Kodoldrošības jautājums 25 gadus pēc Černobiļas katastrofas (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir debates par Bogusław Sonik mutisko jautājumu Komisijai Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas vārdā attiecībā uz kodoldrošību 25 gadus pēc Černobiļas katastrofas - B7-0312/2011).
Bogusław Sonik
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos teikt, ka jūtos ļoti iepriecināts, ka šajā Eiropas Parlamenta sēdē tiek pieminēti Černobiļas katastrofas, kas bija lielākā kodolkatastrofa cilvēces vēsturē, upuri, un visi, kas tās dēļ guva traumas. Īpaši ņemot vērā nesenos notikumus Japānā, šī gadadiena ir kļuvusi par traģisku iemeslu izvērtējumiem un apsvērumiem attiecībā uz kodoldrošību. Černobiļas traģēdija ir arī atklājusi desmit Ukrainas komunistu amatpersonu bezpalīdzību un muļķību, kuras centās noslēpt no pārējās pasaules šo katastrofu un tās mērogu.
Atcerēsimies tikai dažus faktus, kas liecina par šīs traģēdijas mērogu, pakāpi un dimensijām. Černobiļas kodolspēkstacijas reaktora eksplozijas dēļ tika piesārņoti aptuveni 100 000 km2 zemes, no kuriem 70 % atrodas Baltkrievijas teritorijā. Radioaktīvās vielas sasniedza arī Skandināviju un Centrāleiropu, tostarp, Poliju, kā arī Grieķiju un Itāliju Dienvideiropā. Aptuveni 115 000 cilvēku tika evakuēti no zonām, kas atrodas reaktora tuvumā, un aptuveni 220 000 cilvēku pēc 1986. gada tika pārvietoti no Baltkrievijas, Krievijas Federācijas un Ukrainas.
Ir ļoti grūti novērtēt šīs katastrofas izraisītos postījumus, gan attiecībā uz veselību, gan arī vidi. Speciālisti joprojām nespēj noteikt nāves gadījumu skaitu, ko izraisīja šī katastrofa. Saskaņā ar Pasaules Veselības organizācijas datiem, no vēža, ko izraisīja piesārņojums pēc kodolspēkstacijā notikušā sprādziena, nomira aptuveni 9000 cilvēku. Atbilstīgi citu avotu aplēsēm, jau aptuveni 200 000 cilvēku ir miruši no slimībām, kuras izraisa radiācija, un ka nākotnē 100 000 cilvēku var nomirt no vēža, ko izraisījusi Černobiļas katastrofa. Saskaņā ar jaunākajiem pētījumiem vismaz divu Ukrainas apgabalu iedzīvotāji joprojām uzturā lieto piesārņotu pārtiku.
Neaizmirsīsim, ka Eiropas Savienība, kas ir izveidojusi Černobiļas cietušo fondu, ir sniegusi pārsvarā finansiālu ieguldījumu cīņā, kuras nolūks ir atvieglot Černobiļas katastrofas sekas. Šīs katastrofas 25. gadadienā Eiropas Komisija paziņoja, ka EUR 110 miljoni tiks piešķirti situācijas stabilizēšanai un vides aizsardzībai ap Černobiļas kodolspēkstaciju.
Šajā kontekstā mēs nevaram aizmirst, ka jautājums par to, kā attiekties pret kodoldrošību, ir aktuāls visās pasaules valstīs, un tāpēc ir jāaplūko solidaritātes un pārrobežu atbildības garā. Tāpēc es gan lūgšu, gan arī aicināšu Eiropas Komisiju veikt ilgtermiņa un visaptverošu pētījumu par to, kādas sekas uz cilvēku veselību ir atstājusi Černobiļas katastrofa. Vai Komisija ir gatava veikt un atbalstīt ilgtermiņa pētījumu par cilvēku dzīves ilgumu un Černobiļas katastrofas ietekmi uz eiropiešu veselību visās tajās teritorijās, kuras cieta no radioaktīvā piesārņojuma? Vai Eiropas Komisijai ir jebkādi dati par vides piesārņojumu tajās teritorijās, kuras visvairāk ietekmēja sprādziens? Vai katastrofas gadadienā Komisija gatavojas mudināt valdības publiski apņemties piešķirt jaunu finansējumu cīņai, kuras nolūks būtu mazināt šīs kodolkatastrofas sekas?
Kādus iespējamos scenārijus Komisija paredz attiecībā uz kodolspēkstacijās notikušu nopietnu kodolavāriju ietekmi uz iedzīvotājiem, kas dzīvo atsevišķās dalībvalstīs, ņemot vērā daudzās kodolspēkstacijas Eiropas Savienības teritorijā un pašreizējo koordinācijas līmeni Eiropas Savienībā? Vai Eiropas Komisijai ir kādi plāni attiecībā uz valstu nostāju koordināciju kodolkatastrofas gadījumā? Kodolkatastrofas vienmēr nāk negaidot, un tām vienmēr ir starptautiskas un globālas sekas. Tāpēc ir labāk, ja iepriekš jau ir sagatavots vajadzīgo atbilžu kopums, kas ļaus samazināt risku un izvairīties no turpmākām katastrofām.
Günther Oettinger
Komisijas loceklis. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, godātie deputāti! 25 gadu laikā kopš kodolavārijas Černobiļā Komisijai ir bijusi nozīmīga loma pasaules līmeņa centienos mazināt šīs traģēdijas sekas. Uzdevuma apjoms noteica to, ka ir nepieciešami kopēji pūliņi. Tāpēc Komisija sadarbojās ar partneriem dalībvalstīs, G7 un pašu Ukrainu, lai nodrošinātu, ka šo teritoriju var sistemātiski stabilizēt un nodrošināt draudzīgu vidi.
ES izvēlējās aktīvu pieeju, mobilizējot vairāk resursu no starptautiskās kopienas, lai Černobiļas kodolspēkstacijas laukumā varētu pabeigt nepaveiktos darbus, un mēs turpinām savus centienus šajā virzienā, sniedzot savu ieguldījumu. Komisija ir lielākais ziedotājs Černobiļas cietušo fondā, un mēs apsolījām papildu EUR 110 miljonus no mūsu budžeta līdzekļu devēju konferencē, kas notika pagājušā gada aprīlī Kijevā, kurā kopā tika apsolīti papildu EUR 550 miljoni.
Mēs esam bijuši aizņemti diplomātiskajā frontē, un esam arī pārliecinājuši 32 valstis, tostarp 13 jaunus līdzekļu devējus, veikt ieguldījumus fondā. Mēs plānojam turpināt pārrunas ar citiem līdzekļu devējiem, tostarp Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banku, lai nodrošinātu finanšu līdzekļus, kas joprojām ir nepieciešami, lai visus projektus varētu pabeigt līdz 2015. gadam. Mēs arī strādājam ar Ukrainas valdību, lai nodrošinātu, ka ir iespējams realizēt Černobiļas reaktora kodola pārklāšanas plānu. Tajā ir paredzēta bojātā IV reaktora bloka apmūrēšana ar jaunu aizsargpārklājumu, un pasākumi, kas nepieciešami citu reaktora bloku slēgšanai. Visi darbi ir jāpabeidz līdz 2015. gadam.
Turpmāk mēs pievērsīsimies pētījumu projektiem Euratom pamatprogrammas ietvaros attiecībā uz katastrofas sekām un kā tās iespējams pārvarēt. Pašlaik mazu radiācijas devu pētījumi ir liela mēroga iniciatīvas temats kopīgajā programmā, ko plāno Eiropas MELODI platforma.
Sadarbības mehānisma ietvaros kodoldrošības jomā mēs apsveram projektu, kura mērķis ir palīdzēt visvairāk cietušajām iedzīvotāju grupām ap Černobiļas slēgto zonu. Mūsu nodoms ir pamatīgāk izpētīt saistību starp veselību un uzturu. Ja būs vajadzīgs veikt mērķtiecīgas darbības, novērtējot sekas cilvēku veselībai visās tajās teritorijās, kuras ir ietekmējis piesārņojums no Černobiļas, Komisija ir gatava rīkoties un nodot atbildību par atbilstošo pasākumu koordināciju ES Veselības drošības komitejai.
Vēl viens Komisijas pienākums ir cīņa pret vides piesārņošanu. Pēc Černobiļas avārijas mēs veicām ieguldījumus kopīgos pētījumu projektos ar Neatkarīgo valstu savienību, atbalstot plašu datu apkopošanu un plānojot katastrofu pārvaldības stratēģijas atomenerģijas nozarē un attiecīgos apgabalos Baltkrievijas, Krievijas un Ukrainas teritorijā. Pēc šīs avārijas mēs apkopojām datus par radioaktīvā cēzija izplatību Eiropas Savienībā. Šī informācija 1998. gadā tika publicēta atlanta veidā, kas tika izstrādāts sadarbībā ar Ukrainu, Krieviju un Baltkrieviju.
Pašlaik 7. Euratom pamatprogrammas ietvaros mēs atbalstām izcilības tīklu radioekoloģijā, lai cilvēku un vides aizsardzības no radiācijas interesēs finansētu integrāciju, sakaru tīkla izveidošanu un zinātnisko izcilību.
Apsverot civilo aizsardzību, pēdējos deviņus gadus mēs esam veicinājuši sadarbību starp dalībvalstīm civilās aizsardzības treniņu jomā. Šajos treniņos tiek iesaistīti arī dalībnieki no trešām valstīm. Trīs treniņos, kas tika līdzfinansēti ar līdzekļiem no mūsu civilās aizsardzības finanšu instrumenta, bija iekļauts arī radioloģiskais aspekts, proti, TORCH, kurā tika imitēta avārija, kas izraisīja masveida nāves gadījumus, un tās simulācija, CREMEX, kurā tika iekļauta masveida saindēšanās no "netīrās” bumbas, un pirms gada realizētajā treniņā SISMICAEX, kurā tika imitēta zemestrīces izraisīta kodolavārija.
Turpmākajos gados mēs turpināsim sniegt atbalstu Eiropas solidaritātes garā, darot visu iespējamo, lai samazinātu pašreizējo kaitējumu un novērstu Černobiļas postījumu atkārtošanos.
Herbert Reul
PPE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, Oettinger kungs, dāmas un kungi! Es uzskatu, ka vienmēr ir labi kritiski izvērtēt pasākumus, tāpēc es esmu pateicīgs Komisijai par to, ka tā ir tik skaidri paskaidrojusi visu, ko Eiropa ir paveikusi kopš šīs katastrofas gan uzreiz, gan vidējā termiņā līdz ilgtermiņā, gan līdz pat šodienai.
Neatkarīgi no tā, kā mēs vērtējam problēmu, ir vērts norādīt, ka šos kaitējuma ierobežošanas pasākumus šādā līmenī nekad nevarētu realizēt, ja nebūtu iesaistījusies Eiropas Savienība. Man bija ļoti vērtīgi uzzināt, ka Komisija sniedza ne tikai tūlītēju tiešo palīdzību, bet visas Eiropas vārdā arī intensīvi centās rast atbildi uz jautājumu, kādi secinājumi būtu izdarāmi no šīs katastrofas attiecībā uz civilās aizsardzības pasākumiem, informācijas apmaiņas sistēmām, kā arī izpēti un ar to saistītiem pētījumiem. Es neesmu pilnībā pārliecināts, ka ir patiešām nepieciešams uzsākt jaunus pētījumus. Iespējams, ka mums vajag novērtēt jau pieejamo informāciju, lai noskaidrotu, vai tā ir pietiekama mūsu vajadzībām. Es uzskatu, ka tas kļūs skaidrs atšķirīgo debašu laikā. Dažreiz piekļuve milzīgam informācijas apjomam nenodrošina, ka tiks panākts vērā ņemams progress.
Es vēlētos pateikties un piebilst, ka Komisija un Eiropa kopumā var būt apmierināta ar to, ko tās šajā gadījumā ir sasniegušas. Tās ir uzskatāmi pierādījušas, ka šajās iestādēs nenodarbojas tikai ar runāšanu, bet tās sniedz arī praktisku palīdzību.
Jo Leinen
S&D grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, Oettinger kungs, dāmas un kungi! Es vēlētos pateikties Sonik kungam par šo debašu uzsākšanu un mutiskā jautājuma sagatavošanu.
Es piekrītu, ka mēs nekad nedrīkstam aizmirst Černobiļas katastrofu. Mēs labi saprotam, ka šīs katastrofas ilgtermiņa sekas joprojām ir jūtamas pēc ceturtdaļgadsimta. Apkārt Černobiļai vēl joprojām ir liela neapdzīvojama teritorija, kādēļ cilvēki vairs nevar atgriezties savās mājās. Tad vēl ir ilgtermiņa ietekme uz veselību. Televīzijā rādīja, ka sievietes joprojām cieš no spontāniem abortiem 25 gadus pēc šīs katastrofas.
Eiropai ir arī jāuzņemas zināma atbildība, jo kodoldrošības jautājums nav lieta, kas attiektos uz valstu suverenitāti, bet drīzāk tā ir Eiropas atbildība. Šajā blīvi apdzīvotajā kontinentā visas kodolspēkstacijas atstāj ietekmi uz kaimiņvalstīm. Tāpēc, Oettinger kungs, jūs esat īpaši atbildīgs par to, lai nodrošinātu, ka mēs nopietni pievēršamies šai tēmai, īpaši ņemot vērā Fukušimas notikumus. Vēlāk mēs runāsim ar jums par stresa testiem, citiem vārdiem, par drošības analīzēm 143 kodolspēkstacijām. Es aicinu jūs ievērot savus principus. Mēs vēlamies nodrošināt maksimāli augstāko drošības standartu Eiropā, ne tikai nodarboties ar dabas katastrofu pētījumiem. Tādēļ mums ir arī jāpēta citi riski, piemēram, lidmašīnu avārijas, teroristu uzbrukumi, kiberuzbrukumi, citiem vārdiem, šo uzbrukumu uz kodolspēkstacijām apvienojums; turklāt jums ir jānodrošina, ka tas nekļūst vienkārši par simbolisku žestu.
Černobiļā joprojām ir daudz kas jāpaveic. Sarkofāgs vēl nav drošs, un tāpēc ir jāpiesaista jauni finanšu resursi, lai to sakārtotu. Es vēl neko neesmu dzirdējis par plāniem, ko darīt ar kodolatkritumiem, kas atrodas apkārt katastrofas vietai; šā materiāla likvidēšana vēl nav apstiprināta. Tādēļ, Reul kungs, es uzskatu, ka zinātniskie pētījumi ir jāveic, jo mums nav pietiekami lielas pieredzes attiecībā uz radiācijas ilgtermiņa ietekmi. Es aicinu Komisiju uzsākt šādus pētījumus.
Nobeiguma analīzē par drošāko iespēju ir atzīta kodola izejas stratēģija. Turpinot sadarbību ar cietušajām valstīm, mana lielākā vēlēšanās būtu, lai mēs šeit izveidotu darbseminārus par nākotnes tehnoloģijām un sniegtu ieteikumus, kā taupīt enerģiju un attīstīt alternatīvus enerģijas avotus. Tieši tas mums ir nepieciešams 25 gadus pēc Černobiļas.
(Runātājs piekrita atbildēt uz zilās kartītes jautājumu saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu.)
Paul Rübig
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos pateikties Leinen kungam. Viņš pieminēja stresa testus. Taču es vēlētos noskaidrot lūk ko: stresa testiem ir nepieciešami rezultāti. Vai jūs uzskatāt, ka šai zonai būs iespējams izveidot pastāvīgu Eiropas regulatoru, kas būtu atbildīgs par šo problēmu risināšanu un kuram būtu pilnvaras atvienot no energosistēmas bīstamās kodolspēkstacijas?
Jo Leinen
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos pateikties Rübig kungam par viņa jautājumu. Par mērķi vajadzētu izvirzīt Eiropas kompetences noteikšanu kodolspēkstaciju pārraudzībai. Ja problēma pārsniedz valstu robežas, tad ir iesaistīta Eiropas dimensija, kurai arī ir nepieciešama Eiropas kompetence. Oettinger kungs, mums vēl nav šīs kompetences, tomēr jums ir jādara viss iespējamais, lai nodrošinātu, ka mums ir pamatojums kodolspēkstaciju neatkarīgai un objektīvai pārraudzībai, raugoties no Eiropas perspektīvas un ļaujot mums izdarīt pašiem savus secinājumus, kad ir norādītas vājās vietas. Ja stresa testa rezultāti norāda, ka spēkstacija nav droša, tad tā ir jāslēdz vai jāveic tās atjaunināšana, ja iespējams.
Antonyia Parvanova
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Kamēr attiecīgajās dalībvalstīs notiek debates par rīkošanos saskaņā ar mūsu enerģētikas stratēģiju, izmantojot vai neizmantojot kodolenerģiju, mums vajadzētu atcerēties, ka neatkarīgi no pieņemtā lēmuma kodoldrošība būs ilgtermiņa problēma vairākām paaudzēm. Mums acīmredzot starptautiskā līmenī ir jāizstrādā un jāievieš kopīgi kodoldrošības standarti, jo radioaktīvajam piesārņojumam nav robežu, kā to atklāja Černobiļas katastrofa un apstiprināja pašreizējie Fukušimas notikumi.
Divdesmit piecus gadus pēc Černobiļas notikumiem mums joprojām ir jāizvērtē un jāveic pētījumi par to, kādu ietekmi uz cilvēku veselību un vidi piesārņojums ir atstājis pagātnē un atstāj pašreiz. Mums ir jāapsver kodoldrošības jautājums nevis kā profilakses pasākums, bet kā ilgtermiņa un visaptveroša stratēģija. Mums ir jāpievēršas arī kodolatkritumu problēmai. No Černobiļas vairs ir palikuši tikai atkritumi, un tā šim reģionam ir nopietna un draudīga problēma. Tā kļūst arī par problēmu visai Eiropai attiecībā uz kodolenerģētikas nākotni. Mums šajā jomā ir vajadzīgi vairāki pētījumi, un mums ir jānodrošina šo materiālu uzglabāšanas vai likvidēšanas ilgtermiņa drošība.
Lai arī kādu lēmumu mēs tagad pieņemtu, ir nepieciešams atgriezeniskums un atgūstamība. Es atzinīgi vērtētu skaidru Komisijas nostāju šajā jautājumā.
Konrad Szymański
ECR grupas vārdā. - (PL) Priekšsēdētāja kungs! Černobiļa ir bijusi Eiropas politikas atskaites punkts 25 gadus kopš traģiskās katastrofas. Dažreiz tas ir pilnīgi atbilstoši, bet dažreiz tam nav nekāda pamatojuma. Atšķirībā no Padomju Savienības pirms 30 gadiem mums Eiropas Savienībā ir pilnībā atbilstoši juridiski dokumenti mūsu drošības standartu piemērošanai. Tie ir vieni no augstākajiem standartiem pasaulē, un tādējādi Černobiļas izmantošana šodien pret kodolenerģētiku vērstas propagandas nolūkos, pamatojoties uz galīgiem aizspriedumiem, ir vēstures kropļošana. Ir vēl viens arguments par labu Eiropas atomenerģijas nozares darbības pārtraukšanai, proti, ka tā palīdzot uzturēt mūsu atkarību no degizrakteņu importa no trešām valstīm.
No Černobiļas katastrofas var izdarīt vēl dažus vērtīgus secinājumus. Visas Krievijas kodolspēkstacijas, no kurām ir paredzēts eksportēt elektrību uz Eiropas Savienības dalībvalstīm, tiek plānotas gar mūsu austrumu robežu. Tās tiek būvētas, vispār neņemot vērā ES drošības standartus. Būtu vērtīgi, ja Komisija veiktu pasākumus, lai nodrošinātu, ka tās standarti tiek realizēti ne tikai Eiropas Savienībā, bet arī ārpus tās robežām, tā kā spēkstacijas Kaļiņingradas apgabalā un Baltkrievijā ir orientētas uz Eiropas tirgu. Vienīgais jautājums ir par to, vai Komisijai pietiks spēka un iztēles, lai veiksmīgi rīkotos šajā jomā.
Rebecca Harms
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, Oettinger kungs! Tā ir taisnība, ka Eiropas Savienība ir jau daudz paveikusi attiecībā uz Černobiļas katastrofu un tās sekām. Tomēr paliek atklāts jautājums par to, vai mēs esam paveikuši pietiekami daudz, vai mēs jebkad varēsim paveikt pietiekami daudz un vai mēs vienmēr darām pareizās lietas.
Manuprāt, joprojām ir vērojamas dažas nozīmīgas plaisas, kuras vajadzētu aizpildīt saistībā ar veselības problēmām, ko ir izraisījis radioaktīvais piesārņojums. Ir jāatrisina strīds attiecībā uz ilgstoši viltotajiem Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras skaitļiem. Es uzskatu, ka Eiropas Savienībai, kuras teritorijā nonāk aptuveni puse no visiem katastrofas radioaktīvajiem nokrišņiem - es lietoju tagadnes izteiksmi apzināti -, ir jāmeklē iespējas aizstāvēt pašai savas intereses. Tas ir ļoti svarīgi. Starptautiskās sekas, kuras mums ir jāizcieš kā starptautiskai kopienai, nekādā ziņā neaprobežojas ar bijušās Padomju Savienības, Baltkrievijas, Ukrainas un Krievijas teritoriju, jo vairāk nekā puse radioaktīvo nokrišņu pēc ugunsgrēka un sprādziena nonāca Eiropas kontinenta teritorijā. Tāpēc es aicinu jūs apsvērt vajadzību veikt atkārtotu šā negadījuma ietekmes uz veselību izvērtējumu. Daudzi bijušie Pasaules Veselības organizācijas darbinieki priecātos, uzzinot, ka viņu darbs ir izvērtēts no cita viedokļa.
Manas nākamās bažas attiecas uz vietēja līmeņa attīrīšanas operācijām. Pašlaik daudzu debašu temats ir lielais jaunais sarkofāgs. Kāpēc mums joprojām nav veikta riska analīze I sarkofāgam? Kāpēc mēs nespējam saprast šo problēmu? Kā tas var būt, ka tik nozīmīgs projekts tiek vadīts bez pārredzamas riska analīzes? Es arī brīnos, ka mums joprojām nav izskaidrojuma, kāpēc nebija iespējams izņemt un nodot glabāšanai izlietotos kurināmā stieņus no Černobiļas II un III reaktora, kas tika slēgti pareizi? Es uzskatu, ka tā ir milzīga problēma.
Mans trešais punkts ir par to, ka mēs Eiropas Savienībā kopš Černobiļas katastrofas un ilgi pirms Fukušimas vairākas reizes esam bijuši soļa attālumā no kodolreaktora sprādziena. Tam labs piemērs ir Forsmarka, cits piemērs ir Pakša, kā arī Brunsbitelas kodolspēkstacija Vācijā. Tagad ierosinātie stresa testi nespēj paredzēt to risku, ko mums rada pašreizējās Eiropas kodolspēkstacijas. Tāpēc es vēlētos lūgt jūs, Oettinger kungs, nemēģināt pūst mums miglu acīs. Jūs apsolījāt vēl nebijušus drošības testus. To, kas ir bijis piedāvāts līdz šim, nevar uztvert nopietni.
Sabine Wils
GUE/NGL grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs! Pēc Černobiļas katastrofas, kas notika pirms 25 gadiem, Radiācijas aizsardzības biedrības veiktie jaunie pētījumi liecina, ka līdz šim laikam no kodolsprādziena ilgtermiņa sekām ir miruši 1,4 miljoni cilvēku. Pat Vācijā mēs baidījāmies par mūsu bērnu drošību, jo viņi bija pakļauti radioaktīvā lietus mākoņiem un ēda saindētus pārtikas produktus.
Eiropas Savienībai, reaģējot uz Černobiļas un Fukušimas katastrofām, pašreiz ir jāveic pareizi pasākumi. Bailes, ka apsolītie stresa testi visām kodolspēkstacijām vienkārši nodrošinās attaisnojumu ilgstošai reaktoru darbībai, diemžēl ir izrādījušās pamatotas, ņemot vērā noteiktos stresa kritērijus. Citas kodoliekārtas netiks pārbaudītas. Visi draudi, kas kodolenerģijas nozarei varētu izmaksāt pārāk dārgi, piemēram, cilvēka kļūda vai lidmašīnu avārijas ir vienkārši ignorētas, neskatoties uz to, ka, veicot iedzīvotāju drošības novērtējumu, tiem ir galvenā nozīme.
Mēs aicinām neatkarīgus ekspertus veikt visaptverošus un saistošus stresa testus. Tomēr tas būtu tikai pirmais pasākums virzībā uz atsacīšanos no kodolenerģijas izmantošanas Eiropas līmenī.
Nick Griffin
Priekšsēdētāja kungs! Sprādziens Černobiļā bija katastrofa, taču palūkosimies uz to patiesā gaismā: vairāk nekā 23 gadu laikā no Černobiļas radiācijas nomira 64 cilvēki un tā izraisīja 6000 vairogdziedzera vēža gadījumus. Šie ir traģiski skaitļi, taču tie kļūst nenozīmīgi, salīdzinot ar bojā gājušo skaitu uz mūsu ceļiem. Neraugoties uz to, ka lai gan neviens neizmanto ceļu satiksmes negadījumus, rīkojot kampaņas automašīnu aizliegšanai, neliela kreiso grupa izmanto Černobiļas katastrofu, lai aģitētu par atsacīšanos no kodolenerģijas izmantošanas.
Es nešaubos par to, ka viņiem ir labas ieceres, taču ceļš uz elli ir bruģēts ar labiem nodomiem. Tiem pašiem cilvēkiem bija labi nodomi, kad viņi palīdzēja veidot biodegvielas pieprasījumu, veicinot pārtikas cenu celšanos tādos apmēros, ka tā vairs nebija pieejamas pasaules trūcīgajiem iedzīvotājiem. Šovakar miljoniem bērnu dosies gulēt, lēnām mirstot no bada, jo cilvēki šajā Parlamentā domā labu: šāda ir utopisko kreiso un neskaidro ideālu izpausme reālajā pasaulē.
Kodolenerģijas aizlieguma ietekme būtu pat sliktāka, jo alternatīva kodolenerģijai nav vēja parki un saules paneļi. Mūsu pasaulē, kurā enerģija ir deficīts un naftas ieguves maksimālais punkts ir pārdzīvots, alternatīva reaktoriem ir masveida bads.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Priekšsēdētāja kungs! Pie Černobiļas katastrofas cēloņiem var pieskaitīt projekta izstrādes kļūdas un to, ka reaktora darbība netika izmēģināta ārkārtas apstākļos. Traģēdija, kas notika Japānā pēc ceturtdaļgadsimta, piespieda mūs pārbaudīt pašreizējo kodoliekārtu drošību, izmantojot stresa testus. Man nav šaubu par to, ka Eiropas Savienības kodolspēkstacijas šos testus izturēs vai vismaz tie tiks realizēti.
Tomēr, kad notiek avārijas šādās iekārtās, kaitējums videi un cilvēku veselībai nebeidzas uz robežas. Visa Eiropa pirms 25 gadiem labi apguva šo mācību. Tāpēc ir jāveic stresa testi un ne tikai Eiropas Savienības kodolspēkstacijās. Pašlaik tuvu Eiropas Savienības robežām tiek plānotas divas spēkstacijas - Baltkrievijā un Kaļiņingradas apgabalā. Diemžēl šajos gadījumos, šķiet, ir pārāk agri runāt par jebkādiem stresa testiem. Šajos gadījumos nav veikts atbilstošs ietekmes uz vidi novērtējums, nav sniegtas atbildes uz visiem jautājumiem, un vēl ir jāizveido vides piesārņojuma novēršanas sistēma. Turklāt Baltkrievijas spēkstaciju ir paredzēts būvēt vietā, kurā ir piedzīvota septiņu baļļu spēcīga zemestrīce - spēcīgākā zemestrīce Baltkrievijas vēsturē.
Tāpēc visai Eiropas Savienībai gan Komisijai, gan arī dalībvalstīm ir jārīkojas vienoti, lai nodrošinātu, ka uz kodolspēkstacijām, kas tiek plānotas kaimiņos Eiropas Savienībai, attiektos tie paši stresa testi, kādi ir Eiropas Savienības spēkstacijām. Tām ir arī jānodrošina, ka projektu izstrādātāji starptautiskām starpnieku organizācijām IAEA un Espo konvencijas sekretariātam sniedz skaidras un pamatotas atbildes par būvēšanas vietu izvēli, ietekmi uz vidi, kontribūciju un evakuācijas plāniem. Tikai tad mēs varam būt pārliecināti, ka mums nebūs jāevakuē 100 000 cilvēku, šoreiz Eiropas Savienības teritorijā.
Zigmantas Balčytis
(LT) Priekšsēdētāja kungs! Šī apspriede ir ļoti nozīmīga, taču, manuprāt, sen novēlota. Kodolavārija Černobiļā joprojām rada kaitīgu ietekmi gan uz Ukrainas, gan arī tās kaimiņvalstu iedzīvotājiem. Lietuvas iedzīvotāji līdz šim laikam par šo avāriju maksā ar savu veselību; tās sekas izjutīs arī nākamās paaudzes. Diemžēl Fukušimas negadījums ir pierādījis, ka materiālo labumu dēļ pasaule pēdējo 25 gadu laikā vispār nav mēģinājusi objektīvi novērtēt kodoltehnoloģiju draudus. Daudzus gadus mēs esam runājuši, ka kodolenerģija ir tīrākais un drošākais enerģijas veids, bet, kā mēs varam pārliecināties, avārijas gadījumā tās sekas ir postošas, tās izjutīs daudzas nākamās paaudzes, un šo seku izmaksas nav izmērāmas. Kodoldrošības jautājums ir pilnībā jāpārskata. Es atzinīgi vērtēju to, ka Komisija ir ierosinājusi Eiropas Savienības kodolspēkstacijās veikt stresa testus, tomēr šādas pārbaudes ir jāveic sistemātiski un ilgstoši, nevis nejauši, lai maksimāli samazinātu avāriju iespējamību. No mūsu banku krīzes pieredzes mēs esam mācījušies, ka neviena iestāde vai nozare nevar nodrošināt efektīvu pašregulāciju vai paškontroli. Komisāra kungs, tāpēc es domāju, jūs piekritīsit, ka steidzami ir jāizstrādā kodoldrošības politika un jāuzrauga tās ieviešana.
Mums ir nepieciešama Eiropas Savienības nostāja attiecībā uz trešām valstīm, kuras plāno būvēt kodolspēkstacijas tieši līdzās Eiropas Savienības ārējām robežām. Mums ir jāzina, kā rīkoties gadījumā, ja kodolspēkstacijas neatbilst stresa testu prasībām, un atbildes uz daudziem citiem jautājumiem.
Lena Ek
(SV) Priekšsēdētāja kungs! Katastrofas dēļ iedzīvotāji un glābēji Černobiļā un tās apkārtnē stipri cieta, bet tās ietekme sasniedza arī daudz tālākas teritorijas. Šodien, 25 gadus pēc Černobiļas katastrofas, dzīvnieki, kas tiek turēti atklātās ganībās dažos Zviedrijas rajonos, pirms nokaušanas joprojām ir jāpārbauda, un tiem ir jādod cita barība. Tas jo īpaši ir ietekmējis sāmu tautu.
Pēc katastrofas Fukušimā pašreiz daudzi Eiropas iedzīvotāji atkal ir norūpējušies par kodolenerģiju. Tāpēc ir ļoti svarīgi, ka Eiropas reaktoru pārbaude un novērtēšana nekļūst par "papīra tīģeri”, bet tiktu veikta tiešām pareiza novērtēšana.
Pārredzamība ir ārkārtīgi svarīga, un es tāpēc esmu ļoti norūpējusies, dzirdot, ka Apvienotā Karaliste nevēlas paziņot stresa testu rezultātus un Francija nav ieinteresēta veikt apjomīgus stresa testus. Komisāra kungs, izvirzot priekšlikumu, jums ir arī jānodrošina, ka stresa testos, paredzot tehnoloģiju un ģeogrāfijas aspektu, tiek iekļauta arī drošības kultūra un drošības politikas struktūra. Pateicos jums!
Zbigniew Ziobro
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Divdesmit piecus gadus pēc kodolavārijas Černobiļā mēs arvien vairāk sākam apzināties kodolspēkstaciju katastrofu traģiskās sekas cilvēku veselībai un pat dzīvībai, kā arī videi kopumā. Mēs tās esam sākuši labāk apzināties arī pēc nesenajiem notikumiem Fukušimā. Mēs noteikti zinām, ka viens no Černobiļas avārijas galvenajiem cēloņiem bija reaktora bojātā konstrukcija. Tas rada jautājumu par to, vai Eiropas Savienība uzrauga, kas notiek citos padomju laika reaktoros; kādus pasākumus tā veic, lai nodrošinātu, ka tie ir droši?
Pašlaik Eiropas Savienības teritorijā darbojas vairāk nekā 140 kodolspēkstacijas un Eiropas kontinentā kopumā - vairāk nekā 190. Es tāpēc atbalstu lēmumu ES teritorijā veikt kodolspēkstaciju stresa testus. Tomēr šie testi nebūs obligāti, un tās valstis, kas šajos testos nevēlēsies piedalīties, netiks sodītas. Kādas sekas būs tām kodolspēkstacijām, kuras stresa testus nebūs izturējušas vai nebūs tajos piedalījušās? Mums bez šaubām ir jānosaka kodolspēkstacijām augsti standarti, lai nodrošinātu, ka tās var iegūt lielāku sabiedrības uzticību nekā līdz šim, ņemot vērā, ka tās Eiropai neapstrīdami ir svarīgs enerģijas avots. Mums ir arī jāattīsta citi iespējamie enerģijas avoti, piemēram, slānekļu gāze, kas sniedz daudz iespēju iegūt enerģiju, bez vajadzības nepaplašinot kodolenerģētikas nozari.
Jean-Pierre Audy
(FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi! Vispirms es vēlos teikt atzinīgus vārdus par iniciatīvu, ko ierosināja mans kolēģis un draugs Bogusław Sonik, izvirzot šo mutisko jautājumu par kodoldrošību 25 gadus pēc Černobiļas katastrofas.
Černobiļa ir lielākā civilā kodolkatastrofa cilvēces vēsturē. Ir svarīgi, lai mēs mācītos no šādām katastrofām, kas saistītas ar kodolenerģijas izmantošanu. Ļaujiet man minēt četras mācības.
Pirmkārt, mums ir jāgarantē maksimāla pilsoņu drošība un drošums. Eiropas Savienībai ir vajadzīgi augstākie standarti pasaulē, un tai ir jāietekmē starptautiskās iestādes, lai pasaules pārvaldībā, kas ir jau sākusi īstenoties, cilvēki uz visas planētas var būt droši, ka, attīstoties zinātnei, tiek piemēroti paši stingrākie drošības kritēriji. Ir jāpārtrauc arī visa zemo izmaksu kodolspēkstaciju komercializācija.
Otrkārt, valsts sektoram, un konkrētāk, Eiropas Savienībai un tās dalībvalstīm, kā arī kodolnozares operatoriem attiecībā uz pasākumiem kodolenerģētikas jomā ir jāpieņem pilnīgas pārredzamības rīcības ētika. Iedzīvotāji savā ziņā pieņem zinātnisku risku, bet tikai tad, ja to var izmērīt. Šīs bažas var izkliedēt tikai pārredzamības ētika un vērā ņemami smagi sodi tās pārkāpuma gadījumā.
Treškārt, visas ar drošību saistītās izmaksas ir jāiekļauj enerģijas ražošanas izmaksās un, ja mums ir jākrāj naudas līdzekļi, lai segtu visas izmaksas, t. i., ja mums būtu jānosaka pienākums sakrāt šos naudas līdzekļus, tad mums ir jāievieš tiesību akti, kuros būtu noteikti obligāti kapitāla līmeņi.
Ceturtkārt, mums ir jāuzrauga kodolinženieru mācības un jāpaātrina zinātniskās pētījumu programmas, un, to piebilstot, es vēlos paust savu apmierinātību, ka Eiropas Atomenerģijas kopienas (Euratom) 7. pamatprogramma ir pagarināta līdz 2012. un 2013. gadam.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Priekšsēdētāja kungs! Es esmu no Rumānijas, valsts, kas ražo kodolenerģiju, un kuras iedzīvotājiem vēl tagad ir saglabājušās bailes un neatbildēti jautājumi par Černobiļas avārijas ilgtermiņa ietekmi. Es atzinīgi vērtēju šo svarīgo apspriedi ar Eiropas Komisiju. Es uzskatu, ka tas ir mūsu pienākums izrādīt rūpes, jo īpaši par jautājumu, kas saistīts ar kodolavāriju ietekmes novērtēšanu uz cilvēku veselību.
Ekspertu grupa, ko finansējusi Eiropas Komisija, ieteica veikt starptautisku pētījumu, kurā būtu jānoskaidro visa ietekme, kāda Černobiļas katastrofai ir bijusi uz cilvēku veselību. Citos apstākļos piemērotākais kandidāts šā pētījuma veikšanai būtu Pasaules Veselības organizācija. Tomēr šajā gadījumā patiesībā ir konflikts starp Pasaules Veselības organizāciju un Starptautisko Atomenerģijas aģentūru, kurā kodolenerģētikas nozares intereses, šķiet, gūst pārsvaru par cilvēku veselību. Nolīgums, kas tika parakstīts starp šīm organizācijām nu jau vairāk nekā pirms 50 gadiem, paredz, ka aģentūra var liegt PVO piekļuvi informācijai, kas tiek uzskatīta par konfidenciālu, pat ja šī informāciju būtu ārkārtīgi svarīga kodolavāriju uzraudzībai un to ietekmes noskaidrošanai uz cilvēku veselību. Citiem vārdiem, organizācija, kas ir ieinteresēta kodoltehnoloģiju attīstībā, aizliedz PVO piekļūt informācijai par šīs tehnoloģijas ietekmi uz cilvēku veselību.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Pirms divām nedēļām mēs atzīmējām ceturtdaļgadsimtu kopš sprādziena Černobiļā, kura ietekme bija traģiska. Es ļoti labi atceros nākamās dienas pēc šīs traģēdijas, kad komunistu režīms manā valstī, Polijā, slēpa patiesību vispirms par pašu katastrofu un pēc tam par tās mērogu, un tūkstošiem cilvēku bija spiesti piedalīties maija svētku demonstrācijās, nezinot patiesību par savu veselības stāvokli, tikai piecas dienas pēc sprādziena, kad radioaktīvais mākonis bija pārklājis lielu Eiropas daļu, tostarp Polijas ziemeļaustrumu daļu -, tas ir vēlēšanu apgabals, kuru man ir tas gods pārstāvēt Eiropas Parlamentā.
Sprādziena vietas atbilstoša norobežošana joprojām ir neatrisināts jautājums. Darbs pie jauna sarkofāga veidošanas tika pārtraukts līdzekļu trūkuma dēļ, un tāpēc ES atbalsts ir būtisks, lai šo darbu varētu pabeigt. Tomēr neatteiksimies no atomenerģijas, kas ir ideāls līdzeklis tam, lai Eiropa enerģētikas jomā kļūtu neatkarīga. Tāpēc turpmāka paplašināšanās šajā ziņā ir neizbēgama, kā pierāda plāni būvēt nākamās spēkstacijas Polijā, Lietuvā un Slovākijā, un es tāpēc atbalstu stresa testu ieviešanu un drošības novērtējumus kodolspēkstacijām. Šiem testiem ir jābūt obligātiem, un tie ir jāveic periodiski. Mums ir arī aktīvi jāatbalsta starptautiskā sadarbība kodoldrošības uzlabošanas jomā, un tāpēc līdzīgi stresa testi ir jāveic tajās kodolspēkstacijās, kas atrodas Ukrainā, Krievijas teritorijā un bijušās Padomju Savienības valstīs.
Elmar Brok
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Oettinger kungs! Līdzīgi Fukušimai, Černobiļa pierādīja, ka, neskatoties uz visiem mūsu ieviestajiem noteikumiem, ir jāizmēra cilvēku kļūdu atlikušais risks, un šajā kontekstā mums ir skaidrāk jānosaka, kur ir kodolenerģijas robežas, jo acīmredzami pat stingrākie noteikumi nevar samazināt šo atlikušo risku, ko izraisa cilvēku kļūdas.
Manas runas otrs punkts attiecas uz pieejamas informācijas trūkumu, jo tajā laikā pastāvēja padomju sistēma. Šīs sociālistiskās sistēmas pamatā ir dezinformācija un informācijas trūkums tajā laikā, kā arī niecīgais datu daudzums, kas mums ir pieejami šodien. Šajā dezinformācijā savā ziņā ir vainojams padomju centralizācijas modelis. Šis enerģijas avots un ar to saistītais atlikušais risks ir pieņemams tikai tad - pat īslaicīgi -, ja tie tiek saistīti ar nepieciešamu atklātības pakāpi.
Treškārt, mums ir jāatzīst, ka daudzi cilvēki - tostarp daži no mana vēlēšanu apgabala - joprojām palīdz mazināt šīs katastrofas sekas, uzņemot savās mājās bērnus, kā arī veicot daudzus citus pasākumus. Šīs katastrofas sekas joprojām var saskatīt tajā paaudzē, kas toreiz vēl nebija pat iecerēta. Tādējādi mēs varam savā ziņā ņemt vērā šo atlikušo risku, un mums ir jāsaprot, ka kodolenerģija var būt tikai pagaidu tehnoloģija.
Visbeidzot, komisāra kungs, es vēlos iedrošināt jūs saistībā ar stresa testiem. Mums ir vajadzīgi Eiropas kritēriji un pārbaudes standarti, kas nebūtu vienīgi atvērti atsevišķu valstu patvaļīgai gribai. Šiem stresa testiem ir jāizveido apstākļi, sakarā ar kuriem nav iespējams sniegt datus, ko pēc tam nevar pārbaudīt. Tāpēc es aicinātu jūs neļaut manipulēt ar sevi Ministru Padomes locekļiem, bet drīzāk noteikt skaidrus, kopīgus un pārbaudāmus standartus, lai šie stresa testi pildītu savu funkciju.
Krišjānis Kariņš
(LV) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Ja cilvēks dzīvo ielā, kas ir pārāk skaļa, vienmēr pastāv iespēja aizvākties kur tālāk, varbūt tikai pāris kvartālu attālumā. Diemžēl, kā Černobiļas gadījums pirms 25 gadiem un Fukušimas gadījums pirms nedaudzām nedēļām mums atgādina, ar kodolspēkstacijas negadījumiem nav šīs iespējas vienkārši aizvākties pāris kvartālu attālumā. Kodoldrošība nav lokāls jautājums. Tas faktiski ir globāls jautājums.
Eiropai blakus ir Krievija un Baltkrievija, kurām šodien nav tie paši augstie drošības standarti, kas mums ir Eiropas Savienībā. Bet mēs kā Eiropa nekur no saviem kaimiņiem aizvākties prom nevaram. Mums ir jāpanāk tas, ka mūsu drošības standarti attiektos ne tikai uz Eiropu, bet arī uz Eiropas kaimiņiem un faktiski uz visu pasauli. Tātad es aicinu jūs, komisāra kungs, ne tikai veikt šos stresu testus Eiropā (un tie ir jāveic, un tie jāveic stingri), bet jums ir jāstrādā tā, lai mēs panākam to, ka Eiropas standarti un Eiropas stresa testi attiektos arī uz mūsu kaimiņiem un uz visu pasauli. Un šajā sakarībā Eiropai ir iespēja arī ietekmēt mūsu tiešos kaimiņus, saistīt energoiepirkumu ar kodoldrošības jautājumu. Paldies par uzmanību!
Thomas Mann
(DE) Priekšsēdētāja kungs!
(Mann kungs sāka runāt bez mikrofona.)
.... 1986. gads un kodolsprādziens novecojušā kodolspēkstacijā. Baidoties no radiācijas briesmām, mēs vairākas nedēļas pēc kārtas cik vien iespējams palikām savās mājās, izejot ārā tikai absolūtas nepieciešamības gadījumā.
Šā gada 11. martā Fukušimas kodolspēkstacijā tika izsludināta kodolavārija. Pat tik augsti attīstītā valstī kā Japāna ne tuvu nebija iespējams sasniegt apsolītos drošības līmeņus. Atbildīgajiem politiķiem vajadzētu norobežoties no pārsteidzīgiem risinājumiem. Ilgtspējību var nodrošināt, veicot obligātus, stingrus stresa testus, ar kuriem pārbauda dabas katastrofu, kā arī avāriju, teroristu uzbrukumu un cilvēku kļūdu ietekmi uz kodolspēkstacijām.
Mana valsts šajā gadījumā pilnīgi netaisnīgi tiek apvainota, ka tā izjūtot "tipisku vācu nemieru”. Mums ir jāuztver mūsu iedzīvotāju bažas nopietni. Visas tēmas ir jāapspriež, sākot no dažādiem grafikiem un spēkstaciju ekspluatācijas pārtraukšanas scenārijiem līdz daļējiem moratorijiem - bez mākslīgas steigas, polemikas vai ideoloģijām. Vācijas Ētikas komisijas darbs Eiropai būtu jāizvirza kā spilgts piemērs.
Kodolspēkstaciju darbiniekiem ir vajadzīga īpaša aizsardzība. Nodarbinātības un sociālo lietu komiteja vēlas paplašināt tiesisko pamatojumu Direktīvai par nodošanu Līgumam par Eiropas Savienības darbību. Tajā vajadzētu arī iekļaut tos darbiniekus, kuru darbs ir saistīts ar radioaktīvajiem atkritumiem un izlietotajiem kurināmā stieņiem. Stingri kritēriji ir jāpiemēro mācību un profesionālās drošības jomās, un ir jāveic rūpīgas izmeklēšanas.
Un pēdējā piezīme, priekšsēdētāja kungs: mēs nekad nedrīkstam ielaisties kompromisos par drošības jautājumiem. Tā ir taisnība Eiropas Savienībai un mūsu kaimiņiem, kuri ir jāpārliecina par kopīgu lēmumu pieņemšanas nozīmi.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Mēs, šodien pieminot Černobiļas katastrofas upurus, savās domās esam kopā arī ar Fukušimas upuriem, un mēs arī apsveram mūsu pilsoņu drošību Eiropā. Tas ir mūsu debašu temats. Nesen Eiropā ievērojami pieauga sabiedrības bailes attiecībā uz kodolenerģiju, ko atklāj visas sabiedriskās domas aptaujas, kas veiktas visās ES dalībvalstīs, tostarp manā valstī, Polijā, kurā sabiedrības atbalsts kodolspēkstaciju būvniecībai ir samazinājies līdz 10-15 %. Tāpēc ir ļoti svarīgi, lai tiktu ievēroti Budapeštā paziņotie sešu punktu testu kritēriji, jo šādi tiks nodrošināts, ka cilvēki jūtas drošāk. Komisāra kungs, jums nav jāpiekāpjas to dalībvalstu gribai, kuras aicina atvieglot kritērijus. Šis jautājums pašlaik rada domstarpības, un mums vajadzētu maksimāli uzsvērti uzstāt uz to, ka nevajadzētu piekrist daļējiem pasākumiem un atvieglotiem kritērijiem, ņemot vērā jebkādu krīžu vai parastu cilvēku kļūdu iespējas. Tas vēl jo vairāk ir taisnība tāpēc, ka testu rezultātiem ir jāapliecina pamatojums vadlīniju izstrādei tām dalībvalstīm, kuras tikai tagad sāk izstrādāt savas kodolprogrammas.
Mēs esam apspriedušies ar valstīm, kuras atrodas kaimiņos Eiropai un kurām ir kodolprogrammas. Es uzskatu, ka šie jautājumi ir jāiekļauj Komisijas paziņojumā par ES enerģētikas politikas ārējo dimensiju. Mēs runājam par enerģiju, kas tiek piegādāta Eiropai un kurai vajadzētu būt iekļautai ES politikā tāpat kā gāzei vai citiem enerģijas avotiem. Vienlaikus mums ir arī jāstrādā pie enerģētikas politikas eiropeizācijas.
Miroslav Mikolášik
- (SK) Priekšsēdētāja kungs! Mēs visi joprojām skaidri atceramies briesmīgo katastrofu Černobiļas kodolspēkstacijā, kas notika pirms 25 gadiem.
Simtiem tūkstoši cilvēku zaudēja savas dzīvības, un daudzi līdz pat šai dienai izjūt radiācijas iedarbības sekas, slimojot un mirstot no vēža. Es jūtos iepriecināts, ka Eiropas Parlaments šodien ir pievērsies kodoldrošības jautājumam, un tas ir svarīgs punkts, taču cits svarīgs punkts ir tas, ka vispār bez kodolenerģijas mēs diemžēl iztikt nevaram. Tas attiecas uz Eiropu, Amerikas Savienotajām Valstīm un Ķīnu, taču Ķīnā, Amerikas Savienotajās Valstīs un Indijā, kā jūs jau noteikti zināt, ir izstrādāti jaunu kodolspēkstaciju projekti, un es uzskatu, ka tā ir pārmērīga reakcija, lai Eiropa turpmāk atteiktos no kodolenerģijas izmantošanas. Vēl viens svarīgs punkts, protams, ir sabiedrības veselība un drošība, un es būtu gandarīts, ja plānotie stresa testi, gan Eiropas Savienībā, gan arī, kā tika minēts, Baltkrievijā un nākotnē Ukrainā un Krievijā, ES iedzīvotājiem nākotnē garantētu drošību.
Edit Herczog
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos runāt tikai par vienu jautājumu. Divdesmit piecus gadus pēc Černobiļas katastrofas ir jāpārbūvē sarkofāgs, bet mēs redzam, cik grūti ir savākt finanšu līdzekļus: cik grūti ir iegūt finanšu līdzekļus no tām Eiropas dalībvalstīm, kuras vienlaikus ļoti uztraucas par kodoldrošību.
Kamēr vien Černobiļas kodolspēkstacija rada ilgtermiņa riskus, mums ir jānodrošina ilgtermiņa saistību uzņemšanās. Sabiedrības saistībām ir jābūt ne tikai mutiskām, bet arī finansiālām; un, lai ilgtermiņā nodrošinātu nepieciešamās prasmes, ir nepieciešami arī cilvēku resursi - kamēr vien Černobiļas problēma nav atrisināta. Mēs šajā posmā varam neizprast, kas ir nepieciešams attiecībā uz dalībvalstu finanšu līdzekļiem, bet, kamēr mēs apzināmies problēmu, mēs galvenokārt turpināsim tikai izlikties, ka to risinām.
Michael Theurer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Oettinger kungs, dāmas un kungi! Pat 25 gadus pēc katastrofas Černobiļa joprojām rada bažas. Arī Fukušima turpmākajos gados būs rūpju avots. Debates par šīm lielajām avārijām liecina, ka kodoltehnoloģijām ir raksturīgi neatņemami riski, kurus nav iespējams kontrolēt. Tas liek apsvērt enerģētikas politiku. Tomēr ir arī skaidrs, ka atsevišķu valstu vienpusēja rīcība būtu kļūda. Attiecībā uz drošību mums ir nepieciešamas starptautiskas stratēģijas vai vismaz ES līmeņa stratēģijas. Tāpēc es pilnībā atbalstu enerģētikas komisāru, kurš šajā virzienā ir izteicis daudzus svarīgus priekšlikumus. Es vēlētos aicināt visus klātesošos strādāt kopā ar mērķi radīt kopīgus principus, lai pašreizējie kodolreaktori būtu patiesi droši, lai nepieļautu elektroenerģijas padeves pārtraukumus un lai atbilstošāk varētu novērtēt zemestrīču drošības un citus riskus. Pēc tam mums ir jāizmanto proaktīva pieeja, pievēršot šiem principiem starptautisko iestāžu uzmanību.
Satu Hassi
(FI) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Kopš Černobiļas katastrofas ir pagājuši 25 gadi, taču mums nav neviena visaptveroša, sistemātiska pētījuma par tās ietekmi uz cilvēku veselību. Ir veikti tikai atsevišķi, nesaskaņoti pētījumi: piemēram, par saslimstības ar vairogdziedzera vēzi skaita pieaugumu Ukrainā un Baltkrievijā. Šis visaptverošu, ilgstošu pētījumu trūkums ir apkaunojums, un es vēlētos aicināt Komisiju skaidri uzņemties pasākumus, lai šajā jomā veiktu visaptverošus, starptautiskus pētījumus.
Šajās debatēs tika apgalvots, ka Černobiļas katastrofas dēļ, iespējams, mira tikai daži desmiti cilvēku. Saskaņā ar citiem aprēķiniem mirušo cilvēku skaits ir mērāms miljonos. Šāds sajukums ir bijis iespējams tikai tāpēc, ka nav veikti visaptveroši pētījumi. Pētījumi šajā jomā uzlabotu arī cilvēces zināšanas par radiācijas ietekmi uz cilvēku veselību.
Miloslav Ransdorf
- (CS) Priekšsēdētāja kungs! Saistībā ar Černobiļas katastrofas 25. gadadienu es uzskatu, ka ir jāpateicas divām valstīm, kurām Eiropas Parlaments ne pārāk uzticas. Pirmā no tām ir Baltkrievija, kura cieta no šīs katastrofas sekām tikpat lielā mērā kā Ukraina un kura pacietīgi un bez politiskiem paziņojumiem finansēja katastrofas seku novēršanas pasākumus. Daudziem veiktajiem pasākumiem ES iestādes līdz šim nav pievērsušas īpaši lielu uzmanību. Otrkārt, ir jāpateicas Kubas Republikas valdībai un iedzīvotājiem, kuri uzņēma pie sevis daudzus bērnus, kuru vecāki gāja bojā Černobiļas katastrofā, lai nodrošinātu viņiem Kubā ārstēšanos. Šiem bērniem tika sniegta pati piemērotākā ārstēšana un pati piemērotākā aprūpe laikā, kad pati Kubas Republika atradās ļoti sarežģītā ekonomikas situācijā.
Angelika Werthmann
(DE) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi! Mēs visi labi zinām, kāda ir Černobiļas katastrofas tiešā ietekme. Man ir jautājums, jo galu galā mūsu pilsoņi gaida, lai mēs no šādiem notikumiem mācītos. Nav īpaši jāšaubās par to, ka Komisija apzinās Černobiļas, un pašreiz Fukušimas, katastrofas seku ietekmi uz Eiropas iedzīvotājiem vai nu attiecībā uz veselības apdraudējumiem, vai arī finansiālām sekām. Kādi pasākumi tiek veikti, lai Eiropas iedzīvotājus aizsargātu jaunas avārijas gadījumā? Galu galā nenoliedzami riski pastāv arī šeit Eiropā, piemēram, saistībā ar Izāras I spēkstaciju, kas ir tāda paša veida spēkstacija, kāda ir Fukušimā un kas atrodas Minhenes lidostas lidojumu trajektorijā, vai Krško spēkstacija, kas atrodas zemestrīču zonā.
Seán Kelly
Priekšsēdētāja kungs! Es sev atvēlētās pusminūtes laikā vēlētos teikt divas vai trīs lietas: pirmkārt, Černobiļas katastrofas upuri, par laimi, nav aizmirsti. Manā valstī ievērojama kundze, kuras vārds ir Adi Roche, un viņas organizācija ir sniegusi milzīgu atbalstu un turpinās to sniegt vēl ilgi, jo Černobiļas katastrofas ietekme vēl būs jūtama. Otrkārt, Komisijas nozīme, kā uzsvēra komisārs, ir uzslavas cienīga; un, treškārt, punkts, ko minēja Paul Rübig, ka jaunajam regulatoram ir jāpārskata stresa testi un ka visas turpmāk būvējamās spēkstacijas būs īpaši jutīgi objekti.
Jaroslav Paška
- (SK) Priekšsēdētāja kungs! Černobiļas katastrofa pierādīja mums, cik nepieciešama ir augsti attīstīta informācijas sistēma. Mēs zinām, ka Padomju Savienības valdība ilgu laiku slēpa kodolreaktorā notikušo postījumu sekas un ka tam bija nopietnas sekas uz kaimiņvalstu iedzīvotājiem. Mums ir arī jābūt gataviem varbūtībai, ka, gluži tāpat kā Černobiļas gadījumā, Fukušimas spēkstacijas operators ir mēģinājis noklusēt postījumus un nogludināt informāciju, kas attiecas uz šiem jautājumiem. Tāpēc no aizsardzības nodrošināšanas viedokļa kodolkatastrofas gadījumā ir ļoti svarīgi nodrošināt, ka informācija tiek izplatīta ļoti ātri un efektīvi gan sabiedrībai, gan arī ekspertiem un ka tā ir precīza. Černobiļas gadījumā katastrofas cēlonis bija cilvēka kļūda, kamēr Fukušimas gadījumā tie bija dabas faktori. Mēs zinām, kā novērst cilvēku kļūdas, mēs zinām, kā apmācīt darbiniekus, un mēs zinām, kā nodrošināt labu automātisko aizsardzību, un mums ir jācenšas turpmāk nodrošināt šādi mehānismi.
Günther Oettinger
Komisijas loceklis. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, godātie deputāti! Attiecībā uz Černobiļas katastrofu, es priecājos, ka varu jums apsolīt, ka jūsu priekšlikumus un prasības saistībā ar pētījumu problēmu, kā arī citām jomām mēs izskatīsim un iekļausim nākamajos posmos. Tāpat mēs darīsim visu iespējamo, lai starptautiskā kopiena ar Eiropas Savienības līdzdalību pilnā apjomā finansētu vajadzīgos tehniskos pasākumus.
Kopumā es vēlētos pateikties par ļoti konstruktīvo apspriedi, tostarp jautājumu par to, kas notiks pēc Fukušimas avārijas? Pēc šīs sēdes mums ir plānota tikšanās ar atbildīgo parlamentāro komiteju koordinatoriem, kurā es izskaidrošu pašreizējo situāciju.
Pirmkārt, es vēlos piebilst, ka stresa testi mums pagaidām ir neapgūta teritorija. Jūs to labi zināt. Kodolspēkstacijām nekad nav veiktas pārbaudes Eiropas līmenī. Es uzskatu, ka tas vien jau ir svarīgs fakts, kas norāda mums virzību uz priekšu.
Mana otrā piebilde ir par to, ka, lasot Lisabonas līgumu, dokumentu, kura izstrādē jūs visi piedalījāties, ir redzams, ka lēmums par dažādiem enerģijas veidiem bija un arī ir dalībvalstu jautājums, citiem vārdiem, to valstu, kurās jūs dzīvojat. Tāpēc lēmums par ogļu, kodolenerģijas, gāzes vai atjaunojamās enerģijas izmantošanu galvenokārt ir pašu dalībvalstu ziņā. Kopš mums ir Eiropas process, kas ietekmē lēmumus par dažādiem enerģijas veidiem, kurus iepriekš izlēma tikai pašas dalībvalstis, 20 % atjaunojamās enerģijas pieprasījuma tiek veikts pirmo reizi. No visām ES dalībvalstīm kodolspēkstacijas darbojas 14 dalībvalstīs, bet 13 - to nav. Polija, kas ir īsta Eiropas valsts, ir tuvu lēmuma pieņemšanai par divu kodolspēkstaciju būvniecību. Savukārt Itālijā piemērotu vietu meklēšana pagaidām ir pārtraukta.
Jūs ierosinājāt, lai es uzsāktu Eiropas regulatora darbību. Ja jūs to vēlaties, tad piešķiriet man likumīgas tiesības to darīt un apstipriniet attiecīgos darbus. Es pieņemšu visu, ko jūs piedāvājat. Tomēr mani ierobežo tiesību akti un likumdošana. Mums vēl arī Eiropā nav kodolspēkstaciju uzraudzības iestādes. Šādas iestādes izveide nebija paredzēta ne Lisabonas līgumā, ne Euratom līgumā, ne arī Komisijas izveidošanas plānā. Jūs to zināt tikpat labi, cik es.
Es uzskatu, ka stresa testi ir svarīgi. Tos ir uzdevusi veikt Eiropas Padome un kā kritēriju ir paredzēts noteikt augstākos drošības standartus. Ceturtdien notiks nozīmīga tikšanās starp Eiropas regulatoriem, ENSREG un Komisiju. Pagaidām vēl nav izstrādāti testu kritēriji, lai gan ir jau izteikti spriedumi, ka šie stresa testi esot pārāk vāji, tie sagādāšot vilšanos vai tie esot neadekvāti. Pagaidām vēl nav veikts neviens stresa tests. Testu kritēriji tiks izstrādāti ceturtdien.
Mēs esam saņēmuši priekšlikumu no iestādes, kurā Komisija nav dalībnieka statusa. Aprīlī Rietumeiropas Kodolregulatoru asociācija publicēja savu sagatavošanas darbu, ko tai bija pilnas tiesības darīt. Mūsu ziņā ir izlemt, ko ar to darīt. Bez Komisijas iesaistīšanās WENRA piemēroja savu ekspertu slēdzienus un pēc aprites procedūras nāca klajā ar lēmumu, ka cilvēku kļūdas un cilvēku radītos cēloņus nevajadzētu iekļaut. Es nedomāju, ka šāda rīcība ir atbilstoša.
Tāpēc es rītvakar, balstoties uz pamatīgu sagatavošanas darbu, Komisijas vārdā visas 27 kodolspēkstaciju uzraudzības iestādes iepazīstināšu ar savu nostāju, paskaidrojot tām, ka mums ir jāņem vērā visi riski neatkarīgi no to izcelsmes. Tas attiecas gan uz dabas faktoriem, piemēram, zemestrīcēm, plūdiem vai galējām gaisa temperatūrām, gan arī uz cilvēku radītiem cēloņiem, piemēram, kļūdām, avārijām, ļaunprātīgiem nodomiem vai noziedzību. Manuprāt, šajā grupā var ierindot arī teroristu draudus, kiberuzbrukumus un lidmašīnu avārijas.
Es uzskatu, ka tas ir Eiropas iedzīvotāju interesēs. Pēc šīsdienas debatēm es esmu pārliecinājies, ka šie testi un testu kritēriji, kuros ir jāiekļauj cilvēka faktors, interesē visām Eiropas Parlamentā pārstāvētajām partijām. Es pateicos par šo atbalstu. Starp citu, vienmēr nav viegli skaidri nošķirt: vai Fukušimas avāriju izraisīja dabas apstākļi vai cilvēki? Es apgalvotu, ka tā vispirms bija dabas katastrofa - zemestrīce un plūdi -, tomēr, pārņemot riska un postījumu samazināšanas un izvairīšanās kontroli, tika iesaistīts cilvēka spēks un vājums. Cilvēka vājumam Japānā ir bijusi sava nozīme līdz pat pēdējam laikam.
Pēc ceturtdienas es būšu vairāk nekā priecīgs ziņot jums par to, kas notiks turpmāk. Tomēr jums ir jāzina, ka man ir nepieciešams Eiropas Komisijas apstiprinājums, kuru es jau esmu saņēmis, un dalībvalstu regulatoru apstiprinājums, kuru es plānoju saņemt. Man ir jāsaņem apstiprinājums stresa testu kritērijiem no katras dalībvalsts regulatora, tostarp no mūsu ļoti kompetentajiem un cienījamajiem kolēģiem Parīzē, Londonā, Madridē un Briselē, kuru atzinumi joprojām nav pārliecinoši, lai gan ir sajūta, ka nevienam nebūtu liels ieguvums no tā, ja lietas tiktu izlemtas Eiropas līmenī.
Es apsolu jums pārredzamību šajā lietā. Mums no Černobiļas katastrofas ir jāgūst mācība attiecībā uz pilnīgu pārredzamību. Es apsolu jums pārredzamību saistībā ar sarunām, kas notiks Briselē trešdienas vakarā un ceturtdien un to rezultātiem. Es jums arī paziņoju, ja mums neizdosies panākt vienošanos starp Komisiju un ENSREG, tādēļ mēs varētu atgriezt pilnvaras Eiropas Padomei. Stresa testa saīsināto versiju es neparakstīšu.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Rakstiski paziņojumi (Reglamenta 149. pants)
Liam Aylward
(GA) Černobiļas katastrofas ietekme uz pasauli un pašreizējie notikumi Fukušimā skaidri pierāda tos postījumus, ko neveiksmes kodolenerģētikas jomā nodara vietējām kopienām.
Tā kā Eiropā darbojas ievērojams skaits kodolspēkstaciju un šīs spēkstacijas bieži atrodas tuvu robežām, attiecībā uz kodoldrošību ir jāpieņem pārrobežu pieeja, kas jākoordinē ES līmenī. Dalībvalstīm ar kaimiņvalstīm un kodolspēkstacijām ir jāapmainās ar informāciju par drošības jautājumiem, iespējamiem draudiem un civilās aizsardzības koordināciju, darot to bez kavēšanās un pastāvīgi.
Īrijai nopietnu apdraudējumu rada kodolspēkstacijas, kas atrodas Lielbritānijas rietumu krastā, no kurām pazīstamākā ir Sellafield. Pieci vīrieši 2. maijā ārpus Sellafield kodolspēkstacijas tika arestēti saskaņā ar likumu par terorismu, un Īrijas valdība vēl joprojām nav paziņojusi, vai Lielbritānijas valdība ir sniegusi visu drošības informāciju par šo negadījumu.
Īrijas iedzīvotājiem ir jābūt pārliecinātiem, ka to valdība ir pilnībā informēta par visiem draudiem no kaimiņiem un kas tiek darīts, lai novērstu šādus drošības draudus.
Véronique Mathieu
Situācija Japānā un Fukušimas Daiči kodolspēkstacijā pēc 2011. gada 11. martā notikušās zemestrīces un cunami joprojām rada bažas. Tas, kā arī Černobiļas kodolkatastrofas 25. gadadiena, ko Ukraina piedzīvoja 1986. gada 26. aprīlī, ir atgādinājums Eiropas vadītājiem par viņu atbildību attiecībā uz kodoldrošību Eiropā. Tāpēc dalībvalstīm ir jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai Eiropas spēkstacijās nodrošinātu un uzturētu maksimālu drošības līmeni, un maksimālu aizsardzības līmeni pilsoņiem. Neskatoties uz to un apsverot pašreizējos un turpmākos izaicinājumus enerģētikas jomā, ir svarīgi saglabāt vēsu prātu. Tāpēc kodolenerģiju kā zemu CO2 izmešu tehnoloģiju nevar ignorēt. Izaicinājums slēpjas līdzsvara sasniegšanā starp kodolenerģijas attīstību un mehānismu izstrādi, kas paredzēti to risku novēršanai, kuri saistīti ar kodolenerģijas ražošanu, un kodolavāriju ietekmes novēršanai.
Jarosław Leszek Wałęsa
Šogad ir 25. gadadiena kopš kodolkatastrofas, kas notika Ukrainas pilsētā Černobiļā. Pēkšņs jaudas lēciens reaktorā sistēmas pārbaudes laikā 1986. gada 26. aprīlī sabojāja reaktora korpusu, kas izraisīja vairākus sprādzienus. Saskaņā ar ANO datiem teritorijas 500 km rādiusā ap spēkstaciju tika piesārņotas. Aptuveni 115 000 cilvēku tika evakuēti no rajoniem, kas atrodas tuvumā šim reaktoram, un kopš 1986. gada no Baltkrievijas, Krievijas Federācijas un Ukrainas ir pārvietoti aptuveni 220 000 cilvēku.
Kodolavārijas notiek bez brīdinājuma un neparedzēti. Avārija Černobiļā notika pirms 25 gadiem, bet nupat šā gada martā notika avārija Fukušimā. Jāpiebilst, ka šīs katastrofas cēlonis bija dzesēšanas sistēmas bojājums, ko izraisīja elektropadeves atslēgums, un elektropadeves pārtraukumi dalībvalstīs ir bieža parādība. Nav šaubu par to, ka mums no vēstures ir jāizdara secinājumi, tomēr mums nevajadzētu kļūt histēriskiem, reaģējot uz to katastrofu, kas notika Japānā. Šis negadījums ir licis nopietni apšaubīt kodolenerģētikas drošību visā pasaulē. Visi apstākļi norāda uz to, ka tuvākajā nākotnē kodolenerģija kļūs par nozīmīgu enerģijas avotu, un tāpēc katrā ziņā ir svarīgi, lai enerģētikas nozarē tiktu nodrošināts maksimāli augstākais drošības līmenis.
