Det Europæiske Råds møde den 21.-22. juni 2007 - Arbejdet under det tyske formandskab (fortsat forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af forhandlingen under ét om
beretning fra Det Europæiske Råd og redegørelse fra Kommissionen om Det Europæiske Råds møde den 21.-22. juni 2007 og
redegørelse fra Rådets formandskab om arbejdet under det tyske formandskab.
Werner Langen
(DE) Hr. formand, fru formand for Rådet, mine damer og herrer! Dagens forhandlinger viser, hvor stærk den europæiske idé er, og hvor meget den forener os i krisetider - selv på tværs af partiskel - og giver os styrke til at sige det, der er nødvendigt. Som kristendemokrat vil jeg godt give min uforbeholdne støtte til det, som min socialdemokratiske kollega, hr. Schulz, sagde. Jeg støtter hver en sætning, og som tysker husker jeg den franske præsident Mitterands afskedstale her i Parlamentet i 1995, hvor han sagde, at nationalisme fører til krig. Dette er Europas styrke, som vi skal bevare gennem tykt og tyndt. Et Europa, som går ind for fred, velstand og social sikkerhed.
Frem for alt vil jeg gerne takke rådsformandskabet og Dem personligt, fru Merkel. De stod over for en gigantisk opgave, og De havde stor succes hermed. Ikke alle ønsker blev indfriet, men substansen i forslagene er bevaret i både klima- og energipolitikken samt i de spørgsmål, som vedrører reformtraktaten. De sørgede for, at Parlamentets rettigheder blev udvidet, at europæisk lovgivning fortsat har forrang, at vi kunne styrke subsidiariteten på mange områder, at vi var i stand til at fastlægge kompetenceafgrænsninger og meget mere. Der blev også stillet spørgsmål om konkurrenceprincippet, og vi vil undersøge virkningerne heraf nærmere.
Alt i alt mener jeg, at det tyske rådsformandskab havde succes med begge kardinalpunkter. Det havde succes med genemførelsen af mange initiativer i det løbende program, og dets samarbejde med Parlamentet var forbilledligt. Det vil jeg også gerne takke Dem personligt for, fru Merkel, samt alle medlemmerne af den tyske regering og den tyske repræsentation.
(Bifald)
Enrique Barón Crespo
(DE) Hr. formand, fru formand for Rådet, mine damer og herrer, hr. kommissær! Bravo, fru Merkel, og hjertelig tillykke! De har opfyldt Deres forpligtelser som formand for Rådet. Parlamentet havde bedt Dem om at indkalde til en regeringskonference og genoptage den forfatningsgivende vej i EU, hvilket er en vej, der har bragt os fred og velstand, og som nu er en model for demokrati og solidaritet i forhold til den globaliserede verden. Efter en toårig refleksionsperiode går flertallet af staterne og borgerne ind for at fremme Europas fremtid. Trods mange ophævelser, som forhåbentlig ikke slider samhørigheden i EU op, har vi hjulpet dem, som havde vanskeligheder med traktaten.
Vi skal nu udarbejde et mandat til denne reformtraktat, og det mener vi er positivt. Den indeholder en klar bekendelse til EU's principper, værdier og mål. Den bindende juridiske karakter af chartret om grundlæggende rettigheder bør efter min opfattelse forankres lige efter traktatens præambel. Ligeledes positivt er udvidelsen af den fælles beslutningsprocedure og afstemningen med kvalificeret flertal.
Til trods herfor beklager jeg, at klarheden og gennemsigtigheden er gået tabt. Også symbolerne, flaget og hymnen dokumenterer glæden og friheden i Europa, som Beethoven og Schiller fremhævede dem.
Jeg kan forsikre Dem om, at vi fortsat vil benytte disse symboler, og at vi vil holde fanen højt med ægte stolthed.
Fru rådsformand, det er ud fra denne overbevisning, at vi vil samarbejde i regeringskonferencen med de nationale parlamenter og civilsamfundet med henblik på at styrke EU på det forfatningsretlige plan.
Vi agter at fortsætte kampen ad denne vej, som hr. Hallstein betegnede som constructio continua, og som hr. Monnet omtalte som "skridt for skridt". Og ligesom sherpaerne vil vi - skridt for skridt - bestige Himalaja-bjergene.
Formanden
Mange tak, hr. Barón Crespo.
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Fru formand, hr. formand! Hjertelig tillykke med Deres fremragende arbejde, fru kansler. De opnåede et ekstremt godt resultat, og De opfyldte forventningerne. For de tyske liberale er det ikke nogen overraskelse, for vi var allerede før forbundsdagsvalget overbevist om, at De ville være en god leder - hvilket jeg siger henvendt til hr. Schulz, som ytrede sig overstrømmende i den henseende i dag, men bedre sent end aldrig.
Allerede før det tyske rådsformandskab begyndte, opfordrede FDP i Europa-Parlamentet den dengang stadig meget tøvende tyske regering til at opstille en meget ambitiøs målsætning med hensyn til forfatningstraktaten. Derfor glæder det os meget, at der ved afslutningen på Deres rådsformandskab ikke kun foreligger en tidsplan, men også en indholdsplan. Den pris, der måtte betales herfor, er imidlertid ekstrem høj. Der er omdøbninger, længere frister og undtagelsesbestemmelser. Netop hvad angår chartret om grundlæggende rettigheder, er dette en sand katastrofe. Den såkaldte reformtraktat er mere kompliceret og mindre gennemsigtig. Et mindretal hævdede sig på bekostning af flertallet, og Europa-idéen har dermed fået et alvorligt slag.
Om de beslutninger, der blev truffet ved nattetide i Bruxelles, også gennemføres i praksis, er stadig et åbent spørgsmål. Der er ingen garanti herfor. I første omgang skal regeringskonferencen mødes, og derefter går det først rigtigt løs, når ratificeringsprocessen begynder i de 27 lande. Og her kan alt ske. Hvis man gør status over det tyske rådsformandskab, giver den et nogenlunde realistisk billede af den øjeblikkelige stemning i EU. Den er ikke afgrundsdyb, men giver dog heller ikke anledning til at feste. Det er topmødernes fjerne Europa og ikke borgernes nære Europa, som har vundet kampen. Set i lyset af de vanskeligheder, som ville have gjort det næsten umuligt at opnå et resultat, har formandskabet nået et godt etapemål. Det ville have været umuligt at opnå mere end dette.
Fru Merkel! De var inde på, hvordan De håber, at borgerne i EU vil huske 2007 om 50 år. Jeg vil godt tilføje et håb i den forbindelse: Det ville glæde mig utrolig meget, hvis - og måske lever jeg sågar stadig til den tid - alle europæere i 2057 ikke ser den vidunderlige sætning i Berlin-erklæringen "Vi, borgerne i Den Europæiske Union, er forenet til fælles bedste" som en beslutning, der blev taget i baglokalet, men derimod som noget, de oplever hver dag. Dette ville være en kolossal succes for Deres rådsformandskab. Endnu en gang hjertelig tak!
(Bifald)
Brian Crowley
A Uachtaráin, A Uachtaráin in Oifig na Comhairle, A Uachtaráin an Choimisiúin, comhghairdeachas leis an Seansailéir Merkel agus leis na daoine go léir i rialtas na Gearmáine.
(EN) Når vi taler om resultaterne af sidste uges topmøde vil jeg først og fremmest gerne sige, at der bruges så meget tid og energi på følelser beskrevet i medierne eller på fortolkning af, hvad en person sagde til en anden, hvorimod vi i virkeligheden bør fejre, at det er lykkedes alle lederne i EU-medlemsstaterne at følge den tyske kansler, rådsformanden, fru Merkels ledelse med at finde og udstikke en vej fremad for EU's kommende udvikling.
Da der især er så mange følsomme områder, om det være sig spørgsmålet om stemmer i Rådet, de nationale parlamenters rettigheder eller fælles beslutningstagning på området for retlige og indre anliggender, så er de grundlæggende punkter, som har national betydning for de lande, og det vil være forkert af enhver leder i enhver regering ikke at fremlægge disse bekymringer for de områder.
På trods af den ophedede stemning ved mange af disse topmøder blev der opnået et vellykket resultat, og det skyldtes, at EU's kerneprincipper - dvs. kompromis, enighed, forståelse og tolerance - blev forenet under Deres store ansvar, fru Merkel.
De andre områder, som det tyske formandskab har opnået vellykkede resultater med gennem de sidste seks måneder, kan vi nyde gavn af fremover - og når jeg siger "vi", mener jeg ikke kun os i Parlamentet, men at vi som borgere og forbrugere inden for EU kan få gavn af det arbejde, De har udført.
(DE) Fru kansler, De mestrede en svær opgave i vanskelige tider. Mange tak!
(EN) Undskyld mit tyske!
Rebecca Harms
(DE) Hr. formand, fru formand for Rådet! På vegne af de grønne i Parlamentet vil jeg godt understrege endnu en gang, hvad min gruppeformand allerede sagde: Der faldt en stor sten fra vores hjerte, da resultatet af topmødet forelå, og vi delte Deres lettelse og glæde ethundrede procent. Vi undrede os heller ikke over hr. Prodis skuffelse, fordi det under topmødet selvfølgelig blev tydeligt, hvordan alt var på et hængende hår, og hvilke nationale egoismer, der rent faktisk truer Europa.
I de følgende dage - og egentlig allerede under selve topmødet - faldt det mig i øjnene i rapporterne og interviewene om denne vanskelige situation, at der i betragtning af dette tab af yderligere integration, hvilket også var temaet for topmødet, rent faktisk var mange mennesker, som begyndte at tænke positivt om Europa igen. I grunden er dette ganske simpelt, for først når noget tages fra en, forstår man helt, hvad man havde. Nogle gange går det først op for en, når det er for sent, men denne gang opdagede man det i tide. Jeg er Dem yderst taknemmelig for Deres forhandlingsevner, for jeg mener, at De forstod at spille meget dygtigt på de enkle sammenhænge, nemlig hvordan folk fungerer og arbejder i dette Europa, som vi har fået i arv.
Jeg har imidlertid også et ønske. De havde succes med at bringe folk nærmere Europa igen. Jeg kunne også godt tænke mig at se denne gennemsigtighed - topmødets offentlige karakter - i forbindelse med forberedelserne til regeringskonferencen. Vi bør ikke tillade, at der opstår en sådan afstand igen, og at folk lukkes ude på denne måde. Jeg tror, at dette oven i købet ville hjælpe os i Polen, hvor 80 % af befolkningen støtter os. Jeg takker Dem og ønsker Dem al mulig succes fremover!
Gabriele Zimmer
(DE) Hr. formand! Ligesom mange venstreorienterede i Europa kan jeg ikke tolerere noget, som fremmer nationalismen, og som gør det endnu vanskeligere at anvende EU's ressourcer til løsning af sociale, økologiske og globale problemer. Derfor er jeg tilhænger af europæisk integration, som sigter mod et føderalt EU og dermed mod en føderal forfatning, men en med andre principper, andre prioriteringer og andre mål.
Jeg skylder Dem også min respekt, fru Merkel. Det lykkedes Dem at give en bred offentlighed indtryk af, at Bruxelles-kompromiset er Deres mesterstykke. På mange måder er kompromiset imdlertid en fortsættelse af de samme gamle ting. Det bringer ingen væsentlige ændringer i politikken, men tilsyneladende er designet bedre.
Forkastelsen af det daværende forfatningsudkast i Frankrig og i Nederlandene var ikke begrundet i frygten for en superstat, men skyldtes derimod frygten for et asocialt Europa, og De har ikke gjort denne mindre med Bruxelles-kompromiset, med de halve foranstaltninger, de udskudte problemer og magtpokerspillet om stemmevægtningen.
Derfor holder vi også fast ved vores krav om folkeafstemninger i EU-medlemsstaterne, og dette gælder også denne traktat. Der er overhovedet ikke nogen grund til at være bekymret for dette, hvis flertallet af EU-borgerne er for Europa, hvilket de seneste meningsmålinger viser. Hvis denne traktat er god, er der også gode muligheder for, at et flertal i befolkningen vil bakke op om den.
Irena Belohorská
(SK) Fru Merkel! Jeg vil også gerne tilslutte mig dem, som lykønskede Dem, og som sætter pris på den aftale, De nåede frem til om Europas fremtid.
Selv om forfatningstraktaten under stor fanfare blev undertegnet i Rom af statscheferne, viste den tid, der fulgte efter, at disse statschefer ganske enkelt var taget på en fornøjelig udflugt for at underskrive et meningsløst stykke papir. Deres underskrifter havde ikke befolkningens opbakning, sådan som det senere stod klart i den triste periode med ratificeringer og folkeafstemninger i forskellige medlemsstater.
Denne periode afslørede alle Europas fælles svagheder. Alene af den grund fortjener Deres forhandlingssucces og Deres evner til at opnå et kompromis stor respekt.
Fru Merkel! Det er Dem, som fortjener en fanfare i dag. Efter undertegnelsen tror jeg, at vores indsats som parlamentsmedlemmer vil motiveres af en vision om samarbejde og ikke en kamp mellem de 15 gamle medlemsstater og de nye medlemsstater. Jeg er sikker på, at det vil lykkes os at fjerne hvert eneste uklare punkt i traktaten. Til sidst vil jeg ønske Dem en rigtig dejlig ferie - det fortjener De virkelig.
Timothy Kirkhope
(EN) Hr. formand, fru kansler, kommissionsformand Barroso! Jeg vil ikke forsøge mig med at tale tysk i dag. Andre har gjort det langt bedre, end jeg ville kunne. Da det tyske formandskab lakker mod enden, vil jeg starte med at lykønske kansleren med hendes meget vellykkede stræben efter dagsordenen for klimaændring i de seneste seks måneder. Det Europæiske Råds enighed i marts om at nedbringe drivhusgasserne med 30 % inden 2020 i forhold til 1990 var historisk, og vi i det britiske Konservative parti støtter især dette initiativ meget kraftigt.
Hvad angår Det Europæiske Råd sidste weekend, har vi hørt mange forskellige fortolkninger af topmødets udfald. I Det Forenede Kongerige har reaktionerne på udfaldet naturligvis ikke været entydigt positive. Premierminister Blair, som forlader Downing Street nr. 10 i dag, fastholder, at udkastet til reformtraktaten ikke minder ret meget om forfatningsteksten, som gik forud for reformtraktaten. Alligevel har mange af de øvrige regeringschefer sagt ham imod. Det har f.eks. den irske statsminister og Finlands europaminister, og især har sidstnævnte sagt, at der ikke er ændret noget i den oprindelige institutionelle pakke. Så når den britiske premierminister siger, at de to ikke umiddelbart kan sammenlignes, mener jeg, at det britiske folk kan tilgives for at være i tvivl om det, som den britiske regering rent faktisk har underskrevet. Da hr. Blair lovede Storbritanniens befolkning en folkeafstemning i sit sidste valgprogram, mener jeg virkelig, at det er hans efterfølger, Gordon Browns, pligt at indfri det løfte.
Fru kansler! Jeg vil også gerne have kastet lys over de omfattende rygter om, at EU's stræben efter fri og lige konkurrence er blevet undermineret i mandatudkastet til regeringskonferencen. Jeg har også hørt, at der nu er bilagt en protokol for at præcisere, at EU fuldt ud går ind for konkurrence og frie markeder. Der er forlydender om, at den tyske finansminister selv var bekymret for ændringen. Han er citeret for at have sagt, at han betragter det hele med en vis skepsis, og at han forudser en risiko, hvis tingene fortsætter, som de gør i øjeblikket. For mange britere danner det indre marked og en fuldt konkurrencedygtig økonomi et afgørende grundlag for deres støtte til Storbritanniens EU-medlemskab, og de vil med rette være bekymret for ethvert forsøg på at underminere det. Jeg vil være yderst taknemmelig, hvis kansleren kunne komme med en beroligende udtalelse om det punkt.
Harlem Désir
(FR) Hr. formand! Det er afgjort vanskeligt at modstå fristelsen til at lykønske forbundskansleren, og det vil jeg da heller ikke gøre. Jeg lykønsker Dem, fru Merkel, om end jeg har større forbehold med hensyn til den fremtidige traktat som sådan. Reformen af traktaterne var imidlertid blokeret, Europa var kørt fast og dets enhed sat på prøve, og De gav os en ny chance.
Den aftale, som blev indgået den 23. juni i Bruxelles, er et kompliceret kompromis, som man efter store anstrengelser nåede frem til i Rådet, som i højere grad er præget af nogle landes nationale spændinger end af, at alle deler den europæiske ånd. Man nåede frem til kompromiset mod at give afkald på symbolerne - hvilket forekommer latterligt - og mod et opt out-system med hensyn til chartret om grundlæggende rettigheder - hvilket er ynkeligt. I det mindste er der dog indgået en aftale, og Europa har netop nu behov for at stadfæste sammenholdet og viljen til at bevæge sig videre for at indfri borgernes forventninger og imødegå de udfordringer, vi står over for på såvel globalt som internt plan. Der er således behov for at give den kommende regeringskonference de bedst tænkelige muligheder.
Hvad angår traktaten som sådan, er det ikke muligt at vurdere den definitivt, før den endelige tekst foreligger. Der er stadigvæk usikkerhed, men mandatet udmærker sig i det mindste ved igen at tage de institutionelle fornyelser op, som var anført i del I i forfatningsudkastet, og som næsten ikke har mødt modstand, heller ikke i de lande, hvor folkeafstemningen endte med et nej. Jeg tænker i den forbindelse på styrkelse af Europa-Parlamentets beføjelser, på den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, på de nye bestemmelser om flertalsafgørelser og på overgangen til enstemmighed for visse emners vedkommende. Set i dette perspektiv håber jeg, resultatet vil gøre det muligt at stadfæste de fremskridt, der var indeholdt i forfatningsudkastet.
Når dette er sagt, er der to forhold, jeg gerne vil fremhæve som særdeles vigtige for vores gruppe. Det drejer sig om EU's sociale dimension. For det første var der en artikel om den horisontale sociale klausul, for det andet var der en artikel, som gav hjemmel for vedtagelse af et direktiv om tjenesteydelser af almen økonomisk interesse. På de to områder er regeringskonferencens mandat uklart. Vi vil med største opmærksomhed påse, at medlemsstaterne efter at have opgivet chartret om grundlæggende rettigheder ikke, når de er samlet i regeringskonferencen, også stiller spørgsmålstegn ved de to førnævnte mulige fremskridt med hensyn til de europæiske traktaters sociale dimension.
Andrew Duff
(EN) Hr. formand! Tak, fru formand for Rådet, fordi De bringer virkelig politik med ind i Det Europæiske Råd. Om ca. tre dage er De frigjort fra formandskabet og kan føre tysk politik med stor selvtillid på den europæiske scene. Kan De sikre os, at Tyskland altid vil stræbe efter at bekæmpe den vælge-og-vrage-udgave af Europa, som er hr. Blairs triste arv? Jeg mener, at det er fornuftigt at føre ændringerne om det tættere samarbejde, som vi ser i traktaten, ud i livet nu.
De talte om det afrikanske ordsprog om, at man kan komme hurtigere frem alene, men længere sammen med andre. Problemet er, hvis man holder sig til den britiske regerings fremgangsmåde, at vi simpelthen fortsætter med at gå i cirkler. Vis vejen frem, bryd ud af folden, og så vil de mere ængstlige og konservative partnere følge efter.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Hr. formand, fru Merkel! Jeg vil gerne starte med at kommentere hr. Schulz' tale. Han tillod sig at prædike og at fornærme den demokratisk valgte regering i Polen, hvis holdning i disse forhandlinger endda støttes af oppositionen, og som således har opbakning fra langt størstedelen af den polske befolkning, som hr. Schulz besluttede at fornærme. Det er noget, som Parlamentet ikke bør acceptere.
Hvad det tyske formandskab angår, vil jeg gerne sige, at det lige fra starten har været dets målsætning at bringe orden i EU's sager. Desværre havde det tyske formandskab den prioritering at genoplive forfatningstraktaten, der allerede er blevet forkastet ved folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene. Alligevel var det formandskabets største succes at overbevise 27 stats- og regeringschefer om, at de skal undertegne den udvandede version af traktaten.
Det var dog tonen i forhandlingerne, som gav anledning til bekymring, eftersom der var tale om afpresning af de medlemsstater, der havde en anden opfattelse. Lad os håbe, at dette ikke bliver almindeligt udbredt i forbindelserne mellem EU's medlemsstater. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at spørge fru Merkel, hvilken juridisk status forfatningstraktaten har i Tyskland, hvor den ikke blev undertegnet af præsidenten, og om det er rigtigt, at man - når stemmerne optælles i Forbundsrådet - anvender en variant af systemet med lige indflydelse - det selvsamme system, som blev udsat for kraftige angreb på topmødet.
Jim Allister
(EN) Hr. formand! De har beskrevet den nye traktat ved, at den bevarer forfatningens indhold. Kansler Merkel bekræftede det i dag. Kommissær Wallström sagde, at det i bund og grund var de samme forslag som i den gamle forfatning, og regeringerne på tværs af Europa har beskrevet den som værende 99 % den samme. De har alle ret!
Alligevel er der en leder, eller rettere tidligere leder, Tony Blair, der lader, som om den er noget helt andet. Hvorfor? Fordi han kan narre befolkningen i Det Forenede Kongerige væk fra den folkeafstemning, som han lovede dem, fordi han ved, at han ikke kan vinde den. Den britiske regerings skamløse tilsløring vil dog ikke narre den britiske befolkning, da vi ved, at når en traktat ser ud som en forfatning, når den lyder som en forfatning, og når den som en forfatning vil medføre et kraftigere kontrolkvælertag fra Bruxelles, så er det en forfatning, uanset om man giver den en vildledende beskrivelse. Det er grunden til, at befolkningen i Det Forenede Kongerige stadig kræver en folkeafstemning, og alt andet vil være snyderi.
József Szájer
(EN) Hr. formand! Jeg har taget en terning med, som viser EU's flag - de 12 stjerner. Den blev fremstillet i Tyskland, er opfundet af en ungarer og består af 27 dele. Jeg tog den med, så vi kan huske på, hvor vanskeligt det er at sætte denne traktat sammen. Ligesom terningen skulle den have et symbol, et budskab og være en slutsten og et fundament for vores fælles EU-bygning, men den består samtidig af 27 dele. Det er altså sådan, jeg lykønsker det tyske formandskab med at sætte disse 27 dele sammen igen, da der er store og små dele - ikke en eneste brik er den samme. Terningen er ikke altid så smuk, fordi man kan se skillelinjerne. Fra nu af kunne den dog bruges som en god grundsten.
Jeg vil gerne tilføje, at vi bør skrive "skrøbelig" på kassen. Alle i Europa-Parlamentet og i Rådet skal sørge ordentligt for, at terningen forbliver samlet. Jeg er meget glad for, at Europa endelig prøver at sluge det, som det ikke kunne sluge for nogen år siden. På den måde gør det Europa stærkere, fordi vi alle har brug for noget, der kan være en grundsten. Vi har brug for en fælles udenrigspolitik, fælles handling til at bekæmpe klimaændring og sikre menneskerettighederne og mindretallets rettigheder uden dobbeltmoral. Ud fra det synspunkt værdsætter jeg virkelig, at en henvisning til mindretallene ikke er fjernet fra reformtraktaten. Jeg beklager dog også de manglende elementer, især henvisningen, som folk gerne ville have ud af traktaten - symbolerne på EU, stjernerne, flagene - eller alle henvisninger til kristendom. Det burde ikke være sket.
Lad os sætte denne terning sammen, men vi skal passe på, da den er skrøbelig.
(Bifald)
Formanden
Mange tak hr. Szájer! Da vi mødtes for første gang, gav De mig et stykke pigtråd med det ungarske flag som tegn på, at Europas deling er forbi. Det var et meget smukt symbol, og det vil jeg aldrig glemme.
Jo Leinen
(DE) Hr. formand! Jeg vil gerne sige noget i tilknytning til det, den forrige taler sagde. Måske skulle vi vise flaget og spille hymnen noget oftere for at vise, at disse ting ikke kan gå tabt, fordi de nu engang er der.
Vi kæmpede for at bevare indholdet heri. Det lykkedes, og jeg anser dette for at være et succeskriterium. Til trods herfor er der mere, som er gået tabt end blot navnet og symbolerne. Når alt kommer til alt, må man indse, at reformtraktaten er noget andet end forfatningstraktaten, fordi visionen om en politisk union - og det ikke kun om et staternes Europa, men også om et borgernes Europa - nu er rykket endnu længere ud i fremtiden, og det vil tage lang tid, før vi kan gøre et nyt forsøg med en europæisk forfatning. På dette punkt har EU-modstanderne vundet, og de europæiske føderalister har tabt. Dette ligger fast med al tydelighed.
Jeg mener også, at den forenklede traktat desværre fortsat er en kompliceret traktat. Der er tab af gennemsigtighed. Borgerne vil ikke kunne identificere sig så godt med dette nye produkt, som de gjorde med forfatningstraktaten. Desuden bekymrer det mig, at mistilliden mellem medlemsstaterne, men også nogle medlemslandes mistillid i forhold til EU og dets institutioner er vokset. Alle ønsker at blive medlem, men ikke alle ønsker at spille med. Vi vil følge udviklingen meget nøje for at se, om der ikke blot er tale om forskellige hastigheder, men også forskellige klasser. Nogle få ønsker åbenbart at køre på anden klasse. Hvis de ønsker dette, skal de også have lov til det, men de skal ikke kunne stille forhindringer i vejen for de andre. Det var en vigtig etape, som bringer os fremad. Men det er ikke afslutningen på reformprocessen, og den nye traktat vil for første gang give Parlamentet mulighed for selv at stille forslag til yderligere reformer. Jeg tvivler ikke på, at vi vil vende tilbage til alt det i den kommende lovgivningsperiode, som vi ikke nåede i den indeværende, og at vi vil forfølge EU's videre udvikling fra dette "borgernes kammer".
Gerardo Galeote
(ES) Hr. formand! Vi må så afgjort lykønske fru Merkel og ikke mindst Kommissionens formand, som nu får sin anden store succes efter vedtagelsen af de finansielle overslag, eftersom vi har undgået en vis risiko for krise.
Mange af parlamentsmedlemmerne havde måske håbet på mere, men vi må indrømme, at denne aftale er helt i tråd med fællesskabsmetoden. Jeg er sikker på, at vi fortsat vil fungere ganske udmærket indtil 2014 eller - under særlige omstændigheder - i tre år mere med den beslutningsprocedure, der blev vedtaget i Nice, og som i sidste ende netop blev vedtaget for at imødegå udvidelsen, hvilket jeg gerne vil understrege.
Desuden håber jeg, at vi for at fuldende den institutionelle pakke kan fylde de 20 resterende sæder i Europa-Parlamentet ved valget i 2009, naturligvis, og at vi følger proportionalitetskriteriet nøje, dvs. at det sker på en fuldstændigt demokratisk måde.
På linje med de fremskridt, der er sket med hensyn til retlige og indre anliggender, spørger jeg mig selv, om man på regeringskonferencen kunne benytte lejligheden til at give EU's koordinator for terrorbekæmpelse nogle beføjelser og pligter. Jeg mener, at der er et reelt behov for denne post, og at de europæiske borgere er meget interesserede i dette, sådan som det fremgår af den seneste Eurobarometer-undersøgelse.
Jeg er i øvrigt sikker på, at Kommissionens tjenestegrene vil sørge for, at terrorgruppen ETA bliver kaldt ved sit rette navn.
I samme ånd glæder det mig, at man i det sidste punkt i konklusionerne nævner fredsprocessen i Nordirland, men jeg er også overrasket over at se, at der ikke er den mindste henvisning til den trussel mod de europæiske borgere og navnlig de spanske borgere, som bruddet på ETA's våbenstilstand udgør. Vi bør benytte enhver lejlighed til at give udtryk for EU-institutionernes solidaritet med de mennesker, hvis frihed og liv er i fare hver eneste dag.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Hr. formand, fru Merkel! Som leder af den polske venstrefløjs delegation i De Europæiske Socialdemokraters Gruppe i Europa-Parlamentet er det mig en glæde at acceptere kompromiset og sige ja til mandatet og indledningen af den regeringskonference, som man blev enig om på Det Europæiske Råds møde. Med det vedtagne mandat kan den nye traktat beholde de vigtigste institutionelle aspekter af forfatningstraktaten, nemlig chartret om grundlæggende rettigheder, Europa-Parlamentets udvidede beføjelser, udnævnelsen af en europæisk diplomatisk repræsentant og en note om den europæiske energipolitik.
Det glæder mig, at den polske regering endelig er gået bort fra idéen med et system, hvor der er "lige indflydelse", hvilket de andre EU-lande var modstandere af, og at den accepterede et kompromis. Det var en klog beslutning. Den polske regerings forhandlingsmetoder, hvor man bruger argumenter, der hentyder til Anden Verdenskrig, pletter dog Polens omdømme og har udgjort en trussel for forbindelserne mellem Polen og Tyskland, der hidtil har været gode.
Det polske samfunds syn på EU-samarbejdet er anderledes end den polske regerings. 80 % af polakkerne støtter den europæiske integration, og jeg er ikke i tvivl om, at det var denne holdning hos den polske befolkning, der resulterede i kompromiset på topmødet.
På et møde med De Europæiske Socialdemokraters Gruppe i dag sagde kansleren, at hun anser forbindelserne med Polen for at være lige så vigtige som forbindelserne med Frankrig, og at misforståelser hører fortiden til. Jeg er hende taknemmelig for disse ord. Jeg vil opfordre den polske regering til at samarbejde aktivt med de andre medlemsstater om udarbejdelsen af den endelige version af traktaten, så den kan gennemføres inden valget til Europa-Parlamentet i 2009.
(Bifald)
Gunnar Hökmark
(SV) Hr. formand! Jeg vil gerne takke det tyske formandskab og lykønske det med de resultater, det har opnået i samarbejde med Kommissionen. Med sit arbejde har formandskabet lagt grunden til en ny traktat. Jeg vil ikke bare takke det tyske formandskab og lykønske det med de resultater, det har opnået, men også med de resultater, som det bliver muligt at nå i fremtiden.
En ny traktat er ikke et mål i sig selv. Nødvendigheden af en ny traktat fremgik af det europæiske samarbejdes succeser, nemlig udvidelsen, der ikke alene førte til flere medlemsstater og et stærkere EU, men også til flere forskellige nationale ønsker, der skal administreres, til det indre marked, som har givet Europa en større økonomisk rolle i verden, og til den politiske integration og udenrigspolitikken, der har givet EU et større ansvar på den internationale scene. Hele denne udvikling har medført et stadig større behov for en ny traktat.
Det, der bliver muligt nu, betyder dog også, at det ikke er traktaterne, som er et mål sig selv, men den indsats, der kan gøres på baggrund af dem. Det bliver nu muligt at tage tre spørgsmål op, som - navnlig i betragtning af vores historiske baggrund - er vigtigere end så mange andre. Det første spørgsmål er klimaændringerne og behovet for en energipolitik, hvor EU's medlemsstater kan stå sammen om at garantere integriteten og sikkerheden. Det andet spørgsmål er EU's kommende udvidelse. Udvidelsesspørgsmålet dukker nu endnu en gang op som et aktuelt spørgsmål, som medlemsstaternes regeringer og Kommissionen skal arbejde videre med. Det er udvidelserne, der har styrket EU og givet det nye opgaver, og det er udvidelserne, der har givet os en unik mulighed for fred og fremgang.
Også det indre marked har spillet en vigtig rolle på dette område. Derfor vil jeg gerne påpege, at når man stiller spørgsmål ved den frie og åbne konkurrence, har det ikke kun med økonomi at gøre, for på denne måde stiller man også spørgsmål ved EU's lige muligheder for medlemsstater, personer og virksomheder. Enhver, der stiller spørgsmål ved disse ting, stiller i den sidste ende spørgsmål ved EU's evne til at bringe folk og nationer sammen. Derfor vil jeg gerne rette en klar og presserende anmodning til Kommissionen, det tyske formandskab og de kommende formandskaber, nemlig at de skal fjerne enhver tvivl om, at der skal være sikker, fri og åben konkurrence for alle i Europa. Konkurrence medfører fremgang, frihed og nye succeser.
Edite Estrela
(PT) Hr. formand, fru Merkel! Også jeg vil gerne lykønske Dem, ikke bare med Deres måde at lede EU-formandskabet på, men også med de gode resultater på det sidste rådsmøde. Jeg er portugiser, og desværre taler jeg ikke tysk, men jeg kan da finde ud af at sige ...
(DE) ... mange tak, fru Merkel!
(PT) Det Europæiske Råd er gået så langt, som det kan, og det har indgået et realistisk kompromis, for nu at bruge Jacques Delors' ord. Det har ikke været let. Problemernes uensartethed og de forskellige interesser fremmer den nationale egoisme. Man nåede frem til en aftale takket være nogle europæiske lederes - men som bekendt ikke alles - beslutsomhed, forhandlingsevner og ansvarsfølelse. Den sidste linje er dog ikke blevet skrevet endnu, og det bliver et langt og vanskeligt forløb. I disse komplekse processer, hvor vi er fælles om udarbejdelsen, er det let at falde over et komma eller snuble over et ord.
Som min premierminister José Sócrates siger, har vi et mandat, men ikke en traktat. Hvis der skal være en traktat, skal vi alle samarbejde, både Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet. Det er nødvendigt med en fælles indsats. I betragtning af den komplekse internationale kontekst og arven fra det tyske formandskab er jeg sikker på, at det portugisiske formandskab vil gøre sit yderste for at arbejde med det mandat, som det har fået.
Margie Sudre
(FR) Hr. formand, fru Merkel, hr. Barroso, mine damer og herrer! Det Europæiske Råd har besluttet at bringe tænkepausen til ophør og tilkendegiver dermed, at man i Unionen omsider har fundet en løsning, som kan bringe os ud af den lammelse, der har præget Unionen i to år. Uden en sådan aftale mellem de 27 medlemsstater ville Unionen ikke blot fortsat stå i stampe, den ville sandsynligvis komme ud i en egentlig krise som forløber for en gradvis opløsning af vores kollektive projekt.
Det mandat, der gives regeringskonferencen, som får til opgave at udfærdige udkastet til en ny traktat, er måske ikke ideelt, men det er resultatet af et vanskeligt kompromis, som alle medlemsstaterne kan samles om, selv om man havde frygtet, at meningsforskellene i visse tilfælde var blevet uoverstigelige.
Jeg vil gerne lykønske det tyske formandskab, og ikke mindst Dem personligt, fru Merkel, for at have vist dygtighed og fremsynethed under forhandlingerne.
Jeg er også stolt af den rolle, Frankrig og den franske præsident, Nicolas Sarkozy, har spillet. Det var ham, der tog initiativ til en forenklet traktat, som tager sigte på at bringe Europa ud af dødvandet, og hans politiske målrettethed har været afgørende.
Vi må ganske vist beklage, at Fællesskabets ånd ikke nåede alle vores partnere, men med tid og tålmodighed vil det givetvis lykkes os at fuldføre vores værk. Jeg venter nu utålmodigt på denne traktat, hvis undertegnelse i Lissabon i oktober i år på bedste vis vil symbolisere, at en særdeles skuffende periode i den europæiske integrations historie er til ende.
Zbigniew Zaleski
(PL) Hr. formand! Hvad Europa har brug for, er en fornuftig og afbalanceret ledelse, men hvad Europa har endnu mere brug for, er en fælles indsats på vigtige områder ud fra de erklærede værdier, som er blevet EU's grundpiller. Hvis man betragter EU som et fællesmarked, vil profitten gå forud for EU's hovedmålsætninger, og så vil det ikke længere være en Union, men en markedplads. Hvis EU i et vist omfang skal være et kulturelt og politisk organ, er det kun "mere Europa" - sådan som hr. Barroso ofte siger - der kan bidrage til en større velfærd i alle medlemsstaterne.
Der er dog et punkt, jeg gerne vil understrege. Efter min mening ville det system med "lige indflydelse", som Polen har foreslået, og som det havde ret til, ikke være nogen dårlig ting for et egentligt demokrati og fællesskab og for borgernes lighed. Systemet med dobbelt flertal kunne fortolkes som et tegn på, at EU ikke vil blive udvidet i de næste årtier.
(DE) Afslutningsvis vil jeg godt fremsætte et ønske for os alle og især for fru rådsformand, som skulle udvise forståelse for begge dele af Europa: må De være et eksempel til efterlevelse for Deres efterfølger og på den forhandlingseffektivitet, som kun kan opnås, hvis velstand, ethvert europæisk folks rettigheder, ægte fællesskab og lighed for borgerne har topprioritet.
Angela Merkel
Hr. formand! Det er en interessant tilstand i Europa-Parlamentet, når alle ledere stadig er til stede. Derfor vil jeg gerne sige tak for forhandlingen.
Jeg vil gerne komme kort ind på to punkter. Mit første punkt er det indre marked og konkurrence, der jo har givet anledning til stor bekymring her. Der har fundet en diskussion sted i Rådet om, hvorvidt konkurrence er et af vores mål. Jeg mener ikke, konkurrence er et mål, men derimod et middel. Derfor har vi udtaget konkurrence fra overskriften mål, men vi har dog helt klart understreget via den protokol, vi indfører i forbindelse med det indre marked og konkurrencen, at dette middel bibeholdes intakt, og at dets betydning er umindsket, hvilket Kommissionen også har været meget opmærksom på. Der er altså ikke noget, der har ændret sig her. Beskæftigelse og velstand er vores mål, men vores mål er ikke konkurrence som sådan - konkurrence er derimod et middel.
Mit andet punkt vedrører afstemningssystemet, som der er blevet sagt meget om. For at sige tingene klart og tydeligt vil jeg gerne gentage følgende: Alle mulige former for vægtning, inklusive rodsystemer, er tænkelige, når man ser på dem som den eneste afstemningsform. Hvis vi havde startet med at diskutere helt fra bunden, havde vi jo kunnet tale om dem alle. Men der er dobbelt flertal, og dette dobbelte flertal giver os vægtningen mellem befolkningstallet og ét land, én stemme-princippet. Stemmesystemet er kun acceptabelt med denne dobbelthed, og vi har formentlig nu fundet en metode, der igen leder os tilbage til de rigtige internationale verdensproblemer, og som samtidig har en høj grad af retfærdighed.
Jeg vil gerne slutte af med en hjertelig tak. På vores regerings vegne kan jeg sige, at vi har haft et ministermøde i dag, hvor vi har gjort status, at alle regeringsmedlemmer var stolte af at have stået i spidsen for dette formandskab med entusiasme og stort engagement, og at både de socialdemokratiske og de kristdemokratiske regeringsmedlemmer har ydet deres bidrag hertil.
(Bifald)
Dernæst vil jeg også gerne rette en hjertelig tak til Kommissionen, til José Manuel Barroso og til alle kommissærer. Vi har haft et intensivt og godt samarbejde, vi har haft venskabelige og hårde møder, der gang på gang har varet til langt ud på natten, men vi er nået til enighed, og jeg tror, Kommissionen og Rådet går styrket ud af dette formandskab. Jeg har nydt at samarbejde med dig rent personligt, José Manuel, og jeg har nydt at samarbejde med hele Kommissionen og alle dens medlemmer. Hjertelig tak!
Der skal også lyde en tak til Europa-Parlamentet. Det er dejligt at diskutere her i Parlamentet, at mærke den europæiske ånd og klare mangt en vanskelig opgave i medvind - også med en del idealisme, som man måske møder oftere her end andre steder. For der er én ting, der står klart: Når der ikke længere er idealisme, er der kun nationalisme, kun en fastholden af ens egne interesser. Det kommer vi ikke videre af, og derfor skal der lyde en hjertelig tak til hele Europa-Parlamentet og især dem, der altid har sørget for medvinden! Jeg kommer næsten til at savne samarbejdet, men man har jo lov til at komme på besøg senere. Hjertelig tak!
(Bifald)
José Manuel Barroso
Hr. formand, fru Merkel, mine damer og herrer! Jeg har ikke noget at tilføje til det, som fru Merkel allerede har sagt om konkurrencen. Jeg vil blot understrege, at drøftelsernes resultat blev, at vi ikke skal bruge et specielt udtryk, der anvendes i forfatningstraktaten, men det ændrer på ingen måde de konkurrenceprincipper, der er medtaget i hele EU's acquis, dvs. opfattelsen af, at konkurrence er et vigtigt redskab for det indre marked og et vigtigt redskab for borgernes velfærd. Dette punkt er blevet belyst, og ud fra dette synspunkt tror jeg, at vi kan være ret tilfredse med Det Europæiske Råds resultater.
Der er et punkt mere, som jeg meget kort vil komme ind på. Det Europæiske Råds resultater, som faktisk var yderst positive, betyder nu, at vi har et endnu større ansvar. Lad os lige overveje, hvor vi ville være i dag, hvis vi ikke havde haft denne succes. Inden Det Europæiske Råd henledte jeg utrætteligt opmærksomheden på vores store ansvar, hvad troværdigheden angår. Hvordan kan vi europæere fortælle verden, at vi mener det alvorligt, når vi taler om energisikkerhed og bekæmpelse af klimaændringerne, og når vi slår til lyd for øget beskæftigelse, hvis vi ikke er i stand til at løse det institutionelle spørgsmål?
Dette resultat er blevet opnået, men som det allerede er blevet sagt, har vi et mandat - hvilket er glimrende - men stadig ikke nogen traktat. Derfor må vi nu alle udvise samme ansvar, så vi under det portugisiske formandskab - og om muligt på det ekstraordinære rådsmøde i oktober - når frem til en traktat, der løser det institutionelle spørgsmål, som er så vigtigt for EU, så vi kan fortsætte med vores agenda til gavn for borgerne, fremme øget beskæftigelse og investere yderligere i innovation. Jeg vil gerne minde Dem om, at innovation bør have høj prioritet, ikke bare i teorien, men også i praksis, og det samme gælder for alle de andre målsætninger i den nye Lissabon-strategi.
Der er således et stort potentiale, når det gælder om at nå resultater, som er til gavn for Europa og de europæiske borgere. Og det er netop derfor, at vi skal give EU nogle institutioner, som gør det muligt for os at handle. Jeg er helt overbevist om, at vi i dag er bedre i stand til at nå disse målsætninger, end vi var for et stykke tid siden. Derfor vil jeg gerne endnu en gang lykønske det tyske formandskab og alle dem, der har bidraget til dette resultat.
Jeg vil gerne endnu en gang fremhæve det glimrende institutionelle samarbejde mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen, og jeg vil også gerne understrege, at det er første gang - fra start til slut - at en aftale er blevet indgået af 27 medlemsstater, dvs. de ældste medlemmer og de nyeste medlemmer. Forhandlingerne var undertiden vanskelige, men når alt kommer til alt, blev der indgået en aftale, og det må siges at være meget positivt.
Formanden
Hjertelig tak, hr. formand for Kommissionen! Erfaringen viser, at alle tre institutioner altid er gået i samme retning for Europa. I morgen vil gruppeformændene være i Lissabon med henblik på at forhandle med det fremtidige formandskab om det videre forløb. Jeg takker Dem alle for Deres deltagelse.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Magda Kósáné Kovács 
Den politiske aftale i sidste uge om afholdelsen af en regeringskonference og om grundprincipperne i reformtraktaten er et større kompromis, men det er et kompromis, som alle kan acceptere. Reformtraktaten har fået Europa tilbage på sporet og har forhindret en mere alvorlig og varig krise på den europæiske scene.
Reformtraktaten er vigtigt, hvis EU og EU-institutionerne skal være i stand til at handle, og den er absolut nødvendig med henblik på en yderligere udvidelse. Princippet om dobbelt flertal i beslutningstagningsprocessen skaber en fornuftig balance mellem de små og de store landes interesser. Der er ingen tvivl om, at Europa-Parlamentet er vinderen i disse reformer, eftersom udvidelsen af dets lovgivningsbeføjelser giver Parlamentet samme politiske betydning som Rådet.
De, der støttede forfatningstraktaten, kan dog ikke se bort fra, at symboler er af meget stor betydning. Integrationstilhængerne ønskede ikke at skabe en europæisk superstat, men at styrke den fælles eller, om De vil, overstatslige vilje i lovgivnings- og beslutningstagningsprocessen.
De ni lande - herunder Ungarn - foregik med et godt eksempel og repræsenterede de vigtigste værdier i forfatningen, bl.a. medtagelsen af chartret om grundlæggende rettigheder og beskyttelsen af minoriteters rettigheder.
Det politiske stormvejr i Rådet har desuden lært os noget meget vigtigt, nemlig at det i de beslutninger, som et EU med 27 medlemsstater træffer, undertiden forholder sig sådan, at holdningerne hos landene i Central- og Østeuropa på grund af deres stadig ufordøjede historiske fortid kun kan integreres med store kompromiser. Netop derfor er det på tide, at de central- og østeuropæiske medlemsstater begynder - med Europas deltagelse - at beskæftige sig med deres ulykkelige historiske fortid. Kun på denne måde kan vi sikre, at det ikke er "offerpolitikkerne", der bliver dominerende i regionen eller i enkelte lande.
Richard Corbett 
Pakken, som blev vedtaget af de 27 regeringer sidste weekend, reddede mange af de praktiske institutionelle reformer, som forfatningstraktaten indeholdt. Den droppede også mange nøglepunkter: Begrebet om en "forfatning", fjernelse af titlen og status som "udenrigsminister", kendsgerningen om, at den fulde tekst til chartret om grundlæggende rettigheder ikke indgår i traktaten og ikke kan håndhæves i britiske domstole, fjernelse af symbolerne (flag og hymne), fjernelse af de juridiske terminologiændringer (hvor "forordninger" og "direktiver" skulle være betegnet "love" og "rammelove"), udsættelse og ændringerne af de nye stemmevægte i Rådet og forskellige undtagelser til enkelte medlemsstater såsom Det Forenede Kongerige.
Ændringerne vil Europa-Parlamentet betragte som store ofre, men de er nødvendige for at sikre, at pakken ratificeres af alle 27 lande.
Pedro Guerreiro 
Regeringskonferencens mandat til at ændre traktaterne, der blev fastlagt på det seneste Europæiske Råd under det tyske formandskabs ledelse, bekræfter noget, som vi har kritiseret i længere tid, nemlig at de, der ikke accepterede resultaterne af folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene - hvor man forkastede indholdet af den såkaldte "europæiske forfatning" - næsten med det samme begyndte at udtænke en måde at omgå de suverænt udtrykte ønsker hos befolkningerne i disse to lande på.
Regeringskonferencens mandat taler for sig selv. Det drejer sig om at genskabe det væsentligste indhold i det traktatudkast, der allerede er blevet forkastet - så man fjerner selvmodsigelserne og navnlig dem, som man nu forsøger at undgå, fordi der blev sat spørgsmålstegn ved dem ved folkeafstemningerne - og om at forklæde det som en reformtraktat og fjerne den forfatningsmæssige karakter, så man bedre kan skjule operationen.
De, der gentager til hudløshed, at det nye traktatudkast i høj grad er et udtryk for demokrati, er faktisk de samme som dem, der endnu en gang planlægger, hvordan de kan undgå, at der afholdes bindende nationale folkeafstemninger inden ratificeringen af et nyt traktatudkast. Dette er endnu mere alvorligt, fordi det er et forsøg på at genindsætte kvalitetsløftet i det fælles føderalistiske, nyliberale og militaristiske projekt, som den forkastede "europæiske forfatning" indeholdt.
Efter vores mening er denne proces i høj grad uacceptabel.
Tobias Pflüger 
Det tyske formandskab var en katastrofe. Den såkaldte reformtraktat, der betegnes som en succes, er ikke en grundsten til et socialt, demokratisk og fredeligt EU. Tværtimod er EU nu mere delt. Værst i denne henseende var truslerne fra de tyske politikere såsom PSE-formanden Martin Schulz mod Polen og Storbritannien. Desuden vil EU hurtigere blive militariseret, og der er ikke givet tilsagn om en anden politik for klimaændringer. Enhver ny EU-traktat bør underkastes en folkeafstemning i alle medlemsstater. Det er umuligt altid at tale om at lade borgerne blive mere involveret i de europæiske anliggender, når de samtidig ikke har noget at skulle have sagt om de vigtigste forhold i EU. Jeg håber, at de personer, som stemte nej til forfatningstraktaten som følge af dens neoliberale og militaristiske karakter, endelig bliver hørt. Jeg ser dog det modsatte: Vi står over for et forsøg på at få forfatningstraktatens indhold vedtaget gennem bagdøren ved at omdøbe projektet til reformtraktat og udelukke muligheden for at afholde folkeafstemninger. Hvis EU skal grundlægges på demokratiske principper, skal det forhindres.
