1. Tibet
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om Tibet.
Adam Jerzy Bielan 
Hr. formand! Tibet har været besat af Kina i over 50 år. De kinesiske myndigheder har ført en politik baseret på diskrimination og forfølgelse, der har til formål at marginalisere tibetanerne i deres eget hjemland. Den kinesiske hær har for nylig udført endnu et barbarisk drab. Ved denne lejlighed blev en forsvarsløs tibetansk nonne myrdet, da hun krydsede grænsen på vej ind i Nepal. Kina benægter, at der blev skudt mod tibetanske flygtninge, der forsøgte at komme til Nepal, men hele episoden blev filmet.
Parlamentet kan ikke forholde sig tavs og undlade at tage stilling til disse seneste begivenheder. De kinesiske myndigheders magtanvendelse og undertrykkelse over for det tibetanske folk kan ikke længere tolereres.
Jeg opfordrer hermed Den Kinesiske Folkerepubliks regering til at standse overtrædelserne af det tibetanske folks og andre minoriteters menneskerettigheder. Jeg opfordrer også indtrængende den kinesiske regering til at garantere, at den vil respektere folkeretten, internationale menneskerettighedsstandarder og religionsfrihed. Tibet skal tildeles ægte autonomi, og det tibetanske folk skal have religionsfrihed og ret til uddannelse.
Jeg opfordrer også Den Kinesiske Folkerepubliks regering til at fremskynde den dialog, der er indledt med Dalai Lamas repræsentanter, og arbejde for - uden yderligere forsinkelse - at finde en løsning på spørgsmålet om Tibet, der er acceptabel for begge parter.
Eva Lichtenberger 
Hr. formand, mine damer og herrer! Begivenhederne, som fandt sted ved grænsen den 30. september, er blevet fremstillet af Kinas repræsentanter, som om de var blevet angrebet af en gruppe tibetanere, og at de havde været tvunget til at forsvare sig.
Til forskel fra mange andre gange findes der denne gang en video, som helt tydeligt viser det modsatte. Videoen viser, at de tibetanske flygtninge ikke gik til angreb, men at det drejede sig om en gruppe unge, børn, nonner og munke, som forsøgte at krydse grænsen. Unionen skal afvise kinesernes udlægning i denne sammenhæng og kræve, at der skabes klarhed over sagen.
Der skal også kræves en opklaring af, hvad der er sket med de børn, som de kinesiske tropper tog i deres varetægt, og hvad situationen er for disse børn og flygtninge, og det skal undersøges, hvordan sådanne situationer ved grænsen normalt håndteres. Vi skal i Unionen gøre det klart, at Tibets autonomi inden for Kinas grænser - altså en reel autonomi - bør realiseres i tråd med den såkaldte middelvej, som Dalai Lamas har foreslået.
Thomas Mann 
Hr. formand! Der har igen været uroligheder ved den kinesisk-nepalesiske grænse, og urolighederne har haft dødsfald til følge. Da en gruppe tibetanere den 30. september ville flygte til Nepal via Nangpa-passet, åbnede kinesiske grænseposter ild mod disse ubevæbnede civile. En 17-årig nonne, Kelsang Namtso, blev dræbt, mange blev såret, og 30 personer blev fængslet, heriblandt kvinder og ni børn.
Jeg er enig med den foregående taler. Denne tragedie ville aldrig have været åbenbaret for offentligheden, hvis ikke der tilfældigvis havde været et rumænsk kamerahold til stede, som filmede hændelserne. Billederne blev vist på hollandsk fjernsyn i den bedste sendetid. Alligevel påstår Beijing, at der kun var sårede, men ingen dræbte, og derudover at det var tibetanerne, der havde åbnet ild, og at kineserne var tvunget til at forsvare sig.
Vi fordømmer de kinesiske sikkerhedskræfters brutale adfærd og opfordrer myndighederne til at overholde de internationale aftaler og behandle de tilfangetagne på en menneskeværdig måde. Kina har vedtaget FN-pagten om barnets rettigheder, som beskytter mindreårige mod arrestationer og mod, at staten behandler børn på en vilkårlig måde.
Begivenhederne ved Nangpa-passet skal undersøges hurtigst muligt, og de ansvarlige skal stilles til regnskab for deres handlinger. Disse overgreb på værgeløse civile skal med på dagsordenen for den næste menneskerettighedsdialog mellem EU og Kina.
Jeg opfordrer Kommissionens repræsentanter til selv at danne sig et indtryk af, hvad der foregår. Jeg opfordrer dem til at opsøge Tibetan Welfare Centre i Katmandu, som Parlamentets ad hoc-delegation også besøgte på rejsen i Nepal i juli, og spørge de flygtninge, der ankommer dertil, om de ting, de har måttet gå igennem, og jeg opfordrer til, at der skrides til handling.
(Bifald)
Erik Meijer 
Hr. formand! Igen og igen udtaler Parlamentet med rette sin forargelse, og jeg forventer, at dette desværre ofte må gentages. Situationen i Tibet bliver ikke bedre, men værre. Måske er det også vores egen skyld. Allerede inden 1951 accepterede de europæiske lande, at Tibet skulle udgøre en del af Kina, selv om det ikke stod sådan på landkort. Det var stadig tilfældet, da Folkerepublikken Kina i 1950'erne med militære midler bragte dette utilgængelige område under kontrol, og Dalai Lama flygtede til Indien.
I mellemtiden er Tibet blevet bedre tilgængeligt fra Kina via verdens højest beliggende jernbane. Udenlandske bjergbestigere har for nylig kunnet se, hvor skamløst der skydes på indbyggere, som forsøger at flygte fra landet. Regeringen og sandsynligvis også et stort flertal i den kinesiske offentlighed betragter især Tibet som et endnu næsten tomt område, som skal koloniseres af kinesere fra de tættest befolkede områder. Da den kinesiske økonomi mere end nogensinde bliver forbundet med den europæiske økonomi, har Europa et stærkt pressionsmiddel. Spørgsmålet er, om vi ønsker at bruge dette middel. Uden pression fortsætter undertrykkelsen.
Marios Matsakis 
Hr. formand! Kinas kommunistiske besættelse af Tibet har længe været en svøbe for demokratiet og et åbent sår i retfærdigheds- og frihedsprincipperne. Gang på gang har vi kraftigt fordømt den helt igennem uforsvarlige og brutale måde, hvorpå det kinesiske regime har behandlet en lille, fredselskende nation, der ligger isoleret ved verdens tag.
Under den seneste episode åbnede de kinesiske besættelsesstyrker ild mod en gruppe ubevæbnede, forsvarsløse civile, som desperat prøvede at flygte ud af deres land gennem det isbelagte Nangpa-pas, der ligger i en højde af næsten 19.000 fod. Gruppen omfattede mange kvinder og børn. En nonne på 17 år blev dræbt, en 20-årig blev alvorligt såret, nogle er meldt savnet, og 29 mennesker, heriblandt 14 børn, blev arresteret. Nogle havde held til at undslippe ind i nabolandet Nepal. Til alt held blev hændelsen overværet af et antal udenlandske bjergbestigere, hvis uafhængige og troværdige beretninger inklusive en video helt igennem dementerede de latterlige løgne, der er fremsat af de kinesiske myndigheder i en officiel erklæring om, hvad der skete.
Vi i Europa siger meget, når det drejer sig om at fordømme totalitære og undertrykkende regimers handlinger, men i praksis harmonerer alvoren i vores ord ikke med vores gerninger. Efter min mening er dette beklageligt, men også højst hyklerisk. Kinas koloniagtige besættelse af Tibet skal, som så sandelig ethvert lands kolonibesættelse af et andet land, ophøre omgående. For at vise, at vi mener, hvad vi siger, er vi nødt til at gribe håndfast ind over for Kina. Jo, vi har en våbenembargo mod landet, men den har kun ringe effekt. Det, der virkelig ville være effektivt, var et forbud mod import fra Kina. Det ville virkelig give hovedpine hos de kommunistiske ledere i Beijing og føre til nogle fornuftige svar på vores krav om frihed til Tibet.
(Bifald)
Piia-Noora Kauppi
Hr. formand! Det står klart, at dristige handlinger er nødvendige for at forbedre menneskerettighedssituationen i Kina. Den nylige hændelse giver os en klar grund til at opprioritere dette i EU. Jeg finder det fuldstændig rystende, at det nationale nyhedsbureau Xinhua i Kina rapporterede skudepisoden som selvforsvar, når en videooptagelse klart viser, at de tibetanske flygtninge blev skudt på afstand og i ryggen. De kinesiske grænsevagter blev ikke udsat for hverken magtanvendelse, trusler eller modstand. Ingen af flygtningene havde nogen form for våben, ikke engang en kniv.
Jeg vil gerne takke det finske formandskab og henlede opmærksomheden på dets arbejde med dialogen om menneskerettigheder. I sidste uge, den 20. oktober, udsendte det finske formandskab en officiel erklæring, hvor hændelsen fordømtes. Det vil jeg gerne takke formandskabet for.
Sluttelig, og som anført i den fælles beslutning om Tibet, må vi fortsat opfordre til drøftelser på højt niveau mellem Dalai Lama og den kinesiske regering. Jeg vil gerne gentage, at det er den eneste måde, hvorpå der kan findes en fredelig og bæredygtig løsning for reel selvstændighed for den tibetanske nation.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Hr. formand! På trods af at de officielle forbindelser mellem den kinesiske regering og Dalai Lama blev genoprettet i 2002, fortsætter de regelmæssige overtrædelser af menneskerettighederne i Tibet. Det anslås, at 2.500 mennesker hvert år beslutter at flygte fra undertrykkelsen og begive sig ud på den farlige rejse til Nepal, der tager flere dage. Voldshandlingerne mod ubevæbnede civile er særligt bekymrende. Disse handlinger omfatter kinesiske grænsevagters skud mod flygtninge i Nangpa La-passet i september i år. Den pågældende gruppe af flygtninge forsøgte at krydse den tibetanske grænse og bestod bl.a. af kvinder, børn og munke. De kinesiske myndigheder har til dato endnu ikke påtaget sig ansvaret for episoden, hvor et menneske blev dræbt. Det er fortsat uvist, hvad der er sket med flere børn, som blev tilbageholdt af militæret.
Det påhviler internationale institutioner at gribe beslutsomt og effektivt ind for at presse Den Kinesiske Folkerepubliks regering til at standse undertrykkelsen af det tibetanske folk, den umenneskelige behandling af fanger, brugen af tortur samt udenretslige henrettelser. Her fra Parlamentet opfordrer vi endnu en gang indtrængende til, at grundlæggende menneskerettigheder bliver overholdt i Tibet. Disse rettigheder omfatter ytrings- og forsamlingsfrihed. Vi opfordrer også til en oprigtig dialog mellem begge parter med sigte på at opnå forståelse og respekt for det tibetanske folks religiøse, politiske og kulturelle rettigheder.
(Bifald)
Raül Romeva i Rueda
Hr. formand! I løbet af de to og et halvt år, jeg har været medlem, er dette formentligt tredje gang, hvis ikke mere, at vi skal tale om overtrædelser af menneskerettighederne i Tibet, og jeg er bange for, at det ikke bliver den sidste. Men forskellen mellem denne gang og de tidligere gange er, at vi ved denne lejlighed har filmoptagelser, der viser, at de kinesiske myndigheders forsøg på at fornægte dem er vildledende. Samtidig er Xinhua-nyhedsbureauets forsøg på at vise, at det drejede sig om en selvforsvarshandling, ligeledes helt ubegrundet.
Vi står derfor over for en handling, der helt klart bør efterforskes, som det er blevet nævnt af andre talere. Det tilslutter jeg mig, men det bør også behandles som et fundamentalt spørgsmål inden for rammerne af dialogen mellem EU og Kina. Som nævnt er det ikke første gang, men det begynder virkeligt at være lidt trist, at vi ikke, når vi har denne mulighed for at have en dialog med Kina forud for De Olympiske Lege i 2008, understreger igen og igen, at situationen i Tibet kunne løses, hvis der blot fandtes lidt politisk vilje hos de kinesiske myndigheder, hvilket vi ikke har set endnu.
Michał Tomasz Kamiński
Hr. formand! I dag diskuterer vi menneskerettigheder i Kina. Det gør vi efter den tragiske og skrækkelige grænseepisode. Ved den lejlighed kunne folk over hele verden med egne øjne se, hvordan Kina behandler forsvarsløse mennesker, der ikke udgør nogen som helst fare for de kommunistiske myndigheder. Disse stakkels mennesker bliver ganske enkelt beskudt uden medfølelse.
Den episode, vi i øjeblikket diskuterer, og som med rette har udløst drøftelse af emnet her i Parlamentet, er en påmindelse om en bitter sandhed. Menneskerettighederne overtrædes systematisk i Kina i næsten ethvert aspekt af tilværelsen. Den Kinesiske Folkerepublik krænker sine borgeres menneskerettigheder og økonomiske og religiøse rettigheder. Desværre må vi indrømme den triste og ubehagelige sandhed, at regeringerne i EU's individuelle medlemsstater alt for ofte forholder sig hyklerisk tavse om det, der foregår i Kina. Det samme gælder EU's institutioner. Hvis de fælles værdier, der forener os her i Parlamentet og i hele Europa, virkelig er fælles, påhviler det os at opfordre højt og tydeligt til, at menneskerettighederne bliver overholdt i Den Kinesiske Folkerepublik.
Kathy Sinnott
Hr. formand! Det glæder mig meget, at Parlamentet nærer så stor bekymring for den tibetanske befolkning. Jeg betvivler ikke bekymringens ægthed, til gengæld betvivler jeg ægtheden af den måde, Parlamentet handler på i forbindelse med sådanne bekymringer. Under budgetafstemningen i dag forkastede vi tre ændringsforslag, der ville have fjernet EU-udviklingsstøtte fra regerings- og organisationsprogrammer, der omfatter tvungen abort, tvungen sterilisation eller barnemord.
Hvorfor forsøger tibetanere at flygte fra Kina? Det skyldes disse meget barbariske skikke foruden religiøs forfølgelse og politisk forfølgelse. Det ødelægger livet for alle de minoriteter og erobrede folkeslag, der bor i de territorier, Kina nu påstår at herske over.
Jeg spørger Dem, fru kommissær - og jeg vil gerne have et svar - hvilken rolle spiller vores udviklingsstøtte i denne form for lidelse?
Robert Evans
(EN) Hr. formand! Først vil jeg gerne sige til fru Sinnott, at man forplumrer diskussionen ved at tage disse emner op, som ikke har noget som helst at gøre med det, vi diskuterer her i dag.
Hvert år flygter omkring 2.500 tibetanere - muligvis flere - over grænsen fra Himalaya til eksil. Der er ingen tvivl om, at de flygter fra den kinesiske besættelsesmagts brutalitet, men det hænger ikke nødvendigvis sammen på den måde, som fru Sinnott beskriver.
Det er ikke nemt at finde ud af, hvor mange der bliver fanget eller skudt af de kinesiske grænsemyndigheder, fordi påstandene som regel ikke bliver undersøgt. Den særligt skrækkelige skudepisode den 30. september er en krænkelse af grundlæggende FN-principper om retshåndhævende myndigheders magtanvendelse og brug af skydevåben. Det er interessant, at der findes retningslinjer for, hvornår personer ansat hos de retshåndhævende myndigheder må skyde, og at disse retningslinjer foreskriver, at skydevåben kun må bruges mod personer i selvforsvar eller for at forsvare andre i situationer, hvor der er overhængende fare for at miste livet eller komme alvorligt til skade. Vi, der har set videoklippene af denne episode, ved, at der ikke var tale om alvorlig livsfare. Det så ud, som om det var et uprovokeret angreb.
Det er derfor, det beslutningsforslag, vi skal tage stilling til, er så vigtigt, især punkt 8, hvor Rådet og Kommissionen indtrængende opfordres til at gentage deres holdning til dialog mellem de relevante myndigheder. Det er en holdning, vi også må give udtryk for: dialog til løsning af situationen.
Filip Kaczmarek
(PL) Hr. formand! Den betænkning, vi skal stemme om i dag, vedrører de begivenheder, der fandt sted den 30. september, da kinesiske politifolk skød mod en gruppe tibetanske flygtninge, der søgte frihed uden for Den Kinesiske Folkerepublik. Det var bestemt ikke den første episode af sin slags. Men den var usædvanlig derved, at de barbariske handlinger blev optaget på film. Tv og internettet gjorde det muligt for os alle sammen, samt millioner af andre over hele verden, at se med egne øjne, hvordan Kinas politik i Tibet faktisk kommer til udtryk.
Det tibetanske folks skæbne er særligt uheldig, fordi de er et af de mest fredselskende folkeslag i verden. Dalai Lama forlanger ikke uafhængighed for Tibet. Tibetanerne er villige til at leve inden for rammerne af den kinesiske forfatning. Hvordan kan det lade sig gøre at skyde mod den slags mennesker? Hvordan kan de blive udsat for forfølgelse og dræbt, alene fordi de ønsker en beskeden grad af frihed og beskyttelse af deres kulturarv? Kan denne tragiske udvikling bremses? Det kan den, hvis der gives ordre til at forbyde nedskydning af mennesker, der flygter fra et land, de ikke har lyst til at bo i. Det er sket før, noget tættere på vores del af verden, på grænsen mellem Øst- og Vesttyskland. Store nationer kan og må ikke basere deres autoritet på nedslagtning af forsvarsløse flygtninge.
Józef Pinior
(PL) Hr. formand! Vi har hørt mange udtalelser om situationen i Tibet her i Parlamentet i dag. De kinesiske myndigheder hævder, at de respekterer Tibets autonomi, men deres handlinger viser noget helt andet.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at henlede Parlamentets opmærksomhed på den rapport, Human Rights Watch udgav den 9. oktober 2006. Rapporten omtaler, hvordan en internetblog oprettet af Woeser, en førende tibetansk intellektuel, blev lukket. Bloggen var en af de mest interessante politiske og kulturelle udviklinger i vore dages Kina. Den fortalte sandheden om situationen i Tibet, beskrev skaderne på miljøet og på tibetansk kultur. Woeser er en af de mest fremtrædende kvindelige intellektuelle i vore dages Kina, og hendes blog tegnede det sande billede af tingenes tilstand i Tibet for øjeblikket.
Vi kan ganske enkelt ikke tolerere en situation, hvor de kinesiske myndigheder påstår at have givet en bestemt provins autonomi, for derefter i praksis at lukke ledende intellektuelle blogs på nettet.
Mariann Fischer Boel
Hr. formand! Kommissionen deler fuldt ud de bekymringer, som De, mine damer og herrer, har givet udtryk for i forbindelse med den kinesiske Folkets Befrielseshærs nedskydning af tibetanske flygtninge for nylig på grænsen mellem Den Kinesiske Folkerepublik og Nepal, en af flygtningenes efterfølgende død og fængslingen af nogle af de andre flygtninge.
EU har formelt taget sagen op inden for rammerne af sidste møde under menneskerettighedsdialogen mellem EU og Kina, der blev afholdt i Beijing den 19. oktober, som det korrekt blev nævnt af det ærede medlem fra Finland. Ved den lejlighed tilbageviste EU Kinas påstand om, at nedskydningen var sket i selvforsvar, opfordrede den kinesiske regering til at gennemføre en grundig undersøgelse af episoden og insisterede på, at de fængslede flygtninge skulle behandles i henhold til internationale humanitære standarder.
Generelt er Kommissionen meget bekymret over menneskerettighedssituationen i Tibet, især hvad angår bevarelsen af det tibetanske folks kulturelle, religiøse og sproglige identitet. Dette emne har jævnligt været oppe under den bilaterale dialog om menneskerettigheder samt på højeste niveau under bilaterale topmøder.
EU er især bekymret over antallet af tibetanere med religiøs baggrund, der er fængslet af politiske årsager, og har gentagne gange opfordret til deres øjeblikkelige frigivelse. Adskillige af disse mennesker står på listen over individuelle sager, der jævnligt forelægges for de kinesiske myndigheder i forbindelse med disse dialoger.
Kommissionen mener ikke, at Kinas politik i Tibet er i overensstemmelse med bestemmelserne i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder. Kinas snarlige ratificering af denne konvention står højt på EU's dagsorden for menneskerettighedsområdet, og vi har gjort det helt klart for Kina, at de er nødt til at respektere ånden i konventionen fuldt ud, når den er underskrevet, også selv om den endnu ikke er ratificeret.
Som led i EU's overordnede Tibet-politik har vi konsekvent indtaget den holdning, at den eneste realistiske måde at opnå en fredelig og varig løsning på Tibet-spørgsmålet på er ved at etablere en direkte dialog mellem Dalai Lama og de kinesiske myndigheder. Vi glæder os derfor over og har nøje overvåget de fem runder af drøftelser, der indtil nu er blevet afholdt mellem Dalai Lamas særlige udsendinge og den kinesiske regering.
Kommissionen opfordrer kraftigt begge parter til at fortsætte dialogen og benytte disse drøftelser til at forsøge at opnå betydelige fremskridt.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag efter forhandlingerne.
