Sanglaudos politika po 2013 m. (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - žodinis klausimas Komisijai dėl sanglaudos politikos po 2013 m., kurį Regioninės plėtros komiteto vardu pateikDanuta Maria Hübner (O-0121/2009/rev. 1 - B7-0229/2009).
Danuta Maria Hübner
autorė. - Pone pirmininke, prieš trejus metus buvo pradėta svarbi Europos sanglaudos politikos reforma, kuria buvo atsižvelgta į beprecedentę Europos Sąjungos plėtrą ir naujus atsiradusius iššūkius.
Nieko nuostabaus, kad tuomet, 2005 ir 2006 m., svarbiausi Europos sanglaudos politikos tikslai buvo šie: Lisabonos strategija, inovacijos ir konkurencingumas, klimato kaita, energetinis saugumas ir energijos vartojimo efektyvumas, vandens vartojimo efektyvumas, investicijos į naujus įgūdžius, teritorijų patrauklumas jaunimui ir gyvenimo kokybė.
Kadangi sanglaudos politikos misiją suvokėme kaip pasirengimą pokyčiams, o ne prisitaikymą prie jų, į 2007-2013 m. sanglaudos politikos darbotvarkę įtraukėme visus prioritetus, kuriuos šiandien matome Komisijos darbotvarkėje Europai 2020 m.
Būtent todėl prieš porą metų buvo paskelbtas analitinis pranešimas Regionai 2020 m. Šio pranešimo tikslas - nustatyti, kokie turėtų būti sanglaudos politikos prioritetai po 2013 m. Šiandien visi esame pasirengę pasitikti ateitį.
Prieš metus visos politikos lėšos buvos perduotos Europos atkūrimo paketui, taip sukuriant svarbų ryšį tarp tikrosios ekonomikos krizės įveikimo strategijos ir ilgalaikio tvaraus augimo ir struktūrinių pokyčių.
Tačiau mūsų žodinis klausimas yra apie ateitį. Per ateinančius metus Europai, kurioje gyvename, reikės stiprių bendrų veiksmų, skirtų patenkinti jos piliečių, kurie dabar yra informuoti piliečiai, puikiai žinantys, kiek daug priklauso nuo politikos kūrėjų padarytų sprendimų, lūkesčius. Tokius lūkesčius patvirtina viešosios nuomonės apklausos.
Jacques Delors kartą pasakė, kad vienos bendros Europos rinkos požymiai yra konkurencija, kuri skatina, bendradarbiavimas, kuris daro mus stipresnius, ir solidarumas, kuris mus vienija. Europos sanglauda, sudaranti sąlygas veikti vienai bendrai rinkai, kuriama Europos regionine politika, kuri šiandien grindžiama kaip tik šiuo trigubu pamatu: konkurencingumu, bendradarbiavimu ir solidarumu.
Metų metus kalbėjome apie poreikį atlaisvinti ir sutelkti visų Europos regionų ir miestų plėtros galimybes. Patirtis ir logika aiškiai rodo, kad toks sutelkimas yra veiksmingiausias ir efektyviausias tuomet, kai vykdomas per tiesioginį dalyvavimą žemesniais už nacionalinį Europos valdymo lygmenimis.
Europos regioninpolitika jau išlaiksubsidiarumo bandymą. Subsidiarumas Europoje veikia.
Po 2006 m. sanglaudos politikos reformos ši politika tapo modernia vietovėmis grindžiama politika, kurioje nustatyta tinkama teisingumo ir efektyvumo, metodų iš apačios į viršų ir iš viršaus į apačią, bendrų Europos strateginių tikslų ir vietinio lankstumo pusiausvyra.
Reikia toliau dirbti šiais klausimais, tęsti politikos valdymo reformą, tačiau nereikėtų pamiršti tam tikrų principų. Naujoji sutartis sutvirtino naują supratimą apie Europos subsidiarumą, kuris jau yra giliai įleidęs šaknis į sanglaudos politiką, t. y. subsidiarumą, kuris išplečiamas į vietinius ir regioninius valdymo lygmenis.
Galime daugiau nuveikti šiuo klausimu, ypač vietinio lygmens požiūriu. Tie, kurie kalba, kad sanglaudos politika gali būti apribota iki Briuselio ir nacionalinio lygmens, arba nežino Europos tikrovės, arba nesupranta, kad atskirti vietinį ir regioninį Europos lygmenis nuo bendrų Europos tikslų siekimo yra geriausiu atveju neprotinga ekonomiškai ir pavojinga politiškai.
Sanglauda yra sąvoka, į kurią nepatenka atskyrimas. Dėl politinių, ekonominių, socialinių ir teisėtumo priežasčių sanglaudos politika neturėtų būti dalijama: tai turėtų būti politika visiems, kaip vidaus rinka ir kaip bendra valiuta.
Visi šio integracijos trikampio elementai - bendra rinka, bendra valiuta ir sanglauda - yra vieni kitus stiprinantys ir vieni nuo kitų priklausomi. Jie yra mūsų bendra Europos viešoji vertybė.
Mes, politikos kūrėjai, pakėlėme kartelę, pažadėdami pasiekti rezultatų. Iššūkiai gerai žinomi, dėl 2020 m. ES strategijos pradėtos viešos konsultacijos.
Reikia aiškius tikslus ir priemones turinčios vystymosi politikos. Sanglaudos politika yra skirta vystymuisi, kuris apima visus Europos valdymo lygmenis bendrai dirbant Europos piliečių labui.
Baigdama noriu pasakyti, kad Europai reikia naujos energijos, kad ji galėtų pasirūpinti savo ateitimi ir tvirtai atsinaujinti. Reikia paklausti, iš kur ši energija galėtų ir turėtų ateiti. Man atsakymas aiškus. Šiandien tokia energija turėtų ateiti iš apačios. Šiandien tokią energiją galima sukurti, kai, siekiant bendrų Europos tikslų, tiesiogiai veikiama vietiniu ir regioniniu Europos valdymo lygmenimis.
Paweł Samecki
Komisijos narys. - Pone pirmininke, iškelti klausimai labai aktualūs. Jais pabrėžiama svarba, kurią teikiate sanglaudos politikai, ir jūsų pasiryžimas laikyti šią politiką svarbia Europos integracijos dalimi.
Dėl jūsų klausimo dėl daugiapakopio valdymo - daugiapakopis valdymas yra pripažinta pamatinpriemonė, kuria siekiama ES politikos prioritetų. Augantis įvairių valdymo lygmenų Europos Sąjungoje tarpusavio priklausomumas buvo pabrėžtas konsultacijų dokumente, kurį pateikKomisija dėl 2020 m. ES strategijos.
Sanglaudos politika yra geras daugiapakopio valdymo pavyzdys. Pagal ją taikoma valdymo sistema, kurioje vertinamos ir naudojamos vietinės ir regioninės žinios, jos jungiamos su strategine Bendrijos lygmens kryptimi ir derinamas skirtingų valdymo lygmenų įsikišimas.
Daugiapakopio valdymo stiprumą savo 2009 m. birželio mėn. baltojoje knygoje pabrėžir Regionų komitetas, kur jis paragino Europos Sąjungą sustiprinti daugiapakopio valdymo priemones ir pabrėžišlyginamąjį poveikį, kurį daro sanglaudos politika, ir kuris prisidėjo prie kitų Bendrijos politikos krypčių įgyvendinimo.
Dėl jūsų dviejų klausimų dėl galimo antrojo tikslo atsisakymo ir visų Europos regionų tinkamumo - 2007-2013 m. laikotarpiu visi regionai yra tinkami gauti struktūrinių fondų paramą. Šiuo metu Komisija dar neturi oficialios pozicijos dėl laikotarpio po 2013 m.
Dėl jūsų trečiojo klausimo dėl papildomumo principo susilpnėjimo - papildomumas yra vienas pagrindinių sanglaudos politikos principų. Juo užtikrinama, kad struktūriniais fondais nebūtų pakeistos viešosios ar tokio pat pobūdžio struktūrinės valstybės narės išlaidos. Taigi šiuo principu užtikrinamas tikras ekonominis ES intervencijos poveikis ir sanglaudos politikai suteikiama svarbi Europos pridėtinvertė.
Dėl jūsų klausimo dėl sanglaudos politikos regioninio aspekto po 2013 m. - Lisabonos sutartyje išlaikytas skirtingų regionų vystymosi lygio skirtumų ir nepalankiausioje padėtyje esančių regionų atsilikimo mažinimo tikslas, kuris yra Europos Sąjungos kompetencijos dėl ekonominės, socialinės ir teritorinės sanglaudos pagal 174 straipsnį dalis.
Be to, 176 straipsnyje pabrėžiama, kad Europos regioninės plėtros fondu siekiama padėti ištaisyti pagrindinius Europos Sąjungos regionų pusiausvyros sutrikimus prisidedant prie atsiliekančių regionų plėtros bei struktūrinio prisitaikymo ir nuosmukį patiriančių pramoninių regionų pertvarkos.
Dėl jūsų klausimo dėl regionų ir vietos lygmens valdžios institucijų dalyvavimo siekiant Europos tikslų, susijusių su sanglaudos politika po 2013 m. - vėlgi norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į Komisijos konsultacijų dėl 2020 m. ES strategijos dokumentą, kuriame ieškoma aktyvios suinteresuotųjų šalių, pvz., socialinių partnerių ir pilietinės visuomenės, paramos ir pripažįstama, kad norint, jog 2020 m. ES strategija būtų sėkminga, būtina, kad ja susidomėtų visi ES regionai.
Komisija dar neparengpozicijos dėl vaidmens, kurį sanglaudos politika vaidins siekiant 2020 m. ES strategijos tikslų. Tačiau sanglaudos politika galima sutelkti visus regioninius ar vietos veikėjus siekiant Europos tikslų.
Dėl jūsų klausimo, ar Komisija ketina paskelbti Teritorinės sanglaudos baltąją knygą - šiuo metu Teritorinės sanglaudos baltoji knyga nėra numatyta. Tačiau viešų diskusijų dėl Teritorinės sanglaudos žaliosios knygos politikos išvados bus įtrauktos į išsamų sanglaudos politikos teisėkūros paketą laikotarpiui po 2013 m., kuris rengiamas pagal Penktąją sanglaudos ataskaitą, kuri pagal naująją sutartį turi būti pateikta 2010 m.
Dėl jūsų klausimo dėl Europos socialinio fondo vaidmens sanglaudos politikoje - siekiant suderinto ir tvaraus vystymosi tikslo, sanglaudos politika vaidina svarbų vaidmenį siekiant Europos prioritetų. Taip pat yra ir Europos socialinio fondo atveju, kuriuo ir toliau bus siekiama tikslų, kurie nustatyti naujosios sutarties XI antraštinėje dalyje.
Norint pasiekti socialinę, ekonominę ir teritorinę sanglaudą reikia tinkamų politikos krypčių ir įvairių lygmenų investicijų derinio. Iš ESF finansuojamos investicijos į žmogiškąjį kapitalą yra svarbus šios politikos derinio elementas, atsižvelgiant į pasaulinę žiniomis pagrįstą ekonomiką.
Dėl jūsų klausimo dėl sanglaudos politikos vaidmens, palyginti su kitomis ES politikos sritimis - sanglaudos politika yra didžiausias investicijų į tikrąją ekonomiką šaltinis ES. 2008 m. gruodžio mėn. Komisijos komunikate "Sanglaudos politika. Investicijos į tikrąją ekonomiką" buvo pabrėžta politikos svarba įgyvendinant ES Lisabonos darbotvarkę, investuojant į žmones, verslą, mokslinius tyrimus ir inovacijas, prioritetinę infrastruktūrą ir energetiką.
Dabartinis Komisijos užtikrintam planuotų investicijų įgyvendinimui sutelktas dėmesys gali būti dar sustiprintas pasitelkus kuo veiksmingesnę partnerystę su nacionaline ir regionine valdžia. Tokios pastangos apima artimą atitinkamų Komisijos tarnybų ir atitinkamų regioninės ir vietinės valdžios institucijų bendradarbiavimą.
Praktinis Komisijos tarnybų bendradarbiavimo pavyzdys yra 2007 m. paskelbtos "Praktinės gairės dėl ES finansavimo galimybių moksliniams tyrimams ir inovacijoms", kuriomis buvo siekiama padėti galimiems paramos gavėjams rasti jiems tinkantį kelią trijose Bendrijos finansavimo priemonėse ir kuriose politikos kūrėjams teikiami patarimai dėl suderintos galimybės naudotis šiomis priemonėmis.
Kalbant apie ESF, reikia pasakyti, kad artimai suderinus šio fondo prioritetus su Užimtumo gairėmis yra sukurtas tiesioginis ES užimtumo politikos prioritetų ir ES finansinės paramos ryšys.
Papildomumas veikia ir tarp veiksmų, kurie remiami pagal sanglaudos politiką ir pagal kaimo plėtros politiką, kaip tai aiškiai nustatyta abiejų politikos krypčių Bendrijos strateginėse gairėse.
Tikiuosi, kad atsakiau į daugumą jūsų klausimų, ir laukiu įdomių diskusijų.
Lambert van Nistelrooij
Pone pirmininke, Komisijos nary, šios dienos diskusijos labiausiai susijusios su išsamiu sanglaudos politikos įvertinimu ir šios politikos ateitimi. Be abejo, Europos Parlamentas nori finansinio vidutinio laikotarpio persvarstymo. Sanglaudos politika ir dabartinis bei būsimas fondų naudojimas iki 2020 m. yra svarbi tokio persvarstymo dalis. Tačiau dideliam mūsų nustebimui neaptikome visiškai jokios užuominos apie išsamų įvertinimą, "nepopieriniame" pasirengime vidutinio laikotarpio persvarstymui. Kaip pirmas pranešėjas iš Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos, norėčiau aiškiai pasakyti, kad naujoji Komisija privalo pateikti Europos Parlamentui išsamų įvertinimą, o ne regioninės politikos karikatūrą.
Komisijos Pirmininko J. M. Barroso vizijos dokumente ES 2020 m. numatytas augimas ir žiniomis grįsta ekonomika, aprūpinimas priemonėmis, mokymas, konkurencija ir ekologiška ekonomika. Taigi, tokiu atveju dabartinir būsima regioninpolitika yra Europos integracijos pagrindas šiems tikslams pasiekti. Pažiūrėkite į energetinį perėjimą, klimato kaitą ir Lisabonos sutartį: visi šie elementai regionams ir miestams yra labai svarbūs.
PPE frakcija nori, kad sanglaudos politikoje didesnis dėmesys būtų skiriamas svarbiems šios ES 2020 m. strategijos elementams, išlaikant visų regionų solidarumą, ir antrajam tikslui, apie kurį Komisija ką tik kalbėjo labai miglotai. Konkurencijos skatinimas turtinguose regionuose yra išsamaus įvertinimo dalis. Biudžetų išskyrimas, sektorinės fondų fragmentacijos Europos lygmeniu didinimas vykdant tokį vidutinio laikotarpio persvarstymą neduos jokios naudos ir tai yra netinkamas metodas. Per dabartinę krizę matome, kad regioniniai fondai yra svarbūs atkūrimui. Šie fondai išmokami greičiau ir yra visiškai išnaudojami: 2009 m. mano regione, Pietų Olandijos regione, 100 proc. lėšų buvo sutelkta inovacijoms ir naujiems tikslams. 2010 m. aš pats pateiksiu pranešimą apie regioninių fondų ir mokslinių tyrimų ir plėtros sinergiją.
Norėčiau baigti užduodamas klausimą. Komisijos nary, sakote, kad neteiksite Teritorinės sanglaudos baltosios knygos, tačiau vis dėlto Parlamentas spręs šį klausimą naudodamas įprastą teisėkūros procedūrą ir užtikrindamas, kad šie dalykai atsidurtų naujuose reglamentuose.
Constanze Angela Krehl
Pone pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, norėjau išgirsti įspūdingesnį šios temos pristatymą, nes, mano manymu, Europos sanglaudos politika po 2013 m. turėtų pasikeisti. Mes susiduriame su gana skirtingais iššūkiais, palyginti su tais, kurie buvo prieš dešimt ar penkiolika metų.
Mano frakcija didžiausią dėmesį teikia tam, kad dėl regionų solidarumo klausimo negali būti jokių derybų. Viena vertus, tai reiškia, kad visi regionai privalo turėti galimybę dalyvauti Europos Sąjungos sanglaudos politikoje, kita vertus, tai reiškia, kad privalome prieštarauti bet kokiam bandymui renacionalizuoti sanglaudos politiką. Turime taikyti tokį Europos modelį, kuris sudarytų sąlygas piliečiams solidarizuotis su Europos Sąjunga.
Mums taip pat nekyla jokių abejonių, kad privalome keistis. Per ateinančius penkerius metus dėmesys bus sutelktas į diskusijas apie pirmenybės suteikimą toms sritims, kurios gaus Europos sanglaudos politikos finansavimą. Ateityje nebegalėsime Europos pinigais subsidijuoti visų. Turime sutelkti dėmesį į efektyvios infrastruktūros kūrimą, ypač naujosiose valstybėse narėse, ir į mokslinių tyrimų ir inovacijų plėtrą. Be abejo, taip pat privalome atminti, kad ateityje Europos sanglaudos politika reikės tinkamai reaguoti į tokius iššūkius, kaip klimato kaita, demografiniai pokyčiai ir globalizacija.
Taip pat privalome sutelkti dėmesį į miestų plėtrą. Taip sakau ne todėl, kad reikėtų apleisti kaimo vietoves, o todėl, kad 80 proc. gyventojų gyvena miestuose, didmiesčiuose ir urbanistiniuose rajonuose, ir todėl, kad šiuo metu, deja, kaimo plėtra yra ne sanglaudos politikos, o žemės ūkio politikos dalis. Mūsų metodas yra kurti stipresnius tinklus. Nežinau, ar tai veiks, tačiau privalome pasitikti šį iššūkį.
Labai svarbu, kad parama patiems žmonės irgi yra sanglaudos politikos dalis, ir apgailestauju, kad Komisijos nario atsakymas buvo su išsisukinėjimo atspalviu. Mūsų manymu, tai pirmiausia reiškia švietimą, mokymą ir kvalifikacijas visiems nuo mažų vaikų iki pat pagyvenusiųjų. Mokymasis visą gyvenimą yra svarbus elementas. Tačiau tai taip pat reiškia, kad Europos socialinis fondas (ESF) ir toliau turi būti integruojamas su sanglaudos politika. Negali būti jokių minčių apie ESF atskyrimą nuo sanglaudos politikos.
Mums labai svarbus tarptautinis bendradarbiavimas. Norime stiprinti šį bendradarbiavimą ir kartu mažinti susijusią biurokratiją.
Filiz Hakaeva Hyusmenovа
Ponios ir ponai, diskusijos dėl struktūrinių fondų reformos ypač svarbios, nes tai galimybEuropos Sąjungai turėti finansines ekonominei padėčiai tinkamas priemones ir tinkamus gamtinius ir žmogiškuosius išteklius.
Susiduriame su sudėtingu sanglaudos politikos, kuria bus skatinama ilgalaikpiliečių gerovė, planavimo ir kūrimo uždaviniu. Ši politika buvo ir vis dar yra vienas iš matomų pamatuojamų Europos solidarumo rodiklių. Tačiau kai kurių regionų skirtumai ganėtinai dideli ir negalime šio fakto ignoruoti.
Susirūpinimą kelia štai kas: pastebima, kad tokie skirtumai vis auga, ir dėl to gali padidėti nelygybir atsirasti izoliavimas. Atstovaudama vienai neturtingiausių Europos Sąjungos valstybių narių, raginu, kad vienas iš sanglaudos politikos tikslų būtų mažas pajamas turinčių valstybių narių sanglauda.
Pažymiu, kad mes nežiūrime į struktūrinius fondus kaip į panacėją. Suprantame, kad turime bendrai ir sparčiau dirbti, kad pasiektume pagrindinius Europos Sąjungos standartus. Taip pat turėtume įspėti, kad gali nutikti taip, kad dėl skirtingo valstybių vystymosi tempo tam tikru metu gali įvykti Europos Sąjungos vidaus restruktūrizacija.
Pirmiausia, turime nustatyti kriterijus, supaprastintas sąlygas ir vienodas galimybes ištekliams gauti iš ES fondų. Tik po to reikėtų pridėti išlygą dėl paramos sumažinimo šalims, kurios nesugebėjo pasiekti pažangos. Manau, kad tuo atveju, kai valstybės susiduria su problemomis veikdamos vienos pačios, reikėtų tokias valstybes įtraukti į tam tikras sritis ir problemų, turinčių aiškų tarptautinį aspektą, sprendimą.
Tokiu būdu Europos ištekliai bus skiriami ir turtingesnėms valstybėms ir jų regionams, kurių BVP mažesnis. Galiausiai sanglaudos politikos rezultatus taip pat reikėtų matuoti skaičiuojant sukurtas darbo vietas. Šis rodiklis taip pat rodo, kaip ši politika siejasi su kitomis politikos kryptimis, ir užtikrina pridėtinę vertę.
Elisabeth Schroedter
Pone pirmininke, Komisijos nary, nedaug buvo pasakyta apie Europos sanglaudos politikos svarbą Europoje. Ši politikos sritis yra viena pagrindinių Europos Sąjungoje ir dėl jos ES laikosi kartu. Sanglaudos politika yra solidarumo ir nacionalinio egoizmo atsisakymo simbolis. Tai visiems regionams skirta priemonė. Būtent todėl Europos Parlamentas yra taip susirūpinęs, kad šios solidarumo priemonės gali paprasčiausiai būti atsisakyta už mūsų nugarų. Neatrodo labai geras valdymo pavyzdys, kai Komisija slapta išleidžia strateginius dokumentus, užuot rengusi atviras diskusijas dėl to, kaip galėtume toliau vykdyti solidarumo priemonę, atsižvelgdami į pagrindinius iššūkius, su kuriais susiduriame, pvz., klimato kaitą, demografinius pokyčius, ir atsižvelgdami į griežtus biudžeto apribojimus.
Mums reikia reformos, tačiau jos rezultatas turi būti tikri pokyčiai. Reforma turėtų sudaryti sąlygas pasiekti tvarų vystymąsi regionuose. Regionams turi būti suteikta parama jų projektams ir atsisakyta politikos "iš viršaus į apačią", kuri šiuo metu taikoma šioje priemonėje. Reikia sukurti metodu "iš apačios į viršų" veikiantį procesą, sudarant artimą partnerystę su visais veikėjais regione. Jau naudojame metodą LEADER kaimo vietovių plėtrai. Tai puikus metodas, skirtas skatinti tvarų vystymąsi ir įtraukti visus veikėjus, kad būtų užtikrintas labai aukštas pritarimo lygis vietos bendruomenėje. Tačiau mums reikia tokios Komisijos, kuri būtų pakankamai drąsi pritarti solidarumo priemonei ir pritarti regionams, nusprendusiems dėl savo pačių plėtros, užuot manius, kad už tai turėtų būti atsakingos nacionalinės vyriausybės.
Oldřich Vlasák
ECR frakcijos vardu. - (CS) Pone pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, dabartinsanglaudos politika yra gyvas organizmas. Kadangi keičiasi Europa, keičiasi ir atskirtų valstybių ir grupių pozicija šios politikos atžvilgiu. Deja, diskusijose dėl sanglaudos politikos ateities po 2014 m. kilo daugiau klausimų, nei buvo gauta atsakymų.
Ar sanglaudos politika ir toliau labiausiai tarnaus mažiausiai išsivysčiusiems Europos Sąjungos regionams? Ar per ateinantį laikotarpį turėsime galimybę statyti transporto ir techninę infrastruktūrą? Ar galėsime gerinti gyvenimo kokybę ir taupyti? Ar sugebėsime sumažinti biurokratiją ir perteklinį administravimą, susijusius su ES finansavimo panaudojimu? Ieškosime bendrų atsakymų į šiuos ir kitus klausimus labai greitai.
Iš būsimų pokyčių perspektyvos aš asmeniškai manau, kad pirmiausia būtina teisingai sulyginti vietos valdžios vaidmenį valdant Europos fondus ir, antra, nukreipti Europos fondus į modernių technologijų naudojimo rėmimą. Būtent šios dvi sritys yra sujungtos vadinamojoje "Protingų miestų" iniciatyvoje, pagal kurią sudaromos sąlygos atgaivinti savivaldos institucijas ir kartu pasiūlyti verslo sektoriui galimybę ekonomikos krizės laikotarpiu taikyti modernias sistemas ir protingas technologijas, siekiant ekonomikos augimo. Be jokių abejonių, dėl šios priežasties reikėtų sutelkti strategines investicijas šioje srityje ne tik vietos valdžios lygmeniu, bet ir valstybių narių ar net ES lygmeniu. Protingo transporto sistemos, kuriomis miestai gali būti išgelbėti nuo transporto keliamo chaoso, papildomos navigacijos priemonės, kuriomis gali būti padidintas turizmo miestuose patrauklumas, ir telepagalbos sistemos, kuriomis sudaromos sąlygos pagyvenusiems piliečiams ilgiau pasilikti savo pačių namuose - visoms tokios rūšies investicijoms turėtume uždegti žalią šviesą.
Dėl ekonomikos krizės mūsų diskusijos dėl sanglaudos politikos ateities tapo dar aktualesnės nei kada nors anksčiau. Šiandien prieš nuspręsdami, kur nukreipti Europos fondus, privalome pagalvoti du kartus.
Charalampos Angourakis
Pone pirmininke, Europos Sąjungos sanglaudos politika regioninir socialinnelygybne tik nebuvo sumažinta, bet netgi padidinta. Statistikoje pateikiami duomenys dažnai yra išgalvoti, kaip tai pripažįsta pati Europos Sąjunga, būtent todėl ji sukūrpereinamąjį paramos režimą kai kuriems regionams, kurių trys yra mano valstybėje, Graikijoje.
Nelygaus vystymosi taisyklkapitalistinėje sistemoje yra nenumaldoma, ypač krizės metu, per kurią skirtumai tampa dar akivaizdesni. Deja, prognozės 2013 m. yra dar blogesnės tokiems darbuotojams, ypač mažiau išsivysčiusiuose regionuose. Europos Sąjungos sanglaudos politika bandoma užglaistyti tokią prieš paprastus žmones nukreiptą politiką, stengiamasi papirkti žmones, priversti darbuotojus prarasti orientaciją ir, svarbiausia, užtikrinti kapitalo pelną.
Tikslą, laikinai panaikinti skirtumus tarp plutokratijos dalių, kuris klaidingai vadinamas "solidarumu", dabar keičia konkurencijos ir laisvos rinkos taisyklė. Šie elementai taip pat numatyti Lisabonos strategijoje ir ES 2020 m. strategijoje.
Ten raginama taikyti naujas regioninio ir vietinio valdymo formas, kaip Graikijoje siūlo PASOK ir naujosios demokratijos partijos, taikyti platesnį ir labiau tiesioginį Europos Sąjungos įsikišimą į regionines įstaigas ir taikyti skirtingą teritorinį bendradarbiavimą, vykstantį ir tarptautiniu mastu. Mes raginame darbuotojus atmesti tokią politiką.
Galiausiai norėčiau pasinaudoti šia proga ir paraginti jus, pone pirmininke, panaudoti savo įtaką ir Europos Parlamente gauti pritarimą darbuotojų, kurie išeina į gatves, reikalavimams.
John Bufton
EFD frakcijos vardu. - Pone pirmininke, paviešintame biudžetinio dokumento "Pasaulinės Europos reformos darbotvarkė" projekte dėl sanglaudos politikos po 2013 m. teigiama, kad ES finansavimas nuo 2013 m. gali būti pakeistas nacionaliniu, o ne regioniniu lygmeniu koordinuojamu skirstymu.
Projekte atsisakoma regioninio ir vietinio lygmens kontrolės daugiapakopiame valdyme, atsisakant bendro valdymo principo. Naujame biudžete tvirtinamas sektorinis metodas, užuot veikus nepriklausomai pagal dabartines struktūras.
Dėl pasiūlymo apriboti politiką iki nacionalinio lygmens įvyktų reikalavimus atitinkančių valstybių narių valdymo perskirstymas. Tai reiškia ne tik tai, kad tikrieji įnašų teikėjai praras tolesnį grįžtamąjį finansavimą, bet ir valstybės narės, kurios, kaip tikimasi, prisijungs prie Europos Sąjungos per būsimą plėtros etapą, taps narėmis pagal tokį sanglaudos finansavimą, koks greičiausiai liks per visą būsimą biudžeto laikotarpį.
Dėl to valstybės, kurioms šiuo metu tenka didelEuropos Sąjungos finansinnašta, pvz., JK, pamatys, kad joms tenka finansuoti daugiau valstybių narių, kurios atitinka reikalavimus paramai gauti.
Netgi mažiau valstybių turės mokėti daugiau, nes JK gali prarasti grąžinimo nuolaidą. Kadangi vis daugiau šalių nori prisijungti prie ES, susirūpinimą man kelia tai, kad Velsui taip reikalinga parama nukeliaus į naująsias valstybes nares.
Visai nenuostabu, kad kai kurios turtingiausios Europos šalys, pvz., Norvegija ir Šveicarija, iš tolo apeina Europos Sąjungą, nes žino, kad joms tektų mokėti ir finansuoti neturtingiausias kaimynes. Tačiau Velsas negali leisti sau mokėti, jei jam nieko nebus grąžinama.
Šiais veiksmais stiprinami vis didėjantys Europos Sąjungos užmojai būti dar labiau integruotai, centralizuotai ir federalinei, tačiau atsisakoma sanglaudos politikos regioninio aspekto, pagal kurį remiamas Europos Sąjungos įsipareigojimas skatinti teritorinę sanglaudą ir teikti naudą visoms narėms.
Vietoj to ES kaip vilkas avies kailyje paslapčiomis atsisako bendradarbiavimo ir kompromisų konsolidavimo naudai.
Kadangi Europos žmonėms buvo pasakyta, kad Europos Sąjunga - sustiprinusi prekybinius ryšius - sustiprino žemės ūkio ryšius ir skatino lygybę, didėjančią biurokratiją turinti nesąžininga globalizuota Europa mato, kaip nepageidaujamos plataus užmojo pasaulinės strategijos, įskaitant augančią emigraciją į tokias valstybes kaip JK, sąskaita mažėja dėmesys ūkininkavimui ir regioninei plėtrai.
Laikantis tokios darbotvarkės, jai reikės skirti didesnę ES biudžeto dalį tokių regionų kaip Velsas sąskaita. Paskutinai mokėjimai pagal 2007-2013 m. ES struktūrinių fondų programą bus padaryti 2015 m. Nėra aišku, už ką bus, jei bus iš viso, skiriamas vėlesnis ES finansavimas Velsui per ateinančius fondų laikotarpius.
Ženklai, rodantys, kad sanglauda gali visiškai išnykti iš turtingesnių tautų, visai nekalbant apie pereinamąjį finansavimą, dar labiau nuvils JK.
Neproporcingas narystės mokestis geriau būtų naudojamas finansuoti ekonomikos vystymąsi per ekonominį nepriklausomumą, dėl kurio spręstų pati JK.
Per ES biudžeto persvarstymą, kuris numatytas pavasarį, greičiausiai visos Europos vyriausybės paskelbs, kad viešajam sektoriui reikia daugiau skolintis. Ir dar labiau panašu, kad Velsui prieinamas finansavimus bus smarkiai sumažintas.
Viso to pasekmės - bus sumažinti programų biudžetai, mažiau investuojama į platesnę Velso ekonomiką ir bus prarasta daug darbo vietų, susijusių su programos valdymu ir projektų vykdymu.
Užuot mano rinkėjams padariusi kokį nors teigiamą poveikį, ES nukreips smūgį nuo Velso žmonių, jei jie sugalvos patraukti kilimėlį iš po mūsų kojų. Sumažinus finansavimą Velsui ir JK bus padarytas didelis bendras poveikis mūsų šaliai, įskaitant ūkininkavimo sektorių.
Jau atėjo laikas Velso ir JK žmonėms surengti referendumą dėl santykių su Europos Sąjunga, kad žmonės galėtų nuspręsti, iš kur jiems turi būti vadovaujama - Vestministerio ar Briuselio.
Markus Pieper
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, akimirkai įsivaizduokime Europos regionus be Europos regioninės politikos. Daugeliui miestų ir kaimo regionų trūktų svarbių iniciatyvų, skirtų struktūriniams pokyčiams. Paprasčiausiai nebūtų rūpinamasi pasienių regionais, kurie turi kitose valstybėse dirbančių darbuotojų ir tarptautinės infrastruktūros problemų. Socialinpolitika nebegautų naudos iš Europos indėlio į švietimo ir užimtumo politiką. Vidutinėms įmonėms būtų užkirstas kelias sėkmingai dalyvauti tarptautiniuose tinkluose.
Be Europos regioninės politikos nebebūtų matomos regionų bendruomenės. Dėl šios priežasties mus labai pykdo iš Komisijos gaunami signalai, kad ji įtraukia pasiūlymus dėl socialinių programų be finansavimo iš struktūrinių fondų. Taip Komisija taptų socialine monopolija be regionų arba būtų raginama subsidijuoti tik mūsų visuomenės silpniausiesiems skirtą politiką. Tai, savo ruožtu, reiškia, kad visiškai prarastume Europos aspektą ir grįžtume prie renacionalizavimo amžiaus.
Nepaisant to, ar Komisija paskelbšiuos dokumentus viešai, ar ne, Europos Parlamentas nepritars veiksmams, kuriais - kaip aprašoma - einama link regioninės politikos be regionų. Tai nereiškia, kad prieštaraujame pačiai reformos idėjai. Į mūsų dabartines subsidijavimo struktūras reikėtų įtraukti naujus su aplinka, energetikos politika ir demografiniais pokyčiais susijusius iššūkius. Taip pat pritariu tam, kad Europos indėlis į regionus būtų lengviau pamatuojamas.
Taip pat privalome nustatyti griežtesnes sankcijas valstybėms narėms, kurios nuolat nesugeba parodyti, kad teisingai valdo fondus. Daugiau bendrojo regioninio finansavimo, daugiau paskolų, daugiau skaidrumo ir daugiau efektyvumo: būtent tokio tipo pasiūlymus norėtume matyti sanglaudos politikos reformoje. Remsime tokios rūšies pasiūlymus, tačiau kovosime su bet kokiu bandymu sunaikinti regioninę politiką. Taip - reformoms, ne - renacioanlizavimui!
Georgios Stavrakakis
(EL) Pone pirmininke, pritariu iki šiol kalbėjusiems Parlamento nariams ir taip pat norėčiau pabrėžti, kad negalime priimti tokios sanglaudos politikos po 2013 m., kuria, pirma, bus išskirti Europos regionai, teikiant tokius pasiūlymus, kaip antrojo tikslo atsisakymas (konkurencingumas); antra, kuri apims politikos krypčių renacionalizavimą ir, trečia, kuria vietos valdžia bus atskirta nuo Bendrijos politikos programų kūrimo ir įgyvendinimo.
Priešingai, sanglaudos politiką po 2013 m. matome kaip laikotarpį, kuriuo vis dar bus taikoma bendra Europos politika visiems Europos Sąjungos regionams, per kurį ir toliau bus teikiamas tinkamas finansavimas politikos tikslams pasiekti ir bus nustatytos supaprastintosios taikymo taisyklės, kad politika sudarytų sąlygas pasiekti dar didesnę pridėtinę vertę.
Man susirūpinimą kelia 2020 m. strategijos dokumento turinys, nes tame dokumente nedaroma jokia nuoroda į sanglaudos politiką, kuri yra pati tinkamiausia priemonLisabonos tikslams pasiekti. Tiesą pasakius, didelsanglaudos politikos dalis jau naudojama šiems tikslams ir suteikia pridėtinę vertę. Be to, svarbus šios politikos reikšmės įrodymas yra tai, kad sanglaudos politika yra Europos ekonomikos atkūrimo plano priešakyje.
Yra viena vystymosi politika, viena solidarumo politika, viena politika visiems Europos piliečiams, nepaisant Europos Sąjungos regiono, kuriame jie gyvena. Tačiau, deja, žmonės Europos Komisijoje apie tai pamiršo arba paprasčiausiai tai ignoruoja ir jie teikia pasiūlymus, kuriais keičiami sanglaudos politikos principai ir forma. Tačiau galite būti tikri, kad mes kiekviena proga jiems apie tai priminsime.
Michael Theurer
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, regionų finansavimas ir struktūrinis finansavimas yra mūsų praktinės ekonomikos politikos dalis ir būtent dėl to Europa yra matoma piliečių akyse. Įvairūs veikėjai artimai bendradarbiauja ir vietos valdžios srityse, regionų miestuose ir savivaldybėse. Dėl to privalome išlaikyti tokį bendrą metodą visoje Europos Sąjungoje.
Raginu Komisiją daug daugiau dėmesio skirti mažosioms ir vidutinėms įmonėms ir ateityje į sanglaudos politiką daug labiau įtraukti vietos valdžios sritis, miestus ir savivaldybes. Be jokios abejonės, ateityje privalome investuoti į infrastruktūrą, tačiau svarbiausia, privalome užtikrinti, kad mažosioms ir vidutinėms įmonėms būtų garantuotas inovacijų ir technologijų perkėlimas. Ateityje taip pat turėtume sudaryti galimybes subsidijuoti darbo vietas. Šie klausimai yra esminiai, renkantis naujas struktūrinės ir sanglaudos politikos kryptis Europos Sąjungoje.
François Alfonsi
(FR) Pone pirmininke, Žaliųjų frakcija / Europos laisvasis aljansas mano, kad sanglaudos politika yra esminvienos svarbiausios Europos Sąjungos politikos srities - solidarumo dalis. Europa tampa stipresnė, kai tiktai parodomas Europos solidarumas. Tai yra esminis klausimas mums visiems.
Mūsų nuomone, Europos Komisija turėtų sujungti šiuos principus. Pirmiausia, kadangi teritorinei sanglaudai suteikta politinpirmenybė, jai turėtų būti suteikta pirmenybir biudžete.
Antra, regionas yra tinkamas partnerystės lygmuo regioninei vystymosi politikai. Šios politikos renacionalizavimas mums būtų nepriimtinas.
Trečia, sanglauda taip pat turėtų būti naudojama didžiausiems ekonominiams ir socialiniams skirtumams teritorijoje mažinti, teikiant naudą skurdžioms miesto dalims ar kaimo vietovėms, kurios susiduria su sunkumais arba kurios gauna labai mažai paslaugų dėl struktūrinių trūkumų, pvz., kaip kad salų atveju.
Galiausiai dėl visų ES regionų tinkamumo gauti naudą iš sanglaudos politikos turi būti sprendžiama kiekvienu konkrečiu atveju, be abejo, atsižvelgiant į regionų turtingumo lygį, tačiau Europos Sąjunga turi turėti galimybes padaryti indėlį, kai klausimas kyla dėl sanglaudos politikos.
Cornelia Ernst
(DE) Pone pirmininke, tai svarbios diskusijos dėl Europos Sąjungos pobūdžio. Renkamės tarp rinkos ir socialinės politikos. Komisijos dabartinės idėjos apie sanglaudos politikos ateitį nepriimtinos. Struktūriniai fondai turi būti stiprinami, o ne silpninami. Europa turi daryti daugiau, o ne mažiau, kad būtų panaikinti ekonominiai ir socialiniai vystymosi skirtumai. Norėčiau visai atvirai pasakyti, kad netgi dalies dabartinės sanglaudos politikos renacionalizavimas padarytų rimtą poveikį nepalankioje padėtyje esantiems regionams, įskaitant esančius Vokietijoje, ypač Rytų Vokietijoje. Po paskutinio Europos Sąjungos plėtros etapo skirtumai tarp Europos Sąjungos regionų padidėjo.
Be to, man labai svarbu, kad būtų pripažinti socialiniai ekonominiai reikalavimai tuose regionuose, kurie tik labai nežymiai viršija tinkamumo kriterijų, t. y. 75 proc. ES BVP vidurkio asmeniui. Staigus subsidijų panaikinimas nuo 2013 m. tokiems regionams būtų ypač žalingas.
Be abejo, labai svarbu, kad Europos Sąjunga padidintų specialias subsidijas miestams, nes būtent čia slypi didžiausios ekonomikos ir finansų galimybės ir kadangi krizypač stipriai smogmiestams.
Norėčiau pasakyti paskutinį dalyką apie pasienio regionus. Būdama Parlamento nariš Rytų Vokietijos, žinau, kad į šią sritį mums reikia investuoti ir joje daug nuveikti. Esu labai susirūpinusi, kad šiuo požiūriu Komisija mus gali nuvilti.
Franz Obermayr
(DE) Pone pirmininke, tikriausiai girdėjote, kad šiuo metu tarp Regioninės plėtros komiteto narių kilo nerimas ir visi su siaubu kalba apie vadinamąjį slaptą Komisijos dokumentą, kuris cirkuliuoja nuo spalio mėn. Šiame dokumente yra biudžeto reformos projektas 2013-2020 m. laikotarpiui, kur biudžeto politika keičiama iš esmės. Įprastas regioninis biudžeto metodas keičiamas sektoriniu metodu.
Naujajame projekte nustatyti dideli apribojimai subsidiarumo daugiapakopio valdymo principams, ir tai prieštarauja Lisabonos strategijai. Kalbant konkrečiau, projekte planuojama atsisakyti antrojo tikslo, kitaip tariant konkurencingumo ir užimtumo politikos. Kadangi antrojo tikslo regionų yra visose valstybėse narėse, toks atsisakymas, deja, padarytų neigiamą poveikį dviem trečdaliams visų ES regionų. Šis nesėkmingas pasiūlymas grindžiamas tuo, kad skirtumas tarp naujųjų - kitaip tariant būsimų - valstybių narių ir Vakarų Europos nacionaliniu lygmeniu yra toks didelis, jog reikia naujos biudžeto politikos. Teigiama, kad finansų krizės akivaizdoje tai taps ekonomikos stimuliavimo būdu.
Man visiškai aišku, kad šiuo pasiūlymu laukiama galimo Turkijos įstojimo. Žinome, kad reikės didesnio finansavimo ir planuojant tokiu būdu siekiama užtikrinti, kad būtų prieinamos didžiulės pinigų sumos, kurių reikės stojimui.
Tačiau norėčiau labai aiškiai pasakyti, kad regioniniu lygmeniu sanglaudos politikos sėkmyra tai, kad ji vykdoma labai arti vietinių ekonomikos problemų. Todėl pinigai bus investuojami jautriai ir efektyviai, taip, kaip tai buvo daroma iki šiol. Neįtraukus regioninio aspekto nebus įmanoma įveikti ekonomikos krizės.
Manęs neįtikino J. M. Barroso atsakymas į atvirą D. Hübner laišką, kuriame buvo pateikti jai susirūpinimą keliantys aspektai, todėl tikiuosi greitai išgirsti konkretų pareiškimą.
Alain Cadec
(FR) Pone pirmininke, ponios ir ponai, mūsų frakcija aiškiai pritaria tvirtai ir gerai finansuojamai sanglaudos politikai, kuria galima skatinti Europos regionų konvergenciją. Tiesą pasakius manome, kad norint, jog ši politika būtų veiksminga, ją reikia reformuoti ir sustiprinti. Mes, Europos Parlamentas, ir Europos Komisija privalome kartu kuo skaidriau parengti šią politikos kryptį.
Džiaugiuosi, kad Europos Parlamento regioninės plėtros komitetas sukūrdarbo grupę dėl sanglaudos politikos ateities. Konsultacijose dėl biudžeto po 2013 m. ir būsimų šios politikos tikslų turi dalyvauti visi susiję veikėjai: valstybės narės, regionai, Europos Komisija ir Parlamentas. Nesuvokiama, kaip galima silpninti, tiesą pasakius netgi atsisakyti regioninio ir vietos lygmenų, kurie ir suteikia šiai politikai visą prasmę. Dabartinės finansinės sistemos pasibaigimo data neaiški - neaiškus ir finansinės perspektyvos reformos mastas. Būtina atminti, kad svarbu išlaikyti šios politikos finansavimo stabilumą. Be to, labai svarbu atmesti bet kokią mintį apie sanglaudos politikos renacionalizavimą, nes tokiu būdu regionams būtų atimta galimybrinktis, kaip pasidalyti struktūrinius fondus, ir būtų sunaikintas šios politikos regioninis aspektas.
Tikimės iš Komisijos sulaukti aiškaus ir aktyvaus požiūrio dėl Teritorinės sanglaudos baltosios knygos parengimo, pone Komisijos nary. Dėl šių fondų skirstymo - norime ne egalitarizmo, o finansinės lygybės ir norime vienodo vystymosi, kuris būtų grindžiamas išvadomis ir padėtimi, kurios skiriasi visoje teritorijoje. Sanglaudos politikoje dėmesys negali būti skiriamas vien tik nuskurdusiems regionams; ši politika turi būti skirta visiems Europos regionams, įskaitant esančius užjūriuose.
Parlamentui gyvybiškai svarbu, kad būtų aiškiai nustatyti vietiniai kontaktiniai centrai. Tokia yra kaina, - ir ji vienintelė, - kad Europos struktūriniai fondai būtų skirstomi sąžiningai ir veiksmingai.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Pone pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau pasiųsti sveikinimus visoms socialinėms organizacijoms, esančioms Kopenhagoje, tikėdamasis teigiamų rezultatų dėl mūsų planetos ateities ir dėl pasaulinės sanglaudos ateities.
Privalome ginti sanglaudos politiką, kaip Bendrijos politiką, kuri yra tvirta apsauga nuo renacionalizavimo bandymų. Tai būtina ne tik todėl, kad ši politika daro tiesioginį poveikį sanglaudos plėtrai mūsų regionuose ir valstybėse narėse, bet ir dėl šios politikos pridėtinės vertės, kuri sukuriama per strateginį planavimą, finansinį stabilumą ir Europos projekto matomumą.
Be to, labai svarbu atsižvelgti į gyvybiškai svarbų regionų vaidmenį, kurį jie vaidina ir privalo vaidinti sanglaudos politikoje. Decentralizuotas valdymas ir geras valdymas įvairiais lygmenimis yra svarbūs tam, kad būtų užtikrinta regioninės plėtros politikos sėkmė.
Perėjimo priemonių, kuriomis šiuose regionuose ir valstybėse vykdomas sklandus perėjimas, sukūrimas, kai intervencija mažinama palaipsniui, laikantis vadinamojo konvergencijos tikslo, ir Sanglaudos fondas yra man nerimą keliantys dalykai. Taip pat klausimų kyla ir dėl Europos regionų, kurie turi taikstytis su gamtiniais sunkumais, įskaitant pasienio regionams būdingas aplinkybes, vystymosi.
Ilda Figueiredo
(PT) Pone pirmininke, mums didelį susirūpinimą kelia visi biudžeto reformą supantys pokyčiai, ypač susiję su struktūrine ir sanglaudos politika.
Krizės, kurios požymiai yra didelsocialinnelygybir regioniniai skirtumai, metu struktūrinir sanglaudos politika yra pagrindinis veiksmingos ekonominės ir socialinės sanglaudos veiksnys. Tai reiškia giežtų tikslų šioje srityje išlaikymą ir atsisakymą bandyti nacionalizuoti Bendrijos politikos išlaidas žemės ūkyje ar žvejyboje, nes tai padarytų žalą mažiau išsivysčiusioms šalims ir regionams bei atokiausiems regionams.
Tačiau yra įvairių ženklų, rodančių, kad rengiamasi dar labiau suardyti pačią sanglaudos sąvoką, bandant padaryti, kad ji apimtų ir finansuotų visas veiksmų ir veikėjų, neturinčių ryšio su sanglaudos tikslais, rūšis - ypač 2020 m. Europos Sąjungos strategiją ir klimato kaitos politiką - arba keičiant tinkamumo ir valdymo kriterijus. Todėl labai reikia šių diskusijų dėl sanglaudos politikos ateities po 2013 m. Tikimės gauti aiškius atsakymus dėl tikros ekonominės ir socialinės sanglaudos politikos rėmimo.
Nuno Teixeira
(PT) Pone pirmininke, mums skubiai reikia diskusijų dėl Bendrijos biudžeto ir dėl to, kaip pagerinti jo tvarumą ir skaidrumą ateityje. Finansų pagrindai po 2013 m. turėtų būti grindžiami solidarumu ir teritorine sanglauda. Būtent tokios vertybės yra pačios svarbiausios regionams, pvz., Madeirai, kurie nuolat susiduria su sunkumais ir todėl turi būti nuolat remiami.
Norėčiau su jumis pasidalyti keliomis mintimis, į kurias, mano manymu, reikia visuomet atsižvelgti, galvojant apie mūsų sanglaudos politiką ir ją plėtojant. Keletą kartų Komisija minėjo tam tikrus aspektus, kurie, mano manymu, yra esminiai, pvz., tai, kad apibrėžiant ir įgyvendinant šią politiką būtina ją padaryti lankstesnę, paprastesnę ir labiau nukreiptą į rezultatus. Tačiau yra man susirūpinimą keliančių aspektų, tai ypač su atokių regionų poreikiais susiję klausimai. Šiuo klausimu norėčiau pateikti trumpą pastabą.
Pirmiausia, turėtų išlikti dabartinis regioninis metodas, o ne siūlomi alternatyvūs kriterijai, pvz., pridėtinės vertės sektoriai. Toks pokytis gali sukelti pavojų antrajam tikslui, pagal kurį šiuo metu naudos gauna maždaug du trečdaliai Europos regionų, ir toks pokytis gali būti labai neproduktyvus regionuose, kurių ekonomika labai specifinir kurie turi konkurencinį pranašumą.
Antra, manau, kad gyvybiškai būtina išlaikyti artimumo kriterijų sanglaudos politikoje. Pirmenybę ir toliau reikėtų teikti struktūrinių fondų skyrimui ir valdymui remiantis regioniniu, o ne nacionaliniu ar net centralizuotu Europos požiūriu.
Mano trečioji ir paskutinne mažiau svarbi mintis: norėčiau pabrėžti Lisabonos sutarties 39 straipsnį, kuriame nustatytas specialus režimas atokiausiems regionams naudoti struktūrinius fondus, atsižvelgiant būtent į tų regionų ekonominę ir socialinę padėtį, kurią apsunkina specifiniai suvaržymai ir aplinkybės. Tokie regionai nuolat susiduria su sunkumais, todėl jiems nuolat reikia teikti pagalbą.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Pone pirmininke, šiandien sanglaudos politika prisideda prie kelių ir geležinkelių infrastruktūros plėtros, ypač naujosiose valstybėse narėse. Dėl šios politikos srities buvo sukurta daug naujų darbo vietų ir, be abejo, nemažai jų bus sukurta per ateinančius kelerius metus. Su aplinkos apsauga susijusios investicijos taip pat labai svarbios.
Šiandien vertinant politiką ir jos veiksmingumą, verta atsakyti į klausimą: kas bus po 2013 m.? Europos Parlamentas turėtų aiškiai pasakyti, kad nėra jokios bendros nuomonės dėl sanglaudos politikos racionalizavimo. Po 2013 m. sanglaudos politika, kaip ir jos tradicinėmis veiklos sritimis ir priemonėmis, turėtų būti remiami moksliniai tyrimai, mokslas, vystymasis, inovacijos, darbo vietų kūrimas ir kova su pasauliniu atšilimu. Sanglaudos politika taip pat labiau turėtų apimti ir kaimo vietoves. Labai svarbu, kad sanglaudos politikos įgyvendinimas būtų grindžiamas regionais ir makroregionais.
Tamás Deutsch
(HU) Pone pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau trumpai apžvelgti tris dalykus, teisių ir statuso lygybę, slaptumą, ir kaimo plėtros svarbą. Praėjus dvidešimčiai metų po Berlyno sienos griuvimo ir dvidešimčiai metų nuo tada, kai mūsų kolega parlamento narys László Tőkés pralaužtylos sieną Rumunijos revoliucijos pradžioje Temesváre (Timişoara) Transilvanijoje, ne kartą buvo pasakyta, kad XXI a. Europos Sąjungoje nebeturime senųjų ir naujųjų valstybių narių, o tik vieną bendrą Europos Sąjungą. Visiškai pritariu šiam teiginiu, kuris, be abejo, yra labai bendras, tačiau, manau, svarbu, kad šis principas nebūtų tik simboliškų sprendimų dalis, tačiau būtų kasdien taikomas sanglaudos politikoje, vienoje svarbiausių Europos Sąjungos bendrųjų politikos krypčių.
Jei Europos Sąjungos valstybės narės turi vienodas teises ir statusą, nesuvokiama, kaip galima reformuoti sanglaudos politiką taip, kad 2004 ir 2007 m. į Europos Sąjungą įstojusios valstybės narės pralaimėtų naujoje sanglaudos politikoje. Tokia reforma tiesiog neįsivaizduojama. Antra mano mintis yra apie slaptumą. Juokingai sprendžiame klausimus, kai Europos Komisija arba pateikia bereikšmius pranešimus dėl sanglaudos politikos arba visiškai nieko nesako šia tema. Būdamas Europos Parlamento ir atitinkamo jo komiteto narys, norėčiau, kad Europos Komisija patvirtintų aiškią, nedviprasmišką poziciją šiais klausimais.
Galiausiai norėčiau pakalbėti apie kaimo plėtrą. Tvirtai manau, kad kaimo plėtra ir toliau turi būti svarbus sanglaudos politikos aspektas. Kaimo plėtros politikai reikia skirti tinkamus išteklius. Remdamiesi Europos savivaldybių ir regionų tarybos patvirtinta technine pozicija, manau, privalome apsvarstyti galimybę po 2013 m. integruoti kaimo plėtros politiką su sanglaudos politika.
Luís Paulo Alves
(PT) Sanglaudos politika yra svarbiausia Europos Sąjungos priemonė, skirta visiems, bet kur gyvenantiems Europos Sąjungos piliečiams, užtikrinti vienodas sėkmės galimybes. Ši politika svariai prisideda prie bendro priklausymo Europai jausmo kūrimo ir yra viena sėkmingiausių ir veiksmingiausių Europos vystymosi politikos krypčių.
Komisijos nary, negaliu paslėpti savo susirūpinimo dėl Komisijos dabar jau pagarsėjusio "Ne dokumento" ir pateiktų pasiūlymų. Mes nesutinkame su sanglaudos politikos renacionalizavimu, nes praktiškai ši politika nebeveiktų, jei jos veiksmingumas priklausytų nuo kiekvienos valstybės narės turto. Nuoširdžiai tikiuosi, kad Komisija vieną kartą ir visiems laikams atsisakys šio kelio.
Kaip, Komisijos nary, žinote, naujame Sutarties 349 straipsnyje nustatyta, jog būtina pritaikyti Europos politikos kryptis prie specialių atokiausių regionų sąlygų: ir siekiant sušvelninti tokių regionų trūkumus, ir tinkamai išnaudoti tokių regionų galimybes. Kokių minčių galite mums pateikti apie būsimą atokiausių regionų strategiją, kurią Komisija turi paskelbti per 2010 m.
Seán Kelly
Pone pirmininke, kaip ir mano kolegoms, man susirūpinimą kelia kai kurios vidaus dokumento, apie kurį neseniai sužinojome, nuostatos. Didžiausią susirūpinimą man kelia pasiūlymas konkurencingumo tikslams nebeteikti pirmenybės.
Šie konkurencingumo tikslai buvo gyvybiškai svarbūs kuriant kaimo ir regioninę plėtrą - ypač technologinius parkus, kurie sudarsąlygas plėtoti protingą ekonomiką ir kurie ateityje taps dar svarbesni.
Šie konkurencingumo tikslai buvo naudingi sanglaudai pačiuose regionuose. Manau, kad labai svarbu suprasti, kad regionuose yra labai didelis skurdo atotrūkis. Tai ne visuomet pripažįstama, ir tvirtai manau, kad klaidinga taikyti kriterijų, pagal kurį viskas grindžiama nacionaliniu BVP. Didesnį dėmesį reikėtų skirti perkamajai galiai ir aišku, kad perkamoji galia kai kuriuose regionuose yra daug žemesnuž nacionalinį vidurkį.
Tikiuosi, kad šie klausimai bus sprendžiami būsimojoje baltojoje knygoje ir bus išnagrinėtos galimybės, slypinčios moksliniuose tyrimuose, inovacijose ir regioninėje plėtroje.
Kaip ir kolega, norėčiau pareikšti susirūpinimą kaimo plėtros politika, - nors ne kaip sanglaudos politikos, o BŽŪP dalimi, - tačiau vis dėlto visiškai būtina, kad būsimuosiuose pasiūlymuose ši politika nebūtų silpninama, nes kaimo plėtra, ir ypač šeimos ūkiai, yra gyvybiškai svarbūs visuomenės socialinei infrastruktūrai.
Galiausiai tiesiog noriu pasakyti, kad reikia daugiau nuveikti kovojant su sukčiavimu. Žinau, kad pastaraisiais metais padėtis pagerėjo, tačiau privalome užtikrinti, jog ES teikiami pinigai nukeliaus ten, kur ir turi nukeliauti, kad turėtume geresnes galimybes žmonėms visoje Europos Sąjungoje.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Pone pirmininke, Pakarpatėje - regione, kuriam atstovauju - gyvena puikūs, ambicingi, darbštūs žmonės, tai yra vieta, kurioje veikia daug aktyvaus verslo. Atsiranda naujų iniciatyvų, pvz., Aviacijos slėnis, tačiau reikia pasakyti, kad Pakarpatyra vienas mažiausiai išsivysčiusių Europos Sąjungos regionų. Mūsų problemos yra susijusios ne su noro trūkumu, tačiau su struktūriniais ir infrastruktūriniais apribojimais, kuriuos įvairiomis programomis stengiamės panaikinti. Norėčiau pabrėžti, kad patys stengdamiesi prašome ne labdaros, o paramos mūsų iniciatyvoms. Mes irgi norime, kad augtų Europos ekonomikos konkurencingumas, norime sprendimų, kurie padėtų saugoti mūsų klimatą.
Tačiau taip pat norime, kad finansavimo prioritetai būtų keičiami laipsniškai, o ne staiga, nes tai reikštų, kad silpniausi regionai bus palikti vienui vieni. Labai svarbu, kad sanglaudos politiką pripažintų regionai, nes toks sprendimas duoda geriausius rezultatus. Taip pat norėčiau pažymėti, kad sanglaudos politika piliečiams siunčiama labai svarbi žinia. Ši politika rodo, kad Europa yra vieninga ir kad verta dalyvauti šiame išskirtiniame projekte.
Sabine Verheyen
(DE) Pone pirmininke, regioninis struktūrinis finansavimas yra svarbi Europos integracijos priemonė, o antrojo tikslo finansavimas, ypač anksčiau, žmonėms daugelyje regionų buvo vietinio struktūrinio ir ekonominio vystymosi variklis. Tai yra svarbi struktūrinių pokyčių valdymo regionuose ir vietos valdžios srityse priemonė.
Tai sudaro sąlygas piliečiams tiesiogiai patirti Europą, nes finansavimas daro vietinį poveikį. Tačiau mums reikia paprastesnės, aiškesnės ir skaidresnės struktūros ir geresnės sanglaudos fondų kontrolės, kad pinigai būtų naudojami tvariai ir veiksmingai. Sanglauda, arba socialinės ir ekonominės plėtros konvergencija, yra pagrindinis ES tikslas, taigi labai svarbu, kad ši priemonateityje būtų stiprinama, o ne silpninama.
Sanglaudos politikai Europoje reikia daugiau aiškumo, skaidrumo ir veiksmingumo. Valstybės narės taip pat privalo prisiimti didesnę atsakomybę šioje srityje. Būtent todėl finansuojant labai svarbu išlaikyti papildomumo sistemą. Nenorime, kad struktūrinis finansavimas būtų renacionalizuotas. Todėl norėčiau paprašyti Komisijos, kad ji išpildytų šiuos reikalavimus 2013 m. finansavimo kriterijuose.
Derek Vaughan
Pone pirmininke, Velsas, ko gero, yra labiausiai Europai pritarianti sritis visoje JK, nes visos bendruomenės, beveik visi žmonės ir daugelis organizacijų gauna naudos iš Europos finansavimo, iš buvusio pirmojo tikslo - dabartinio konvergencijos finansavimo.
Todėl jei bus toliau plėtojami Komisijos pateikti pasiūlymai, manau, kad tai padarys didelę politinę įtaką, tokiose srityse kaip Velsas. Be abejo, milžiniška įtaka būtų padaryta ir tų regionų ekonomikai, finansams ir socialinei padėčiai.
Todėl manau, kad gyvybiškai svarbu, jog visi šio Parlamento nariai ragintų Komisiją teikti tokius pasiūlymus, kurie mums priimtini, turiu omenyje pasiūlymus, kurie sudarytų sąlygas visiems kriterijus atitinkantiems Europos regionams naudotis struktūriniais fondais ir užtikrinti, kad sritimis, kurios nebebus tinkamos konvergencijos finansavimui gauti po 2013 m., ateityje būtų suteiktas pereinamasis statusas.
Pirmininkas
Taigi, pone B. Gollnischai, pagaliau atvykote. Suteikiu jums žodį, tačiau turite tik vieną minutę.
Bruno Gollnisch
(FR) Pone pirmininke, bet kuriuo atveju atidžiai klausiausi visų savo kolegų parlamento narių. Manau, kad kalbėjusieji pabrėždu pagrindinius dalykus. Pirma, slaptumą, supantį mistinį Komisijos "Ne dokumentą" - būtent todėl nekantriai laukiame Komisijos paaiškinimų.
Antras dalykas - keistokas požiūris, kai teritorinės sanglaudos politika keičiama remiantis visiškai naujais prioritetais, kurie, atrodo, turi labai mažai ką bendro su pačia sanglauda. Turiu omenyje užsienio politiką, kuri, kaip gerai žinome, yra Vyriausiojo įgaliotinio prioritetas, tačiau nėra labai didelis prioritetas aptariamoje srityje.
Dėl bendrosios žemės ūkio politikos - deja, jau daug šios politikos buvo paaukota rinkos jėgoms. Todėl manome, kad būtų ypač naudinga, jei Komisija mums pateiktų daug aiškesnes mintis apie tikslus, kurie bus keliami nuo šiol. Galiausiai pasaulinis atšilimas, mano manymu, nepatenka į sanglaudos politikos sritį.
Alfredo Pallone
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, pritariu daugumos savo kolegų susirūpinimui. Tvirtai manau, kad vos vos matomas BVP augimo lygis, koks prognozuojamas 2010 m., dar nereiškia, kad baigiasi dabartinekonomikos krizė. Taip galėsime manyti tik tuomet, kai užimtumo lygis grįš į buvusį prieš krizę. Pačiais optimistiškiausiais skaičiavimais taip gali nutikti maždaug šiuo laiku 2010 m.
Šiuo požiūriu būtina įgyvendinti investicijų politiką ir strateginiu požiūriu gyvybiškai būtina, kad antrasis tikslas, arba kas nors panašaus, būtų išlaikytas, nes tai veiksminga priemonė, padedanti mūsų regionams įveikti krizę. Išsaugoti antrąjį tikslą suinteresuota Italija ir daugelis kitų Europos valstybių, nes šis tikslas sudaro sąlygas išpildyti esminį poreikį: plėtoti atsiliekančius regionus ir stiprinti daugumos išsivysčiusių regionų konkurencingumą.
Atsižvelgiant į šiuo argumentus, Komisijos nary, pone pirmininke, ar nemanote, kad siūlomas atsisakymas yra ypač žalingas Italijos regionams, Europai, Viduržemio jūros regionui ir kitoms valstybėms?
Evelyn Regner
(DE) Pone pirmininke, visi ar bent dauguma pranešėjų kalba apie Europos socialinį modelį, tačiau tai nepakankamai atspindima ES biudžete ar sanglaudos politikoje. Todėl norėčiau matyti nepriklausomą Europos socialinį fondą (ESF), atskirtą nuo Europos struktūrinės politikos. Daugiau lėšų turėtų būti skirta ESF, o pats fondas turėtų tapti lankstesnis. Taip pat reikėtų sudaryti galimybes padidinti finansavimą, skirtą per septynerių metų finansinį laikotarpį.
Atskyrus socialinį fondą nuo struktūrinės politikos, bus galima skirti pakankamą finansavimą tiems regionams, kurie nėra mažiau išsivystę ekonomiškai ir kurie dėl to iš esmės ES struktūrinių fondų politikos buvo ignoruojami. Todėl Europos socialinis fondas turėtų būti naudojamas veiksmingiau sprendžiant problemas darbo rinkoje, pvz., aukštą nedarbo lygį, žemą moterų užimtumo lygį, didelį mokyklos nebaigusių asmenų skaičių ir žemą tolesnio švietimo lygį.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Pone pirmininke, manau, kad mūsų parlamentinis komitetas priėmlabai svarbų sprendimą dėl šiandienos diskusijų, kurios iš tiesų yra labai įdomios: keliama daug problemų ir labai svarbių aspektų, susijusių ne tik su veiksminga sanglaudos politika po 2013 m., bet ir su Europos Sąjungos pobūdžiu.
Norėčiau pabrėžti, kad šios diskusijos, šis susirūpinimas, pateiktas labai Europos Sąjungai keistu laiku. Viena vertus, einame teigiama linkme link integracijos pagal Lisabonos sutartį, tačiau, kita vertus, vis dar jaučiame beprecedentės tarptautinės finansų krizės poveikį, dėl kurios visi suvokėme, koks svarbus yra Europos Sąjungos solidarumas remiant vidaus rinką ir sanglaudą.
Norėčiau paklausti Europos Komisijos apie du susirūpinimą Europos Parlamentui keliančius dalykus, dėl kurių pritariu savo kolegų Parlamento narių nuomonei. Pirma, ar ketinate pateikti kokių nors naujoviškų pasiūlymų, kuriems mes mielai pritartume, dėl Bendrijos sanglaudos politikos renacionalizavimo ir, antra, kas bus su antruoju tikslu, nes konkurencingumui - ne tik tam tikrų regionų, bet visos Europos rinkos - skatinti reikia būtent šio tikslo.
Karin Kadenbach
(DE) Pone pirmininke, manau, kad Europos Parlamento ir Europos Sąjungos darbas yra sukurti pagrindines sąlygas, kurioms esant visų valstybių narių žmonės galėtų gauti geriausią įmanomą gyvenimo kokybę tuose regionuose, kuriuose jie gyvena. Tačiau tokios sąlygos visoje Europoje labai skiriasi. Būtent todėl mums reikia tvirtos ir atitinkamai finansuojamos sanglaudos politikos.
Privalome tvirtai atmesti bet kokius pasiūlymus, kuriuose siūloma atsisakyti mūsų pasirinkto kelio - šiandien girdėjome, kad tokių pasiūlymų jau yra pateikta. Mums nereikia renacionalizavimo. Mums reikia finansavimo priemonių visiems Europos regionams, įskaitant ir nepalankioje padėtyje esančius ir tuos, kurių išsivystymo lygis yra aukštas. Negalime rizikuoti tuo, ką jau pasiekėme.
Mums reikia skaidrios subsidijavimo sistemos, kuri sudarytų sąlygas lengvai prieiti prie finansavimo, tačiau kartu užtikrintų, kad pinigai būtų naudojami teisingai ir efektyviai. Privalome mąstyti Europos lygmeniu, o veikti - regioniniu.
Iosif Matula
(RO) Manau, kad šios diskusijos dėl sanglaudos politikos ateities po 2013 m. yra labai naudingos. Šiuo metu, ypač per dabartinę krizę, įvairių Europos regionų vystymosi lygio skirtumai yra dideli ir vis dar auga.
Europos vietos regionams vis dar reikia taikyti sanglaudos politiką, kad būtų pasiekti siūlomi tikslai. Reikia greičiau, nedelsiant, sumažinti įvairių regionų skirtumus. Be jokios abejonės, turi išaugti regiono ir vietos valdymo lygmenų vaidmuo ir negalima leisti tokiems regionams pajausti, kad jie palaipsniui yra pamirštami ir apleidžiami.
Daugelis Europos Sąjungos valstybių savo vystymąsi ir nacionalinę ekonomikos politiką grindžia ir sanglaudos politikos tikslais. Mano valstybė, Rumunija, mano, kad būtų labai naudinga tęsti dabartinę sanglaudos politiką po 2013 m., sujungiant pastangas ir nacionalinius fondus su struktūriniais fondais ir regiono lygmens finansais.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Pone pirmininke, pritariu, kad regioninpolitika yra geresnės sanglaudos ir solidarumo Bendrijoje svertas. Dabartintarptautinekonomikos krizparodsavo dantis. Ji sukėlnelygybę ir dėl jos padidėjo spaudimas, ypač pažeidžiamiausiose grupėse. Dėl jos išaugo nedarbas, nelygybir socialiniai neramumai nacionaliniu ir regioniniu lygmeniu.
Tačiau dabartinpasaulio ekonomikos krizyra ir iššūkis. Būtina skubiai sustiprinti Bendrijos solidarumą, siekiant tinkamos, integruotos Europos regioninės sanglaudos politikos, kurioje bus suteikta pirmenybir užtikrintos sąlygos tinkamai infrastruktūrai ir artimesniam tarptautiniam bendradarbiavimui, naudojant keitimąsi geriausios patirties pavyzdžiais.
Sakome "ne" diskriminavimui, "ne" - renacionalizavimui, "ne" - biurokratijai, "ne" - skaidrumo trūkumui, "ne" - slaptam fondų atsisakymui ir antrojo tikslo atsisakymui, nes tai padarys žalą Pietų Europai ir Viduržemio jūros regionui. Sakome "taip" sąžiningam Bendrijos fondų paskirstymui, vietos valdžios dalyvavimui, mažųjų ir vidutinių įmonių stiprinimui, tinkamai reformai, kuri turi būti vykdoma, kad būtų tinkamai finansuojami veiksmai, kuriais siekiama 2010 m. Europos tikslų. Galiausiai sakome "taip" specialiam atokių zonų, ypač Pietų Europoje ir Viduržemio jūros regione, vertinimui.
Petru Constantin Luhan
Pone pirmininke, augant daugiapakopiam valdymui vis labiau reikia suderintų priemonių ir sistemų, o vietos valdžiai dažnai tenka spręsti socialinę nelygybę, kurią sukėlpolitikos, kuriai vietos valdžia neturi jokios kontroles arba kuriai turi labai mažai įtakos, vystymasis.
Be to, labai sudėtinga įvertinti ilgalaikį Europos fondų finansuojamų projektų poveikį ir tuo pat metu įgyvendinamų programų poveikį.
Norėčiau sužinoti, kaip Europos Komisija ketina remti vietos valdžios pastangas sukurti integruotą ir tvarią vystymosi strategiją, pagrįstą bendruomenių poreikiais ir skirtą atsižvelgti į poreikius, kuriems poveikį gali daryti išorinės priežastys.
Kokias priemones Europos Komisija parengs vietos valdžiai?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Pone pirmininke, sanglaudos politika yra vystymosi politikos ramstis. Tiesą pasakius, būtent ši politika daugiausia prisideda prie regionų ir vietos bendruomenės tapatybės stiprinimo. Mano nuomone, čia mes einame į du kraštutinumus. Vieni nori, kad į šią politiką būtų įtraukta šiek tiek per daug, kiti nori šią politiką per daug apriboti. Aišku, svarbiausias politikos tikslas yra tvarus įvairių vietovių vystymasis.
Sanglaudos politika turėtų būti tokia pat ir miesto, ir kaimo vietovėms. Atminkime, kad taip smarkiai išsiplėtusi Europos Sąjunga yra labai skirtinga. Lygių vystymosi galimybių užtikrinimas yra svarbus uždavinys. Dabartiniai iššūkiai, su kuriais mums tenka susidurti, yra kova su ekonomikos krize, nepalankios demografinės tendencijos ir galiausiai klimato kaita. Vienas dalykas aišku - būtina tęsti sanglaudos politiką ir ją pritaikyti prie dabartinių iššūkių.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Norėčiau papildyti tai, ką sakmano kolega Parlamento narys: kai kalbame apie protingus miestus, turime atminti, kad mums labai svarbu daugiau investuoti į gyvenamųjų namų energijos vartojimo efektyvumą. Jau dabar pastatyti 90 proc. namų, kurie stovės 2020 m. Būtent todėl raginu būsimojoje sanglaudos politikoje padidinti Europos regioninės plėtros fondo biudžetą, kad valstybės narės šį fondą naudotų pastatų, ypač gyvenamųjų namų, energijos vartojimo efektyvumui didinti. Taip pat manau, kad turime daugiau investuoti į viešąjį transportą ir plėtoti judumą miestuose.
Georgios Papanikolaou
(EL) Pone pirmininke, mano kolegos Parlamento nariai aptarpagrindines šios dienos diskusijos problemas. Norėčiau tik pabrėžti du klausimus.
Pirma, nepriimtina, kad tam, jog būtų patenkintos būtinos sąlygos ir panaudoti sanglaudos politikos ir programų pranašumai, trukdo veiklos ir, svarbiausia, biurokratinės priežastys. Todėl privalome supaprastinti savo procedūras ir politiką, nes taip priartėsime prie mūsų siekio, t. y. Europos sanglaudos.
Antra, sakėme, kad bet kuriuo atveju brendame iš krizės, kuri šiuo metu daro poveikį visai Europai ir visam pasauliui. Jei norime veikti optimistiškai, akivaizdu, kad privalome stiprinti sritis, kuriose labiausiai reikia tai daryti, ir, svarbiausia, - šiuo klausimu norėčiau išgirsti ir Komisijos atsakymą - socialines grupes, kurių poreikis paramai yra didžiausias. Čia pirmiausia kalbu apie jaunimą.
Tokia yra mūsų ir mūsų frakcijos pagrindinpozicija dėl socialinės rinkos ekonomikos. Tik taip veikdami galime užtikrintai pasitikti ateitį.
Paweł Samecki
Komisijos narys. - Pone pirmininke, pirmiausia, nėra jokių abejonių, kad sanglaudos politika bus intensyviai naudojama įgyvendinant 2020 m. ES strategiją.
2020 m. ES strategija bus sprendžiami įvairūs pasauliniai iššūkiai, o sanglaudos politika bus viena svarbiausių šių iššūkių sprendimo priemonių, kurią turės Europos Sąjunga ir valstybės narės. Todėl susirūpinimas, kad sanglaudos politika bus atskirta nuo ES bendros strategijos įgyvendinimo, yra nepagrįstas.
Antra, šiuo metu Komisija dar neturi aiškių atsakymų į daugelį gerbiamų Parlamento narių iškeltų klausimų ir problemų, pvz., dėl geografinės aprėpties ar antrojo tikslo regionų, tinkamos finansavimo bazės, pereinamųjų susitarimų ar konkrečių regionų grupių statuso.
Tai pripažįstu, tačiau noriu pasakyti, kad vyksta gyvos ir išsamios Komisijos tarnybų diskusijos, taip pat valstybių narių vyriausybių ekspertų ir Komisijos diskusijos. Remdamasi šiomis diskusijomis Komisija parengs visavertę poziciją 2010 m. rudenį.
Per ateinančius mėnesius Komisija turėtų rasti tinkamus atsakymus į čia iškeltus klausimus ir problemas.
Galiausiai norėčiau padėkoti visiems gerbiamiems Parlamento nariams už jų klausimus ir pasiūlymus. Jie patvirtino sanglaudos politikos, kaip ilgalaikio investavimo priemonės į vietoves, kurios būtinos Europos regionų ir valstybių narių augimo galimybėms didinti, svarbą. Jūsų įdomias ir vertingas pastabas nuvešiu atgal į Briuselį ir apie jas pranešiu savo kolegoms Komisijos tarnybose ir mano darbo tęsėjui.
Komisija per ateinančius mėnesius bus pasirengusi su Parlamentu tęsti diskusijas dėl būsimos sanglaudos politikos formos.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Lívia Járóka  
Ponios ir ponai, diskusijos dėl sanglaudos politikos ateities labai svarbios. Atsižvelgiant į tai, kad kalbame apie horizontaliąją politiką, per kurią perskirstoma daugiau nei vienas trečdalis ES biudžeto, rezultatai, pasiekti įgyvendinant sanglaudos tikslus, gyvybiškai svarbūs žemyno ateičiai. Nuo pat vykdymo pradžios sanglaudos politika buvo labai sėkminga penkiolikos valstybių narių ES. Deja, reikia didesnių pastangų neseniai į ES įstojusiose valstybėse narėse, kurios susiduria su dideliu skurdu. Be to, padėtis tampa sudėtingesnir dėl naujų didelių iššūkių, pvz., klimato kaitos, mažėjančio gyventojų skaičiaus ar pasaulinės ekonomikos recesijos. Dėl to ateityje turėsime spręsti teritorinius socialinių ir ekonominių rodiklių skirtumus veiksmingesnėje ir lankstesnėje sistemoje. Taip pat didelį dėmesį reikėtų skirti mažiau išsivysčiusių vietovių plėtrai, ypač mažiems regionams, kurie atsilieka nuo vidurkio ir yra daug nepalankesnėje padėtyje, palyginti su juos supančiomis vietovėmis. Siekiant šio tikslo, vertėtų apsvarstyti lėšų ES lygmeniu skyrimą tam, kad LAU 1 (buvę NUTS 4) statistiniai regionai būtų pritaikyti tam, kad sprendimą dėl minėtų išteklių galėtų priimti atitinkami maži regionai ar jų asociacijos. Taip pat reikėtų pagerinti derinimą su kitomis ES politikos kryptimis. Reikia panaikinti kliūtis tarp įvairių fondų, kad būtų galima pasiekti didžiausią galimą lėšų kiekį. Taip pat būtina smarkiai supaprastinti įgyvendinimo taisykles. Be to, reikia suteikti pirmenybę su švietimu, profesiniu mokymu ir tvariu užimtumu susijusioms investicijoms ir išsamių programų, sukurtų patenkinti konkretiems mažų regionų poreikiams, įgyvendinimui.
Richard Seeber  
Regionų Europa yra principas, dėl kurio ES sutarjau seniai. Sanglaudos politika po 2013 m. ir toliau turi versti šią viziją tikrove. Vienas geras metodas yra padaryti teritorinę sanglaudą pagrindiniu tikslu. Šiuo požiūriu labai svarbus vaidmuo tenka tarpregioniniam bendradarbiavimui. Įvairiais ES projektais šioje srityje sudaromos sąlygos piliečiams tiesiogiai pajausti Europą ir Europos politikai būdinga veiksmų laisvperkeliama į regioninį lygį. Tačiau dar reikia daug nuveikti. Tarpregioniniam metodui reikia veiksmingo koordinavimo, kad būtų suderintos skirtingos įvairių valstybių struktūros. Ateinančiais metais kertiniais regioninės politikos akmenimis bus finansavimo papildomumas, tarpsektorinis bendradarbiavimas ir sąlygų atitikimas. Siekiant užtikrinti, kad finansavimas būtų skirtas sritims, kurioms jo reikia, projektuose turi būti nustatyti aiškūs ir specialūs tikslai. Mano nuomone, atsakingas ilgalaikis planavimas taip pat suteikia pridėtinę vertę ir užkerta kelią lėšų švaistymui.
Tomasz Piotr Poręba  
Bijau, kad Komisijos pasiūlytos nuostatos, ypač susijusios su antrojo tikslo nutraukimu ir sanglaudos politikos regioninio aspekto atsisakymu sektorinio metodo naudai, gali reikšti grįžimą prie "dviejų greičių" Europos sąvokos ir ekonominio ir civilizacinio atotrūkio didėjimo tarp senosios ir naujausios Europos. Pritaikę tokį modelį, nutoltume nuo visų 27 valstybių integracijos ir nuo minties apie solidarumą, kuris pabrėžtas Lisabonos sutarties 3 straipsnyje. Be abejo, tokia mintis glūdi visos sanglaudos politikos esmėje, nes šia politika siekiama sulyginti regionų galimybes ir panaikinti jų skirtumus.
Reikėtų pagirti Komisijos pasiūlymą dėl didesnio dėmesio suteikimo moksliniams tyrimams ir naujų technologijų plėtrai. Būtent toks kelias reikalingas Europai. Tačiau eidami šiuo keliu privalome nepamiršti tų regionų ir valstybių, kur svarbiausias dalykas yra gyvenimo standartų priartinimas prie ES vidurkio. Atminkite, kad turtingiausios ir vargingiausios ES vietovės turto požiūriu skiriasi maždaug vienuolika kartų. Tokio skirtumo panaikinimas turėtų būti pagrindinis ES sanglaudos politikos principas.
Šiuo metu rengiama nauja dokumento versija. Tikiuosi, kad naujoje versijoje Komisija atsižvelgs į šiandien per diskusijas pasakytus žodžius ir į tai, kas kalbama įvairiais lygmenimis visose Europos Sąjungos vietovėse: vietos valdžios institucijose, vyriausybėse, asociacijose ir nevyriausybinėse organizacijose. Gerą regioninę politiką galima sukurti tik artimai bendradarbiaujant su regionais.
(Posėdis nutrauktas 11.05 val. ir atnaujintas 11.30 val.)
Pirmininkas
Turiu paskelbti vieną pranešimą. Jis susijęs su ponia, kuri palaikmus Europos Parlamente daugelį metų, t. y. ponia Birgitte Stensballe. Deja, ji mus palieka ir 2010 m. sausio 1 d. išeina į pensiją.
(Parlamento nariai palydėjo Birgitte Stensballe griausmingomis ovacijomis)
