Miljömärkesprogram för gemenskapen - Frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är en gemensam debatt om följande betänkanden:
betänkandet av Salvatore Tatarella för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om ett miljömärkesprogram för gemenskapen - C6-0279/2008 -, och
betänkandet av Linda McAvan för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) - C6-0278/2008 -.
Salvatore Tatarella
föredragande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka alla som arbetat så effektivt med att utforma detta betänkande: skuggfördragandena för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, det tjeckiska ordförandeskapet, Europeiska kommissionens tjänstemän och - sist men inte minst - de beundransvärda tjänstemännen från alla politiska grupper. Jag tackar dem alla för deras utmärkta arbete. Deras värdefulla bidrag har gjort det möjligt att uppnå samförstånd vid första behandlingen.
När jag på Europaparlamentets vägnar tog över ansvaret för granskningen av ärendet om miljömärkesprogrammet verkade jag för att påskynda systemet. Den kontinuerliga uppdateringen av miljökraven för produkter som inte uppfyller normerna tvingar in företagen i en fortlöpande god cirkel som höjer den totala ekologiska kvaliteten på de produkter som släpps ut på marknaden. Genom att öka produktionen och omsättningen av miljömärkta produkter och tjänster kommer vi att uppnå betydande permanenta och ökande miljöfördelar när det gäller energibesparingar, minskade luftföroreningar och vattenhushållning. Miljömärket är en frivillig ekologisk kvalitetsmärkning som syftar till att främja distributionen av produkter och tjänster med låg miljöpåverkan under hela deras livscykel och som erbjuder konsumenterna exakt, icke-vilseledande och vetenskapligt korrekt information.
Vår granskning av denna förordning ingår i den bredare EU-handlingsplanen för hållbar produktion och konsumtion och är nära förknippad med granskningen av Emas- och ekodesigndirektivet. Denna översyn av förordningen föreskrivs i gemenskapslagstiftningen där det sägs att systemet måste ses över mot bakgrund av vunna erfarenheter och ändras för att öka effektiviteten, förbättra planeringen och förenkla hanteringen. Syftet med märket är att vägleda konsumenterna mot produkter som kan minska miljöpåverkan. Våra hittillsvarande erfarenheter av miljömärket har varit blandade. På plussidan finns ett ökande antal företag som ansöker om kvalitetscertifiering inom de mest skilda sektorer. De erkänner således märkets selektiva och pådrivande värde - certifieringen är mycket uppskattad av konsumenter som är mer medvetna om företagens samhällsansvar. På minussidan finns vissa problem: den breda allmänheten känner knappast till märket, kriterierna har snabbt blivit föråldrade därför att marknaderna ändras så snabbt och det byråkratiska språket avskräcker näringsidkare från att delta. Det nya miljömärket kommer att omgestaltas till utseende och innehåll. Det kommer att bli mer attraktivt och det kommer att utvidgas till att omfatta nya produkter: år 2015 planerar vi att ha ökat antalet grupper från de nuvarande 25 till det dubbla antalet, dvs. 40-50 grupper. Informationskampanjer planeras. Vi har öronmärkt en marknadsföringsbudget på 9,5 miljoner euro och 15 000 euro har anslagits till en ny webbplats.
Den princip som mest intresserade skuggföredragandena och som fick övriga institutioner att samtycka var att miljömärket inte bara ska certifiera uppnådda resultat utan i stället måste vara ett dynamiskt redskap under ständigt utveckling, en drivkraft som kontinuerligt för tillverkare och produkter mot högre miljömässiga kvalitetsnivåer genom att ständigt utvärdera marknadens referenspunkter och fastställa nya kriterier på grundval av dem. Vårt mål är att garantera kontrollen av hela produktens livscykel, vilket kommer att göra det möjligt för oss att fullt ut beakta miljökonsekvenserna i alla stadier av produktionen och tillåta alla näringsidkare i sektorn, och även icke-statliga organisationer, att aktivt delta i granskningen av kompromisskriterierna.
(Talmannen avbröt talaren.)
Talmannen
Salvatore Tatarella, var snäll och hör upp ett tag! Ni har fem minuter nu och två minuter i slutet av debatten. Om ni använder sju minuter nu, får ni ingen tid i slutet av debatten. Det är dock ni som väljer om ni vill använda sju minuter nu eller om ni vill använda de fem eller sex minuter som ni redan har haft och lämna en minut för att bemöta era kollegers kommentarer.
Salvatore Tatarella
föredragande. - (IT) Jag accepterar ert förslag.
Linda McAvan
föredragande. - (EN) Herr talman! Liksom Salvatore Tatarella skulle jag vilja börja med att tacka dem som har hjälpt oss fram till dagens överenskommelse i första behandlingen av Emas-betänkandet. Jag skulle vilja tacka skuggföredragandena, som är här i dag, kommissionen, som till stor del har bidragit till överenskommelsen, och det tjeckiska ordförandeskapet, som inte är här för att höra mitt tack. Ett tack riktas också till parlamentets personal och de politiska grupperna, samt till min egen assistent Elizabeth, som spelat en stor roll för att se till att vi är här i dag. Från den tidpunkt då vi inledde diskussionen och fram tills i dag har allt gått väldigt fort, med resultatet att vi nu har nått en överenskommelse före valet.
Emas är ett frivilligt program som genom ramar hjälper företag och organisationer att förbättra sina miljöprestanda. Det infördes för 14 år sedan och har nått vissa blygsamma framgångar med omkring 4 000 deltagare - vilket för hela Europeiska unionen, om man tänker efter, inte är särskilt mycket. Kommissionen har uppställt ett mål att öka detta antal till 35 000 deltagare. Det är ett väldigt ambitiöst mål. Det är en nästan tiofaldig ökning.
Jag anser att det är riktigt att försöka förbättra deltagandet i Emas, eftersom dess verkan annars kommer att förbli begränsad. Men om vi ska öka verkan måste vi även bevara systemets miljömässiga integritet. Jag tycker att vi genom dagens överenskommelse uppnår denna balans mellan ett förhoppningsvis mer attraktivt system och bibehållen miljöintegritet.
Vi har gjort några ändringar efter överenskommelse med kommissionen, och jag anser att de är viktiga. För det första: gemensam registrering, så att ett företag eller en organisation med flera anläggningar endast behöver registrera sig en gång i ett land, vilket är väldigt viktigt. Parlamentet var tvunget att registrera sig tre gånger - i Luxemburg, Frankrike och Belgien - för att få Emas. Enligt vad jag hör från personalen var det ingen lätt sak. Så den typen av förändringar är viktiga. För det andra: gruppregistrering för organisationer i samma sektor, sänkta avgifter och mindre frekvent rapportering för små och medelstora företag - jag anser att Emas är en smula för betungande för mindre organisationer, så det behöver förändras - samt bättre anpassning till ISO 14001. Särskilt viktigt ur min synvinkel är införandet av referensdokument för specifika sektorer. Jag tror att kommissionen kommer att arbeta intensivt med detta, och det kommer att hjälpa organisationer att mäta sig med liknande organisationer. Kärnindikatorer kommer också att införas. Dessa är mycket viktiga för att förbättra programmet och hjälpa allmänheten att granska organisationer för att se hur väl de presterar.
Jag hoppas verkligen att man genom dessa ändringar kommer att uppmuntra folk att delta i Emas, inte för att att jag vill att Emas ska konkurrera med ISO, utan för att jag anser att det är ett bra program som kan bidra till att vi uppfyller våra hållbarhetskriterier.
I dag är världens uppmärksamhet i hög grad riktad mot London, där världens ledare har samlats för att diskutera den finansiella nedgången och den globala bankkrisen. Somliga kommer utan tvivel att undra varför vi sitter här och diskuterar miljörevision när organisationer och företag känner av de finansiella påfrestningarna. De kommer att betrakta denna typ av initiativ från kommissionen som en avledningsmanöver. Men jag tycker det är fel. För mig och mina socialdemokratiska kolleger utgör miljöagendan i högsta grad en del av lösningen för att vi ska ta oss ur dagens finanskris. Vi behöver investera i energi och förnybara energikällor, och vi behöver minska vår miljöpåverkan. Även om Emas är ett väldigt blygsamt program inom ramen för den större klimatförändringsordning som kommissionsledamoten har arbetat så intensivt med, anser jag att det ändå fyller en funktion för att hjälpa Europeiska unionen och övriga världen att minska sin miljöpåverkan.
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. - (EL) Herr talman! Jag vill börja med att tacka och gratulera föredragandena Linda McAvan och Salvatore Tatarella till deras utmärkta betänkanden om den föreslagna översynen av gemenskapens miljömärkesprogram och miljölednings- och miljörevisionsordning.
Detta är två viktiga miljöpolitiska åtgärder som utgör integrerade delar av handlingsplanen för hållbar konsumtion och produktion. Det är positivt att en uppgörelse kan nås vid första behandlingen. Ledamöterna av Europaparlamentet har gett ett avgörande bidrag och vi har lyckats hålla kommissionens miljömål intakt, samtidigt som vi har satt mer ambitiösa mål på ett stort antal punkter.
Att överenskommelsen uppnåddes vid första behandlingen bekräftar institutionernas vilja till direkta åtgärder mot de problem som uppkommit av ohållbar konsumtion och produktion. Översynen av miljölednings- och miljörevisionsordningen (Emas) ger organisationer och företag över hela världen möjlighet att mer effektivt hantera miljökonsekvenserna av sina verksamheter. Emas bidrar till ständiga förbättringar av organisationers och företags miljöprestanda, naturligtvis inbegripet efterlevnaden av den berörda miljölagstiftningen. Emas erbjuder också organisationer och företag ytterligare fördelar, inte bara genom direkta ekonomiska besparingar, utan även genom att byråkratin vid ingivandet av rapporter minskas och de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna tillåts använda stimulansåtgärder.
Med den reviderade ordningen kommer vi att vara i stånd att tillmötesgå konsumenternas ökade efterfrågan på objektiv, opartisk och tillförlitlig information om miljökonsekvenserna av de produkter som de köper. Det reviderade systemet kommer att ge oss möjlighet att öka mångfalden av miljömärkta produkter på marknaden och uppmuntra företagen att förbättra sin miljöprestanda. Dessutom kommer logotypen för miljömärket att ge dem mängder med konkurrensfördelar, exempelvis lägre tullar, striktare miljönormer, uteslutning av farliga ämnen och enklare kriterier i samband med offentlig upphandling och andra politiska åtgärder inom Europeiska unionen.
Ramarna för den reviderade miljömärkesförordningen har också vidgats. Förordningen är mer flexibel och kan svara upp mot nya miljöutmaningar och prioriteringar. Eftersom det är en ramförordning fastställs inte några bestämda kriterier för produkterna. I stället föreskrivs att miljökriterier ska fastställas för utvalda produktkategorier så att märket kan tilldelas de bästa produkterna i varje kategori.
I dag finns det på marknaden en oerhörd mängd olika märken, bilder och texter som gäller miljön, vilket kan vara förvirrande för konsumenterna. Vi har alltifrån bilder av skogar på burkar som innehåller farliga ämnen till påståenden om att livsmedel är klimatneutrala, ja till och med ekologiska bilar. Konsumenterna har därför ingen aning om vem de kan lita på. Kompromissförslaget till en förordning om miljömärke kommer att bidra till att skingra dessa tvivel.
Innan kriterier och produktkategorier fastställs för livsmedel och drycker kommer en undersökning att genomföras om det mervärde som märket kan ge. När den undersökningen har genomförts och kommissionen har fattat ett beslut genom medbeslutandeförfarandet kan miljömärket tilldelas produkterna med bäst miljöegenskaper.
Jag är övertygad om att parlamentet helt kommer att stödja detta positiva paket med förslag. Miljömärket är en av flera kanaler för verklig och direkt kommunikation mellan medborgarna och EU om miljöfrågor. Tack vare miljömärket kommer medborgarna att kunna göra bättre produktval och i förlängningen delta direkt och aktivt för att bekämpa ohållbar konsumtion.
Europeiska kommissionen har kunnat acceptera kompromissförslagen i sin helhet så att en uppgörelse ska kunna uppnås vid första behandlingen av båda förordningarna.
Tack ännu en gång till föredragandena för deras utmärkta arbete.
Nikolaos Vakalis
föredragande för yttrandet från utskottet för industrifrågor, forskning och energi. - (EL) Herr talman! Jag vill börja med att gratulera föredraganden och alla som medverkat i förhandlingarna med rådet. Enligt min mening är den text som parlamentet och rådet kommit överens om mycket balanserad, vilket förstärker våra vapen i kampen mot klimatförändringarna.
Jag ska inte dölja för er att jag var en aning besviken över den ursprungliga lydelsen av kommissionens förslag, inte bara därför att den inte var tillräckligt ambitiös utan därför att den inte kunde rätta till ens de svagheter som framkommit under den hittillsvarande tillämpningen av miljömärkesprogrammet.
Den text som vi har fått oss förelagda för omröstning lugnar dock mina inledande farhågor. Jag nöjd med att en känslig produktsektor som livsmedel och foder inte kommer att inbegripas utan att en undersökning först har gjorts av om det är möjligt att fastställa tillförlitliga kriterier, kriterier som kommer att omfatta produktens miljökonsekvenser under hela dess livscykel.
Jag var särskilt nöjd med att konstatera att kommissionen nu är skyldig att införa åtgärder för att definiera särskilda kriterier för beviljandet av miljömärket för varje produktkategori inom nio månader efter det att samråd om miljömärket har inletts med rådet.
Denna tidsfrist är av stor betydelse eftersom vi tidigare har upplevt allvarliga förseningar under denna fas. Jag stöder att produkter som är cancerframkallande, giftiga eller skadliga för miljön utesluts från miljömärkesprogrammet och att man tar upp en minskning av antalet djurförsök.
Att överensstämmelseförfarandena har gjorts mer flexibla i stället för att avskaffas är också en positiv utveckling. Jag är också glad över de ofta förekommande hänvisningarna till små och medelstora företag vilka, som vi alla vet, är ryggraden i EU:s ekonomi, vilket gäller särskilt i dag när vi står inför den största ekonomiska krisen på senare år.
Avslutningsvis vill jag inte dölja för er att jag när det gäller offentlig upphandling hade hoppats för en mer framsynt och djärvare ståndpunkt. Jag är rädd för att den uppnådda kompromissen inte är tillräcklig under rådande omständigheter. Trots detta vill jag ännu en gång betona att vi har uppnått ett tillfredsställande resultat.
Anders Wijkman
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Vi har väntat ganska länge på kommissionens plan om hållbar produktion och konsumtion. Vi fick förslaget för några månader sedan. Även om det är omfattande måste jag tyvärr säga att innehållet överlag är ganska begränsat och torftigt. Eftersom jag läste några av de första utkasten till kommissionens förslag vet jag att det särskilt inom GD Miljö fanns mycket ambitiösare planer från början, Det är uppenbart att arbetet med dessa frågor måste fortsätta och i framtiden gå mer på djupet.
I dag diskuterar vi miljömärkesprogrammet. Revisionen utgör ett bra tillfälle för att denna märkning ska kunna lyftas ur sin marginalisering på marknaden, erövra en mycket större marknadsandel och bidra till att främja efterfrågan på miljövänliga produkter. De nya reglerna innebär en betydande förbättring. De är mer dynamiska, genom dem tillämpas ett livscykelinriktat synsätt, och de bör kunna locka till sig betydligt mer uppmärksamhet och intresse bland både företag och konsumenter. Som Stavros Dimas nämnde kommer de att bidra till att man konsoliderar miljömärkningen och gör sig av med ett antal frivilliga program som ofta är förvirrande för konsumenterna.
Vi har dock fortfarande ett problem, nämligen hur vi ska informera konsumenterna och marknaden om märket. Marknadens stöd för märket har hittills varit väldigt begränsat. De anslagna resurserna har varit minimala jämfört med de resurser som generellt satsas på varumärkesfrämjande verksamhet på marknaden. Jag hoppas att detta kommer att förändras, i första hand genom att företagen uppfattar miljömärket som ett viktigt verktyg för framtiden. Jag hoppas också, i linje med vad Nikolaos Vakalis anförde, att offentliga upphandlingar i framtiden i högre grad kommer att inriktas på miljövänliga lösningar och att miljömärket kommer att användas som en plattform för detta.
Jag hoppas också att kommissionen kommer att vara mer proaktiv i sitt stöd till programmet. Jag tackar alla dem som har varit delaktiga i arbetet. Jag tycker att vi har gjort ett ganska bra jobb under några få veckor. Vi lyckades reda upp en del av förvirringen kring livsmedelsprodukter, särskilt fiskprodukter, under slutspurten.
Slutligen skulle jag vilja referera till Linda McAvan, som nämnde finanskrisen och mötet i London i dag. Jag anser att detta är mycket relevant. Vi står inför åtminstone tre parallella kriser i dag - finanskrisen, klimatkrisen och vad jag skulle vilja kalla ekosystemkrisen, eller överutnyttjandet av naturtillgångarna. Endast genom att åtgärda grundorsakerna tillsammans - det vill säga det icke hållbara utnyttjandet av naturtillgångarna - genom att investera i koldioxidsnål och miljövänlig produktion och produkter, kommer vi att kunna bygga en bättre framtid. Jag anser att miljömärkesprogrammet är ett av många instrument som kan bidra till det.
Gyula Hegyi
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Det finns olika instrument för att stödja miljömedvetet agerande i våra samhällen. Det finns förordningar, direktiv och resolutioner. Vi kan förbjuda vissa material och verksamheter. Vi kan införa förbud mot farliga ämnen och subventionera miljövänlig teknik.
Men i en marknadsekonomi finns även andra verktyg. Vi kan inrikta oss på konsumenterna genom produkterna de köper, genom att rekommendera produkter som är miljövänliga och uppfyller kraven på hållbar utveckling.
I direktivet tas ett viktigt steg i rätt riktning genom att man förenklar förfarandet för att få miljömärket. Den socialdemokratiska gruppen stöder betänkandet. Mina kamrater och jag har lagt fram många ändringsförslag, och dessa ändringsförslag gillas antingen av miljöutskottet eller så är deras andemening införlivad i kompromisspaketet. Vår grupp kommer därför att rösta ja till betänkandet vid slutomröstningen i dag.
Vi anser att produkternas inverkan på miljön är en väldigt viktig fråga i EU, och hela idén med ett miljömärke ger konsumenterna en mycket god överblick.
Självfallet bör miljömärket tilldelas de mest miljövänliga produkterna, och informationen bör vara tydlig och korrekt. I dessa svåra ekonomiska kristider bör vi även respektera producenternas intressen, och jag är övertygad om att man i betänkandet balanserar konsumenternas och industrins intressen.
Det är mycket viktigt att göra de små och medelstora företagen delaktiga i miljömärkesprocessen och därför får inte kostnaden för ett godkännande vara för hög. Jag arbetade i egenskap av skuggföredragande för den socialdemokratiska gruppen för att betänkandet skulle föreslå ännu lägre kostnader, och jag tackar föredraganden för att våra argument accepterades.
För de små och medelstora företag jag nämnde är det uppenbart att vi skulle behöva avskaffa de byråkratiska svårigheterna förknippade med godkännandeprocessen. Vi måste förenkla förfarandet för erhållande av miljömärket, eftersom beslutsförfarandet i sin nuvarande form är mycket långsamt och byråkratiskt.
För de mesta har de mindre företagen inte tillräckligt med pengar, tid och energi för den långsamma processen för att få ett miljömärke. Det är viktigt att analysera produktens hela livscykel, från tillverkning till destruktion. Det räcker inte att bedöma den färdiga produktens miljöegenskaper. Produktens beståndsdelar, tillverkningsprocessen, varutransporten och destruktions- eller nedbrytningsmetoden bör också studeras innan innan någon kan beviljas miljömärket.
Det är självklart, åtminstone för oss socialdemokrater, att de produkter som har fått miljömärket inte får innehålla farliga ämnen. Det var en knäckfråga under diskussionerna, men vi lyckades till sist nå en mycket bra kompromiss när det gäller farliga ämnen.
Huvudregeln är att miljömärkta produkter inte får innehålla farliga ämnen, men det kan göras några få undantag. Vissa varor för vilka det inte finns lämpliga alternativ, och som i övrigt har bättre övergripande miljöegenskaper jämfört med andra varor i samma kategori, kan beviljas undantag. Det bästa och mest kända exemplet är energibesparande glödlampor, som har många miljöfördelar men innehåller kvicksilver.
Det har också förts en omfattande diskussion om livsmedel. I detta fallet bör kriterierna vidareutvecklas. Miljömärket innebär ett verkligt mervärde för miljön. Det berör hela produktens livscykel, och användningen av miljömärket bör inte orsaka förvirring hos konsumenterna vid jämförelse med annan livsmedelsmärkning. Kommissionen ska anta åtgärder för att införa särskilda miljömärkeskriterier för varje produktgrupp, inklusive livsmedel. Senast tre månader efter slutrapporten och förslagen till kriterier ska kommissionen rådfråga Europeiska unionens miljömärkningsnämnd om ett förslag i frågan.
Miljömärkningen ska alltså grundas på miljöprestandan under hela livscykeln för de bästa produkterna på den inre marknaden. Därför ger man i betänkandet möjlighet att variera miljömärkeskriteriernas ambitionsnivå från fall till fall, till mellan 10 och 20 procent av produkterna med bäst prestanda på marknaden. På det sättet garanteras att endast de mest miljövänliga produkterna belönas genom programmet samtidigt som konsumenterna får tillräckligt med valmöjligheter.
Johannes Lebech
Herr talman! Först och främst vill jag tacka föredraganden och skuggföredraganden för deras konstruktiva samarbete. Jag anser att vi har uppnått ett mycket gott resultat. Förra hösten offentliggjorde Världsnaturfonden en rapport som avslöjade att om vi fortsätter att använda jordens resurser så som vi för närvarande gör kommer vi att i mitten av 2030-talet behöva två planeter. Den enkla sanningen är att vi använder för mycket av vår planet. Vi förbrukar resurser snabbare än de kan förnya sig själva. Detta måste ändras om vi vill förhindra en miljökris. Vårt sätt att använda resurser måste ändras, och här är det inte bara politikerna som har ett ansvar, utan även tillverkare och konsumenter.
Det miljömärke som håller på att revideras är ett verktyg för att främja produktion och försäljning av varor som produceras på ett hållbart sätt. En av svagheterna med märket är att konsumenterna inte känner till det särskilt väl - och här instämmer jag med Anders Wijkman - och därför är det inte särskilt lockande för producenterna heller. Om producenterna inte kan använda märket för att marknadsföra en bra produkt, varför skulle de då försöka tillverka den miljömässigt mest hållbara produkten inom en viss produktgrupp? Detta är också ett av de problem som vi har försökt att rätta till med våra nya idéer. Det finns nu ett klart krav på medlemsstaterna och kommissionen att lägga fram en handlingsplan för att främja kännedomen om miljömärket genom olika kampanjer.
Vi har haft en lång diskussion om livsmedel och jag anser att vi kom fram till en vettig lösning. Kommissionens förslag att beakta enbart bearbetade livsmedel och enbart transporter, förpackning och beredning är inte hela saken. I stället har vi bett om en detaljerad granskning av hur vi bäst ska kunna inbegripa livsmedel i miljömärkesprogrammet så att vi är säkra på att vi har gjort allting rätt från början och inte orsakar sammanblandning med andra former av miljömärkning.
Slutligen vill jag framhålla att märket nu också gynnar varor som tillverkats för att hålla länge och varor som kan återanvändas. Med andra ord behöver vi ändra vårt sätt att producera och konsumera varor om vi vill att vår ekonomi ska bli hållbar. Det kräver att vi ser till hela produktens livscykel, så att vi kan förbättra råvarubehandlingen under tillverkningen av en produkt och särskilt hur vi gör oss av med en produkt efter användningen. Jag hoppas att det verktyg som vi har förbättrat här kommer att bli ett bra verktyg för att främja en mer hållbar planet.
Liam Aylward
för UEN-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag skulle vilja gratulera både föredraganden och skuggföredraganden. Klimatförändringen är en av de viktigaste prioriteringarna både för EU och världen i stort. Som enskilda personer kan vi ibland känna oss maktlösa inför denna enorma globala utmaning, men när allt kommer omkring behöver människor uppmuntras att göra sin del, eftersom man genom små bidrag i stil med Power of One drar sitt strå till stacken. Och Power of One är kanske något som vi inte har främjat tillräckligt.
I dag ska vi rösta om ett frivilligt system genom vilket företagen får godkännande för att märka sina produkter som miljövänliga. Detta gör det möjligt för människor att hjälpa miljön direkt och minska utsläppen genom sina normala levnads- och inköpsvanor. Märkning är en tydlig och enkel åtgärd för att främja energieffektivitet, etisk tillverkning och utveckling av miljövänligare teknik. Dessutom skulle systemet från ett hälsoperspektiv skydda människor från potentiellt cancerframkallande, mutagena, reproduktionstoxiska eller bioackumulerande produkter som ibland kan finnas i textilier.
I programmet kategoriseras produkter och tjänster från pappersservetter till fotbeklädnader och campingplatser. Genom programmet ges även möjlighet att minska djurförsök och barnarbete. Jag betonar barnarbetet eftersom jag nyligen var delaktig i ett betänkande på området och är väldigt medveten om denna fråga.
Irland och EU kan dra nytta av att fortsätta främja och använda programmet. Tretton företag i Irland, främst inom bostadssektorn, är för närvarande miljömärkta, men vi behöver uppmuntra ytterligare deltagande. Och vi behöver även en riktigt ordentlig informationskampanj som finansieras av Europeiska unionen.
Satu Hassi
Herr talman, mina damer och herrar! Jag tackar båda föredragandena för deras utmärkta arbete. Jag är mycket glad över att vi kommer att få ett slutligt beslut om lagstiftningen om båda dessa frågor före valet.
I fråga om miljömärket anser jag att två principer är av avgörande betydelse. För det första ska märket vara dynamiskt, med andra ord ska kriterierna för det bli striktare i takt med att kunskaper, färdigheter och teknik utvecklas och vi ser fler miljövänliga produkter komma ut på marknaden. Den andra viktiga faktorn är att märket ska vara till för enbart miljömässigt överlägsna produkter. Kemikalieindustrin i synnerhet har förespråkat en politik där miljömärket skulle användas för produkter som enbart uppfyller de nuvarande lagstadgade kraven. För en tid sedan försökte industrin till exempel stödja miljömärket för textilier som innehöll brandskyddsmedel som redan förbjudits i elektrisk utrustning. Lyckligtvis omintetgjordes detta försök den gången och nu kommer vi att få en lagstiftning som är tydlig när det gäller detta.
Vi kommer att få en lagstiftning som gör det möjligt för konsumenterna att lita på att en produkt inte innehåller cancerframkallande kemikalier eller kemikalier som inverkar negativt på deras förmåga att få barn. Ett undantag får endast beviljas, i enlighet med strikta kriterier, om det inte finns något alternativ inom en viss produktgrupp och om ett ämne av det slag som är hälsovådligt är nödvändigt för en produkt vars allmänna miljöpåverkan är betydligt lägre än andra produkter i samma grupp. Detta är viktigt för miljömärkets trovärdighet. Det är också viktigt att miljökriterierna är dynamiska så att de blir striktare när och om vi kan producera mer miljövänliga produkter.
En annan viktig fråga i diskussionen var om miljömärket inte skulle kunna omfatta även livsmedel. Jag är glad över beslutet att genomföra en nytto- och genomförbarhetsstudie innan miljömärket tillämpas på livsmedel, för att undvika att konsumenterna blandar ihop miljömärket och märkning av ekologiskt producerade livsmedel. Om och när miljömärket omfattar även livsmedel någon gång i framtiden, t.ex. fisk, kommer det att vara viktigt att kriterierna inte bara gäller hur livsmedlen har producerats utan också andra miljöeffekter i samband med dem, exempelvis transporter.
Mina damer och herrar! I stort sett samma diskussion om kriteriernas dynamiska beskaffenhet som vi har sett i fråga om miljömärket har också pågått på området energimärkning. Enligt min mening är det mycket viktigt att både miljömärket och energimärket följer samma princip, dvs. att kriterierna blir striktare när våra kunskaper, färdigheter och teknik förbättras.
Roberto Musacchio
Herr talman, mina damer och herrar! Även jag vill tacka de föredragande. Ett märke som gäller miljön men också hållbarhet: detta är utmaningen för den nya ramförordningen om miljömärket. Förordningen är ett första steg. Europaparlamentet och rådet har haft givande och konstruktiva förhandlingar, åtminstone i fråga om aspekter som gäller kemikalier. Det är nu kommissionens tur att utveckla de fastställda kriterierna, utarbeta en arbetsplan och definiera en första tillämpbar lista över produkter inom ett år. Varje medlemsstat ska organisera de behöriga myndigheterna, hålla kontakten med EU-organet och anta bindande hållbarhetskriterier.
Vad innebär då miljömässig hållbarhet i fråga om miljömärket? Det innebär att tillämpa innovativa produktionskriterier genom hela produktionscykeln: från att minska utsläppen i produktionsmetoderna till att minska energiförbrukningen för primära resurser som vatten och placera produktionscentrum nära slutkonsumenterna. Allt detta leder till inget mindre än en revolution. Detta är den utmaning som krävs för ett trovärdigt försök att bekämpa klimatförändringen men också en verklig revolution av tillverkningsmetoderna. För att utveckla dessa kriterier uppmanas kommissionen och det nya gemenskapsorganet att säkerställa aktivt deltagande av ledande aktörer och bästa praxis, så att de kan utnyttja innovationer som utprovats och testats av dessa aktörer under deras tillverkningscykler och därigenom göra dem tillgängliga och öppna.
Respekt för sociala arbetsnormer är en viktig del av dessa kriterier, även om förordningen fortfarande innehåller ett lagstiftningsmässigt oacceptabelt uttryck på grund av rådets obegripliga påtryckningar under slutförhandlingarna. Uttrycket är ”om lämpligt”: för en hållbar utveckling kan inte socialklausuler och lagstiftningsarbete vara ett alternativ som tillämpas ”om lämpligt”. De undantag från miljökvalitetsmärkningen som ska tillämpas för produkter som fortfarande innehåller giftiga kemikalier som är skadliga för miljön, som är cancerframkallande eller skadliga för reproduktionen, är dock tydliga och effektiva. Men här är en varning på sin plats: Europaparlamentets kontroll över detta kommer att vara särskilt rigorös.
Luca Romagnoli
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Salvatore Tatarellas betänkande om gemenskapens miljömärkesprogram är viktig läsning: Jag gratulerar föredraganden och utskottet och jag anser att produktionsmetoder och ursprung måste anges klar och tydligt. Detta gäller naturligtvis konsumentprodukter, men det är också ett krav om företag ska behandlas rättvist och om falsk och illojal konkurrens, som ofta bedrivs av dem som inte iakttar reglerna för social och ekologisk produkttillverkning, ska förhindras att fortsätta att skada och snedvrida marknaden så som är fallet för närvarande.
Med andra ord handlar det om att respektera reglerna för miljöskydd och naturligtvis arbetstagarnas sociala rättigheter: våra institutioner ska ansvara för att detta upprätthålls. Jag gratulerar ännu en gång föredraganden för hans utmärkta betänkande.
Martin Bursík
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar och gäster! Jag vill först av allt be om ursäkt för min försenade ankomst och tacka er för att ni ger mig tillfälle att tala omedelbart efter den första omgången av partianföranden.
Jag uppskattar mycket denna debatt eftersom de som talat hittills tydligt värdesätter det arbete som utförts av fördragandena, kommissionen och rådet. Principiell enighet om de två förslagen tycks vara att vänta vid första behandlingen och jag är glad över det. Förslagen ingår i gemenskapens sjätte handlingsprogram och det bifogade paketet och offentliggörs av kommissionen i juli 2008. Det framgår mycket klart av den föreslagna handlingsplanen att det behövs en förändring av beteendemönstren, konsumtionsmönstren och produktionsmönstren och att våra produktionsmetoder och vår konsumtion är ohållbara. Vi skadar klimatet, vi skadar människors hälsa och vi förbrukar naturresurser på ett ohållbart sätt.
Detta är en av de prioriterade frågorna för det tjeckiska ordförandeskapet och jag är starkt övertygad om att genom godkännande och översyn av de befintliga förordningarna om miljömärkning och Emas kommer vi i stort sett att klara av denna prioritering. Jag vill tacka Europeiska kommissionen och medlemsstaterna för deras arbete med förordningarna och jag vill också framföra mitt tack för det viktiga arbete som utförts av Europaparlamentet, föredraganden Linda McAvan om Emas och föredragande Salvatore Tatarella om miljömärket och alla andra som har deltagit i arbetet.
När det gäller miljömärkningen har en kompromisstext lagts fram tack vare rådets och parlamentets arbete tillsammans med kommissionen, och denna text förbättrar det frivilliga systemet för produktmärkning, särskilt genom att förenkla systemet för tilldelning av miljömärken. Det är mycket viktigt att miljömärket nu blir attraktivt för konsumenterna. Vi gör det möjligt att utvidga systemet till andra produkter och vi har också lyckats lösa ett problem i samband med den eventuella märkningen av livsmedel, vilket gör att konsumenterna kommer att få möjlighet att beakta produkters och tjänsters miljöpåverkan när de gör sina inköpsval och det är mycket viktigt.
När det gäller kompromisstexten om Emas kommer den att möjliggöra en ökad synlighet för organisationer som frivilligt ansluter sig till systemet, vilket ökar dess attraktionskraft. Enligt min mening är det mycket viktigt att minska den administrativa bördan för stora, små och medelstora företag. Det var ganska mycket diskussion om kostnaderna för systemet och jag anser att vi har hittat en förnuftig kompromiss till en minimal kostnad som ändå täcker transaktionskostnaderna för införandet av dessa märken.
Det är viktigt att betona att det reviderade Emas-systemet också är öppet för organisationer utanför Europeiska unionen. Detta bör i sin tur ge systemet större auktoritet genom att främja tillämpning i en bredare och mer global skala.
Jag är bestämt övertygad om att godkännandet av dessa förordningar kommer att bli till verklig fördel för EU:s länder och att det kommer att skapa nya möjligheter som är av betydelse för den rådande krisen och för att lösa det största globala miljöproblemet, nämligen den globala klimatförändringen.
Jag vill ännu en gång tacka Europaparlamentet, föredragandena och parlamentsledamöterna för deras fruktbara samarbete om kompromissen och jag ser fram mot att fortsätta denna diskussion.
Amalia Sartori
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Förmiddagens debatt har visat att mycket arbete har utförts och att det finns ett brett samförstånd om detta ämne. Att Emas, även efter samrådet med rådet, kan avslutas med en uppgörelse vid första behandlingen och endast ett trepartssamtal betyder just det. Så vad kan vi säga och tillföra det som redan har sagts? Emas och miljömärket är verkligen instrument som kan främja informerade val för å ena sidan företag, sammanslutningar och institutioner, å andra sidan konsumenter. Vi måste dock förbättra kommunikationen. Många andra ledamöter som talat före mig framförde just den saken och även jag upprepar det eftersom det är ett väsentligt steg.
Vi har ett internationellt ISO-system som alla känner till. Detta bekräftas av antalet registreringar. Som europeisk union måste vi få företagen att förstå varför de bör välja det europeiska systemet framför det internationella. Att öka allas miljömedvetenhet genom att engagera enbart 4 000-5 000 företag inom EU, så som vi har gjort hittills, är inte ett gott resultat. Vi måste förbättra detta och den förbättringen innebär framför allt information, information och återigen information.
Kommunfullmäktige är till exempel ofta omedvetna om att de kan bli Emas-certifierade och föregå med gott exempel. Underrättelserna har säkert nått fram till kontoren men ännu inte sipprat igenom till administratörernas medvetande. Emas kräver således ökat deltagande. Anställda i Emas-certifierade organisationer bidrar alla till bättre miljöprestanda: genom att använda mindre vatten, mindre energi och sortera sopor. Detta borde vara ett mål som ska uppnås först och främst av dem som kan bli förebilder för andra, och sedan av dem som anser att de kan dra fördelar för egen del, företagen, samhället och våra konsumenter, som anser att de erbjuds en bättre garanti genom användning av denna metod.
Richard Howitt
(EN) Herr talman! Jag vill gärna uttrycka mitt stöd till min kollega Linda McAvan och gratulera ledamöterna i miljöutskottet till att ha lagt fram detta betänkande. Som parlamentets föredragande om företagens sociala ansvar ville jag bidra till debatten genom att sätta in debatten om miljömärkning och Emas, vad beträffar företagens rapportering, i det större sammanhanget som rör företagens ansvar och redovisningsskyldighet. Jag vill särskilt ta upp frågeställningen om frivilliga program, i motsats till lagstadgade program, är rätta vägen framåt, samt om vi bör inrikta programmen på EU eller ha ett globalt synsätt.
Problemet när det gäller företagens ansvar är att om de frivilliga programmen blir fler kan det bli mer kostsamt och mindre tydligt, och i själva verket leda till konkurrens som är resursödande för företag, konsumenter, ja för alla intressenter. Det finns naturligtvis en lockelse för vissa företag att använda det minst betungande och minst kostsamma - men även minst verksamma - instrumentet.
Problemet med frivilligheten kan också vara att det helt enkelt inte räcker till för att ta itu med klimatförändring i dag. När lagförslaget om klimatförändring gick igenom idet inhemska parlamentet i min egen medlemsstat, Storbritannien, slogs jag av att det brittiska arbetsgivarförbundet CBI faktiskt sa att det ville se bindande, lagstadgad klimatförändringsrapportering från företagen. Med tanke på vad vi i Europeiska unionen menar måste ske när det gäller klimatförändringen, är det frågan om den frivilliga metoden kommer att vara tillräcklig, även med de ändringar som vi enas om genom detta betänkande.
Till sist vill jag ta upp frågan om globalt kontra europeiskt. Det finns 4 000 företag i Emas och 35 000 i ISO 14001. Är det på grund av att ISO är mindre betungande, eller är det på grund av att våra företag verkar på globala och inte bara europeiska marknader och vill ha en global strategi?
Jag uppmanar kommissionen att inte bara främja och tillämpa Emas, som jag önskar kommer att bli framgångsrikt, utan även att blicka utåt för att införa och stärka globala initiativ om företagens rapportering om koldioxidutsläpp och andra aspekter av företagsansvar, så att vi får starka globala mekanismer och sedan kan tillämpa och främja dem på vår egen kontinent. Låt oss pröva båda vägarna.
Mojca Drčar Murko
(EN) Herr talman! EU-lagstiftningen utformades för att uppmuntra företagen att förbättra sina produkter och uppnå en högre standard för energieffektivitet och miljöefterlevnad.
Miljömärkningen, som är en del av EU:s handlingsplan för hållbar produktions-, konsumtions- och industripolitik, är ett sådant instrument, och det är även Emas, miljölednings- och miljörevisionsordningen. Det handlar om att finna en balans mellan lagstiftningmässiga och marknadsbaserade verktyg, med syfte att utveckla frivilliga normer för olika produkter och tjänster eller bidra till att optimera tillverkningsprocesserna och använda resurserna på ett mer ändamålsenligt sätt.
Problemet är nu hur den moderna tekniken kan användas för att skydda miljön, och hur vi ska hjälpa industrin eller tjänstesektorn att främja produktionens miljövärden. Målet med miljöcertifieringen är att förstärka synergieffekterna med andra rättsakter som avser produkternas miljörelaterade aspekter. Emas är resursbesparande, bland annat när det gäller vatten.
Av tidigare erfarenhet vet vi att certifieringarna på olika nivåer inte har varit tillräckligt samordnade. Genom att de befintliga frivilliga instrumenten och lagstiftningsinstrumenten inte var sammankopplade skapades inga synergieffekter. Den första granskningen av Emasordningen var inte uppmuntrande. Man hade ursprungligen förväntat sig att företagen registrerade i Emas skulle ha presterat bättre, eftersom Emas miljökrav är strängare jämfört med äldre och mer kända certifieringar som ISO 14001. Ändå presterade de Emas-registrerade företagen inte bättre och systemet med högt ställda miljökrav var svagare än ISO 14001.
Kommissionen fastställde orsakerna till denna brist på framgång - ordningen är för sträng, för dyr och för komplex - och har föreslagit godtagbara förenklingar.
Föredraganden Linda McAvan bidrog med värdefulla ytterligare ändringar. Bland dem finns en rad när det gäller definitionen av Emas som jag tyckte var särskilt viktig. Den borde underlätta övergången för organisationer från ISO- till Emas-standard.
Jag är övertygad om att våra ändringar har förbättrat kommissionens förslag till förordning och att vi har fört den närmare användarna. Vi antar att ett opartiskt certifieringssystem även kommer att uppskattas av konsumenterna.
Jag hoppas att detta kommer att hjälpa organisationerna att välja den mest rationella systematiska strategin för att koppla samman olika miljöskyddsområden.
Roberta Angelilli
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Först av allt vill jag gratulera föredraganden till det utmärkta arbete han har utfört. Jag är saker på en sak; detta kommer att ge ytterligare dragkraft åt spridningen av miljömärkta produkter i Europa. Vid en tidpunkt då miljön är den brännande frågan och efterfrågan på miljövänliga produkter stiger även i länder utanför Europa som Förenta staterna och Kina, kommer miljömärket att vara ett av de verktyg som gör europeiska produkter alltmer konkurrenskraftiga på den internationella marknaden. Miljömärket är mer än bara en symbol för miljökvalitet. Genom fortlöpande höjningar av kraven på produkternas miljömässiga kvalitet kommer miljömärket att bli ett incitament till ständig förbättring och innovation.
Betänkandet ger möjlighet till en ökad spridning av miljömärkta produkter och främjar kännedomen om dessa utan att på något vis minska konsumenternas hälsoskyddsgarantier. Avslutningsvis hör Italien, mitt hemland, till de ledande länderna i Europa i fråga om antalet beviljade licenser och en stor del av dem har tagits ut av turistsektorn, som kan dra fördel av detta europeiska märke för certifierad miljökvalitet som är både uppskattat och garanterat av den europeiska allmänheten.
Eva-Britt Svensson
Herr talman! Den frivilliga miljöledningsordningen Emas innebär i princip att ett företag eller en organisation gör en miljöutredning, tittar på verksamhetens miljöpåverkan, tar fram en miljöpolicy, sätter upp mål och utarbetar handlingsprogram. Tyvärr har Emas hittills inte varit så framgångsrikt, i det att endast 4 200 organisationer har registrerat sig sedan starten 1993, vilket är lågt i jämförelse med de 35 000 organisationer inom EU som har registrerat sig till ISO 14001. En revidering av Emas är därmed berättigad för att helt enkelt göra det mer attraktivt och mindre byråkratiskt för företagen och organisationerna.
I förhandlingarna mellan rådet och parlamentet har flera skärpningar av Emas skrivits in. Exempelvis ska kommissionen ta fram omfattande referensdokument för så många sektorer som möjligt enligt ett prioritetsprogram. Texten innehåller också tydliga skrivningar om att Emas logo inte under några som helst omständigheter får blandas samman med andra produktrelaterade miljömärken. Detta är en klar förbättring.
För ett tag sedan ställde min kollega Jens Holm en fråga till kommissionen, om huruvida alla kommissionens generaldirektorat är anslutna till Emas, vilket Europaparlamentet är. Man skulle ju kunna tycka att EU-institutionerna ska föregå med gott exempel. Men svaret blev att kommissionen inte har något eget internt utsläppsmål och att det bara är fem av kommissionens GD som har anslutit sig till Emas. Det tycker jag är under all kritik och därför vill jag härmed passa på att upprepa frågan till kommissionen: När tänker kommissionen se till att kommissionens alla generaldirektorat ansluter sig till Emas?
Roberto Fiore
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag förstår helt föredragandens goda avsikter, men jag anser att detta miljömärke går emot de största problem som för närvarande påverkar jordbruket och produktionen, särskilt under en kristid som denna. För det första anser jag att det är viktig att skydda den nationella produktionen mot illojal konkurrens. Jag tänker på länder som Kina, där en del varor faktiskt tillverkas under slavlika villkor. Jag tänker på laogai, de koncentrationsläger där jordbruks- och tillverkningsproduktion äger rum, och jag tänker också på vissa välkända drycker som konsumeras överallt i världen trots att vi inte vet vad de innehåller. Med andra ord: skydda först produktionen mot illojal konkurrens och vidta sedan åtgärder för att se till att produktionen tillgodoser nationella behov. Vi är medvetna om att Europas produktion av spannmål och andra jordbruksprodukter i allmänhet är låg och i synnerhet i denna kristid. Jag är bekymrad över att detta kan leda till ökande kostnader för våra producenter utan att ha någon inverkan på det stora problem som är kärnan i krisen och i den europeiska nationella ekonomin: illojal konkurrens.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Jag skulle redan i början vilja gratulera båda föredragandena, Linda McAvan och Salvatore Tatarella, till betänkandena om Emas respektive miljömärket. Betänkandena gäller väldigt viktiga miljölednings- och miljömärkningsområden, hela området som rör avfallsreducering, minskad vattenanvändning och förhoppningsvis reducering av livsmedelsavfallet.
En sak som irriterar mig i hög grad: är att man inom EU faktiskt slösar bort 30 procent av alla livsmedel. Så kallade bäst före-datum är ofta alldeles för försiktigt satta, vilket leder till ett meningslöst slöseri genom att fullkomligt ätbara produkter slängs bort. Detta är en del av märkningen. Låt oss avskaffa det och se hur det går.
Jag hyser också allt större betänkligheter mot vår brådska med att möjliggöra för konsumenterna att göra mer informerade val. Det kan faktiskt få motsatt verkan mot den som eftersträvas i direktivet om hälsopåståenden, GM-märkningen och livsmedelsupplysningen till konsumenterna, och den frågan måste fortfarande lösas. Och sedan har vi hela miljömärkningshistorien. Med tanke på att alla nu vill ha märkning på förpackningarnas framsida, och till och med baksida,, undrar jag hur alla dessa upplysningar, som alla har ett värde i sig, kan infogas i en produktmärkning med läsbar stil och faktiskt leda till att hjälpa herr och fru Svensson välja? Jag är tveksam.
Om jag får lov att för ögonblicket ikläda mig rollen som vice ordförande för fiskeriutskottet så skulle jag vilja protokollföra vad som tycks vara två parallella förfaranden för miljömärkning av fiskeriprodukter. År 2005 antog kommissionen ett meddelande som inledning till debatten om en gemenskapsstrategi för miljömärkesprogrammen för fiskeriprodukter. Efter detta antog Europaparlamentet 2006 min kollega Carmen Fraga Estévez betänkande, i vilket kommissionen uppmanades att lägga fram ett förslag till gemenskapssystem för miljömärkning av fiskeriprodukter. År 2008 tillkännagav GD Havsfrågor och fiske ett förslag till förordning om ett gemenskapsmiljömärke för fiskeriprodukter, vars antagande planerades till mars 2009. Förslaget håller fortfarande på att utarbetas, även om jag nu tror att det är utlovat före detta års slut.
Under tiden översände GD Miljö ett övergripande förslag till Europaparlamentet om gemenskapens miljömärkesprogram som omfattade alla produkter inklusive fiskeri- och vattenbruksprodukter, liksom bearbetade jordbruksprodukter. Trots skriftliga protester från ordförandena i både fiskeriutskottet och utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling fick inte dessa utskott vara delaktiga.
Men jag är glad över att i dag för protokollet kunna konstatera att rådet, parlamentet och kommissionen helt nyligen har kommit överens om en förklaring om vägen framåt, där man säger att kommissionen oberoende av om miljömärkesförordningen antas eller ej bekräftar att den avser föreslå en förordning om miljömärkning av fiskeriprodukter före detta års utgång. Man säger också att den undersökning som nämns i artikel 6.5 a i miljömärkesförordningen, som rör ytterligare aspekter såsom bearbetning, färdigförpackning, emballering och transport, genom vilken man kommer att undersöka möjligheten av en utvidgning av miljömärkesförordningens tillämpningsområde till livsmedel, inbegripet fiske- och jordbruksprodukter, inte kommer att påverka eller på förhand avgöra antagandet av denna förordning. I förklaringen klargörs också att miljömärket ska komplettera den särskilda förordningen om fiskeriprodukter.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Minskad energiförbrukning och effektiv resurshushållning är numera grundläggande principer för ett stort antal socioekonomiska aktörer. Sedan gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning infördes 1993 har ungefär 4 200 organisationer registrerat sig i programmet. Jag anser att det är nödvändigt att konsolidera ordningen genom att öka antalet organisationer som tillämpar den och erkänna den som ett riktmärke för miljöledningsprogrammet.
Rumäniens parlamentsbyggnad förbrukar lika mycket energi som en stad med 20 000 invånare. Jag har redan föreslagit dess förvaltning att gå med i ordningen så snart som möjligt. Att uppmärksamheten inriktades särskilt på små organisationer, så som små och medelstora företag och lokala myndigheter, är enligt min mening ett viktigt steg mot att bredda miljöprestanda i största möjliga omfattning.
Jag vill uppmana kommissionen och medlemsstaterna att arbeta för att främja Emas, särskilt genom att belöna deltagandet för att öka motivationen. I fråga om övervakningen av de framsteg som görs av Emas, kommer detta att leda till att ordningen accepteras och skapa en positiv utveckling på området.
Jag anser att föredragandes förslag om att införa en användarhandbok är välkommen vid en tidpunkt då språket och de föreskrivna kraven blir mer tillgängliga via ett sådant dokument. För närvarande används en årlig rapporteringscykel, vilket jag anser är tillräckligt och jag förstår inte varför det skulle finnas behov av att införa en ny treårig cykel, vilket skulle leda till förvirring. Även om Emas fortfarande måste visa sin livsduglighet och effektivitet stöder jag att användningen av systemet fortsätter så länge som det behövs med huvudsyftet att bevara miljön. Tack.
Holger Krahmer
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Jag välkomnar i princip det europeiska miljömärket. Det är riktigt att vi bör göra ett nytt försök att sprida gemenskapens miljömärke ytterligare. Det är också riktigt att vi i fortsättningen kommer att behålla ordningens frivilliga karaktär.
I framtiden kommer märkesprogrammet endast att genomföras om tydliga kriterier och måttstockar är tillämpliga, vilka måste uppfyllas innan miljömärket kan användas. Jag uppmanar i detta sammanhang kommissionen att utforma förnuftiga, tydliga och heltäckande kriterier. Tanken på att locka människor till ordningen måste stå i centrum för detta. Det vore mycket beklagligt om inrättandet av miljömärket misslyckades på grund av byråkratiska hinder.
Det kommer slutligen att bli konsumenten som avgör om miljömärket blir en framgång eller ett misslyckande, eftersom det är hos konsumenterna som programmet måste accepteras. Även om jag är fäst vid miljömärket Blå ängeln som vi har i Tyskland får det inte bli en fråga om personliga preferenser utan vad det gäller är förmedla till konsumenterna med ett ögonkast vilka särskilda kvaliteter en produkt har. Det blir ett mervärde för konsumenterna endast om medlemsstaterna inte använder sina egna symboler och det till sist finns en enhetlig symbol på EU-nivå. Ett virrvarr av symboler fjärmar snarare konsumenterna än informerar dem. En symbol, en slutsats - det är vad vi alla bör arbeta för.
Antonio De Blasio
(HU) Det frivilliga miljömärkesprogrammet är av stor betydelse eftersom det är avsett att främja spridningen inom hela Europa av produkter som är miljövänliga både vad gäller produktion och konsumtion. Jag vill fästa uppmärksamhet vid vikten av att reformera miljömärkesprogrammet och behovet av att förenkla systemet genom att minska den administrativa bördan vid användning av märket och öka antalet produktkategorier som deltar i programmet. Enligt min mening kommer allt detta dock inte i sig självt garantera att reformen blir framgångsrik.
Om till följd av dessa arrangemang produkter som bär blomsymbolen faller inom en högre priskategori, så som var fallet med ekologiska produkter, kommer försöket att främja konsumtionen av dessa produkter att misslyckas.
Jag anser att vi måste förhindra att mervärdet av att använda miljömärket på EU-nivå leder till högre priser för dessa produkter. På lång sikt kommer säkerställandet och främjandet av dessa produkter endast att vara möjligt om de åtföljs av prisbegränsande och skattemässiga eller andra fördelar.
Förutom att hålla priserna stabila får vi inte glömma behovet av omfattande information till konsumenter och producenter. Således måste EU-institutionerna och medlemsstaternas regeringar lämna information om de fördelar som märket garanterar och om vilka produkter som ingår i programmet. För att få konsumenterna att ändra sina köpvanor är det viktigt med vittomfattande reklam- och informationskampanjer.
Jag vill också betona vikten av att utarbeta ett detaljerat arbetsprogram för att uppnå de nya målen, som säkerställer att alla berörda parter har möjlighet att delta i utarbetandet. På grund av de ständigt ändrade förutsättningarna för tillhandahållande av tjänster behöver dessa mål årligen ses över.
Vi måste förstå att oberoende av nationalitet eller nationella åtaganden delar vi alla uppgiften att skydda vår miljö, och därigenom skapar vi möjligheter att sprida dessa mål och värden som Europeiska unionen gör gällande som sina, och som jag är övertygad om är de viktigaste förutsättningarna för ett fullvärdigt människoliv. Dessa skyldigheter för vår del innebär också att vi måste ha möjlighet att bland olika produkter i samma priskategori välja de som har tillverkats i en miljövänlig process.
Jag tackar föredraganden för hans samarbete i fråga om mina ändringsförslag. Jag tackar honom för utarbetandet av betänkandet och jag tackar er för att ha lyssnat på mig.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Jag vill gratulera föredragandena till deras förträffliga arbete. Jag anser att våra kolleger Linda McAvan och Salvatore Tatarella har utarbetat betänkanden som kommer att hjälpa Europeiska unionen att förbli en av världens mest miljövänliga regioner. Människor skämtar ibland om, eller säger på fullt allvar, att strikta och tydliga normer är EU:s viktigaste export. När företag från olika kontinenter har antagit de högre europeiska kraven kommer de att följa dem på andra världsmarknader.
För närvarande är de nationella miljömärkena mer spridda och välkända än EU:s miljömärken. Jag instämmer därför med föredraganden i att större insatser krävs för att göra märket mer känt bland konsumenterna i Europa och världen i övrigt. Här borde EU-institutionerna, de nationella regeringarna och enskilda företagen visa mer initiativkraft. Med större integreringen av EU-ländernas marknader är tillkomsten av ett EU-märke och harmonisering av kraven en oundviklig process som är till nytta för alla marknadsaktörer.
Översynen av gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) är också välkommen. För närvarande halkar dess popularitet efter i förhållande till den internationella ISO 14001-standarden. Jag delar uppfattningen att så snart Emas- och ISO-kraven har harmoniserats blir det möjligt att attrahera fler organisationer och de kan bli normer som kompletterar varandra i stället för att konkurrera.
Jag är säker på att i framtiden kommer mer uppmärksamhet att ägnas åt miljöskydd och att minska obegränsad konsumtion. Enligt min mening bidrar båda betänkandena till att vi rör oss i den riktningen.
Dorette Corbey
(NL) Fru talman! Jag är tacksam mot Linda McAvan och Salvatore Tatarella för deras utmärkta arbete på området miljömärken och miljölednings- och miljörevisionsordningen (Emas). Miljömedvetna konsumenter kan välja mellan olika miljömärken, varav många gäller ekologiska produkter. EU:s miljömärke är avsett för alla produkter och är ett mycket välkommet tillskott.
Det har dock gått trögt för EU:s miljömärke under många år. Jag känner bara igen den lilla blomman, som omges av en cirkel bestående av stjärnor, från ett toalettpappersmärke. Jag välkomnar därför de nya bestämmelserna för att förbättra miljömärket och göra det mer känt. Medlemsstaterna måste se till att miljömärket blir känt hos den breda allmänheten.
EU:s miljömärke behöver klara kriterier och skulle kunna sätta stopp för alla slags välmenande märken som bara blir fler och fler. Ett miljömärke med brett stöd som omedelbart känns igen skulle vara ett incitament för producenterna att förbättra sina produkter, att minska råvaru- och energianvändningen och att återanvända i mycket högre grad. Detta kräver givetvis entydiga kriterier. Producenterna måste med rätta uppfylla nya och strikta kriterier för att kvalificera sig för miljömärket. Kriterierna kommer att bygga på vetenskaplig analys av produkternas hela livscykel, vilket är utmärkt. Till sist kan endast de ledande 10-20 procenten av produkterna per kategori tilldelas miljömärket.
Föredraganden och skuggföredragande föreslår också att vi undersöker om livsmedel och drycker kan omfattas av miljömärkningen. Det förefaller mig att tiden är det viktigaste, inte bara för fiskeindustrin utan även för många andra sektorer. Trots allt är livsmedel och livsmedelsindustrin en betydande belastning på miljön, och miljömärket skulle under alla omständigheter kunna medföra en lösning.
Jag instämmer också med det som Linda McAvan och Anders Wijkman sa i början av debatten: det är viktigt, särskilt nu, att bygga in incitament för miljövänlig produktion för energieffektiv användning, och denna lagstiftning kommer att bidra till detta.
Martí Grau i Segú
(ES) Fru talman! Det är fördelaktigt att stödja hållbar produktion eftersom det är till nytta både för företagens konkurrenskraft och konsumenternas intressen när det gäller livskvalitet och personligt engagemang för miljön.
I detta avseende är miljömärket ett bra verktyg och vi bör därför vara glada över de stärkande åtgärder som vi diskuterar här i dag. Miljömärket gäller dock bara ett mycket begränsat antal produkter. Det är fortfarande föga känt bland konsumenterna och trots detta kopieras det ofta utan att det finns ett riktigt tillstånd. Jag anser därför att den översyn som vi genomför i EU-institutionerna kommer att bidra till att dessa problem hålls i schack.
Vi bör vara medvetna om ett annat grundläggande faktum: miljömärket ska inte avspegla standardförfaranden inom hållbar produktion. Miljömärket ska avspegla förstklassig hållbar produktion, som bör bli alltmer utbredd. Den utmaning som vi har framför oss är att se till att vi gör vår ekonomi till en miljövänlig ekonomi. Miljömärket bör därför vara det främsta uttrycket för spridning av sådan god praxis som respekterar miljön.
Denna vecka hade vi i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd en inledande diskussion om betänkandet gällande benämningar på och märkning av textilprodukter, som jag är föredragande för. Enligt min mening är textilsektorn ett bra exempel på att vi inte bara ska göra tillståndsförfarandena för nya produkter - i detta fall nya fibrer - mer flexibla, utan också sträva efter att stärka miljömärket tillsammans med omfattande åtgärder för att sektorn som helhet ska sträva mot hållbarhet. Endast på detta sätt får vi möjlighet att konkurrera på marknader som producerar med mindre omdöme, och endast på detta sätt kommer vi att kunna tillgodose konsumenternas krav som dess bättre blir allt strängare.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru talman! Vad EU-lagstiftningen behöver just nu är att förenklas och bli klar och begriplig för varje medborgare. Miljömärkningen innebär information till konsumenterna om miljöfrågor och även information om produkten, vilket underlättar beslutet om att köpa eller inte köpa. Införandet av systemet kommer att bidra till att förbättra miljöns tillstånd och motverka klimatförändringar. Det kommer också att bidra till att minska vattenförbrukningen.
Miljömärken på produkter ska innehålla information om mängder och andra detaljer och ska vara tydliga och läsbara. Ökad konsumtion av ekologiska och naturliga livsmedel och av regionala produkter kommer att bidra till att förbättra hälsotillståndet i vårt samhälle.
Reinhard Rack
(DE) Fru talman! Eftersom jag har en grupp besökare från Styrien på åhörarläktaren i dag vill jag försöka inleda på den österrikiska varianten av det tyska språket.
Om något finns, måste det anges, och det som anges måste vara korrekt. Detta är något som är viktigt för oss alla i dag, och inte bara i den här debatten. Vi bör visa att EU bemödar sig om angelägna frågor och får utomordentliga resultat i dessa. Vi bör också se till att vi inte har en myriad av etiketter på varje produkt och det är dags - och inte bara nu, just före valet till Europaparlamentet - att visa folk där hemma och överallt i världen att EU verkligen arbetar med frågor av vikt och som påverkar medborgarna, och att mycket av det nonsens som ni dagligen kan höra och läsa om inte är sant.
Talmannen
Tack, herr Rack. Era besökare kommer att märka att de är väl representerade.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Information om miljömärkning av produkter måste vara lätt att förstå, samtidigt som själva miljömärket måste placeras så att det syns tydligt och beskriver den berörda produkten. Miljömärkningsinformation måste avse produktens energiprestanda, vara lätt att förstå och grundas på vetenskapliga bevis.
Kommissionen och medlemsstaterna måste se till att de nödvändiga medlen öronmärks för informations- och reklamkampanjer om miljömärket. Jag uppmanar Europeiska kommissionen att inrätta en officiell EU-webbplats som innehåller all information och alla praktiska aspekter om miljömärkningen inom unionen.
Det ingår dock en hel del byråkrati i processen att se över miljömärkeskriterierna för olika produkter på 18 månader. Om vi vill att programmet ska bli effektivt får det inte åtföljas av ökad administrativa bördor. Jag anser dock att gemenskapen behöver ha en arbetsplan under minst tre år för att fastställa gemensamma mål och upprätta en icke-uttömmande förteckning över de produktgrupper som ska prioriteras.
När miljömärkeskriterierna fastställs måste vi undvika att införa åtgärder vars genomförande kan belasta små och medelstora företag med oproportionerliga administrativa och ekonomiska bestämmelser. Tack.
Martin Bursík
Jag vill tacka er för den osedvanligt positiva och intressanta debatten om detta ämne. Enligt min mening är konsumtion ett grundläggande kännetecken för konsumtionssamhället. Jag hade tillfälle att uppleva ett samhälle som levde under totalitära förhållanden i 40 år och som hade varubrist och en enorm konsumtionspotential. Vi har gått igenom en utvecklingsprocess och jag anser att den erfarenheten är av intresse i samband med EU:s fortsatta utvidgning och moderniseringen av utvecklingsländerna. Vi har gått igenom en tid av enormt konsumtionsbehov. Trots detta tycks det som om att när valmöjligheter plötsligt dyker upp i form av ett bredare urval av varor och produkter är det fler människor i samhället som bryr sig om livsmedelskvalitet, produktkvalitet, vattenkvalitet och luftkvalitet. Det är mycket viktigt för Europa att lyckas förse dessa konsumenter med information om hur konsumtionen av en viss produkt kommer att påverka miljön, hälsan, klimatet och en hållbar utveckling i andra regioner, även regioner utanför EU.
Av den anledningen anser jag att om Europaparlamentet godkänner dessa två förordningar kommer datt att vara till stor fördel för EU:s medborgare eftersom de får mycket större valfrihet. Jag tror också att människor snart kommer att kunna kategorisera de produkter och livsmedel som väckt så mycket diskussion under debatten och det kommer att göra det möjligt för EU:s medborgare att bidra aktivt till att skydda miljön genom sina konsumtionsval. Vi ger därmed medborgarna en möjlighet att må bättre och att få en ökad känsla av att de själva, var och en av dem, aktivt bidrar till att skydda miljön. Ännu en gång är det mig ett nöje att tacka alla - föredragandena, rådet, parlamentet och kommissionen - för detta förslag, för det utmärkta samarbetet med det tjeckiska ordförandeskapet och för att vi, som jag tror, har klarat att föra detta dokument till ett framgångsrikt slut vid förstabehandlingen.
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. - (EL) Herr talman! Jag vill börja med att tacka alla talare i dagens debatt för deras mycket konstruktiva och positiva anföranden.
På grundval av den text som överenskommits för Emas, kommer organisationer och företag, särskilt små och medelstora företag runtom i världen, att få tillgång till ett enkelt och effektiv miljöledningssystem.
Med denna reviderade Emas kommer deltagande företag att få en nettofördel, eftersom de kommer att kunna använda sina miljörapporter för att marknadsföra sin miljöprestanda till konsumenterna, allmänheten, andra företag och inspektörer och revisorer.
Tack vare de ändringar som parlamentet föreslog har förordningen om miljömärket förbättrats ytterligare från miljösynpunkt och är nu mer tillgänglig för företagen. Parlamentets ändringsförslag spelade också en oerhört viktig roll för att garantera märkets trovärdighet bland konsumenter och miljöorganisationer.
Det reviderade miljömärket kommer att bli mer flexibelt och tillåta att kriterier för att införa fler varor och tjänster fastställs på ett senare stadium, särskilt varukategorier med betydande miljöpåverkan och lämnar därmed stort utrymme för förbättringar.
Godkännandet av denna text vid första behandlingen kommer att öka antalet miljömärkta produkter och ge konsumenterna betydligt större urval när de handlar. Vårt mål är självklart att det ska finnas ett brett erkännande av och skydd av giltigheten och trovärdigheten hos EU:s miljömärkningsprogram på ett internationellt plan.
Miljömärket måste dock först erkännas av konsumenter och företag inom hela Europeiska unionen.
Jag vill därför framhålla att Anders Wijkman hade helt rätt när han påpekade att vi ännu mer behöver förstärka det kommersiella stödet, marknadsföringen av miljömärket. Det är just därför som kommissionen mer än någonsin har öronmärkt resurser och medel för att stärka marknadsföringen av miljömärket.
Vi stöder också helt de åsikter som Richard Howitt framförde om utsikterna för Emas på ett internationellt plan. Internationella ISO-standarder har faktiskt redan inbegripits i Emas. Emas kommer nu att vara öppet för ansökningar från internationella företag utanför Europeiska unionen.
Vi vill begränsa byråkratin och se till att olika texter som hänvisar till gällande kriterier blir enkla och praktiska och att miljömärket snarast möjligt harmoniseras med andra internationella och nationella märken.
Texten i vårt förslag möjliggör detta genom att det finns en hänvisning till utarbetandet av särskilda förklarande dokument och antagandet av särskilda bestämmelser för att främja harmonisering med nationella märken.
Jag ska lämna tre uttalanden från kommissionen till parlamentets sekretariat för införande i protokollet från dagens sammanträde:
Det första gäller hur vilseledande påståenden om fiskeprodukter hanteras. Kommissionen har för avsikt att föreslå en förordning som förbjuder märkning med vilseledande påståenden som inte är förenliga med en hållbar fiskeriverksamhet.
Det andra uttalandet gäller kommissionens avsikter att se till att den reviderade förordningen om miljömärket inte inskränker förordningar som rör kemikalier, exempelvis Reach-förordningen.
Det tredje uttalandet gäller kommissionens plan att se över tullnivån för miljömärkta produkter.
Avslutningsvis vill jag säga att både Emas och miljömärket är enastående initiativ. Hittills har inte potentialen hos någondera av dem utnyttjats till fullo och jag instämmer med Eva-Britt Svensson att förordningen bör tillämpas så som den tillämpas nu, inte bara i de fem generaldirektoraten och utskotten, utan även i andra generaldirektorat. Detta är vad vi gör genom det beslut som vi håller på att utarbeta. Europaparlamentet har beslutat att tillämpa Emas och vi förväntar oss samma sak från rådet.
Den i dag föreslagna översynen kommer att göra det möjligt för Emas och miljömärket att utvecklas till att bli referenspunkter för sund miljöstyrning och bästa möjliga miljöegenskaper hos produkterna.
Jag vill därför ännu en gång framhålla vikten av att nå en överenskommelse vid första behandlingen. En mängd bra ändringar av texterna har gjorts och resultaten är mycket välavvägda. Jag uppmanar därför er att stödja texten i dess helhet utan ytterligare ändring.
Innan jag slutar vill jag ännu en gång tacka föredragandena för deras oerhört användbara bidrag. Jag anser verkligen att med deras hårda arbete och med samarbetet från det tjeckiska ordförandeskapet är vi i stånd att nå en överenskommelse vid första behandlingen, vilket är mycket viktigt.
Kommissionens uttalanden
1) Om miljömärkesförordningens förhållande till den kommande fiskelagstiftningen
Oberoende av om miljömärkesförordningen antas eller ej, bekräftar kommissionen att den avser föreslå en förordning om miljömärkning av fiskeriprodukter före detta års utgång, i huvudsak grundad på kriterierna för hållbart fiske.
Den undersökning som förutskickas i artikel 6.5 a i miljömärkesförordningen om ytterligare aspekter så som bearbetning, färdigförpackning, emballering och transport, genom vilken man ska undersöka möjligheten att utvidga miljömärkesförordningens tillämpningsområde till livsmedel, inbegripet fiske- och jordbruksprodukter, kommer inte att påverka eller på förhand avgöra antagandet av denna förordning.
2) Om samstämmighet med kemikalielagstiftningen
Kommissionen kommer att se till att tillämpningen av miljömärkesförordningen blir samstämmig med övrig tillämplig gemenskapslagstiftning om ämnen, preparat och blandningar.
3) Om översyn av avgifter
Kommissionen bekräftar att den har för avsikt att se över avgiftsnivån för miljömärket inom 18 månader efter förordningens ikraftträdande, med beaktande av medlemsstaternas kostnad för administrering av systemet, och vid behov föreslå en omarbetning av avgiftsnivåerna.
Salvatore Tatarella
föredragande. - (IT) Herr talman, herr minister, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag välkomnar denna möjlighet att tacka alla dem som deltog i debatten, som visade ett brett samförstånd om det arbete som utförts i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet. Debatten erbjöd också inblickar, ytterligare stimlans och fortsatta förslag som jag hoppas kommer att bli värdefulla för kommissionen och medlemsstaterna när de fullgöra sina skyldigheter.
Genom att genomföra denna debatt och delta i omröstningen i dag har parlamentet i praktiken fullgjort sitt åtagande i dessa båda viktiga frågor. Nu är det kommissionens tur att säga sin mening: Jag var glad att höra de tre uttalandena till protokollet från kommissionen. Vi förväntar oss att kommissionen ska genomföra sin undersökning om livsmedel mycket specificerat så att all risk för sammanblandning mellan detta märke och ekologiska produkter utesluts. Vi ser fram mot förordningen om fiskprodukter - och utskottet för fiskeri väntar särskilt ivrigt på det. Jag tackar utskottet för fiskeri för att det hjälpt oss genom denna mycket svåra tid.
Jag vill uppmärksamma kommissionen på undantagen för giftiga produkter: gå mycket försiktigt och omsorgsfullt fram. När det gäller marknadsföringskampanjen hoppas vi att kommissionens kampanjer blir effektiva och målinriktade så att de når ut till den breda allmänheten och särskilt till ungdomarna. Vi hoppas att de strikta tidsfrister som vi försökt att fastställa kommer att respekteras och att minskningen av antalet djurförsök också respekteras. Jag har bara ett litet bekymmer kvar som jag beklagar: vi kanske kunde ha gjort mer i fråga om kontrakt. Det blir en uppgift för nästa gång.
Linda McAvan
föredragande. - (EN) Fru talman! Jag skulle bara vilja anknyta till vad Avril Doyle talade om när hon sa att vi har ett övermått av initiativ och märken i form av etiska märken och hållbarhetsmärken, och säga att jag anser att kommissionen behöver se över det här så att människor inte missleds. Kommissionsledamoten talade nyss om fiskerimärkningen och att se till att människor vet vad de köper. I en annan roll har jag arbetat med rättvis handel och skyddet av rättvisemärkningen, och vi har under senare år bevittnat hur alternativa märken har utarbetats. Vissa är OK, men andra försöker ge intryck av att vara en etisk märkning, ge intryck av att vara en rättvisemärkning, men de försöker vara rättvisemärkta på ett billigt sätt, utan den oberoende kontroll som behövs för ett riktigt märkningssystem. Jag hoppas att kommissionen kommer att se till att alla dessa märkningssystem och etiska märken även fortsättningsvis kommer att behålla sin integritet och inte undergrävs så att de bara blir marknadsföringsverktyg för organisationer som vill få allmänheten att tro att de är miljövänliga och etiska när de i själva verket bara används som fikonlöv.
Jag hoppas att kommissionen ser över detta, och arbetet måste ske över avdelningsgränserna. Varje gång jag tar upp saken får jag höra ”å, det är inte vi, det är den andra avdelningen”, och varje avdelning tycks skyffla över bördan på någon annan.
Till sist skulle jag bara vilja tacka alla för deras bidrag. Jag ser fram emot omröstningen, som jag hoppas kommer att bli mycket enkel och rakt på sak.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag kl. 11.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Alin Lucian Antochi  
Jag ger mitt fulla stöd till Adina-Ioana Văleans betänkande om tillämpningen av direktiv 2004/38/EG, inte minst mot bakgrund av att de händelser som nyligen inträffat i vissa medlemsstater har riktat uppmärksamheten mot det grova brottet mot en av våra fyra grundläggande friheter, nämligen rätten för medborgarna att röra sig fritt och bosätta sig inom medlemsstaternas territorium.
Vidare har det ineffektiva införlivandet av direktivet, eller bristen på införlivande, i medlemsstaternas nationella lagstiftning lett till en rad kränkningar av administrativa formaliteter och restriktiv tolkning av lagbestämmelserna kring begreppet ”personer utan uppehållstillstånd”, vilket har kulminerat i orättmätigt kvarhållande och utvisning av EU-medborgare. Lösningen är dock inte att stänga gränserna utan att i stället söka efter konkreta åtgärder för att underlätta medborgarnas integration i de europeiska samhällenas mångfald.
Jag anser att det betänkande som diskuteras kommer att ge ett betydande bidrag till övervakningen av införlivandet av de bestämmelser som föreskrivs i detta direktiv om medlemsstaterna och kommissionen framgångsrikt samarbetar i detta avseende.
För närvarande är det varje EU-medborgares önskan leva i ett EU där grundläggande värdena, t.ex. den fria rörligheten för personer, respekteras. Vi får dock inte glömma att för att vi ska kunna uppnå detta mål måste vi alla ge vårt eget bidrag.
Rovana Plumb  
Miljömärkning är en frivillig åtgärd vars syfte är att på EU-nivå främja distributionen av produkter med hög effektivitet och låg miljöpåverkan under hela deras livscykel.
Erfarenheterna av detta certifieringsprogram, som infördes för nästan tio år sedan och omfattar 26 produktkategorier, 622 licenser och över 3 000 produkter och tjänster (rengöringsmedel, papper, kläder, skor, textilvaror, turism- och campingprodukter), tyder på att det behövs mer resoluta ingripanden för att hantera vissa viktiga aspekter av programmet.
Med hänsyn till de många ekonomiska aktörer som är missnöjda med det utdragna förfarandet för att godkänna kriterier och hur snabbt de blir föråldrade när de väl har godkänts, har ändringsförslag lagts fram om hur godkännande ska ske (en period på högst 180 dagar mellan sammanställandet av utvärderingen och godkännandet, med ett förenklat och förkortat förfarande för icke-väsentliga ändringar av kriterierna), tillsammans med ett nytt system för tilldelning av märken.
För att upprätthålla trovärdigheten hos miljömärkesprogrammet krävs följande:
tillämpning av den allmänna principen om att skydda konsumenternas hälsa och miljön, även för märkta produkter,
marknadsföringsverksamheter: förbättrade metoder för konsumentinformation, informationskampanjer med EU-medel för att bevara förtroendet för miljömärkningen
särskild uppmärksamhet ska ägnas åt små och medelstora företag.
Jag stöder betänkandet och gratulerar den föredragande.
Esko Seppänen  
Jag vill framhålla att gemenskapens miljömärke kommer att lägga en gemensam grund för hur det ska användas, men det bör inte tillåtas att hindra märkning av annat slag. Jag anser att det är viktigt att vi kan fästa ett märke på en produkt som visar att den har tillverkats i det land där den säljs och jag ogillar kommissionens inställning att förbjuda detta i gemenskapsfinansierade kampanjer. Tillkännagivande av ursprungslandet för t.ex. lokal livsmedelsproduktion är den bästa sortens miljömärke.
(Sammanträdet avbröts kl. 10.35 och återupptogs kl. 11.00.)
