Az EU és az Amerikai Egyesült Államok közötti tárgyalások a vízummentességről (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozata az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között a vízummentességről folyó tárgyalásokról.
Dragutin Mate
a Tanács hivatalban levő elnöke. - (SL) Röviden szeretnék néhány szót szólni a vízummentességről folyó megbeszélések eredményeiről, és az elektronikus utazásengedélyezési rendszerről folytatott tárgyalásokról. Bevezetőként el szeretném mondani, hogy az Európai Unió számára a vízumpolitika rendkívül fontos kérdés, és hogy amióta az új tagállamok csatlakoztak az Európai Unióhoz, mind a Bizottság, mind az elnökségek hatalmas erőfeszítéseket tettek azért, hogy minden országnak és minden állampolgárnak ugyanazoknak a követelményeknek kelljen megfelelni az Amerikai Egyesült Államokba történő belépés során, és hogy mindegyikükre vonatkozzon a vízummentesség. A vízum eltörlése - természetesen - azt jelentené, hogy az Európai Unió minden állampolgára egyenlő.
Ez évben az USA hozzákezdett bizonyos eljárásokhoz, és megnyitotta a kapuit a vízummentességi program előtt. Kizárólag bilaterális megbeszélésekkel indítottak, és ezen a területen merült fel néhány félreértés. Sor került néhány intenzív megbeszélésre, melyekből mi, az Elnökség, a Bizottsággal karöltve ez év elején levontuk a következtetéseket, és egy sor megbeszélést követően megállapodás született ezen a területen egy kettős vagy párhuzamos együttműködési rendszerről (twin-track approach). Ez a megközelítés a március 12-én Szlovéniában tartott, EU elnökségi trojka - USA megbeszélésen is megerősítésre került.
A kettős rendszer azt jelenti, hogy a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az Európai Unióval kapcsolatos ügyekben tárgyalásokat folytasson és megállapodásokat kössön az Amerikai Egyesült Államokkal, és ezzel párhuzamosan minden ország bilaterális megbeszéléseket folytathat a tagállamok hatáskörébe tartozó ügyekről. Az április 18-án tartott legutolsó ülésén a Bel- és Igazságügyi Tanács is megszavazta a Bizottság részére adott felhatalmazást, így most már a Bizottság is kezdeményezhet ilyen tárgyalásokat. Reméljük, hogy ez a kettős együttműködés átlátható lesz. Egyes tagállamok már megkezdték az előzetes bilaterális megbeszéléseket a megállapodásról, bár eddig még semmit nem foglaltak írásba. Azt reméljük, hogy mind a Bizottság, mind a tagállamok átláthatóan működnek, hogy ezt követően a fenti szinten járhassunk el.
Az elektronikus utazásengedélyezési rendszerrel kapcsolatban meg kell említenem, hogy erről a témáról már számtalan megbeszélést folytattunk. A Bizottsággal és az amerikai oldallal közösen, ún. felderítő beszélgetéseket folytattunk. Az ezidáig rendelkezésünkre álló adatok alapján nyilvánvaló, hogy jelenleg az Amerikai Egyesült Államok nem kér több információt és adatot annál, mint amit az utasok az Amerikai Egyesült Államokba légi úton történő utazásuk során a zöld színű I-94-es nyomtatvány kitöltésekor már eddig is önkéntesen megadtak. Ez rendkívül fontos.
A jelenleg folyó tárgyalások során megállapítottuk - és ez elfogadásra is került -, hogy ezek az ellenőrzések díjmentesek lesznek,és az engedély kiadása után két éves időtartamra lesz érvényes. Valójában, ha ez a rendszer működni fog, az állampolgárok Interneten küldik majd el az Amerikai Egyesült Államok hatóságai számára az információt, mely hatóságok a jövőben a fenti adatokat a jelenlegivel egyező módon fogják feldolgozni.
Van egy másik, említésre méltó téma is, nevezetesen az Amerikai Egyesült Államokkal a személyes adatok védelmével foglalkozó magas szintű szakértői bizottságról folytatott tárgyalások. Eddig tizenkét, a megállapításaink szerint azonos elvben sikerült megállapodásra jutnunk. Egy elv még nyitott. Remélem, hogy június végére eljutunk arra a pontra, ahol megállapíthatjuk, hogy tovább folytathatók a megbeszélések, és eltérő felhatalmazást adhatunk a csoportnak azért, hogy megkezdődhessen a felkészülés az Amerikai Egyesült Államokkal ezen a területen megkötendő keretegyezményről folytatandó tárgyalásokra.
Miért van szükség erre a keretegyezményre? Először is azért, mert meg kívánjuk tartani az összhangot a múlt év decemberében az Európai Parlament által elfogadott határozattal, ami hangsúlyozottan kimondja, hogy kívánatos lenne egy ilyen megállapodás. Természetesen úgy véljük, hogy a tárgyalások csak akkor lehetségesek, és megállapodás elérésére a fenti keretegyezményen belül csak akkor lesz lehetőség, ha ezek megfelelnek az elveknek, és ha a lisszaboni szerződés együttesen, vagyis a Parlamenttel, a Tanáccsal és a Bizottsággal közösen, elfogadásra kerül. Csak a fenti három testület közötti konszenzus teszi lehetővé számunkra a közös elvek megteremtését és a közös akciók alapelveinek kialakítását. Ugyanakkor, természetesen, amikor megszületik a keretegyezmény, továbbra is egyénileg és eseti alapon hozunk döntéseket az információcseréről. Az egyezmény ugyanis nem terjedhet ki minden jövőbeni eseményre. Ezzel azt akarom mondani, hogy a jelenlegi helyzet olyan, hogy minden egyezménnyel, illetve megállapodással kapcsolatos tárgyalás esetében újra felvetődnek és ismételten megtárgyalásra kerülnek a fenti elvek. Ha lennének olyan elvek, amelyek biztosítanák a kiindulási alapot számunkra, akkor, természetesen, egyszerűbb helyzet alakulna ki a konkrét megállapodások és szerződések esetében. Elnök úr, röviden ennyit szerettem volna elmondani.
Jacques Barrot
a Bizottság alelnöke. - (FR) Miniszter úr, hölgyeim és uraim, az Európai Unió -Amerikai Egyesült Államok "igazság, szabadság és biztonság érvényesülésén alapuló térség” miniszteri trojkája, amelyben Mate úr és Frattini alelnök úr is részt vett márciusban, kiváló lehetőséget biztosított arra, hogy amerikai partnereinkkel néhány fontos kérdést megvitassunk.
Egy lépést már megtettünk a helyes irányba azzal, hogy elfogadtuk a vízummentességről szóló új amerikai jogszabályok bevezetése érdekében alkalmazandó megközelítésről szóló miniszteri nyilatkozatot. A fenti jogszabály értelmében biztonsági megállapodásokat kell aláírni azokkal az országokkal, amelyek jelenleg, illetve a jövőben tagjai lesznek a vízummentességi programnak. Az Amerikai Egyesült Államok tudomásul vette az Európai Unió esetében szükséges kettős megközelítést, mely szerint az adott területen a hatáskörök megoszlanak a Közösség és a tagállamok között. A hazai hatáskörökkel kapcsolatos témák megvitatására a hazai hatóságokkal kerül sor, míg az Unió felelősségi körébe tartozó ügyekről az európai hatóságokkal tárgyalnak. Az amerikai tárgyaló felek támogatták az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, biztonságos és vízummentes utazás mielőbbi megvalósulására irányuló közös célkitűzést.
A fenti célkitűzés elérése érdekében a Bizottság olyan felhatalmazás (mandátum) megadását javasolta a Tanács részére, ami lehetővé tenné, hogy a Tanács megkezdje az Egyesült Államokkal folytatandó tárgyalásokat. Hálás vagyok Mate úrnak, aki a Bel- és Igazságügyi Tanács április 18-i ülésén elnökölt, mivel - a széleskörű konszenzusnak köszönhetően - a Tanács készen állt arra, hogy átadja a fenti mandátumot a Bizottságnak. Ez ékes bizonyítéka a korábbinál nyilvánvalóan hatékonyabb közös munkára és egységes előrelépésre irányuló együttes szándékunknak.
A Bizottság tehát a lehető legrövidebb időn belül kezdeményezi a tárgyalásokat. Az amerikai hatóságokkal már felvettük a kapcsolatot. A lehető legrövidebb időn belül előrelépést kell elérnünk az Egyesült Államokkal a vízummentességi program feltételeinek kidolgozása terén, ami a Közösségek hatáskörébe tartozik. Ugyanakkor garantálnunk kell állampolgáraink jogait és szabadságjogait a tekintetben, hogy a tagállamok számára a lehető legrövidebb időn belül biztosítsuk a vízummentességet. Különös gondot fordítunk arra, hogy a Közösségek és az Amerikai Egyesült Államok között létrejövő megállapodások a kölcsönösség elvén, az alapvető jogok és az egyéni szabadságjogok tiszteletben tartásán alapuljanak, beleértve az adatvédelemhez és a magánélethez való jogot.
Amint Mate úr korábban említette, a tárgyalások során beszélünk majd az elektronikus utazásengedélyezési rendszerről. A vízummentességi program keretein belül az Amerikai Egyesült Államokba légi-, illetve vízi úton utazó utasoknak az indulás előtt, elektronikusan meg kell válaszolniuk néhány kérdést. Ezt követően kerül kiadásra számukra az elektronikus utazási engedély. Hangsúlyozni szeretném, hogy ez a rendszer az Európai Unió és Ausztrália között már működik. Az Amerikai Egyesült Államok már többször - nevezetesen a belbiztonsági miniszterrel, Chertoff úrral, tartott videó-konferencián - nyújtott információt számunkra az elektronikus utazásengedélyezési rendszer (ESTA) működtetésével kapcsolatos előkészületekről.
Természetesen további tisztázásra van szükség, és Mate úr és én a fenti témákról további megbeszéléseket fogunk folytatni Chertoff úrral, amikor május végén ellátogat Brüsszelbe. Ebben a témában továbbra is szolidárisnak kell lennünk a tagállamokkal. A kettős, illetve párhuzamos együttműködési rendszer csak akkor működik majd hatékonyan, ha a tagállamok az Egyesült Államokkal folytatott tárgyalásaik során teljesen átláthatóak lesznek. Az Amerikai Egyesült Államoknak hamarosan elő kell terjesztenie a tagállamokkal kötendő és az általuk már aláírt egyetértési nyilatkozat végrehajtásával kapcsolatos előkészületek részleteit, mivel ezek a végrehajtási megállapodások rendkívül fontosak, és a mi feladatunk lesz az értékelésük.
Végezetül, az elnökséggel szorosan együttműködve, a Bizottság törekedni fog az Egyesült Államokkal régóta folyó tárgyalások folytatására. A fenti téren az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kapcsolatokhoz bizalmi és lényegi partnerségre van szükség. Állampolgáraink biztonsága érdekében az alapvető jogokat biztosító, közös fellépések kellenek. Véleményem szerint a tárgyalási mandátum elfogadása a lehető legjobb kompromisszum. Lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a számukra kiváltságosnak minősülő kérdésekben, így az együttműködés, és a hírszerző szolgálatok közötti adatcsere területén, önálló tárgyalásokat folytassanak az Amerikai Egyesült Államokkal, de - természetesen - a mi feladatunk annak biztosítása, hogy az Amerikai Egyesült Államokba történő utazás az Európai Unió minden állampolgára számára lehetséges legyen. Az Amerikai Egyesült Államok Kongresszusa kritizálta a vízummentességi program kiterjesztését, de én úgy vélem, hogy az Európai Parlament és a miniszter úr támogatásával fenn tudjuk tartani az Európai Uniónak azt az álláspontját, hogy minden állampolgára azonos bánásmódban részesüljön.
Ma délelőtt ezekről tudok beszámolni a Parlamentnek. Most pedig nagy figyelemmel hallgatom a felszólalásaikat, amelyek hozzá fognak járulni az elkövetkező tárgyalások további tisztázásához.
Urszula Gacek
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, nagy örömmel üdvözlöm a Tanács és a Bizottság kezdeményezését, miszerint világos és átlátható keretelveket kívánnak kidolgozni az Európai Unió tagállamai és az Amerikai Egyesült Államok közötti, vízummentes utazásra vonatkozó kétoldalú megállapodások terén.
Ez év elején egyes türelmetlen tagállamok önálló tárgyalásokba kezdtek az Egyesült Államokkal, az Unió hozzájárulása nélkül. Más országok úgy döntöttek, hogy megvárják, amíg az elvek az Unió keretein belül szabályozásra kerülnek, mivel megértették, hogy erősebb pozícióba kerülnek akkor, ha számíthatnak az egész Európai Unió támogatására. A mai napon határozott üzenetet küldtünk az Egyesült Államoknak, világossá téve, hogy nem gyakorolhatnak nyomást az egyes tagállamokra oly módon, hogy azok megsértsék a közösségi elveket. Ez az Uniós előkészületek hatáskörén kívül eső, olyan érzékeny kérdésekre is vonatkozik, mint az utasok mozgásával kapcsolatos adatok közzététele. A lényegi kérdés az, hogy az egyes tagállamok most már önállóan is folytathatnak tárgyalásokat az Amerikai Egyesült Államokkal. Ezek éppen azok a tagállamok, amelyek állampolgárai számára a leginkább fontos a vízummentes utazás az Egyesült Államokba. A fent említett országoknak azonban szem előtt kell tartani az együttesen kidolgozott, és a kölcsönösség elvén alapuló álláspontot és azt a követelményt, hogy a Bizottságot kötelesek tájékoztatni a tárgyalások fejleményeiről.
Lényegében most az amerikai térfélen van a labda. Fel szeretném hívni az Egyesült Államokat, hogy gondosan vegye fontolóra azokat a kritériumokat, amelyek alapján megadja a vízumot az Európai Unió keleti részén élő állampolgárok számára. Valóban igaz az, hogy az utóbbiak nagy része olyan illegális bevándorló, aki nem kívánja elhagyni az Amerikai Egyesült Államok területét a vízuma lejártakor? Valójában ugyanis ezért utasítják vissza a vízumkérelmek jelentős részét, és nem azért, mert potenciálisan biztonsági kockázatot jelentenek a kérelmezők. Mindent összevetve, Kelet-Európa aligha tekinthető a fundamentalista iszlám terrorista csoportok táptalajának. A múltban a kelet-európai állampolgárok, pénzügyi okokból kísértést éreztek az Amerikai Egyesült Államokban való illegális letelepedésre. A helyzet azonban mára drámaian megváltozott. Az Európai Unióhoz való csatlakozás óta a kelet-európaiak legálisan dolgozhatnak a régi Európa országaiban. A jogszabályok megszegése és a bevándorlási hivataltól való félelem nélkül dolgozhatnak ott.
A fenti változásokat figyelembe véve az Egyesült Államok negatív hozzáállását egyre nehezebben tudják a fenti állampolgárok megérteni. Az Egyesült Államok által elfogadott álláspont a róla alkotott kép szempontjából is romboló hatású. Ezért az Amerikai Egyesült Államok érdekeit is szolgálná, ha a tárgyalások minél hamarabb befejeződnének, és ha az Unió állampolgáraival szemben támasztott vízumkötelezettség a múlté lenne.
Claudio Fava
a PSE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretném üdvözölni a Tanács elnökét és a biztos urat. Képviselőcsoportunkat örömmel tölti el, hogy a Tanács jóváhagyta a tárgyalásra felhatalmazó mandátumot, ami végre lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy tárgyalásokat folytasson az összes tagállam - megismétlem, az összes tagállam - felvételéről a tavalyi év során az amerikai Kongresszus által módosított vízummentességi programba.
Ugyanakkor azonban sajnálkozásunkat kívánjuk kifejezni a washingtoni adminisztráció azon döntése miatt, hogy kétoldalú tárgyalásokat kezdeményeztek azokkal az országokkal, amelyek a közelmúltban csatlakoztak az Európai Unióhoz, hisz ezt a döntést sem az érdemében, sem a módszerében nem tartjuk elfogadhatónak.
A képviselőcsoportunk szerint az Amerikai Egyesült Államok fontos tárgyalópartner a terrorizmus elleni küzdelem területén, de ezzel párhuzamosan azt gondoljuk, hogy az amerikai adminisztrációnak tiszteletben kell tartania az Európai Unión Szerződéseinkben meghatározott, politikai jogalanyiságát és jogköreit. Biztos úr, bátorkodom javasolni azt is, hogy ugyanerre emlékeztessük az EU tagállamait is: ők ennek az európai jogalanyiságnak az értelmezői és letéteményesei.
Érdemes felidézni, ahogy azt Önök is tették, hogy a vízumpolitika - hasonlóan a menekültek és az illegális bevándorlás elleni küzdelem esetében alkalmazott politikánkhoz - az Európai Közösségek hatáskörébe tartozik. Fontos tény, hogy a Tanács a tárgyalási mandátum körét egyértelműen meghatározta azáltal, hogy a tagállamok nem folytathatnak bilaterális megállapodások megkötésére irányuló tárgyalásokat az Amerikai Egyesült Államokkal az EU hatáskörébe tartozó témákról, különösen azokon a területeken, amelyeken a vonatkozó megállapodások lehetővé teszik az amerikai hatóságok számára az Európai Unió adatbázisához való hozzáférést.
Ezennel felkérjük a Bizottságot arra, hogy olyan megállapodás megkötésén, illetve olyan átfogó megoldás kidolgozásán munkálkodjon, aminek a segítségével az azonos emberi méltóság és mindenekelőtt a kölcsönösség alapján minden európai ország állampolgára számára biztosított lesz a vízummentesség.
Sophia in 't Veld
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök úr, nagyon örülünk ennek a mandátumnak és izgatottan várjuk az eredményeket. Én is csodálkozom azon, hogy ezt miért nem lehetett elérni az előző években, és miért elérhető most. Reméljük, hogy most tényleg elérhető lesz.
Örülök Mate úr azon kijelentésének is, hogy a vízummentességnek az Európai Unió minden állampolgárára, nem pedig az Európai Unió minden tagállamára kell kiterjednie, hisz a kettő nem azonos. Ezzel kapcsolatban én is fel szeretném hívni a figyelmet arra, hogy a HIV-fertőzöttek nem léphetnek be az Amerikai Egyesült Államok területére. Remélem, hogy egyértelmű lépéseket tesznek a fenti korlátozás, illetve tilalom megszüntetése érdekében. Ki szeretném kérni a véleményüket a Chertoff úr által tett és a Washington Post-ban ezen a héten megjelent kijelentéssel kapcsolatban, miszerint a vízummentesség megadása a légitársaságok által vett ujjlenyomatok függvénye lesz. Ez teljesen új tény és szeretném megismerni az Önök véleményét róla.
Aztán rátérünk a nyilvántartási adatállományra (PNR). Ha az amerikai követelmények a nyilvántartási adatállománnyal kapcsolatban meghaladják az EU - Amerikai Egyesült Államok közötti - egyelőre még nem ratifikált - megállapodásokban meghatározottakat, ez azt jelenti, hogy a megállapodás azonnal hatályát veszti? Ezzel kapcsolatban tudnunk kell, hogy mit tartalmaz a végrehajtási megállapodás és én tényleg nem értem, hogy ezidáig miért nem rendelkezünk ezzel kapcsolatban információval. Furcsállom.
Most pedig rátérek az elektronikus utazásengedélyezési rendszerre és a személyes adatok védelmére. Én nem vagyok teljesen meggyőzve arról, hogy ezt elég jól szervezték meg. Természetesen az a 12 elv, amivel időközben megismerkedtünk, jó. Ugyanakkor azonban, a harmadik pillérben szereplő szabályokhoz, vagyis magának az Európai Uniónak a kerethatározataihoz hasonlóan, a probléma nem az elvekkel, hanem a kivételek hosszú listájával van. Ezen a ponton garanciákat és nem csak elveket szeretnék látni. Tudni szeretném azt is, hogy mindez hogyan fog a gyakorlatban működni, még mielőtt beleegyeznénk abba, hogy mindenkiről kiszolgáltatjuk az adatokat más országoknak.
És hátra van még a demokratikus legitimitás kérdése. Hogyan lehet majd biztosítani a demokratikus ellenőrzést? Véleményem szerint a szakértői bizottságra tett javaslat sem nem demokratikus, sem nem átlátható. Számomra ez a parlamenti ellenőrzés tipikus esete.
Végezetül nagyon remélem, hogy a Bizottság és a Tanács megtanulták azt a leckét, miszerint Európai Unióként sokkal erősebbek vagyunk akkor, ha egységesen lépünk fel, és nem vagyunk megosztva, és ha ráadásul ezekkel a dolgokkal nyíltan, az Európai Parlament parlamenti támogatásával foglalkozunk.
Konrad Szymański
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, hálás köszönetet szeretnék mondani a Bizottság erőfeszítéseiért, melyek arra irányulnak, hogy az Amerikai Egyesült Államok határain azonos bánásmódban részesüljön az Európai Unió valamennyi állampolgára. Ugyanakkor azonban úgy vélem, hogy az amerikai vízumok eltörléséről folytatott tárgyalások egyértelműen megmutatják az Európai Unió korlátait.
Az Európai Bizottság teljes támogatottsága ellenére, nevezetesen azon országok részéről, amelyek 2004-ben és 2007-ben csatlakoztak az Európai Unióhoz, a megbeszélések zsákutcába jutottak. Az Amerikai Egyesült Államok viszont kétoldalú vízum-megállapodásokat fog aláírni az egyes tagállamokkal, ha az érintett ország megfelel az ezen a területen hozott amerikai törvényi előírásoknak, és csakis azoknak. Nyilvánvaló, hogy a Bizottság számára egyszerű a tagállamok kompetenciájának korlátozása. Ez egyes esetekben a Szerződések, más esetekben precedensek révén valósul meg. A harmadik országok vonatkozásában már sokkal nehezebb sikereket elérni. Annak ellenére, hogy a Bizottság kizárólagos képviseleti jogát nagy többséggel támogatták, egyes tagállamok az egyéni tárgyalásokat választották. Habár az én hazám nem tartozik ebbe a kategóriába, meg kell mondanom, hogy nem lepett meg a döntésük.
Dimitrios Papadimoulis
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (EL) Elnök úr, a Bizottság és a Tanács képviselői nem adtak nekünk sem elegendő információt, és nem győzték meg az Európai Parlamentet sem. Az Amerikai Egyesült Államok azon döntése, hogy egyedi megállapodásokat ír alá egy olyan kérdésről, ami a Közösségek hatáskörébe tartozik, sértés az Európai Unióra nézve, és annak is kell tekinteni. A Cseh Köztársaság döntése arról, hogy aláírja ezt a megállapodást, a közösségi hatáskör megsértését jelenti. Senkinek sincs joga arra, hogy az Európai Unió és az Európai Parlament jóváhagyása nélkül adatokat szolgáltasson az amerikaiak vagy mások részére az európai állampolgárokról. Ez túllépi az utasnyilvántartási adatállomány tartalmát.
A Tanács tisztelt tagjait a fentiek miatt arra kérem, tartsák szem előtt azt a tényt, hogy nem csak az új tagállamok érintettek ebben a kérdésben. Habár Görögország egyike az Európai Unió első 15 tagállamának, a görög állampolgároknak még most is vízumra van szükségük ahhoz, hogy az Amerikai Egyesült Államokba utazzanak. Fel kell hagyni ezzel a gyakorlattal, de ezt az egységesítés megközelítése segítségével, és az állampolgárok személyes adatok védelme terén fennálló jogainak megsértése nélkül kell megtenni. Kérem, hogy ez is szerepeljen a végleges álláspontjukban.
Jana Bobošíková
(CS) Hölgyeim és uraim, a Parlamentben én a fentebb említett Cseh Köztársaság állampolgárait képviselem. A Cseh Köztársaság - néhány tagállammal együtt - kezdeményezte az amerikai vízummal kapcsolatos kétoldalú tárgyalásokat. Erőteljesen elutasítom az Európai Bizottság jogtalan kritikáját hazám külpolitikájával kapcsolatban. A Bizottság arrogánsan túllépte a tényszerű kompetenciáit, és semmibe vette a szubszidiaritás és az Unió tagállamai közötti egyenlőség elvét. Szeretném Önöket emlékeztetni arra is, hogy a kétoldalú vízummentességi tárgyalások a Cseh Köztársaság részéről egyszerű reakciót jelentettek arra, hogy a Bizottság semmilyen eredményt nem ért el az Unió új tagországai esetében a vízummentesség megadásáról folytatott megbeszéléseken. Hölgyeim és uraim, a Bizottságnak fel kellene ismernie, hogy bár magas rangú végrehajtó testület, sok olyan terület van, ahol tiszteletben kell tartania a Parlament és az egyes tagországok politikai akaratát.
Végezetül, ha az Európai Bizottság az amerikai vízum ügyében az Unió légügyi biztonsága érdekében kíván fellépni, akkor nem kellene megdorgálnia azokat az országokat, amelyek az információcsere révén, erőfeszítéseket tesznek a terroristák szándékainak keresztülhúzására. Épp ellenkezőleg, azokat az országokat kellene kritizálnia, amelyek minden skrupulus nélkül tárgyalásokat folytatnak, egyebek mellett Líbia és a Hámász képviselőivel.
Carlos Coelho
(PT) Elnök úr, Mate miniszter úr, Barrot elnök-helyettes úr, hölgyeim és uraim, március 10-én itt, a tisztelt Házban beszéltem a fenti kérdéssel kapcsolatos félelmeimről. Akkoriban úgy éreztem, és most is úgy érzem, hogy az Amerikai Egyesült Államok az "oszd meg és uralkodj” stratégiája mellett tette le a voksát azzal, hogy a vízummentességi programján belül kétoldalú tárgyalásokat javasolt. Sajnálatos módon több tagállam nem tudott ellenállni annak a kísértésnek, hogy gyorsabb előrehaladást érjen el, megfeledkezve ezáltal arról, hogy a közös vízumpolitika minden kétséget kizáróan a Közösségek hatáskörébe tartozik, épp úgy, mint ahogy kötelesek a Szerződésben megfogalmazott szolidaritás elvét is tiszteletben tartani.
Amikor ezek a tagállamok csatlakoztak az Európai Unióhoz, vállalták azt is, hogy tiszteletben tartják a Közösségek teljes "acquis”-ját, mivel megállapodtak abban, hogy a függetlenségüket megosztják azokon a közös területeken, ahol az európai megközelítésnek kell dominálnia. Következésképpen a fent említett kétoldalú megállapodások aláírása olyan precedenst teremt, ami teljes mértékben ellentétes az európai integráció létrejöttének és működésének szellemével.
Gratulálok a Tanácsnak ahhoz, hogy április 18-án megadta a Bizottságnak a tárgyalások folytatásához szükséges mandátumot. Mindent meg kell tennünk annak érdekében, hogy ez a folyamat ne gyengíthesse az európai tárgyalási pozíciót. Márciusban úgy érveltem, hogy jobb lett volna a kétoldalú tárgyalások leállítása mellett dönteni addig, amíg a Bizottság és az Amerikai Egyesült Államok között nem fejeződnek be a tárgyalások. Fel szeretném hívni a Bizottságot és Barrot biztos urat arra, hogy ne sodorják veszélybe ezt a közös érdeknek minősülő kérdést. Felkérem őket arra, hogy kísérjék figyelemmel az egyes tagállamok kezdeményezéseit, és habozás nélkül forduljanak az Európai Közösségek által felállított Európai Bírósághoz olyan esetekben, amikor a közösségi jog megsértéséről van szó, és - mindenekelőtt -, hogy tájékoztassák ezt a Parlamentet a helyzettel kapcsolatos fejleményekről, illetve a különböző tagállamok részéről megmutatkozó szolidaritás szintjéről - avagy annak hiányáról.
Martine Roure
(FR) Elnök úr, biztos úr, a Tanács hivatalban levő elnöke, örömmel üdvözöljük azt a tényt, hogy a Tanács végre megadta az Európai Bizottság részére az Amerikai Egyesült Államokkal a jelenleg a vízummentességi programból kizárt 12 ország programba történő felvételével kapcsolatos tárgyalások lefolytatására vonatkozó mandátumot.
Jó jel az is, hogy a fenti tárgyalásokkal párhuzamosan megbeszélések kezdődtek az elektronikus utazásengedélyezési rendszerről és az adatok cseréjéről is. Felmerül azonban a kérdés, hogy ez a mandátum tényleg lehetővé fogja-e tenni a kétoldalú tárgyalások leállítását a valóban európai megközelítés megvalósulása érdekében? Reméljük, hogy így lesz.
Ismét szeretném Önöket emlékeztetni arra, hogy a vízummentességgel kapcsolatban elfogadhatatlanok a kétoldalú tárgyalások, és elfogadhatatlan minden, az adatcserére, beleértve a nyilvántartási adatállományra, vonatkozó bilaterális megbeszélés az Amerikai Egyesült Államokkal, és arra is, hogy csak az Európai Unió szintjén kötött megállapodások jöhetnek számításba.
Vajon ez a tárgyalási mandátum lehetővé teszi majd az adatvédelemről szóló általános megállapodás megszületését is? Ezt a kérdést szeretném feltenni, mivel az amerikai törvényhozás még mindig kizárja az európaiakat, és nem is védi őket. Végezetül szeretnék rámutatni arra, hogy a SIS és a VIS rendszer létrehozására sajátos célból került sor, és ha harmadik országok számára is lehetővé tennénk a fenti rendszerekben található adatokhoz való hozzáférést, akkor megsértenénk a célokkal és az arányossággal kapcsolatos elveket. Így tehát Önökben bízunk.
Gérard Deprez
(FR) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, néhány rövid megfigyelésemet szeretném megosztani Önökkel.
Először is, örömmel üdvözlöm a Bizottság elnökének és a tagállamoknak azt az erőfeszítését, ami április 18-án elvezetett a tényleges tárgyalási mandátum jóváhagyásához. Ezt a kérdést szervezetlenül kezelték, sőt, az utóbbi időben katasztrofálisan álltak hozzá, és az új fejlemények jó hírt jelentenek Európa valamennyi állampolgára számára.
Két olyan dolgot, amit a biztos úr már felvetett, én is meg szeretnék említeni. Elnök úr, biztos úr, nincs rendben, hogy az egyes tagállamok és az Egyesült Államok között megtárgyalt végrehajtási megállapodások jelenleg teljesen áttekinthetetlenek. Ez nem okozhat meglepetést az Amerikai Egyesült Államok számára, viszont elfogadhatatlan a tagállamok részéről. Megjegyzéseim elsősorban a Cseh Köztársaságnak szólnak, hisz ez a tagállam hamarosan átveszi az Európai Unió elnökségét és példát kellene mutatnia. Habár a tárgyalási mandátum egyértelmű elveket fogalmaz meg az adatvédelemmel kapcsolatban, mégis úgy vélem, hogy ebben az érzékeny kérdésben csak egy valós transzatlanti megállapodás, és nem csak a 12 elv meghatározása, vagyis egy olyan, tényleges transzatlanti megállapodás, amit - ideális esetben - egy közös adatvédelmi hatóság felügyel, felelhet meg mindkét fél elvárásainak, és elsősorban a mi elvárásainknak.
Guntars Krasts
(LV) Köszönöm szépen, elnök úr. Fel szeretném használni ezt az alkalmat arra, hogy gratuláljak az Európai Bizottságnak azért, hogy az Amerikai Egyesült Államokkal a vízummentességi program bevezetéséről folyó tárgyalások során az új tagállamok érdekeit képviseli. A Bizottság állandóan a napirendjén tartja ezt a kérdést. A márciusban, az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között lezajlott tárgyalásokat követően elégedetten állapíthatjuk meg, hogy sikereket értünk el a feszültségek elhárítása terén azon tagállamok közötti, amelyek kétoldalú tárgyalásokat kezdtek az Amerikai Egyesült Államokkal a vízummenteségi programok bevezetéséről. Amint tisztában vagyunk vele, az Amerikai Egyesült Államok fenntartotta azt az álláspontját, miszerint csak az egyes tagállamokkal folytatott kétoldalú megbeszélések keretében hajlandó megszünteti a vízumrendszert. Éppen ezért örömmel kell üdvözölnünk az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között márciusban lezajlott csúcsértekezlet eredményeit, mivel ez alkalommal megállapodásra jutottak a párhuzamos, illetve kettős megközelítés alkalmazásáról. A jelenlegi helyzetben ezt olyan ideális megoldásnak kell tekinteni, ami elhárítja az esetlegesen egymásnak ellentmondó politikák alkalmazásának veszélyét. Azoknak a tagállamoknak, amelyek jelenleg megbeszéléseket folytatnak az Egyesült Államokkal a vízummentességi program bevezetéséről, egyértelmű érdekük fűződik ahhoz a megállapodáshoz, amit az Egyesült Államokkal a márciusi csúcsértekezleten értünk el az elektronikus utazásengedélyezési rendszer ez év júniusáig történő sikeres bevezetésével kapcsolatban, továbbá a rendszer bevezetésének a tervezett Uniós rendszerrel való összehangolása terén. A fenti tagállamok számára minden késedelem az Amerikai Egyesült Államokkal megkötött vízummentességi program bevezetésének elhúzódását jelentené. Köszönöm.
Vladimír Remek
(CS) Hölgyeim és uraim, a Cseh Köztársaságban élő szavazóim sem tudják, hogy az Egyesült Államok által a terrorizmus ellen meghirdetett harc érdekében megkövetelt személyes adatok és információk mennyisége elegendő lesz-e a vízum megadásához. Ugyanakkor azonban szeretném Önöket emlékeztetni arra, hogy az Európai Unió nem képviselte eléggé aktívan az új tagállamai jogos érdekeit az amerikai vízummentesség terén. Az Unió régi tagállamainak abbéli félelme, hogy tovább bonyolítják a vízum terén fennálló kapcsolatokat, azoknak a cseh hivatalnokoknak a "kezére játszotta a labdát”, akik a saját érdekeiket tartották szem előtt.
Ráadásul annak ellenére, hogy a prágai kormány tagadja, mégis eléggé meglepő véletlen lenne az, hogy az Amerikai Egyesült Államok pont akkor mutat hajlandóságot állampolgáraink esetében a vízumkötelezettség eltörlésére, amikor megpróbálja megszerezni a csehek hozzájárulását egy rakétaelhárító bázis országunkban történő felállításához. Habár világos, hogy ez csak merő véletlen, és hogy a cseh kormány jóindulatát az Amerikai Egyesült Államok viszontgesztussal jutalmazza, mégis logikusan következik belőle az a gyanú, hogy az ország szuverenitása politikai alku tárgyát képezi.
Philip Claeys
(NL) Elnök úr, ez az egész vita az Amerikai Egyesült Államok és az Európai Unió közötti vízummentességről egyre inkább érzékcsalódásra kezd hasonlítani. Egy sor új tagállam már kétoldalú megállapodásokat írt alá az Egyesült Államokkal. Számukra ez gyorsabb és nyilvánvalóan egyszerűbb megoldás volt, mint kivárni az Európai Unió egészével kötött általános megállapodás megszületését. Amerika - a terrorizmus elleni küzdelem részeként - egy sor feltételhez köti a vízummentesség megadását, Hol van itt a probléma?
Az Euro-föderalisták azt mondják, hogy a vízum-megállapodások aláírása európai hatáskör. Az erről a témáról folytatott korábbi vita során az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportjának egyik tagja azt mondta, hogy előnyben kell részesíteni azt, amit európai szolidaritásnak hívunk, és hogy ezt meg kell magyarázni azon érintett tagállamok lakosságának, akik ennek áldozatául esnek. Láthatóan az ideológiának elsőbbséget kell élveznie a praktikummal szemben. A tagállamok felelőssége - és a tagállamok felelősségének kell maradni a jövőben is -, hogy maguk döntsenek arról, kit engednek be az országuk területére és milyen feltételekkel, és ennek fontos részét képezi a vízumpolitika.
Simon Busuttil
- (MT) Köszönöm elnök úr. A beutazási vízum megszüntetése az Amerikai Egyesült Államokba rendkívül fontos prioritás az állampolgáraink számára, és tévedünk, ha úgy gondoljuk, hogy nem az. Ez fontos prioritás, mivel a vízum nélküli utazás egyszerűbb és olcsóbb is - minden utazó számára. Ez azért is fontos, mert nem tarthatjuk fenn tovább azt az igazságtalan helyzetet, amiben az Európai Unió országainak fele esetében nincs szükség vízumra az Amerikai Egyesült Államokba való utazáshoz, míg a másik felének van. Csak akkor érthetik meg, hogy milyen fontos a vízum eltörlése, ha szükségük van vízumra az Egyesült Államokba történő utazáshoz. Ezért minden olyan erőfeszítés, ami a vízumkötelezettség megszüntetésére irányul, függetlenül attól, hogy milyen irányból jön, pozitív és támogatandó, nem pedig kritizálandó. Nem az a lényeg, hogy ki irányítja a vízum eltörlésére irányuló erőfeszítéseket azon 12 ország esetében, akiknek még szükségük van vízumra. A fontos az, hogy eltörlésre kerüljön. Következésképpen véget kellene vetni a Bizottság és a tagállamok közötti gyerekes vitának arról, hogy kinek a hatásköre az Egyesült Államokkal való tárgyalás. A jogszerűségtől eltekintve csak egyetlen valóság létezik - a valóság az, hogy az Amerikai Egyesült Államoknak régi keletű és szoros bilaterális kapcsolatai vannak a tagállamokkal, és ezért nyilvánvaló, hogy velük közvetlenül folytatnak tárgyalásokat. Másrészt viszont világos az is, hogy a Bizottságnak feladata van - igen, az a feladata, hogy tovább folytassa a nyomásgyakorlást a megfelelő irányba. Ugyanakkor mindannyian tudjuk, hogy az Egyesült Államok ezidáig előnyben részesítette az egyes országokkal folytatott tárgyalásokat, és valójában a Bizottságnak még nem sikerült tárgyalásokat folytatnia. Következésképpen fontos, hogy ne folytassuk tovább a vitát arról, hogy kinek áll jogában tárgyalni, mert ha ezt tesszük, akkor vesztesek leszünk és megosztottak, ahelyett hogy megerősödnénk. Ezért vagyok én a párhuzamos megközelítés mellett; a fontos az, hogy támogassuk egymást, úgy, hogy eltöröljék a vízumkötelezettséget, mégpedig haladéktalanul és az Európai Unió minden állampolgára esetében.
Stavros Lambrinidis
(EL) Elnök úr, hölgyeim és uraim, bemutatták nekünk a botrányos párhuzamos vízummentességi programot. Eszerint az Amerikai Egyesült Államok privilégiumként kezeli a vízummentességet, és ratifikálni fogja a Görögország és az új tagállamok esetében alkalmazandó speciális követelményeket, mely szerint a fenti országoknak - az európai jóváhagyás pecsétjével, természetesen - még a utasnyilvántartási adatállomány által egységesen és elviekben megkövetelteknél is érzékenyebb adatokat kell szolgáltatniuk az utasokról. Ráadásul az állampolgárok bűnügyi nyilvántartásához is közvetlen hozzáférésük lesz. Az Ön válasza az, hogy ez nem tartozik a Közösségek hatáskörébe, és hogy az egyes tagállamoknak a saját belátásuk szerint kell eljárni. Más szóval, Önök a tagállamok felét brutális fenyegetéseknek teszik ki a személyes adatok kiadása terén, amit az Amerikai Egyesült Államok a tagállamok másik felétől nem követel meg. Mindenesetre ezt sokkal meggyőzőbben, de egyben sokkal cinikusabban mondta el Rosenzweig úr, az Egyesült Államok államtitkár-helyettese. Mindez február 28-án az amerikai szenátusban hangzott el.
"A nyolc pályázó ország [...] erős ösztönzést érez a biztonsági normák teljes skálájának a bevezetése iránti kötelezettségvállalásra”.
Biztos úr, Európa közös vízumpolitikájának betűje és szelleme szerint viszont a jelenlegi vízummentes, illetve nem vízummentes státuszt nem egyszerűen csak mindenki számára meg kell adni; minden állampolgárnak joga van erre, mégpedig azonos feltételekkel. Az Egyesült Államok politikai értelemben elég erős volt ahhoz, hogy megszüntesse a közös európai politikát. Sajnálatos módon a Tanácsban és a Bizottságban nem volt meg Önökben a politikai akarat a megállításukra.
Jeanine Hennis-Plasschaert
(NL) Elnök úr, amikor a vízummentességről van szó, őszintén meg kell mondanom, hogy a nyilatkozatok nem biztatóak, és néhány vizsgálódás már alátámasztotta ezt a feltételezést. A Bizottság mandátumának korábbi verzióit tovább csorbították. Röviden, gyenge az eredmény. Mindenesetre hat tagállam, és most esetleg Málta is, egyetértési nyilatkozatot ír alá az amerikaiakkal. Az életbeléptetésről szóló rendelkezések még nem ismertek, következésképpen egyáltalán nem világos a hazai politikák irányvonala.
Ezzel kapcsolatban és a Bizottság hiányos mandátumára vonatkozóan a következő kérdésem van: valójában miért tartoznak a tagállamok az Európai Unióhoz? Létezik még a közösségi szellem? Csak akkor tudunk szembeszállni az amerikaiakkal, ha mind a 27 tagállam egységesen lép fel. Nekünk, az Uniónak, erős jelzéseket kell küldeni az Atlanti óceán túlsó felére. Bátorságot kell mutatnunk ahhoz, hogy kihasználjuk az erős tárgyalási pozíciónkat. Minden tiszteletem mellett egyes tagállamok viselkedését ebben a kérdésben elfogadhatatlannak tartom. Jól hangzik az az érv, miszerint a Bizottság túl kevés előrehaladást ért el az elmúlt években az érintett tagállamok érdekének képviselete terén, de aránytalannak minősül akkor, ha a megtapasztalt viselkedési módra gondolunk. Éppen itt az ideje annak, hogy fellépjünk a saját érdekünkben, és ne bízzuk az egészet az Egyesült Államokra. Őszintén szólva, így az EU teljesen nevetségessé teszi magát.
Marek Aleksander Czarnecki
(PL) Elnök úr, köszönetet szeretnék mondani az Európai Bizottságnak, és különösen Frattini biztos úrnak, aki - sajnálatos módon - ma nem lehet velünk. Frattini biztos úr a tárgyalások során több mint világossá tette, hogy a vízumkérdés Brüsszel hatáskörébe tartozik, és hogy az Amerikai Egyesült Államokkal tárgyalásokat folytató országok megszegik az Unió szolidaritási elvét.
Napjainkig az Unió 14 leggazdagabb országa, Szlovéniával együtt, élhetett ezzel a privilégiummal, de az Unió minden tagországa reméli, hogy ugyanígy járhat el; nevezetesen azokról beszélek, amelyek Európának azon a részén találhatók, ahonnan én is hallatom szavam. Az egyhangúság sine qua non a vízumkérdés végső, és az Európai Unió összes tagországa számára előnyös megoldása terén. A legjobb megoldásnak az látszik, ha együttesen, egyetlen képviselő, vagyis Frattini biztos úr által lépünk fel, aki már kimutatta hajlandóságát arra, hogy egyenlő bánásmódot harcoljon ki az Unió összes állampolgára számára. A hozzáállása azt is mutatja, hogy az Unió képes arra, hogy egységesen szólaljon meg. Ennek ellenére sajnálatos, hogy egyes országok készen álltak ebben a kérdésben önálló döntés meghozatalára és az Amerikai Egyesült Államokkal egyéni egyetértési nyilatkozatok aláírására.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Elnök úr, az Amerikai Egyesült Államok és az egyes országok között a vízummentességi programról szóló megállapodás aláírásáról ki fog derülni, hogy tele van veszéllyel. Lehetővé fogja tenni az Egyesült Államok számára, hogy hozzáférjen ahhoz az Uniós adatbázishoz, ami az utasok személyes adatait, adózással kapcsolatos információit, és - hovatovább - a bűnügyi nyilvántartásukat tartalmazza. Ezen a ponton a tagállamoknak különösen óvatosnak kell lenniük, mert ez érinti a közösségi hatáskörrel kapcsolatos kérdéseket, így a Schengeni Egyezményt és a Közös Európai Vízumpolitikát. Ezért ellenzem teljes mértékben a Cseh Köztársaság kezdeményezését arra, hogy kétoldalú egyetértési nyilatkozatot írjon alá az Amerikai Egyesült Államokkal.
Más országok is követték a Cseh Köztársaság példáját: egyetértési nyilatkozat aláírására került sor Észtországgal, Litvániával, Magyarországgal, Szlovákiával és Máltával. A biztos úr magyarázatait és nyilatkozatait nem tartom kielégítőnek: nem adott választ arra a kérdésre, hogy mi történik akkor, ha az európai állásponttal ellentétes pontok kerülnek be a fent nevezett országokkal már aláírt megállapodások szövegébe.
Hazám, Görögország, egyike az Európai Unió eredeti 15 tagállamának. Habár vízumkötelezettség terheli, nem követte a fenti példát. Hisz ha tényleg azt hisszük, biztos úr, hogy az Európai Unióban minden tagállam azt teheti, ami - véleménye szerint - a saját érdekeit szolgálja, akkor az unió nem létezik.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Elnök úr! Vissza kell utasítanom Magyarország és minden új tagállam nevében azokat a kritikákat és a vádakat, amelyek itt elhangzottak. Az Európai Unió régi tagállamai magukra hagyták az új tagállamokat. Nem működött az európai szolidaritás sem az új tagállamok, sem Görögország irányába, éppen ezért érthetetlen minden kritikai megjegyzés. Nem működött és nem működik az Európai Unió szolidaritása ebben a kérdésben, ezért rendkívül fontos, hogy végre sikerült talán ezt a kérdést rendezni. Sikerült kideríteni, hogy mi az, ami tagállami kompetencia, és mi az, ami közösségi kompetencia, ami a vízummentességi tárgyalásokat illeti. Reméljük, hogy az idén mind Magyarország, mind több új tagállam végre ugyanazokat a jogokat élvezi: vízummentesen utazhat az Egyesült Államokba, mint ahogyan a régi tagállamok ezt megtették. Ez a mostani vita mutatja, hogy nem működik a szolidaritás az Európai Unióban. Köszönöm a figyelmet.
Adina-Ioana Vălean
Elnök úr, számomra nyilvánvaló, hogy az Európai Uniónak még mindig nincs beleszólása az Egyesült Államokkal folytatott tárgyalásokba. A párhuzamos megközelítés ékesen bizonyítja, hogy sem a Tanácsnak, sem a Bizottságnak nem sikerült megvédenie az európai érdekeket és az európai állampolgárokat.
Az a tény, hogy a tagállamok önállóan bilaterális tárgyalásokat folytathatnak az Egyesült Államokkal, aláássa nemzetközi hitelünket és erőnket, és azon állampolgáraink rovására mehet, akiknek az adatait minden demokratikus ellenőrzés nélkül esetleg átadják.
Úgy vélem, hogy a tagállamoknak európai keretek között kellene cselekedniük, és szeretném, ha a Bizottság határozott lenne, és megértetné az amerikai partnereinkkel, hogy az egyenlő jogok és az egyenlő bánásmód nem képezi a tárgyalások témáját.
A bevezetésre kerülő elektronikus utazásengedélyezési rendszer (ESTA) esetleg pozitív fejlemény lehet, mivel a benyújtott kérelmeket egyedi alapon, és nem a származási ország szerint bírálják el. Ez lehet az egyenlő bánásmód biztosításának első lépése.
Az állampolgárságtól függetlenül valóra kell váltanunk a belső határok nélküli Európát, és biztosítanunk kell minden európai állampolgár számra az egyenlő bánásmódot.
Józef Pinior
(PL) Elnök úr, a legfontosabb téma, amivel jelenleg foglalkoznunk kell, olyan vízummegállapodás megkötése az Egyesült Államokkal, amelyik azonos bánásmódban részesíti az Unió minden állampolgárát. Ez alapvető kérdés. Ezzel a témával kapcsolatban Lengyelország a közös európai politikában bízik. Úgy vélem, hogy a Bizottság által képviselt szolidaritás az Unió tagországai között ebben az esetben alapvető fontosságú. Reméljük, hogy egy ilyen megközelítés azt jelenti, hogy a június 12-én tartandó csúcsértekezleten végre olyan új vízumrendszerről születik megállapodás, ami lehetővé teszi az Európai Unió összes állampolgára számára, hogy azonos feltételekkel lépjen az Egyesült Államok területére.
Még egy dolgot szeretnék megemlíteni. A vízumrendszerrel kapcsolatos politika kialakítása során az Európai Bizottságnak biztosítania kell az alapvető európai jogok tiszteletben tartását oly módon, hogy a vízumrendszerhez kapcsolódó személyes információk vonatkozásában ne sérüljön az európai alapjogi charta.
Libor Rouček
(CS) Hölgyeim és uraim, a mai vita legfőbb témája az egyenlőség, az egyenlő feltételek és az egyenlő bánásmód. Ami az Egyesült Államokba történő utazáshoz szükséges vízumot illeti, közel 20 évvel a kommunizmus bukása, és négy évvel a közép és kelet európai országok Európai Unióhoz való csatlakozása után az egyenlőtlenség még mindig fennáll. Ezeknek az új tagállamoknak - Görögországgal együtt - még mindig vízumra van szükségük ahhoz, hogy az Amerikai Egyesült Államokba utazzanak. Habár úgy gondolom, hogy ez szégyen, azt is gondolom, hogy az Egyesült Államoknak és nem az Európai Uniónak kellene szégyellnie magát. Végül is olyan demokratikus országokat kezelnek így, mint Lengyelország, a Cseh Köztársaság, Magyarország, és más országok , miközben a legközelebbi szövetségeseiknek hívják őket.
Ami a tárgyalásokat és a tárgyalási módszereket illeti, teljesen egyetértek a kollégáimmal abban, hogy az Európai Uniónak egységesen kell fellépnie. Ez az egyetlen módja annak, hogy elérjük az egyenlőséget, vagyis az egyenlőséget az Európai Unió tagállamai között, és a kölcsönös egyenlőséget az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az olyan területeken, mint az adatcsere, a személyes adatok védelme, stb.
Jan Zahradil
(CS) Elnök úr, örülök annak, hogy valóra vált, amit mindig is mondtunk itt, : senki sem szegte meg a megállapodásokból, illetve az Európai Unió jogszabályaiból és hatásköreiből eredő kötelezettségeit, és így a többoldalú, illetve páneurópai tárgyalások mellett sor kerülhet a kétoldalú megbeszélésekre is. Hölgyeim és uraim, visszautasítom azt, hogy hazámat, a Cseh Köztársaságot a szolidaritás és az átláthatóság hiányával vádolják. Ez a vád teljesen megalapozatlan. Teljes mértékben és pontosan, vagyis a szükséges mértékben eleget teszünk az általunk aláírt megállapodásokból, a közösségi jogszabályokból és a szubszidiaritás elvéből ránk háruló kötelezettségeknek, sem többet, sem kevesebbet nem teszünk annál. Szeretném megkérni a Parlament egyes tagjait arra, hogy ne adjanak leckét az európaiságból. Mindannyian egyenlő európaiak vagyunk: nincsenek kevésbé, illetve jobban európaiak.
Genowefa Grabowska
(PL) Elnök úr, tényleg az a helyzet, hogy a vízumpolitika a közös európai politika része, és az a legőszintébb vágyam, hogy a Bizottság tényleg hatékonynak bizonyuljon a tárgyalások lefolytatására számára biztosított mandátum keretein belül. Reméljük, hogy a végeredmény egy jó megállapodás lesz, hisz ez közös sikert jelentene.
Ezidáig azonban engedtük, hogy könnyedén megosszanak bennünket ebben a kérdésben. Az Egyesült Államok két csoportba osztotta az Európai Unió állampolgárait. Az egyiket felsőbbrendű csoportnak nevezhetjük, hisz ennek tagjai minden nehézség nélkül beutazhatnak az Egyesült Államokba. A másik csoport alsóbbrendűnek minősül, mert az ide tartozóknak a belépéshez gyakran megalázó procedúrákon kell átmenni.
Erőteljes tiltakozásomnak szeretnék hangot adni ez ellen az eljárás ellen, és meg szeretnék említeni egy olyan helyzetet, ami kezd szokványossá válni az Egyesült Államokban. A vízumkérdés az amerikai választási kampányok témája. Nem helyénvaló, hogy az egyik elnökjelölt azt ígéri, például, hogy eltörli a vízumkötelezettséget a honfitársaim, nevezetesen a legyelek esetében, megcélozva ezzel a népes lengyel diaszpórát. Ezt a gyakorlatot meg kellene akadályoznunk.
Sarah Ludford
Elnök úr, szeretném tudni, hogy a Tanács és a Bizottság biztosítékot ad-e arra, hogy a tárgyalások részeként az Európai Unió nem engedélyezi az olyan uniós információs rendszerekhez való hozzáférést, mint a Schengeni Információs Rendszer és a Vízum Információs Rendszer (VIS). A VIS előadójaként sikerült elérnem, hogy általános tilalom van érvényben a VIS rendszer adatainak harmadik országok részére történő átadása terén, és azt szeretném tudni, hogy ezt fenyegetheti-e bármilyen veszély.
Másrészt a Bizottság és a Tanács elfogadja-e azt, hogy ha tovább haladunk a tömeges megfigyelés és a mindenkiről - 99%-uk teljesen ártatlan - nyilvántartott adatok vak ösvényén, akkor azt kockáztatjuk, hogy éppen azt a 0,1%-ot nem vesszük észre, akik terrorista veszélyt jelentenek, illetve szervezett bűnözéssel gyanúsíthatók?
Ma az egyik felsőszintű maffiaellenes ügyész Olaszországban arra figyelmeztetett, hogy a maffiához kapcsolódó bűnözés egész Európa felé kinyújtja a csápjait, mivel a megfelelő határon átnyúló együttműködés és az egymással együttműködni nem tudó bűnügyi igazságszolgáltatási rendszerek következtében nem tulajdonítunk kellő jelentőséget ennek a témának. Nem ez lenne a legfontosabb prioritásunk? És ezt azért nem tesszük, mert "kemény diónak” bizonyul.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Jelenleg az Európai Bizottság megnövelte a tárgyalási jogkörét azáltal, hogy a múlt héten a tagállamok belügyminiszterei megadták számára a mandátumot.
Ráadásul egy sor sikeres tárgyalást folytattunk az amerikai képviselőkkel, mely tárgyalások közül a legutolsó a március 13-án tartott, Európai Unió - Amerikai Egyesült Államok Igazság- és Belügyminiszteri Trojka volt.
Véleményem szerint a lehető legteljesebb mértékben ragaszkodnunk kellene a fenti alkalommal elfogadott három elvhez, de különösen a vízummentesség mihamarabbi megszüntetéséhez kapcsolódó közös cél megvalósításához.
Habár jelentős előrelépés történt, egyes tagállamok esetében nő a visszautasítási arány.
Romániában ez az arány elérte a 37%-ot, ami közel 10 százalékkal magasabb a tavalyinál, habár idő közben országunk az Európai Unió tagja lett.
Sajnálatos módon ez a fejlemény lehetetlenné teszi számunkra a vízummentességi programban meghatározott 10%-os célkitűzés teljesítését.
Jelenleg csak az összes tagállam egységes fellépésével oldható meg ez a kölcsönösségi kérdés az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti vízum vonatkozásában.
Biztosítanunk kell, hogy a következő Európai Unió - Amerikai Egyesült Államok csúcsértekezletre egységes és kategorikus legyen az álláspontunk abban, hogy egy jól kidolgozott ütemterv szerint minden európai állampolgár számára biztosítsák a vízummentességet.
Ioan Mircea Paşcu
Elnök úr, dicséretre méltó a Bizottság és a Tanács azon határozott szándéka, hogy az Egyesült Államokkal az összes uniós állampolgár nevében kíván tárgyalni a vízumkötelezettség eltörléséről, és dicséretet érdemelnek a fenti cél megvalósítása érdekében tett előkészítő technikai lépések is. Ugyanakkor azonban már most úgy tűnik, hogy szakadék van az Európai Unió által a tervek szerint javasolt többoldalú tárgyalások - amikhez valószínűleg több időre van szükség - és azon konkrét eredmények között, amelyeket egyes tagállamok az Amerikai Egyesült Államokkal folytatott kétoldalú tárgyalások során értek el. Végső soron mindannyiunknak azonos a célja, nevezetesen az Amerikai Egyesült Államokba történő beutazáshoz szükséges vízum eltörlése. Mindössze arról van szó, hogy válaszút előtt állunk - vagy megvárjuk, amíg az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között megkezdődnek a többoldalú tárgyalások, és így később kapjuk meg a vízummentességet vagy kétoldalú tárgyalásokat kezdünk az Egyesült Államokkal, és jóval korábban vízummentesek leszünk. Arra kényszeríteni az Európai Unió tagállamait, hogy - a helytelenül értelmezett szolidaritás miatt - a kevésbé vonzó alternatívát válasszák, erkölcsileg mindenképpen helytelen lenne. Annál is inkább, mert a szolidaritást az Európai Unió sok tagállama nem tartja tiszteletben a többi tagállam vonatkozásában a fentinél jóval fontosabb kérdésekben - így például az energiaügyben - sem, és ez különösen igaz azért is, mert az európai állampolgárok fele az Amerikai Egyesült Államokkal korábban lefolytatott kétoldalú tárgyalások eredményeként már most is mentesül a vízumkötelezettségtől.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Én úgy vélem, hogy az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között különleges kapcsolatok állnak fenn. A tagállamok zöme tagja a NATO-nak és minden különbségtétel nélkül, közösen részt vesz az európai és - szükség esetén - más országok biztonságának fenntartásában.
Ennek ellenére különbségek vannak az országok között, amikor az Egyesült Államokba történő beutazási vízum megadásáról van szó, ami jelenleg olyan kritériumok függvénye, amelyek nem eléggé világosak és átláthatóak. A legfőbb kritérium, vagyis az, hogy az elutasított vízumkérelmek aránya 10% alatt legyen, olyan feltétel, aminek a teljesítése kizárólag az amerikai állampolgárokon, és nem a vízumkérelmet benyújtó állampolgárokon múlik.
Ezidáig az európai intézményeknek nem sikerült olyan tárgyalásokat folytatni, melyek során az európai állampolgárok érdekeit képviselték volna. Így minden tagállamnak saját magának kell megtalálnia a megoldást a jelenlegi helyzetre.
Pozitív az a tény, hogy az utóbbi időszakban felgyorsultak ezek a tárgyalások, és hogy ezeket az Európai Unió és a tagállamok párhuzamosan folytathatják.
Fontos, hogy a tárgyalások során kitérjenek a vízum megadásával kapcsolatos kritériumok kérdésére. Csak egyértelmű, és - mindenekelőtt - átlátható kritériumok révén kaphatják meg az állampolgárok kellő időben a vízumkérelem benyújtásához szükséges információkat.
Ewa Tomaszewska
(PL) Elnök úr, a vízumkérelem elutasításával kapcsolatos döntéseket nyilvánvalóan az amerikai köztisztviselők hozzák. Az, hogy az Amerikai Egyesült Államokba történő beutazás joga az elutasított vízumkérelmek arányának függvénye, az alábbi érvrendszert látszik tükrözni: azt tesszük, amit akarunk, semmi nem függ tőletek, de ezt az eljárást arra használjuk, hogy megszégyenítő bánásmódnak és eljárásoknak tegyünk ki benneteket, és hogy elfogadtassuk veletek ezt a megalázó rendszert. Ez egyszerűen elfogadhatatlan és azt bizonyítja, hogy nem létezik partnerség, és hogy minden szándék és célkitűzés ellenére olyan helyzetben vagyunk, hogy nem tudunk semmit sem befolyásolni.
Nagyon remélem viszont, hogy a Bizottság hozzáállása ehhez a kérdéshez - és az a tény, hogy az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kapcsolatból következően más eszközökhöz folyamodtak - a probléma megoldását eredményező módszer megszületését eredményezi.
Monika Beňová
(SK) Örömmel üdvözöljük az Európai Bizottság kezdeményezését, és ezt olyan lépésnek tekintjük, ami által az Európai Unió valamennyi tagállamának lakosai - beleértve azokat, akik annak ellenére, hogy ez év májusában immár négy éve az Európai Unió tagjai, még mindig a szigorú amerikai vízumpolitika tárgyai - egyenlők lesznek.
A Szlovák Köztársaság kormánya egyike azoknak, akik kétoldalú tárgyalásokat folytatnak az Egyesült Államokkal, attól a hiteles meggyőződéstől vezérelve, hogy a tárgyalások eredményként Washington gyorsabban fog lépni és segítőkészebbnek bizonyul.
Következésképpen nagyon örülnék, ha Szlovákia kétoldalú tárgyalásait európai körökben pozitív lépésként értékelnék: olyan lépésként, ami kiegészíti, és nem helyettesíti az európai intézmények által tett erőfeszítéseket. Azt is szeretném hangsúlyozni, hogy ezért a kormányunkat nem lehet hibáztatni: azt szeretnénk, ha tiszteletben tartanák a Közösség alapelveit, amelyek közül az egyik az állampolgárok egyenlősége.
Titus Corlăţean
(RO) Románia az egyik olyan tagállama az Európai Uniónak, aminek állampolgárai esetében vízumra van szükség az Amerikai Egyesült Államok területére történő belépéshez.
Más országokkal ellentétben Románia egészen a legutóbbi ideig nem kezdeményezett kétoldalú tárgyalásokat az Egyesült Államokkal, habár a két ország közötti partnerség és a román csapatok állomásozása Irakban és Afganisztánban feljogosította volna arra, hogy a kétoldalú tárgyalások eszközéhez folyamodjon a vízumkérdés megoldása érdekében.
Támogatom az Európai Unió tagállamainak közös álláspontját és a mandátum megadását az Európai Bizottság részére annak érdekében, hogy mihamarabb megoldást találjon az amerikai vízumkötelezettség eltörlésére az Európai Unió állampolgárai esetében, beleértve a románokat is.
Az Európai Bizottságnak valós, állhatatos és hatékony erőfeszítéseket kell tennie a tárgyalások érdekében. Ellenkező esetben esetleg a háttérben működő, a román közvélemény által kifejtett nyomása hatására - amit nem lehet figyelmen kívül hagyni - Románia arra kényszerülhet, hogy az Amerikai Egyesült Államokkal folytatott kétoldalú tárgyalások révén gyors megoldást keressen a problémára, sok más olyan tagállamhoz hasonlóan, amelyek a brüsszeli közös álláspont figyelembe vétele nélkül oldották meg az amerikai vízum ügyét.
Végül sajnálom, hogy Frattini úr nincs jelen ezen a vitán, hisz neki lett volna a kötelessége, hogy kiharcolja a korrekt bánásmódot, valamint az európai és román állampolgárok szabad mozgáshoz való jogát, és neki kellett volna elleneznie a román állampolgárokkal, az olyan közösségi állampolgárokkal szembeni diszkriminatív politikát, akik Olaszországban dolgoznak, és akiknek a többsége megfelelően beilleszkedett az olasz társadalomba.
Dragutin Mate
a Tanács hivatalban levő elnöke. - (SL) Megpróbálok megválaszolni néhány olyan dilemmát és témát, amelyekre különös hangsúllyal hívták fel a figyelmet. Először is azt szeretném elmondani, hogy rendkívül fontos az a tény, hogy a Tanács legutóbbi, április 18-án tartott ülésén megállapodásra jutottunk, és hogy a Bizottság részére megadták a felhatalmazást a tárgyalások megkezdésére. Ez rendkívül fontos, mert ennek alapján tudunk olyan szellemben dolgozni, aminek alapján minden európai állampolgár számára biztosítottak lesznek az egyenlő jogok, és természetesen az egyenlő kötelezettségek is.
Ha néhány olyan témával kívánok foglalkozni, amelyek különösen nagy hangsúllyal szerepeltek a mai napon, akkor mindenképpen el kell mondanom, hogy a tárgyalások kezdetekor - amint a Palament egyik képviselője is említette - nem tudtuk elfogadni azt a stratégiát, amit bizonyos értelemben ráerőltettek Európára. El kell mondanom, hogy talán a stratégia kidolgozásának első időszakára jellemző kezdeti nyomásnak még talán ellen tudtunk állni. Megkötöttük a megállapodásokat, sikerült ezt a problémát megoldanunk, a jövőre nézve elértük a párhuzamos megközelítésen alapuló együttműködést, következésképpen, bizonyos értelemben, világossá tettük mind az Amerikai Egyesült Államok, mind az Európai Unió tagállamai számára, hogy milyen módon tudunk együttműködni, és melyek a korlátai az elfogadható és elfogadhatatlan dolgoknak.
Mindenképen szeretnék foglalkozni az ujjlenyomatok kérdésével, és természetesen azokkal a dilemmákkal, amelyekkel Önök, az Európai Parlament képviselői közül néhányuknak - elsősorban az Európai Unió polgáraként - szembe kell nézniük. Elengedhetetlenül fontos, hogy a két rendszert - vagyis az elektronikus utazásengedélyezési rendszert (ESTA), és a utasnyilvántartási adatállományt (PNR) - ne keverjük össze egymással. A PNR rendszer változatlan marad, ugyanolyan lesz, mint most, ugyanolyan marad, mint ahogyan elfogadásra és jóváhagyásra került, és ez nem az utazási irodák vagy mások által vett ujjlenyomatokról szól. Ez az ügy változatlan marad, és nem képezi sem a megbeszélések, sem bárminemű változtatás tárgyát. Úgy vélem, hogy ez tényleg nagyon fontos.
Ami az adatvédelmet és a magas rangú szakértői delegáció tevékenységét illeti, el kell mondanom, hogy amióta én állok a Miniszterek Tanácsának élén, és amióta én töltöm be az elnöki tisztet a Tanácsban, az Állampolgári, Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottsággal karöltve mindig rendkívül átlátható módon tevékenykedtem. Az illetékes bizottságok számára két jelentést készítettem erről a témáról, és a mai napon előadást tartottam - szintén a Parlament előtt - a jelenlegi helyzetről.
Úgy vélem, hogy ebben az első időszakban azzal az elvvel összhangban cselekedtünk, miszerint fel kell tárnunk a nehézségeket, be kell azonosítanunk a közös problémákat, a közös elveket, ha vannak ilyenek, illetve meg kell határozni, hogy hol nincsenek közös elvek. Ezek alapján a későbbiekben folytathatjuk a további tevékenységekkel. A további tevékenységek és a tárgyalások 2009-ben kezdődnek, és rendkívül fontos - feltéve, hogy egyáltalán elkezdődnek - hogy mi, a Parlament, a Tanács, és a Bizottság, közös állásponton legyünk. Csak ilyen módon tehetünk szert kellő hatalomra ahhoz, hogy megállapodást érjünk el. Szerintem az Önök Parlamentje is úgy döntött, hogy ez a megállapodás nagyon fontos számunkra, hogy legyen egy adatvédelmi keret, és minden alkalommal, amikor tárgyalásokat folytatunk egy megállapodásról, ne kelljen majd ezt a kérdést újratárgyalnunk, és ez a mi célunk. Ezek nem valamiféle, megállapodás elérését szolgáló tárgyalások voltak. Bizonyos elveket tanulmányoztunk. Ezen az alapon majd meglátjuk, és már tudjuk is, hogy tizenkét elv gyakorlatilag egyforma. Ha megkezdődnek a tárgyalások, akkor - természetesen - a nem egyforma elvek is a tárgyalások témáját képezik. Remélem, hogy a tárgyalásaink sikeresek lesznek.
Szintén rá szeretnék mutatni a tagállamok, a Bizottság és az Elnökség közötti együttműködés kérdésére is az egyetértési nyilatkozatot, a további megbeszéléseket és az végrehajtási programokat illetően. Világosan le kell szögezni, hogy az egyetértési nyilatkozat nem azonos a megállapodással. Az egyetértési nyilatkozatok annak a politikai akaratnak a kifejeződései, hogy egy ország vízummentessé kíván válni. Ezek a nyilatkozatok nem tartalmaznak egyetlen olyan elemet sem, ami a nemzetközi megállapodások szintjére emelné a fenti dokumentumokat.
Ami a további tárgyalásokat és az végrehajtási megállapodásokat, és/vagy az végrehajtási szabályokat illeti, nagyon szoros kapcsolatot tartunk fenn a tagállamokkal. Néhány nappal ezelőtt például, rendkívül nyitott megbeszéléseket folytattam Jan Langer úrral a Cseh Köztársaságból a fent említett tárgyalásokról, és azok előrehaladásáról. Egyelőre még nincsenek írásos dokumentumok a tárgyalásokról és azokról a végrehajtási szabályokról, amelyeket az Amerikai Egyesült Államok szándékoznak meghatározni a tagállamok esetében.
Véleményem szerint az a legfontosabb, hogy a tagállamok, és a Bizottság és az Elnökség tevékenysége átlátható maradjon. Csak ilyen háromszög fenntartása esetén, és természetesen az Európai Parlamenttel egyes területeken megvalósuló együttműködés révén, tudjuk biztosítani, hogy ezzel a kérdéssel megfelelően foglalkozzunk. Ezzel együtt úgy vélem, hogy lehetőséget kellene adni a biztos úr, az elnökhelyettes úr részére arra, hogy megválaszoljon néhány, a Bizottság hatáskörébe tartozó kérdést.
Jacques Barrot
a Bizottság elnökhelyettese. - (FR) Elnök úr, orvosolnunk kell egy méltánytalan helyzetet. Lehetetlen, hogy az európai állampolgároknak két kategóriája létezzen, és az egyik esetében szükség legyen vízmura, a másikéban nem. Szerintem ez olyan mély meggyőződés, amiben mindannyian osztozunk.
Másodszor, én személyesen teljes szívemből hiszek az egységes tárgyalásokban. Európa sokkal erősebb akkor, ha egy nyelvet beszél, és ha minden tagja a szolidaritást mutat. Amint Mate úr jól tudja, egy másik témával, a Nyitott Égbolttal, kapcsolatban, ami viszonylagos értelemben egyáltalán nem azonos ezzel, elmondtam, hogy azért tudtuk a Nyitott Égbolt első szakaszát lezárni, mert a Bizottság egy adott időpontban rendelkezett a szükséges felhatalmazással.
Nos, a fentiekhez hasonlóan hiszek az egységes tárgyalások erejében, és meg kell mondanom, hogy Mate úrral együtt keményen és nagy eltökéltséggel fogunk dolgozni.
Hozzá kell még tennem azt is, hogy a Bizottság, mindezzel együtt a múltban kölcsönös megállapodásokat kötött egy sor olyan országgal, amelyek nem tagjai az Európai Uniónak. A megoldás lehetővé tette a jó eredmények elérését Kanadával, Ausztráliával, és más országokkal, így tehát nincs semmi akadálya annak, hogy véget tudjunk vetni ennek a diszkriminációnak.
El szeretném mondani, hogy a hivatalos tárgyalások megkezdése érdekében kedden és szerdán a Bizottságnak már lesznek képviselői Washingtonban. Más szóval, ez is bizonyítja a mandátum teljes körű kihasználása melletti eltökéltségünket. Az első témával kapcsolatban ennyit tudok mondani Önöknek.
Most pedig az elsősorban Deprez úr által a végrehajtási megállapodásokkal kapcsolatban felvetett kérdésre kívánok reagálni. Amint Mate úr éppen most elmondta, még nincsenek meg a végrehajtási megállapodások, ezért nagyon nehéz lenne értékelni azokat. Ugyanakkor azonban nyilvánvaló módon a mi feladatunk lesz azok gondos értékelése a közösségi rendelkezések tükrében. Hozzá szeretném tenni, hogy - különösen a Parlament vonatkozásában - átláthatóak leszünk az Amerikai Egyesült Államokkal folytatott tárgyalások során, de azoknak a tagállamoknak - nem vádolom egyiket sem, egyik tagállamot sem -, eleget kell tenniük az átláthatóság követelményének, vagyis minden olyan tagállamnak, amelyik kétoldalú tárgyalásokat folytat. A hatékonyság érdekében bizalomra van szükség. Ezt hangsúlyozni szeretném.
Nyilvánvaló, hogy ha a későbbiekben a végrehajtási megállapodások során olyan dolgok kerülnek napvilágra, amelyek a közösségi jog szempontjából elfogadhatatlanok, akkor majd eldöntjük, hogy mit kell tenni, de annyi biztos, hogy tenni fogunk valamit.
Harmadrészt, Önök közül néhányan felvetették az adatok kérdését. Ezzel együtt rá szeretnék mutatni arra, hogy a PNR adatcserét az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között 2007-ben kötött megállapodás szabályozza. Azok a rendelkezések benne foglaltatnak, azok jelenleg köteleznek bennünket, és semmi okunk nincs arra, hogy az amerikai barátaink részéről fenyegetést érezzünk. Ez után a bevezető után szeretnék rátérni Deprez úr azon megjegyzésére, hogy - végső soron - egy általános transzatlanti megállapodás keretében, kétségtelenül hasznos lenne egy független hatóság felállítása az adatvédelem nyomon követése és megfigyelése érdekében.
A fenti magyarázatokkal kívántam szolgálni, de azt meg kell mondjam, hogy a Parlamentet természetesen tájékoztatni fogjuk a fejleményekről, és hogy az erőnket egy olyan, teljesen intézményközi megállapodás fogja igazán megmutatni, ami bizonyítja az amerikai barátaink felé, hogy az Európai Unió eltökélt szándéka az, hogy itt és most tisztességes bánásmódot követeljen minden állampolgára számára, és ezt, töretlen elkötelezettséggel, meg is fogja tenni.
(Taps)
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra a májusi ülésen kerül sor Strasbourgban.
Írásbeli nyilatkozat (142. cikk)
Tunne Kelam  
írásban. - Örömmel üdvözlöm az Elnökség nyilatkozatát az Európai Unió állampolgárainak egyenlő bánásmódjáról. Itt az ideje, hogy a Bizottság megkapja a parlamenti mandátumot ahhoz, hogy átfogó megállapodás szülessen az Európai Unió - Amerikai Egyesült Államok vízummentességi programról. A cél az, hogy minél hamarabb, és kivételek nélkül, biztonságos vízummentes utazást biztosítsunk az Unió minden állampolgára számára. Elvárjuk a Bizottságtól azt is, hogy a tárgyalások során a legmaximálisabb átláthatóságot mutassa. Jelenleg amerikai oldalról nem látunk semmi okot arra, hogy ragaszkodjanak a további adatok megadásához. Az is fontos, hogy az állampolgárok elektronikus úton is elküldhetik a vízumkérelmüket és a személyes adataikat.
Több kolléga ingerült volt egyes tagállamok azon lépései miatt, amelyek arra irányultak, hogy kétoldalú megállapodások keretében fel tudják gyorsítani az Amerikai Egyesült Államokkal a vízummentességről folyó tárgyalások menetét. Ez nem osztja meg az Európai Uniót. Ne feledkezzünk meg arról, hogy gyakorlatilag minden régi tagállam élvezi a vízummenteséget, míg gyakorlatilag egyetlen új tagállam sem élvezi ezt a lehetőséget.
A fenti országok által aláírt egyetértési nyilatkozatokra úgy kell tekinteni, mint a vízummentes rendszer megvalósulása iránti politikai akaratra, mivel ezek teljes bizonyossággal nem szeparatista megállapodások.
(Az ülést délelőtt 11.25-kor felfüggesztik, majd délelőtt 11.30-kor újból megnyitják.)
