Žemės ūkio sektorių, išskyrus pieno sektorių, kriz(diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas - Komisijos pareiškimas dėl žemės ūkio sektorių, išskyrus pieno sektorių, krizės.
Mariann Fischer Boel
Komisijos narė. - Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti už suteiktą galimybę būti šiandien šiame Parlamente ir paaiškinti esamą ekonomikos padėtį žemės ūkio sektoriuje.
Finansų ir ekonomikos krizpaveikir žemės ūkio sektorių. Matėme paklausos sumažėjimą, valiutos kursų raidą, sunkias galimybes gauti kreditus - visa tai turėjo įtakos žemės ūkio produktų kainoms ir ūkio pajamoms.
Oficialūs žemės ūkio pajamų vertinimai bus gauti tik šios savaitės pabaigoje, bet jau dabar galime tikėtis nemažo pajamų sumažėjimo 2009 m., palyginti su ankstesniais metais, atsižvelgiant į atitinkamą gamybos sąnaudų ir žemės ūkio rinkos kainų augimą.
Tikėtina, kad po pirmo nuosmukio, kurį patyrėme 2008 m. rudenį, šis naujas žemės ūkio pajamų sumažėjimas privers visiškai pamiršti išskirtinį pajamų augimą, kurį sukėlžemės ūkio produktų kainų šuoliai 2007 m. vasarą, taip pat ir vėliau - po metų.
Pone pirmininke, jums leidus, aptarsiu kai kuriuos konkrečius sektorius. Pirmiausia, javų sektorių. 2008 m. matėme nemažą kainų kritimą, iš esmės dėl to, kad derlius buvo geras. Tačiau per pastaruosius kelis mėnesius kviečių ir kukurūzų kainos išaugo. Atsižvelgiant į šias aplinkybes, šiuo metu būtų netinkama imtis išimtinių priemonių, pvz., paskelbti intervencinio kukurūzų pirkimo konkursą ar pradėti intervenciją į eksporto grąžinamąsias išmokas.
Padėtis pašarinių miežių, kurių eksportas ir vidaus rinkos kainos krito, sektoriuje šiek tiek kitokia, bet, kaip jau žinote, buvo pradėta intervencija, ir tai turėtų padėti pašarinių grūdų rinkoms.
Padėtis kiaulienos sektoriuje - vis dar silpna. Ekonomikos krizsmogtuo metu, kai jis dar nebuvo spėjęs visiškai atsigauti po sunkumų, patirtų 2007 m. Šiemet kainos mažesnės nei pernai, bet kartu - kartais turime vertinti iš teigiamos pusės - matome, kad pašarų kainos daug stabilesnės negu 2007 m. ir 2008 m. Nors eksporto lygis mažesnis negu 2008 m., tikimės, kad jis vis tiek bus kur kas aukštesnis negu 2007 m.
Apskritai, nematau pakankamo pagrindo šiuo metu imtis papildomų rinkos priemonių, tačiau galiu patikinti, kad labai atidžiai stebime padėtį.
Dėl ekonomikos krizės vaisių ir daržovių vartojimas vidaus rinkose sumažėjo, taip pat pastebėjome ir tam tikrą kritimą kai kuriose eksporto rinkose. Tai padarįtakos gamintojų nustatytoms vaisių ir daržovių kainoms. Tačiau, atsižvelgdami į šio sektoriaus ypatybes, per paskutinę vaisių ir daržovių reformą nusprendėme, kad sunkumus, su kuriais susiduria sektorius, galima įveikti siekiant, kad gamintojų organizacijos taptų patrauklesnės ir kad būtų atsakingos už krizės valdymą.
Šiuo metu gamintojų asociacijos pagamina 40 proc. visos vaisių ir daržovių produkcijos. Be to, jos gali laikinai jungtis į ekonomiškai stipresnius vienetus, ir tai labai svarbu, nes šiuolaikinės krizės nepaiso valstybių sienų.
Per 2007 m. reformą gamintojų organizacijas skatinome taip elgtis. Taip pat aprūpinome jas naujomis krizės valdymo priemonėmis, pvz., neprinokusio derliaus nuėmimu arba derliaus nenuėmimu; šios priemonės papildtradicines pašalinimo iš rinkos priemones.
Taip pat sukūrėme teisinį pagrindą, suteikiantį teisę vaisių ir daržovių gamintojams daryti įtaką rinkai ir ją stabilizuoti, tačiau reikia imtis daugiau veiksmų, pagrįstų principu "iš apačios į viršų", už kuriuos Komisija negali prisiimti atsakomybės. Todėl raginu kurtis gamintojų organizacijoms ir manau, kad valstybės narės ir ūkininkai turėtų atkreipti dėmesį į gamintojų organizacijų skaičių įvairiose valstybėse narėse. Nelabai išmintinga, jei jūsų gamintojų organizacijos konkuruoja vienos su kitomis, užuot konkuravusios su mažmeninės prekybos sektoriumi.
Prieš ketverius metus alyvuogių aliejaus kainos pasiekrekordinį lygį dėl nepalankių klimato sąlygų. Iš karto po to nuimti trys geri derliai ir ekonomikos kriznulėmlabai mažas kainas. Todėl šiais metais Komisija atnaujino privataus sandėliavimo pagalbą. Rinka reagavo staigiai, todėl kainos stabiliai kilo.
Nepaisant gerų derliaus prognozių - jau ketvirtų iš eilės - atsargos derliaus pradžioje yra nedidelės. Kaip suprantame, vartojimas augs.
Apibendrinant, įžvelgiu kelis nedrąsius atsigavimo ženklus. Pritariu, kad būtinas atidus padėties stebėjimas, kuris suteiks galimybę prireikus imtis veiksmų.
Trumpai apžvelgiau trumpalaikes priemones, tačiau užtikrinu, kad svarstome ir vidutinės trukmės bei ilgalaikius klausimus, ypač pridėtinės vertės paskirstymą maisto grandinėje ir kovos su kainų nestabilumu priemones. Manau, dar grįšime prie šių svarbių klausimų.
Albert Deß
Ponia pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, kaip ir pernai, taip ir šiemet pieno gamintojai labai garsiai skelbapie savo problemas, net ir Briuselyje. Žiniasklaida sukūrtokį įspūdį, kad tik pieno gamintojai atsidūrsunkioje padėtyje. Tačiau tai palietir kitus žemės ūkio sektorius. Priešingai nei pieno gamintojai, kiaulienos gamintojai, kiaulių augintojai, paukščių augintojai, vaisių ir daržovių augintojai, vyno gamintojai ir net javų augintojai pripratę prie to, kad būna gerų ir blogų metų, todėl ne taip garsiai skelbia apie savo problemas. Vis dėlto manau, kad šiandien naudinga atkreipti dėmesį ir į šių ūkininkų padėtį.
Komisijos nare, minėjote, kad finansų ir ekonomikos krizpalietvisą žemės ūkio sektorių ir kad turime apsvarstyti, kaip galėtume į tai reaguoti. Bendraudamas su ūkininkais, nukentėjusiais nuo krizės, vis girdžiu tą patį: apskritai, jie sako, kad sugeba įveikti rinkos keliamas problemas, išskyrus tokias ypač sudėtingas situacijas, kokios pernai ir šiemet susiklostpieno gamintojams ir kitiems ūkininkams. Vis dėlto ūkininkai nesupranta, kodėl Europos Sąjunga juos apkrauna dar didesniu popierizmu. Jie tvirtina, kad nori dirbti savo žemę, šerti gyvulius ir jais rūpintis, o ne gaišti visą dieną vedant apskaitą ir registruojant atliktus veiksmus.
Ištisus amžius Europos ūkininkai gamino maisto produktus, nevesdami smulkmeniškos apskaitos. Derlius gausėjo, gyvulių produktyvumas augo, o dabar nusprendėme užversti savo ūkininkus popierizmu. Neseniai skaičiau, kad žemės ūkio ministrai svarsto galimybę sumažinti administracinę naštą. Mūsų ūkininkai tuo jau nebetiki. Tikiuosi, kad galiausiai mums pavyks padaryti pažangą sprendžiant šį klausimą ir mūsų ūkininkai galės daryti tai, ką jie išmano geriausiai, kitaip tariant, gaminti maistą - sveiką maistą - pusei milijardo žmonių. Turėtume juos palaikyti šioje veikloje ir užtikrinti, kad ir ateityje jie galės ją vykdyti.
Paolo De Castro
Ponia pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, štai ir vėl diskutuojame apie krizę žemės ūkio sektoriuje.
Per pastaruosius mėnesius Europos Parlamentas kelis kartus pareišksavo nuomonę dėl sunkumų, užgriuvusių pieno sektorių, ir prašKomisijos ir Tarybos imtis skubių veiksmų. Pasiekėme rezultatų, nors ir negalutinių, o šių iniciatyvų pagrindu buvo sukurtas specialus 300 mln. EUR fondas, skirtas kritinei padėčiai įveikti.
Vis dėlto turime atkreipti dėmesį į tai, kad krizė, kuri palietpieno sektorių, sparčiai plinta į kitus Europos žemės ūkio sektorius. Kaip ką tik minėjo M. Fischer Boel, kviečių, alyvuogių aliejaus, vaisių ir daržovių rinkose pastebimi nerimą keliantys ženklai.
Pieno sektoriuje susidūrėme su cikliniu reiškiniu, kuris susijęs su sunkia ekonomine padėtimi, dėl kurios sumažėjo paklausa ir prasidėjo rinkų sąstingis. Ši krizpradeda įgauti neabejotinai jaudinantį mastą, kaip paroddaugelyje Europos regionų įvykę gausūs ūkininkų protestai. Tai nerimą kelianti padėtis, kurią reikia neatidėliotinai spręsti, nes ji byloja apie sparčiai plintantį susirūpinimą viso sektoriaus ateitimi.
Todėl paskutiniame Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto posėdyje gruodžio 1 d. vienbalsiai nusprendėme pakviesti Komisiją į šį Parlamentą, kad ji informuotų apie krizę, su kuria susiduria mūsų žemės ūkis, ir tendencijas, kurias patiria įvairūs gamybos sektoriai. Visų pirma, tikimės, kad Komisija šioje srityje išnaudos visas turimas rinkos stabilizavimo ir vartojimo skatinimo priemones. Be to, manome, kad reikėtų pasinaudoti šia proga, įvertinti ateitį ir užtikrinti, kad bendra žemės ūkio politika išliks svarbia Europos politikos sritimi, kurią vykdant bus rūpinamasi visų gyventojų ir visų regionų, nuo Švedijos šiaurėje iki Kipro pietuose, interesais.
Ūkininkai tikisi greitų atsakymų, ir šiandien čia susirinkome tam, kad prisiimtume atsakomybę už šių reikalų paspartinimą, ryžtingai įveiktume krizę ir pasimokytume iš nesenos patirties, taip nešvaistydami brangaus laiko ir ištaisydami padėtį, kuri gali tapti dar rimtesnė. Norėtume iš Komisijos išgirsti atsakymą ir žinių šiuo klausimu.
Marian Harkin
ALDE frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, norėčiau padėkoti Komisijos narei už tai, kad bendrais bruožais aptarpadėtį. Vis dėlto norėčiau susitelkti tik ties viena sritimi, kurioje galime imtis tam tikrų veiksmų, - kalbu apie mažą neleistinų genetiškai modifikuotų organizmų (GMO) kiekį importuojamuose pašaruose ir jų įtaką ES pašarų pramonei, nes tai - pagrindinproblema.
Komisijos Pirmininkui J. M. Barroso išsiunčiau kelių Parlamento narių pasirašytą laišką, ir jis atsakė, kad Komisija skubiai patvirtino tris genetiškai modifikuotus produktus ir netrukus patvirtins ketvirtąjį. Vis dėlto iki šiol žaidžiame gaudynes.
Kitais metais problemų kels Brazilija, kuri supaprastino patvirtinimo sistemą, sumažindama terminą iki 22 mėnesių, ir ši problema niekur nedings. Kaip žinome, maržos žemės ūkio sektoriuje - nedidelės, ir manau, kad ES ūkininkai mažiausiai tikisi, kad dėl ES nesugebėjimo pakankamai greitai nustatyti leidimus neišaugtų sąnaudos. Vienas dalykas, kai parduodamos produkcijos kainos - žemos, tačiau jeigu nėra galimybių patirti sąnaudų pasaulio rinkos kainomis - tai jau dvigubai didesnbausmė. Airijoje nuo šių metų gegužės mėn. papildomos išlaidos dėl pavėluotų leidimų sudar23 mln. EUR.
Ir galiausiai visada turėsime spręsti mažo tokių medžiagų kiekio klausimą, todėl kol sparti leidimų sistema pagerins padėtį, turime surasti kitą techninį sprendimą.
Martin Häusling
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, Komisijos narM. Fischer Boel pateiklabai trumpą atsiliepimą apie padėtį krizės metu, tačiau negirdėjau, kad būtų pateikusi kokius nors šios krizės sprendimo būdus. Tiesa, kad krizištiko ne tik pieno sektorių; nuo krizės kenčia ir javų sektorius. Daržovių sektoriuje toliau vyksta koncentracija, o per pastaruosiuos dešimt metų praradome 50 proc. savo kiaulienos gamintojų. Komisijos nare, tai lėmne vien tik ekonomikos krizė, kurią šiuo metu patiriame, bet ir tai, kad mūsų žemės ūkio politikos kryptis pastaraisiais metais buvo netinkama. Iš tikrųjų, šiuo metu reikėtų pasakyti, kad liberalizavimas nepasiteisino, o pasaulio rinkos metodas - ne išsigelbėjimas žemės ūkiui.
Keleri artimiausi metai bus lemtingi, nustatant ES žemės ūkio kryptis. Todėl esame dėkingi, kad Paryžiuje dvidešimt du žemės ūkio ministrai aiškiai pabrėžė, kuria kryptimis šis ūkis turėtų pasukti. Daug kam pritariame. Žemės ūkiui būtinas patikimas planavimas, o žemės ūkio politika turi būti tvari. Tam irgi jau seniai pritarėme.
Kainos krinta ūkininkams, bet ne vartotojams. Tai rodo, kad ES žemės ūkio politikoje iš tiesų rūpinamasi didelių įmonių interesais. Komisijos nare, teisingai pažymėjote, kad šiuo atžvilgiu turime stiprinti ūkininkų padėtį, bet visada išsisukate nuo atsakymo į klausimą, kaip iš tikrųjų turėtume tai padaryti. Pasistengsime į tai atsakyti. Tiesą sakant, tai bus svarbiausias dalykas per pastaruosius kelerius metus. Ūkininkai neturi būti tiesiog žaliavos gamintojai. Jiems reikia aktyviai siekti rinkos galios, ir tam gamintojams reikalinga mūsų parama.
Nuolatinis spaudimas dėl kainų žemės ūkio sektoriuje lems blogesnės kokybės produkciją. Didesnnei bet kada industrializacija žemės ūkio sektoriuje lems tolesnį biologinės įvairovės mažėjimą, o industrializuotas žemės ūkis padidins išmetamo CO2 ir metano kiekį. Kalbėti apie klimato apsaugą, bet toliau eiti tuo pačiu industrializacijos keliu - ne išeitis!
Todėl mes, Europos Parlamento nariai, privalome rimtai kibti į darbą per artimiausius kelerius metus. Tikimės, kad mūsų bendradarbiavimas su naujos kadencijos Komisija bus konstruktyvus.
James Nicholson
ECR frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, visi suprantame susirūpinimą, kilusį daugelyje kitų žemės ūkio sektorių, nes šių sektorių atstovai neabejotinai manė, kad per daug susitelkėme į problemų, su kuriomis susiduria pieno sektorius, sprendimą. Tačiau į minėtų problemų sprendimą įsitraukę nariai žinojo, kad nėra kito pasirinkimo, nes pieno sektoriaus problemos turėjo būti išspręstos, ir, laimei, mums beveik pavyko išspręsti kai kurias iš šių problemų, su kuriomis buvo susidūrusi tam tikra šio sektoriaus dalis. Dabar turime susitelkti į kitas sritis.
Aptarėme problemas, su kuriomis susiduria grūdų augintojai, kurių produkcijos kainos jau ilgą laiką žemiausios, o mano vietovėje su šia problema taip pat susiduria bulvių ir obuolių augintojai. Tiesą sakant, galiu pateikti jums sąrašą kitų sričių, susiduriančių su rimtomis problemomis. Bet viena iš didžiausių problemų - čia norėčiau sugrįžti ir pritarti Marianos Harkin žodžiams - tai vėlavimas suteikti leidimą importuoti naujus genetiškai modifikuotus grūdus į Europos Sąjungą.
Kadangi staiga pakėlėme pašarų kainas, kurios smogkiaulienos, paukštienos ir jautienos gamintojams, spartesnis šių leidimų išdavimas turėtų didelę reikšmę sprendžiant susidariusią padėtį. Iškyla didžiulis pavojus, kad per didelis biurokratizmas, popierizmas ir teisės aktai pasmaugs mūsų ūkininkus; tai pasitvirtins sausio 1 d., kai bus pradėta taikyti nauja gyvulių identifikavimo sistema, kuri, mano nuomone, yra visiškas laiko gaišimas.
Vidurio laikotarpio apžvalga atnešdaug pokyčių ir dar daugiau atneš jų ateityje. Tačiau manau, kad turime iš naujo įvertinti šių pokyčių poveikį pramonei. Mano vietovėje daugelis avių ir karvių žindenių augintojų tiesiog palieka pramonę.
Tai labai didelį nerimą kelianti tendencija. Turime apsvarstyti abu šiuos sektorius ir įvertinti, kaip iš tiesų jiems padedame. Ar galime pasiekti daugiau? Ar galime juos išlaikyti? Turime nepamiršti, kad daugelis šių sektorių, pvz., avių ir karvių žindenių, veikia aplinkos požiūriu pažeidžiamose zonose, kalnuotose ir jokių kitų alternatyvų neturinčiose vietovėse, todėl manau, kad turime dar kartą apsvarstyti, kaip remiame šias pramonės sritis.
Patrick Le Hyaric
Ponia pirmininke, Komisijos nare, minėjote, kad žemės ūkio kriz- gili, tačiau tai mums jau žinoma. Iš tikrųjų, smulkieji ir vidutiniai ūkiai neįstengia išspręsti savo problemų. Vis dėlto, Komisijos nare, šią padėtį sukūrne techninės problemos, o jūsų vykdyta reguliavimo panaikinimo politika, pagrindinių bendros žemės ūkio politikos principų nesilaikymas, atsisakymas grįžti prie minimalaus atlygio už darbą ir visapusiškas požiūris į laisvą prekybą, prieštaraujantis Bendrijos prioritetų nustatymo principui.
Artėja naujas bendros žemės ūkio politikos laikotarpis, todėl turime apsvarstyti žemės ūkio darbą kaip visuotinės svarbos užduotį, prisidedančią prie bendrosios visuomenės gerovės kūrimo. Todėl nauja žemės ūkio politika taip pat turi būti maisto, aplinkos ir teritorinpolitika.
Prieš priimdami sprendimą dėl biudžetinių aspektų, pirmiausia turime nustatyti šios politikos tikslus ir kryptį. Bet kuriuo atveju tai reiškia, kad bus garantuojamas minimalus bazinis atlygis už darbą, einama prie produktyviosios žemės ūkio pramonės, kuri didina vertę ir kuria darbo vietas, ir skatinama žemės ūkio plėtra, kurioje laikomasi maisto tiekimo nepriklausomumo principo ir kovojama su badu.
Šiuo metu visi požymiai rodo, kad socialinis, aplinkos apsaugos ir sveikatos priežiūros veiksmingumas priklauso nuo žemės ūkio, vertinant vieno žmogaus, individualaus ūkininko, o ne pramonės mastu. Tai turėtų būti mūsų diskusijų tema, jei ketiname galiausiai įveikti krizę žemės ūkyje.
Lorenzo Fontana
EFD frakcijos vardu. - (IT) Ponia pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, dabartinkrizė, nuo kurios kenčia žemės ūkis - akivaizdus sparčios teritorinės plėtros, kurią Europos Sąjunga vykdo pastaraisiais metais, ir, visų svarbiausia, pernelyg greitos rinkų globalizacijos rezultatas.
Žemės ūkio sektorius turi būti apsaugotas ir apgintas, taikant Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo numatytus principus, ypač 32-38 straipsnius, ypatingą dėmesį skiriant tikslams, kurių siekiant reikia vadovautis konkrečiomis teisės normomis. Šiame sektoriuje taisyklės, reglamentuojančios intervenciją rinkos krizės atveju, neleidžia reikšmingai reaguoti į žemės ūkio poreikius, imantis konkrečių veiksmų apsaugoti ūkininkus itin sudėtingu laikotarpiu, kai krizpaliečia visą žemės ūkį, ypač vaisių ir daržovių sektorių, pvz., obuolių ir persikų, taip pat javų, pvz., kviečių ir kukurūzų.
Ūkininkams reikia ne tik padėti - jiems turi būti garantuota ir rinkos apsauga, kaip nustatyta pagrindinėse Sutarties nuostatose. Deja, šiuo metu taikomos tik labai ribotos priemonės. Tai pastebėjome jau anksčiau, pvz., ištikus pieno krizei ir dabartinei vaisių ir daržovių krizei.
Laikas Europai priimti įžvalgesnius sprendimus tam, kad iš tikrųjų visapusiškai paremtume savo ūkininkus, ūkius ir žemę, kuriais dažnai nesirūpiname. Be to, reikėtų nuodugniai apsvarstyti, kas šiuo metu daroma Europos rinkoje siekiant paskatinti pirkti mūsų žemės ūkio produktus, o ne produkciją, kuri gaminama ne Europos Sąjungoje. Dar kartą pakartosiu, kad tai labai svarbu vaisių ir daržovių sektoriui.
Kurdami konkrečias taisykles, kurios būtų privalomos visoje Europos Sąjungoje, ir užtikrindami, kad jų laikytųsi trečiosios šalys, su kuriomis mus sieja svarbi žemės ūkio produkcijos prekyba, galbūt galėsime pradėti kurti ne tokią iškreiptą rinką ir geriau apginti ES ūkininkus ir žemės ūkio produkciją.
Georgios Papastamkos
(EL) Ponia pirmininke, kaimo ekonomikos sektoriai: kviečių, alyvuogių aliejaus, medvilnės, vaisių ir daržovių iš tikrųjų kenčia. Tarp Graikijos persikų augintojų auga pyktis. Galiu pasakyti tik tiek, kad šiuo metu, kai čia diskutuojame, pūva apie 200 000 tonų neparduotų persikų.
Kviečių sektoriuje padėtis vis dar kritiška, todėl valstybėse narėse nedelsiant turi būti pradėta valstybės intervencija. Privalome remti produktų, pažymėtų saugomomis kilmės vietos nuorodomis ir saugomomis geografinėmis nuorodomis, gamybą.
Galvijų augintojai taip pat susidūrsu didžiule krize. Be to, pasielgėme teisingai, imdamiesi iniciatyvos saugoti pieno sektorių. Galvijų augintojai šiaurės Graikijoje užblokavo muitinės postą. Vienas iš pagrįstų jų reikalavimų - nurodyti kilmės vietos pavadinimą pieno produktų etiketėse. Mano nuomone, kilmės vietos žymėjimas gina tiek gamintojus, tiek vartotojus.
Mums reikia daugiau žemės ūkio produktų pardavimo tiek Europos Sąjungoje, tiek už jos ribų, trečiosiose šalyse, skatinimo priemonių. Turime dar labiau racionalizuoti rinkas, veiksmingai stebėti tiekimo grandinės skaidrumą ir mažinti bet kokį atotrūkį tarp gamintojų ir vartotojų kainų.
Kaip minėjau diskusijose dėl 2010 m. biudžeto, ypač svarbu palaikyti pakankamą žemės ūkio išlaidų maržą biudžete siekiant patenkinti nenumatytus kitų žemės ūkio sektorių poreikius.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Beveik visas žemės ūkio sektorius Europoje apimtas krizės. Tai įvyko ne vien dėl pasaulio ekonomikos krizės ir recesijos, vidaus ir išorės rinkų susitraukimo, bet ir dėl bendros žemės ūkio politikos, naujos liberaliosios politikos, kurią Europos Komisija vykdpastaraisiais metais. Tai pagrindiniai veiksniai, kurie sukėldabartinę krizę. Jei žemės ūkio sektorius jau dabar susiduria su didžiulėmis problemomis dėl pelno, kas nutiks, jei nuo 2013 m. žemės ūkio biudžetas bus gerokai sumažintas, kaip daugelis pageidauja? Tai privers suabejoti maisto tiekimo saugumu Europoje.
Dabartinpadėtis ypač kelia nerimą galvijų, kiaulių, vaisių ir daržovių augintojams. Palankiai vertinu Komisijos narės norą skirti daugiau pinigų gamintojų organizacijoms, tačiau to neužteks sektoriaus problemoms išspręsti. Nerimą kelia ir tai, kad pastaruosius šešerius metus Europos Sąjunga buvo grynoji jautienos importuotoja. Dabar esame išorės rinkų valioje.
Julie Girling
Ponia pirmininke, jeigu jums įdomu, kaip iš tikrųjų sunku ūkininkams, įvertinkite Jungtinės Karalystės vyriausybės nustatytą naują mažų pajamų ribą. Tai riba, kurią peržengusi šeima pasmerkta gyventi skurde. Naujausi Jungtinės Karalystės duomenys rodo, kad ketvirtadalis visų Didžiosios Britanijos ūkininkų patenka į šią kategoriją.
Tačiau jeigu siekiame padėti ūkininkams, nepakanka vien keisti žemės ūkio politiką. Turime pasitelkti visa apimantį požiūrį. Vartotojai pageidauja pirkti kokybiškus maisto produktus, pagamintus kuo arčiau namų. Europos Parlamentas privalo atsižvelgti į vartotojų reikalavimą aiškiai nurodyti kilmės šalį maisto produktų etiketėse, kad jie žinotų, iš kur maistas atvežtas. Kilmės šalis jau nurodoma daugelio maisto produktų etiketėse, todėl nesuprantama, kodėl privalomas kilmės šalies žymėjimas negali būti taikomas visiems likusiems sektoriams, įskaitant pagrindines perdirbtų maisto produktų sudėtines dalis.
Europos Parlamentas turės galimybę spręsti šį klausimą kitų metų pradžioje. Nepraleiskime šios progos.
Ilda Figueiredo
(PT) Per daugelį metų, o vėliau, siūlydami keisti bendrą žemės ūkio politiką, bandėme įspėti apie jos padarinius ir teikėme alternatyvius sprendimus. Deja, niekas neklausė, ir šiandien galiausiai atsidūrėme pražūtingoje padėtyje, kaip ir Portugalijos žemės ūkis. Įspėjome apie tarptautinės prekybos žemės ūkio maisto produktais liberalizavimo padarinius. Įtikinėjome, kad negalima traktuoti žemės ūkio kaip kažkokios pramoninės prekės ir įtraukti jo į Pasaulio prekybos organizacijos derybas, kad žemės ūkis netaptų vertybinių popierių rinkos ir finansinių spekuliacijų objektu.
Visada tvirtinome, kad prioritetą reikia teikti maisto nepriklausomumui ir saugai, o žemdirbiams turi būti skiriamas tinkamas dėmesys. Būtent todėl nepritarėme, kad būtų panaikintos pagalbinės gamybinės medžiagos ir nutrauktos pieno kvotos. Visada atkreipdavome dėmesį į tai, kad žemės ūkis pietinėse ES šalyse turi išskirtinių savybių, į kurias būtina atsižvelgti, jei norime apsaugoti kokybiškų maisto produktų, įskaitant vyną, alyvuogių aliejų, vaisius ir daržoves, ryžius, mėsą ir pieną, gamybą. Tai produktai, kurių gamybos sąlygos labai skiriasi nuo kituose rajonuose esančių gamybos sąlygų.
Todėl primygtinai reikalaujame persvarstyti šias politikos sritis, atsižvelgiant į aukštas gamybos veiksnių, pvz., dyzelio, elektros, trąšų, pašarų, kreditų ir draudimo, kainas. Ūkininkams turime padėti, vykdydami gamintojus remiančią ir darbo vietas kaimo vietose kuriančią politiką.
Metas teikti prioritetą šeimos ūkininkavimui ir kaimo vietovėms, kurios vis labiau tuštėja, taip pat regioninei produkcijai ir vietinėms rūšims. Mūsų ūkininkai to nusipelnė, nes būtent jie gamina tai, ko reikia, kad mes būtume pavalgę ir sotūs.
John Stuart Agnew
Ponia pirmininke, panašu, kad laikinai prisijungiau prie Marianos Harkin gerbėjų klubo, nes noriu atkreipti jūsų dėmesį į krizę galvijų pašarų rinkoje, būtent į nedidelį genetiškai modifikuotų medžiagų kiekį, kuris gali būti aptiktas 60 000 tonų sojos pupelių krovinyje.
Jei šios medžiagos nepriskiriamos ES leistinoms rūšims, krovinio nebus leista iškrauti. Tokiu atveju krovinio siuntėjo išlaidos sudarys 2,3 mln. svarų sterlingų, taip pat kils didelsumaištis, nes sunkvežimiai grįš tušti į pašarų gamyklas, kurios staiga susidurs su problema, kur rasti alternatyvų baltymų šaltinį per labai trumpą laiką.
Po didžiulio spaudimo šiuo klausimu ES Komisija patvirtino dar keturias genetiškai modifikuotų kukurūzų rūšis, kurias laiko saugiais teršalais. Reikia kelerių ilgų metų, kad Europoje būtų priimti tokie sprendimai, o štai Amerikos ūkiai nuolat patvirtina naujas genetiškai modifikuotų kukurūzų rūšis. Ši problema vėl iškils po vienų ar kitų metų.
Šiuo metu taip pat turime keletą genetiškai modifikuotų linų ir medvilnės produktų, kurių nedidelis kiekis gali būti lengvai netyčia įmaišytas į didelį sojos krovinį, todėl toks krovinys taip pat būtų nepriimtas.
Keista, kad leidžiamas nedidelis akmenukų, dirvožemio, negyvų vabzdžių, metalo dulkių ir medžio skiedrų kiekis, tačiau visiškai neleidžiama įmaišyti nvieno sveiko kukurūzo grūdo.
Šios visiško netoleravimo politikos sukurtas neaiškumas nulėmstaiga išaugusias draudimo įmokas krovinių siuntėjams, kurios perkeliamos galvijų augintojams - jau nekalbu apie nerimo jausmą, kai augintojui pranešama, kad jo pašarų užsakymas negali būti įvykdytas.
Tai labai nepalanki padėtis, kuri sukuria nereikalingą krizę mėsos ir kiaušinių gamyboje. Raginu Komisiją spręsti šią problemą praktiškiau ir nuovokiau, t. y. nustatant panašų genetiškai modifikuotų priemaišų toleravimo lygį kaip ir kitiems teršalams.
Giovanni La Via
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, aš taip pat norėčiau padėkoti Komisijos narei už jos analizę, tačiau norėčiau pabrėžti, kad kai kuriuose gamybos sektoriuose dėl krizės į pavojų statomas žemės ūkis daugelyje mūsų nuostabiosios Europos vietovių.
Visų pirma, dėl krizės, nuo kurios pastaraisiais mėnesiais kentėjo kviečių augintojai, šiuo metu taip sumažėjo kainos, kad jau nepadengia išlaidų, o daugelyje Europos vietovių šiais metais sumažėjo apsėtų plotų, turbūt net 30 proc., ypač atokiose vietovėse, kuriose alternatyvaus žemės panaudojimo galimybės yra ribotos. Antra vertus, dėl vaisių ir daržovių sektoriaus tai Komisijos naratkreipdėmesį į vieną aspektą, kuris būdingas naujam bendrajam rinkos organizavimui, paliekančiam gamintojų organizacijas vienas kovoti su krize.
Be abejo, pagal veiklos programas tam skirti ištekliai - riboti, ir jų jokiu būdu nepakanka, kad galėtume įsikišti, ištikus struktūrinėms krizėms, kurios labai plačiai pasklinda, kaip ir krizė, kurią šiuo metu stengiamės įveikti. Kaip minėjote, ūkininkai galbūt gali patenkinti poreikius, nuimdami neprinokusį derlių arba sunaikindami nedidelę dalį derliaus, esant mažam paklausos ir pasiūlos neatitikimui įprastais metais, tačiau tikrai ne per tokią plačiai paplitusią krizę, kurią patiriame šiuo metu.
Tai taip pat pasakytina apie alyvuogių aliejaus ir kitus sektorius. Bet manau, kad šiuo metu svarbu paprašyti Komisijos narės pateikti pasiūlymų rinkinį - išsamų pasiūlymą, kuris apimtų visus kitus sektorius, kuriuose, išskyrus pieno, dar nesulaukta konkrečių krizės, su kuria susidūrėme, įveikimo veiksmų.
Iratxe García Pérez
(ES) Ponia pirmininke, žemės ūkis nebuvo apsaugotas nuo sunkumų, kurie patiriami apskritai visoje ekonomikoje. Prieš keletą mėnesių turėjome galimybę aptarti pieno gamintojų padėtį, bet net tuomet daugelis iš mūsų sakė, kad krizdaro įtaką ir kitiems žemės ūkio sektoriams.
Visas sektorius atsidūrsudėtingoje padėtyje: daugelio produktų supirkimo kainos - žemos, o daugelio ūkių pajamos pradeda kristi žemiau pelningumo ribos. Ši padėtis rodo disbalansą tarp dabartinių žemės ūkio ir maisto sektorių vertės grandinėje. Skaidrumo kainų nustatymo sistemoje siekimas ir suinteresuotųjų šalių derybinio pajėgumo atkūrimas, remiantis galiojančiais teisės aktais - tai kausimai, kuriuos turime spręsti.
Kitas nerimą keliantis klausimas šiomis sudėtingomis aplinkybėmis - mūsų ūkininkų, kurie, priešingai nei jų konkurentai, patiria dideles gamybos išlaidas, konkurencingumo mažėjimas. Raginu taikyti visas bendrąsias paramos priemones; be to, sprendimai neturi būti siejami su valstybės narės gebėjimu imtis tam tikrų veiksmų.
Peter Jahr
(DE) Ponia pirmininke, pirmiausia norėčiau pasakyti, kad esu labai dėkingas už tai, kad šiandien diskutuojame šiuo klausimu, nes žiniasklaidoje susidaro įspūdis, kad krizpatiriama tik pieno sektoriuje. Taip niekada nebuvo ir nėra, todėl krizės paliestiems ūkininkams labai svarbu, kad šiandien Europos Parlamente svarstytume jų padėtį.
Ekonomikos krizpadardidelę žalą ūkininkams. Paskutiniai finansiniai metai buvo patys blogiausi per visą dešimtmetį. Daugelio ūkių pelnas gerokai smuko, todėl ūkininkai atsidūrsudėtingoje padėtyje. Ekonomikos krizatskleidžia klaidas - klaidas, kurias daro žmogus. Kriztampa nelaime tik tuomet, kai nesiimama jokių veiksmų. Kita vertus, kadangi ekonomikos krizatskleidžia žmogaus padarytas klaidas, galime pradėti tas klaidas taisyti.
Bet kurioje krizėje slypi ir galimybės, ir būtent šiomis galimybėmis turime pasinaudoti. Komisija, visų pirma, turi reaguoti greičiau ir nuosekliau, sutrikus ekonominės sistemos pusiausvyrai. Antra, turime sukurti politinį pagrindą, leidžiantį ūkininkams patiems reguliuoti rinką. Trečia, turime gerokai padidinti teisinius gamintojų organizacijų įgaliojimus. Ketvirta, turime stipriai pagerinti ir supaprastinti žemės ūkio žaliavų naudojimą atsinaujinančios energijos gamybai rinkos reguliavimo priemonėmis. Penkta, užuot diskutavę apie popierizmo mažinimą, privalome galiausiai iš esmės spręsti šią problemą.
Taigi, dar kartą raginu pasimokyti iš krizės ir pasinaudoti jos suteikiamomis galimybėmis: esame skolingi ne vien tik sau, bet, visų pirma, ES ūkininkams. Šiuo atžvilgiu nekantriai laukiu iš Komisijos priemonių paketo 2010 m. pradžioje, kad vėliau galėtume jį nuodugniai apsvarstyti atsakingame komitete.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Komisijos nare, norėčiau padėkoti už tai, kad atvykote į šį Parlamementą- taip elgėtės reguliariai visos savo kadencijos metu - neatsižvelgiant į tai, kad Komisijos sudėtis šiuo metu keičiasi. Vis dėlto žemės ūkio problemos nepaiso politinio kalendoriaus įgeidžių, ir ūkininkai tikisi, kad išspręsime jų problemas, sunkumus ir rūpesčius.
Kaip visi žinome, ekonomikos krizpalietir žemės ūkį - ne vien tik pieno sektorių, kaip verčia manyti žiniasklaida, bet ir kitus sektorius. Pieno, vaisių ir daržovių, javų ir alyvuogių aliejaus sektoriai stipriai nukentėjo nuo krizės per pastaruosius mėnesius, kaip anksčiau mėsos gamyba dėl tuo metu siaubingai išaugusių gamybos išlaidų.
Padėtis vaisių ir daržovių sektoriuje gali dar labiau pablogėti, kai Maroko produkcijai dar plačiau atsivers rinka, vadovaujantis nauju susitarimu, kuris šiuo metu svarstomas. Tiesa, kaip pažymėjo Komisijos narė, pastarosiomis savaitėmis rinkos pradėjo rodyti teigiamus ženklus, bet nereikia tuo per daug džiaugtis, nes prasidėjus kilimui, kaip visi tikimės, neabejotinai pakils naftos kainos, o dėl to neišvengiamai išaugs žemės ūkio produkcijos gamybos išlaidos.
Todėl, Komisijos nare, nepaisant politinio kalendoriaus, Parlamentas priverstas reikalauti, kad Komisija pateiktų šių problemų sprendimo būdus. Ūkininkai laukia politinių ženklų iš Parlamento ir Komisijos, todėl šioms diskusijoms, kurios čia šiandien vyksta, paskirtas laikas - visiškai tinkamas. Tikimės, kad Komisija duos tam tikrus ženklus ir praneš apie savo turimą informaciją, taip pat kokių priemonių siūlo imtis artimiausiu metu siekiant spręsti šias problemas.
Michel Dantin
(FR) Ponia pirmininke, Komisijos nare, dar kartą dėkoju už jūsų dėmesį.
Kainų kriz2007-2008 m. parodnepalankią vartotojų padėtį kainų nestabilumo atžvilgiu. 2009 m. krizūkiams padardaug daugiau žalos, negu rodo turimi duomenys. Kodėl? Todėl, kad daugelis tvirtino, jog žemės ūkio produktų kainų augimo tendencija - pastovi, ir, be jokios abejonės, ūkininkai investavo gerokai per daug 2008 m. ir 2009 m. pradžioje - gerokai per daug, nes 2000 m. pradžioje prasidėjo delsimas.
Komisijos nare, keletą kartų minėjote, kad nebenorite kištis į rinkos reguliavimą, taikydama tokį patį metodą. Bet nejaugi per pastaruosius dvidešimt metų užmiršome, kad žemės ūkio prekės - tai, visų pirma, maisto produktai ir kad būtinas tam tikras kainų stabilumas abiejose grandinės galuose? Viena vertus, kainų stabilumas reikalingas vartotojo lygmeniu, nes dėl kitų finansinių įsipareigojimų, pvz., įkeitimo, vaikų auklėjimo ir poilsio veiklos, vartotojams nebelieka pakankamai pajamų, kad jie galėtų įveikti kainų svyravimus. Kita vertus, būtinas kainų stabilumas gamintojo lygmeniu, nes verslo veikla susijusi su kapitalu, kuris reikalauja didelių investicijų.
Sektorių organizacija, apimanti visus tiekimo grandinės elementus, ir nauji žaidėjai - kalbu apie viešojo maitinimo sektorių ir apdirbimo įmones, gaminančias greitai užšaldomus ar net šviežius produktus - neabejotinai gali paskatinti taikyti privačias kainų stabilizavimo priemones.
Komisijos nare, ar manote, kad galima rasti šio klausimo sprendimo būdą ir ar Komisija pasirengusi dalyvauti tokiose diskusijose?
Diane Dodds
Ponia pirmininke, norėčiau padėkoti Komisijos narei, kad ir vėl dalyvauja mūsų diskusijose, ir norėčiau pabrėžti keletą problemų, kurios ypač dažnai reiškėsi Šiaurės Airijos žemės ūkio pramonėje pastaruosius kelis mėnesius. Komisijos nare, tikriausiai skaitėte, kad pastarąsias kelias savaites Fermanos grafystėje žmonės kentėjo nuo baisaus potvynio. Jis sukėllabai didelių sunkumų ūkininkams dar ir todėl, kad jie negalėjo pasiekti laukuose esančių atsargų, nes dėl stipraus lietaus keliai buvo uždaryti arba neįvažiuojami. Tai taip pat apribojo jų galimybę purkšti srutas ir padidino bendrus jų patirtus nuostolius. Raginu Komisiją išnagrinėti šį klausimą ir nustatyti, ar galima suteikti tiesioginę pagalbą šio sektoriaus ūkininkams.
Taip pat raginu Komisiją skirti dėmesio Šiaurės Airijos bulvių pramonei. Neseniai man paraškeli bulvių augintojai, nes jie taip pat stipriai nukentėjo nuo pastarosiomis savaitėmis iškritusio didelio kritulių kiekio. Jie labai nerimauja, kad nepajėgs nuimti bulvių derliaus. Be to, kadangi su žiemos pradžia sparčiai artinasi ir speigai, baiminasi, kad visai praras derlių. Kartoju, ši pramon- ir dalis žemės ūkio pramonės Šiaurės Airijoje - išgyvena labai sunkius laikus.
Neseniai taip pat susitikau su keliais kiaušinių gamintojais - ūkininkais, kurie šiuo metu pradeda naudoti padidintus narvus. Jie norėtų gauti Komisijos garantiją, kad jiems nereikės vėl greitai keisti šių narvų. Dar kartą norėčiau paraginti Komisiją išnagrinėti šį klausimą.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Ponia pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, krizžemės ūkio sektoriuje - ypač sunki, ir kyla grėsmė, kad ji taps nepataisoma.
Mano regione, Apulijoje, alyvuogių auginimas - pagrindinveikla ir vienas didžiausių pajamų šaltinių. Šiais metais alyvuogių kaina nukrito iki 30 EUR už 100 kg, o didmeninaliejaus kaina nukrito iki 2,50 EUR už kilogramą. Esant tokioms kainoms, gamintojai dirba nuostolingai. Aukščiausios kokybės pirmojo spaudimo alyvuogių aliejus, žaliasis auksas, kuris visais laikais buvo mano šalies pasididžiavimas, gali virsti pilietine ir socialine "mirtimi". Visame regione ūkininkai blokuoja kelius ir rengia demonstracijas.
Minėjote, kad padėtis gerėja ir kainos vėl kyla, bet supažindinau jus su kita padėtimi, su kuria kasdien susiduriu. Reikia imtis skubių priemonių, todėl raginu solidarumo fondą, kuris buvo naudotas pienui, pradėti naudoti alyvuogių produkcijai, vaisiams ir daržovėms. Dėl alyvuogių produkcijos, Komisijos nare, raginu imtis papildomų skubių priemonių, būtent - iš dalies pakeisti Komisijos reglamentą (EEB) Nr. 2568/91 dėl alyvuogių aliejaus ir maišyto alyvuogių išspaudų aliejaus savybių, įtraukiant branduolinę magnetinio rezonanso topografiją į analizės metodus. Tai užkirstų kelią niekada nesibaigiančiai apgavystei, kai prekybos centrų lentynose išdėliojami buteliai, ant kurių užrašyta "aukščiausios kokybės pirmojo spaudimo aliejus", kuriuose iš tiesų supiltas išvalyto ar rafinuoto alyvuogių aliejaus mišinys.
Elisabeth Köstinger
(DE) Ponia pirmininke, ponia M. Fischer Boel, labai dėkoju už jūsų pranešimą. Tai labai svarbus ženklas mūsų ūkininkams, kurie turi gyventi šios įtemptos rinkos padėties sąlygomis.
Pranešime taip pat minėjote, kad žemės ūkio sektoriuje krito paklausa. Būtent todėl svarbu pagyvinti šį sektorių ir skatinti pardavimą. Šiuo metu, labiau nei bet kada, Komisija turi išmokti atpažinti krizes pačioje jų pradžioje, nepaisant gamybos šakos, ir greitai ir veiksmingai imtis reikalingų priemonių, kad krizės būtų įveiktos.
Esu įsitikinusi, kad tokiam jautriam sektoriui kaip maisto produktų gamyba ypač reikalingos rinkos priemonės. Žemės ūkio teikiama papildoma nauda, kurią sukuriame saugodami Europos kultūros kraštovaizdžius, kaimo vietovių priežiūrą, biologinę įvairovę ir dar daugelį kitų dalykų - nepakeičiama. Turime visa tai išsaugoti ir skirti tam pakankamai dėmesio būsimose diskusijose dėl naujos žemės ūkio politikos.
Marc Tarabella
(FR) Ponia pirmininke, Komisijos nare, norėčiau padėkoti už tai, kad aptarėte įvairių žemės ūkio produkcijos rūšių kainų skirtumus. Padarėte išvadą, jog turime toliau stebėti padėtį, kad, prireikus, galėtume imtis veiksmų.
Iš tiesų, nepamiršote paminėti nestabilumo - tai pavojingiausias šiuolaikinio ūkininko priešas. Tiesiog norėčiau pritarti būtinumui atkurti ir išlaikyti viešąją kainodaros ir reguliavimo politiką. Be to, ir ateityje išliks poreikis įtvirtinti šią viešąją reguliavimo politiką, pvz., vykdyti kainų ir maržų stebėseną, kad kainos būtų teisingai nustatomos visiems gamybos dalyviams, ar tai būtų gamintojai, apdirbimo įmonės, ar platintojai.
Jei šiandien leisime, kad kainodara būtų reguliuojama privačiu lygmeniu, tai platintojai ir apdirbimo įmonės visuomet turės antkainius, o gamintojai visuomet patirs nuostolius. O vietinis žemės ūkis nuolat susidurs su didelėmis problemomis. Galiausiai, pirmininke, negalime nekreipti dėmesio į tai, kad privalome derėtis ir su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis, ypač dėl kviečių kainos, kuri Čikagoje yra fiksuota, nes sprendžiame ne vien Europos, o viso pasaulio klausimą.
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Ponia pirmininke, Komisijos nare, man nerimą kelia tai, kad dažnai koordinacijos stoka lemia tvarumo kriterijų netaikymą žemės ūkyje.
Norėčiau užduoti jums du klausimus: kodėl šiuo metu, kai pietų Europoje žemės virsta dykumomis, ir tam didelį poveikį daro klimato kaita, taip pat atsižvelgiant į tai, kad žemėnauda - svarbiausias dalykas, mokami pinigai, kad būtų raunami alyvmedžiai ir vynmedžiai? Tai reiškia, kad Europa moka už tai, kad turėtų daugiau dykumų! Ar ketinate tai sustabdyti?
Antras svarbus klausimas - susitarimas su Maroku. Jei Europa vykdo bendrąją užsienio politiką, ji turi ginti savo piliečių ir Europos gamintojų interesus. Europa derasi dėl susitarimo su Maroku, kuris maldauja jį sudaryti, neatsižvelgdama į abipusiškumo principą, neužtikrindama sveikatos apsaugos ir insekticidų bei maisto produktų kokybės programų vykdymo.
Kaip gali būti, kad šis procesas ne tik atveria kelią produktams, kuriems nustatyti didžiausi kvotų apribojimai, bet ir stato kokybę į pavojų?
Béla Glattfelder
(HU) Tai, kad šiuo metu kalbame apie krizę žemės ūkio sektoriuje - pirmaeilės svarbos klausimas, nes paaiškėjo keletas rengiamų planų, pagal kuriuos subsidijos žemės ūkiui bus palaipsniui nutrauktos nuo 2013 m. Nepamirškime, kokių skaudžių padarinių turėjo neseniai įgyvendintos liberalios priemonės. Pasimokykime iš šių pavyzdžių, kad vėl nekartotume tų pačių klaidų. Žemės ūkio svarba ateinančiais metais tik didės, nes kenčiančių alkį žmonių skaičius mūsų planetoje nuolatos auga.
Supaprastinimo priemonių klausimu, deja, ūkininkai mano, kad kaskart, kai minimi supaprastinimai, jie iš tikrųjų niekada neįvykdomi. Ūkininkai privalo taikytis prie vis sudėtingesnių sistemų. Numatoma tęsti naujas gyvūnų gerovės gerinimo priemones. Visa tai didina išlaidas, su kuriomis jų konkurentai nesusiduria. Be to, kiekviena nauja gyvūnų gerovės gerinimo priemonreikalauja dar didesnių energijos sąnaudų, dėl kurių didėja išmetamo CO2 kiekis.
Karin Kadenbach
(DE) Pone pirmininke, per diskusijas dėl savo gairių, José M D. Barroso teigė, kad tvarumas ir biologinės įvairovės išsaugojimas bus prioritetiniai ES politikos tikslai dabartinės kadencijos laikotarpiu. Todėl šių tikslų turi būti siekiama visose politikos srityse ir, be abejo, ypač žemės ūkio srityje. Šiandien norėčiau primygtinai visus paraginti skatinti ir remti priemones - tik tokias priemones, kurios prisideda prie biologinės įvairovės išsaugojimo ir tvarumo.
Seán Kelly
Pone pirmininke, džiaugiuosi šiomis diskusijomis. Daugelio čia paminėtų problemų negalime iki galo išspręsti, tačiau galime labai prisidėti prie kitų problemų sprendimo. Kolegos ypač pabrėžper didelio reguliavimo problemą; šį klausimą iškėlir daugelis ūkininkų visoje Europos Sąjungoje. Žmonės taip pat susirūpinę genetiškai modifikuotų maisto produktų klausimu, ir aš visiškai sutinku su jais, kad šioje srityje būtinai reikia imtis veiksmų.
Tačiau viena sritis, kuri, mano manymu, taip pat svarbi - galvijų eksportas. Kyla pavojus sukurti tiek daug taisyklių, kad galvijų eksportas pareikalaus pernelyg didelių išlaidų, ypač iš ūkininkų ir asmenų, eksportuojančių galvijus iš jų gimtosios Airijos salos.
Būtų įdomu palyginti, pvz., šiandien į šiuos Europos Parlamento rūmus atvykusių narių kelionės tvarkaraštį su į užsienį eksportuojamų galvijų kelionės tvarkaraščiu. Man regis, EP nariai kartais patiria didesnį stresą.
Šiuo atžvilgiu turime būti labai atsargūs ir nenustatyti per didelių reikalavimų, kad neišstumtume savęs iš rinkos.
Pirmininkas
Dėkoju jums, pone S. Kelly. Kadangi šiame Parlamente visus narius raginame kalbėti gimtąja kalba, norėčiau atkreipti dėmesį, kad savo kalbą pradėjote "Merci, Monsieur pirmininke". Manau, prašėte ne mano malonės, o mėginote pasakyti "ačiū" - graikų kalba reikėtų sakyti "Ευχαριστώ, κύριε Πρόεδρε"!
Gabriel Mato Adrover
(ES) Pone pirmininke, padėtis žemės ūkio sektoriuje ne tik kelia susirūpinimą. Pažymėsiu, kad ši padėtis - netvari: ūkininkų pajamos mažėja, o skirtumas tarp ūkininkų įplaukų ir rinkos kainų, taikomų vartotojams, kiekvieną dieną didėja. Veiklos tęstinumas jau tapo utopija, o asociacijos susitarimai nuolat pažeidinėjami, kaip skandalinguoju pomidorų iš Maroko importo atveju, kurį nagrinėjo Europos kovos su sukčiavimu tarnyba, o Komisija nesiėmjokių ryžtingų veiksmų. Augalų sveikatos taisyklės ir šio sektoriaus kontroltaikomos nevienodai ir sukuria labai nesąžiningas sąlygas.
Jeigu paminėsiu ir konkrečius atvejus, pvz., muito sumažinimą bananų sektoriui, kuris atneš labai neigiamų padarinių, arba tai, kad gyvulių augintojai neįstengia padengti sąnaudų, pritarsite man, kad šio sektoriaus ateitis - labai neaiški.
Be to, žemės ūkio atokiausiuose regionuose ateitis - ne tik neaiški, bet ir kelia didelį nerimą. Ūkininkai suinteresuoti tęsti ūkininkavimą, tačiau tai kasdien tampa vis sunkiau. Komisija privalo suprasti žemės ūkio svarbą. Reikia rimčiau į tai pažvelgti!
Herbert Dorfmann
(DE) Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, iš tiesų šiuo metu krizapėmusi daugelį žemės ūkio sektorių. Be abejo, yra daug šios krizės priežasčių. Viena iš jų - pastaraisiais metais vykdytas žemės ūkio politikos liberalizavimas. Jeigu iš bendrosios žemės ūkio politikos pašalinsime vis daugiau apsaugos tinklų, kainų svyravimai tik didės. Tai sukels dar didesnių problemų mūsų ūkininkams.
Todėl trumpojo laikotarpio tikslas, be abejonės, turi būti sprendimas, padėsiantis įveikti šią krizę. Tačiau, visų pirma, persvarstydami žemės ūkio politiką, turime nuspręsti, kaip galėtume sumažinti šiuos kainų svyravimus. Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, mes, Parlamento nariai, turime imtis aktyvių veiksmų. Be abejo, reikėtų teigiamai vertinti tai, kad pastarosiomis dienomis Paryžiuje vyko žemės ūkio ministrų susitikimas, kuriame buvo aptartas šis klausimas. Tačiau mūsų darbas Parlamente - atskleisti naują vaidmenį ES ūkininkams. Turime rasti demokratinių sprendimų mūsų būsimai žemės ūkio politikai.
Mariann Fischer Boel
Komisijos narė. - Pone pirmininke, pamėginsiu atsakyti į kai kuriuos iškeltus klausimus, tačiau iš šių diskusijų aiškiai matyti, kad yra bendras supratimas apie problemas, su kuriomis šiuo metu susiduriama ES žemės ūkio sektoriuje.
Visų pirma, šiek tiek nustebino tai, kad žemės ūkio sektoriuje atsisakėme apsaugos tinklo. Tikrai taip nėra. Iš tikrųjų, apsaugos tinklą taikome tais atvejais, kai ūkininkams reikia paramos. Nuolatinis apsaugos tinklas - tai tiesioginės išmokos. Šis tinklas skirtas apsaugoti ūkininkus ir jis veikia. Be to, prireikus gali būti taikomos šios priemonės: įvairios intervencijos sistemos, privatus sandėliavimas, eksporto grąžinamųjų išmokų sistema.
Dėl supaprastinimo ir biurokratizmo visiškai jums pritariu - turime stengtis kiek įmanoma palengvinti padėtį mūsų ūkininkams. Todėl trečiadienį Tarybos posėdyje pateiksiu Tarybai keletą pasiūlymų, kuriuos reikėtų aptarti dėl reguliavimo panaikinimo.
Taryba pateik39 pasiūlymus, ir daugeliui iš jų tikrai galime pritarti. Kiti pasiūlymai turi politinių aspektų ir susiję su laikotarpiu, kuris prasidės 2013 m., tačiau esu įsitikinusi, kad tarp jų rastumėte labai įdomių pasiūlymų.
Dėl pasiūlymų, kuriuose keliamas genetiškai modifikuotų organizmų (GMO) klausimas, manau, žinote, kad visiškai pritariu jūsų nuomonei, ir sutinku, kad svarbu rasti techninį sprendimą dėl nepatvirtintų GMO buvimo produktuose. Tikiuosi, kitos kadencijos Komisija pateiks tokį pasiūlymą.
Tiesa, kad Europos Sąjunga - didžiausia žemės ūkio produktų importuotoja, tačiau Europos Sąjunga - ir didžiausia žemės ūkio produktų eksportuotoja. Taip yra todėl, kad turime labai gerą prekių: Europos produktai užsienio rinkose laikomi aukštos kokybės prekėmis. Todėl pasiūlymas įvesti naujas mūsų produkcijos apsaugos taisykles būtų žalingas ES žemės ūkio sektoriui.
Taigi, mums reikia toliau palaikyti matomumą eksporto rinkose, ir manau, kad ateityje - tikiuosi, iš Europos Parlamento sulauksime visapusiško palaikymo - turime skirti daug daugiau lėšų mūsų aukštos kokybės produktams skatinti naujose besivystančiose rinkose. Manau, galime padaryti daug daugiau, tačiau mums reikia paramos.
Reguliavimo sistemos klausimas nebuvo konkrečiai paminėtas, tačiau manau, kad būtent jis slypi už kai kurių jūsų pastabų. Šiuo metu ūkininkai jau turi galimybę sudaryti sutartis su pramonininkais, ypač pieno sektoriuje, dėl tam tikro produkcijos kiekio pastovia kaina. Ūkininkai jau turi tokią galimybę. Tikriausiai žinote, kad sudarėme aukšto lygio ekspertų grupę pieno klausimais ir ieškome būdų, kaip pagerinti šią sistemą.
Dėl biologinės įvairovės visiškai sutinku, kad šis klausimas - svarbus, ir būtent todėl įtraukėme biologinės įvairovės klausimą į naujų iššūkių sąrašą, kai 2008 m. lapkričio mėn. susitarėme dėl bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) "sveikatos patikrinimo". Taigi šis klausimas turi didelę prioritetinę reikšmę, ir visiškai pritariu EP narės Karinos Kadenbackos pastaboms.
Dėl priemonių taikymo: iš tikrųjų šiuo metu galime pasitelkti visas turimas priemones. Tačiau laikinus įgaliojimus turinti Komisija negali pateikti naujų iniciatyvų. Esu įsitikinusi, kad žinote apie šią problemą, ir tikiuosi, jog naujos sudėties Komisija galės netrukus pradėti savo kadenciją.
Be to, labai džiaugiuosi, kad įsigaliojus Lisabonos sutarčiai Europos Parlamentas galės iš tiesų atlikti savo vaidmenį kaip svarbus veikėjas, remiantis bendro sprendimo procedūra. Šią bendro sprendimo procedūrą bus galima taikyti ne tik žemės ūkio, bet ir biudžeto klausimams spręsti. Taigi turėsite didelę įtaką nustatant biudžetą žemės ūkio sektoriui nuo 2013 m.
Net jeigu daugiau neteks eiti šių pareigų, galiu pažadėti, kad stebėsiu jūsų darbą, kai prisiimsite naują atsakomybę už žemės ūkio sektorių.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Luís Paulo Alves  
Dėl ekonomikos ir finansų krizės mums tenka patirti ir žemės ūkio bei socialinę krizę, todėl džiaugiuosi šiomis Parlamento diskusijomis, nors jos ir pavėluotos. Šiuo metu gamintojai (grūdų, kiaulienos, alyvuogių aliejaus, vaisių, daržovių ir t. t.) vykdo savo veiklą labai sunkiomis sąlygomis dėl sumažėjusios paklausos, parduodami produktus itin žemomis kainomis, palyginti su gamybos išlaidomis. Daug sunkumų iškyla siekiant gauti kreditą. Šios problemos daro didelę įtaką jų pajamoms. Kainų svyravimai žemės ūkyje - itin sudėtinga problema, kuri turi neigiamos įtakos planavimo ir prognozavimo procesams, kurie svarbūs ūkininkams, todėl jų pelningumas ir investicijos labai maži. Taigi būtina sudaryti tokias sąlygas, kurios išlaikytų ūkių tvarumą ir palaikytų tam tikrą kainų stabilumo lygį, kad gamintojai galėtų užtikrinti sau pragyvenimo šaltinį, gerindami produktų kokybę, nes tai turėtų teigiamą poveikį visiems rinkos dalyviams nuo gamintojo iki vartotojo.
Spyros Danellis  
ES paplitęs darbas keliose darbo vietose. Jo tikslas - gauti pajamų, neatsižvelgiant į pajamas, gaunamas iš žemės ūkio. Kadangi mažuose ūkiuose įprasta įdarbinti darbuotojus, turinčius keletą darbo vietų, šiuo metu maži ūkiai akivaizdžiai nukenčia labiau negu dideli ūkiai. Taip yra, nes:
neatsižvelgiant į sumažėjusias pajamas, gaunamas iš žemės ūkio, ir gamybos sektorių, kuriame ūkis specializuojasi, jis taip pat susiduria su:
pajamų, gaunamų ne iš žemės ūkio, sumažėjimu arba praradimu, kai:
pajamų saugumas, kurio suteikia tiesioginės pagalbos priemonės, yra nepakankamas, siekiant užtikrinti gerą gyvenimo lygį.
Todėl, neatsižvelgiant į žemės ūkio sektorių, kuriame gamintojas specializuojasi, mažiems ūkiams reikalinga horizontalioji tikslinvalstybės pagalba, kad jie galėtų įveikti krizę.
