urolig. Det er, at vi virkelig har brug for omfattende juridiske rammer til bekæmpelse af diskrimination. Som jeg forstod af kommissærens erklæring, kan vi ikke være sikre på, at dette vil ske med det arbejdsprogram, som Kommissionen har vedtaget for 2008, som vi har glædet os meget over, og med forslaget til et direktiv om gennemførelse af princippet om ligebehandling på alle områder uden for arbejdsmarkedet.
For mig ville det være et stort chok, hvis Kommissionen udelukkende nogle årsager fra de områder, hvor man er sikret beskyttelse. Det ville betyde, at vi let kan opgive vores værdier, og så snart året for lige muligheder er forbi, vil vi igen føle os frie til at behandle europæerne forskelligt. Det kan vi ikke tillade.
Edit Bauer
for PPE-DE-Gruppen. - (HU) Tak, hr. formand! Hr. formand, mine damer og herrer, at modsætte sig diskrimination er en grundlæggende menneskelig værdi; i den henseende er vi ikke uenige. Det Europæiske Folkeparti lægger særligt stor vægt på en politik til bekæmpelse af diskrimination. Det er vores overbevisning, at medlemsstaterne har et uomgængeligt og uundgåeligt ansvar for at sikre, at ikke en eneste EU-borger udsættes for diskrimination.
Vores gruppe er også klar over, at ikke alle problemer desværre kan løses gennem lovgivning. For gradvis at kunne bringe diskriminationen til ophør har vi brug for en hensigtsmæssig politisk kultur, vi har brug for tolerance i hverdagen, på arbejdspladsen, i det offentlige liv, inden for kommunikation, fra det nationale til det lokale niveau, og vi har brug for, at hele civilsamfundet trækker på samme hammel.
Som det har vist sig i praksis, er det ikke nogen let opgave at gennemføre EU-direktiver vedrørende diskrimination. Halvdelen af medlemsstaterne har ikke kunnet omsætte direktiverne korrekt til national lovgivning eller anvende dem korrekt. Faktum er, at der findes en reel kløft i den europæiske lovgivning mellem EF-traktatens artikel 13 og de eksisterende direktiver. Dette betyder, at ikke alle "beskyttede" grupper, med andre ord de grupper, der omtales i artikel 13, sikres lige rettigheder i henhold til europæisk lovgivning med hensyn til adgangen til varer og tjenester.
For at slå bro over denne kløft mener Det Europæiske Folkeparti ikke, at løsningen ligger i at vedtage et overordnet direktiv, der vil være vanskeligt at gennemføre og være ineffektivt. Vi mener i stedet, at det haster med at vedtage et EU-direktiv for på en ikkehierarkisk måde at bringe diskriminationen mod de 84 millioner handicappede, der bor i Europa, til ophør, så mennesker, der lever med et handicap, kan nyde de samme rettigheder over hele EU.
Når vi husker på, at befolkningens gennemsnitlige levealder er stigende, og at aldersrelaterede kroniske lidelser ofte medfører sundhedsskader, vil antallet af handicappede utvivlsomt sige fremover. Vi er overbevist om, at denne fremgangsmåde vil betyde mere effektiv praktisk hjælp til mennesker, der lever med et handicap. Vores gruppe vil derfor støtte et initiativ fra Kommissionen med dette formål. Tak.
Magda Kósáné Kovács
for PSE-Gruppen. - (HU) Tak, hr. formand! Fru Lynnes fremragende betænkning er baseret på det ansvar, der skyldes, at fænomenet med negativ diskrimination findes i vores midte. Ikke blot er det ikke forsvundet fra ekspertisens Europa, men ifølge Eurobarometer-undersøgelsen er det i stigning, og det fornemmer Europas borgere. Jeg vil også gerne tilføje, at udvidelsen har medført stigninger i nye former for diskriminationstrusler, f.eks. over for folk med flere forskellige problemer, diskriminationen over for romaerne bliver stadig voldsommere i dag.
Flertallet i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender stemte for at indføre et horisontalt direktiv. Vi husker alle sporene af mistillid i Parlamentet over for den nyudnævnte Kommission, en mistillid, der blev til en flertalsholdning på grund af en af de udnævntes erklærede syn på diskrimination. Dengang lovede Kommissionen, at den ville træffe foranstaltninger på grundlag af dens beføjelser i henhold til artikel 13 i EF-traktaten for at indføre lovgivning imod alle former for diskrimination og indføre et retsgrundlag for håndtering af overtrædelser.
Det haster også med, at Kommissionen vurderer medlemsstaternes omsætning af den eksisterende EU-lovgivning og ligeledes indleder traktatbrudsprocedurer for manglende omsætning af de eksisterende direktiver. For Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet er det uacceptabelt, at der indføres nogen form for hierarki, hverken i EF-traktaten eller i forbuddene mod diskrimination, der skal opføres i ændringerne af Lissabontraktaten. Spørgsmålet om, hvem der lider mest - mennesker med handicap, homoseksuelle eller ældre - er vi ikke parate til at tage stilling til.
Vi mener, at forslaget i fru Lynnes betænkning er en mulig juridisk løsning. Vi afventer med andre ord et generelt, horisontalt direktiv fra Kommissionen, selv om dette naturligvis ikke udelukker, måske vil det endda gøre det nødvendigt, at der udformes særlige bestemmelser for forskellige sektorer og andre tilfælde.
Jeg mener også, at dette er i overensstemmelse med holdningen hos de europæiske borgere, som er eller måske vil blive ofre for diskrimination. Mange tak skal De have.
Bernard Lehideux
Hr. formand, mine damer og herrer! Ordførerens indsats for og engagement i denne vigtige sag har været enestående. Det var jeg et af vores gruppes første vidner til i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, og jeg vil rette en hjertelig tak til ordføreren.
Beskyttende lovgivning nytter kun, hvis den virkelig håndhæves. Derfor deler jeg ordførerens betænkelighed ved visse medlemsstaters mangelfulde gennemførelse af de direktiver, som skal beskytte mod diskriminering. Sådanne forhold er utilstedelige og bør få Kommissionen til at handle kraftigt og beslutsomt. Overbærenhed kan ikke tolereres i denne sammenhæng.
Men beskyttende lovgivning duer også kun, hvis den kan bruges i praksis af dem, den skal beskytte. Derfor tror jeg som ordføreren, at vi må sikre ofre for forskelsbehandling adgang til informationer og midler, som sætter dem i stand til at forsvare sig. Det er medlemsstaternes ansvar, og her tolereres heller ingen forsømmelser.
Men hvis denne betænkning er et afgørende skridt, skyldes det især den helhedsorienterede tilgang til forskelsbehandling, den forfægter. Jeg støtter uforbeholdent ordførerens ønske om et generelt direktiv om bekæmpelse af alle former for forskelsbehandling. Jeg er også overbevist om, at en fælles tilgang er påkrævet, hvor alle aspekter af forskelsbehandling medtages. Artikel 13 opfordrer ikke til træghed eller til ukoordineret optræden, men til at handle.
Så lad os gemme vores bekymringer og teoretiske drøftelser væk. Det er nødvendigt og sund fornuft at foreslå et generelt direktiv. Et stort flertal af os her deler denne overbevisning og beder kommissæren lytte til den.
Jean Lambert
for Verts/ALE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Vi hilser også Lynne-betænkningen velkommen og støtter fuldt ud engagementet i et omfattende direktiv og opfatter det som et led i den kulturelle omstilling, som fru Bauer henviste til. Men vi kan høre æggeskallerne knuses, mens Kommissionen forsøger at liste sig videre i denne sag, og vi opfordrer Kommissionen til at være virkelig modig og virkelig gå i spidsen i denne sag.
Vi mener, at det er vigtigt med en omfattende lovgivning. Den vil f.eks. fjerne nogle af de smuthuller, som racister og fremmedhadere forsøger at udnytte til religiøs diskrimination for at dække over deres racistiske holdninger.
Det er vigtigt, at vi slipper for nogle af disse vilkårlige kriterier, f.eks. vedrørende screening og sundhedsvæsen, som er baseret på alder og ikke på konkrete fakta.
Og vi kan fuldt ud støtte ordføreren i hendes ønske om en proaktiv fremgangsmåde med hensyn til at gøre folk opmærksomme på deres rettigheder og have mulighed for at få adgang til dem. Gennem behovet for effektiv juridisk bistand og stærke uafhængige instanser.
Derfor hilser vil denne betænkning velkommen og støtter den i dens nuværende form.
Jan Tadeusz Masiel
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Jeg vil gerne ønske fru Lynne tillykke med betænkningen om dette så vigtige tema. Jeg er dog lidt overrasket over den anvendte sprogbrug i betænkningen, da den minder mig lidt om en totalitær sprogbrug. Hvis jeg ikke vidste, at ordføreren er fra Den Liberale Gruppe, ville jeg tro, at en af kommunisterne havde forberedt betænkningen. Jeg synes, at det er farligt, at ordføreren går ned i detaljer og nævner, hvilke former for forskelsbehandling, der ikke må finde sted, samt hvordan vi skal opføre os: Forskelsbehandling må simpelthen ikke finde sted. Menneskeheden har fastlagt alle påbud og forbud i de 10 bud, og det siges her kort: du må ikke slå ihjel, du må ikke bedrive hor. Vi skal formulere det simpelt: Du må ikke diskriminere. Og resten skal vi overlade til folkegruppernes og medlemsstaternes følsomhed og kompetence. Jeg synes dog, at det er muligt at vedtage betænkningen på den betingelse, at ændringsforslag 7 fra PPE-DE-Gruppen accepteres.
Bairbre de Brún
Hr. formand! I Liz Lynnes betænkning sættes der fokus på behovet for omfattende lovgivningsmæssige rammer, der vi hindre diskrimination uden for arbejdspladsen, og som vil omfatte en lang række emneområder.
Der diskrimineres mod millioner af mennesker - ældre og andre grupper - hver eneste dag i EU, når de forsøger at få adgang til sundhed, uddannelse og transporttjenester, forsøger at købe forsikringer eller ansøger om et lån.
Disse samme grupper havde problemer på arbejdsmarkedet, før man indførte en strengere lovgivning på europæisk plan. Den effektive lovgivning på EU-plan ændrede arbejdsgivernes holdning. Det var et EU-direktiv, der tvang medlemsstaterne til at forsøge at standse diskrimination på arbejdsmarkedet - selv om der fortsat resterer et stort stykke arbejde. Der skal gennemføres omfattende lovgivning på europæisk plan for at styrke folks rettigheder vedrørende varer og tjenester.
Jeg vil gerne rose ordføreren for hendes betænkning, og jeg vil bede mine kolleger stemme imod ændringsforslag, der svækker beskyttelsen af menneskerettighederne.
Philip Bushill-Matthews
(EN) Hr. formand! I de seneste ni år har jeg siddet i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender sammen med min fortræffelige kollega fra West Midlands i Det Forenede Kongerige, vores ordfører Elizabeth Lynne.
Vi har næsten uden undtagelse været enige om stort set alle spørgsmål uden noget behov for at forhandle om kompromisændringsforslag, fordi vi allerede tænkte ens.
Jeg går ud fra, at der findes en undtagelse fra enhver regel, og til min store forbavselse er denne betænkning lige netop dette. Det er virkelig yderst skuffende, at politiske positurer tilsyneladende er kommet i vejen for en løsning af det egentlige problem.
Jeg vil gerne sige med det samme, før andre på venstrefløjen fremkommer med deres sædvanlige forvrængninger, at alle vi fra centrum-højre afskyr diskrimination i alle dens former. Alle vi fra centrum-højre ønsker at finde praktiske metoder til at bringe den til ophør og vil i princippet støtte et specifikt direktiv, der kan hjælpe handicappede, som Kommissionen behandler i øjeblikket.
Men vi er helt overbeviste om, at et "omfattende og bredt" EU-direktiv imod diskrimination, som i bund og grund er en åben invitation til Kommissionen om at udarbejde mere "enheds"EU-lovgivning inden for noget, der er et meget følsomt område, vil ikke bidrage meget til at løse de nuværende problemer og kan endda virke mod hensigten. Vi har stillet vores egne ændringsforslag for at styrke dette punkt.
Selv om nogle aspekter af den nuværende diskrimination rent faktisk stadig kan være et problem, skyder man efter vores mening langt over målet, når man foreslår, at mere generel EU-lovgivning kan løse dette problem. Den eksisterende EU-lovgivning om diskrimination viser sig fortsat vanskelig at gennemføre i praksis. Der er behov for en bedre gennemførelse af den eksisterende lovgivning og en bedre forståelse af problemerne med gennemførelsen, før vi bevæger os i retning af endnu flere EU-direktiver.
Som en organisation fra Det Forenede Kongerige udtrykte det ganske rammende i sidste uge, vil størstedelen af diskriminationen ikke blive løst gennem mere lovgivning. Tiden vil kunne bruges langt bedre på multikulturelle begivenheder og arrangementer for flere trosretninger, der kan ændre på folks opfattelse. Det er vi enige i.
Jeg vil gerne takke kommissæren for hans velovervejede indledende bemærkninger og sige, at vi i høj grad ser frem til Kommissionens svar.
Stephen Hughes
(EN) Hr. formand! Jeg mener, at Philip Bushill-Matthews' kritik understreger, hvor god Elizabeth Lynnes betænkning egentlig er! Jeg mener, at vi bør ønske hende tillykke. Hun har gjort et virkelig godt stykke arbejde med at fremhæve den ringe grad af gennemførelse og omsætning af de to direktiver, som blev vedtaget tilbage i 2000 om risici og diskrimination på arbejdsmarkedet.
Men dengang, hr. kommissær, erkendte De selv og Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender her, at diskriminationen ikke standser ved muren til kontoret eller fabrikken. Vi erkendte dengang behovet for at handle på et bredere plan ved at indføre et horisontalt direktiv til bekæmpelse af alle former for diskrimination i hele samfundet. De erklærede offentligt, at De støttede den tanke. Deres formand, hr. Barroso, forpligtede sig offentligt til et sådant horisontalt direktiv.
Derfor er vi meget bekymrede over at høre, at Kommissionen internt er ved at trække i land, idet man overvejer kun at fokusere på handicap. Jeg kan høre, at man i øjeblikket overvejer tre muligheder inden for Kommissionen: det horisontale direktiv, som stadig er i live, for det andet et særdirektiv om handicap eller den tredje mulighed, et direktiv om handicap og et om andre former for diskrimination.
Jeg kan simpelthen ikke se logikken i den sidste mulighed. Lige nu, hr. kommissær, har vi brug for en stærk fortaler for det horisontale direktiv, som De forpligtede Dem til. Som Elizabeth Lynne sagde, må der ikke være nogen former for diskrimination inden for EU. Alle borgere i EU er lige og skal behandles som sådan. Vi kan ikke tolerere nogen diskrimination af nogen årsager mod nogen grupper i vores Fællesskab.
Jeg hørte det sagt på et møde i sidste uge i Bruxelles, og De henviste selv til det i dag, hr. kommissær, og Philip Bushill-Matthews gjorde det lige nu, at vi ikke bør handle, fordi der er indledt traktatbrudsprocedurer mod en række medlemsstater for manglende overholdelse af de tidligere direktiver. Vi kan ikke argumentere på den måde. Vi må ikke tillade, at medlemsstaterne tvinger os til at arbejde i den langsomstes tempo ved gennemførelsen og senere ved håndhævelsen. De, hr. kommissær, har initiativretten. De skal udøve den ret. Vi er nødt til at handle konsekvent. De er nødt til at handle konsekvent for at sikre fuld overholdelse og ikke give medlemsstaterne lov til at indgå i en konspiration, som vil få os til at bevæge os i den langsomstes tempo.
Vi skal også være meget opmærksomme på behovet for retsmidler og håndhævelse, stærke retsmidler for at sikre, at medlemsstaterne virkelig overholder direktiverne fra 2000 fuldt ud. Jeg kan anbefale Elizabeth Lynnes betænkning i sin helhed.
Formanden
Jeg vil gerne stoppe op et øjeblik for at byde velkommen til de forskellige besøgergrupper på tilhørerpladserne på hele Parlamentets vegne. Lad os fortsætte forhandlingen.
Sophia in 't Veld
(EN) Hr. formand! I 2004 fik Kommissionen grønt lys fra Europa-Parlamentet, men kun efter at have lovet højt og helligt, at vi skulle være mestre i grundlæggende rettigheder. Men at sige smukke ord om ligestilling er ikke godt nok. EU-borgerne skal have de juridiske instrumenter til at forsvare deres rettigheder ved domstolene. Nu leder Kommissionen febrilsk efter undskyldninger for at undgå et generelt forbud mod diskrimination, som f.eks. at der er brug for endnu en undersøgelse - som om vi ikke alle kan se, at der findes diskrimination overalt - eller at der ikke er enighed i Rådet - tja, det har aldrig hindret Kommissionen i at presse på med sine forslag på andre områder som energipolitikken. Og vi må ikke glemme, at diskrimination allerede er forbudt i henhold til traktaterne, men hvis vi ikke lovgiver, vil domstolene gøre det for os. Så jeg forventer, at Kommissionen vil leve op til sit ansvar og sikre de europæiske borgeres rettigheder, fordi hvis det horisontale direktiv skal falde, så lad det ske i Rådet og ikke i Kommissionen.
(Bifald)
Elisabeth Schroedter
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Fru in 't Veld har sagt det tydeligt, og jeg kan blot endnu en gang gøre opmærksom på, at vi har brug for et rammedirektiv for at give alle mennesker den samme beskyttelse mod diskrimination. Det kan ikke tolereres, at f.eks. homoseksuelle eller gamle har færre menneskerettigheder end mennesker med migrationsbaggrund. Denne tilstand må straks bringes til ophør!
Og jeg kan kun endnu en gang minde om, at hr. Barroso her personligt har lovet at fremlægge dette rammedirektiv, da han bad om Parlamentets støtte til Kommissionen. Som tysker vil jeg desuden sige, at jeg finder den tyske regerings adfærd kynisk. Hjemme hos os har vi en lov, der beskytter alle karakteristiske træk på lige vis, men her på europæisk niveau fører den en kompagne imod rammedirektivet, og det helt uden rimelig grund. Det er efter min mening ren populisme på bekostning af menneskerettighederne.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Hr. formand! Bekæmpelsen af forskelsbehandling, uanset om det sker på grundlag af religion, køn eller handicap, er en af de grundpiller, som EU hviler på. Denne politik er fastlagt i alle vores traktater og ligeledes i lovgivningen.
Hvad angår bekæmpelsen af direkte eller indirekte forskelsbehandling på grundlag af køn, har EU's politik vist sig at være vellykket. Når vi nu undersøger, om situationen er i overensstemmelse med direktiver og traktater, kan vi konstatere, at politikken til trods for verdens mest udviklede lovgivningsproces ikke fungerer ordentligt.
Vi kan nu vælge mellem to ting. Oppositionen ønsker, at vi fremlægger en ny, bred strategi og løser problemerne på den måde. Jeg tror ikke, det kan gøres på den måde. Det blev bevist af lovgivningen fra 2000, som fastlagde, at der skulle indledes en overtrædelsesprocedure mod 10 medlemsstater, herunder Nederlandene, på grund af uklarhed om, hvorvidt visse bestemmelser i deres lovgivning om ligebehandling fungerer. En ny bred lovgivning vil altså heller ikke hjælpe. Det vil stadig bare være flotte ord.
Vi bør fokusere meget mere på mentalitet og handlingsprogrammer og sørge for, at der ikke længere diskrimineres, heller ikke indirekte. Vi må sørge for, at gennemførelsen forbedres, og derefter er vi også nødt til at finde en løsning på de problemer, som kan formuleres klart, nemlig handicappedes problemer.
Jeg tilslutter mig derfor helhjertet fru Bauers og en række af vores gruppemedlemmers opfordring, og jeg håber, at vores fortræffelige lovgivningsrammer nu også virkelig gennemføres i praksis.
Lissy Gröner
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg takker fru Lynne for betænkningen. Den kommer på det rigtige tidspunkt. Nogle ord til medlemmerne af Det Europæiske Folkeparti: I 40 år har kvindernes løndiskrimination været nævnt i traktaten. På dette punkt har intet ændret sig væsentligt. Hvis De fra Det Europæiske Folkeparti fortsat afviser et horisontalt direktiv, bliver det meget klart for mig, at Deres værdier og principper kun gælder i taler ved festlige lejligheder i EU. De ønsker slet ingen ligebehandling! Diskriminationen af bøsser og lesbiske accepterer De f.eks. De påstår, at det er en politisk kultur. Nej, det er det ikke for mig!
Lige muligheder omfatter alle kriterier i artikel 13, og nu må der omsider også gøres noget ved multidiskriminationen. En antidiskriminationspolitik kan kun være troværdig, hvis den ikke selv diskriminerer. Der har været et stort antal retssager og klager i EU. Det har alt sammen været propaganda for at undergrave visse minimumsstandarder. De medlemsstater, der endnu ikke er kommet så langt, skal sætte farten op. Sager om overtrædelse af traktaten er rimelige, også mod mit land Tyskland.
Jeg appellerer nu til Kommissionen, til hver enkelt kommissær, om, at de entydigt går ind for et klart horisontalt direktiv og sætter en stopper for hierarkiseringen af menneskerettighederne i EU. Vi må gennemføre vores EU-politik i overensstemmelse med traktaten. Artikel 13 udgør en del af traktaten, og derfor skal det alt sammen gribes an som annonceret i fru Lynnes betænkning.
Marco Cappato
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke fru Lynne for hendes arbejde. Parlamentet vil igen opfordre til et horisontalt direktiv. Det bliver niende gang, kommissær Špidla, at vi har gjort dette. Eftersom Parlamentet anmoder om præcis dette skridt for niende gang, havde vi forventet større klarhed i salen fra Kommissionens side i dag, dels fordi hr. Barroso har forpligtet sig til dette, og dels fordi vi tror på den konsekvensvurdering, der er i gang.
At nogle medlemmer af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater modsætter sig et horisontalt direktiv, er uforståeligt. Tidligere blev venstrefløjen med rette kritiseret for at ønske at opdele samfundet i korporationer og korporativ repræsentation. Det virker imidlertid, som om det netop er, hvad De forsøger at gøre nu: de handicappede, ja, fordi dette er mere politisk korrekt; andre former for diskrimination, nej, lad os vente.
Fru Oomen-Ruijten er her ikke, men venstrefløjen holder nogle gange også af at sige, at det kræver mere end lovgivning at ændre folks holdninger. Denne gang hører vi det fra medlemmer af PPE-DE-Gruppen. Lad os tale om individuelle rettigheder og om, hvordan vi ikke må spille en korporation, et mindretal ud mod et andet, men sikre, at ingen borgere diskrimineres. Det giver mening, og det er det, vi beder Dem om. Vi har helt ærligt ikke brug for foranstaltninger, der gavner en kategori mere end andre. Det har EU-borgere ikke brug for.
Anja Weisgerber
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Én ting er vi alle enige om. Vi er imod enhver form for diskrimination. Det vil jeg gerne præcisere indledningsvist. Der findes ganske vist forskellige indfaldsvinkler til, hvordan man kan nå dette mål. Jeg mener, at beskyttelsen mod diskrimination ikke nødvendigvis kan reguleres bedre på europæisk niveau end på nationalt niveau. Også her bør vi følge subsidiaritetsprincippet. Mange livsområder er nu reguleret af EU's antidiskriminationsbestemmelser. I de seneste år er der vedtaget fire antidiskriminationsdirektiver: race-, beskæftigelses- og ligebehandlingsdirektivet samt direktivet om ligestilling mellem mænd og kvinder.
I øjeblikket behandles der mange sager imod medlemsstater om overtrædelse af trakten på grund af problemer med gennemførelsen af disse direktiver. Det drejer sig præcis om hele 20 lande. Det er trefjerdedele af EU's medlemsstater. Retsusikkerheden er åbenbart meget stor. En ny, bred standardmodel i form af et rammedirektiv er det forkerte svar på den retsusikkerhed, der hersker her. De aktuelle problemer skal først analyseres, før Kommissionen fremlægger forslag om nye direktiver.
Ellers er resultatet mere bureaukrati, flere omkostninger for borgerne og mindre retsklarhed, hvilket ingen, især ikke kampen imod diskriminationen, kan være tjent med. Derfor er jeg og min gruppe imod de artikler i Elizabeth Lynnes betænkning, der kræver et rammedirektiv, et horisontalt direktiv. Hvis de øvrige grupper imidlertid får deres vilje, og kravet om et rammedirektiv fortsat består, ser jeg mig nødsaget til at stemme imod betænkningen. Ikke fordi jeg er imod en beskyttelse imod diskrimination, men fordi et rammedirektiv på europæisk niveau efter min mening er den forkerte fremgangsmåde. På handicapområdet har alle medlemsstater og også EU underskrevet FN's handicapkonvention. Her må og skal vi opfylde vores forpligtelser. Men vi hjælper ingen med et fortsat uklart og udflydende rammedirektiv.
Richard Howitt
(EN) Hr. formand! Da jeg var Parlamentets medordfører om racedirektivet i 2000, lovede det daværende portugisiske formandskab os, at der ikke ville komme noget hierarki inden for diskrimination, og at yderligere lovgivning ville følge efter.
Den 26. oktober 2004 lovede hr. Barroso her i Parlamentet og i løbet af denne Kommissions embedsperiode et rammedirektiv om - citat - "alle former for diskrimination". Dette løfte blev gentaget i deres årlige politiske strategi for 2008. Nu er tiden kommet til at levere resultater.
Jeg vil sige, at det ikke er nogen undskyldning, at medlemsstaterne i nogle tilfælde bevidst trækker gennemførelsen af ikkediskrimination på arbejdspladsen i langdrag, men det er en undskyldning, og Kommissionen må ikke tillade, at den langsomste dikterer hastigheden for de øvrige.
For to uger siden mødtes jeg med forbundsminister Zypries i Tyskland og minister Follett i Storbritannien. De er villige til at tale. Giv dem noget at tale om!
Jeg er stolt over, at vi har indsamlet 1,3 millioner underskrifter til fordel for handicaplovgivning. Men som Parlamentets formand for intergruppen om handicap vil jeg gerne have min støtte til et horisontalt direktiv ført til protokols. De får ikke lov til at dele og herske.
Endelig er der ikke nogen god grund til, at de Konservative siger, at de afskyr diskrimination på grund af religion, alder eller seksuel orientering, men derefter stemmer imod lovgivning om disse årsager, hvorved man nægter europæere, homoseksuelle, unge og gamle og religiøse mindretal, lige muligheder. Og Business Europe burde skamme sig over at sige i sit indlæg til Kommissionens høring dateret den 12. oktober 2007, citat: "Business Europe mener ikke, at der findes noget bevis for diskrimination af nogle af de årsager, der nævnes i artikel 13". Undersøgelsen blandt Kommissionens eget Business Test Panel viste, at 89 % af de 293 adspurgte virksomheder sagde, at de ønsker EU-lovgivning for at sikre ensartet beskyttelse. De ønsker det, Parlamentet vil stemme for, Europa har brug for det.
(Bifald fra centrum og venstre)
Holger Krahmer
(DE) Hr. formand! Jeg takker Liz Lynne for, at hun har taget emnet antidiskrimination under behandling, og jeg er på nær ét punkt helt på hendes side. Men kære Liz, Elisabeth Schroedter, Lissy Gröner, Sophia! De mener det godt, men De gør til syvende og sidst ikke sagen nogen tjeneste, når De nu kræver endnu et direktiv mod diskrimination, som rækker ud over, hvad vi allerede har i Europa.
Jeg siger det her helt bevidst og helt åbent som homoseksuel. De gør de mennesker, som De vil beskytte, en bjørnetjeneste. I sidste ende vil en vidtrækkende antidiskriminationslovgivning rette sig imod de mennesker, som De her vil beskytte. Hvorfor er det sådan? Når vi udvider antidiskriminationen til også at omfatte adgangen til varer og tjenesteydelser og til en omvendt bevisbyrde, så skaber vi et klima med skjult diskrimination. Der vil næppe findes en arbejdsgiver, der er indstillet på at tale åbent om diskrimination. Ansøgere, der muligvis er forbundet med en risiko, måske allerede på grund af deres pasfoto, kontakter arbejdsgiveren i tvivlstilfælde slet ikke længere.
I sidste ende gør vi ikke disse mennesker nogen tjeneste. Vi bør snarere bekymre os om, at det antidiskriminationsdirektiv, som vi allerede har, gennemføres, og konstatere, om det virker. Hvis vi fremkalder et kaos af bureaukrati og processer og også retsusikkerhed, vil accepten af antidiskriminationslovgivningen mindskes hos EU's borgere.
Carlo Fatuzzo
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har så meget tid, så jeg håber, at jeg kan udnytte den rigtigt, fordi jeg kun er vant til at tale i et minut. Jeg hørte min kollega hr. Bushill-Matthews sige, at han altid er enig med fru Lynne, og at der findes undtagelser fra enhver regel, men at hans holdning denne gang er helt anderledes.
Jeg må sige til min kære ven hr. Bushill-Matthews, at vi også altid er enige, men denne gang må jeg, uden at ville forråde vores traditionelle enighed i alle beslutninger, sige, at De står med en undtagelse, fordi jeg går fuldt og helt ind for forslaget om et horisontalt direktiv, som fru Lynne har sendt til Kommissionen. Hvordan kan jeg undlade at være for, når jeg gennem de seneste 40 år har set borgere i Italien, hvor jeg bor, der bliver diskrimineret på grund af deres alder, ældre, der fratages deres rettigheder, blot fordi de er ældre?
Jeg henviser navnlig til det forhold, at der findes en lov i Italien, hvori det hedder, at handicappede, hvis de er unge, har ret til ydelser, men hvis de er ældre og har de samme handicap, er de ikke berettigede til disse ydelser. Jeg kan ikke se, hvordan vi kan vente i årevis, før vi får en juridisk mulighed, som fru in't Veld forklarede, for at bruge domstolene til at gennemtvinge respekten for de rettigheder, som artikel 13 i Amsterdamtraktaten giver alle borgere i EU.
Zita Gurmai
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Den europæiske enhed er ikke kun baseret på økonomi, men også på mange vigtige værdier. Disse værdier omfatter ukrænkeligheden af den menneskelige værdighed, frihed, ansvar, solidaritet, mangfoldighed og overholdelsen af princippet om frihed for diskrimination. De omfatter også tolerance og gensidig respekt.
Ved siden af politiske erklæringer er det vigtigt, at disse principper bør nedfældes i lovgivningen på en sådan måde, at man kan sikre, at man ikke længere kan sondre ud fra et diskriminerende grundlag, og at folk kan nyde omfattende beskyttelse. Det europæiske projekt vil kun være levedygtigt, hvis vi kan sikre, at ugunstigt stillede grupper i samfundet kan udøve deres rettigheder. Det er i vores fælles interesse at integrere disse grupper i udstrakt grad, og vi må træffe hensigtsmæssige forholdsregler for at sikre, at det sker.
Det er således i de enkelte medlemsstaters interesse at sikre, at bestemmelserne i EF-direktiv 2000/43 og 2000/78 omsættes korrekt og effektivt i deres helhed og gennemføres korrekt i praksis, således at omsætningen af direktiverne i national lovgivning virkelig vil gavne de ugunstigt stillede grupper.
Lovgivningen er kun værdifuld, hvis den også gennemføres i praksis. Overvågningen af gennemførelsen af lovgivningen er en særligt vigtig opgave, som må vies særlig opmærksomhed både fra medlemsstaternes og Fællesskabets side. Vi må udfore tilsynsmekanismer, der kan give os mulighed for at gennemføre konsekvensvurderinger. Vi er nødt til at inddrage ikkestatslige organisationer, der kan levere konkrete tilbagemeldinger og indgå i en social dialog med dem. Jeg er overbevist om, at hr. Barroso troede på det, han sagde i 2004, da han indledte sin embedsperiode. Det håber jeg fortsat, han gør.
Marian Harkin
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne kommentere to aspekter af denne fremragende betænkning af Elizabeth Lynne. Jeg støtter fuldt ud opfordringen til, at medlemsstaterne og andre relevante aktører skal indsamle, kompilere og offentliggøre omfattende, nøjagtige, sammenlignelige, troværdige og separate statistikker over diskrimination og derefter offentliggøre disse statistikker på en måde, som er let forståelig for befolkningen. På den måde tror jeg, at borgerne selv kan se behovet for forandringer. Jeg støtter fuldt ud kravet om et omfattende og vidtgående direktiv. Dette er et område, hvor EU kan opnå en strategisk ændring, når lovgivningen gennemføres.
Endelig med henvisning til Lissabontraktaten glædede det mig at høre bemærkningerne fra det slovenske formandskab i sidste uge om arbejdsprogrammet for 2008 med hensyn til deres reaktion på kampagnen "En million underskrifter for handicap". Dette er et tegn på, at formandskabet og forhåbentlig Kommissionen lytter til borgerne og tager hensyn til deres ønsker. Dette er et meget forhåbningsfuldt tegn for borgerinitiativet i Lissabontraktaten, men jeg vil gerne igen have min stærke støtte til et omfattende direktiv ført til protokols. Der må ikke findes noget hierarki inden for diskrimination.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg støtter det arbejde, som fru Lynne har udført. Jeg må sige, at denne forhandling kommer på et interessant tidspunkt for Europa. Jeg ønsker, at Kommissionen og De selv, hr. kommissær, er fuldt bevidste om, at De halter bagefter i øjeblikket.
Spørgsmålet drejer sig ikke kun om fremskridt inden for lige muligheder og ikkediskrimination på arbejdsmarkedet og inden for arbejdsbetingelserne. Det centrale spørgsmål er behovet for et horisontalt direktiv om ligebehandling, der dækker alle årsager til diskrimination. Der er ved at vokse et klima af intolerance og fjendtlighed frem i Europa. Dette giver allerede anledning til etnisk diskrimination - bare kig på immigrationen og romaerne. Himlen hjælpe os, hvis vi vender det blinde øje til.
Derfor findes der et tvingende behov for et omfattende direktiv, der dækker alle former for diskrimination for at færdiggøre pakken for bekæmpelse af diskrimination i henhold til traktatens artikel 13. Det vil også bidrage til at forbedre graden af tværkulturelle møder i Europa. Sådanne møder forbedrer kulturens kvalitet og er overbevisende, og der findes et tvingende behov for dem nu.
Derfor vil jeg bede Dem, hr. kommissær, og Kommissionen om at udvise lidt større politisk mod, for det har De undladt fuldstændig indtil videre!
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Hr. formand! Beskæftigelse er en af de grundlæggende faktorer for social integration. På trods af dette forbliver arbejdsløsheden på et uacceptabelt højt niveau for mange grupper, især kvinder, handicappede, etniske mindretal, migranter, ældre personer og unge, der lige er trådt ind på arbejdsmarkedet.
Det er bekymrende, at man i nogle medlemsstater kan konstatere mangler i gennemførelsen i national ret og anvendelsen af direktiv 43 og direktiv 78 fra 2000, samt en mangel på information henvendt til borgerne i EU om mulige retsmidler i sager om forskelsbehandling. Det er meget vigtigt, at medlemsstaternes regeringer hurtigst muligt fjerner de forhindringer, der skyldes forskelsbehandling i ansættelsesprocedurer på arbejdsmarkedet.
De offentlige myndigheder indtager en nøgleposition i indsatsen for ligestilling og forebyggelse af forskelsbehandling, da medlemsstaterne i henhold til EF-traktatens artikel 13 skal sikre en fuldstændig, korrekt og effektiv gennemførelse i national ret og passende anvendelse af de nævnte direktiver, så kampen mod forskelsbehandling i EU har form af koordinerede handlinger, der stemmer overens med den ensrettede tilgang til bekæmpelse af forskelsbehandling.
Metin Kazak
(BG) Hr. formand, mine damer og herrer! Vedtagelsen og gennemførelsen af en omfattende lovgivning for bekæmpelse af diskrimination i EU's medlemsstater er et konkret resultat, og det er et tegn på, hvor nøje et samfund overholder principperne om ligebehandling af alle borgere, uanset deres etniske oprindelse, tro, køn, alder, sundhed eller økonomiske forhold.
Jeg støtter den appel, som fru Lynne fremsætter i sin betænkning, om at indføre et omfattende direktiv uden noget hierarki med hensyn til principperne om ikkediskrimination. Vi bør imidlertid bemærke, at i Europa er diskrimination imod personer, der tilhører etniske eller religiøse mindretal, den hyppigste form for overtrædelse af deres grundlæggende ret til at blive behandlet på samme måde som resten af borgerne fra flertalsgrupperne.
I nogle medlemsstater er det hadske ytringer, islamofobi og andre former for fremmedhad, der næres af stereotyper, fordomme og klichéer fra fortiden, der fremelsker en latent diskriminerende holdning over for etniske og religiøse mindretal. Derfor er det udmærket, at Europa-Parlamentet lægger vægt på at henlede Kommissionens og medlemsstaternes opmærksomhed ...
(Formanden afbrød Metin Kazak)
Hubert Pirker
(DE) Hr. formand! Vi er alle enige om, at der skal træffes alle tænkelige forholdsregler imod diskrimination. Derfor er Europa-Parlamentet også igen og igen gået ind for at vedtage et nyt direktiv. Vi har allerede fire sådanne direktiver, hvoraf ét forligger i udkast. Vi dækker altså et meget bredt spektrum af forholdsregler imod diskrimination.
Nu gælder det om omsider at få gennemført disse forholdsregler. Der er 28 sager om overtrædelse af traktaten. Der rettes en således appel til medlemsstaterne om endelig at gennemføre det, der er blevet vedtaget i Parlamentet. Jeg er imod, at vi straks igen tager det andet skridt før det første, nemlig igen vedtager et nyt direktiv med en mangfoldighed af nye barrierer, hvor der kræves ligestillingsmyndigheder. Det betyder igen mere bureaukrati. At ngo'er som noget obligatorisk skal høres i forbindelse med alle love, bringer os ikke videre. Hvis vi går ind for antidiskrimination, så må vi også gå ind for, at det, der i dag er lov, nu også omsider gennemføres i medlemsstaterne.
Ewa Tomaszewska
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne rette opmærksomheden mod den uacceptable forskelsbehandling af gravide kvinder, især set i lyset af den demografiske kløft i Europa. På trods af retslige forbud kræver arbejdsgivere, at unge kvinder ved ansættelsen foreviser lægeerklæringer om, at de ikke er gravide. Hvis de ikke fremlægger en sådan erklæring, mindskes deres ansættelseschancer. Det er et svært, men nødvendigt handleområde for arbejdskontrollen. Børnerige familier bliver også forskelsbehandlet. Gennemsnitsindtægten pr. person i disse familier er som regel betydelig lavere end i familier med enlige mødre. Familieydelserne og den sociale bistand er i deres tilfælde som regel mindre, og beskatningen er højere. Der gøres normalt ikke opmærksom på denne slags problemer, når der tales om forskelsbehandling.
Gabriela Creţu
(RO) Hr. formand! Mens vi venter på et horisontalt direktiv, kan vi se, at vi har en europæisk og en national lovgivning imod diskrimination, talrige politiske løfter samt specifikke institutionelle mekanismer. Trods denne tilsyneladende optimistiske situation er graden af omsætningen, gennemførelsen og effektiviteten af de vedtagne foranstaltninger fortsat meget lav i mange medlemsstater. For at skabe lighed mellem mænd og kvinder er det væsentligt med et arbejde med den rigtige løn.
Derfor foreslår vi, at Kommissionen iværksætter en integreret plan for positive foranstaltninger over for arbejdsmarkedet for at mindske den kunstige kønsopdeling på arbejdsmarkedet og de strukturelle lønkløfter, der stadig findes mellem de brancher, der anses for feminine, og dem, der anses for maskuline. I denne plan udgør indførelsen af ligestillingsdimensionen ved udformningen af de europæiske, nationale og lokale budgetter et vigtigt instrument til nedbringelse af de strukturelle forskelle og gennemførelsen af princippet om lige løn for lige arbejde.
Jim Allister
(EN) Hr. formand! Da ordføreren havde ordet, sagde hun, at alle EU-borgere skal behandles lige. Desværre tror ordføreren ikke selv på dette. Hvis hun gjorde, ville hun i denne betænkning protestere mod, at EU i form af en undtagelse tillader diskrimination af religiøse årsager i min valgkreds i Nordirland, navnlig diskrimination over for protestanter, der ønsker at gå ind i politistyrken i Nordirland.
Ja, her i EU forekommer der bevidst religiøs diskrimination, der sanktioneres på denne måde. Så når jeg lytter til de flotte erklæringer imod diskrimination tænker jeg på mange unge protestanter i min valgkreds, der ønskede at blive politifolk, som fik flere point end romersk-katolske ansøgere, men som kunne se disse blive udnævnt hen over hovedet på sig, fordi lovgivningen tillader diskrimination. Så indtil vi får en horisontal lovgivning imod diskrimination ...
(Formanden afbrød taleren)
Siiri Oviir
(ET) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Ligestilling i henhold til lovgivningen og beskyttelse mod diskrimination er en menneskeret for alle - det fremgår af forfatningerne i medlemsstaterne, alle medlemsstaterne. Alligevel er vores borgere ikke fri for diskrimination. F.eks. reguleres ligestilling mellem kønnene på arbejdsmarkedet i henhold til fællesskabslovgivningen, men vi har imidlertid lagt mindre vægt på overholdelsen i forbindelse med gennemførelsen. Hvordan forklarer vi ellers Eurostats årlige offentlige undersøgelser, der viser store forskelle mellem mænds og kvinders løn i medlemsstaterne? I mit hjemland Estland er forskellen 27 % i mændenes favør. Sådan var situationen for mere end 10 år siden, og sådan er det fortsat i dag.
At sikre beskyttelsen af denne ret er lige så vigtigt som juridisk regulering af spørgsmålet. Vi skal behandle dette punkt, og det er nødvendigt at anlægge sag i tilfælde af overtrædelser. Vores borgere har brug for retssikkerhed.
Neena Gill
(EN) Hr. formand! Tillykke til fru Lynne med dette direktiv, for i det europæiske år for interkulturel dialog, der har til formål at fremme gensidig forståelse og hylde Europas mangfoldighed, bliver jeg chokeret og forstemt over graden af diskrimination - ikke kun på grund af race, men også på grund af handicap, køn, seksuel orientering og alder. Diskrimination er ikke kun et problem på arbejdsmarkedet, men også med hensyn til boliger, uddannelse, offentlige og private tjenesteydelser og selv i religiøse spørgsmål.
Jeg er navnlig bekymret over forskellene i graden af integration af mindretal i de forskellige medlemsstater, som kan læses ud af indekset for indvandringspolitikken. Dette viser, at gennemførelsen og håndhævelsen af minimumsstandarder inden for diskriminationsbekæmpelse, som vi har forsøgt at gøre EU-dækkende, er slået fejl. Jeg opfordrer Kommissionen til at tage dette spørgsmål op, ikke kun over for medlemsstaterne, men også til at handle mere aktivt inden for EU-institutionerne.
Endelig vil jeg gerne forud for valget til Europa-Parlamentet spørge, hvordan Parlamentet her forsøger at foregå med et godt eksempel på ikkediskrimination for resten af Europa. Det er fortsat kun 30 % af medlemmerne, der er kvinder, og kun 9 medlemmer er ikke hvide.
Thomas Mann
(DE) Hr. formand! Hvad er effektivt mod diskrimination og til beskyttelse mod forfordeling? Sensibiliseringskampagner, information, aktioner, men ikke en centralisering af retlige spørgsmål ved hjælp af ny EU-lovgivning. I stedet for et omfattende horisontalt direktiv muligvis en papirtiger? Det er vigtigt, at de fire eksisterende direktiver gennemføres. Alene i Tyskland har kurser, der var nødvendige i forbindelse med den almene ligestillingslov, kostet mere end 1,7 milliarder euro på årsbasis.
Jeg mener, at Civil Rights Act er rigtig. Den fastsætter bestemmelser for virksomheder fra 15 ansatte og opefter, og der undgås en masse administration og omkostninger - en sådan SMV-beskyttelsesklausul er på sin plads. Og jeg synes, at det er vigtigt, at vores betænkeligheder udtrykkes tydeligt. Dem har Liz Lynne desværre endnu ikke kunnet rydde af vejen, fordi hun ikke har taget hensyn til vores forslag. Vi kan ikke stemme for denne betænkning, der siger, at der skal anvendes offentlige midler til at støtte ofre for diskrimination. Her skulle Liz Lynne have lyttet til os, men det har hun desværre ikke.
Miloslav Ransdorf
(CS) Hr. formand! Jeg vil gerne nævnte to spørgsmål. Det første drejer sig om transport. Omkring en tredjedel af EU's befolkning har mobilitetsproblemer. For at give folk lige muligheder for adgang til information, arbejde osv. er der behov for en betydelig indsats for at indføre en transportstandard uden hindringer. Det andet spørgsmål drejer sig om mentalt handicappede. Jeg mener, at det vil være nyttigt at revidere hvidbogen om beskyttelse af den mentale sundhed, fordi et stort antal mennesker i EU lider af stress, som også udgør en ulempe for personer, der forsøger at tilpasse sig forskellige situationer på arbejdsmarkedet.
Gay Mitchell
(EN) Hr. formand! jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Jeg erkender, at jeg ikke har fået ordet, men det, hr. Allister sagde om diskrimination mod protestanter i politistyrken i Nordirland, er fuldstændig usandt. Styrken er en 90 % protestantisk organisation ...
(Formanden afbrød taleren)
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! Denne forhandling har vist, hvor vigtigt det er at bekæmpe diskrimination. Det første spørgsmål, som praktisk taget alle var enige om, er behovet for en mere effektiv gennemførelse af lovgivningen i medlemsstaterne. Som forhandlingen viste, er Kommissionen meget konsekvent i denne henseende og tøver ikke med at indlede traktatbrudsprocedurer mod de lande, der ikke har gennemført lovgivningen fuldt ud. Men simple numeriske statistikker giver os ikke det fulde billede, eftersom disse tal omfatter forskellige typer af traktatbrudsprocedurer, fra tekniske og organisatoriske procedurer til procedurer vedrørende beskyttelsens dækning. Under alle omstændigheder kan jeg med sindsro sige, at alle de lande, som vi diskuterer med, er parate, og at der ikke kan herske tvivl om deres vilje til fuldt ud at gennemføre direktiverne om diskriminationsbekæmpelse.
Den næste ting er spørgsmålet om fortsatte fremskridt vedrørende lovgivning. Jeg gav helt klart udtryk for, at Kommissionen har nået den sidste fase med hensyn til beslutningen om, hvilke endelige foranstaltninger der skal gennemføres. Denne fase slutter i juni i år, og vi vil så fremlægge de relevante forslag. Den diskussion, der foregår i Parlamentet i øjeblikket, er helt sikkert en vigtig kilde i beslutningsprocessen.
Jeg vil også gerne komme ind på to indlæg, der stod i kontrast til den mere overordnede diskussion, idet de indeholdt et lidt usædvanligt argument. Den ene var oplysningen om, at et kursus i ikkediskrimination i Forbundsrepublikken Tyskland koster 1,7 milliarder euro. Jeg anfægter ikke dette tal. Jeg mener, at det kunne være ganske interessant at sammenholde det med udgifterne til f.eks. kurser om skattelovgivning. Vi vil måske se, at tilsvarende overgangsudgifter normalt følger med lovgivningsændringer. Med andre ord kan rent økonomiske argumenter ikke give det fulde billede.
Det andet indlæg drejede sig om politistyrken i Nordirland. Jeg kan kun sige, at i henhold til de oplysninger, jeg har adgang til, har politikorpset i Nordirland iværksat positive foranstaltninger for at løse det problem, som hr. Allister var inde på.
Mine damer og herrer, den afsatte tid gav os ikke mulighed for at fortsætte denne dybtgående og meget interessante debat. Vi må blot sige, at vi er gået ind i en vigtig beslutningsfase, og at Deres forhandling er en del af denne beslutningsproces.
Elizabeth Lynne
ordfører. - (EN) Fru formand! Jeg vil gerne takke kollegerne for deres bemærkninger. Det glæder mig, at vi tilsyneladende har opbakning fra et flertal i Parlamentet til et omfattende direktiv. Jeg håber, at afstemningen senere i dag vil bevise dette.
Jeg vil også gerne endnu en gang rose kommissær Špidla, for jeg ved, at det oprindeligt var hans initiativ at udarbejde et omfattende direktiv og opfordre til det omfattende direktiv inden for arbejdsprogrammet. Jeg kan kun beklage, at hans holdning tilsyneladende ikke vækker genklang hos resten af Kommissionen. Og lad os håbe, at vi ved at viderebringe opfordringen om et omfattende direktiv kan give ham større styrke, når han skal argumentere for sin holdning.
Jeg bad kommissær Špidla om at få offentliggjort konsekvensvurderingerne. Jeg ved, at de allerede er udarbejdet. Jeg er lidt bange, fordi jeg har hørt rapporter om, at der har været forskellige konsekvensvurderinger, og at de ændres en smule i øjeblikket for at gavne det ene synspunkt i Kommissionen frem for det andet. Jeg vil gerne have en eller anden form for præcisering for at se, om de rygter, jeg har hørt, taler sandt.
Det glæder mig meget, at andre medlemmer har støttet Deres opfordring i arbejdsprogrammet om dette omfattende direktiv. Specifikke spørgsmål vedrørende alle områder - handicap, alder, religion eller tro, og seksuel orientering - kan efter min mening dækkes ind med ét omfattende direktiv. Uddannelse er ikke vejen frem. Det har vi forsøgt. Til de medlemmer, der har talt om uddannelse: Det virker ikke.
Vi taler også om adgangen til varer og tjenester, ikke om beskæftigelse. Jeg ved, at alle de tyske delegationer har problemer med dette, fordi den tyske regering har gjort beskæftigelsesdirektivet endnu strammere. Så lad det ligge. Der er forskellige medlemsstater, der har forskellige problemer: handicap, alder, seksuel orientering, religion eller tro. Nogle medlemsstater dækker nogle af dem, andre dækker andre, og det er grunden til, at det er vigtigt at gøre det rigtigt og udforme et omfattende direktiv, så vi får alle grupper med.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Iles Braghetto
skriftlig. - (IT) Jeg vil gerne udtrykke min anerkendelse over det arbejde, som ordføreren har udført med et emne, som jeg anser for at være af kolossal betydning for udviklingen af mere retfærdige effektive europæiske politikker til diskriminationsbekæmpelse.
Princippet om ikkediskrimination drejer sig rent faktisk om nøgleværdier, som altid har udgjort grundlaget for den europæiske integration, og som derfor skal beskyttes ordentligt, så de europæiske borgere, navnlig inden for de mest ugunstigt stillede kategorier som f.eks. handicappede, beskyttes effektivt mod enhver form for diskrimination.
Ikkediskrimination er af grundlæggende betydning på arbejdsmarkedet, men er nødvendig og at foretrække inden for alle dele af det offentlige liv (såsom uddannelse og sociale tjenester), fordi det kan være en stor hjælp for social integration og udvikling af potentialet hos alle europæiske borgere.
Jeg vil gerne slutte med at udtrykke min støtte til en hurtig vedtagelse af et komplet og effektivt rammedirektiv om ikkediskrimination, der giver medlemsstaterne mulighed for at forene deres kræfter på dette område og vedtage sammenhængende og effektive politikker, der sigter mod at give borgerne mulighed for at føle sig virkelig beskyttede af en entydig og omfattende lovgivning på europæisk og nationalt plan.
Genowefa Grabowska
, skriftlig. - (PL) Som medlem af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender støtter jeg med stor entusiasme Elizabeth Lynnes betænkning. Jeg er ikke i tvivl om, at den gældende internationale lovgivning og vores EU-beslutninger - fra en formel synsvinkel - er eftertragtede og gode. Jeg beklager derfor, at deres indførelse stadig støder på mange hindringer, hvilket også sker i vores Europa, som man skulle tro var meget demokratisk og frit for forskelsbehandling.
Det er forbløffende, at det er nødvendigt at opfordre EU's medlemsstater til fuldt ud at respektere bestemmelserne i direktiv 2000/78/EF samt at føre nøje kontrol med fremskridt i forbindelse med afskaffelsen af enhver forskelsbehandling i det offentlige, sociale og økonomiske liv.
Det er særlig vigtigt for de borgere fra mit land, Polen, der har draget nytte af det fælles marked og den fri bevægelighed for personer, hvorfor de nu bor og arbejder i mange EU-lande. Jeg må dog med stor beklagelse konstatere, at der findes stadig flere beviser på forskelsbehandling af mine landsmænd, hvilket alene skyldes deres nationalitet. Denne slags foruroligende oplysninger når oftere og oftere frem fra bl.a. Tyskland, Storbritannien og Irland. Det er paradoksalt, hvis Europa-Parlamentet, der er så stærkt og effektivt engageret i bekæmpelse af forskelsbehandling i verden, ikke er i stand til at respektere menneskerettighederne hos sig selv, altså i EU's medlemsstater. Alles EU's borgere har jo fortjent en lige behandling uden at blive forskelsbehandlet.
Anneli Jäätteenmäki
, skriftlig. - (FI) Denne sag vedrører lige muligheder og ikkediskrimination i EU.
Lige muligheder og ikkediskrimination på arbejdspladsen er grundlæggende principper på arbejdsmarkedet, og medlemsstaterne bør ikke have nogen problemer med at overholde dem. Ifølge fru Lynnes betænkning gennemføres direktiverne imidlertid ikke effektivt eller korrekt.
Problemet er alvorligt, for, som det hedder i fru Lynnes betænkning, er bekæmpelse af diskrimination og menneskerettigheder prioriteringer for EU i henhold til EF-traktatens artikel 13.
Et eksempel i Finland drejede sig om en kvinde, der ikke var berettiget til at modtage arbejdsløshedsunderstøttelse, da hun var færdig med at passe sin handicappede søn. Det er forkert, at pasning i hjemmet ikke værdsættes efter fortjeneste, og at reglerne giver mulighed for denne type diskrimination. Med denne sag i tankerne støtter jeg punkt 36 i fru Lynnes betænkning, hvori det hedder, at dækningsområdet for principperne om lighed og ikkediskrimination skal være bredt og ligeledes gælde social sikring.
Jeg går også ind for fru Lynnes opfordring til, at Europa-Parlamentet skal anbefale medlemsstaterne at afsætte flere ressourcer til og indføre flere beføjelser for institutioner, der arbejder for at fremme disse principper. Jeg støtter også hendes opfordring til, at ngo'ernes status sikres bedre, således at de kan tage sig af eksisterende problemer i medlemsstaterne på en mere effektiv og omkostningseffektiv måde.
Katalin Lévai
skriftlig. - (HU) Det er bestemt relevant, at fru Lynnes betænkning om lige muligheder er på dagsordenen for dagens forhandling. For nylig, den 17. maj, udtrykte vi vores solidaritet med transseksuelle, biseksuelle og homoseksuelle.
På særlige dage eller ved særlige lejligheder er det ofte sådan, at man kigger tilbage. Som det fremgår af betænkningen, mangler vi desværre stadig en masse med hensyn til lige muligheder. Arbejdsløsheden er stadig uacceptabelt høj blandt kvinder, indvandrere, handicappede, etniske mindretal og mennesker med meget specifikke og ikke anerkendte færdigheder. På beskæftigelsesområdet anbefaler jeg derfor, at man indfører et europæisk overvågningssystem for lige muligheder, som kan yde støtte i form af skattefordele og/eller pr-muligheder for arbejdsgivere, der lægger vægt på at skabe lige muligheder.
Det vil også føre til en "sort liste" over arbejdsgivere, der slet ikke opfylder kriterierne. Dette vil have en motiverende indvirkning på virksomhederne og samtidig give de jobsøgende nye perspektiver og klarhed. Desværre fortsætter udbredelsen af ekstremistiske og populistiske politikker i Central- og Østeuropa, men nogle gange får vi også et trist billede fra Vesteuropa. Den negative diskrimination over for romaerne er stigende, og ekstremistiske kræfter ødelægger romaernes boliger. Det er her, at det store behov for en europæisk romastrategi som foreslået af Socialdemokraterne og behovet for en hurtig indsats på europæisk plan er tydeligst. Lovgivningen i medlemsstaterne giver forskellige grader af beskyttelse mod diskrimination.
Der findes ofte ikke nogen ensartet metode til gennemførelse af lovgivningen med det resultat, at gennemførelsen er utilfredsstillende. Bestræbelserne på at gennemføre lovgivningen skal koordineres, idet man tager hensyn til det horisontale perspektiv for EU, nationale og lokale myndigheder og sikrer den overordnede overholdelse. Før man vedtager lovgivning, er det også vigtigt at gennemføre en social konsekvensanalyse og en årlig evaluering af gennemførelsen i medlemsstaterne.
Marianne Mikko
skriftlig. - (ET) Ikkediskrimination og menneskerettigheder er grundlæggende værdier i EU. De udgør grundlaget for vores opbygning af en fælles fremtid, og vi kan ikke gå på kompromis med hensyn til dem. Det siges helt tydeligt i artikel 13, der skal tjene som vejledning i alle spørgsmål vedrørende de europæiske borgere.
Beskyttelse mod diskrimination på grund af alder, seksuel orientering, religiøs overbevisning eller handicap er fraværende i dag på områder som social velfærd, varer og tjenester, sundhed og uddannelse. Desværre findes der ikke nogen EU-lovgivning på disse områder. Hvis ikkediskrimination og menneskerettigheder er af central betydning for os, kan der ikke herske nogen tvivl om, at vi har brug for et enkelt, horisontalt direktiv, så hierarkiet af rettigheder bringes til ophør. Det samme gælder situationen, hvor diskrimination er forbudt på ét område, men tilladt på andre. Og situationen, hvor race og handicap beskyttes betydeligt bedre end andre områder i artikel 13. I lyset af denne betænkning opfordrer jeg Kommissionen til ikke at løbe fra sit løfte og til at udforme et omfattende direktiv til bekæmpelse af diskrimination i henhold til EF-traktatens artikel 13.
I et hidtil uset initiativ har mange europæiske ikkestatslige organer talt for et horisontalt direktiv for at sikre denne beskyttelse; tilsvarende har flere paraplyorganisationer været aktive på forskellige områder i Bruxelles, som f.eks. European Women's Lobby, AGE og adskillige andre. Et horisontalt direktiv om ikkediskrimination, der omfatter social velfærd, varer og tjenester, sundhed og uddannelse er den eneste måde, hvorpå man kan fremme beskyttelsen af menneskerettighederne i EU. Der er mere end tilstrækkeligt med beviser på diskrimination på alle områder. Kommissionen må ikke lukke øjnene og genskabe et hierarki mellem rettighederne i EU.
Csaba Sándor Tabajdi
, skriftlig. - (HU) Som formand for intergruppen for nationale mindretal glæder jeg mig over fru Lynnes betænkning, hvori hun gør status over det, der allerede er opnået inden for frihed fra diskrimination, og skitserer, hvad der skal gøres.
Fællesskabslovgivningen om frihed fra diskrimination er særlig vigtig, for det er ikke tilstrækkeligt at beskytte den enkelte. Folk udsættes ikke for diskrimination som enkeltpersoner, men som medlemmer af en gruppe: F.eks. fordi de tilhører et etnisk mindretal, fordi de er gamle, fordi de er kvinder, fordi de er handicappede, fordi de tilhører et seksuelt mindretal, eller fordi de er romaer. Derfor kan man kun effektivt beskytte den enkelte, der tilhører de forskellige mindretalsgrupper, ved at beskytte hele gruppen. I betænkningen påpeges det med rette, at de to eksisterende direktiver kun indeholder minimumskrav, og derfor er vi nødt til at gå videre i retning af at udvikle en politik på fællesskabsplan imod negativ diskrimination og et horisontalt direktiv mod diskrimination. Det er ligeledes meget vigtigt med det punkt i betænkningen, hvor Kommissionen opfordres til at arbejde for en fælles, EU-dækkende definition af udtrykket "positiv foranstaltning". I betænkningen gøres der også særligt opmærksom på behovet for specifik social beskyttelse af mindretalssamfund, og navnlig romasamfundet. I den forbindelse vil jeg gerne minde Dem om artikel 25 i Ždanoka-betænkningen, også om dette emne, hvor man påpeger betydningen af, at traditionelle nationale mindretal deltager i den politiske beslutningstagning.
I henhold til denne artikel har de nationale mindretal behov for en politisk standardramme, der giver dem mulighed for at deltage effektivt i beslutningsprocesserne vedrørende deres identitet ved hjælp af forskellige former for selvbestemmelse eller selvstyre.
