Saugos ir prevencijos priemonės ES atviroje jūroje esančiose naftos platformose (diskusijos) 
Pirmininkė
Kitas klausimas - Komisijos pareiškimas dėl saugos ir prevencijos priemonių ES atviroje jūroje esančiose naftos platformose.
Günther Oettinger
Ponia pirmininke, balandžio 20 d. buvo juoda diena Meksikos įlankai, Jungtinėms Valstijoms, dar daugiau - visam pasauliui. Jau būtent keturias savaites pramonės atstovai ir valdžios institucijos bando imtis visų įmanomų priemonių, - iki šiol iki galo neišsprendusių problemos, - kaip sustabdyti didžiulį naftos nuotėkį ir sušvelninti žalą aplinkai, visų pirma, pakrantėje.
Nutikus avarijai su naftos ir dujų tiekimo darbais jūroje susijusi rizika pasidaritin aktuali. Visuomenės susirūpinimas ne tik Jungtinėse Valstijose, bet ir Europoje padidėjo, ir gan pagrįstai. Europa kartu su Norvegija kasmet Šiaurės jūroje išgauna daugiau kaip 200 mln. tonų žalios naftos.
Net jeigu naftos ir dujų telkinių žvalgymas nevyksta palyginti panašiomis ekstremaliomis sąlygomis ar tokiame pačiame gylyje kaip Meksikos įlankoje, mes vis tiek turime numatyti avarijos galimybę ES ir būti jai pasirengę. Turime kompetentingas įstaigas ir mechanizmus, kad galėtume greitai reaguoti į galimą avariją.
Turime Europos jūrų saugumo agentūrą, gelbėjimo laivus, civilinės saugos mechanizmus, gerą pagalbos priemonių koordinavimą ir todėl Komisijos narK. Georgieva iš karto galėjo pasiūlyti Europos pagalbą įgyvendinant priemones Meksikos įlankoje.
Prevencija turi būti mūsų tikslas, kad apskritai nereikėtų imtis didelių valymo darbų po nelaimės. Todėl kartu su Komisijos nariu J. Potočniku paprašiau savo biurų peržiūrėti galiojančius ES teisės aktus. Europos teisės aktai yra saugos ir aplinkosaugos priemonių pagrindas tiek kalbant apskritai, tiek ir nutikus konkrečiai avarijai.
Mūsų direktyvomis užtikrinami minimalūs įrenginių saugumo reikalavimai ir jose išsamiai aprašyti minimalūs reikalavimai dėl darbuotojų sveikatos ir saugos. Dabar peržiūrėsime visus šiuos teisinius tekstus, siekdami patikrinti, ar jais užtikrinamos tinkamos ir optimalios priemonės panašios arba dar didesnės nelaimės atveju. Tam reikia glaudaus bendradarbiavimo su nacionalinėmis reguliavimo valdžios institucijomis, nes didžioji dalis saugos reikalavimus nustatančių nuostatų, reguliuojančių naštos ir dujų pervežimą ir sveikatos apsaugą, priklauso valstybių narių, o ne tiesiogiai mūsų kompetencijai.
Žinoma, jokios taisyklės negali suteikti 100 proc. garantijos. Daug kas priklauso nuo mūsų pramonės vadovų požiūrio ir elgesio. Todėl turime pagrindą vienytis: būtina bendradarbiauti politikos ir pramonės lygmenimis, siekiant užtikrinti, kad Europos aplinka ir visuomenbūtų tikrai saugios.
Norėčiau, kad naftos ir dujų pervežimo sauga ir tvarumas būtų pagrindinmūsų suinteresuotųjų šalių pokalbių tema. Todėl praeitą savaitę vadovavau aukšto rango pareigūnų iš didžiausių energijos gamybos įmonių, vykdančių veiklą Europos vandenyse, susitikimui. Šiame techninio pobūdžio susitikime paprašėme pramonės atstovų užtikrinti, kad būtų dedamos visos pastangos užkirsti kelią panašioms avarijoms arti Europos krantų.
Pateikėme klausimyną, į kuriame pateiktus klausimus bendrovės atsakpo susitikimo. Buvo pateikta dvylika klausimų ir jie labai konkrečiai apėmvisus aspektus, kurie yra svarbiausi naftos platformų ir dujų platformų, vandens, pakrančių ir valstybių narių saugumui. Manau, kad šis susitikimas su pramonės atstovais yra proceso, kuris padidins pramonės veiklos skaidrumą ir paskatins laikytis taisyklių bei taikyti geriausią patirtį, pradžia.
Per artimiausius mėnesius planuojame surengti antrą susitikimą, kai geriau suvoksime avarijos priežastis, kad galėtume įvertinti padėtį ir Europoje pasisemti patirties iš avarijos Meksikos įlankoje.
Dabar, kai dar nebuvo ištirtos priežastys ir aplinkybės, būtų per anksti daryti išvadas arba reikalauti imtis naujų teisėkūros iniciatyvų. Vis dėlto, jeigu paaiškės, kad reguliavimo priemonės reikalingos, galiu jus patikinti, kad Komisija nedelsdama jums pateiks Europos teisėkūros pasiūlymus.
Kaip matote, ponios ir ponai, Europoje nuolat dedamos pastangos užkirsti kelią panašiai tragedijai. Tačiau jeigu panaši nelaimnutiktų, turime tam tikras priemones ir mechanizmus, kad būtų veiksmingai ir nedelsiant imtasi priemonių ir sušvelninta bet kokios avarijos padarinių reikšmEuropos gyventojams ir aplinkai.
Po kito mūsų susitikimo noriai jums vėl pateiksiu informaciją dėl planuojamų veiksmų.
Bogusław Sonik
Platformos sprogimas Meksikos įlankoje yra didžiausia tokio pobūdžio ekologinavarija per visą istoriją. Kiekvieną dieną į įlanką išsilieja 800 000 litrų žalios naftos, t. y. daugiau kaip 22 mln. litrų nuo avarijos pradžios. Naftos dėmšiuo metu dengia 43 000 kvadratinių kilometrų plotą, kuris yra didesnis už Nyderlandus.
Šiuo metu mūsų pareiga rodyti solidarumą Jungtinėms Valstijoms ir visiems, kurie nukentėjo nuo nelaimės, ir užtikrinti, kad suteiksime visą įmanomą pagalbą. Atsižvelgdamas į šią nelaimę, manau, kad labai svarbu, jog nedelsiant atliktume specialų vertinimą - išsamų ir plataus masto techninio pobūdžio gręžimo platformų, esančių Europos Sąjungos teritoriniuose vandenyse, patikrinimą. Tokie turėtų būti pirmieji tarptautinio lygmens veiksmai siekiant užtikrinti saugumą Europos jūrose. Be to, norėčiau atkreipti ypatingą dėmesį į tai, kad jeigu panašaus pobūdžio nelaimnutiktų Baltijos jūroje, kuri yra uždara jūra, dėl to visam laikui ir negrįžtamai būtų nuniokotas visas regionas ir jo pakrantės zonos.
Labai svarbu, kad visai Europos Sąjungos teritoriniuose vandenyse vykdomai veiklai būtų taikoma speciali stebėsena ir kad ji atitiktų aukščiausius saugumo reikalavimus bei būtų įrengtos naujausios saugumo sistemos. Manau, kad šiuo požiūriu taip pat svarbu sukurti reagavimo ir bendradarbiavimo tarpvalstybiniu lygmeniu procedūrą, kuri būtų nedelsiant taikoma, jeigu atsirastų žalios naftos nuotėkis.
Jungtinių Valstijų stebėtojai pažymi, kad daugeliu atvejų leidimai įrengti platformas Meksikos įlankoje buvo išduoti patiriant naftos pramonės atstovų spaudimą ir paisant jų interesų natūralios gamtinės aplinkos sąskaita. Šiuo atveju sunku nepaminėti sprendimo tiesti Nord Stream, Šiaurinį dujotiekį, kuris buvo politinis sprendimas ir kuriame neatsižvelgta į šios investicijos keliamus pavojus Baltijos jūros ekosistemai.
Pone G. Oettingeri, atsižvelgiant į dramą Meksikos įlankoje niekada neturėtų būti leista įrengti gręžimo įrenginių žalios naftos ar dujų gavybai neįsitikinus, kad užtikrinamas visiškas susijusių jūrų ir vandenynų saugumas. Neturėtų būti leista priimti sprendimus patiriant pramonės arba politikos lobistų spaudimą.
Kriton Arsenis
Komisijos nary, dažnai nepakanka vien tik padidinti prevencinių priemonių skaičių. Paskutinis sprogimas Meksikos įlankoje įvyko platformoje, kuri buvo pastatyta vos 2001 m., ir jos nuskendimas sukelia vieną iš didžiausių iki šiol įvykusių ekologinių nelaimių. Iki šiol, praėjus 29 dienoms nuo avarijos pradžios, neįmanoma sustabdyti nuotėkio ir, kaip minėjo B. Sonik, per dieną į jūrą įlankoje išteka daugiau kaip 5 000 tonų naftos.
Šis stambaus masto teršalų išsiliejimas įvyko pačiu didžiosios dalies nykstančių vandens gyvūnų rūšių neršto laikotarpiu. Turiu omenyje penkias iš septynių jūros vėžlių rūšis, delfinus, daugelį rūšių banginių ir daugelį svarbių jūros žinduolių. Neišvengiamai tai kenkia ir žmonijai. Šis sprogimas, ši avarija įvyko vos šiam regionui pradėjus atsigauti po katastrofiškų Katerinos uragano padarinių; šis uraganas taip pat nusinešvienuolikos žmonių gyvybes.
Tačiau Jungtinėse Valstijose priemonės įgyvendinamos. 1981 m. Kongresas balsavimu priėmmoratoriumą, uždraudžiantį naftos gręžimą atviroje jūroje 85 proc. pakrantės vandenų aplink Jungtines Valstijas. B. Obamos vyriausybmoratoriumui pritarpo avarijos nepaisant to, kad iš pradžių pozicija buvo priešinga. Vis dėlto tuo pačiu metu naftos platformos vis dar eksploatuojamos, daugiausia Šiaurės jūroje. Šiuo metu esama šimtų platformų atviroje jūroje, kuriose gręžiami gręžiniai naftos ir dujų gavybai.
Paskutinavarija Meksikos įlankoje tikrai patvirtino, kad dėl atviroje jūroje esančių naftos platformų kyla jūros aplinkos išnaikinimo pavojus. Nepaisant to remiantis Europos teisės aktais naftos gręžimui jūroje netaikoma Seveso direktyva dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų, pavojaus.
Ši paskutinnelaimmums parodo, kad niekas negali užtikrinti, kad panaši nelaimneįvyks Europos Sąjungoje, ir vien tik padidinti prevencinių priemonių mastą kartais nepakanka. Nelaimės mastas privertB. Obamos vyriausybę išsisukinėti. Galbūt atėjo laikas Europos Sąjungai ne tik imtis papildomų prevencijos priemonių, bet ir priimti moratoriumą, kuriuo būtų nedelsiant uždraustas gręžinių gręžimas atviroje jūroje ES vandenyse, kad prisiderintume prie JAV moratoriumo? Turime imtis veiksmų tuoj pat, kol neatsitiko tokia avarija kaip Meksikos įlankoje.
Corinne Lepage
Ponia pirmininke, balandžio 22 d. sugriuvus Luizianos pakrantėje buvusiai platformai išsiliejo neįtikėtinai daug naftos. Dėl to kyla trys pagrindiniai klausimai. Sunku suvokti, kad iš anksto nebuvo sukurta jokia sistema tokio pobūdžio ir masto nuotėkiui sustabdyti, taip pat sunku suvokti, kad valdžios institucijos nevykdo pakankamos platformų valdytojams privalomų ir jų prižiūrimų saugumo sistemų kontrolės, kad būtų išvengta taršos rizikos ir, pagaliau, specifinės rizikos, susijusios su teršimu angliavandeniliais itin pažeidžiamose ir (arba) gausiai gyvenamose zonose. Prieš kelias akimirkas mūsų kolega Parlamento narys B. Sonik mums priminė, koks pražūtingas tokio pobūdžio užteršimas būtų, pvz., Baltijos jūroje.
Šiaurės jūroje jau yra įvykę mažiausiai dvi didelės avarijos atviroje jūroje esančiose platformose ir tai yra vienas iš pasaulio regionų, kuriame sutelkta daugiausia platformų. Šiomis aplinkybėmis neabejotinai svarbu, kad įvertintume padėtį siekdami užtikrinti, kad panaši avarija negalėtų įvykti prie mūsų krantų, ir, Komisijos nary, džiaugiamės, kad tokios iniciatyvos buvo imtasi.
Vis dėlto, kokių priemonių ketinate imtis netrukus, kad būtų pagerintas mūsų teritoriniuose vandenyse esančių platformų saugumas ir avarijų prevencija? Jūs, Komisijos nary, kalbėjote apie minimalius standartus, tačiau to nepakanka.
Antra, kokių priemonių imtasi, kad būtų užtikrinta, jog laikomasi visų saugumo reikalavimų? Taisykles surašyti nepakanka; jos turi būti taikomos ir jų taikymas iš tikrųjų stebimas. Kokių veiksmų ketinate imtis, kad tai pasiektumėte?
Trečia, kokios galėtų būti panaudotos priemonės, kad būtų išvengta pakrantės užteršimo, jeigu įvyktų avarija? Labai gerai turėti laivus ir civilines pajėgas, tačiau kokiomis priemonėmis galime pasinaudoti? Ar ne laikas pareikalauti, kad valdytojai turėtų specifinę techninę įrangą, kurią būtų galima sutelkti? Taip pat atsižvelgiant į tai, kad žala aplinkai nuo šiol įtraukta į ES teisę, ar nereikėtų nustatyti atitinkamos kompensavimo ir susijusių finansinių garantijų sistemos?
Galiausiai naftos bendrovės veiklą vykdo vis didesniame gylyje, dėl to labai sunku imtis veiksmų, kai įvyksta avarija ir jūros aplikai kyla pavojus. Kokios priemonės nustatytos dėl naftos gavybos atviroje jūroje didesniame gylyje ir visų pirma tolimojoje Šiaurėje?
Galiausiai pakalbėsiu dėl klausimo, kurį mūsų kolega Parlamento narys K. Arsenis ką tik uždavė: ar ne laikas imtis svarstyti platesnio masto moratoriumą tokiomis pačiomis sąlygoms kaip ir moratoriumo, kurį nori priimti Jungtinės Valstijos? Norime ir turime atsisakyti šios naftos ištekliais grindžiamos visuomenės. Ar ne laikas mums taip padaryti?
Isabelle Durant
Ponia pirmininke, Komisijos nary, aš taip pat manau, kad reikia nutraukti pramonės atstovų dėjimąsi dievais.
Šiuo metu labiau nei kada nors anksčiau pramoninėms tautoms reikia naftos. Jos gręžia, kur tik gali, ir vis giliau, tad aiškiai didina avarijos pavojų. Pastaruoju metu pramonės įmonės pirmenybę teikia išžvalgymui ir gavybai, kenkdamos saugumui ir aplinkai; jau beveik mėnuo, kai kasdien 800 000 litrų žalios naftos išteka į Meksikos įlanką, ir žala aplinkai ir ekonomikai bus katastrofiška. Manau, kad yra labai didelis atotrūkis tarp milžiniškų sumų, kurios išleidžiamos gavybai iš vis didesnio gylio, ir visiškai nepakankamų išteklių, kurie skiriami išankstinei pavojaus prevencijai ir numatymui.
Kaip ir mano kolegos Parlamento nariai, aš taip pat norėčiau paprašyti keleto dalykų. Pirma, manau, kad reikia atlikti visų naftos platformų auditą, siekiant patikrinti jų tvarkingumą, saugą ir jų atitiktį standartams. Žinoma, taip pat turime atlikti patikrinimus šiose platformose, nepaisant to, kad už šiuos patikrinimus atsakingos valstybės narės, ir reikia, kad Komisija tikrintų pačius patikrinimus.
Be to, manau, kad visiems laikams reikia apsaugoti labiausiai pažeidžiamas ekosistemas. Dėl šio klausimo, taip pat ir dėl iniciatyvos, kurios jūs ėmėtės ir kuriai pritariu, - išsiaiškinti, kaip galėtume elgtis tuo atveju, jeigu panaši avarija įvyktų prie mūsų krantų, - manau, kad Europa turi imtis iniciatyvos visam laikui apsaugoti labiausiai pažeidžiamas ekosistemas. Turiu omenyje, pvz., Aliaską. Mums reikia tarptautinės konvencijos, paremtos tuo pačiu modeliu, kuriuo paremta galiojanti konvencija dėl Antarktidos išteklių apsaugos, ir Europa galėtų inicijuoti tokio pobūdžio darbus ir konvenciją.
Galiausiai tai yra labai tinkamas pagrindas daugiau ir greičiau investuoti į atsinaujinančiuosius energijos išteklius, jeigu jų mums vis dar reikia. Ugnikalnis - nenurodysiu jo pavadinimo, nes sunku jį ištarti - mums buvo ženklas oro transporto klausimu; tokiu pat būdu ši baisi avarija yra dar vienas ženklas mums naftos gavybos klausimu. Laikas pripažinti, kad naftos gavybos bet kur ir bet kokia kaina lenktynių beprotystjau praeityje.
Giles Chichester
ECR frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, džiaugiuosi Komisijos nario kalba. Pasaulis su nuostaba stebėjo didelį dujų ir naftos nuotėkį iš po sprogimo pratrūkusio vamzdyno ir katastrofą Meksikos įlankoje bei menamą pramonės atstovų ir JAV valdžios institucijų nesugebėjimą sustabdyti nuotėkio; turime tikėtis, kad paskutinės priemonės bus veiksmingos.
Kaip kolegos minėjo, patys esame pergyvenę platformų katastrofas Šiaurės jūroje. Kaip vieną iš pavyzdžių galima paminėti Piper Alpha platformos katastrofą ir manau, kad iš jos buvo pasisemta patirties. Tačiau prisiminkime, kad labai skiriasi jūros gylis, kuriame vyksta darbai Meksikos įlankoje, ir Šiaurės jūros gylis. Norėčiau paraginti elgtis apdairiai ir neskubėti imtis naujos teisėkūros. Įsitikinkime tuo, kas nutiko. Įsitikinkime, ar mūsų galiojančios taisyklės būtų užkirtusios kelią nelaimei nutikti čia, ir būkime įsitikinę, kad kokios nors naujos taisyklės užkirs kelią, kad taip nenutiktų.
Nelaimingi atsitikimai ir neįveikiamos aplinkybės nutinka ir negalime užtikrinti, kad užkirsime jiems kelią. Turi būti nustatyta mūsų galimybių, užkertant tam kelią, riba. Norėčiau pasakyti paskutinę mintį, kai svarstome santykinę riziką: dėl tokių nelaimingų atsitikimų kaip šis santykinatominės energetikos sauga vertintina iš kitokios perspektyvos.
Elie Hoarau
Ponia pirmininke, naftos nuotėkis Meksikos įlankoje yra tikra katastrofa aplinkos ir ekonominiu požiūriais. Matyt, buvo nesilaikyta tam tikrų reikalavimų Jungtinių Valstijų vidaus reikalų sekretoriui išduodant gręžinių leidimus. Tai būtų neatleistina atsakomybės stoka, kurios padariniai nesuskaičiuojami ir kurios padarinius jaučia ne tik Jungtinės Valstijos.
Žinome, kad visame pasaulyje šalys išduoda šimtus gręžinių atviroje jūroje leidimų ir jeigu šie leidimai būtų išduodami lygiai taip pat neatsakingai, tai sukeltų dideles problemas visame pasaulyje. Kaip EP narys iš atokiausio Europos regiono ir užjūrio šalių ir teritorijų (UŠT), kurias sudaro beveik vien tik salos, - iš viso jų yra beveik 130, - išsidėsčiusios trijuose žemynuose, turiu išreikšti savo didelį susirūpinimą dėl mūsų salų atsižvelgdamas į naftos gavybos projektus atviroje jūroje. Todėl Europos Sąjungai, kuri turi parodyti pavyzdį, labai svarbu itin kruopščiai peržiūrėti savo atviroje jūroje esančių naftos platformose taikomų saugos ir prevencijos priemones.
Be to, apskaičiuojama, kad dėl nelaimingo atsitikimo platformoje arba ją eksploatuojant į jūrą nutekėjusios naftos - nebūtinai nutekėjusios Europoje - mastas siekia kelias dešimtis tūkstančių tonų kasmet. Ar ne laikas Europos Sąjungai imtis iniciatyvos, kad nuo šiol atviroje jūroje esančios platformos būtų pavaldžios neabejotinai mokslinei valdžios institucijai, kuri galėtų būti sukurta kaip tarptautinvaldžios institucija?
Po Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo ir besirengiant Kankuno aukščiausiojo lygio susitikimui Europos Sąjunga turėtų didžiuotis skatindama tikrą pasaulinį valdymą giliavandenės jūros išteklių paieškos, apsaugos ir gavybos srityje.
Hans-Peter Martin
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, kaip greta Švabijos jūros gyvenantis asmuo norėčiau jus paraginti į Meksikos įlankoje įvykusį nelaimingą atsitikimą, katastrofą, vertinti, lyg tai būtų nutikę mūsų pačių Konstanco ežere. Tokiu atveju visiškai nebeturėčiau geriamojo vandens ir mieste, iš kurio esu, daugiau nebevyktų festivaliai, įskaitant visus su tuo susijusius dramatiškus padarinius, ir, be to, dar daug kas.
Ką tai reiškia? Ar esate tikri, kad toli nuo mūsų - kitaip tariant, Šiaurės ir Baltijos jūrose - esantys naftos gręžimo bokštai atlaikys skirtingas audros sąlygas, su kuriomis turėsime susidurti dėl klimato kaitos? Ar esate tikri, kad jūsų Europos jūrų saugumo agentūra iš tikrųjų aprūpinta, kad galėtų susitvarkyti su kokiu nors panašiu reiškiniu? Kalbėjote apie gerą koordinavimą. Mes jau esame ne kartą susidūrę su radijo ryšio tarp įvairių šalių trikdžiais. Ar šis aspektas buvo patikrintas, kol neįvyko avarija? Kai kas nors iš tikrųjų įvyks, kokia bus teisinpadėtis dėl ieškinių prieš naftos bendroves? Galbūt šiuo klausimu būtų naudingas rizikos fondas?
Galiausiai ar jums aišku, kad JAV stebėsenos valdžios institucijos buvo išties pernelyg glaudžiai susijusios su naftos pramonės atstovais? Ar galite paneigti, kad mes neturime tos pačios problemos europiniu lygmeniu? Sąlygos neturėtų būti tokios kaip "Galite daryti viską, išskyrus...".
Elena Oana Antonescu
(RO) Aš taip pat džiaugiuosi Komisijos iniciatyva. Manau, kad svarbu aptarti šį klausimą, nors ir neįvyko avarijos Europos Sąjungos valstybės narės jurisdikcijoje.
Šiuo metu valstybių narių teritoriniuose vandenyse yra labai daug platformų, kuriose išgaunama nafta. Manoma, kad šios veiklos mastas padidės, nes remiantis Tarptautinės energetikos agentūros vertinimais šiuo metu yra žinoma tik 5 proc. jūros naftos atsargų. Svarbu įvertinti, ko mums reikia pasimokyti iš katastrofos Meksikos įlankoje ir kokia dabartinpadėtis vandenyse, kur ES valstybėse narėse vykdoma panašaus pobūdžio gavyba. Esant reikalui taip pat privalome imtis papildomų priemonių, kad padidintume šiose platformose dirbančių darbuotojų saugumą, taip pat imtumėmės kitų priemonių, kad užkirstume kelią nelaimingiems atsitikimams, turintiems pražūtingus padarinius pažeidžiamiems Europos regionams.
Iš Deepwater Horizon platformos katastrofos ir praeities taip pat turime pasimokyti, kad reikia labai atidžiai stebėti, kaip suteikiamos licencijos veiklai, ir kokia yra dabartinsutarčių sudarymo praktika, kurios laikomasi. Privalome užtikrinti, kad bendrovės negalėtų išsisukti nuo atsakomybės prisiėmimo. Bendrovė, sudarydama susitarimą, kai yra tam tikra rizika, kurią reikia suvaldyti pasitelkus konkrečias saugos priemones, ir kuriuo galima uždirbti milžiniškas pajamas, taip pat turi būti pasirengusi patirti padarinius įvykus nelaimingam atsitikimui.
Jeigu sekėte šios katastrofos Jungtinėse Valstijose eigą, pastebėjote, kad sutartiniai santykiai, sudaryti tarp kelių firmų, leidžia bendrovėms kaltinti vienoms kitas, o nafta toliau liejasi į jūrą. Šiuo atveju negalime taikstytis su panašia padėtimi. Todėl turime įvertinti šios srities teisės aktus ir atlikti visus teisinės sistemos patobulinimus, kad galėtume užtikrinti, jog sumažiname tokio įvykio atsitikimo pavojų.
Praeities patirtis rodo, kad po nelaimingų atsitikimų padaroma didelžala žmonėms ir aplinkai, o atsakomybės nustatymo procesai tęsiasi ištisus metus. Komisija privalo užtikrinti, kad teisės aktuose, kuriuose reglamentuojama saugi naftos išteklių gavyba, nebūtų nuostatų, kurios būtų pernelyg neapibrėžtos, ir įvertinti, kokie patobulinimai reikalingi, kad būtų sumažintas naudojimasis priemonėmis, siekiant išvengti atsakomybės.
Marek Józef Gróbarczyk
(PL) Meksikos įlankoje įvykusios katastrofos pavyzdys verčia mus atidžiai apmąstyti Europos Sąjungoje vykstančius investicijų projektus. Turiu omenyje Šiaurinį dujotiekį, kuris tiesiamas nepaisant Europos Parlamento pateiktų rekomendacijų.
Dujos bus tiekiamos iš Rusijos Stokmano telkinio Barenco jūroje. Pagal projektą pirmajame etape per metus planuojama išgauti 24 mlrd. m3 dujų, tačiau šis kiekis padidės iki 68 mlrd. Kad būtų išgauta tiek dujų, turės būti išgręžta daug gręžinių per labai trumpą laiką. Nebus įmanoma sustabdyti 148 000 tonų metano srovės, nes nėra sklendės arba tranzito stočių. Žala vamzdynui jokiu būdu nereikš jo uždarymo. Dujos toliau tekės, kol bus ištaisytas defektas, nes jeigu į vidų patektų vandens, jis vamzdyną sugadintų visiškai. Todėl raginu Komisiją nuodugniai išnagrinėti tokių projektų keliamus pavojus.
Paul Rübig
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, šios diskusijos vyksta laiku. Problemos Meksikos įlankoje dar neišsprendėme, taip pat nežinome, kur iškils kitos problemos.
Tai pagrindas pirmajam mano klausimui, Komisijos nary, kuris yra toks: kaip šiuo metu Europa gali padėti pasitelkdama savo specialistų patirtį, Jungtinį tyrimų centrą arba įvairias kitas įstaigas, kurias turime, kad galėtume pabandyti kartu kuo greičiau ir veiksmingiau surasti sprendimą dėl Meksikos įlankos? 20 proc. sumažindama išmetamųjų anglies dvideginio teršalų kiekį ir imdamasi veiksmų per atsinaujinančiuosius energijos išteklius Europos Sąjunga pasirinko teisingą kelią ir didindami veiksmingumą galime pasiekti labai aukštus tikslus. Ar manote, kad kartu su Norvegija galėtume, pvz., imtis naujų iniciatyvų Europos ekonominėje erdvėje?
Saïd El Khadraoui
(NL) Kaip ir kiti kalbėtojai, esu sukrėstas, kad šimtai tūkstančių litrų žalios naftos galėjo tekėti į jūrą ištisas savaites ir mes negalėjome to sustabdyti. Taip pat esu labai sukrėstas dėl milžiniškos žalos, kuri dėl to daroma, ir dėl to, kad susijusi bendrovė, BP, šį klausimą nuolat menkina. Esame priversti suvokti aplinkybes ir net negalėjome įvertinti visų ilgalaikių padarinių.
Todėl labai svarbu, kad ne nacionaliniu, o Europos lygmeniu imtumėmės priemonių, kurių reikia užkirsti keliui tokiems įvykiams ateityje. Taip darydami didžiausią dėmesį turime sutelkti į procedūrinius ir taip pat į techninius aspektus sukurdami būtinas saugumo sistemas. Tai, žinoma, kainuoja, tačiau nieko nedarymas kainuotų kur kas brangiau.
Praeityje ėmėmės lyderio vaidmens pasauliniu mastu nustatydami dvigubo korpuso reikalavimą naftos rezervuarams. Manau, kad šiuo atveju taip pat turėtume vadovauti ir parodyti gerą pavyzdį.
Karin Kadenbach
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary G. Oettingeri, kaip Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto narei ir šešėlinei pranešėjai biologinės įvairovės klausimu mane ši katastrofa paveikasmeniškai. Sunaikinama laba daug gyvūnijos, kuri turėtų būti išsaugota. Šiandien kažkas tai jau sakė, tačiau tiesa ta, kad nepaisant visų atsargos priemonių, nelaimingi atsitikimai įvyksta, nes egzistuoja tam tikros prevencijos ribos.
Vis dėlto, nelaimingų atsitikimų įvyksta ne tik naftos platformose - atominės elektrinės taip pat nėra apsaugotos nuo avarijų ir nelaimingų atsitikimų. Austrijoje turime posakį: "Ar visuomet kas nors turi nutikti, kad kas nors nutiktų?". Kitaip tariant, ar visuomet turi įvykti nelaimingas atsitikimas, kad ko nors pasimokytume? Ši naftos katastrofa turėtų mus visus priversti susimąstyti, ar branduolinės energijos atsisakymas Europai nebūtų žingsnis pažangos link? Mes taip pat turėtume sutelkti visas savo protines jėgas ir finansinius išteklius investicijoms į atsinaujinančiuosius energijos išteklius.
Seán Kelly
(GA) Ponia pirmininke, gerai, kad aptariame šią svarbią problemą, tačiau įvertinęs visas aplinkybes nežinau, ką savo kalbomis pasieksime, arba kokį poveikį padarysime didelėms bendrovėms - naftos bendrovėms, kurioms priklauso naftos gręžiniai, dėl kurių buvo padaryta ši žala ir įvyko ši katastrofa.
Taip pat Komisijai derėtų paploti už jos rekomendacijas šioje srityje imtis priemonių, siekiant užtikrinti, kad taip nenutiktų mūsų pačių teritorijoje. Vis dėlto, jeigu reikėtų ko nors pasimokyti iš šios katastrofos, tai būtų tai, kad mums būtinai reikia turėti kitų išteklių, kad energija apsirūpintume savo pačių teritorijoje, visų pirmiausia natūraliais energijos ištekliais, pvz., vėjo ir saulės energija. Kuo greičiau tai padarysime, tuo geriau bus visiems. Jeigu mums to padaryti nepavyks, naftos bendrovės skverbsis toliau į vandenyną, ieškodamos naftos ir tokios žalos bei katastrofų bus dar ne kartą, jų bus nuolat. Neturėtume leisti, kad taip nutiktų.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Pritariame investicijoms į Europos energetikos infrastruktūrą, tačiau tik tada, kai jomis užtikrinamas statybos ir gamybos saugumas. Taip pat norėčiau pasinaudoti šia proga paraginti, kad visi su povandenine gavyba arba angliavandenilių pervežimu susiję projektai būtų įgyvendinami tik atlikus atitinkamą poveikio aplinkai vertinimą.
Ne kartą raginau kiekvienoje valstybėje įkurti Europos nelaimingų atsitikimų jūroje intervencinius centrus. Tokio pobūdžio nelaimingi atsitikimai taip pat priskirtini šiai kategorijai. Galiausiai, tačiau tai ne mažiau svarbu, visos bendrovės, dalyvaujančios povandeninėje gavyboje ir pervežant angliavandenilius, turėtų suteikti garantijas ir būti apsidraudusios, kad nelaimingo atsitikimo atveju galėtų atlyginti žalą.
Zigmantas Balčytis
(LT) Iš tikrųjų manau visas pasaulis šiandien yra sutrikęs ir stebi tuos įvykius, kurie šiandien tęsiasi Meksikos įlankos pakrantėje. Niekas negalėjo numatyti ir prognozuoti, kad tokia didelvalstybė, pirmaujanti pasaulyje valstybAmerika, nesusidoros su iš pirmo žvilgsnio, atrodo, įmanomais dalykais. Ir aš manau, kad mes, taip pat Europa, daug dedame pinigų, žmoniškųjų išteklių į klimato kaitos problemų sprendimą. Tačiau gamta vis dėlto teikia savo reikalavimus. Ir manau, kad labai gerai, kad mes turėsime progos pasimokyti iš svetimų klaidų, tačiau dar kartą taip pat norėčiau priminti Šiaurės dujotiekio problemą, ir aš manau, kad mes, Europa, būsime politiškai atsakingi už šito dujų vamzdžio eksploatavimą, ir todėl tikrai skatinčiau ir komisarą, kad mes dar kartą peržiūrėtume šito dujų projekto eksploatavimo sąlygas, o taip pat sveikinu galimybę ir norą stiprinti Europos, pačios Europos, gelbėjimo pajėgas.
Günther Oettinger
Ponia pirmininke, gerbiamieji Parlamento nariai, kaip ir jūs, pats esu sukrėstas ne tik kaip Komisijos narys, bet ir kaip pilietis, kai matau, kaip tokiais atvejais daugeliui metų sugriaunama ir sunaikinama gamta.
Nors esame sukrėsti, turime išlikti ramūs ir šaltakraujiški, nes karštligiškumui ir isterijai čia būtų ne vieta. Vis dar nėra žinoma tiksli nelaimingo atsitikimo Meksikos įlankoje priežastis. Ar tai buvo technologijos defektas? Ar tai buvo žmogaus klaida? Pasitikiu JAV vyriausybe ir visuomene, kad bus siekiama išsiaiškinti taip pat nuodugniai, kaip esame suinteresuoti paaiškinti priežastis čia, Europoje.
Taip pat manau, kad Jungtinių Amerikos Valstijų gyventojai, būdami lygiai taip pat sukrėsti ir laukdami tokio pat kruopštumo, tikisi, kad bus pasisemta patirties. Šiuo požiūriu pasitikiu Jungtinėmis Valstijomis, kaip pramonine tauta, pasitikiu jos techniniais įgūdžiais ir jos demokratija.
Antra, turime atsisakyti naftos. Vis dėlto akivaizdu, kad daugelį kartų gyvenimą siejome su nafta, ir tai visų pirma taikytina pramoninėms Europos valstybėms. Mūsų piliečiai turi daugiau kaip 200 mln. automobilių - ir tiek jūs, tiek aš jas vairuojame. Aš vairuoju daug, taip pat daug skrendu lėktuvu darbo tikslais. Savaitgalį šimtai tūkstančių žmonių vėl skris į pietus ir praleis savo Sekminių laisvadienius Maljorkoje. Kalbėdami apie Graikiją ir Ispaniją žmonės sako, kad tik turizmas gali išspręsti ekonomikos krizę, o tai reiškia dar daugiau skrydžių į Atėnus, Palmą, Marbelją ir kitomis kryptimis. Mes - visi mes, jūs, aš - naudojame naftą. Man regis, kad net šie didingi rūmai, šis gerbiamas Parlamentas, nėra pastatytas tiksliai laikantis ekologiškų standartų. Šįvakar yra daugiau neono lempučių nei Parlamento narių. Būtent dėl visų šių priežasčių manau, kad mums tiesiog reikia žinoti, kad mes sunaudosime dar daug naftos, tačiau nepaisant to turime siekti aukščiausių tikslų atitoldami nuo naftos: 20 proc. atsinaujinančiųjų energijos išteklių per 10 metų.
Mes ruošiame 2050 m. gairės ir šiemet jums pristatysime įvairias alternatyvas. Remiantis ekspertų nuomonėmis po keturių dešimtmečių 80 proc. savo energijos poreikių galime tenkinti kitais ištekliais nei iškastiniu kuru, taigi kitais negu nafta. Elektros energija varomų transporto priemonių kūrimas šiuo atveju yra galimybė, tačiau vis tiek dar ilgai didžioji dalis automobilių nebus varomi elektros energija, vietoj to bus varomi nafta - dyzelinu ir benzinu.
Aišku, naftos gręžinių gręžimas Šiaurės jūroje arba Meksikos įlankoje yra priklausomybės nuo kelių šalių mažinimas. Be jų, be savų telkinių, mes būtume dar labiau priklausomi nuo OPEC valstybių ir šalių, kurios ne visuomet turi demokratinę santvarką.
Tačiau yra vienas labai svarbus skirtumas: Šiaurės jūroje gręžiniai gręžiami 150-200 metrų gylyje, o Meksikos įlankoje gylis siekia 3 000-4 000 metrų, todėl yra kur kas mažiau galimybių užtikrinti saugumą. 150-200 metrų gylį galima pasiekti žmonių valdomais povandeniniais laivais. Meksikos įlankoje žmonės iš principo yra toli nuo pavojaus šaltinio, toli nuo užtikrinamo techninio saugumo.
Taip pat pasitikiu mūsų valstybėmis narėmis. Visiškai pagrįstai galime tikėti savo nacionalinėmis valdžios institucijomis ir technikos specialistų komandomis Jungtinėje Karalystėje, Vokietijoje, Norvegijoje ir Danijoje. Taip pat dėl partnerystės ryšių, kurie šiuo metu yra užmegzti tarp Europos Sąjungos ir mūsų įstaigos (Europos jūrų saugumo agentūros - EMSA) bei nacionalinių saugumo grupių, užtikrinamas aukštas bendradarbiavimu grindžiamas Europos Sąjungos ir mūsų kaimyninių valstybių narių saugumas.
Taip pat suprantama, kad Nord Stream atveju turime išnagrinėti saugumo klausimą. Tai buvo daroma per sudėtingus saugos ir tvirtinimo procesus, kurie abu buvo atlikti, ir norėčiau paaiškinti, kad Nord Stream galbūt bus moderniausias ir saugiausias vamzdynas pasaulyje. Šiuo atžvilgiu taip pat yra vienas esminis skirtumas: jeigu kada nors dėl dujotiekio iškiltų problema, dujų tiekimas galėtų būti nutrauktas dujų gavybos vietoje arba prie pakrantės. Nord Stream negalima lyginti su tuo, kas vyksta Meksikos įlankoje.
Galiausiai turėsime pasirinkti kelią, kuris veda atsisakymo nuo naftos link, tačiau mums prireiks dešimtmečių, kad galėtume jo laikytis. Visi politikai ir visuomenės nariai turi pasirinkti šį kelią. Kita vertus, to siekdami turime patikrinti, ar mūsų saugumo standartai ir teisės aktai, kuriais reglamentuojama ši sritis, bei gairės ir saugumo komandos atitinka aukščiausius reikalavimus. Pateikėme atitinkamus klausimus. Rudenį, kai žinosime priežastis, kai žinosime atsakymus, kai būsime apklausę savo energetikos įmones, noriai jums suteiksime daugiau informacijos. Manau, kad naftos bendrovės puikiai suvokia padėties rimtumą.
Man liko aptarti paskutinį klausimą. Jau yra padėtas pagrindas atsakomybei dėl žalos atlyginimo. Beje, nviena iš ginčo Junginėse Valstijose šalių to neginčija. Kai aišku, kas kaltas, susijusi šalis prisiima atsakomybę ir jau dabar galime matyti, kad tai sieks milijardus. Europos Sąjungos aplinkosaugos teisėje, taip pat ir mūsų nacionalinėse aplinkosaugos normose atsakomybės dėl padarytos žalos ir dėl žalos atlyginimo klausimas aiškiai reglamentuotas. Tai taip pat sustiprins atsargų požiūrį sprendžiant saugumo klausimus.
Manau, kad po kelių savaičių žinosime, ar Europoje mums reikia imtis kokių nors teisinių arba techninio pobūdžio priemonių, ir tada vėl noriai pateiksime informaciją Parlamentui. Jūsų kalbos taip pat rodo, kaip jums, visų partijų atstovams, svarbu veikti remiantis įžvalgomis ir atsargiai sprendžiant šį klausimą, o ne imtis veiksmų jau įvykus katastrofai. Taip dirbame Komisijoje.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
András Gyürk  
Po giliuosiuose vandenyse JAV pakrantėje esančioje naftos platformoje įvykusios tragedijos mums taip pat derėtų šio to pasimokyti. Visų pirma reikia pasakyti, kad nepaisant to, kad gręžiniai giliuosiuose vandenyse atskleidžia šiuolaikines pramonės technologijas, kol kas jos nėra apsaugotos nuo pavojų. Taip pat turime aiškiai pareikšti, kad privačių investicijų naftos sektoriuje masto padidėjimas neturėtų reikšti, kad politinių sprendimų priėmėjai atsisakytų teisės griežtai reguliuoti aplinkosaugą. Naftos katastrofa Jungtinėse Valstijose yra gera proga ES peržiūrėti savo saugos normas. Jos vis dar yra pernelyg bendro pobūdžio. Mums tereikia galvoti apie direktyvą dėl poveikio aplinkai vertinimų arba darbuotojų saugos sistemos. Peržiūra juo labiau pagrįsta, nes taisyklėse, kurios tam tikra prasme yra konkretesnės, dėmesys labiau sutelkiamas į veiksmus, kurių reikia imtis įvykus katastrofai. Taigi su prevencija susiję aspektai lieka antrame plane. Pasimokant iš JAV pavyzdžio reikia aiškiai apibrėžti naftos gręžinių savininkų ir priežiūros valdžios institucijų atsakomybės sritis. Pramoninės taisyklės ir savanoriški bendrovių susitarimai nėra raminantys sprendimai. Visiškai akivaizdu, kad reikia teisiškai apibrėžtų saugumo garantijų.
