Staten Israels deltagande i gemenskapsprogram - Staten Israels deltagande i gemenskapsprogram (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om
betänkandet av Véronique De Keyser, för utskottet för utrikesfrågor om förslaget till rådets beslut om ingående av ett protokoll till Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Staten Israel, å andra sidan, om ett ramavtal mellan Europeiska gemenskapen och Staten Israel om de allmänna principerna för Staten Israels deltagande i gemenskapsprogram (05471/2008 - C6-0180/2008 -, och
rådets och kommissionens uttalanden om Staten Israels deltagande i gemenskapsprogram.
Véronique De Keyser
föredragande. - (FR) Herr talman! I plenarsammanträdet begärde vi att omröstningen skulle skjutas upp, och det gläder mig, men som föredragande känner jag att jag behöver förklara mig.
Som José Ignacio Salafranca helt riktigt påpekade tidigare antog utskottet för utrikesfrågor den 6 november två förslag om Israels deltagande i gemenskapsprogram. Det ena var ett samtyckesförfarande, det andra en resolution. Båda förslagen antogs med stor majoritet - resolutionen antogs faktiskt enhälligt.
Vad var innehållet i dessa texter, och vilket budskap ville utskottet för utrikesfrågor sända till Israel? Samtyckesförfarandet var positivt. Utskottet gick med på Israels deltagande i gemenskapsprogrammet, mot bakgrund av att Israel redan deltar i det sjunde ramprogrammet för forskning, att dess ansökan endast gällde programmet för innovation och teknik och att alla länder som deltar i grannskapspolitiken har rätt att delta. Därför utgjorde detta ingen särbehandling av Israel eller någon omvärdering av landets politiska status.
Associeringsavtal grundar sig på respekten för mänskliga rättigheter. Ledamöterna ville därför utarbeta en politisk ram för detta samtyckesförfarande i form av en mycket bestämd resolution vari krävs att Israel erkänner interimsavtalet om associering mellan EU och Palestinska befrielseorganisationen (PLO), att EU ökar kontrollen av och sanktionerna mot import av israeliska produkter från ockuperade områden enligt systemet för förmånsimport och att resultaten av vetenskapligt samarbete används för civila ändamål. Kommissionen skulle framställa en årlig rapport genom vilken parlamentet skulle kunna utvärdera hur dessa villkor efterlevdes. Kort sagt var resolutionen positiv men bestämd. Den var resultatet av långa förhandlingar mellan de inblandade parterna, som har visat en exemplarisk lojalitet till den uppnådda kompromissen, vilket jag tackar dem för.
Så varför tvekar vi nu, uttrycker vår oro och slutligen skjuter upp omröstningen? I grund och botten är det för att den humanitära situationen i Gaza har blivit oacceptabel. Redan när parlamentets delegation, som jag deltog i, åkte till Gaza på försommaren var levnadsförhållandena där oroväckande. En annan delegation åkte till de ockuperade områdena i november och kom tillbaka med exakt samma rapport. Det sker ingen förändring, situationen är katastrofal och blockaden har långt ifrån försvagat, utan snarare radikaliserat, Hamas.
För tre dagar sedan påpekade Louis Michel att den fortsatta avspärrningen av Gazas gränsterminaler var en form av kollektiv bestraffning av palestinska civila som går emot internationell humanitär rätt - det var vår egen kommissionsledamot som sade det. FN:s hjälporganisation för palestinska flyktingar (UNRWA), den organisation som arbetar med flyktingar i Gaza, har sänt ut en vädjan om hjälp, likaså Oxfam, Amnesty International, Läkare utan gränser och ett antal andra frivilligorganisationer som för tillfället inte ens kan använda gränsterminalen vid Erez.
Jag fick precis höra i dag att vårt finansieringsinstrument Pegase helt har slutat fungera i Gaza och att det inte längre kan garantera elleveranser, att löner och pensioner inte längre betalas ut till tjänstemän inom den palestinska myndigheten, och att utbetalningar även till de allra fattigaste har upphört. UNRWA har även tvingats upphöra med sitt hjälpprogram till de fattigaste människorna i Gaza. Detta är oacceptabelt, det kan inte tolereras, och det är därför jag mot min vilja stödde förslaget att skjuta upp denna omröstning.
Just nu diskuteras Israels politiska ”uppgradering” på rådsnivå, i stor brådska och helt utan insyn. Det är just denna möjlighet till uppgradering som just nu sticker ut i det politiska sammanhanget för det här området, och som gör att vi får hundratals mejl från våra medborgare. Rådet behöver därför öka insynen i de pågående debatterna och bör kunna ställas till svars inför EU:s medborgare.
Det framstår ganska tydligt i parlamentet i dag att vi vill ha humana levnadsvillkor för palestinierna och ett slut på blockaden av Gaza. Blockaden försvagar inte på något sätt Hamas, utan orsakar bara ett oacceptabelt lidande för oskyldiga människor varav hälften förresten röstade på Fatah i valet 2006. Denna röstning är faktiskt fortfarande giltig. Vi sträcker nu ut vår hand till Israel, men vi kommer inte att ge upp våra grundläggande värderingar som ligger till grund för hela EU. Nu ligger bollen hos Israel.
Jag ska ta detta tillfälle i akt - jag ber om ursäkt, herr talman, ni kan dra av denna tid från mina två minuter senare - för att fördöma de politiska påtryckningar, förtalskampanjer och beskyllningar om antisemitism som har riktats mot ledamöter som endast står upp för fred och rättvisa. Jag vill även hylla våra judiska vänner, både i Israel och på andra platser, dessa nya rättfärdiga personer som också vill ha fred och som kräver att den internationella rätten ska respekteras. Låt oss samarbeta för att uppnå detta. Vi måste få ett stopp på belägringen av Gaza, och att ta till militära metoder, som jag har hört rekommenderas, skulle vara rena vansinnet.
Jean-Pierre Jouyet
Herr talman, herr Verheugen, fru De Keyser, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka Véronique De Keyser för detta utmärkta betänkande. I likhet med henne noterade jag att en majoritet av parlamentet tidigare röstade för att skjuta upp omröstningen av de anledningar som hon tog upp.
Från rådets synpunkt måste Israels deltagande i gemenskapsprogrammet ses i ljuset av EU:s uppgraderade bilaterala förbindelser med Israel. Rådet angav detta den 16 juni vid det åttonde associeringsrådet med Israel. Denna uppgradering passar väl ihop med förstärkningen av den europeiska gemenskapspolitiken.
Rådet är övertygat om att denna uppgradering tjänar båda parter, och det är inte bara värdefullt för det land som vi för närmare den europeiska familjen. Det ligger även i EU:s intresse, eftersom det låter oss knyta starkare band och bygga upp ett större förtroende till nya delar av den israeliska befolkningen, vare sig det gäller studenter, forskare, företagare eller tekniker.
EU kommer på så sätt att kunna ge konkreta bevis på fördelarna med multilaterala samarbeten i form av fred och välstånd. Jag vill säga till Véronique De Keyser att sådana insikter har sitt pris i ett område som Mellanöstern. EU kommer därigenom att kunna tala klarspråk på ett mycket mer kraftfullt och trovärdigt sätt, vilket kommer att skapa ett större förtroende.
Jag har lyssnat noga på de förväntningar som uttryckts i denna fråga inom utskottet för utrikesfrågor enligt Véronique De Keyser. Jag talar förstås om hennes budskap om ett totalt och omedelbart upphörande av koloniseringen, om behovet av framsteg i fredsprocessen med den palestinska myndigheten, om att häva restriktionerna för människor i Gaza och på Västbanken, och om det akuta behovet av att förbättra villkoren för de människor i Gaza som påverkas av blockaden, vilket parlamentets delegation bevittnade nyligen.
Mina damer och herrar, ni kan lita på att rådet delar dessa förväntningar, och även kommissionen, det är jag säker på. Uttalandet av den 16 juni 2008 innehåller några tydliga redogörelser på denna punkt, både när det gäller det politiska sammanhanget för uppgraderingen och de budskap som EU vill sända ut till Israel vid detta tillfälle.
Det är sant att Israel har känt till dessa budskap i flera år, som ni vet. Jag hör till dem som anser att det är synd att man inte har hörsammat dessa budskap, men rådets utmaning i juni var att utnyttja uppgraderingarna av de bilaterala förbindelserna till att sända ut budskapen med ännu större kraft, på högre nivå, och till ett bredare spektrum av kontakter. Detta är vad rådet gör.
Ni påpekade även att EU:s inbjudan till att delta i vissa gemenskapsprogram inte bara riktade sig till Israel, utan till alla länder i grannskapspolitiken, även i denna region.
Herr talman, herr Verheugen, mina damer och herrar! Parlamentet har i dag möjlighet att bidra till den process för regionalt samarbete som EU har startat i ett kritiskt område för att gynna sin egen säkerhet och framgång.
Jag hoppas att ni när tiden är inne, med tanke på hur ni röstade alldeles nyss, kommer att följa de rekommendationer som föreslagits av föredraganden. Jag hoppas även att ni - i den resolution om era ståndpunkter i denna fråga som ni vill anta i samband med detta, vid sidan av associeringsrådet - kommer att stödja de ståndpunkter som ordförandeskapet med övertygelse anser utgör en sund balans som under lång tid har vuxit fram mellan medlemsstaternas regeringar, och som främjar fred och stabilitet i området.
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Herr talman, rådets tjänstgörande ordförande, mina damer och herrar! I december 2006 föreslog kommissionen att vi helt skulle integrera våra partnerländer i den europeiska grannskapspolitiken i tillämpningen av vissa politikområden och i en rad gemenskapsprogram. Vi tänkte främst på områden som forskning och utveckling, innovation, konkurrenskraft, konsumentskydd och informationssamhälle, för att nämna några.
Rådet har tagit upp detta förslag vid flera tillfällen. I mars 2007 stödde rådet kommissionens förslag om att alla partnerländer alltid ska kunna delta i vissa gemenskapsprogram.
Israel är det första av våra partnerländer i grannskapspolitiken som detta år formellt färdigställde ett protokoll om ett ramavtal med Europeiska gemenskapen om allmänna principer för landets deltagande i gemenskapsprogram.
Kommissionen välkomnar denna utgång eftersom den betonar vårt långvariga, nära samarbete med vår partner Israel. Israel har sedan 1995 haft full associeringsstatus i ramprogrammet för forskning och utveckling. Detta nära samarbete har genom åren lett till många gemensamma projekt, ibland med betydande resultat, vilket jag själv kunde se när jag var på plats i Israel förra året.
Den höga kvaliteten på israeliska forskare och på israeliska universitet gör Israel till en mycket intressant och högt värderad partner. Israel kan även bidra på ett betydelsefullt sätt till fältet för innovation, vilket är till fördel för båda sidor, eftersom det på medellång sikt kommer att öppna för ett mycket närmare industriellt samarbete. Samtidigt har den dialog mellan företag från EU och Israel som premiärminister Olmert och jag själv tog initiativ till fått en bra början och börjar redan ge resultat.
Dessutom är Israel redan en del av programmet för entreprenörskap och innovation, en av pelarna i vårt program för konkurrenskraft och innovation. Det är ett program som är särskilt viktigt för små och medelstora företag. Båda sidor kombinerar höga förväntningar och förhoppningar med ett stärkt samarbete. Därför framhölls vid det senaste associeringsrådet EU-Israel en önskan om att öka förbindelserna med Israel på grundval av den gemensamma handlingsplanen.
Våra förbindelser kan utan tvekan utökas. Allt som gör det lättare för människor att mötas, att sammanföra journalister, konstnärer, forskare och entreprenörer, allt som främjar dialog och ömsesidig förståelse förtjänar vårt förbehållslösa stöd. Detta kommer att ha en positiv effekt på den befintliga dialogen om mänskliga rättigheter.
Förstärkta förbindelser till Israel, som är ett centralt land i den europeiska grannskapspolitiken, är av strategiskt intresse för EU. Rådets beslut som diskuteras här i dag passar in i detta sammanhang, och utgör därmed ett betydelsefullt bidrag till vårt förstärkta samarbete med Israel. Därför ber jag er, mina damer och herrar, att stödja detta utkast till resolution och att rösta för kommissionens förslag.
Jana Hybášková
för PPE-DE-gruppen. - (CS) Herr talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande! Jag anser att det som hände i dag är ett användande av det parlamentariska förfarandet som saknar motstycke. Vår grupp, gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater, var beredd att stödja socialdemokraternas betänkande fullt ut, inklusive socialdemokraternas ändringsförslag. Det var socialdemokraterna själva som vägrade att rösta om sitt eget betänkande. Betänkandet har ändå godkänts av utskottet för utrikes frågor, det har lagts fram och det är oerhört viktigt att vi röstar om betänkandet under det här parlamentets mandattid. Vår grupp är fast besluten att diskutera och anta betänkandet.
Det som hände i dag skadar EU. EU ville få valuta för sina ekonomiska bidrag, få inflytande i Mellanöstern och en chans att bidra till fredsprocessen. I dag har vi kastat bort ett instrument som skulle ha satt oss i en position där vi kunde få valuta för våra pengar. EU har också kastat bort ett stort stöd inom området forskning och utveckling, vi har kastat bort ett stöd som är kopplat till utvecklingen inom vetenskap, forskning och teknik, kampen mot terrorism och stärkandet av mänskliga rättigheter i Medelhavsområdet. Jag tror att de samtal om en handlingsplan, som har föreslagits av kommissionen och rådet, kommer att fortsätta. Jag tror även att förbindelserna mellan EU och Israel kommer att förbättras under mitt eget lands ordförandeskap. Men faktum kvarstår att parlamentet har kastat bort sitt inflytande genom att bli en plats där mörka, icke-europeiska krafter har triumferat, krafter som inte vill att situationen i Mellanöstern ska förbättras. Och jag anser att det är absurt att Europaparlamentet ska gå emot våra egna medlemsstater och våra egna avsikter. Därför kommer vi att fortsätta.
Hannes Swoboda
för PSE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr vice kommissionsordförande, fru Hybášková! Låt oss behålla båda fötterna på jorden. Även ni har övervägt förslaget att vi inte ska rösta i dag. Vi borde verkligen hålla oss till fakta. Vi i socialdemokratiska gruppen ger föredraganden vårt fulla stöd och röstade också för förslaget i utskottet som ett resultat av vår övertygelse i frågan. Även kommissionens vice ordförande och ni själv har sagt detta.
Men vi befinner oss inte i ett hermetiskt tillslutet rum; vi befinner oss i en politisk situation. Tänk om vi inte höll med om något av det ni eller jag sagt om den katastrofala, inhumana situationen i Gaza och uppträdde som om inget hade hänt där? Nu är dock situationen inte sådan i verkligheten. Herr rådsordförande, ni har sagt att detta är ett bidrag till freden. Tror ni verkligen att det i den rådande situationen är ett bidrag till freden? Det är tyvärr möjligt att situationen inte kommer att förändras. Vi kommer att rösta vid något tillfälle, även om situationen inte är allvarlig. Men vi måste åtminstone sända en signal.
Herr rådsordförande, frågan förblir obesvarad: Hur tror folk att det kommer att uppfattas av regionen som helhet? Hur tror folk att det kommer att uppfattas i Palestina och i andra länder om vi precis vid den tidpunkten når ett avtal med Israel som det första landet, samtidigt som det å andra sidan förekommer brutala övergrepp mot de mänskliga rättigheterna, inte bara i Israel? Det står helt klart - något som vår grupp alltid har konstaterat - att alla former av terrorism, om det nu är raketer eller andra former av attacker, måste fördömas fullständigt.
Vår grupp har stöttat detta förslag från gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och gruppen Europeiska enade vänstern eftersom vi vill sända ut en signal åtminstone en gång vid detta tillfälle om att vi helt enkelt inte kan acceptera situationen i Mellanöstern. Ja, det här samarbetet kommer att bli av. Oroa er inte, ni vet mycket väl att det här samarbetet kommer att bli av och att detta inte är slutet på en process, utan en tydlig signal. Ja, vi vill ha ett samarbete med Israel, men vi vill även ha fred i denna region och inte förtryck av människor.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
för ALDE-gruppen. - (NL) Herr kommissionsledamot, herr Jouyet! Vi har, som det anstår en ansvarsfull grupp, länge diskuterat huruvida vi ska rösta för att skjuta upp omröstningen om både utkastet till resolution och godkännandet av protokollet. Det rådde delade meningar i vår grupp. Ungefär lika många var för som emot, med en liten majoritet för de som var för en omröstning trots allt, så min grupp var splittrad när den röstade om den här frågan.
Denna splittrade hållning kan delvis bero på vår stora oro inför situationen i Mellanöstern och inför konflikten mellan Israel och Palestina. Jag vet ingen, inklusive mig själv, som har besökt det ockuperade området och som inte har kommit tillbaka fylld av en stor oro, stor medkänsla och ilska över den situation som råder där.
Det som är allra mest störande och oroväckande är att Israels politik bara har blivit värre, strängare och tuffare sedan Annapolisavtalet slöts. Man behöver inte vara fylld av illvilja för att undra om inte Israel, eller några krafter i landet som stöds av den israeliska armén, håller på att skapa en oåterkallelig situation i de ockuperade områdena, så till den grad att en tvåstatslösning blir omöjlig.
Jag kan därför förstå att vi ville sända ett budskap till Israel genom att skjuta upp omröstningen, eftersom vi inte vill ge ett intryck av att belöna landet i en tid då den dagliga situationen blir allt värre för en miljon palestinier som bor i Gaza. Jag hoppas att det kommer att bli en förändring under de kommande veckorna och månaderna så att vi ska kunna anta båda texterna med större tillförsikt.
David Hammerstein
Herr talman! Det är fakta som räknas, inte ord. Fakta är värt tusen gånger mer än ord. Vi har antagit många resolutioner i parlamentet. Visst, det har förekommit kritik och goda avsikter i många av dessa resolutioner, men det är viktigare med fakta.
Det är ett faktum att ett år av samtal inom Annapolisprocessen gått om intet. Det är ett faktum att bosättningsprocessen fortsätter. Det är ett faktum att situationen i Gaza är värre än någonsin. Det är även ett faktum att det i dag, i talande stund, pågår konfrontationer mellan bosättarna och den israeliska armén själv.
Jag vill kunna rösta om den här resolutionen om några månader. Jag vill att vi ska kunna fördjupa våra förbindelser med Israel. Det är för att Israels sanna vänner, de av oss som älskar Israel, vågar säga sanningen. Sanningen är den att ockupationen, som den ser ut i dag, inte kan fortsätta. Den kan inte fortsätta. Vi har sänt ett budskap om att EU:s agerande är beroende av en fredsprocess och en grundläggande respekt för mänskliga rättigheter. På så sätt kommer vi att kunna gå vidare. Vi vill ha fler och bättre förbindelser med Israel och med palestinierna, och vi måste visa detta med tydliga villkor och tydliga handlingar, inte bara ord.
Luisa Morgantini
för GUE/NGL-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Det har inte varit lätt att begära att omröstningen skjuts upp, men jag tror att det har varit en nödvändig åtgärd som jag verkligen tror kommer att hedra parlamentet.
Israel kan inte alltid stå över internationella lagar. Jag vill säga till Jana Hybášková att samarbetet med Israel och de olika projekten inte har upphört i och med det här. Det är bara uppgraderingen av förbindelserna som har blockerats och skjutits upp, inte samarbetet; det går framåt. Jag hoppas bara att det kan fortsätta, för det är viktigt. Även jag kan erkänna fördelarna med det. Men jag säga än en gång att Israel måste förstå att man måste följa de internationella lagarna. Vår heder och värdighet står också på spel.
Det är därför min förhoppning att ministerrådet lyssnar på parlamentet och för en gångs skull är konsekvent genom att säga till Israel att landet måste visa konkreta tecken på att det vill ha fred och att Israel måste häva blockaden mot bosättningarna på Västbanken som påverkar levnadsförhållandena för Gazas invånare.
Våra EU-projekt har blockerats. Som exempel kan nämnas att Pegasoprojektet har stoppats. Det stoppas av blockader som förhindrar att varor förs in i området. I morgon kommer inga löner att betalas ut. UNRRA (FN:s bistånds- och återuppbyggnadsorgan) tvingas stoppa sin hjälp till de fattigaste familjerna. Det som händer är en skam! Jag kritiserar inte specifikt Israel, långt därifrån! Att vara vän med Israel innebär också att få landet att inse sitt eget ansvar, och vårt eget. Därför hoppas jag att vi kan börja om, men det budskap som vi har sänt i dag är mycket viktigt. Vi har sänt det till palestinierna och alla de israeler som med övertygelse tror på fred, men på en fred som inbegriper allas rättigheter inför lagen.
Bastiaan Belder
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Herr talman! Jag stöder gärna alla rådets och kommissionens försök att utöka förbindelserna med Israel, vilket ligger i allas intresse. Att skjuta upp omröstningen vore, enligt min åsikt, att sända helt fel budskap.
Trots detta står jag inför rådets tjänstgörande ordförande med mycket blandade känslor, på grund av ett dokument från rådet som läckt till den israeliska dagstidningen Ha'aretz - se förra måndagens upplaga. Mot bakgrund av detta dokument vill jag ställa tre frågor till honom.
Håller ni med om att titeln på detta dokument, ”En åtgärdsstrategi för fred i Mellanöstern”, är den rätta vägen? Om så är fallet, skulle ni tvinga Israel att åter öppna palestinska institutioner, inklusive Orient House i Jerusalem? Slutligen vill jag fråga er, om det är så strategin ser ut, hur ni tänker kombinera den med arbetet för att förbättra förbindelserna med den nyvalda israeliska regeringen, oavsett vilken form den kommer att ta? Jag ser fram emot era svar.
Luca Romagnoli
- (IT) Herr talman, fru vice ordförande, mina damer och herrar! Den här gången håller jag inte med, för jag skulle vilja påstå att parlamentet har gett ett mycket dåligt intryck i dag genom att återförvisa Véronique De Keysers betänkande till utskottet - det håller ni säkert med om - och särskilt genom att sammankalla till debatten och sedan rösta med en så otrolig fart. Detta får mig att tro att vänstern hade för avsikt, som en slags ursäkt, att hindra Israels tillträde till partnerprogrammet för innovation och forskning. Jag vill bara betona här att vi talar om en av de få stater, om inte den enda, där ett erbjudande om stöd inte bara är ett tecken på solidaritet, utan även skapar tillväxt och utveckling för företag inom EU.
Ingen har ännu kunnat fråga den palestinska myndigheten hur stort stöd den får från Arabförbundet och hur den använder detta, eller hur stor del av stödet som bidrar till dialog, ömsesidig förståelse och kulturell och vetenskaplig utveckling. Jag måste säga, med tanke på att så få av de extremt många ledamöterna från centerhögern har samlats här, att vänstern lyckades väl med att nå önskat resultat i den här omröstningen, under förevändningen att skydda mänskliga rättigheter. Jag får dock ett intryck av att allt detta hindrar den regionala utvecklingen, och kanske även fredsprocessen. Om något väcker det frågan om en stats rätt till säkerhet, något som vi borde skydda.
Pasqualina Napoletano
- (IT) Herr talman, mina damer och herrar! De föredragande som har talat före mig har gett en god förklaring till syftet med det paket som vi under morgonen röstade för att skjuta upp. Men jag vill påminna er om att det finns fler aspekter av dessa förbindelser, särskilt de politiska aspekterna, som undersöks av rådet i denna utveckling av förbindelserna mellan EU och Israel.
Sedan finns det aspekter som påverkar den inre marknaden. Därför tror jag att vi alla i grund och botten är för denna utveckling av förbindelserna mellan Israel och EU, på samma sätt som vi är för en utveckling av förbindelserna med den palestinska myndigheten. Det här betänkandet måste dock innehålla tydlighet och åtaganden från båda sidor. Som det är just nu kan vi inte säga att dessa kriterier är uppfyllda. Jag vill påminna er, inte bara om den tragiska situationen i Gaza, utan även om den fortsatta olagliga bosättningen i dessa områden. Det här er en fråga som påverkar marknadsföringen av produkter som kommer från de ockuperade områdena, och andra frågor som vi känner mycket väl till.
Enligt min åsikt måste rådet helt enkelt göra sin ståndpunkt tydlig, om inte annat för att det verkar som att det franska ordförandeskapet har bestämt sig för att vid nästa rådsmöte lägga fram ett dokument om utsikterna för fred i Mellanöstern. Detta kan vara mycket intressant för oss, och kan till och med ge oss tillfälle att utveckla konstruktiva förbindelser. Därför anser jag att det var ett klokt beslut att begära att detta uppskjutande, med tanke på att vi alla kan använda denna tid till att lindra lidandet för den palestinska befolkningen, särskilt i Gaza. Jag vill tillägga att vi också bör använda tiden till att återuppbygga förbindelserna mellan EU och Förenta staterna på grundval av ett gemensamt initiativ för att lösa situationen i Mellanöstern.
Glöm inte att 2008 var året då Staten Palestinas grundlag tillkännagavs - eller skulle ha tillkännagivits. Nu är 2008 slut, och situationen är fortfarande fruktansvärd.
Ioannis Kasoulides
(EN) Herr talman! Om dagens debatt hade handlat om situationen i Gazaremsan hade jag nog hållit med Véronique De Keyser och alla andra kolleger från de olika politiska grupperna i deras ståndpunkter. Men jag är rädd att denna politiska koppling till uppgraderingen av deltagandet för ett av länderna i grannskapspolitiken, och särskilt länderna i Medelhavsområdet, har skapat en helt ny situation, och jag vet inte vart det kommer att leda. Vi har aldrig tidigare tagit upp frågan om politiska villkor i våra bilaterala förbindelser inom grannskapspolitiken. I exempelvis Marockos fall nämnde vi aldrig Västsahara eller mänskliga rättigheter. Samma sak gäller för Egypten eller vilket annat land som helst i Medelhavsområdet. Jag kan inte förstå varför vi den här gången har valt denna politiska koppling.
För det andra är det min uppfattning att ju mer vi satsar på dialog, samarbete och tillit - som Jean-Pierre Jouyet har sagt - med vilket som helst av våra partnerländer, desto mer inflytande får vi över detta land. Vi har stängt en dörr i dag, och jag vet inte hur vi ska kunna öppna den.
För det tredje är jag säker på att vi i vårt förfarande i dag har ställt ett villkor. Vi har sagt att det bara är ett uppskjutande och att vi kommer att återkomma till den här frågan. Hur ska vi återkomma till den? När kommer situationen på Gazaremsan att vara så pass tillfredsställande att vi kan återkomma till frågan? Det är som Pasqualina Napoletano sade i fråga om bosättningarna, som i så många frågor där vi vill ha ett positivt inflytande på Israel, när kommer vi att känna oss tillräckligt politiskt tillfredsställda för att kunna återuppta denna utmärkta resolution som har utarbetats i utskottet för utrikes frågor?
Proinsias De Rossa
(EN) Herr talman! EU kan inte uppgradera sina förbindelser med Israel förrän dess regering på ett övertygande sätt visar att den är beredd att byta riktning. Den måste sluta med den kollektiva bestraffningen av den palestinska befolkningen genom att stoppa belägringen i Gaza och visa att den är beredd att på allvar samarbeta med den palestinska ledningen för att komma fram till en fungerande och hållbar tvåstatslösning.
Vi vill alla ha normala förbindelser med Israel, men detta är omöjligt under de rådande omständigheterna. Jag stöder utan reservationer Israels rätt att försvara sig, men ett sådant försvar måste hålla sig inom ramarna för de antagna internationella lagarna och det ansvar som en ockupationsmakt tar på sig när den invaderar ett annat land.
Staten Israel, som berömmer sig av sitt demokratiska system, har ertappats med att bryta mot den internationella rätten så många gånger i sitt sätt att hota palestinierna att tålamodet hos de flesta har nått bristningsgränsen. När jag nyligen gjorde ett officiellt besök i Gaza, Jerusalem och på Västbanken såg jag med egna ögon den allvarliga försämringen i de dagliga levnadsförhållandena för vanliga palestinier.
Deras ekonomi har krossats. Det finns 210 olagliga bosättningar. Palestinsk mark och palestinska hem beslagtas ständigt. 11 000 palestinier hålls fångna, och 40 valda ledamöter av det palestinska lagstiftande rådet sitter internerade. Mer än 300 ungdomar under 18 år, somliga så unga som 12 år, sitter internerade. Gaza är belägrat och hotas av militär invasion, och 50 procent av befolkningen är redan beroende av livsmedelsbistånd. Listan kan göras lång. Israels grymma kollektiva bestraffning och landsstöld är ett grovt brott mot internationell rätt och omintetgör möjligheterna till fred.
Följaktligen är det inte rätt tid för parlamentet att samtycka till en uppgradering av förbindelserna. Jag anser faktiskt att detta bör skjutas upp till efter de israeliska och palestinska valen som hålls i början av 2009. Under tiden bör världssamfundet göra allt i sin makt för att trappa ned situationen och skapa förutsättningar för att palestinier och israeler ska kunna leva i fred.
Elmar Brok
(DE) Herr talman, herr rådsordförande, herr vice kommissionsordförande! Syftet med sådana avtal som uppgraderingen av förbindelserna med Israel är att försäkra parterna i konflikten att de deltar i en resonlig process som säkrar deras interna stabilitet och ger löften om samarbete och existens i framtiden. I dag har vi slösat bort vår möjlighet att ge ett sådant löfte. Vi har slösat bort den, och därigenom har vi, enligt min åsikt, underblåst konflikten ytterligare.
Även jag är kritisk mot Israel på många punkter, särskilt i fråga om deras bosättningspolitik, till exempel. Men när jag hör här i dag att den främsta anledningen till beslutet är situationen i Gazaremsan blir jag helt förbluffad, särskilt eftersom endast hälften, eller till och med så lite som en fjärdedel av resonemanget lyfts fram. För vi måste inse att med detta resonemang kommer vi om tre månader att hitta ett annat alibi, och sedan ännu ett, för att förhindra att vi når ett beslut. För om jag inte missminner mig lämnade Israel Gaza. Om jag inte missminner mig störtade Hamas president Mahmoud Abbas valda myndigheter och kullkastade regeringen i ett våldsamt uppror som överskred alla rättigheter. Om jag inte missminner mig är det just de omständigheter som Hamas är orsak till som är avgörande för situationen i Gaza. Om jag inte missminner mig förekom det dagligen skottlossning från Gaza mot israeliska städer. Om allt detta är helt oviktigt i en sådan här debatt och Israel ensam får skulden, verkar det här inte som det bästa sättet att vinna förtroende i Jerusalem för EU-politiken.
Med anledning av detta anser jag att vi har gjort ett stort misstag i dag. Vi kommer att kunna bli en fredsmakt i detta område endast om vi helt och hållet håller oss till sanningen i stället för att bara skapa politik. Jag är övertygad om att denna politik inte heller kommer att hjälpa president Abbas, utan att den ytterligare kommer att stödja den radikalisering som redan har haft så stor framgång i Gaza. Jag anser därför att dagens beslut var felaktigt.
Zbigniew Zaleski
(PL) Herr talman! En långvarig konflikt ger oss ett tillfälle att reflektera över och att analysera dess orsaker och det aggressiva beteendet, och att söka efter lösningar. Jag kan förstå palestiniernas desperata raketanfall; de är som råttor som trängts in i hörnet på sina burar. Men jag kan även förstå israelernas rädsla för att deras barn kanske aldrig kommer hem från skolan, eftersom de antar att nästan varje palestinier är terrorist. Inget är svart eller vitt i den här frågan.
Bland palestinierna finns det de som vill förstöra, och det finns envisa extremister, precis som det finns duvor och hökar bland israelerna, som Tzipi Livni konstaterade. Dessa interna uppdelningar är inte alls oviktiga i konflikten, och ju större roll de får spela, desto starkare kommer endera parten i konflikten att bli. Enligt min åsikt är israelerna ännu starkare eftersom de har en stat, som de naturligtvis har full rätt till, och jag stöder detta. Därför har de alla egenskaper som kännetecknar en stat.
Detta medför även ett större ansvar och även en plikt att vidta åtgärder som kan vara riskfyllda, men som kan ge hopp om fred i framtiden. Därför är Israels krav på att de palestinska raketattackerna ska upphöra innan tvåstatsprojektet kan gå vidare samma sak som att säga att vi skulle vara beredda att ha barn förutsatt att de blir intelligenta och får doktorstitlar eller startar framgångsrika företag.
Ovanliga situationer kräver mod att fatta ovanliga beslut, och jag förväntar mig att Israel gör just detta. Vi i EU måste hjälpa dem att fatta dessa beslut. Med andra ord: en färdplan för två stater.
När det gäller att stärka förbindelserna mellan EU och Israel verkar det vara en bra strategi i mina ögon, eftersom det skulle ge oss ett större inflytande och på lång sikt låta oss spela en konstruktiv roll i att mildra denna tragiska konflikt. Jag är för ett stärkande av förbindelserna.
Charles Tannock
(EN) Herr talman! Som föredragande för betänkandena om grannskapspolitiken har jag länge stött Israels ökade delaktighet i EU-program och organ, som gynnar båda parter med tanke på Israels framstående ställning inom områden som vetenskaplig, och särskilt miljörelaterad, forskning. De senaste veckorna har jag fått många e-brev med uppmaningar om att jag ska rösta mot detta avtal om förbättrat samarbete mellan EU och Israel. Jag anser dock att EU och Israel är naturliga partner eftersom de delar samma värden: demokrati, rättsstatsprincipen, personlig frihet, och särskilt pressfrihet och en oberoende dömande makt.
Det är inte alla EU:s strategiska partner som kan säga samma sak. Kina exempelvis - som jag vet ligger talmannen varmt om hjärtat - avfärdar dessa värden, men konstigt nog får jag inte särskilt många vädjanden om att nedgradera EU:s förbindelser med Peking. Detta beror tråkigt nog på att de anti-israeliska krafterna fortfarande är starka bland allmänheten och i denna kammare. När denna uppfattning grundar sig på argument kan jag respektera den, även om jag inte håller med. Ofta har den dock sin grund i antisemitism och antiamerikanism, eftersom USA är Israels närmaste bundsförvant.
Förra veckan i Mumbai i Indien sökte man särskilt efter judar som skulle mördas av jihadterrorister. Detta visar att västvärlden måste stå enade i solidaritet med den judiska staten, eftersom Israel står på frontlinjen i en existentiell kamp mot islamistiska terrorister som Hamas, Hizbollah och Islamiska Jihad, som har visat sin beslutsamhet att förstöra Israel och vårt sätt att leva.
Europaparlamentet röstade tyvärr med liten marginal för att inte säga sin åsikt om detta avtal - som det kommande tjeckiska ordförandeskapet månar ömt om - vilket enligt min åsikt är en katastrof som kommer att sända helt fel signaler till den israeliska allmänheten under en kritisk valperiod och oundvikligen stärka extremisterna i Israel.
Talmannen
Det är inte Kina som ligger mig varmt om hjärtat; det är demokrati och mänskliga rättigheter, liksom i Israel och Palestina.
Jim Allister
(EN) Herr talman! Somliga försöker få oss att tro att parlamentet i dag har handlat utifrån en samvetskris. Jag måste säga att jag tycker att det är konstigt, med tanke på hur många gånger parlamentet har skrivit under avtal utan att klaga när det gäller länder som verkligen har fruktansvärda meriter i fråga om mänskliga rättigheter, och som verkligen har regeringsstrukturer som är långt ifrån demokratiska.
Det verkar i mina ögon som om parlamentet hamnade på fel kurs i dag på grund av en kampanj som iscensatts både utanför och inom parlamentet, som innehåller stor fientlighet mot Israel, och det verkar som om vi har låtit oss själva bli otillbörligt påverkade av detta. Den blinda trångsynthet som många har visat gentemot Israel är mycket skrämmande. Israel är en demokrati i ett område där demokratierna är få och utspridda. Israel accepterar en tvåstatslösning. Landet har utsatts för den mest fruktansvärda terrorism, både utifrån och inifrån, och följaktligen har landet också utan tvekan rätt att försvara sig.
Somliga här i parlamentet verkar så fyllda av sin ångest och sitt hat gentemot Israel att de ivrigt ursäktar terroristattacker och Hamas övervåld i Gaza. De ser fel bara hos den stat som attackeras. Jag anser att det är fel.
Proinsias De Rossa
(EN) Herr talman! De av oss som har talat för ett uppskjutande av beslutet i den här frågan har anklagats ett flertal gånger under debatten för att vara antisemitiska.
Det är helt opassande. Ingen på denna sida av debatten har anklagat någon på den andra sidan för onda avsikter och för att ha andra motiv än oro för israelernas och palestiniernas framtid.
Det vore bra om alla här kunde erkänna att vi bryr oss om människor och att det är därför vi har intagit den ståndpunkt vi har intagit. Det grundar sig inte på någon antisemitisk ideologi.
Talmannen
Herr De Rossa! Talmannen förstår till fullo er ståndpunkt och delar den i hög grad.
Hannes Swoboda
(DE) Herr talman! Det är sant att det har förekommit ett antal e-brev, men det har också förekommit lobbyverksamhet från den israeliska ambassaden. Det är inte därför vi har tagit ett visst beslut. Anledningen var vår starka övertygelse om att den här omröstningen inte skulle ha varit lämplig vid denna tidpunkt.
Många av de argument som framförts av mina kolleger - må det vara Ioannis Kasoulides, Elmar Brok, Zbigniew Zaleski eller någon annan - är verkligen aktningsvärda argument. Jag anser, efter de meningsskiljaktigheter som vi har haft, att det nu är hög tid att återgå till en gemensam ståndpunkt som innebär ett stöd för Israel, men samtidigt ett stöd för fredsprocessen och för palestiniernas rätt att existera. Det är det som är viktigt för oss, varken mer eller mindre.
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Herr Verheugen, mina damer och herrar! Det är inte rådets sak att kommentera förfarandefrågor eller de beslut som tas av parlamentet på det området.
Jag vill säga till er, herr Swoboda, att det är mycket tydligt att rådet delar dessa mål och instämmer i det som sades i ert senaste anförande, särskilt i fråga om stabilisering. EU och rådet fördömer allt våld, särskilt avfyrandet av raketer mot civilbefolkningen, något som måste upphöra. Vi måste fortsätta att outtröttligt föra kampen mot terrorism vidare, och korpral Gilad Shalits öde är en särskilt angelägen fråga för EU och, om jag får säga det, särskilt för det franska ordförandeskapet.
Samtidigt vill jag säga att den ökade bosättningen som har tagit fart den senaste tiden fortsätter att bekymra EU, som fördömer denna. Den fortsatta bosättningsprocessen, även den naturliga ökningen, måste få ett snabbt slut, även i östra Jerusalem. Den går emot internationell rätt och motverkar bildandet av en varaktig palestinsk stat. Hindren för rörelse in till och inom de ockuperade områdena måste tas bort för att gynna den ekonomiska utvecklingen. Vi måste som ett brådskande ärende förbättra den humanitära situationen genom att sträva efter vapenvila, öppna gränsövergångarna, och föra in varor och tjänster för att hjälpa befolkningen och för att hjälpa hjälporganisationerna, särskilt FN:s hjälporganisation för Palestinaflyktingar (UNRWA), att göra sitt jobb. Det är också viktigt att fler palestinska fångar släpps, först och främst de minderåriga.
Därför delar vi samma mål, vilket jag gärna vill betona så tydligt som möjligt till parlamentet. Problemet är att veta hur vi bäst kan utöva påtryckningar för att uppnå önskat resultat, det vill säga bildandet av två stater som samexisterar i säkerhet inom ramen för en stabil fredsprocess - ett sammanhang där EU spelar en viktig roll. Vi måste ta reda på om det är genom dialog och förtroende vi ska kunna hålla fast vid de principer som jag just har angett, och som Israel måste respektera, eller om det verkligen är genom dialog, som rådet anser och kommer fortsätta att anse efter att ha lyssnat på den här debatten, som vi kommer att bibehålla en klok balans.
Avslutningsvis vill jag påminna er om att uppgraderingen av förbindelserna måste ses inom ett mer allmänt sammanhang av Medelhavsunionens bildande och utvecklingen av den europeiska grannskapspolitiken. Glöm inte att den föreslagna uppgraderingen föregicks av ett stärkande av förbindelserna med Marocko som sände ett kraftfullt politiskt budskap till våra arabiska grannar på Medelhavets södra kust. Jag vill även påminna er om att vi i våra förhandlingar med Israel inte har försummat den palestinska myndigheten, och att EU och den palestinska myndigheten möttes sommaren 2008 för att skapa nya arbetsgrupper för att påskynda tillämpningen av den handlingsplan som slutfördes 2005. Jag vill även upprepa att vi från ordförandeskapets sida är fast beslutna att nå framgång inom alla de områden, däribland politiken, som är en nödvändig del av våra förbindelser med Israel.
Det är denna allmänna strategi som gör uppgraderingen av EU:s förbindelser med Israel meningsfull, och det är denna politiska dialog som kommer att göra det möjligt, enligt vår åsikt, att se till att de principer som flera av er har nämnt efterlevs och försvaras på ett bättre sätt och att EU har en funktion att fylla när det gäller att ta fram lösningar på konflikten mellan Israel och Palestina.
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Jag skulle snabbt vilja ge er tre saker att tänka på när denna debatt är slut.
För det första, i en debatt om vårt samarbete med Israel, där mänskliga rättigheter och palestiniernas humanitära problem med rätta diskuteras, får vi dock inte glömma att vi har ett särskilt ansvar gentemot Israel. Vår politik gentemot Israel bestäms inte bara av intressen; den bestäms även av den omständigheten att Staten Israels själva existens har anknytning till Europas historia, och med detta följer ett särskilt ansvar.
En andra konsekvens av detta är att det samarbete som vi siktar på att uppnå med Israel, eller som vi kanske redan har uppnått, måste vara pålitligt. Vi kräver pålitlighet från våra israeliska partner, och Israel har rätt att kräva pålitlighet från oss också. Vi har erbjudit Israel samarbete inom dessa projekt och politikområden. Det kanske kan vara intressant för er att veta att det finns goda skäl till varför Israel var det första landet - det allra första landet - som erbjöds en handlingsplan inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken. Det var 2003, och det var jag själv som gjorde det.
Det sista jag vill säga är att dessa program och politikområden som vi talar om inte är något syfte i sig själva. De har en djupare politisk grund. Denna djupa politiska grund är att visa Israel att det finns utsikter till ett långsiktigt samarbete med EU för Israel, utsikter som Israel behöver för tiden efter konflikten. Israel behöver detta för att kunna få ett slut på konflikten till att börja med. En annan sak är att hur små dessa initiativ än tycks vara finns det flera saker i dem som gör det möjligt för oss att stödja bilaterala och trilaterala projekt. Jag var själv nyligen i Jordanien, Israel och Palestina för att tala om ett initiativ som skulle göra det möjligt för oss att skapa en politik för små och medelstora företag inom en trilateral ram. Vi har även forskningsprojekt som är bilaterala. Detta innebär att vi har ett raminstrument här som låter oss gå över gränser och uppnå precis det vi vill: samarbete och normalitet i detta krisområde.
Jag ska avhålla mig från att dra några slutsatser av det jag just har sagt. Jag ber er bara att överväga det i era kommande beslut.
Véronique De Keyser
föredragande. - (FR) Herr talman! Jag vill börja med att svara er, herr Verheugen. Ni påpekade helt riktigt att vi har ett särskilt ansvar gentemot Israel.
Vi har tagit på oss detta ansvar tillsammans, och det är viktigt. Dessutom är det just eftersom vi har detta ansvar gentemot Israel som vi har ett minst lika stort ansvar för palestiniernas situation i dag; det måste ni medge.
Herr Jouyet! Vi har samma mål, och ni har, av goda skäl, räknat upp en rad viktiga frågor som måste lösas på lång, medellång eller kort sikt. Ni använde ett mycket viktigt uttryck när ni sade att ”vi måste som ett brådskande ärende förbättra situationen i Gaza ...” Ni använde uttrycket ”brådskande ärende”. Vi har bett om ett uppskjutande. Vi ger oss själva tid att se om det verkligen tas någon hänsyn till denna brådska. Ni anser - och enlig min mening har ni all rätt att göra det - att det blir lättare att förhandla med Israel om vi höjer landets status. Jag önskar bara att det vore sant, men jag kan inte se några tecken på det, och vi har i vilket fall som helst förhandlat med dem i över ett år, sedan Annapolis. Som ni vet har parlamentet väldigt små resurser.
Vi använder de medel vi har för att sända en vänskaplig signal till Israel som lyder: ”Var snälla och sätt igång!” Tyvärr hörde jag inte den ringaste antydan från Tzipi Livni i går om att detta kommer att ske. Jag väntar och hoppas.
Jag vill även tacka er, fru Hybášková - ni var inte närvarande när jag började tala - jag vill säga till er att ni har varit en utmärkt partner, trogen era åtaganden, liksom vi ska vara mot våra, och jag ska inte låta de ledamöter som har ifrågasatt hur relevant det är att låta mänskliga rättigheter ligga till grund för dagens beslut övertyga oss om att de har rätt. Det är inte acceptabelt! När det gäller de anklagelser om antisemitism och andra former av kritik som jag redan har hört i dag, och som jag måste varna er att jag inte vill höra mer av, vill jag säga än en gång att detta är ovärdigt Europaparlamentet!
Varför ska vi, här i Europaparlamentet, misstänkas för taktikspel när vi talar om mänskliga rättigheter? Om det är sant att dessa rättigheter överträds är det en brådskande fråga.
Jag står fast vid de åtaganden vi har gjort med våra politiska partner när det gäller utrikesfrågor. Enligt min åsikt gäller de fortfarande, men jag tror att tiden inte är inne om vi ska se realistiskt på saken. Vi har gjort vänliga gester mot Israel. Vi kommer att fortsätta med det, naturligtvis. Men vår oro för palestiniernas öde kvarstår.
(Applåder)
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Jag har avslutningsvis mottagit ett resolutionsförslag som ingivits i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Omröstningen om Véronique De Keysers betänkande och omröstningen om resolutionsförslaget kommer att äga rum under en kommande sammanträdesperiod.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Bairbre de Brún  
skriftlig. - (GA) Det vore ett dåligt tecken om EU skulle förbättra förbindelserna med Israel i nuläget. Det skulle visa att EU är villigt att strunta i stora, ständigt återkommande och ihållande brott mot de mänskliga rättigheterna och mot internationell rätt.
Detta vore nästan som att säga att EU ger Israel friheten att fortsätta med förtryckande och olagliga handlingar, med tvångsförflyttningar av befolkningen, utomrättsliga avrättningar, ockupationen av Palestina, den olagliga muren och olagliga bosättningar.
Vi måste sätta så stor press vi kan på Israel så att de förstår att de måste uppfylla sina löften enligt den internationella rätten och FN-resolutionerna. I dag måste vi, som parlamentsledamöter från hela EU, sända ett kraftfullt budskap till Israel för att låta dem veta att vi har fått nog.
År 2002 röstade Europaparlamentet för att upphäva associeringsavtalet EU-Israel på grund av Israels grova brott mot de mänskliga rättigheterna. Trots detta talas det nu om att Israel ska bli delaktigt i ett EU-program som handlar om konkurrenskraft och ekonomisk innovation, trots att landet medvetet förstör Gazas ekonomi och infrastruktur.
Jag välkomnar beslutet att ställa in omröstningen om förbättrade förbindelser mellan EU och Israel.
Athanasios Pafilis  
skriftlig. - (EL) Rådets förslag att särbehandla Israel och att uppgradera det redan starka samarbetet mellan EU och Israel - trots att Europaparlamentets omröstning om förslaget har skjutits upp - är, hur man än ser på saken, en utmaning till européer och alla världens nationer. Det är ett hån mot de tusentals människor som fallit offer för Israels grymhet.
Detta förslag ger i själva verket ökad livskraft åt det israeliska apartheidsystemet och belönar Israels massöverträdelser av den internationella rätten och palestiniernas mänskliga rättigheter, ockupationen av Gazaremsan, Västbanken och östra Jerusalem, det fortsatta bygget av skammens mur och massbosättningarna. Förslaget ignorerar FN:s resolutioner som fördömer Israel, och den resolution som antogs 2002 av Europaparlamentet om upphävande av samarbetsavtalet mellan EU och Israel.
Trots att Israel har haft samma politik gentemot den palestinska befolkningen i över 60 år, och olika länder och FN har fördömt denna politik, har ett provokativt förslag lagts fram där det föreslås att vi ska ha överseende med den israeliska ockupationsmaktens uppenbara överträdelser av de mänskliga rättigheterna.
Detta bevisar än en gång att EU i sitt hyckleri när det gäller mänskliga rättigheter använder sig av dubbelmoral i sin politik, helt beroende på EU:s egna intressen i varje enskilt fall.
Marian Zlotea  
skriftlig. - (EN) Ett godkännande av det föreslagna grannskapsavtalet med Staten Israel skulle införliva Israel i vissa gemenskapsprogram inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken, en politik som har utarbetats för att främja reformer och stabilitet i EU:s grannländer. Den är utformad för att omedelbart träda i kraft, och skulle kräva att Israel lämnar ekonomiska bidrag till EU:s budget i utbyte mot att få delta i vissa gemenskapsprogram. Detta avtal skulle utvärderas av båda parter vart tredje år efter godkännandet. Ett stödjande av detta grannskapsavtal skulle grunda sig på det redan existerande associeringsavtalet och vara ett steg mot ett ökat handelssamarbete. Det skulle även vara ett framsteg i framtagandet av en lösning på den israelisk-palestinska fredsprocessen.
I ljuset av den israeliska utrikesministerns besök i Europaparlamentet, då hon förespråkade en politisk förstärkning av förbindelserna mellan Israel och EU, och med tanke på den handlingsplan som just slutförts av den höga representanten, skulle ett godkännande av detta grannskapsavtal tjäna båda parter genom att förbättra båda parternas förståelse för den andra. Detta skulle påskynda freden och stabiliteten i Mellanöstern och Medelhavsområdet.
