Bekæmpelse af menneskehandel (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Edit Bauer for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om bekæmpelse af menneskehandel - en integreret strategi og forslag til en handlingsplan.
Edit Bauer 
Fru formand! Menneskehandel omtales nu som den uden diskussion største skamplet på det moderne samfund og den mest slående overtrædelse af menneskerettighederne. Det er også en særdeles farlig form for kriminalitet, der udgør den tredjestørste indtægtskilde efter våben- og narkotikasmugling, med en omsætning på milliarder af euro og dollar.
Så sent som i dag udsendte Vatikanet en erklæring, hvori man beskrev menneskehandel som værre end slavehandel. Eksperter vurderer, at hvert år bliver omkring et hundrede tusinde mennesker i EU ofre for menneskehandel. De seneste undersøgelser fra UNICEF viser, at to tredjedele af medlemsstaterne er blandt oprindelses- og modtagerlandene. Synspunktet om, at det ikke vedrører os, er derfor fejlagtigt. Det er ligeledes forkert, at dette kun er et spørgsmål, der angår nogle få tusinde prostituerede, hvis skæbne ofte er meget tragisk. Der er imidlertid tale om nye tendenser. Disse omfatter et stigende antal, der er påvirket af menneskehandel i forbindelse med tvangsarbejde, levering af tjenester, tvunget tiggeri for børnenes vedkommende og småkriminalitet samt menneskehandel med henblik på illegal adoption eller tvangsægteskaber. I en rapport fra Europarådet taler man også om beviser for handel med menneskelige organer i de europæiske lande.
Selv om det i de fleste tilfælde er kvinder, der er ofrene, findes der alarmerende oplysninger om, at børn udgør mellem 40 og 50 % af ofrene. Formålet med betænkningen er at give et overblik over problemet med menneskehandel som helhed. Det drejer sig ikke om menneskehandel eller prostitution som sådan. Det drejer sig om handel med menneskelige væsener, hvor en tidlig identifikation af offeret er af stor betydning. I mangel af en tidlig identificering kan ofrene selv ende med at blive anklaget for overtrædelser af immigrationslovgivningen eller for at være indblandet i ulovlige aktiviteter, og de kan blive udvist af landet, før de får mulighed for at hjælpe med til at afsløre velorganiserede kriminelle netværk, hvor der er stor sandsynlighed for, at de bliver ofre for de samme netværk.
I denne forbindelse er det nødvendigt at understrege betydningen af EU's plan samt de velkendte og afprøvede metoder og procedurer for bekæmpelse af menneskehandel, som almindeligvis opfattes som et stort fremskridt på dette område.
Jeg vil imidlertid gerne pege på fire problemområder i betænkningen.
For det første: På trods af, at der er tale om en særdeles alvorlig forbrydelse, er situationen i medlemsstaterne med hensyn til den relevante lovgivning og håndhævelsen langtfra tilfredsstillende. Fem medlemsstater mangler endnu at ratificere FN-konventionen mod grænseoverskridende organiseret kriminalitet eller dens tillægsprotokoller med henblik på at forebygge, standse og straffe handel med mennesker, navnlig kvinder og børn. Så mange som 10 medlemsstater har ikke tiltrådt den frivillige protokol til konventionen om børns rettigheder vedrørende salg af børn, børneprostitution og børnepornografi.
Indtil videre er Europarådets konvention om bekæmpelse af menneskehandel kun blevet ratificeret af et enkelt land, og syv medlemsstater har ikke underskrevet den. Der er problemer med at opfylde forpligtelserne. I en medlemsstat straffes menneskehandel kun med bøde; i en anden er det ikke muligt at retsforfølge folk for handel med børn, som tvinges til at tigge, eftersom tiggeri i sig selv ikke betragtes som en forbrydelse; i andre kan juridiske enheder ikke straffes for at begå den form for kriminalitet. Håndhævelsen er også problematisk i tilfælde, hvor medlemsstaterne har alle midler til rådighed, f.eks. i form af arbejdsmarkedslovgivning og arbejdstilsyn, men hvor menneskehandel alligevel finder sted.
For det andet er vores manglende resultater inden for forebyggelse ikke mindre alvorlige. Jeg vil gerne henvise til en chokerende oplysning i en UNICEF-rapport for nylig, hvoraf det fremgik, at helt op til 30 % af verdens børn ikke er registrerede. Disse børn kan sammen med gadebørn let blive ofre for kriminelle.
For det tredje er beskyttelsen af ofrene mere en blot en humanitær opgave. Der findes overbevisende beviser fra Europol for, at uden beskyttelse af ofrene kan vi ikke regne med at kunne afsløre de velorganiserede netværk af kriminelle og mellemmænd effektivt, og i stedet for at beskytte ofrene vælger man ofte den nemme løsning at kriminalisere dem.
For det fjerde er det indlysende, at en effektiv indsats mod menneskehandel kræver et styrket samarbejde mellem medlemsstaterne og Europol, Eurojust, Frontex, UNICEF og andre internationale organisationer, herunder ngo'erne. En ensartet metode til identificering af ofrene og en ensartet definition af den underliggende forbrydelse vil være en stor hjælp til at opnå en bedre forståelse af de nye tendenser og problemets overordnede omfang. I øjeblikket kan vi kun arbejde med skøn, der af eksperter på området anses for fuldkommen utroværdige. I øjeblikket vil forbryderne fortsat have et forspring frem for de retshåndhævende myndigheder.
Sammenfattende vil jeg gerne takke mine kolleger, der har bidraget til at forbedre denne betænkning. Jeg vil også erklære mig enig i en iagttagelse, som Helga Konrad, tidligere særlig repræsentant for OCSE vedrørende menneskehandel, gjorde for et stykke tid siden. Problemet med menneskehandel befinder sig ved en skillevej; vi ved meget om det, men der hersker tvivl om, hvorvidt vi ønsker at skride til handling. Mange af os er af den formening, at tiden er inde til en resolut indgriben over for denne særdeles alvorlige, farlige og skammelige forbrydelse.
Franco Frattini
Hr. formand! Først vil jeg gerne lykønske ordføreren med denne meget vigtige betænkning. Den europæiske politik imod menneskesmugling er et prioriteret spørgsmål, ikke kun for Parlamentet, men også for Kommissionen og mig selv.
Der er behov for flere og mere effektive foranstaltninger i kampen mod menneskesmugling. Selv om der er taget mange initiativer på nationalt og internationalt plan, står resultaterne ikke mål med dette kriminelle fænomens kolossale omfang. Den europæiske handlingsplan, der, som De vil huske, blev godkendt i december sidste år, udgør rammen for den praktiske indsats med henblik på at håndtere alle aspekter af menneskesmuglingen.
Jeg vil gerne fremhæve nogle af de prioriteringer, der efter min mening er nødvendige. For det første er det vigtigt for medlemsstaterne, at de fremskynder gennemførelsen af direktiv 2004/81/EF om udstedelse af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere, som er ofre for menneskesmugling eller har været genstand for et forsøg på at lette illegal indvandring, og som samarbejder med de kompetente myndigheder. Det er navnlig tale om foranstaltninger vedrørende bistand og social reintegration, tænkepauser og udstedelse af opholdstilladelser til ofre for menneskesmugling, ligeledes under hensyntagen til Europarådets konvention fra 2005.
I den henseende er det vigtigt at påpege, at tænkepausen og støtteforanstaltningerne indrømmes til ofre uanset deres vilje eller evne til at samarbejde med de retshåndhævende myndigheder, og at ofrene efter at have fået opholdstilladelser får adgang til arbejdsmarkedet samt almen og faglig erhvervsuddannelse.
Så hvordan ser situationen ud indtil videre? Desværre er den meget skuffende. Hidtil har kun to medlemsstater omsat direktivet, og kun seks andre anmeldelser af initiativer med henblik på omsætning er blevet gennemgået af Kommissionen. Der er slet ikke indkommet anmeldelser fra 12 medlemsstater. Som De ved, udløb gennemførelsesfristen den 6. august 2006, og derfor har jeg besluttet at indlede traktatbrudsprocedurer imod alle medlemsstater, der endnu ikke har omsat dette meget vigtige EU-direktiv.
Vedrørende bistand og social reintegration må vi også understrege behovet for et tæt, regelmæssigt samarbejde mellem offentlige myndigheder, herunder retshåndhævende myndigheder, og ngo'er. Efter min mening er det meget vigtigt med et tæt og løbende samarbejde mellem de offentlige myndigheder og den private sektor om beskyttelse og reintegration af ofrene.
Med hensyn til efterforskningen bør det internationale politisamarbejde mellem medlemsstaternes specialstyrker forbedres i henhold til initiativerne fra Europol. Jeg er en aktiv tilhænger af et bedre og tættere samarbejde mellem alle de nationale specialenheder, der beskæftiger sig med bekæmpelse af menneskesmugling. Men her vil jeg gerne præsentere Dem for en overvejelse. Med hensyn til retsforfølgelse noterer jeg med skuffelse, at sigtelserne mod kriminelle, der udnytter ofrene for menneskesmugling - f.eks. af seksuel karakter - er meget svage, idet man kun fokuserer på udnyttelse i form af prostitution i stedet for på den meget reelle opgave, der skyldes ofrenes liv under slaverilignende forhold. Det er op til anklagerne at fastlægge sigtelserne, men jeg håber virkelig, at dommerne nu vil anlægge en langt skrappere linje end tidligere. Sådan er den reelle situation.
Der findes også prioriteringer for Kommissionen. Jeg har besluttet at nedsætte en ekspertgruppe om menneskesmugling. Den ekspertgruppe skal specifikt beskæftige sig med indikatorer og kriterier med henblik på at identificere forskellige former for menneskesmugling med henblik på udnyttelse af deres arbejdskraft. I samme sammenhæng vil jeg i begyndelsen af 2007 fremsætte forslag til EU-lovgivning om sanktioner mod arbejdsgivere, der udnytter illegal arbejdskraft, hvis arbejdsbetingelser ofte minder om slaveri.
Vedrørende menneskesmugling med henblik på seksuel udnyttelse vil vi snart udarbejde et spørgeskema, der bl.a. har til formål at vurdere de mulige virkninger af ny lovgivning, der kriminaliserer brugen af seksuelle tjenester, når man er vidende om, at den pågældende person er offer for menneskesmugling. Derfor holder jeg mit løfte til Dem om dette spørgeskema.
Desuden skal vi finde en løsning på de grundlæggende årsager til menneskesmugling, herunder fattigdom, manglende beskæftigelsesmuligheder, vold mod kvinder og kønsdiskrimination. Mine tjenestegrene vil snart være værter for et seminar på tværs af tjenestegrenene om dette spørgsmål, netop for at fokusere på de største problemer, der er ved at tegne sig.
Et sidste vigtigt punkt er bevidstgørelse. Kommissionen støtter indførelsen af en dag imod menneskesmugling, muligvis den 11. juni. Dette initiativ sigter mod at øge synligheden af problemer vedrørende menneskesmugling og de foranstaltninger, der træffes for at imødegå selve menneskesmuglingen. Det vil kræve samarbejde fra de offentlige institutioner og det civile samfund, og vi vil evaluere kvaliteten og resultaterne af alle de foranstaltninger, der er undervejs.
Simon Coveney 
Hr. formand! Først vil jeg gerne lykønske kommissæren med hans meget positive tale og med alt det, han gør på dette område. Han mener det alvorligt med at ville gøre en forskel i kampen mod menneskesmugling, og det fortjener anerkendelse.
Jeg vil også gerne lykønske fru Bauer med hendes betænkning. Det har ikke været nogen nem betænkning at sammensætte, eftersom forskellige udtalelser fra en række forskellige udvalg skulle indarbejdes i den endelige udgave. Jeg var ansvarlig for Udenrigsudvalgets udtalelse om menneskesmugling, hvor vi specifikt koncentrerede os om aspekterne med de eksterne forbindelser vedrørende dette problem. Et stort antal afsnit og henstillinger fra min udtalelse er blevet medtaget i betænkningens tekst, og jeg takker fru Bauer for hendes samarbejdsvilje i den henseende.
Her i aften vil jeg især kommentere spørgsmålene vedrørende forbindelserne udadtil. I betænkningen understreges behovet for, at medlemsstaterne underskriver internationale konventioner, hvorved man sikrer en positive forpligtelse til, at landene skal løse problemer vedrørende menneskesmugling. Den irske regering har f.eks. ikke ratificeret FN-konventionen imod grænseoverskridende organiseret kriminalitet og protokollen til denne konvention, der har til formål at forhindre, afskaffe og straffe menneskesmugling. Konventionen og protokollen imod menneskesmugling er blevet ratificeret af 121 lande verden over, heriblandt de fleste europæiske lande, men syv EU-medlemsstater har endnu ikke ratificeret dem, hvilket er uacceptabelt.
I betænkningen opfordres EU's medlemsstater ligeledes til at gennemføre Rådets direktiv om opholdstilladelser, således at ofrene for menneskesmugling får mulighed for midlertidigt ophold. Dette er absolut nødvendigt for at flytte fokus væk fra, at de indsmuglede mennesker betragtes som illegale indvandrere, og i retning af at behandle dem som ofre for misbrug. Dette vil også tilskynde ofrene til at gå til politiet, når de sikres en indfølende og retfærdig behandling.
Et af de centrale aspekter i Udenrigsudvalgets udtalelse er, at Rådet og Kommissionen regelmæssigt skal tage spørgsmålet om menneskesmugling op i den politiske dialog med tredjelande. Menneskerettighedsklausulerne i EU's aftaler med disse lande skal i givet fald anvendes til at give udtryk for bekymring over menneskesmugling. I forskellige dele af verden er der tydelige tegn på, at pres fra regeringer, internationale organisationer og ngo'er begynder at have indvirkning på holdningen til menneskesmugling. EU har ansvaret for med alle tilgængelige midler at gøre opmærksom på denne fortsatte skandale, der kan sammenlignes med moderne slaveri.
Europa må foregå med et godt eksempel, hvis vi vil insistere på, at andre dele af verden skal følge trop. Jeg har ikke tillid til - og det fik jeg bekræftet gennem kommissærens bemærkninger - at EU-regeringerne går seriøst ind i disse sager. Det må laves om, og denne betænkning er et skridt i den rigtige retning.
Jean Lambert 
Hr. formand! Jeg vil også gerne takke ordføreren for hendes fremragende arbejde med denne betænkning. Som det er blevet sagt, var jeg ordfører for udtalelsen fra Beskæftigelsesudvalget, hvor vi fokuserede på de mennesker, der indsmugles for at blive brugt som arbejdskraft. Noget af det, jeg glæder mig over i denne betænkning, er erkendelsen af, at menneskesmugling foregår af en lang række årsager.
Mit udvalg glæder sig især over den menneskerettighedsbaserede metode i den integrerede handlingsplan og erkender, at dette kræver fokusering, som Kommissæren sagde, på tvangsarbejde eller tjenesteydelser, slaveri og slaverilignende følger af menneskesmuglingen. Vi har desværre for ganske nylig set tegn på disse slaverilignende resultater i form af arbejdstagere, der ikke har nogen mulighed for at vælge, hvornår, hvor og hvordan de arbejder. De har ingen rettigheder. De tvinges til at bo bestemte steder. De bliver slået, berøvet adgang til lægebehandling, hindret adgang til vand ved arbejde i høje temperaturer, og nogle gange, som det skete i Morecombe Bay i Det Forenede Kongerige, blev de efterladt for at dø.
Når man kigger på årsagerne, undersøgte udvalget også spørgsmålet om efterspørgsel og fandt, at efterspørgslen efter billig, udokumenteret og føjelig arbejdskraft i EU bidrager til det ulovlige erhverv med smugling af mennesker. Udvalget mener, at eksistensen af en sådan arbejdskraft kan presse udgifterne ned, men at det sker på bekostning af den menneskelige værdighed, og at det undergraver arbejdsstandarder, sikkerheds- og sundhedsforanstaltninger samt rimelige lønninger og indtægter til lokale myndigheder og staten, idet der ikke betales skatter og sociale bidrag.
Vi glæder os over det synspunkt, der kommer til udtryk i betænkningen om, at vi f.eks. bør kigge på de tvivlsomme ansættelsesbureauer, der både søger EU-statsborgere og statsborgere fra tredjelande, og som er blevet et skalkeskjul for disse slaverilignende forhold. Vi mener, at der er behov for at anvende den eksisterende arbejdsmarkedslovgivning, og for at anvende oplysninger fra arbejdstilsynene i netværk, således at vi kan bruge dem som politimæssige efterretninger med henblik på at stoppe eller afbryde menneskesmuglingen. Vi anser også uddannelse for at være en vigtig dimension for disse inspektorater.
Vi anerkender betydningen af god virksomhedspraksis, hvor man virkelig bestræber sig på at overholde bestemmelserne hele vejen, og vi anerkender også det værdifulde arbejde, der foregår inden for netværk, faglige organisationer og velanskrevne virksomheder, der bidrager til at forhindre menneskesmugling og hjælpe ofrene.
Rent personligt glæder jeg mig i høj grad over, at Kommissæren har erklæret, at han vil skride til handling i spørgsmålet om midlertidige opholdstilladelser. Jeg beklager dybt holdningen hos f.eks. min egen medlemsstat, hvor ofrene, som hr. Coveney sagde, hovedsagelig opfattes som ulovlige indvandrere snarere end ofre. Politiet fortælles os, at dem, der udvises, indsmugles igen og igen i en ond cirkel, i stedet for at blive opfattet som sårbare ofre eller som mulige informationskilder.
Jeg glæder mig i høj grad over det, som kommissæren har sagt, og over betænkningen, og jeg ser frem til, at dette følges op med særdeles konkrete foranstaltninger.
Maria Carlshamre 
Hr. formand! Denne betænkning er resultatet af et forstærket samarbejde i henhold til forretningsordenens artikel 47 mellem to udvalg, LIBE og FEMM. Derfor er jeg til dels ansvarlig for denne betænkning, navnlig de dele, der omhandler smugling af kvinder og piger med henblik på seksuel udnyttelse.
17 år: Det er alderen på et typisk offer for menneskesmugling i Europa. Hun er en ung pige, der ender på et bordel eller en såkaldt escortservice i Tyskland, Østrig eller Nederlandene.
17 år: Det svarer til den periode, hvor Parlamentet har diskuteret og udarbejdet dokumenter om menneskesmugling. Folk siger, at vi bør holde os til det, vi har gjort i Parlamentet indtil nu. Men jeg siger, at vi må droppe ønsketænkningen og de tomme ord, og begynde at behandle dette spørgsmål på en praktisk måde.
Først må vi identificere fjenden. Det er den organiserede kriminalitet. Mens vi har snakket, har de ændret deres dagsorden fra våben og narkotika til det mere profitable køb og salg af mennesker til sexindustrien. Vi taler om varer. Vi taler om produkter. Vi taler om regulære markeder, hvor nøgne unge piger sælges til den højstbydende. Vi taler om piger, der sælges som 17-årige, og som er værdiløse og smides væk som 20-årige. Jeg har mødt dem og lyttet til ubeskrivelige rædsler om at blive voldtaget 14 gange om dagen. Ønsker vi at sætte en stopper for dette, eller vil vi bare snakke videre? Denne organiserede kriminalitetsindustri lever af efterspørgslen fra almindelige mænd, der mener, at de har ret til at købe en ung piges krop så billigt som muligt.
Nogle folk siger, at smugling af kvinder og piger med henblik på seksuel udnyttelse allerede er en forbrydelse, mens prostitution blot er et spørgsmål om en forretningstransaktion mellem samtykkende voksne. Men mere end 90 % af pigerne i sexindustrien i Tyskland, Østrig og Nederlandene, hvor prostitution lovlig, kommer fra udlandet. Hvordan kan man vide, at denne pige gør det af egen fri vilje? Hvordan kan man være sikker på, at hun ikke bare smiler, fordi hun ved, at nogen vil true hendes familie derhjemme, hvis hun ikke makker ret? Hvis man opfatter det som ethvert andet job, hvorfor vil man så ikke have sin datter til at gøre det? Eller sin kone? Mænds efterspørgsel efter købesex er også en drivkraft bag menneskesmuglingsindustrien.
Hvis De er enig med mig i, at vi virkelig må gøre noget ved menneskesmuglingen, må De sammen med mig stemme imod ændringsforslag 23, 24 og 25 i morgen.
Kommissær Frattini, jeg er meget taknemmelig for Deres arbejde, men vi afventer stadig undersøgelsen af, hvordan lovgivningen om prostitution i Europa påvirker antallet af ofre for menneskesmugling. Det er nødvendigt, hvis vi skal finde frem til bedste praksis.
Carlos Coelho
Hr. formand! Menneskehandel er den moderne form for slaveri. Det er ikke en ny foreteelse, det er deimod vokset i omfang de seneste år og har nu antaget alarmerende dimensioner. WTO vurderer således, at der er omkring 2,5 millioner tvangsarbejdere i verden.
Handel med mennesker er nu den tredje mest lukrative form for kriminalitet efter handel med narkotika og våben. Formålet er seksuel udnyttelse, som det her er blevet nævnt, men også arbejde under utilbørlige vilkår, tvungent tjenesteforhold, ulovlig adoption, tvungent tiggeri og organsalg.
Bekæmpelse af menneskehandel bliver derfor et af de vigtigste indsatsområder såvel i Fællesskabet som på internationalt plan. Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater takker Edith Bauer for hendes fremragende betænkning. Vi er enige i, at der er brug for en sammenhængende europæisk politik, der gør det muligt at bekæmpe menneskehandel effektivt, og som sætter ind over for alle dens aspekter lige fra forhold i oprindelses-, transit- og modtagerlandene til de personer, der rekrutterer og transporterer, og andre mellemmænd samt kunder og tjenestemodtagere. Ofre og vidner skal sikres beskyttelse, og der skal iværksættes forebyggelsesstrategier.
Menneskehandel er helt uacceptabel, og huller i lovgivningen bør ikke kunne gøre det lettere at udføre. Lovgivningen må være klar og vidtrækkende og skal gennemføres og anvendes korrekt i alle medlemsstater. Der må være en lovgivningsplatform, der kan danne grundlag for et tættere internationalt samarbejde, og jeg kan derfor kun beklage, at ratificering og gennemførelse af diverse internationale instrumenter som f.eks. FN's konventioner foregår så langsomt, som tilfældet er. Jeg vil gerne appellere til de medlemsstater, der endnu ikke gjort det, om snarest muligt at træffe de nødvendige foranstaltninger. Jeg vil derfor gerne takke Kommissionens næstformand for det, som han har sagt her i dag om at iværksætte foranstaltninger over for de medlemsstater, der er for længe om at anvende de gennemførte fællesskabsdirektiver.
Inger Segelström
Hr. formand, kommissær Frattini, mine damer og herrer, kære tilskuere! Jeg vil indlede med at takke Edit Bauer for en god betænkning og Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender for et godt samarbejde og for det forstærkede samarbejde med Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling. Jeg vil ligeledes takke kommissær Frattini.
I de to og et halvt år, jeg har været medlem af Europa-Parlamentet, er emnet menneskehandel kommet højt op på den politiske dagsorden, både her hos os, i medlemsstaterne og blandt vores borgere. Det er en god start. Jeg er meget tilfreds med, at vi er enige om at fordømme menneskehandelen, som f.eks. ved fodbold-VM. Jeg glæder mig over, at vi nu også inddrager andre dele af menneskehandelen, og at vi er enige om, at det, vi taler om, er nutidens slavehandel, og at mindst 80 % af dem, der handles med, er kvinder og børn.
Det, jeg er bekymret over, er den manglende analyse af, hvad der sker med kvinderne og børnene, når de først er kommet her til EU. Det hjælper ikke at blive oprørt over handelen på tværs af grænserne, hvis man ikke ser eller vil tale om, hvad der sker siden hen i EU. Markedet i EU og aftagerne af de seksuelle ydelser skeler ikke til, om det er kvinder eller børn. Når jeg har mødt kvinder, som er blevet handlet med, fortæller de, at de er blevet købt og solgt til prostitution og kunder i mange, mange EU-lande hver dag året rundt. Det har været muligt, eftersom vi her i EU stadig ikke tør tale om de kvinder og børn, som er her lige nu. Det er på tide at ændre attitude. Næste skridt er at få større viden. Det er en skandale, at 50 % af dem, der sælges til prostitution, er børn! Vi burde skamme os hver dag for ikke at gøre mere ved det, eftersom vi forsvarer børnenes rettigheder her i EU.
Jeg kan med stolthed fortælle Dem, at vi i PSE-Gruppen er enige om, hvordan vi vil gå videre. Vi vil sætte mål, lave undersøgelser og opnå større viden. Så kan vi måske senere blive enige om, hvad der er behov for på kort og lang sigt. Hvis De i de andre partier gerne vil vide det, så kan jeg fortælle, at vi åbner op for en debat om forskellige løsninger med hensyn til menneskehandel i medlemslandene, f.eks. legalisering eller lov om køb af seksuelle ydelser som i Sverige. Hvorfor er PPE-DE-Gruppen bange for universitetsundersøgelser? Det vil jeg gerne vide.
Hvis man bare er imod i aften, er det det samme som at sige, at vi i Europa-Parlamentet er bekymrede over menneskehandelen, men at vi stikker hovedet i busken og ikke tager ansvar for, hvad der sker med alle de kvinder og børn, som udnyttes lige nu og her. Mange borgere taler om, at vi i EU talere mere, end vi sætter os konkrete mål. Derfor ønsker PSE-Gruppen og jeg, at vi sætter os et mål om, at EU skal halvere antallet af personer, som udsættes for menneskehandel, inden for 10 år.
Desuden hilser PSE-Gruppen ændringsforslag 1-22 og betragtning P velkommen. Vi stemmer hverken for eller imod ved afstemningen om betragtning O, da vi ikke tager stilling hverken for eller imod en særlig undersøgelse. Med hensyn til ændringsforslag 25 stemmer vi forskelligt. Jeg stemmer for punkt 1, led al, og imod ændringsforslag 25 på grundlag af mine politiske erfaringer, hvad angår syn på handel med seksuelle ydelser og prostitution i Sverige. Det vigtigste nu er målet om en halvering, og at den planlagte undersøgelse gennemføres i EU i 2007. Jeg vil gerne takke alle borgere for denne diskussion og alle, som har deltaget i forhandlingen her i mødesalen samt formanden og kommissær Frattini.
Margrete Auken
for Verts/ALE-Gruppen. - Hr. formand! Jeg har tænkt mig at holde en anden tale end den, jeg har skrevet ned, da meget af det, jeg gerne ville sige, er blevet sagt. Det er en god debat, hvor det er vigtigt at få understreget, at det her er et spørgsmål, der skal håndteres, både med ratificering af konventioner og med indsatser over for de store sociale uligheder. Lad mig så sige, at det altså ikke er nok at få ratificeret konventioner. De skal også overholdes. Og jeg kan sige, at bare i et land som Danmark sættes der alt for få midler af, når vi kommer til sexhandel. Der er ikke tilstrækkelig med efterforskning, og de kvinder, der er ofre for den, får højst 30 dage, før de bliver smidt ud af landet. Der er hverken tid til, at de kan få den hjælp, de skal have, eller at man kan få gjort noget ved problemet. Og vi spørger os selv, om det skyldes, at man reelt accepterer, at der kan handles med kvinder og børn. Der er jeg faktisk personligt enig med svenskerne i, at det har vist sig, at når man har markedet, så er det alt, alt for nemt både at skabe en accept af, at det her kan finde sted og selvfølgelig også at facilitere de kriminelle. De har meget let ved at komme til på et i forvejen etableret marked med deres ofre, og før man får gjort noget ved det, tror jeg faktisk ikke, vi for alvor kommer det til livs.
Det er en diskussion, vi skal have, for det er utrolig vigtigt, at vi får gjort noget ved det. Jeg vil som sagt personligt tilslutte mig det svenske forslag, men er utrolig åben over for andre ting også, blot vi får slået fast, at der ikke blot må ratificeringer til, der må holdningsændringer til, og der må sættes midler af til, at det for alvor kan hjælpe noget, for før det sker, så bliver det bare til alle de ord, som netop min svenske kollega sagde før, vi ikke skulle have. Og jeg kan sige, at selv smukke målsætninger ikke hjælper de mennesker, der handles med, hvis der ikke kommer ordentlige kræfter bag, politisk vilje og ordentlig indsats, og det håber jeg altså, vi kan samles om.
Bairbre de Brún
for GUE/NGL-Gruppen. - (EN) (Taleren talte irsk)
Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordføreren, Edit Bauer, for hendes betydelige arbejde med den række af forslag, der er indeholdt i henstillingerne til en integreret metode for bekæmpelse af menneskesmugling. Eftersom dette problem er voksende, er der behov for en integreret metode, hvor man tager fuldt hensyn til betydningen af forebyggelse og det vigtige spørgsmål om begrænsning af efterspørgslen.
Jeg glæder mig over betænkningens opfordring til EU's medlemsstater og Rådet om at styrke den menneskerettighedsbaserede, ligestillings- og offercentrerede indfaldsvinkel til dette spørgsmål. Det er vigtigt, at menneskesmugling behandles som et menneskerettighedsspørgsmål i stedet for mere at blive opfattet som et spørgsmål om grænsekontrol. Menneskesmugling drejer sig især om udnyttelse, ikke om ulovlig indvandring. Det er uacceptabelt, at nogle lande ikke har lovbestemmelser vedrørende opholdstilladelser til ofrene for menneskesmuglingen, mens denne mulighed i andre lande er afhængig af ofrenes samarbejde med politiet. Nogle ofre vil helt klart ikke være i stand til at bidrage med nyttige oplysninger. De vil være for traumatiserede til at kunne gøre dette.
Jeg glæder mig også over kommissærens bemærkninger her i aften. Jeg mener, at de understreger, at der længe har været behov for en indsats fra regeringerne, herunder min egen.
Betænkningen indeholder vigtige foranstaltninger til beskyttelse af ofrene og viser omfanget af de beskyttelsesforanstaltninger, der er behov for. Disse skal medtages og tildeles ressourcer som en del, en meget vigtig del, af alle handlingsplaner og gennemførelsen af disse planer. Jeg er enig med de øvrige talere i, at det er udmærket at ratificere konventioner, men vi må også sørge for, at foranstaltningerne gennemføres i praksis.
Identificering af ofrene for menneskesmugling er naturligvis vigtigt med henblik på at sikre, at de modtager den hjælp, de behøver. Uddannelse af dem, der kommer i kontakt med indvandrere uden papirer, er derfor vigtigt. I betænkningen påpeges det også, at der er behov for foranstaltninger for at sikre beskyttelsen ikke kun af ofre for seksuel udnyttelse, men også ofrene for udnyttelse af arbejdskraft samt andre former for menneskesmugling.
Derfor skal de europæiske regeringer forstå, at en central del af kampen mod menneskesmugling er indførelsen af foranstaltninger til styrkelse af arbejdstagernes rettigheder for at beskytte de indvandrede arbejdstagere. Jeg mener, at vi ikke blot skal kigge på Europarådets konvention om bekæmpelse af menneskehandel, men også ratificeringen af den internationale konvention om beskyttelse af rettighederne for alle indvandrede arbejdstagere og deres familiemedlemmer. Dette skal også være et vigtigt aspekt af bekæmpelsen af menneskesmugling.
Irena Belohorská
(SK) Hr. formand! Jeg glæder mig over denne vigtige betænkning, og jeg vil gerne udtrykke min tak til fru Edit Bauer for hendes arbejde. Jeg er glad for, at nogle af mine ændringsforslag er blevet vedtaget i Underudvalget om Menneskerettigheder, og jeg har tillid til, at de også har bidraget til betænkningens kvalitet.
Menneskehandel er en af de mest avancerede, mest velorganiserede og mest rentable former for kriminel aktivitet. Det er ikke kun et problem for udviklingslandene, men også for EU. I mine ændringsforslag fokuserede jeg på det forhold, at de fleste ofre for seksuelt misbrug og menneskehandel er mindreårige, der udgør den mest sårbare befolkningsgruppe. Et barns tilsagn til prostitution kan f.eks. ikke opfattes på samme måde som et tilsagn fra en voksen, der er bevidst om konsekvenserne af sin adfærd. Der er underskrevet mange internationale aftaler om dette emne. Men mange stater har ikke engang ratificeret disse instrumenter, og de, der har ratificeret dem, håndhæver dem ikke, hvilket betyder, at disse dokumenter bliver irrelevante.
Ved internationale konferencer med deltagelse af forskellige stater er vi ganske vist alle enige om, at vi virkelig skal bruge de dokumenter, som vi alle underskriver, men denne entusiasme slutter ofte på konferencens sidste dag, og vi ender så med status quo. Ud over at fokusere på forholdet mellem kunde og offer er det nødvendigt at være opmærksom på arbejdsgiverne, navnlig i lande, hvor der ikke er visumkrav. Der skal være tale om et samarbejde mellem disse tre elementer, dvs. oprindelseslandet, transitlandene og modtagerlandene. Det er nødvendigt at overvåge ansættelsesbureauernes funktion og troværdighed, herunder dem, der kun ansætter sæsonarbejdere.
Virksomheder, der beskæftiger billig arbejdskraft, der stammer fra menneskehandel, skal straffes virkelig hårdt. Inspektioner på adresser, hvor der tilbydes seksuelle tjenester, er ikke tilstrækkeligt. Det vil være ønskeligt med administrative inspektioner ud over de straffe, der hjemles i straffelovgivningen. Finansieringen til ikkestatslige organisationer, der beskæftiger sig med politiske rettigheder, er mange gange større end til ngo'er, der arbejder med menneskehandel eller kvinders rettigheder. Dette afspejler tilsyneladende desværre landenes prioritering.
Kinga Gál
(HU) Hr. formand! Jeg kan kun gratulere fru Edit Bauer med at have taget dette triste og meget alvorlige spørgsmål op med en sådan faglig ekspertise og engagement. Vi kan kun støtte hende ved afstemningen i morgen. Også en tak til hr. Frattini for den samme grad af engagement. For det var der brug for, fordi handelen med mennesker, og navnlig kvinder og børn, siden 1990'erne er vokset til et af verdens mest alarmerende fænomener.
Alle har uden tvivl hørt de forbløffende tal - vi har lyttet til dem, og vi drøfter dem her i dag. Jeg er særlig trist over, at 40-50 % af alle ofrene er børn. Ifølge UNICEF's skøn bliver en million børn hvert år fanget i den internationale handel med børn.
En af årsagerne til problemet er den håbløse situation i oprindelseslandene. Men vi må også erkende, at den største drivkraft bag handelen er efterspørgslen. Menneskehandlernes forehavende ville ikke kunne lykkes, hvis værtslandene ikke havde så stor efterspørgsel efter kvinder og børn til at udnytte, dvs. som billig arbejdskraft.
Det gør ingen forskel, at praktisk taget hele verden fordømmer den seksuelle udnyttelse af børn eller børneslaveri, og politistyrkerne i de enkelte lande kæmper forgæves for at afdække pædofile netværk, når menneskehandelen fortsat hovedsagelig er international. Derfor må vi styrke det grænseoverskridende samarbejde om at beskytte ofrene, sørge for at lovovertræderne bringes for retten og udvikle omfattende forebyggelsesmetoder.
I øjeblikket er menneskehandel den hurtigst voksende kriminelle aktivitet i EU. Kampen mod handel med kvinder og børn er også et moralsk spørgsmål, og jeg er ikke i tvivl om, at vi har pligt til at gribe ind over for den. Det er trist at se, at Europa-Parlamentet må drøfte dette spørgsmål med tomme stole, for efter min mening vedrører dette spørgsmål os alle på den ene eller anden måde, eftersom det er vores børn, der står på spil.
Francisco Assis
(PT) Hr. formand! Menneskehandel er en hæslig forbrydelse, der på særlig ydmygende måde nedværdiger mennesket. Det er ulykkeligvis blevet en af de mest indbringende former for organiseret international kriminalitet, der årligt rammer tusindvis af mennesker over hele verden, især de svageste, de fattige, kvinder og børn.
Indsatsen mod denne plage må være en af vores vigtigste prioriteringer. For at bekæmpelsen kan blive vellykket, må vi styrke det internationale samarbejde inden for efterforskning, udveksling af oplysninger, identifikation af ofre, retshåndhævelse og reintegration. Derfor må de medlemsstater, der endnu ikke har gjort det, fremskynde processen med at ratificere og anvende de mange eksisterende internationale konventioner, der på afgørende vis kan medvirke til, at denne helt utilladelige kriminalitet kan blive udryddet.
Også EU bør styrke sin indsats for at fremme initiativer, der kan bekæmpe årsagerne til denne afskyelige handel og yde effektiv støtte til de svageste lande, hvor en stor del af den har sit udspring.
Når vi i dag debatterer dette spørgsmål, ved vi alle, hvor vanskelig en kamp det er, vi sammen skal kæmpe, men vi er også helt klar over, at den drejer sig om selve den menneskelige værdighed. Der er derfor, mine damer og herrer, ingen vigtigere kamp end denne.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Hr. formand! Kampen mod menneskehandel er en stor udfordring i det 21. århundrede. I kampen for menneskelig værdighed og for at begrænse dette fænomen har internationale og nationale organisationer underskrevet en række erklæringer, konventioner og direktiver og er i færd med at gennemføre en række handlingsplaner. Som ordføreren har påpeget, kan disse handlingsplaner begrænse menneskehandel i bred forstand, men de fjerner ikke årsagerne.
Årsagerne omfatter: arbejdsløshed, sult, fattigdom, der rammer store dele af samfundet, høje indirekte arbejdskraftomkostninger samt et ønske om at opnå maksimal profit. Dette tilskynder ofte til illegalt arbejde og gør, at de lokale myndigheder vender det blinde øje til slavearbejde (et eksempel kunne være sagen i området omkring den italienske by Foggia), seksuelle overgreb, etniske konflikter og krige.
Denne betænkning kan danne grundlag for udarbejdelsen af et program for yderligere økonomiske, retlige, politiske og uddannelsesmæssige foranstaltninger samt informationsforanstaltninger og institutionelle foranstaltninger. Gennemførelsen af dette program vil begrænse menneskehandel, som strider mod principperne om demokrati og menneskelig værdighed.
Hubert Pirker
(DE) Hr. formand, hr. kommissær! Bauer-betænkningen leverer ikke blot en dybtgående analyse af den dramatiske situation, men også nogle meget omfattende forslag til, hvordan strategier til bekæmpelse af menneskehandel, en af de mest grusomme forgreninger inden for organiseret kriminalitet, kan gennemføres. Jeg støtter disse forslag, der rækker lige fra en forbedring af de retlige rammer over foranstaltninger til reduktion af efterspørgslen, foranstaltninger til beskyttelse af ofrene til forslag til en bedre koordinering af de forskelligste foranstaltninger på nationalt og europæisk plan.
Jeg foreslår dog en korrektion på et par få punkter, hvor medlemsstaterne i detaljer får at vide, hvilke foranstaltninger de skal træffe med henblik på en beskyttelse af ofrene, f.eks. inden for adgang til arbejdsmarkedet, boliger, uddannelse osv., uafhængigt af om ofrene er parat til at samarbejde med myndighederne. Her bør medlemsstaterne finde egnede foranstaltninger til beskyttelse af ofrene, foranstaltninger, der under ingen omstændigheder fører til at lede flere ofre i menneskehandlernes net.
Jeg vil også gerne rette en særlig tak til kommissær Frattini, der har truffet nogle meget konkrete og bæredygtige foranstaltninger. Jeg støtter udtrykkeligt, at De nu truer med konsekvenser over for de medlemsstater, der endnu ikke har været parate til at gennemføre de pågældende direktiver, forordninger og internationale konventioner. Det er ganske enkelt uacceptabelt. FN's og EU's retningslinjer skal langt om længe følges op af handling i medlemsstaterne.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne lykønske ordføreren, som har taget et meget vigtigt emne af stor sociopolitisk betydning op.
Menneskehandel er et problem af globale dimensioner og er en moderne udgave af slaveri og en overtrædelse af de grundlæggende menneskerettigheder. Handel med kvinder og børn er en særligt tragisk side af dette fænomen. I mit indlæg vil jeg fokusere på de økonomiske aspekter af dette fænomen.
Det skal understreges, at drivkraften bag menneskehandel både er udbud og efterspørgsel. I nogle udviklingslande er der i modsætning til niveauet for social og økonomisk udvikling i Europa få udsigter hvad angår den økonomiske og sociale og arbejdsmarkedsmæssige situation, arbejdsløsheden er høj og fattigdommen voksende. Disse faktorer bidrager til en situation, hvor det er let for kriminelle organisationer at skabe overskud på menneskehandel.
Men vi må også være opmærksomme på, at efterspørgslen på billig, ikkeregistreret og lydig arbejdskraft i EU bidrager til den illegale handel med mennesker, idet brugen af denne arbejdskraft kan begrænse udgifterne. Men det sker på bekostning af den menneskelige værdighed og undergraver beskæftigelsesstandarder, sikkerhed og sundhed, rimelig aflønning samt lokale og nationale budgetter som følge af manglende skattebetaling og socialsikringsbidrag.
Menneskehandel er den hurtigst voksende kriminelle aktivitet blandt de forskellige former for organiseret kriminalitet i EU. Foranstaltningerne til begrænsning af menneskehandel har hidtil ikke ført til konkrete resultater.
Der er indlysende problemer med at bekæmpe dette fænomen, men EU må skride til handling på afgørende vis. Derfor bør vi med glæde vedtage den foreliggende betænkning, hvori man foreslår en integreret fremgangsmåde, og den foreslåede handlingsplan.
Ivo Belet
(NL) Hr. formand, hr. kommissær! Kvinder og børn er mest sårbare, når det gælder menneskehandel. Desværre kan sportsverdenen ikke altid frikendes, hvad det angår. Stadig oftere sker det, at professionelle sportsklubber begynder at ansætte stadig yngre spillere, især fra Afrika, fordi de naturligvis ikke behøver betale ret meget eller slet intet for dem. Disse spillere dumpes ofte simpelthen undervejs, og så bliver de illegale. Dette har for lidt prioritet.
I vores forslag til betænkning om fremtiden for professionel fodbold i Europa anmoder vi udtrykkeligt Kommissionen om at gøre noget ved dette i forbindelse med Rådets rammeafgørelse om bekæmpelsen af menneskehandel. I denne afgørelse siges det klart, at det er strafbart at udnytte børn, og vi vil derfor have, at medlemsstaterne idømmer strenge straffe for det. Lad mig i den forbindelse minde om de aftaler, som blev indgået for to år siden på EU-topmødet i Haag. Det Europæiske Råd anbefalede dengang, at der blev udarbejdet en europæisk plan med henblik på udvikling af fælles normer, bedste praksis osv. for at forhindre og bekæmpe menneskehandel.
Nu er det endnu mere presserende og endnu mere akut, fordi nogle professionelle fodboldklubber agter at omgå og udhule reglen om spillere af egen avl ved at hente stadig yngre spillere hertil. Med hertil mener jeg Vesteuropa, Europa generelt. Det sker tit med hele deres familie, og senere overlades de ofte til deres egen skæbne.
Jeg tilføjer, at vi fuldt ud støtter denne regel om spillere af egen avl, som UEFA har indført, fordi den er gavnlig for unge fodboldspilleres uddannelse. For øvrigt viser det sig på grundlag af de første drøftelser her i parlamentsudvalgene, at der er bred støtte i Parlamentet til reglen om egen avl. Risikoen for, at denne foranstaltning udhules, må vi absolut udelukke, og derfor opfordrer jeg kraftigt til, at det ændringsforslag, som jeg har stillet herom sammen med ordføreren, støttes. Min opfordring gælder selvfølgelig medlemmerne af Parlamentet, men også Kommissionen og ministrene.
Justas Vincas Paleckis
Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordføreren for denne kolossalt vigtige betænkning.
I Europa har vi længe været stolte over, at slaveriet blev afskaffet her tidligere end på noget andet kontinent. Desværre er det på vej tilbage under andre former, der er lige så frastødende, sammen med foragt, lidelser og ironisk nok ufattelige profitter.
Hvad skal vi gøre først? Vi bør sørge for en bedre koordinering af foranstaltningerne i EU og i nabolandene, fjerne juridiske smuthuller, der giver lovovertræderne mulighed for at unddrage sig retsforfølgelse og slippe uden straf, endda uddele en "skammens liste" over lande, der ikke har ratificeret FN's konventioner om menneskehandel, til alle medlemmer af Europa-Parlamentet, samt et udkast til kodeks for tjenestemænd i EU's institutioner og organer, som også kan være nyttig for nogle medlemmer af Parlamentet.
Vi må gøre vores borgere, navnlig i de nye EU-medlemsstater, ganske klar over den potentielle risiko for, at de kan blive mål for menneskehandlere. Ofrene for lovovertræderne skal ikke blot have modet, men også retten til at kunne henvende sig til offentlige institutioner uden frygt for at blive udvist.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Alessandro Battilocchio
(IT) Jeg var Udviklingsudvalgets ordfører for det finansielle instrument for demokrati og menneskerettigheder sammen med kollegerne i Udenrigsudvalget. Vores udvalg vedtog et ændringsforslag, som medtager bekæmpelse af handel med kvinder og børn - der repræsenterer næsten alle de mennesker, der handles med - blandt de aktioner, der skal finansieres under dette instrument. Hensigten med dette er navnlig at hjælpe de lande, hvor menneskehandelen har sit udspring, med at bekæmpe denne forfærdelige praksis.
Få projekter er dog - også selv om de er målrettede - ikke nok til at bekæmpe et fænomen, der har over 1 million ofre om året, navnlig kvinder, piger og børn. Et retsgrundlag for regulering af prostitution, et tæt samarbejde mellem medlemsstaterne og ikke mindst med de lande, som størstedelen af ofrene kommer fra, samt meget strenge straffe til dem, der fremmer denne handel, er instrumenter, som er nødvendige for at standse denne plage. Det er dog også nødvendigt med en informations- og afskrækkelseskampagne for alle europæere, som giver næring til menneskehandelen, ikke mindst via sexturisme.
Til sidst vil jeg gerne give udtryk for min opbakning til udvalgets forslag om aktioner for at støtte ofrene og hjælpe dem med at stå frem, anmelde deres bagmænd og blive rehabiliteret i det europæiske samfund.
