EU:s handelsrelaterade bistånd (debatt) 
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av David Martin, för utskottet för internationell handel, om ett resolutionsförslag från Europaparlamentet om EU:s handelsrelaterade bistånd.
David Martin 
föredragande. - (EN) Herr talman! Innan jag tar upp innehållet i detta betänkande skulle jag vilja tacka mina skuggföredragande för deras samarbete när det gäller förberedandet av betänkandet och i synnerhet tacka kommissionens GD handel och GD utveckling, som, till min stora glädje, har varit mycket ivriga att engagera sig i just denna fråga tillsammans med parlamentet. Jag skulle slutligen vilja tacka Pelayo Castro Zuzuarregui, den av parlamentets tjänstemän som jag samarbetade med när det gäller detta betänkande. Han ska lämna oss ett år - vi hoppas att det bara är ett år! - för att arbeta med Spaniens premiärminister. Jag har samarbetat med honom i samband med detta och ett antal andra betänkanden. Jag har funnit det intellektuellt stimulerande att vara i hans sällskap, och jag önskar honom all välgång.
Innehållsmässigt är handelsrelaterat bistånd ett viktigt redskap för att förbinda utvecklingsländer med den globala ekonomin. Men jag vill i början betona att det inte är en ersättning för utvecklingsrundan från Doha, utan ett komplement till denna. Det är tydligt att det inte räcker med att liberalisera marknader i sig för att ansluta utvecklingsländer till den globala ekonomin. Det är bara att granska erfarenheterna från de senaste 40 åren. De minst utvecklade länderna har upplevt hur deras andel av världshandeln nästan har halverats från 1,9 procent till 1 procent, och detta trots tullsänkningar till följd av Uruguayrundan och andra tullsänkningar, och nyligen har det gjorts insatser som den europeiska projektet ”Allt utom vapen”, som ger tull- och kvotfritt tillträde till utvecklingsländerna. Därför har liberaliseringen i sig själv inte varit tillräcklig för att engagera utvecklingsländer fullständigt i den globala ekonomin, något som jag skulle vilja hävda är viktigt.
Jag instämmer inte i - och jag vill klargöra detta - att handelsrelaterat bistånd i sig självt är ett universalmedel. Men det är helt klart att det nu finns ett växande samförstånd när det gäller de fördelar som det handelsrelaterade biståndet kan ge. Under Världshandelsorganisationens ministermöte i Hongkong i december 2005 fastställdes ett ambitiöst arbetsprogram för handelsrelaterat bistånd och man uppmanade till mer stöd för att hjälpa utvecklingsländer in i den globala ekonomin. Detta följde på José Manuel Barrosos åtagande under G8-toppmötet i Gleneagles att bidra till budgetposten handelrelaterat bistånd med 1 miljard pund sterling av Europeiska unionens pengar och 1 miljard pund sterling från medlemsstaternas pengar.
Samtidigt som allt detta är högst välkommet och framstod som ganska dramatiskt när det tillkännagavs måste vi inse att höjningarna i själva verket är rätt så modesta: Europeiska unionens bidrag kommer att öka från en grund som för närvarande ligger på omkring 850 miljoner euro till 1 miljard euro, medan medlemsstaterna - om de håller sitt ord - kommer att gå från 300 miljoner till 1 miljard euro.
I oktober förra året uppmanade rådet (allmänna frågor) till en handelsstrategi för att kartlägga hur vi uppfyller dessa löften. I mitt betänkande anges några av de nyckelpunkter som jag hoppas att vi kommer att få se i strategin. För det första, när det gäller räckvidden för det handelsrelaterade biståndet vill jag att de åtgärder som hör samman med Barrosos miljard ska vidtas inom ramen för den befintliga grunden, som består av två kategorier: den ena är handelspolitik och den andra handelsutveckling. Jag välkomnar emellertid att Världshandelsorganisationens arbetsgrupp har lagt till ytterligare tre kategorier: handelsrelaterad justering, handelsrelaterad infrastruktur och produktionskapacitet. Detta är viktiga aspekter på programmet för det handelsrelaterade biståndet, och jag hoppas att ytterligare medel kan påträffas för att stödja utvecklingsländerna när det gäller att ta itu med sådana frågor som att fasa ut preferenser, minskningar av statliga intäkter till följd av att tullsatserna sänks, eller hjälpa till att anpassa sig till nya konkurrenskraftiga påtryckningar på grund av regionalisering, som avtalen om ekonomiskt partnerskap.
I mitt betänkande hävdar jag att handelsrelaterat bistånd borde vara styrt av efterfrågan, och länderna själva borde vara ansvariga. Mot denna bakgrund borde Världshandelsorganisationens förstärkta integrerade ram utgöra det viktigaste diagnostiska redskapet för utvecklingsländerna och hjälpa dem att identifiera var det handelsrelaterade biståndet kan skapa de största fördelarna. I utvecklingsländerna måste vi alltid se till att den privata sektorn och civilsamhället deltar i processen. Samtidigt som handelsrelaterat bistånd utan tvivel utgör en annan strategi för allmänt utvecklingsstöd borde det, enligt min mening, grundas på samma grundläggande principer om fattigdomsbekämpande och hållbar utveckling, och vår viktigaste referenspunkt borde förbli millennieutvecklingsmålen.
Det gläder mig att mycket av det som vi uppmanade till i detta betänkande återspeglades i kommissionens meddelande som offentliggjordes i april, och jag vill gärna tro, kanske är jag naiv, att det utgjorde en del av det intensiva samspelet mellan kommissionens generaldirektorat och Europaparlamentet. Jag hoppas att det också kommer att återspeglas i strategidokumentet, när den slutliga gemensamma handelsstrategin för EU antas i sommar.
Jag har i mitt betänkande i dag krävt återrapportering till parlamentet vartannat år, så att vi kan kontrollera att medlemsstaterna och kommissionen har hållit sitt ord både vad gäller det utlovade stödets kvalitet och kvantitet. Alla institutioner har hittills visat sig villiga att gemensamt genomföra det som jag anser är en viktig strategi, som kan utgöra ett viktigt, om än modest, bidrag till att ansluta de fattigaste länderna i världen till det internationella handelssystemet.
Peter Mandelson
Herr talman! Jag skulle vilja tacka föredraganden, David Martin, för det som jag anser vara ett mycket rikt betänkande om handelsrelaterat bistånd. Det gläder mig mycket att han har hänvisat till millennieutvecklingsmålen, eftersom de utgör våra vägledande idéer och målsättningar. Jag instämmer med honom om att frihandel, även om det är ett nödvändigt villkor för utveckling, inte är en trollstav, precis som jag instämmer med honom om att handelsrelaterat bistånd, samtidigt som det är en nödvändig del i en utvecklingsstrategi, inte är ett universalmedel.
Jag anser att man i detta betänkande uttrycker ett mycket starkt engagemang för programmet för handelsrelaterat bistånd, som jag delar till fullo. Jag har också läst de mycket användbara förslagen och vägledningen när det gäller innehållet i EU:s gemensamma strategi för handelsrelaterat stöd, något som jag är mycket tacksam för. Dessutom välkomnar jag parlamentets engagemang i denna process.
Sedan 2005 har Europaparlamentet, rådet och kommissionen utvecklat en tydlig gemensam vision om de huvudsakliga principerna för handelsrelaterat bistånd. Vi instämmer alla i att handel kan vara en viktig katalysator för tillväxt och fattigdomsbekämpande i utvecklingsländer, men den framgångsrika integreringen av utvecklingsländer i det internationella handelssystemet kräver mer än bättre marknadstillträde och stärkta internationella regler. I detta avseende påminner slutsatserna från rådet (allmänna frågor) som hölls den 14-15 maj i år om den avgörande roll som det handelsrelaterade biståndet spelar.
Den utmaning som vi nu står inför är att genomföra dessa principer mot bakgrund av EU:s strategi om handelsrelaterat bistånd, som kommissionen och medlemsstaterna gemensamt arbetar med. Genom denna strategi borde en färdplan fastställas som uppfyller våra ekonomiska löften, ger vägledning för att förbättra effektiviteten för vårt stöd, tillhandahåller en ram för övervakning av och rapportering om handelsrelaterat bistånd, och tar upp kommissionens och medlemsstaternas kapacitet att ge handelsrelaterat bistånd. Strategin kommer att vara färdig i oktober i år och kommer sedan att läggas fram i samband med Världshandelsorganisationens granskning av handelsrelaterat bistånd, så detta parlamentariska betänkande kommer oerhört lägligt.
Jag skulle vilja beröra några särskilda bekymmer som togs upp i betänkandet, och först av allt frågan om att utvidga det handelsrelaterade biståndet i förhållande till EU:s ekonomiska löften. Låt mig betona att trovärdigheten för våra löften är av stor vikt och göra det kristallklart att det inte kommer att ske några ändringar när det gäller våra löftens omfattning. Det mål som innebär 2 miljarder euro står fortsättningsvis kvar i samband med kategorierna handelspolitik och handelsutveckling.
Jag fäster stor vikt vid det utvidgade programmet för handelsrelaterat bistånd, som inbegriper att bygga produktiv kapacitet bortom handelsutveckling, infrastruktur och anpassningsstöd. För dessa områden, som är mycket kapitalintensiva, behöver vi tydliga politiska åtaganden för att kunna göra mer, men låt mig åter betona att dessa ansträngningar inte kommer att beräknas i förhållande till våra ekonomiska löften.
När det gäller bristen på ytterligare anslag till Europeiska utvecklingsfondens finansiering av AVS-länder skulle det glädja oss att göra mer, men kommissionen beslutar inte om budgeten för Europeiska utvecklingsfonden. Det gör EU:s medlemsstater. Det finns bara begränsade undantag, och dessa godkänns också av medlemsstaterna och är avsedda för mycket särskilda ändamål, såsom anpassning till följd av sockerreformen.
När det gäller den integrerade ramen gläder det mig att kunna bekräfta det som jag tillkännagav i Hongkong. Kommissionen är beredd att anslå 10 miljoner euro under de två första åren till den multilaterala delen av den stärkta integrerade ramen. Utöver detta kommer kommissionen att komplettera den multilaterala öppningen med avsevärd finansiering på bilateral och regional nivå för att genomföra verksamhet som fastställts genom den integrerade ramen och prioriterats av de respektive parternas regeringar. Vi kommer också att tillhandahålla mänskliga resurser och kompetens på området för att bidra till att den integrerade ramen ska fungera bättre.
Frågan om anpassningsstöd belyses med rätta i betänkandet. Jag instämmer dock inte i att förhandlingarna om avtal om ekonomiskt partnerskap förtjänar att nämnas i detta sammanhang. Anpassningsstöd är relevant i förhållande till alla yttre handelschocker. De kan uppstå till följd av handelsförhandlingar, men de kan också vara ett resultat av unilaterala reformer, som i fallet med socker. Oavsett resultatet av förhandlingarna om avtal om ekonomiskt partnerskap kommer genomförandet av AVS-parternas åtaganden att fasas in under en mycket lång period, och detta kommer att underlätta anpassningen och fastställandet av de krav som vi måste uppfylla.
Slutligen noterade vi er begäran att se över Internationella valutafondens mekanism för handelsintegrering som en del av EU:s strategi för handelsrelaterat bistånd. Vi anser att det är lämpligare att ta upp detta i samarbete med andra internationella givare, till exempel som en del av Världshandelsorganisationens granskning av det globala handelsbiståndet.
Låt mig åter uttrycka min djupa uppskattning av parlamentets politiska stöd till handelsrelaterat bistånd, liksom vår villighet att samarbeta med Europaparlamentet för att göra ytterligare framsteg, och jag se fram emot att göra detta.
Margrietus van den Berg 
föredragande för yttrandet från utskottet för utveckling. - (NL) Herr talman! Kommissionsledamoten gjorde rätt i att framhålla den omfattning i vilken handel och utvecklingssamarbete är sammanflätade. Om vi vill nå millenniemålen före 2015 måste bistånd och handel - som de faktiskt kan - komplettera varandra.
Utvecklingsländerna behöver vår hjälp för att ytterligare utveckla sina regionala marknader, och en förbättring av ursprungsreglerna måste prioriteras om de ska göra det. EU och utvecklingspartner måste slå sig ihop i ett försök att lokalisera en arbetsgrupp för utveckling, en arbetsgrupp som kan utvidga denna uppbyggnad av lokala marknader.
Denna arbetsgrupp borde bestå av experter på områdena handel och utvecklingspolitik, och den skulle kunna hjälpa till att utveckla och genomföra särskilda åtgärder som förbättrar handeln. Mot denna bakgrund borde vi tänka i linje med alternativa skatteintäkter, förstärkning av produktionskapaciteten och standardisering och inrättandet av en gemensam yttre gränskontroll. I synnerhet borde mänskliga resurser utvecklas ytterligare. Praktiskt bistånd av detta slag skulle utgöra en verklig hjälp när det gäller att få i gång de lokala marknaderna och den ömsesidiga handeln. När det gäller den stora infrastrukturen tänkte vi att Europeiska investeringsbanken var ett bättre kort att satsa på.
Detta handelsspecifika bistånd borde dock inte komma ur våra fickor; det skulle alltså inte finansieras genom den befintliga utvecklingsbudgeten. Socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet vill nu se att nya medel görs tillgängliga för detta, för annars kommer det att finnas färre medel tillgängliga för att uppnå millenniemålen, som när allt kommer omkring är det viktigaste målet som kommissionsledamoten för ett ögonblick sedan vädjade om ett 100-procentigt stöd för, och i detta avseende skulle vi vilja önska honom lycka till.
Maria Martens
för PPE-DE-gruppen. - (NL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Vi stödde länge utvecklingsländerna på alla möjliga områden, förutom handelsområdet. Delvis till följd av detta har länder och deras ekonomier länge förblivit bidragsberoende.
Det visar sig att ekonomisk tillväxt är oumbärlig för att effektivt bekämpa fattigdom. De enorma framsteg som länder i Asien har gjort bevisar detta; Korea är ett utmärkt exempel. Gradvis upptäcker vi att handel erbjuder ofantliga möjligheter för den ekonomiska tillväxten i fattiga länder.
Undantagslöst saknar utvecklingsländerna fortfarande rätt infrastruktur för att kunna verka på den globala marknaden. Det är därför som dessa länder behöver vårt stöd, och det är här som det handelspolitiska biståndet kommer in, vars syfte är att möjliggöra för utvecklingsländer att fungera på den internationella marknaden. Tack vare handelspolitiskt bistånd kan länder bland annat förbättra reglerna på områden som är knutna till handel, som skatter och tullar, och försöka förbättra vägnätet och vattenvägar, bekämpa bedrägeri och korruption, och både förbättra produktionskapaciteten och diversifiera. När allt kommer omkring är många länder beroende av en enda jordbruksprodukt. Diversifiering av produkter skapar en mer stabil ekonomi.
Det är också nödvändigt att öka kapaciteten för att utbilda duktiga förhandlare. Jag välkomnar detta initiativ till handelspolitiskt bistånd, eftersom det erbjuder fattiga länder stöd för att stärka deras ekonomier och öka deras oberoende.
Det har redan sagts, handelspolitiskt bistånd är inte ett universalmedel för utveckling, utan ett nödvändigt verktyg för att göra det möjligt för utvecklingsländer att utnyttja den internationella marknaden. Mina gratulationer till David Martin, föredraganden, till betänkandet och även tack till honom för hans goda samarbete, som har lett till att det betänkande som ligger framför oss inte bara är sunt till sitt innehåll, utan också åtnjuter ett brett stöd.
För att göra detta instrument effektivt skulle jag vilja be kommissionen om ett ordentligt arbetsprogram - ett program som är både genomförbart och realistiskt - och om gott samarbete med medlemsstaterna.
Sajjad Karim
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag skulle vilja inleda med att tacka föredraganden för hans sätt att ta itu med detta betänkande. Som alltid har David Martin varit öppen och villig att göra kompromisser med kolleger, och han har utarbetat ett betänkande som är ett bevis på ett verkligt samförstånd inom utskottet för internationell handel. Samtidigt, och efter att skuggföredragandena har bett oss att inte lägga fram ändringsförslag vid plenarsammanträdet för att bevara andan i detta samförstånd, skulle det ha varit respektfullt av PSE-gruppen att hålla sig till denna överenskommelse. Trots detta anser jag att vi har gjort tillräckligt för att se till att samförståndet kommer att hålla genom hela plenarsammanträdet.
Jag blev överraskad av den djupa gemensam grund som finns mellan oss när det gäller den avgörande frågan om EU:s handelsrelaterade bistånd. G8-toppmötet i Gleneagles, där kommissionen och EU:s regeringar båda utlovade 1 miljard euro till världens fattigaste folk, föregicks av en stor folklig kampanj. I marscher för ”förpassa fattigdomen till historien”, Live Aid-konserter och andra insatser, gjorde miljontals människor sina röster hörda. De är arga, och det med rätta, över orättvisa handelsregler och högst skyddade marknader som motarbetar dem som lever i fattigdom, och de brinner för behovet av förändring. Om vi ska bygga vidare på den enastående mobiliseringen av den allmänna opinionen måste påtryckningarna fortsätta på alla nivåer, inrikes och internationellt.
Den centrala frågan är om det finns politisk vilja att driva på denna förändring. Genom handelsrelaterat bistånd måste vi se till att de fattigaste nationerna har möjlighet att dra nytta av ökad avreglering av handel, effektiva tullförvaltningar, bättre infrastruktur, skattesystem som inte beror på import och exporttullar och åtgärder mot korruption för att se till att pengarna når de människor som har förtjänat dem.
Slutligen kommer vi att inte att bli dömda efter hur mycket vi lovat, utan efter hur mycket som vi har genomfört. Löften om hjälp är alltid enklare att ge än att hålla. Vi känner alltför väl till den dubbla redovisningen och tricks med ommärkning som innebär att alla löften återanvänds som nya pengar.
EU:s handelsrelaterade biståndspaket har en unik uppgift, och det är att säkerställa hållbar utveckling, tillväxt och välstånd i utvecklingsvärlden. Som sådant måste det vara nya pengar förutom befintliga åtaganden och tendenser, och de får inte tillkomma på bekostnad av pengar som redan är öronmärkta för andra nödvändiga utvecklingsprojekt som hälsovård och utbildning.
Samtidigt som det handelsrelaterade biståndet är en långsiktig drivkraft för utveckling måste det förbli centralt för EU:s internationella utvecklingspolitik att uppfylla kortsiktiga mål, som millennieutvecklingsmålen. Även där måste vi göra bättre ifrån oss: några 50 miljarder US-dollar per år snarare än det befintliga åtagandet under en femårsperiod. Om det krävs hållbar politik för att genomföra handelsrelaterat bistånd, så behövs det politiskt mod för att se till att vi genomför millenniemålen i Afrika söder om Sahara.
Biståndsarbete fungerar bäst när det genomförs en gemensam uppsättning mål som givaren och mottagaren har kommit överens om tillsammans. Vi måste koncentrera oss på att finna lösningar som bäst passar ett lands behov. Detta innebär att tillmötesgå civilsamhällets och den privata sektorns krav. Från parlamentets sida har vi redan använt allt vårt inflytande när det gäller folkrörelsen för rättvisemärkt.
Om vi ska hjälpa till att minska fattigdomen som de lever i behöver vi mekanismer för att se till att stöd når de människor som behöver det mest. Detta betänkande förser kommissionen med vissa tydliga och rimliga riktlinjer för att uppnå detta. Det är upp till er, herr kommissionsledamot, att genomföra dem.
Frithjof Schmidt
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman! Även vi vill tacka David Martin för det goda arbete som han har gjort, och jag skulle vilja börja med en positiv politisk utveckling. Det är bra att det ansvariga rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) den 15 maj erkände att sänkningar av tullavgifterna utgjorde enorma ingrepp i många utvecklingsländers statsinkomster, och det är bra att det betonade behovet och nödvändigheten av kompensationsutbetalningar för att ta itu med detta. Om rådet inte hade gjort det skulle vi riskera att vår handelspolitik hade kunnat få all utvecklingspolitik i de berörda länderna att snabbt kollapsa.
Det är absolut nödvändigt att vi gör något åt detta, men för att göra det behöver vi ytterligare finansiering som inte kan ställas mot medel för utvecklingsbistånd, om vi vill nå millennieutvecklingsmålen. Vi måste undvika att det inträffar en slags ”förskjutningseffekt”, att vi rör oss bort från kampen mot fattigdom och från kampanjen för millenniemålen mot ett exportfrämjande.
Detta skulle vara en missuppfattad tendens som skulle kunna utlösas av tillskottet av dessa två miljarder i brist på medveten politisk handling från vår sida för att motarbeta det. När det gäller utvecklingsstrategi prioriteras för det mesta stabiliseringen av lokala marknader innan man förbereder de mest utsatta och fattigaste länderna på att bli exportörer. Det som har betydelse är att vår politik förblir konstant. ”Handelsrelaterat bistånd” får inte sättas i relation till kampen mot fattigdom, och följaktligen krävs det ytterligare medel för att finansiera det. Det är i detta avseende som jag verkligen är intresserad av att få veta från vilken budgetpost som pengarna ska tas. Dessutom får ”handelsrelaterat bistånd” inte tillåtas spelas någon roll när det gäller att underminera stabiliseringen av lokala marknader, som måste vara kärnan i alla utvecklingsstrategier.
Detta är kommissionens uppgift när det gäller att omsätta det omfattande begreppet ”handelsrelaterat bistånd” i handling, och jag vädjar till er, herr kommissionsledamot, att ni särskilt uppmärksammar dessa aspekter.
Zbigniew Zaleski
(PL) Herr talman, herr kommissionsledamot, herr föredragande! Låt mig lägga fram följande fråga. Varför behövs handelsrelaterat bistånd? Svaret är för att handeln spelar en betydelsefull roll. Jag vill nu framföra några iakttagelser.
Sund handel har under århundraden sammanfört människor utan negativa följder för deras identitet, värderingar eller socialt och politiskt liv. EU måste finna jämbördiga partner på denna arena, bland de stora aktörerna och, framför allt, bland de mindre. Handeln måste styras av tydliga regler som gynnar båda sidor. ”En fri och rättvis handel” är en slogan som vi borde anta.
En rättvis handel är inte möjlig utan tillhörande infrastruktur och utan överenskommelser, som t.ex. de som nåtts inom ramen för WTO. Vi måste utarbeta relevanta riktlinjer som är tillämpliga på hela producent- och konsumentkedjan.
Vi får inte glömma att handelsstöd också innebär att stödja de av våra egna sektorer som är hotade, som t.ex. sektorerna för socker och bär.
Dessutom bör vi stödja gränsöverskridande utbyten mellan unionen och dess grannländer, som exempelvis Ukraina.
På global nivå är situationen för utbyte så skiftande att det krävs en standardisering. Alla medborgare måste också informeras om dessa normer. Därför bör ett biståndsprogram utvecklas, där man stödjer sig på Europas historiska erfarenhet och den rikedom som Europas tillhandahållande av varor, tjänster och expertis utgör. Dessutom bör finansiering av programmet tillhandahållas. Finansieringen behöver inte vara omfattande, men den är nödvändig.
Jag vill som jämförelse påpeka att man med en sund handel kan göra mer än att bara höja levnadsstandarden, i synnerhet i fattiga länder, som står i fokus här. Sund handel kan också leda till mer fredliga lösningar på globala konflikter.
Avslutningsvis vill jag nämna en analys av det mer anekdotiska slaget, nämligen att Ryanair gör mer för att bidra till ett gemensamt Europa än vissa EU-institutioner, eftersom man för människor närmare varandra. På samma sätt gör en fri och rättvis handel mer för att bidra till integration och välbefinnande för människor på den här planeten än tvivelaktiga politiska beslut, i synnerhet i fattiga länder.
Handeln får världen att fungera. EU bör främja den sorts handel som beskrivs här, och det är kommissionsledamotens uppgift att se till att man gör det.
Gianluca Susta
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Det kan inte ha undgått någon här i kammaren eller i Europeiska unionens ekonomiska och produktiva värld att ett utökat handelsrelaterat bistånd skulle kunna bidra till en friare och samtidigt mer rättvis och bättre kontrollerad utveckling av marknaden.
Om EU vill fortsätta att vara den ekonomiska stormakten i världen och området med störst frihet och minst social ojämlikhet, samtidigt som man gynnas av den hjälp som man alltid har fått och fortsätter att få av parlamentet, måste man inte bara hjälpa till att utveckla möjligheten i utvecklingsländer att främja utländsk handel trots den olyckliga, kännbara bristen på konkurrenskraft på världsmarknaderna, utan också utöka det handelsrelaterade biståndet med vetskapen att avreglering och bistånd inte är åtgärder som utesluter varandra.
I detta sammanhang räcker inte det inte betydelselösa beloppet 2 miljarder euro till. Vi måste klargöra konceptet med själva det handelsrelaterade biståndet genom att godkänna de slutsatser som WTO:s arbetsgrupp för handelsrelaterat bistånd presenterat i fråga om kapitaliseringsprojekt och genom att i så hög grad som möjligt integrera utvecklingspolitiken och den faktiska handelspolitiken enligt integrationsramen, inte minst för att minska fattigdomen.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Herr talman, mina damer och herrar! Det har talats mycket inom Europeiska unionen om ett balanserat multilateralt handelssystem och om att som ett resultat göra det möjligt för utvecklingsländer att delta i handeln och få del av fördelarna.
Detta engagemang har emellertid inte åtföljts av någon förbättring när det gäller situationen för de minst utvecklade länderna. Fallet är det motsatta. Under de senaste 40 åren har dessa länders deltagande i världshandeln nästan halverats, med en nedgång från 1,9 procent till 1 procent. Stora, mäktiga affärskedjor har också varit orsaken till mindre handlares fall och till att vinsten har förts ut ur de mindre utvecklade länderna. Så mycket är helt uppenbart. Detta visar tydligt på att globaliseringen och avregleringen av handeln tjänar till att koncentrera kapitalet i starkare länder och till att öka fattigdomen i mindre utvecklade länder.
Under de senaste åren har vi kunnat iaktta en ny strategi för handel från Europeiska unionens sida. Denna strategi karakteriseras av en önskan att exportera industriprodukter på bekostnad av jordbruksprodukter. Detta leder gradvis till en förlust i fråga om livsmedelssäkerhet för unionen i allmänhet och för de nya medlemsstaterna i synnerhet. Därför är det nödvändigt att Europeiska unionen antar en ny strategi för internationell handel och vidtar åtgärder för genomförande av nationella strategier för handelsutveckling.
Georgios Papastamkos
(EL) Herr talman! Det råder ingen som helst tvekan om att handelsrelaterat bistånd är ett mycket betydelsefullt initiativ. Det bidrar till en mer fullständig och effektiv integration av utvecklingsländerna, i synnerhet de mindre utvecklade länderna, i det multilaterala handelssystemet.
Som vi har hört är handel inte något universalmedel för utveckling. Men den kan stärka den ekonomiska och allmänna utvecklingen i de länder som gynnas.
Den särskilda och differentierade behandlingen av utvecklingsländer inom ramen för WTO är nödvändig till viss grad, i synnerhet i fråga om de mindre utvecklade länderna. Det bör dock påpekas att ersättningen för multilaterala åtaganden och efterlevnaden av WTO-bestämmelserna uppmuntrar till en reform som kommer att visa sig gynna utvecklingsländerna själva.
Det gradvisa öppnandet av deras marknader och en utåtriktad ekonomisk politik och handelspolitik bidrar till att stärka deras konkurrenskraft genom att tillåta överföring av teknologi och expertis.
Utvecklingsländerna verkar dock vara extremt motvilliga att hörsamma kraven vid multilaterala förhandlingar på att de ska öppna sina marknader. Av den anledningen är det handelsrelaterade biståndet betydelsefullt för att uppmuntra dessa länder att uppfylla nya skyldigheter och att tillämpa multilaterala handelsbestämmelser för att minska kostnaden för anpassning till reformer och för ett mer effektivt införlivande av handeln i deras utrikespolitik.
Det är helt självklart att det handelsrelaterade biståndet måste kombineras med en lämplig intern politik i utvecklingsländerna, så att resultatet maximeras. Europeiska unionen uppmanas att spela en framträdande roll i denna strävan för att utarbeta ett effektivt, samordnat och målinriktat program för handelsrelaterat bistånd.
Avslutningsvis vill jag gratulera kommissionsledamot Peter Mandelson till att ha stött detta initiativ och till att ha sammanbundit de yttre aspekterna av konkurrenskraften med de inre initiativen till förmån för konkurrenskraften inom EU:s ekonomi, vilket var ämnet i vår förra debatt.
Arūnas Degutis
(LT) Först och främst vill jag gratulera medlemsstaterna och kommissionen till att ha åtagit sig att öka de medel som anslås till handelsrelaterat bistånd till två miljarder euro från och med 2010. Detta är ett seriöst åtagande, och det kommer att krävas en hög grad av samordning för att genomföra det.
För att uppnå detta mål är en gemensam strategi för Europeiska unionen nödvändig, och i den måste det sätt som det angivna målet ska uppnås på fastställas. Jag gratulerar också utskottet för internationell handel till dess lägliga betänkande, i vilket utskottet presenterat parlamentets åsikter vad gäller den komplexa frågan om handelsrelaterat bistånd. Jag stöder förslaget att kommissionen ska överlämna en rapport till parlamentet två gånger om året. Denna rapport bör innehålla en bedömning av utvecklingen när det gäller EU:s beviljande av handelsrelaterat bistånd.
Även om de åtaganden jag nämnde har gjorts av olika länder, enligt den traditionella definition av handelsrelaterat bistånd som fastställts av Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling, finns det i framtiden behov av att se närmare på WTO:s slutsatser och den utvidgning av denna definition till att inbegripa ”handelsrelaterad infrastruktur” och ”uppbyggande av produktiv kapacitet” som föreslagits.
Tokia Saïfi
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Europeiska unionen visar i dag ett ambitiöst engagemang i fråga om utveckling.
Jag välkomnar detta, eftersom det finns ett akut behov av att hjälpa utvecklingsländer att minska fattigdomen, att uppnå millennieutvecklingsmålen och att dra fördel av den hållbara ekonomiska tillväxten. Låt oss därför hoppas och be att dessa mål omvandlas till konkreta och effektiva åtgärder.
I detta sammanhang kan vi inte annat än välkomna de åtaganden som gjorts för att öka det handelsrelaterade biståndet. Jag vill belysa vissa punkter som berättigar detta instruments grundläggande natur. Detta instrument uppfyller för det första kravet på konsekvens, som måste styra EU:s externa åtgärder: genom att koppla samman de olika områdena av sina externa åtgärder följer Europeiska unionen två principer, principen att stifta bättre lagar och principen att öka effektiviteten av sitt bistånd. Med detta instrument tar man också itu med den verklighet som kännetecknar det multilaterala handelssystemet genom att hjälpa utvecklingsländer och de minst utvecklade länderna att dra nytta av de fördelar som följer av marknadstillträde.
Slutligen bidrar detta instrument till genomförande av handelsavtal. Exempel på sådana är WTO-avtalen och avtalen om ekonomiskt partnerskap. Handelsrelaterat bistånd bidrar alltså till att göra den internationella handeln till ett instrument för att minska fattigdomen genom ekonomisk utveckling.
Slutligen måste det handelsrelaterade biståndet, om det ska vara effektivt, täcka ett flertal akuta behov: det måste åtföljas av praktiska åtaganden, inte minst sådana som främjar tekniskt stöd. Genomförandet måste kontrolleras och övervakas, och det lokala ägarskapet och den resultatfokuserade förvaltningen måste stärkas. Detta är nödvändigt om det handelsrelaterade biståndet ska kunna göra det möjligt för utvecklingsländer att utnyttja de fördelar som kommer av det multilaterala handelssystemet och skaffa sig resurser till att faktiskt öka sin förmåga på arenan för handel. Vi måste följaktligen uppmana alla berörda parter att inte minska ansträngningarna, så att det handelsrelaterade biståndet kan leda till de tänkta fördelarna.
Peter Mandelson
Herr talman! Jag skulle vilja välkomna och lovorda alla de som har talat om denna fråga denna förmiddag. Jag invänder inte mot någon av de som har bidragit. Jag håller till exempel med Giorgios Papastamkos, som sa att det är mycket viktigt att vi lyckas genomföra omfattande åtgärder som understöds ordentligt med hjälp av adekvata medel som också gör det möjligt för utvecklingsländer att anpassa sig till dessa reformer, när vi genomför vår egen handels- och reformpolitik. Jag instämmer med Tokia Saïfi om att detta måste vara en resultatstyrd process, och det är därför som jag fäster vikt vid lämplig rapportering som en del av en pelare för effektiv övervakning av handelsrelaterat stöd och rapportering, både när det gäller det som vi gör inom EU och i förhållande till Världshandelsorganisationen.
Om jag ändå får svara på bara två saker: för det första för er som har ifrågasatt om det handlar om dubbel redovisning, penningtvätt, att råna Peter för att betala Paul eller råna Paul för att betala Peter (vilket kanske är att föredra!) - i själva verket är det ingenting av detta som sker. Enligt vår åsikt borde handelsrelaterat bistånd aldrig innebära mindre stöd till andra sektorer. Ökningarna av handelsrelaterat bistånd för både kommissionen och medlemsstaterna är mindre än de totala ökningarna av budgeten för det offentliga utvecklingsbiståndet. Det finns därför ingen anledning att omfördela resurser från andra sektorer för att uppfylla löftena om handelsrelaterat bistånd.
För det andra tog en eller två av ledamöterna upp frågan om rättvis handel. Enligt min åsikt borde vår strategi bekräfta fullt stöd för all verksamhet som omfattar den privata sektorn - särskilt små och medelstora företag - och civilsamhället för att se till att det handelsrelaterade biståndet förenklar skapandet av och tillväxten för företag så de kan konkurrera på internationella marknader, exempelvis frivilliga initiativ som rättvis handel, miljömärkning och normer för jämförbara företagsupplägg. I strategin skulle man också kunna ta upp sammanhörande frågor om arbetsmarknad och social anpassning samt Internationella arbetsorganisationens viktigaste arbetsnormer.
Slutligen anser jag att Max van den Bergs påpekande om ursprungsregler, förbättring och förenkling av dem är mycket viktigt. Det är något som jag, tillsammans med mina kolleger i kommissionen, har inriktat mig på, men där jag hittills inte nått så stora framsteg som jag skulle ha önskat, och vi måste skynda på.
Allra sist anser jag att Alyn Schmidt gjorde några viktiga inlägg om handelrelaterat bistånd och dess tänkbara påverkan på lokala marknader, och jag ska verkligen begrunda dessa. Men jag skulle åter vilja tacka David Martin för det som var ett utmärkt och välkommet betänkande.
Talmannen
Kommissionsledamot Peter Mandelsons tal får avsluta debatten.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
