Romaernes situation i Italien (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om romaernes situation i Italien.
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! Kommissionen fordømmer kraftigt alle former for overgreb på romaer og henstiller til myndighederne i alle medlemsstater at garantere den personlige sikkerhed for alle, der opholder sig på deres område. Begivenhederne i Ponticelli sidste uge er ikke et isoleret tilfælde. Racistisk vold, som næres af politisk populisme, af udtalelser, der opildner til had, og af mediernes opreklamering, er en almindelig foreteelse i mange medlemsstater.
Kommissionen forkaster kategorisk, at romaer stemples som eller sidestilles med kriminelle. Medlemsstaternes myndigheder bør ikke alene afstå fra en sådan adfærd, men også foregå med et godt eksempel i bekæmpelsen af racisme og fremmedhad. De har pligt til at efterforske racistiske overfald og straffe ophavs- eller gerningsmændene til den slags handlinger.
Jeg vil understrege en ting. Meningen med EU er netop at overvinde det, der har kendetegnet Europas historie i århundreder, racehad, forfølgelse, nedbrænding. Europa forsvarer alle mænds, kvinders og børns ret til at leve beskyttet mod forfølgelse og diskrimination. Europa er indbegrebet af social solidaritet, demokrati og retsstat såvel som respekt for alle med en anden religion, hudfarve eller levevis.
Vi må ikke lukke øjnene for de konkrete problemer, romanerne har at slås med i Italien og i de andre lande. Enhver kan se, at de er ofre for uendelig stor fattigdom, social udstødelse, tilbagevendende arbejdsløshed og et lavt uddannelsesniveau. Denne situation fører til menneskelige lidelser og sociale spændinger. Den tvinger romaerne til at være lidt på kant med samfundet. Dette spild af talenter og potentiale er frygteligt for romaerne og et tab for Europa.
Hvorfor forholder det sig sådan? Romaerne er ikke mindre intelligente end de fleste. De er heller ikke fødte tiggere eller forbrydere. Hvad kan vi gøre for at ændre det? Lad os være ærlige og indrømme, hvad Kommissionen kan gøre, og hvad medlemsstaternes regeringer bør gøre. Som det blev fremhævet i konklusionerne fra Rådets møde i december 2007, hvilket Parlamentet hilste velkommen, skal medlemsstaterne og Unionen sætte alt ind på at forbedre romaernes inklusion.
Med hensyn til fri bevægelighed for borgere i EU er direktiv 2004/38 baseret på velfunderede EU-retsprincipper. Mange af bestemmelserne har været i kraft i flere årtier. I direktivet indgår ligeledes EF-Domstolens retspraksis. Efter Rumæniens tiltrædelse af EU har rumænerne samme ret til fri bevægelighed som andre EU-borgere. Rumænerne er ikke længere indvandrere fra et tredjeland. Rumænerne er EU-borgere. De kan under ingen omstændigheder behandles dårligere end andre EU-borgere, og Kommissionen skal sikre sig, at deres rettigheder respekteres.
Ifølge direktivet har medlemsstaterne lov til at nægte EU-borgere, som ikke har arbejde og tilstrækkelige midler til ikke at blive en byrde for værtslandets sociale system, ret til at tage bopæl på deres område. Vurderingen af dette krav til økonomiske midler kan ikke foregå automatisk, men bør tage hensyn til den enkeltes adfærd.
Reglerne om fri bevægelighed er ikke indført for at gavne kriminelle. I henhold til direktivet er det tilladt at forbyde ophold af personer, hvis adfærd udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel mod en grundlæggende samfundsinteresse. Bekæmpelse af kriminalitet bør foregå således, at retsstatsprincipperne overholdes til punkt og prikke. Opholdsforbud kan kun besluttes fra sag til sag, og de proceduremæssige garantier og grundlæggende forudsætninger skal være opfyldt. Hvis opholdsforbuddet er med omgående virkning, skal uopsætteligheden være behørigt begrundet. Opholdsforbud over for unionsborgere er en ekstrem foranstaltning. Det indskrænker en af traktatens grundlæggende frihedsrettigheder.
De fleste hovedaspekter i romaernes integration i samfundet, dvs. uddannelse, arbejde, social inklusion, sundhedsvæsen, bedre infrastrukturer og boliger hører under medlemsstaternes kompetence. Unionen er ikke desto mindre parat til at påtage sig sin rolle som koordinator, der støtter og fremmer de nationale politikker. Hvis vi lærer at udøve gensidigt jævnbyrdigt pres, kan vi opnå fremgang.
På det felt, hvor EU klart har beføjelser, nemlig bekæmpelse af forskelsbehandling, lover jeg at sørge for, at fællesskabslovgivningen bliver håndhævet. Direktiv 2000/43 er et vigtig instrument med et bredt håndgribeligt anvendelsesområde. Gennemførelsen på nationalt plan skal imidlertid ledsages af tiltag, der skaber forståelse for bl.a. rettigheder og forpligtelser. De ligestillingsansvarlige organers aktive opfølgning af klager og civilsamfundets fulde inddragelse i denne overvågningsproces er afgørende forudsætninger for at forbedre situationen.
Begivenhederne i Italien i sidste uge kæver en fælles indsats fra vores side. Vores romamedborgere har brug for vores solidaritet til at bryde den onde cirkel med udstødelse og vold næret af håbløshed. Jeg fortolker dette voldsudbrud som et råb om hjælp. Som politisk ansvarlige er det vores pligt at tilbyde hvert enkelt menneske udsigter til en varig løsning på disse problemer. Det er muligt at bekæmpe social eksklusion med målrettede skræddersyede programmer, som støttes af de europæiske strukturfonde, navnlig Den Europæiske Socialfond. Disse programmer kan forbedre levevilkårene for hele befolkningen og altså for mindretallene såvel som for flertallet.
Efter opfordring fra Rådet og Parlamentet er vi nu ved at undersøge, hvilke fællesskabsinstrumenter og -politikker der kan anvendes til at fremme romaernes inklusion. Jeg vil henstille til den italienske regering og de øvrige medlemsstaters regeringer at drøfte resultaterne af denne undersøgelse med os og være lydhøre over for det, vi kan lære heraf.
(Bifald)
Mange tak, kommissær Špidla. Social solidaritet, demokrati, retsstatsprincippet - jeg ville ønske, at Parlamentet var mere i harmoni med de værdier!
Lívia Járóka
for PPE-DE-Gruppen. - (HU) Fru formand, mine damer og herrer! Romafolkets forhold i Italien er - som det er tilfældet i hele Europa - forfærdelige, og det har de været i mange årtier. Vi har gjort overordentligt lidt, og de regeringer, vi vejleder eller støtter, endog regeringer, der tilhører vores egne politiske grupper, gør meget lidt for at stoppe det.
Det er hverken lykkedes for venstre- eller højreorienterede regeringer at gøre noget ved den manglende accept af romaerne inden for de seneste årtier, og derfor mener jeg, det er af yderste vigtighed at give dette emne en reel plads på dagsordenen og i debatten i Parlamentet. Vi vil gerne bede om et endnu større engagement fra de politiske gruppers side. Imidlertid mener jeg, at der er behov for programmer, en reel, korrekt gennemført integration af romaerne er påkrævet i Europa, hvis romafolket ikke skal være offer for overgreb som et resultat af denne form for massehysteri.
Jeg mener ikke, at det er nok at holde taler på plenarmøder, og det er fuldstændigt nytteløst at behandle dette emne som en partipolitisk sag, da hverken socialistiske, liberale eller konservative regeringer har været i stand til at gøre noget. Den vedvarende handlingslammelse i Europa i øjeblikket med hensyn til romaerne er noget vi opponerer imod, ligesom vi opponerer imod enhver henvisning til - eller anvendelse af - princippet om kollektiv skyld, ligesom vi opponerer imod kriminalitet.
Jeg mener, at det er meget vigtigt, at den italienske regering gør alt, hvad der står i dens magt, for at opfylde sit løfte og sikre, at den planlagte sikkerhedspakke ikke er rettet mod nogen enkelt etnisk gruppe, og at massedeportationer undgås. Endnu vigtigere er efter min opfattelse imidlertid det budskab, som vi kan sende til lande herfra, fra Europa, og det ansvar, som Kommissionen må påtage sig for at sikre, at der stilles minimumskrav om, at medlemsstaterne indgår en aftale om, hvordan de forventer at ændre romafolkets forhold i Europa på kort sigt.
Jeg mener, at det er nødvendigt for Europas omdømme, både på det moralske og konkurrencemæssige plan, at standse den tomme snak og i stedet fokusere på handling, på at gennemføre seriøse planer. Dette bør være hovedprioriteten. Jeg mener også, at det er vores opgave at fremme og kræve dette.
Martin Schulz
for PSE-Gruppen. - (DE) Fru formand! Den Socialdemokratiske Gruppe har bedt om denne forhandling, og jeg takker Dem, kommissær Špidla, for, at De har fremført de væsentlige elementer af det, der skal siges. Jeg er også meget taknemmelig for, at De udtrykker Dem så klart.
Lad mig derfor begynde med en appel til os alle sammen. Parlamentets højre og venstre side deler de samme værdier. Jeg er meget taknemmelig for, at også vores konservative parlamentsmedlemmer er enige med os i, at de problemer, vi skal løse, skal bevæge sig inden for humanitetens rammer.
Menneskenes værdighed i EU er ukrænkelig. At brænde lejre ned og jage mennesker gennem gaderne er helt uacceptabelt! Det løser intet problem. Jeg takker Dem, kommissær Špidla, for, at de har sat denne grundlæggende værdi i den europæiske politik i centrum for Deres redegørelse.
Vi vil bidrage til at løse problemer. Derfor vil jeg udtrykke mig meget klart. Det problem, vi diskuterer i dag, er intet italiensk problem, men et problem, som også vedrører Italien, og som i de senere år er forekommet overalt i EU. At vi nemlig i utilstrækkelig grad har integreret mindretal i de europæiske samfund, og at især romaerne i alle byer i EU lider under dette.
De hændelser, som vi nu med beklagelse har været vidne til i Italien, kendes også fra andre EU-lande. Derfor må jeg sige det endnu en gang. Det drejer sig ikke om at anklage Italien, men det drejer sig om, at vi skal tænke os om. Hvordan kan vi i fællesskab med myndigheder i Italien løse problemet frem for alt i romaernes interesse, der har brug for øjeblikkelig hjælp? I øvrigt også i de lokale myndigheders interesse, de små kommuner og byer, der til dels er overbebyrdet med integrationsopgaven. Borgmestrene her har brug for vores hjælp. Derfor var det også et klogt forslag, hr. kommissær, at vi bør overveje, hvordan vi på kort sigt kan hjælpe sådanne samfund med de økonomiske EU-midler, der er til rådighed.
Jeg tror, at de anstrengelser, vi nu gør os i fællesskab, skal gå i én retning. Nu bør vi ikke strides om, hvem der bærer ansvaret, og hvem der har forsømt noget! Vi bør i fællesskab bestræbe os på at bruge de sidste dages hændelser som anledning til at sige, at romaerne har brug for alle europæiske medlemsstaters, hele fællesskabet af europæiske borgeres vilje til at integrere dem. Og vi må af romaerne forlange, at de lader sig integrere i vores samfund. Det må være muligt med al mulig respekt for disse menneskers kulturelle identitet.
Jeg har i dag talt i telefon med udenrigsminister Frattini for at gøre det klart, at vi som Socialdemokratisk Gruppe i fællesskab med Kommissionen og Rådet nu ønsker at opnå en løsning på de mest presserende problemer, fordi jeg tror, at vi ikke må lade romaerne blive genstand for angreb fra mennesker, der vil drive retspopulistik politik på grund af disse problemer. Det er vores fælles opgave. Derfor har vi bedt om denne forhandling.
(Bifald)
Viktória Mohácsi
Fru formand! Jeg vil gerne lykønske kommissæren med hans meget fine tale om dette emne. Jeg vil gerne give udtryk for min mening som reaktion på de forfølgelser af romaerne, som fandt sted i Napoli den 13. maj i år, og den efterfølgende udvikling i Italien. Jeg besluttede at besøge Rom og Napoli sidste weekend som en slags feltundersøgelse og talte personligt med folk, der bor der. Jeg krævede også, at de italienske myndigheder straks greb ind for at sikre grundlæggende rettigheder og beskytte romaerne i landet mod yderligere voldshandlinger og racistiske aggressioner samt dæmme op for den romafjendtlige atmosfære i Italien. Jeg skrev et brev til Silvio Berlusconi den 23. februar. Sammen med 88 andre ngo'er var vi alvorligt bekymrede for, at den politiske kampagne, som var blevet ført, associerede romaer med negative stereotyper og brugte hele romanationen som syndebukke i valgkampen, hvilket står i fuldstændig kontrast til europæiske værdier. Nu kan vi se følgerne af den kampagne.
Roma-alarmklokken lød, da medierne rapporterede, at en 16-årig romapige havde forsøgt at kidnappe en seks måneder gammel baby fra hendes mor i Napoli. Ifølge min undersøgelsesmission er den historie falsk, politiet har ingen oplysninger om det, og der er ingen efterforskning af denne sag.
Den 13. maj brugte en flok på ca. 60 personer molotovcocktails til at sætte ild til fem romalejre i Napoli. Lignende voldelige udbrud har også fundet sted i andre italienske byer, som f.eks. Milano. Det virkelig skræmmende er, at der ifølge de oplysninger, jeg har modtaget fra politiet i Napoli, heller ikke er nogen politiefterforskning af denne sag. Jeg må sige, at den italienske regering lader til at være stærk over for dem, som er svage, og svag over for dem, som er stærke. Når de tager sikkerhedsspørgsmålet op, burde de først beskæftige sig med den organiserede kriminalitet, som Camorraen står for. De har til hensigt at tale om indvandring og romaspørgsmålet for at flytte fokus fra Italiens egentlige problemer. Jeg håber, at de italienske myndigheder vil sørge for rimelig og effektiv efterforskning af de begivenheder, som fandt sted i Napoli og i Milano, og i lovens videste omfang rejse tiltale mod alle ansvarlige personer, herunder offentlige embedsmænd, som kommer med fjendtlige udtalelser om romaer, og således ansporer til racehad.
Jeg opfordrer de italienske myndigheder til fuldt at samarbejde med mellemstatslige institutioner, internationale organisationer og det nationale civilsamfund for hurtigt og effektivt at sætte en stopper for undtagelsestilstanden for romaernes menneskerettigheder i Italien. Jeg opfordrer også Kommissionen til at finde frem til en EU-roma-strategi med det mål at gøre integrationen af romaerne til en hastesag og til at forestå ledelsen og koordineringen for medlemsstaterne af deres ansvar for at sikre, at deres romaborgeres rettigheder respekteres.
Monica Frassoni
Fru formand, mine damer og herrer! Parlamentet er ikke det rette sted for polemik mod den ene eller den anden regering. Det er et sted, hvor vi drøfter, undersøger og leder efter fælles løsninger på spørgsmål, som vedrører og bekymrer europæiske borgere, og det, der sker i Italien, bekymrer mange europæere.
Episoderne varierer enormt med hensyn til omfang og alvor, lige fra angreb på romaer, situationen med fornedrelse og fattigdom i hele områder, der kontrolleres af kriminelle bander, hvor italienere og indvandrere slås om ingenting, til den tragiske affaldskrise og endelig de utrolige udtalelser, som Italiens smukke nye ligestillingsminister kom med for nylig, som tangerede til homofobi.
Lad os derfor - uden steril polemik - holde os til fakta og finde ud af, hvad vi kan gøre for at hjælpe og forbedre forholdene snarere end at gøre dem værre. Det, vi ikke må gøre, er at bestride kendsgerningerne. Hvorfor er vi her for at drøfte romasituationen i Europa og Italien? Det er fordi romaerne er det mest diskriminerede mindretal i Europa, og Parlamentet har behandlet dette emne i årevis. Vi er ikke gode feer, men der har været episoder med ekstrem vold, intolerance og racisme, som bør kaldes ved deres rette navn, hvis vi vil begynde at rette op på dem.
Som jeg sagde, er vi ikke gode feer. Kernen i den løsning, vi alle leder efter, er lovlighed, og med det mener jeg respekt for alle regler. Det betyder regler, som forhindrer folk i at stjæle, besætte offentlig ejendom og tvinge børn til at tigge eller kvinder ind i slaveri, men også regler, som forbyder forskelsbehandling og forfølgelse af fattige og årtiers undertrykkelse af folk, som ikke længere ved, hvilken nationalitet de har, og er sigøjnere ikke af eget valg, men fordi det eneste, der er tilbage efter at have flygtet så mange gange, er livet på landevejen. Det er virkeligheden for mange romaer i Italien og Europa.
Til slut vil jeg gerne takke kommissær Špidla for hans bidrag, fordi han indtog en modig holdning og præciserede nogle af de punkter, som vi altid har fastholdt under hensyntagen til direktiv 2004/38/EF, og hvordan dette er blevet fejlfortolket visse steder af den italienske regering. Jeg håber, at hans arbejde for at indføre klarhed kan fortsætte med vores støtte.
Cristiana Muscardini
for UEN-Gruppen - (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Måske burde alvoren af den økonomiske situation og energi- og sikkerhedssituationen for alle EU-borgere have overbevist Parlamentet om at tage det på egne skuldre at dæmme op for den bølge af frygt, som lader til at skylle hen over alle EU-landene.
I går tog det med sin partiske beslutning en anden vej, selv om dette måske kun var for mediernes skyld. Det er tydeligt, at grundlaget for beslutningen ikke er politisk, men partipolitisk, da dette er en debat uden beslutning. Dette taler for sig selv! Vi er enige i pavens synspunkt om solidaritet og generøsitet. Men før der kan være solidaritet, må der være respekt for lovgivningen. Italien er kendt for sin generøsitet. Mens andre lande har beskudt tredjelandsstatsborgere, mens andre lande har afvist skibe med flygtninge eller ladet folk, der klamrede sig til fiskenet eller skibsvrag, drukne, har Italien altid taget imod tredjelandsstatsborgere og EU-borgere med stor velvilje og generøsitet.
Selvfølgelig er der også sket overgreb, og de skal fordømmes, og er også blevet det af den nuværende regering. Vi undrer os imidlertid over, at romasituationen i Italien ikke blev taget op af fru Mohácsi sidste år, for fem måneder siden eller for halvandet år siden. Hvorfor taler Parlamentet om dette i dag, fem uger fra afstemningen, når det ikke tog klart stilling til dette spørgsmål, da det tydeligvis hastede? Nej, hr. Schulz, hvis titlen på denne debat havde været "Romaernes situation i Europa", kunne vi have troet, at dette var et generelt problem. Dette er et partipolitisk spørgsmål, hvorimod der er behov for politiske løsninger.
Roberto Musacchio
for GUE/NGL-Gruppen - (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg er enig med kommissær Špidla. Vi står over for politiske handlinger og begivenheder af en alvor uden sidestykke. Direktiver og erklæringer fra Europa-Parlamentet må gælde for alle, selv Italien. Vi siger dette til den nuværende regering, hvis handlinger og erklæringer ved tiltrædelsen gør os virkelig bekymrede og har chokeret os. Vi sagde også dette til den tidligere regering.
Kampen mod forskelsbehandling og forpligtelsen til at integrere romaerne er sikret ved parlamentariske afstemninger. Retten til fri bevægelighed og til at tage ophold er grundpiller i unionsborgerskabet. EU må gøre det lettere at gennemføre sine beslutninger. I sin egenskab af en europæisk mindretal, som blev forfulgt af nazisterne, bør romaernes ret til statsborgerskab anerkendes.
Jeg anser det, der er sket på det seneste, som meget alvorligt. Der er tale om politisk udnyttelse af frygt, f.eks. romafobi, for at vinde konsensus ved valget, frygt som et grundlag for at vinde stemmer. I processen kvæles politik og demokrati, fredelig sameksistens forpurres og selve den civilisation, som Europa opfordres til at udvikle, ødelægges. Denne debat bør frembringe konkrete resultater i form af medlemsstaternes kontrol af indsatsen, kontrol med den lokale indsats og kontrol med romaernes livsbetingelser.
Gerard Batten
for IND/DEM-Gruppen. - Fru formand! Det, der sker i Italien, er et eksempel på, hvad der kan ske, når virkeligheden kolliderer med EU's utopiske idealisme. EU's idealisme er, at det kan skabe en stor, ny stat uden grænser ved hjælp af ubegrænset, ukontrolleret og ukritisk indvandring. Realiteten er, at med en sådan ureguleret masseindvandring følger massive sociale problemer. Mit parti og jeg fordømmer til fulde den vold, som for nylig er blevet set i Italien mod befolkningsgrupper på grund af deres etniske oprindelse.
Vi har hørt om integrationen af befolkningsgrupper i værtssamfundene, men hvordan kan det ske, når det blotte antal af indvandrere ikke gør det muligt? EU's mission er at skabe en stor stat uden grænser, og det har medført store befolkningsstrømme i Europa i de seneste år, helt sikkert uden noget sammenligningsgrundlag siden det romerske riges fald. Signor Frattini, den nye italienske udenrigsminister, går ind for strammere lovgivning om indvandring. Det er den selvsamme Signor Frattini, som, da han var EU-kommissær, sagde, at Europa havde brug for mindst 20 millioner nye indvandrere fra Afrika og den tredje verden. Nu da Signor Frattini har forladt EU's elfenbenstårne og har et job i den rigtige politiske verden, har piben fået en anden lyd.
EU's politik om åbne grænser betyder, at ingen medlemsstat kan kontrollere, hvem der kan eller ikke kan rejse ind i deres land. I Storbritannien har dette ført til et uudholdeligt pres på infrastruktur, offentlige og sociale ydelser og boligbyggeri. Det har medført øget sygdom og kriminalitet. Det meste af den organiserede kriminalitet i London, min valgkreds, er nu underlagt udenlandske etniske bander. Ethvert land bør være i stand til at have en kontrolleret indvandringspolitik, så de kan vælge, hvilke indvandrere de ønsker, i et antal, der passer til deres behov. De forfærdende voldelige scener i Italien er en direkte følge af, at EU overtager kontrollen med det, som burde henhøre under nationale staters gebet og kontrol.
Luca Romagnoli
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Medmindre jeg tager fejl, kommer de gentagne anklager fra spanske socialister mod Italien og dets suveræne ret til intern sikkerhed fra dem, som holder nøje øje med deres kystlinje, dem for hvem Ceuta- og Melillasagerne stadig står i frisk erindring, dem som behandler catalansk og baskisk separatisme ved at sætte lighedstegn mellem politisk polemik og terrorisme.
Ved spanske og europæiske socialister, hvor generøs Italien har været mod romaerne? Ved de, hvor meget bistand, økonomisk støtte, uddannelse og sundhedspleje, romaerne modtager, som selv italienske borgere ikke får? Ved de, hvor stor en procentdel af samfundsfjendtlige lovovertrædelser, disse "rejsende" står for? Jeg vil gerne spørge kommissær Špidla om, hvem der beskytter børnene, der er ude på gaderne for at tigge, sælge roser og vaske forruder på biler ved lyssignalerne i italienske byer, kort sagt børn, der udnyttes, og hvis herkomst ofte er ubestemt. Hvorfor tages der f.eks. ikke skridt til at analysere alle disse børns dna med det dobbelte formål at beskytte mindreårige og få bekræftet deres afstamning? Så vidt jeg ved, er dette sket i Argentina med hensyn til børn af "desaparecidos".
Efter min mening bør der ikke være nogen romalejre i Italien, eller for den sags skyld i Rumænien eller i noget andet EU-land. Faktisk foreslår jeg, for at give romaerne mulighed for at give ordentlig udtryk for deres identitet - og for deres egen beskyttelse og bedre selvstyre - at EU gør sig til talsmand for skabelsen af en romastat, måske endda i Østeuropa, da mange romaer kommer fra det område.
Dette ville sætte en stopper for deres diasporaer. De ville kunne styre og regere sig selv selvstændigt, deres livskvalitet og velfærd ville blive forbedret, og hvis jeg må sige det, det ville vores også!
Stefano Zappalà
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Et minut er virkelig ikke nok tid til dette emne. Det er blevet sagt, at den italienske regering ikke er under anklage, men i de taler, som jeg har hørt, er populistisk højreorienteret politik ofte blevet nævnt.
Fru Mohácsi sagde, at sagen i Napoli om den seks måneder gamle baby ikke var sand. Fru Frassoni gav den italienske ligestillingsminister skylden. En regering, som blev indsat for kun seks dage siden, er målet for voldsomme beskyldninger fra spanske ministre, selv om langt alvorligere episoder har fundet sted i Spanien.
Jeg tror - faktisk er jeg overbevist om - at, det ville have været langt mere rimeligt, hvis kommissæren havde talt om solidaritet med borgere generelt, end kun med nogle af dem. Vi er, og jeg er, for universel solidaritet. Jeg mener imidlertid, at en regering har en forpligtelse til at sørge for alle sine borgeres sikkerhed, og ikke kun for nogle af dem. Den har en forpligtelse til at sørge for, at alle børn kan leve under de samme forhold, og ikke kun nogle af dem. Den har en forpligtelse til at stræbe efter integration, men ikke ved i nogle tilfælde at tilbyde at blive et tilflugtssted for kriminelle. Den skal forsvare alle.
Fru formand, De har været meget generøs, så lad mig venligst afslutte denne tanke. Jeg mener, at en regering ikke kan og ikke bør anklages, endda en regering, som blev valgt af et flertal uden fortilfælde i Italien. Jeg mener, at dette emne, som er ekstremt følsomt og ekstremt vigtigt, hvilket vi alle er enige om, skal behandles seriøst og ikke med politiske gestus. Jeg har altid støttet den tanke, at Parlamentet, EU, bør opgive det politiske komediespil en gang for alle og have en troværdig europæisk integrationspolitik uden at angribe de enkelte regeringer.
Gianni Pittella
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Kommissær Špidla havde ret, da han sagde, at angrebene for nylig på romalejre i Rom og Napoli var meget alvorlige episoder, og at man må behandle dem ved at finde svar, som hverken frikender Europa for skylden, eller skaber syndebukke eller bruger et diskriminerende og ydmygende sprog. Hr. Romagnoli, som vi lige har hørt, bedes undskylde. Denne type reaktion risikerer at give næring til en farlig atmosfære, som kunne udvikle sig til vold og racisme.
Denne debat, hr. Zappalà, er ikke en retssag mod Italien eller den italienske regering. Kommissæren har sendt et klart budskab ud om samarbejde. Vi forventer overbevisende og konkrete svar fra den italienske regering på linje med to grundlæggende krav, nemlig integration og sikkerhed, og modtagelse, integration og sikkerhed i henhold til lovgivningen og håndhævet af staten, ikke af milits og vagtpatruljer, som minder om en sort periode i vores lands historie, som vi ikke ønsker at se genopstå. Nogle avisers overskrifter lyder i dag "Europa anklager Italien" eller "Kammerat Schulz, Berlusconis fjende, mod Italien". Det er latterligt.
Jeg vil gerne sige, at Italien, et meget værdsat land, som er elsket for sine civiliserede værdier, beder Europa om at opfylde sin rolle og styrke sikkerheden og fremme integrationen.
Marco Pannella
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne sige følgende: Til trods for disse episoders alvor, som jeg tror alle her anerkender, er der en vis tankegang og en uvidenhed om situationen i Italien og i Europa, som skræmmer mig. Det er altid andres fejl. Derfor kræver jeg pligten og retten til selvanklage. Vi har været ved magten i Rom og Napoli i 15 år! I Rom, Napoli og i hele Italien er der dukket en skandaløs tv-kampagne op. Andelen af sendetiden, som bruges på at fordømme kriminalitet, hvilket skaber en angstpsykose, er steget fra 10 % til 24 %.
Jeg vil bare sige, at der, hvor der ikke er demokrati, har romaerne, eller italienerne for den sags skyld, ikke fred. Italien er ikke et demokrati, der er ingen retsstat. Vi kan starte fra dette punkt og kæmpe, og vi kan håbe, men ikke med den billige moral, som for mange af os har.
Elly de Groen-Kouwenhoven
Fru formand! Jeg er dybt skuffet over, at formand Barroso ikke er tilstrækkelig engageret i romaspørgsmålet. I denne parlamentsperiode har vi vedtaget to fælles beslutninger om romaer og en rapport om romakvinder, og vi har haft en række møder med Kommissionen. I mellemtiden er antisigøjnerismen blevet større og tilsyneladende også den offentlige accept af racisme. Det er på høje tid at handle.
Denne sag i Italien med romaerne er et tydeligt eksempel på regeringssponsoreret racisme. Volden mod roma-syndebukkene i Italien minder mig om jøde- og romaforfølgelserne i 1930'erne. Berlusconis politiske taktik minder om Milosevics etniske udrensning i det tidligere Jugoslavien.
Jeg vil gerne anmode om solidaritet til at lægge pres på Kommissionen og Rådet for en EU-politik vedrørende romaerne. Jeg er overbevist om, at EU-formandskabet har hørt denne debat og vil undersøge romaspørgsmålet mere seriøst på næste EU-topmøde.
Roberta Angelilli
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne rette en misforståelse. Enhver voldshandling eller forskelsbehandling skal fordømmes i utilslørede vendinger, men vi må overveje situationen og især undgå hykleri, eller, værre endnu, politisk udnyttelse. Jeg beklager, at jeg er så ligefrem, men jeg vil gerne sætte en stopper for de forsøg, som mange her i Parlamentet har gjort i dag for at lægge skylden for den aktuelle romasituation i Italien på Silvio Berlusconi.
Måske ved hr. Veltroni og hr. Bassolino mere om skyld, især når det drejer sig om elendighed i illegale romalejre. Jeg vil imidlertid bede enhver om at bestræbe sig på at handle ansvarligt og seriøst, hvilket vi har brug for nu efter alle forsinkelser og opfordringer til at finde en løsning, som er blevet fremsat for døve øren.
Vi må fordoble vores indsats og forsvare de folk, der bor i romalejrene under absolut inhumane og uacceptable vilkår. Vi må glemme moderen, hvis baby næsten blev kidnappet, og fru Reggianis familie, som blev voldtaget og dræbt for under et år siden, trist nok en sag, som har beskæftiget dette Parlament.
Vores forslag, som vi har fremsat i årevis, er klare. De blev inkorporeret i både Europa-Parlamentets sidste beslutning om romaernes situation i EU og i den europæiske strategi om barnets rettigheder. 1: Løs problemet med romalejre, hvor sundhed og sikkerhed er ikke eksisterende. 2: Foreslå drastiske midler, som f.eks. tab af forældremyndighed, for de forældre, som tvinger deres børn til tiggeri, prostitution og børnearbejde. 3: Nedsæt den andel af romabørn, 75 % i nogle medlemsstater, som dropper ud af skolen. 4: Gør bedre brug af fællesskabsmidler, der er til rådighed for alle borgere af romaoprindelse, som arbejder, som ønsker at blive integreret, og som sender deres børn i skole, men isoler og hjemsend samtidig vaneforbrydere.
Til slut vil jeg appellere til hele EU, idet problemet vedrører alle medlemsstater, som Europarådet for nylig præciserede med beklagelse.
Umberto Guidoni
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer, kommissær Špidla! Jeg er meget bekymret over de nylige begivenheder i Italien. Der er en atmosfære af heksejagt mod rumænere og romaer med et stort antal straffeekspeditioner og med sigøjnerlejre, der er blevet sat ild til. Den italienske regering fører en sygelig sikkerhedskampagne, der sætter spørgsmålstegn ved Europa, Schengentraktaten og fri bevægelighed i EU.
Vi må se på sikkerhedsspørgsmålet igen fra et retskulturelt synspunkt, som ikke kan blive påvirket af nødsituationsaspektet. Ifølge retsstatsprincippet er strafansvaret individuelt. Det kan ikke tildeles kollektive kategorier. At afvige fra dette princip skaber en farlig præcedens, som vil føre til kriminalisering af hele etniske grupper. Sikkerhedskravet er legitimt, men vi kan ikke ty til udnyttelse, som vil give næring til had og fremmedhad af politiske grunde.
Snarere end at gøre illegal indvandring til en forbrydelse bør den italienske regering anvende EU-midler mere effektivt til integrationspolitik. Kort sagt må vi genåbne debatten om fordrivelsen af romaerne i de rette europæiske rammer og bekræfte, at eksisterende lovgivning bør håndhæves, uden at der sættes spørgsmålstegn ved EU-borgeres frie bevægelighed, som er en umistelig ret ved EU-borgerskabet.
Roberto Fiore
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne sige, at dette er en anklage mod en regering, som i to år har tilladt hundredtusindvis af folk at rejse ind i sit land og samtidig har tilladt disse folk at leve i en tilstand af absolut elendighed, hvorved et nyt underproletariat er blevet skabt. De, som ikke overvejede et moratorium, da Rumænien og andre lande sluttede sig til EU, bør også anklages.
Jeg mener ikke, at Italien kan tackle dette problem blandt andre presserende emner, som f.eks. håndtering af affald, beskæftigelse og boligbyggeri. Romaspørgsmålet er et uoverstigeligt problem, i betragtning af at denne "solidaritet" repræsenteres af lejre - som vist på gårsdagens "Porta a porta" (italiensk aktualitetsprogram) - som teoretisk set er lovlige, men hvor der vedvarende sker misbrug af børn, og hvor de sanitære vilkår er fuldstændig rædselsfulde.
Jeg mener, at det eneste, Italien kan gøre - og Europa må støtte det heri - er følgende: 1) Suspendere Schengentraktaten i mindst seks måneder for Italiens vedkommende, eftersom Parlamentet anerkender, at der er et problem med romanødsituationen i Italien, så der bør ske en suspendering af Schengentraktaten. 2) Gøre illegal indvandring til en forbrydelse i Italien, som det er tilfældet i andre lande. 3) Forhandle med Rumænien, Bosnien, Makedonien og Serbien - med andre ord både med EU-medlemsstater og tredjelande - med henblik på en human hjemsendelse af Italiens romabefolkning.
Mario Mauro
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne lade tvivlen komme hr. Schulz til gode, når han siger, at han ønsker en konstruktiv tilgang til modtagelse og de ufravigelige regler, som romaerne, ligesom alle andre, må følge, hvis de skal deltage i det sameksistensprojekt, som vi kalder EU.
Den konstante nedbrydning af disse folks rettigheder og værdighed og de italienske ofre, som har været involveret i den eskalerende vold i løbet af de seneste 18 måneder, er et eksempel på de modsætninger, der kendetegner disse regeringer og institutioner, som på den ene side prædiker forståelse og på den anden side tillader mennesker at bo i elendighed og at blive berøvet, voldtaget og dræbt for pøblens hånd.
Hvis vi virkelig er opsat på at finde en løsning, hr. Schulz, mine damer og herrer, så lad os indrømme, at ikke blot kollapsede hr. Prodis regering, men at både venstre- og højrefløjen må bestræbe sig på at acceptere hinanden. Dette vil gøre det lettere at påtage os et problem, som vi ellers ville være blevet holdt som gidsler i af "old-school"politik, og som ville have tvunget os til at vække hr. Berlusconis spøgelse til live igen for at føle os frikendt for vores fejltagelser.
Adrian Severin
(EN) Fru formand! I Italien, et land der fortjener vores respekt og kærlighed, er den populistiske retorik blevet forenet med doktriner fra den yderste højrefløj og har givet næring til interetnisk had, ansporet til romaforfølgelser og lagt grunden for racelove. På en bizar måde blev romafobien kombineret med en Rumænienfobi. Mens vi protesterer energisk mod inhuman adfærd og forskelsbehandling i Burma eller andre fjerntliggende steder, var antallet af medlemmer af Europa-Parlamentet, som mente, at begivenhederne i Italien fordrer mere end en imødekommende et minuts-tale, i går kun seks mere end dem, som mener, at dette ikke er normal fremgangsmåde.
Problemet i Italien er ikke et romaproblem eller et rumænsk problem, som hr. Daul gav udtryk for i går. Rumænere og romaer er blot ofre. Italienerne er også ofre. Begivenhederne og udviklingen i Italien er blot et chokerende udtryk for en tendens, som ligger skjult mange andre steder i Europa. Og derfor kunne de sprede sig til hele Europa. Det er et europæisk problem. For at forebygge dette problem og klare romaudfordringen har vi ikke brug for mere undertrykkelse, men mere integration. Vi har ikke brug for mere politi, men mere retfærdighed, og især social retfærdighed. Vi har også brug for stater, som fungerer, medier, som aldrig blander kriminalitet sammen med etnicitet, og et EU, som er i stand til at udarbejde og forbedre en virkelig vidtfavnende og modig europæisk strategi vedrørende romaer i særdeleshed og interkulturelle relationer generelt. Hvis vi ikke klarer denne test, vil flammerne i Napoli sætte ild til hele Europa.
Milan Horáček
(DE) Fru formand! I EU lever der over 10 millioner sinti og romaer i udkanten af samfundet. Hidtil har den nationale handlingsplan for inddragelse af romafolket i tiåret 2005-2015, der blev vedtaget i 2005, kun ændret lidt på dette. Episoderne i Italien viser tydeligt, at de hidtidige tiltag mod udelukkelse og diskrimination har haft ringe virkning og ikke er blevet gennemført.
I januar krævede vi igen en integrationsstrategi for romaerne. Her til morgen har vi forhandlet om og vedtaget rammedirektivet imod diskrimination. Progromerne i romakvartererne i Italien viser, hvor presserende vi har brug for en oprigtig og omfattende politisk løsning og ikkekonfrontation. En virkelig integration af romaerne i vores samfund ville være et godt bevis på, at EU er båret af grundpillerne demokrati, retstatsprincip og menneskerettigheder.
Mario Borghezio
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Som bekendt er det op til folket i vores land at anmode regeringen om at håndtere den kritiske kriminalitet, herunder romakriminalitet, realistisk og uden en for slap holdning.
Forsvar menneskerettighederne med alle midler - det skulle være sket i Ceuta, men i stedet var der konspiratorisk tavshed fra Socialistisk Internationale. Kammerat Schulz, er De enig? Forsvar frem for alt ærlige borgere mod andres ulovlige adfærd, også romaerne! Jeg vil personligt kæmpe for, at regeringen i vores land gør det til en strafbar lovovertrædelse at være medlem af en forbryderbande, ligesom de typiske romabander, som begår tyverier, indbrud og endda mere alvorlig kriminalitet.
Fremmedfjendsk vold er ikke karakteristisk for vores folk, og slet ikke folk i Kampanien eller Napoli. Den henhører under Camorraen, som vi må bekæmpe. Folk kræver sikkerhed, velvidende at det ikke udelukker humanitære og solidariske foranstaltninger. Sikkerhed har dog førsteprioritet, og det er lige så vigtigt at garantere dette.
Vi kan ikke tilslutte os Kommissionens tomme snak. Borgerne i Italien og i Europa kræver beskyttelse mod ukontrolleret indvandring og mod tilstrømningen af folk, som ikke emigrerer for at arbejde, men ofte er forbrydere, som emigrerer, snarere end emigranter, der begår forbrydelser.
Vito Bonsignore
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Den vanskelige lov og orden-situation og den naturlige reaktion fra offentligheden i kølvandet på de talrige voldsepisoder, som har rystet den offentlige mening i mit land, har fået den italienske regering til at vedtage nye sikkerhedsforanstaltninger. Jeg mener, at vi energisk må afvise forsøg på at definere bestemmelserne i sikkerhedspakken, som i øjeblikket ratificeres af det italienske ministerråd, som diskriminerende, racistisk og uden for Fællesskabets direktiver.
Strenge foranstaltninger vedrørende husbesættelse, udvisning af indvandrere uden visum og højere straffe for personer, som begår samfundsfjendtlig kriminalitet, er i overensstemmelse med EU-lovgivningen. Italien er og vil forblive et modtagende land, som udvikler en ny integrationspolitik, men det er ikke længere villigt til at tolerere tilstedeværelsen af illegale indvandrere.
Alle EU-borgere og tredjelandsstatsborgere er velkomne, så længe de retter sig efter reglerne for fredelig sameksistens. EU og dets 27 medlemsstater må alle gøre det, der står i deres magt, og vi må overvåge situationen for at sikre, at borgerrettighederne respekteres over hele Europa.
Claudio Fava
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne holde mig til kendsgerningerne. Kendsgerningerne fortæller os, at Silvio Berlusconis regering genintroducerer racebegrebet i det italienske retssystem og hurtigt er i gang med at marginalisere Italien inden for EU, systematisk overtræder de grundlæggende principper, som direktiv 2001/38/EF bygger på, først og fremmest det grundlæggende princip om personers ret til fri bevægelighed.
Jeg vil gerne nævne bare to af konsekvenserne. Den første så vi i Napoli for nogle få dage siden, da Camorraen blev udpeget til stedfortrædende ordenshåndhævere og fordrev enhver, som blev i byens romalejre med molotovcocktails. Den anden hørte vi fra hr. Romagnoli, som er kommet med et forslag, hvis oprindelse bestemt ikke kan forskønnes. Det er et fuldstændigt uoriginalt forslag: At genopbygge, opbygge eller skabe en stat, som alle romaborgere er bundet til. Jeg synes at erindre, at det samme forslag blev stillet om sigøjnere og jøder af Goebbels i 1930'ernes nazityskland, før krigen brød ud, og sigøjner- og jødestaten blev erstattet af krematorier. Det er budskabet bag det forslag, vi har hørt i dag.
Romano Maria La Russa
- (IT). Fru formand, mine damer og herrer! Jeg havde planlagt at tale en gang, men jeg vil tale igen, efter at have hørt hr. Fava. Jeg beklager, men ud fra det, jeg har hørt i dag, mener jeg, at denne debat blev fremkaldt af et "forfølgerisk", anklagende og straffende angreb på en medlemsstat og en regering, som blev valgt af et overvældende flertal. Men uheldigvis for nogle er det ikke en venstreorienteret regering.
Det er ikke vores skyld, at romaerne næsten udelukkende er synlige i Italien på grund af deres kriminalitet - tyveri, røveri, kidnapning af børn og tiggeri. Det er det image, sigøjnere har i Italien. Det er det image, romaerne har skabt til trods for vores bestræbelser. Jeg leder stadig efter en roma i Italien - og vil nogen venligst lade mig høre, hvis de kender en - som er lovligt ansat og betaler skat.
Anklag mig ikke for racisme, vær seriøse. Jeg forsvarer bare ærlige europæere - vær stille og gå tilbage til tilhørerlogen, gå tilbage til tilhørerlogen! - Jeg blev afbrudt. Anklag mig ikke for racisme, vær seriøse. Jeg forsvarer bare ærlige europæere og ærlige romaer. Enhver medlemsstat bør sætte sine borgeres sikkerhed først, ellers vil borgerne føle sig i deres gode ret til selv at udøve justits.
Derfor vil jeg til slut bede de spanske parlamentsmedlemmer og medlemmerne af Europa-Parlamentet om at styre sig, tie stille og bringe lidt mere orden i deres egne sager.
Formanden
Hr. La Russa og hr. Pannella, vi er ikke i det italienske parlament, så De bedes opføre Dem ordentligt - og stop med at lave disse håndbevægelser, er det forstået? Lad os stoppe dette, ellers tilkalder jeg assistance!
Csaba Sógor
- (HU) Fru formand! Tak. Det fylder mig med forfærdelse at notere, at vi, efter Tibet og Kosovo, nu er nået til EU-jord. Lad os ikke glemme, at romaerne er EU-statsborgere, de er også EU-borgere. Sociale spørgsmål og fremmedhad er altid forbundet med hinanden. Det ville have glædet mig, hvis vores socialdemokratiske venner også havde hævet stemmen, da socialist og tidligere kommunistisk premierministerkandidat Walter Veltroni stadig var borgmester og råbte op om deportation af uønskede elementer, idet han blandede romaer sammen med rumænere.
Dernæst må vi ikke glemme, at mindretalsspørgsmålet har mange lag. Der er romaer, nye indvandrere og nationale mindretal, men de er alle ens på den måde, at ethvert EU-land skal finde en løsning på deres problemer. Det mindste ville være at nedsætte et menneskerettighedsudvalg for mindretal fra 2009 og sikre, at lovgivningen er ens i hele EU.
Til slut vil jeg gerne sige et ord eller to om forebyggende strategi. EU's rolle skal ikke blot være at slukke brande, det skal snarere indtage den holdning, at der, medmindre der er social sikkerhed, respekt for grundlæggende menneskerettigheder og kulturel og territorial selvstændighed for mindretal, ikke er noget Europa.
Enrique Barón Crespo
- (ES) Fru formand! Jeg vil indlede med at takke kommissær Špidla for hans klare og tydelige indlæg, og fordi Kommissionen har reageret så hurtigt. Tillad mig, fru formand, at jeg taler på vegne af et tidligere medlem af Europa-Parlamentet, det første spanske sigøjnermedlem, der blev valgt for 15 år siden, Juan de Dios Ramírez Heredia, der har sendt mig et brev, hvori han siger følgende:
"De kender udmærket til de triste begivenheder, der i den seneste tid har forvoldt hundredvis af uskyldige sigøjnerfamilier, der har været udsat for racistisk vold, stor sorg. Fra Romaniforeningens side ønsker vi denne forhandling, så ingen kan negligere, at vi altid - koste hvad det vil - skal forsvare menneskerettighederne og rettens forrang i forhold til politisk lidenskab.
Vi, de europæiske sigøjnere, tror på Europa. Der er ingen som sigøjnerne, der altid har forsvaret et Europa uden grænser. Derfor synes vi, at det, hvis man sætter vilkårlige grænser for personers frie bevægelighed inden for EU, ville være et alvorligt tilbageskridt for opbygningen af det Europa, vi alle drømmer om."
Lad mig slutte, fru formand, med at henvende mig til kommissær Špidla, der sammen med næstformand Frattini for tre år siden her i Parlamentet fremlagde en plan, en road-map, for lovlig indvandring. Jeg synes, at næstformand Frattini har gjort en god indsats som kommissær, og jeg håber, at han også vil være med til at få situationen i Italien tilbage på sporet.
Magda Kósáné Kovács
- (HU) Fru formand! Tak. I Napoli er den sociale realitet, som midlertidigt blev skjult af symptomatisk administration, brudt op til overfladen med en overraskende styrke. I det 27 lande store EU kan problemet ikke længere håndteres på medlemsstatsniveau, det råber på en meget mere kompleks indsats på fællesskabsniveau.
Problemet er ikke et spørgsmål om relationer mellem én nation og en anden, eller mellem gamle og nye medlemsstater, eller mellem romafolket og andre. Krisen har synliggjort den håbløse situation, hvori en million EU-borgere lever, vaklende på samfundets rand i byernes forstæder, ramt af arbejdsløshed, i nødboliger, under uhygiejniske vilkår, og som ubemærkede kæmper for overlevelse uden ordentlig bistand eller uddannelse.
De Europæiske Socialdemokraters Gruppe har ikke været tavs. De har handlet, og ikke kun talt om det, og de har også erklæret, at det i et forenet Europa er uacceptabelt at give romabefolkningen skylden for den nuværende offentlige sikkerhedssituation.
Hvor meget vi forstår på grundlag af begivenheder som dem i Napoli, og hvordan vi bedst kan anvende de Fællesskabsmidler, der er til rådighed, til at råde bod på problemerne, er op til os. Som den person, der rapporterer til Parlamentet om romaspørgsmål, tilbyder jeg kommissæren vores samarbejde og beder mine kolleger i Parlamentet om at gøre det samme.
Giuseppe Gargani
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Efter at have lyttet opmærksomt til hele debatten vil jeg gerne komme med en endelig udtalelse.
Debatten har for størstedelens vedkommende ikke levet op til samme niveau som kommissærens rapport og hr. Schulz' opfordring til at se bort fra et bestemt lands - specifikt Italiens - specifikke problemer eller intriger og overveje det generelle problem, som jeg tror, vi alle er enige om, er modtagelse og solidaritet med dem, som rejser ind i forskellige lande, med romaerne, som virkelig har et specifikt problem, og samtidig sikkerhed og lovlighed, for sikkerhed og lovlighed understøtter den modtagelse og solidaritet, vi må tilbyde.
Vi burde have svaret kommissæren, som stillede spørgsmålet: Hvad kan Kommissionen gøre? Jeg mener, at hr. Barón Crespo sagde for nylig, at Kommissionen - med støtte fra Parlamentet - kan udstede retningslinjer, EU-direktiver, når disse gennemføres. Som med affaldsspørgsmålet kan et direktiv være løsningen på spørgsmålet om tredjelandsstatsborgere og EU-statsborgere, dog ikke når Parlamentet, Kommissionen og Rådet ikke udnytter deres solidaritet, når de bruger den til at have en debat, som kun omhandler Italien og er manipulerende, idet regeringen kun har været ved magten i få timer og få dage.
Hvis hele Parlamentet på den anden side fokuserer på solidaritet - som forudset af kommissæren - så tror jeg, vi måske vil være i stand til at finde løsninger og opnå resultater.
Ioan Mircea Paşcu
Fru formand! Da vi rumænere var et kandidatland, fik vi af bl.a. tidligere kommissær Frattini formaninger om det absolutte behov for at respektere mindretallenes rettigheder, herunder romaernes.
Nu er vi medlemmer, og mange romaer har som EU-borgere slået sig ned i andre lande, som f.eks. Italien, og har sluttet sig til andre romaer, som lever der, nogle i lejre, der allerede har eksisteret i 40 år.
Jeg er enig i, at nogle har begået kriminalitet og skal straffes ordentligt. Men at generalisere og anspore til aggressive, negative følelser mod alle sammen, herunder gennem falske rapporter i medierne, er ikke acceptabelt. Hvis vi tolererer denne grove overtrædelse af de europæiske kerneværdier, som vi er så glade for at påberåbe os, og lukker øjnene for de ansvarlige, opfordrer vi til det værste, som hurtigt ville komme fuldstændigt ud af kontrol med uoverskuelige negative konsekvenser for hele Unionen til følge.
Renate Weber
- (RO) Fru formand! Jeg mener, at denne debats navn kunne have været "Alvorlige overtrædelser af menneskerettighederne i Italien", for vi beskæftiger os faktisk med den italienske regerings handlingslammelse i forbindelse med, at en befolkningsgruppe har været udsat for omfattende vold, og dette var muligt, fordi en del af den italienske presses samt nogle toppolitikeres racistiske ytringer de seneste måneder uheldigvis har mindet os om de værste perioder i Europas nyeste historie.
Den italienske regering har en forpligtelse til at eftersøge udøverne af disse voldshandlinger, som skal stilles for retten, og det italienske retsvæsen må træffe en afgørelse. Ellers overtræder den italienske regering i alvorlig grad EU-traktatens artikel 6. De ikkestatslige aktører, forbryderne, må stå til ansvar over for det italienske retsvæsen. Den italienske regering må stå til ansvar over for EU. Dette er ånden i traktatens artikel 6.
László Tőkés
- (HU) Fru formand! Det skønnes, at Rumænien har adskillige millioner borgere med sigøjnerbaggrund, og i stedet for at føre en ansvarlig social mindretalspolitik, der beskæftiger sig med deres utålelige situation, har verden tendens til at høre om deres skæbne gennem sensationspressen. Det var vi vidne til i forbindelse med de forbrydelser, der blev begået af rumænske sigøjnere i Italien.
Det er beklageligt og bekymrende, at det kun er de chokerende begivenheder i Italien, som har kunnet nå Europa-Parlamentets minimumsgrænse for en social reaktion. Det er endnu mere trist, at nogle politiske kræfter behandler disse begivenheder som indblanding i Italiens indre anliggender og prøver på at slå politisk mønt af sigøjnerspørgsmålet.
Vi må på den anden side sætte os imod, at visse politiske kræfter udnytter følelser blandt offentligheden mod de rumænske sigøjnere til at skabe grobund for antirumænske følelser generelt. For det første er situationen i Italien ikke en intern italiensk sag, og det er heller ikke kun et spørgsmål om rumænske sigøjnere. Det er en sag vedrørende alle sigøjnere, der bor i EU, og en sag, som kræver og retfærdiggør mere end blot symptomatisk behandling eller sag til sag-behandling.
Giusto Catania
- (IT). Fru formand, mine damer og herrer! En politisk kampagne og mediekampagne er i gang med at kriminalisere indvandrere og romaer i Italien. En række italienske parlamentsmedlemmer har givet udtryk for den italienske regerings sande jeg her i dag, f.eks. hr. Fiore, hr. Borghezio og hr. La Russa, der, som vi alle hørte, klart sagde, at Schengen skulle suspenderes, illegal indvandring gøres til en strafbar lovovertrædelse og alle romaer udvises. Det er ensbetydende med at sætte lighedstegn mellem romaer og forbrydere.
Det er den italienske regerings sande jeg. Kampagnen er indlysende i lyset af, at regeringen lige har offentliggjort udnævnelsen af en særlig kommissær for romaer. Dette blev fulgt op af arrestationer af romaer, i stedet for at anholde dem som havde sat ild til romalejrene i Italien. Udtalelser af den slags, vi har hørt her, fremsættes ofte af forskellige ministre i den italienske regering.
Derfor, fru Muscardini, har vi debatten nu og ikke tidligere. Der er kun en ting tilbage at sige, og jeg vil slutte med dette punkt: Der er 200.000 romaer i Italien. Af dem er 80.000 italienske statsborgere. Af de resterende 120.000 blev 50.000 født i Italien. Hvis vi gav statsborgerskab, ville det sandsynligvis løse en stor del af romaproblemet i Italien.
Vladimír Špidla
medlem af Kommissionen. - (CS) Fru formand, mine damer og herrer! Tak, fordi jeg har fået ordet efter at have lyttet til debatten. Tillad mig meget kort at berøre flere emner. Europas historie viser med al tydelighed, at racisme, etnisk had og intolerance altid ender med en katastrofe, før eller senere. De, som ikke lærer af historien, vil nogle gange opleve katastrofen igen. Menneskerettighedsbegrebet er Europas svar på historiens lære. Menneskerettighederne er udelelige og skal beskyttes af alle forfatningssystemer i Europa, i alle medlemsstater. Hver medlemsstat må rette sig efter dette og på passende vis bestræbe sig på at opfylde denne forpligtelse.
Der er en anden ting, som jeg gerne vil nævne i denne forbindelse: I morges drøftede vi fattigdom og social udstødelse. Det er rigtigt, at fattigdom i Europa er blevet meget individualiseret, meget relateret til personlige omstændigheder. Der er imidlertid én undtagelse. Hvis man tilhører romamindretallet, er man med kun få undtagelser socialt udstødt og fattig praktisk talt overalt i Europa. Det er realitet. På den anden side er det klart, at romaborgeres situation ikke er den samme i alle lande, og at der eksisterer effektive projekter og metoder, som forbedrer deres situation. Debatten viste også med tydelighed, at spørgsmålet om mindretal er meget komplekst og, som jeg sagde før, skal det primært behandles af medlemsstaterne, selv om EU og Kommissionen også har en rolle at spille. Jeg er derfor glad for at kunne sige, at vi så tidlig som i juni vil forelægge et begrebsmæssigt dokument for Rådet, hvori vores hidtil ineffektive politik vil blive evalueret. Det er desværre sandheden, og dette emne kræver en stor indsats fra vores side.
Debatten viste også klart, hvor let det er at forvandle sådanne ekstreme emner til politiske instrumenter. En af alle demokratiske kræfters pligter er at forhindre en sådan manipulation, som gør enhver effektiv indfaldsvinkel til emnet umulig.
Tak for de mange meningstilkendegivelser, som klart understregede de mange facetter i denne sag. Jeg vil måske lige tilføje en sidste lille ting: Der blev givet udtryk for en række forskellige synspunkter, hvoraf der er mange, jeg ikke støtter. Det er normalt, ligesom der sikkert er nogle, der ikke er enig i mine synspunkter. Men vi hørte et synspunkt, som er helt uacceptabelt. Jeg kan ikke huske, hvem der gav udtryk for denne holdning, men jeg vil tro, at det blev bemærket af andre end mig.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Tak, kommissær Špidla. Jeg ville ønske, at dette emne kunne blive diskuteret roligt med menneskelighed og værdighed, som formand Pöttering ofte siger.
Hr. Romagnoli, jeg har ikke glemt Dem. De indgav en anmodning på grundlag af artikel 145, som er personlig, således at De ville få mulighed for at tale efter debatten, hvilket er nu. De har et minut. Jeg vil lige minde Dem om, at De i henhold til artikel 145 ikke må gå ind på indholdet af debatten, men blot oplyse, om der er en personlig sag eller kommentarer, som De mener blev tilskrevet Dem fejlagtigt.
Luca Romagnoli
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg mener, at dette bør være et sted for fri og kvalificeret debat, men det kan ikke lade sig gøre, hvis man tolererer uforskammethed og fornærmelser, som måske er ubegrundede.
Personligt har jeg altid fordømt og fordømmer fortsat al vold mod og forskelsbehandling af både enkeltpersoner og befolkningsgrupper til enhver tid og i hvilken form det end måtte være. Jeg mener, at selvbestemmelse, hvis vi giver det til palæstinenserne, også må gælde for andre, så det var det, jeg mente, da jeg gav udtryk for mine synspunkter om romaerne.
Jeg er ked af, at mine ord blev fordrejet. Jeg er ked af, at nogle af mine kolleger kaldte mig noget, som jeg ikke fortjener, hvilket enhver, der kender mig, vil give mig ret i. Ingen sætter spørgsmålstegn ved menneskerettighederne. Jeg er hverken racist eller fremmedfjendsk, men jeg insisterer på retten til samfundsorden, som enhver til stede burde forsvare, og på Italiens ret til fuldstændig suverænitet.
Formanden
Der var noget med en anmodning. Sekretariatet tjekker, for der er ikke nogen angivelse af, hvilken type anmodning det var. Som bekendt er der ikke nogen beslutning og ingen afstemning.
Reinhard Rack
(DE) Fru formand! Jeg har fuld forståelse for den kendsgerning, at De ikke kan give ordet til alle ved mange opsigtsvækkende procedurer.
Men jeg har overhovedet ingen forståelse for, at valget så resulterer i, at hver gruppe får tildelt ordet én gang. Herigennem sker der en politisk skævvridning i Europa-Parlamentet. I grunden får de små grupperinger på denne måde igen betydeligt større vægt. Det er en legitim politisk fremgangsmåde, men det er ikke, hvad forretningsordenen siger om opsigtsvækkende procedurer.
Jeg beder i øvrigt om, at man også kommer til, når man fremover beder om at måtte fremsætte en bemærkning til forretningsordenen.
Formanden
Vi har fem minutter tilbage af den tildelte tid. Dette blev besluttet af formandskonferencen, og det er den rette mængde tid. Jeg vil imidlertid notere de enkelte kommentarer.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Titus Corlăţean  
skriftlig. - (RO) Stigningen af volden mod rumænske indvandrere og romabefolkningen i Italien er en direkte følge af ekstremistiske udtalelser af fascistisk tilsnit med støtte fra højrefløjen og den yderste højrefløj i den nylig overståede valgkampagne i Italien.
De italienske myndigheder bør tage den kendsgerning i betragtning, at de lovændringer, de har til hensigt at vedtage, nøje skal være i overensstemmelse med de europæiske normer og ikke foreskrive nogen kollektive udvisninger eller fortsætte med at fremme en fremmedfjendsk holdning over for Fællesskabsborgere bosat i Italien.
Faktisk er hovedproblemet ikke relateret til kriminalitet. Dette medfører et individuelt ansvar, og det bør sanktioneres som sådan af det italienske retsvæsen i henhold til italiensk lovgivning. Hovedprioriteten er en sammenhængende politik for integration i det italienske samfund og den italienske stats støtte, herunder ved udnyttelse af EU-midler på dette område.
Vi beklager den holdning, som den liberale regering i Bukarest og ALDE-Gruppen i Europa-Parlamentet gav udtryk for, da de afviste udvidelsen af mandatet for den kommissær, som Rumænien havde udnævnt for mindretalsspørgsmål i Europa, herunder spørgsmål med relation til romabefolkningen.
Rumænien har således mistet en vigtig politisk løftestang og muligheden for at frembringe europæiske løsninger vedrørende spørgsmålet om integration af romafolket i de europæiske samfund.
Corina Creţu  
skriftlig. - (RO) Jeg glæder mig over, at Europa-Parlamentet besluttede at afholde en debat om romasamfundets situation i Italien. Dette er et signal om, at dette emne er begyndt at blive set i sin sande dimension, nemlig den europæiske. Romaspørgsmålet er så komplekst, at der kun ved at mobilisere alle Unionens kræfter kan nås en konkret løsning på en situation, som er nedfældet i historien. Derfor har vi brug for en strategi og en fælles indsats på kontinentalt plan. Jeg anmoder de kompetente kommissærer om så hurtigt som muligt at foreslå en arbejdsplan i denne henseende.
Jeg mener også, at det er de europæiske foras pligt at indtage en fast holdning til den måde, de italienske myndigheder forstår at gennemføre ekstreme forholdsregler på. Nomadelejre i brand, natlige razziaer, anholdelser uden retskendelser og trusler om at inddrage hæren i kampen mod kriminalitet - alt dette afspejler en atmosfære af smertefuld intolerance for det 21. århundrede og udgør en farlig situation for EU's fremtid.
Hvis vi når til at lovgive om atmosfæren af moralsk og racerelateret had, mener jeg, at det er EU's pligt at overveje vedtagelsen af mulige sanktioner mod en regering, som krænker det forenede Europas værdier og fundament.
Rovana Plumb  
De nylige begivenheder i Italien og den fremmedfjendske holdning, som repræsentanterne for partierne på højrefløjen og den yderste højrefløj, som danner den nye regering, giver udtryk for i forbindelse med romafolket, beviser, at udtalelser og handlinger af fascistisk tilsnit desværre eksisterer i Europa anno 2008.
At gøre kriminalitet etnisk er ekstremt farligt, ligesom den kendsgerning, at politikere og massemedier ved hjælp af medier, der flyder over med kriminalitet begået af romaer, fremmer idéen om, at alle forbrydere kommer fra romabefolkningen. Kriminalitet er individuel og bør straffes i overensstemmelse med lovgivningen i den italienske stat.
Stigningen af vold mod romaerne i Italien både i ord og i handling er et europæisk problem som følge af de konsekvenser, den måtte have, og løsningen består i, at de italienske myndigheder fører en integrationspolitik over for romafolket. EU giver en række midler til finansiering af sådanne sociale integrationsprogrammer, som den italienske udøvende magt kan og bør udnytte.
For det andet bør Fællesskabets udøvende myndighed træffe foranstaltninger med hensyn til forskelsbehandlingen af visse etniske grupper på det italienske arbejdsmarked, idet Italien i øjeblikket er langt fra at nå målet om fuld beskæftigelse.
Theodor Dumitru Stolojan
, skriftlig. - (RO) Jeg glæder mig over den holdning, Kommissionen har givet udtryk for gennem EU-kommissær Vladimír Špidla om at fordømme volden mod romafolket, hvor end de befinder sig.
Jeg lægger også vægt på behovet for en europæisk strategi vedrørende integrationen af romaerne i det økonomiske, sociale og politiske liv i de europæiske lande, hvor de lever.
Når der ikke eksisterer en sådan europæisk strategi, vil hvert enkelt land forsøge at løse sine problemer vedrørende romabefolkningen, nogle gange ved at anvende politikker og midler, som er uforenelige med de grundlæggende menneskerettigheder og den frie bevægelighed for folk i EU-området. Derfor minder jeg Kommissionen om, at Europa-Parlamentet vedtog beslutningen om en europæisk strategi for romaerne i november 2007.
Mit land, Rumænien, har gjort en stor indsats for at integrere romabefolkningen. Resultaterne er begyndt at dukke op, men de igangværende programmer kræver mere tid, inden deres effektivitet kan vurderes. Fra disse programmer kan jeg især nævne uddannelse af specialister fra romafolket til den offentlige forvaltning og politiet, nedgangen i romabørn, der dropper ud af skolen, og deres integration på universiteterne.
Silvia-Adriana Ţicău  
Et af de grundlæggende principper i EU er personers frie bevægelighed. Området med frihed, sikkerhed og retfærdighed bør sikre alle EU-borgeres sikkerhed og særligt respekten for deres rettigheder.
Romafolkets nuværende forhold i Italien sætter spørgsmålstegn ved præcist de fælles grundlæggende værdier, som den europæiske konstruktion hviler på. Den 14. december 2007 blev Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder underskrevet og vedtaget. EU anerkender de værdier, der fremsættes i dette charter, i artikel 6, der lyder: "Unionen bygger på de udelelige og universelle værdier: menneskets værdighed, frihed, lighed og solidaritet" og "Unionen sætter mennesket i centrum for sit virke med indførelsen af unionsborgerskabet og skabelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed". Også i artikel 19 i chartret om grundlæggende rettigheder nævnes tydeligt, at kollektiv udvisning er forbudt.
Jeg anmoder den italienske regering om at sikre, at rumænske statsborgeres rettigheder i Italien overholdes, samt at garantere deres sikkerhed. Jeg anmoder den italienske regering om at skride til handling mod enhver form for forskelsbehandling på baggrund af kriterier om nationalitet eller etnicitet.
Jeg anmoder Kommissionen, i dens egenskab af traktaternes vogter, til på det bestemteste at sanktionere overtrædelsen af EU-borgeres grundlæggende rettigheder og ikke tillade vedtagelse af love eller forholdsregler, som vil begrænse personers frie bevægelighed.
