Forelæggelse af Revisionsrettens årsberetning for 2009 (forhandling) 
Formanden
Første punkt på dagsordenen er forelæggelsen af Revisionsrettens årsberetning for 2009.
Vítor Manuel da Silva Caldeira
Hr. formand! Det er en ære for mig at deltage i forhandlingen i dag om Den Europæiske Revisionsrets årsberetning om gennemførelsen af 2009-budgettet, som jeg allerede har forelagt Dem og Budgetkontroludvalget.
Jeg vil gerne her i Parlamentet forelægge de fire hovedbudskaber i årsberetningen. For det første finder Revisionsretten, at EU-regnskaberne giver et retvisende billede af den finansielle stilling, driftsresultatet og pengestrømmene. Det er tredje år i træk, Revisionsretten har konstateret, at regnskaberne ikke indeholder væsentlige fejlinformationer og er pålidelige.
Hvad angår lovlighed og formel rigtighed, afgiver Revisionsretten som i tidligere år en erklæring uden forbehold om indtægter og forpligtelser. Det andet hovedbudskab i denne årsberetning er imidlertid, at der stadig er væsentlige fejl i budgetudbetalingerne, undtagen på to områder. Disse undtagelser er administrationsudgifter samt økonomiske og finansielle anliggender.
På alle andre udgiftsområder fandt Revisionsretten væsentlige fejlniveauer. Jeg vil fokusere på de to væsentligste udgiftsområder, nemlig landbrug og samhørighed.
På området for landbrug og naturressourcer vurderer Revisionsretten, at fejlniveauet er noget højere end i 2008. Resultaterne er dog for begge års vedkommende i overensstemmelse med Revisionsrettens vurdering af, at systemerne kun til dels er effektive. Revisionsretten anbefaler, at fejlrisikoen mindskes ved at forbedre informationskvaliteten i de databaser, der anvendes til at fastlægge rettigheder og beregne udbetalinger, og ved at klarlægge og håndhæve regler for anvendelse og opretholdelse af arealer.
På området for samhørighed, der udgør næsten en tredjedel af budgettet, er situationen stadig den, at dette er det eneste budgetområde, hvor den anslåede fejlprocent er over 5. De fleste af de konstaterede fejl vedrører nationale myndigheders alvorlige mangel på anvendelse af reglerne om offentlige indkøb samt tilbagebetaling af ikkestøtteberettigede udgifter. Mange fejl kunne og burde være opdaget og korrigeret af medlemsstaterne, før de godkendte udgifterne over for Kommissionen, idet revisionen viser, at de havde de nødvendige oplysninger til at gøre det.
Hvis vi analyserer dette års resultater og sammenligner dem med sidste års, kan vi se, at den største ændring er sket på området for samhørighed. Det bringer mig frem til Revisionsrettens tredje hovedbudskab. Estimatet over de mest sandsynlige fejl, hvad angår udgifter på området for samhørighed, var betydeligt lavere end i tidligere år, og for budgettet som helhed er Revisionsrettens estimat over fejl faldet i de seneste år.
En vis forsigtighed er dog nødvendig, før man drager konklusioner om udviklingen på dette område. På grund af variationer i udgiftsmønstrene kan betalingsgrupperne ændre sig betydeligt fra år til år - 2009 er især forskelligt fra 2008. Desuden er der ingen garanti for, at de seneste års generelle fald i den anslåede fejlprocent vil fortsætte, så længe de systemer, der dækker langt størstedelen af udbetalingerne, kun er delvis effektive.
Det bringer mig frem til det sidste hovedbudskab. Kommissionens oplysninger om inddrivelser og andre korrektioner er endnu ikke fuldt pålidelige, og det giver ikke mening at sammenligne dem med Revisionsrettens anslåede fejlprocent.
Der ligger en række initiativer foran os, som giver os en vigtig mulighed for at forbedre den økonomiske forvaltning af EU. Dette års årsberetning bekræfter de konklusioner og anbefalinger, der er anført i Revisionsrettens udtalelse om risici og udfordringer i forbindelse med en forbedring af den økonomiske forvaltning af EU. En kvalitetsforbedring i forbruget bør prioriteres højt. En forenkling af lovrammerne og indførelse af mere omkostningseffektive kontrolsystemer til nedbringelse af fejlrisikoen bør kunne bidrage til at nå dette mål.
Tidligere i år forelagde Kommissionen et udkast til en omarbejdning af finansforordningen. I sin nylige udtalelse herom konkluderer Revisionsretten, at det indeholder en række forslag, som giver Kommissionen mulighed for at forbedre gennemsigtigheden og den økonomiske forvaltning. En forenkling af sektorlovgivningerne er dog stadig en vigtig vej til opnåelse af en væsentlig kvalitetsforbedring i forbruget.
Næste år vil Kommissionen fremlægge lovforslag om politikker og programmer for hovedudgiftsområderne i den næste programmeringsproces, der skal foretages. Revisionsretten foreslår, at der ved revision af udgiftsprogrammer anvendes fastlagte principper til sikring af, at der med stor sandsynlighed opnås en merværdi i EU, at målsætningerne er klare, at ordningerne og planerne er så realistiske og enkle som rimelig muligt, og at ansvarligheden også er klarlagt.
At sikre at EU's midler anvendes optimalt, er et tungt ansvar for os alle, nemlig for Kommissionen, når den stiller lovforslag og gennemfører budgettet, for medlemsstaterne, når de dagligt forvalter ca. 80 % af EU's budget, for Parlamentet og Rådet som lovgiver og dechargemyndighed og for Revisionsretten som EU's eksterne revisor.
Revisionsretten ser frem til at yde sit fulde bidrag til at sikre, at midlerne anvendes korrekt og anvendes godt.
Algirdas Šemeta
Hr. formand! For to dage siden havde formand Caldeira og jeg allerede lejlighed til at udveksle synspunkter og drøfte Revisionsrettens årsrapport med medlemmerne af Budgetkontroludvalget. Jeg vil her gerne skitsere hovedpunkterne fra drøftelsen og de allerførste konklusioner.
Før jeg når frem til sagens kerne, vil jeg gerne nævne den frugtbare dialog mellem revisoren, Revisionsretten og Kommissionens revisionsteam samt takke formand Caldeira for hans fremragende samarbejde. Jeg er glad for Revisionsrettens anerkendelse af de fremskridt, der er sket. Faktisk ser jeg mange positive budskaber. Jeg ser også nogen kritik, og det er Kommissionens opgave at følge nøje op på alle Revisionsrettens anbefalinger.
Hovedbudskaberne i Revisionsrettens beretning er særdeles vigtige for Kommissionens egen vurdering af sin forvaltning af ansvaret for EU's budget.
Først og fremmest er årsregnskabet for tredje år i træk blevet påtegnet uden forbehold. Revisionsretten har uden forbehold fundet, at EU-regnskabet giver et retvisende billede. Kommissionen er naturligvis meget tilfreds med dette resultat, da det bekræfter de blivende effekter af vores regnskabsreform. Revisionsretten påpeger dog med rette visse svagheder. Selv om disse ikke har nogen indvirkning på Revisionsrettens påtegning uden forbehold, er Kommissionen fast besluttet på at tackle svaghederne, og den vil derfor fortsat forbedre sine daglige regnskabsprincipper. Hvad angår transaktionernes lovlighed og formelle rigtighed, er jeg glad for, at den positive udvikling i nedbringelsen af den gennemgående fejlprocent fortsatte i 2009.
Indtægter og forpligtelser i forhold til hele budgettet er i alt væsentligt lovlige og formelt rigtige. Mere end 95 % af udbetalingerne fra EU-budgettet er ikke fejlbehæftet. Denne dom er et positivt tegn på, at vores indsats for at forbedre kontrollen yderligere har en konkret effekt. Det er opnået hovedsagelig takket være en betydelig nedbringelse af fejlprocenten på området for samhørighed. Denne udvikling afspejler Kommissionens udvidede tilsynsrolle i kraft af forhåndsvurderingen af medlemsstaternes forvaltnings- og kontrolsystemer. Den afspejler også værdien af en streng holdning med hensyn til enten at afbryde eller suspendere udbetalinger, når der er konstateret problemer.
Endelig anerkender Revisionsretten i sin beretning den bedre kvalitet af Kommissionens oplysninger om inddrivelser, som oplyst i regnskabet. Den øgede værdi af de midler, der er inddrevet fra projekter, hvor der er konstateret fejl, eller fra de ansvarlige nationale myndigheder, er afgjort et andet bevis på denne Kommissions beslutsomhed. Jeg deler imidlertid Revisionsrettens synspunkt om, at medlemsstaternes rapportering endnu ikke er tilfredsstillende, og Kommissionen vil fortsat bestræbe sig på at afhjælpe denne situation i forhold til de nuværende programmer samt den næste generation af programmer og den delte forvaltning.
Jeg er helt enig i formand Caldeiras advarsel om mulige udsving i fejlprocenten fremover, navnlig på området for samhørighed. Jeg er også enig med Revisionsretten, når den påpeger svaghederne i medlemsstaternes systemer og andre problemer i den delte forvaltning. Efter min opfattelse omfatter vejen frem udtænkning af omkostningseffektive kontrolmekanismer, forenkling af reglerne for støtteberettigelse, hvor disses kompleksitet udgør en åbenlys fejlkilde, og forbedring af kvaliteten af de oplysninger, medlemsstaterne afgiver om finansielle korrektioner og inddrivelser.
Men denne liste er ikke udtømmende. Vores drøftelse i tirsdags viste, at der ligger andre udfordringer forude, f.eks. større ansvarlighed fra de finansielle aktører, navnlig medlemsstaterne, og en omkostningseffektiv kontrolpolitik, der er baseret på risiko og resultater. Desuden har jeg under forberedelsen af budgetrevisionen fremmet det nye fokus på effekt frem for input ved at definere klare og målbare målsætninger og nøgletal. I maj måned forelagde jeg min dagsorden for decharge, revision og bekæmpelse af svig for 2010-2014 for Parlamentets Budgetkontroludvalg. I denne dagsorden skitserede Kommissionen sine strategiske nøglemålsætninger og de konkrete skridt, den vil tage for yderligere at opnå Revisionsrettens positive erklæring om sikkerhed. På baggrund af Revisionsrettens årsberetning for 2009 er denne dagsorden stadig fuldt relevant for vores tiltag fremover.
Afslutningsvis er jeg glad for, at årsberetningen for 2009 bekræfter, at vores indsats giver resultater. Den er et vigtigt og rettidigt input i forhold til vores overvejelser om, hvordan vi kan opnå en mere effektiv og kompetent økonomisk forvaltning af EU-budgettet, som gerne skulle være en rettesnor for vores forberedelse af den næste generation af programmer.
Ingeborg Gräßle
Hr. formand, hr. Caldeira, hr. Šemeta, mine damer og herrer! Vi har en rigtig god dag foran os, idet vi for første gang kan forvente, at Barroso II-kommissionen vil overskride 2 %-grænsen. Vi har egentlig ikke brug for den acceptable fejlrisiko. Derfor er Revisionsrettens beretning, som vi har fået forelagt, afgjort en meget god nyhed, især for alle dem, der arbejder inden for dette område. Det er tydeligt, at når Kommissionen gør en virkelig energisk indsats, kan den skaffe resultater.
Hvis vi ser nærmere på disse resultater, fremgår det klart, at de til dels skyldes ændringerne i forordningerne. Det forholder sig afgjort sådan, og det er den vej, vi skal følge fremover. Hvis Kommissionen kunne få sig selv til at revidere direktivet om offentlige indkøb og virkelig gøre tingene enklere for offentlige organer i medlemsstaterne, ville det afgjort være det største skridt, vi kunne tage hen imod en positiv erklæring om sikkerhed.
Jeg vil gerne sige til alle, som fortsat hævder, at EU-budgettet er eksponeret for væsentlige risici, at det er rigtigt, at EU's udgifter bestemt burde underkastes mere konsekvent kontrol end nationale udgifter. EU's penge overvåges mere konsekvent, og der skal kunne redegøres mere konsekvent for dem end for mange områder i de nationale budgetter, hvilket altid ses tydeligt, når vi besøger medlemsstaterne, idet de nationale forordninger kun er blevet indført som følge af EU-forordningerne. Derfor er vi ganske enkelt nødt til at tilskynde medlemsstaterne til at indføre de samme kontroller for deres nationale udgifter, som gælder for EU-udgifterne, og vice versa.
Jeg vil gerne takke Revisionsretten, men jeg vil også gerne sige, at jeg er skuffet over denne årsberetning. Jeg har allerede nævnt, at årsberetningen indeholder betydeligt færre oplysninger end tidligere. Vi har brug for nærmere oplysninger om fejlprocenterne. Vi har altid fået disse oplysninger, hvad angår strukturfondene, men i år har vi for første gang ikke fået dem. Det her er ikke en børnehave. I Parlamentet er vi afhængige af at få disse oplysninger. Når jeg ser tilbage på høringen, hvor Revisionsrettens medlemmer deltog, kan jeg huske, at de lovede at arbejde tæt sammen med Parlamentet. Jeg mener ikke, at man holder dette løfte.
Georgios Stavrakakis
Hr. formand! Jeg bifalder årsberetningen og lykønsker formand Caldeira og alle medlemmerne af Revisionsretten med deres fremragende arbejde. Jeg vil især gerne takke hr. O'Shea for det fremragende samarbejde, vi har haft om agenturerne.
Som parlament er vi ansvarlige over for borgerne, så vi skal sikre, at skatteydernes penge bruges rigtigt, gennemsigtigt og effektivt. Jeg forventer, at resultaterne i årsrapporterne for agenturerne, der vil blive offentliggjort senere, vil vise den samme udviklingstendens som i de seneste år. Situationen er under forbedring, men der er stadig kontrolsystemer, der skal forbedres, problemer, der skal tackles, og løsninger, der skal findes.
Under den aktuelle og store økonomiske og sociale krise er vigtigheden af overvågning blevet større end nogensinde før, og vi i Parlamentet er sammen med Revisionsretten forpligtet til at tackle problemerne og løse dem for at opnå endnu bedre resultater.
Jorgo Chatzimarkakis
Hr. formand, hr. Šemeta, hr. Caldeira! Jeg vil gerne takke Revisionsretten for denne beretning. Deres organisation yder en service, der er af afgørende betydning for EU's skatteydere, hr. Caldeira. Det er godt, at fejlprocenten fortsat er nedbragt i dette år. Det er et resultat af Kommissionens reform, som blev gennemtrumfet af den liberale kommissær, hr. Kallas. Der er sket væsentlige forbedringer i det foregående år inden for samhørighed og kun en let forringelse inden for landbrug. Men Kommissionen bør ikke blot læne sig tilbage og gøre ingenting. Vi skal gøre det klart, at de enorme forbedringer skyldes et meget heldigt valg af stikprøver. Jeg er derfor bekymret for, at den positive udvikling ikke vil fortsætte næste år. Vi bør udnytte fremgangen fra den første budgetdecharge under Lissabontraktaten til at indføre et afgørende paradigmeskifte.
Jeg vil gerne endnu en gang gøre det klart, at dette års årsberetning fra Revisionsretten er den 16. i træk, som ikke indeholder positive overordnede resultater. Hvordan kan vi én gang for alle gøre en ende på den ineffektive og ødsle tildeling af midler og på den politiske laden stå til på dette område?
Mine forslag som ordfører er som følger: For det første skal Kommissionen gribe hårdere ind i tilfælde af åbenlyse fejl, og hvis disse fejl gentages, skal den suspendere finansieringen. Hvordan kan det være, at en mangeårig medlemsstat som Grækenland ikke bliver underlagt sanktioner igennem en periode på 10 år, på trods af at landet åbenlyst bryder bestemmelserne i det integrerede system for forvaltning og kontrol?
For det andet skal vi ikke længere straffe skatteyderne dobbelt. Modtagerne af EU-støtte, der er blevet tildelt på ulovlig vis, skal kun tilbagebetale 10 %. I overensstemmelse med 50:50-reglen bidrager medlemsstaterne med halvdelen af beløbet fra deres nationale budgetter. Det er en fornærmelse mod skatteyderne. Lad mig komme med et par tal. Mellem 1994 og 2006 har medlemsstaterne uberettiget fået tildelt det fænomenale beløb af 7,7 mia. EUR på området for samhørighed. Kommissionen selv har netop offentliggjort denne kendsgerning. Kun 709 mio. EUR er tilbagebetalt, hvilket meget klart viser forskellen i disse forhold. Det er formodentlig korrekt, for medlemsstaterne er ikke i stand til at fremvise præcise beregninger. Det har Revisionsretten bekræftet.
For det tredje skal alle medlemsstater langt om længe underskrive og indsende nationale forvaltningserklæringer. For det fjerde skal Kommissionen stå til regnskab politisk set. Derfor ønsker vi, at i det mindste hr. Barroso underskriver synteserapporten om de årlige aktiviteter. Vi ønsker også en evalueringsrapport, sådan som det er fastlagt i Lissabontraktaten.
Der er stadig nogle ting, som skal forbedres. Alt i alt vil jeg gerne takke Revisionsretten mange gange for denne beretning.
Bart Staes
for Verts/ALE-Gruppen. - (NL) Hr. formand, mine damer og herrer! Da jeg læste denne årsberetning, havde jeg en fornemmelse af "déjà lu", en fornemmelse af, at jeg igen sad og læste noget, jeg havde læst igennem mange år. Først og fremmest sker der navnlig for mange væsentlige fejl inden for landbruget, Samhørighedsfonden, forskning og udvikling, ekstern bistand, udviklingssamarbejde og uddannelse. For det andet har overvågnings- og kontrolsystemerne kun til dels været effektive med hensyn til at forebygge og korrigere krav om tilbagebetaling af urimelige eller ikkestøtteberettigede udgifter.
Vi står stadig med det grundlæggende problem, at medlemsstaterne ikke gør, hvad de burde gøre, nemlig på behørig vis overvåge de midler, de udbetaler til modtagerne. Vi taler her om 80 % af EU's budget. Et andet grundlæggende problem er stadig, at Kommissionen ikke gør en tilstrækkelig indsats for at overvåge medlemsstaternes aktiviteter i denne henseende.
Jeg bifalder derfor ordførerens strategi, som vil medføre, at vi på den ene side sikrer, at vi først og fremmest kræver, at nationale forvaltningserklæringer underskrives af finansministre, og på den anden side sikrer, at Kommissionen langt om længe reagerer over for enhver medlemsstat, der til stadighed bryder reglerne, og om nødvendigt pålægger skrappe sanktioner af f.eks. finansiel art - tilbageholdelse af subsidier. Efter min mening er det den vej, vi skal følge.
Ryszard Czarnecki
Hr. formand! Revisionsretten er en slags stor inspektør, vi kunne sige en slags politimand, en venlig politimand, selv om jeg undertiden har det indtryk, at den vender det blinde øje til og er for god og for velvillig over for de institutioner, den fører tilsyn med. Konklusionen i den foreliggende beretning, altså konklusionen på Revisionsrettens arbejde, er som følger: 'Godt, men ikke perfekt'.
Det er mit indtryk, at mange mennesker i Europa er mere pessimistiske end Revisionsretten. Revisionsretten skal have en større rolle, og den skal være troværdig, så EU-institutionerne bliver troværdige i skatteydernes og vælgernes øjne. For at Revisionsretten kan blive troværdig, skal den imidlertid virkelig være yderst omhyggelig, for i dag siger Revisionsretten, at den er glad for, at glasset er 95 % fuldt, mens jeg tror, at mange skatteydere vil spørge, hvorfor det er 5 % tomt - netop fordi det er en udbredt opfattelse, at det er mere end blot 5 % tomt. Jeg er dog enig i én konklusion. Tilsynet på EU-niveau er måske sommetider grundigere end i medlemsstaterne, og jeg opfordrer Revisionsretten til at øge tilsynet i medlemsstaterne, hvor pengene ganske enkelt ofte forsvinder i den blå luft.
Søren Bo Søndergaard
for GUE/NGL-Gruppen. - (DA) Hr. formand! Tak til Revisionsretten for en god beretning. Som vi har hørt, er der overordnet betragtet sket et fald i forekomsten af fejl. Og hvordan skal vi så vurdere det? Det afhænger efter min mening af to ting: dels udgangspunktet, dels forventningerne. Udgangspunktet var katastrofalt ringe. I 2008 blev milliarder af euro udbetalt i strid med reglerne. Derfor var forventningerne også, at der ikke bare skulle ske forbedringer, men at der skulle ske markante forbedringer på alle områder.
Og er det så sket? Ja, på samhørighedsområdet er der sket et klart fald i fejludbetalingerne, hvilket er godt, selv om de stadig ligger uacceptabelt højt. Men på andre områder er der ligefrem sket en stigning, hvilket simpelthen ikke er godt nok.
Forleden i Budgetkontroludvalget og igen i dag forklarede kommissær Šemeta det samlede fald i fejlforekomsterne som et resultat af Kommissionens indsats. Fint for mig. Jeg under gerne Kommissionen den ære. Men så står det altså også klart, hvem der har ansvaret, hvis fejlraten stiger næste år. Tag det bare som en opfordring.
Marta Andreasen
for EFD-Gruppen. - (EN) Hr. formand! År efter år i de seneste 16 år har revisorerne nægtet at godkende 90 % eller mere af budgettet, og i år er ingen undtagelse. De taler om fejl, men de uregelmæssigheder, de konstaterer, er langt mere end blot fejltagelser. Lad det være nok at sige, at en sådan situation ville medføre lukning af virksomheder i den private sektor, og at deres direktører eller bestyrelsesmedlemmer ville blive straffet.
Det er et faktum, at skatteydernes penge er blevet brugt ulovligt. I år hævder revisorerne, at mindst 6 mia. GBP ikke burde være blevet udbetalt. Hvad er problemets kerne? Manglen på ansvarlighed.
Kommissionen og revisorerne vil som sædvanlig give medlemsstaterne skylden, men faktisk ligger svigtet hos Kommissionen på grund af manglen på ordentlige kontrolsystemer. Kommissionen har den bedste mulighed for at fastlægge regler og indføre sanktioner mod dem, der bryder reglerne, men den har svigtet hele vejen igennem. Parlamentet bærer også sin del af ansvaret, da det har accepteret situationen hvert år og bliver ved med at bede om budgetforhøjelser.
Der er ikke længere håb om, at EU-budgettet nogensinde vil blive godkendt af revisorerne. På nuværende tidspunkt er en drastisk reduktion af EU-budgettet den eneste måde, hvorpå vi kan beskytte skatteydernes penge.
Nu henvender jeg mig til den britiske premierminister. Ved at godkende en forøgelse på 2,9 % i EU's budget for 2011 har De svigtet i stor stil, hr. Cameron. På vegne af de britiske skatteydere anmoder jeg hermed om, at De fører an i kravet om en betydelig reduktion i budgettet for 2011.
Martin Ehrenhauser
(DE) Hr. formand! Det er rigtigt, at fejlprocenten på samhørighedsområdet er faldet betragteligt fra 54 % i 2007 til 36 % i 2009. Det er korrekt. Det er et faktum, og selv jeg må erkende det. Men som ordføreren allerede har sagt, at når man ser nærmere på, hvordan disse tal er fremkommet, er det indlysende, at de skal betragtes relativt. Det er også et faktum, at man i denne beretning fra Revisionsretten konstaterer, at kontrolsystemerne på samhørighedsområdet ikke er effektive. Det er desuden et faktum, at mindst 3 % af pengene overhovedet ikke burde være blevet udbetalt. Det betyder, at der stadig er meget, hr. Hahn og andre kan gøre for at bringe denne portefølje i orden.
Efter min mening er stigningen i fejlprocenterne på landbrugsområdet helt klart et tilbageskridt. Dertil kommer, at ødselhed f.eks. i sager, hvor støtte til minearbejdere udbetales til milliardærer, ikke tælles med som en fejl.
Jeg har allerede nævnt i udvalget, at jeg ikke har modtaget svar fra hverken Revisionsretten eller Kommissionen med hensyn til de sociale sikringsydelser, der er udbetalt dobbelt. Igen spørger jeg, hvem der begik fejlen i dette tilfælde? Vil pengene blive tilbagebetalt, og hvor stort et beløb drejer det sig om? Endelig vil jeg gerne sige, at det fremover er vigtigt, at Revisionsretten ikke blot tjekker, at udbetalingerne sker lovligt, men også sikrer, at de er omkostningseffektive og virksomme.
Cătălin Sorin Ivan
(RO) Fru formand! Allerførst vil jeg gerne takke Victor Caldeira for denne klare beretning, som er relevant for Kommissionens aktiviteter og gennemførelsen af budgettet for 2009. Dernæst ønsker jeg fra begyndelsen at klarlægge noget, der er af afgørende betydning for os. En gang hvert femte år vælges og sendes vi til Europa-Parlamentet af EU's borgere, de mennesker, som betaler skatter og afgifter, og som i sidste ende skaber dette budget. Set fra deres synspunkt, ud fra det faktum, at vi regelmæssigt tager hjem og møder dem, kan gennemførelsen af budgettet for 2009 ikke betragtes som vellykket. Det vil jeg give Dem blot to grunde til.
For det første er der ikke politisk opbakning bag de nationale forvaltningserklæringer, der er lavet. Med andre ord er der ingen underskrifter fra hverken finansministre eller premierministre. Følgelig ved vi ikke, hvem der er ansvarlig for disse nationale forvaltningserklæringer, og i hvilken udstrækning de er forståelige og præcise. I praksis betyder det, at vejen dermed er banet for urigtig rapportering eller i det mindste ufuldstændig rapportering.
For det andet skal hver enkelt stat tilbagebetale penge til Kommissionen, hvis der er begået fejl i forvaltningen af EU-midler. Med andre ord betaler EU's borgere én gang for at skabe EU's budget, og som tabere dækker de på den anden side igen tabet i de nationale budgetter. Derfor betaler borgerne i EU dobbelt for de fejltagelser, fejl eller endog svigagtige handlinger, der begås i forbindelse med forvaltningen af EU's midler.
For det tredje støtter jeg Kommissionen og Den Europæiske Revisionsret. Også jeg går ind for tættere bånd mellem denne institution og de nationale revisionsorganer i de enkelte medlemsstater. Jeg mener, at hvis vi ønsker at få flere penge til budgettet, skal vi i første omgang bruge de penge, vi har, på en bedre måde. For at bruge de penge, vi har, på en bedre måde er vi først og fremmest nødt til at vide, hvor der er problemer, og hvordan vi kan løse dem.
Luigi de Magistris
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg mener, at hvis vi i dag kan tale om en nedbringelse af fejlprocenterne, er det takket være Revisionsrettens dygtighed, uafhængighed og professionalisme. Det vil jeg gerne bede formand Caldeira bemærke.
Jeg mener, at Parlamentet såvel som Kommissionen har spillet en vigtig rolle for denne forbedring, navnlig Budgetkontroludvalget, som lægger stor vægt på gennemsigtighed samt effektiv og kompetent brug af offentlige midler.
Vi skal dog stadig se, hvad vi kan gøre for at gøre det bedre, for der er stadig for mange ting, der ikke er rigtige, især i meget følsomme sektorer som landbrug og samhørighed, og med ofte bekymrende fejlprocenter i sektorer, hvor svig florerer i forbindelse med kontrakter og i form af overfakturering. Jeg mener, det er nødvendigt at mindske bureaukrati og nyttesløst papirnusseri og i stedet indføre nogle få, klare regler med det meget klare og bestemte budskab 'nej' til enhver form for svig i sektorer, hvor korruption ofte forekommer.
En andet vigtigt element er at optrappe den rolle, OLAF, kontoret for bekæmpelse af svig, har med hensyn til at bekæmpe alle former for svig og korruption. Et andet forhold, som vi ikke vil undlade at understrege, og som vi også erfarede under Budgetkontroludvalgets nylige besøg i Italien, er, at der også er risiko for, at organiseret kriminalitet og korruption har en kraftig indflydelse på offentlige midler. På den baggrund kunne OLAF's rolle således være essentiel, kombineret med et større samarbejde mellem medlemsstaterne, Kommissionen og Parlamentet.
Et andet og absolut afgørende punkt er efter min mening, at Kommissionen skal styrke sin uafhængighed i forhold til medlemsstaterne. Jeg mener, vi skal blokere for midler for at undgå, at en sådan adfærd gentager sig, navnlig i stater, hvor alvorlige fejl - jeg taler ikke om mindre fejl - og meget omfattende besvigelser har fundet sted i årevis.
Troværdighedsniveauet i Parlamentet og EU-institutionerne afgøres i høj grad af, hvor gennemsigtigt og korrekt de offentlige midler anvendes. Jeg mener derfor, at der er plads til forbedring på den konto.
Peter van Dalen
(NL) Fru formand! Selv om Revisionsretten konstaterer, at der er sket forbedringer med hensyn til regnskabspligt og ansvarlighed i forbindelse med EU's udgifter, har den ikke givet en fuld revisionserklæring vedrørende udgifterne. Dette skyldes delvis, at der, selv om der ganske vist er sket forbedringer med hensyn til den næststørste post, samhørighed, stadig er fejl i næsten 40 % af projekterne. Ud af et samlet budget på 35 mia. EUR er der således 2 mia. EUR, som der ikke kunne gives en revisionserklæring for. Det finder jeg uacceptabelt. Derfor bør især Kommissionen foretage en gennemgribende undersøgelse af, hvordan disse fejl kan være opstået, og hvordan de kan reduceres. Dette er især vigtigt med henblik på decharge for budgettet 2009.
I går udtalte hr. Engwirda, som er medlem af Revisionsretten, at fejlene primært skyldtes de komplekse procedurer. Dette viser endnu en gang, at det er afgørende, at Europa bliver gjort mere enkelt og mere gennemsigtigt. Hvis dette ikke sker, vil vores borgere også fremover se Europa som noget kompliceret og meget fjernt.
(Taleren indvilligede i at besvare et spørgsmål i henhold til forretningsordenens artikel 149, stk. 8)
Jens Geier
(DE) Fru formand! Jeg vil gerne spørge hr. van Dalen, om han er klar over, at det høje procenttal kun vedrører procenten af stikprøven. Det er med andre ord ikke 36 % af betalingerne, der er fejl i, men 36 % af betalingerne i stikprøven. Hvis dette tal ekstrapoleres, er resultatet mindst 5 %, hvad angår Samhørighedsfonden. De milliarder, De omtalte, er derfor ikke nøjagtige beløb. Var De klar over det?
Peter van Dalen
(NL) Fru formand! Det var jeg helt klar over. Det, der tæller for mig, er, at der er flere milliarder euro, som der ikke kan give revisionserklæring for, og derfor har jeg anmodet Kommissionen om at gå dette grundigt igennem og desuden undersøge, hvordan situationen kan forbedres. Heldigvis har kommissæren allerede i sin tale for et øjeblik siden tilkendegivet, at han vil iværksætte en sådan undersøgelse, og at han vil tage sagen alvorligt.
Franz Obermayr
(DE) Fru formand! Ifølge Revisionsrettens skøn forsvandt 6 mio. EUR fra EU-budgettet i 2009 på grund af uforsigtighed, mangelfuld forvaltning, svig, uvidenhed og manglende kontrol. Revisionsretten har afsløret det skandaløse forhold, at ca. 40 % af EU's tjenestemænd modtager det dobbelte beløb af det normale i familieydelser. Endnu en gang volder Grækenland problemer. Ikke kun er landet blevet undsat af andre medlemsstater med en redningspakke på flere milliarder euro, det er også i spidsen, når det gælder svindel med støtte. Man behøver blot se på de skovområder, hvor Grækenland har anmodet om støtte til grønne områder, for at konstatere landets skamløse adfærd.
Situationen er selvfølgelig særlig slem, når det gælder regional støtte. Som den foregående taler var inde på, er det slemt nok, hvis der var fejl i 36 % af de betalinger, som er kontrolleret. Derfor opfordrer vi hr. Hahn til at træffe drastiske foranstaltninger med hensyn til hans yderst vigtige portefølje. Vi kan ikke forære penge væk.
Endelig vil jeg gerne rose Revisionsrettens engagerede personale. De er højt motiverede, og vi politikere bør tilskynde dem til endnu mere omhyggelige kontrolforanstaltninger. Som politikere kan vi udforme og indføre retningslinjer.
Jan Olbrycht
(PL) Fru formand, mine damer og herrer! Når vi drøfter denne årsberetning, tror jeg, vi skal sørge for at være ret præcise i vores udtalelser, da vi ofte også taler om fejl, uregelmæssigheder eller underslæb. Det fremgår helt klart af beretningen, at der har været en klar nedgang i fejlfrekvensen inden for samhørighedspolitik. Den ligger på omkring 5 %, så i den forbindelse kan vi ikke samtidig tale om fejlniveauer på 20, 30 eller 40 %, da dette ganske enkelt forstyrrer det samlede billede. Vi har her en klar forbedring af, hvad der bestemt er en meget kompliceret politik, da den forvaltes sammen med medlemsstaterne. Et problem, der er fælles for os alle, er, hvordan vi forbedrer denne politik, som ganske enkelt har en meget krævende og meget kompliceret struktur, men også en enorm merværdi. Situationen er ved at ændre sig, og dette bør bemærkes med tilfredshed og en positiv konstatering.
Jeg vil dog gerne gøre opmærksom på en bestemt, foruroligende del af beretningen, og jeg citerer: "Dette taget i betragtning konkluderer Retten, at det ikke er muligt at foretage en meningsfuld sammenligning af dens eget skøn over fejlfrekvenser og Kommissionens data vedrørende finansielle korrektioner og inddrivelser." Denne udtalelse finder jeg meget vigtig og betydningsfuld for fremtiden, da vi ikke ønsker en situation, hvor Retten konkluderer, at den ikke er enig med Kommissionen om resultaterne. Der kræves en yderligere indsats her og en forklaring på dette spørgsmål.
Christel Schaldemose
(DA) Fru formand! Tak til Revisionsretten for endnu en gang at have leveret et godt arbejdsredskab til os, når vi skal vurdere, hvordan vi bruger pengene i EU. Vi kan konstatere, at det heldigvis går den rigtige vej, selv om der stadig er mange problemer. Men fordi det går den rigtige vej, synes jeg, at vi skal bruge tiden til at kigge nærmere på, hvad det næste skridt kan bestå i. Hvis vi ser på, hvordan det forholder sig med f.eks. administrationsudgifterne, kan vi se, at vi både har et effektivt kontrolsystem og få fejl. Men for mig er det ikke nok. Vi bliver også nødt til at bruge tid på at undersøge, om vi rent faktisk bruger pengene på den rigtige måde.
Administrationsudgifterne, det er udgifterne til lønninger og bygninger og lignende. Der bør vi spørge os selv: Får vi virkelig nok for de penge, vi bruger på lønninger? Bruger vi pengene rigtigt med hensyn til den måde, vi administrerer vores bygninger på osv.? Jeg tror, at vi nu har brug for at bringe debatten det skridt videre, så vi får diskuteret spørgsmålet: Er det effektivt nok? Og så vi i øvrigt får skaffet betydelig mere åbenhed omkring det. Derfor vil jeg opfordre ikke kun Europa-Parlamentet, men også Kommissionen til at udvise en stor villighed til mere åbenhed og til at tage denne debat.
Andrea Češková
(CS) Fru formand! Det er nu anden gang under denne mødeperiode, at EU's årsregnskab er til debat. Først og fremmest vil jeg gerne rette en varm tak til hr. da Silva Caldeira og hans team for det arbejde, de har gjort. For det andet er jeg overrasket over omfanget af fejl, som igen forekommer i næsten 92 % af budgetudgifterne, hvis man ser på alle kapitler med undtagelse af administrative udgifter og økonomiske anliggender. Jeg vil gerne spørge, i hvilket omfang medlemsstaterne er ansvarlige for disse fejl, og i hvilket omfang de skyldes manglende kontrol fra Kommissionens side.
Ifølge beretningen er svaret på spørgsmålet, at der er mange mangler i medlemsstaternes faktiske kontrolsystemer. Jeg tror, vi først og fremmest har brug for samarbejde og åbenhed fra medlemsstaternes side, hvis vi skal undgå fejl i denne målestok.
Tamás Deutsch
(HU) Fru formand, mine damer og herrer! Revisionsretten har gjort et fremragende stykke arbejde med revisionsberetningen vedrørende EU's budget for 2009, og hr. Caldeira og medlemmerne af Revisionsretten fortjener ros for deres arbejde. Jeg er enig med de talere, der har sagt, at beretningen klart og utvetydigt peger på en tendens til forbedringer, hvad angår anvendelsen af EU-midlerne, og at den samlede fejlfrekvens er faldende. Vi er dog nødt til at drage nogle klare og uundgåelige konsekvenser af beretningen med hensyn til, hvad vi skal gøre her i Parlamentet, i Kommissionen og i de øvrige EU-institutioner.
Den faldende fejlfrekvens ændrer dog ikke på den kendsgerning, at flere milliarder euro af EU's midler ifølge Revisionsretten er blevet anvendt ukorrekt eller uregelmæssigt, hvilket endog kan skabe mistanke om kriminelle handlinger. Dette betyder, at der skal handles. Der er især én foranstaltning, som jeg gerne vil nævne, nemlig at det vil have stor betydning, hvis Revisionsretten foretager en opdeling efter medlemsstat i næste periode, så man kan se fejlfrekvensen i anvendelsen af EU-midler og standarden i udførelsen af kontrolmekanismerne i hver enkelt stat. Dette kan også bidrage til en yderligere nedgang i fejlfrekvensen.
Inés Ayala Sender
(ES) Fru formand! Vi vil endnu en gang udtrykke tilfredshed med de forbedringer, der er sket gennem den intense dialog mellem Revisionsretten, Kommissionen og naturligvis Parlamentet. Imidlertid viser dette års beretning også, at vi ikke kan hvile på laurbærrene, og at vi fortsat må være årvågne.
Jeg finder også hr. da Silva Caldeiras forslag vedrørende fremtiden med hensyn til et samarbejde om at forbedre og forenkle de vigtige aspekter af finansforordningen meget positivt og ligeledes de nye lovgivningsforslag, som vi måske kunne arbejde sammen om for at opnå et godt resultat.
Hvad de øvrige institutioner angår, vil jeg være meget opmærksom på alle aspekter i forbindelse med Rådets driftsudgifter, især SESAME-systemet (Secure European System for Applications in a Multi-vendor Environment), hvor der især nævnes behovet for forbedringer i opstillingen af Rådets budget samt enkeltstående aspekter vedrørende Den Europæiske Ombudsmand og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, hvis budgetter tilsyneladende er blevet alvorligt reduceret. Jeg er imidlertid også interesseret i den kendsgerning, at vi har fået oplysninger om, at en sag er blevet videregivet til Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig vedrørende Det Økonomiske og Sociale Udvalg. Desuden vil jeg gerne høre holdningen til den anselige forøgelse af personalet i Regionsudvalget, som er sket mellem 2009 og 2010.
Iliana Ivanova
(BG) Fru formand, mine damer og herrer! Det er meget vigtigt at fremhæve, at Revisionsretten i sine konklusioner anerkender de fremskridt, der er sket med Kommissionens kontrol af udnyttelsen af EU-midler. Samtidig håber jeg dog, at Europa-Parlamentets henstillinger og forslag i dets dechargebetænkninger, som er blevet gentaget år efter år, rent faktisk vil blive taget i betragtning, især på områder, hvor vi stadig har mange uregelmæssigheder. Kvaliteten af de oplysninger, vi får fra Revisionsretten, bør også være endnu bedre. Jeg mener, at vi bør have de præcise tal og omfanget af uregelmæssigheder, som vi er nødt til at kende.
De gode nyheder vedrørende 2009 er, at omfanget af uregelmæssigheder inden for samhørighedspolitikken er mindsket betydeligt i forhold til sidste år. Det store spørgsmål er dog stadig, hvorvidt denne nedgang vil holde, eller det bare er et tilfælde, som muligvis også kan skyldes de lande, der er blevet udvalgt til revision.
Under alle omstændigheder er der imidlertid uløste problemer på dagsordenen, som er forbundet med uregelmæssigheder inden for områder som bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse, landbrug, forskning, energi og transport, uddannelse og medborgerskab.
Jeg kan forsikre Revisionsretten, Kommissionen og Rådet om, at vores arbejde i Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg i de kommende måneder vil være meget bredt og grundlæggende koncentreret om at gøre forvaltningen af EU-midler mere effektiv.
Vi vil også fremover lægge vægt på det ansvar, som Kommissionen og medlemsstaterne skal påtage sig og tage seriøst i denne henseende, samt de foranstaltninger, der skal træffes over for dem, der ikke overholder reglerne, hvis vi skal opnå faktiske resultater med at beskytte den europæiske skatteborgers interesser.
Jens Geier
(DE) Fru formand, hr. Caldeira, hr. Šemeta! Samhørighedspolitikken er EU-budgettets patient. Sidste år lå patienten på intensiv afdeling, i år er han i bedring. Han er dog langt fra at være helt rask, og han kan få tilbagefald, hvornår det skal være. Der var fejl i over 5 % af alle betalinger under samhørighedspolitikken, og 3 % skulle slet ikke have været foretaget. Dette beløber sig til ca. 700 mio. EUR. En stor del af disse fejlagtige betalinger kunne have været forhindret af medlemsstaterne. Fejlene optræder inden for offentlige indkøb og betaling af samhørighedsfinansiering på trods af de eksisterende kontrolsystemer, som Kommissionen har godkendt. Vi er nødt til at se nøjere på disse kontrolsystemer igen. I mit hjemland Tyskland viste stikprøverne, at alle de kontrolsystemer, som var blevet testet, kun var delvis effektive.
Ansvaret for forvaltningen af budgettet ligger hos Kommissionen. Vi kan debattere denne modsigelse - fejl i medlemsstaterne, som er Kommissionens ansvar - i vores hjemlande, vi kan forklare den for medierne, og vi kan fortælle vores borgere om den. Politisk set er det imidlertid Kommissionens job at løse dette problem i medlemsstaterne. Hr. Šemeta er nødt til at tage kontrollen på dette område og vil have vores opbakning til at gøre det.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Fru formand, repræsentanter for Kommissionen og Revisionsretten! Jeg taler i egenskab af regionalpolitisk koordinator for Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater).
Hvad fejlfrekvensen angår, ser jeg en klar forbedring inden for samhørighed. Vi kan nu se virkningen af de nye forordninger, vi vedtog for perioden 2007-2013, og af de handlingsplaner, som blev stærkt anbefalet ikke kun af Parlamentet, men også af både den nuværende og den forrige Kommission. De fleste af problemerne, eller fejlene, forekommer inden for offentlige indkøb. Gennemførelsen af EU-lovgivning i en række medlemsstaters nationale ret har bragt fejlfrekvensen op til det nuværende meget høje niveau.
Derfor opfordrer jeg Kommissionen til at fremlægge en handlingsplan, som bl.a. kan lægge pres på medlemsstaterne eller støtte dem med hensyn til offentlige indkøb. I sidste uge var jeg leder af Europa-Parlamentets delegation til Rumænien, hvor vi kunne konstatere, hvordan de kæmpede med dette, og hvilke problemer de havde. Her kunne vi skabe store fremskridt.
Endelig går jeg absolut også ind for nationale forvaltningserklæringer, dvs. finansielle erklæringer, som medlemsstaterne skal fremlægge, da det netop er på medlemsstatsniveau, de fleste fejl forekommer.
Derek Vaughan
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne være så positiv, som jeg kan, over for denne beretning, da jeg altid har ment, at vi bør bruge revisioner til at forbedre tingene og lære af vores fejltagelser. Der er mange eksempler på steder, hvor dette kan gennemføres af Kommissionen, af medlemsstaterne og af støttemodtagerne for at forbedre situationen, f.eks. inden for landbruget. Konstante ændringer i Kommissionens krav skaber problemer for medlemsstaterne og støttemodtagerne. Det får jeg ofte at vide i Wales. Hvis man vil nedbringe ansøgninger fra landmænd vedrørende områder, som ikke er støtteberettigede, kunne Kommissionen også indføre lovgivning, der klart definerer aktive landbrugsbedrifter i EU, som kunne bruges af alle medlemsstater, da de på nuværende tidspunkt har visse skønsbeføjelser. Endelig giver den forestående reform af den fælles landbrugspolitik en enestående mulighed for at forenkle processen for at sikre, at vi får noget for pengene i Europa, samtidig med at vi også fortsat gør gavn for borgere og samfund.
Andrzej Grzyb
(PL) Fru formand! Fremlæggelsen af resultaterne af Revisionsrettens arbejde giver altid nogle fortrinlige oplysninger, som gør det muligt at foretage en sammenligning af, hvordan situationen var førhen, og hvad der bør gøres i fremtiden. Hvad kan den overordnede konklusion være? Tilsyneladende forholder det sig sådan, at dér, hvor procedurerne er mindst komplicerede, og det er lettest at bruge penge, er der færre væsentlige fejl. Jo mere kompliceret politikken er, desto flere og større fejl er der, og nogle gange også uregelmæssigheder. Et eksempel på dette er samhørighedspolitikken, som også er meget vigtig for EU. Det er grunden til, at det også her er konstateret, at EU's landbrugspolitik har en høj fejlfrekvens, men på de områder, hvor procedurerne for anvendelsen af midler er blevet forenklet, er der færre fejl end på områder, hvor det er mere kompliceret.
Jeg vil gerne påpege vigtigheden af samarbejdet med nationale tilsynsorganer, men også - og det er ikke blevet nævnt - vigtigheden af samarbejdet med nationale parlamenter og navnlig EU-udvalg, budgetudvalg og budgetkontroludvalg. Jeg var selv medlem af det polske parlament, da vi begyndte at arbejde med oplysninger fra Den Europæiske Revisionsret, og medlemmerne var meget tilfredse med dem.
Karin Kadenbach
(DE) Fru formand! Jeg vil gerne rette en varm tak til Revisionsretten. Denne beretning viser på imponerende vis, at kontrollen hele tiden bliver bedre. Jeg er ikke så bekymret over den fejlfrekvens, som er blevet fremhævet, da jeg mener, at revisionsprocessen giver mulighed for at tage ved lære. Den betyder, at man ser mere og nærmere på problemerne og - gudskelov - opdager et stigende antal fejl. Vi har til opgave at arbejde sammen om at undgå, at disse fejl dukker op i fremtiden. Derfor vil jeg gerne endnu en gang gøre alle opmærksom på den femte samhørighedsrapport, som blev fremlagt i går. Kommissionen opfordrer alle til at give deres mening til kende om de spørgsmål, der tages op i dokumentet. Dette giver en enestående mulighed for at lægge grundlaget for fremtidige støtteordninger, som vil sikre, dels at det bliver nemmere at få støtte på dette område, at adgangen hertil bliver forenklet, og at der bliver mindre bureaukrati, dels at de nødvendige strenge kontrolprocedurer, som skal beskytte de skattepenge, som bruges, er på plads.
Derfor vil jeg opfordre alle involverede til at efterkomme Kommissionens anmodning. Vi i Parlamentet vil naturligvis gøre det.
Algirdas Šemeta
Fru formand! Det fremgår af dagens forhandling, at der i 2009 blev gjort yderligere fremskridt inden for forvaltningen af EU-budgettet. Rettens klare udtalelse om regnskaberne og den laveste fejlfrekvens nogen sinde for hele budgettet, som vores eksterne revisor har oplyst, bekræfter, at Kommissionen tog de rette beslutninger og foreslog hensigtsmæssige foranstaltninger for at forbedre resultaterne af programmerne under den nuværende regnskabsperiode.
Retten fremhæver dog også de områder, hvor der skal ske yderligere fremskridt hos alle finansielle aktører. Jeg tænker naturligvis på Kommissionen og på finansielle aktører i medlemsstaterne, hvis forpligtelser og ansvar inden for den delte forvaltning er blevet klart styrket ifølge den nye traktat om Den Europæiske Unions Funktionsmåde.
Mange af talerne har været inde på anvendelsen af sanktioner over for medlemsstaterne, og jeg må sige, at Kommissionen er meget streng i anvendelsen af sanktioner. Vi er netop i færd med at suspendere eller afbryde 40 samhørighedsprogrammer til et beløb på 1,75 mia. EUR. Det er et meget stort beløb, og endnu vigtigere er det, at antallet af foranstaltninger næsten fordobledes i forhold til 2009. Så sent som i fredags besluttede vi desuden at tilbagekalde uretmæssigt anvendte midler i landbruget til et beløb på over 578 mio. EUR. Så vi anvender virkelig disse sanktioner strengt og agter at fortsætte med dette. Det fremgår også af Revisionsrettens beretning, at omfanget af inddrivelser og finansielle korrektioner er steget væsentligt gennem årene og i 2009 beløb sig til 3,3 mia. EUR. Det er også et meget stort beløb, og vi agter at fortsætte denne politik og den strenge anvendelse af sanktioner, når det er påkrævet.
Rettens beretning og de dechargeprocedurer, der begynder nu, vil kunne anvendes ikke kun til at rette op på svaghederne i de nuværende programmer, men også til at drage erfaringer til den næste generation af programmer. Retten har peget på vejen frem, som selvfølgelig består i en forenkling og forbedring af reglerne for indgåelse af offentlige aftaler, da det er en kendsgerning, at langt størstedelen af fejlene blev begået, fordi støtteberettigelseskriterierne eller reglerne for offentlige aftaler blev tilsidesat. Vi er nødt til at tage ved lære af dette, og det er Kommissionen parat til at gøre. Den vil følge op på Rettens henstillinger og ser frem til en konstruktiv dechargeprocedure.
Vítor Manuel da Silva Caldeira
Fru formand, mine damer og herrer! Tak for alle Deres venlige kommentarer til Retten i denne forbindelse, som også er en ros til alle dem, der arbejder til daglig i vores institution, og som ud fra de højeste faglige standarder og i overensstemmelse med internationale revisionsstandarder varetager institutionens opgaver. Vi tager behørigt højde for Parlamentets henstillinger, og jeg vil gerne komme med to eksempler på, hvad vi har gjort i denne årsberetning for 2009 for at imødekomme Deres anmodning om mere information.
Vi giver Dem en generel vurdering af situationen, og for første gang siger vi, hvad den generelle situation er. Vi konkluderer, at den er blevet forbedret gennem de seneste år, og de mest åbenlyse fejl er for hele budgettets vedkommende faldende i antal. Vi har også givet Dem flere informationer end sidste år, især på samhørighedsområdet, idet vi sidste år sagde, at mindst 11 % af midlerne ikke skulle have været udbetalt. I år kan vi sige, at den mest sandsynlige skønnede fejlrate ligger over 5 %, hvilket vi ikke kunne sige sidste år, og at mindst 3 % af midlerne ikke skulle have været godtgjort. Dette er det mål for fremskridt, som vi har fundet. Dette er kendsgerningerne. Hvorfor? Hvilke årsager ligger bag? Hvilke fremskridt er der sket? Vi opfinder ikke kendsgerninger, vi er ikke bare venlige over for Kommissionen eller medlemsstaterne. Retten er et uafhængigt revisionsorgan, som er underlagt traktatens bestemmelser. Vores konklusioner er baseret på dokumentation, og det er det, vi meddeler denne institution, som vi har pligt til at bistå i dechargeproceduren.
Vi er parate til at bistå Dem i dette arbejde, og som vi siger i beretningen, skyldes det for det første, at de systemer, som er indført til at forvalte midlerne for denne programperiode 2007-2013, giver flere resultater. Den anden årsag er, at udnyttelsen af midlerne for programmeringsperioden kun er på 25 %, så den finansielle gennemførelse for perioden er altså, ifølge vores tal, lavere end forventet. Kombinationen af disse to faktorer - bedre fungerende systemer og lavere gennemførelse, så der rent faktisk er færre betalinger - har givet den situation, vi befinder os i nu. Det er her, der skal manes til forsigtighed. Vi er nødt til at se, hvordan situationen udvikler sig nu, hvor systemerne fungerer så godt i alle 27 medlemsstater og med alle de midler, som skal udnyttes i fremtiden Så der er grund til forsigtighed.
Men som sagt er vi parate til at bistå Parlamentet, og navnlig Budgetkontroludvalget, i dechargeprocessen. Vores medlemmer vil bistå Dem med dette og give Dem alle de oplysninger, De har brug for. Vi bistår imidlertid også gennem vores særberetninger. De vil kunne finde revisioner og andre oplysninger, der vedrører finansieringens konsekvenser i det virkelige liv, og hvor effektivt midlerne er blevet brugt, og det, tror jeg også, er værdifulde oplysninger for Parlamentet.
Det er klart, at ansvaret for budgettets gennemførelse primært ligger hos Kommissionen, men ifølge Lissabontraktaten skal dette ske i samarbejde med medlemsstaterne. Hvis vi skal se fremad, vil jeg sige, at vi nu har en enestående lejlighed til at skabe et nyt momentum for en bedre forvaltning af EU-budgettet. En ny finansforordning er til behandling og vil snart blive vedtaget, og den vil være den grundlæggende retningslinje for beslutninger vedrørende forbedringer i den fremtidige forvaltning. Hvis vi skal have enkle regler, hvis vi vil have mere effektive og omkostningseffektive systemer til at forvalte dem i medlemsstaterne og Kommissionen, er dette tidspunktet at tage fat i disse spørgsmål. Budgetrevisionen er også på dagsordenen næste år.
Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet står derfor nu over for en tid, hvor der skal træffes alvorlige beslutninger for at forbedre situationen fremover. Hvis Revisionsretten kan bidrage hertil, vil jeg foreslå, at det bliver på grundlag af de henstillinger, vi allerede har givet i vores udtalelse, om de centrale risici og udfordringer i forbindelse med forbedringen af den finansielle forvaltning af EU.
Hvis man ser på den nye generation af programmer for perioden efter 2013, er vi som sagt nødt til at spørge, om det er sandsynligt, at programmerne for støtteordninger vil medføre merværdi for EU. Indfører vi ordninger, der er enkle, har klare mål, er realistiske at gennemføre, og som har klare retningslinjer for regnskabsaflæggelse? Vi vil gerne undgå den usikkerhed, hvor vi nogle gange påstår, at hverken Kommissionen eller medlemsstaterne har ansvar. Vi har muligheden nu, og Revisionsretten ser frem til at bistå Dem i denne opgave.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Jean-Pierre Audy
For første gang i 16 år har Den Europæiske Revisionsret afgivet en positiv revisionserklæring, hvad angår både regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. Hermed afsluttes en cirkel, der begyndte med Santer-Kommissionen, som gik af i 1999. Situationen er en følge af Europa-Parlamentets og Budgetkontroludvalgets beslutning om at tvinge Kommissionen samt medlemsstaterne til - i anliggender med delt forvaltning - at forvalte europæiske offentlige midler korrekt. Jeg glæder mig over Rettens arbejde. Jeg forstår ikke, hvorfor EU ikke medtager de 37,2 mia. EUR, som medlemsstaterne skylder for ansattes pension, i sit regnskab, da det får en negativ egenkapital på ca. 44 mia. EUR som resultat. Sikke et billede, det tegner! Gad vide, hvordan vi skal bære os ad med at låne på markederne for at skaffe de 60 mia. EUR, der skal bruges til stabilitetsplanen. Endelig mener jeg, at denne beretning er kommet for sent. I enhver seriøs organisation bør revisionsberetningen sendes før den 30. juni i det år, der følger efter det år, revisionen vedrører. De indvendinger, der er kommet, om de komplicerede spørgsmål og de mange sprog, er ikke acceptable.
Zuzana Brzobohatá
Revisionsretten fremlægger nu sin 16. beretning med en revisionserklæring om lovligheden og den formelle rigtighed af de transaktioner, der ligger til grund for årsregnskaberne for EU's budget. Jeg vil gerne understrege, at fejlfrekvensen stadig er høj inden for nogle af transaktionerne. Revisionsretten fastslår f.eks., at fejlfrekvensen for projekter inden for samhørighed ligger over 5 %, hvilket efter min opfattelse er for højt, selv om der er sket en forbedring i de seneste år. Jeg mener, at Europa-Kommissionen bør gøre alt, hvad den kan, for at nedbringe fejlfrekvensen til det maksimalt tilladte niveau på 2 %. Det skal selvfølgelig nævnes, at fejlfrekvensen ikke altid indikerer en ukorrekt håndtering af tildelte ressourcer, men ofte skyldes regnskabsfejl i administrationen af individuelle projekter.
Véronique Mathieu
I sin årsberetning om gennemførelsen af budgettet for 2009 bemærker Retten vedrørende regnskabernes rigtighed, at der er konsoliderede enheder, som ikke har afgivet erklæringer vedrørende deres konsoliderede regnskaber, eller har afgivet en ændret erklæring. Det Europæiske Politiakademi (CEPOL) er blandt de enheder, som der har manglet korrekte oplysninger for i flere år. Dette har vigtige konsekvenser, idet der efter en grundig revision af CEPOL's regnskaber i juli 2010 blev foretaget korrektioner i regnskaberne. Finansieringsrapporten 2009 for dette agentur gik nemlig tilbage til regnskabsforvaltningen af regnskabsåret 2008 og tidligere endnu, og det blev anslået, at korrektionernes indvirkning på budgettet udgjorde ca. 13 % af agenturets nuværende budget. Siden agenturet blev et EU-agentur den 1. januar 2006, har Revisionsretten kun taget forbehold med hensyn til regnskabernes rigtighed vedrørende regnskabsåret 2007. Dette har ikke været nok til at bringe regnskaberne før 2010 i orden.
