A kohéziós politikáról és a 2013 utáni időszak kohéziós politikai stratégiájáról szóló 5. jelentés - A 2007-2013 közötti időszak kohéziós politikai programjainak végrehajtása - Európai városfejlesztési menetrend és jövője a kohéziós politikában - 3. célkitűzés: A határokon átnyúló, transznacionális és régiók közötti együttműködés jövőbeli menetrendje - Az ERFA és egyéb strukturális alapok közötti hatékonyság növelése (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a közös vita a következő jelentésekről:
a Markus Pieper által a Regionális Fejlesztési Bizottság nevében kidolgozott jelentés a Bizottság ötödik kohéziós jelentéséről és a 2013 utáni kohéziós politikai stratégiáról;
a Miroslav Mikolášik által a Regionális Fejlesztési Bizottság nevében kidolgozott jelentés a 2007-2013 közötti időszak kohéziós politikai programjainak végrehajtásáról szóló 2010-es jelentésről;
az Oldřich Vlasák által a Regionális Fejlesztési Bizottság nevében kidolgozott, "Az európai városfejlesztési menetrend és jövője a kohéziós politikában” című jelentés;
a Marie-Thérèse Sanchez-Schmid által a Regionális Fejlesztési Bizottság nevében kidolgozott jelentés a 3. célkitűzésről: a területi együttműködés előtt álló kihívás: a határokon átnyúló, transznacionális és régiók közötti együttműködés jövőbeli menetrendje;
a Georgios Stavrakakis által a Regionális Fejlesztési Bizottság nevében kidolgozott jelentés az ERFA és a többi strukturális alap jelenlegi helyzetéről és a hatékonyságuk növelését szolgáló jövőbeli szinergiákról.
Markus Pieper
előadó. - (DE) Elnök úr! Először is, nagyon szeretném, ha lenne két perc felszólalási időm a záró észrevételeimhez. Hölgyeim és uraim! Az Európai Unió a szolidaritás Európája, és az európai régiók támogatója is. A mai napon az Európai Parlament határozott jelzést küld régióink felé. Segíteni akarjuk a leggyengébb régiókat abban, hogy jobb kapcsolatokat alakíthassanak ki. Támogatást nyújtunk a határokon átnyúló régiók számára, hogy Európa egységesebb legyen, és fel akarjuk használni az összes régióban rejlő potenciált Európa versenyképességének növelése érdekében.
Bár a gazdasági és pénzügyi válság e tevékenységek közül sokat háttérbe szorított, az európai strukturális politika továbbra is erős ösztönzőt biztosít a növekedés és a foglalkoztatás tekintetében. 2013 után nagy szükség lesz a cselekvésre a demográfiai változások, a változó gazdasági szerkezet, a közlekedési rendszerek hiányosságai, a megújuló energiák korának kezdete, valamint a társadalmi egyenlőtlenségek fokozódása által jelentett kihívások miatt.
A strukturális politika szépsége abban rejlik majd, hogy képessé tesszük a régiókat az innovációra annak érdekében, hogy megfelelhessenek e kihívásoknak, és segítünk nekik, hogy segíthessenek magukon. Európának ugyanakkor szüksége van a regionális potenciálra, hogy képes legyen végrehajtani az Európa 2020 stratégiát és biztosítani tudja annak sikerét. Gondoskodnunk kell arról, hogy e feladatokra megfelelő pénzeszközök álljanak rendelkezésre. Ezért ellenezni fogunk minden olyan próbálkozást, amely a sikeres strukturális politikánk felszámolására irányul - legyen szó újraállamosításról, új éghajlat-változási és foglalkoztatási alapokról vagy bármilyen más központosító intézkedésről, amit Brüsszel tervez. Meg akarjuk erősíteni a többszintű kormányzás elvét. A régióknak az európai célkitűzések végrehajtására vonatkozó felelőssége már magában hozzáadott értéket hordoz.
A jelentésben komoly javaslatokat tettünk arra vonatkozóan, hogy Európa hogyan növelheti még tovább ezt a hozzáadott értéket. Szerintünk több erőforrásra van szükség ahhoz, hogy javítani tudjuk az infrastruktúrát a határokon átnyúló régióinkban és megerősíthessük a transzeurópai hálózatokat. Többet akarunk befektetni városaink és vidéki területeink jövőjébe, és a programok hatékonyabb koordinálására szólítunk fel. Valószínűleg a parlamenti többség támogatni fog egy magas támogatási arányban részesülő köztes kategóriát a kevésbé hátrányos helyzetű régiók számára. Én azonban ezt nem javaslom, mert ez a fokozatos megszüntetés elmaradását fogja jelenteni, amit a Tanács nem engedhet meg magának.
Mindezek mellett továbbdolgozott javaslatokat terjesztünk elő a nagyobb fokú hatékonyság és átláthatóság érdekében. Nagyon fontosnak tartjuk biztosítani, hogy szigorúbb feltételek kapcsolódjanak a finanszírozás elosztásához. Mielőtt az uniós pénzeket rendelkezésre bocsátják, először végre kell hajtani az uniós jogszabályokat. Ez a közbeszerzésekre és az árszabályozásra vonatkozik. Ezenkívül sokkal szigorúbb ellenőrzéseket szeretnénk látni a támogatási alapok elosztása esetében. Ha végre valahára - és ettől fogva rendszeresen - nem nevezzük meg és nem szégyenítjük meg azokat a tagállamokat, ahol a visszaélések többsége történik, elveszítjük a hitelességünket.
Nagyobb fokú elkötelezettségre szólítjuk fel a Bizottságot a támogatások felhasználásának ellenőrzésében. Lewandowski úr, kérem, ne bízzon túlzottan a tagállamokban. Vállalja Ön a felelősséget a nemzeti ellenőrzési hatóságok akkreditációjáért, és a Parlament támogatni fogja Önt ebben!
Végül szeretném felhívni a Bizottság figyelmét néhány olyan dologra, amelyekről a jelentés nem tesz említést. A jelentéstervezettel ellentétben már nem kérjük a társfinanszírozás csökkentését, de - és ezt szeretném hangsúlyozni - a növelését sem! A jelentés ezenkívül már nem tartalmazza az Európai Globális Alkalmazkodási Alap és az Európai Szociális Alap egyesítésére vonatkozó javaslatunkat. De kérem, jegyezzék meg, hogy nem akarunk egy független Európai Globális Alkalmazkodási Alapot sem! Ezt a két példát tekintsék bizonyítéknak arra, hogy a Parlament sokkal inkább támogatja a reformot, mint amint azt a jelentés sugallja. Reformálnunk kell a strukturális politikánkat, hogy az EU továbbra is erős maradjon.
Végül el szeretném mondani, hogy - bár végig örömmel dolgoztam a jelentésen - zavarónak találtam, hogy sokszor kellett szembesülnöm önző nacionalizmussal, amely sajnálatos módon a jelentésben is tükröződik. Érdeklődve várom, hogy milyen eredményt hoz a szavazás. Nagyon szépen köszönöm a figyelmüket!
Miroslav Mikolášik
előadó. - Elnök úr! Először is szeretnék köszönetet mondani a tisztelt képviselőknek érdekes hozzászólásaikért, és különösen az árnyékelőadóknak a kiváló együttműködésért. A módosítások és a vélemények számos izgalmas és releváns elképzelést tartalmaztak, ezért különösen odafigyeltem arra, hogy egy olyan kiegyensúlyozott megközelítést alakítsak ki, amely a lehető legjobban megragadja ezek lényegét és sokféleségét.
A stratégiai jelentéstétel a kohéziós politika új eszköze, amelyet a jelenlegi, 2007-2013 közötti programozási időszakban vezettek be. A 2010. évi stratégiai jelentéssel a Parlament elvégezheti a kohéziós politika végrehajtásával kapcsolatos eredmények első elemzését és értékelését. A Parlamentnek arra is lehetősége nyílik, hogy kifejezze véleményét a tagállamok költési prioritásairól, és rámutasson azokra a területekre, ahol a legtöbb erőfeszítést kell tenni - ideértve a Bizottságnak a kohéziós politika végrehajtásával, és magával a stratégiai jelentéstétellel kapcsolatos küzdelmét.
A 2010. évi stratégiai jelentés elsősorban a programoknak a jelenlegi programozási időszak során történő végrehajtására és a stratégiai jelentéstételre összpontosít. Mindemellett számos értékes meglátással is szolgál a kohéziós politika jövője tekintetében.
Először is, ami a programok végrehajtását illeti, a kiválasztott projektek pénzügyi volumene a jelentések szerint 93,4 milliárd euró, ami az adott időszakban elérhető uniós források több mint 27%-át képviseli. Ez elfogadhatónak tekinthető, figyelembe véve a kontextust, azaz a társadalmi-gazdasági helyzet súlyos romlását 2008 és 2009 között a globális válságból kifolyólag, és a 2007-2013-as időszakra vonatkozó politika reformját.
Mindazonáltal az egyes országok és témák előrehaladásban is jelentős különbségek mutatkoznak, hiszen kilenc tagállam esetében a 40%-ot meghaladja, 4 tagállam esetében pedig 20% alatt van az összesített kiválasztási arány. Még mindig feltűnő egyenlőtlenségek figyelhetők meg az európai régiók között gazdasági és társadalmi értelemben, illetve a környezetvédelem terén. Másrészről, három célkitűzés - a konvergencia, a regionális versenyképesség és foglalkoztatás, és az európai területi együttműködés - tekintetében kiegyensúlyozottabb volt a projektkiválasztás átlagos üteme, és ugyanez vonatkozik a lisszaboni stratégia célkitűzéseihez igazított kategóriákra. Az európai területi együttműködési programok környezeti projektjei tekintetében megvalósult magasabb abszorpciós mértékek a határokon átnyúló és a régiók közötti együttműködés hozzáadott értékét mutatják, ezért ezt a jövőben ösztönözni kell. Másrészről, bizonyos területeken több erőfeszítésre van szükség, különösen a végrehajtás javítása, a túlzott késedelmek elkerülése, a szigorúbb pénzügyi fegyelem biztosítása, valamint a más uniós politikákkal való szinergiák növelése érdekében.
Másodszor, ami magát a stratégiai jelentéstételt illeti: ez az eszköz lehetőséget nyújt arra, hogy stratégiai szempontból értékeljük és megvitassuk a kohéziós politika tematikus dimenzióját, a tagállamok által biztosított konkrét bizonyítékok alapján. A stratégiai jelentéstétel a még le nem zárult eljárások értékelésére is kiterjed. Ezt a programozási időszak során végzik azzal a céllal, hogy áttekintést nyújtsanak arról, hogyan haladnak a tagállamok az uniós célok megvalósításával, és hasznos alapot szolgáltassanak a teljesítmény javításához. A jelentés ily módon felhívja a figyelmet számos bevált gyakorlatra, amelyek segíthetik a jelentéstétel színvonalának növelését, növelhetik a tagállami érdekeltek felelősségét, és végső soron javíthatják a végrehajtás hatékonyságát.
Végül még meg szeretném említeni a sok bevált gyakorlat egyikét, azaz az alapmutatóknak az összes tagállam általi alkalmazását.
Oldřich Vlasák
Elnök úr! Sok mindenről szeretnék beszélni a jelentéssel kapcsolatban, amelynek én vagyok az előadója, és amelynek címe: "Az európai városfejlesztési menetrend és jövője a kohéziós politikában”.
A jelentés a városokra, illetve a városok által kohéziós politikában betöltött szerepre összpontosít. Mindazonáltal először is azt szeretném hangsúlyozni, hogy ez nem jelenti azt, hogy az európai alapok elosztásakor elfeledkezhetünk a vidéki területekről. Sőt, ellenkezőleg! A nagyvárosok és a kis, vidéki közösségek összehangolt, egymás melletti fejlődését kell megvalósítani. Mellékesen felhívtam a figyelmet ezekre a témákra a közös agrárpolitika jövőjéről szóló Siekierski-jelentéshez benyújtott módosítástervezeteimben.
Bevezetésemben számos dolgot szeretnék kiemelni. Először is, nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy a városok fontos platformjai az Európa 2020 stratégia végrehajtásának, többek között azért, mert tagadhatatlanul fontos szerepet játszanak az európai régiók gazdasági fejlődésében. Ezért alapvető fontosságú, hogy a városok erőteljes mandátumot kapjanak e közös európai stratégia céljainak végrehajtásában.
Másodszor, hangsúlyozni szeretném, hogy számos nagyvárosban az alapvető infrastruktúra fejlesztésre szorul. Véleményem szerint nem csak egyszerű felújításra van szükség, hanem az infrastruktúra korszerűsítésére, illetve az információs technológiák segítségével történő technológiai beruházásokra is. Akkor biztosak lehetnénk abban, hogy a városainkban megugrik a növekedés és javul az életminőség. Csak az ilyen növekedési célú beruházásokat kellene kiemelten kezelni, például a koncentráció elve miatt.
Harmadszor, meg szeretném említeni a partnerség kérdését. A partnerség sokszor csak üres fogalom. Ezért azt szeretném, ha a városok számára valódi támogatást tudnánk nyújtani, és ezért felszólítom a Bizottságot, hogy kötelezze a tagállamokat arra, hogy vonják be a nagyobb városok, valamint a helyi és regionális hatósági szervek szövetségeinek politikai képviselőit a kohéziós politika keretében történő döntéshozás minden szakaszába. A helyi képviselők számára biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy részt vegyenek a stratégiai fejlesztéssel kapcsolatos nemzeti tervezési megállapodások megtárgyalásában.
Végül a pénzügyi tervezési eszközökről szeretnék beszélni - a jelentéstervezet ezt tartom a legfontosabbnak. Már sok minden elhangzott a JESSICA kapcsán, a valóságban azonban nem sok minden történik. Ezért szeretném, ha felszólítanánk a Bizottságot arra, hogy értékelje az ezen eszközök tekintetében szerzett tapasztalatokat és módosítsa szabályait annak érdekében, hogy versenyképessé tegye azokat a pénzügyi piac más eszközeivel. Ugyanakkor fel kell szólítanunk a tagállamokat, hogy a JESSICA-kezdeményezést a városok szintjén hajtsák végre, és nem a régiók vagy államok szintjén. A JESSICA csak ebben az esetben lesz a városoké, és csak ekkor tud majd tartós hatást kifejteni.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Nem sűrűn kerül sor vitára a kohéziós politikáról, és a mai vita rendkívül fontos.
Hosszú története során a regionális politika számos sikert könyvelhetett el, és a régióinkban befektetett 350 milliárd euróval 2009-ben ez lett az Európai Unió legfőbb kiadási tétele a 2007 és 2013 közötti időszakban. A mai napon a Parlament szavazni fog e politika jövőjéről, és meghatározza annak prioritásait a következő pénzügyi keret soron következő költségvetési és szabályozási tárgyalásaira való felkészülés keretében.
Az a megtiszteltetés ért, hogy részt vehettem az európai területi együttműködés - a kohéziós politika 3. célkitűzése - jövőjét meghatározó munkában, és szeretnék köszönetet mondani az árnyékelőadónak és az Európai Bizottságnak az eredményes együttműködésért.
Mi a területi együttműködés? Milyen célt szolgál? Milyen kérdéseket érint? Mennyire legyen meghatározó a regionális politikában? Ezekre a kérdésekre kell választ adnunk.
Ma 196 millió európai polgár él határ menti régiókban. Ezek a régiók - az esetükben megnyilvánuló egyenlőtlenségeken keresztül - jól megmutatják, hogy országaink milyen nehézségekkel szembesülnek a nyitott határok, az európai belső piac megvalósítása és a globalizáció jelentette kihívásokhoz való alkalmazkodás tekintetében.
Európa 27 tagállamból és 271 régióból áll. Ebből fakadóan Európa területét számtalan közigazgatási határ osztja fel, amelyek eltérő politikai és jogi rendszereket jelölnek ki. Egy francia szociológus szerint a határ olyan politikai eszköz, amely távolságot hoz létre ott, ahol közelség van. Ezzel szemben az Európai Unió közelséget akar létrehozni ott, ahol a történelem távolságot, meg nem értést és esetenként gyűlöletet teremtett.
Ami azt illeti, az 1957-ben aláírt Római Szerződés preambuluma jelenti a közös szálat abban a szerepben, amit megválasztott európai képviselőkként betöltünk. Az Európai Unió célja "az Európa népei közötti egyre szorosabb egység” létrehozása. A határok eltörlése vagy legitimitásuk megkérdőjelezése nélkül a 3. célkitűzés - 8,5 milliárd euró költségvetéssel - a határok által polgáraink mindennapi életére kifejtett negatív hatás csökkentésére törekszik, hogy ezeket a másoktól elválasztó határokat másokkal összekapcsoló határokká változtassa.
Ez teszi az európai területi együttműködést az európai integráció megtestesítőjévé, és egyben a versenyképesség rendkívüli forrásává.
Milyen jövőt szánunk neki?
Ez a jelentés konkrét és gyakorlati javaslatokkal szolgál, amelyek a meglévő igényekből, a számos érdekelt féltől, akikkel találkoztunk, illetve a polgárok elvárásaiból erednek.
Először is, világos emlékeztetője az európai területi együttműködés által képviselt hozzáadott értéknek és a versenyképesség fokozására meglévő képességnek. Egy arra irányuló javaslat, hogy a finanszírozását a költségvetési politika következő költségvetésének 7%-ára növeljék. Az általános struktúra és a határokon átnyúló jelleg kulcsfontosságú szerepének fenntartása a határ menti közösségek helyi igényeinek kielégítésére. Támogatás nyújtása minden egyes együttműködési program számára, harmonizált kritériumok alkalmazása mellett, annak megakadályozására, hogy egyes tagállamok a pénzügyi megtérülést számolgassák. A pénzeszközök erőteljesebben stratégiai jellegű programozása a területi jelleggel bővített Európa 2020 stratégiával kapcsolatban.
Arra irányuló ösztönzők, hogy a regionális operatív programok szerepet kapjanak a nagy, határokon átnyúló vagy transznacionális projektekben, például a transzeurópai közlekedési hálózatokban. A transznacionális dimenzió és a makroregionális stratégiák közötti fokozott koordináció, egyszerűsített végrehajtás külön szabályozás elfogadásával. Az európai területi együttműködési csoportosulások jobb kihasználása, amelyek a többszintű kormányzás egyetlen eszközét jelentik a Közösségben. Végül a területi együttműködés nagyobb láthatósága és egyszerűbbé tétele a helyi önkormányzatok és a polgárok között.
Végül még el szeretném mondani, hogy a területi együttműködés egyike a nagy hozzáadott értékkel bíró, tisztán európai politikáknak. Ez a legegyszerűbb, leggyorsabb és legolcsóbb módja egy lendületes és gyakorlati európai integráció megvalósításának.
Biztos úr, hölgyeim és uraim! A mai napon az a feladatunk, hogy megerősítsük a kohéziós politikát, a "leginkább európai” célkitűzést.
Georgios Stavrakakis
előadó. - (EL) Elnök úr, biztos úr! A jelentésben részletesen kifejtett legfontosabb feltételezés az, hogy az Európai Regionális Fejlesztési alap és a többi strukturális alap közötti szinergiák megerősítése nagymértékben segíteni fogja a kohéziós politika hatékonyságát és hozzáadott értékét. Emellett a jelentés nagyobb mértékű szinergiák kialakítására szólít fel az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap és az Európai Halászati alap fejlesztési tevékenységei tekintetében. A nagyobb mértékű szinergiák a gyakorlatban azt jelentik, hogy a különböző kohéziós alapokból finanszírozott tevékenységeket egy integrált, közös terv keretében készítik elő, dolgozzák ki és hajtják végre, így minden egyes intézkedés felhasználja és kiegészíti a többi intézkedés pozitív eredményeit.
A kohéziós politikai programok végrehajtásából nyert tapasztalatokból ma már világosan látszik, hogy a legtöbb regionális fejlesztési tevékenység esetében a sikeres végkifejlet alapvetően a kiegészítő kezdeményezések végrehajtásától függ. Az infrastrukturális fejlesztések például nem vezetnek automatikusan magasabb szintű növekedéshez, ha nem kombinálják azokat beruházásokkal az oktatás, a vállalkozás és az innováció terén. Ezért úgy gondoljuk, hogy a hathatós együttműködés valós előnyöket hoz majd a hatékonyság szempontjából és segít a költségvetési gazdálkodás eredményességének javításában.
A jelentés szerint e cél megvalósítása érdekében a legfontosabb dolog az, hogy közös szabályokat fogadjanak a kohéziós politika általános keretén belül, valamint az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alappal és az Európai Halászati Alappal a projektek kezelésére és alkalmazására vonatkozóan. A források takarékos felhasználásából és a különböző finanszírozási eszközök egymást kiegészítő jellegének kihasználásából nyert előnyök mellett ez az alapok kedvezményezettek általi felhasználását, illetve a nemzeti hatóságok általi kezelését egyaránt egyszerűsítené. Végül a szabályoknak az összes programozási szinten történő harmonizálásával elérhető egyszerűsítés elősegíti majd a kisebb ügynökségek részvételét a kohéziós politikai programokban és javítja az alapok felhasználását.
A jelentésben üdvözöljük az Európai Bizottságnak egy több alapot felölelő, egységes stratégiai keret elfogadására irányuló kezdeményezését. Mindazonáltal, mi itt a Regionális Fejlesztési Bizottságban azt kérjük, hogy ez az egységes keret ne korlátozódjon a politika tervezési szakaszára, hanem a politikaformálás minden szakaszára terjedjen ki: a tervezésre, a végrehajtásra és a kifizetésre, az ellenőrzésre és az értékelésre.
Elégedettségemet szeretném kifejezni azzal kapcsolatban, hogy a jelentésem legfontosabb üzeneteit elfogadták - egyrészt az Európai Unió jövőbeni pénzügyi tervéről szóló európai parlamenti állásfoglalásra irányuló rendkívül fontos indítványban, másrészt a kohéziós politika jövőjéről szóló jelentésben.
Végül még fel szeretném hívni a figyelmet arra, hogy - amint azt felszólalásom kezdetén is említettem - a jelentés legfontosabb tétele az, hogy az alapok közötti nagyobb mértékű szinergia még tovább javítja majd a kohéziós politika eredményességét. Ezért különösen aggasztónak találom azt a mostanában megfigyelhető tendenciát, hogy a kohéziós politikát felszabdalják különböző költségvetési tételek között. Egyértelműen ellenünk minden ilyen javaslatot, mert közvetlenül aláássák magának a kohéziós politikának az alapjait, különösen a partnerséget és a regionális fejlődés integrált megközelítését.
Johannes Hahn
Elnök úr, tisztelt képviselők! Tisztelt látogatók! A kohéziós politika az európai integrációs projekt központi pillére, és összességében az elmúlt évtizedek egyik legsikeresebb politikája. Ebben az időszakban valóban sikerült csökkentenünk a jólétbeli különbségeket Európa régiói között. A következő időszakban a besorolás változásai is ezt a tényt fogják tükrözni.
Ismételten hangsúlyoznom kell, hogy ezzel egy időben a regionális politika vált a központi és fenntartható beruházási politikává valamennyi európai régió számára. Ha biztosítani akarjuk az Európa 2020 stratégia sikerét, és ha a stratégiát - amely jelenleg csak papíron létezik - konkrét intézkedésekké, kezdeményezésekké és projektekké akarjuk változatni, akkor a regionális politikának pontosan ezt a legfrissebb, legfejlettebb formáját kell végrehajtani valamennyi régiónkban, hogy városainkban, közösségeinkben, vállalkozásainkban, kutatóközpontjainkban és iskoláinkban elérjük a szükséges eredményeket.
Szeretnék köszönetet mondani az Európai Parlamentnek, és különösen az előadóknak - Markus Piepernek, Miroslav Mikolášiknak, Oldřich Vlasáknak, Marie-Thérèse Sanchez-Schmid asszonynak és Georgios Stavrakakisnak - kiváló jelentéseikért, amelyek segítettek abban, hogy munkánkban haladást érjünk el. Az a mindenféle eszmecsere, amelyre nem csak a bizottságban, hanem számos egyéb alkalommal is sor került, szintén ezt bizonyította. Azt a feltételezést veszem alapul, hogy e fontos és igen konstruktív hozzájárulások közül sokat beépítenek majd a jövőbeni regionális politikába. A Parlament és a Bizottság ugyanabba az irányba mozdul el, ha a regionális politika jövőbeni fejlesztésének fő szempontjairól van szó, és ezt szeretném megköszönni Önöknek. Le szeretném szögezni, hogy a transznacionális régiókról folytatott megbeszélés során igencsak megfeledkeztünk arról a tényről, hogy ezen a területen mennyi közös dolog van bennünk - például közös prioritások és jelentős javaslatok a politika jövőbeni irányának megváltoztatására -, ami még sikeresebbé, fenntarthatóbbá és láthatóbbá teszi a folyamatot, valamint érhetőbbé és megfoghatóbbá az európai polgárok számára. Közös elkötelezettséget érzünk az iránt, hogy szoros kapcsolatot teremtsünk a regionális politika és az Európa 2020 stratégia között, és hogy együtt határozzuk meg a szükséges feltételeket, hogy segítsünk a politika végrehajtásában felmerülő nehézségek áthidalásában. Közös feladatunk továbbá annak biztosítása, hogy politikánk alapvetően az eredményekre koncentráljon. Ez végső soron lehetővé teszi számunkra annak megismerését, hogy mit tud elérni ez a politika a pénzügyi források célzott felhasználásával az összes egyéni régióban az időszak végéig, és így mivel tud hozzájárulni az Európa 2020 stratégia központi célkitűzéseinek megvalósításához.
Ha megengedik, lenne néhány rövid megjegyzésem az egyes jelentésekkel kapcsolatban. A Pieper-jelentéssel kezdeném. Hangsúlyozni szeretném, amit Pieper úr elmondott a reform bevezetésére való hajlandóságról, illetve több területet illetően a megállapodásról. Fontos, hogy elkötelezettek legyünk az innováció, a fenntarthatóság, az energiahatékonyság, valamint amellett, hogy kiaknázzuk az intelligens környezetbarát technológiákban rejlő potenciált az európai gazdaság és a munkahelyek védelme érdekében ebben a versengő globális környezetben. Ezt már megvitatta a Parlament, és szeretnék köszönetet mondani a Tisztelt Háznak, hogy nagymértében támogatta az ún. átmeneti régió következő időszakban történő létrehozásával kapcsolatos javaslatot. Sokszor megvitattuk ezt a témát. Kellően átbeszéltük, ezért most nem kell részletekbe mennem. Ugyanakkor ismételten hangsúlyozni szeretném, hogy mindig egy olyan javaslat kidolgozását tartottuk szem előtt, amely segít azokon a régiókon, amelyek bár nem a legszegényebbek között vannak, de messze nem érik el az átlagos szintet, és támogatást nyújtsunk számukra a felzárkózásban. Mindazonáltal megértem azokat az aggodalmakat és kétségeket, amelyeket többen kifejeztek. Készen állok arra - sőt, előre látóan, kezdeményezően fogok fellépni -, hogy a következő időszak vége felé megragadjuk az előzetes értékelésre kínálkozó lehetőségeket, hogy meghatározzuk, mennyiben sikerült megvalósítani a célokat az egyes régiókban, hogy értékeljük, hogy a célokkal kapcsolatos sikertelenség belső vagy külső tényezőknek tudható-e be, valamint hogy meghatározzuk, milyen következtetéseket vonhatunk le a finanszírozás kijelölése tekintetében a következő utáni időszakra. Ezek ésszerű és szükséges lépések, amelyek garantálni fogják a jövőben a politikai jóváhagyást, valamint a polgárok elfogadását is az ilyen típusú európai politikával kapcsolatban.
Szeretnék köszönetet mondani Mikolášik úrnak azért, amiért a jelentés ilyen egyértelműen elkötelezte magát az eredmények elérése mellett, valamint a stratégiai jelentések fontosságára és jövőbeni fejlesztésére, e jelentések hatására és felhasználásuk módjára tett egyértelmű hivatkozásokért.
Vlasák úrnak, aki mindig is nagyon erősen kampányolt a városok nevében, és az egész csapatnak szintén köszönettel tartozom. Városaink központi szerepet töltenek be legfontosabb európai célkitűzéseinkben, bár nem szabad figyelmen kívül hagynunk a vidéki területeket. Újra és újra elmondom, hogy ha javítani akarjuk az energiahatékonyságot, akkor a városokban kell kezdenünk a munkát. Ha csökkenteni akarjuk a szén-dioxid-kibocsátást, először a városok felé kell fordulnunk. A szegénység elleni küzdelem nem más, mint a kivétel nélkül minden európai nagyvárosban megtalálható lepusztult kerületek fejlesztése. Tehát sok oka van annak, hogy miért is kell a városokkal kezdenünk a munkát, és - mint említettem - nem feledkezhetünk meg a vidéki területekről sem. Ugyanakkor - és ezt már Stavrakakis úrnak mondom - hatékonyabb együttműködésre van szükség e téren a többi alappal, különösen a vidékfejlesztési alappal. Biztosítani kell, hogy a kutatási keretprogram hatékonyságát, stabilitását és átláthatóságát, különösen az innováció tekintetében. Ennek oka az, hogy a kutatás esetében a legfontosabb döntési kritérium a kiválóság, amelyet nem földrajzi szempontok határoznak meg. Ez nyilvánvaló abból a tényből, hogy a kutatási finanszírozás több mint 30%-a 10 európai régióba irányul, ahol megvan ez a koncentráció. Ezért fontos ez. A jelenlegi időszakban elkezdtünk Európa-szerte strukturális alapokból származó forrásokat befektetni a kutatási infrastruktúrába, ahol a projektek természete ezt indokolja, a következő időszakban pedig növeljük a kiadásainkat. Ez lehetővé teszi a kutatási tevékenységek átfogóbb alapjának fokozatos kialakítását egész Európában. Elvben a kis- és középvállalkozások szintén részt vállalnak az innovációban, például a termékfejlesztés és a termékadminisztráció, a szolgáltatások és a marketing terén, számos különböző szintet lefedve. Szükségünk van erre a széles alapra, mert Európában a kis- és középvállalkozások azok, amelyek végső soron munkahelyeket teremtenek és hosszú távon megtartják azokat.
Sanchez-Schmid asszonynak is szeretnék köszönetet mondani a munkájáért. A területi együttműködés kérdését már számos alkalommal megvitattuk. Ez olyan terület, amely - sokszínűségével és összetettségével - politikáink közül az egyik "leginkább európai”. Ennek segítségével lebonthatjuk a határokat, amelyeket a polgároknak nem is szabadnak határoknak tekinteniük, és valós haladást érhetünk el az európai egyesítés folyamatában. Az új megközelítések - például a makroreginális stratégiák terén - bizonyítják a határokon átnyúló együttműködésben rejlő potenciált.
Még egyszer köszönöm a munkájukat. Már nagyon várom a vitát. Biztosíthatom Önöket, hogy sok itt elhangzó gondolatot és ötletet beépítünk majd a jogalapról szóló javaslatba, amelyre szükségünk lesz a következő támogatási időszakban, és amelyet idén szeptemberben terjesztünk elő. Köszönöm az európai regionális politikával és annak fejlesztésével kapcsolatos folyamatos támogatásukat is.
Derek Vaughan
a Költségvetési Ellenőrző Bizottság véleményének előadója. - Elnök úr! Egy erős, jól megalapozott kohéziós politika elengedhetetlenül fontos ahhoz, hogy az EU kivegye a részét a munkahelyteremtésből és a növekedés előmozdításából, különösen akkor, amikor a tagállamok csökkentik a kiadásaikat.
A strukturális alapok változást hoznak olyan helyeken, mint például Wales, és ahhoz, hogy ez továbbra is így legyen, biztosítanunk kell a kohéziós politika megfelelő finanszírozását, a célok jó kijelölését, a pénz helyes elköltését és a rendszer egyszerűsítését. Ez a két utóbbi pont természetesen nagyon fontos a Költségvetési Ellenőrző Bizottság számára. Könnyebbé és egyszerűbbé akarjuk tenni az életet - nem csak a tagállamok, hanem a pályázók számára is. Egyensúlyt kell kialakítanunk a pénz megfelelő elköltésének biztosítása és a pénzalapokhoz való könnyű hozzáférés között, különösen a kisebb szervezetek tekintetében.
Végül, még egy dolog. Miközben azon gondolkodunk, hogy nagyobb hangsúlyt helyezzünk a városi területekre és a nagyvárosokra, vagy hogy egy potenciálisan új infrastrukturális alapot vagy esetlegesen egy tartalékalapot hozzunk létre, biztosítanunk kell, hogy ezek a dolgok ne jelentsenek kockázatot és ne okozzanak kárt az EU szegényebb régiói számára.
Veronica Lope Fontagné
Tisztelt elnök asszony! Először is szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy a kohéziós politika jelentős mértékben hozzájárul a gazdasági növekedéshez, valamint az uniós polgárok és területek integrációjához.
Ezért alapvető fontosságú volt, hogy a Parlamentnek beleszólása legyen a 2013 utáni időszakban folytatandó politikába, és méltánytalan lenne nem megemlíteni a Pieper úr által az általa kidolgozott átfogó jelentés keretében végzett munkát.
A kohéziós politikán belül az Európai Szociális Alap eddig is nagyon fontos eszköz volt a tagállamok abban való segítésére, hogy politikáikat hozzáigazítsák az Európa 2020 stratégiához és felvegyék a küzdelmet a pénzügyi válsággal, és a jövőben is az lesz.
Az alapnak a munkahelyteremtésre, az egész életen át tartó tanulás előmozdítására kell koncentrálnia erőfeszítéseit, különösen segítve az alacsonyan képzett munkavállalókat és a munkaerőpiacon kívülieket, a leginkább kiszolgáltatott csoportokat és azokat, akiket leginkább sújt a megkülönböztetés, és természetesen a kkv-kat.
Ezenkívül a társadalmi befogadás megvalósítására és a szegénység csökkentésére is törekednie kell.
E célok megvalósítása érdekében a strukturális alapok részét képező az Európai Szociális Alap számára elengedhetetlen, hogy megfelelő forrásokra számíthasson, és az igazgatási és eljárási terhek a lehető leginkább rugalmasabbak és minimálisabbak legyenek.
Antigoni Papadopoulou
a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság véleményének előadója. - Elnök asszony! A globális gazdasági visszaesés drámai módon megváltoztatta az EU-ban a gazdaság képét: növelte a munkanélküliséget, visszavetette a gazdasági növekedést és meggyengítette a gazdasági környezetet.
A kohéziós politikának hatékony eszközként kell szolgálnia a pénzügyi válság által okozott társadalmi-gazdasági kihívásokra való reagálásban, és az európai régiók fejlettségi szintjei közötti különbségek csökkentésében.
A 2007-2013 közötti időszakban a strukturális alapok társfinanszírozásával megvalósult kohéziós politikai programok végrehajtásának értékelésében tükrözni kell azon projektek hatását, amelyeket az európai gazdaságélénkítésre vonatkozó kohéziós politikai keretből választottak ki, különösen az új munkahelyek létrehozása, a társadalmi-gazdasági egyenlőtlenségek mérséklése, a társadalmi befogadás fokozása, valamint a humán tőke fejlesztése szempontját figyelembe véve.
De akkor, amikor a gazdasági és pénzügyi válság miatt fokozódnak a társadalmi egyenlőtlenségek, a strukturális alapokból a tagállamoknak nyújtott támogatások csökkenőben vannak. A Bizottságnak fokoznia kell az Európai Szociális Alap hatékonyságát és ismertségét, és - a tagállamokkal együttműködésben - erős szinergiákat kell biztosítania a strukturális alapok és a vonatkozó európai politikák között, továbbá elő kell mozdítania azokat a szinergiákat, amelyek megfelelnek a jelen munkaerőpiaca által támasztott változó igényeknek.
Anna Rosbach
Elnök asszony! Amikor a jövő városairól és nagyvárosairól beszélünk, tudjuk, hogy növekedni fog a nagyobb fokú mobilitás iránti igény. A közlekedés még fontosabb része lesz a polgárok életének. Sokan fognak kijjebb költözni, vidéki területekre, és naponta bejárni munkába a városok és nagyvárosok közelében. De a légszennyezés, a közlekedési dugók és az időt rabló utazások elkerülése érdekében olyan új megoldásokat kell találnunk, mint például az ingyenes P+R rendszerek, számos különböző közlekedési eszközre - például kerékpárra, motorkerékpárra, mindig rendelkezésre álló bérautók használatára ("car sharing”), metróra, trolibuszra, földalatti vasúti rendszerekre - érvényes, rugalmas havi kártyákkal kombinálva. Rugalmas közlekedési lehetőségek nélkül a városok és a nagyvárosok meg fognak halni. Ezért gyorsan, új gondolatokra van szükségünk. Az autóipar maga is jól tudja, hogy gyorsan elő kell állnunk valamivel, máskülönben az Európán kívüli vállalatok megelőznek ebben. Ők már most egy olyan jövőre készülnek, amelyben intelligensebb autók és a vegyes közlekedési módok állnak a középpontban. Nekünk, politikusoknak ugyanezt kellene tennünk.
Ez mind szép és jó, de azt nem igazán értem, hogy miért uniós alapokat akarnak felhasználni ezekhez a kezdeményezésekhez, mivel a régióknak saját érdekük, hogy vonzók legyenek a polgárok számára. Úgy vélem, válság idején végre abba kellene hagyni, hogy mindig csak több pénzt kérünk, mint egy elkényeztetett tinédzser.
Tadeusz Cymański
Elnök asszony! Az Európa 2020 stratégia célja az, hogy elősegítse a gazdasági növekedést oly módon, hogy az a társadalmi kirekesztés problémája ellen is hat. A kohéziós politikának - az Európa 2020 stratégia egyik legfontosabb eszközeként - a következő időszakban nagyobb mértékben kell hozzájárulnia a szegénység jelenségének visszaszorításához országainkban. Az Európai Szociális Alapnak nagyobb figyelmet kell fordítania azokra az emberekre, akiknek támogatásra van szükségük ahhoz, hogy munkahelyet találjanak és beilleszkedjenek a társadalomba.
Ezt korszerű gyermekgondozási és oktatási létesítmények létrehozásával kell segíteni, valamint a munkakeresőket célzó magas színvonalú képzéssel. Ezek konkrét példák olyan intézkedésekre, amelyek megkönnyítik a munka és a családi élet összehangolását. Ezek azok az intézkedések, amely különösképpen támogatást érdemelnek a strukturális alapokból, és ezek azok az intézkedések, amelyek segítenek majd a szegénység csökkentésében azok körében, akik e tekintetben különösen veszélyeztetettnek számítanak.
A következő finanszírozási időszakban az is fontos, hogy a strukturális programok létrehozását és végrehajtását elsősorban az emberekre irányítsák, és egyszerűsítsék az ezen alapok felhasználásával kapcsolatos eljárásokat. A számos vizsgálat és ellenőrzés azt jelzi, hogy a programok végrehajtásához kapcsolódó hivatalos kérdések váltak elsőrendű fontosságúvá, ami hátráltatja a támogatások hatékony és eredményes felhasználását..
Jaromír Kohlíček
a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság véleményének előadója. - (CS) Tisztelt elnök asszony! A határokon átnyúló interregionális együttműködést szolgáló INTERREG III program egy teljes fejlesztési eszköz. Az Európai Regionális Fejlesztési Alapról szóló rendelet 21. cikke szerinti rugalmasság - azaz a program hatályán kívül eső kiadás finanszírozása biztosításának lehetősége - véleményem szerint fontos elem.
Véleményem szerint a program végrehajtását egyfelől a szabályok stabilizálása, másfelől pedig ez a rugalmasság könnyíti meg. Az európai területi együttműködési csoportosulások (EGTC) - mint jogi szervezetek - fontos szerepet játszhatnak. Véleményem szerint hamarosan sor kerül alapszabályuk véglegesítésére, ami jelentős mértékben előmozdítja majd pozíciójukat. Ez a magánszemélyek - vagy a hozzájáruló szervezetek - nagyobb mértékű részvételéhez, és ennélfogva az erőforrások hatékonyabb felhasználásához vezethet. Az Egységes Európai Baloldal/Északi Zöld Baloldal képviselőcsoportja támogatja a javított területi együttműködési programot.
Erminia Mazzoni
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése területi dimenzióval bővítette ki a kohéziós politikát. Ez a fejlemény még sürgetőbbé tette a tényleges részvétel mechanizmusának előmozdítását. Ahhoz, hogy a részvétel hatékony és eredményes lehessen, alapvető fontosságú a rendelkezésre álló eszközök még megfelelőbb módon való használata.
Vlasák úrnak - akinek köszönetet mondok - az európai városfejlesztési menetrendről és a menetrendnek a kohéziós politikában való jövőjéről szóló jelentése igen kiegyensúlyozott képet alkot a kohéziós politikán belüli városi dimenzióról, amely figyelembe veszi a Regionális Fejlesztési Bizottságban folytatott vita során a képviselőcsoportok által kifejezett valamennyi álláspontot.
Európa teljes lakosságának körülbelül 73%-a él városi területeken. Ők állítják elő a bruttó hazai termék (GDP) 80%-át, és ők fogyasztják el az energia 70%-át Európában. Fejlődésük ezért közvetlenül kapcsolódik az olyan területekhez, mint például a foglalkoztatás, a társadalmi beilleszkedés, a környezetvédelem és általában a kohéziós politika célkitűzéseinek elérése. A Vlasák úr által a városfejlesztési politikának az Európa 2020 stratégia fejlesztési platformjaként való újbóli elindításának e központi kérdésével kapcsolatban előterjesztett érvelése teljes mértékben elfogadható, noha fontos, hogy ne feledkezzünk meg a vidéki és városkörnyéki területekről.
Két olyan prioritás van, amelyekre szeretném felhívni a Bizottság figyelmét, és ezek a következők: a többszintű irányítási rendszer előmozdítása és fejlesztése, valamint a különféle alapok közötti szinergia, azaz máshogy megfogalmazva a finanszírozás integrált szemlélete és megközelítése.
Az előbbivel kapcsolatban az általunk ismertetett áttekintésben és az azt követő vitában megmutattuk, hogy a regionális és helyi hatóságok, valamint a civil társadalom részvétele elégtelen a regionális tervezés kialakítását, végrehajtását és fejlesztését, azaz a kohéziós politika eszközeinek alkalmazását illetően. Másfelől pedig megmutattuk azokat a nehézségeket, amelyek a merev finanszírozás esetén jelentkeznek. Ezért arra kértük, illetve kérjük a Bizottságot, hogy fontolja a finanszírozás rugalmasságának növelését és - különösen - az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap és a Kohéziós Alap közötti integráció mértékének növelését.
Constanze Angela Krehl
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök asszony! A kohéziós politika sikeres európai politika, amelynek mindenki hasznát veszi: a kevésbé fejlett és az erős gazdasággal rendelkező régiók egyaránt. Ezt már több tanulmány is alátámasztotta. A legfontosabb azonban, hogy elsősorban az európai polgárok tapasztalhatják meg az előnyeit. Ezért van szükségünk a jövőben kohéziós politikára az Európai Unió valamennyi régiójában. Mindazonáltal kötelességünk, hogy a jó politikáinkat még jobbá tegyük. Az Európai Parlament pont ezt szeretné elérni Pieper úr jelentésével.
A modern kohéziós politika azt jelenti, hogy szembenézünk az új kihívásokkal, naprakész infrastruktúrát alakítunk ki, küzdünk az éghajlatváltozás ellen, támogatjuk az energiabiztonságot és az energiahatékonyságot, előmozdítjuk a kutatást és a fejlesztést, támogatjuk a kis- és középvállalkozásokat (kkv-kat) és munkahelyeket teremtünk. Természetesen biztosítanunk kell a támogatás hatékony felhasználását is. Ennélfogva egyértelművé tesszük, hogy a kohéziós politikának átláthatónak és eredményorientáltnak kell lennie, és kevesebb bürokráciával kell járnia. A különféle alapok és programok közötti koordinációt szintén javítani kell - ahogyan azt korábban Stavrakakis úr is elmondta. Nagyon fontos elem az is, hogy, a partnerségi elvet egy új és magasabb szintre kell emelni. Mindenkit be kell vonnunk, így a régiókat, a helyi területeket, az iparág mindkét oldalát és a főbb nem kormányzati szervezeteket egyaránt.
Az új köztes kategória ellentmondásos marad. Azon a véleményen vagyunk, hogy a köztes kategória segítséget nyújt azoknak a régióknak, amelyeknek a klasszikus, a 2. célkitűzés szerinti támogatásnál több támogatásra van szüksége. Ezek finanszírozása nem a többi régió kárára történik majd. Éppen ellenkezőleg: az eredmény nem a támogatások darabjaiból összeállított rendszer lesz. Ehelyett a számtalan bevezetési és megszüntetési eljárás szabványossá válik, és úgy vélem, hogy ez olyasmi, amire valóban szükségünk van az Európai Unióban. Mindenki, aki azt gondolja, hogy egy állandó támogatási kategóriát vezetünk be, alábecsüli az Európai Parlamentet. Az elmúlt néhány év során már elég gyakran bebizonyítottuk azt, hogy képesek vagyunk közösségi kezdeményezéseket bevezetni, ha szükség van rájuk. Azonban akkor is együttműködtünk a megszüntetésükkel kapcsolatban, amikor elérték a kitűzött célt. Elég kompetensek vagyunk ahhoz, hogy a támogatási időszak végén megítéljük, hogy az eredmények jók-e, és hogy miként kellene átalakítanunk a programot. Ezért felkérem képviselőtársaimat, hogy a szavazáskor majd támogassák ezt az új köztes kategóriát.
Ramona Nicole Mănescu
Elnök asszony! Először szeretnék gratulálni az előadóknak az elvégzett kiváló munkához. Örülök, hogy Hahn biztos úr jelen van a kohéziós politika jövőjéről folytatott vitán.
Erős, megfelelően finanszírozott uniós regionális politikára van szükségünk, és arra, hogy - a jövőben - mindegyik európai régióra irányuljon egy-egy, ami majd gazdasági növekedést, innovációt és versenyképességet generál. A jövőbeni programozási időszakról azt gondolom, hogy egy egységes stratégiai megközelítés - amelyet az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó közös végrehajtási szabályzatok rendszere támasztana alá - hozzáadott értéket eredményezne.
A területi együttműködés szintén kulcsszerephez jut az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek sikeres elérését illetően. Pontosan ezért gondolom azt, hogy még inkább hozzáférhetőnek kell lennie a magánszektorbeli potenciális partnerek számára, akiknek ténylegesen meg kell adni a lehetőséget, hogy teljes jogú partnerekké váljanak a területi együttműködési projektekben.
Nem feledkezhetünk meg a mind a nemzeti kormányok, mind pedig az Európai Bizottság által az európai politikák nemzeti, regionális és helyi szinten való összeállításában és hatékony végrehajtásában betöltött kulcsszerepéről sem.
A 2013 utáni regionális kapcsolatot illetően elfogadom a köztes régiók kialakításának gondolatát, ilyen módon téve lehetővé az EU átlagának 75-90%-ának megfelelő GDP-vel rendelkező országok számára, hogy a megfelelő megoldások megkeresése révén valós támogatást kapjanak.
Végül, de nem utolsósorban, szeretném hangsúlyozni annak szükségességét, hogy a regionális aspektus elnyerhesse megfelelő helyét mind a felülvizsgált uniós költségvetés, mint pedig a jövendő pénzügyi keretrendszer részeként. Ezért azt várom, hogy a Bizottság megfelelő javaslatot terjeszt elő, amely elsődlegesen a Regionális Fejlesztési Bizottság és az Európai Parlament véleményét tükrözi.
Philip Bradbourn
az ECR képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony! Véleményem szerint a mai plenáris ülés elé került jelentések nem foglalkoznak a strukturális finanszírozás jelenlegi rendszerének alapvető problémáival.
A pénzügyi válság és a költségvetési deficit Európa-szerte való csökkentésének szükségessége nyomában a Parlamentnek fel kell ismernie azt, hogy a kohéziós költségvetés nem növekedhet tovább ellenőrizetlenül. Ez nem a rendes kerékvágás. Figyelmünket ehelyett a kiadásokkal kapcsolatos hibák elfogadhatatlanul magas szintjének (amelyre a Számvevőszék hívta fel a figyelmet) rendezésére kell irányítanunk.
A makroregionális szervezetek sem jelentenek választ a regionális kiadások hatékonyságának növelésére. Rendkívül megkérdőjelezhető értékkel bírnak, és aláássák a tagállamok pozícióját, amelyeknek - véleményem szerint - a kohéziós kiadások kezelésének elsődleges eszközéül kellene szolgálniuk. Nem segítenek hozzá a kisebb és célzottabb, az Európa legelmaradottabb régióin valóban segíteni tudó kohéziós politikával kapcsolatos elképzelésünk megvalósításához.
Ezek a jelentések teljesen rossz irányba tartanak, és ellenük fogok szavazni.
Elisabeth Schroedter
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök asszony, Hahn úr, hölgyeim és uraim! Ellent kell mondjak az előző felszólalónak. Pieper úr jelentésének a Bizottságnak szóló központi üzente az, hogy az európai kohéziós politika saját hozzáadott értékével gazdagítja Európát. Ez az az eszköz, amely az uniót a lényegénél megragadva tartja össze. Ez nyilvánvaló az Európa valamennyi régiójában, de - különösen - a leghátrányosabb régiókban és a válságrégiókban élő polgárok számára. A kohéziós politika decentralizált és a részvételen alakuló struktúrája lehetővé teszi számára, hogy számottevő mértékben járuljon hozzá egy erőforrás-hatékonyabb, alacsony szén-dioxid-kibocsátású, innovatív és szociális Európa megteremtéséhez. Szemben az előadó személyes véleményével, én úgy vélem, hogy a kohéziós politika eszközei - az intelligens beruházással együtt - szintén segítséget nyújthatnak az éghajlatváltozás és a szegénység elleni küzdelemben.
Ezért csalódottsággal tölt el bennünket az, hogy az előadó eddigi és ezt követő erőfeszítései ellenére ez a két aspektus kimaradt a jelentésből. Szeretném elmondani a Bizottságnak, hogy a Parlament jelentős többsége támogatja ezt a két aspektust. Az előadótól eltérő módon - és ezt németül mondom - én azon a véleményen vagyok, hogy a Bizottságnak a köztes kategóriára irányuló javaslata - az egyes régiókra jellemző drámai problémák fényében - kiegyensúlyozott és átlátható struktúrát eredményez a jövőbeni kohéziós politika számára.
Nevetséges azt gondolni, hogy e területen megtakarítást lehet elérni. Németország számára fontos, hogy az Európai Unió folytassa a harmonikus módon való fejlődést, mivel ez előnyös Németország számára. A Zöldek/Európai Szabad Szövetség képviselőcsoportjának tagjaiként ezért szavazunk a köztes kategória mellett.
(A felszólaló hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott kék kártya eljárás értelmében kérdést intézzenek hozzá.)
Miloslav Ransdorf
(CS) (a felszólalás elején nincs bekapcsolva a mikrofon ) ... egyetért a korábbi időszakból származó Guellec-jelentésben megfogalmazott azon elképzeléssel, amely szerint a kohéziós politika a jelenlegi formájában nem segíti a régiók közeledését, csak az államokét, és ez az oka annak, amiért az EU legdinamikusabb régiói elveszítik dinamizmusukat.
Elisabeth Schroedter
(DE) Ezzel nem értek egyet. Keményen dolgoztuk annak biztosításáért, hogy a jelentések mindegyikében a régiók álljanak a középpontban. Különösen Pieper úr jelentéséről elmondható, hogy erősíti a helyzetüket. Ezen a ponton ez különösen fontos számunkra. Egyértelmű, hogy jövőben a kohéziós politika legfontosabb szereplői a régiók lesznek, és nem a tagállamok.
Elie Hoarau
Elnök asszony, szerintem az Európai Unió leghátrányosabb helyzetű régiói között vannak a legkülső régiók, amelyek amellett, hogy lemaradtak a többi régiótól, egyszerre több állandó hátrányoktól is szenvednek, mint például a távoli elhelyezkedés, a kisebb piacok, az elszigeteltség vagy az időjárás viszontagságainak való kitettség.
Dicsérendő, hogy a kohézióról szóló ötödik jelentés megerősítette e régiók tekintetében az egyedi és különleges bánásmód szükségességét, a Lisszaboni Szerződés 349. cikkével összhangban. A jelentés emellett azt kéri, hogy az e régiók tekintetében 2013 után előirányzott támogatás legalább azonos legyen azzal, amit a jelenlegi programozási időszakban számukra biztosítanak.
Ami egy köztes kategória létrehozását illeti azon régiók számára, amelyek GDP-je az európai átlagos GDP 75 és 90%-a között van, egyetértek ezzel, két feltétellel. Először is, az 1. célkitűzés alá tartozó alapok - amelyek a konvergencia régiókra vonatkoznak - nem csökkennek (sőt, inkább a növekedésüket szeretném látni) annak a megtakarításnak az összegével, amely abból adódik, hogy bizonyos régiók már nem tartoznak az 1. célkitűzés hatálya alá. E megtakarításoknak természetesen az új, köztes régiókat kellene gazdagítaniuk, de a többi régiót is. A második feltétel az, hogy a köztes kategória létrehozása legalább olyan kedvező legyen, mint az érintett régiókra vonatkozó fokozatos megszüntetés.
Végül, a kohéziós politika a szolidaritásról és az újraelosztásról szól, arról, hogy segítsünk a régióknak felállni és utolérni a többieket. Nem helyettesíthet semmi más stratégiát, például az Európa 2020 stratégiát, amelynek saját finanszírozással kell rendelkeznie, a kohéziós támogatásoktól elkülönülve, még akkor is, ha ezt a két politikát természetes módon össze kell hangolni, harmonizálni kell. Képviselőcsoportom többek között ezért ellenezte az Európai Szociális Alapnak a kohéziós politikától való leválasztását.
John Bufton
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! A "West Wales and the Valleys” régiónak ismét regionális finanszírozásban kell részesülnie, annak ellenére, hogy az átlagos uniós bruttó hozzáadott érték csökkenőben van, ami kérdésessé teszi, hogy a kohéziós politika egyáltalán működik-e.
Saját meglátásom szerint komoly összegeket fordítottak az állami szféra fejlesztésére, amit azonban aláástak az Egyesült Királyságban széles körben eszközölt kiadáscsökkentések. Korrekciók formájában közel 12 millió font sterlinget irányítottak a Walesben megvalósítandó programokra 2008 és 2009 között, míg ugyanezen időszakban az alapok összesen 35%-át bírságként visszatartotta a Bizottság. Ezt a pénzt nem használják fel hatékonyan, ha Brüsszel kofferjaiban marad. Úgy vélem, hogy egy szűkülő terű kohéziós politikára irányuló javaslatokkal és az eredmény-alapú teljesítésre való koncentrálással a korrekciós szintek csak növekedni fognak.
A regionális támogatás nem Brüsszel ajándéka, mindössze egy csekély összegű kártérítés az Egyesült Királyság által befizetett milliárdokból. A kohéziós politikáról szóló ötödik jelentésről folytatott nyilvános konzultációk felhívják a figyelmet arra az általános óhajra, hogy elszakadjunk a Brüsszel által diktált politikától. Mindent elmond majd az, hogy a biztos meghallgatja-e ezeket az aggályokat.
Ezt a pénzt nem ingyen kapjuk Brüsszeltől: ez mindössze kis százaléka annak a pénznek, amit az adófizetők zsebéből kivesznek, majd pedig pontosan a Bizottság szándéka szerint elköltenek. Ráadásul, ebben még benne van az a fenyegetés is, hogy ha nem mondjuk el mindenfelé, hogy ezt vagy azt az EU-tól kaptuk, bírságot kell fizetnünk. Micsoda cinikus propaganda!
Franz Obermayr
(DE) Elnök asszony! A kohéziós politika csak akkor lehet sikeres a jövőben, ha bizonyos problémákkal már most szembenézünk. Először is, mi történik azokkal a tagállamokkal, amelyek folyamatosan megsértik a Stabilitási és Növekedési Paktum feltételeit? Ezekben az esetekben a strukturális alapok nem érhetik el a kívánt hatást. Ehelyett a pénz egyszerűen eltűnik, és az EU egy átutalási unióvá korcsosul, amely egyben egy feneketlen kút is. Mindenkinek, aki regionális támogatásban részesül, tartania kell magát a szabályokhoz.
Másodszor, a strukturális alapot nem lehet központosítani a Bizottság égisze alatt. Ez nem csökkenteni, hanem növelni fogja az adminisztrációs munka mennyiségét, ami azt eredményezi majd, hogy új és drága decentralizált ügynökségeket hoznak létre.
Harmadszor, hatékonyabban kell felhasználni a strukturális alapokból származó pénzeket. Világosabb célokra és gyakoribb értékelésekre van szükség, maguknak a résztvevőknek pedig nagyobb felelősséget kell vállalniuk. A társfinanszírozás elvét szigorúan le kell fektetni.
Negyedszer, az összes kulturális, társadalmi, vallási és külpolitikai aggály mellett, Törökország csatlakozása óriási terhet róna a Kohéziós Alapra. Ha reálisan gondolkodunk, tönkretenné a költségvetést. Tudjuk, hogy ez tény. Nem csak olyan dolog, amit az emberek mondanak. Törökország már évek óta eurómilliárdokat kap a strukturális alapokból. Kritikusan kell szemlélnünk ezt a megközelítést.
Összefoglalva, a jövőben azt szeretném látni, ha a regionális támogatások oda kerülnének, ahol valóban szükség van rájuk: más szóval olyan innovatív projektekhez, amelyek világos eredményeket produkálnak, kis- és középvállalkozásokhoz és - ami a legfontosabb - a régiókban és a városokban élő polgárokhoz.
Nuno Teixeira
(PT) Elnök asszony! Először is dicsérni szeretném az előadót - kollégámat, Stavrakakis urat -, aki fantasztikus munkát végzett, amikor azonosította a különböző strukturális alapok közötti jövőbeni szinergiákat, hatékonyságuk növelése érdekében. Az általa kidolgozott jelentés is része a kohéziós politikáról folytatott közös vitának, amely nem csak az érintett témák miatt rendkívül fontos, hanem különösen a vita időszerűsége miatt is.
Jelenleg a fogást keressük a Bizottság javaslatán, nem csak az új pénzügyi terv tekintetében, hanem a jövőbeni kohéziós politika - a 2013 utáni időszak - tekintetében is. A kohéziós politika kulcsfontosságú az EU számára. Olyan horizontális politika, amely egyedülálló eszköze, a strukturális alapok révén projekteket és programokat finanszíroz a tagállamokban, a különböző régiók közötti fejlettségbeli különbségek csökkentésére törekedve. A tapasztalat azonban megmutatta azokat a hatékonyságbeli és eredménybeli nehézségeket, amelyek e politika széttagozódottságából és összetettségéből erednek. Ezért egy, a különböző alapokra vonatkozó egységes stratégiát kellene kiindulási pontnak tekinteni (integrált, eredményorientált megközelítést alkalmazva) ahhoz, hogy a különböző eszközök között több és jobb szinergia jöjjön létre, és növekedjen a hatékonyságuk. Ez szintén alapvető fontosságú a különböző ágazati politikák koordináltságának javításához és a források hatékonyabb felhasználásához.
Ki kell használnunk a válságkockázatot azáltal, hogy új alternatívákat keresünk. A ma vitára bocsátott jelentések mindegyike bizonyosan óriási kihívásokat tár elénk, és tudjuk, hogy az e kihívásokra való reagáláshoz egy stabil költségvetésre is szükségünk van, ugyanakkor egyértelmű különbséget kell tennünk a költségvetési szempontok és a szakpolitikai célok között. A szakpolitikai célokat jól ismerjük. Tulajdonképpen csak e célkitűzések egyesítése révén tudunk jövőt felmutatni a régiók számára. Ezt figyelembe véve, a költségvetést a régiók és a polgárok jövőjének szolgálatába kell állítanunk, ahelyett, hogy a régiókat és a polgárokat állítanánk a költségvetés szolgálatába.
Pervenche Berès
(FR) Elnök asszony! Örömömre szolgál ez a vita néhány nappal a biztosi testületnek a következő pénzügyi tervekről, valamint a strukturális alapok, többek között az Európai Szociális Alap tekintetében irányadó rendelkezések felülvizsgálatáról szóló végső döntése előtt.
A strukturális alapok jelentik az egyik legfontosabb eszközt az Unió gazdasági és szociális politikájának végrehajtásában. A közösségi költségvetésre nehezedő nyomás miatt - amivel mindannyian tisztában vagyunk - és amikor a nemzeti költségvetéseket kiadáscsökkentésekkel szorongatják, alapvető fontosságú, hogy e strukturális alapokat intelligensen és hatékonyan használjuk fel.
Ennek megvalósítása érdekében az Európai Szociális Alapról szóló rendelet felülvizsgálata biztosít majd lehetőséget ahhoz, hogy ez az eszköz az uniós stratégia érdekét szolgálja, és ezen uniós stratégián belül - természetesen - különösen a foglalkoztatás és a társadalmi befogadás célkitűzését. Ehhez a támogatás elosztását nem egyedül a GDP, hanem más mutatók alapján kell elvégezni, és fokozott százalékarányt kell biztosítani az Európai Szociális Alap számára.
Ami a Pieper-jelentést illeti, elnök asszony, engedje meg, hogy néhány szót mondjak az 55. bekezdéssel kapcsolatban, amely a Globalizációs Alkalmazkodási Alaphoz kapcsolódik - amelynek tartalmát vitatom - és amelynek nem szabad teret adnunk vitánkban. Ez az alap azoknak a munkavállalóknak nyújt támogatást, akik a globalizáció és a válság hatásaitól szenvednek. A szóban forgó kérdés a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság felelősségi körébe tartozik, és a Regionális Fejlesztési Bizottság kezdeményezésére került Önök elé - ezt el kell tudni utasítani a külön szavazás során, amelyre a későbbiekben kerül sor. Számítok képviselőtársaim intelligenciájára és rátermettségére.
Riikka Manner
(FI) Elnök asszony, biztos úr! Először is, szeretnék gratulálni az előadóknak a kohéziós politikáról szóló, kiváló és fontos jelentéseikhez. Nagyszerű, hogy most együtt vitatjuk meg ezeket.
Az említett jelentések a regionális politika jelentőségének felismerését bizonyítják, amely hozzájárul Európa egészének építéséhez, és amely egységet hoz létre; a jelentések mindkét jellemzőt nagyszerűen tárgyalják. A regionális politika kétségtelenül sikertörténetnek számít, képes volt csökkenteni a tagállamok közötti eltéréseket, és ilyen módon Európa-szerte összességében stabilitást teremteni.
A jövő kihívásai állandóan változnak, és a regionális politikának tudnia kell alkalmazkodni ehhez a változáshoz, amint az az itteni viták alapján is nyilvánvaló. Be kell ismernünk, hogy az évek során voltak problémák a kohéziós pénzeszközökkel, és éppen ezért az elkövetkező időszakban a kohéziós politikának a végrehajtás tekintetében még hatékonyabbá, valamint még inkább eredményorientálttá kell válnia. Ahogy már elhangzott korábban, azt is lehetővé kell tenni, hogy a következő időszakban csökkenjenek az adminisztratív terhek. Ezáltal bizonyára jobb helyzetbe kerülünk, hogy a válaszolhassunk azon kihívásokra, amelyek a kohéziós politikát is érintik.
Ami az Európa 2020 stratégiát illeti, nem hagyhatjuk figyelmen kívül, hogy a kohéziós politika a stratégia végrehajtásának egyik legfontosabb és leginkább kézzelfogható eszköze. Ezért lényeges, hogy a jelentésben a Parlament határozott álláspontot fogadjon el a jelenlegihez hasonló mértékű költségvetési források érdekében. Másrészt fontos, hogy a jelentés figyelembe vegye a jelenlegi konkrét kihívásokat is. Példaként hozhatjuk fel a sajnálatos módon gyéren lakott területeket, amelyeknek az elkövetkező időszakban szintén szükségük van a 71. cikk szerinti önálló külön támogatásra.
Sok szó esett ma a köztes kategóriába tartozó régiókról a jelentések kapcsán. Ezzel összefüggésben én személy szerint azt szeretném megkérdezni a Bizottságtól, hogy egy új struktúra létrehozása mindig megoldja-e magát a problémát, vagy ebben az esetben hasonló kihívásokra válaszolhatnánk a fokozatos megszüntetés és fokozatos bevezetés jelenlegi rendszerének fejlesztésével?
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Elnök asszony! Kétség sem férhet hozzá, hogy a kohéziós politikának 2013 után továbbra is mostani feladatát kell ellátnia, azaz a régiók számára egyenlő fejlődési lehetőségeket kell teremtenie, fel kell számolnia a szegénységet és ösztönöznie kell Európa fejlődését. Ennélfogva az új költségvetésben lényegesen nagyobb keretet kell biztosítani egyszerűen Európa, a régiók fejlődésének és az Európai Unió fenntartható fejlődésének felgyorsítása érdekében.
Mindenképpen zavaró, hogy a Bizottság a jelenlegi pénzügyi tervben szereplőktől kissé eltérő célkitűzések felvételét tervezi. Konkrétan az éghajlatváltozás elleni küzdelemre és az innovációra vonatkozó célkitűzésekre gondolok. Ezek természetesen fontos kérdések, de az új tagállamoknak, például Lengyelországnak, még mindig az infrastrukturális fejlesztéshez van szükségük pénzeszközökre. Infrastruktúra nélkül elég nehéz lesz lépést tartani az Európai Unióval a fejlődés mértéke tekintetében.
Még egy utolsó dologról szeretnék szólni: úgy gondolom, hogy a 2013 utáni időszakra vonatkozó, jövőbeni költségvetési programokban figyelmünket erőteljesen a Kárpát-medence régiójára kell irányítanunk - az Európai Unió egyik legszegényebb és legsűrűbben lakott régiójára. Számomra nyilvánvaló, hogy az Európai Unió nagyobb mértékű részvétele e régióban egyrészt előnyös lesz az Unió számára, másrészt elő fogja segíteni a Kárpát-medence régiójában található országok fejlettségi szintjének növelését, amelyeknek pusztán nagyobb mértékű és intenzívebb uniós fellépésre van szükségük.
Karima Delli
(FR) Elnök asszony! A kohéziós politikának harmonikus és mindenekelőtt előnyös fejlődést kell biztosítania az összes terület tekintetében. Emiatt támogatjuk a köztes régiók új kategóriájának a pénzeszközök elosztása céljából történő bevezetését, valamint az új fejlettségi mutatók és a társadalmi igazságosságra, jólétre és a környezeti igazságosságra vonatkozó mutatók alkalmazását. Sajnálatosnak tartjuk, hogy ez nem szerepel a Pieper-jelentésben.
A tisztesség kedvéért a kohéziós politikának foglalkoznia kell a szubregionális fejlődés terén tapasztalható egyenlőtlenségekkel is, hogy a "kohézió” szó visszanyerje jelentését, ugyanis a szolidaritásról van szó, amely az Európai Unió hozzáadott értékének számít. Ehhez az egyenlőtlenségekre kell helyeznie a hangsúlyt, elsősorban a városi térségekben, amelyeket különösen érintenek az új - társadalmi, környezeti - kihívások, és ez hatalmas feladatot jelent.
Az említett hátrányos helyzetű területek vonzerejének és környezetének fejlesztésével helyreállítható a bizalom az ott élők körében. Előmozdíthatja egy mindenki számára kívánatos, új fenntartható város létrehozását is, egy olyan modellét, amely megfelel a környezeti, energetikai és társadalmi-demográfiai kihívásoknak, amely azonban a legfontosabb szempontnak a lakók életterét és jólétét tekinti.
Egy világos üzenettel fejezem be mondanivalómat: a 2013 utáni fennmaradásához a kohéziós politikának rendelkeznie kell az oly szükséges és stabil erőforrásokkal.
Cornelia Ernst
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Ami a köztes kategóriát illeti, kezdetben kétségtelenül el tudtam volna képzelni más megoldásokat is, Pieper úr, például az azon régiókra vonatkozó átmeneti szabályozást, amelyek eddig a legnagyobb mértékű támogatásban részesültek, de 2013 után már nem fognak. A vita során azonban kiderült, hogy más régiókat, különösen azokat kell figyelembe vennünk, amelyeket a válság sújt. Pillanatnyilag 51 régióról van szó. Amikor ilyen nagy az érintett régiók száma, közönyösséggel lenne egyenlő, ha nem hoznánk létre egy köztes kategóriát. Kizárólag ilyen módon alakíthatunk ki egy komoly keretet az említett régióknak nyújtandó megbízható támogatáshoz, amelyeknek be kell pótolniuk a saját fejlődésük lassú előrehaladását.
Más tekintetben Pieper úr jelentése sok világos és kevésbé világos elemet tartalmaz. Többek között azt kifogásoljuk, hogy nem szerepel benne egyértelmű kötelezettségvállalás a szegénység elleni küzdelem sokkal határozottabb megközelítésére vonatkozóan. Úgy gondoljuk, hogy a jelentés megfogalmazása, amely olyan feltételekhez köti a kohéziós politikát, amelyek reformok végrehajtására kényszerítik a tagállamokat, nem egyértelmű és félreérthető. Kétségtelen, hogy a kohéziós politikának továbbra is a társadalmi egyensúly és szolidaritás eszközéül kell szolgálnia valamennyi régióban.
Juozas Imbrasas
(LT) Elnök asszony! Ma az Európai Unió politikájának egyik legfontosabb területét vitatjuk meg, biztosítva polgáraink jólétét, valamint az Unió egészének versenyképességét és növekedését. Korábban a kohéziós politika tartalmazott néhány meghatározó tényezőt a nagyobb mértékű integráció és az Európai Unió szegényebb régióinak növekedése biztosításával, valamint a gazdasági és társadalmi egyenlőtlenségek jelentős csökkentésével kapcsolatban.
Most az Európa 2020 stratégiát követjük, amely még nagyobb szerepet ír elő a strukturális és kohéziós politika számára a válságból történő kilábalás és a polgáraink jólétéhez való hozzájárulás érdekében. Természetesen sok akadályt kell legyőznünk a globalizációval, a demográfiai változással és az erőforrások megőrzésével kapcsolatban. Ennek érdekében azonban az Európai Unió valamennyi régiójának rejtett lehetőségeit kivétel nélkül át kell látnunk.
Úgy gondolom, hogy a regionális politika jövőjét össze kell kapcsolni az alapvető európai célkitűzésekkel az innováció, a kutatás, a környezettel és energiával kapcsolatos kihívások terén, és természetesen a regionális politikának hozzá kell járulnia az európai hozzáadott érték létrehozásához, de csak minél átláthatóbb és hatékonyabb követő intézkedésekkel.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Elnök asszony, Hahn biztos úr, hölgyeim és uraim! A kohézió szilárd alapokon nyugszik az európai politikában és a Szerződésben, és a Lisszaboni Szerződés területi dimenziójának köszönhetően még megalapozottabbá vált. Nagyon örülök annak, hogy az ötödik kohéziós jelentésében a Bizottság igen helyesen integrált megközelítéseket irányzott elő a jövőre vonatkozóan. Megőrizzük a szolidaritást, az Európa 2020 stratégia új célkitűzéseihez kapcsolva azon eszközök révén, amelyek oly hasznosnak bizonyultak: ezek közé tartozik a decentralizált megközelítés, a partnerség, a programok összekapcsolása különböző szinteken és a többszintű irányítás. Aztán szemügyre vesszük ezeket az új kihívásokat. Ez önmagában nagyszerű. Az is nagyon jó, hogy e jelentéseket elénk terjesztették. Az összes építőkocka, különleges hangsúlyt helyezve a határokon átnyúló együttműködésre - 3. célkitűzés -, teljes támogatásban részesül.
Valójában a vitában egyetlen pont sincs tisztázva. Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportjában szavazólistánkon a szabad vagy nyílt szavazást választottuk a köztes kategória tekintetében, és szeretném kifejteni, miért. Tulajdonképpen azért, mert az a javaslat, amelyet a Bizottságnak még elő kell terjesztenie, sokféle irányt vehet. A biztos úr épp az előbb mondta, hogy szeretne beszélni az ilyen típusú régiókkal a konkrét - nevezzük így - juttatásokról. Nagyon örvendetes, hogy ez a kérdés a vita tárgyát képezi, mivel még nem is beszéltünk róla. Még nem tudjuk, melyek az érintett régiók. Nem tudjuk, hogy a kifizetés hová történik. Nem ismerjük a társfinanszírozás százalékos arányát. Ezek mind olyan dolgok, amelyek még jelentősen befolyásolhatják a kimenetelt. Ezért úgy gondolom, hogy meg kell várnunk, hogy a Bizottság elkészítse javaslatát - és szerintem ez igen hamar bekövetkezik -, és valójában ekkor tudjuk meg, miről beszélünk. Az ideiglenes mechanizmusok és eszközök alkalmazásával kapcsolatos felfogás nem vitatjuk meg. Ezt már megtettük. Manner asszony is elmondta, hogy rendelkezünk a fokozatos megszüntetés és fokozatos bevezetés rendszerével, az Európa 2020 stratégia tekintetében végrehajthatunk egy integrált politikát. Meg is fogjuk tenni. Tehát ez az oka, hogy jelen pillanatban a PPE képviselőcsoporton belül a szabad szavazás mellett döntöttünk.
Karin Kadenbach
(DE) Elnök asszony, Hahn úr, hölgyeim és uraim! A mai vita felhívja a figyelmet a regionális politika fontosságára. A kohéziós és konszolidációs politikánknak valamennyi európai régióra ki kell terjednie. A régiók alatt a régiókban élő embereket is értem. Ez nagyon fontos. A régiókban tett küldöttségi látogatások során láthattuk, mennyire értékes az európai finanszírozás a regionális fejlesztés számára, a társadalmi kohézió megvalósítása, valamint a nőjogi kérdések és a nemek közötti egyenlőség szempontjából. Csak bátorítani tudom az Európai Uniót, hogy a jövőben több olyan programot kínáljon, amelyet az emberek nagyon pozitívan fogadtak, és amelyek pontosan e célkitűzéseket érintik, amint azt a végrehajtás vizsgálatának folyamatában megállapítottuk. El kell érnünk, hogy az európai régiókban élők is felelősséget érezzenek. Olyan szakaszba jutottunk, amikor köztes régiókról beszélünk. Ez nagyon fontos, mert Európa segített a munkahelyteremtésben ezekben a régiókban. Ami a növekedést illeti, meglátásom szerint elsősorban a fenntartható növekedés az, ami társadalmi igazságosságot teremthet. A kohéziós politika az európai politika egyik központi eleme.
Adam Bielan
(PL) Elnök asszony! Nincs kétség afelől, hogy a kohéziós politika segít a társadalmi és gazdasági környezet javításában, és ösztönzi - mindenekelőtt - a támogatásban részesülő régiók fejlődését. De hadd emlékeztessek arra, hogy a rendkívül sokféle befektetési lehetőség azt is lehetővé teszi, hogy a gazdag tagállamok abból profitáljanak. Hazámban, Lengyelországban, becslések szerint a kohéziós politika megvalósulásából származó előnyök értéke a "régi” Unió országai számára 2015-re akár a 38 milliárd eurót is elérheti. Remélem, hogy a tény, hogy a kohéziós politika jövőjéről folytatott vitáról meghozandó döntésre hazám, Lengyelország uniós elnöksége idején kerül majd sor, segít biztosítani, hogy az e politika területén javasolt jelentős kiadáscsökkentések ne kerüljenek elfogadásra.
Sajnálatos módon származási régiómban - Mazóviában - a főváros, Varsó nagyon erős gazdasági helyzetéből adódóan az egy főre jutó GDP meghaladja az uniós GDP-átlag 75%-ában megállapított felső küszöböt. Ezért a támogatás elvesztésétől kell tartanunk. Másik 35 európai régió is hasonló helyzetben van. Az ő javaslatuk érdekében emelek most szót, amely szerint létre kellene hozni a köztes régiók kategóriáját, ami lehetővé tenné a támogatás kivonásának lelassítását. Ha megvizsgáljuk Mazóvia helyzetét úgy, hogy Varsó városát nem vesszük figyelembe, láthatjuk, hogy a régió jelentős részében az egy főre jutó bruttó hazai termék igen távol van a 75%-os szinttől, sőt, ugyanolyan alacsony, mint az Európai Unió legszegényebb régióiban. Ez azt jelzi, hogy alapvető fontosságú a további támogatások folyósítása.
François Alfonsi
(FR) Elnök asszony, biztos úr! A kohéziós politika az európai uniós politikák lelke, amely kifejezi a tagállamok közötti szolidaritásra való törekvést, ami nélkül nem lenne valódi Unió.
A kohéziós politikával kapcsolatban az elmúlt 30 évben kiválóak a tapasztalatok, ami kiemelt bánásmódot követel meg a jövőre nézve. Először is, ne csökkenjenek a kohéziós politikával kapcsolatos költségvetési kötelezettségvállalások. A 2014 és 2020 közötti programozás kidolgozása során Hahn úrnak ugyanazokra a költségvetési összegekre kell tudnia támaszkodni, mint a múltban.
Másodszor, megújított keretet kell adnunk ennek a politikának, amely igazodik az új helyzetekhez és kihívásokhoz. Ehhez elengedhetetlen a köztes régiók létrehozása. Nem veszíthetik el a támogatásra való jogosultságokat, továbbá célzottabb és jobban finanszírozott támogatásokat kell biztosítani ahhoz, hogy minden egyes régió fenntarthassa az európai átlagot, függetlenül strukturális hátrányaitól, legyen bármennyire is lemaradva a múltja miatt, vagy legyen bármennyire is kitéve a jelenlegi vagy a jövőbeni válságok hatásainak.
A köztes régiókkal a területi egyensúly hosszú távú céljának megvalósítása felé teszünk lépést, hogy elejét vegyük annak, hogy túlságosan szétnyíljon az olló a maximálisan koncentrálódott, fejlett régiók és azon régiók között, amelyek lemaradtak, és a jövő Európájában az elnéptelenedés veszélye fenyegeti őket.
Harmadszor, Sanchez-Schmid asszony saját kezdeményezésű jelentésének nagy érdeme, hogy megmutatja, hogy a 3. célkitűzés várhatóan mennyiben fog jelentős hozzáadott értéket teremteni. Az új kohéziós politikában - a makrorégiók lendületére alapozva - a 3. célkitűzést komolyan meg kell erősíteni, amire Sanchez-Schmid asszony jelentése is felhívja a figyelmet.
Danuta Maria Hübner
Elnök asszony! Az elmúlt években a tagállamok, a Bizottság és az Európai Parlament szorosan együttműködött azon, hogyan lehet tovább javítani az EU kohéziós politikájának hatékonyságát, eredményeit és intézkedéseinek minőségét.
Arra a következtetésre jutottunk, hogy e cél eléréséhez hatékony eszközök lehetnek a politikára vonatkozóan meghatározott jól átgondolt feltételek és ösztönzők. Ma már meggyőződésem, hogy jól felkészültünk arra, hogy olyan feltételrendszereket vezessünk be a politikai keretben, amely növelni fogja a beruházások megtérülését.
A feltételekkel kapcsolatos kötelezettségvállalásoknak a szakpolitikai intézkedések, illetve az intézményi, igazgatási és strukturális hatékonyság terén elért haladás közötti kapcsolatra kell irányulniuk. A közelgő tárgyalásokra tekintettel megfelelő szabályozási keretet kell biztosítanunk, amely azonosítja a kohéziós politikán keresztül történő hatékony növekedésösztönzés sikeréhez szükséges tényezőket.
Azt szeretném, ha az előzetes feltételeket teljes mértékben beépítenék a programozási folyamatba, továbbá azt, hogy e feltételek közvetlenül kapcsolódjanak a politikához és a program hatékonyságához, a számuk legyen korlátozott, igazodjanak az adott kontextushoz és legyenek összhangban a közösen elfogadott kritériumokkal.
Arról is gondoskodnunk kell, hogy a feltételekkel kapcsolatos eljárások nem okoznak további terheket, hanem inkább a terhek csökkentését eredményezik, továbbá nem hátráltatják a politika, a programok vagy a projektek végrehajtásában.
Andrea Cozzolino
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A jelenlegi vita tárgyát képező kohéziós politika szerkezete kifogástalannak mondható.
Felszólalásomban elsősorban három kérdéssel szeretnék foglalkozni. Először is, véleményem szerint a kohéziós politika a tagállamok között, illetve az azokon belül tapasztalható egyensúlytalanságok mérséklésének egyik alapvető eszköze, és ennélfogva a most már évek óta tartó, hosszú gazdasági és pénzügyi válság hatásai elleni küzdelem egyik legfontosabb politikája.
Másodszor, nagyon jó ötletnek tartom az új régiók és a polgárok bevonását a kohéziós politikába. Mindazonáltal jó lenne, ha e kérdések megvitatásakor világosabb lenne számunkra, mennyibe fog kerülni ez az új politika, milyen hatásai lesznek az általános kohéziós politikára, és hogyan fogjuk elosztani a forrásokat a pénzügyi terv reformjának keretében, a 2020-ig tartó időszakban.
Végül pedig döntő fontosságúnak tartom a városok által a kohéziós politikában betöltött központi szerepet. Fontosnak tartom, hogy Vlasák úr jelentésével előrehaladást értünk el ebben az irányban, amivel határozottan egyetértek, és úgy vélem, e jelentés segítségével jobban meg tudjuk hatozni a városok kérdésének jogi keretét, továbbá olyan eszközöket tudunk bevezetni, mint például a települési operatív programok, amelyek új színvonalat tudnak hozni a kohéziós politikába.
Michail Tremopoulos
(EL) Elnök asszony! A jelentés arról szól, hogy a tagállamok átültették-e az európai jogszabályokat nemzeti jogukba. Nem akarunk mást, mint a 2007-2013 közötti időszak kohéziós politikai programjainak első valódi elemzését.
Az átláthatóságról fogok beszélni, amiről jelentést is összeállítottam már. Az előadó, Miroslav Mikolášik, a támogatáselosztás átláthatóságát említi a kohéziós politika átfogó célkitűzései megvalósításának kulcsfontosságú előfeltételeként. Hogyan kaphatunk átfogó képet az EU szintjén, ha csak 19 ország bocsátotta rendelkezésre az összehasonlításhoz szükséges alapmutatókat? Jóllehet kértük a Bizottságot, hogy javítsa a megszerzett információk összhangján és minőségén, nincs átláthatóság, nem áll rendelkezésre kellő adat.
Világos üzenetet kell küldenünk. A kiválasztott projektekre vonatkozó összes előirányzat átlagosan nem teheti ki az összes rendelkezésre álló forrás 27%-át; 9 állam nem használhat fel több mint 40%-ot, 4 pedig 20% alatt. Nem lehet két- vagy háromsebességes kohéziós politikánk. A szükséges információkat ezért terjeszteni kell és fel kell használni.
Jan Olbrycht
(PL) Elnök asszony, biztos úr! A kohéziós politika a leginkább átlátható európai politika, ami azt jelenti, sikere nagyon jól és gyorsan látható, de a kudarcai és a nehézségei is nagyon gyorsan láthatóvá válnak. Mindezek a brüsszeli irányítás gyengeségeiből adódnak, nagyon sok esetben pedig a tagállamok gyenge irányításából. Ehhez kapcsolódóan nagyon könnyű következtetéseket levonni és nagyon könnyű különböző külső feltételekkel - például a válsággal - indokolni az e politikával kapcsolatos kiadások csökkentését más európai politikákkal szemben, amit egyértelműen hibának tekinthető.
Fel kell ismernünk, hogy ha azt gondolnánk, hogy a kohéziós politika csak a legszegényebbeknek szól, akkor lassan kimúlna, azaz lassacskán teljesen eltűnne az európai politikák sorából. De itt, ma nem ilyen politikáról beszélünk. Ez a politika az egyenlőtlenségek csökkentéséről szól - egyenlőtlenségek mindig is lesznek, és lesznek olyan új egyenlőtlenségek, amelyekről most még nem tudunk. Ezenkívül ez egy befektetés- és fejlesztésösztönző politika. Emellett egy olyan politika is, amely cselekvést kíván meg - amit a Szerződések írnak elő -, de amely azt is megkívánja, hogy e cselekvések új formában valósuljanak meg.
Ezzel összefüggésben egyetértésemet szeretném kifejezni az Európai Bizottság arra vonatkozó döntésével kapcsolatban, hogy átalakítsa a politika belső felépítését és hozzáigazítsa az új feltételekhez. E tekintetben egyetértek az Európai Bizottság új intézkedésekre vonatkozó javaslataival is, többek között a köztes régiók kategóriájának létrehozására irányuló javaslattal. Úgy vélem, az új struktúra növelni fogja a hatékonyságot és lehetővé teszi a politika oly módon történő végrehajtását, amely felér a jelenleg előttünk álló kihívásokkal.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Elnök asszony! A határok nélküli Európában a határokon átnyúló együttműködés jótékony hatású a helyi és a regionális hatóságok számára, mert fontos szerepet játszik az Európai Unió egységes piacának folyamatos fejlődésében. De a határ menti területeknek van egy fontos jellemzője, ami a közös multikulturális hagyományokból és az etnikai sokféleségből adódik, amely szempontok általában szilárd alapot biztosítanak nem csak az emberek, hanem a közösségek közötti, különböző területeken megvalósuló kölcsönös kapcsolatokhoz.
Mindannyian tudjuk, hogy a határ menti területek egyik rendkívül gyakori jellemzője az átlagot meghaladó munkanélküliség, amihez jelentős régióközi különbségek járulnak, és magas szintű a rejtett munkanélküliség is, amit azt okoz, hogy kevesen jelentkeznek a nyilvántartásba azok közül, akiknek nincs munkájuk.
Ezért úgy vélem, a határ menti területeken a munkaerőpiac tekintetében alkalmazott integrált megközelítés segíthet abban, hogy megoldásokat találjunk a strukturális problémákra, és közelebb hozná a keresletet a kínálattal. Ezért kell jelentős mértékben bővíteni a 3. célkitűzést, amint azt az előadó is hangsúlyozta.
Iosif Matula
(RO) Elnök asszony! A kohéziós politika hatékony eszköz azoknak a nagy kihívásoknak - például a globalizáció, az éghajlatváltozás vagy a demográfiai tendenciák - a kezelésére, amelyekkel Európa régiói ma szembesülnek. Uniós szinten nagymértékű előrehaladás történt a régiók kiegyensúlyozott fejlődése terén, de ez még nem elegendő. Ezért is van szükség az összes uniós régió rendelkezésére álló, ambiciózus kohéziós politikára, amely csökkenti majd a jelenleg tapasztalható egyenlőtlenségeket.
Meglátásom szerint a kevésbé fejlett területek számára a konvergenciakövetelmények tekintetében nyújtott támogatásnak a következő programozási időszakban is kiemelt szerepet kell kapnia, hogy garantálható legyen a kohéziós politika eszközeihez való méltányos hozzáférés. Ez lehetővé teszi számunkra a Lisszaboni Szerződés rendelkezéseinek alkalmazását, amelyek hangsúlyozzák, hogy az 1. célkitűzés (Konvergcia) értelmében megfelelő támogatási részarányt kell biztosítani azon régiók számára, amelyek azt leginkább igénylik, figyelembe véve az ott tapasztalható fejlődésbeli problémák súlyosságát.
Világszinten az Európai Unió csak akkor tudja felvenni a versenyt riválisaival, ha a kohéziós politika képes maximálisan kiaknázni nem csak a városi régiók, hanem a vidéki területek fejlődését is, a bennük rejlő potenciállal együtt, és ha kellően rugalmas választ képes adni az Európa 2020 stratégia által azonosított kihívásokra és nehézségekre.
Mindezt szem előtt tartva, az innováció, az oktatás és képzés, az energiaügy, a környezet, a foglalkoztatás, a versenyképesség, a képesítések és a szegénység elleni küzdelem szerves részei a strukturális és kohéziós politikának, és azoknak is kell maradniuk. Az új kohéziós politikának egyértelműen eredményorientáltnak kell lennie és meg kell határoznia, milyen reformokra van szükség, és ezzel egy időben csökkentenie kell a bürokráciából adódó korlátokat és egyszerűsítenie az alapok igazgatását.
Olyan országot képviselek, amelynek nem lesz mindegy, hogy hogyan határozzuk meg az Unió egységes fejlődését, különösen a 2013 és 2020 közötti időszakban. Gyakorlati értelemben a most és a következő 10 évben Romániában kiutalt támogatások hosszú távú befektetésként szolgálnak, amire az egész Európai Unió kiegyensúlyozott fejlődése érdekében szükség van.
Gratulálok kollégámnak, Pieper úrnak és valamennyi előadónak az általuk előterjesztett kiváló jelentésért.
Mojca Kleva
(SL) Elnök úr! A pénzügyi és gazdasági válság idején a kohéziós politika bizonyult a legfontosabb eszköznek az Európai Unió régiói közötti gazdasági és társadalmi egyenlőtlenségek mérséklésében. A kohéziós politika alapvető politikáink egyike, amelynek pozitív hatásai valóban mindenhol láthatók: az Európai Unió minden szegletében, valamennyi tagállamban, és gyakorlatilag az EU minden városi és helyi közösségében.
Olyan politikáról van szó, amely lehetővé teszi a strukturális reformokat és a fejlődést. Sőt, megoldást kínál a jelenlegi nehéz gazdasági helyzetre, és mindezt költségek nélkül. Az Európa 2020 stratégia is nagyrészt az EU kohéziós politikájának sikerén múlik majd, és ezért is olyan fontos, hogy a következő hétéves időszakban ezek az alapok kiemelt helyet kapjanak az európai költségvetésben.
Mivel a legfontosabb kérdés, azaz az új, általánosan "köztes” régióként említett kategória integrálása még várat magára, fel szeretném szólítani a biztos urat és az egész Európai Bizottságot, hogy a lehető legrövidebb időn belül biztosítsák számunkra azokat a részeteket, amelyek még tisztázatlanok maradtak e régió kategória tekintetében, különös tekintettel a pénzügyi szempontokra és hatásokra, figyelembe véve, hogy a kérdés az európai uniós régiók jövőbeni fejlődésével kapcsolatos.
Alain Cadec
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A Garriga Polledo-jelentés elfogadásával a Parlament olyan 2014-es többéves pénzügyi keretet kért, amely felér az előttünk álló költségvetési kihívásokkal. E tekintetben a regionális politikának legalább a jelenlegi időszakkal azonos mértékű pénzügyi forrásokat kell megtartania. Ez kiemelt fontosságú.
Az európai régióknak kivétel nélkül továbbra is hozzáféréssel kell rendelkezniük a strukturális alapokhoz. Természetesen arra kell összpontosítanunk az erőfeszítéseinket, hogy az 1. célkitűzés révén segítsük a legelmaradottabb régiók felzárkózását.
A méltányosság érdekében megfelelő támogatást kell biztosítanunk azon régiók számára is, amelyek nem teljesítik az 1. célkitűzés feltételeit, mindazonáltal strukturális nehézségekkel küzdenek. Ezért örömömre szolgál, hogy az Európai Bizottság javaslatot tett egy köztes kategória létrehozására olyan régiók tekintetében, ahol az egy főre jutó GDP az uniós átlag 75-90%-a között van. Megragadnám az alkalmat, hogy gratuláljak Hahn biztos úrnak a munkájához.
Ezen új eszköz révén jobban figyelembe vehetjük számos olyan régió egyedi jellemzőit, amely sem szegénynek, sem gazdagnak nem mondható. Ez a köztes kategória méltányosabb is lesz, mert hasonló támogatást fog biztosítani a hasonló fejlettségi szintű régiók számára. Mindazonáltal meg szeretném nyugtatni azokat a régiókat, amelyek jogosultak lettek volna a fokozatos megszüntetésre: szó sincs arról, hogy magukra hagyjuk őket. Teljes körűen jogosultak lesznek a köztes kategóriára, és akár a legfőbb kedvezményezettek is lehetnek.
Végül szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy ezen új kategória létrehozása nem von magával semmiféle további kiadást, az abból adódó megtakarításnak köszönhetően, hogy számos régió már nem fog az 1. célkitűzés hatálya alá tartozni. Az is teljesen kizárt, hogy csökkentsék a támogatás mértékét az 1., 2. és 3. célkitűzésre jogosult régiók tekintetében.
Ugyanakkor, ha nem hozzuk létre ezt a köztes kategóriát, biztosak lehetünk abban, hogy csökkenteni fogják a kohéziós politika költségvetését. A kategória létrehozásával megőrizzük ezt a költségvetést. Senki sem akarja, hogy csökkenjen e költségvetés. Szeretném megragadni az alkalmat, hogy köszönetet mondjak az előadónak, Pieper úrnak a munkájáért.
Sergio Gaetano Cofferati
Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! A gazdasági kohézió, valamint a társadalmi és a területi kohézió már az Európai Unió megszületése óta az uniós politikák mindegyikét meghatározó alapvető elveknek számítanak.
Ezért nagyon fontos e célok hangsúlyozása, mivel azok az általunk megvitatott szövegek részét képezik, és helyénvaló, hogy a strukturális alapokat felül kell vizsgálni és módosítani kell, hogy még hatékonyabbá tegyük azokat azon eredmények elérésében, amelyek elérését szolgálják. Ezek közül alapvető fontosságúnak tartom az Európai Szociális Alapot, azon egyszerű okból, hogy jelenleg a gazdasági és társadalmi válság - amely még nem ért véget - kritikus szakaszában vagyunk, és ez pontosan a munkára és a foglalkoztatásra gyakorol nagyon súlyos hatásokat.
Rendkívül fontosnak tartom, hogy Európa fenntartsa ezt a szociális modellt, ugyanakkor hangsúlyozni szeretném, hogy a munkának megkérdőjelezhetetlen a társadalmi értéke, és hogy a foglalkoztatás az egyik legfőbb referenciapont a gazdasági fejlődés által megteremtett erőforrások felhasználásában. Ezért fontos a Szociális Alap megerősítése, függetlenségének megtartása és a rendelkezésére álló erőforrások növelése. A tudás minden versenymodell központi és egyben hajtóeleme. De mindez csak valósulhat meg, ha jelentős mértékű javulás áll be a munkahelyek minőségében. Az Európai Szociális Alap ezért olyan értékes, mint amilyen mindig is volt, ha nem még értékesebb.
José Manuel Fernandes
Elnök úr! Az EU-nak minden eddiginél nagyobb szüksége van egy olyan kohéziós politikára, amely előmozdítja a valódi konvergenciát és ösztönzi a növekedést és a foglalkoztatást, és eközben hozzájárul a környezetvédelmi célok eléréséhez is.
Figyelembe véve a jelenlegi pénzügyi helyzetet és a programok folyamatban lévő végrehajtását, a Bizottságnak mindent meg kell tennie, hogy a programok végrehajtási szabályai tekintetében előmozdítsa az egyszerűséget és a rugalmasságot, és lehetővé kell tennie a társfinanszírozási arányok újratárgyalását a jelenlegi szabályok keretében, ha ez szükségessé válik, és ha kérik a tagállamok.
A kohéziós politikát egyértelmű és mérhető célok és eredménymutatók kijelölésével eredményorientálttá kell tenni. A kohéziós politikának az átláthatóságot is segítenie kell. Ennek ellenőrzéséhez - és hogy rendelkezzünk ezzel az átláthatósággal - véleményem szerint a projektek elfogadásához és végrehajtásához kapcsolódó információkat valós időben rendelkezésre kell bocsátani, a területi és statisztikai egységek lehető legrészletesebb besorolásaival, annak érdekében, hogy bárki tájékozódhasson ezekről.
Jan Kozłowski
(PL) Elnök úr! Először is, gratulálni szeretnék az előadónak kiváló munkájáért. Ahogyan az előadók is hangsúlyozták, a kohéziós politika bizonyította - többek között a válság idején -, hogy fontos fejlesztési politika, amely támogatja a beruházásokat és közvetlen és közvetett előnyökkel szolgál valamennyi régió számára. Például a hazámban, Lengyelországban befektetett minden eurónak csaknem a fele - 46 cent - a 15 "régi” tagállamhoz vándorol vissza.
A fejlődés és a beruházás támogatása, valamint a kohéziós politikának az Európa 2020 stratégia célkitűzései megvalósításában meglévő jelentősége az oka annak, hogy e politikának miért kell megtartania legalább a jelenlegi súlyát, és pénzügyi támogatását is. Mindazonáltal javulást kell elérni az alapok integrálásában, és abban, hogy maximális szinergia valósuljon meg közöttük. Figyelembe véve a fiatalok körében megfigyelhető munkanélküliséggel és a demográfiai változásokkal összefüggő veszélyeket, alapvető fontosságú, hogy teljes mértékben kihasználjuk az Európai Szociális Alap (ESZA) potenciálját. Ehhez meg kell határozni azokat a feltételeket, amelyek az ESZA más eszközökkel való jobb összehangolásához szükségesek regionális és helyi szinten.
María Irigoyen Pérez
(ES) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! A jelenlegi gazdasági és pénzügyi válság hangsúlyozza a regionális politika szükségességét, amely a legjobb eszköz a régiók és tagállamok közötti fejlődésbeli különbségek mérséklésére. Ezzel együtt visszaállíthatjuk az Európa pozitív megítélését, mivel a polgár Európát mostanában csak a szigorú kiigazítási programokkal és kiadáscsökkentésekkel azonosítják.
A jövőbeni kohéziós politikának - amely az európai projekt és a társadalmi igazságosság szolidaritási pillére - szem előtt kell tartania a következő prioritásokat: az első, a társadalmi kohézió megerősítése és az Európa 2020 stratégia által jelentett kihívások beépítése; a második, a régiók szükségleteinek és földrajzi jellemzőinek figyelembevétele; a harmadik, a fokozatosság fenntartása a támogatások kiutalásában, hogy a régiók ne hagyják magára a konvergencia célkitűzést, elkerülve a támogatások kézhezvételének hirtelen változásait; és a negyedik, a méltányos rendszer fenntartása.
Végezetül, tisztelt hölgyeim és uraim, a hatóságok szigorú költségvetési kiigazítást folytatnak. Ezért szükség van az EU támogatására. Remélem, hogy a Tanács figyelembe veszi ezt.
Kristiina Ojuland
Tisztelt elnök úr! A Fejlesztési és Együttműködési Főigazgatóság feladata az Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz (ENPI) határon átnyúló együttműködési programjainak az irányítása, ami meglehetősen abszurd helyzetet eredményez, amikor az Oroszországgal való határon átnyúló együttműködésről van szó - tekintve, hogy Oroszország nem az ENPI célországa, és uniós fejlesztési támogatásában sem részesül.
Egyetértek az előadóval abban, hogy szükség lesz arra, hogy az ENPI programjaival kapcsolatos teljes felelősséget visszavonják a Regionális Politikai Főigazgatóság alá, és hogy a határon átnyúló együttműködési programokat az Interreg programokhoz hasonló keretben hajtsák végre. Függetlenül a külső dimenziótól, a határon átnyúló együttműködési programok végrehajtását nem a fejlesztési támogatásra vonatkozó szabályok alapján kellene végezni. Jellegzetességeik az EU területi együttműködésre vonatkozó szabályainak alkalmazását kívánják meg.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Elnök úr! A kohéziós politika a legjobb eszköz ahhoz, hogy egyenlő esélyeket teremtsünk az európai uniós régiók fejlődése számára, és ösztönözzük a gazdasági növekedést.
A kohéziós politika célkitűzéseinek megvalósítása érdekében nem csak az fontos, hogy a rendelkezésre álló eszközöket a legteljesebben használjuk fel, hanem az is kiemelt fontosságú, hogy szem előtt tartsuk a felhasználás hatékonyságát, a bürokrácia csökkentését és az alapok közötti megfelelő szinergia elérését. Ami nagyon fontos, az az Európai Szociális Alap hatékony alkalmazása, oly módon, hogy segítse a munkanélkülieket visszavezetni a munka világába, és ne csupán képzéseket nyújtson számukra, ami hétköznapi gyakorlatnak mondható. Az innovációra, kutatásra és fejlesztésre költött pénz is fontos, mert lehetővé teszi a vállalkozások és a régiók számára versenyképességük növelését.
A kohéziós politika fontos célkitűzése az határon átnyúló európai együttműködés. Ezért fontos a határ menti területeken az együttműködés harmonikus végrehajtása és támogatása, egyrészt a belső határok mentén fekvő területek tekintetében, de mindenekelőtt az Európai Unió külső határai mentén.
Végül, a makrorégiók nagyon hatékonyak, és ennek kapcsán javasolni szeretném a biztos úrnak, hogy - más stratégiák példáját követve - hozzunk létre stratégiát a Kárpátok - az Európai Unió egyik legnagyobb régiója - számára, amely a természeti kincseket tekintve is az egyik leggazdagabb Európában.
Patrice Tirolien
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Szeretném hangsúlyozni a Parlament által a köztes régiók kategóriájának létrehozása tekintetében nyújtott támogatást, és rámutatni, hogy ez - ellentétben azzal, amit egyesek mondtak - semmiképpen fog további terhet jelenteni a közösségi költségvetés számára. Amit mi, itt javasolunk, az forradalmi jelentőségű az átmenet fogalmát tekintve, változatlan költségvetés mellett. Egy méltányosabb rendszer irányába szeretnénk elmozdulni, amely segíti a komoly nehézségekkel küldő régiókat. Az átmeneti zóna - ahol az 1 főre jutó GDP az uniós GDP átlagának 75-90%-a között van - valódi kötelezettségvállalást jelent a konszolidált kohéziós politika felé a jövőre vonatkozóan.
Ezenkívül nagy örömömre szolgál, hogy állásfoglalásunk megerősítette a Parlament legkülső régiók irányában való elkötelezettségét. Ezek a régiók sajátos és állandó hátrányoktól szenvednek, amelyek indokolják ezt a szolidaritási erőfeszítést, hogy az Unió részeként hatékonyan részt vehessenek az EU és a világ közötti kapcsolatokban.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Elnök úr! A regionális politikára és a kohéziós politikára szükség van a fejlettség terén meglévő különbségek elsimítása érdekében. Alapvető fontosságú az emberek jóléte és az európai versenyképesség szempontjából is. Az uniós szintű regionális politikának mindenekelőtt hozzáadott értéket kell teremtenie és új vállalkozásokat, és - ebből következően - munkahelyeket az emberek számára.
Fel kell tennünk a kérdést, hogy van-e értelme átdolgozni minden jelenlegi regionális támogatást Brüsszelen keresztül, vagy a pénz hatékonyabban is elkölthető-e, ha azt közvetlenül a régiókba küldik, a tagállamokba. Az EU regionális politikáját bürokrácia és visszaélések övezik. Meglehetősen nagymértékű bürokrácia van jelen az EU-ban és a tagállamokban, ami olyan helyzetet eredményezett, amelyben számos innovatív vállalkozás - régiek és újak - nem pályázik pénzre vagy támogatásra, mert egy vagy két embert kellene alkalmazniuk a kérelemmel kapcsolatos feladatokra, és az egész túlságosan sok időt venne igénybe. El kell gondolkodnunk azon, hogy az európai innovációs politikának egyáltalán van-e jövője, ha a regionális politika nem támogatja.
Maria do Céu Patrão Neves
(PT) Elnök úr! A kohéziós politika az EU egyik leginkább emblematikus szakpolitikai területe, amely a legjobban szimbolizálja az európai projekt építésének eszméjét. Ezért megkívánja és megérdemli, hogy ma, itt a Parlamentben minden aspektusát a legrészletesebben megvitassuk, e számos előadó részvételével, akiknek ezúton gratulálok.
Hangsúlyozni szeretném, hogy olyan költségvetésre van szükség, amely igazodik ehhez a politikához, nagyobb fokú rugalmasság és ellenőrzés mellett, hogy az európai alapok valóban lökést adjanak azoknak a fejlesztési projekteknek, amelyek képesek a fenntartható működésre. Ezt figyelembe véve fontosnak tartom, hogy azok a régiók, amelyek már nem tartoznak az 1. célkitűzés hatálya alá, egy köztes szakaszba kerülhessenek, amely konszolidálja a fejlődésüket - ugyanis már bizonyították, hogy képesek fejlődni -, ahelyett, hogy egyik pillanatról a másikra magukra hagynánk őket, ezzel veszélybe sodorva az addig elért haladást.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Az új tagállamok - köztük Magyarország - számára létfontosságú témát vitatunk most. Vannak olyan riasztó információk, hogy bizonyos bizottsági döntéshozók a kohéziós politika költségvetését 2014-től lényegesen csökkenteni akarják. Ez öngyilkos lépés lenne. Ebben az esetben nemcsak a szegényebb régiók felzárkózása nem valósítható meg, hanem az Európa 2020 stratégiája is veszélybe kerül. Nagyon helyes és társadalmilag igazságos az a javaslat, hogy hozzunk létre egy átmeneti támogatási kategóriát. Elfogadhatatlan azonban a kohéziós támogatásoknak a makrogazdasági feltételrendszerhez kötése, mivel a régiókat olyanért büntetnénk, olyan kormányzati politikáért, amelyre nem tudnak befolyást gyakorolni. És végezetül a kohéziós politika működési mechanizmusa bevált, alapvetően jó, az átláthatóságot növelni kell és csökkenteni kell a bürokráciát.
Sabine Verheyen
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A régióközi együttműködés jelentősége a jövőben csak nőni fog. A határon átnyúló és a makroregionális együttműködés mérhetetlenül fontos az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek megvalósításához egy olyan Európában, amelyben egyre erősebb a kohézió. A határ menti régiók még mindig különleges kihívásokkal néznek szembe. A például az infrastruktúra, az üzleti együttműködés, a kutatási együttműködés, a munkaerőpiac fejlesztése és a képzés terén megvalósuló határon átnyúló koncepciók és projektek motorként szolgálnak az Európai Unió nagy része számára.
Egyértelmű, egyszerű struktúrákra van szükség a régióközi projektek tekintetében. A projektpartnerekre vonatkozó eltérő nemzeti követelmények sokszor megnehezítik az együttműködést, és az egyedi, fenntartható projektek végrehajtását. Pieper úr jelentése felszólít a régióközi együttműködés (3. célkitűzés) részarányának 7%-ra való növelésére, ami fontos lépés előre és amit erőteljesen támogatok.
Luís Paulo Alves
(PT) Elnök úr! A kohéziós politika az európai projekt jövője szempontjából a legfontosabb szakpolitikai terület. A működéséhez, egy belső piaccal rendelkező közös terület és a közös valuta létrehozásához bizonyos szintű konvergenciára van szükség a tagállamok és régióik között. A versenyképesség terén jelenleg meglévő különbségek és a fejlettségbeli aránytalanságok elkerülhetetlenül Európa meggyengüléséhez és ahhoz vezettek, hogy a válság az euróövezetet sem hagyta érintetlenül. Ezért is van, hogy a konvergencia iránti óriási szükség hatalmas kohéziós költségvetést tesz szükségessé, amely nem gyengíthető meg más politikák finanszírozásával. Ahhoz, hogy többet tegyünk, az EU-nak többre is van szüksége, amit a költségvetésének növelésével érhetünk el, nem pedig a kohéziós költségvetés csökkentésével - bármilyen csekély mértékű is legyen e csökkentés.
Ezért azt kérdezem Öntől, biztos úr, hogy előfordulhat-e, hogy - az uniós költségvetés bárminemű növelése nélkül - az új infrastruktúra alap és új innovációs politikák létrehozása - amelyek kapcsolódnának a kohézióhoz és a regionális fejlesztéshez, amit támogatok - a kohéziós költségvetésbe behozott trójai faló lenne?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök úr! A kohéziós politika fontos szerepet játszik a régiók fejlődésének elősegítésében - olyan régiókéban, amelyek városi és vidéki területeket egyaránt magukban foglalnak, összhangot teremtve közöttük. Tény, hogy a városi területeknek komoly részük van a regionális fejlődés felgyorsításában, ezért biztosítani kell számukra az e szerepük betöltéséhez szükséges támogatást. Mindazonáltal a vidéki és a városi területek kiegyensúlyozott fejlődésére kell törekednünk.
Meg szeretném jegyezni, hogy a kohéziós politika nem igazán látható a vidéki területeken, ellentétben az ezzel kapcsolatos állításokkal. A kohéziós politika keretében támogatásokat kell nyújtani a vidékfejlesztés számára, mert a közös agrárpolitika második pillére tevékenységét a még inkább környezetbaráttá tétel, a biogazdálkodás előmozdítása, a környezetvédelemmel kapcsolatos kérdések, a mezőgazdasági fejlesztés és feldolgozás felé irányítja. De nem áll rendelkezésre elegendő támogatás a vállalkozások, valamint a műszaki és a szociális infrastruktúra fejlesztésére a vidéki területeken, ami a kohéziós politika szerepe lenne. A műszaki infrastruktúra létrehozása alapvető a fejlődéshez, de nem feledkezhetünk meg a vállalkozások és a szociális infrastruktúra, valamint a tudományos munka és a kutatás fejlesztéséről, amelyek alapvetően befolyásolják a modern, intelligens és innovatív fejlődést.
Victor Boştinaru
(RO) Elnök úr! A mai vita adja a legjobb érvet egy hatalmas és jól finanszírozott kohéziós politika szükségessége mellett a következő pénzügyi keretben.
Hübner asszonynak, bizottságunk elnökének kiváló beszéde, valamint Theurer úrnak a strukturális és kohéziós alapok felhasználásáról szóló kiváló jelentése inspirált. Ezért azt kérdem Öntől, biztos úr, hogy a jövőbeni támogatási ciklus európai szemszögéből nézve Románia - a támogatásokat legalacsonyabb mértékben felhasználó ország - hogyan kötelezheti el magát egy ún. igazgatási reform mellett, aminek semmi köze a regionális reformhoz, anélkül, hogy lenne bármilyen hatástanulmány, anélkül, hogy legalább konzultációkra kerülne sor a Regionális Politikai Főigazgatósággal - amely a sajtóból értesült erről a projektről -, és anélkül, hogy konzultációt folytatnának a politikai szereplőkkel, a helyi szereplőkkel és a civil társadalommal, ezzel veszélyeztetve a projekt egészének stabilitását és kiszámíthatóságát.
Monika Hohlmeier
(DE) Elnök úr! Két dologról szeretnék beszélni a kohéziós politikával és a regionális politikával kapcsolatban. Elsőként az ún. köztes kategóriával kapcsolatos vitáról, ami nagyrészt nemzeti érdekek mentén folyik. Alapvető fontosságúnak tartom, hogy e vita kapcsán mérlegeljük a következő szempontokat: a regionális politikának és a gazdaságfejlesztési politikának egy ösztönzési rendszert kell kínálnia, hogy a vonatkozó régiók fejlődhessenek. Ha a rendszer úgy épül fel, hogy függőség alakul ki a folyamatos támogatások iránt anélkül, hogy erőfeszítéseket követelnének meg a régióktól a vonatkozó erőforrások megszerzése érdekében, akkor szerintem egy ilyen köztes kategória abszolút katasztrófa lenne, mert mindig is civakodás tárgya lenne, amiben nincs logika. Ugyanakkor nem hiszem, hogy lenne értelme annak, hogy az 1. célkitűzés hatálya alól kieső régiók továbbra is különleges támogatásban részesüljenek. Szerintem annak van értelme, hogy azok a régiók is támogatásban részesüljenek, amelyek sajátos körülmények miatt küzdenek pénzügyi és gazdasági nehézségekkel. Amit nem akarunk, az a "folyamatos támogatás” mentalitás; ehelyett kínáljunk segítséget és támogatást az azt igénylő régiók számára.
Petru Constantin Luhan
(RO) Elnök úr! A kohéziós politika kétségkívül alapvető fontosságú az Európai Unió fejlődéséhez. Úgy vélem, e politika szerkezete alátámasztja az európai versenyképességet. Véleményem szerint folytatni kell a régiók támogatását, hogy teljesíthessék a gazdasági és szociális kohézióval kapcsolatos célkitűzést. Pénzügyi támogatásra van szükség, elsősorban a regionális GDP-t véve figyelembe.
A hétköznapi polgárok számára biztosítani kell a szociális, oktatási, egészségügyi és közlekedési infrastruktúrához való hozzáférést. Ez lehetővé teszi, hogy a gazdasági fejlődéssel kapcsolatos erőfeszítések mellett növekedjen az életszínvonal, ami polgárainkat otthon tartja Európában.
Képviselőtársaim! A gazdasági versenyképesség fellendítéséhez a kkv-k jelentik a kulcsot. Jobban kell ösztönöznünk őket a támogatásokhoz való hozzáférésre vonatkozó szabályok rugalmasabbá tételével és azzal, hogy támogatjuk őket.
Ezért javaslom, hogy az infrastruktúrához és a minőségi szolgáltatásokhoz való egyenlő hozzáférés, valamint a kkv-k részére nyújtott támogatás alapvető irányadó elvek legyenek a regionális fejlesztési politika struktúrájában, és hogy ez legyen a követendő út a globális versenyképesség eléréséhez.
Rosa Estaràs Ferragut
(ES) Elnök úr! A kohéziós politika tagadhatatlanul hozzájárult a termelékenység javulásához az EU valamennyi régiójában, csakúgy mint a regionális különbségek megszüntetéséhez, és nincs kétség afelől, hogy alapvető fontosságúnak bizonyult minden polgár számára, és hogy segít - és a jövőben is segíteni fog - az Európát sújtó gazdasági és pénzügyi válság leküzdésében. Ezért is olyan időszerű az ötödik kohéziós jelentés.
Három kulcsfontosságú elképzelés van. Az első értelmében a bruttó hazai terméket ki kell egészíteni a nemzeti és a regionális hatóságok által biztosított egyéb mutatókkal. A második elképzelés szerint létre kell hozni egy köztes kategóriát, hogy mindazok a régiók, amelyek nem tartoznak a konvergencia célkitűzés hatálya alá, és amelyeknek nem sikerül versenyképessé válniuk, hasonló helyzetekben hasonló bánásmódban részesülhetnek, és e régióknak nem kelljen hirtelen változásokkal megbirkózniuk. A harmadik elképzelés a 3. célkitűzés megerősítése.
Két kérésem lenne. Először is, a 150 km-es maximális távolságot törölni kell, hogy számos régió - például a Baleár-szigetek - részt vehessen a határon átnyúló együttműködésben. Másodszor, a jelentés szerint az EU munkanyelve a francia, az angol és a német. Ez nem így van. Az EU 23 nyelve tesz minket gazdaggá és sokszínűvé.
Nadezhda Neynsky
(BG) Elnök úr! Gratulálni szeretnék az előadóknak az ezzel a különösen fontos témával kapcsolatos munkájukhoz.
Bolgár politikusként különös érdeklődéssel követem a kedvezményezett régiók köztes kategóriájával kapcsolatos fejleményeket, amely kategóriát az új 2013-2020 közötti időszakra szóló költségvetési keretben szándékoznak létrehozni.
Mint azt a mai napon már többször hangsúlyozták, én is úgy gondolom, hogy ez a kérdés további eszmecserét igényel, mert jelen pillanatban egy előfeltételt állapítanak meg az egyes régiók kezelésében a felosztások, illetve a kizárások tekintetében, ami ellentétes a szolidaritás európai elvével. A köztes kategória ellentmond az európai uniós átlag alatti fejlettségi szinttel rendelkező európai régiók közelítésével kapcsolatos elvnek. Nem kellőképpen világos, milyen alapon döntöttek a 75%-os és a 90%-os küszöb mellett, és hogy például miért nem hoztak létre egy kategóriát kifejezetten az elmaradott régiók számára.
Az előadó által a 34. bekezdésben megfogalmazott javaslatnak megfelelően fogok szavazni, bár fenntartással kezelem az e küszöbök alá eső régiók megemlítésével kapcsolatban. Emellett igennel fogok szavazni az 5. módosítás világos és szigorú feltételeire, amit elsődleges fontosságúnak tartunk az új keret végrehajtásakor esetlegesen felmerülő nehézségek elkerülése érdekében.
Johannes Hahn
Elnök úr, tisztelt képviselők! Először is szeretném megköszönni, hogy ilyen aktívan részt vettek ebben az átfogó vitában, amely során számos felszólalást hallhattunk. Ez azt bizonyítja, hogy részletekbe menően kell foglalkozni a regionális politikához és a kohéziós politikához kapcsolódó kérdésekkel itt, a Parlamentben. Egy számomra igen fontos dologgal szeretném kezdeni. Nagyon fontos volt a Parlament számára az időzítés szempontjából - és én is örömmel fogadtam -, hogy a Parlament számára lehetőséget kell biztosítani ahhoz, hogy részletes, összetett vélemény alkosson a rendelettervezeteink közzététele előtt, és hogy ez a vélemény a vonatkozó rendeletekben is megjelenjen. Ezért nagyon szeretném, ha megértenék, hogy jelenleg nem tehetek átfogó javaslatokat írásban, mert azok kifejezetten a most előterjesztett jelentéseken fognak alapulni.
Igen fontos, hogy nagyobb hangsúlyt fektessünk a régiókkal folytatott munka minőségére, különösen akkor, amikor a valódi strukturális problémákkal küzdő országokról van szó. Ebben az esetben nem csak a források elosztásával és a célkitűzések azonosításával kell foglalkozni, de segíteni kell a programok meghatározásában is a célkitűzések azonosítása érdekében, és támogatni a klaszterek kialakítását az egyes régiókban vagy a régiók részeiben, a fenntartható gazdasági növekedés generálása érdekében.
Lehet, hogy csak megismétlem azt, amit több felszólaló is említett, de felhívnám a figyelmet arra, hogy a javaslatunk külön fejezetet fog tartalmazni a többszintű irányításról, amely tartalmazza majd az álláspontunkat, és amelyben felszólítjuk az érdekelt feleket, hogy működjenek együtt az operatív programok kidolgozása során a régiókban. Ennek kapcsán felszólítanám a régiókban felelős pozíciókat betöltőket a helyi közigazgatás bevonásának a biztosítására. Ezt azért mondom, mert mint Önök közül sokan, több olyan panaszt is hallottam a régiókból, hogy a nemzeti hatóságokat nem vonják be a munkába, miközben a helyi közigazgatás azért jajong, mert a regionális szint őket nem vonja be.
Ha megvizsgáljuk a felelősségvállalás kérdését, amit már többször említettek, akkor e téren bizonyosan szükség van mindannyiuk segítségére. Az egyszerűsítés sokat használt -talán már túl sokat is használt - szó, amely kihívást jelent számunkra. Mindazonáltal az egyszerűsítés nem jelentheti pusztán az ellenőrzések lazítását. Megfelelő eszközökkel kell törekednünk tevékenységünk egyszerűsítésére. Nagy reményekkel tekintek Barnier úr közbeszerzéssel kapcsolatos munkájára, amelynek célja a folyamat egyszerűsítése az eljárások további szabványosításával, a hibahatár csökkentése, ezáltal jelentőségteljesen hozzájárulva az egyszerűsítés megvalósításához. A mi részünk ebben az, hogy további javaslatokat terjesztünk elő az átalányösszegekkel stb. kapcsolatban. E tekintetben szintén fontos lesz, hogy a tagállamok kövessék az iránymutatásainkat.
Az egyik felszólaló azt javasolta, hogy az európai strukturális alapot talán el kellene választani a strukturális alapok családjától, de nincs ilyen tervünk. A vidéki területeken szükséges intézkedések közül többnek az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap alá is tartoznia kell, aminek célja nem csak a gazdálkodók támogatása, hanem a vidéki területek támogatása is. Mint tudjuk, az ágazatnak számos szereplője és résztvevője van. Itt a feladat ismét az, hogy javítsuk a különböző alapok közötti koordinációt, ami a közös stratégiai keret általános célkitűzése.
A feltételesség segíteni fog abban, hogy javítsunk a munkánk minőségét. Sok minden elhangzott ma a köztes régiókkal kapcsolatban, többnyire fontos és helyénvaló észrevételek. A cél az, hogy segítsük a fejlődést ezekben régiókban, amelyek e tekintetben még nem érték el az európai átlagot. Ez a regionális politika lényege. A legfontosabb célok a következők: minőségi és mennyiségi hozzájárulás a növekedéshez az Európa 2020 stratégában meghatározott célok elérésének biztosítása érdekében, például az energia, az éghajlatváltozás, az innováció, a kutatás, az oktatás és képzés, a foglalkoztatás, valamint a szegénység elleni küzdelem terén. Szeretnék köszönetet mondani mindenkinek ezért a nagyon értékes vitáért, és azért az óriási támogatásért, amit a Parlament politikáink iránt tanúsított.
Miroslav Mikolášik
előadó. - Elnök úr! A programok végrehajtása folyamatosan és dinamikusan történik, ami befolyásolható a folyamat egészében felbukkanó gyakori hibák, illetve azon területek azonosításával, ahol reformokra van szükség.
Ebben az összefüggésben a stratégiai jelentéstétel - mint új eszköz - növeli az elszámoltathatóságot a szakpolitikai célok megvalósítása terén, és megmutatja, hogy a kohéziós politikának minden európai régióra és társadalmi kihívásra ki kell terjednie, hogy az EU egészében intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést valósíthassunk meg.
A kohéziós politika az európai, nemzeti, regionális és helyi szintű felelősségteljes kormányzásra támaszkodik. Az e szintek közötti zökkenőmentes együttműködésre ugyanolyan nagy szükség van, mint az egész folyamat egyszerűsítésére. A támogatások természetesen nem maradhatnak felhasználatlanul a túlzott bürokrácia vagy a nehézkes szabályok és eljárások miatt. A jól finanszírozott kohéziós politikának közelebb kell lennie az uniós polgárokhoz, és továbbra is az Európai Unió régióira és társadalmi kihívásaira kell koncentrálnia, egyrészt azáltal, hogy segíti a szegényebbeket a felzárkózásban, másrészt pedig úgy, hogy intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést teremt az egész Európai Unióban.
A 2010. évi stratégiai jelentés erőteljes ösztönzőként szolgál a kohéziós politikai programok jelenlegi végrehajtásának javításához. Ezenkívül arra ösztönzi a tagállamokat, hogy behozzák az uniós pénzeszközök befektetésével kapcsolatos késedelmeiket, és hatékonyabb cselekvési terveket dolgozzanak ki a megállapított célok elérése érdekében. Ezért remélem, hogy a 2010. évi stratégiai jelenésről szóló mai szavazás eredménye ezt az üzenetet küldi majd a tagállamoknak és a Bizottságnak.
