Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 16. huhtikuuta 1999 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Muistosanat
Puhemies
Hyvät jäsenet, minun on valitettavasti ilmoitettava teille, että entinen kollegamme varapuhemies Hans Peters kuoli viime viikolla. Monet meistä täällä olijoista ovat voineet olla todistamassa hänen parlamentin sosiaaliasiain valiokunnassa tekemäänsä merkittävää työtä, joka osaltaan kuvasti hänen jatkuvaa omistautumistaan sosiaali- ja ammattiyhdistysasioille, joiden takia hän tuli parlamenttiin.
Monet meistä tiedämme myös, miten tiiviisti hän työskenteli kiinteistöasioiden parissa parlamenttimme puhemiehistön asiantuntijaryhmässä.
Hän teki kaikin tavoin työtä parlamentin hyväksi monen vuoden ajan, ja sen vuoksi luulen, että voin perinteidemme mukaisesti pyytää teitä viettämään minuutin hiljaisuuden kollegamme muistoksi.
Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantaina 16. huhtikuuta 1999 pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Maes
Arvoisa puhemies, haluan esittää vastalauseeni tämän istuntojakson alussa, koska minua kiellettiin järjestämästä Baskimaan rauhanprosessia käsittelevä keskustelutilaisuus, johon oli kutsuttu osapuolet, jotka olivat allekirjoittaneet Lizarran julkilausuman. Minut karkotettiin kaikkien vieraiden kanssa vierailijoiden saliin. Mielestäni parlamentin puhemies, joka on tehnyt kaikkensa pitääkseen tämän keskustelutilaisuuden poissa parlamentin saleista, ei ole tässä yhteydessä käyttäytynyt kuin parlamentin puhemies vaan kuin Aznarin puoluetoveri, ja olen pahoillani siitä.

Puhemies
Parlamentin jäsen Maes, teidän käyttöönne annettiin sali, jossa teillä oli tilaisuus kokoontua niiden henkilöiden kanssa, jotka katsoitte sopivaksi kutsua. Kyseessä oli vierailijoiden sali, ja asiasta päätettiin juuri sen ilmoituksen perusteella - jonka olitte esittänyt parlamentin yksiköille -, että tänne tulisi suuri määrä vierailijoita. Näin ollen asiassa noudatettiin samoja sääntöjä kuin vastaavissa kokouksissa yleensä. Kukaan ei estänyt teitä kokoontumasta - ja itse asiassa te piditte lehdistötilaisuuden paikalla olleiden henkilöiden kanssa -, ja teitä kohdeltiin aivan samoin kuin ketä tahansa muuta jäsentä vastaavassa tapauksessa.

Corbett
Arvoisa puhemies, tänään on ensimmäinen päivä, kun te sovellatte uutta työjärjestystämme. Toivon, että se helpottaa ja todellakin nopeuttaa parlamentin työtä, varsinkin äänestysaikana.
Yksi uusista määräyksistä on kuitenkin vähemmän tärkeä talon sisällä kuin sen ulkopuolella. Viittaan 9 artiklan 3 kohtaan, joka koskee parlamentin entisiä jäseniä. Tähän mennessä meillä on ollut kaksi eri ryhmää entisiä jäseniä: tavallisia entisiä jäseniä ja kunniajäseniä. Jotkut noista niin sanotuista entisistä jäsenistä ovat käyttäneet tuota nimikettä niin, että se on johtanut yleisön uskomaan, että he ovat edelleen parlamentin jäseniä. Tätä määräystä tarkistettiin, jotta tämä erottelu erityyppisten entisten jäsenten välillä poistuisi. Toisin sanoen kunniajäsenjärjestelmää ei enää ole.
Koska tämä on erityisen tärkeää ennen vaalikampanjaa, jossa jotkut kunniajäsenet käyttävät tahallisesti nimikettä luodakseen sen vaikutelman, että he ovat edelleen parlamentin jäseniä, kehottaisin teitä kirjoittamaan mahdollisimman pian kaikille niille, joilla vielä on tämä nimike, kertoaksenne heille tästä uudesta säännöstä ja uudesta tilanteesta.

Puhemies
Te tiedätte uuden yhtenä työjärjestyksen laatijana, että 9 artiklan 3 kohdassa sanotaan, että kysymykset, jotka koskevat entisten jäsenten oikeuksia ja vapauksia, vahvistetaan puhemiehistön päätöksellä. Tämä on ainoa vaihtoehto. Puhemiehistö ei ole ilmoittanut eikä työjärjestyksen tekstissä mainita mitään siitä, että olisi tarpeellista poistaa kunniajäsenen status. Puhemiehistö päätti joitakin vuosia sitten, ettei uusia kunniajäsenyyksiä enää myönnettäisi. Kaikilla, jotka ovat olleet parlamentin jäseniä - kunniajäseniä tai muita - , on samat puhemiehistön vahvistamat erioikeudet ja vapaudet. Käytännössä olisi mahdotonta kirjoittaa kaikille kunniajäsenille ja kertoa heille, että he eivät enää ole kunniajäseniä. Tätä ei sanota työjärjestyksessä eikä puhemiehistö ole niin päättänyt. Jos haluatte puhemiehistön harkitsevan asiaa uudelleen, merkitsen asian muistiin ja lisään sen puhemiehistön esityslistalle, jolloin puhemiehistö voi tehdä asiasta päätöksen.

Evans
 Arvoisa puhemies, viime viikon perjantaina räjähti pommi Lontoon keskiosassa, jossa oli paljon ihmisiä liikkeellä. Kolme ihmistä sai surmansa ja useat muut hirveitä vammoja, joista monissa tapauksissa jää näille ihmisille vammat ja arvet koko loppuiäksi. Tämä isku oli kolmas tällainen isku viime viikkojen aikana. Ilkeitä naulapommeja on tahallisesti asetettu alueille, joilla käy ja asuu paljon Lontoon vähemmistöyhteisöihin kuuluvia henkilöitä, ihmisiä, jotka voivat yleensä asua tyytyväisinä ja iloisina elämää sykkivässä, kirjavassa, monikulttuurisessa kaupungissa, jollainen Lontoo on.
Olen varma, että kollegat ovat kanssani samaa mieltä tuomitessani tällaisen hirveän iskun, oli se sitten rasistien, äärioikeiston tai kenen tahansa tekemä, ja että me kaikki ponnistelemme tällaisen umpimähkäisen väkivallan lopettamisen puolesta, erityisesti seuraavien eurovaaleihin johtavien viikkojen aikana. Arvoisa puhemies, olisin lisäksi iloinen, jos te voisitte lähettää osanottoviestin loukkaantuneille ja uhrien omaisille Euroopan parlamentin puolesta.
Suosionosoituksia

Puhemies
Teen sen, ja merkitsen muistiin, että parlamentti on yksimielisesti tukenut sanojanne. Tämä hirvittävä tapaus osittaa, että rasismia ja muukalaisvihaa vastaan on taisteltava koko ajan. Ei riitä se, että nimeämme yhden vuoden sen vastaiseksi. Se toistuu vuosi toisensa jälkeen.

Lienemann
Arvoisa puhemies, olemme juuri saaneet kuulla neuvoston tekemästä päätöksestä integroida neuvostossa työskentelevän Schengenin ryhmän sihteeristön henkilökunta omaan sihteeristöönsä. Tehän tiedätte, että päätös vaikuttaa parlamenttiimme, sillä toimielinten välisen sopimuksen periaatteista seuraa, että neuvostossa työskentelevä eurooppalainen virkamies voi milloin tahansa siirtyä virkamieheksi parlamenttiin. Näin ollen minusta on täysin ennenkuulumatonta, että virkamiesten rekrytointi voidaan hyväksyä ilman kilpailumenettelyä, jota yleinen käytäntö vaatii. Tiedätte hyvin, kuinka tarkka suuri yleisö on - ja aivan oikeutetusti - sääntöjen noudattamisessa. Näin ollen kysynkin nyt teiltä, arvoisa puhemies, mitä te aiotte tehdä, jotta neuvosto kumoaisi päätöksensä ja soveltaisi rekrytointiin liittyviä totunnaisia henkilöstösääntöjä näihin virkamiehiin samalla tavoin kuin muihinkin työntekijöihin.

Puhemies
Parlamentin jäsen Lienemann, se mitä voin tehdä, on ensinnäkin ottaa asiasta selvää ja tiedustella neuvostolta, mitä itse asiassa on tapahtunut ja mitkä ovat neuvoston päätöksen syyt. Oli miten hyvänsä, henkilöstösääntöjen noudattamiseksi tarpeen vaatiessa tehtävien välttämättömien päätösten tekeminen kuuluu parlamentin, tulevan parlamentin, ryhmille. Se, mitä aion sillä välin tehdä, on kysyä neuvostolta, millaisia päätöksiä se on tarkkaan ottaen tehnyt ja minkä vuoksi.

Eriksson
 Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä siihen, mitä te sanoitte, ennen kuin aloimme keskustella pöytäkirjasta, nimittäin siihen, että meidän pitää joka päivä ja joka hetki, eikä vain joskus silloin tällöin, taistella rasismia ja kaikenlaista syrjintää vastaan. Parlamentissa meillä on tapana ottaa kantaa ihmisoikeuksien puolesta juuri rodun, sukupuolen, uskonnon tai seksuaalisen suuntautumisen perusteella tapahtuvaa syrjintää vastaan.
Tätä taustaa vasten haluaisin pyytää erittäin, erittäin hyvää selitystä - ja silloin tarkoitan erittäin hyvää selitystä puhemiehistöltä ja kvestorien kollegiolta sille, miksi viime keskiviikkona päätettiin estää näyttely, jonka olin pyytänyt pantavaksi näytteille täällä ja johon oli aiemmin suhtauduttu myönteisesti. Kyse on ruotsalaisesta Ecce homo -näyttelystä, jonka aiheena on juuri seksuaalinen suuntautuminen ja sen perusteella tapahtuva syrjintä.

Puhemies
Parlamentin jäsen Eriksson, te tiedätte, että parlamentissa järjestettävät näyttelyt eivät saa olla sellaisia, että ne loukkaavat joidenkin parlamentin ryhmien tunteita. Taidetoimikunta katsoi, että näyttelyä ei tästä syystä pitäisi järjestää, ja kvestorit päättivät olla antamatta lupaa sille. Tämä on siis päätöksen taustalla.
Vähemmistöjen kunnioittaminen on yksi asia, ja se on puolestaan toinen asia, että vähemmistöt voivat tyrkyttää omia mielipiteitään tai näkökantojaan muille henkilöille - kuuluvatpa nämä sitten vähemmistöön tai eivät -, joiden mielipiteet ovat erilaisia. Tämä on vapauden kunnioittamista, joka ei liity millään tavalla vähemmistöjen oikeuden kunnioittamiseen.

Kokkola
Arvoisa puhemies, kenties te ja muut kollegat täällä ovat saaneet tietää, että tässä Balkanilla käytävässä hirveässä sodassa tapahtuneiden onnettomuuksien lisäksi ohjus iski linja-autoon ja tappoi 60 ihmistä, joiden joukossa oli 15 lasta. Mielestäni meillä on velvollisuus vähintäänkin lähettää osanottomme uhrien omaisille ja tuomita nämä teot.
Suokaa anteeksi liikutukseni, mutta tiedätte, että ohjuksia on pudonnut myös Bulgariaan... On tapahtunut jo monia virheitä, emmekä me voi vain pahoitella. Ainakin meidän pitäisi käyttäytyä samoin kaikkia uhreja kohtaan.
Suosionosoituksia

Puhemies
Parlamentin jäsen Kokkola, esityslistalle on nimenomaan merkitty Kosovoa koskeva aihe. Ajankohtaisista aiheista käytävän keskustelun yhteydessä voidaan käsitellä kaikkia niitä asioita, jotka parlamentin enemmistö katsoo tarpeellisiksi. Luulen, että juuri se on sopiva kanava.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, olemme käsittääkseni pöytäkirjan hyväksymisvaiheessa. Toivoisin, että pöytäkirjan osa II esitettäisiin hylättäväksi sivun 6 perusteella. Te nimittäin päätitte olla ottamatta käsiteltäväksi epäluottamuslausetta, jota esittäneiden 66 jäsenen joukossa on kaikkien puolueryhmien edustajia. Näin ollen te kyseenalaistitte jokaiselle jäsenelle kuuluvan oikeuden. Toimitte näin käsittääkseni sen vuoksi, että epäluottamuslauseen oikeudellinen perusta oli virheellinen, ja päätöksen verukkeeksi löysitte lisäksi poliittisen argumentin, eli sen, että epäluottamuslause mahdollisesti hylättäisiin, sillä hylkääminen on tietenkin perusteltavissa ainoastaan oikeudellisten syiden perusteella.
Teitte tuon päätöksen siitäkin huolimatta, että komissio jatkaa työtään - kaikki sen aistivat ja huomaavat - niin kuin mitään ei olisi tapahtunut tammikuun 14. päivän jälkeen. Ja ennen kaikkea teitte tuon päätöksen ja otitte samalla riskejä tulevaisuuden kannalta, vaikka minkä tahansa epäluottamuslauseen uhan alaisen komission osalta riittää, että se eroaa, jotta se voi osoittaa aloitteellisuutta ja välttää epäluottamuslauseen seuraamukset. Vastustan siis pöytäkirjan osan II hyväksymistä kolmen edellä mainitsemani syyn johdosta, sillä asia on tulevaisuuden kannalta tärkeä. Toivoisin, että parlamentti äänestää kyseisestä pöytäkirjan kohdasta.

Puhemies
Parlamentin jäsen Fabre-Aubrespy, pöytäkirjan hyväksymismenettelyn tarkoituksena on varmistaa, että pöytäkirja kuvaa tarkasti istunnon kulun. Sen tarkoituksena ei ole palata jo tehtyihin päätöksiin, varsinkaan kun parlamentti ei ole niistä äänestänyt, siitäkin huolimatta, että parlamentin suuri enemmistö olisi äänestänyt niiden puolesta. Mutta kyseisestä päätöksestä ei äänestetty, sillä se ei ollut tarpeen. On selvää, että jos päätöksiin olisi mahdollista palata pöytäkirjaa muuttamalla, työjärjestystä ei tällöin enää noudatettaisi. Ymmärrätte varmaankin, etten aio äänestyttää tästä päätöksestä.
Huudahdus: " Bravo, arvoisa puhemies"

Svensson
 Arvoisa puhemies, lähtökohtani on vastauksenne Erikssonille, jossa te esititte syyt siihen, miksi Ecce homo -näyttelyä ei panna esille täällä parlamenttirakennuksessa, ja ihmettelenkin: kuinka voi olla mahdollista, että täältä löytyi tilaa sellaisen italialaisen lobbarijärjestön näyttelylle, joka saarnasi aborttia ja naisten oikeutta aborttiin vastaan? Eikö juuri se ollut tapa loukata hyvin suurta osaa väestöstä?

Puhemies
Tuo toinen näyttely voitiin järjestää, koska se on parlamentin sääntöjen mukainen. Kun kvestorit sanovat, ettei jotakin näyttelyä voida järjestää, koska sen aihe on kiistanalainen, on olemassa kaksi ratkaisua: puhemiehistöä voidaan pyytää muuttamaan näyttelyjä koskevia sääntöjä tai sitten ei. Niin kauan kuin nuo säännöt ovat voimassa, niitä on kuitenkin noudatettava. Kvestorit ovat tulkinneet niitä asianmukaisesti. Heidän päätöksensä muuttaminen ei ole perusteltua.
Pöytäkirja hyväksyttiin.

Ryhmien kokoonpano
Puhemies
Ilmoitan teille, että Charles de Gaulle on erotettu I-EDN-ryhmästä ja että hän istuu 19. huhtikuuta alkaen sitoutumattomien jäsenten riveissä.

Duhamel
Arvoisa puhemies, käyttäisin työjärjestyspuheenvuoron, joka koskee järjestyksenpitoa istuntosalissa. Eikö Euroopan parlamentti voikin vaatia, että de Gaulle vaihtaa nimeä osoittaakseen kunnioitusta Eurooppaa kohtaan?

Puhemies
Parlamentin jäsen Duhamel, tuo ei ole menettelyä koskeva esitys, eikä puheenvuoronne sovi parlamentin arvokkuudelle. Poliittiset päätökset ovat henkilökohtaisia, ne ovat omantunnon asia ja äänestäjien ratkaistavissa.

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro työjärjestyksen 2, 5 ja 119 artiklan nojalla. Kvestorit tekivät viime vuoden elokuussa lähettämäni kirjeen johdosta lopuksi päätöksen, joka antaa aiheen kanteluun. Panen nyt Luxemburgin ensimmäisen asteen tuomioistuimessa vireille menettelyn, jossa periaatteellisena kysymyksenä on, kuka määrittelee valittujen edustajien työnjaon kaikenlaisine taloudellisine seuraamuksineen: me itse vai puhemiehistö? Jos ja kun voitan, kollegani saavat takaisin epäoikeudenmukaisesti perityt sakot. Palaan huomenna Kaisaaria koskevaan asiaan.

Puhemies
He ovat epäilemättä kiitollisia siitä, parlamentin jäsen Janssen van Raay.
Bru Purón pyytää minulta puheenvuoroa.

Bru Purón
Arvoisa puhemies, istuntosalin lehterillä on tänään Espanjan sisällissodan tasavaltalaisten sotilaiden ryhmä. He ovat korkeasta iästään huolimatta tulleet Strasbourgiin asti, ja mielestäni meidän on syytä tervehtiä heitä.
Voimakkaita suosionosoituksia

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
Ilmoitan teille, että Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen eräisiin tämän istuntojakson esityslistalla oleviin lainsäädäntöön liittyviin mietintöihin sovellettava menettely muuttuu. Tämän istunnon pöytäkirjassa on yksityiskohtaiset tiedot näistä mietinnöistä.
Puhemies luki ääneen maanantain ja tiistain esityslistaan ehdotetut muutokset.
Keskiviikko:

Puhemies
I-EDN-ryhmä pyytää, että Miranda de Lagen mietintö Euroopan yhteisön ja Meksikon yhdysvaltojen kumppanuutta koskevasta sopimuksesta poistettaisiin esityslistalta.
Van Damilla on puheenvuoro pyynnön esittelemiseksi.

Van Dam
Arvoisa puhemies, ensi keskiviikon lopullisessa esityslistaluonnoksessa on viimeisenä asiana kollega Miranda De Lagen ehdotus EU: n ja Meksikon kumppanuutta koskevasta sopimuksesta. Ehdotan teille, että tämä kohta poistettaisiin esityslistasta, koska kyseisestä sopimuksesta neuvotellaan vielä.
Hyväksyessään väliaikaisen sopimuksen Meksikon kanssa tarkalleen vuosi sitten tämä parlamentti ilmaisi painokkaasti, että yleissopimusta ei hyväksyttäisi, ennen kuin Meksikon kanssa käytävien neuvottelujen lopulliset tulokset ovat selvillä. Nämä neuvottelut ovat nyt vielä käynnissä täydellä teholla. Tietyillä osa-alueilla, kuten ihmisoikeuksissa ja luonnonsuojelussa, tarvitaan vielä huomattavaa edistymistä.
Kumppanuutta koskevan sopimuksen hyväksyminen nyt aiheuttaisi sen, että neuvottelijoille ikään kuin annettaisiin avoin sekki ja että siten oltaisiin piittaamattomia tälle parlamentille kuuluvasta vastuusta.
Yhtä vaikeaa on käsittää, miksi kumppanuutta koskevaa sopimusta täytyisi käsitellä vielä tällä vaalikaudella. Parlamentti voi tehdä tulevalla kaudella paljon paremmin harkitun arvion.
Siksi ehdotankin istunnossa oleville, että EU: n ja Meksikon kumppanuutta koskevaa sopimusta ei käsiteltäisi tällä viikolla.

Hindley
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä kolme lyhyttä lykkäämisen vastaista huomautusta.
Ensiksikin on olemassa erittäin vahvat syyt olla hyväksymättä EU: n ja Meksikon välistä sopimusta ihmisoikeusperusteilla. On kuitenkin olemassa vielä vahvemmat syyt äänestää puolesta. Parlamentin on kuultava nämä perusteet ja keskusteltava niistä ja tehtävä niistä päätös. Keskustelun lykkäämisellä ei saavuteta yhtään mitään. Asia on ollut käsiteltävänä viiden vuoden ajan. Emme voita viivyttämisellä mitään. Tämä on velvollisuus, jonka haluaisin nähdä tämän parlamentin täyttävän. Jos sitä lykätään, asia siirtyy vastavalitulle parlamentille, jolle asia on suhteellisen vieras.
Toinen asia on seuraava: käsittääkseni kansalaisjärjestöt painostavat monia tämän parlamentin jäseniä, myös minua, lykkäämään tämän asian käsittelyä. Sanon monien kansalaisjärjestöjen ystävänä, ihailijana ja niitä kunnioittavana henkilönä - ja luotan suuresti niiden neuvoihin -, että jos me lykkäisimme tätä asiaa, antaisimme itse asiassa kansalaisoikeusjärjestöille oikeuden tämän sopimuksen lopulliseen hyväksymiseen tai veto-oikeuden käyttämiseen sen suhteen. Sen tuloksena ei syntyisi mitään uutta. Se olisi meille kuuluvan vastuun kiertämistä. Asetuimme ehdolle vaaleissa ja voitimme vaaleissa. On meidän tehtävämme tehdä poliittinen päätös siitä, pitäisikö tässä asiassa edetä vai ei.
Viimeinen esiin ottamani seikka on vastaus van Damin väitteeseen siitä, että sopimus on avoin sekki. Se ei ole avoin sekki. Jos hyväksymme Mirandan mietinnön - ja olen sen hyväksymisen kannalla samalla kun vastustan lykkäämistä - se loisi juuri samat puitteet, joissa ihmisoikeusasiat voidaan tuoda esiin. Se saisi aikaan sellaisen poliittisen vuoropuhelun, joka mahdollistaisi sen, että me voisimme arvioida ihmisoikeuksia, ja tuosta vuoropuhelusta täytyy - toistan - tehdä päätös poliittisella tasolla, samoin kuin äänestyksestäkin. Siksi en kannata tämän äänestyksen lykkäämistä enää myöhemmäksi.

Puhemies
Toimitetaan äänestys I-EDN-ryhmän pyynnöstä.
Parlamentti hylkäsi pyynnön.

Oomen-Ruijten
 Arvoisa puhemies, mikäli olen ymmärtänyt oikein, juuri ilmoitettiin, että Kölnin huippukokousta koskevaa päätöslauselmaa lykätään. Arvoisa puhemies, tämä tarkoittaa, että minulla on ongelma. Meillä on ongelma. Olemme nimittäin vastaanottaneet kaikkien ryhmien päätöslauselmat. Olemme lisäksi jo vahvistaneet määräajan, jonka mukaisesti neuvottelut käydään huomisaamuna kello 11. En tiedä, miksi tämä ehdotus tehdään nyt. Tiedän kyllä, että PSE-ryhmä on toimittanut hyvin lyhyen tekstin, jossa on vain muutama kohta, ja ehkä muut tekstit antavat vielä mahdollisuuden hienosäätöön, mutta, en ymmärrä, arvoisa puhemies, miksi se, mitä meidän olisi pitänyt tehdä jo viime viikolla, siirretään nyt yhtäkkiä tiistaihin.

Puhemies
Parlamentin jäsen Oomen-Ruijten, ainoastaan tarkistusten jättämisen määräaikaa on jatkettu tiistaihin klo 12.00 asti. Päätöstä tai äänestystä ei ole muutettu. Ainoastaan tarkistusten jättämisen määräaikaa on pidennetty, mikä yleensä edesauttaa yksimielisyyttä, vaikka näin ei aina olekaan.
Puhemies luki ääneen torstain esityslistaan ehdotetut muutokset.
(Käsittelyjärjestys vahvistettiin näin muutettuna.)

Pyyntö Féret'n parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wijsenbeekin laatima työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0210/99) Daniel Féret'n parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, tämä on viimeinen mietintöni viimeisellä istuntojaksolla 15 vuoden palveluksen jälkeen tässä parlamentissa. Tämä on yhdeksäs mietintö tällä vaalikaudella, mutta en halua pitkästyttää teitä kaikenlaisilla tilastoilla. On ikävää, että tämä ei ole kovinkaan miellyttävä asia eikä tämä liity lainsäädäntöön tai Euroopan yhdentymisen edistämiseen vaan parlamentaariseen koskemattomuuteen.
Tästä huolimatta on kuitenkin tehtävä vielä muutamia yleisiä huomautuksia, arvoisa puhemies. Sallinette minun aloittaa puhumalla asiasta itsestään. Tässä on kysymys yhdestä kollegastamme, jota syytetään siitä, että hän ei ole täyttänyt Belgian aivan liian mutkikkaan sosiaalilainsäädännön mukaisia velvollisuuksiaan erityisesti avustajansa tapauksessa. Luonnollisesti kaikkien parlamenttimme jäsenten tulee noudattaa Belgiassa työskentelevien avustajiensa tapauksessa Belgian lainsäädännön velvoitteita. Arvoisa puhemies, kyseinen henkilö kuitenkin kiistää syytökset ja on jopa esittänyt meille todisteet siitä, että hän on kirjoittanut Belgian sosiaalihallinnolle kirjeitä siitä, että hän on aikonut täyttää velvoitteet, mutta hän ei ole koskaan saanut vastausta. Tämä asia on tapahtunut vuonna 1995, ja Belgian kuningaskunta pyytää meiltä parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä vasta vuonna 1999.
Arvoisa puhemies, tässä olivat tosiasiat. Meidän täytyy lisätä tähän se huomionarvoinen asia, että syytteessä oleva henkilö ei voi osallistua Belgiassa vaaleihin, ja se on pannut meidät ajattelemaan erityisesti sen jälkeen, kun olemme itse nähneet kyseisen henkilön todisteet.
Arvoisa puhemies, olemme pyytäneet Belgian kuningaskunnalta tästä asiasta lisätietoja, mutta olemme saaneet ainoastaan vahvistuksen pyynnöstä koskemattomuuden pidättämiseksi, kuten saimme alussakin. Mikä merkittävämpää, meille on selvinnyt jälkeenpäin, että kyse oli ainoastaan pyynnöstä, jolla estettäisiin siten asian vanheneminen. Arvoisa puhemies, siksi olemme noudattaen oikeuskäytäntöämme ja pysyvää sääntöämme, jonka nojalla parlamentaarinen koskemattomuus ei suojaa jäsentä itseään vaan tätä koko täysistuntoa ja parlamenttia, aikoneet ehdottaa teille, että parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä ei pyydettäisi. Näin erityisesti siksi, koska olemme maineikkaiden edeltäjieni Georges Donnezin ja Jean Defraignen jälkiä seuraten sitä mieltä, että tässä on kuitenkin jossain määrin kysymys fumus persecutionis -olettamuksesta.
Arvoisa puhemies, sallinette minun kuitenkin lopettaa tämän puheenvuoron yleisellä huomautuksella. Pian astuu voimaan kaikkia tämän parlamentin jäseniä yhtäläisesti koskeva ohjesääntö. Tästä tasapainottavasta ohjesäännöstä kuitenkin puuttuu eräs elementti, ja se koskee parlamentaarista koskemattomuutta, koska erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan nojalla on yhä eroja kansallisuuksista riippuen, mikä on ristiriidassa perustamissopimuksen 6 artiklan kanssa. Kaikki jäsenemme nimittäin nauttivat kotimaissaan koskemattomuutta kansallisten parlamenttien jäsenten lailla, vaikka samalla meidän pitäisi kuitenkin olla täällä yhdenvertaisia ja vaikka meillä siten täytyy olla kaikkia yhtäläisesti koskeva ohjesääntö. Annan teille esimerkin: ranskalaisten jäsenten koskemattomuus kattaa kaiken poliittisen toiminnan myös parlamentin ulkopuolella. Esimerkiksi briteillä ja alankomaalaisilla ei ole lainkaan koskemattomuutta kotimaissaan muuta kuin sen osalta, mitä parlamentin istunnossa sanotaan. Arvoisa puhemies, on aika, että seuraajamme ja tuleva komissio, joka alkaa käsitellä työjärjestystä, tekevät ehdotuksen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan muuttamisesta, jotta me kaikki olisimme yhdenvertaisia tässä täysistunnossa. Arvoisa puhemies, olen pyrkinyt tähän kaikki nämä vuodet, ja tämä koskee siten myös tätä erityistapausta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Wijsenbeek. Kaikki me täällä olijat tiedämme, miten paljon olette uhrannut aikaa, vaivaa ja ponnistuksia parlamentin hyväksi kaikkina näinä vuosina. Mielestäni minun on puhemiehenä - eikä kyse ole yksinomaan moraalisesta velvollisuudesta, vaan teen tämän hyvin mielelläni - kiitettävä teitä parlamentin puolesta siitä, miten omistautuneesti, uhrautuneesti ja viisaasti olette tehnyt työnne.
Suosionosoituksia

Ford
 Arvoisa puhemies, haluaisin toistaa teidän huomautuksianne sanomalla, että tulemme kaipaamaan Wijsenbeekiä. Osa siitä on haikeutta, mutta suurin osa ikävää, koska Wijsenbeek oli yksi parlamentin mielenkiintoisimmista jäsenistä. Sosialistiryhmän puolesta haluaisin sanoa, että tuemme Wijsenbeekin mietintöä, joka koskee Daniel Féret'n parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä. Sen tehdessämme ilmaisemme pettymyksemme Belgian viranomaisista, jotka, sen jälkeen kun olivat esittäneet vakavia syytöksiä yhtä kollegaamme ja hänen toimistoaan vastaan ja hänen apulaisensa palkkaa vastaan, eivät pystyneet ainakaan minun mielestäni esittämään riittäviä todisteita. Féret'llä ja minulla on täysin erilaiset poliittiset mielipiteet. Rehellisesti sanoen toivon, että hän häviää Belgian vaaleissa, mutta en voi sallia sitä, että häntä kielletään asettumasta ehdolle näiden syytösten takia, joita ei ole vielä todistettu oikeiksi. Aiomme tukea mietintöä, joka puolustaa hänen koskemattomuutensa säilyttämistä ja sallii siis hänen asettua ehdokkaaksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Ford.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Pyyntö Monizin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Palacio Vallelersundin laatima työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-262/99) pyynnöstä Fernando Monizin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni siitä, mihin Wijsenbeek jäi, ja yhdyn niihin sanoihin, joita on jo lausuttu: jäämme kaipaamaan Wijsenbeekiä täällä parlamentissa.
Arvoisa puhemies, koskemattomuuden pidättämistä koskeva ongelma, jota käsittelemme tänään, on vain yksi osa yleisestä ongelmasta, ei sen enempää eikä vähempää. Tämä yleinen ongelma on se, että parlamentilla ei vielä ole jäseniä koskevaa yhtenäistä ohjesääntöä. Kyse on historiallisesta jäänteestä, johon ei enää nykyisin ole perustetta. Erioikeuksia ja vapauksia koskeva asetus - joka on peräisin vuodelta 1965 - juontaa todellakin juurensa ajalta, jolloin parlamentti oli pelkkä parlamentaarinen edustajakokous ja jolloin ei voitu uneksiakaan, että se edustaisi Euroopan kansalaisia siinä määrin kuin nykyisin. Näin ei nykyisin enää ole. Nykyisin ei todellakaan ole järkevää, että eri edustajien välillä on vielä erittäin suuria eroja, kun tosiasiassa Maastrichtin sopimuksen ja nyt myös Amsterdamin sopimuksen jälkeen on muodostumassa sellainen todellinen Euroopan kansalaisuus, joka vaatii ääneen, että sen edustajiin sovellettaisiin yhteistä järjestelmää kaikissa asioissa, mutta aivan erityisesti parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevassa asiassa.
Itse asiassa, arvoisa puhemies, toiseksi on pohdittava koskemattomuutta. Koskemattomuus ei ole etuoikeus. Koskemattomuus on parlamentin turva. Koskemattomuus on näin ollen julkinen asia, ja käsittelemässäni tapauksessa, Monizin tapauksessa, Moniz pyysi eräässä yhteydessä parlamentaarisen koskemattomuutensa pidättämistä, mikä on otettu huomioon työjärjestystä käsittelevän valiokunnan päätöslauselmassa, kun se äänesti yksimielisesti koskemattomuuden pidättämisestä. Tämä ei kuitenkaan johtunut Monizin halukkuudesta saapua tuomioistuimen eteen vaan siitä, että edellytykset olivat olemassa. Ne edellytykset olivat olemassa, joihin viitataan vuoden 1976 säädöksessä, primaarioikeuden erioikeuksia ja vapauksia koskevassa asetuksessa sekä Portugalin perustuslaissa ja jopa Portugalin prosessilainsäädännössä.
Käsittelemässämme tapauksessa, arvoisa puhemies, parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseen ei liity epäilyksiä, sillä ne asiat, joista Monizia syytetään, eivät liity millään tavalla hänen toimintaansa parlamentissa. Lisäksi on korostettava sitä, että on toteutettu menettely, joka torjuu pienimmätkin epäilykset siitä, että syytös ei olisi perusteltu. Se, että syytös on perusteltu, ei suinkaan tarkoita sitä, että Moniz olisi syyllinen, mutta tuomioistuimet ovat olemassa sitä varten, ja tässä tapauksessa Monizin, kuten kenen tahansa meistä, täytyy ymmärtää, että Euroopan kansalaisten edustaja on kansalainen muiden joukossa kaikissa vastuuseen liittyvissä asioissa, ja ainoastaan niissä tilanteissa, joissa hänelle kuuluvan edustustehtävän intressit ovat uhattuina, täytyy olla olemassa tietynlaisia suojakeinoja niitä vastaan, jotka voivat toimielimen, parlamentin ja kansalaisten vahingoksi käyttää prosessimenettelyjä väärin.
Näin ollen, arvoisa puhemies, työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevä valiokunta äänesti tänään iltapäivällä yksimielisesti Monizin koskemattomuuden pidättämisen puolesta, mikä mahdollistaa sen, että hän voi saapua tuomioistuimen eteen, kuten hän itse toivoi.
Sitä paitsi, arvoisa puhemies, olisi syytä pohtia, onko järkevää, että parlamentti päättää tämän vaalikauden viimeisinä viikkoina sellaisen kollegan parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä, joka on sanonut meille, ettei hän aio asettua ehdoille vaaleissa. Minun on nyt puolustettava tässä työjärjestystä käsittelevän valiokunnan päätöslauselmaa, johon kuuluu eräs perusperiaate, jota se on johdonmukaisesti vuosien ajan soveltanut, ja kyse on siitä, ettei parlamenttia hajoteta ja että parlamentin täytyy säännellä, sen täytyy ratkaista sen eteen tulevat ongelmat vaalikautensa ensimmäisestä päivästä viimeiseen päivään asti. Tässä tapauksessa olemme näistä syistä hyväksyneet tämän päätöslauselman.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Palacio.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Työjärjestyksen liite V
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fayot'n laatima työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0216/99) Euroopan parlamentin työjärjestyksen liitteen V muuttamisesta.

Fayot
Arvoisa puhemies, tämä on viimeinen työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän lakkautettavan valiokunnan mietintö, josta haluaisin sanoa muutaman sanan. Haluaisin tässä yhteydessä esittää kiitokseni tietenkin kollegoilleni ja erityisesti kaikille niille, jotka ovat olleet kovin pitkään tämän valiokunnan jäseniä, ja luonnollisesti haluaisin esimerkkinä mainita myös Wijsenbeekin nimen. Lisäksi haluaisin kiittää tuon valiokunnan sihteeristöä, joka on jatkuvasti tehnyt loistavaa työtä, jotta työjärjestyksemme olisi parlamenttityöskentelyn tarpeiden tasalla.
Tämän työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän lakkautettavan valiokunnan alaan kuuluvat asiat jaetaan vastedes kahden suuren valiokunnan, eli kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan sekä institutionaalisten asioiden valiokunnan kesken. Tämä tahtoo sanoa sitä, että kyseessä ovat tärkeät kysymykset, koska kahden suuren valiokunnan on nyt ryhdyttävä niitä hoitamaan.
Arvoisa puhemies, käsittelemämme mietintö koskee työjärjestyksemme liitettä V, erityisesti kaikkea vastuuvapauteen liittyvää. Muistatte varmaan, että liitteen V käsittely valiokunnassamme sai alkunsa talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajan, Theaton, kirjeestä, joka koski erityisesti sitä, onko tuon liitteen V 5 artikla - jossa vastuuvapauden epääminen edellyttää jäsenten ehdotonta enemmistöä - EY: n perustamissopimuksen määräysten mukainen. Kävimme viime joulukuussa erittäin pitkän keskustelun tuosta aiheesta, kuten sitä paitsi myös siitä, voitaisiinko päätösehdotusta muuttaa. Hyväksyimme tuolloin erään tulkinnan, joka hyväksyttiin myös täysistunnossa, ja totesimme lisäksi aikovamme palata liitteeseen V kokonaisuudessaan.
Tämä oli taustaa kyseiselle mietinnölle, ja haluaisin todeta, että olemme toimineet tiiviissä yhteistyössä talousarvion valvontavaliokunnan kanssa. Aivan erityisesti haluaisin kiittää sen puheenjohtajaa, Theatoa, joka ei valitettavasti päässyt tänään täysistuntoon, ja lisäksi haluaisin kiittää tuon valiokunnan lausunnon valmistelijaa, Kjer Hansenia, sekä kaikkia sen jäseniä, jotka ovat tehneet loistavaa työtä, sillä heidän työnsä on suoraan vaikuttanut menettelyn kulkuun.
Mietintöluonnokseeni tehtiin monia muutosehdotuksia, jotka kaikki tosin olivat samansuuntaisia. Sovellettavasta menettelystä ei ollut suurempia erimielisyyksiä. Päätarkoitus oli poistaa 5 artikla ja siihen sisältyvä ehdottoman enemmistön vaatimus, sisällyttää vastuuvapauden epääminen ja myöntäminen samaan artiklaan, sekä lisäksi täsmentää vastuuvapauden lykkäämistapauksessa sovellettavaa menettelyä. Näin ollen haluaisin muistuttaa, että olemme esittäneet vastuuvapauden myöntämis- tai epäämismenettelystä 3 ehdotusta, jotka koskevat uutta 3 artiklaa.
Ensinnäkin päätösehdotus vastuuvapauden myöntämisestä tai epäämisestä, yksinkertaisella enemmistöllä tietenkin. Toiseksi päätösehdotus, joka päättää yhteisön tilit. Tämä on niin ikään merkittävä uudistus, jonka avulla voidaan erottaa toisistaan toisaalta tilien päättäminen - kyseessä on eräänlainen yksinkertainen tekninen menettely, eli voidaan tarkistaa, että tilinpito on ollut moitteetonta - ja toisaalta parlamentin keskustelut tai lausunto komission budjettihallinnosta. Kolmas ehdotus koskee päätöslauselmaesitystä, ja tähän päätöslauselmaesitykseen sisältyvät parlamentin tekemät huomautukset komission budjettihallinnosta. Tarkistuksia voidaan jättää vain päätöslauselmaesitykseen - meidän ehdottamassamme työjärjestyksessä -, jos työjärjestys hyväksytään täysistunnossa, sellaisena, kuin me ehdotamme.
Lopuksi, ehdotamme erittäin täsmällistä menettelyä myös vastuuvapauden hylkäämiselle, ja hylkäämisen osalta niin ikään sen vuoksi, että voimme korostaa olevan tarpeen jatkaa menettelyä sen sijasta, että menettely vain yksinkertaisesti jäisi kesken. Lopuksi, viimeisessä artiklassa edellytetään täysistuntokäsittelyä. Kaksi sitä koskevaa mietinnössä esitettyä muutosehdotusta eivät olennaisesti muuta työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan esittämää menettelyä, joten ne eivät näin ollen muuta mietinnön yleissisältöä.
Arvoisa puhemies, toivon, että nämä uudet lisäykset tulevat helpottamaan talousarvion valvontavaliokunnan ja parlamentin työtä. Luulen, että parlamentin ja komission välisiä budjettihallinnon valvontaan liittyviä suhteita on mahdollista jatkaa ja ylläpitää, ja toivon, että parlamenttimme voisi tämän työjärjestyksen ansiosta tehdä entistä parempaa työtä komission budjettihallinnon valvontaan liittyvissä asioissa.

Corbett
Arvoisa puhemies, aion aloittaa onnittelemalla Fayot'ta en pelkästään hänen mietinnöstään, vaan myös hänen puheenjohtajuudestaan työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevässä valiokunnassa muutamien viime vuosien aikana. Hän on hoitanut puheenjohtajuutta todella erinomaisesti.
Haluaisin vakuuttaa hänelle, että institutionaalisten asioiden valiokunta ei ole valtaamassa hänen valiokuntaansa: se on sulautumassa yhteen tuon valiokunnan kanssa luodakseen uuden perussopimusasioita käsittelevän valiokunnan, josta tulee erittäin tärkeä valiokunta tähän parlamenttiin.
Asia, joka meillä on käsiteltävänä, johtuu siitä, että perustamissopimukset itsessään eivät ole selkeitä sen kannalta, mitä pitäisi tapahtua, jos parlamentti ei myönnä vastuuvapautta. Me itse, parlamenttina, tulkitsimme oikeutta myöntää vastuuvapaus niin, että se tarkoittaisi sitä, että meillä olisi myös oikeus evätä vastuuvapaus. Tästä tulkinnasta muut toimielimet ovat samaa mieltä, ja se on ollut käytäntönä useita vuosia.
Perustamissopimuksessa ei kuitenkaan sanota mitään siitä, mitä pitäisi tapahtua, jos parlamentti epää vastuuvapauden. Me parlamenttina olemme monien vuosien ajan tulkinneet tilanteen olevan sellainen, että jos parlamentti epäisi vastuuvapauden, silloin senhetkisen komission, mikäli se vielä istuisi, pitäisi ottaa vastaan seuraukset ja erota - sen olisi pakko erota. Toisin sanoen vastuuvapauden epääminen merkitsi sellaisenaan samaa kuin jonkinlainen epäluottamuslause komissiolle. Komissio itse, komission jäsen Tugendhatin välityksellä, kun hän oli budjettiasioita käsittelevänä komission jäsenenä, näytti hyväksyvän tuon tulkinnan. Siksi olemme lisänneet työjärjestyksemme liitteeseen V, että emme tarvitse ainoastaan yksinkertaista enemmistöä, vaan myös erityisen enemmistön - ehdottoman enemmistön - vastuuvapauden epäämiseen, koska muuten vastuuvapauden epääminen olisi ollut porsaanreikä, jolla olisi voitu antaa komissiolle epäluottamuslause pienemmällä enemmistöllä kuin yleensä perustamissopimuksessa vaaditaan. Syynä siihen, että laitoimme tämän vaatimuksen erityisestä enemmistöstä työjärjestykseen, oli siis perustamissopimuksen suojeleminen.
Kaikkea tätä horjuttivat kuitenkin viime joulukuun tapahtumat, kun jotkut tämän parlamentin jäsenistä - itse asiassa jotkin ryhmät - halusivat evätä vastuuvapauden, mutta pitää komission. Se oli ristiriitaista, ja parlamentin oli pakko käsitellä asiaa erillisellä komissiolle annetulla epäluottamuslauseella, jolloin tuhottiin suora yhteys vastuuvapauden epäämisen ja sen seurauksen, komission eron, välillä.
Lisäongelma tuli siitä, että tuohon aikaan parlamentissa ei luultavasti ollut joko enemmistöä vastuuvapauden myöntämiseen tai ehdotonta enemmistöä vastuuvapauden epäämiseen, ja parlamentti oli siis vankina näiden kahden työjärjestyksessä olevan erilaisen enemmistövaatimuksen välissä. Tästä syystä oli silloin siis tarpeen tarkistaa työjärjestystä. Työjärjestysvaliokunta on sen tehnyt: olemme perustaneet työmme pitkälti talousarvion valvontavaliokunnan antamaan lausuntoon. Niissä kohdissa, joissa emme ole tehneet niin, ryhmäni on esittänyt kaksi tarkistusta, jotka korjaavat tuota tilannetta, ja poistavat sen ristiriitaisuuden, joka meidän mielestämme mietinnössä tällä hetkellä on. Näin palaamme yksinkertaiseen enemmistöön sekä vastuuvapauden myöntämisen että epäämisen osalta. Seuraus kuitenkin on se, että vastuuvapauden epääminen tästä eteenpäin on ainoastaan moite komissiolle eikä epäluottamuksen esittämistapa. Jos parlamentti epää vastuuvapauden, sen pitää silloin keskustella erikseen siitä, mitkä olisivat seuraukset, jos komissio itse ei tekisi johtopäätöksiä.

Rack
 Arvoisa puhemies, työjärjestyssääntöjen pitäisi mahdollistaa ja mahdollisuuksien mukaan myös helpottaa eikä vaikeuttaa tai kokonaan estää asiapäätösten tekemistä. Näin ei valitettavasti ole aina ollut, ja tällaiseen konkreettiseen tapaukseen viittasivat äsken työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevän valiokunnan puheenjohtaja, Ben Fayot, sekä kollega Corbett. Muistamme, miten varainhoitovuotta 1996 koskevassa vastuuvapausmenettelyssä ilmeni epäselvyyksiä ja sopimuksenvastaisuuksia, koska työjärjestyksen liitteen V mukaan vastuuvapauden epäämiseen vaadittiin suurempi enemmistö kuin mitä EY-sopimuksen 141 artiklassa on säädetty. Tämä oli asian keskeinen ongelma! Kollega Corbett muistutti tosin, että parlamentissa on ehdotettu tämän verrattain selvän sopimustekstin muuttamista. Tämä johti myös siihen, että meillä oli varainhoitovuotta 1996 koskevan vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä ne ongelmat, joista oli jo puhetta.
Tältä pohjalta talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja pyysi valiokunnan nimissä 15. tammikuuta 1999 täällä parlamentissa työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevää valiokuntaa selventämään, mihin nimenomaisiin toimiin sopimuksen mukaan voidaan ryhtyä, jotta keskenään sekoittuneet vastuuvapauden epääminen ja mahdollinen epäluottamuslause voidaan erottaa toisistaan. Näin on nyt myös tapahtunut. Meidän on - ja tältä osin olen täysin samaa mieltä kollega Corbettin kanssa - kiittäminen lämpimästi työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevän valiokunnan puheenjohtaja Ben Fayot'ta siitä, että hän on käsitellyt hyvin ripeästi ja yhteistyökykyisesti tätä asiaa, jonka talousarvion valvontavaliokunta esitti työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevälle valiokunnalle. Kiitämme puheenjohtaja Fayot'ta koko hänen työstään valiokunnassa. Sitä tosiasiaa, ettei kyseistä valiokuntaa ole jatkossa enää olemassa tässä muodossa, ei pidä ymmärtää - ja tämä on viimeinen asia, josta olen samaa mieltä kollega Corbettin kanssa - valiokunnan ja erityisesti myös sen puheenjohtajan työn kritisoimiseksi. Kyse on pikemminkin siitä, että haluamme jatkossa käsitellä tärkeitä asiakysymyksiä yhtenä kokonaisuutena. Näin ymmärrettynä yksi talousarvionvalvontavaliokunnan työn tärkeä osa on otettu mukaan myös tulevan perustuslakivaliokunnan toimenkuvaan.

Kjer Hansen
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön avulla emme voi ratkaista ongelmaa siitä, mitä seurauksia komissiolle aiheutuu siitä, että parlamentti ei myönnä sille vastuuvapautta. Tämä kysymys kuuluu perustamissopimukseen, mutta me saamme muutamia selkeitä sisäisiä suuntaviivoja sille, mitä menettelyjä voimme käyttää parlamentissa. Olen iloinen siitä, että emme enää käytä lukuisia tunteja keskustellaksemme menettelyjä koskevista mahdollisuuksista, vaan saamme nyt joitakin selkeitä sääntöjä. Haluaisin sen vuoksi kiittää kollegoitani ja erityisesti parlamentin jäsen Fayot'ta hyvin rakentavasta yhteistyöstä työjärjestyksen muutoksen yhteydessä, ja haluaisin erityisesti kiittää siitä ymmärtämyksestä ja siitä myötämielisyydestä, jota olen saanut esittämilleni näkökohdille.
On tärkeää, että työjärjestyksen säännöt ja perustamissopimus sekä varainhoitoasetus saadaan vastaamaan toisiaan. Mielestäni on ratkaisevaa, että teemme täysin selväksi sen, että meillä on kolme vaihtoehtoa. Voimme myöntää vastuuvapauden, voimme evätä vastuuvapauden ja voimme lykätä päätöstä kannastamme vastuuvapauteen. Säännöissä tehdään nyt myös hyvin tärkeä ero teknisistä syistä tapahtuvan lykkäämisen ja poliittisista syistä tapahtuvan lykkäämisen välille, mikä on perusteltava selkeästi, ja teemme nyt myös selkeän eron tilien teknisen päättämisen ja poliittisen kannanoton välille siitä, voimmeko hyväksyä tilit vai emme.
Voimmehan sanoa, että päätimme joulukuussa tehostaa määräyksiä, jotka koskevat parlamentin asemaa vastuuvapauden myöntävänä viranomaisena. Ja siihen liittyneen hajanaisen keskustelun jatkona on ratkaisevaa, että saamme nyt joitakin selkeitä sääntöjä siitä, kuinka meidän on toimittava vastaavassa tilanteessa. Mielestäni Fayot'n mietintö sisältää hyvän periaatteen siitä, millaisia sääntöjemme pitäisi olla.

Voggenhuber
 Arvoisa puhemies, kun politiikassa halveksitaan logiikan perussääntöjä, se johtuu harvemmin näiden sääntöjen outoudesta kuin jonkun tahon edunvalvonnasta. Siksi kysyn itseltäni tänään: Mitä etua tämä parlamentti tavoitteli estäessään omat valvontavaltuutensa? Olisiko mahdollista, että menneisyydessä - ja toivottavasti vain menneisyydessä - parlamentin suurimpien ryhmien etujen mukaista oli pikemminkin suojella komissiota kuin vetää se vastuuseen teoistaan ja vahvistaa omaa parlamenttia?
Sopimusten mukaan parlamentti tekee päätöksen vastuuvapauden myöntämisestä yksinkertaisella enemmistöllä. Parlamentti on kuitenkin vastoin sopimusta jakanut tämän päätöksen tekemisen kahteen eri menettelyyn. Siten vastuuvapauden myöntämisestä päätetään yksinkertaisella enemmistöllä, kun taas sen epääminen edellyttää ehdotonta enemmistöä. Tämä johtaa naurettavaan ja suorastaan järjettömään tilanteeseen, jossa parlamentin enemmistö ei hyväksy vastuuvapauden myöntämistä komissiolle, mutta vastuuvapautta ei myöskään evätä komissiolta. Tähän suorastaan naurettavaan tilanteeseen voi mielestäni olla syynä vain voimakas eduntavoittelu. Toivonkin, että ne suuret puolueyhteenliittymät, jotka ovat asettaneet täällä komission suojelemisen parlamentin valvontaoikeuksien edelle, ovat ottaneet oppia menneiden kuukausien tapahtumista ja ovat jatkossa lojaalimpia parlamenttia kuin omia komission jäseniään kohtaan.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, kuten puheenjohtaja Fayot juuri hetki sitten totesi, työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevä valiokunta ja talousarvion valvontavaliokunta ovat tehneet erinomaista yhteistyötä mietinnön parissa.
Näin ollen päädyimme tekstiin, jossa esiteltiin mietinnön myönteisiä kohtia, vaikka emme olekaan tyytyväisiä tiettyihin kohtiin. Myönteisistä kohdista haluaisin korostaa sitä, että tekemämme muutos ei ole varainhoitovuoteen 1996 rajoittuva väliaikainen muutos, vaan että päädyimme uudistukseen, joka on pätevä myös tulevien varainhoitovuosien osalta.
Haluaisin niin ikään korostaa sitä, että vastoin suunnitelmia säilytimme vastuuvapauden epäämisen, sillä epäämisen poistaminen olisi ollut vähintäänkin paradoksaalista kaikkien joulukuisten tapahtumien jälkeen. Vastuuvapauden epäämiselle on nyt selkeä mahdollisuus. Epäämisestä ei välttämättä seuraa epäluottamuslausetta, vaikka epäämisen pitäisi loogisesti ajateltuna johtaa parlamentin harkintaan, ja poistimme myös työjärjestykseen sisältyvän epäjohdonmukaisuuden, jonka mukaan epäluottamuslauseen epäämisen hyväksymiseen tarvitaan parlamentin jäsenten ehdoton enemmistö.
Emme ole täysin samaa mieltä tietyistä hyväksytyistä kohdista, etenkään siitä, että vastuuvapauden epäämistä koskevista perusteluista voitaisiin tiedottaa komissiolle pelkästään komission puheenjohtajan kirjeellä. Se olisi nimittäin jotenkin salamyhkäistä, sillä olisi syytä tietenkin jatkaa niiden perustelujen korostamista, joiden vuoksi parlamentti kieltäytyy myöntämästä vastuuvapautta.
Toinen meissä tyytymättömyyttä herättänyt kohta on talousarvion valvontavaliokunnan asema, sillä siltä viedään nyt mahdollisuus - joka sillä on tähän asti ollut - antaa lausuntonsa tarkistuksista ennen kuin tarkistuksista on äänestetty täysistunnossa. Määräys, jonka mukaan talousarvion valvontavaliokunta omasi aiemmin toimivaltaa tässä asiassa, oli hyvä, ja on valitettavaa, että määräystä on nyt muutettu.
Vastaavasti ei myöskään voida puhua tarkistusten hylkäämisestä, vaan voidaan todeta, että jos ne hyväksytään, mietintö palautetaan asiasta vastaavaan valiokuntaan. Näistä mietinnön kohdista olemme siis eri mieltä.

Liikanen
komissio. (FR) Komissio ei missään tapauksessa aio puuttua parlamentin sisäiseen työjärjestykseen. Komissio haluaisi vain tehdä oikeudellisen yksikkönsä lausuntoon perustuvan, toimielimiä koskevan ja luonteeltaan oikeudellisen huomautuksen.
Vastuuvapausmenettelyä säätelee EY: n perustamissopimuksen 206 artikla. Vastuuvapautta koskeva päätös suunniteltiin apuvälineeksi ennen kaikkea rahoituskysymyksissä, ja päätös perustuu tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen, vaikka päätös onkin vuosien saatossa saanut poliittista ulottuvuutta.
Päätös vastuuvapaudesta on ainutlaatuinen asia, josta ei pidä tehdä poliittista kysymystä, ja se on vastuuvapauspäätöksen rinnalla tehtävä päätös tilien päättämisestä. Jos päätöksestä tehdään poliittinen, se muuttaisi toimielinten välistä tasapainoa ja edellyttäisi perustamissopimusten tarkistamista.
Jos parlamentti sen sijaan kieltäytyy antamasta vastuuvapautta, kyseistä varainhoitovuotta koskevat tilit on päätettävä. Jos vastuuvapautta ei myönnetä, parlamentin on siis tehtävä päätös tilien päättämisestä. Toisin sanoen vuosien 1982, 1992 ja 1996 talousarvioihin tosiasiallisesti noudatettuja menettelyjä olisi muutettava. Komissio puolestaan tutkii tällaisen vaihtoehdon oikeudellista toteuttamiskelpoisuutta varainhoitoasetuksen uudistamisen yhteydessä.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Liikanen!

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, olen pahoillani tapahtuneesta. Toimistoissa olevissa näyttöruuduissa luki tosiaankin " Wijsenbeekin mietintö" , ja siinä mainittiin, että käytän tuota mietintöä koskevan puheenvuoron. Yritin oikaista virheen. Tunnustan, että virhe oli minun, joten siitä tehdään merkintä pöytäkirjaan. Mutta haluan kuitenkin sanoa, että Fayot'n mietintöä koskeva keskustelu jäi minulta väliin sen vuoksi, että keskustelu ilmoitettiin virheellisesti käytävän eräästä toisesta mietinnöstä.
Puheenvuoroni esitetään myöhemmin äänestysselityksenä. Kiitos.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Talouspolitiikan suuret linjaukset - Eurooppalainen työllisyyssopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Fourçansin Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan nimissä laatima mietintö (A4-0222/99) komission suosituksesta jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi (laadittu EY: n perustamissopimuksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti) (KOM(99)0143 C4-0208/99), -Menradin työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan nimissä laatima mietintö (A4-0239/99) Euroopan parlamentin myötävaikutuksesta eurooppalaiseen työllisyyssopimukseen.
Fourçans
 Arvoisat kollegat, mietintö, jonka esittelen teille tänä iltapäivänä, on jatkoa viime maaliskuun 11. päivänä hyväksymällemme vuosittaiselle talouskertomukselle. Tänään käsittelemässämme mietinnössä talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista korostetaan enemmänkin kunkin jäsenvaltion erityispiirteisiin sopivan talousstrategian ja rakenneuudistusten toteuttamista niissä.
Tekstimme muodostuu, arvoisa komission jäsen, kahdesta komission ehdotusten suuntaisesta pääosasta, eli makrotaloudellista osasta ja rakenneuudistuksia koskevasta osasta.
Ensiksi käsittelen makrotaloudellista osaa. Esitän aluksi erään havainnon: vaikka talouskasvun on ennustettu hidastuvan vuonna 1999, kyse ei ole lamasta, eli Euroopan kokonaisvaltaisen talousstrategian muuttamiseen ei ole syytä. Toisin sanoen meidän on jatkettava hyväksi havaitulla politiikkojen yhteensovittamisen (policy-mix ) tiellä ja talouskasvun ja työllisyyden edistämiseksi nostettava palkat vastaamaan tuottavuuden tuomia voittoja.
Tarkemmin sanottuna meidän on jatkettava budjettivajeiden leikkaamiseen tähtäävällä suunnalla ja suostuttava samalla mukautumaan tahtiin, jolla näitä leikkauksia suoritetaan. Tämä merkitsee sitä, että talouden automaattisille vakauttajille annetaan tietynlainen asema, mutta korostan, että sen on tapahduttava ilman, että vaarannetaan valtiontalouden alijäämän alentaminen, joka on nykyään ja varsinkin tulevaisuuden kannalta ehdottoman välttämätöntä talouskasvulle ja työllisyydelle.
Toinen välttämätön edellytys on se, että valtiontalouden alijäämän alentamisesta seuraa - niin pitkälle kuin mahdollista - verojen ja maksujen alentaminen, tai ainakin niiden vakauttaminen. Tällainen strategia edellyttää paljon tehokkaampaa valtion menojen valvontaa ja julkisten menojen tehokkuuden ja laadun parantamista.
Rahapolitiikan osalta muistutamme tietenkin siitä, että EKP: n on välttämättä oltava itsenäinen täyttääkseen paremmin tehtävänsä hintojen vakauttajana sekä taatakseen talouskasvulle ja työllisyydelle suotuisat edellytykset. EKP: n on siis välttämättä oltava itsenäinen, arvoisat kollegat, mutta emme saa unohtaa sitä välttämätöntä demokraattista valvontaa, jota meidän, Euroopan parlamentin, on tiukasti harjoitettava.
Toinen ehdotuksemme kohta liittyy rakenneuudistuksiin. Jos me haluamme, että työttömyys laskee pysyvästi ja merkittävästi, talouskasvu on toki tärkeää, mutta työttömyyden aleneminen on saavutettavissa etenkin perusteellisilla, keskenään johdonmukaisilla ja kunkin jäsenvaltiomme erityispiirteisiin soveltuvilla uudistuksilla, kuten komissio on sitä paitsi ehdottanutkin. Tarvitsemme lisäksi uudistuksia, joita toteutetaan pitkällä aikavälillä, jatkuvasti ja päättäväisesti.
Mitä nämä uudistukset sitten pitävät sisällään? En aio mennä nyt uudistusten kaikkiin yksityiskohtiin, vaan haluaisin esittää vain niiden päälinjaukset. Yksi niistä on yhtenäismarkkinoiden ja yleensäkin Euroopan markkinoiden toiminnan parantaminen. Tämä vaatii rahoitusmarkkinoiden yhdentymisen lisäämistä, arvoisat komission jäsenet. Meidän on avattava tavaramarkkinat ja varsinkin palvelumarkkinat, jotka työllistävät eniten. Työmarkkinoille osallistuvien osuutta on nostettava siten, että taataan joustavammat markkinat, mukautetaan sosiaaliturvajärjestelmiä ja alennetaan työn kustannuksia, erityisesti vähemmän koulutusta saaneiden osalta.
Lyhyesti sanottuna meidän on, arvoisat kollegat, jatkettava televiestinnän, energian ja liikenteen alojen vapauttamista, taattava pk-yrityksille paremmat rahoitusmahdollisuudet ja toteutettava vero- ja sosiaalijärjestelmien uudistus, samoin kuin opetusjärjestelmien ja ammatillisen koulutuksen järjestelmien uudistus.
Tällainen on, arvoisat kollegat, suunta, joka Euroopan talouspolitiikassa olisi omaksuttava. Ohjelma on kovin laaja, toteatte nyt varmaan. Olen samaa mieltä, mutta kansalaisille on kerrottava totuus, varsinkin nyt vaalikauden aikana, ja heille on selitettävä, että todellinen työttömyyden vastainen taistelu vaatii tämänkaltaisia uudistuksia ja että ne on toteutettava mahdollisimman pian, jotta voisimme saada niistä viipymättä parhaan mahdollisen hyödyn.

Menrad
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevassa sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan mietinnössä oli alun perin määrä tarkastella lähinnä komission Amsterdamin sopimuksen 127 artiklaa koskevaa tiedonantoa liittyen erityisesti läpäisyperiaatteen noudattamiseen työllisyyspolitiikoissa yhteisön tasolla. Valiokunta päätti tarkastella mietinnössä myös eurooppalaista työllisyyssopimusta, jota on määrä käsitellä myös Kölnin konferenssissa. Työllisyyssopimuksesta tuli valiokunnan mietinnön pääsisältö sen jälkeen, kun komission ero viivästytti tiedonannon julkaisemista. Tiedonanto kuitenkin ilmestyi ja vieläpä täsmälleen päivä sen jälkeen, kun sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunta oli äänestänyt mietintöluonnoksestani. Tiedonannon ja muutaman siihen tehdyn tarkistuksen, kuten tarkistusten 1, 2, 5 ja 6, ottaminen nyt mukaan parlamentin mietintöön on järkevää.
Meillä oli kiire myös antaa lausunto Fourçansin mietinnöstä, joka käsittelee komission suositusta talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi. Olin mukana laatimassa myös tätä lausuntoa. Kiitämme jäsen Fourçansia erinomaisesta työstä sekä myös siitä, että talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on ottanut mukaan mietintöön sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan lausunnossa esitettyjä tärkeitä näkökohtia. Fourçansin mietintö valaisee kahta suosituksen poikkeuksellista seikkaa. Ensinnäkin kyse on ensimmäisistä talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista sen jälkeen, kun euro otettiin käyttöön 1.1.1999. Toiseksi uusien työpaikkojen luominen asetetaan ensimmäisen kerran talouspolitiikan tärkeimmäksi tavoitteeksi. Suosittelemme Fourçansin mietinnön hyväksymistä.
Nyt palaan työllisyyssopimukseen. Kölnin konferenssiin pätee se, mitä Luxemburgissa 1997 pidetyn työllisyyttä käsitelleen erityishuippukokouksen puheenjohtaja Jean-Claude Juncker on sanonut: huippukokouksesta ei saa tulla mitään kirjallisuuden huippukokousta. Tällä hän viittasi niihin lukuisiin ei-sitoviin julkilausumiin, joita aikaisemmissa huippukokouksissa on annettu. Tosiasiassa Luxemburgissa päätettiin monista hyvistä ja konkreettisista asioista, eikä maailmaa tarvitse siksi luojan kiitos enää luoda uudelleen.
Meidän käsityksemme mukaan Eurooppa-neuvoston on saatava Kölnissä aikaan Luxemburgin päätöksiin liittyvää konkreettista lisäarvoa. Korkean työllisyysasteen kestäväksi varmistamiseksi on kehitettävä pitkän aikavälin strategia, jolla hyödynnetään luovuutta, innovointia, yrityksen perustamisvalmiutta sekä investointi- ja maksuvalmiutta koskevaa yhteiskunnallista potentiaalia työllisyyspoliittisten suuntaviivojen mukaisesti. Lisäksi on päätettävä institutionaalisista uudistuksista, joilla edistetään dynaamista kilpailua ja joustavuutta, samalla kun vaaditaan sosiaaliturvajärjestelmien säilyttämistä ja toisaalta myös niiden nykyaikaistamista.
Eriteltynä sosiaali- ja työllisyysasiainvaliokunnan mietinnössä vaaditaan seuraavaa: aktiivisten tukitoimien, kuten ammatillisen koulutuksen tai työllistämistoimien, ulottamista koskemaan useampia työttömiä kuin suuntaviivojen ehdotuksissa, Euroopan keskuspankin ja työmarkkinaosapuolten itsemääräämisoikeutta sekä jäsenvaltioiden julkistalouksien vakauttamista koskevien ponnistelujen jatkamista. Me annamme selkeän tukemme työllisyyssopimukselle, jonka noudattaminen antaa EKP: lle mahdollisuuden laskea korkoja sekä parantaa investointihalukkuutta.
Tästä näkökulmasta suosittelemme tuotantosuuntautunutta palkkapolitiikkaa. Kun maltillinen palkkapolitiikka lisää voittoja ja investointeja uusiin työpaikkoihin, työntekijöiden on saatava vastineeksi maltillisuudestaan muutakin kuin vain kaunis kiitos. Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mielestä työntekijät tulisi päästää osallisiksi sekä voitosta että pääomasta vapaaehtoisten mallien kautta. Työnantajien vastapalvelus maltillisesta palkkaratkaisusta voisi olla myös voimakkaampi sijoittaminen henkilöresursseihin tai lisätyövoiman ja uusien työharjoittelijoiden palkkaaminen.
Mietinnössä vaaditaan lisäksi " älykkäitä" työmalleja ja ylityön vähentämistä, joustavien ja täyteen palkkakompensaatioon perustuvien työaikaratkaisujen käyttämistä yksipuolisten työajanlyhennysten sijaan sekä työn verotuksen keventämistä. Mietinnössä edellytetään myös jäsenvaltioiden yritysverotusmallien lähentämistä toisiinsa, millä estetään yritysten siirtyminen muualle pelkästään verotuksellisista syistä, sekä poliittisten päätöksentekijöiden säännöllisiä tapaamisia työmarkkinaosapuolten ja Euroopan keskuspankin kanssa yhteisten strategioiden sopimiseksi.
Olemme keskustelleet valiokunnassa myös siitä, pitäisikö Euroopan tasolla toteuttaa ja rahoittaa erityisryhmiä, kuten nuoria tai pitkäaikaistyöttömiä, koskevia erityisiä työllistämisohjelmia jäsenvaltioiden kansallisten toimintaohjelmien ja rakennerahastotoimien lisäksi. Se olisi kuitenkin väärin. Väärin olisivat myös miljardien laajuiset tukiluontoiset työllistämisohjelmat. Ne eivät ole oikea vastaus rakenteelliseen työttömyyteen, eikä niitä voida myöskään rahoittaa Euroopan tasolla. Sitä vastoin yhteistyön lisääminen kansallisten politiikkojen täytäntöönpanossa toteuttamalla johdonmukaisesti työllisyyspoliittisia suuntaviivoja ja toimintaohjelmia sekä parantamalla valvontamahdollisuuksia merkitsevät eurooppalaista lisäarvoa. Yhdessä vahvan yhteisvaluutan vakauttavan vaikutuksen kanssa se myötävaikuttaa omalta osaltaan eurooppalaisilla sisämarkkinoilla keskipitkällä aikavälillä myös uusien työpaikkojen syntymiseen ja työttömien määrän vähenemiseen. Se on puolestaan tärkeä Euroopan unionin sosiaalisen ulottuvuuden edellytys.
Näin ollen pyydän teitä hyväksymään mietintöni. Päätän puheenvuoroni muistuttamalla, että kollegat kaikista puolueryhmistä ovat tukeneet minua valiokunnassa esittämällä rakentavaa kritiikkiä ja tarkistusehdotuksia.

Herman
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Fourçansin mietintö ei ole mielenkiintoinen pelkästään sen vuoksi, että siinä kannatetaan täysin komission suosituksia, vaan myös siksi, että siinä otetaan selkeästi osaa eurooppalaisia tahoja, myös parlamenttia, voimakkaasti ravistelleeseen poliittiseen keskusteluun, nimittäin keskusteluun siitä, onko nyt euron käyttöönoton jälkeen höllennettävä historialliseen päätökseen toukokuussa 1998 johtanutta budjettikuria ja rahapolitiikan kuria, jotta varsin varovainen taloudellinen toiminta saataisiin nyt elpymään.
Komission - samoin kuin myös talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan - omaksuma kanta tuohon kysymykseen on moniulotteinen: niin kauan kuin hintojen vakaus on taattu ja vakautta pidetään yllä, voimme harjoittaa joustavampaa rahapolitiikkaa, edellyttäen tietenkin, että budjettikuria pidetään jatkuvasti yllä; itse asiassa juuri suunnattomat velkakertymät ja näiden velkojen hoitoon sekä vajauksien rahoitukseen uhratut huomattavat voimavarat ovat pakottaneet meidät jo vuosikausien ajan hidastamaan yksityisten tuottoisien investointien tekoa.
Mietinnön ansio on mielestäni siinä, että se on estänyt meitä sortumasta kiusaukseen, joka väijyy monia poliitikkoja näin vaalien kynnyksellä, nimittäin siihen, että he taipuisivat kansan vaatimuksiin. Mutta kansa vaatii vähemmän uhrauksia ja enemmän porkkanoita, mikä on kylläkin hieman ristiriidassa tiukkaa budjettikuria koskevien vaatimusten kanssa.
Makrotaloudellisten menetelmien korostaminen on paljon hyödyllisempää. Jos korkotason muuttaminen ja valtiontalouden alijäämien kasvattaminen käyvät kivuttomasti, sosiaaliturvan tason palauttaminen, työmarkkinoiden joustavuuden vahvistaminen ja vähemmän koulutusta saaneiden työn kustannusten alentaminen ovat sitä vastoin epäsuosiossa olevia toimenpiteitä.
Näin ollen meidän on oltava tyytyväisiä siihen, että sekä parlamentti että komissio ovat näin vaalien kynnyksellä pystyneet vastaamaan talouden vaatimuksiin ja vastustamaan melko kunnioitettavalla tavalla eri mielipiteiden, tiedotusvälineiden ja tiettyjen painostusryhmien taholta tulevaa painostusta. Arvoisa puhemies, tämän vuoksi me voimme olla tyytyväisiä tähän mietintöön, jonka me tulemme innostuneina hyväksymään.

Goedbloed
 Arvoisa puhemies, haluan kiittää parlamentin jäsen Fourçansia selkeästä mietinnöstä, jonka hän tehnyt ja joka näyttää saavan laajan tuen parlamentissa. Olemme kuitenkin käyneet viime kuukausien aikana silloin tällöin tiukkaa keskustelua valinnasta. Täytyykö meidän toteuttaa laajaa politiikkaa, kuten PSE-ryhmä halusi Lafontainen mukaisesti, vai täytyykö meidän pitäytyä säännöissä, joista olemme sopineet? Minusta on hyvä - ja se sisältyy tasapainoisesti mietintöön -, että olemme valinneet juuri sen tien, että kuitenkin pitäydymme säännöissä. Myös PSE-ryhmän taholta on tulossa jossain määrin tukea toteutettaessa tämäntyyppisiä rakennetoimia, joita juuri tarvitaan, jotta voitaisiin huolehtia siitä, että euron sisäinen vakaus taataan. Matala inflaatio tuo mukanaan alhaisemmat kustannukset ja mahdollistaa myös rakennetoimien myötä sen, että suurempi määrä ihmisiä työllistyy.
Tämä ei ole tärkeää ainoastaan työllistämisen kannalta, vaan tämä on tärkeää myös niiden kannalta, jotka ovat esimerkiksi eläkkeellä. Meidän täytyy taata tämä vakaus myös tulevaisuudessa, ja toisaalta meidän täytyy lisätä joustavuutta. Jos kykenemme vakauttamaan taloudellisen asemamme - jäsenvaltioiden täytyy tehdä se, ja olen erityisen iloinen siirrosta, jonka komissio on tehnyt ja johon parlamentin jäsen Fourçans yhtyy mietinnössään - voidaksemme huolehtia siitä, että työpaikkoja luodaan lisää myös tulevaisuudessa ja että voimme siten muun muassa vahvistaa kilpailuasemaamme Yhdysvaltoihin nähden. Lyhyesti sanottuna, sisäisesti lisää ihmisiä töihin ja paremmat olosuhteet osallistujille näissä jäsenvaltioissa!

Moreau
Arvoisa puhemies, vähintä, mitä voimme todeta, on se, etteivät komission eroon johtaneet viimeaikaiset tapahtumat ole juurikaan tuoneet komissioon sellaista nöyryyttä, jota sen olisi syytä tuntea. Itse asiassa komissio on jälleen osoittanut röyhkeyttään talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevissa suosituksissaan. Kuinka voimme reagoimatta sietää sitä, että komissio antaa jälleen kerran opetuksen jäsenvaltioiden hallituksille niinkin erilaisilla aloilla, joita julkinen rahoitus, sosiaaliturva ja työmarkkinat edustavat? Jokainen jäsenvaltio on saanut osansa arvostelusta. Joitakin on syytetty budjettikurin höltymisestä, toisia on tiukasti kehotettu uudistamaan eläke-, terveys- ja sosiaalietuusjärjestelmiään, kun taas joitakin jäsenvaltioita on syytetty työmarkkinoiden joustamattomuudesta ja mukautumattomuudesta tai edelleen siitä, että niiden julkisten markkinoiden vapauttaminen on ollut liian hidasta.
Tuollaisia kehotuksia on entistäkin vaikeampi sietää sen vuoksi, että tässä on kyse jo vuosikausien ajan toteutetuista suuntaviivoista, jotka ovat johtaneet työttömyyden ja köyhyyden kasvuun useimmissa jäsenvaltioissamme. Koska nämä suuntaviivat perustuvat työn kustannusten alentamiseen, ne leikkaavat kasvua. Olen lisäksi iloinen siitä, että jotkin jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet kannattavansa talousarvioon kohdistuvien pakotteiden lieventämistä. Jopa Euroopan keskuspankki on joutunut ottamaan huomioon talouskasvun riskit ja alentamaan korkotasoa.
Pelkkä budjettikurin höllentäminen ei kuitenkaan riitä: vakaussopimuksella aikaansaatujen kahleiden tilalle on saatava todellinen kasvua ja työllisyyttä edistävä sopimus. Tältä näkökannalta katsottuna olemme sitä mieltä, että Kölnin Eurooppa-neuvoston on hylättävä työllisyyttä koskevat suuret ja jalomieliset julistukset voidakseen ryhtyä tehokkaiden toimenpiteiden toteuttamiseen käytännössä. Mainitsen nyt joitakin ryhmämme ehdottamia toimenpiteitä: julkisten investointien elvyttäminen lisävoimavaroja mobilisoimalla (myös yhteisössä); korkotason alentamisen jatkaminen siten, että alentamisessa toimitaan aikaisempaa valikoivammin työpaikkoja synnyttävien hankkeiden edistämiseksi; työn kustannusten alentamisprosessin toteuttaminen palkkoja alentamatta tai työn joustavuutta vähentämättä; minimipalkkojen vahvistaminen.
Nämä työllisyyspolitiikat kaikkiin yhteisön politiikkoihin sisällytettyinä olisi varustettava määrällisillä, velvoittavilla ja tarkistettavissa olevilla tavoitteilla. Työttömyyden merkittävä aleneminen on mahdollista ainoastaan, jos otamme tällaisen suunnan.

Hautala
Arvoisa puhemies, jos euro onnistuu täysin, niin se parantaa Euroopan unionin kilpailukykyä, mutta haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että rakenteellinen työttömyys uhkaa tätä kilpailukykyä toisaalta. Kyse on paljolti siitä, että yksinkertaisimmat työtehtävät ovat kadonneet yhteiskunnistamme, ja ihmisten suorituserot kasvavat valtavasti, niin että joidenkin työpanoksesta maksetaan todella hurjia palkkoja, kun taas toiset itse asiassa saattaisivat olla perinteisessä merkityksessä tuottavampia mikäli he eivät olisi työmarkkinoilla lainkaan, mutta sehän ei ole yhteiskunnallisesti ja ihmisarvon kannalta mitenkään hyväksyttävää. Olisikin toimittava niin, että jäsenmaat vapauttavat pienimmät ansiotulot verotuksesta ja alentavat kaikin tavoin sitä kynnystä, joka esimerkiksi verotuksellisesti tällä hetkellä estää vaikka vain väliaikaistenkin työtehtävien vastaanottamisen. Myös osa-aikatyöstä ja muista epätyypillisistä työtehtävistä pitäisi ansaita sosiaaliturvaa ja eläkettä, jos haluamme ottaa vastuun ihmisistä, jotka yhä useammin joutuvat turvautumaan näihin epätyypillisiin töihin.

Blokland
 Arvoisa puhemies, haluaisin esittää muutaman huomautuksen parlamentin jäsen Fourçansin arvokkaasta mietinnöstä.
Kaikissa jäsenvaltioissa pyydetään yhä budjettikuria. Jos budjetti ei anna hyviä keinoja lievitykseen, houkutus käyttää laajaa rahapolitiikkaa lääkkeenä on suuri.
Jäsenvaltioiden kansalaisten tuki tiukalle finanssi- ja talouspolitiikalle on vaikeasti arvioitava tekijä. On huolestuttavaa, että joissain jäsenvaltioissa EMU-kuri perustuu yhden kerran suoritettuihin toimenpiteisiin eikä rakenteelliseen mukauttamiseen. Alankomaiden taloudellisen tutkimuskeskuksen tekemästä analyysista käy ilmi, että erityisesti Portugali, Italia ja Ranska ovat tässä asiassa EMUn ongelmatapauksia, jotka tarvitsevat erityistä huomiota. Voivatko komissio ja neuvosto taata tämän huomion?
Tulevaisuudessa suurimmalle osalle maista tulee rahoitusvaikeuksia, jotka aiheutuvat väestön ikääntymisestä. Läheskään kaikki jäsenvaltiot eivät ole alkaneet toimia näiden ongelmien ratkaisemiseksi. Eläkejärjestelmien, eläkkeiden ja terveydenhuollon rahoitusjärjestelmiä täytyy muuttaa perusteellisesti.
Italian, Belgian, Portugalin ja Espanjan valtionvelka on yhä herkkä korkovaihteluille. Näiden maiden täytyy mukauttaa valtionvelkansa takaisinmaksun rakennetta ja vähentää budjettivajetta riittävän nopeasti.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on hyvä, että Euroopan parlamentin yhteisön ja jäsenvaltioiden talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevassa mietinnössä tuodaan hyvin voimakkaasti esille se, miten tärkeää talouspolitiikkojen yhteensovittaminen on. Myönteistä on myös se, että mietinnössä vaaditaan myös konkreettisia toimenpiteitä toisin kuin komission ehdotuksessa. Meitä kaikkia huolestuttavaa työttömyysongelmaa vastaan voidaan taistella nimittäin vain osittain rakenteellisten ja työmarkkinapoliittisten toimien avulla. Ratkaisevaa on se, pystymmekö saavuttamaan Euroopassa ja jäsenvaltioissa yli 3 %: n kasvuluvut.
Talouspolitiikan pitää lisäksi kantaa työllisyyspoliittinen vastuunsa sekä toteuttaa Euroopan unionissa tasapainoista ja asianmukaista eri alojen politiikkojen yhdistelmää, johon kuuluvat tarjonta- ja kysyntäsuuntautuneet välineet. Paremman ja kestävän kasvun aikaansaaminen ja turvaaminen edellyttää talouspolitiikkojen yhteensovittamista, sillä rahapolitiikka ei ole vastuussa enää vain hintatason vakaudesta, finassipolitiikka vain vakavaraisesta julkistaloudesta eikä tariffipolitiikka pelkästään palkkakehityksestä. Keskuspankin, valtion ja työmarkkinaosapuolten yhteispelillä - kaikella kunnioituksella yksittäisten osapuolten riippumattomuutta kohtaan - on ratkaiseva vaikutus investointeihin, kasvuun ja työllisyyteen.
Kaikki kolme edellä mainittua toimijaa pitää siis joka tapauksessa velvoittaa siihen, että ne tukevat yhteisössä omalta osaltaan asianmukaista ja tasapainoista eri alojen politiikkojen yhdistelmää. Lisäksi tarvitaan finassipolitiikkaa, joka tukee omalta osaltaan erityisesti investointien vahvistamista ja vakauttaa julkistaloutta suhdanteet huomioon ottaen. Tarvitsemme myös tulopolitiikkaa, joka tukee kansalaisten ostovoiman vahvistamista ilman, että työn kustannukset nousevat liikaa työn tuottavuuden kehitykseen nähden. Se tarkoittaa, että palkkakehityksen on liikuttava tuottavuuden kasvun rajoissa, mutta ei myöskään sen alapuolella. Unioni tarvitsee myös rahapolitiikkaa, joka tukee hintatason vakauden saavuttamisessa omalta osaltaan talouskasvua. Siksi Euroopan keskuspankin päätös laskea korkoja oli oikea ja tärkeä askel. Vihdoinkin EKP on tehnyt oman sopimuksen velvoittaman osansa kasvun ja työllisyyden hyväksi.
Jäsenvaltioiden talouksilla on näin ollen myös enemmän mahdollisuuksia investoida, vaikka julkistalouksien vakautus säilyy jatkossakin tärkeänä tavoitteena. On kuitenkin otettava huomioon, että veropoliittiset toimet ovat yksi keino reagoida suhdannepoliittisiin tai alueellisiin kysyntäsokkeihin ja että näiden sokkien vaikutukset vaihtelevat maittain. Budjettivajauksen ylärajan joustamaton määrittäminen voi vaikuttaa tilanteeseen täysin kielteisesti, ja siksi tilannekohtaiset tekijät on otettava paremmin huomioon. Tästä huolimatta: missä viipyvät ehdotukset siitä, miten jäsenvaltiot voivat elvyttää myös julkisia investointeja samalla, kun ne pitävät kiinni 3 %: n rajasta? Talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen pitää toimia tältä osin toiminnan punaisena lankana.
Euroopassa aliarvioidaan yhä edelleen rajat ylittävien infrastruktuuritoimien merkitystä. Eurooppalaisten valtiovarainministerien neuvostoa vaaditaankin viimein, viisi vuotta eurooppalaisessa huippukokouksessa Delorsin valkoisesta kirjasta käydyn keskustelun jälkeen, luomaan eurooppalaista lisäarvoa liikenneinfrastruktuurien sekä tieto- ja viestintärakenteiden alalla. Edelleen neuvostoa vaaditaan nykyaikaistamaan näitä rakenteita ja hyödyntämään siltä osin myös voimakkaasti Euroopan investointipankkia, jotta vallitsevassa huonossa suhdannetilanteessa talouden nousua stimuloidaan aiempaa enemmän eurooppalaisten julkisten investointien avulla mahdollisimman paljon yhteistyössä yksityisten sijoittajien kanssa.
Talous- ja työllisyyspolitiikka täydentävät ja tukevat toisiaan. Työllisyyssopimuksella on oltava erityinen painoarvo. Se on mahdollista vain, jos myös talous- ja työllisyyspoliittiset suuntaviivat laaditaan samanaikaisesti, jotta näitä molempia suuntaviivaperiaatteita voidaan hyödyntää sekä kansallisten talousarvioiden että eurooppalaisen talousarvion laatimisessa. Jos massatyöttömyyden torjuminen on tulevaisuudessa Euroopan haaste numero 1, pelkkä toimijoiden sopimus asiasta ei riitä, vaan lisäksi on esitettävä myös toiminnan puitteet sekä sen sisältö ja aikataulu.
Uskon, että talous- ja työllisyyspolitiikka voidaan todellakin yhdistää tällä tavalla. Jos vielä veropolitiikkakin tukee omalta osaltaan tätä kehitystä esimerkiksi alentamalla työvaltaisten palvelualojen arvonlisäveron veroprosenttia, voi Eurooppa päästä asiassa hyvän matkaa eteenpäin.

Blot
 Arvoisa puhemies, tämä mietintö sisältää joitakin mielenkiintoisia tunnustuksia: johdanto-osan F kappaleessa todetaan, että Euroopan kasvunäkymät eroavat jatkuvasti Yhdysvaltojen kasvunäkymistä; johdanto-osan J kappaleessa sanotaan, että verotuspaineet, jotka ovat korkeat useimmissa Euroopan valtioissa, eivät suosi kulutusta, kasvua tai työllisyyttä; 4 kohdassa esittelijä tunnustaa - syystäkin - Euroopan unionin heikot kasvunäkymät ja työllisyystilanteen; 16 kohdassa esittelijä toteaa, että julkisilla investoinneilla ei aina ole etulyöntiasemaa suhteessa julkisten viranomaisten toimintakuluihin; 23 kohdassa esittelijä toteaa, että mahdollisten deflaationäkymien vuoksi on oltava valppaana.
Kaikki nämä toteamukset ovat aivan oikeutettuja, mutta ne eivät kuitenkaan saa mietinnön laatijaa kyseenalaistamaan tiettyjä oppeja, joihin Euroopan taloudellinen yhdentyminen perustuu.
Käsitelläänpä esimerkiksi euroa. Euron käyttöönotto vie jäsenvaltioilta mahdollisuuden harjoittaa suhdanteiden säätelyyn perustuvaa rahapolitiikkaa. Epäsymmetrisen suhdannekriisin tilanteessa, jota mietinnössä ei ole otettu huomioon, esimerkiksi inflaatiosta eniten kärsivät valtiot eivät enää kykenisi selviytymään kriisistä eriytetyllä rahapolitiikallaan. Jäljelle jää tietenkin verotuspolitiikka. Tai sitten jäljellä on vielä palkkapolitiikka tai työttömyysaste, joilla mukautumista on mahdollista säädellä.
Kehotukset yhteensovittaa verotusta - ja esittelijä on valitettavasti tästä samaa mieltä 34 kohdassa - johtavat kuitenkin siihen, että jäsenvaltioilta riistetään tämä toinen mukautuskeino. Näin ollen rahapolitiikan säätelyvälineeksi jää jäljelle työttömyys tai palkkoihin kohdistuvat paineet. Miksipä ei? Mutta kukaan ei ole valmis - epäilemättä vaalien lähestymisen vuoksi - sitä suoralta kädeltä tunnustamaan. Se tekisi eurosta ja myös sen perustajista epäsuosittuja.
Esittelijä, joka tuo esille mielipiteitään PSE- ja PPE-ryhmien hallitseman valiokunnan puolesta, ei tietenkään voinut esittää näiden hallitsevien puolueryhmien näkökannasta eriävää mielipidettä, eikä myöntää sitä tosiasiaa, että 15 jäsenvaltiosta yhteensä 13: ssa harjoitettavat sosialismiin perustuvat politiikat heikentävät Euroopan kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla.
Vapaa maailmankauppa ja sosialismista aiheutuva vero- ja sosiaalikustannusten kasvu yhdessä selittävät osittain heikon talouskasvumme erityisesti Yhdysvaltojen talouskasvuun verrattuna. Sosiaalinen edistys ei ole mahdollista ilman talouskasvua. Mutta kasvua ei tapahdu siellä, missä yrittäjyys pilataan tasapäistämisellä ja byrokratisoinnilla.
Sosialismi kääntyy näin ollen kansoja vastaan huonon talouden hoidon ja myös jyrkän kosmopoliittisuutensa vuoksi. Euroopan talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa olisi vastustettava sekä valtiojohtoisuutta että kosmopoliittisuutta, joista on hyötyä pääasiassa Yhdysvaltojen hallitsevalle taloudelle. Olen sitä paitsi pahoillani siitä, ettei esittelijä ole katsonut tarpeelliseksi ottaa esille vaikutuksia, joita Yhdysvaltojen hallitsevasta asemasta Euroopan taloudessa seuraa.
Lopuksi sanoisin olevani pahoillani myös siitä, että mietinnössä vallitseva itsesensuuri - jota harjoitettiin tietoisesti, sillä esittelijällä ei ilmeisesti ollut vaihtoehtoja - pakotti esittelijän rajaamaan työnsä puhtaasti teknisiin ja sitä paitsi usein hyvin tunnettuihin näkökohtiin, ilman että hän olisi ottanut esille todellisia poliittisluonteisia peruskysymyksiä, joita taloutemme kannalta olisi syytä pohtia ja joita meidän on jonakin päivänä kansojemme keskuudessa esitettävä.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, minun täytyy sanoa PSE-ryhmän nimissä, että olemme erityisen helpottuneita siitä, että olemme vielä viime hetkellä voineet antaa lausuntomme ja käydä keskustelua eurooppalaisesta työllisyyspolitiikasta. Vaikkakin Amsterdamissa ja Luxemburgissa työllisyys otettiin selvästi eurooppalaiselle asialistalle, on kuitenkin selvää, että ainoastaan Luxemburgin prosessi ei riitä, jotta työttömyys Euroopassa saataisiin vähenemään huomattavasti. Meiltä oikeastaan puuttuvat makrotaloudellinen eurooppalainen strategia sekä rakenteellisen työmarkkinapolitiikan strategia, jotka riippuvat toisistaan ja joiden avulla voimme kohdistaa kaikki ponnistelumme työhön.
Puheenjohtajana toimivan Saksan ehdotus siitä, että tehtäisiin työtä eurooppalaisen työllisyyssopimuksen hyväksi, saa siten myös täyden tukemme. Euroopan parlamentti on itsekin aina pyrkinyt siihen, että saataisiin aikaan työllisyyssopimus, koska vakaussopimus tarvitsee pikaisesti vastapainoa. Minun täytyy kuitenkin myös sanoa rehellisesti, että tämän työllisyyssopimuksen väliaikainen versio vaikuttaa melko heikolta. Ei ole mahdollista, että Euroopan unioni voi toteuttaa vakavaa työllisyyspolitiikkaa toistamalla ties monennenko kerran sanat politiikkojen yhdistäminen tai sosiaaliturvan uudenaikaistaminen sekä kaatamalla päälle Luxemburgin kastiketta. Arvoisat kollegat, lisäksi minun on pakko sanoa, että talouden suuntaviivoissa, joita nyt täällä käsittelemme, ainoastaan vannotaan vielä tiukemman säästöpolitiikan nimeen monissa jäsenvaltioissa, ja että niissä ajatellaan, että työpaikkoja voidaan luoda käyttämällä joustavaa palkanmuodostusta, vapauttamalla työmarkkinoita ja purkamalla sosiaaliturvaa. Tämä ei ole varmasti minun näkemykseni eurooppalaista työllisyysstrategiasta. Se on pikemminkin amerikkalainen sekoitus, joka ei tuo mukanaan uusia välineitä kasvua varten ja joka on ainoastaan valinta suuremman sosiaalisen epätasa-arvon ja epävarmuuden puolesta.
Eurooppalaiset sosialistit ja sosiaalidemokraatit tekivät Antoni Gutiérrezin johtamassa kokouksessaan Milanossa omia ehdotuksiaan työllisyyssopimuksesta, ja voin ilokseni havaita, että sekä Martine Aubry että Dominique Strauss-Kahn ovat ottaneet niistä mukaan huomattavia osia. Tämä viesti on aina selkeä, arvoisa komission jäsen. Eurooppalainen sopimus ei saa tosiaan olla ikään kuin tyhjä laatikko, mutta vielä vähemmän ikään kuin uusliberalistinen keittokirja. Sen täytyy sisältää konkreettisia toimia, ja sen täytyy sitoa selkeisiin sopimuksiin kaikki asianosaiset, kuten Euroopan keskuspankki, työmarkkinaosapuolet, Ecofin-neuvosto sekä sosiaaliministerin neuvosto. Eräs oleellinen asia, joka meidän mielestämme täytyy ottaa mukaan tällaiseen sopimukseen, on ennen kaikkea eurooppalainen kasvustrategia. Nykyisten 2 %: n kasvunäkymien aikana työttömyys uhkaa jopa kasvaa. Etenkin Amsterdamin toimintaohjelma oli hyvä päätös, mutta aivan liian vaatimaton. Siksi Euroopan investointipankin ja -rahaston täytyy myöntää uusia varoja ja jäsenvaltioiden muuten täytyy myös saada mahdollisuus puhaltaa vauhtia talouksiinsa omalla budjettipolitiikallaan, niin että vakaussopimuksella ei kuristeta vielä enemmän vaan että sitä tulkitaan joustavammin.
Toiseksi, tarvitaan veropolitiikkaa, joka edistää työllisyyttä eikä estä sen paranemista. Työvaltaisten palvelujen alv: tä koskeva päätös on kaunis, mutta kuitenkin tuhti paketti, jos voin niin sanoa, eli Montin ja Primarolon ehdotukset jäävät pöydälle. Ne täytyy saada pikaisesti liikkeelle, ja meidän eurooppalainen verotusta koskeva asialistamme täytyy aktivoida.
Kolmanneksi, työllisyyden suuntaviivoja täytyy vahvistaa ja konkretisoida. Konkreettinen sopimus voisi olla esimerkiksi seuraavanlainen: jos kaikki jäsenvaltiot menestyisivät työllisyyden hoidossa yhtä hyvin kuin kolme parasta, voisimme saada töihin 150 miljoonan ihmisen asemasta 180 miljoonaa ihmistä. Meidän täytyy muuten myös luoda pikaisesti uudelleen sidos työn ja sosiaaliturvan välille.
Arvoisat kollegat, lopuksi haluan sanoa, että tarvitaan lisää koordinointia, lisää koordinointia työllisyyden suuntaviivojen ja talouden suuntaviivojen välille, eikä niinkään ajoituksen suhteen vaan myös sisällön suhteen. Ei voi olla enää niin, että meillä on talouden suuntaviivat, joissa julistetaan ankaraa budjettikuria, jolle toisaalta työllisyyden suuntaviivat alistetaan. Sillä tavalla emme saa koskaan aikaan vakavaa kasvustrategiaa. Haluamme tehdä tämän selväksi Kölnin huippukokouksessa, ja toivon, että joku kuuntelee meitä.

Langen
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kun kuuntelee kollega Van Lanckeria, joka ei halua " uusliberaalista keittokirjaa" , voin vain todeta, että me emme halua myöskään tehdä talouspoliittisista suuntaviivoista mitään " sosialistista satukirjaa" . Haluan kiittää lämpimästi kollega Fourçansia ja myös komission jäsen de Silguyta siitä, että he ovat esittäneet täällä parlamentissa ja myös kirjallisesti talouspoliittiset suuntaviivansa selkeästi. Tiedän, että tästä asiasta on käyty kiivasta keskustelua monen vuoden ajan. Nyt meillä on euro eikä kukaan kiistä enää sitä, että ehdotuksenne ovat oikeita. Kiistaton tosiasia on myös se, että kollega Menradin mietintö, joka käsittelee asian työllisyyspoliittista puolta, on myös erinomainen ja että siitä voidaan keskustella täällä yhdessä Fourçansin mietinnön kanssa.
Kuunneltuaan äsken kollega Randzio-Plathin puheenvuoroa voi vain kysyä: onko hän oikeastaan jo luovuttanut vakaus- ja kasvusopimuksen suhteen? Hänhän on toistuvasti korostanut sen merkitystä myös valiokunnassa. Minusta on aivan ehdotonta, että kolmesta tärkeimmästä asiasta eli vakaus- ja kasvupaketista, tuotantosuuntautuneesta palkkapolitiikasta sekä rakenneuudistusten välttämättömyydestä pidetään kiinni. Olemme keskustelleet viimeisten viikkojen ja kuukausien aikana toistuvasti euroalueen oikeasta talous- ja finassipoliittisesta strategiasta. EU-sopimuksen 105 artikla on tältä osin yksiselitteinen. Euroopan keskuspankin tehtävämäärittelyssä hintatason vakaus tulee selvästi ennen talouspolitiikkaa. Kannatanko laajempaa talouspolitiikan yhteensovittamista? Kyllä, sillä myös siitä on säädetty sopimuksessa. Entä suhdanteiden ohjailemista perinteisen, keynesiläisen talouspoliittisen väliintulopolitiikan avulla? En todellakaan!
Ratkaisut Euroopan kroonisen työttömyyden poistamiseksi eivät löydy yhdestä eurooppalaisesta työllistämisohjelmasta tai Euroopan talous- ja rahaliiton jäsenvaltioiden yhdenmukaistetusta talouspolitiikasta, vaan rakenneuudistuksista. Siitä, että vakaussopimus oli, on ja on jatkossakin oikea ratkaisu, ei saa olla mitään epäilystä. Näen kuulijoiden joukossa arvoisan kollega Dillerin, Saksan liittotasavallan valtiovarainministeriön valtiosihteerin. Teidän aiempi esimiehennehän, Oscar Lafontaine, törmäsi suureen vastustukseen Euroopassa esittäessään näkemyksiään tästä asiasta. Hänen eroonsa oli hyvä syy.
On totta, ettei rahapolitiikka saa olla esteenä talous- ja finassipolitiikalle. Paikkansa pitää kuitenkin myös se, että vakaiden ja alhaisten korkojen sekä vakaiden hintojen tilanne antaa Euroopan unionin jäsenvaltioille aiempaa huomattavasti enemmän mahdollisuuksia kroonisen työttömyyden poistamiseen. Sen vuoksi ei kuitenkaan tarvitse höllentää budjettikuria eikä se olisi järkevääkään, kuten kollega Herman aiemmin korosti. Uudistustoimien osalta ovat eri jäsenet maininneet työmarkkinoiden joustavuuden. Kollega Van Lancker puhui myös eläkejärjestelmästä. Luulen, että juuri Saksa maksuperusteisine eläkejärjestelmineen tulee jatkossa törmäämään huomattaviin ongelmiin ja ettei yksi sukupolvi pysty maksuista suoriutumisen ohella mitenkään rakentamaan vielä myös jonkinlaista rahastojärjestelmää. Tarvitaan siis hyvin laajoja rakenneuudistuksia, joiden on estettävä se, että valtion kansantuotteen " nylkeminen" , liian korkea verotaakka sekä sosiaali- ja tukipolitiikan liiallinen rasittaminen aiheuttavat ongelmia samassa määrin.
Jos talouspolitiikan yhteensovittaminen laukaisee oppimis- ja kilpailuprosessin, jonka mottona on " Miten muut valtiot sen oikeastaan tekevät?" , sillä on saavutettu enemmän kuin kuvitteellisilla meno-ohjelmilla. Euroalueen valtioiden välinen kilpailu asettaa kyseenalaiseksi monia perinteisiä asetelmia. Se on minusta oikein ja hyvä asia!

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä on nyt kaksi hyvää mietintöä, mutta meille kaikkein tärkeintä on vahva talous, joka merkitsee tehokkaasti jotain työllisyyden kannalta. Sitä varten meillä on sisämarkkinat ja EMU, mutta se ei ole koko Eurooppa. Haluan tarkastella täällä tänään ennen kaikkea rajoittamatonta verokilpailua. Mielestäni olemme saavuttaneet tässä asiassa komission jäsenen ponnistelujen myötä mukavasti edistystä, mutta neuvosto ei tee tarpeeksi. Nimenomaan neuvosto ei halua saavuttaa edistystä parissa tärkeässä asiassa, esimerkiksi verotuksen painopisteen siirtämisessä työn verotuksesta ympäristö- ja energiaverotukseen, ja todennäköisesti tämä asia on myös nyt jälleen jumiutunut. Juuri tässä on suuria mahdollisuuksia. Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta on laatinut pyynnöstäni mietinnön tuotantoveroista ja vihreistä veroista, ja siitä käy ilmi, että jos Euroopan tasolla otetaan käyttöön tällaisia veroja, sillä voi olla suuria vaikutuksia työllisyyteen. Suosittelisin, että myös komissio kiinnittäisi huomiota tähän tutkimusraporttiin.
Työtulojen kaksoisverotuksen vähentäminen maksuja ja veroja eri tavoin eri jäsenvaltioissa käsittelemällä estää yhä vieläkin työntekijöiden liikkuvuutta. Siksi minusta on hyvin tärkeää, että myös sosiaaliturvan ja eläkkeiden tapauksessa pyritään lähentymiseen jäsenvaltioiden välillä. En puhu nyt tässä sen puolesta, että ylhäältä päin pitäisi saattaa voimaan eurooppalaista lainsäädäntöä, vaan alhaalta päin voidaan varmasti pyrkiä lähentymiseen, ja se on erityisen välttämätöntä, jos haluamme voida maksaa väestön ikääntymisen kustannukset tulevaisuudessa. Haluaisin vielä pyytää kiinnittämään huomiota meitä odottavaan väestön ikärakenteen muuttumisesta aiheutuvaan valtavaan sokkiin ja koordinointiin, jota Euroopan unioni tarvitsee tässä asiassa.

Christodoulou
 Arvoisa puhemies, komission suositus laajoiksi suuntaviivoiksi on tällä kertaa laadultaan parempi, ja siinä painotetaan erityisesti työllisyyttä ja korostetaan todellisten rakenteellisten muutosten tarvetta. Laajojen suuntaviivojen lisäksi kutakin maata käsitellään erikseen - tiedostetaan, että kullakin maalla on omat erityispiirteensä - ja kunkin maan talouden kehitystä tarkastellaan erikseen sekä ehdotetaan tarpeellisia uudistuksia.
Tämä muutos oli tarpeellinen, ja haluaisin huomauttaa, että se sopii yhteen perustamissopimukseen sisältyvien kriteerien joustavan tulkinnan ja painottamisen kanssa, ja sitä olen jatkuvasti tukenut. Se, että talous- ja rahaliitto on nyt olemassa, osoittaa, että kyseessä ei ole mikään tavallinen tapahtuma, vaan talous- ja raha-asioita hoidetaan nyt dynaamisesti, mikä edellyttää paitsi Euroopan unionin jäsenvaltioiden rahapolitiikkojen myös talous- ja sosiaalipolitiikkojen koordinointia.
Toinen huomionarvoinen asia on, että joustavuuden pitäisi ulottua myös rakenteisiin. Jos talouspolitiikan suuria linjoja ei jollain tavalla soviteta yhteen, rahapolitiikka ei ole niin tehokasta ja vahvaa kuin haluaisimme, jotta Euroopan unionin valuutta voisi esittää todellista roolia. Näissä olosuhteissa pitää välttää kaikkea mahdollista Euroopan unionin sisäistä kahtiajakautumista ja tähdätä siihen, että kaikki jäsenvaltiot liittyisivät talous- ja rahaliittoon mahdollisimman pian. Vain tällä tavoin voidaan päästä komission tavoittelemiin parempiin ja tehokkaampiin kokonaisvaltaisiin ja koordinoituihin talousuudistuksiin. Käytännössä vain tällä tavalla päästään todelliseen talous- ja rahaliittoon niin kuin Maastrichtin sopimuksessa suunniteltiin.
Näin ollen olen iloinen komission tällä alalla tekemästä havainnosta, joka näyttää avaavan tien rationaalisemmalle ja tehokkaammalle taloudelliselle lähestymistavalle, jonka pääpiirteet esittelijä Fourçans erinomaisessa tarkastelussaan aivan oikein ottaa esille ja sekä kommentoi että parantaa niitä.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, on kaikin puolin myönteistä, että käymme täällä yhteiskeskustelua talouden suuntaviivoista sekä " työllisyyssopimuksesta" . Voitaisiin sanoa, että olemme nyt oikealla tiellä nähdessämme työllisyyden edistämiseen suuntautuvan talouspolitiikan ainoana mahdollisena keinona torjua työttömyyttä, tai ainakin keskustellessamme sellaisesta vaihtoehdosta. Varmastikin niin voitaisiin sanoa...
Tämä keskustelu käydään kuitenkin tänä iltana kaiken kiireen keskellä, ja kaiken lisäksi se käydään viikon alussa, kun edessä on suuria tapahtumia; niinpä kukaan ei kiinnitä siihen huomiota, sillä nuo tapahtumat hautaavat alleen minkä tahansa keskustelun... saati sitten sellaisen, jossa käsitellään talouden suuntaviivoja ja työllisyyttä!
Voimme sentään odottaa jotain Kölnin kokoukselta. Toivottavasti siinäkin käydään yhteiskeskustelu taloudesta ja työllisyydestä, ja ennen kaikkea on syytä toivoa, että siinä ei jätetä tyystin huomiotta mielenosoitusta, joka silloin on tarkoitus järjestää massatyöttömyyttä, epävarmaa työllisyystilannetta ja syrjäytymistä vastaan. Sitä ennen järjestetään muitakin samanlaisia mielenosoituksia, ja Menradin mietinnössä niistä on sentään maininta... mutta tuskinpa ne kuitenkaan johtavat mihinkään.

Raschhofer
 Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, vakaa talouspolitiikka, joka antaa yrityksille tilaa hengittää, on paras tapa luoda uusia työpaikkoja. Työttömyys pystyttiin laskemaan viime vuonna 10 %: iin. Tämä ilahduttava, mutta ei missään tapauksessa tyydyttävä suuntaus ei kuitenkaan ole, toisin kuin usein väitetään, unionin työllisyyspoliittisten toimien ansiota. Sen oivaltaminen, että unionin tai kansallisten toimintaohjelmien tähänastiset pyrkimykset ovat olleet riittämättömiä ja vain harvoin menestyksellisiä, tekee myös tästä työllisyyssopimuksesta välttämättömän.
Jos käsiteltävänä olevia papereita haluaa arvioida myönteisesti, voi sanoa, että niissä on tunnistettu ongelmat ja pohdittu oikeita suunnitelmia ja lähestymistapoja. Yhtään työpaikkaa ei kuitenkaan synny lähestymistapojen pohtimisen ja ongelmien tiedostamisen avulla. Halu ja suunnitelmat ovat valmiina, mutta suurin puute on toimien täytäntöönpanossa. Unionilla itsellään on vain rajalliset mahdollisuudet luoda uusia työpaikkoja. Se on jäsenvaltioiden ja yritysten, ennen kaikkea pienten ja keskisuurten yritysten tehtävä, ja niihin meidän tuleekin keskittää koko huomiomme.
Yhden uuden työpaikan luominen maksaa noin miljoona Itävallan shillinkiä. Pelkästään rakennerahaston varoilla olisi siis voitu luoda vuodesta 1989 alkaen 6 miljoonaa työpaikkaa! Nämä työpaikat eivät ole kuitenkaan missään nähtävissä, tilintarkastustuomioistuimen presidentti Friedmann selitti. Työllisyyssopimus...
Puhemies keskeytti puhujan.

Weiler
Hyvät kollegat, on hämmästyttävää ja toisaalta myös ei, että tämänpäiväisessä keskustelussa on kuitenkin esitetty hyvin erilaisia näkemyksiä Euroopan talous- sekä sosiaali- ja työllisyyspolitiikasta. Se ei ole kai niinkään outoa, koska olemme jo valitettavasti keskellä vaalitaistelua. Muuten kuullut puheenvuorot eivät ehkä olisi olleet aivan sellaisia kuin miten ne nyt esitettiin. Menrad on laatinut järkevän ja hyvän mietinnön, jota minunkin ryhmäni tukee sikäli, kun myös meidän tarkistusehdotuksemme hyväksytään. Menrad on oikeassa siinä, ettei meidän tarvitse keksiä kaikkea uudelleen. Työllisyyssopimuksen laatimisesta ja myös sen täytäntöönpanosta meillä on kansallisia kokemuksia joissakin jäsenvaltioissa, mutta Euroopan tasolla se on meille todellakin aivan uusi asia. Uutta olivat myös kansalliset toimintaohjelmat, ja toisin kuin edellinen puhuja, olen tosiaankin sitä mieltä, että Luxemburgissa sovitut suuntaviivat ja kansalliset toimintaohjelmat ovat johtaneet mm. työttömyysasteen laskemiseen. Tehtävää on tietysti vielä. Siitä olemme kaikki samaa mieltä, ja se mainittiin myös molemmissa mietinnöissä.
Kaikessa yhteisymmärryksessä, parlamentin jäsen Menrad, haluaisin kuitenkin ottaa esille vielä muutamia näkökohtia, joista emme ole samaa mieltä. Uskon, että Saksan hallitus näkee asian laajemmin kuin miten te, parlamentin jäsen Langen, sen esititte. Olemme tietenkin iloisia vakaussopimuksesta, mutta meistä ketään ei palvele vakauspolitiikka, joka kuristaa julkistalouksia ja vie niiltä kaiken poliittisen toiminnan pelivaran ja myös tarpeen luoda reunaehtoja yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen sekä tutkimuksen aloilla. Sellainen vakaussopimus meillä ei ollut mielessä. Meille ei myöskään riitä se, ja siinä kollega Van Lancker on oikeassa, että voimme toteuttaa työllistämispolitiikkaa vain yhdessä Euroopan sosiaalirahaston kanssa, niin tärkeä kuin se onkin. Tämän asian selvittäminen on joka tapauksessa tarpeen seuraavalla vaalikaudella.
Lopuksi haluaisin antaa neuvoston puheenjohtajalle, Saksalle, joka esittää työllisyyssopimuksen Kölnissä, seuraavaa ajattelemisen aihetta: Ottakaa ystävällisesti huomioon se, että me parlamentissa tietenkin odotamme saavamme osallistua sopimukseen.

Carlsson
 Arvoisa puhemies, olen sanonut ennenkin parlamentissa, että epätasa-arvon ja epäoikeudenmukaisuuden raja Euroopassa kulkee niiden välillä, joilla on työtä, ja niiden välillä, jotka ovat vailla mahdollisuutta tuntea osallisuutta, elättää itsensä ja kehittyä.
Keskustelemme parhaillaan kolmesta PPE-ryhmän puoluetoverini mietinnöstä. Haluan onnitella heitä hyvästä tuloksesta. Olkoon Fourçansin perusluonteinen terveen talouspolitiikan resepti pohjana lääkkeelle, jota eurooppalaiset työmarkkinat kaipaavat. Thyssenin ehdottamia, työvaltaisiin palveluihin sovellettavia toimenpiteitä tarvitaan - valitettavasti. Se on selvä osoitus siitä, että korkeat verot karkottavat lailliset, laajentuvat palvelumarkkinat.
Informaatio- ja palvelusektori ovat EU: ssa heikosti kehittyneitä esimerkiksi Yhdysvaltoihin verrattuna. Näillä aloilla piilevät todellakin tulevaisuuden työpaikat, joita meillä ei ole varaa menettää verotuksen takia. Siksi tarvitaan myös laajoja rakenteellisia uudistuksia Euroopan eri markkinoilla. Yhteismarkkinat täytyy toteuttaa ja niitä pitää hyödyntää kokonaisvaltaisesti. Kun rahaliitto toteutuu, kilpailupaine kasvaa. Jos menettelemme oikein, EU: n kilpailukyky ja hyvinvointi voivat kasvaa.
Osoitan kiitokseni myös komissiolle, varsinkin tänään läsnä olevalle komission jäsenille, jotka ovat väsymättömästi huomauttaneet puuttuvasta dynamiikasta ja muutostarpeesta, ja varsinkin kansallisten hallitusten ja parlamenttien osuudelle siinä, että ne ovat ryhtyneet toimenpiteisiin helpottaakseen verorasitusta, tasapainottaakseen valtiontaloutta ja parantaakseen työmarkkinoita sekä koulutuksen toimivuutta eri jäsenvaltioissa.
Käyttäkäämme EU: ta luodaksemme edellytykset yrittäjyydelle, kasvulle ja uusille työpaikoille - ei hävittääksemme sääntelemällä ne työpaikat, joita tarvitsemme, tai istuaksemme täällä kuvitellen, että voimme jakaa uudelleen tai " luoda puhumalla" uusia työpaikkoja ja tulevaisuuden mahdollisuuksia yhteisessä Euroopassamme.

Svensson
Arvoisa puhemies, niin komission suositus kuin Fourçansin muistiokin perustuvat pohjimmiltaan virheelliseen ajatukseen, nimittäin ajatukseen yhtenäisestä talouspolitiikasta. Tiedämme kaikki, että taloudelliset rakenteet ovat hyvin erilaisia eri jäsenmaissa. Kun mailla on niin erilaisia rakenteita kuin unionissa, samat talouspolitiikan periaatteet johtavat epäyhtenäisyyteen ja ristiriitaisuuteen. Jos sen sijaan halutaan päästä yhdenmukaiseen tulokseen, on politiikan päinvastoin muunnuttava ja oltava erilaista kansakohtaisesti sekä sopeuduttava kunkin kansakunnan rakenteisiin.
Unionin pitää vihdoinkin lakata kulkemasta sellaisten abstraktien yhdenmukaistamisteorioiden talutusnuorassa, joilta puuttuvat kaikki liittymäkohdat arkitodellisuuteen!

Lienemann
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, on jokseenkin hämmästyttävää huomata, että Euroopan unionimme käy äärimmäisen hyvin valmisteltua keskustelua toisaalta talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista, niihin tunnetusti liittyvistä velvoitteista sekä tiukasta vakaussopimuksesta, ja toisaalta työllisyyspolitiikasta, jolle olemme laatineet vain epämääräiset linjaukset, vaikka toitotammekin jatkuvasti, että Euroopan ja eurooppalaisten kannalta työllisyys on se tärkein kysymys.
Ensinnäkin toivomme, että Euroopan toimielimet olisivat tilanteen tasalla ja lähentäisivät toisiinsa kahta politiikkaa - talouspolitiikkaa ja työllisyyspolitiikkaa. Mutta on selvää, että jos jatkamme nykyistä menoa, kasvu ei ole riittävä työttömyyden vähentämiseksi. Ranskan ja Italian työministerien ehdottamassa eurooppalaisessa muistiossa vaaditaan selväsanaisesti, että Euroopan unioni asettaisi tulevien vuosien kasvulle 3 %: n tavoiterajan. Siihen ei ole mahdollista päästä ilman tiukkoja päätöksiä. Millaisia päätöksiä voimme odottaa tehtävän?
Ensinnäkin voimme odottaa Jacques Delorsin suosittelemaa tärkeiden alojen elvytyspolitiikkaa. Viittaamme jatkuvasti Delorsin ehdotusten suuntaisiin ehdotuksiin, mutta emme kuitenkaan koskaan tee konkreettisia, rahataloudellisia tai toiminnallisia sitoumuksia.
Lisäksi, jos haluamme kasvun elpyvän, kotimaista kysyntää on tuettava. Muistuttaisin teitä siitä, että Yhdysvallat tukeutuu talouskasvunsa vahvistamisessa voimakkaasti kotimaiseen kysyntään. Ja tässä ei ole kyse mistään taikatempusta: kotimaisen kysynnän elvyttämiseksi on ensiksikin tuettava palkkoja. On siis luovuttava maltillisesta palkkapolitiikasta, joka on ollut vallalla aivan liian usein. Tuottavuuden hedelmien ja palkkakehityksen on kuljettava käsi kädessä. Toiseksi kulutusveroa on leikattava, ja me kannatamme alv: n alentamista, etenkin runsaasti työpaikkoja synnyttävillä aloilla.
Lopuksi, meidän on tuettava julkisten investointien elvyttämistä, eli investoitava esimerkiksi niihin tärkeisiin aloihin, joista olemme puhuneet, mutta myös tutkimukseen. Huolestun aina suuresti kuullessani, että ylevissä julistuksissa kiitellään sitä, että valtion tukia on vähennetty ja että on siirrytty kohti yritysten tukemista ilman, että haluttaisiin hyväksyä, että samaan aikaan suurin osa näistä yrityksistä, yksityisiksi muuttuneista suurista yrityksistä, ei enää investoi perustutkimukseen, tutkimukseen eikä kehittämiseen. Tällainen toiminta laskee teknologiamme tasoa.
Puheenvuoroni päätteeksi sanoisin, että työllisyyskysymys ei rajoitu pelkästään kasvukysymykseen, niin välttämätöntä kuin talouden kasvu onkin. Kehitys on kulkenut ihmiskunnan olemassaolon alusta asti siihen suuntaan, että tuottaaksemme enemmän meidän tarvitsee tehdä vähemmän työtä. En näe syytä sille, miksi tämä vuosisatainen kehitys lakkaisi. Hetki työajan lyhentämisen uudelle vaiheelle on nyt koittanut, ja meillä pitäisi olla mahdollisuus jakaa tasapuolisemmin saavuttamaamme vaurautta. Vaikka Euroopassa onkin paljon työttömyyttä, se on nyt vauraampi kuin koskaan. Vauraus vain jakautuu epätasaisesti. Näin ollen tarvitsemme tasapuolisempaa verotusta, sillä verotuksen yhdenmukaistaminen ei riitä: pääomaa on lisäksi verotettava enemmän, työtä taas vähemmän. Meidän on panostettava tulevaisuuteen julkisten investointien avulla, eli investoitava tärkeisiin aloihin ja tutkimukseen. Meidän on lyhennettävä työaikaa, ja sen lisäksi tietenkin kehitettävä työntekijöidemme ammattitaitoa. Tältä näkökannalta katsottuna kansalliset työllisyysohjelmat ovat todella myönteinen asia.
Arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, meillä on sellainen tunne, että työllisyyskysymystä ei ole kunnolla hoidettu. Euroopassa on nykyään 13 sosialistijohtoista hallitusta. Niiden äänestäjät, kuten Euroopan kansatkin, odottavat, että nuo hallitukset toteuttavat politiikkaa paitsi työllisyyden myös sellaisen sosiaalimallin hyväksi, joka ei perustu epävarmuuteen.

Metten
Arvoisa puhemies, euron käyttöönotto muuttaa myös talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen luonnetta. Sitoutumattomuus ei ole enää mahdollista, kun 11 Euroopan unionin maata ovat yksi rahapoliittinen alue, jolla on yksi keskuspankki ja yksi rahapolitiikka. Euroopan tasolla tarvitaan nyt sitovaa talouspolitiikkojen yhdistämistä. Se myös tapahtuu. Ainoa kysymys on, onko politiikalla siinä riittävän aktiivinen rooli. Kun ajatellaan eurooppalaisten poliitikkojen aktiivisen yhdistämisen välttämättömyyttä, Euroopan komission ehdotus laajoista suuntaviivoista on hämmästyttänyt minua. Edistyksen sijaan Euroopan komissio tarjoaa meille suurta askelta taaksepäin. Miksi?
Vaikkakin eurooppalainen politiikkojen yhdistäminen on koostunut tähän asti hallitusten budjettipolitiikkaa koskevista suosituksista, keskuspankkien rahapolitiikasta ja työmarkkinaosapuolten tulopolitiikasta, juuri euron tuleminen ja EKP: n perustaminen ovat tunnetusti Euroopan komissiolle syy siihen, että rahapolitiikalle ei enää anneta aktiivista roolia eurooppalaisessa politiikkojen yhdistämisessä. Ikään kuin hallitukset ja työmarkkinaosapuolet yksin voisivat vaikuttaa talouspolitiikkaan, ja ikään kuin myöskään EKP: llä ei olisi roolia talouspolitiikan tukemisessa. Tällä keskustelulla on menneisyytensä, ja siksi myös totean, että Euroopan komission asenne on tässä asiassa sellainen, että se ikään kuin edustaa EKP: n konservatiivisia voimia, jotka väittävät, että toinen tehtävä, joka EKP: llä on perustamissopimuksen 105 artiklan nojalla - siis talouspolitiikan tukeminen hintojen vakauden ollessa riittävän taattu -, voidaan oikeastaan hoitaa riittävällä tavalla takaamalla hintojen vakaus itsessään. Viittaan tässä teille EKP: n ensimmäiseen kuukausiraporttiin sisältyneeseen poliittiseen strategiaan. Onneksi kuitenkin EKP: n pääjohtaja Duisenberg teki parlamentin viimeisessä kuulemistilaisuudessa viime viikon maanantaina selväksi, että 8. huhtikuuta tehty koronalennus oli juuri yritys vaikuttaa elvyttävästi unionin talouteen. Toisin sanoen, hän tunnusti runsassanaisesti, että myös rahapolitiikalla on taloudellinen funktio. Siksi olen sitä mieltä, että on suuri virhe - onneksi tämä myönnetään selvästi myös Fourçansin mietinnössä - supistaa politiikkojen yhdistäminen ainoastaan hallitusten ja työmarkkinaosapuolten tehtäviin. Niin ei voi tehdä. Komission jäsen Silguy, teidän täytyy palata sellaiseen politiikkojen yhdistämiseen, että myös rahapolitiikassa otetaan tosiaan huomioon talouspoliittiset näkökohdat.

De Silguy
 Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, sallikaa minun aivan ensiksi ilmoittaa, että aion keskittyä puheenvuorossani näkökohtiin, jotka koskevat talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, kun taas komission jäsen Mario Monti käsittelee erästä toista mietintöä, eli Menradin mietintöä Euroopan työllisyyssopimuksesta.
Haluaisin heti suoralta kädeltä onnitella esittelijä Fourçansia hänen loistavasta mietinnöstään ja hänen erinomaisesta työstään, jonka hän suoritti erittäin ripeästi, mistä onnittelen häntä niin ikään. Talouspolitiikan laajat suuntaviivat ovat nimittäin keskeisen välttämätön väline Euroopan talouspolitiikkojen tehokkaan yhteensovittamisen mahdollistamiseksi, ja suuntaviivoissa työllisyys, parlamentin jäsen Lienemann, asetetaan toki etusijalle paitsi hallituksissamme myös komissiossa, sekä tietenkin parlamentissa. Talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja käsitellään Ecofin-neuvostossa 10. toukokuuta ennen kuin valtioiden ja hallitusten päämiehet vahvistavat ne Kölnissä kesäkuun alussa.
Minulla on jo ollut mahdollisuus, parlamentin jäsen Metten, esitellä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassanne yksityiskohtaisesti komission suositus, ja kun otetaan huomioon meille tänä iltana jaettu rajallinen puheaika, haluaisin tiivistää puheenvuoroani, jos sallitte, voidakseni lyhyesti vastata esittelijänne tekemiin kysymyksiin ja huomautuksiin sekä tänä iltana esille otettuihin kysymyksiin. Puheenvuoroni pelkistämiseksi ryhmittelen kommenttini kahteen aiheeseen, jotka ovat nykyinen taloudellinen tilanne ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen toteuttaminen.
Ensiksi puhun Euroopan taloudellisesta tilanteesta. Se on paranemaan päin. Kehitys on tosin hidasta, mutta paranemista kuitenkin tapahtuu huolimatta epävarmuudesta, jota sitä paitsi myös tuoreimmat mielipidemittaukset heijastelevat, mutta tästä vallitsevasta epävarmuudesta huolimatta nykyinen tilanne on edelleen rohkaiseva, sillä Euroopan unionin talouden perusta on aikaisempaa terveemmällä pohjalla. Tästä ovat todisteena kulutuksen pysyminen hyvällä tasolla ja kotitalouksien luottamus.
Maailmanlaajuisen talouskasvun hidastuminen vaikuttaa Euroopan talouskasvuun vain osittain ja väliaikaisesti. Euroopan talouskasvun odotetaan kiihtyvän kuluvan vuoden aikana ja saavuttavan 2, 5-3 %: n vuosivauhdin vuoden 1999 lopulla. Rahapolitiikassa viime aikoina tapahtunut kehitys lujittaa, parlamentin jäsen Metten, taloudellisten toimijoiden luottamusta, ja kehitys vaikuttaa varmasti myönteisesti etenkin yksityisiin investointeihin, mutta tehän olettekin tietoisia siitä, etten koskaan kommentoi Euroopan keskuspankin tekemiä päätöksiä, jottei minua päästä syyttämään riippumattomuuden pyhän periaatteen loukkaamisesta.
Työllisyystilanne on kohentumassa. Kehitys on tosin hidasta, parlamentin jäsen Moreau. Olen kuunnellut teitä tarkoin, parlamentin jäsen Van Lancker. Tarkastellaanpa lukuja: työllisyyden olisi määrä nousta 0, 8 % vuonna 1999 ja 0, 8 % vuonna 2000. Vuonna 1998 työllisyys nousi 1, 1 %. Se on vähän, mutta osoittaa, että Euroopan työttömyyskäyrät ovat sittenkin vaihtaneet suuntaa ja että kasvu on kohdistunut aiempaa enemmän työpaikkoihin. Tämä ei vielä tietenkään riitä, ja talouspolitiikan laajat suuntaviivat onkin esitelty juuri sen vuoksi, että meillä olisi esittää talousstrategia, jota on noudatettu jo useiden vuosien ajan ja jota on mukautettu, ja kuten esittelijänne totesi, tuota talousstrategiaa ei ole syytä muuttaa, vaan päinvastoin meidän on säilytettävä nykyinen suunta sekä vahvistettava kasvun tukemiseksi ja työttömyyden torjumiseksi aloitettuja toimia.
Komissio on kiitollinen tuesta, jota esittelijänne on osoittanut strategialle, jota suositellaan komission suosituksessa vuoden 1999 talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi. Minulla ei ole mitään tukea vastaan. Mietinnössä on vain eräs rakenneuudistuksia koskeva kohta, jota haluaisin korostaa voidakseni täsmentää, että komissio on valmis arvioimaan televiestinnän, liikenteen ja energian alojen vapauttamista. Näiden teollisuudenalojen verkoista julkaistaan muuten lähiaikoina analyysi. Komissio ei liioin vastusta sitä, että jäsenvaltioiden lainsäädännöistä erotetaan yritysten sääntelyssä parhaat käytännöt.
Toisen kommenttisarjan aiheena on talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen toteuttaminen. Koska komissio on, parlamentin jäsen Metten, kaikkea muuta kuin pelkkä neuvoston sihteeristö, se on tänä vuonna esitellyt maakohtaiset suositukset. Komission tarkoituksena on tällä tavoin varmistaa, että laajat suuntaviivat edustaisivat laajamittaista testiä, jolla mitataan, parlamentin jäsen Lienemann, jäsenvaltioiden halua yhteensovittaa konkreettisesti talouspolitiikkoja siten, että jäsenvaltiot hyödyntävät tähän tarkoitukseen kehittämiään välineitä. Vastauksena parlamentin jäsen Christodoulosille lisäisin, että näitä laajoja suuntaviivoja sovelletaan 15 jäsenvaltioon, vaikka tietyt EY: n perustamissopimuksen määräykset rajoittuvatkin erityisesti euroalueeseen.
Tuo yhteensovittaminen koskee nähdäkseni etupäässä kahta näkökohtaa. Vaikka Boogerd-Quaak ottikin esille erään toisen näkökohdan, eli väestön ikääntymisen, haluaisin erittäin lyhyesti mainita kaksi näkökohtaa. Ensimmäinen koskee budjettipolitiikkaa. Ovatko jäsenvaltiot valmiita hyväksymään - tämä on kysymykseni - komission ehdottamat maakohtaiset erityistavoitteet? Toisin sanoen, ovatko jäsenvaltiot valmiita - edes joidenkin tavoitteiden osalta - todella ryhtymään sääntelytoimenpiteisiin komission hiljattaisissa ennusteissa esille tuoman ja korostaman suhdannekehityksen hallitsemiseksi? Nämä ovat kysymyksiä, joista olisi saatava aikaan todellinen keskustelu jäsenvaltioiden välillä. Juuri nämä kysymykset ovat etusijalla talousarvioiden yhteensovittamisen vahvistamiseen tähtäävässä prosessissa.
Toinen huolta herättänyt kysymys on työllisyys. Komission suosituksessa laajoiksi suuntaviivoiksi jokaiselle jäsenvaltiolle asetetaan kansalliset rakenneuudistusta koskevat tavoitteet - ja rakenneuudistus on käsittääkseni aihe, jonka parlamentin jäsenet Moreau ja Randzio-Plath ovat nostaneet esille -, onpa kyse sitten työmarkkinoista tai myös aktiivisemmasta työllisyyspolitiikasta. Ovatko jäsenvaltiot valmiita hyväksymään sellaisinaan komission suosittelemat tavoitteet? Myös tässä kohtaa epäröin hieman. Valtiovarainministerit saivat Dresdenissä käsiteltäväkseen eurooppalaisen työllisyyssopimuksen valmistelun. Komission jäsen Mario Monti voi vastata tätä aihetta koskeviin kysymyksiin. Minulla ei ole mitään sitä vastaan. Haluaisin vain korostaa, että kuten esittelijännekin, myös puheenjohtajamaa Saksa on tässä yhteydessä ehdottanut makrotaloutta koskevaa vuoropuhelua kaikkien eri politiikkojen yhteensovitteluun osallistuvien toimijoiden välillä. Tämän vuoksi komissio ehdottaa, että työmarkkinaosapuolia kehotetaan esittelemään yhteinen kanta Kölnin Eurooppa-neuvostossa. Niin ikään tämän vuoksi komissio suosittelee, että tulevaisuudessa järjestetään joka vuosi työmarkkinaosapuolten kokous ennen Eurooppa-neuvoston keväistä kokousta, jossa hyväksytään talouspolitiikan suuret linjaukset.
Sen osalta, että työllisyys sisällytetään paremmin talouspolitiikkaan, esittelijänne ehdottaa lisäksi, että talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen ja työllisyyden johtoajatusten välisestä nykyisestä erottelusta on tehtävä loppu. Olette mielestäni oikeassa siinä, että tätä kannattaa harkita. Eikö meidän itse asiassa olisikin syytä taata talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen ja työllisyyden suuntaviivojen toteutuksen parempi yhteensovittaminen, kun vielä otetaan huomioon toteutuksen ajoitus? Komissio harkitsee tätä.
Päätän puheenvuoroni talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen toteuttamisesta toteamalla, että komissio toivoo hartaasti, että toisin kuin viime vuonna, jäsenvaltiot pääsisivät nyt euron käyttöönoton ensimmäisenä vuonna sopimukseen talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen varsinaisesta ohjeellisesta, toiminnallisesta ja lieventämättömästä sisällöstä, etenkin maakohtaisten suositusten ja työllisyyspolitiikan osalta.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, lopuksi sanoisin, että komissio kannattaa mielellään ehdotustanne ryhtyä kerran vuodessa järjestelmällisesti arvioimaan jäsenvaltioiden toteuttamia laajoja suuntaviivoja, ja arvioiminen voitaisiin aloittaa jo vuonna 2000 maakohtaisten suositusten perusteella. Arvioinnit olisivat omiaan edistämään todellisen eurooppalaisen talouspolitiikan vahvistamista.

Monti
Arvoisa puhemies, puhun kollegani Flynnin puolesta ja haluaisin aloittaa onnittelemalla Menradia hänen mietinnöstään ja kiittämällä työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokuntaa sen nopeasta työstä päätöslauselmaluonnoksen laatimisessa. Olemme täysin samaa mieltä eurooppalaisesta työllisyyssopimuksesta. Lisäksi Menrad on korostanut tarvetta ottaa työllisyys osaksi yhteisön politiikkaa. Tämä käy hyvin yksiin komission 21. huhtikuuta hyväksymän tätä aihetta käsittelevän tiedonannon kanssa. Toistamalla parlamentin tukevan Luxemburgin prosessia ja vaatimalla aivan oikein Euroopan sosiaalirahaston tukea Euroopan työllisyysstrategialle mietintö ja päätöslauselma ovat antaneet oikeaan aikaan tulleita viestejä.
Tehkäämme selväksi se, mitä toivomme saavamme Euroopan työllisyyssopimuksesta. Kuten Wienin Eurooppa-neuvosto vaati, tällaisen sopimuksen pitäisi vakiinnuttaa vuoropuhelu, jossa ovat mukana kaikki toimijat, joilla on vastuuta sellaisten politiikkojen suunnittelusta, jotka vaikuttavat taloudelliseen kasvuun ja työpaikkojen luomiseen. Tämän vuoropuhelun on kunnioitettava täysin eri toimijoiden itsehallintoa, ja sen on tapahduttava eri tasoilla, kuten parlamentin tänään käsiteltävänä olevassa päätöslauselmaluonnoksessa ehdotetaan. Mitä tulee makrotalouspolitiikkaan, tärkeiden toimijoiden pitäisi vaihtaa mielipiteitä makrotalouspolitiikan yhdistelmän, veropolitiikan, palkkakehityksen ja rahapolitiikan kaikista osatekijöistä, niin että ne kaikki voi täysin tukea kasvu- ja työllisyysprosessia.
Koska Amsterdamin sopimus ja sen 127 artikla ovat tulleet voimaan, olisi arvioitava kaikkien relevanttien politiikkojen vaikutusta työllisyyteen. Hiljattaisessa tätä asiaa koskevassa tiedonannossaan komissio hahmotteli, kuinka erilaiset politiikat voivat edistää hyvää työllisyyttä, ja kuinka politiikkoja yhä enemmän suunnataan tätä tavoitetta kohti. Tiedonannossa käsitellään esimerkiksi tapoja, joilla kannustetaan ja tuetaan sijoittamista pääomaan ja henkilöresursseihin, jotta vahvistetaan Euroopan unionin taloutta. Siinä tutkitaan sitä, kuinka rakenneuudistukset voivat saada markkinat toimimaan paremmin ja siten auttaa saavuttamaan kestävän kehityksen ja parantamaan työllisyyttä. Siinä viitataan sosiaaliturvan ja verotusjärjestelmien nykyaikaistamiseen työnteon kannustimien ja mahdollisuuksien parantamiseksi työmarkkinoille menemiseen tai sinne palaamiseen. Olemme iloisia huomatessamme sen, että kaikkiin näihin seikkoihin viitataan päätöslauselmaehdotuksessa.
Käytännössä tarvitaan lisää edistysaskelia sen arvioimiseksi, kuinka eri yhteisön politiikat voivat vaikuttaa enemmän työllisyystavoitteeseen ja kuinka ne pitää tarvittaessa suunnata uudelleen sen varmistamiseksi, että ne toimivat juuri siten. On erittäin tärkeää, että työllisyyssopimus vakaannuttaa Luxemburgin prosessin avainroolin. Tällä hetkellä on tärkeää vahvistaa työllisyyssuuntaviivoja niin, että niiden koko kapasiteettia työmarkkinauudistuksen vahvana välineenä voidaan hyödyntää. Meillä on oikeus odottaa, että kansalliset toimintasuunnitelmat, joita tällä hetkellä hahmotellaan jäsenvaltioissa, ovat kunnianhimoisempia kuin viime vuonna. Kun sitten alamme myöhemmin tänä vuonna arvioida kansallisten toimintasuunnitelmien vaikutusta, kaksi vuotta Luxemburgin kokouksen jälkeen, meillä on parempi asema arvioida, toimiiko strategia vai vaaditaanko joillakin alueilla lisäponnisteluja.
Olette oikeassa korostaessanne, että Euroopan sosiaalirahaston täytyy olla avainasemassa Euroopan työllisyysstrategian tukemisessa. Ymmärrämme siksi erittäin hyvin, miksi päätöslauselmaesityksessä ehdotetaan palaamista komission ehdotukseen tavoitteen 3 toimien rahoituksesta vuosina 2000-2006. Emme kuitenkaan voi unohtaa laajempia talousarviopuitteita. Olemme melko tyytyväisiä siihen tapaan, jolla Euroopan sosiaalirahastoa ja työllisyysstrategiaa on kohdeltu Berliinin sopimuksessa.
Käsittelen seuraavaksi teidän keskusteluanne, joka koski yhteyttä työllisyyden suuntaviivojen ja laajojen talouspolitiikan suuntaviivojen välillä. Wienissä Eurooppa-neuvosto vaati suurempaa synergiaa näiden kahden prosessin välille, ja komissio vastasi tähän vaatimukseen viimeisimmillä laajoilla talouspolitiikan suuntaviivoilla ja 127 artiklaa koskevalla tiedonannollaan. Älkää kuitenkaan unohtako, että Luxemburgin prosessi on vielä melko tuore. Jäsenvaltiot ovat luoneet uusia työtapoja toteuttaakseen kansallisia toimintaohjelmiaan ja raportoidakseen niistä. Opimme yhdessä työskentelemään prosessissa, johon kuuluu vertaisryhmän painostusta ja avointa arviointia. Sen on annettava saada vauhtia: muutos aikatauluun näin aikaisessa vaiheessa olisi haitaksi.
On selvää, että meidän työllisyyslähestymistapaamme on sisällyttävä makrotalous- ja myös mikrotalouspolitiikka, ja sen on käsiteltävä ongelmia, jotka nousevat työmarkkinoiden lisäksi myös tuote- ja pääomamarkkinoilta. Tällaisen kattavan lähestymistavan ja vuoropuhelun luominen kaikkien mukana olevien toimijoiden välille on ehdotetun työllisyyssopimuksen ydin. Nämä ovat sisältöön, ei aikatauluihin, liittyviä asioita. Toivomme, että sopimus olisi askel eteenpäin kohti parempaa makrotalouspolitiikan, työllisyyspolitiikan ja rakennepolitiikan yhdentämistä.
Haluaisin päättää puheeni kahdella tai kolmella huomautuksella seikoista, joita pidin erityisen mielenkiintoisina keskustelun aikana. Monet puhujat - kuten Blokland ja Langen - kiinnittivät huomiota väestön ikääntymisongelmaan. Komission jäsen Flynnin aloitteesta komissio on tarkastellut sosiaaliturvan tulevaisuutta koskevaa ongelmaa, ja voin tyytyväisenä sanoa, että sekä puheenjohtajamaa Saksan että Euroopan parlamentin äskettäisen lisäkannustuksen ansiosta voimme hyvin pian esitellä eläkerahastoja koskevan tiedonannon, jonka johtopäätökset on tehty vihreän kirjan perusteella.
Lukuisat puhujat - mukaan lukien Randzio-Plath, Boogerd-Quaak ja Van Lancker - mainitsivat verotusnäkökohdat. Sanoisin yksinkertaisesti niin, että huolimatta yksimielisyyssäännöstä johtuvista väistämättömistä vaikeuksista on kiistatonta, että nyt kun puheenjohtajamaa Saksa jouduttaa asiaa voimakkaasti ja parlamentti tukee sitä, edistymme haitallisen verotuskilpailun vastaisen strategian toteuttamisessa ja Helsingin Eurooppa-neuvostoa varten on asetettu useita tavoitteita.
Mitä tulee yksityiskohtaiseen ehdotukseen, joka on tärkeä monelle teistä, alennetusta alv-prosentista työvaltaisille palveluille, voin tyytyväisenä todeta, että tänään oli ensimmäinen neuvoston työryhmän kokous tässä asiassa Saksan puheenjohtajuuden aikana, ja myöhemmin tänä iltana keskustelemme Thyssenin tätä aihetta koskevasta mietinnöstä.
Loppujen lopuksi toteaisin, että te, parlamentin jäsen Blot, tunnette pelkoa, jota en valitettavasti voi jakaa kanssanne. Pelkäätte, että verotuksen yhteensovittaminen voisi nyt rahaliiton tultua voimaan poistaa toisen jäljelle jääneistä mahdollisuuksista harjoittaa politiikkaa myös kuuluisien epäsymmetristen shokkien torjumiseksi. Mutta luulen voivani rauhoittaa teitä. Komission verotuksen yhteensovittamiselle ehdottama linjaus, joka hyväksyttiin yksimielisesti Ecofin-neuvostossa ja jota muun muassa esittelijä Fourçans kannattaa, ei todellakaan velvoita yhdenmukaistamiseen. Kehotan teitä pikemminkin tarkastelemaan ongelmaa seuraavilta näkökannoilta: jos markkinoiden nykyisessä integroinnissa ei yhteensovitettaisi verotuspolitiikkoja millään tavalla, on totta, että jäsenvaltiot menettäisivät yhä enemmän ja enemmän riippumattomuuttaan epämääräisten markkinoiden hyväksi, ja tällöin niillä olisi entistäkin huonommat mahdollisuudet harjoittaa tehokasta verotuspolitiikkaa.

Metten
 Arvoisa puhemies, on mielenkiintoista, että komissio puhuu kahden komission jäsenen suulla. On vahinko, että heidän puheensa ovat ristiriitaisia. Komission jäsen de Silguy puolusti sitä, että rahapolitiikka ei ole osa politiikkojen yhdistelmää, kun taas komission jäsen Monti viittasi rahapolitiikkaan politiikkojen yhdistelmän tärkeänä osana. Saisinko komissiolta selityksen?

De Silguy
En näe tässä ristiriitaa. Komissiolla on ainoastaan yksi kanta talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista: kanta tulee esille komission esittelemässä suosituksessa, joka hyväksyttiin yksimielisesti. Muistutan teitä siitä, että tässä suosituksessa budjetti-, verotus- ja rahapolitiikan yhteensovittelusta komissio puolustaa sellaista tasapainoa, joka ulottuu samalla sekä budjettipolitiikkaan, palkkakehitykseen että rakennepolitiikkaan. Vaikka teistä voi tuntua ilmeiseltä, että rahapolitiikan esittely eroaa viimevuotisesta, siinä otetaan kuitenkin huomioon se tosiseikka, että viime vuodesta poiketen meillä on nyt riippumaton Euroopan keskuspankki, jonka riippumattomuuden periaatetta ei pidä mennä muuttamaan. Näin ollen komissio varaa sekä tänä että ensi vuonna itselleen oikeuden tehdä kaikki arviot ja kommentit, joiden se katsoo olevan tarpeen, jotta se varmistuisi siitä, että budjetti-, verotus- ja rahapolitiikan yhteensovittelu olisi mahdollisimman tasapainoista ja mahdollisimman tarkoituksenmukaista kestävän, inflaatiota ehkäisevän ja työpaikkoja synnyttävän kehityksen mahdollistamiseksi Euroopassa.

Monti
 Parlamentin jäsen Metten, haluaisin yksinkertaisesti vain vahvistaa, mitä komission jäsen de Silguy sanoi. En näe komission jäsen Flynnin puolesta lukemassani tekstissä mitään ristiriitaa asiasta vastaavan komission jäsenen ilmaiseman kannan kanssa.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Petosten torjuntavirasto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Böschin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0240/99) muutetusta ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi petostentorjuntaviraston toteuttamista tutkimuksista.

Bösch
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen ollut koko ajan sitä mieltä, että Euroopan unioni ja sen toimielimet selviävät viime viikkojen ja kuukausien kriisistä lopulta entistä vahvempana. OLAFin eli uuden eurooppalaisen petostentorjuntaviraston myötä osallistumme kriisistä selviämiseen tavalla, joka kestää myös lähemmän tarkastelun. Minusta on hyvä merkki, että OLAFin oikeudellinen perusta on niiden ensimmäisten tekstien joukossa, jotka hyväksytään Amsterdamin sopimuksen uuden menettelyn mukaisesti. Tämä ei olisi varmastikaan mahdollista, elleivät kaikki osapuolet - neuvosto, parlamentti ja alun epäröinnin jälkeen myös komissio - olisi myötävaikuttaneet tähän hankkeeseen hyvin rakentavassa hengessä. Kiitän siksi kaikkia, jotka olivat ja ovat mukana näiden kolmen toimielimen korkea-arvoisten edustajien ryhmässä sekä teknisellä että poliittisella tasolla. Parlamentin esittelijänä haluaisin mainita nimeltä ja kiittää lämpimästi kolmea ryhmän osanottajaa eli valiokuntani puheenjohtaja Diemut Theatoa, rohkeaa puoluetoveriani Rosemarie Wemheueria sekä väsymätöntä työtoveriani Peter Schönbergeriä.
Sitten itse ehdotukseen. Olemme saaneet aikaan paketin, joka koostuu kolmesta osasta. Ensimmäinen osa on komission päätös perustaa OLAF, joka on virastona organisatorisesti tosin osa komissiota, mutta jolla on komissioon nähden taattu riippumattomuus ja päätösvapaus tutkimus- ja selvitystyössään. Tämän päätöksen komissio teki viime viikolla. Toinen osa on parlamentin ja neuvoston asetus koskien tutkimusten toteuttamista ja niiden tulosten hyödyntämistä. Tämä asetus on koko paketin ydin. Se kattaa sekä ulkoiset tutkimukset jäsenvaltioissa että sisäiset tutkimukset kaikkien EU: n toimielinten sisällä.
Seuraavaksi esittelen lyhyesti ne tärkeimmät kohdat, joista haluamme pitää tiukasti kiinni. Ensinnäkin OLAFin johtajalla on vapaat kädet tutkimustyössä. Hän ei saa ottaa siihen liittyen määräyksiä miltään taholta. Hän voi aloittaa tutkimukset jonkin jäsenvaltion tai toimielimen toivomuksesta, mutta myös omasta aloitteestaan. Lisäksi hänellä on oikeus tehdä kantelu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle, jos hän kokee, että hänen riippumattomuuteensa puututaan. Tämän kohdan olemme ottaneet mukaan tilintarkastustuomioistuimen painokkaan suosituksen johdosta. Tuomioistuimen lausunnosta oli meille ylipäätään paljon apua tekstien viimeistelyssä.
Toiseksi johtaja on nimenomaan velvoitettu ottamaan yhteyttä ja tiedottamaan asianomaisille kansallisille oikeusviranomaisille, kun viraston työntekijät törmäävät sisäisissä tutkimuksissa seikkoihin, jotka ovat mahdollisesti rikosoikeudellisesti tärkeitä. OLAFissa ei ole siis kyse kansallisten syyttäjäviranomaisten ja tuomareiden korvaamisesta tai ohittamisesta. OLAFia ei käytetä myöskään hyväksi minkään EU-poliisin luomisessa takaoven kautta. Kyse on sen sijaan hallinnollisista tutkimuksista, tai jos niin haluatte, esitutkimuksista, joiden on määrä luoda edellytykset sille, että poliisi ja syyttäjäviranomaiset voivat tehdä oman työnsä.
Kolmanneksi OLAFin toimintaa valvovat riippumattomat ulkoiset asiantuntijat. Saksankielisessä versiossa tästä valvontakomiteasta käytetään vielä hieman epäonnistunutta nimitystä Begleitausschuß . Englanninkielisestä versiosta käy huomattavasti selvemmin ilmi, mistä on kyse. Siinä komiteasta käytetään nimitystä supervisory committee . Sillä tarkoitetaan erityisesti jäsenvaltioiden asiasta vastaavien yksikköjen kuten Guardia di Finanza n tai brittiläisen Serious Fraud Office n kokeneita rikosoikeuden lakimiehiä tai korkean tason viranomaisia. Tämän komitean ei ole tarkoitus puuttua johtajan jokapäiväiseen työhön, vaan varmistaa jälkeenpäin tapahtuvan valvonnan avulla, ettei väärinkäytöksiä ilmene. Asetukseen kuuluu kaikki tämä ja myös muutama muu asia, joita en voi ajanpuutteen vuoksi käsitellä tässä yhteydessä.
Seuraavaksi puhun paketin kolmannesta osasta eli neuvoston, parlamentin ja komission sisäisiä tutkimuksia koskevasta toimielinten välisestä sopimuksesta. Siihen liittyen talousarvion valvontavaliokunta hyväksyi tänään vähän ennen keskustelumme alkua vielä yhden mietinnön, josta äänestetään yhdessä asetusta koskevan mietinnön kanssa tulevana torstaina. Kaikkia muita unionin toimielimiä, instituutioita ja virastoja pyydetään ja vaaditaan liittymään myös tähän sopimukseen. Tämä on edellytys sille, että OLAF voi tehdä tutkimuksiaan myös noissa toimielimissä. Sen lisäksi määrätään, että virkamiehet ja muut EU-henkilöstöön kuuluvat ovat velvollisia kertomaan esimiehilleen ja, jos näkevät sen tarpeelliseksi, myös suoraan OLAFille välittömästi kaikista asioista, jotka liittyvät mahdollisesti petoksiin, korruptioon tai vastaaviin rikoksiin.
OLAFin kanssa laajamittaisessa yhteistyössä ovat unionin henkilöstön lisäksi myös toimielinten ja järjestöjen jäsenet. Tässä ei saa tehdä poikkeuksia tai menetämme uskottavuutemme. Meidän riippumattomuuttamme parlamentaarikkoina ei saa kuitenkaan myöskään vaarantaa. Juuri meidän parlamentaarisen koskemattomuutemme osalta selvitettävänä on vielä muutama arkaluonteinen asia. Tästä ei neuvoteltu eikä niin voitukaan tehdä. Tämä parlamentti ei voi myöskään enää vain hutaista asiasta loppuun, vaan päätöksen tekeminen jää uuden valittavan parlamentin tehtäväksi.
Lopuksi käsittelen lyhyesti muutamia kohtia, joista tosin päättää kohta valittava uusi parlamentti, mutta jotka meidän kuitenkin pitäisi panna alulle vielä tämän korkea-arvoisen ryhmän puitteissa seuraavien viikkojen aikana - ja jos mahdollista, ennen Ecofin-neuvoston kokoontumista 25. toukokuuta. Tarvitsemme ensinnäkin yksimielisen ehdotuksen valvontakomitean viiden jäsenen osalta. Toiseksi tarvitaan OLAFin johtajaa koskeva vaatimusprofiili, jotta virka voidaan panna yleiseen hakuun. Edelleen täydentävää lisätalousarviota varten ja sen perustaksi tarvitaan hallintokaavio OLAFista, kuten talousarviovaliokunnan kollegat jo lausunnossaan suosittelivat. Tämän pitää tapahtua hyvin nopeasti, ja tämä on myös ratkaiseva teksti meidän uskottavuutemme kannalta. OLAFin pitää olla vuoden loppuun mennessä myös tosiasiallisesti toimintakykyinen.

Blak
 Arvoisa puhemies, useimmat meistä alkavat vähitellen hieman väsyä kuuntelemaan puheita EU: n varoihin kohdistuneista petoksista ja huijauksista. Toivottavasti tulevassa vaalitaistelussa käsitellään muitakin tärkeitä poliittisia asioita, mutta suurista uudistuksista on taisteltava nyt, kun siihen tarvittavaa poliittista tahtoa vielä löytyy. Olemme onnistuneet laatimaan petostentorjuntavirastoa koskevan sopimuksen, ja haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää esittelijä Herbert Böschiä hänen erinomaisesta panoksestaan neuvoston ja komission kanssa käydyissä neuvotteluissa. Olemme päässeet erittäin hyvään tulokseen. Uusi ehdotus on huomattavasti alkuperäistä parempi. Virasto toimii nyt organisatorisesti komission sisällä, mutta se voi toimia täysin riippumattomana tutkimuksia tehtäessä. Viraston riippumattomuuden takaa se, että komissiolla ei ole valtuuksia antaa ohjeita sille. Virasto saa myös valtuudet tutkia petoksia ja säännönvastaisuuksia muissa EU: n toimielimissä. Ongelmathan eivät rajoitu pelkästään komissioon. Virastolla on oltava täysi oikeus tutustua kaikkeen olennaiseen tietoon, ja sillä on oltava oikeus käynnistää tutkimuksia omasta aloitteesta. Tämän ehdotuksen avulla saamme toivottavasti aikaan pelkkää hyvää. Saamme viraston, josta tulee riippumaton, ja samalla saamme ylimääräisen voiton, koska voimme sijoittaa viraston osaksi komissiota. Kun virasto on osa komissiota, meillä on nimittäin mahdollisuus päästä luottamuksellisiin tietoihin, mikä ei muuten olisi ollut mahdollista. Meillä ei pidä olla virastoa, jota pidetään pilkkana vuosikausia, kuten parlamentille on käynyt. Jos olisimme sen sijaan pyrkineet sellaiseen ratkaisuun, että täysin uusi virasto olisi perustettu komission ulkopuolelle, perustamissopimusta olisi pitänyt muuttaa. Sitä emme olisi voineet jäädä odottamaan. On ehdottoman tärkeää, että virasto aloittaa toimintansa nyt eikä kahden vuoden kuluttua tai ei koskaan.
Tämän ehdotuksen hyväksyminen asettaa oikeudelliset kehykset paikoilleen. Se ei kuitenkaan riitä. Talousarviossa varataan nyt lisää rahaa työntekijöiden määrän lisäämiseksi. Olemme parlamentissa pyytäneet 300: aa paikkaa, mikä ei todellakaan ole paljon. Virastolla on oltava tarpeeksi resursseja, jotta se voisi toimia tehokkaasti. Muuten vain toistuvat ne ongelmat, jotka johtuvat siitä, että annamme komissiolle tärkeän tehtävän, mutta emme anna sille tarvittavia resursseja. Kun parlamentti kokoontuu taas ensi syksynä, meidän on huolehdittava siitä, että talousarviossa varataan tarpeeksi varoja työntekijöiden määrän lisäämiseksi. Tämä on todella valtava tehtävä. Komissiolle ei voi jättää koko kysymystä siitä, kuinka paljon resursseja virasto tulee tarvitsemaan. Kolmen osapuolen komitean on osallistuttava tähän keskusteluun, ja haluaisin sen vuoksi ehdottaa, että kolmen osapuolen komitea kokoontuisi vasta toukokuun 25: nnen jälkeen, jolloin neuvostokin on tehnyt päätöksensä. Voimme silloin nopeasti keskustella valvontakomitean nimittämisestä, ja voimme valita johtajan. Virasto pystyisi siten aloittamaan toimintansa mahdollisimman pian. Sitä me tarvitsemme!

Theato
Arvoisa puhemies, muistamme, että yksi komission varainhoitovuotta 1996 koskevan mahdollisen vastuuvapauden myöntämisen koetinkivistä oli toiminnallisesti riippumattoman petostentorjuntaviraston perustaminen. Parlamentti päätti tällaisen viraston keskeisistä pääkohdista talousarvionvalvontavaliokunnan ns. Bösch-mietinnössä, joka hyväksyttiin lokakuussa 1998 suurella enemmistöllä, ja vaati komissiolta vastaavaa asetusehdotusta. Minun mielestäni ja yhtään liioittelematta komissio olisi ehkä säästynyt vähän ennen joulua tapahtuneelta vastuuvapauden epäämiseltä ja kaikesta sitä seuranneesta, jos se olisi esittänyt joulukuun alussa järkevän ehdotuksen petostentorjunnan parantamiseksi.
Valitettavasti parlamentin ja neuvoston vaatimusten mukaista muutettua komission ehdotusta saatiin odottaa maaliskuun puoliväliin asti. Siinä komissio on onneksi luopunut kohtuuttomasta ajatuksestaan uskoa toimivalta säännönvastaisuuksissa ja petoksissa ulkoisen, 48 henkilön viraston huostaan eli panna yksi virkamies keskimäärin 2 miljardin euron vartijaksi. Sen jälkeen asia on edennyt varsin nopeasti. Jos viime viikkojen hyvä yhteistyö parlamentin, neuvoston ja komission välillä jatkuu, voimme päättää vielä ennen Eurooppa-vaaleja riippumattoman petostentorjuntaviraston koko säännöstöstä.
Haluaisin nostaa erityisesti esiin komission jäsenten Anita Gradinin, Karel Van Miertin ja Mario Montin rakentavan roolin asiassa, sekä kiittää lämpimästi myös neuvoston puheenjohtajaa, esittelijänä toiminutta Böschiä sekä näiden kolmen toimielimen sihteeristöjä erinomaisesta työpanoksesta. Talousarvion valvontavaliokunta on tehnyt kotitehtävänsä ja löytänyt sopusoinnussa neuvoston puheenjohtajan Saksan kanssa yksimielisesti yhteisen kannan asiaan sekä hyväksynyt vastikään siihen kuuluvan toimielinten välisen sopimuksen. Jos parlamentti ja neuvosto noudattavat jatkossakin tätä linjaa, voidaan OLAF saattaa voimaan kesäkuussa. Viraston toimivaltuuksia käsitteli jo aiemmin mietinnön esittelijä. Haluaisin korostaa vielä kerran viraston toiminnallista riippumattomuutta. Institutionaalisesti viraston toimivaltuudet ovat edelleen komission sisällä. Meidän oli pakko toimia näin, jotta voimme nyt löytää asiaan nopean ratkaisun.
Tärkeää on myös viraston johtajan yhteistoiminta kansallisten oikeusviranomaisten kanssa mahdollisesti rikosoikeudellisesti tärkeissä asioissa. Tässä piilee vielä kuitenkin ansa. Kansallisista oikeusviranomaisista aiemmin saadut kokemukset eivät ole olleet kovin rohkaisevia. Minun tietääkseni esimerkiksi yhdessäkään 27 sisäisestä petostapauksesta, joita UCLAF on tutkinut vuodesta 1994 lähtien, ei ole annettu lainvoimaisia tuomioita. Lopuksi totean, että perustamalla OLAFin haluamme osallistua rakentavalla tavalla EU: n etujen parempaan suojelemiseen väärinkäytöksiä vastaan, ennalta ehkäistä väärinkäytöksiä sekä saada takaisin menetetyt rahat.

Kjer Hansen
 Arvoisa puhemies, uuden UCLAFin - OLAFin - tehtävänä on estää EU: ssa tapahtuvat säännönvastaisuudet, nepotismi, korruptio ja petokset. Mielestäni on sen vuoksi ollut ratkaisevaa, että uusi virasto saa vapaasti tutkia kaikkia niitä asioita, joita se haluaa tutkia, ja että se saa täyden riippumattomuuden tehdä arvioita siitä, luovutetaanko tapaukset seuraavaksi oikeusviranomaisille, kansallisille tuomioistuimille vai ei. Mielestäni kaikkein ratkaisevinta on se, että saamme nyt tutkimusta tekevän viraston, joka voi tarkastaa kaikkien EU: n toimielinten tilanne. Siinä voikin olla työtä kerrakseen. Kun sanon " kaikki EU: n toimielimet" , tarkoitan myös esimerkiksi Euroopan investointipankkia, ja äskettäin esitettyjen syytösten jälkeen uskoisin, että pankin omien etujen mukaista olisi paljastaa pankissa vallitseva tilanne. Mutta myös Euroopan parlamentin on nyt oltava käytettävissä, ja esimerkkinä kiinnostavista tutkimustehtävistä voisi olla esimerkiksi koko problematiikka uuden rakennuksemme yhteydessä, ja siihen liittyy edelleenkin paljon selvittämättömiä kysymyksiä. Joten uskon, arvoisa puhemies, että uusi virasto, OLAF, vahvistaa merkittävästi EU: n asemaa. Se antaa meille hyvän mahdollisuuden asioiden kuntoon saattamiseen, jotta voimme varmistua kaikkien toimielinten avoimuudesta ja läpinäkyvyydestä.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, koko läntinen maailma on ajautunut arvokriisiin, mutta jos siitä huolimatta olisi noudatettu vaikkapa vain yhtä kristinuskon kymmenestä käskystä, " älä varasta" , monia petoksiin liittyviä ongelmia ei itse asiassa olisi koskaan syntynyt. Tilanne on nykyään se, että petoksista ja varastamisesta on tullut elämäntapa, eräänlainen tekniikan laji, ja järjestäytynyt rikollisuus on nykyään muodikasta rikollisuutta, jota rikkaat harrastavat; se on tutkivaa rikollisuutta, jossa varastamisen eteen tehdään työtä.
Sen tähden on perustettava päteviä ja riippumattomia elimiä, joilla on riittävästi rahoituksellisia ja myös inhimillisiä voimavaroja ja jotka kykenevät itsenäiseen toimintaan. Eikö itsenäinen toiminta ole kuitenkin toisaalta silkkaa utopiaa, kun otetaan huomioon, että oikeusjärjestelmä on monissa jäsenvaltioissa täydessä kriisissä ja päästää usein räikeätkin petostapaukset vanhenemaan toimeenpanevan vallan vaikutuksesta - Montesquieun vallanjako-oppia nimittäin noudatetaan yhä vähemmän -, vaikka pelissä on biljoonia? Me, samoin kuin kaikki, jotka olivat mukana BSE: tä koskevien suositusten seurannasta vastaavassa valiokunnassa sekä yhteisön passitusjärjestelmän tutkintavaliokunnassa, näemme selvästi, että utopia Euroopasta ilman rajoja on nyt toteutettu, mutta se on toteutettu siten, että enää ei ole myöskään valvontaa. Ja on selvää, että järjestäytyneelle rikollisuudelle se merkitsee kiusausta, suoranaista paratiisia.
Toivon, että kollega Böschin ehdottamiin ratkaisuihin riittää poliittista tahtoa, jotta ne voisivat todella kantaa hedelmää. Kuitenkin myös jäsenvaltioiden myötävaikutus on välttämätöntä, sillä syyllinen ei ole ainoastaan komissio, syyllisiä ovat myös jäsenvaltiot. Ja on hyvä, että ihmiset eivät unohda sitä.

Holm
 Arvoisa puhemies, meille kaikille, jotka olemme ponnistelleet pannaksemme veronmaksajien rahat järjestykseen, on edistysaskel saada nähdä petostentorjuntavirasto OLAFin perustaminen. OLAFin edeltäjä UCLAF ei ole ollut kauan olemassa, mutta olemme jo nähneet, mikä suuri puute UCLAFissa on, nimittäin se, että yksikkö on poliittisesti komission johtama. OLAFissa on kaikkien tärkeintä juuri se, että se on riippumaton ja että sen tehtävänä on tarkistaa kaikki EU: n toimielimet - mikä on varsin laaja tehtävä, mutta uskon, että me parlamentissa huolehdimme siitä, että tämä tehtävä todellakin suoritetaan. Tärkeä seikka on myös kaiken materiaalin vapaa saatavuus, jotta todellinen tarkistus voitaisiin tehdä. Tämä saatavuus on tarpeen taistelussa EU: n omiin varoihin kohdistuvia petoksia vastaan.
Haluan kiittää Böschiä hänen uutterasta työstään tämän mietinnön hyväksi sekä komissiota siitä, että se perui ensimmäisen luonnoksensa OLAFista ja on osaltaan auttanut rakentavasti etsimään ratkaisua, jota käsittelemme tällä viikolla.

Sarlis
Arvoisa puhemies, aivan aluksi: minäkin haluan omasta puolestani kiittää yritystä luoda OLAF, ja täytyy sanoa, että tämänpäiväinen istunto vietetään juhlatunnelmissa, koska kaikki me, jotka työskentelimme talousarvion valvontavaliokunnassa, näemme nyt, kuinka ponnistelut ja vaivannäkö johtavat tulokseen, ja valiokunnassa elimme suuria hetkiä, jolloin asioiden pohjalta ratkaistiin, toteutuuko tämä vai ei.
Aluksi minun on maksettava kunniavelka esittelijälle, sosialistien edustajalle Böschille, joka onnistui pysymään kannassaan puolueessaan esiintyneestä suuresta vastustuksesta huolimatta. Samalla tavoin minun on sanottava, että Euroopan kansanpuolueen kaikki edustajat talousarvion valvontavaliokunnassa seisoivat esittelijän rinnalla, taistelivat ja onnistuivat. Minun on vielä sanottava, että kaikki tämä, samoin kuin yritys evätä vastuuvapaus, on ehkä, voisi sanoa, tämän parlamentin kohokohta, parlamentin, joka käytännössä päättää työnsä tällä viikolla. Meidän kaikkien mieliimme jää meidän ponnistelumme yhteisön talouden tervehdyttämiseksi, ja tässä pyrkimyksessä korkealla sijalla on OLAFin luominen.
Tämän sanottuani toivotan vuorollani tälle toimielimelle menestystä, ja menestyksen kannalta vanhoilla komission, parlamentin ja neuvoston välisillä vastakkainasetteluilla ei ole enää merkitystä, vaan meidän pitää yhdessä huolehtia tästä versosta, joka tällä hetkellä kohoaa voidakseen seistä ja ollakseen hyödyllinen Euroopan unionille, taloudelle ja varsinkin Euroopan unionin veronmaksajille.

Bontempi
 Arvoisa puhemies, kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan lausunnon valmistelijana minun olisi pitänyt käyttää puheenvuoro aikaisemmin, mutta koska olen ollut kiireinen, kiitän puhemiestä siitä, että saan nyt mahdollisuuden puhua. Minulle on tärkeää saada käyttää tämä lyhyt puheenvuoro ensiksikin tuodakseni esille sen tärkeän roolin, joka on ollut kollega Böschillä, joka - niinäkin hetkinä, jolloin ei ollut kovin helppoa viedä eteenpäin tätä keskustelua - on aina ollut erittäin johdonmukaisesti sitä mieltä, että vakavien ilmiöiden ja niiden tuomien vaikeuksien kohtaamisessa tarvitaan riippumatonta elintä.
Haluaisin myös muistuttaa valiokunnan ja Theaton vuosien työpanoksesta sellaisen Euroopan parlamentin roolin määrittelemisessä, joka kykenee edistämään laillisuutta ja avoimuutta koskevia menettelyjä. Tähän sisältyvät myös kansalaisvapauksien valiokunnan harjoittama yhteistyö ja laatimamme mietinnöt. Tästäkin mietinnöstä - vaikka meillä onkin ollut toissijainen rooli - olemme halunneet valmistella lausunnon, joka on johdonmukainen ja sopusoinnussa näiden vuosien aikana tehdyn työn kanssa.
Olemme esittäneet lyhyen ja keskipitkän aikavälin ratkaisua, joka on jo määritelty, mutta olemme myös ehdottaneet - 280 artiklan nojalla - mahdollista lisäkehitystä. Minä uskonkin, että keräämämme poliittinen perintö - valvontayksikön riippumattomuus - on perintö, joka toisaalta tulee panna täytäntöön ja jota toisaalta tulee parantaa entisestään.
Tiedämme, että ainoastaan yksi riippumaton elin, joka tekee sisäisiä ja ulkoisia tutkimuksia, kykenee antamaan meille mahdollisuuden taistella perusteellisesti niitä ilmiöitä vastaan, jotka ovat olleet lähellä musertaa toimielimemme. Lisään kuitenkin vielä, että on myös erittäin tärkeää valvoa tämän elimen organisointikykyä. Olisi erittäin vahingollista, jos byrokraattinen ajattelutapa tuhoaisi sen, jonka tulisi sen sijaan olla uudistus: on kyse uudistuksesta toimielintasolla, ja sitä sen tulee olla myös tulostasolla!
Päätän puheenvuoroni, arvoisa puhemies, esittäen onnitteluni erityisesti niille kollegoille, joille lankeaa suurin ansio tästä ponnistelusta.

Diller
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, minun toimiessani puheenjohtajana talous- ja valtiovarainministerien neuvosto on ottanut 15. maaliskuuta 1999 selkeän kannan asiaan: ei myötätuntoa, vaan yhteisössä tapahtuvan petostoiminnan ja korruption nollatoleranssi. Unionin kansalaisten rahojen väärinkäyttö vahingoittaa yhteisön arvovaltaa, petoksista ja korruptiosta kertovat otsikot vähentävät väestön Euroopan yhdentymisen kannatusta sekä työntävät unionin saavuttaman menestyksen taka-alalle.
Siksi uuden petostentorjuntaviraston perustaminen on suuri tilaisuus yhteisölle ja tärkeä tavoite meidän neuvoston puheenjohtajakaudellamme. Neuvosto, parlamentti ja komissio voivat nyt osoittaa halunsa ja kykynsä suojata yhteisön varoja tehokkaasti. Jos onnistumme käynnistämään viraston toiminnan suunnitelmien mukaisesti tämän vuoden kesäkuun 1. päivänä, se on tärkeä signaali ja vain muutama päivä ennen Euroopan parlamentin vaaleja erityisen merkittävä asia.
Kestävän suunnitelman luominen on onnistunut mielestäni kiinteässä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa. Haluaisin nostaa suunnitelmasta esiin kolme näkökohtaa. Ensinnäkin edessänne oleva ehdotus varmistaa viraston tehokkaan läsnäolon kaikkialla siellä, missä yhteisön edut ovat vaarassa. Viraston tehtävänä ei ole vain ulkoinen valvonta, mikä on kiistatta hyvin tärkeää, sillä jäsenvaltiot hallitsevat noin 80 %: ia yhteisön tukivaroista. Virasto tulee toimimaan myös riippumattomana yhteisön etujen valvojana sen elinten ja laitosten sisällä. Monet puhujat ovatkin jo huomauttaneet tämän näkökohdan merkityksestä.
Toiseksi vaikka virasto perustetaan komission sisälle, sen toiminnallinen riippumattomuus on taattu. Viraston johtaja ei saa pyytää eikä ottaa vastaan määräyksiä keneltäkään. Hän päättää omalla vastuullaan tutkimusten aloittamisesta, toteuttamisesta ja arvioinnista. Komissio voi nimittää johtajan vain yhdessä Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa. Ulkopuolisista riippumattomista henkilöistä koostuva komitea valvoo ja suojelee johtajan omavastuullista viranhoitoa.
Kolmanneksi vaikka yleinen mielenkiinto kohdistuu tällä hetkellä lähinnä oletettujen säännönvastaisuuksien paljastamiseen, ennalta ehkäisevän toiminnan merkitys ei ole suinkaan vähäinen. Myös siksi OLAFin suunnitelman lähtökohta on oikea, sillä viraston tehtävänä on olla mukana vaikuttamassa petostentorjunnan kokonaisstrategiassa, ja sen kokemusta voidaan hyödyntää myös ennalta ehkäisevässä toiminnassa.
Sallikaa minun sanoa pari sanaa myös aikataulusta. Virasto on määrä perustaa kesäkuun 1. päivään mennessä ja Ecofinin on määrä hyväksyä se 25. toukokuuta. Asetuksen allekirjoittavat sen jälkeen sekä Euroopan parlamentin puhemies että neuvoston puheenjohtaja. Mukana seuraavan sopimuksen allekirjoittavat kolmen elimen eli parlamentin, neuvoston ja komission puheenjohtajat. Muita elimiä ja instituutioita vaaditaan liittymään sopimukseen.
Lopuksi haluaisin korostaa luotettavaa ja rakentavaa yhteistyötä Euroopan parlamentin valtuuskunnan ja erityisesti Theaton, mietinnön esittelijä Böschin sekä komission jäsen Gradinin kanssa. Kaikille OLAFin valmistelutyössä mukana olleille tämä oli rohkaiseva kokemus myös tulevaa yhteistyötä silmällä pitäen.

Gradin
Arvoisa puhemies, Böschin mietintö ja komission päätös perustaa eurooppalainen petoksentorjuntavirasto merkitsee pitkän, vuonna 1995 alkaneen prosessin loppua. Tuon ajankohdan jälkeen olemme edenneet pitkälle väärinkäytöksiä, petoksia ja lahjontaa vastaan käytävässä taistelussa käytettävien työkalujen vahvistamisessa. Eurooppalaisella veronmaksajalla on täysi oikeus olettaa meidän suojelevan hänen rahojaan ja käsittelevän niitä tehokkaasti.
Olen täysin sitoutunut vastaamaan tähän vaatimukseen. Se on minulle myös toimielinten uskottavuutta koskeva kysymys. Uskon, että OLAFin perustaminen on vastaus kumpaankin näistä tavoitteista. Päätös perustaa tämä virasto perustuu rakentavaan poliittiseen vuoropuheluun kahden toimielimen ja neuvoston välillä.
Ennen kuin kommentoin Böschin mietintöä, haluan asettaa petosten torjunnan oikeaan perspektiiviin. Kun tulin virkaan vuonna 1995, oli petosten vastaisissa tehtävissä työskentelevä henkilökunta levittäytynyt useisiin komission yksiköihin ja UCLAFissa työskenteli vain 60 henkilöstön jäsentä. Sen jälkeen UCLAFin toiminnallinen kapasiteetti on merkittävästi vahvistunut ja henkilökunta on saatu yhden katon alle.
Nyt UCLAFilla on 141 hengen henkilökunta käsittelemässä noin 1000: ta tapausta, joihin liittyy epäilyksiä väärinkäytöksistä, petoksista ja lahjonnasta. Tutkittavana olevien tapausten määrä on jatkuvasti kasvanut. Tämä on tietenkin valitettavaa, mutta se on myös merkki siitä, että meistä tulee koko ajan parempia työssämme petoksen torjunnassa.
Viime vuoden aikana huomio keskittyi paljolti 27 sisäiseen tutkimukseen komissiossa. Usein unohdetaan, että suuri osa UCLAFin tutkimuksista liittyy ulkoisiin tapauksiin jäsenvaltioissa. En mainitse tätä vähätelläkseni komission sisäistä ongelmaa: yksikin sisäinen tapaus on liikaa.
UCLAF työskentelee läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Esimerkiksi vuonna 1998 jäsenvaltioiden ja UCLAFin käsittelemiä tapauksia oli melkein 5000, ja niihin liittyi noin miljardi euroa. Tämä yhteistyö on erityisen tärkeää, koska on olemassa kasvava määrä petostapauksia, jotka ovat rajat ylittäviä, ja myös kansainvälinen järjestäytynyt rikollisuus on yhä enemmän mukana.
UCLAFin vahvistuminen ja sen kapasiteetti torjua petoksia on peräisin monista komission sisäisistä päätöksistä. Niinkin kauan sitten kuin vuonna 1995 tein aloitteen koota koko petosten vastaisen toiminnan kattojärjestö UCLAFiin. Tätä seurasi vuonna 1997 päätös vahvistaa UCLAFin riippumattomuutta antamalla muun muassa sen johtajalle sama asema kuin riippumattomalle varainhoidon tarkastajalle.
Uudella päätöksellä vuonna 1998 virasto muutettiin työryhmäksi. Samaan aikaan UCLAFiin liitettiin yksiköitä käsittelemään petoksia kolmansissa maissa, lahjontaa toimielinten sisällä ja lakiasioihin liittyvää ja oikeudellista yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa. Heinäkuussa 1998 komissio päätti selkeyttää edelleen ja vahvistaa UCLAFin mandaattia ja tehdä se avoimemmaksi. Päätavoitteina oli korostaa henkilökunnan velvollisuutta tehdä yhteistyötä tutkimuksissa ja samaan aikaan suojella yksilön tarpeita.
On myös tehty aloitteita UCLAFin työtä koskevan tiedotuksen parantamiseksi. Vuoden 1998 alussa talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja Theato ja minä sovimme menettelystä tiedottaa suljettujen ovien takana valiokunnalle käynnissä olevista UCLAF-tutkimuksista sekä varainhoidon tarkastajan sisäisistä tilintarkastuskertomuksista. Juuri UCLAF toi tiedon petosepäilyistä valiokunnalle eivätkä, kuten usein uskotaan, journalistit omien tutkimustensa perusteella. Voidaan siis sanoa, että myös me olemme olleet paljastamassa petoksia.
Kaikista näistä toimista huolimatta vuoden 1998 aikana tuli yhä selvemmäksi se, että tarvittiin vielä yksi askel. Tästä syystä vastasin myöntävästi viime vuoden heinäkuussa talousarvion valvontavaliokunnassa pyyntöön lisätä edelleen UCLAFin riippumattomuutta. Tämän seurauksena komissio esitti UCLAFin tutkimustoiminnan siirtämistä ulkoisena tehtäväksi. Yksi monista minulle tärkeistä seikoista oli se, että tällä tavoin vältyttäisiin siltä tilanteelta, että kollegat tutkisivat kollegoja.
Neuvosto ja Euroopan parlamentti eivät kuitenkaan hyväksyneet ehdotusta UCLAFin toiminnan siirtämistä ulkoisena tehtäväksi. Ratkaisun löytämiseksi perustettiin poliittinen korkean tason työryhmä, johon osallistui edustajia parlamentista, neuvostosta ja komissiosta. Komission jäsenet Van Miert, Monti ja minä osallistuimme komission edustajina. Tässä yhteydessä haluaisin korostaa, että pidin tätä toimielinten välistä tapaa kompromissin löytämiseksi hyvin rakentavana. Komissio toimi nopeasti ja hyväksyi korkean tason työryhmän ensimmäisen työn tuloksen maaliskuussa.
En rohkene yrittää esittää yksityiskohtaista selvitystä siitä, kuinka työ eteni. Riittää, että huomautan, että komissio on hyväksynyt päätöksen perustaa OLAF. Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että uuden viraston perustaminen vaatii resursseja, kuten myös Blak sanoi. Virasto vaatii lisää henkilökuntaa, ja kustannukset pakostakin kasvavat laajentuneen toimialan johdosta. Siksi näistä lisäresursseista on odotettavissa esitys talousarvion oikaisukirjelmässä, joka esitetään uudelle parlamentille myöhemmin tänä vuonna. Uskon, että budjettivallan käyttäjät suhtautuvat tähän esitykseen myönteisesti.
Viime keskiviikkona komissio pani merkille parlamentin Böschin mietintöön esittämät tarkistukset. Olen erittäin tyytyväinen voidessani kertoa teille, että komissio voi hyväksyä kaikki tähän mietintöön esitetyt tarkistukset. Komissio on myös hyväksynyt toimielinten välisen sopimusluonnoksen, joka mahdollistaa sen, että virasto voi tehdä sisäisiä hallinnollisia tutkimuksia parlamentissa, neuvostossa ja komissiossa.
Haluaisin todella kiittää esittelijä Böschiä ja muita korkean tason työryhmän jäseniä Theatoa, lordi Tomlinsonia, Blakia ja Groschia. Kiitokseni piiriin kuuluu myös neuvoston puheenjohtajisto, joka on osallistunut ryhmän työhön samassa myönteisessä hengessä. Uskon, että tämä yhteinen prosessi on osoittautunut erittäin tehokkaaksi. Se voi olla esimerkkinä siitä, kuinka toimielimemme voivat tulevaisuudessa työskennellä yhdessä muilla alueilla. Toivon, että parlamentti äänestäessään Böschin mietinnöstä torstaina tunnustaa tehdyt tärkeät ponnistukset ja ne lisämahdollisuudet, jotka OLAF tuo mukanaan yhteiseen taisteluun petoksia vastaan. Tämä raivaa tietä sille, että Ecofin voi kokouksessaan 25. toukokuuta tehdä tarvittavat päätökset, jotta OLAF voisi tulla voimaan 1. kesäkuuta 1999.
Minulla on aina ollut veronmaksajan etu päällimmäisenä mielessäni. Tällä aloitteella annamme selvän merkin siitä, että tämä huoli on yhteinen kaikille kolmelle toimielimelle. Kun meillä on uusi OLAF, meillä on työkalu, joka vahvistaa merkittävästi taisteluamme petoksia ja lahjontaa vastaan. Se on suuri saavutus unionille ja sen kansalaisille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.

Vastuuvapaus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Ellesin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0196/99) Euroopan yhteisöjen tileistä varainhoitovuodelta 1996, -Brinkhorstin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0201/99) Euroopan unionin varainhoitovuoden 1997 yleisen talousarvion toteuttamista koskevan komission vastuuvapauden myöntämisen lykkäämisestä, -Fabra Vallésin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0199/99) varainhoitovuoden 1997 yleisen talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä muiden luokkien osalta, -Wynnin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0198/99) vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle kuudennen ja seitsemännen Euroopan kehitysrahaston varainhoidosta varainhoitovuonna 1997, -Blakin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0132/99) vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle EHTY: n varainhoidosta varainhoitovuonna 1997, -Kellett-Bowmanin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0163/99) tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta yhteisöjen erillisvirastojen tilinpäätöksistä.
Diller
neuvosto. (DE) Arvoisa puhemies, jotta pöytäkirja olisi myös oikein, haluan huomauttaa, että sukunimeni viimeinen kirjain on " r" eikä " n" .
Arvoisa puhemies ja arvoisat Euroopan parlamentin kollegat, kuten tiedätte, minulla oli jo 19. huhtikuuta tilaisuus esittää parlamentin talousarvion valvontavaliokunnalle neuvoston kanta vastuuvapauden myöntämismenettelystä varainhoitovuodelle 1997. Neuvoston suositus vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle varainhoitovuoden 1997 yleisen talousarvion toteuttamisen osalta esitetään, vaikka komissio on jo eronnut. Syynä komission eroon oli tunnetusti riippumattomien asiantuntijoiden muodostaman komitean kertomus komission ja sen yksittäisten jäsenten vastuusta useiden vuosien aikana tapahtuneista petoksista, asioiden huonosta hoidosta sekä sukulaisten suosinnasta.
Haluaisin korostaa parlamentille, että petostentorjunta on neuvostolle tärkeä asia. Neuvoston suositukseen, joka koskee vastuuvapauden myöntämistä komissiolle varainhoitovuoden 1997 yleisen talousarvion toteuttamisen osalta, tehdyt huomautukset ovat tältä osin täysin yksiselitteisiä ja selviä. Eurooppa-neuvosto vahvisti uudelleen Wienissä, että se pitää erittäin tärkeänä Euroopan unionin taloudellisia etuja vahingoittavien petosten, korruption sekä muiden rikollisten toimintojen tehokasta torjuntaa. Neuvosto on esittänyt toivomuksen, että neuvosto saa yhdessä muiden toimielinten kanssa käsiteltävänä olevien ehdotusten tarkastamisen menestyksekkäästi päätökseen ja vielä ennen Eurooppa-neuvoston kesäkuussa järjestettävää Kölnin kokousta.
Haluaisin vahvistaa, että puheenjohtajakaudellamme Saksa yrittää saada Ecofin-neuvoston hyväksymään kokouksessaan 25. toukokuuta ns. OLAF-asetuksen, josta juuri äsken keskustelimme. Tähän pyritään poikkeuksellisen tiiviissä yhteistyössä tämän parlamentin kanssa. Tämä yhteistyö, ja sitä korostivat myös kaikki puhujat, on tehostunut entisestään viime viikkojen aikana, koska kyseessä on julkisuudessa tunnettu ongelma, joka on ratkaistava nopeasti.
On selvää, että neuvosto kuten parlamentti ja komissiokin pyrkii kaikin tavoin torjumaan petoksia erityisesti myös vastuuvapauden myöntämismenettelyn ulkopuolella. Voin nyt palata läsnäoloni varsinaiseen syyhyn, nimittäin vastuuvapauden myöntämiseen varainhoitovuodelle 1997. Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus sisältää kylläkin runsaasti talousarvion toteuttamista koskevia kielteisiä arvioita - joista joihinkin palaan hetken kuluttua - mutta olisi liian helppoa syyttää kaikista havaituista puutteista pelkästään komissiota. Nämä puutteet johtuvat osaksi rakenteellisista ongelmista, joiden syntymiseen myös jäsenvaltiot ovat osin myötävaikuttaneet.
Suosituksellamme haluamme kuitenkin arvostaa myös komission menestyksekkäitä ponnistuksia tiukentaa talousarvion toteuttamista useilla aloilla. Sitä ei saa kaiken kritiikin keskellä unohtaa. Tämän lisäksi haluaisin puhua vielä muutamasta erityisen kriittisestä asiasta.
Aluksi haluaisin korostaa, miten tärkeää on taata, että komission sisäinen organisaatio tukee ohjelmien tehokasta hallintoa. Siinä yhteydessä on asetettava selkeät tavoitteet, joiden avulla voidaan arvioida tarkasti yhteisön toimien tehokkuutta. Neuvosto on lisäksi hyvin huolissaan siitä, että yleisten tiedotustoimien ja Euroopan unionia koskevaan tiedotustyöhön liittyvien toimien varoja käytetään edelleenkin ilman oikeudellista perustaa.
Neuvosto on tyytymätön myös siihen, että Euroopan maatalouden ohjaus- ja takuurahastoa ja rakenteellisia toimia koskevissa maksuissa esiintyy yhä usein säännönvastaisuuksia. Puolusteltavissa ei ole myöskään se, että vastoin varainhoitoasetusta - korostan, vastoin varainhoitoasetusta - erityisesti tutkimuksen alalla on tavallista maksaa ennakkoja tietämättä asianomaisiin toimiin osallistuvien henkilöiden lukumäärää tai niistä aiheutuvia kustannuksia. Valitettavaa on myös, että ulkoisen avun maksuvälineitä käytetään vain vähän erityisesti ensisijaisissa ohjelmissa.
Mitä tulee tarkastuslauselmaan tilien luotettavuudesta, neuvosto on hyvin huolissaan siitä, ettei tilintarkastustuomioistuin ole vieläkään kyennyt antamaan lauselmaa, koska maksujen suorittamisessa tapahtuu vielä paljon virheitä. Toisin kuin edellisenä varainhoitovuonna, mitään parannuksia ei käytännössä ole havaittavissa. Tämän kritiikin ohella haluaisin kuitenkin esittää myös pari myönteistä huomiota. Marraskuussa 1998 tehdyt varainhoitoasetuksen muutokset ovat mahdollistaneet varainhoidon valvonnan nykyaikaistamisen erityisesti käyttämättömien varojen vapauttamisen osalta. Kuten Euroopan tilintarkastustuomioistuin ja todennäköisesti myös parlamentti, neuvosto pitää kuitenkin erittäin tärkeänä varainhoitoasetuksen laajaa nykyaikaistamista ja täydellistä uudistamista. Pyydämme komissiota esittämään pikimmiten asianomaiset ehdotukset.
Haluaisin viitata lisäksi SEM 2000 -aloitteen yhteydessä aloitettuihin toimiin, joiden ansiosta talousarvion toteuttamista voitiin tiukentaa huomattavasti. Kuten mietinnön, jossa käsitellään vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuodelle 1997, esittelijä kollega Brinkhorst korostaa, että komission ja jäsenvaltioiden välistä sekä jäsenvaltioiden keskinäistä hallinnollista yhteistyötä on tehostettava, koska jäsenvaltiot vastaavat suurelta osin talousarvion toteuttamisesta. Tämä ei tietenkään muuta mitenkään komission vastuuta talousarvion toteuttamisesta. Neuvosto on ottanut huomioon Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuoden 1997 vuosikertomusta tarkastaessaan myös kaikki 25 erityiskertomusta, jotka on esitetty vuoden 1998 kuluessa. Joidenkin näiden erityiskertomusten yhteydessä neuvosto on hyväksynyt yksimielisesti erityisiä johtopäätöksiä, jotka on otettu mukaan suositukseen.
Lopuksi haluaisin korostaa, että budjettivirkamiesten ja jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että verovaroja ei vain myönnetä eri tarkoituksiin asianmukaisesti, vaan myös käytetään mahdollisimman tehokkaasti. Neuvosto on päättänyt vakaasti pyrkiä siihen, että yhteisön talousarvion toteuttamista parannetaan edelleen. Tähän pitkän aikavälin tehtävään osallistuvat kaikki ne, jotka ovat vastuussa yhteisön varojen hallinnosta.
Parlamentin jäsen Theato, haluaisin vielä käsitellä muutamaa seikkaa, jotka nousivat esiin talousarvionvalvontavaliokuntanne kanssa käydyssä keskustelussa. Siellä ehdotettiin, että teidän kanssanne pitäisi käydä kolmenkeskistä tai ainakin kahdenkeskistä puhelua, ennen kuin neuvosto tekee päätöksensä vastuuvapauden myöntämistä koskevasta suosituksesta. Suokaa anteeksi, mutta olemme hieman epäröivällä kannalla tämän ehdotuksen suhteen. Meidän mielestämme neuvoston pitäisi ensin hoitaa sille sopimuksessa osoitetut tarkastustehtävät, ja vasta sen jälkeen keskustella sen tuloksista.
Toisaalta olemme kanssanne samaa mieltä siitä, että esille tuodut asiat pitää ottaa huomioon varainhoitoasetuksen tulevassa uudistuksessa. Ryhmänne jäsenen ehdotus kansallisten talousasiantuntijoiden keskinäisen sekä heidän ja komission välisen yhteistyön tehostamisesta saa meiltä kannatusta.
Olen vakuuttunut, että voin ottaa keskustelun aikana vielä esiin tulevia uusia aloitteita keskustelujen pohjaksi neuvostoon, ja kiitän teitä huomiostanne.

Elles
Arvoisa puhemies, päätän tällä puheenvuorollani sen historiallisen vastuuvapausmenettelyn, jossa mikään ei ole mennyt suunnitelmien mukaan. Toivon, että voimme saattaa tätä mietintöä koskevat keskustelumme päätökseen tällä viikolla. Haluaisin samalla tehdä muutamia menettelyä ja sisältöä koskevia huomautuksia ja sitten joitakin loppuhuomautuksia.
Mitä tulee menettelyyn, haluaisin kiittää talousarvion valvontavaliokunnasta niitä kollegoja, jotka ovat olleet mukana tässä koko vastuuvapausprosessissa. Tämä vastuuvapauskäsittely on loppujen lopuksi vain yksi monista, ja minä satun olemaan yleisesittelijä. Viime vuoden joulukuussa tämän parlamentin enemmistö epäsi vastuuvapauden, ja asia palautettiin uudelleen käsiteltäväksi, koska menettelyssä oli ongelmia, jotka nyt on selvitetty muuttamalla työjärjestystämme samansuuntaiseksi kuin perustamissopimuksessa olevat artiklat. Siksi meidän pitäisi nyt tehdä tästä asiasta päätös.
Olemme tämän prosessin aikana huomanneet, että jotkut ihmiset eivät ole hyväksyneet vastuuvapauden käsittelyä, joka oli poliittinen prosessi. Ymmärrän hyvin tämän ongelman. En ymmärrä niin hyvin niitä, jotka ovat aiheuttaneet ongelmia tässä vastuuvapausprosessissa, koska siinä on käsitelty sisältöasioita. Suurin osa meistä on huomannut nyt, että parlamentin oli oikea aika evätä vastuuvapaus, koska se sai liikkeelle kaikki loput tapahtumat, jotka tapahtuivat seuraavina kuukausina. Tänään kuitenkin meillä on sosialistiryhmän tarkistus, jossa kieltäydytään noudattamasta tätä ehdotonta päätöstä, koska ryhmä näyttää vieläkin tahtovan jatkaa tätä prosessia. Eivätkö he ole vieläkään oppineet mitään koko tästä menettelystä? Meidän on saatava se tänään loppuun.
Siirryn nyt puhumaan sen mietinnön sisältöasioista, jonka jätin ja jonka nyt pitäisi olla liitteenä tässä päätöslauselmassa. Siinä oli kolme pääasiaa, joita korostimme, ja joista kaikki on vahvistettu asiantuntijakomitean kertomuksessa. Ensiksi demokraattisen vastuun ja tiedonsaannin puute. Toiseksi, todellinen huoli - on mielenkiintoista lukea sitä nyt kaikkien näiden kuukausien jälkeen - komission jäsenten väärinkäytöksistä, erityisesti yhden, joka ei kyennyt eroamaan ja joka aiheutti siten kaikkien eron. Ehkä keskeisin ominaisuus oli hallintorakenteen heikkous, mikä tehtiin erittäin selväksi liitteenä olevan asiakirjan 19 kappaleessa, jossa sanotaan, että hallinto-organisaation heikkous johti toiminnallisiin vääristymiin politiikkojen toteuttamisessa. Kuka tietää, ehkä puheenjohtaja Santer olisi voinut pelastaa komission, jos hän olisi aikaisemmin lopettanut sellaiset ohjelmat, joihin hänellä ei ollut henkilökuntaa.
Tarkastelisin vielä yhtä merkittävää kohtaa alkuperäisessä mietinnössä, joka koski vuoden 1996 vastuuvapautta: uudistusohjelmaa, jonka komission puheenjohtaja Santer sisällytti mukaan 11. tammikuuta komission uudistusohjelmaan. Mitä näille kohdille on nyt tapahtunut: pyytämillemme menettelysäännöille, perussäännön tarkistukselle, A1- ja A2- virkojen nimityksille sen varmistamiseksi, että komission ylimmät virkamiehet ovat päteviä, sekä arviointikertomukselle? Kaikki nämä asiat näyttävät joutuneen jollekin hämärälle alueelle, koska yhdessä tai kahdessa viimeaikoina hyväksymistämme päätöslauselmista ei ole onnistuttu olemaan täsmällisiä niissä pyynnöissä, joita olemme osoittaneet komissiolle.
Haluaisin nähdä nämä asiat ainakin selkeytettyinä, ehkäpä komission jäsen selkeyttäisi ne niin, että uusi parlamentti voisi päästä eroon näistä asiakirjoista.
Kun katson eteenpäin, voin tehdä tästä kaksi johtopäätöstä. Ensiksi mitä komissioon tulee, meillä on monia ajatuksia, jotka ovat olleet osa tätä uudistusmenettelyä. Onneksi vuoden 1997 vastuuvapauden myöntämistä käsittelevässä mietinnössä, jonka ystäväni ja kollegani Brinkhorst pian esittelee, näemme monia noista ideoista esitettyinä. Toiseksi toivon, että tämä asiakirja on parlamentin ja väliaikaisen komission ja sen uuden nimetyn puheenjohtaja Prodin saatavana, niin että parlamentin jäsenillä uudessa parlamentissa on se tieto, mitä he tarvitsevat sen varmistamiseksi, että komission jäsenten valinta suoritetaan tehokkaasti.
Emme halua komissiolle jäävän sellaista tunnetta tästä vuoden 1996 vastuuvapauden myöntämisestä, että emme pitäisi suuressa arvossa suurta osaa komission virkamiehistä. Olin ennen itsekin yksi heistä. Tiedän aivan hyvin, että siellä on erittäin päteviä virkamiehiä, mutta haluamme varmistaa, että siellä on aina korkea taso. Emme voi tuomita koko järjestelmää vain yhden mädän omenan takia.
Lopuksi itse asiassa se, joka on kampanjoinut tässä prosessissa eniten, on ollut parlamentti. Valitettavasti se ei ollut neuvosto. Se myönsi vastuuvapaudet. Kyse oli parlamentin aikuistumisesta, ja uudessa parlamentissa meidän on todistettava, että pystymme kantamaan vastuumme.

Brinkhorst
 Arvoisa puhemies, on selvää, että tämän vuotta 1997 koskevan mietinnön johtopäätös on erittäin täsmällinen ja selkeä, nimittäin se, että lykätään vastuuvapauden myöntämistä institutionaalisista syistä.
Haluaisin kiittää kaikkia kollegoja. Talousarvion valvontavaliokunta halusi mennä pitemmälle. Se ei halunnut - vuoden 1996 vastuuvapauden osalta - hukata aikaa. Tämä ei ole mahdollista. Meidän on mentävä pitemmälle. Juuri tästä syystä talousarvion valvontavaliokunta äänesti siitä asiakirjasta, jonka näette liitteenä. Eräässä mielessä se on vuoden 1996 jälkeistä historiaa. Myös tämän mietinnön poliittinen luonne on laittaa vastuuvapausmenettely laajempaan perspektiiviin.
Kuten neuvoston puheenjohtaja juuri ilmoitti, on olemassa lukuisia uusia asioita, jotka on otettava huomioon tulevaisuudessa. Meidän ei ainoastaan pidä arvostella menneisyyttä, vaan meidän pitää katsoa tulevaisuuteen. Tämä on juuri tämän liitteen merkitys vastuuvapausmenettelylle itselleen sekä tulevaisuudessa annettavalle tiedolle. Se sisältää kommentteja siitä, mikä on johtanut kollegani Ellesin juuri kuvailemaan tilanteeseen, uutta henkilöstöpolitiikkaa, teknisen tuen toimistoihin liittyviä kysymyksiä ja asiantuntijakomitean kertomusta koskevia kommentteja sekä joitakin suuntaviivoja komission uudistusta varten. Tästä syystä mietintö sisältää muutakin kuin pelkän lausunnon siitä, että meidän pitää evätä vastuuvapaus juuri tällä hetkellä.
Olen erittäin tyytyväinen neuvoston puheenjohtajan kommenttiin, koska osa tästä mietinnöstä tähtää myös uuteen kumppanuuteen komission ja jäsenvaltioiden välillä sekä yhteistyöhön jäsenvaltioiden välillä. Pidän myönteisenä neuvoston lausuntoa, jonka mukaan tämä ei kaiu kuuroille korville. Koska neuvosto panee toimeen noin 95 % talousarviosta, on tehtävä lisätoimia. Toivon, että tulee aika, jolloin me, kuten me budjettivaliokunnassa teemmekin, työskentelemme paljon läheisemmässä yhteistyössä neuvoston kanssa talousarvion valvonnan osalta. Löydämme joitain tuota kohtaa koskevia erityissuosituksia.
Liitteellä on periaatteessa kolme tarkoitusta. Tarkoituksemme on tuoda julki parlamentin kanta nykytilanteeseen. Se on myös selostus siitä, mitä tapahtui vuoden 1996 vastuuvapautta koskevan menettelyn jälkeen.
Toiseksi, kuten Elles jo sanoi, se antaa uudelle parlamentille - vaikka meidän ei koskaan pitäisikään yrittää hallita haudan toiselta puolelta, ei ainakaan sellaisen esittelijän, joka on lähdössä parlamentista - osviittaa siitä, millaisten seikkojen pohjalta uutta komissiota voidaan arvioida kuulemistilaisuuksien aikana. Tämä on itsessään tärkeä seikka. Se ei ole sitova, mutta se on osviitta. Tästä syystä se on talousarvion valvontavaliokunnan panos asiaan, eikä siitä äänestetä sellaisenaan parlamentissa.
Kolmanneksi, me haluamme olla rakentava parlamentti. Kun parlamentti saa lisää vastuuta ja valtaa, sen pitää myös olla kumppani, joka ei ainoastaan kritisoi, vaan myös auttaa komissiota suorittamaan tehtäviään itsenäisesti, mutta vastuullisesti. Myös tämä on siksi osatekijä, jonka toivomme sisältyvän tulevan komission työohjelmaan.
Haluaisin selvittää yhden väärinkäsityksen. Minulla oli aikaisemmin tilaisuus keskustella tästä komission jäsen Liikasen kanssa, mutta haluaisin sanoa sen vielä julkisesti. Tilintarkastustuomioistuimen tehtävä ei voi olla komission tai parlamentin korvaaminen. Joitakin tilintarkastustuomioistuimelle esitettyjä pyyntöjä osallistua tiettyihin tutkimuksiin ei pitäisi pitää toimintavastuun pois ottamisena. Tilintarkastustuomioistuin on ollut erittäin tärkeässä ja hyödyllisessä roolissa tässä parlamentin, komission ja neuvoston välisessä prosessissa.
Tältä pohjalta haluaisin lopuksi sanoa, että olisi hyödyllistä, jos neuvosto itse tarkastelisi menettelyjään, mitä tulee vuorovaikutukseen tilintarkastustuomioistuimen ja kansallisten elinten välillä. Kuulen ihan liian usein, että kansallisilla tilintarkastustuomioistuimilla on erilainen rooli, että ne eivät pysty täyttämään tehtäväänsä yhteisön järjestelmän sisällä. Kun siirrymme uuteen vaiheeseen, uuteen tilanteeseen, jossa ei olekaan komissio tai jäsenvaltiot vaan komissio ja jäsenvaltiot, kehottaisin neuvoston puheenjohtajaa tulevaisuudessa tutkimaan tätä tilintarkastustuomioistuimen ja kansallisten tilintarkastuselinten välistä erityistä toiminta-asiaa.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, siirrymme nyt vastuuvapauden myöntämiseen niin sanottujen " muiden toimielinten" osalta. Aloittakaamme siis ensimmäisestä pääluokasta eli parlamentista ja oikeusasiamiehestä.
Parlamentin - ja käsiteltävän asiakirjan - osalta peruuntuneiden määrärahojen suuri määrä saattaa herättää huomiota. Haluaisin kuitenkin huomauttaa, että se on johtunut Brysselissä olevaa D3-rakennusta ja Strasbourgissa olevaa IPE 4 - rakennusta koskeneista lykkäyksistä. Koska tarkastelemme parhaillaan vuoden 1997 kaltaista jo kulunutta vuotta, haluaisin kylläkin rauhoittaa kaikkia ja sanoa, että seuraavina vuosina määrärahojen peruuntumisessa on tapahtunut parantumista.
Toisaalta huomiota saattaa herättää myös se seikka, että 30 % Keski- ja Itä-Euroopan demokraattisille parlamenteille myönnettävään tukeen tarkoitetuista määrärahoista jäi käyttämättä. Myös se tehdään selväksi, mitkä ovat olleet tähän johtaneet syyt ja millä tavalla voimme parantaa tilannetta.
Palautamme vuotta 1997 koskevan vastuuvapauden myöntämistä koskevassa asiakirjassa niin ikään mieliin sen, että talousarvion valvontavaliokunnalla pitäisi olla tarvittavat keinot valvoa poliittisille ryhmille ja niiden sihteeristön kuluihin myönnettäviä määrärahoja.
Toisaalta myös - ja on hyvä sanoa se - vaadimme edelleen asetusta Euroopan poliittisten puolueiden oikeudellisesta asemasta.
Pyydämme silti vastuuvapauden myöntämistä vuodesta 1997 parlamentin osalta.
Oikeusasiamiehen osalta luulen, että huomiota saattaa herättää se, että määrärahojen käyttöaste on 82, 1 %. En kuitenkaan halua sanoa, että syynä olisi vähäinen määrä henkilöstöä, jota tuo toimielin pyytää meiltä jatkuvasti lisää, mutta mielestäni on kylläkin hyvä palauttaa mieliin se, että kyseessä on uusi toimielin - toistan vielä, että puhumme nyt vuodesta 1997 - ja että se hyödyntää vuosi vuodelta paremmin sille osoitettuja määrärahoja. Suhtaudumme myönteisesti vastuuvapauden myöntämiseen myös oikeusasiamiehen osalta.
Tuomioistuimen osalta on syytä korostaa sitä, miten hyvin tuomioistuimen rakennuksen lisärakennuksia koskevaa vuokra/ostojärjestelmää on käytetty, ja toisaalta 50 miljoonan ecun ennakkomaksun osalta korostaisin ainoastaan erästä seikkaa, joka aikanaan - vuonna 1997 - huolestutti meitä: sitä, että Luxemburgin hallitus oli tehnyt useita sitoumuksia parlamentin kanssa, emmekä tuolloin tienneet, noudattaisiko se niitä vai ei... Lyhyesti sanottuna emme tienneet, millaisia ongelmia voisi syntyä. Sen perusteella, mitä vuonna 1997 ja sen jälkeen on tapahtunut, meidän täytyy nyt kuitenkin kiittää Luxemburgin hallitusta hyvin tehdystä työstä. Kannatamme vastuuvapauden myöntämistä myös tuomioistuimen osalta.
Tilintarkastustuomioistuimen osalta haluan sanoa ainoastaan sen, että määrärahojen riittämättömyyteen liittyvä tyypillinen ongelma on voitu ratkaista myönteisesti ja lähes vaivatta vuonna 1997 euron - tuolloin ecun - Luxemburgin valuuttaan nähden suotuisan kehityksen ansiosta. Puollamme vastuuvapauden myöntämistä myös tilintarkastustuomioistuimen osalta.
Alueiden komitean osalta olisi syytä todeta, että talousarvion ennakkoarvioita täytyy parantaa ja ennen kaikkea täytyy ottaa huomioon toiminnan suunnittelun sattumanvaraisuus, sillä meidän on sen takia jatkuvasti pakko tehdä huomattavia siirtoja. Puollamme silti vastuuvapauden myöntämistä myös alueiden komitean osalta.
Ja nyt on vuorossa talous- ja sosiaalikomitea, joka on ainoa kohta, jossa meillä on ongelmia: kuten hyvin tiedätte, vastuuvapauden myöntäminen talous- ja sosiaalikomitean osalta on vielä ratkaisematta, sillä odotamme vielä UCLAFin selvitystä. Talous- ja sosiaalikomitean osalta vastuuvapauden myöntäminen riippuu siis sen selvityksen tuloksesta, joka UCLAFin - petostentorjuntayksikön - täytyy laatia tuosta toimielimestä. Näin ollen ehdotammekin, että vastuuvapauden myöntämistä lykätään talous- ja sosiaalikomitean osalta.
En kuitenkaan haluaisi lopettaa - sillä tämä on yhteiskeskustelu - sanomatta, että valtuuskuntani - valtuuskunta, johon minä kuulun - määritteli kantansa jo vuoden 1996 vastuuvapauden osalta ja että komission ero ei mielestämme saisi olla syy unohtaa puheenjohtaja Santerin tekemiä sitoumuksia, jotka uuden puheenjohtajan, Prodin, pitäisi ottaa vastuulleen.

Blak
 Arvoisa puhemies, minun aiheenihan on EHTY: n tilinpäätös, ja haluaisin sanoa, että siitä on tullut menestystarina. Meillä oli paljon ongelmia, kun ryhdyin hoitamaan varainhoitoon liittyvää tehtävää. Saimme kuulla tavallisia tarinoita. Kaikki oli sekaisin. Kukapa ei muistaisi korkotukia, joita maksettiin kymmenen vuoden ajan ja joiden maksamista ei saatu lopetettua vitkastelujen vuoksi? Petoksia oli paljon, eräässä tapauksessa kyse oli huoneistojen ostamisesta komission muuttaessa hienoihin rakennuksiin Pariisissa. Lyhyesti sanottuna vallitsi suuri sekamelska, kaaos ja epäjärjestys. Sitten kävimme käsiksi asioihin ja saimme ne ratkaistua. Haluaisin sanoa, että me olemme valiokunnassa tänään päättäneet, että haluamme myöntää vastuuvapauden tässä asiassa. Kun tarkastelen aiempia tapahtumia, muistuu mieleeni esimerkiksi se, että olisimme voineet menettää miljardiluokan summan Ranskan ja Englannin välistä tunnelia koskevassa hankkeessa. Näyttää siltä, että asiat ovat loksahtaneet paikoilleen ja että siitä on täten tullut menestystarina. Tanskassa nousi esiin eräs asia Ison-Beltin sillan rakentamisen yhteydessä, sillä rakentamiseen oli myönnetty hieman liian suuri laina. Kyse oli parista miljardista, joilla saatettiin leikkiä, mutta sekin asia loksahti paikoilleen. Kaikki tämä johtuu hedelmällisestä yhteistyöstä ja siitä, että saimme tietoa ja että saatoimme myös keskustella erinomaisen komission jäsenen kanssa. Haluaisin kiittää komission jäsen Liikasta. Hän on ollut käytettävissämme. Aina kun meillä on ollut ongelmia, olemme menneet keskustelemaan hänen kanssaan, ja ongelmat on aina saatu ratkaistua.
Euroopan hiili- ja teräsyhteisön varainhoidossa on tehty hyvää yhteistyötä. Ongelmia on sitä vastoin esiintynyt toisella alueella, nimittäin lainanannossa ja lainanotossa Euroopassa, minkä kanssa olen ollut tekemisissä Brinkhorstin mietinnön yhteydessä. Tässä asiassa olemme olleet tekemisissä muutamien itsepäisten henkilöiden kanssa, jotka ovat kohdelleet meitä holhoavasti - jätän mainitsematta Euroopan investointipankin johtajan nimen. Vuodesta toiseen olemme huomauttaneet, että haluamme saada oikeuden valvoa pankin toimia. " Se ei ole teidän aluettanne" , hän sanoo " meillä on muutamia yksityisiä osakkeenomistajia, ja sen vuoksi te ette voi tulla sisään, ja muutenkin, kaikki sujuu täällä hienosti" . Esittelijänä olen saanut joukon papereita, joissa sanotaan, että miljardien suuruisia summia on todellakin menetetty huonojen sijoitusten takia ja että summat on piilotettu tileihin tai peitelty hyvin. Sitä emme voi hyväksyä. Se on kuitenkin aiheuttanut sen, että olen suositellut, että emme myönnä vastuuvapautta varainhoitovuoden 1997 osalta. Olemme kuolemanväsyneitä kuuntelemaan niiden ihmisten valheita, jotka salaavat asioita Euroopan veronmaksajilta! Siihen emme yksinkertaisesti suostu. Viime vuonna meillä oli varainhoidossa ongelmia. Kieltäydyin myöntämästä vastuuvapautta. Valiokunta tuki minua. Sitten laadimme sopimuksen, jonka mukaan juuri komission piti ryhtyä raivaamaan tietä, jotta pääsisimme järkevään ratkaisuun ja jotta voisimme valvoa veronmaksajien rahoja. Meillä on yli 80 % Euroopan investointirahaston eri toimielinten rahoista. Mitä sitten tehdään, kun myönnämme vastuuvapauden? Silloin ikään kuin " huijataan vaakaa" , ja poiketaan sopimuksesta, siitäkin huolimatta, että olemme pitäneet Luoja tietää kuinka monta kokousta ja käyttäneet Luoja tietää kuinka paljon aikaa tämän asian selvittämiseksi. Näin ei saa jatkua! Ja antakaamme täysin selvä signaali Sir Brian Unwinille: Emme viitsi enää kuunnella valheita siitä, että kaikki on täysin kunnossa! Asia on nyt selvitettävä perinpohjaisesti! Haluamme tietää, miten 4-5 miljardia kruunua voi kadota varainhoidossa. Se on yksinkertaisesti kaikki mittasuhteet ylittävä skandaali. Voi hyvin olla niin, että rahoja ei ole menetetty, kuten olette sanonut, koska ne voidaan saada takaisin, sillä obligaatioita ei ole myyty. Emme viitsi kuunnella sellaisia kertomuksia! Tyydymme päinvastoin yksinkertaisesti sanomaan suoraan, että tämä saa nyt loppua! Varainhoitoa ei hyväksytä, ja jos ei tapahdu uudistusta, jonka myötä voisimme valvoa yhteisön rahoja, sallikaa meidän sanoutua irti heidän kanssaan tekemästämme yhteistyöstä. Ei ole oikein, että meidän on kustannettava heidän pelinsä ja että he voivat pelata voitolla jälkeenpäin. Emme halua nähdä esimerkkejä siitä, kuinka obligaatioiden ostoja ja paljon muuta tapahtuu eri paikoissa ja erilaisten ystävien kanssa huomattavasti huonompaan hintaan kuin niistä pystytään myytäessä saamaan takaisin. Tämä on todellakin skandaalimaista! Jos otetaan huomioon, että komissio kaadettiin niinkin pienestä asiasta, nämä henkilöt olisi nyt viskattava niin pitkälle, että he eivät koskaan pääse takaisin. Meillä on käyttöä tarmokkaalle komissiolle, joka todellakin ryhtyy valvomaan asioita, ja muutamille ihmisille, jotka tekevät mielellään yhteistyötä, kuten komission jäsen Liikanen on tehnyt yhteistyötä kanssamme, jotta saisimme tämän asian selvitettyä.
Haluaisin myös sanoa, että liikutuin kyyneliin, kun kuulin neuvoston kertovan kaikesta siitä, mitä se haluaisi. Miksi te kuitenkin hyväksytte varainhoidon joka ikinen vuosi ja sanotte, että annatte suosituksia? Tehän ette ole koskaan painaneet jarrua. Olen sitä mieltä, että neuvoston olisi hieman tarkasteltava tätä asiaa, ja uuden komission on ryhdyttävä toimiin näissä asioissa. Näissä asioissa on todellakin aihetta ryhtyä toimiin.

Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, tämä on 15. kerta kun olen esittänyt vastuuvapautta, ensiksi Dublinia ja Berliiniä ja nyt Thessalonikia varten. Minun täytyy myöntää, että kaikki keskustelut eivät ole olleet yhtä jännittäviä ja piristäviä kuin tämä. Nämä kaksi ensimmäisen sukupolven virastoa ovat kuitenkin hyviä esimerkkejä siitä, kuinka parlamentti voi suorittaa valvontaa. Euroopan tilintarkastustuomioistuin auttaa hyvin paljon talousarvion valvontavaliokuntaa, ja haluaisin kiittää sitä sen kahdesta näitä kahta virastoa koskevasta erityiskertomuksesta. Haluaisin kiittää myös komissiota, joka on viime aikoina - ja korostaisin viime aikoina , koska alkuvuosina tätä ei tapahtunut - esittänyt parlamentille harkittuja suosituksia vastuuvapauden myöntämiseksi.
On myös myönnettävä, että nämä virastot ovat pieniä ja siksi helpompia valvoa, mutta valvontayhteistyö todella toimii. Virastot eivät missään tapauksessa vastusta valvontaa, vaan pikemminkin pitävät sitä myönteisenä. Olisi kyllä helpompaa, jos toisen sukupolven virastoja voitaisiin kohdella samalla tavalla. Vetoan taas neuvostoon, koska parlamentti yhdessä komission kanssa on esittänyt merkittäviä tarkistuksia perussääntöihin, jotka tekisivät uusien virastojen tilanteesta samanlaisen kuin vanhojen.
Mietinnöt eivät ole pitkiä, koska ei ole mitään järkeä yrittää löytää vikaa sieltä, missä mitään vikaa ei ole. Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiöllä oli yhteisymmärryspöytäkirja Euroopan työturvallisuus- ja työterveysjärjestön kanssa päällekkäisyyksien välttämiseksi, koska yksi niistä asioista, joita parlamentti ehdottomasti vaatii, on se, että nämä virastot eivät saa tehdä päällekkäistä työtä.
Pidän säätiön pyrkimyksiä vähentää työmatkakuluja myönteisinä. On aika hassua ajatella aikaa vuosi tai kaksi taaksepäin, jolloin tilintarkastustuomioistuin kritisoi Dublinin virkamiehiä, jotka viettivät viikonlopun matkakohteessa osana työmatkaa - tietenkin ihmiset haluavat käydä kotona samalla. Nyt he kuitenkin haluavat viraston työntekijöiden käyttävän erityisiä pex-hintoja, joita saa ainoastaan viikonlopuiksi, koska niihin on sisällyttävä lauantain ja sunnuntain välinen yö. Tuomioistuin on vain vaihtanut mielipidettään.
Olen erittäin tyytyväinen voidessani suositella vastuuvapauden myöntämistä Dublinissa sijaitsevalle Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiölle.
Siirryn nyt puhumaan Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksesta (CEDEFOP), joka on lopultakin selvinnyt siirrosta Berliinistä Thessalonikiin. Minulla ei ole mitään pahaa sanottavaa Thessalonikista sinänsä, mutta jos neuvostossa katsottaisiin pöytäkirjoja, he huomaisivat, että oli erehdys jo alun perin siirtää ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus Thessalonikiin, ja komissio ja parlamentti ovat parhaansa mukaan yrittäneet korjata sen mitä korjattavissa on. Uuteen rakennukseen pitäisi päästä heinäkuussa. Toivon keskukselle kaikkea hyvää uudessa rakennuksessa. Näen, että erilaiset henkilöstöjärjestelyt on nyt tehty asianmukaisesti, ja käsittääkseni kaikista keskuksen henkilöstöjärjestelyistä vain kaksi A-virkaa on täyttämättä. Voin epäröimättä suositella vastuuvapauden myöntämistä myös ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskukselle.
Arvoisa puhemies, odotan sitä päivää - eikä siihen ole pitkä aika -, jolloin tilintarkastustuomioistuin voi antaa näille kahdelle virastolle todistuksen niin sanoakseni " oman pesän pitämisestä puhtaana" sekä hyvien kertomusten saamisesta tilintarkastustuomioistuimelta.

Sarlis
 Arvoisa puhemies, tämä parlamentti ei jää historiaan niinkään parlamenttina, joka aiheutti komission kollektiivisen eroamisen, vaan parlamenttina, joka sai aikaan jo käynnissä olevat rakenteelliset muutokset komission organisaatiossa ja toiminnassa, komission, joka on tärkein Euroopan yhdentymistä edistävä toimielin.
Hyvät kollegat, päätöslauselmaesitys, josta te huomenna äänestätte, on liitteenä työasiakirjassa, joka listaa kohdat, joita komission pitäisi selventää, jotta kesäkuun vaaleissa valittu parlamentti voisi myöntää vastuuvapauden vuoden 1997 osalta.
Hyvät kollegat, tämä työasiakirja jää tältä parlamentilta perinnöksi seuraavalle. Haluaisin puhua yhdestä työasiakirjassa mainitusta kohdasta, joka koskee paljon puhuttua asetusta 3245/82, joka on siinä mielessä hassu asetus, että se hyväksyttiin, se tuli voimaan, se julkaistiin yhteisöjen virallisessa lehdessä, mutta sitä ei koskaan pantu täytäntöön. Tällä asetuksella edellytettiin sellaisen eurooppalaisen yhteistyöviraston perustamista, joka ottaisi hoitaakseen erään belgialaisen yksityisoikeudellisen laitoksen tehtävät. Asetusta ei koskaan pantu täytäntöön, mutta siitä huolimatta monen vuoden ajan siihen viitattiin oikeudellisena perustana varoille, joita annettiin yhteisön talousarviosta tämän belgialaisen yksityisoikeudellisen laitoksen toiminnan rahoitukseen.
Näin ollen suuri toiveeni on - ja olen siitä vakuuttunut -, että komission organisaatiossa ja toiminnassa meneillään olevien rakenteellisten uudistusten myötä tulevalle parlamentille, jolla on komission tuki - toisin kuin meillä viimeisen kolmen vuoden aikana -, on helppoa saada selityksiä ja löytää ratkaisuja. Toivon parasta.

Günther
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission jäsen, kehitys- ja yhteistyövaliokunnan pitää myöntää Euroopan kehitysrahastolle vastuuvapaus vuosi toisensa jälkeen, mutta se ei voi mitenkään vaikuttaa siihen, miten rahaston varoja käytetään, koska rahastolla ei ole vieläkään omaa talousarviota. Hallitukset ovat toistuvasti ennen neuvoston puheenjohtajuuden vastaanottamista antaneet ymmärtää, että ne voisivat ehkä kannattaa rahaston varojen budjetoimista. Myöhemmin on kuitenkin sitten löydetty monia syitä tämän päätöksen pyörtämiseksi. Kehitys- ja yhteistyövaliokunta on kritisoinut konkreettisesti varainhoitovuoden 1997 talousarviota siitä, että suuria summia on siirretty yhdestä kehitysrahastosta toiseen. Siksi valiokunta ehdottaakin varojen hoidon yksinkertaistamista.
Valiokunta kritisoi myös yhteisrahoituksen varojen osalta sitä, että yksittäisten projektien toteuttaminen kestää liian kauan ja että kansalaisjärjestölle virtaava rahamäärä aiheuttaa niille usein suuria ongelmia. Tilintarkastustuomioistuin ja kehitysvaliokunta seuraavat hieman huolissaan, osoittautuvatko komission nyt käyttöön ottamat uudet rakenteet tässä yhteydessä toimiviksi. Siksi kehitys- ja yhteistyövaliokunta vaatii, että sille kerrotaan ensi vuoden maaliskuussa, millaisia kokemuksia uusista rakenteista on saatu. Valiokunta on myös sitä mieltä, että tilintarkastustuomioistuimen menettelyjen puutteita koskeviin moitteisiin voidaan vastata myös siten, että ennen kaikkea tarjous- ja sopimusten myöntämismenettelyissä edellytetään tietty vähimmäismäärä kilpailua.
Valiokunta kannattaa kuitenkin vastuuvapauden myöntämistä kehitysrahaston varainhoitovuodelle 1997. Kehitysyhteistyö ei kuulu niihin aloihin, joita valitsijamme pitävät erityisen tärkeinä eurooppalaisessa politiikassa. Siksi olemme entistäkin riippuvaisempia läpinäkyvästä ja selkeästä taloudellisten varojen käytöstä.

Tappin
Arvoisa puhemies, puhun sosialistiryhmän koordinaattorina ja huomautukseni koskevat kolmea tänään käsiteltävänä olevaa mietintöä.
Aloitan vastuuvapauden myöntämisestä vuodelle 1996. Ryhmäni ei voi nähdä mitään syytä olla myöntämättä vuoden 1996 talousarvion toteuttamista koskevaa vastuuvapautta. Vastuuvapausmenettelyn aikana ja tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen perusteella kysyimme lukuisia erittäin perustavia kysymyksiä komissiolta. Olen varma, että kollegat täällä ovat selvillä siitä, että komissio palasi asiaan antamalla sellaisia vastauksia noihin kysymyksiin, jotka riittivät ryhmälleni vastuuvapauden myöntämiseen. Esitettyihin viiteen kysymykseen vastattiin.
On sanottava, että uskomme osaltamme, että esittelijä harrastaa pikkumaista puoluepolitikointia koko vuoden 1996 vastuuvapautta koskevan kysymyksen kanssa. On vaatinut paljon ponnisteluja saada esittelijä esittelemään mietintö, jossa päätetään vuoden 1996 tilit, jotta voimme jatkaa vuoden 1997 vastuuvapauden myöntämisellä.
Emme ole samaa mieltä 1 kohdan muotoilusta ja haluaisimme poistaa sanan " lopullinen" tuosta kohdasta, koska parlamentissa ei koskaan äänestetty vuoden 1996 vastuuvapauden myöntämisestä, jota talousarvion valvontavaliokunta suositteli parlamentille. Mietintö vedettiin takaisin ja palautettiin valiokuntaan muiden tapahtumien perusteella. Jos äänestystä ei pidetty, meillä ei voi olla lopullista mietintöä. Jos vuotta 1996 koskevasta mietinnöstä oli jotain hyötyä, se on ollut talousarvion valvontavaliokunnan pääsy ihmisten ja asiakirjojen luo. Jos aiomme jatkossa olla tehokas talousarvion valvontavaliokunta, tämän on jatkuttava vapaasti.
Siirryn toiseen ryhmään huomautuksia, jotka koskevat vuoden 1997 talousarviota ja joista minulla on miellyttävämpää sanottavaa. Ryhmäni tukee esittelijä Brinkhorstin mietintöä vastuuvapauden lykkäämisestä. Olemme täysin samaa mieltä lykkäämisen syistä eli siitä, ettei ole komissiota, joka voisi ottaa vastaan tuon vastuuvapauden. Valiokunnassa meillä on ollut monia keskusteluja olennaisista kysymyksistä, joihin haluamme sekä pääosastojen että uuden komission puuttuvan. Näitä kuvataan työasiakirjassa.
Haluaisin kiittää Brinkhorstia yksityiskohtaisesta työstä tämän asian parissa. Toivon, että kun komissio palaa takaisin luoksemme uuteen parlamenttiin, se ottaa huomioon työasiakirjassa esitetyt kysymykset, jotka koskevat erityisesti henkilöstöpolitiikkaa, teknisen tuen toimistoja, Leonardoa ja tapaa, jolla Pharea ja Tacista hoidetaan, ja käyttää niitä suunnitelmana. Tämä on tärkeää meidän toimimisellemme parlamenttina.
Mitä tulee Brinkhorstin hajautettuja virastoja koskevaan huomautukseen - jonka Kellett-Bowman otti esiin - on olennaista, että neuvosto käsittelee tuota kysymystä, josta sekä parlamentti että komissio ovat sopineet.
Tästä pääsenkin Kellett-Bowmanin mietintöön. Taas kerran ystäväni, ja haluaisin sanoa kollegani, on laatinut kaksi erinomaista mietintöä, jotka koskevat Dublinia ja Thessalonikia. Hän sanoo laatineensa aikanaan 15 mietintöä. Tämä voi hyvinkin olla viimeinen mietintö, jonka Kellett-Bowman laati hajautetuista virastoista.
Haluaisin tuoda julki sen suuren kunnioituksen, jota tunnen häntä kohtaan yhteisesittelijänä budjettivaliokunnassa erillisvirastojen osalta. Hän on opettanut minua ja ollut erinomainen kollega, erittäin huomaavainen, kriittinen ja tarkka. Hänen työnsä pysyvänä muistona haluaisin nähdä neuvoston nyt hyväksyvän perussääntöjen muutokset toisen sukupolven virastojen osalta - muutokset omia varoja koskevaan kysymykseen, muutokset rahoituksen valvontaan ja muutokset vastuuvapauteen, jotka sallivat parlamentin suorittaa tehtävänsä asianmukaisesti. Olkoon se kestävä testamentti hänen työlleen.

Theato
 Arvoisa puhemies, meillä on tänä iltana selvitettävänä vastuuvapauden myöntämistä koskeviin mietintöihin liittyvä varsinainen keskustelumaraton. Esityslistalla on kuusi mietintöä. En aio kommentoida niitä kaikkia, vaan keskityn tarkastelemaan niistä ensimmäistä, nimittäin Ellesin mietintöä. Se ei ole oikeastaan mikään vastuuvapauden myöntämistä koskeva mietintö, sillä siinä ehdotetaan vuoden 1996 tilien päättämistä, minkä uskon olevan myös oikein. Meidän on saatava tämä asia päätökseen. Olen kuitenkin myös sitä mieltä, ettei parlamentti myöntänyt vastuuvapautta. Kun nimittäin tarkastelemme joulukuun äänestystulosta, on selvää, että talousarvion valvontavaliokunnan myönteisenä pitämään päätökseen kuuluvat edelliset kohdat hylättiin parlamentin täysistunnossa. Vastuuvapautta ei siis myönnetty. Työjärjestyksemme oli nurinkurinen, mutta sitä on nyt muutettu. Tällaista ei saa enää tapahtua.
Meillä on esimerkki vastuuvapauden epäämisestä, nimittäin varainhoitovuoden 1982 talousarvio, jonka tilit päätettiin sitten vuonna 1985. Meidän tulisi menetellä tässä asiassa samalla tavalla, mutta ajatella myös kaikkia siitä aiheutuvia poliittisia seurauksia. Siksi nyt on poliittisesti turhaa myöntää vastuuvapautta jälkikäteen, koska meillä ei ole enää virassa olevaa komissiota. Se on eronnut. Kaikkia komission tekemisiä ei voida kuitenkaan tuomita emmekä sitä haluakaan. Emme ole myöskään koskaan vihjailleet, että komission jäsenet olisivat syyllistyneet johonkin suoranaiseen rikolliseen toimintaan. Olemme kuitenkin todenneet, että rakenteet on luotava uudestaan ja että uudistuksissa on luotava perusta uusille asioille, joiden avulla me Euroopan unionissa olemme valmiita ottamaan ensi vuosituhannen vastaan.
Tämä kriisi, joka liittyi vastuuvapauden myöntämiseen tai sen epäämiseen varainhoitovuodelle 1996 sekä varainhoitovuodelle 1997, joista jälkimmäisen osalta olemme suosittaneet tällä viikolla vastuuvapauden myöntämisen sijaan sen lykkäämistä, oli tarpeellinen kriisi siinä mielessä, että siitä voidaan omaksua joitakin myönteisiä lähtökohtia. Olisimme mielellämme, arvoisa komission jäsen Liikanen, välittäneet ne edelleen myös tälle komissiolle. Asiat menivät kuitenkin toisin. Me kaikki tiedämme, mitä on tapahtunut.
Molempien vuotta 1997 koskevien mietintöjen, Ellesin - ja tähän lasken mukaan myös esittelijämme Brinkhorstin mietinnön -, osalta meidän on pidettävä kiinni todellakin kahdesta seikasta. Emme ole päättäneet vastuuvapauden myöntämisen ehdoista, vaan olemme liittäneet mietintöön työasiakirjoja. Tämä on poikkeuksellinen menettelytapa, mutta mielestäni se oli oikein. Tässä menettelyssä sovittiin siitä, mitä välitämme edelleen tulevalle komissiolle aloitteina ja myös vaatimuksina. Toivon, että uusi parlamentti ja komissio hyödyntävät sitä.
Sallikaa minun sanoa vielä pari sanaa esittelijällemme Fabra Vallésille. Hän on laatinut hyvin täsmällisen muita toimielimiä koskevan mietinnön. Olen kuitenkin sitä mieltä, ja tältä osin esittelijä on kanssani samaa mieltä, että meidän on valvottava myös omaa parlamenttiamme ja toimittava täällä yhtä jämäkästi kuin komission suhteen. Siksi neuvoston ja komission, mutta myös parlamentin, on noudatettava sitä, mitä päätimme Tsatsosin mietinnön osalta esimerkiksi puoluerahoituksesta. Meidän on meneteltävä vastaavalla tavalla myös virkojen täyttämisessä ja ylennysten myöntämisessä. Tässä asiassa olemme kaikki syyllisiä.
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies, että annoitte minun jatkaa vielä, ja kiitän myös samalla muita esittelijöitä, joiden mietinnöt jäävät nyt käsittelemättä.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, meillä on parhaillaan käsittelyssä kuusi mietintöä, jotka koskevat vastuuvapautta. Haluan kiittää esittelijöitä hyvin suoritetusta työstä. Neljässä mietinnössä esitetään vastuuvapauden myöntämistä, yhdessä myöntämisen lykkäämistä ja yhdessä epäämistä.
Kuluneena vuotena talousarvioon liittyvä vastuuvapausmenettely on kasvanut suureksi poliittiseksi toimenpiteeksi. Näin kävi erityisesti viime syksynä ja talvena vuoden 1996 tilien yhteydessä. Niiden käsittelyn seurauksena komissio pyysi eroa. Vaikka prosessi on saanut aikaan monia myönteisiä parannuksia, selvityksiä ja ratkaisuja, vaarana on että kysymys- ja vastuuvapausmenettely kasvaa liian laajaksi, sillä EU: n perussäännön mukaan parlamentti myöntää talousarvion toteuttamisesta vastuuvapauden. Sanamuoto edellyttää, että vastuuvapauteen pyritään ja sen esteet on sitä ennen raivattava pois. Vastuuvapaus on siis päämäärä.
Vastuuvapauden tulkitseminen komission luottamuslauseäänestykseksi on kuitenkin mielestäni liian laaja tulkinta, ja sitä on syytä kahdestakin syystä välttää. Vaikka tilisäännön mukainen vastuuvapaus myönnettäisiinkin, parlamentin on aina niin halutessaan voitava puuttua komission työskentelyyn. Vastuuvapauden myöntäminen ei saa olla puuttumisen esteenä. Toisaalta nykyisessä tilanteessa meillä alkaa syntyä ruuhkaa, kun usean vuoden vastuuvapausmenettelyt ovat kesken. Hyvä hallinto edellyttää selkeyttä ja järjestelmällisyyttä myös parlamentilta. Parlamentille vastuuvapauspäätös ei saa olla liian raskas ja laaja, se ei saa johtaa siihen, että vastuuvapautta ei uskalleta myöntää.
Näiden huomautusten kera haluan ilmoittaa, että Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä tukee Brinkhorstin mietintöä sellaisenaan ilman muutoksia.

Giansily
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, käsitellessämme kollegamme Brinkhorstin mietintöä varainhoitovuotta1997 koskevan vastuuvapauden myöntämisen lykkäämisestä tarkoituksemme ei ole vatvoa komissiota viime vuosina rasittaneita ja sen eroon johtaneita moitteita. Olemme nyt kuitenkin sellaisen myrskyisän ja kiihkeän menettelyn loppuvaiheessa, jonka kuluessa komissio on saanut tahran maineeseensa ja menettänyt uskottavuuttaan.
Meidän on kuitenkin jatkettava. Jatkaminen merkitsee sitä, että suuntaamme katseemme tulevaisuuteen ja arvioimme edessämme olevia tehtäviä, jotta saavuttaisimme tulevaisuudessa onnistumisia, avoimuutta ja luottamusta asioissa, joissa on aikaisemmin koettu tappioita ja epäonnistumisia ja joissa on toimittu ala-arvoisesti. Ei voi tulla kysymykseenkään myöntää nyt komissiolle vastuuvapautta, toisin kuin neuvosto teki heppoisin perustein ja välinpitämättömänä, sillä kuten Laurens Jan Brinkhorst niin hyvin selvitti, vastuuvapautta ei pidä myöntää eronneelle komissiolle, jolla ei enää ole valtuuksia sitoutua Euroopan parlamentissa suuntaviivoihin. Vastuuvapauden lykkääminen on näin ollen kaikkein oikeudenmukaisin ratkaisu tekniseltä kannalta, ja poliittisessa mielessä sillä on uuden komission kannalta tilannetta rauhoittava merkitys, ilman että unohtaisimme myöskään sitä, että tuo lykkääminen osoittaa suurempaa valppautta ja tietynlaista järkkymättömyyttä.
Viesti, jonka haluaisimme tulevaisuutta ajatellen välittää uudelle komissiolle, pitää sisällään toiveemme sekä niistä asioista, joiden toteutumista hartaasti toivomme, että niistä asioista, joita emme missään nimessä halua. Emme halua enää heikkoa, poliittisesti passiivista komissiota, joka ei kykene valvomaan eikä johtamaan hallintoaan, jossa komission jäsenet ovat kuin laumaansa seuraava paimen ja jossa jopa jotkut virkamiehet, vaikkapa erityisasemassa olevat viraston johtajat, osoittautuvat todellisiksi tyranneiksi, jota tuputtavat halujaan ja toiveitaan komission jäsenille, jotka puolestaan myöntävät vähät välittävänsä käsiteltävistä asioista, vaikka olisikin kyse tarkistusten tekemisestä Euroopan parlamentin hyväksymään yhteisön talousarvioon, sillä sehän ei ole mitenkään ongelmallista talousarviomenettelyssä, ei sen enempää kuin mikä tahansa muukaan talousarvion toteuttamisen oikeudellista perustaa koskeva ongelma.
Tällainen oli eronnut komissio, jonka toiminnan surullisia todistajia me olemme. Tällaista komissiota emme enää halua. Muistan, että kun komission puheenjohtaja Santer astui virkaansa vuonna 1995 - olen muuten lukenut uudelleen hänen virkaanastujaispuheensa - juuri täällä parlamentissa hän teki lupauksen, jonka mukaan hän aikoi ryhtyä luomaan todellista varainhoitokulttuuria. Kokemiemme tapahtumien perusteella ironiseksi heittäytyminen olisi nyt kovin helppoa.
On pakko todeta, ettei mitään ole saatu aikaan. Komissio on jälkikäteen reagoinut vain ryhtymällä joihinkin toimenpiteisiin, joiden tarkoituksena oli virheiden peittely ja parlamentin tyynnyttäminen, mutta mitään ei ole kunnolla suunniteltu, ajateltu loppuun tai käsitteellistetty. Uudistuksiin ei ole ryhdytty, vaan komissio on tyytynyt lupauksiin ja toiminnan sijasta valinnut kauniit puheet. Todellisuudessa komissio on osannut tunnistaa Euroopan unionin politiikkojen huonon varainhallinnon aiheuttaman tyytymättömyyden, mutta se ei ole osannut ehdottaa ratkaisuja, jotka olisivat näkyneet konkreettisina tekoina. Esimerkkinä konkreettisista toimista mainittakoon SEM 2000 -ohjelma ja uuden Rolex-järjestelmän luominen kaikkien ulkoisten sopimusten hoitamiseksi.
Toinen esimerkki komission tehottomuudesta liittyy tällä kertaa yhteisön passitukseen sekä passitusmenettelyjen tiedotusjärjestelmään, jossa on jääty paljon jälkeen. Viimeinen esimerkki koskee muun muassa teknisen tuen toimistoja, jotka ovat, kuten kaikki tietävät, aiheuttaneet viime vuosina paljon päänvaivaa. Euroopan parlamentin vaatimuksista huolimatta komissio kuitenkin uskonee tarjouspyyntöjen ja valittavista hankkeista laadittavan luettelon valmistelun edelleen teknisen tuen toimistoille. Komissio ei päätä, mitkä hankkeet valitaan, vaan se vahvistaa yksityisneuvonantajan laatiman luettelon. En voi hyväksyä tällaista toimintaa.
Tässä oli lyhyesti sanottuna se, mitä me emme enää halua. Sitä vastoin haluamme sellaisen komission, joka ottaisi täysin vastuun teoistaan ja valinnoistaan, komission, joka olisi avoin harjoittaessaan toimielinten välistä vuoropuhelua, komission, joka täyttäisi niiden toiminnallisten politiikkojen valvontaan liittyvät tehtävät, joiden toteutus kuuluu komission yksiköille. Siitä saakka kun tilintarkastustuomioistuin on laatinut tarkastuslausuman Euroopan unionin talousarvion toteuttamisesta, tuo tarkastuslausuma on ollut negatiivinen. Toivomme kuitenkin, että uusi, poliittisesti luja ja vastuuntuntoinen komissio antaisi tilintarkastustuomioistuimelle ensimmäistä kertaa mahdollisuuden laatia myönteisen tarkastuslausuman.
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kuten kaikki tietävät, niin emmehän me toki lyötyä lyö. Saanemme toivoa, että uusi komissio ottaisi opikseen menneistä virheistä voidakseen selviytyä toimikaudestaan moitteettomasti, ja jotta nykyiset epäonnistumiset avaisivat tien onnistumisille tulevaisuudessa. Odotamme innostuneina Romano Prodin kautta ja toivomme, että huonosta voisi syntyä hyvää.

Miranda
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin tehdä kaksi lyhyttä huomautusta vuotta 1997 koskevan vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle. Minusta on täysin johdonmukaista, että asia siirretään seuraavalle vaalikaudelle, mutta koska olin talous- ja sosiaalikomiteaa koskevan vastuuvapausmenettelyn esittelijänä vuoden 1996 osalta, rohkenen kuitenkin huomauttaa, että vastuuvapautta ei voida sille myöntää, ennen kuin UCLAF on antanut selvityksensä havaituista säännöstenvastaisuuksista. Emme epäile sitä, etteikö tarpeellisiin toimiin olisi ryhdytty niiden korjaamiseksi ja myös eräiden työtapojen muuttamiseksi, mutta se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että UCLAFin selvitys voitaisiin jättää pois. Parlamentti katsoi aikanaan, että tuo selvitys on välttämätön ehto vastuuvapauden myöntämiselle, ja sitä paitsi neuvostokin on vielä aivan äskettäin todennut sen yhtä lailla välttämättömäksi.
Ja koska vuotta 1996 koskevaa vastuuvapausmenettelyä ei ole saatu päätökseen, on selvää, että menettely viivästyy myös vuoden 1997 osalta. Mitä tulee komissiota koskevaan vastuuvapausmenettelyyn vuodelta 1996, en halua käsitellä asiaa lähemmin, koska nähdäkseni sekä itse tosiasiat että ne tehtävät, jotka kukin komission jäsen aikanaan otti huolehtiakseen, puhuvat puolestaan. Muilta osin asiat selviävät parlamentin aikakirjoista. Tahdon kuitenkin vielä korostaa olevani varsin pettynyt loppuratkaisuun, jota jotkut täällä yrittävät puolustaa, jotta prosessi saataisiin vihdoin päätökseen. Katson nimittäin, että tuo ratkaisu olisi räikeässä ristiriidassa sekä tosiasioiden että prosessin saaman laajan merkityksen kanssa.

Holm
 Arvoisa puhemies, aion keskittyä puhumaan Ellesin mietinnöstä, joka koskee Euroopan yhteisön tilejä vuodelta 1996. Vihreän ryhmän osalta on selvää, että emme voi tarkastaa ja hyväksyä komission tilejä, koska niissä on yhä joitakin selvittämättömiä tapauksia, joihin ryhmämme on esittänyt kolme tarkistusta. Edelleen on niin, että lähes 40 000 euron summa on maksettu vierailevalle tutkijalle komission määräysten vastaisesti, mikä on luonnollisesti selvitettävä.
Epäselvyydet, joita komission tileissä ilmenee, pitää siis selvittää, ennen kuin tilit voidaan tarkastaa ja hyväksyä. Siksi olemme jättäneet tarkistuksen 1, jossa toteamme panneemme merkille tiedot, jotka komissio on esittänyt, jotta varainhoitovuoden 1996 tilit voitaisiin tarkastaa ja hyväksyä. Näin ollen emme voi tarkastaa ja hyväksyä tilejä.
Ihmettelen sitä, että sosialistiryhmä on jättänyt tarkistuksen, jossa halutaan poistaa Ellesin mietinnöstä 1 kohta, joka siinä on tärkeä, nimittäin se, että palautamme mieliin lopullisen päätöksen varainhoitovuotta 1996 koskevan vastuuvapauden epäämisestä . Kaikille pitäisi olla selvää, että tämän kohdan on pysyttävä mietinnössä.
Brinkhorstin mietinnössä kyse on samasta ilmiöstä, eli siitä, että meiltä puuttuu hyvin paljon tietoja komissiolta, jotta voisimme tarkastaa ja hyväksyä tilit. Me vihreän ryhmän edustajat olemme jättäneet joitakin tarkistuksia myös tähän mietintöön.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, Italiassa on toisen maailmansodan päättymisen jälkeen muodostunut epäterve käytäntö, joka on johtanut siihen, että myös merkittävät lakimiehet puolustavat eron oikeuskäytännön ja kirjoitetun perustuslain välillä. On olemassa käsitys, joka perustuu erityisesti kommunistisen puolueen oppiin ja sosiologisen vasemmiston ajatteluun, että vaikka on olemassa kirjoitettuja tekstejä, niitä voidaan muuttaa, jos enemmistö tai merkittävä osa yleisestä mielipiteestä tai poliittisista voimista niin haluaa. Se siis sopii sittenkin: kirjoitetut tekstit voidaan sivuuttaa, sillä oikeuskäytäntö on joka tapauksessa kirjoitetun perustuslain yläpuolella.
Anglosaksisen oikeuden maissa, joissa ei ole perustuslakia, laillisuusperiaate on uskoakseni perusperiaate, joka tarjoaa näille maille paremman, tai oikeastaan paljon paremman lähtökohdan ja joka on suojellut niitä tämänkaltaiselta näkemykseltä, jonka varjolla enemmistö voi yhtäkkiä päättää mitä tahansa: on toki olemassa lakeja ja tekstejä, mutta sillä ei ole merkitystä: voidaan väittää mitä tahansa muuta, kunhan enemmistö sitä haluaa. Juuri tämä näkemys on johtanut monet maat totalitarismiin, suvaitsemattomuuteen ja " kansandemokratioihin" . Liberaalien puolustaminen - heidän, jotka ovat aina tunnistaneet laillisuusperiaatteessa poliittisen toimintansa perustan - on aina perustunut siihen periaatteeseen, että teksteistä ei voi kiistellä.
Omissa säännösteksteissämme, lukuun ottamatta työjärjestyksen muutosta, josta äänestämme huomenna, tapa, jolla talousarvion vastuuvapausmenettelyä säännellään, on kirjoitettuna mustaa valkoisella. Siitä voidaan olla eri mieltä, mutta näin asia on: jos jokin teksti esitetään istuntosalissa ja ehdotus, jonka kanssa tuo teksti on yhtäpitävä, hylätään, ehdotus palaa takaisin valiokuntaan. On siis erittäin vakavaa, että tämän parlamentin viimeinen toimenpide on äänestää tekstistä, joka on virheellinen, eli todistaa - sellaiselta taholta, toistan, jolta odottaisi laillisuusperiaatteen kunnioittamista - että sen jälkeen kun me lähetimme Ellesin, vuoden 1996 vastuuvapausesityksen esittelijän, ehdotuksen takaisin valiokuntaan, siis hylkäsimme ehdotuksen myöntää vastuuvapaus komissiolle - kun todellisuudessa haluttiin sanoa, että Euroopan parlamentti ei myöntänyt vastuuvapautta - että sen jälkeen kun me siis hylkäsimme tuon kyseisen ehdotuksen, se palautettiin valiokuntaan, ja nyt äänestämme tekstistä, joka on virheellinen. Ja vaikka poliittisella tasolla tapahtui eroamisia, eli siis niin sanotusti enemmistön kanta muotoseikoista on ratkaiseva, se on toinen asia. Minä taistelen ja äänestän sitä vastaan, että vahvistetaan jotakin mitä ei yksinkertaisesti ole tapahtunut.

Fabre-Aubrespy
 Arvoisa puhemies, olemme Ellesin uuden mietinnön myötä tulleet monivaiheisen vastuuvapausmenettelyn loppuvaiheeseen. On tärkeää, että menettelyn loppuvaihekin sujuu mutkattomasti siten, ettemme unohda tapahtumien aikajärjestystä.
On kulunut yli vuosi siitä, kun Euroopan parlamentti päätti 31. maaliskuuta 1998 lykätä vastuuvapauden myöntämistä komissiolle varainhoitovuoden 1996 osalta. Joulukuun alussa talousarvion valvontavaliokunta kuitenkin päätti - sosialistiryhmän kantaa noudattaen, mikä on syytä muistaa - täysistunnossa suositella vastuuvapauden myöntämistä komissiolle.
Onneksi parlamenttimme enemmistö osoitti 17. joulukuuta 1998, että sillä on tervettä järkeä, kun se kieltäytyi myöntämästä vastuuvapautta. Ehdotimme tuolloin välittömästi, että tekisimme epäämisestä loogiset johtopäätökset, kun otettiin huomioon epäsäännönmukaisuuksien vakavuus ja esimerkit huonosta hallinnosta. Ehdotimme siis epäluottamuslauseen jättämistä. Se jätettiinkin 11. tammikuuta, ja sen takana oli 70 jäsentä kaikista poliittisista ryhmistä. Kaikki jäsenet, erityisesti sosialistiryhmän puheenjohtaja, saivat tuolloin osakseen voimakasta arvostelua. Jäsenistä 232 kuitenkin päätti toimia lupaustensa mukaisesti, joten he puolsivat epäluottamuslauseen antamista komissiolle.
Jotta jäsenten arvostelu mitätöitäisiin, turvauduttiin kömpelöön yritykseen perustaa asiantuntijakomitea. Komitea tosin vahvisti jäsenten enemmistön mielipiteet. Tänään voimme olla vain tyytyväisiä tapahtuneesta, ja hyvä ystävämme James Elles kehottaa meitä selvittämään tilanteen lopullisesti, hylkäämään lopullisesti vastuuvapauden myöntämisen, samalla kun hyväksymme tilit. Odotamme, että parlamentti noudattaa tuota kehotusta ja toimii selkeästi sen mukaisesti.

Bösch
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa pari sanaa varainhoitovuotta 1997 koskevan vastuuvapauden myöntämisen lykkäämisestä myös siihen liittyen, mistä juuri äsken keskustelimme. Olemme nimittäin löytäneet OLAFin kohdalla oikeastaan toimielinten välisen perustan, joka todistaa ilmeisesti suuressa määrin myös poliittisesta yhteistyöhalusta. Olemme laatineet tähän vastuuvapauden myöntämiseen, tähän kollega Brinkhorstin mietintöön liittyen myös muutamia erityisiä asiakirjoja. Minun on sanottava, että minua ärsyttää hieman se, ettemme ole saaneet komissiolta minkäänlaista palautetta näistä kohta kolme kuukautta vanhoista asiakirjoista.
Tiedän, että tämä komissio on ollut jo jonkin aikaa enää vain virkaa tekevä komissio. Oletan kuitenkin, että yksittäiset komission jäsenet saattavat kuulua myös seuraavaan komissioon. Minusta komission olisi juuri poliittisen yhteisymmärryksen näkökulmasta hyvin tärkeää ymmärtää, ettei parlamentin kanssa voi pelleillä näin! Emme odota tietenkään aina hyvin yksityiskohtaisia tutkimustuloksia, mutta meillä on toki vielä edessämme kasa näitä vanhoja tuloksia. Talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja Theato huomautti jo tänään siitä, että meidän pitää yhä edelleen hyväksyä esimerkiksi se, etteivät meille esitetyt tapaukset virkamiesten sekaantumisista petoksiin ole vieläkään selkeässä ja ymmärrettävässä muodossa.
ECHOn tapauksen osalta meidän on pikemminkin lähdettävä siitä, että tapaus voi saada vielä laajemmat mittasuhteet, mutta minkäänlaista tietoa ei ole olemassa niistä tapahtumista, jotka liittyvät vuoteen 1997, koska mehän käsittelemme täällä juuri vuoden 1997 talousarviota. Sama pätee myös niihin seikkoihin, jotka olemme tuoneet esille maatalouden kohdalla ja joiden parissa myös muutamat muut kollegat työskentelevät.
Olemme ponnistelleet kovasti uuden petostentorjuntaviraston asiassa. Tietysti olemme työskennelleet hieman ennen kaikkea neuvoston puheejohtajan ja parlamenttimme taholta tulleen ystävällismielisen painostuksen alaisena, jotta komissio ymmärtäisi viimeinkin, ettei se voi vain kieltää esillä olevia asioita. Muuten nämä asiat pitää ratkaista muualla kuin täällä parlamentissa, ja silloin kyseeseen tulisi eurooppalainen julkisuus. En halua uhkailla ketään, mutta meidän on tehtävä selväksi, mitä me parlamenttina odotamme tämän komission vastuun osalta ennen kaikkea myös siksi, että joku komission jäsenistä sattuisi istumaan myös seuraavassa komissiossa!

Tillich
 Arvoisa puhemies, varainhoitovuosia 1996 ja 1997 koskevat vastuuvapauden myöntämismenettelyt ovat panneet liikettä toimielinten väliseen yhteistyöhön myös talousarvion valvonnan osalta, kun tähän asti sitä oli vain talousarvion laadinnassa.
Sanoin jo joulukuussa keskustellessamme vastuuvapauden myöntämisestä varainhoitovuodelle 1996, että olen oikeastaan pettynyt sopimuksista heijastuvaan ylimielisyyteen. Emme nimittäin osanneet lainkaan ottaa sopimuksissa huomioon vastuuvapauden epäämisen mahdollisuutta. Theato huomauttikin jo tästä aiemmin, ja parlamentin työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevä valiokunta on nyt myös lopulta korjannut asian. Nyt haluaisin tietenkin pyytää myös neuvostoa edistymään työssään, jotta myös se täyttäisi viimeinkin vaadittavat edellytykset omalta osaltaan.
Puolueryhmämme oli kannassaan johdonmukainen. Esittelijämme Ellesin tietoisen itsepintaisuuden tai kovuuden ansiosta myös koko täysistunto noudatti loppujen lopuksi tätä lähtökohtaa. Niinpä voimme nyt nauttia tästä menestyksestä, josta voimme kiittää periaatteessa vain yhtä henkilöä, nimittäin esittelijä Ellesiä, sekä hänen vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuodelle 1996 koskevaa mietintöään.
Vuodelle 1996 ei myönnetä vastuuvapautta, vaan tilit päätetään, ja vuodelle 1997 vastuuvapaus voidaan myöntää vasta sitten - kuten te, edustaja Bösch äsken aivan oikein totesitte - kun siinä olevat puutteet on poistettu. Tätähän me ja te juuri kritisoimme. Jo Ellesin mietintöön sisältyi työasiakirja ja työohjelma, joihin kukaan ei ole tähän mennessä reagoinut. Asiasta oli myös asiantuntijakomitean kertomus, jossa korostettiin oikeastaan vain sitä, minkä olimme jo itsekin todenneet.
Nyt olemme häilyvässä tilanteessa, joka kestää syyskuuhun asti, jolloin asiantuntijakomitea esittää toisen kertomuksensa. Luulenpa, ettei kukaan parlamentissa ole tyytyväinen tähän tilanteeseen. Jotta nämä ongelmat eivät seuraisi meidän mukanamme myös vuoden 1998 vastuuvapauden myöntämismenettelyyn, on vuotta 1997 koskeva vastuuvapauden myöntämismenettely saatava päätökseen. Muuten emme pääse ikinä eroon koko asiasta, ja olen itse todennäköisesti mukana käsittelemässä vastuuvapauden myöntämistä vuodelle 1998. Siksi haluan pyytää komissiota, jonka vastuulla asia edelleenkin on, ryhtymään lopultakin siltä vaadittuihin toimiin.
Olen jo nyt huolissani, arvoisa komission jäsen Cresson, sillä työnne Leonardo-ohjelman parissa koski varainhoitovuotta 1998. Aikanaan meitä syytettiin siitä, että sekoitamme vuodet 1996 ja 1998 keskenään. Ongelma on kuitenkin siinä, että vuoden 1998 asiat ovat paljastuneet. Haluaisinkin pyytää teitä, arvoisa komission jäsen Liikanen, kertomaan kollegoillenne, että istuimme aikanaan yhdessä kesällä ylhäällä 7. kerroksessa - silloin asioista voitiin vielä puhua luottamuksellisesti ja ystävällisessä hengessä - ja tarjosimme teille seuraavaa ratkaisua: olkaa avoimia, myöntäkää meille virheenne, näyttäkää puutteenne, ja me olemme valmiita tekemään kompromisseja. Näin ei kuitenkaan tapahtunut, ja sen kovuuden kanssa, johon olette nyt törmänneet, teidän pitää myös tulla toimeen. Tämä on tärkeää kuitenkin myös vastuuvapauksien myöntämisessä vuosille 1997 ja 1998.
Ja nyt itse parlamenttiin. Koska yleisön joukossa on juuri se sosiaalidemokraattisen ryhmän jäsen, joka osoittautui meidän osaltamme kaikkein yhteistyökykyisimmäksi, en kritisoikaan sosiaalidemokraattien ryhmää. Muutoin olisin sanonut: syypää tähän nykyiseen tilanteeseemme on oikeastaan sosiaalidemokraattinen ryhmä.

Kjer Hansen
Arvoisa puhemies, puhemiehellä, parlamentin jäsen Brinkhorstilla, ja talousarvion valvontavaliokunnalla on ollut vaikea tehtävä työskennellä vuotta 1997 koskevan vastuuvapauden parissa, koska he eivät ole voineet keskustella vuotta 1997 koskevasta vastuuvapaudesta niin kutsutun " oikean komission" kanssa. Sallikaa minun arvostella ankarasti sitä, että jäsenvaltiot eivät ole jo kauan sitten asettaneet uutta toimivaa komissiota, koska nykyinen komissiohan on toimintakyvytön, ja se on päättänyt olla tekemättä mitään aloitteita virheiden ja puutteiden korjaamiseksi. Emme tietenkään voi myöntää vastuuvapautta tällaisessa tilanteessa. Vielä tärkeämpi on kuitenkin konkreettisiin poliittisiin ongelmiin liittyvä ongelma, jota ei edelleenkään ole ratkaistu. Henkilöstöpolitiikan uusimista ei ole vieläkään toteutettu, erilaisten ohjelmien hallinnon parantamista ei ole vieläkään toteutettu. Erityisesti Itä- ja Keski-Euroopan maiden kannalta, joiden parissa olen työskennellyt, on katastrofi, että niille budjetoituja summia ei pystytä muuttamaan konkreettisiksi hankkeiksi, että ei ole pystytty noudattamaan avoimia menettelyjä ja sopimusten myöntämismenettelyjä koskevia sääntöjä ja että ydinvoimaloiden turvallisuuteen liittyvän ohjelman tuloksista ei ole näyttöä - vain muutaman konkreettisen esimerkin mainitakseni.
Tarvitsemme paremman rakenteen, paremman hallinnon ja lisää avoimuutta. Tämä on ratkaiseva viesti komissiolle, sillä se on ehto sille, että voimme ylipäänsä keskustella vuoden 1997 varainhoidon hyväksymisestä.

Seppänen
Arvoisa puhemies, olen tutkinut tarkkaan niin sanotun viisaiden komitean raportin ja sen mukaan sekä komission jäseniltä että komission virkamiehiltä puuttuu vastuuntuntoa. Tämä vastuuntunto on raportin mukaan demokratian edellytys. Raportissa kerrotaan miten komissiossa ei ole tutkittu väärinkäytöksiä, tai jos on tutkittu, niitä on tutkittu liian myöhään ja liian kauan. Myös rangaistukset ovat olleet liian lieviä. Sama koskee myös nyt käsillä olevassa asiassa johtopäätöksiä siitä, että on löydetty perusteet vastuuvapauden epäämättä jättämiselle. Komissio erosi, mutta tämä eroaminen oli komission näkökulmasta mitä ilmeisimmin edullinen ratkaisu. Olen lukenut The European Voice -lehteä, ja lehden mukaan komissaarit saavat eroamalla itselleen kolmen vuoden erorahan. Jos heidät olisi erotettu, he eivät olisi tätä erorahaa saaneet. Niinpä komissaari Van Miert oli ehdottanut, että erotaan kaikki porukalla, ja tämä eroaminen on taannut nämä erorahat. Mielestäni on väärin ja kohtuutonta, että tällä tavoin palkitaan huonosta työstä.

Theato
Arvoisa puhemies, huomaan, ettei esittelijämme Wynn ollut läsnä esitelläkseen täällä vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuosille 1996 ja 1997 koskevia mietintöjä. Nämä mietinnöt hyväksyttiin valiokunnassa muutoksitta. Mietintöjen käsittely saatiin valiokunnassa päätökseen, ja ne voidaan siten ottaa myös huomisen äänestyksen esityslistalle. Haluaisin puhua mietinnöstä asiajärjestyksen mukaisesti, sillä jäsen Günther antoi lausunnon siitä sekä vuoden 1996/1997 kehitystalousarviosta. Meidän pitäisi ottaa tämä siksi myös sääntöjen mukaisesti huomiselle äänestyslistalle. Haluaisin pyytää teitä huolehtimaan asiasta, koska, kuten sanottu, esittelijä ei ollut täällä läsnä.

Puhemies
Olemme ottaneet sen huomioon, parlamentin jäsen Theato.

Müller
 Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi myöhästymistäni, mutta istuntoja on päällekkäin, eikä yksi ihminen voi tietenkään olla monessa paikassa yhtä aikaa!
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, koko komission uudistamista koskevassa kiistassa olen asettunut puolustamaan selkeitä periaatteita, jotka ovat tänäänkin ohjenuoranani tehdessäni tarkistusehdotuksia Ellesin, Brinkhorstin ja Fabra Vallésin mietintöihin.
Ensinnäkin asiasta on otettava selkeästi vastuu. Siksi myöskään varainhoitovuoden 1996 tilejä ei voida vain yksinkertaisesti päättää niin kauan kuin esimerkiksi korvausvaatimuksia havaitun sukulaisten suosinnan osalta ei ole pantu vireille.
Toiseksi mitä enemmän on avoimuutta, sitä vähemmän tarvitaan valvontaa. Niin kauan kuin komissio halveksii entiseen tapaan parlamentin oikeutta saada tietoja, toimielinten välillä ei voi olla luottamuksellista suhdetta, eikä kansalaisten luottamus toimielimiin kasva. Tämä pätee myös eronneeseen komissioon.
Kolmanneksi parlamentti komissiota kritisoidessaan vaikuttaa kansalaisten silmissä uskottavalta vain silloin, kun se on kriittinen myös itseään kohtaan. Niin kauan kuin minulle ja talousarvion valvontavaliokunnalle ei anneta käyttöön SEL: ää vastaan käytävään oikeusprosessiin liittyviä asiakirjoja, myöskään parlamentille ei myönnetä vastuuvapautta asiassa. Toivon tehneeni selväksi, että ryhmäni noudattaa vastuuvapauden myöntämisasiassa muutamia periaatteita, jotka pätevät sekä komissioon että parlamenttiin.

Liikanen
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin vastata Ellesin kysymyksiin, jotka koskevat niiden eri asiakirjojen valmistelua, jotka perustuvat Santerin tammikuussa esittelemään ohjelmaan, johon viitattiin monissa vastuuvapausmietinnöissä. Säännöstön valmistelu oli pitkällä maaliskuun puolivälissä. Virkamiehiä koskeva menettelysäännöstö oli valmiina komissiossa, mutta siitä oli neuvoteltava henkilöstöjärjestöjen kanssa. Se on saatavana komissiosta. Myös ensimmäiset luonnokset menettelysäännöstöstä ministerineuvoston ja yksiköiden välille on laadittu, ja mitä tulee nimityksiin, ne olivat valmisteilla. Samaan aikaan komissio on päättänyt jäädyttää kaikki A1- ja A2-tason nimitykset siksi, kunnes uusi komissio aloittaa toimintansa. Kaikki nimitykset päätettiin jäädyttää, kunnes menettelysäännöt on hyväksytty.
Toiseksi, mitä tulee henkilöstösääntöuudistukseen, viime syksynä esiteltiin kuuluisa David Williamsonin mietintö. Tekniset yksimielisyyteen pyrkivät neuvottelut henkilöstöjärjestön kanssa on aloitettu ja ensimmäiset poliittiset konsensukseen pyrkivät istunnot on pidetty. Komission kanta oli se, että Williamsonin uudistus toimii hyvänä pohjana kaikilla muilla paitsi yhdellä alueella. Komissio haluaisi avoimempia vaihtoehtoja kurinpitomenettelyihin. Esitettiin selvä mielipide, että olisi suunniteltava itsenäisempiä kurinpitomenettelyjä. Tällä hetkellä kurinpitomenettelyt ovat aina sisäisiä. Ne perustuvat yhteisiin kantoihin. On esitetty myös sellainen vahva mielipide, että mukana tulisi olla ulkopuolisia riippumattomia, kokeneita ihmisiä, joilla on kokemusta oikeudellisista menettelyistä. Tämä osa on eniten auki.
Kaikki tämä työ on tehty, ja nyt on seuraavan komission tehtävä tehdä poliittiset aloitteet. Uutta komissiota auttaa se, että tämä valmisteleva työ on tehty ja että uusi komissio voi tehdä menettelysäännöstöä koskevan poliittisen valinnan. Jos talousarvion valvontavaliokunta haluaa kokouksissaan kesäkuussa kuulla näistä valmisteluista, olen käytettävissä henkilökohtaisesti. Komissio on ymmärtänyt, että sellaisten selvien ja selvästi poliittisten päätösten tekeminen, joilla sidottaisiin uuden komission kädet, on harkittava tapauskohtaisesti tällaisena aikana, kun komissio on eronnut.
Mitä muihin asioihin tulee, komissio ottaa huomioon, että vuoden 1996 vastuuvapautta koskeva menettely on lähenemässä loppuaan institutionaaliselta ja oikeudelliselta osaltaan, josta keskustellaan täällä tänään. Viittaan keskusteluihin, joita kävimme aikaisemmin täällä Fayot'n mietinnön pohjalta. Mitä tulee vuoden 1997 vastuuvapautta koskeviin mietintöihin, komissio panee merkille sen seikan, että talousarvion valvontavaliokunta on ehdottanut vastuuvapauden myöntämisen lykkäämistä institutionaalisista syistä, jotka liittyivät komission eroon. Niiden suuntaviivojen perusteella, jotka sisältyvät päätöslauselmaehdotuksen liitteenä olevaan työasiakirjaan, asianmukaisten aloitteiden tekeminen on seuraavan komission tehtävä. Bösch esitti kysymyksen täällä, mutta komissio on vastannut noihin kysymyksiin. Brinkhorst voi varmasti vahvistaa, että meillä on ollut lukuisia keskusteluita ja kokouksia. Olemme myös lähettäneet asiakirjoja talousarvion valvontavaliokuntaan, vaikka komission onkin vaikea tehdä poliittisia sitoumuksia seuraavan komission puolesta. Se on täysin poissuljettua. Jos kuitenkin haluatte selkeyttää asioita, olen käytettävissänne, kuten muutkin komission jäsenet, niin kauan kuin olemme virassa. Meidän velvollisuutemme on tehdä työtä, mutta poliittisiin muutoksiin sitoutuminen on seuraavan komission tehtävä.
Korostaisin myös, että esittelijän esittelemät suuntaviivat ovat osa suurta uudistusliikettä. Komissio on aloittanut SEM 2000 -uudistukset, jotka koskevat moitteetonta varainhoitoa. Olen tietyssä määrin eri mieltä kuin Giansily. On ollut saavutuksia ja epäonnistumisia. On erittäin tärkeää analysoida, mikä meni hyvin ja mikä meni huonosti, jotta voisimme edetä uudistusten kanssa. Rakennerahastojen alueella uudet määräykset ovat selvempiä. Eri rahastojen kelpoisuusehdoista on sovittu. Mahdollisuus käyttää taloudellista korjausta on olemassa. On ollut kysymyksiä, joista parlamentti ja komissio ovat sopineet, ja edistystä on tapahtunut.
Voin myöntää, että siinä kohdin on ollut ongelma, että vaikka olemme tehneet poliittisella tasolla päätöksiä, jotka ovat selkeitä ja oikeansuuntaisia, niin komission kyky toteuttaa näitä päätöksiä kaikissa yksiköissään samalla tavalla on ollut huono. Niitä on toteutettu joissakin yksiköissä, muttei kaikissa. Tämä on asia, johon uuden komission on kiinnitettävä paljon huomiota. On tärkeää tehdä oikeita päätöksiä, mutta on yhtä tärkeää, että on olemassa järjestelmä, joka takaa sen, että kaikki päätökset toteutetaan täysin.
MAP 2000: n osalta parannuksia on tehty toiminnan hajauttamisessa erillisille pääosastoille ja byrokratian vähentämisessä niin, että virkamiehet voivat olla suoraan vastuussa. Paljon on vielä tehtävää. Lisäksi tulevaisuuden komission muotoa valmistellaan seuraavaa komissiota varten. On tärkeää, että uudella puheenjohtajalla on kaikki seikat tiedossaan, kun hän tekee päätöksiä salkuista ja, tuossa yhteydessä, yksiköiden rakenteesta.
Olen samaa mieltä esittelijän kolmesta tärkeimmästä johtopäätöksestä. Yksi on se, että yhteisön toimilla on oltava parempi kumppanuus/hallinto. On tärkeää, että komissio ja jäsenvaltiot toimivat yhdessä ja että säännöt ja velvollisuudet ovat selkeitä ja yhteisiä ja että tiedämme, kuinka asiat voidaan korjata, jos ne menevät huonosti. Olemme jo pyrkineet tähän, ja olen varma, että voimme jatkaa tätä. Panin tyytyväisenä merkille, että talousarvion valvontavaliokunnan esittelijät olivat mukana kokouksissa jäsenvaltioiden kanssa viime kerralla. Kumpikin osapuoli piti sitä erittäin hyödyllisenä.
Toiseksi, komission toiminnan hajauttaminen erityisesti ulkoisten ohjelmien alalla on erittäin tärkeää, mutta tarvitsemme erittäin tiukkoja sääntöjä yhteisön politiikkojen hallinnon jakamiseen, ja tähän täytyy aktiivisesti pyrkiä. Tässä yhteydessä on aina ollut olemassa alue, jolla ongelmat olivat odotettua isompia. Sanon niille, jotka tulivat tähän parlamenttiin vuonna 1995, että viittaan erillisvirastoihin, jotka suorittivat unionille monia tehtäviä. Parlamentin kanssa tehdyn yhteistyön ansiosta olemme pystyneet sopimaan talousarvion puitteista niin, että aina olisi olemassa talousarvioselitykset. Kuten tiedätte, olemme luonnostelleet käsikirjan asioista, joita voi antaa ulkoisille lähteille hoidettavaksi, ja siitä, mitä sääntöjä on noudatettava. On kuitenkin selvää, että tämän työn on jatkuttava. Tätä on myös käsitelty Ellesin, Brinkhorstin ja Bourlangesin mietinnöissä.
Kolmas alue, joka on erittäin tärkeä, on maailmanlaajuinen taloudellisten säännösten uudistus. Myös tästä aiheesta on tehty ensimmäinen tiedonanto. Dell'Alba oli mietinnön esittelijä. Keskustelu jatkuu. Odotamme tilintarkastustuomioistuimen rahoitusta koskevaa päätöstä. On erittäin tärkeää yrittää lisätä kaikki tällaiset pienet uudistukset yhteen selvään maailmanlaajuiseen taloudelliseen säännöstöön, jossa kaikkien talousarvion toteuttamiseen osallistuvien toimijoiden roolit ja vastuualueet komission sisällä on selvästi määritelty, nimittäin tulojen ja menojen hyväksyjän, varainhoidon tarkastajan ja tilinpitäjän. Tämä on erittäin tärkeää.
Lopuksi, tämä on ollut tuskallinen vuosi, ja tämä on ilmeisesti viimeinen kerta, jolloin meillä on avoin keskustelu tästä asiasta. On erittäin tärkeää, että kaikki me, jotka välitämme unionin tulevaisuudesta, jotka välitämme unionin talousarvion hyvästä toteuttamisesta ja jotka välitämme veronmaksajien rahojen arvosta, pyrimme käyttämään kaikkea tätä saavuttaaksemme syvällisemmän uudistuksen, jolla on selvät tavoitteet ja vahva toteutuskapasiteetti, joka voi johtaa tuloksiin. Sanon tämän vain siksi, että tiedän, että parlamentissa on myös ihmisiä, jotka ovat erittäin huolissaan ja melko hämmentyneitä tämän julkisen keskustelun johdosta. Vika ei ole kenenkään meistä, mutta meidän on otettava se huomioon. Toivomme, että seuraava komissio voi oppia tämän komission tuskallisista kokemuksista niin, että uudistusprosessi vahvistuu eikä heikkene.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Seuraavaksi lyhyt kommentti James Ellesiltä.

Elles
 Arvoisa puhemies, haluan selvittää yhden seikan komission jäsenen vastauksesta tähän keskusteluun. Kiitän häntä siitä tiedosta, jonka hän antoi lukuisista menettelysäännöistä. On kuitenkin yksi kertomus, johon viittasin puheessani, ja joka liittyy tammikuun päätöslauselman 7 kohtaan. Koska täällä ei ole yhtään talousarvion valvontavaliokunnan sosialistijäsentä, on luullakseni parempi, että esitän sen kaikkien puolesta. Siinä sanotaan seuraavaa: " odottaa komission puheenjohtajan Kölnin Eurooppa-neuvostolle valmistelemaa kertomusta komission sisäisestä uudistamisesta ja aikoo järjestää tätä kertomusta... koskevan laajan keskustelun vuoden 1999 toukokuun istuntojakson aikana." Saanko pyytää komission jäsentä välittämään tämän kertomuksen uudelle parlamentille, sitten kun se on saatavissa, niin että meillä olisi kaikki tiedot käytettävissämme.

Liikanen
Tiedän, että yksiköt ja puheenjohtajan kabinetti ovat tehneet paljon työtä näissä poikkeuksellisissa oloissa. Puhun tästä asiasta puheenjohtajalle.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Luettelo neuvostossa vireillä olevista lainsäädäntöehdotuksista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Palacio Vallelersundin laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0255/99) Amsterdamin sopimuksen voimaantulon vaikutuksista (Luettelo 1. toukokuuta neuvostossa vireillä olevista lainsäädäntöehdotuksista, jossa mainitaan uusi oikeusperusta ja mahdollinen lainsäädäntömenettelyn muuttaminen Amsterdamin sopimuksen voimaantulon vuoksi C4-0134/99 + SEC(99)0581 - C4-0219/99).

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kun aloin puhua, mieleeni muistui, että tämä on viimeinen mietintöni esittelijänä tällä parlamentin vaalikaudella. Ajattelin, että todellakin vain harvoilla parlamentin jäsenillä on ollut onni ja kunnia saada aloittaa parlamentaarinen työnsä - ja samalla esiintyä ensi kerran virallisella poliittisella foorumilla - niiden unionin kansalaisten kunnallisesta äänioikeudesta, jotka asuvat jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he eivät ole, annetulla direktiivillä ja päättää se tällä mietinnöllä Amsterdamin sopimuksen voimaantulon vaikutuksista vireillä oleviin lainsäädäntöehdotuksiin.
Vaikka muistelenkin haikeana esittelemiäni mietintöjä ja niitä kertoja, kun olen puhunut täysistunnossa näinä vuosina, siirryn kuitenkin nyt käsiteltävänä olevaan asiaan. Arvoisa komission jäsen, ensiksi minun on sanottava oikeusasioita käsittelevän valiokunnan puolesta, että panemme merkille tämän meille antamanne asiakirjan - ja toivon, että parlamentti vahvistaa sen huomenna -, että katsomme sen vastaanotetuksi, olemme siitä samaa mieltä ja ymmärrämme sen Amsterdamin sopimuksen voimaantulon aiheuttamasta kiireestä huolimatta. Kyseessä on erinomainen työasiakirja, ja olen henkilökohtaisesti ehdottomasti samaa mieltä esitystavan perusperiaatteesta, sillä se on selkeä ja samalla siinä luetellaan keskeiset kohdat.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parlamentti ei kuitenkaan voi mennä tämän pitemmälle. Oikeusperusta on selvitettävä kussakin tapauksessa parlamentin seuraavalla vaalikaudella parlamentin työjärjestyksen mukaisesti.
Tässä mietinnössä tehdään sitä paitsi muutakin kuin vain luetellaan ne muutokset, joita komissio on havainnut ja joita se ehdottaa muiden toimielinten harkittaviksi, vaikka ne onkin syytä palauttaa mieliin. Menettelyn on havaittu muuttuneen yli sadassa säädöksessä, joista 80: ssä siirrytään yhteistoimintamenettelystä yhteispäätösmenettelyyn sellaisissa asioissa kuten liikenne, ympäristö tai sosiaaliasiat. Niin ikään oikeusperustan on havaittu muuttuneen erityisesti niissä asioissa, jotka perustuivat vanhaan 43 artiklaan (maatalous) ja jotka sisältyvät nyt kansanterveyttä koskevaan osastoon. Lyhyesti sanottuna politiikassa, sisällössä, päämäärissä, perusteissa ja poliittisissa periaatteissa on tapahtunut hyvin merkittäviä muutoksia niissä asioissa, jotka siirtyvät kolmannesta pilarista ensimmäiseen pilariin oikeus- ja sisäasioiden alalla, ja suuri muutos, joka koskee sosiaalipolitiikasta tehdyn pöytäkirjan sisällyttämistä perustamissopimukseen.
Huomautan tässä tosiaankin monimutkaisessa tilanteessa yhdestä asiasta: Amsterdamin sopimuksessa ei ole siirtymälainsäädäntöä eikä siirtymämääräyksiä, ja näin ollen meidän täytyy tehdä kokonaisvaltainen ja rakentava tulkinta perustamissopimuksen taustalla olevien periaatteiden mukaisesti; tulkinta, joka parlamentin kannalta katsottuna perustuu kolmeen asiaan: meidän on täytettävä velvollisuutemme kansalaisia kohtaan säilyttämällä ne toimivaltuudet, joita parlamentille on perustamissopimuksessa suotu ja joiden noudattamista meidän täytyy valvoa silloinkin, kun ne koskevat muita toimielimiä, kuten alueiden komitean tai talous- ja sosiaalikomitean kuulemista koskevat uudet toimivaltuudet.
Tässä mielessä, arvoisa puhemies, parlamentti ei anna yhdenkään toimielimen sanella sille omaa tulkintaansa menettelyä koskevista kysymyksistä, joita on tarkasteltava - ja tämä sanotaan erittäin hyvin komission asiakirjassa - siltä pohjalta, että säädös hyväksytään Amsterdamin sopimuksen mukaisesti ja että juuri tätä menettelyä on noudatettava. Sen myötä on olemassa toinenkin tärkeä periaate, joka sitoo meitä ja joka liittyy myös edellä mainitsemaani velvollisuuteen kansalaisia kohtaan: kyseessä on säädösten säilyttämistä koskeva periaate, jonka mukaan meidän pitää olla mahdollisimman tehokkaita ja vastata kansalaisille mahdollisimman nopeasti ja hyvin. Sen vuoksi vahvistamme ja ratifioimme käsittelyprosesseja niissä tapauksissa, joissa se on mahdollista, jotta jokainen säädös hyväksyttäisiin ja tulisi voimaan mitä pikimmin.
Näin ollen, arvoisa puhemies, yleisperiaate on se, että meidän pitää olla itsepintaisia yleisissä näkemyksissä ja mahdollisimman joustavia käytännön sovelluksissa.
Arvoisa puhemies, edessämme on nyt siis sellainen muutos, joka ilmentää erittäin hyvin parlamentin perusperiaatetta, muutos, joka komission jäsen Orejan mukaan antaa Euroopan unionille toukokuun ensimmäisestä päivästä lähtien sellaiseen välineen, joka on entistä toimintakykyisempi, entistä sopivampi vuoropuheluun kansalaisten kanssa, entistä demokraattisempi ja entistä enemmän ulospäin suuntautunut. Mielestäni tämä asiakirja vastaa näitä näkemyksiä.

Oreja
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan onnitella Ana de Palaciota. Hän, parlamentin jäsen Palacio, viittasi ensimmäiseen ja viimeiseen puheenvuoroonsa, mutta minä haluan sanoa, että Palacio on näiden kahden puheenvuoron välillä työskennellyt erittäin aktiivisesti, taitavasti ja älykkäästi, ja se työ, jota hän on näiden viiden vuoden aikana tehnyt, on todellakin rikastuttanut meitä kaikkia, kaikkia toimielimiä.
Tänään käsittelemämme mietinnön osalta voin sanoa hänelle, että on selvää, että meidän oli Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan pakko ratkaista joitakin kysymyksiä, jotka liittyvät vireillä olevien lainsäädäntöprosessien menettelyihin. On totta, ettei asioita helpota se, että Amsterdamin sopimuksen voimaantulo osuu samaan ajankohtaan nykyisen parlamentin viimeisen täysistunnon kanssa, mutta olemme vakuuttuneita siitä, että mahdolliset ongelmat voidaan ratkaista toimielinten välisellä lojaalilla yhteistyöllä.
Kuten tiedätte, komissio toimitti parlamentille ja neuvostolle 1. toukokuuta tiedonannon, jossa selvitetään täsmällisesti sopimuksen voimaantulon seuraukset kaikkiin niihin ehdotuksiin, jotka on esitetty ennen sitä ja joita ei ole vielä hyväksytty. On yhteensä 80 ehdotusta, joihin sovellettiin yhteistoimintamenettelyä ja joita pitää nyt tarkastella ja hyväksyä yhteispäätösmenettelyssä. Parlamentin osuus muuttuu 20 ehdotuksessa pelkästä lausunnosta yhteispäätökseksi, ja lisäksi 27 ehdotuksen oikeusperustaa on muutettu.
Parlamentti on jo ottanut kantaa joihinkin näistä ehdotuksista, ja komissio on ottanut tämän kannan kokonaan tai osittain huomioon muutetuissa ehdotuksissaan. Mielestämme on tärkeää, että Euroopan kansalaiset eivät saisi sellaista vaikutelmaa, että yhteisön kyky tehdä päätöksiä on rajallinen uuden sopimuksen voimaantulon tai Euroopan parlamentin vaalien takia. On siis tärkeää, että lainsäädäntötyö jatkuu.
Palacion mietinnössä ehdotettu menettely vahvistaa sen menettelyn, jonka Euroopan parlamentti valitsi jo Maastrichtin jälkeen ja jossa parlamentti vahvistaa sellaiset jo vireille pannut lainsäädäntömenettelyt, joissa käytettyä oikeusperustaa tai menettelyä on jouduttu muuttamaan Amsterdamin sopimuksen takia. On kuitenkin joitakin sellaisia tapauksia, ja tarkemmin sanottuna Agenda 2000 -neuvotteluja koskevien johtopäätösten hyväksymiseen liittyvät kolme tapausta, jotka vaativat erityisen nopeaa toimintaa.
Haluan kiittää parlamenttia siitä, että se on kiireestä huolimatta ollut halukas käsittelemään tässä täysistunnossa kaikkia vireillä olevia kiireellisiä asioita ja erityisesti niitä, jotka liittyvät Agenda 2000: een.
Viittaan lopuksi ehdotuksiin, jotka liittyvät vireillä oleviin oikeus- ja sisäasioihin ja joihin on vaikuttanut se, että nämä asiat on " yhteisöllistetty" Amsterdamin sopimuksessa. Näissä tapauksissa komissio tekee virallisesti uusia ehdotuksia säilyttämällä luonnollisestikin niiden sisällön mutta käyttämällä niissä kaikkein sopivinta oikeudellista välinettä, on se sitten asetus tai direktiivi. Ne kaksi yleissopimusta, jotka koskevat säädösten toimittamista sekä tuomioiden tunnustamista avioliittoa ja lasten huoltoa koskevissa asioissa - komissio hyväksyy nämä ehdotukset huomenna perustamissopimuksen pohjalta -, toimitetaan välittömästi neuvostolle ja parlamentille.
Lopuksi haluaisin korostaa, että koska Amsterdamin sopimuksen voimaantulo osuu toimielinten aikataulun ja poliittisten olosuhteiden takia samaan ajankohtaan parlamentin ja komission vaihtumisen kanssa, nimenomaan uuden parlamentin ja uuden komission täytyy aloittaa tästä asiasta vuoropuhelu neuvoston kanssa. Paljon kiitoksia ja vielä kerran onnea, parlamentin jäsen Palacio.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välinen kiista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma WTO: n menettelystä Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välisen kiistan ratkaisemiseksi.
Toivotan tervetulleeksi komission jäsenen, Sir Leon Brittanin.

Brittan
Arvoisa puhemies, olin yhteydessä taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntaan tässä asiassa 13. heinäkuuta, ja asiasta keskusteltiin myöhemmin yleisten asioiden neuvostossa 26. huhtikuuta.
Mitä tulee hormoneihin, kuten tiedätte, riskiarviointi, josta komissio teki aloitteen viime vuonna sen jälkeen, kun riitojenratkaisuelin teki päätöksen meitä vastaan, ei valmistu ennen kuin 13. toukokuuta myönnetyn kohtuullisen lykkäysajan loppumisen jälkeen. Mutta komissio sai väliaikaraportin tiedemiehiltä viime viikonloppuna, ja meillä on siitä ensimmäinen keskustelu kokouksessamme huomenna. On siis ennenaikaista kommentoida tätä kysymystä koskevaa tieteellistä tietoa, joka on vasta juuri äsken tullut saataville, tai niitä johtopäätöksiä, joita voimme tehdä tuosta tiedosta Geneven WTO-tapauksen taustaa vasten. Kuten sanoin, keskustelemme tieteellisistä raporteista ensimmäistä kertaa huomenna, mutta emme aio tehdä johtopäätöksiä ennen kuin myöhemmässä kokouksessa. Voin kuitenkin sanoa pari asiaa, jotka ovat melko tärkeitä tällä hetkellä.
Korostaisin sitä, ettei ole mitään syytä tehdä uutta kiireellistä päätöstä kansanterveyssyistä eikä myöskään minkäänlaiseen paniikkiin ole syytä. Syy tähän on hyvin yksinkertainen: Euroopan yhteisössä hormonien käyttö ja hormoneilla käsitellyn lihan tuonti on täysin kielletty, joten kansanterveyteen ei vaikuta se, että vasta ilmestyneitä tieteellisiä raportteja on julkaistu, tulkitaan niitä sitten miten tahansa. Joten kysymys, jota nyt joudumme harkitsemaan, ei ole se, kuinka voimme suojella kansanterveyttä, joka on jo tarpeeksi hyvin suojeltu, vaan se, mitä vaikutusta näillä viimeisimmillä raporteilla on WTO-kysymyksen käsittelylle. Tämä on selvästi asia, joka vaatii erittäin huolellista harkintaa. Kyseessä on siis ensisijaisesti oikeudellinen ja taloudellinen asia eikä kansanterveyteen liittyvä asia.
Lisäksi parlamentin ilmaisemien eri kantojen perusteella haluaisin korostaa seuraavaa. Ensiksikin komissio tietysti jakaa parlamentin sitoumuksen korkeimmasta mahdollisesta elintarviketurvallisuuden tasosta eurooppalaisille kuluttajille. Toiseksi olemme tietenkin sitoutuneet täyttämään kansainväliset WTO-velvoitteemme. Ei ole mitään syytä sille, että nämä kaksi tavoitetta olisivat ristiriidassa keskenään. Jos tieteellinen näyttö antaa mahdollisuuden, voimassa oleva kielto, joka suojelee täysin eurooppalaista kuluttajaa, voi jäädä voimaan. On kuitenkin tärkeää asian käsittelylle WTO: ssa, että saamamme uuden tieteellisen tiedon osalta vallitsee mahdollisimman suuri avoimuus. Jotta se olisi kansainvälisesti vakuuttavaa, meidän on sanottava selkeästi, miten pitkälle on kyseessä uusi analyysi olemassa olevasta aineistosta ja miten pitkälle se perustuu uusiin tutkimuksiin. On todennäköistä ja meille kohtuullista, että meitä pyydetään julkistamaan kaikki tämäntyyppiset uudet tutkimukset joko nyt tai sitten, kun ne saatu päätökseen. Siksi aion varmistaa, että kaikesta tieteellisestä tiedosta - joka on kaikkien saatavilla Internetissä - keskustellaan yhdysvaltalaisten ja kanadalaisten tieteellisten kollegojemme kanssa tavoitteena pyrkiä suurempaan yksimielisyyteen tässä kysymyksessä.
Viikonlopusta asti käytössä ollut tieto voi sisältää tärkeän lisäyksen tästä asiasta käytävään keskusteluun. Toivon, että tiedemiehet ja sääntelyelimet kummallakin puolella Atlanttia aloittavat hedelmällisen keskustelun muun muassa sen tiedon perusteella, jonka uskon olevan kokonaan saatavilla. Silloin olemme siinä tilanteessa, että voimme päättää, kuinka asiaa käsitellään WTO: n havaintojen ja Yhdysvaltojen aikeiden kannalta.
Siirryn nyt puhumaan banaaneista. Komissio päätti viime viikolla - ministerineuvoston suostumuksella - olla vetoamatta asian sisällön tai niin sanotun systeemiä koskevan kysymyksen osalta, mutta meillä on tarkoitus jatkaa jälkimmäisen kysymyksen, systeemiä koskevan kysymyksen, käsittelyä paneelissa, jonka EU sai vastustamaan Yhdysvaltain kaupankäyntiä koskevan lain 301 osastoa. Aiomme myös ajaa sitä riitojenratkaisusopimuksessa ja, mikäli mahdollista, seuraavalla kauppaneuvottelukierroksella.
Mitä tulee asian sisältöön, tarkoituksemme on nyt muuttaa hallintoamme niin, että se noudattaa WTO: n paneelin päätöstä. Uskon, että jokainen on samaa mieltä siitä, että tavoitteenamme on oltava vaatimustenmukaisuus WTO: n kanssa. Mutta tämä ei tule olemaan helppoa. Aiomme kuulla laajasti kaikkia päätoimijoita tavoitteenamme päästä järjestelmään, jota eivät uhkaa WTO: lta tulevat lisähaasteet. Keskustelin tästä asiasta Washingtonissa kaksi viikkoa sitten muun muassa Yhdysvaltojen maatalousministerin kanssa. Tapaamisiani seurasivat keskustelut virallisella tasolla. Myöhemmin neuvosto pyysi komissiota esittämään ehdotuksia banaanijärjestelyn parantamiseksi toukokuun loppuun mennessä Yhdysvaltojen ja muiden pääasiallisten osapuolien kanssa käytyjen lisäneuvottelujen pohjalta.
Näistä neuvotteluista on selvinnyt se, että ei ole olemassa mitään yksinkertaista tapaa varmistaa Yhdysvaltojen pakotteiden poistaminen.
Yhdysvallat pitää kiinni siitä, että järjestelmäämme pitää tarkistaa lisensoinnin osalta ja sellaisella tavalla, että mahdollistamme sen, mitä he pitävät riittävänä Latinalaisesta Amerikasta tulevien banaanien markkinoillepääsynä. He ovat halukkaita jatkamaan Lomé-poikkeusta, kun se tulee uudistettavaksi ensi helmikuussa, mutta he ovat vastahakoisia laajentamaan sen sovellusalaa.
Lisenssien osalta komissio pitää huutokauppatarjouskilpailujärjestelmää tehokkaana, avoimena ja syrjimättömänä tapana jakaa tuontilisenssejä. Vaikka amerikkalaiset myöntävätkin, että huutokauppa mainittiin paneelissa WTO: n sääntöjen mukaisena menetelmänä, he ovat ilmaisseet, että heillä on edelleen epäilyksiä sellaisen järjestelmän laillisuudesta.
Meillä on myös ollut ensimmäinen keskustelu Ecuadorin kanssa, joka on ilmaissut tärkeimmät kiinnostuksen alueensa ja sen, että sen mielestä yhteisön pitää nyt korvata se, jos emme välittömästi saata omaa järjestelmäämme WTO: n sääntöjen mukaiseksi. Tällä viikolla meillä on myös tapaamisia AKT-maiden kanssa, ja aiomme tavata myös muut merkittävät toimittajat mahdollisimman pian. Kun nämä keskustelut on saatu päätökseen, pystymme paremmin arvioimaan parametrejä päästäksemme hyväksyttävään ratkaisuun. Olemme pyrkimässä kaikkien hyväksyttävissä olevaan ratkaisuun Yhdysvaltojen ja muiden asiasta kiinnostuneiden tahojen kanssa. Tarkastelemme eri ehdotuksia, joita Ecuadorin pyynnöstä asetettu paneeli on esittänyt, jotta voisimme varmistaa, että tarkistamme järjestelmäämme WTO: n kannalta yhteensopivalla tavalla. Työskentelemme päästäksemme sopimukseen uudistetusta järjestelmästä kaikkien osapuolten kanssa. Jos emme kuitenkaan pysty siihen, meidän on tietenkin ehdotettava niitä muutoksia, jotka meidän mielestämme tekisivät omat sääntömme yhteensopiviksi WTO: n sääntöjen kanssa, kuten uusimmissa päätöksissä on tulkittu.
Puhun lopuksi äänenvaimentimista. Lentomelukysymys on tullut merkittäväksi viime kuukausina, kun Yhdysvallat on ilmaissut huolensa ehdottamistamme säännöistä. Euroopan lentokentät sijaitsevat erittäin usein lähellä tiuhaan asutettuja alueita, mikä tarkoittaa, että näillä alueilla ollaan huolissaan melusaasteesta, kun kyseessä on lentokentän kapasiteetin kasvattaminen. Ehdotimme siis viime vuonna määräystä, joka oli suunniteltu vähentämään lentomelua, polttoaineen kulutusta ja saastetta. Vuodesta 2002 alkaen asetetaan yläraja sille, kuinka monta vanhan tekniikan mukaista lentokonetta saa käyttää Euroopan unionissa, ja tähän sisältyvät lentokoneet, jotka on varustettu äänenvaimentimilla.
Amerikkalaiset ovat sanoneet, että tämä itse asiassa syrjii Yhdysvalloista peräisin olevia lentokoneita ja että se, että Yhdysvallat ei enää voi myydä yhteisön naapurimaille äänenvaimentimella varustettuja lentokoneita, jotka lentäisivät yhteisön lentokentille tai lentokentiltä, maksaa Yhdysvaltojen teollisuudelle yli miljardi dollaria. He eivät ole pystyneet selittämään laskelmiensa perusteita yksityiskohtaisesti.
Lukuisissa korkean tason tapaamisissa Yhdysvaltojen edustajien kanssa komissio ja jäsenvaltioiden edustajat ovat selittäneet, että toimi ei ole syrjivä, että sen taloudellinen vaikutus on rajallinen ja että se tarkoittaa pelkästään melua aiheuttavien lentokoneiden määrän jäädyttämistä yhteisön sisällä. Olemme myös sanoneet, että tällä hetkellä voimassa olevia ICAO-meluluokituksia ei ole ajantasaistettu vuoden 1977 jälkeen amerikkalaisten vastahakoisuuden vuoksi.
Viime viikkojen tiiviiden neuvotteluiden jälkeen olemme nyt löytäneet keinon tämän tilenteen rauhoittamiseksi. Viime viikolla neuvosto hyväksyi ehdotetun lentomelua koskevan asetuksen, mutta päätti myös ottaen asianmukaisesti huomioon parlamentin kannan lykätä sen soveltamista yhdellä vuodella. Tämä lykkääminen auttaa meitä saamaan loppuun ne keskustelut, jotka aloitimme amerikkalaisten kanssa maaliskuussa. Keskusteluissa keskitytään edistämään työtä ICAO: n kanssa seuraavan sukupolven melunrajoitusluokituksen saavuttamiseksi.
Lopuksi, amerikkalaiset ovat asettaneet etusijalle nopean työskentelyn ja läheisen yhteistyön Euroopan unionin kanssa näissä puitteissa. Näissä keskusteluissa käsitellään myös välittömämpiä tai lyhyen aikavälin meluongelmia. Harkitsemme lainsäädäntömme muuttamista, jotta voisimme vastata Yhdysvaltojen mahdollisiin oikeutettuihin huolenaiheisiin. Komissiota kehotetaan raportoimaan neuvostolle näiden keskustelujen edistymisestä tämän vuoden syyskuuhun mennessä. Jatkamme tietenkin Euroopan etujen voimakasta puolustamista, mutta haluamme välttää tarpeettomia ja mahdollisesti vahingollisia kauppakiistoja Yhdysvaltojen kanssa. Odotamme, että Yhdysvallat on yhtä maltillinen muissa asioissa, joissa pyrimme ratkaisemaan mielipide-eromme.

Mann, Erika
Arvoisa komission jäsen Brittan, teitte vallitsevan tilanteen vielä kerran hyvin selväksi, ja tehän olette myös perehtynyt lähemmin niihin eri kauppakiistoihin, joita meillä on ollut Yhdysvaltojen kanssa jo useiden kuukausien ja osin jopa useiden vuosien ajan. Olen hieman huolissani useastakin seikasta. Puhuisin mielelläni lähemmin niistä ensimmäisestä. Kaikki nämä tapaukset, nämä kauppakiistat, joita meillä on parhaillaan Yhdysvaltojen tai Kanadan kanssa, ovat periaatteessa koetapauksia. Niissä kokeillaan Maailman kauppajärjestön puitteissa sitä rajaa, miten pitkälle valtioiden itsenäisyys ja riippumattomuus oikeastaan ulottuu tiettyjen politiikkojen itsemäärämisoikeuden osalta, olipa kyseessä sitten kuluttajansuoja, terveydenhuolto, kehitysmaapolitiikka tai, kuten banaanien tapauksessa, standardit. Nämä kaikki ovat tärkeitä kysymyksiä. Meillä on Maailman kauppajärjestö, joka on asettanut rajat, joita me kauppakumppaneina emme saa ylittää. Olemme periaatteessa ja jotakuinkin myös tyytyväisiä tilanteeseen, mutta tiedämme, että on rajatilanteita ja rajatapauksia, joita testataan nostamalla kanteita tai antamalla tuomioita. Olemme nyt tällaisessa tilanteessa.
Toinen huolenaiheeni on se, että erityisesti hormonikysymyksessä vastakkain on kaksi mallia: kuuluisa amerikkalainen malli - jos saan näin sanoa - jonka terveydenhuoltojärjestelmä on toisenlainen, ja eurooppalainen malli, joka asettaa huolenpidon voimakkaammin etusijalle.
Minua askarruttaa se, miten tulemme jatkossa toimeen keskenämme ja miten onnistumme sopimaan uuden maailmankaupan neuvottelukierroksen yhteydessä suuremmasta määrästä yhteisiä standardeja, mutta takaamaan toisaalta enemmän omintakeisuutta ja itsenäisyyttä valtioiden ja alueiden itsemääräämisasiassa. Se ei tule olemaan kovinkaan yksinkertaista, ja olemme valiokunnassa keskustelleet jo usein siitä, miten siihen voidaan päästä. Tästä hormonikysymyksestä tulee koetinkivi Euroopan unionille. Kaikki se, mitä koimme banaanikiistan yhteydessä, ei ole mitään tähän verrattuna, sillä kuluttajat reagoivat tähän asiaan tietysti hyvin herkästi ja haluavat politiikan takaavan heille myös jo etukäteen niin paljon huolenpitoa kuin ylipäätään on mahdollista.
Olen tällä hetkellä hyvin epävarma siitä, miten meidän tulisi reagoida vastaukseenne. Meidän ei pidä missään tapauksessa sitoutua johonkin vaihtoehtoon eikä - tämä on myös ryhmäni mielipide ja siitä puhuvat vielä toiset kollegat - tehdä tässä vaiheessa minkäänlaista myönnytystä. Meidän ei pidä missään tapauksessa antaa sensuuntaista poliittista lausuntoa, että olemme sitoutuneet johonkin, ennen kuin meillä on käytössämme tieteellisen tutkimuksen lopulliset tulokset. Vasta sitten meidän tulee neuvotella uudelleen yhdessä parlamentin, neuvoston ja komission kanssa siitä, miten asiassa edetään. Tällä hetkellä mikä tahansa asiaa koskeva lausunto on mielestäni liian aikainen.

Kittelmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, tänä rauhattomana aikana, olipa kyse sitten Kosovon konfliktista tai jostain muusta, meillä Euroopan parlamentissa on taas kerran velvollisuus keskustella aiheesta, joka on työllistänyt meitä kaikkia jo liian kauan, nimittäin kauppakiistasta USA: n kanssa. Yhdysvallat pitää tiukasti kiinni kannastaan, olipa kyse sitten banaaneista, joiden osalta asia on kai heidän mielestään ratkaistu, tai tässä tapauksessa hormoneista. Jälkimmäisten kohdalla on erittäin vaikea määrittää kaupankäynnin periaatteet niin, että ne ymmärretään myös Euroopan unionin ulkopuolella, sillä nyt kyseessä olevien kauppakiistojen osuus yhteisestä kaupasta on jopa 2 %.
Juuri siitä syystä haluaisinkin tässä yhteydessä vedota selkeästi Yhdysvaltoihin. Sen oivaltamisen ohella, että innovatiiviset uudistukset ovat välttämättömiä, meille eurooppalaisille on hyvin tärkeää muistaa myös alkuperämme. Ajattelen tässä yhteydessä esimerkiksi banaaninviljelyä muutamissa jäsenvaltioissa ja kuluttajiemme suojelemista. Valittuina edustajina olemme vastuussa kuluttajistamme, ja heidän suojelemistaan meidän pitää kehittää edelleen.
Siksi annamme itsellemme myös luvan asettaa yhden jos toisenkin painopisteen toisin kuin amerikkalaiset kollegamme kongressissa. Pidän kuitenkin hyvin tarpeellisena vedota myös komissioon ja neuvostoon. Sir Leon Brittan, olemme kokeneet viimeisten vuosien saatossa poikkeuksellisen myönteisenä sen, että olitte EU: n ja USA: n välisten kauppakiistojen aikana hyvin tiiviissä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa. Haluan kiittää teitä tästä lämpimästi, mutta te ette muodosta komissiota ja neuvostoa yksin. Haluaisin siksi pyytää myös ryhmäni nimissä, että pyrkimyksiä ratkaista kauppakiistat viivyttämällä asian käsittelyä WTO: ssa ja siitä tehtävää päätöstä vastustetaan tarmokkaasti. Minun on muistutettava meitä kaikkia siitä, mitä olemme tehneet jo usein aikaisemmin. Euroopan unionilla, Yhdysvalloilla, Kanadalla, Uudella-Seelannilla ja Australialla on kaikilla yksi ääni WTO: ssa. Satoja kehitysmaita, jotka odottavat toiveikkaasti WTO: ssa, että myös heidän etunsa otetaan huomioon, ei saa työntää syrjään Euroopan unionin ja USA: n välisten jatkuvien kiistojen vuoksi, sillä tärkeitä ongelmia on myös muualla.
Pyydän myös, että me eurooppalaiset emme suunnittele viivyttävämme perimmäisten epäkohtien poistamista vain pelaamalla aikaa. Euroopan parlamentin pääesittelijänä haluan varoittaa myös siitä, että tällainen toiminta, jossa WTO: n säännöillä pelataan ensisijaisesti poliittisten tavoitteiden vuoksi, voi heikentää WTO: n arvostusta sekä Yhdysvalloissa että omien valitsijoidemme keskuudessa.
Haluan vedota myös sosiaalidemokraattien ryhmään, että he olisivat mukana vaikuttamassa Euroopan kuluttajahintojen kurssiin tässä asiassa. Näemme kaikki ne moninaiset poliittiset vaikeudet, joita banaanipäätös ja hormonitapaus meille aiheuttavat. Näiden vaikeuksien keskellä emme saa kuitenkaan unohtaa oikeudellisesti ja tosiasiallisesti mahdollisen ratkaisun perusteita. WTO: n banaanipäätös vaatii meiltä selkeitä omia tuottajia ja AKT-tuottajia koskevia sääntöjä liittyen kaikkien kolmansien maiden asianmukaiseen pääsyyn yhteisön markkinoille. Kannatan myös mahdollisimman nopeaa ratkaisua, koska USA: n oikeutetusti määräämät rangaistustullit rasittavat merkittävästi muita talouden aloja ja vaarantavat siten myös Euroopan työpaikkoja. USA: sta tulevan hormonikäsitellyn naudanlihan tarkastamiseen ja hyväksymiseen liittyen pyydän ottamaan huomioon, että monenkeskiset oikeudelliset puitteet on luotu nimenomaan heikompien suojelemista varten. WTO: n olemassaolon ja markkinavoimien vastustuksemme ansiosta meillä on mahdollisuus saada tunnustusta oikeutetuille epäilyksillemme oikeusprosessissa. Jos asiasta ei pystytä kuitenkaan esittämään mitään yksiselitteisiä tieteellisiä todisteita, ei voida myöskään määrätä tuontikieltoa. Tästä päivästä lähtien käytettävissä on kuitenkin ensimmäinen monista hormonikäsitellyn lihan terveydellisten haittojen tutkimista koskevista lausunnoista. Siitä käy ilmi ensinnäkin, että tällaisen lihan syöminen ei ole vaaratonta. Meidän tulisi kuitenkin välttää sekä EU: n ja USA: n välinen että Euroopan sisäinen yksittäisiä lausuntoja koskeva uskonsota ja odottaa rauhassa tieteellistä kokonaisarviota asiasta. Välihuomautuksista näkyy, että tunteilla on tässä asiassa suurempi rooli kuin asiantuntemuksella. Olemme yrittäneet tänään yhdistää Euroopan parlamentissa esitetyt erilaiset mielipiteet yhdessä yhteisessä päätöslauselmassa, jotta Eurooppa voisi puhua näissä tärkeissä kysymyksissä yhdellä suulla. Pyydän siksi teitä hyväksymään tämän päätöslauselman äänestyksessä.

Mulder
Arvoisa puhemies, minun ryhmälleni on tärkeintä, että olemme tehneet sopimuksen WTO: n puitteissa ja että meidän täytyy myös noudattaa tuomioistuimen päätöksiä, joista on näissä puitteissa sovittu. Siksi voin myös olla yhtä mieltä siitä, mitä komission jäsen selitti seurauksista.
Eläinhormoneja koskeva asia on hyvin paljon vaikeampi. Mielestäni ensiksi täytyy olla kiistatta varma siitä, että ne eivät ole vaarallisia kansanterveydelle. Toinen näkökohta, jonka haluaisin ottaa esille keskustelussa, on eläinystävällisyys. Voidaanko näitä hormoneja antaa aiheuttamatta eläimille vahinkoa? Mielestäni tässä asiassa ajatukset ovat Euroopassa selvästi toisenlaisia kuin Yhdysvalloissa, ja tämä on myös yksi niistä asioista, joka meidän täytyy ottaa esille tulevissa neuvotteluissa.
Sitten toinen asia, jota myös haluaisin kysyä komission jäseneltä. Mitä tapahtuu, jos hyväksymme Yhdysvalloista tulevan hormonilihan merkinnöillä varustettuna? Voimmeko sitten juridisesti kieltää myös eurooppalaisilta tuottajilta eläinhormonien käytön? Mitä seurauksia tästä on?
Lopuksi, parlamentti on jo sanonut yhtä ja toista maataloustuotteiden laatupolitiikasta. Haluaisin erityisesti viitata päätöslauselmaan, jonka tämä parlamentti hyväksyi yksimielisesti viime vuoden lokakuussa ja jossa annettiin laajat suuntaviivat siitä, millaista eurooppalaisten maataloustuotteiden laatupolitiikka voisi olla. Haluaisin suositella sitä tulevissa keskusteluissa.

Herzog
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisessä hiljattaisessa kiistassa voidaan mielestäni nähdä kaksi opetusta: ensinnäkin se, että on tarpeen kehittää vuoropuhelua paitsi amerikkalaisten myös maapallon muiden alueiden asukkaiden kanssa, sillä tulemme saamaan uusia liittolaisia, joita tarvitsemme jo nyt, ja toiseksi se, että Euroopan unionin on oltava aktiivisempi WTO: n neuvotteluissa, kun vielä otetaan huomioon neuvottelujen kasvava merkitys, ja tämä on toki yhteinen ongelmamme, joka koskettaa myös Euroopan parlamenttia.
Luulen, että hyvin hoitamassanne banaanikiistassa Euroopan unionin on tärkeää jatkaa yksipuolisen lainsäädännön vastaisia toimia WTO: ssa. Hormonilihan osalta on kyse peruskysymyksistä, eli elintarvikkeiden turvallisuudesta ja maatalousmallin valinnasta. Minusta vaikuttaa siltä, että väliaikainen selvitys sekä transatlanttisen, kuluttajia koskevan vuoropuhelun yhteydessä ilmaistut huolenaiheet pikemminkin vahvistavat asemaamme ja että on tärkeää, kuten Erika Mann totesi, ettemme nyt tässä vaiheessa tee myönnytyksiä. Jos korvauksia myönnetään, niiden on on oltava täysin väliaikaisia. Merkintöjen osalta on niin, että nykyään vain ajattelutavan muutos voisi tuntuvasti heikentää asemaamme.
Mutta ennen kaikkea, arvoisa komission jäsen, kun otetaan huomioon ongelmat, joita ovat aiheuttaneet WTO: ssa tämänkaltaisista tuotteista aikaisemmin tehdyt sopimukset, haluaisin tiedustella teiltä, voitteko sitoutua siihen, että WTO: ssa otettaisiin uudelleen käsiteltäväksi kaksi kysymystä: ennalta varautumisen periaatteen parempi määrittely ja siihen liittyvänä todistamisvelvollisuuden muuttaminen epävarmassa tilanteessa. Toinen kysymys koskee asiantuntemuksen parempaa määrittelyä, sillä elintarvikelakia ei voida pitää yksiselitteisenä laillisena viitekehyksenä.

Graefe zu Baringdorf
Kiitos, arvoisa puhemies! Kaikella kunnioituksella, Sir Brittan, meidän on nyt keskusteltava asiasta, ja kun te sanotte, ettei kuluttajilla ole tuontikiellon ansiosta mitään syytä paniikkiin, minun on muistettava, että meillä on pian edessämme luopuminen tästä kiellosta. Tässä asiassa on, kuten Mann sanoi, todennäköisesti kyse erilaisesta elämäntavasta Amerikassa ja Euroopassa. Kyse on kuitenkin myös eurooppalaisten hormonituottajien ja hormonien käyttäjien tärkeistä eduista, kuten hyvin varovaisesta puheestanne huomaa, parlamentin jäsen Kittelmann. Tilanne on nimittäin nyt tämä. Ei tunteita, vaan tieteellinen - ja nimenomaan vaadittu laadullinen eikä määrällinen - todiste siitä, että hormonien käyttö on haitallista, terveydelle vaarallista, aiheuttaa syöpää, aikaistaa tyttöjen puberteetin alkamista, kun selvennän sen, mitä tässä sanotaan. Kuten olemme aina sanoneet ja muistuttaneet, seksuaalihormonien käyttäminen tarkoittaa, että lasten hormonitasapaino häiriintyy juuri tässä herkässä vaiheessa.
Sir Brittan, tässä asiassa kuluttajansuoja on asetettava etusijalle. Kyse ei ole mistään oikeudellisesta kysymyksestä, vaan kuluttajansuoja ja huolenpito kansalaisistamme on asetettava tämän oikeudellisen kysymyksen edelle. Kyse ei ole myöskään siitä, parlamentin jäsen Mulder, että jätämme noudattamatta WTO-neuvottelujen ja järjestön sääntöjä. Haluamme tietenkin noudattaa niitä, mutta meidän on vaikutettava näihin sääntöihin omilla keinoillamme sekä myös kehitettävä niitä tässä kiistassa, sosiaali- ja ympäristöalalla, terveydenhuollossa sekä kulttuurissa.
Sir Brittan, olemme nähneet, että kun tällaisia epäilyttäviä keinoja aletaan käyttää, kaikki ovet ovat auki myös kiellettyjen aineiden käyttämiselle. Komission tekemistä pistokokeistahan käy ilmi, että USA: ssa myös käytetään kiellettyjä hormoneja ja ettei lupaus siitä, että tänne tulee vain hormonivapaata lihaa, pidä paikkaansa. Jos siis luovumme tästä hormonikiellosta, joudumme hyväksymään myös täällä hormonien käyttämisen ja kaikki sen kielteiset seuraukset. Sir Brittan, lääkkeiden kohdalla sivuvaikutukset voidaan hyväksyä, mutta elintarvikkeissa niitä ei saa olla. Tältä osin todistustaakan pitää tapahtua siten, että niiden tahojen, jotka haluavat tuottaa ja käyttää näitä elintarvikkeita, pitää todistaa niiden haitattomuus. Siihen asti meidän tulee käydä WTO-neuvotteluja ja ottaa keskusteluissa esille ja saada myös kannatusta eurooppalaiselle elämäntavallemme.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, tähän kauppasotan - joka koskee banaaneja ja hormoneja - liittyy myös elementti, joka, kuten kaikki tiedämme, koskettaa eurooppalaisia yrityksiä ja talouden aloja, joilla ei ole mitään tekemistä kyseessä olevien kiistaan liittyvien sektoreiden kanssa. Se on osa tätä amerikkalaista loukkaavaa suunnitelmaa, johon olisi tietenkin hyvä vastata samoilla menetelmillä, mutta jonka osalta emme voi jatkossa jättää huomiotta sitä hintaa, jonka eräät talouden alat joutuvat siitä maksamaan, ja lisäisin myös, Sir Leon, että erityisesti eräät maat joutuvat maksamaan toisia suuremman hinnan. En ole koskaan ollut kiihkeä kansallismielinen, mutta on täysin selvää, että jos tarkastelemme tilastoja - ja te tunnette ne meitä paremmin - Italia ja eräät sen talouden alat kuuluvat niihin, jotka ovat joutuneet kärsimään eniten näistä amerikkalaisten tullivastatoimenpiteistä. Esimerkiksi paristo- ja akkuala kärsii suurista, miljoonien ja taas miljoonien dollarien suuruisista tappioista sataprosenttisen tulliverotuksen seurauksena tämän sodan vuoksi.
Siitä syystä teemme ehdotuksen, jonka tiedän PO I: n tutkivan, perustaa korvausrahasto, ehdottaa budjettivallan käyttäjille, että he sisällyttäisivät talousarvioon rahaston - tarkoituksena nimenomaan antaa teille ja yhteiselle kauppapolitiikallemme väline, jolla voidaan tarjota hyvitystä niille eurooppalaisille yrityksille, jotka ovat syyttä joutuneet tämän oikeudenmukaisen ja välttämättömän yhteisen talouspolitiikan uhreiksi. Tämä on se ehdotus, jonka haluaisin parlamentin hyväksyvän, mutta samanaikaisesti haluaisin rohkaista teitä jatkamaan tutkimuksianne, jotta saataisiin aikaan konkreettinen ehdotus, jotta uudet rahoitusnäkymät ja uusi talousarvio sisältäisivät myös merkinnän, selkeän viittauksen tähän yhteistä kauppapolitiikkaamme tukevaan lisävälineeseen.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies ja arvoisa virkaa tekevä komission jäsen, kuuntelin tarkkaavaisesti puheenvuoroanne, joka toisaalta yllätti minut ja toisaalta taas ei. Yllätitte minut kuitenkin, sillä puheellenne on olemassa vain kaksi selitystä. Joko te ette osaa lukea tai teillä oli jo ennakolta valmisteltu mielipide asiasta, jonka halusitte mielellänne nähdä saavan tukea, eikä tieteellinen lausunto miellytä teitä tästä syystä.
Miettikäämme tätä tilannetta, jossa nyt olemme. Teidän mielestänne se on oikeudellinen ja taloudellinen asia. Mutta onko se oikeudellinen asia? WTO: n riitojenratkaisuelin on määrännyt meidät todistamaan hormonilihan terveysriskin. Eikö sitä sitten ole todistettu? Hormonilihan vaarallisuus on todistettu ja missä tilanteessa sitten olemme tänään? Mann sanoi, ettemme ole oikeastaan varmoja siitä, miten meidän pitäisi reagoida, ja Kittelmann sanoi, että voimme tehdä vain sen, mikä on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti mahdollista. Parlamentin jäsen Kittelmann, odotan erittäin kiinnostuneena, miten selitätte valitsijoillenne Berliinin vaaleissa, mitä oikeudellisesti ja tosiasiallisesti voidaan tehdä. Sen tekivät jo 20 vuotta sitten, Sir Leon Brittan, teidän kolleganne Isossa-Britanniassa, ja me olemme tänään samassa tilanteessa kuin BSE: n suhteen. Olette oikealla tiellä jatkaessanne sitä Ison-Britannian hallituksen kanssa, jos uskotte saavanne heidän tukensa.
Miettikäämme hetki, missä tilanteessa oikein olemme? Meillä on kuusi erilaista hormonia. Tieteellinen lausunto sanoo kaikista niistä, että ne ovat vaaraksi terveydelle, ja yhdestä hormonista sanotaan lisäksi, että se aiheuttaa ja edistää syöpää. Kuitenkin te, Sir Leon Brittan, kehtaatte sanoa täysin vakavissanne, että tarvitsemme tässä tilanteessa enemmän avoimuutta. Onko teillä sitä omassa pääosastossanne ja kabinetissanne? Sen haluaisin mielelläni tietää. Meillä pitäisi olla enemmän avoimuutta, tarvisisimme uusia analyyseja, mutta millaisia? Sellaisiako, jotka ovat hyväksi ja oikeuttavat sen, mitä te oikeastaan ajatte takaa? Teidän mukaanne tarvitsemme myös uusia tieteellisiä tietoja. Millaisia tietoja, hyvä Brittan? Tiedän, että te haluatte oikeastaan erilaisia päällysmerkintöjä. Sen tietävät kaikki, jotka voivat lukea, nähdä ja kuulla. Te tiedätte varmasti myös, mitä erilaiset päällysmerkinnät tarkoittavat. Lihanpala voidaan ehkä vielä merkitä, mutta ei mitään sen jälkeen tulevaa, ei jauhelihaa eikä mitään muutakaan. Tämän sanoitte meille komissiosta aina, kun me parlamentissa kannatimme laajaa päällysmerkintäjärjestelmää. Se, joka nyt kannattaa päällysmerkintöjä, sanoo selvästi ja yksiselitteisesti: hyväksymme oikeastaan terveysriskit, emme suhtaudu niihin vakavasti ja hyväksymme myös sen, että ihmiset joutuvat vaaraan. Nimenomaan esipuberteetti-ikäiset lapset, joista kollega Graefe zu Baringdorf jo puhuikin. Menkääpä, parlamentin jäsen Kittelmann, Berliinissä kaupungille ja sanokaa: Lihassahan on päällysmerkintä. Tosin liha on erittäin vaarallista puberteetti-ikäisille lapsille ja myös kaikille muille. Se edistää jo syöpään sairastuneilla kasvainten kehittymistä, ja muille se voi aiheuttaa syöpää. Loistavaa, tehkääpä se! Enempää en voi toivoa vaalikampanjalta!
Sanokaa minulle ystävällisesti vielä yksi asia, arvoisa Sir Leon Brittan. Te ette ole enää kauan virassa, ja siksi minun ei kannata oikeastaan käydä liian tiivistä keskustelua kanssanne. Ketä te oikeastaan edustatte täällä? Edustatteko USA: ta vai Euroopan unionia? Ja jos edustatte unionia, niin ketä siinä? Ette ainakaan kuluttajia, sillä muuten tietäisitte, että yksi Euroopan unionin lainsäädännön perusperiaatteista on se, että markkinoille saa tulla vain turvallisia, haitattomia tuotteita. Vasta sitten ne voidaan merkitä, sillä merkintä ei ole mikään varoitus, arvoisa Sir Leon Brittan, vaan se antaa kuluttajille tietoa tuotteesta. Merkintä edellyttää kuitenkin sitä, että tuotteet ovat turvallisia, mitä ne eivät aina ole. Teidän toimintaanne sanoisin normaalioloissa kevytmieliseksi, mutta tässä asiassa se on nimenomaan vastuutonta. Aion tehdä julkisuudessa myös selväksi, mitä kantaa parlamentin kristillisdemokraatit edustavat!

Ferrer
Arvoisa puhemies, aion käsitellä nimenomaan banaanialalla aiheutunutta kriisiä etenkin siksi, että olisi johdonmukaista, että kriisi vaikuttaisi juuri tähän alaan. Vähemmän johdonmukaista on kuitenkin se, että, kuten niin monessa muussakin yhteydessä, juuri tekstiiliala - monien muiden alojen ohella - joutuu kärsimään kriisin seurauksista, vaikka sillä ei ole mitään tekemistä kriisin kanssa. Itse asiassa tällä alalla - tarkemmin sanottuna puuvillaliinavaatteiden ja kashmirvaatteiden alalla - samoin kuin muilla aloilla, tarkemmin sanottuna niillä aloilla, jotka ovat Maailman kauppajärjestön antaman päätöksen yhteydessä annetussa luettelossa, vientitullit kohoavat 100 %: lla WTO: n riitojenratkaisuelimen tekemän päätöksen jälkeen. Tämä tulee vaikuttamaan erittäin kielteisesti asianomaisiin yrityksiin alan kannalta erityisen hankalana aikana - tiedätte sen, arvoisa komission jäsen -, sillä Turkista ja Aasiasta tuodaan suuria määriä halpoja tuotteita, ja yritykset ovat sen vuoksi jo nyt todella huolestuttavassa tilanteessa.
Toisaalta se, että toimenpiteet eivät vaikuta kaikkiin Euroopan unionin maihin, vääristää vakavalla tavalla yhtenäismarkkinoiden kilpailusääntöjä ja kärjistää toimenpiteiden kielteisiä seurauksia niihin yrityksiin, joihin nämä Yhdysvaltojen soveltamat korkeat sanktiotullit vaikuttavat.
Näin ollen banaanisodasta kärsivien alojen kannalta on ehdottoman tärkeää, että kiista ratkaistaan mitä pikimmin. Olenkin sen vuoksi iloinen lausumistanne sanoista ja luettelemistanne aloitteista ja toimista, joiden avulla kiistaan pyritään löytämään ratkaisu mahdollisimman pikaisesti. Kannatan sen vuoksi myös korvausjärjestelmän perustamista niitä yrityksiä varten, joihin edellä mainitut sanktiot vaikuttavat, sillä muuten monet niistä voivat joutua vakavaan kriisiin, joka voi ajaa ne konkurssiin, ja tällöin menettäisimme työpaikkoja nimenomaan sellaisena aikana, jolloin olemme kehittämässä - haluamme kehittää unionissa - työllisyyttä edistäviä politiikkoja.

Iversen
Arvoisa puhemies, kuluttajat ovat hyvin tietoisia oikeuksistaan. Se tarkoittaa sitä, että emme voi hyväksyä mitä tahansa. Se tarkoittaa myös sitä, että kuluttajat odottavat, että elintarvikkeiden laatu on kunnollinen, mutta kuluttajat odottavat ja vaativat erityisesti sitä, etteivät elintarvikkeet olisi terveydelle haitallisia. Asiat eivät ole täysin kunnossa meidänkään osaltamme, mutta ne ovat kuitenkin paremmin kuin monissa muissa paikoissa. Nyt kyseessä oleva asia on kahden maanosan välinen kiista. Kuten on jo sanottu, kiista koskee muun muassa hormonilihaa, ja on aivan selvää, kuten tänään on painotettu, että kuluttajien huomioon ottaminen tässä asiassa on ensi sijalla. Merkintä ei ole ylipäänsä mikään vaihtoehto, kuluttajien tehtävä ei ole toimia teollisuuden keksintöjen koekaniineina, terveydellä ei pidä pelata uhkapeliä. Sen vuoksi olen myös pahoillani siitä, että komission ehdotuksessa merkintä on ylipäänsä mainittu yhtenä mahdollisuutena.
Ongelmahan on se, että WTO: ta on hyvin vaikea saada taistelemaan kuluttajien etujen puolesta. Asia on kuitenkin niin, että usko vapaakauppaan on osoittautunut vääräksi uskomukseksi. Ei ole mitenkään perusteltua odottaa, että vapaakauppa ratkaisisi kaikki ongelmat. Vapaakauppa ei voi olla ympäristö- ja kuluttajanäkökohtien huomioon ottamisen kannustin, yksinkertaisesti siksi, että nämä kaksi aluetta vaativat poliittista harkintaa, johon markkinat eivät pysty. Sen vuoksi meidän on saatava hieman enemmän politiikkaa WTO: hon. EU haluaa jatkossakin pitää kiinni oikeudestaan puolustaa enemmän kansanterveyttä kuin vapaita markkinoita.
Pidemmällä aikavälillä meidän on siis vaadittava, että komissio, silloin kun käydään neuvotteluja näistä WTO: n sopimuksista, asettaa kuluttaja- ja ympäristönäkökulman pyhien ja vapaiden markkinoiden edelle. Teidän on ymmärrettävä se komissiossa: emme voi ottaa huomioon vain vapaita markkinoita, sillä silloin kuluttajien asema heikkenee, kuten tässä tapauksessa olemme voineet todeta. Asioita ei voi jättää pelkästään markkinoiden hoidettaviksi.

Puhemies
- Ennen kuin annan puheenvuoron Sir Leon Brittanille, Kittelmann pyytää puheenvuoroa, joka liittyy menettelyä koskevaan esitykseen tai henkilökohtaisen lausuman antamiseen.

Kittelmann
Arvoisa puhemies, Roth-Behrendtin hyökkäysten johdosta haluaisin antaa työjärjestykseen tiedoksi, miten lauseeni kuuluu sanasta sanaan: " Meidän pitäisi välttää EU: n ja USA: n välinen sekä Euroopan sisäinen yksittäisiä lausuntoja koskeva uskonsota ja odottaa rauhassa tieteellistä yleisarviota ennen toimiin ryhtymistä." Teidän tunteellisuutenne, jäsen Roth-Berendt, ja erityisesti henkilökohtaiset hyökkäykset Sir Léon Brittania kohtaan, olivat tunnetasolla perusteettomia, eivät lainkaan teidän tapaistanne ja muistuttivat enemmän sitä vaalikampanjaa, jota halusitte käydä Berliinissä.

Puhemies
Kyse ei itse asiassa ollutkaan menettelyä koskevasta esityksestä vaan henkilökohtaisesta lausumasta.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, kun Kittelmannilla on vaikeuksia ymmärtää täällä omia esityksiään ja tekojaan, pitäisi minun ehkä esittää puheeni vielä kerran. Pelkään muuten, ettei hän ole ymmärtänyt mitään siitä, mitä halusin sanoa.

Puhemies
Arvoisat kollegat, näin myöhäisenä ajankohtana on täysin luonnollista, että ymmärtämisessä syntyy ongelmia.
Olen vakuuttunut siitä, että Sir Leon Brittan saa meidät ymmärtämään asian sillä erinomaisella tavalla, joka hänelle on ominaista.

Brittan
Arvoisa puhemies, teen parhaani. Aloittaisin banaani-asialla, joka on erittäin tärkeä monille ihmisille. Kuuntelin erittäin kiinnostuneena puhujia, erityisesti sitä, mitä Dell'Alba ja Ferrer sanoivat. Pyrimme ratkaisemaan kysymyksen kuultuamme kaikkia ihmisiä, joita asia todella koskee, esittämällä sellaisia ehdotuksia järjestelymme tarkistamiseksi, jotka toivoaksemme ovat kaikkien kannalta hyväksyttäviä. Jos näin käy, pakotteet päättyvät saman tien, ja tämä on nopein tapa saada ne päättymään. Ihmisiä ei kuitenkaan voi pakottaa sopimukseen, ja siksi meidän on ennakoitava sitä mahdollisuutta, että emme pääse kattavaan sopimukseen. Sitten meidän on tehtävä parhaamme, ja sen jälkeen, kun olemme kuulleet, mitä muilla on sanottavaa, meidän on tehtävä muutoksia, jotka ovat sääntöjen mukaisia ja jotka mahdollisimman monet ihmiset voivat hyväksyä, vaikkeivat kaikki voisikaan. Sen me tietenkin voimme tehdä. Noissa oloissa voimme kuitenkin sanoa Yhdysvalloille, että pakotteet eivät ole oikeutettuja. Ainoa keino pakottaa Yhdysvallat poistamaan pakotteet on toimia WTO: n kautta, ja siksi voin vakuuttaa Herzogille, että jatkamme myös 301 osastoa koskevan tapauksen käsittelyä WTO: ssa.
Mitä tulee kysymykseen korvauksista, niiden myöntämiseen liittyy merkittäviä vaikeuksia, ja on olemassa tiettyjä haittoja, jotka esiintuotuina antavat toimisivat apuna ja tukena vastustajillemme tässä asiassa. En haluaisi tehdä sitä julkisesti, mutta voin ymmärtää syvän huolen. Tänä aamuna Brysselissä, ennen tänne tuloani, minulla oli kokous Euroopan tekstiiliteollisuuden edustajien kanssa, ja ymmärrän erittäin hyvin, kuinka vakava tilanne on heille ja muille ihmisille, jotka kärsivät asiasta. Siksi jatkamme asian edistämistä erittäin vahvasti ja olemme sitoutuneet neljän ehdotuksen esittämiseen neuvostolle ennen tämän kuun loppua, hyväksyivätpä kauppakumppanimme ne tai eivät.
Siirryn nyt puhumaan hormoneista. Minun täytyy myöntää, että ajattelin Roth-Behrendtin ymmärtäneen asian aivan väärin kuullessani hänen minua koskevat huomautuksensa ja myös hänen Kittelmannia koskevat huomautuksensa, joille ei ollut mitään oikeutusta. Mitä minuun tulee, ei ole kysymystäkään siitä, kuten hän vihjasi äänensävyllään ellei sanoillaan, että kuluttajien etuja ei oteta huomioon tai että ihmisten terveys vaarannetaan. Pelkäänpä, että hänen tulkinnassaan oli enemmän vaalikampanjan makua kuin puhtaan järjen käyttöä, koska korostamani asia oli erittäin yksinkertainen: niin kauan kuin kielto on voimassa, ei voi olla mitään vaaraa, koska hormonilihaa ei sallita Euroopan unionissa. Kukaan ei ole tähän mennessä ehdottanut kiellon poistamista - ette todellakaan kuullut minun ehdottavan mitään sellaista. Ei kerta kaikkiaan ole olemassa mitään muuta, mitä voisi tehdä eurooppalaisten terveyden suojelemiseksi, kuin estää kokonaan jonkin tulon alueelle. Ei voi tehdä enempää kuin sen; ei voi olla kaksinkertaista kieltoa. Se, mikä meillä nyt on edessä, on kysymys siitä, mikä on paras tapa käsitellä tilannetta, jossa olemme näiden raporttien tuloksena.
Tässä kohdassa haluaisin kommentoida joitakin laajempia kysymyksiä, joita Mann ja Kittelmann ottivat esiin. Meidän on kysyttävä itseltämme: onko olemassa perustavaa ristiriitaa kaupankäynnin ja kuluttajien edun suojelemisen välillä, kuten Iversen näytti vihjaavan? Vastaus on " ei" ! On aivan selvää, että WTO: n säännöt sallivat vaarallisten tuotteiden kieltämisen. Ne eivät salli sitä, että kielletään tuotteita, koska niiden sanotaan olevan vaarallisia, vaan on oltava syy. Tässä mennään vieläkin pitemmälle: ei tarvitse pystyä todistamaan, että tuote on vaarallinen, mutta on oltava varteenotettavaa todistusaineistoa, vaikkei se edustaisikaan tieteellisen yhteisön enemmistön kantaa tai vallitsevaa kantaa.
Kun WTO tarkasteli hormonikieltoamme - joka oli tietenkin olemassa kauan ennen kuin WTO perustettiin - se tuli siihen tulokseen, että prosessi, jolla me päädyimme tuohon kieltoon, ei ollut niiden standardien mukainen riskiarviointi, joita voidaan kohtuudella vaatia, ennen kuin kielto asetetaan. Juuri tästä syystä olemme alkaneet uuden riskiarvioinnin, ja meillä on siitä väliaikaiset tulokset, jotka käsittääkseni on osittain johdettu julkaistun kirjallisuuden uudelleen tarkastelusta riitojenratkaisuelimen määräämien kriteerien perusteella ja osittain joidenkin teettämiemme 17 uuden tutkimuksen väliaikaisista johtopäätöksistä. Se on väliaikaraportti: lopullinen raportti tulee vuoden lopussa.
Kysymys, joka meidän täytyy esittää itsellemme, on seuraava: kuinka käsittelemme tätä kysymystä WTO: n osalta? Ei ole mitään hyötyä sanoa, että meillä on raporttimme ja että se todistaa kaiken, koska sillä ei poisteta pakotteiden uhkaa. Olette kuulleet ihmisiä niistä maista, joihin banaanipakotteet vaikuttavat. Voin sanoa teille, että mahdollisuus Yhdysvaltojen määräämiin pakotteisiin tässä asiassa on paljon suurempi, ja siksi toimitaan paljon enemmän eurooppalaisten kuluttajien, yksilöiden ja työllisyyden edun mukaisesti, kun sanotaan, että on järkevää, että nämä löydökset pitäisi tuoda julkisuuteen niin täydellisesti kuin mahdollista. Tätä ei ole vielä tapahtunut. Toivon, että se tapahtuu suuremmalta osin hyvin pian. Tiedemiesten on keskusteltava vakavasti kummallakin puolella Atlanttia, koska en usko, että Yhdysvalloissa ei välitettäisi kansalaisten terveydestä: siellä ei vieläkään uskota, että asiaan liittyisi riskiä, ja jos meillä on todisteita, on oikein esittää ne Yhdysvalloille yhtä hyvin kuin kaikille muillekin.
Kysymys silloin on seuraava: milloin teemme tämän ja miten voimme hoitaa sen? Tämä on asia, jota on harkittava enemmän. Kuluttajan suojelemisen ja kaupankäynnin välillä ei ole periaatteellista ristiriitaa. WTO sellaisena kuin se on sallii tuon tasapainon asianmukaisella tavalla. En sano, että se on täydellinen - en sanoisi niin Mannille enkä Kittelmannille. Meidän on seuraavalla kauppaneuvottelukierroksella harkittava täsmällisesti, kuinka parannetaan sääntöjä ja tehdään niistä selkeämpiä. Olen samaa mieltä Herzogin kanssa siitä, että yksi niistä asioista, jotka meidän on tehtävä, on tuottaa parempi määritelmä sille, mitä ennalta varautumisen periaate todella tarkoittaa. Toivon, että parlamentin on sitten mahdollista harkita näitä asoita sen perusteella mitä on tapahtunut, ja tietää samalla, ettei kyseessä ole mikään hätiköity toiminta, joka voisi mahdollisesti vaarantaa Euroopan kansalaisten terveyden.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Olen tämän keskustelun päätteeksi vastaanottanut 8 päätöslauselmaesitystä.
Äänestys näistä päätöslauselmista toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

14.
 
  Kokeiluluontoisesti alennettu ALV-kantaerityisen työvaltaisiin palveluihin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Thyssenin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0207/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta sisällyttämällä siihen mahdollisuus soveltaa kokeiluluontoisesti alennettua arvonlisäverokantaa erityisen työvaltaisiin palveluihin (KOM(99)0062 - C4-0169/99-99/0056 (CNS).

Thyssen
 Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, mietintö, josta minun odotetaan tänä iltana puhuvan talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan nimissä, koskee komission ehdotusta kuudennen alv-direktiivin muuttamisesta siten, että jäsenvaltiot saisivat mahdollisuuden soveltaa kokeiluluonteisesti alennettua alv-kantaa erityisen työvaltaisiin palveluihin.
Ehdotuksella on pitkä historia. Parlamenttimme on pyytänyt jo vuodesta 1991 lähtien sisällyttämään vähintään tietyt työvaltaiset palvelut mainitsemani direktiivin liitteeseen H. Valitettavasti komissio ei ole koskaan jakanut intoamme tähän. Käytimme jopa tuntikausia neuvotteluihin, ennen kuin saimme komission menemään niin pitkälle, että se antoi suorittaa tutkimuksen tällaisen toimenpiteen mahdollisista vaikutuksista työllisyyteen. Lopuksi meidän täytyi odottaa Wienin Eurooppa-neuvoston määräystä, ennen kuin komissio laati tehokkaasti konkreettisen ehdotuksen.
Kysymys kuuluukin tänään, mitä parlamentti on mieltä käsiteltävänä olevasta ehdotuksesta? Arvoisa komission jäsen, olemme nyt yhtä mieltä ehdotuksestanne. Jotkin toimialajärjestöt pahoittelevat tosin sitä, että on kysymys vain tietyn ajan kestävästä kokeilusta eikä lopullisesta toimenpiteestä. Ymmärrämme niiden pettymyksen, mutta sanomme niille kuitenkin, että vähäkin on parempi kuin ei mitään, ja jos emme pysty vakuuttamaan perusteluilla, tehkäämme se sitten tiedoilla, joita epäilemättä keräämme tämän kokeilun ansiosta.
Koska kysymys oli nimenomaan kokeilusta, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikka käsittelevän valiokunnan enemmistö hyväksyi yleiset kriteerit ja sen, että soveltamisalaa ei rajoiteta joihinkin tarkasti määriteltyihin sektoreihin. Luonnollisesti me kaikki haluamme esittää painotuksemme erityisesti vaalien lähestyessä. Voimme keskittyä elinympäristöön, perheille tarjottaviin palveluihin sekä joihinkin sellaisiin sektoreihin, jotka laskemme kuuluviksi sosiaalitalouden piiriin, ja niin edelleen. Nämä kaikki ovat kiitettäviä aloitteita, mutta tässä asiassa on kuitenkin parempi olla tekemättä valintoja. Siten jäsenvaltioille sallitaan mahdollisuus kohdistaa kokeilunsa sellaisiin sektoreihin, joista ne odottavat saavansa eniten hyötyä. Mitä laajempi kokeilu on ja mitä enemmän tietoa se tuottaa, sitä paremmat mahdollisuudet on saada aikaan hyvin toimivia lopullisia toimenpiteitä, jotka takaavat kestävän työllisyyden paranemisen, ja sehän on loppujen lopuksi meidän tehtävämme.
Arvoisa komission jäsen, olemme hyväksyneet talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa seitsemän tarkistusta. Olemme vakuuttuneita siitä, että ne selventävät ja parantavat ehdotusta. Tässä ei ole kysymys suurista periaatteellisista kysymyksistä paitsi yhdessä asiassa: valtuuttamismenettelyssä. Työllisyys- ja sosiaaliasian valiokunta sekä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta eivät ymmärrä, miksi komissio ei voi myöntää valtuutusta jäsenvaltioille kokeilun aloittamiseksi. Komissiohan on toimeenpaneva elin. Ehkä neuvosto haluaa pitää langat omissa käsissään, ja sillä on yhä vielä viimeinen sana veroasioissa. Me siis myönnymme, mutta mielestämme mennään kuitenkin liian pitkälle, kun täytyy todeta, että neuvosto voi antaa valtuutuksen vain yksimielisellä päätöksellä. Se tekee menettelystä tarpeettoman raskaan. Se jarruttaa toimenpiteen toteutettavuutta. Se saattaa johtaa veto-oikeuden käyttöön ja tilanteen jumiutumiseen. Siksi emme pidä sitä hyväksyttävänä. Siksi olemme esittäneet tarkistusta 4. Jos neuvosto haluaa tehdä tämän itse, niin siitä vaan, mutta tehköön sen sitten määräenemmistöllä. Ei ole mitään juridisia perusteluja sille, että sitä ei voisi hyväksyä.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin kuulla tästä asiasta mielipiteenne ja haluaisin myös saada tietää jotain neuvoston aikataulusta. Lopuksi haluaisin kiittää teitä jälleen kerran miellyttävästä yhteistyöstä tämän vaalikauden viimeisen mietintöni yhteydessä.

Van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, luulen, että en ole koskaan puhunut tässä parlamentissa näin myöhään. Olen iloinen voidessani ilmoittaa teille, että tämä on myös varmasti viimeinen kerta.
On oikeastaan hieman nöyryyttävää, että tällaista ehdotusta, jota olen aina kannattanut kovasti, täytyy käsitellä tällaisissa oloissa ja myös tällaisessa pakkotilanteessa. Olemme niin iloisia siitä, että ehdotus on lopultakin käsiteltävänä, joten varmaankin varomme liian vahvojen reunahuomautusten esittämistä. Joitakin reunahuomautuksia kuitenkin täytyy esittää, vaikka ainoastaan ajasta, joka on tarvittu tämän ehdotuksen koostamiseen. Itse asiassa sitä, millaisella vauhdilla olemme vastaanottaneet tämän ehdotuksen, voisi parhaiten verrata etanan jarrutukseen ennen mutkaa. Sekä komission että neuvoston asenteessa on ollut päällimmäisenä varovaisuus. Minulla on sellainen vaikutelma, että asia on ollut kiinni erityisesti neuvostosta, jossa esiintyi mielestäni liioiteltua pelkoa kilpailua ja myös välineen menestystä kohtaan. Minulle on käynyt keskusteluissa - esimerkiksi Saksan edustajien kanssa - monta kertaa niin, että on sanottu, että kuvitelkaapa, jos tästä tulee menestys Alankomaissa, niin sitten meidän on luonnollisesti myös pakko alkaa soveltaa tätä välinettä myös omassa maassamme yhteiskunnallisten paineiden vuoksi. Kuvitelkaapa, mitä tapahtuu. Jos työllisyyden parantamisessa menestytään, se voisi sitten aiheuttaa muka ongelmia Saksassa. En ole koskaan ymmärtänyt tällaista enkä tunne siitä edes syyllisyyttä. Minua myös ärsyttää erityisen paljon se, että juuri niissä jäsenvaltioissa, jotka puhuvat eniten toissijaisuusperiaatteesta, on ollut eniten ongelmia sallia välineen käyttö niissä jäsenvaltioissa, jotka sanovat, että kuunnelkaa nyt, tämä ei ole ainoa keino, mutta tämä on kuitenkin keino, jota haluamme käyttää huolehtiaksemme työllisyyden parantamisesta.
Kun tein Luxemburgin huippukokousta valmisteltaessa ehdotuksen niin sanotusta sosiaalisesta alv: stä - en muuten tehnyt sitä ensimmäisenä, koska joukko tämän parlamentin jäseniä oli tehnyt sellaisen jo aiemmin -, tarkoitukseni oli toimia Delorsin valkoisen kirjan hengessä. Siinä oli jo ilmaistu, että me Euroopassa olemme saaneet aikaan järjestelmän, jossa työ on hyvin kallista verrattuna energian ja raaka-aineiden tuhlaamiseen sekä pääoman täysin vapaaseen liikkuvuuteen. Tämä on mielestäni vieläkin keskeinen asia ja ongelma unionissa. Voin myös havaita tämän asian käsittelyn yhteydessä, että jäsenvaltiot ovat tehneet asialle tähän mennessä aivan liian vähän. Sosiaalinen alv ei ole tässä yhteydessä lopullinen ratkaisu. Se on vain pieni osa ratkaisua. Se voi kuitenkin tarjota ratkaisun palvelualalla paikallisella ja alueellisella tasolla.
Komissio kirjoitti joskus kiinnostavan työllisyysastetta käsittelevän kertomuksen, jossa se vertasi unionin saavutuksia työllisyydessä Yhdysvaltojen tilanteeseen. Yksi yllättävistä päätelmistä oli se, että emme ole oikeastaan millään alalla Yhdysvaltoja jäljessä. Palveluala - palvelut alhaalta ylös saakka - oli kuitenkin poikkeus. Mielestäni alv: n alentaminen voisi tuottaa tulosta juuri palvelualalla paikallisella ja alueellisella tasolla ja ainakin tukea sitä. Kysyntä ja tarjonta voidaan saada tässä kohtaamaan. Vanhustenhoito, työ vammaisten ja ympäristöhankkeiden hyväksi, ja niin edelleen. Aivan kuten parlamentin jäsen Thyssen, haluan tehdä tässä valintani ja sallia jäsenvaltioiden valita vapaasti mahdollisuuksista, joita ehdotus tarjoaa, ja selvittää, mikä vastaa parhaiten niiden tarpeita ja mahdollisuuksia.
Kuten Thyssen, haluan esittää muutaman huomautuksen tarkistuksista, joita olemme esittäneet. Pidän hänen laillaan täysin mahdottomana hyväksyä, että neuvoston tulee päättää yksimielisesti jäsenvaltioille myönnettävistä konkreettisista luvista tämän soveltamiseksi. Tämä tarkoittaa, että ne jäsenvaltiot, jotka ovat alusta lähtien suhtautuneet asiaan vastahakoisesti, saavat viimeisen mahdollisuuden asettua vielä kerran vastarintaan. Mielestäni komission täytyy olla tässä asiassa johdonmukainen ja sanoa, että määräenemmistö on ainoa johdonmukainen ja juridinen periaate, jota täytyy soveltaa järjestelmää hyväksyttäessä. Olen erityisen utelias kuulemaan komission reaktion tähän.
Lopuksi, olen yllättynyt ja myös hieman pettynyt siitä, että komissio ei ole pitänyt arvioinnin ohjausta omissa käsissään ja että se oikeastaan siirtää jäsenvaltioille ohjauksen ja siten oikeastaan myös aloitteen uusista ehdotuksista. Mielestäni komissio - kun otetaan huomioon, missä tilanteessa se on - ei itse asiassa tällä hetkellä juurikaan toimi haluttomien jäsenvaltioiden suuntaan, mutta sen täytyy ottaa tulevaisuus hyvin tarkasti huomioon. Jos komissio luopuu arvioinnista ja aloitteesta tehdä ehdotuksia, kuten tässä ehdotuksessa, se heikentää omaa olemassaolon oikeuttaan ja on itse asiassa romuttamassa unionin tärkeintä periaatetta, aloiteoikeutta. Aloite ei ole neuvostolla vaan komissiolla, ja teidän kuuluu pitää tilanne sellaisena.

Peijs
 Arvoisa puhemies, Euroopan unionin työllisyys on nyt hieman paranemassa. Työttömyysprosentti putosi hiljattain alle kymmenen, mutta siitä ei vielä kirjoitella kirjeitä kotiin, koska se on aivan liian korkea.
Parlamentin on pitänyt painostaa pitkään neuvostoa ja komissiota saadakseen ne menemään niin pitkälle kuin nyt on päästy. Olen kuitenkin iloinen, että voimme nyt täällä parlamentissa puhua konkreettisesta ehdotuksesta. Emme ole kuitenkaan vielä päässeet ehdotuksen hyväksymiseen. Van Velzen ja Thyssen sanoivatkin sen jo: on vielä yksi suuri este. Se on sääntö, jonka mukaan neuvoston täytyy hyväksyä yksimielisesti jäsenvaltioiden ehdotukset alennetun alv-kannan käyttöönotosta, vaikka samalla alv ei enää ole perustana jäsenvaltioiden Euroopan unionille suorittamille maksuille. Aikaisemmin perusteluna käytettiin aina sitä, että perustaa horjutetaan.
Arvoisa puhemies, se on järjetöntä nykyhetkellä. Voisin kuvitella, kuinka naapurimaalta kysytään, että häiritseekö se, että suutarimme alkavat myydä palvelujaan alennetulla alv-kannalla. Miksi Suomen pitäisi voida vastustaa sitä, että Alankomaissa suutareille sallitaan alennettu alv-kanta? Minä en todellakaan ymmärrä sitä. En voi kuvitella, että joku lähtisi Alankomaista Suomeen rikkinäisten kenkiensä kanssa. Minusta tässä tosiaan otetaan pois kaikki, mitä parlamentti on saanut. Luulen, että pian kaikki jäsenvaltiot alkavat jälleen vastustaa kaikkea, mitä ehdotetaan konkreettisesti. Olen todella pettynyt.
Jotkin jäsenvaltiot, kuten Alankomaat, ovat jo esittäneet toivomuslistoja. Voiko arvoisa komission jäsen kertoa, kuinka yksimielisiä toivomuslistojen tietyistä konkreettisista ehdotuksista ollaan? On mainittu esimerkiksi rakennusten, alueiden ja kaupunginosien korjaaminen. Uskon, että alennettu alv-kanta voisi estää kokonaisten kaupunginosien rappeutumisen. Korjausrakentaminen ei ole Alankomaiden toivomuslistalla. Noudatetaanko kaikissa näissä ehdotuksissa tiettyä linjaa, vai onko vain kysymys jäsenvaltioiden omista näkemyksistä?
Tuen täysin sydämin esittelijän lähestymistapaa. Haluan erityisesti viitata hänen ajatuksiinsa kokeilujen arvioinnista. Esittelijä haluaa, että tutkitaan, mitkä ovat järjestelyn konkreettiset tulokset. Hän viittaa muun muassa hintoihin. Emme luonnollisestikaan halua, että alv-alennuksen tuloksena ainoastaan voittomarginaalit kasvavat, mutta kysyntä ja työllisyys eivät.
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä miellyttävästä yhteistyöstä näiden vuosien aikana. Toivon, että hän suhtautuu tänä iltana ainakin hieman joustavasti tarkistuksiin. Mielestäni on esitetty hyvin tärkeitä tarkistuksia. Hän voi vielä kerran tuoda komissiossa esiin kantansa jäsenvaltioille. Se olisi hieno päätös näille viidelle vuodelle.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, iloitsen ELDR-ryhmän nimissä tästä komission ehdotuksesta. Eri puhujat ovat jo sanoneet tänä iltana, että kuinka usein olemmekaan tässä parlamentissa vaatineet työvaltaisten palvelujen alv-kannan alentamista. Tiedämme, että se ei ole erinomainen keino luoda työpaikkoja. Alv: n alennuksen myötä näitä palveluja on kuitenkin helpompi maksaa ja ne saadaan myös pois harmaan talouden piiristä. Siitä huolimatta, että Euroopan komissio ei ole vakuuttunut tämän toimenpiteen työpaikkoja luovasta luonteesta tai mahdollisuuksista, Alankomaiden pienten ja keskisuurten yritysten taloudellinen ja sosiaalinen instituutti tuli tutkimuksen jälkeen siihen tulokseen, että tällä tavalla voitaisiin luoda 66 000 työpaikkaa. Tällaista määrää työpaikkoja ei ole syytä ylenkatsoa. Toivon, että täällä käynnistettävä kokeilu johtaa myönteiseen tulokseen työllisyydessä. Meidän ei tarvitse olla huolissamme kielteisestä budjettivaikutuksesta, sillä tarkastelkaapa koristekasvien viljelyn alv-alennusta. Minun kotimaassani myynti nousi niin paljon, että valtion kassaan tuli 340 miljoonaa enemmän tuloja. Arvoisat kollegat, jos tavoitteena on luoda työpaikkoja, jäsenvaltioiden täytyy erityisesti hyödyntää rakennetoimenpiteitä, niin että palkkatulojen verotusta alennetaan, työstä tehdään joustavampaa sekä edistetään osa-aikatyötä, ja voimme tosiaan todeta, että tässä asiassa on vielä paljon tehtävää.

Blokland
 Arvoisa puhemies, on hyvä, että neuvosto nyt lopultakin pitkien keskustelujen jälkeen avaa mahdollisuuden - vaikkakin kokeiluluontoisesti - soveltaa alennettua alv-kantaa työvaltaisiin ja paikallisesti sidoksissa oleviin palveluihin.
Alankomaissa ovat esimerkiksi suutarit vähentyneet vuosina 1992-1998 korkean alv-kannan soveltamisen seurauksena. Koska kenkien korjaaminen on kallista, kuluttajat heittävät kenkänsä mieluummin pois ja ostavat uudet. Tähän liittyvää ylimääräistä ympäristön kuormitusta voidaan ehkä vähentää muuttamalla alv-direktiiviä. Myös tämän alan työllisyyden paranemista voidaan ehkä jälleen odottaa.
Kiitokset esittelijälle siitä, että hän esittää nämä vaikutukset tarkistuksissa 1 ja 2. Myös harmaan talouden rajoittaminen on hyvä asia. Kokeilun arvioinnissa täytyy kiinnittää erityistä huomiota näihin näkökohtiin. Tuen esitettyjä tarkistuksia ja toivon, että neuvosto ja Euroopan komissio tekevät myös niin.

Monti
Arvoisa puhemies, tahtoisin ensiksikin onnitella esittelijä Thysseniä, ja esittää arvostuksen sanat siitä yhteistyöstä, jota olemme tehneet näinä vuosina.
Tällä ehdotuksella komissio vastaa joulukuussa 1998 järjestetyn Wienin Eurooppa-neuvoston kokouksen pyyntöön. On varsin totta, että parlamentti on jo kauan, hyvin kauan pyytänyt komissiota etenemään tähän suuntaan. Mutta komissio eteni tähän suuntaan vasta helmikuussa 1999: meidän on muistettava, että se valmisteli tiedonannon jo syyskuussa 1997 Luxemburgin Eurooppa-neuvoston työllisyyttä käsittelevään kokoukseen, jonka aikana tämä ajatus muotoiltiin. On kuitenkin totta, että joka tapauksessa parlamentti pyysi meitä tekemään sen paljon ennen tuota ajankohtaa. Miksi me emme tehneet sitä aiemmin? Peruspoliittisesta syystä: koska halusimme välttää liian hätäisiä ratkaisuja työllisyyttä tukevassa veropolitiikassamme.
Van Velzen on oikeassa todetessaan, että tämä alennettu ALV-kanta voi olla keino, mutta ei pääkeino. Monet teistä ovat muistuttaneet, että pääkeinot työn viemisessä eteenpäin verotuksen avulla ovat energiavero ja verotuksen yhteensovittaminen, joka mahdollistaisi pääomaverotuksen pienen korotuksen ja työverotuksen pienen kevennyksen.
Miksi komissio muotoili vasta syyskuussa 1997 tämän ajatuksen ALV: n alentamisesta, jota parlamentti oli jo pitkään pyytänyt? Koska vasta syyskuussa 1997 olimme vakuuttuneita siitä, että olimme menossa varsin hyvään suuntaan. Toimenpidepaketti vahingollista verokilpailua vastaan oli silloin miltei konkretisoitunut, ja jäsenvaltiot allekirjoittivat sen joulukuussa 1997: keskustelu energiaveroehdotuksesta oli silloin edistynyt. Sillä hetkellä me siis saimme varmuuden siitä, että tämä ALV: n alennusehdotus olisi tarpeellinen lisäelementti eikä oikotie, jonka avulla jäsenvaltiot voisivat välttää pääasialliseen tehtäväänsä tarttumista.
Halusin tällä selittää teille syyn siihen, miksi toimimme hitaammin kuin te olisitte toivoneet, mutta uskoakseni me teimme johdonmukaisesti, kun otetaan huomioon kokonaistarve.
En kuvaile enempää tätä ehdotusta; olen tyytyväinen, että se on kokonaisuudessaan saanut arvostusta ja hyväksyntää osakseen. Voin vakuuttaa, että komissio toteuttaa näiden mietintöjen ja saamiensa tietojen pohjalta yleisarvion ja esittää - mikäli on tarpeen - kokeiluajan päättyessä kokeilun jatkamista koskevat ehdotukset.
Totean tyytyväisenä, että Thyssenin mietinnössä tuetaan laajasti komission ehdottamaa lähestymistapaa. Tarkistusehdotusten keskeiset tavoitteet ovatkin olennaisesti nämä: edistää niitä myönteisiä vaikutuksia, joita toimenpiteellä on ei-koulutetun tai vähän koulutetetun työvoiman käyttämisen, ympäristönsuojelun, sekä pimeän työn vähentämisen osalta; huolehtia, että neuvosto voi päättää luvasta soveltaa alennettua arvonlisäverokantaa määräenemmistöllä ja että komissio laatii perusteellisen arviointikertomuksen, johon sisältyy - mikäli tarpeen - asianmukaisia ehdotuksia.
Voin vakuuttaa teille, että komissio on suurelta osin samaa mieltä näistä tarkoitusperistä. Minun velvollisuuteni on kuitenkin kiinnittää huomionne siihen, että lupa soveltaa alennettua arvonlisäkantaa on toimenpide, joka liittyy arvonlisäveroa koskevien säännösten yhteensovittamiseen, jotka sisältyvät Amsterdamin sopimuksen 93 artiklaan, eli entiseen 99 artiklaan. Minusta tässä tilanteessa ei ole mahdollista poiketa siitä säännöstä, että asiasta on päätettävä neuvostossa yksimielisesti. Muuten on selvää, että komissio toivoo toimenpiteen saavuttavan edellä mainitut myönteiset vaikutukset.
Minun on lopuksi korostettava, että jos, kuten otaksun, me kaikki toivomme neuvoston hyväksyvän tämän ehdotuksen nopeasti, jotta voitaisiin pitää kiinni Thyssenin pyynnöstä eli siitä, että se tulisi voimaan 1. tammikuuta 2000, minä en voi hyväksyä ehdotettuja tarkistuksia.
Peijs on kannustanut minua joustavuuteen. Tulkitsen tässä tapauksessa joustavuuden siten, että pyrkimyksenä on saavuttaa tulos mahdollimman nopeasti, joten reagoin pyyntöön paradoksaalia kyllä juuri siten, että en hyväksy tarkistuksia, jotka vain hidastaisivat etenemistä.
Haluan lisäksi ilmoittaa teille, että Saksan puheenjohtajuuden ansiosta se työryhmä, joka esittää arvion tästä ehdotuksesta, piti tänään ensimmäisen kokouksensa neuvostossa, ja uskon meidän voivan olla kohtuullisen optimistisia.
Lopuksi, arvoisa puhemies, tämä ehdotus - josta toivon olevan paljon hyötyä työllisyydelle - auttaa myös poistamaan tietyt epäilykset Euroopan komission ja Euroopan unionin verotuksen yhteensovittamistoimen osalta.
Tämä on tapaus, jossa Brysseli ei halua käyttää enemmän valtaa, vaan palauttaa enemmän valtaa jäsenvaltioille antaen niille mahdollisuuden tehdä päätöksiä itse. Tämä on tapaus, jossa verotuksen yhteensovittaminen ei merkitse raskaampaa verotusta, vaan kevyempää verotusta; tämä on tapaus, jonka ainoana päämääränä on työllisyyden parantaminen. Toivon, että jäsenvaltiot haluavat käyttää hyväkseen sitä toissijaisuutta, jonka me niille suomme, eivätkä - kuten parlamentin jäsen van Velzen pelkää - takertuisi siihen mukavaan tilanteeseen, että Euroopan unioni estää niitä tekemästä päätöksiä, eivätkä ne joudu kantamaan vastuuta omaan vastuualueeseensa kuuluvista päätöksistä.
Kiitos tänä iltana meille antamastanne tuesta. Arvoisa puhemies, minäkin tahtoisin käyttää hyväkseni tämän tilaisuuden kiittää parlamenttia ja tänä iltana puhuneita parlamentin jäseniä siitä suuresta ja määrätietoisesta tuesta, jonka he antavat meille ponnistelussamme kohti yhtenäistä verotusta.

Puhemies
Kiitän komission jäsen Montia.
Esittelijä on pyytänyt puheenvuoroa. Annan puheenvuoron hänelle välittömästi.

Thyssen
 Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, kiitokset kysymyksiimme annetuista vastauksista. Voin päätellä niistä, että ette ole asiasta yhtä mieltä ettekä myöskään tarkistuksesta, jolla yritämme saada valtuutusmenettelyn tapahtumaan enemmistöpäätöksellä neuvoston yksimielisen päätöksen asemasta. Minun on kuitenkin valitettavasti ilmoitettava teille, että ette saa minua vakuuttuneeksi juridisilla perusteluilla. Oletan, että asiassa on poliittisia syitä, mutta juridisia perusteluja ei ole. Tässä on kysymys soveltamistoimenpiteestä, ei yleisestä toimenpiteestä. Kun säädetään lakeja, neuvoston täytyy hyväksyä ne yksimielisesti perustamissopimuksen nojalla. Näin ei kuitenkaan ikävä kyllä ole toimeenpantaessa konkreettisia asioita. Tässä on suuri ero. Jos olette saanut tämän lakiosastoltanne - niin ovat myös komission virkamiehet meille kertoneet talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa -, emme ole lainkaan vakuuttuneita, ja siksi ei olisi ehkä lainkaan huono ajatus tarkastella asiaa uudelleen juridisesti.

Puhemies
Kiitos, parlamentin jäsen Thyssen.
Ennen kuin komission jäsen Monti vastaa, annan puheenvuoron, jos sallitte, van Velzenille, jotta komission jäsen Monti voi vastata molemmille samanaikaisesti.

Van Velzen, Wim
Ensinnäkin olen täysin samaa mieltä Thyssenin kanssa siitä, että perustelun juridinen pohja on täysin vääränlainen. Minulla on komission jäsenelle konkreettinen kysymys. Näkeekö hän neuvostossa konkreettisia merkkejä siitä, että ne maat, jotka ovat aiheuttaneet alusta lähtien kaikenlaisia vaikeuksia, eivät käyttäisi jarrutusmahdollisuuksiaan, kun tietyille jäsenvaltioille täytyy antaa yksimielinen lupa?

Monti
 Arvoisa puhemies, huomaan hyvin Thyssenin ja van Velzenin esille tuoman kysymyksen tärkeyden. Kokonaisnäkemyksemme on, että jos olisimme päättäneet olla käyttämättä yksimielisyyttä, olisimme kohdanneet paljon suurempia perusvaikeuksia kuin ne, jotka meillä on jo edessämme pyrkiessämme saamaan neuvoston hyväksymään ehdotuksen. Minun on muistutettava, että esimerkiksi myös 27 artiklaan perustuvat poikkeukset, jotka loppujen ovat soveltavia toimia eivätkä uusia säännöksiä, edellyttävät yksimielisyyttä. Minun on muistutettava niistä suurista vaikeuksista, joita meillä on arvonlisäverokomitean osalta, joka on luonnostaan suurenmoisen soveltava, ja kuitenkin jäsenvaltiot vastustavat määräenemmistöllä saavutetun säännöksen menemistä läpi. Voin siis tietyssä määrin - voitte vain kuvitella, että asia on niin - yhtyä toiveeseenne, joka on myös minun toiveeni, poliittisesti realistisesta arviosta työllisyysongelmasta, jonka ratkaisemisella on kiire. Päätin uhrautuen seurata linjaa, jota olemme seuranneet.

Puhemies
Kiitos, komission jäsen Monti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Seuraava istunto alkaa huomenaamulla klo 9.00.
Istunto päättyi klo 23.20.

