Ekonomikas pārvaldības jautājumiem veltītās Eiropadomes 2010. gada 28. un 29. oktobra sanāksmes secinājumi (debašu turpināšana)
Priekšsēdētājs
Mēs tagad turpinām debates par Eiropadomes sanāksmes (28. -29. oktobris) secinājumiem un ekonomikas pārvaldību.
Kathleen Van Brempt
(NL) Priekšsēdētāja kungs, klausoties šodienas debatēs, izceļas viena lieta, un tas ir lielais jautājums, kas svarīgs gandrīz visām politiskajām grupām, - ekonomikas pārvaldība. Vienprātība ir tikai virspusēja, jo attiecībā uz ekonomikas pārvaldību ir milzīgas atšķirības tās interpretācijā. Aplūkojot Padomes interpretāciju, kura pausta arī tās secinājumos, ir redzama vienpusēja koncentrēšanās uz to, ko Padome uzskata par vajadzīgu, proti, ietaupījumi, ietaupījumi un vēlreiz ietaupījumi. Tā ir gandrīz ideoloģija, kas pārvērsta par ekonomikas likumu: vajag tikai pietiekami daudz taupīt, un viss būs atkal labi. Tā nav mūsu ekonomikas pārvaldības interpretācija. Tieši pretēji, būs vajadzīgs kaut kas pilnīgi cits, un mūsu grupa nav vienīgā, kas tā apgalvo. Paskatieties uz ekonomistiem, ieskatieties vakardienas De Tijd - kas nav gluži sociālistiskās propagandas laikraksts - kur teikts, un es pārfrāzēju: "Taupīšana pati par sevi kaitē jau tā neveiksmīgajām ekonomikām, un parādu atmaksu vērš arvien grūtāku”. Ir nepieciešami arī ieguldījumi. Ļoti jauks, acīmredzams piemērs tam, kas ir nepieciešams, ir nodarbinātības līmeņa pieaugums. Tas ļautu atmaksāt parādus visās mūsu dalībvalstīs. Tomēr tādēļ ir vajadzīga drosme veikt ieguldījumus izglītībā un apmācībā, drosme ieguldīt līdzsvaroti gan darbā, gan ģimenes dzīvē. Aplūkojot ietaupījumus dažādās dalībvalstīs, mēs redzam, ka tieši šāda veida ieguldījumi cieš samazināšanas dēļ. Ir nepieciešams redzējums, -ekonomikas politikas perspektīva - pamats mobilizēt resursus, lai to izdarītu. Tikai pēc tam mums vajadzētu apsvērt, kā vislabāk veidot Stabilitātes un izaugsmes paktu. Manuprāt, tā ir galvenā atšķirība starp mūsu un Padomes skatījumu uz ekonomikas pārvaldību.
Paulo Rangel
(PT) Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs, Barroso kungs! Es, protams, gribētu teikt, ka Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) nostāja ir skaidra: tā uzskata, ka nopietnās, Eiropā piedzīvotās krīzes pārvarēšana ir iespējama, tikai paplašinot ekonomikas pārvaldību un Kopienas metodi. Mums nav šaubu, ka vienīgais veids, kā cīnīties un pārvarēt šo krīzi, ir vairāk izmantot Kopienas metodi ar lielāku ekonomikas pārvaldību un ar nepieciešamajiem instrumentiem līdz patiesi vienotai valūtai eiro zonā. Tomēr tas nozīmē, ka katrai no institūcijām - Padomei, Komisijai un Parlamentam - jāparāda sabiedrībai, ka tās apzinās savus pienākumus. Jāsaka, ka ir skaidrs, ka lielākās grupas Parlamentā vismaz ir gatavas atklāti sadarboties, vairāk izmantojot Kopienas metodi, ieviešot ekonomikas pārvaldību un nodrošinot vienotai valūtai nepieciešamos nosacījumus, lai tā pārvarētu krīzi Eiropā. Šodien ir arī skaidrs, ka tas pats attiecas uz Komisiju un tās priekšsēdētāju, kas ir pierādījis, ka viņš ir neatkarīgs no Padomes vai Parlamenta, bet darbojas Eiropas interesēs pretēji sociālistu un Ferreira kundzes apgalvojumiem.
Padomei vēl jāuzņemas savi pienākumi šā gada decembrī. Mēs paļaujamies uz to, kā arī uz tās viennozīmīgo iesaistīšanos Eiropas dialogā, Van Rompuy kungs.
Marietta Giannakou
(EL) Priekšsēdētāja kungs, protams, pastāvīga atbalsta mehānisma pieņemšana, bez šaubām, ir pozitīvs solis. Tomēr vēl joprojām trūkst stratēģiskās plānošanas, kam jāiekļauj ekonomikas savienība un, protams, ekonomikas pārvaldība.
Eiropas Savienība tika izveidota, pateicoties spēcīgām valdībām tajā laikā. Ekonomikas krīze varēja notikt vāju valdību dēļ, kas pieļāva, ka ekonomikas globalizācijas ekonomikas automātisms aizstāj politiskos lēmumus, kas Kopienai ir vajadzīgi, ja tā vēlas turpināt darbību.
Eiropa ir nosargājusi labklājību 50 gadus, un mūsu pienākums šodien ir turpināt nodrošināt šo labklājību mūsu iedzīvotājiem. Tāpēc ir acīmredzams, ka izaugsmei ir jāturpinās. Jautājums ir, kāda veida izaugsmi mēs domājam laikmetā, kurā visas pasaules sistēma mainās? Kāda ir Eiropa pašlaik? Kāda tā būs nākotnē? Industriāls, mazo un vidējo uzņēmumu un pakalpojumu reģions, eksporta katalizators? Tādēļ mums vajadzīga spēcīgāka Eiropa, nevis aizdomas un starpvaldību metodes, kas nesen bija dienas kārtībā.
Dažas valstis klaji nav ievērojušas Stabilitātes paktu, bet, kā man teica F. Reinfeldt, atbildot uz jautājumu pagājušā gada decembrī, tikai viena valsts Stabilitātes paktu ir ievērojusi precīzi, visas pārējās neizpildīja savas saistības.
Līdz ar to mums visiem ir jāapvienojas un jāatbalsta tās valstis, kas pašlaik pārcieš krīzes vētru, jo galu galā - kur lielās valstis ņem spēku? Manuprāt, tas ir kopīgā mazo valstu klātbūtnē, izmantojot Eiropas sistēmu. Turklāt, ja mums nebūtu Eiropas, izmaksas būtu neizturamas mums visiem.
Tunne Kelam
Priekšsēdētāja kungs, ekonomikas krīzi var pārvarēt, izdarot no tās saistošus secinājumus, jo tā, pirmkārt, ir uzticības un atbildības krīze. Uzticība pamatojas uz saprātīgu ieņēmumu un izdevumu līdzsvaru.
Vairāk nekā 20 gadus lielākā daļa Eiropas ir pieradusi dzīvot un patērēt šodien uz rītdienas un pat parītdienas rēķina - uz nākamo paaudžu rēķina, kuru skaits strauji sarūk. Otrkārt, mēs esam pieraduši pret stabilitātes nodrošināšanas noteikumiem izturēties ļoti liberāli. Ja lielās valstis nepieciešamības gadījumā tā var darīt, tad pārējām ir vieglāk sekot šim piemēram. Tādēļ, lai īstenotu fiskālās disciplīnas principu un atjaunotu to visā nopietnībā, Eiropas uzticamības izmēģinājuma gadījums būs sabalansēta budžeta politika.
Treškārt, ir acīmredzama vajadzība pieņemt pārbaudes un līdzsvara mehānismus. Es varu tikai atzinīgi vērtēt Padomes apstiprinājumu secinājumiem par Eiropas ekonomikas pārvaldību, parādu kritēriju aktivizēšanu un agrīnās intervences mehānisma iespēju. Taču mums patiešām ir vajadzīga - un es varu tikai atbalstīt mana kolēģa G. Verhofstadt secinājumus - reāla ekonomikas pārvaldība un reālas automātiskas sankcijas - sankcijas, kas ir jūtamas. Mēs ceram uz Komisijas pamatpriekšlikumiem turpmāko krīžu pārvarēšanas mehānismiem nākamajā mēnesī.
Elena Băsescu
(RO) Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos atbalstīt jauno pasākumu paketi attiecībā uz pastiprinātu budžeta disciplīnu un ekonomikas uzraudzības paplašināšanu. Manuprāt, ierosinātie pasākumi bija vajadzīgi, ņemot vērā norādītās atšķirības starp dalībvalstīm attiecībā uz atbilstību fiskālajai un budžeta politikai. Ekonomikas krīze galu galā ir izraisījusi to, ka ar bažām tiek uztvertas vairākas valstis, tostarp Rumānija.
Manuprāt, galvenais jauninājums ir jaunas makroekonomikas uzraudzības sistēmas izveide. Tā atvieglos jaunas nelīdzsvarotības un risku noteikšanu.
H. Van Rompuy vadītās darba grupas ziņojuma par ekonomikas pārvaldību pieņemšana iezīmēja svarīgu soli. Tās īstenošana tādēļ radīs jaunu spēcīgu krīzes pārvaldības sistēmu.
Es gribētu arī pieminēt nozīmi, kas ir regulējumam par valstu budžetu atbilstības nodrošināšanu ES fiskālajiem standartiem. Praksē tas nozīmē, ka valstu budžetos vairs nevarēs izvairīties no ES fiskālajiem noteikumiem.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Priekšsēdētāja kungs, gaidāmajai Ungārijas prezidentūrai nāksies saskarties ar ievērojamu uzdevumu īstenot Lisabonas līguma grozījumus un pēc iespējas drīzāk ieviest ekonomikas pārvaldību. Dalībvalstis ārpus eiro zonas ar izbrīnu noraugās, ka eiro zona plaisā visās malās. Mums saistošs ir Pievienošanās līgums, un mūsu spēja turpināt panākšanu ir atkarīga no tā, vai Eiropas bagātākā puse stabilizējas un vai Kopienas solidaritāte var aizstāt valstu savtīgumu.
Ar bažām un līdzjūtību mēs vērojam Īrijas krīzi un Grieķijas, Portugāles un Spānijas problēmas un gaidām, lai redzētu, vai eiro zona sabruks. Padomes lēmums, lai gan novēlots, kā parasti, beigās bija pareizs. Ekonomikas pārvaldības ieviešana var būt arī zīme par jaunu ēru Eiropas integrācijas vēsturē, bet tās īstenošana var būt arī nodevīga un pilna sarežģījumu. Esmu pārliecināts, ka Ungārijas prezidentūra darīs visu iespējamo, lai nodrošinātu panākumus.
Ilda Figueiredo
(PT) Priekšsēdētāja kungs, Portugāle piedzīvo lielāko vispārējo streiku pēdējos 20 gados. Šis protests notiek pēc tikpat nozīmīgiem protestiem vairākās ES valstīs, tostarp Grieķijā un Francijā. Kāda ir Padomes un Komisijas vadītāju reakcija? Viņi ignorē protestus pret viņu antisociālo politiku un uzstāj uz to politiku, kas veicināja pašreizējās situācijas izveidošanos. Tie neatzīst to, ka eiro neaizsargātība ir tiešs viņu politikas iznākums: kapitāla tirgu liberalizācija, neierobežotas finanšu spekulācijas un nominālās konverģences prasības, izmantojot Stabilitātes un izaugsmes paktu. Reālās atšķirības starp ekonomikām nemitīgi pasliktinās, bezdarbs un nabadzība sasniedz neizturamus līmeņus un pieaug sociālā spriedze. Cik ilgi viņi grasās uzstāt, ka jāiet pa šo ceļu? Kas jādara, lai pārtrauktu šādu politiku un apņemtos vairāk pievērsties ražošanai, darba vietām un darbaspēka novērtējumam?
Jaroslav Paška
(SK) Priekšsēdētāja kungs, Eiropadomes sarunas oktobra beigās notika grūtos apstākļos. Visas valstis pašlaik groza savu ekonomikas politiku, lai pēc iespējas ātrāk pārvarētu nelabvēlīgo ekonomisko situāciju un sāktu kaut nelielu ekonomikas izaugsmi.
Pēc Grieķijas un Īrijas arī citas eiro zonas valstis saskaras ar maksātnespējas risku. Tāpēc mums būtu jāsaprot, ka šādā sarežģītā situācijā valdību vadītājiem ir ļoti grūti pieņemt lēmumus, ar kuriem viņi atteiktos no savas spējas veidot un regulēt valsts ekonomikas pārvaldību un nodotu dažas ekonomikas pārvaldības pilnvaras Eiropas iestāžu līmenī.
Tādēļ mums ir ļoti iejūtīgi jāapspriež mūsu kopējās idejas par to, kā Eiropa droši un pēc iespējas ātrāk varētu izkļūt no pašreizējās sarežģītās situācijas, tajā pašā laikā nenovērtējot par zemu atsevišķu valdības pārstāvju centienus atrisināt problēmas savās valstīs viņu kompetencē un ar viņu spējām, lai izvairītos nonākt pretrunā Eiropas interesēm.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētāja kungs, Eiropadome atkārtoja veco, apnikušo saukli par vajadzību novērst visu veidu protekcionismu un izvairīties no valūtas maiņas kursa svārstībām, kuru mērķis ir gūt konkurences priekšrocības.
Tas, ka Eiropas Savienība atbalsta globālismu, ir padarījis Eiropas valstis par upuri konkurencē ar jaunattīstības valstīm, jo īpaši Ķīnu, ar kuru mēs nevaram konkurēt. Šīs valstis neciena starptautiskos patentus un autortiesības, tās nodarbina strādniekus par uztura un dažkārt par vergu darba algas likmēm. Ķīna ir noteikusi mākslīgi zemu savas valūtas kursu, lai tās preces kļūtu vēl lētākas.
Eiropas valstīm ir individuāli - un es dodu tam priekšroku - vai kolektīvi jāaizsargā savi darba devēji un darba ņēmēji pret šo negodīgo konkurenci. Lai gan valūtas kursi nebūtu jānosaka mākslīgi zemā līmenī, lai iegūtu konkurences priekšrocības, kā arī nedrīkstētu tos mākslīgi turēt kopējā līmenī - eiro - radot kopēji neizdevīgu stāvokli eirozonas valstīm. Ja neveiksmīgajām valstīm būtu bijis atļauts samazināt to valūtas vērtību, pēc tam tās atlabtu.
Jean-Pierre Audy
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs, Barroso kungs! Vispirms es vēlētos aplūkot jautājumu par publisko finansējumu Eiropas līmenī.
Es domāju, vai, ņemot vērā gaidāmās nopietnās problēmas, nav pienācis laiks plaši apspriest ar mūsu valstu kolēģiem un Eiropas Parlamenta līmenī kopieniskošanu un mūsu publisko izdevumu apvienošanu. Es izmantošu A. Lamassoure piemēru: mums ir 27 armijas, bet nav ienaidnieku; viena muitas savienība un 27 administrācijas; pētniecības programmas, kas ir finansētas 15-20 reizes bez saskaņošanas; Eiropas komunikāciju tīkli, kas būtu savstarpēji jāsavieno; enerģētikas tīkli; un šo sarakstu var turpināt.
Es ierosinu uzticēt neatkarīgam revidentam publisko izdevumu revīziju trijos līmeņos: Eiropas, valstu un vietējās izpildvaras līmenī. Šīs revīzijas rezultāti tiktu izsniegti valstu deputātiem un ES deputātiem publisko izdevumu plašai apspriešanai un to varētu uzticēt Eiropas Revīzijas palātai un 27 valstu revīzijas iestādēm.
Tā ir ideja, ko es vēlētos ierosināt, lai nodrošinātu, ka mūsu publiskie izdevumi tiek rūpīgi pārbaudīti un labāk pārvaldīti Eiropas līmenī.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Priekšsēdētāja kungs, Eiropadomes sanāksmi iezīmēja cerības par to, kā Eiropas vadītājiem būtu jārisina ekonomikas lejupslīdes izraisītās problēmas. Kā esmu teikusi jau vairākas reizes, nepietiek tikai koncentrēties uz budžetiem. Strukturālās nelīdzsvarotības, ko krīze ir tikai saasinājusi, nozīmē vairāk nekā parādus. Ja vien netiks pieņemts mehānisms, kas varētu ietekmēt arī citus aspektus, jābūt nopietnām šaubām par tā panākumiem.
Otrs jautājums bija debates par to, vai pensiju reformas ietekme uz budžetu neizraisīs budžeta deficītu. Mēs runājam par stingrākiem noteikumiem un to sistemātiskumu, bet tad uzreiz paredzam atbrīvojumus. Arī tad, ja pensiju reformas būs tikpat būtiskas, cik paredzēts, kam es personīgi neticu, var atrast arī citus veiksmīgu programmu piemērus. Kas tad novērtēs, kura ir vairāk un kura mazāk svarīga, un kāpēc?
Es esmu pārliecināta, ka, runājot par sistēmas izmaiņām, mēs nedrīkstam tajā pašā laikā sākt debates par atbrīvojumiem.
John Bufton
Priekšsēdētāja kungs, es tikai vēlos izteikt dažas piezīmes par to, ko šorīt teica priekšsēdētājs H. Van Rompuy un priekšsēdētājs J. M. Barroso. Šķiet, ka viņi abi noliedz to, ka eirozonā ir krīze un ka mēs tagad esam uz sabrukuma robežas. Ir daudzi cilvēki, kuri arī to noliedz. Dieva dēļ, mostieties!
Iedzīvotāji vēro šo savās mājās, un viņi saprot, ka katrā ziņā šajā sēžu zālē nav daudz deputātu. Tā ir lielākā krīze, kas jebkad ir bijusi, un es jums saku - tas ir nopietni. Es lūgšu J. M. Barroso un H. Van Rompuy man pateikt, lūdzu, - jūs runāsiet pēc pāris minūtēm - kāds ir jūsu plāns B? Plānam B ir jābūt, vai arī jūs tikai ļausiet visam nonākt līdz sabrukumam? Manuprāt, šī ir lielākā krīze, kāda mums bijusi. Tā skārusi dalībvalstis visās jomās. Jūs esat parādā iedzīvotājiem plānu B. Lūdzu, informējiet mūs, vai jums tāds ir.
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Vēlētos paust savu gandarījumu par to, ka apspriešanas laikā tika atzīta visas pensiju sistēmas reformu nozīme. Tomēr Stabilitātes un izaugsmes pakta ietvaros šīs reformas nesniedz vienlīdzīgas iespējas visiem dalībniekiem.
Arī Ungārija protestē pret diskrimināciju un aicina ES apsvērt pensiju reformu izmaksas, aprēķinot valsts deficītu. Manuprāt, ja jūs nevēlaties diskriminēt valstis, kuras izmanto savu izvēles brīvību, nosakot budžeta deficītu, ir jāņem vērā maksājumi privātajos pensiju fondos. Šis jautājums ir jāatrisina steidzami. Labā ziņa ir tā, ka iespēja rast apmierinošu risinājumu būs jau decembra Eiropadomes sanāksmē. Es jūs aicinu pieņemt nediskriminējošu politisku lēmumu un iesniegt to Komisijai pēc iespējas drīzāk, lai pēc iespējas ātrāk varētu sākties likumdošanas process, kura noslēgumā iznākums būtu apmierinošs visām iesaistītajām pusēm.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Priekšsēdētāja kungs, Grieķija, Īrija, Portugāle un Spānija pārdzīvo ekonomikas krīzes sekas. Kas nokritis, tas pazudis. Nav iespējams griezties atpakaļ, ir jāveic pasākumi. Aizdomas un eiro skepticisms mums nepalīdzēs atgūties no starptautiskās ekonomikas krīzes.
Gluži pretēji, mums ir vajadzīga Kopienas solidaritāte, politiskā griba, redzējums, uzticēšanās Eiropas dinamismam un, galvenais, saskaņota rīcība, rīcība, lai ieviestu strukturālas izmaiņas gan valsts, gan Eiropas Savienības līmenī. Mums ir nepieciešama lielāka nodarbinātība, lielāka izaugsme, operativitāte, vairāk darba vietu, ES stratēģijas īstenošana, korporatīvās pārvaldības racionalizācija un pārstrukturēšana, pārredzamība ekonomikas pārvaldībā, valstu statistikas pārbaude un pastāvīgs vienots krīžu pārvaldības mehānisms Eiropas Savienībā, bet tikai par labu Eiropas iedzīvotājiem.
Krīze skar visus, ne tikai tās valstis, kas tās dēļ cieš. Mums ir nepieciešama gan Kopienas solidaritāte, gan saskaņota rīcība.
Barry Madlener
(NL) Priekšsēdētāja kungs, eiro zona pašlaik brūk, un priekšsēdētājam J. M. Barroso šis sabrukums ir jāpārrauga. Galu galā jau gadiem piešķirtie palīdzības miljardi tādām valstīm kā Grieķija, Spānija, Portugāle un Īrija nav pārvērtušies šo vājo ekonomiku spējā konkurēt ar spēcīgo Vācijas un Nīderlandes ekonomiku; tā vietā, šie atbalsta miljardi noveduši pie nepieņemamas sociālistu uzvedības. Piemēram, viens no trim grieķu strādājošajiem ir civildienesta ierēdnis; arī ne-rietumu imigrantu "cunami” Eiropā ir izmaksājis miljardus katrai valstij, un tagad šie imigranti sēž mājās bez darba. Tāda ir galvenokārt sociālistu rīcība. Vai atceraties? Spānija, kas pirms pāris gadiem legalizēja vienu miljonu nelegālo imigrantu, tagad piedzīvo 20 % bezdarba līmeni. Tagad mums, spēcīgākajām valstīm, ir atkal jāpiešķir šīm valstīm atbalsta miljardi, bet tas būs tikai plāksteris uz īsu laiku. Ilgtermiņā jautājums būs, vai mēs esam gatavi turpināt strukturāli atbalstīt vājās valstis ar miljardiem nodokļu maksātāju naudas. Atbilde uz šo jautājumu ir "nē”. Tādēļ es vēlētos jautāt priekšsēdētājam J. M. Barroso: vai Grieķijas pašu valūta, drahmas, kā arī Īrijas valūta nav vienīgais ilgtermiņa risinājums, kas mūs atbrīvos no šīm problēmām? Vai šāds risinājums tiek nopietni apspriests ar šīm valstīm?
Seán Kelly
Priekšsēdētāja kungs, kā Īrijas deputātam man nav nekāds lielais prieks šorīt šeit ierasties un klausīties gandrīz katru runātāju atsaucamies uz Īriju mūsu ekonomikas situācijas dēļ, jo īpaši, ja pirms dažiem gadiem mūs uzskatīja gandrīz vai par ekonomikas panākumu paraugvalsti Eiropas Savienībā.
Tomēr, manuprāt, Īrijā ir apņemšanās savest lietas kārtībā, un, manuprāt, lielākā daļa cilvēku ar prieku pieņemtu mūsu Eiropas draugu un kolēģu atbalstu.
Ir daži secinājumi. Manuprāt, Farage kungs nebija tālu no patiesības, sakot, ka tas ir saistīts ar īru politiķu stulbumu un alkatību, kas bija daļa no sirdsdraugu kapitālisma ar bankām un regulatoriem, kas lielā mērā šo visu izraisīja. Mums ir jāgūst mācība. Taču vēl viena lieta, kas būs ļoti svarīga, ir tas, ka uzraudzības struktūrai, kas tiek ieviesta no 1. janvāra, ir jādarbojas, lai minētie stresa testi u.t.t. būtu pietiekami, lai turpmāk konstatētu, kas notiek, un tie, kas kļūst nekontrolējami, tiktu saukti pie atbildības.
Zigmantas Balčytis
(LT) Priekšsēdētāja kungs, patiešām ir ļoti labi, ka mēs esam sākuši apspriest ļoti svarīgu jautājumu, tas ir, turpmākās ekonomikas kopēju pārvaldību. Manuprāt, drīz mēs apspriedīsim arī iespējamu kopēju nodokļu sistēmu. Turklāt šodien varam redzēt, cik būtiski negatīva ietekme ir fiksētam eiro maiņas kursam līdz ar daudziem citiem faktoriem. Šodien es biju vīlies par to, ka banku tests tika veikts pirms sešiem mēnešiem un tā rezultāti nav apstiprināti. Tas liecina, ka atkal Eiropas Savienībā mums trūkst ticamas informācijas. Ja mums tās nav, mēs nevaram atrast veidus, kā atrisināt diezgan sarežģīto situāciju. Tāpēc noslēgumā es gribētu aicināt Eiropas Komisiju turpmāk daudz aktīvāk izvirzīt savus priekšlikumus, jo situācija ir sarežģīta un prasīs milzīgas pūles, lielus finanšu resursus un, iespējams, pavisam citu ekonomikas, finanšu un citu veidu uzraudzības izpratni.
Milan Zver
(SL) Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs, Barroso kungs! Atļaujiet man īsumā pievienoties šīm debatēm. Manuprāt, situācija ir samērā skaidra: kurš ir vainojams lielajā krīzē, ar kuru saskaramies? Tā banku sektora daļa, kas veica uzņēmējdarbību bez reāla seguma un uzņēmās pārāk daudz risku. Taču arī citi - dažu Eiropas valstu valdības, kas veicināja pārmērīgu patēriņu un sava veida tirdzniecības mentalitāti starp iedzīvotājiem.
Mēs šodien esam dzirdējuši divu veidu argumentāciju: mums ir deputāti, kas aicina uz lielāku solidaritāti, it kā sakot: "Lūdzu, palīdziet mums!”, un tie, kas galvenokārt cenšas apelēt pie lielākas atbildības tagad, kad mēs pārvaram krīzi. Nebūtu labi, ja tie, kas izraisīja šo lielo krīzi, tagad meklētu formulas tās pārvarēšanai, izejai no šīs krīzes. Tie, kas kritizē nozīmīgu taupīšanu, noteikti ir uz nepareizā ceļa.
Šādos apstākļos ir tikai pareizi, ka nodokļu maksātāji no tām valstīm, kas atrodas pašreizējā situācijā, netiek apklusināti.
Petru Constantin Luhan
(RO) Priekšsēdētāja kungs, es atzinīgi vērtēju to, ka ziņojums par ekonomikas pārvaldību ir jauns pamats dzīvotspējīgas sistēmas izveidošanai attiecībā uz to, kā mums darboties šajā jomā.
Manuprāt, ziņojumā sniegtie ieteikumi par spēcīgākām iestādēm daudz efektīvākai ekonomikas pārvaldībai, piemēram, par valsts iestādes izveidošanu valsts līmenī, kas sniegs neatkarīgu analīzi, vērtējumus un prognozes iekšējās nodokļu politikas jautājumos, ir pamats pārredzamas Eiropas sistēmas izveidošanai.
Manuprāt, ir ļoti svarīgi piedāvāt katrai dalībvalstij iespēju pierādīt pamatu, kas izmantots katra ierosinātā vietējā nodokļu pasākuma analīzei un novērtējumam, lai veidotos pieeja, kas pamatojas uz uzticēšanos un savstarpēju izpratni.
Es vēlreiz apstiprinu vajadzību pieņemt īpašus pasākumus, kas veicinās ekonomikas pārvaldību, balstoties uz padziļinātām, pārredzamām zināšanām, un atklāt diskusijas par visiem valsts pasākumiem, kas pieņemti dalībvalstīs un kuri var izraisīt ietekmi ES līmenī.
Elisa Ferreira
Priekšsēdētāja kungs, paldies, ka devāt man vārdu, bet es lūdzu vārdu saskaņā ar "zilās kartītes” procedūru, jo P. Rangel mani tieši apstrīdēja, un tāpēc es būtu vēlējusies runāt agrāk.
Es vēlētos izmantot šo iespēju, lai palūgtu P. Rangel mums visiem paskaidrot, kādas konkrētas atšķirības attiecībā uz valsts parāda vadību viņš saskata starp Vācijas kancleres A. Merkeles priekšlikumiem un Komisijas priekšlikumiem, un izstāstīt mums, kāpēc Komisijas pirmais priekšlikums, kas faktiski bija Eiropas priekšlikums, par valsts parāda vadību tika noraidīts bez diskusijām vai publiskām debatēm, tiklīdz kļuva skaidrs, ka tas neatbilst Vācijas interesēm.
Paulo Rangel
Es gribētu ļoti ātri pateikt, ka nav šaubu, ka Eiropas procesā, protams, notiek pastāvīgas sarunas starp iestādēm, bet Komisijai ir bijusi konsekventa nostāja atbalstīt Kopienas metodi un aizstāvēt vienotas valūtas turpmāku ieviešanu. Protams, ka ir deputāti, kuri vēlas ierasties un vadīt valsts politiku Parlamentā, kā tas ir E. Ferreira gadījumā.
Diogo Feio
(PT) Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Savienība piedzīvo lielu reformu laiku. Tādēļ tai ir jāreaģē uz krīzi un jāsaglabā vienota valūta, kurai ir vajadzīgi savi noteikumi, kas tiek piemēroti visām dalībvalstīm. Parlaments jau ir uzņēmies vadošo lomu saistībā ar ekonomikas pārvaldību, kurā tas aizstāv lielāku sadarbību starp 27 dalībvalstīm attiecībā uz izaugsmi, stingru nostāju Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanā, kā arī solidaritāti starp dalībvalstīm, un ir pirmā iestāde kā tāda, kas pievērš uzmanību dažādu valstu, kas veido ES, vajadzībai finansēt parādus. Tāpēc mēs arī turpmāk sadarbosimies ar Komisiju, apliecinot atbalstu tās priekšsēdētājam, un mēs ceram arī turpmāk sadarboties ar Padomi. Pašlaik tiek apspriesti seši ziņojumi, un mēs par tiem paudīsim skaidru nostāju.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, es atbildēšu uz diviem konkrētiem jautājumiem, kā arī izteikšu vispārīgu piezīmi pēc šā rīta debatēm.
Vispirms, M. Schulz jautājums: svarīgs jautājums par īru stresa testiem. Atļaujiet man teikt, lūk, ko. Vienošanās par vienotu stresa testu metodoloģiju tika panākta Eiropas līmenī, tā bija ļoti stingra, ar negatīvu makroekonomikas scenāriju. Tomēr testu īstenošana notika valsts uzraudzības iestāžu kompetencē. Eiropas Savienības līmenī to koordinēja CEBS, bet Eiropas Savienības kompetences šim uzdevumam nebija. Es gribu uzsvērt, ka vēl nesen Eiropas Savienībai kā tādai nebija šāda veida kompetences. Tas mainīsies nākamā gada janvārī. Mums būs jauna finanšu regulējuma struktūra un līdz tam laikam pieņemti uzraudzības noteikumi, ievērojot Komisijas priekšlikumus un vienojoties ar Padomi un Parlamentu.
Mums būs trīs Eiropas mikrouzraudzības iestādes banku, vērtspapīru un apdrošināšanas jomā, kā arī Eiropas Sistēmisko risku kolēģija makrofinansiālai stabilitātei un ar to saistītajiem riskiem. Tas nodrošinās daudz spēcīgākus līdzekļus un infrastruktūru, lai nākamajā reizē testus veiktu vienotākā, stingrākā un saskaņotākā veidā. Tāpēc es gribu uzsvērt šo punktu. Pirms krīzes mums nebija tādu instrumentu, kādus mēs veidojam tagad.
Tad es nonāku pie otrā jautājuma par to, kā mēs tagad risinām tādus jutīgus jautājumus kā pastāvīgais krīzes mehānisms. Gribu teikt, ka man nebija nolūka izvirzīt šo punktu, bet, tā kā tik uzdots konkrēts jautājums, man ir jāatbild.
Vienprātīgi, un es atkārtoju - vienprātīgi - valstu un valdību vadītāji nolēma prasīt pastāvīgu krīzes mehānismu ar privātā sektora iejaukšanos. Es biju viens no tiem, kas Eiropadomi brīdināja par riskiem saistībā ar šā jautājuma izvirzīšanu bez pienācīgas sagatavošanas un saziņas. Taču šis jautājums tika izvirzīts un izlemts, un tagad mums ar to ir jātiek galā visatbildīgākajā veidā. Tieši tāpēc es uzskatu, ka daži no komentāriem šodien patiešām nebija lietderīgi.
Mēs joprojām dzīvojam ļoti smagos apstākļos. Manuprāt, mums šobrīd ir vajadzīga rīcība, nevis vēl vairāk komentāru. Mums ir darīšana ar ļoti jutīgiem pasaules finanšu tirgiem. Dažiem komentāriem dažreiz ir pašrealizējoša pravietojuma efekts. Tāpēc nav lietderīgi sākt spekulācijas par valstīm, kas var tikt apdraudētas. Mēs varam aicināt šīs valstis īstenot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu finanšu un budžeta stabilitāti.
Tāpēc es negrasos spriest par plānu B. Mēs kopā ar priekšsēdētāju H. Van Rompuy darām savu darbu, atbildīgi apspriežot šos jautājumus ar mūsu dalībvalstīm. Attiecībā uz Komisijas nozīmi es vēlreiz vēlos izteikties ļoti skaidri. Komisija - un to atzina lielākā daļa no jums - ir vienmēr izvirzījusi vērienīgus priekšlikumus. Mēs esam par vērienīgu ekonomikas pārvaldību Eiropā.
Tomēr galu galā mums jābūt reālistiem. Kopā mēs varam tikai to, kas ir noteikts, kopēji vienojoties ar mūsu dalībvalstīm. Ja ir vienošanās - vienošanās, kas katrā ziņā ir progresīva, salīdzinot ar iepriekšējo situāciju - nav lietderīgi runāt par ideālu risinājumu, kas, jūs ļoti labi zināt, neīstenosies.
Tāpēc Komisija pilda savus pienākumus, un pildīs savus pienākumus, prasot vērienīgāku - attiecībā pret kopīgiem mērķiem - ekonomikas pārvaldību, eiro zonas un ne tikai eiro zonas stabilitātes ziņā.
Es gribu šo jautājumu formulēt ļoti skaidri, jo, manuprāt, šodien šajās debatēs tas neizskanēja. Daži no jums teica, ka problēmas ir eiro zonā. Diemžēl tās ir ne tikai eiro zonā. Problēma nav bijusi eiro valūtā. Esmu pilnīgi pārliecināts, ka situācija būtu daudz sliktāka, ja mums nebūtu eiro.
(Aplausi)
Dažiem no jums ir tendence aizmirst, ka dažās valstīs, kuras nav eiro zonā, ir tieši tādas pašas problēmas, dažos gadījumos pat vēl smagākas valsts parāda problēmas, un ka valsts, kas nav pat Eiropas Savienībā un kura tagad vēlas pievienoties Eiropas Savienībai - Īslande - bankrotēja, un viņiem nav eiro. Realitāte ir tā, ka eiro nebija problēmas cēlonis. Uzskatīt, ka problēma ir eiro, ir intelektuāli un politiski negodīgi.
(Aplausi)
Mums tagad ir jāatzīst situācijas īpatnības eiro zonā, lai risinātu problēmas, un jāaicina visas dalībvalstis apņemties strādāt kopā: gan tās, kuras ir eiro zonā, gan tās, kuras nav. Manuprāt, tās visas ir sapratušas, ka kopīga pieeja ir kopīgās interesēs, lai pārvarētu šo krīzi. Komisija to darīs, apzinoties atbildību, protams, cenšoties panākt augstākā līmeņa mērķtiecību, bet pēc tam strādās, labi un lojāli sadarbojoties ar visām iestādēm, ar šo Parlamentu, kā mēs to esam darījuši, un ar Padomi un Eiropadomi. Tā ir atbildīga metode, kas mums ir jāpiemēro.
Laikposmā, kad tirgos valda liels satraukums, mums vajadzētu saglabāt vēsu prātu un stingru atbildības sajūtu, kā arī, protams, spēcīgu visas Eiropas mērķu izjūtu.
(Aplausi)
Herman Van Rompuy
Eiropadomes priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti! Iepriekš mēs teicām, ka Komisijas priekšsēdētāja veiktā analīze atšķiras no manējās, bet šī ir pirmā reize, Schulz kungs, kad esmu apsūdzēts izliekamies, ka viss ir labi, ja tā nav. Tas ir pirmo reizi manā profesionālajā darbībā.
Es varu jums apliecināt, ka es nekādā veidā krīzi nevērtēju par zemu un ka mēs piedzīvojam grūtus laikus. Ja vien manas piezīmes netiek izņemtas no konteksta, es parasti esmu ļoti apdomīgs cilvēks, un, manuprāt, pārāk daudz apgalvojumu dusmu uzliesmojumā vai citādi tiek izteikti Eiropas - nevis Parlamenta - kontekstā. Mums tagad ir jānomierinās un nav jāturpina pieminēt krīzes nopietnība. Mums tā jau ir zināma. Ir laiks rīkoties.
Daži no jums ir teikuši, ka mums vajadzētu gūt mācību. Kāda franču paruna skan šādi: "Mūsu darbi mums seko”. Godātie deputāti, kad es stājos šajā amatā, bija Stabilitātes un izaugsmes pakts, kas pirms dažiem gadiem bija padarīts nedaudz elastīgāks, bet netika piemērots. Kad es stājos amatā, es mantoju Lisabonas līgumu, kas paredz konkrētas procedūras, kuras attiecas uz, cita starpā, sankcijām un lēmumiem, kuri ir jāpieņem, ja valsts ir pakļauta pārmērīga budžeta deficīta procedūrai. Padome pieņem šos lēmumus saskaņā ar Lisabonas līgumu. Kad es stājos šajā amatā, krīzes pārvaldības mehānisma nebija, un mums šī situācija bija jālabo.
Tāpēc mēs stiprināsim Stabilitātes un izaugsmes paktu un pirmo reizi ieviesīsim makroekonomikas uzraudzības sistēmu. Es varu jums apliecināt, ka, ja mums būtu bijis šāds mehānisms pirms dažiem gadiem, problēmas, kuras dažas valstis ir piedzīvojušas, nekad nebūtu radušās. Mēs būtu atklājuši nekustamā īpašuma burbuļus. Mēs būtu atklājuši konkurences problēmas atsevišķās valstīs. Tāpēc mēs gatavojamies to ieviest tagad. Tas ir jauns un novatorisks. Tajā ir pilnībā ņemtas vērā krīzē gūtās mācības.
Attiecībā uz Lisabonas līgumu - mēs vēlamies to mainīt, lai piešķirtu tam juridisko pamatu dažās konstitucionālajās tiesās - juridisko pamatu pastāvīgam krīzes mehānismam. Tas ir vienīgais iemesls. Es ceru, ka mēs negatavojamies uzņemties risku sākt vēl vienu lielu diskusiju par iestādēm, jo tas, manuprāt, pašreizējā situācijā mūs nenovestu nekur un novērstu mūsu uzmanību vēl tālāk prom no krīzes pārvarēšanas.
Pirms tam mums nebija krīzes mehānisma. Kad mēs saskārāmies ar Grieķijas problēmu, mums nācās izgudrot mehānismu, jo tā nebija. Kad mēs ieviesām jaunu pasākumu - EUR 75 miljardu glābšanas paketi, mums bija jābūt radošiem savā Lisabonas līguma interpretācijā, lai varētu to piemērot.
Tāpēc mēs mācāmies no krīzes, un es atkārtoju, "mūsu darbi mums seko”. Mums bija stabilitātes pakts, kas bija vājš un netika piemērots; mums nekā nebija makroekonomikas uzraudzības jomā un nebija krīzes mehānisma.
Vai dalībvalstis uzņēmās savus pienākumus? Daudzas no tām uzņēmās. Tās īsteno reformas, kas bieži ir pretējas galvenajiem sabiedriskās domas strāvojumiem. Tās ir veikušas pasākumus, kuri bieži vien liecina par lielu drosmi, ne tikai tajās valstīs, kurām ir problēmas, bet arī citās. Mēs uzņemamies savus pienākumus.
Godātie deputāti, nevērsīsimies allaž pret nepareizo ienaidnieku. Man bieži rodas iespaids, ka mēs pārāk daudz uzmanības pievēršam valdībām un dalībvalstu parlamentiem. Nekļūdīsimies attiecībā uz mūsu ienaidnieku.
Šodien daži deputāti runā ne tikai par Īriju, bet arī par Portugāli. Atļaujiet man sniegt jums datus. Portugāles valsts budžeta deficīts 2009. gadā bija 9,3 %, 2010. gadā tas būs 7,3 % un 2011. gadā - 4,6 %. Portugāles valsts parāda procentu likme ir vidēji 3,6 %. Tā ir ļoti zema. Portugāle nepiedzīvo nekustamā īpašuma krīzi vai nekustamā īpašuma burbuli. Tās finanšu sektora daļa nav pārāk liela šai valstij. Tās bankas ir labi kapitalizētas. Nemērķēsim uz nepareizo ienaidnieku. Daži saka, ka krīzes situācija ir lipīga, bet viņiem nav ekonomiska pamatojuma vai racionāla pamata tā apgalvot. Es īpaši uzsveru šo aspektu: nemērķēsim uz nepareizo ienaidnieku.
Tiem, kas aicināja uz lielāku sadarbību starp iestādēm, es varu apliecināt, ka prezidentvalstis dara visu iespējamo, lai strādātu kopā. Darba grupas sagatavoto ziņojumu ir pieņēmuši tās dalībnieki, tostarp Eiropas Komisijas pārstāvis komisārs O. Rehn. Mēs strādājam plecu pie pleca arī citās jomās, piemēram, pie pastāvīgā krīzes mehānisma.
Es ceru, ka tādu pašu sadarbības garu mēs redzēsim, sagatavojot 2011. gada budžetu. Man žēl, ka mums nav izdevies panākt vienošanos.
Jautājumā par sadarbību, atļaujiet man tomēr izteikt vienu piezīmi. Jūs visi esat Eiropas Parlamenta deputāti un piederat kādai no politiskajām grupām. Es gribētu teikt, ka dažkārt ir būtiskas atšķirības starp to, ko es dzirdu Eiropadomē no premjerministriem un atsevišķām personām un ko es dzirdu šajā sēžu zālē no to pašu politisko grupu tiem pašiem dalībniekiem. Es nekritizēju. Nav pilnībā jāpiekrīt savai politiskajai partijai. Savas profesionālās darbības laikā es bieži esmu redzējis konfliktus savā partijā. Tomēr es daru visu, kas ir manos spēkos, lai panāktu konsekvenci un sadarbību starp iestādēm. Tāpēc es saku, ka mums ir jāsadarbojas visos politiskajos līmeņos, lai panāktu konsekventāku nostāju, nekā tā mums ir šobrīd.
Es piekrītu tiem, kas saka, ka mums ir stingra politika, bet ar to vien mēs nevaram izkļūt no krīzes. Viņiem ir taisnība, bet mums ir jāpārvar pirmais posms. Ja mēs būtu bijuši piesardzīgāki gan makroekonomikas, gan budžeta plānošanā, mēs šodien neatrastos šajā situācijā. Tomēr mums ir nepieciešama pozitīva izaugsmes un nodarbinātības politika. Neraugoties uz visiem negatīvajiem aspektiem, kuri ir jāņem vērā, es priecājos, ka pēc vienpadsmit mēnešu lejupslīdes Eiropā ir atgriezusies ekonomikas izaugsme. Kā jau es esmu teicis arī citos gadījumos Parlamentā: 1930. gada krīze, kura arī sākās ar finanšu krīzi, nekad nav bijusi pilnībā pārvarēta.
Mēs atjaunojām pozitīvu izaugsmi vienpadsmit mēnešos pēc finanšu krīzes izcelšanās. Šogad vidējais pieauguma skaitlis būs apmēram 1,5 %. Dažās valstīs - ne tajās, kuras saskaras ar jau minētajām problēmām, - izaugsme būs aptuveni 2 %, bet citās valstīs tā sasniegs 3 % vai 3,5 %. Vidējais nodarbinātības līmenis Eiropas Savienībā atkal pieaugs no 2011. gada. Protams, bezdarba līmenis ir pārāk augsts, bet es esmu ļoti gandarīts, ka, salīdzinot ar laiku pirms sešiem mēnešiem, mūsu izaugsmes prognozes ir daudz labākas, nekā mēs paredzējām, un ka izaugsme ir stabilāka, nekā mēs domājām. Šīs izaugsmes pamatā ir ne tikai atsākšanas, atjaunošanas programmas un eksports. Tā ir izaugsme, kuru veicina arī iekšējais pieprasījums.
Visbeidzot, es gribētu teikt, ka, par spīti visām problēmām, kuras mūs patiešām ir piemeklējušas dažās valstīs, esmu pārliecināts, es atkārtoju, ka mēs pārvarēsim krīzi, ar kuru šodien saskaramies.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskās deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Bruno Gollnisch
Eiropadomes 2010. gada 28.-29. oktobra sanāksme bija jauns solis valstu pakļaušanā un to suverenitātes atņemšanā. Pirmkārt, ar neīstu ekonomikas pārvaldību, kas patiesībā nozīmē to ekonomikas kontroles pārņemšanu: liekot dalībvalstīm iepriekš apstiprināt budžetu pie Briseles amatpersonām; visas to ekonomikas politikas uzraudzību; automātisku preventīvo sankciju izveidi, pat pirms atļautie parādu un deficītu apjomi tiek pārsniegti, iespēju apturēt vainīgās dalībvalsts balsstiesības. Tas viss tiek nodrošināts, lai Vācijai kompensētu finanšu stabilizācijas fonda pastāvīgu pieejamību. Tomēr šis mehānisms ir tikai dalībvalstu un Eiropas Komisijas tiesības nokļūt parādos vai sniegt aizņēmumu garantijas tirgos par labu grūtībās nonākušām dalībvalstīm, jo tās ir cietušas tirgus spekulāciju pret valsts parādu dēļ. Turklāt tās atrodas eiro zonā. Tas ir neticami. Turklāt Eiropadome ir pieņēmusi lēmumu par līgumu reformu, lai īstenotu krīzes vadības mehānismu. Pirmo reizi tiks izmantota vienkāršotā pārskatīšanas procedūra: šī antidemokrātiskā metode, kas neparedz parlamentārās debates. Tā nav pārvaldība, tas ir totalitārisms.
Andreas Mölzer
Līdz 2007. gadam visa Eiropa brīnījās par ekonomikas attīstību Īrijā, "ķeltu tīģeri”, kur ar zemiem ienākuma nodokļiem un nelielu regulējumu tika panākti fantastiski ekonomikas rādītāji. Taču tagad ir iestājusies realitāte. Ķeltu tīģeris ir izrādījusies kliba pīle, kurai nepieciešama pārējās Eiropas palīdzīgā roka un balsts tās mīkstajiem spārniem. EUR 90 miljardi no eiro glābšanas paketes - tas ir EUR 300 uz katru Austrijas pilsoni - tagad tiek nosūtīti Īrijai. Tās nav tikai teorētiskas valsts garantijas, kas pēc "melnās aitas” Grieķijas tagad tiek izsniegtas Īrijai un pēc tam varbūt arī Spānijai un Portugālei, tā ir reāla nodokļu maksātāju nauda. Arī Eiropas monetāro savienību tā aizved soli tuvāk pārvedumu savienībai, kurā eiro valstīm, kuras savu ekonomiku pārvalda labi, jātur savs maks atvērts, lai samaksātu par citu valstu nesaimniecisko rīcību. ES ir risinājusi šo jautājumu pārāk vēlu, un vēl ir jānoskaidro, vai Eiropadomes lēmumiem faktiski sekos rīcība. Mums ir jāpārtrauc šķērdēt miljardi nodokļu maksātāju naudas spekulatīvām bankām un valstīm, kuras slikti pārvalda savu ekonomiku. Ir jādara gals pārvedumu savienībai. Mums ir vajadzīgs mehānisms, kas nodrošina bankrotējušām valstīm patiesu maksātnespēju un pēc tam arī izslēdz šīs valstis no eiro zonas. Mēs nevaram turpināt slimīgas monetārās savienības lāpīšanu. Tā vietā mums ir nepieciešama spēcīga, stabila Eiropas monetārā savienība.
Alfredo Pallone
Gan Grieķijai, gan Īrijai ir bijis jāvēršas pie Eiropas Savienības pēc palīdzības. Tomēr starp abiem gadījumiem ir dažas atšķirības: Īrijas budžeta deficīts eksplodēja, jo valstij bija jāaptur problēmas banku sektorā, kas piedzīvoja krīzi globālās finanšu krīzes seku dēļ, ko vēl pasliktināja nekustamo īpašumu burbuļa plīšana. Šāda iejaukšanās strukturālās krīzes laikā nozīmēja, ka valsts finanses vairs nespēj saglabāt šādu situāciju. Grieķijā savukārt intervences iemesls ir nedaudz neapdomīga valsts izdevumu pārraudzība, kuras dēļ kļuva nepieciešama naudas ieplūde no valsts obligāciju pārdošanas. Plānojot ekonomikas pārvaldības reformu, ir jāņem vērā šādi apsvērumi. Mums, protams, ir jāīsteno stingra budžeta politika, lai uzraudzītu un nodrošinātu, ka turpmāk neizveidojas līdzīgas situācijas. Katrā ziņā šie divi gadījumi pierāda, cik būtiski ir ņemt vērā visus faktorus, kas saistīti ar valsts finansēm un stabilitāti, un ne tikai strukturēto valsts parādu. Patiesi, tas var būt vienīgi galīgais skaitlis, bet mums ir jāpārbauda tā pamatā esošie faktori un cēloņi un jāuzzina, kā situācija ir izveidojusies.
Monika Smolková
Līdz šim Stabilitātes un izaugsmes paktā bija iekļautas sankcijas, bet to piemērošanai bija nepieciešama 2/3 ministru piekrišana, un attiecībā uz to nekad nav bijis politiskās gribas. Es esmu skeptiski noskaņota attiecībā uz pretkrīzes mehānismu. Padomes priekšsēdētājam H. Van Rompuy nevajadzētu grozīt Lisabonas līguma 125. pantu, kas paredz, ka katra valsts atbild par savām saistībām. Taču viņam būtu jāapsver 122. panta paplašināšana, kurā ir runa par solidaritāti - izveidot savstarpēju palīdzību dabas katastrofās vai enerģijas krīzēs. Šā panta grozījums varētu noliegt ES darbības pamatprincipu, citiem vārdiem sakot, solidaritāti, un tas var novest pie solidaritātes zaudējuma. Ja pretkrīzes mehānismu piemērotu saskaņā ar 122. pantu par finansējuma piešķiršanu atsevišķām valstīm, Padome lemtu, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, un tās tikai informētu Eiropas Parlamentu. Pastāv tādas situācijas risks, kad atbildīgas valstis maksās par noteiktu valstu bezatbildību.
