
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er højtideligholdelsen af 20-året for udkastet til en traktat om Den Europæiske Union (1984 - Ordfører: Altiero Spinelli).
Kære kolleger, medlemmer af Kommissionen og Rådet, velkommen til denne særlige højtideligholdelse.
Efter Anden Verdenskrig havde en række mennesker i Vesteuropa mod til at se det store billede. Blandt dem var de to, som vi hylder i dag: Jean Monnet og Altiero Spinelli. Vi markerer 20-året for Europa-Parlamentets vedtagelse af det første udkast til traktat om Den Europæiske Union og 25-året for Jean Monnets død. Jeg vil gerne i dag hylde disse to visionære ledere, hvis lederskab viste vilje, politisk beslutsomhed og evne til at tænke langt, bredt og stort.
Det var ikke mennesker, der fortabte sig i ubetydelige detaljer. De satte sig ud over detaljerne. Her tænker jeg især på Monnet og den første generation af grundlæggere af idéen om moderne europæisk integration, der rejste sig af asken fra Anden Verdenskrig, og som var indstillet på at se håb på et tidspunkt, hvor der kun var fortvivlelse, at se muligheder, hvor der kun var økonomisk sammenbrud, og i det europæiske projekt at se et forbillede af forsoning med muligheder og fremgang. Dette karakteriserede dem som en særlig generation blandt alle de europæiske generationer, der var gået forud.
Klarheden og styrken i Monnets vision har vist sit værd, da den stadig lever, og fordi den, netop som vi står over for globaliseringens udfordringer, stadig gælder i dag, rodfæstet som den var og er i humanitære værdier og overstatsligt engagement.
Monnet indså tidligt, at Europas nationer på egen hånd er for begrænsede til at give befolkningen den velstand, der er gjort mulig og dermed nødvendig i kraft af moderne forhold.
Monnet tillagde de moralske og menneskelige aspekter i den europæiske idé stor betydning. De var fastholdt i Schuman-planen med fordømmelsen af overherredømme og diskriminerende praksis, der havde skabt komplekser og fjendskab mellem nationerne på kontinentet. De greb fat om kilden til konflikt ved roden.
Monnet var en af de første til at forstå og forklare, at princippet om europæisk forening grundlæggende set indebærer søgen efter en ny humanisme. På vores kontinent var den ene krig fulgt efter den anden, hvilket havde skabt en livsfarlig cyklus, hvor den enes sejr førte til ønsket om hævn hos andre. Hans ambition var at bryde denne onde cirkel og mellem staterne skabe de samme forbindelser baseret på ligestilling og forlig, som gjorde sig gældende for forbindelserne mellem menneskene i demokratiske samfund.
Jean Monnet blev i denne ånd fortaler for en ny moral, baseret på mennesker og deres evne til at gøre fremskridt ved at tage ved lære af de mest smertefulde oplevelser, de havde haft. Som Jean Monnet sagde: "Vi forener ikke lande. Vi forener folk".
I dag er en af de største udfordringer, som vi står over for, vedtagelsen af en ny forfatningstraktat om Den Europæiske Union. Vi husker her i Europa-Parlamentet med en vis stolthed det lederskab, som Parlamentet udviste, og især Altiero Spinelli og hans kolleger, for omkring 20 år siden, da de via Parlamentet realiserede det først udkast nogensinde til forfatningstraktat om Den Europæiske Union.
Jeg kan med stolthed sige, at bestemmelsen om at stå i spidsen for forfatningsændringer og evnen til at vise sandt parlamentarisk lederskab fortsat gør sig gældende før, under og efter EU-Konventet. Lad mig i den sammenhæng også hylde arbejdet i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og dets formand, hr. Napolitano.
Vi takker dem - og vi takker Dem, hr. Napolitano - for Deres utrættelige arbejde og Deres aldrig svigtende indsats for at sikre dette storslåede europæiske projekts succes.
Når vi derfor hylder disse to visionære europæiske ledere i dag, vil jeg gerne på vegne af Europa-Parlamentet tilskynde udenrigsministrene i EU 25, når de mødes næste gang, til at udarbejde en højtidelig erklæring om politiske intentioner, at de færdiggør en ny traktat for Europa. Hvis vi ikke har en forfatningstraktat før valget, ønsker vi denne erklæring, da befolkningen i Europa har ret til at vide, hvad de stemmer om. Denne erklæring skal som et minimum foreligge, hvis det ikke kan nås at færdiggøre en traktat inden valget. Jeg vil gerne bede minister Roche om at overbringe dette til formanden for Rådet.
Når vi mindes disse to ledere, Monnet og Spinelli, skal vi huske på, at også vi opfordres til at tænke langt, tænke bredt og tænke stort. Vi opfordres også til at bringe den menneskelige og moralske dimension ind i det, vi gør, og gør vi det, er det værdiernes Europa, som tog et stort skridt fremad i går her i Parlamentet, da vi voksede til EU 25, en Union, der fremover kan røre befolkningen, som den rørte dem på disse lederes tid.
Roche,
    Hr. formand, stod Jean Monnet her i dag og så ud over Parlamentet, ville han have god grund til at fryde sig. Han ville se repræsentanter for 25 lande og 450 millioner mennesker sidde side om side og sammen stræbe efter fælles velfærd for Europas befolkning. Han ville se et Parlament, hvor partierne opererer på et tværnationalt og til tider paneuropæisk grundlag, hvor repræsentanter fra hele kontinentet gør lige så fælles sag med kolleger fra andre lande som med deres egne landsmænd. Hvis Monnet så hinsides Parlamentet i dag, ville han se lande, der i århundreder havde været bitre fjender arbejde hånd i hånd som overbeviste partnere. Han ville have grund til at fryde sig.
Spinelli var i lighed med Monnet en mand med en vision. Hans vision om en demokratisk og gennemskuelig Union for borgerne satte liv i idéen om, at en forfatningstraktat ville fremme Unionens troværdighed. Den satte også liv i idéen om, at vi borgere fortjente en Union, der gav mening for os og arbejdede i vores interesse.
Monnet håbede at gøre krig mellem nationernes Europa ikke blot utænkelig, men fysisk umulig. I dag ser vi, at den drøm er tættere end nogensinde på at blive en realitet. John Hume, nobelpristager og medlem af Parlamentet, sagde engang, at EU er den mest vellykkede fredsproces i Europas mangeårige historie.
De to mænd - Monnet og Spinelli - var på mange måder forskellige. Monnet arbejdede i det stille bag kulisserne og brugte sine legendariske internationale netværksfærdigheder til at styrke det nye Europa. Monnet lagde fundamentet til dette foretagende. Spinelli var på den anden side en langt mere offentlig figur, en energisk modstander af fascismen i første halvdel af sidste århundrede. Han blev senere valgt til Parlamentet. De lignede imidlertid hinanden på et vigtigt punkt: De var handlekraftige mænd, fast besluttet på at føre deres vision om et demokratisk, fredeligt og blomstrende Europa ud i den virkelige verden. Hvad var det ved disse mænd, der har ladet de idéer, som de understøttede for mange årtier siden, skabe det incitament, som, selv efter deres død, driver os alle frem for at fortsætte deres arbejde?
Måske beskrev Monnets biograf, François Duchêne, Monnet bedst, da han skrev, at Monnets hemmelighed skyldtes en kombination af kreative og kritiske evner. Han appellerede til det romantiske i mennesker gennem idealismen i sine mål og til eksperten i dem gennem realismen i sine midler. Opbygningen af et nyt, fredeligt Europa var Monnets største drøm. 25 år efter hans død bygger vi fortsat på det fundament, han lagde.
Spinelli mente ligesom Monnet, at Europa ville være dømt til at gentage sine tidligere skæbnesvangre fejl og bringe sin fremtidige eksistens i fare uden radikale positive ændringer. Han mindede i 1947 om, at intet er mere trist end den kendsgerning, at det ideelle Europa, lov og friheds vugge, kun udgør en del af Europas geografiske område. Hvad mere er, fortsatte han, området vil med sikkerhed mindskes og den europæiske civilisation blot blive et historisk minde, medmindre vi i det mindste kan forene det, der på nuværende tidspunkt er tilbage. Den Europæiske Union har taget denne udfordring op.
Det, der drev begge mænd, var deres erfaring fra og afsky for krig. Da de imidlertid stræbte efter at videregive idéer og mål, der ville hjælpe Europa med at redde sig fra sig selv, kunne de næppe have troet, at et så stærkt, forenet Europa ville blive til af murbrokkerne fra Anden Verdenskrig.
Europa kæmpede for 60 år siden med den sidste fase af den mest destruktive krig i Europas historie. EU er på denne baggrund, trods svagheder, en heroisk stræben mod høje odds. Det kan dokumenteres, at Europa har bidraget til fred og fremgang i de europæiske nationer og længere endnu, da historien syntes at insistere på, at et sådant mål ikke udgjorde stort mere end en fantasiflugt.
Vi var i lørdags vidne til en usædvanlig drejning i historien med den formelle afslutning på den kunstige opdeling af Europa. Udvidelsen af EU til 25 medlemsstater er en hyldest til styrken i en drøm.
Den er også en hyldest til udholdenheden og modet hos mange millioner mennesker i Central- og Østeuropa, der ofte har lidt under højlydt at give udtryk for de drømme. Opstanden i Budapest i 1956, Prag-foråret i 1968 og den syngende revolution i Baltikum i 1990 har bidraget til opbygningen af et Europa i begyndelsen af det 21. århundrede, som få europæere ville have drømt om i de foregående 2000 års urolige historie.
Den franske forfatter Victor Hugo sagde i 1849, at den dag ville komme, hvor alle nationer på kontinentet vil gå op i en højere enhed og grundlægge det europæiske broderskab uden at miste deres særegne kvalitet og prægtige individualitet. Den dag er kommet.
Tiden er ikke nu inde til at lade stå til og finde et hjem i det nye Europa. Vi kan simpelthen ikke blot forholde os passive og beundre værket. Tiden er inde til nye ambitioner. I lørdags sagde den irske præsident, at kontinentet er gammelt, men Unionen er ung. Der er stadig arbejde at udføre og ambitioner, der endnu ikke er indfriet. Hr. formand, som De sagde, skal en af de ambitioner være forfatningstraktaten og en snarlig færdiggørelse heraf.
Vi skal være omhyggelige med at beskytte friheden, retfærdigheden, menneskerettighederne og den politiske pluralisme, der udgør Unionens fundament. Vi skal fortsætte med at bygge på den fred, som Monnet så erstatte den dødbringende rivalisering i hans generation og deres forfædre. Vi skal også sikre, at de nye behov og forhold i Unionen afspejles i den grundlæggende lovgivning. Ved 20-året for Parlamentets vedtagelse af Spinellis udkast til forfatningstraktat skal vi arbjede på at enes om en ny traktat, der forbedrer grundlaget for demokratisk diskurs i Unionen, der bygger på Unionens succes, og som gør Unionen mere forståelig og effektiv.
Den første store opgave, som vi sammen står over for i den nye Union, bliver at enes om den nye forfatningstraktat. Vi besluttede i marts at nå til enighed på Det Europæiske Råds møde i juni som det seneste - kun seks uger fra nu. Tidlig enighed om en ny trakat, der gør det muligt for Unionen at udvikle sig og trives, er den bedste måde at mindes Jean Monnets arbejde på og markere 20-året for Parlamentets udkast til forfatning, der blev præsenteret af Spinelli. Det er de næste ugers udfordring - arbejder vi sammen, kan vi tage udfordringen op.
Mens vi mødes her i dag, mødes repræsentanterne fra de 25 medlemsstater i EU for at gennemdrøfte detaljerne omkring traktaten. Vi ønsker dem held og lykke med det arbejde. Hele Europa stoler på dem for at opfylde Spinellis og Monnets drøm.
De Palacio,
    Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, Europa-Parlamentet har fået den fremragende idé at hylde Jean Monnet og Altiero Spinelli på det sidste møde i dets femte valgperiode som folkevalgt Parlament.
Selv om de ikke er det nye Europas eneste fædre, så repræsenterer Jean Monnet og Altiero Spinelli mere end andre, måske på grund af deres visioner og konkrete handlinger, Europas utrolige udvikling siden Anden Verdenskrig.
Jean Monnet viste os, hvad vi skulle gøre, og i erklæringen af den 9. maj 1950 skrev han således: "Europa kan ikke dannes på én gang og heller ikke i en samlet opbygning: Det kan dannes gennem konkrete resultater, der i første omgang skaber en faktisk solidaritet". 
Denne enkle sætning anviste den vej, der skulle tilbagelægges, og som vi har tilbagelagt siden 50'erne, det vil sige konkrete resultater, der i første omgang skabes af en faktisk solidaritet. Den berømte trinvise politik.
Efter min mening er EU-udvidelsen den 1. maj, som ikke bliver den sidste, et slående eksempel på dette princip. Men dette enkle udsagn anviser samtidig rejsens endemål, nemlig Europa, en samlet opbygning. I dag har vi en faktisk solidaritet, og Europa forbereder sig på vedtagelsen af forfatningstraktaten.
Jean Monnet udformede grundlaget for det nuværende EU og foreslog en metode til at opnå det. Med sine egne konkrete resultater, i særdeleshed som den første formand for Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs Høje Myndighed og som en konstant og beslutsom kilde til inspiration til den senere udvikling af den europæiske integration. Aktionskomitéen for Europas Forenede Stater, som han stod i spidsen for igennem 20 år, undfangede en lang række frugtbare idéer, som senere er blevet iværksat.
I dag vil jeg gerne minde Dem alle om hans indsats for direkte valg til Europa-Parlamentet, som har gjort, at vi i dag har et Parlament med en reel lovgivnings- og kontrolbeføjelse.
Jean Monnet døde for 25 år siden, kort før det første valg til Europa-Parlamentet, hvor Altiero Spinelli blev valgt ind. Som Monnet tilbød Spinelli Europa sin vision og sine resultater. Jeg mindes, at han var kommissær, før han blev medlem af Europa-Parlamentet. I dag højtideligholder vi 20-året for udkastet til traktaten om Den Europæiske Union, der normalt med god grund kaldes for "Spinelli-udkastet", da Spinelli ikke alene var ordfører for det, men også dets ophavsmand.
Når vi ser tilbage, kan vi uden tøven sige, at hvis det ikke havde været for dette udkast, ville vi i dag ikke have et udkast til en europæisk forfatningstraktat. Med udkastet fra 1984 indledtes der således en proces i EU, som har ført til de gentagne revisioner af Rom-traktaten, den europæiske fællesakt, Maastricht-traktaten, Amsterdam-traktaten og Nice-traktaten, og senere til den konstitutionelle drøftelse, som fandt sted i EU-Konventet.
Spinelli-udkastet var på mange måder nyskabende, og otte år før Maastricht-traktaten var Spinelli fortaler for oprettelsen af en egentlig europæisk union med udgangspunkt i Det Europæiske Fællesskab. Adskillige grundlæggende bestemmelser i Maastricht-traktaten stammer direkte fra Spinelli-udkastet, f.eks. bestemmelserne om unionsborgerskab, respekten for de grundlæggende rettigheder eller indførelsen af subsidiaritetsprincippet ved tildeling og udøvelse af EU's beføjelser. Amsterdam-traktaten medtog forslaget om at kunne pålægge en medlemsstat bøder i tilfælde af grove eller gentagne overtrædelser af de demokratiske principper eller grundlæggende rettigheder, der udgør vores fundament.
Der er andre bestemmelser, som allerede for 20 år siden var inde på de tanker, der findes i konventets udkast til forfatningstraktat. Jeg vil især gerne nævne den udtrykkelige omtale af fællesskabsrettens forrang, indførelsen af begrebet unionslovgivning, der er begrænset til de grundlæggende principper for Unionens kompetenceområder, Kommissionens pligt til at indlede planlægningen af EU's aktiviteter og det, at Parlamentet har det sidste ord på budgetområdet.
Endelig er det muligt, at vi er nødt til at vente på næste fase i den europæiske integration, før vi indfører yderligere bestemmelser. Jeg tænker især på artikel 82 i Spinelli-udkastet, hvor der står, at når en traktat er blevet ratificeret af et flertal af stater, der repræsenterer to tredjedele af unionens samlede befolkning, skal regeringerne i de stater, som har ratificeret traktaten, straks mødes med henblik på at aftale de nærmere procedurer og datoen for den nye traktats ikrafttræden samt forbindelserne til de stater, som endnu ikke har ratificeret den. Det er noget, vi bliver nødt til at overveje i en Union med 25 eller flere stater.
Det foreslås under alle omstændigheder i Spinelli-udkastet, at Unionens grundlag fastlægges i en basistraktat, som er en reel forfatning for Europa, og som på denne måde bliver til den "samlede opbygning", som Jean Monnet mente var en uundgåelig følge af de konkrete resultater.
Disse to mænd, hvis temperament og kulturelle baggrund var så forskellige, samarbejdede igennem 50'erne. Den visionære Spinelli foreslog den pragmatiske Monnet konkrete løsninger, og til gengæld udmøntede Monnet hans vision for Europa i konkrete forslag til de forskellige regeringer. Denne blanding af pragmatisme og idealer er det, vi har allermest brug for i den aktuelle situation i Europa. Udfordringerne er forskellige, men metoden er stadig gyldig.
Vi har brug for viljestyrke og beslutsomhed, generøsitet og ambitioner for at kunne skabe et fredens og fremgangens Europa, der bygger på værdier og civilisation, og som arbejder for en solidarisk verden, det vil sige vores Europa.
Napolitano (PSE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne takke Dem for den ros, som De gav Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og dets formand i de sidste fem år.
Ser De, hr. formand, det er vigtigt, at det forenede Europas opbygnings historie, der startede for over 50 år siden, bliver en del af de fælles minder for de befolkninger, der er repræsenteret i Europa-Parlamentet i dag. Det er en historie, som vi skal genskabe og gennemgå en gang til ved hjælp af de datoer og etaper, der har været kendetegnende for den, og ved hjælp af dens hovedpersoner. I dag fejrer vi to af disse hovedpersoner, som ikke var regeringsmedlemmer, som ikke undertegnede traktater, og som ikke var i de magtfulde mænds projektørlys, men som havde store visioner og var vigtige for EU's integration, nemlig Jean Monnet og Altiero Spinelli.
De var begge overbeviste om, at det splittede og blodsbesudlede Europa efter to ødelæggende krige i første halvdel af det 20. århundrede kun havde en fremtid, hvis det blev forenet og overvandt nationalismen, stridighederne og fjendskabet mellem nationalstaterne. De pegede på, at man skulle finde en fælles europæisk interesse samt oprette institutioner, der kunne give udtryk for denne interesse og forfølge den gennem udøvelsen af en fælles suverænitet.
Selv om Monnet og Spinelli havde forskellige indfaldsvinkler og forskellige strategier for, hvordan man skulle nå videre med den europæiske enhedssag, havde de det samme ideal, der blev til en livsopgave for dem begge. Strategien hos Jean Monnet og den store franske statsmand Robert Schuman, som han var en værdifuld rådgiver for, byggede på integration mellem produkterne, først og fremmest kul og stål, mellem økonomierne og mellem markederne i de lande, der deltog i projektet, og det var en strategi for, hvordan Europa gradvist skulle opbygges. Den blev kaldt funktionalistisk, den tog sigte på at skabe et konkret grundlag for freden i Europa - ikke mindst for freden mellem Frankrig og Tyskland - og den førte til de Fællesskaber, som eksisterede indtil Maastricht-traktaten i 1991.
Den strategi, som Altiero Spinelli kæmpede for, var til gengæld en konstituerende strategi, der tog sigte på en politisk opnåelse af europæisk enhed efter en føderalistisk model, og den fandt støtte hos visionerne hos en stor italiensk statsmand, nemlig Alcide De Gasperi. Men i de kritiske øjeblikke - f.eks. i 1955, da integrationsprocessen lod til at gå i stå efter det mislykkede forsøg på at oprette Det Europæiske Forsvarsfællesskab - gik Monnets og Spinellis indsats i samme retning, selv om de fulgte hver sin vej. Spinelli skrev, at Monnet og han trak kærren som to stædige æsler - Monnet i håbet om at opnå et nyt initiativ fra regeringerne og han selv i håbet om at opnå et nyt afsæt fra bevægelsen og nye stimuli nedefra. Han skrev endvidere, at de ville vinde på trods af deres skepsis og alle forhindringerne. Og sådan blev det. Spådommen gik i opfyldelse: Europa-tilhængerne og de ihærdige kæmpere og integrationsfortalere som Monnet og Spinelli gik af med sejren.
Hr. formand, vi har nu nået nogle målsætninger, som de ikke engang selv turde håbe på, og drømmen om en europæisk forfatning kan endelig gå i opfyldelse. Det er en drøm, der allerede tog konkret form for 20 år siden, da Europa-Parlamentet den 14. februar 1984 med et meget stort flertal vedtog det forslag, der var blevet udarbejdet under Altiero Spinellis ledelse. Denne dato fejrer vi i dag også som forfatningsprocessens begyndelsesdato. 20 år efter er drømmen blevet af afgørende nødvendighed for det nye store Europa. Forfatningsprocessen skal langt om længe afsluttes med vedtagelsen af det udkast, som konventet vedtog om Europas fremtid. Nu må vi ikke standse op eller vende om. Udkastet til forfatning er ikke perfekt, men det udgør et samlingspunkt mellem regeringerne og parlamenterne, som vi har nået med møje og besvær. Det kunne forbedres ved at hente inspiration i Spinellis 20 år gamle udkast, f.eks. der, hvor der stod - sådan som fru de Palacio var inde på - at traktaten træder i kraft, lige så snart den er ratificeret af et flertal af Fællesskabets medlemsstater og befolkning. Konventets tekst kan forbedres, men den må under alle omstændigheder ikke svækkes, for i så fald risikerer det nye EU med 25 medlemsstater at blive ramt af lammelse og krise. Derfor må ingen - ingen af de regeringer, der deltager i regeringskonferencen - trække deres ord tilbage eller trække den enighed tilbage, som de gav udtryk for i konventet. Det er den appel, som Europa-Parlamentet endnu en gang retter til alle, og det er den bedste måde at mindes Altiero Spinelli og Jean Monnet på, nemlig ved hjælp af handling og ikke ved hjælp af ord.
Méndez de Vigo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, min gruppe synes, at det er et godt initiativ at mindes Monnet og Spinelli. For uden Monnet, der i skyggen var inspirationen bag så mange idéer, ville vi ikke forstå erklæringen af den 9. maj 1950, der er oprettelsesdokumentet for den europæiske opbygning, og uden denne erklæring ville der ikke have været nogen fransk-tysk forsoning, og det ville heller ikke have været muligt at forsone europæerne. Og hvis ikke der var blevet gjort en beslutsom indsats for at opnå faktisk solidaritet, ville det ikke have været muligt at tage skridt frem mod det fælles marked, der er optakten til en politisk union. Og uden hans institutionelle vision, i særdeleshed om Kommissionens centrale rolle, ville vi ikke have kunnet befri os for den spændetrøje, der kendetegnede samarbejdet mellem regeringerne.
Det er også 20 år siden - og det er blevet understreget her - at Parlamentet, der var blevet demokratisk valgt for første gang, vedtog den traktat, vi også kender under navnet "Spinelli-traktaten", som Spinelli selv var ordfører for.
"Spinelli-traktaten" har været en væsentlig reference for alle de senere ændringer af fællesakten, Maastricht-, Amsterdam- og Nice-traktaten, og naturligvis af den traktat, der er udarbejdet af konventet.
Når jeg havde den ære at lede Europa-Parlamentets delegation på konventet, havde jeg altid Spinelli-udkastet ved min side. Og jeg tænkte: "Og hvad mente Spinelli så om det her". Og jeg er nødt til at indrømme over for Dem, at selv om "Spinelli-traktaten" blev udarbejdet for 20 år siden, er den stadig fuldstændig aktuel, og mange af Spinellis forslag indgår i dag i forfatningstraktaten.
Der er, hr. formand, noget, der forener Monnet og Spinelli: De ønskede begge at forene mennesker. "Lad os forene mennesker", sagde Monnet. Og hele "Spinelli-traktaten" er fuld af henvisninger til borgerne, til menneskene.
Jeg tror - og det sagde min ven Dick Roche tidligere - at de ville være stolte over det, vi har gjort gennem årene, for jeg synes, at udkastet til forfatningstraktat er en traktat for mennesker. Det er den lige fra artikel 1, hvor der tales om en Union af stater og borgere, og når Europa-Parlamentet gives fuld lovgivningsbeføjelse og beføjelser til politisk kontrol, eller når de nationale parlamenter kommer på banen ved hjælp af systemet til hurtig varsling, hvilket alt sammen er til fordel for borgerne.
Vi har i denne forbindelse i de sidste 50 år gjort det, som såvel Monnet som Spinelli bad om, nemlig at forene menneskene. Lad mig komme med en lille betroelse. Som barn i tiden mellem Monnet og Spinelli blev jeg, når jeg rejste ud af Spanien, som i henhold til Gil de Biedmas ord var "et gammelt ineffektivt land", mødt af et Europa fuld af mure, Berlin-muren, Pyrenæerne, som også var en slags mur, diktaturernes mur, egoismernes mur og nationalismernes mur. Vore dages Europa, det Europa, min datter ser, er et Europa uden mure, og de, der stadig står, vil falde.
Jeg vil gerne, nu hvor denne vidunderlige udvidelse har fundet sted, og hvor vi har syet de to Europaer sammen, hvor vi har virkeliggjort udkastet til erklæringen af den 9. maj 1950, sige til de nye lande, der er en del af EU, at jeg håber, at de vil nyde det, ligesom spanierne gjorde, da vi kom med i EU, med udsigten til frihed, fremgang og ikke mindst muligheden for at være med i et fælles projekt.
Hr. formand, vi politikere plejer altid at tale om fremtiden, og jeg tror, at vi får masser af tid til at udkæmpe slag og overvinde de problemer, vi har, men jeg synes, at vi i dag har dvælet ved fortiden, ved Monnet og Spinelli, og jeg beder Dem om at nyde nutiden. For vores nutid er en smuk nutid. Monnet og Spinelli blev sikkert kaldt for utopister, men Lamartine havde ret, når han sagde, at en utopi blot er sandhed, der endnu ikke er oprundet. Og i dag betyder livets omskiftelser, at virkeligheden ofte er smukkere end litteraturen.
Jeg synes derfor, at vi i dag skal nyde dette smukke øjeblik, smage på det, nyde det. Vi har skabt et stort Europa, og på denne smukke morgen, da jeg spadserede hen til dette palads i Strasbourg, tænkte jeg på den gang, da Johann Wolfgang von Goethe var i Valmy og pludselig rejste sig op foran en gruppe mennesker og som besat af en underlig kraft sagde, at vi er vidner til et historisk øjeblik, livet bliver aldrig mere det samme, og I vil kunne sige, at I var til stede.
Corbett (PSE ).
   - Hr. formand, for kun lidt over 20 år siden havde jeg det store privilegium at arbejde tæt sammen med Altiero Spinelli, da han var hovedordfører for udkastet til den traktat, som vi hylder i dag, og jeg var ungt, entusiastisk medlem af Parlamentets sekretariat. Det var på mange måder en drøm, der var blevet til virkelighed. Jeg havde lige koordineret jakampagnen i Storbritannien ved folkeafstemningen om vores medlemskab af EF i 1975. Jeg havde været koordinator for jakampagnen ved Oxford University. Jeg havde derefter ledet en gruppe studerende til Rom for at demonstrere ved et møde i Det Europæiske Råd for - ny idé - direkte valg til Europa-Parlamentet - et af hovedtemaerne i Spinellis kampagne. Det var en fantastisk ære og et stort privilegium derefter at arbejde sammen med Spinelli.
Jeg fandt ud af, at jeg arbejdede sammen med en bemærkelsesværdig mand, der 40 år før traktatudkastet allerede skabte historie, da han som politisk fange under Mussolini - hvilket varede i 17 år - var medforfatter til Ventotene-manifestet, som allerede i 1941 angav, at hvis kampen mod fascisme skulle lykkes, og hvis denne krig skulle vindes, ville det hele have været forgæves, hvis det blot førte til genetableringen af det gamle system med fuldstændigt suveræne nationalstater med skiftende alliancer. Den største udfordring efter krigen skulle være at binde landene i Europa sammen i en struktur, der udviklede deres fælles interesser og gjorde krig umulig.
Den tekst cirkulerede i alle antifascistmodstandsbevægelserne i de sidste krigsår og var en af hovedmotiveringerne, et af hovedidealerne, der bidrog til at sprede det europæiske budskab på det tidspunkt, et godt stykke forud for konventionen om de europæiske bevægelser i Haag.
40 år senere var Spinelli her for at hjælpe Parlamentet med at udarbejde udkastet til traktaten om Den Europæiske Union. Han var en mand med store ambitioner, men han vidste, hvornår der skulle indgås kompromiser. Han var en mand med dristige metoder, men han var indstillet på at skabe enighed. Han indså også, at projektet for at lykkes ikke skulle ses som hans personlige projekt. Han var indstillet på at dele anerkendelsen af - ejerskabet til - udkastet til traktat, som Parlamentet udarbejdede. Han henviste aldrig til det som Spinellis udkast til traktat. Han sørgede for, at der blev udnævnt seks medordførere fra alle de forskellige grupper, der var udpeget til at arbejde sammen med ham. Han vidste, at dette var Parlamentets projekt. Han beskrev ikke sig selv som forfatter, men som jordemoder, der havde hjulpet Parlamentet med at bringe det barn til verden, som efterfølgende skulle opfostres. Barnet var vigtigt.
Oprindeligt bidrog det kun til at udarbejde den europæiske fælles akt. Mange var ikke imponeret. Hvis vi imidlertid nu ser tilbage i det rette perspektiv, ser vi, at det kumulativt startede en proces, der førte til fire på hinanden følgende regeringskonferencer, fællesakten, Maastricht, Amsterdam og Nice og nu den kommende forfatning. Den har gradvist omdannet Det Europæiske Fællesskab fra 1984 til det helt anderledes EU, som vi har i dag, en Union med et større ansvarsområde, med i det mindste til dels mere effektive institutioner og med større demokratisk ansvarlighed. Skridt for skridt kan Spinellis resultater nu ses i perspektiv.
Det, vi her i Parlamentet skal tage ved lære af, er, at Spinellis metode gik ud på at forsøge at skabe enighed. Han sagde, at Parlamentet sammenfører repræsentanterne for alle Europas største politiske partier. Vi skal bruge det til at drøfte enighed her, hvorefter budskabet kan tages med hjem for at overbevise partierne og regeringerne i landene og skabe en politisk og uimodståelig impuls. Han havde held til at skabe enighed.
Lad os ikke glemme, at det var en tid med stor euroskepsis - slagordet dengang var eurosklerose - og hvor regeringerne sagde, at vi ikke måtte ændre traktaterne, da det kun ville være et skridt bagud. Formanden for Rådet, Leo Tindemans, og formanden for Kommissionen, Gaston Thorn, kom til Udvalget om Institutionelle Anliggender, som det hed dengang, for at anmode os om ikke at gøre det.
Men Parlamentet holdt ved og skabte denne enighed, som genåbnede traktaterne - et tabuemne i mange år. Ingen ønskede at ændre traktaterne. Tindemans' rapport undlod at foreslå traktatændringer, og raporten fra de tre vismænd fra 1979 frarådede en ændring af traktaterne. Parlamentet havde mod til at sige, at traktaterne skulle genåbnes og vores grundlæggende forfatningstekster gennemgås på ny. Spinelli opbyggede tålmodigt et kompromis, der i sidste ende fik støtte fra 88 % af Parlamentet, da det blev vedtaget. Der var flertal i hver eneste af de politiske grupper for at støtte det. Selv 79 % af de britiske konservative støttede Spinellis udkast til traktat - de sad dengang i en anden politisk gruppe. Nu er de en del af PPE-DE-Gruppen. Jeg kan ikke sige, at de er blevet mere europæiske - det kan være, at hr. Poettering skulle arbejde lidt mere med dem. Det er én gruppe, det synes at være gået tilbage for.
Ikke desto mindre var Spinelli dengang i stand til at opbygge en bemærkelsesværdig enighed, og det virkede. Ved at gennemdrøfte et projekt her i Parlamentet - som repræsenterer hele spektret af den offentlige mening i Europa - et kompromis, der kunne accepteres af så stort et flertal, kunne vi iværksætte en proces, der har ført os til, hvor vi er i dag, og hvor udkastet til forfatning er kronen på værket for Spinellis indsats. Vi skal sikre, at forfatningen vedtages.
De Clercq (ELDR ).
   - Hr. formand, kære kolleger, efter at have været medlem af Europa-Parlamentet i 17 år står jeg her i dag på Den Liberale Gruppes vegne og holder sandsynligvis min sidste tale på plenarmødet. Jeg er stolt af og samtidig taknemmelig for at være her i dag på et historisk sted på et historisk tidspunkt. Det er et historisk sted, for Europa-Parlamentet er demokratiets hjerte i Europa og den eneste europæiske institution, som vælges direkte af 450 millioner europæiske borgere. Snart, den 13. juni, vil befolkningerne i 25 europæiske lande samtidig vælge deres medlemmer til Europa-Parlamentet. I dag er Europa samlet frivilligt, fredeligt og permanent på grundlag af lighed, ligeværdighed og solidaritet. Euroskeptikere siger, at vi investerer i en drøm. Det er muligt, men hvad galt er der i det? I hvert fald, og det er vigtigt, lykkes det os i dag for en stor del at gennemføre vores drømme og samle Europa.
Vi mindes i dag særligt Jean Monnet, den første, der udtænkte, eller lad mig sige drømte om, et samlet Europa, arkitekten bag Schuman-planen, den første grundlægger af det nuværende EU. Med Jean Monnet i tankerne kan vi roligt drømme. Vi må gerne værne om drømme, når blot vi ved, hvordan vi skal omsætte disse drømme i handlinger. Vores store europæiske drøm er ganske vist ikke fuldendt, men vi er da kommet et godt stykke fremad. Foruden Jean Monnet vil jeg også hylde alle de andre tusinder, som har været med til at bane vejen, og ikke mindst de europæiske borgere selv.
Det skridt, vi i dag tager på denne vej, må også sætte fart i den europæiske integrationsproces, for manglen på et virkelig politisk EU vil blive endnu mere mærkbar efter i dag. EU skal ophøre med at give indtryk af at være en rent økonomisk alliance og blive politisk voksen for virkelig at spille en betydningsfuld rolle i verden. I dag drejer det sig om mere end blot en udvidelse af EU. Det drejer sig om en forandring, en genforening af Europa og alle europæere. Vi tager faktisk et historisk skridt i dag. Et skridt fra splittelse til enhed, fra trusler om konflikter til garanti for fred og stabilitet, et skridt fra socioøkonomisk ulighed til vedvarende vækst og velfærd for alle vores europæiske borgere.
Jeg ønsker Dem alle tillykke, kære kolleger, for vi er ikke gået glip af denne historiske chance for en Europæisk Union. Jeg giver derfor i fuld tillid faklen videre til de mange nye, unge, begejstrede europæere i denne enestående forsamling, som Europa-Parlamentet er, og jeg siger til disse unge medlemmer og til alle medlemmer af Europa-Parlamentet: Europas fremtid ligger i Deres hænder. Held og lykke, Europa. Bliv ved med at være et sømærke, der viser vej mod fred og ro på det urolige hav, som vores verden desværre alt for ofte er.
Kaufmann (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det er en stor glæde og ære på samme tid for mig at mindes den store europæer Jean Monnet her og i dag og minde om, at den italienske antifascist og demokratiske kommunist Altiero Spinelli var initiativtager til traktatudkastet til oprettelse af Den Europæiske Union af 14. februar 1984. Som bekendt tilsluttede Europa-Parlamentet sig dengang dette traktatudkast, en forløber for det forfatningsudkast, som Det Europæiske Konvent har udarbejdet, med et bemærkelsesværdigt stort flertal. Dengang påpegede Altiero Spinelli udtrykkeligt, at især Europa-Parlamentet som direkte af borgerne legitimeret europæisk institution var kaldet til at fremme og videreudvikle Europas enhed. Jeg mener, at Spinellis budskab, der lyder som et testamente, stadig har fuld gyldighed i dag. Det bør derfor også fremover være ledetråden for Parlamentets handlen, for i fremtiden handler det om, at 25 stater skal udforme deres sameksistens i EU solidarisk og i fællesskab for 450 millioner mennesker på en demokratisk og social måde. Kun sådan - det er jeg overbevist om - kan foreningen af Europa, som blev gennemført formelt den 1. maj, virkelig lykkes og blive fremtidsegnet.
Altiero Spinelli blev valgt ind i Europa-Parlamentet i 1979 for Italiens kommunistiske parti. Han var medlem af den daværende kommunistiske gruppe, som næsten kun repræsentanter fra Italiens og Frankrigs kommunistiske partier tilhørte. Som formand for Det Institutionelle Udvalg ledede han fra juli 1982 udarbejdelsen af traktatudkastet. Da jeg i høj grad ser mig selv i Spinellis traditionslinje, vil De sikkert bære over med mig, når jeg i dag især gerne vil mindes mennesket og politikeren Spinelli. Jeg gør det især, fordi Altiero Spinelli tidligt, og det var allerede i 1937, brød definitivt med stalinismen og senere uanfægtet kæmpede med idealisme, lidenskab og energi og af og til også med visioner, der var forud for hans tid, for Europas enhed, hvad enten det var som rådgiver for De Gasperi, Jean Monnet, den italienske udenrigsminister Nenni, som gæsteprofessor og politolog, som medlem af Kommissionen eller af Europa-Parlamentet. Hans kritikere og modstandere skød ham i skoene, at han lejlighedsvis havde tendens til realitetsfjerne drømmerier, mens han i sandhed ikke kun fik venner i egne rækker derved.
I Altiero Spinelli personificeres for mig den europæiske arv fra den nærmeste fortid. Aldrig nationalisme, fascisme og krig igen. Det var især ud fra denne bitre erfaring, at han engagerede sig så kraftigt i et forenet Europa. Altiero Spinelli kæmpede mod fascisme og udholdt igennem mange år Mussolinis fængsler på grund af det.
Derfor var det kun en naturlig følge, at der var sådanne personligheder som Spinelli, som talte blandt initiativtagerne til udkastet til et europæisk manifest ved konferencerne for europæisk modstand i Genève i 1944. Før krigen var slut, vendte Spinelli tilbage til Norditalien og deltog i den væbnede modstand. Efter krigen hørte han foruden personligheder som Henri Frenay, chef for den franske modstandsbevægelse Combat, og den tyske overlevende fra Buchenwald Eugen Kogon til medstifterne af den europæiske bevægelse. For Altiero Spinelli, der indtil sin død den 23. maj 1986 bevarede sin dyrt købte frihed, og som troede fast på et forenet og fredeligt Europa, voksede der af den antifascistiske kamp et ansvar for den frihedsmæssige, demokratiske og fredelige udvikling i Europa. Jeg mener, at vi alle bør bevare netop denne antifascistiske arv i vores hukommelse, men især handle derefter!
Voggenhuber (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, for få måneder siden, på regeringskonferencen i Bruxelles, blev muligheden for Unionens manglende succes og en tilbagevenden til den sakrosankte nationale egoisme tydelig. Derefter er alle blevet skræmt over følgerne af et sådant sammenbrud, er alle blevet bange og er begyndt at søge efter muligheder for at bringe det europæiske skib flot igen.
Hr. formand, De burde egentlig afbryde mig og spørge mig, hvorfor jeg siger sådan noget vrøvl. Denne sætning er 20 år gammel og blev brugt af Spinelli i hans tale til Europa-Parlamentet under fremlæggelsen af hans udkast. Jeg indrømmer, at jeg er skræmt over denne tales aktualitet. Han sammenlignede de to metoder, som om han talte om konventet, en parlamentarisk forfatningslovgivning fra diplomaters og ministres side på en regeringskonference. Han sagde, at vi nu kender resultaterne af de to forskellige fremgangsmåder. I løbet af forhandlingerne har det nationale perspektiv uafviseligt fået overtaget, det europæiske perspektiv er efterhånden blegnet, og til sidst bliver det praktisk taget foreslået at styrke den mellemstatslige handlen på bekostning af den supranationale handlen. Hr. formand, De ser, at jeg deler taletid med Spinelli. Det kan ikke siges bedre, hvad der er sket i de sidste måneder, i Økofin-Rådet, i Bruxelles, i Napoli: den gamle kamp om et europæisk demokrati mod statskancelliernes, bureaukratiernes, regeringernes Europa med deres absolutte magtkrav.
Spinelli appellerede til Parlamentet: "I forbindelse med vores initiativ får vi vores legitimitet fra vores egenskab som valgte repræsentanter for borgerne, samfundet, som dem, der bærer det egentlige ansvar for det begyndende europæiske demokrati." Det har også været meget spændende for mig at følge en diskussion i denne tale. Han forsøgte nemlig at få Parlamentet til ikke at sende dette udkast til Rådet eller til regeringskonferencen, men til de nationale parlamenter til ratificering. Også han befandt sig få måneder før valget, og det var i februar, ligesom ved den afgørende situation i denne forfatningsproces, og jeg beklager, at Parlamentet ikke har fundet kræfter til at vedtage dette konventsudkast og forelægge det for de nationale parlamenter til ratificering. Han gav udtryk for sin skam over og sin tøven med at betræde et Parlament, som i fremtiden ikke havde kræfterne til at optræde beslutsomt som Europas forfatningslovgiver. Han kom også med en væsentlig bemærkning i forbindelse med spørgsmålet om enstemmighed ved forfatningen: "Hvis vi tvivler på muligheden for at begynde, selv om ikke alle er tiltrådt, vil vi ikke lægge afgørelsen om forehavendets succes i hænderne på dem, der er mest beslutsomme, men dem, som tøver mest - ja, endda de mulige modstandere - og dermed dømme hele forehavendet til en samtidig sikker manglende succes."
Han opfordrede for 20 år siden Parlamentet til at sige til borgerne, hvad det handler om, nemlig det europæiske demokrati, udviklingen af den politiske enhed. Jeg slutter med en bemærkning fra Jean Monnet, som jeg gerne vil skrive ind i stambogen for alle regeringer og ministre, den mest aktuelle bemærkning, som kan siges i forfatningsprocessen i dag: "Vi koordinerer ikke stater, vi forener mennesker!"
Collins (UEN ).
   - Hr. formand, jeg er sikker på, at Jean Monnet og Altiero Spinelli ville have været meget stolte over begivenhederne den 1. maj. Jean Monnet, en særdeles respekteret grundlægger af Den Europæiske Union, kæmpede for oprettelsen af De Europæiske Fællesskaber, da de ville være medvirkende til at sikre fred og ikke krig på det europæiske kontinent.
Det kunstige skel i Europa siden afslutningen på Anden Verdenskrig er nu ophørt, og befolkningerne i Øst- og Vesteuropa har nu frit slået sig sammen i et fællesskab af 25 lande, der samarbejder med det fælles mål at fremme økonomisk velstand, demokrati og retsstatsprincippet.
Visionen hos Europas grundlæggere er blevet yderligere realiseret som en direkte følge af de 10 nye landes tiltrædelse af Unionen. Som et fællesskab af 25 medlemmer er Unionen nu i en meget stærkere position end nogensinde tidligere til at fremme politikker på den internationale scene med styrke og bestemthed. Det er desuden nu 20 år siden, at Altiero Spinelli udarbejdede sin rapport, der anbefalede vedtagelse af en forfatningstraktat for EU, og et at hovedelementerne i hans rapport fra 1984 var at give Europa-Parlamentet en stærkere rolle. Mange af Altiero Spinellis anbefalinger er inkluceret i de traktater, som er blevet vedtaget i de sidste 18 år.
Europa-Parlamentet har nu medbestemmelsesbeføjelser med regeringer i Europa på mere end 50 lovgivningsområder. Men vi skal være forsigtige og huske på, at der endnu er meget arbejde, før der kan vedtages en forfatningstraktat for EU. De omfattende forhandlinger fortsætter under det irske formandskab fra nu til den 17. juni med henblik på at lægge sidste hånd på bestemmelserne i den nye traktat. Det påhviler derefter de af os, der støtter denne traktat, som kommer til at strømline den måde, EU fungerer på, at komme ud og på en positiv måde fremme dens bestemmelser over for befolkningen i Europa. Hvis der opnås enighed om en ny europæisk traktat, skal vi fokusere på kampagnen for at ratificere betingelserne i den nye traktat i de 25 EU-lande.
Vi må ikke undervurdere omfanget af denne opgave. Vi skal være fast besluttet på at vinde dette slag, så vi kan få en traktat, der gælder for EU i de næste 25 år.
Bonde (EDD ).
   - Hr. formand, i dag mindes vi Monnet og Spinelli. Jeg har læst Monnets erindringer med stor fornøjelse, men ingen steder fundet belæg for den udemokratiske, supercentraliserede EU-stat, som nu er på vej med forfatningen. Monnet talte f.eks. om en lille, praktisk Kommission, ikke om et ukontrolleret, demokratisk monster med svindel og fråds for måske 60 milliarder kr. om året.
Jeg var Spinellis sidemand i budgetudvalget i mine første 10 år i Parlamentet og fik stor respekt for hans konsistente, føderalistiske tænkning. Det var ham og grundlæggeren af , Emanuelle Gasso, som lærte mig, at føderalisme ikke er centralisme, men idéen om demokrati på et højere niveau end nationalstaten.
Føderalisme er en rimelig styreform i USA, Canada, Schweiz, Tyskland. Det er også en smuk drøm for Europa, men det er en drøm, som kan blive et mareridt, hvis ikke der er et folk, som føler sig tilknyttet det føderale niveau. Valgdeltagelsen til Europa-Parlamentet er faldet fra 63 til 49 % over fem valg og kommer næppe over 40 % i juni. Ved det seneste danske valg deltog 87 % af vælgerne. Jeg er ikke antiføderalist men realist.
Hvis vi sammenligner med USA, har vi nu 450 millioner indfødte i EU, som skal fjernes, før der kan opstå et nyt fælles eurofolk. Hvis stemmeprocenten til Europa-Parlamentet var på 87 og deltagelsen i nationale valg på 49, havde føderalismen taget over fra os, som virker for nationernes Europa, for demokratiernes og mangfoldighedernes Europa.
Hvorfor ikke lave en handel mellem føderalister og realister. I accepterer da Europa, styret fra de nationale parlamenter, indtil den dag, valgdeltagelsen til Europa-Parlamentet overgår deltagelsen ved nationale valg. Til gengæld accepterer vi den føderalistiske model - eller går på pension, den dag valgdeltagelsen til Europa-Parlamentet gør de nationale valg mindre repræsentative for vælgerne.
Kunne vi også enes om at lade EU-forfatningen komme til afstemning i alle EU-lande den samme dag, så ville vi få den første fælles europæiske debat om vores fælles fremtid, og vi ville kunne se, om føderalismen kan vinde over vores mission om demokratiernes Europa. Lad os få en fair kamp om fremtidens Europa. Indtil da foretrækker jeg Danmarks Grundlov for EU-forfatningen. 
Pannella (NI ).
   - Hr. formand, fru næstformand, hr. formand for Rådet, Jean Monnets og Altiero Spinellis Europa lå ikke i Europa. I Europa var befolkningerne og institutionerne forenet, nemlig det nazistiske Berlin, det fascistiske Rom, Vichys Paris, Spanien og Portugal! Nationernes Europa var ikke det Europa, der beskrives i Ventotene-manifestet, men udelukkende holocaustens Europa. Der er kun ét tilfælde i Europas historie, hvor den europæiske befolkning har været forenet, nemlig den jødiske befolkning i hele Europa, de anderledes, de homoseksuelle eller romanibefolkningen, holocaust-befolkningen. Sådan var Europa! Det var det jublende, festende eksekutions-Europa, et Europa med nogle ting, som jeg ikke engang vil blive ved med at nævne ... Dengang var Europa enten i fængsel eller slået ihjel. Vores Europa var med Thomas Mann, med Einstein og måske med Marlene Dietrich, og det var med Don Sturzo, Salvemini og Fermi. Europa var uden for Europa, og vi kan kun gøre krav på disse rødder, hvis vi forestiller os et Europa, der bygger på den europæiske reform og ikke på von Papens og kardinal Pacellis modreform; den hvide roses Europa, nemlig reformernes Europa og ikke kommunismens, fascismens, nationalismens og den romerske talebanismes bedrag. Det skal vi sige klart og tydeligt, Hr. formand,
De skal nu til at fejre noget, der ikke har noget at gøre med Spinellis idé. I morgen godkender De et nationernes Europa, der er en mellemting mellem den socialdemokratiske tankegang og gaullisme. Spinelli så Europa komme til udtryk i Rådet på samme måde som Senatet i USA, og det gjorde han ikke i udkastet, men i idégrundlaget. Så længe vi ikke indfører den amerikanske føderalisme og en føderalisme for Europas Forenede Stater, tror jeg, at vi kommer til at befinde os som i Folkefrontens Paris, der var baseret på røde faner og skyttegrave, og som forrådte den spanske lovlighed og gjorde Pyrenæerne til dødens sted for Madrid, mens fascisterne og nazisterne tog til Spanien for at slå folk ihjel. Så vil jeg hellere mindes Salvador de Madariaga og mange andre, for sådan er Altieros Europa!
Jeg har en bøn til Dem, hr. formand. Sørg for, at Ventotene-manifestet bliver offentliggjort sammen med det udkast, som vi drøfter, ikke bare på alle vores europæiske sprog, men også på arabisk og kinesisk, for i disse lande har de i dag et ekstremt behov for denne drøm, denne historie og disse forbilleder.
Hume (PSE ).
   - Hr. formand, jeg beklager meget, at dette bliver mit sidste indlæg i Parlamentet efter at have været her i 25 år. Jeg er nødt til trække mig tilbage af helbredsmæssige årsager, men vil gerne give udtryk for stor taknemmelighed over for mine kolleger i Parlamentet og naturligvis over for Kommissionen og Rådet for den enestående støtte, de gav freden i Nordirland. Det særlige program for fred og forsoning og Den Internationale Fond for Irland har gjort et fremragende stykke arbejde og givet vores unge håb.
Jeg står også i stor gæld til Parlamentet og Strasbourg, når det gælder mine begreber. Jeg fortæller altid historien om, da jeg kom her for første gang i 1979. Jeg gik en tur over broen fra Strasbourg i Frankrig til Kehl i Tyskland og stoppede for at fundere over tingene. Jeg tror, at jeg var blevet sendt til psykiater, hvis jeg havde stået der for 30 år siden ved slutningen af Anden Verdenskrig - det værste halve århundrede i verdenshistorien, hvor 50 millioner mennesker blev slagtet - og havde sagt til mig selv: "Ingen grund til bekymring, det er slut, og de bliver snart forenet". Men det skete, og det er noget, som EU efter min mening ikke er tilstrækkelig opmærksom på. EU er det bedste eksempel på konfliktløsning i verdenshistorien. Derfor bør de principper, der gælder for EU, sendes ud til alle konfliktområder.
Jeg ved, hvad jeg taler om, for de tre principper i EU er nøjagtig magen til de tre principper i vores særaftale i Nordirland. Det første princip er respekt for forskellighed. Alle konflikter handler om forskelligheder, det være sig race, religion eller nationalitet. Svaret på forskellighed er at respektere det, da det er en tilfældighed ved fødselen.
Det andet princip er institutioner, der respekterer forskelligheder. Alle medlemsstater er repræsenteret i Ministerrådet, Europa-Kommissionen og Europa-Parlamentet.
Det tredje og vigtigste princip er det, jeg kalder helingsprocessen. De pågældende lande arbejdede sammen i fælles interesse - f.eks. økonomisk udvikling - som kostede sved, ikke blod. Derved nedbrød de århundreders skel, hvilket resulterede i udviklingen af det nye Europa.
De samme tre principper gør sig gældende for aftalen i Nordirland. Begge identiteter respekterer fuldt ud det første princip, respekt for forskelligheder. Hvad angår det andet princip, institutioner, involverer en proportionel forsamling og en proportionel regering alle dele af samfundet. Når de er på plads, spiller det tredje princip ind: samarbejde i fælles interesse, som koster sved, ikke blod. Fortidens barrierer i Irland brydes ned, og et nyt Irland udvikles.
Verden er blevet meget mindre, nu hvor vi gennemlever den største revolution i verdenshistorien med hensyn til teknologi, telekommunikation og transport. Vi er derfor langt bedre rustet til at forme den verden, især i denne meget historiske uge - hvem ville have drømt om, at hele Europa ville være samlet? I kraft af at det er en mindre verden, og vi er bedre rustet til at forme den, bør EU beslutte, at vores første mål i dette nye århundrede er en verden uden krig og konflikter.
For at sikre det - og denne appel er rettet til Ministerrådet - bør EU sørge for en kommissær, der bakkes op af en afdeling i Kommissionen for fred og forsoning, hvis funktion skulle være at sende ikke våben eller soldater til alle konfliktområder i verden, men EU's filosofi. Denne kommissærs rolle skulle være at fremme dialogen om den filosofi og hjælpe med at skabe en verden uden krig og konflikter. Jeg tror, det er muligt nu.
Afslutningsvis vil jeg gerne endnu en gang give udtryk for stor taknemmelighed over Deres store støtte til freden i mit hjemland. Mange tak, og jeg beklager dybt, at jeg skal forlade dette fantastiske Parlament.
Formanden.
   - Tak, hr. Hume, og tak til alle talerne i denne mindeværdige drøftelse.
Forhandlingen er afsluttet. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er den almindelige forhandling om den udvidede Unions fremtid. 
Formanden.
   - Den almindelige forhandling begynder med redegørelser fra Rådet og Kommissionen - Mod en europæisk forfatning.
Roche,
    Hr. formand, jeg vil også gerne takke hr. Hume for en bemærkelsesværdig afskedstale.
Det glæder mig at have lejlighed til at tale til Parlamentet i dag i forbindelse med den almindelige forhandling om fremtiden for et udvidet EU - mod en europæisk forfatning. Dagens forhandling finder sted, samtidig med at repræsentanter for alle medlemsstaterne og Parlamentet mødes i Dublin. Den opgave, som de står over for, er at forsøge at finde en løsning på de udestående ikke-institutionelle spørgsmål i forhandlingen om forfatningstraktaten.
Som medlem af Det Europæiske Konvent er jeg meget bevidst om det store arbejde og engagement, som repræsentanterne for Europa-Parlamentet investerer i processen i konventet. Selv om vi ikke har været helt enige om alle spørgsmål, har jeg sat pris på vores fælles engagement, som alle har udvist i udarbejdelsen af en forfatningstraktat, der vil tjene EU og Europas borgere godt. Selv om forhandlingerne om traktatudkastet endnu ikke er afsluttet, kan vi være tilfredse med det, vi har opnået. Jeg vil understrege, at vi på dette tidspunkt i drøftelserne er nået videre - og i en langt mere positiv atmosfære - end vi havde forestillet os i de mørke dage i december og først i januar.
Det udkast, der var resultatet af arbejdet i Det Europæiske Konvent, gav regeringskonferencen et fremragende grundlag for udarbejdelsen af en forfatningstraktat, der ikke vil blive forældet. Udkastet præsenteres i et sprog, der er mere tilgængeligt end sproget i tidligere traktater.
I udkastet klarlægges det, hvem der står for de forskellige opgaver i EU. Der bygges videre på subsidiaritetsprincippet, omfanget af EU's beføjelser klarlægges, det demokratiske ansvar understreges, og de retlige instrumenter, hvorigennem EU handler, forenkles. I udkastet er der også taget højde for etableringen af institutioner, der fungerer og kan opfylde kravene fra vores borgere og Unionen i fremtiden i et EU med 25 eller flere medlemsstater. I udkastet fastsættes for første gang et charter om grundlæggende rettigheder i EU's forfatning. Med traktaten vil EU kunne handle med større samhørighed internt og videregive og fremme vores fælles værdier på verdensplan, de samme værdier som hr. Hume talte så bevægende om for lidt siden.
Det er et fantastisk dokument, der bør tale for sig selv til Europas borgere. Når jeg lytter til kritikere og skeptikere, kan jeg ikke forstå, hvad de taler om. Som jeg udtalte på BBC i sidste weekend, håber jeg inderligt, at kritikerne og skeptikerne -herunder dem, der befinder sig her i Parlamentet - vil fundere lidt over dette dokumentudkast og indholdet heri - og tage imod de mange fordele.
Jeg vil gerne takke Parlamentet for den store støtte til vores bestræbelser på at afslutte regeringskonferencen under det irske formandskab. Jeg kan i dag endnu en gang forsikre Dem om, hr. formand og ærede medlemmer af Parlamentet, at vi gør alt, hvad vi kan, for at nå frem til en vellykket afslutning af forhandlingerne. Den meget positive reaktion på den irske premierministers rapport til Det Europæiske Råds forårsmøde er et meget opmuntrende tegn på parternes engagement og vilje til at indgå en endelig aftale. Selv om vi ikke må undervurdere den udfordring, som vi står over for, kan vi sige med nogen sikkerhed, at vi er tættere på en aftale, end vi nogensinde har været tidligere.
Vi ønsker at nå så store fremskridt som muligt i maj, så der kun er en række mindre spørgsmål tilbage for stats- og regeringslederne at træffe endelige beslutninger om på Det Europæiske Råds møde i juni. I denne sammenhæng har den irske premierminister anmodet parterne om at have en positiv og målrettet indgangsvinkel til forhandlingerne og undgå at rejse spørgsmål, der ikke tidligere er identificeret.
Som kommentar til formand Cox' indlæg tidligere mødes udenrigsministrene til dybtgående drøftelser den 17. og 18. maj. Det er vores ambition og hensigt at finde en løsning på så mange udestående spørgsmål som muligt på det pågældende møde. På det sidste møde i Rådet (almindelige anliggender) understregede minister Cowen, at udenrigsministrene vil mødes den 24. maj og endnu en gang efter dette møde, hvis der er behov for yderligere forhandlinger. Vi vil også fortsat møde vores partnere bilateralt på både politisk og officielt plan. Især den irske premierminister vil inden Det Europæiske Råds møde benytte sine besøg i hovedstæderne, der blev indledt i denne uge, til at høre om medlemsstaternes bekymringer, afhjælpe disse bekymringer og finde en løsning.
Jeg vil ikke gå for meget i detaljer om de udestående spørgsmål. Alle ved, hvad det drejer sig om: definitionen og anvendelsesområdet for afstemning med kvalificeret flertal, sammensætningen af Kommissionen og en række andre mere eller mindre komplicerede og følsomme spørgsmål. Uanset hvor komplicerede eller følsomme disse spørgsmål er, kan der findes en løsning på konflikterne og de følsomme spørgsmål, hvis der er tilstrækkelig politisk vilje.
Vi har ved at nævne en række vigtige spørgsmål understreget vores synspunkt om, at vi kun kan nå til enighed med afstemning med kvalificeret flertal. Men selv om der er behov for effektivitet, skal der imidlertid også være balance mellem medlemsstaterne og deres specifikke interesser. Det burde være muligt at opnå et resultat, der opfylder alles interesser, eventuelt med en vis justering af lofterne for befolkningerne og medlemsstaterne.
Hvad angår selve afstemningen med kvalificeret flertal, er der et generelt ønske i Parlamentet om udvidelse af denne afstemningsform med henblik på at fremme effektiv beslutningstagning i et udvidet EU. Der skal samtidig tages højde for medlemsstaternes individuelle interesser. Jeg mener, at vi nok skal nå frem til et tilfredsstillende resultat, der vil medføre yderligere udvikling af en række områder, med afstemning med kvalificeret flertal og fælles beslutningsprocedure.
Vi er alle enige om, at Kommissionen skal være effektiv. Vi forstår også alle medlemsstaternes betænkeligheder i relation til sammensætningen af Kommissionen. Hr. Hume talte om det forfatningsmæssige grundlag og dets ekstraordinært subtile formel. Efter min opfattelse kan de to perspektiver - ønsket om en effektiv Kommission og bekymringerne om sammensætningen af Kommissionen - muligvis forenes ved i en forlænget periode at beholde en Kommission, der består af en kommissær fra hver medlemsstat, og derefter oprette en mindre Kommission på grundlag af ligelig rotation.
Jeg ved, at mange håber, at det vil være muligt at færdiggøre forfatningstraktaten inden valget til Europa-Parlamentet, og det er da også mit håb og ønske. Som formandskab vil vi gerne nå dette mål, men på nuværende tidspunkt vil det formentlig være mere realistisk at foreslå, at de endelige forhandlinger vil blive afsluttet på Det Europæiske Råds møde i juni.
Vi skal anerkende, at størstedelen af konventets arbejde er uændret og vil forblive uændret. Vi skal huske, at vi har et klart og tydeligt værdisæt og klare principper, som vi alle ønsker at følge, og som er grundlaget for Den Europæiske Union og de resultater, som Den Europæiske Union ønsker at opnå. Der sættes ikke spørgsmålstegn ved disse i regeringskonferencen.
Det er vigtigt at gentage, at vi har opnået fantastiske fremskridt i forenklingen af beslutningsproceduren, i udpegelsen af de personer, der er ansvarlige for at træffe beslutningerne, i klarlæggelsen over for borgerne af, at disse beslutninger vil blive truffet på rette niveau. Vi har yderligere styrket Europa-Parlamentets rolle og som følge deraf styrket den demokratiske overvågning af EU. Der sættes ikke spørgsmålstegn ved disse principper i regeringskonferencen.
Vi skal også huske den meget store fremgang i relation til de udestående ikke-institutionelle spørgsmål, som det italienske formandskab har opnået, og som jeg bifalder. De forslag, som vi drøfter på dagens fokusmøde, er resultatet af det arbejde, som de tidligere formandskaber har udført.
Den nye forfatning vil være gavnlig for EU, den vil være gavnlig for medlemsstaterne, og den vil vigtigst af alt være gavnlig for Europas borgere. Det er jeg helt overbevist om. Vi vil som formandskab gøre alt, hvad der er muligt, for at sikre et vellykket resultat af forhandlingerne. Som opfølgning på den fantastiske bedrift, som udvidelsen, der netop har fundet sted, er et eksempel på, er det næste logiske skridt i EU's arbejde at opnå et tilfredsstillende resultat af forhandlingerne om forfatningstraktaten.
Vitorino,
    Hr. formand, mine damer og herrer, vi er alle helt sikkert blevet rørt og opmuntret af glæden over de 10 nye medlemslandes indtrædelse i EU den 1. maj. Denne entusiasme er fuldt ud berettiget. Faktisk repræsenterer udvidelsen fremtiden. Først og fremmest Europas fremtid, som er en fremtid med fred, fremgang, solidaritet og forening af det europæiske kontinent. Men det er også fremtiden for det europæiske projekt, hvor vi bør samarbejde, og hvis merværdi vi til stadighed skylder at bevise og forklare borgerne for at gøre os fortjent til deres accept.
Udvidelsen repræsenterer også denne unikke mulighed, som vi med stor alvor bør påtage os, for at reformere politikkerne og omstrukturere EU-institutionerne med henblik på udvikling af de nødvendige værktøjer, som fremover gør det muligt for Unionen ikke blot at fokusere på interne og eksterne krav om effektivitet, gennemsigtighed og enkelhed, men også på borgernes konkrete bekymringer for alt det, der kan gøre en forskel i deres dagligdag.
Det er nødvendigt at minde om årsagerne til, at Det Europæiske Råd i Laeken besluttede at oprette Konventet om Den Europæiske Unions Fremtid, nemlig den øgede afstand mellem borgerne og de europæiske institutioner, nødvendigheden i at genoverveje opbygningen af Europa og institutionerne i forbindelse med udvidelsen samt behovet for at overveje Europas rolle i en verden, der til stadighed bliver mere globaliseret. Hr. formand, det er nødvendigt at minde om de udfordringer, som Det Europæiske Råd i Laeken har givet EU-Konventet, som f.eks. klar definition af kompetencefordelingen mellem Unionen og medlemslandene med henblik på bedre at kunne forklare borgere, hvem der gør hvad i EU, forenkling af teksterne, instrumenterne og beslutningsprocesserne i EU, tilføjelse til de europæiske institutioner og beslutningsprocesser af en reel merværdi i form af demokrati, gennemsigtighed og effektivitet og endda måske en drøm om vedtagelse af en europæisk forfatning.
EU-Konventet har som svar på disse udfordringer truffet et meget, meget klart valg! Vi har valgtden forfatningsmæssige vej. Vi har besluttet at lade borgeren være centrum i det europæiske projekt, og vi har følgelig besluttet at indføje det fuldstændige charter om grundlæggende rettigheder i forfatningstraktaten. Og som minister Roche netop har sagt, er vi i dag tættere end nogensinde på vedtagelsen af en reel europæisk forfatning. Vores vilje til at se dette ambitiøse projekt lykkes afspejler på en god måde vores vurdering af EU-Konventets arbejde. Kommissionen mener, at udkastet til forfatningen opfylder målsætningerne om enkelhed, effektivitet og demokrati.
Teksten er naturligvis ikke perfekt. Nogle meget nøjagtige og begrænsede forbedringer er efter vores mening ønskelige i EU-Konventets udkast til forfatningen, samtidig med at den overordnede balance i teksten skal respekteres. Handleevnen i forbindelse med en beslutningstagningsprocedure, der fremover involverer 25 lande, skal forbedres ved en mere generel udbredelse af afstemning med kvalificeret flertal. Beslutningstagningsprocessen skal gøres mere klar.
Vi er glødende tilhængere af det dobbelte flertal i forbindelse med afstemninger i Rådet. Jeg forstår minister Roches argument. Vi skal finde en ordning, der kan sikre, at alle kan finde sig selv i systemet med dobbelt flertal. Men pas på. Der skal ikke i systemet med det dobbelte flertal indføres elementer, der kan skabe forvirring, hvilket vil fjerne den meget vigtige merværdi, nemlig effektiviteten og gennemsigtigheden for borgerne. Jeg beder Dem om ikke at kaste barnet ud med badevandet!
Vi skal også kunne følge med de kommende udviklinger, der allerede viser sig ved en opblødning af proceduren for revision af traktaterne,i det mindste hvad angår EU's politikker. Faktisk afviger afsnit III fra moderniseringen af alle de øvrige dele i forfatningstraktaten. Derudover er det ikke tilstrækkeligt åbent for EU's nye målsætninger, hvad angår Lissabon-agendaen og den bæredygtige udvikling. Der er behov for at revidere og opbløde afsnit III.
Endelig er det også meget vigtigt at bevare den lige behandling af alle medlemslandene i særdeleshed ved at sikre en Kommission med en kommissær med stemmeret pr. medlemsland, hvilket også kræver en intern omstrukturering i Kommissionen, som skal være i overensstemmelse med princippet om kollegialt styre. Denne løsning for Kommissionen skal mindst være gældende, indtil de nye medlemslande og kandidatlandene er blevet fuldt ud integreret. På det tidspunkt skal der overvejes andre løsninger.
Hr. formand, jeg kan kun støtte det irske formandskabs vilje til at afslutte forhandlingerne om den kommende forfatning, helst inden valget til Europa-Parlamentet eller under alle omstændigheder lige efter denne meget væsentlige begivenhed. Vi, og jeg tror, at jeg her giver udtryk for både Kommissionens, Europa-Parlamentets og formandskabets holdning, insisterer alle på, at den europæiske forfatning, der stadfæster EU-Konventets fremskridt, reelt ser dagens lys i løbet af det første halvår i år.
Jeg vil også gerne på Kommissionens vegne takke Europa-Parlamentet for dets betydelige bidrag til udarbejdelse af den europæiske forfatning, særlig ved de bestræbelser, som alle Europa-Parlamentets repræsentanter i EU-Konventet og Præsidiet har udført. Jeg vil tillade mig at nævne især Klaus Hänsch, Iñigo Méndez de Vigo og Andrew Duff. Og også ved Europa-Parlamentets vedvarende insisteren under forhandlingerne på regeringskonferencen for at EU-Konventets fremskridt ikke faldt til jorden. Og ydermere ved de grundige og vedvarende overvejelser i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, der kompetent og konstruktivt blev ledet af Giorgio Napolitano.
I den forbindelse deler Kommissionen Europa-Parlamentets engagement - som, er det mit indtryk, deles af det store flertal af de nationale delegationer - for at den enighed, der er opnået i EU-Konventet om næsten alle de fremlagte punkter, ikke bliver draget i tvivl i den sidste og afgørende periode af forhandlingerne på regeringskonferencen. Tilbageskridt f.eks. i balancen mellem Europa-Parlamentet og Rådet om finansielle og budgetmæssige anliggender, ville være fuldstændig utænkelige ud fra princippet om den demokratiske repræsentativitet.
Når det er sagt, vil jeg gerne understrege, at processen med udarbejdelse af en forfatning for Europa ligeledes kræver en indsats fra det kommende Europa-Parlament og den kommende Kommission. I lyset af gennemførelsesprocedurerne i alle de nuværende og nye medlemslande - særligt hvis der afholdes folkeafstemninger, hvilket tilsyneladende bliver tilfældet - er det af afgørende betydning, at en offentlig debat om den europæiske forfatning virkelig finder sted. Vi skal undgå den fælde, hvor drøftelsen begrænses til 25 sideordnede nationale drøftelser. Vi skal have en reel europæisk drøftelse.
Til sidst, hr. formand, selv om Milan Kundera skrev, at den eneste grund til, at mennesker ønsker at styre fremtiden, er for at kunne ændre fortiden, vil jeg personligt gerne styre fremtiden, for jeg ser en fremtid med fred, fremgang og solidaritet, der er befæstet i en europæisk forfatning, der demokratisk og effektivt kan give svar på forventningerne og behovene hos EU's 450 millioner borgere. Ved at styre fortiden kan vi skabe en fælles fremtid.
Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger, John Hume, som har været i Parlamentet siden 1979, har netop talt meget overbevisende. Han forlader Parlamentet ligesom min irske ven Joe McCartin. Det bør, når vi tænker over fremtiden nu, være en anledning til kort at gøre status, som vi netop har gjort det under hyldesten til Jean Monnet og Altiero Spinelli. Når vi gør status, så giv os tillid til, håb om, at vi virkelig kan se frem til en fremtid for vores kontinent med optimisme.
Lad os tænke på de tidligere udvidelser: I 1973 blev Europa seks udvidet med Irland, Danmark og Storbritannien til Europa ni, i 1981 kom Grækenland til, i 1986 var det Spanien og Portugal, og i 1995 tiltrådte tre nye lande: Finland, Sverige og Østrig. Og endelig har vi nu EU 25. Parallelt hermed har der altid været uddybningen: i 1957 EØF/Euratom, i 1986 Den Fælles Europæiske Akt, i 1992 Maastricht-traktaten. Her skal man også huske på de glimrende præstationer af forbundskansler Helmut Kohl, præsident François Mitterrand og kommissionsformand Jacques Delors, hvis arbejde blev fortsat med succes af Jacques Santer. Derefter Amsterdam i 1995, så Nice - nå ja, det var ikke helt så vellykket, men det førte frem til den beslutning, at vi ønskede at afslutte forhandlingerne med tiltrædelseslandene inden valget til Europa-Parlamentet.
Når vi lægger det hele sammen, udviklingen i årenes løb, må vi sige følgende: Det er et glimrende kontinent, der - selv om det er forbundet med store vanskeligheder - altid er gået fremad i den rigtige retning. Det er en stor glæde, at vi har det irske formandskab nu - og at europaminister og rådsformand Dick Roche er her - som leder dette formandskab med visioner og samtidig med pragmatisme og samtidig, hvilket er meget afgørende for fremskridtet, med god vilje. Kære hr. rådsformand, jeg vil gerne takke Dem udtrykkeligt for det arbejde, De har ydet hidtil. De har fortjent, ligesom Europa har fortjent, at vi nu når frem til en europæisk forfatning.
Jeg vil også udtrykkeligt takke hr. Vitorino, der sammen med Michel Barnier har ledet arbejdet med vores kolleger i konventet. Naturligvis er der stadig nogle åbne spørgsmål. Vi i PPE-DE-Gruppen så gerne, at det lykkedes det irske formandskab at gennemtrumfe en henvisning til den kristne-jødiske arv i præamblen. Det er noget, som efter vores mening er vigtigt, fordi det repræsenterer vores værdier. Men det er også vigtigt, at De, hr. rådsformand, ikke tilslutter Dem begrænsningen af Europa-Parlamentets budgetbeføjelser. Hr. Vitorino henviste også til det. Sådan noget må ikke tillades. Det er et prærogativ for Europa-Parlamentet og for et parlament i det hele taget, at det kan bestemme over budgettet, og vi kan ikke acceptere nogen begrænsning af vores budgetbeføjelser.
Den europæiske forfatning er et stort fremskridt, fordi det fælles Europa bliver styrket. Den er et fremskridt, fordi det europæiske demokrati og parlamentarismen bliver styrket. Den europæiske forfatning er et fremskridt, fordi subsidiariteten bliver styrket, og fordi den kommunale selvforvaltning for første gang bliver nævnt. Kommunerne, byerne, det vil sige de steder, hvor vi har vores hjem, får beføjelser til at styre deres egne anliggender. Og de nationale parlamenter får klagebeføjelser, hvis subsidiaritetsretten skulle blive overtrådt. Europa bliver mere handledygtigt, Europa bliver mere demokratisk, og vi ønsker at opnå en forening af dette alsidige Europa. Forfatningen er et middel hertil.
Når vi tænker på fremtiden, skal vi besvare spørgsmålet, hvem der endnu kan blive medlem af EU. Hvem ønsker vi at leve sammen med i godt naboskab? Vi ønsker at leve sammen med alle i godt naboskab, især med vores arabiske og islamiske naboer, således at det kan blive til et fredens kontinent, på et retligt grundlag med en forfatning. Vi ønsker det irske formandskab held og lykke med, at det opnår det på vores vegne.
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer, lad mig begynde med at tilslutte mig den fortjente hyldest af Jean Monnet og Altiero Spinelli, to visionære, to antifascistiske og to modige personer. Jeg vil også gerne minde om, at Jean Monnet meget tit citerede den schweiziske filosof Amiel og sagde, at: "Det enkelte menneskes erfaringer må opbygges forfra. Kun institutioner bliver klogere, idet de opsamler den kollektive erfaring, og mennesker, der er undergivet det samme regelsæt, vil gennem denne erfaring og klogskab se ikke blot deres natur skifte karakter, men også deres adfærd vil gradvist ændre sig". Og det er det, vi gør her i Parlamentet, og det er det, vi også gerne vil gøre i den europæiske forfatning.
Min ansete ven hr. Méndez de Vigo sagde, at han havde "Spinelli-traktaten" med i sin mappe, når han arbejdede i konventet. Jeg kan sige til Dem, at jeg, da vi forberedte Maastricht-traktaten, havde lejlighed til at tale med Paco Ordóñez, den daværende spanske udenrigsminister, og han sagde, at han havde "Spinelli-traktaten" med i sin mappe, og jeg havde den også med, og jeg anbefaler minister Roche at tage "Spinelli-traktaten" med i sin mappe, når han skal finde en fantasifuld løsning.
Jeg vil også gerne tilføje, at der tales meget om solidaritet, om den trinvise politik og så videre, men vi skal huske en ting, og det er, at erklæringen af den 9. maj 1950 begynder med at tale om freden - som vores kollega John Hume har gjort det i dag. Emnet var freden, det drejede sig ikke kun om at lave et fælles kul- og stålmarked.
Når det er sagt, hr. formand, vil jeg på vegne af min gruppe give udtryk for vores fulde opbakning til erklæringen om forfatningen fra Europa-Parlamentets Udvalg om Konstitutionelle Anliggender. Jeg synes, at tiden er inde til at støtte erklæringen under de af ministeren nævnte omstændigheder. Jeg gentager vores opbakning til udkastet til forfatning i den form, konventet gav det. Vi er klar over, at der er nogle konkrete punkter, vi skal se nærmere på, ikke i forbindelse med værdierne - vi er meget tilfredse med, at vi alle får et demokratisk og verdsligt Europa - men vi synes dog, at der er nogle områder, der skal finpudses.
Et af disse er afstemninger med kvalificeret flertal i Rådet. Jeg nævner dette, da jeg kommer fra et land, hvor den tidligere regering ud fra et helt forkert synspunkt blokerede for diskussionen af forfatningen. Vi har altid klart været tilhængere af dette system. Jeg kunne godt tænke mig, at minister Roche forklarede Parlamentet, hvor mange gange Ioannina-kompromiset tidligere er blevet anvendt, for sandsynligvis kommer der forslag, der går i denne retning, og som ikke ville være særlig gode.
Jeg vil også gerne tilføje en anden vigtig ting, der står i det udkast, der blev godkendt i Thessaloniki, men som ikke længere er med, nemlig at der skal være et lovgivende Råd, fordi lovgivningen skal foregå offentligt og være gennemsigtig, og der skal ligeledes være en delt lovgivningsmagt, ikke kun med henblik på at lovgive, men også for at vedtage budgetter.
Endelig, hr. formand - og jeg henvender mig til Parlamentets formand - er der konkret en meget vigtig anmodning fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, som går ud på, at han, som formand for Parlamentet, og vores repræsentanter på regeringskonferencen kan deltage fuldt ud i forhandlingerne på konferencen. Og at de i denne periode, eftersom Europa-Parlamentet altid er konstitueret, kan informere Parlamentet ad de mest hensigtsmæssige kanaler. Der er intet til hinder herfor, og det er vigtigt af hensyn til den tidsplan, som rådsformanden har foreslået os. Jeg synes, at dette er ekstremt vigtigt, og jeg regner naturligvis med, at medlemmerne skal ud og føre valgkamp. Og det er et ædelt træk ved denne valgkamp, at vi bidrager til at bringe forfatningen videre.
Et sidste punkt i forbindelse med vores forhandling i morgen. Hr. rådsformand, det er en god idé, at vi ikke kun kommer videre med spørgsmålet om Kommissionens sammensætning, men også med spørgsmålet om, at dens valgperiode bør falde sammen med Parlamentets. I dag er situationen meget kompliceret. Der skal foreslås en ny rådsformand. Overgangsperioden og den midlertidige situation er for lang, og det er uheldigt, både for Kommissionen og for EU.
Duff (ELDR ).
   - Hr. formand, det har været et stort privilegium at tjene et Parlament, der har nået så store fremskridt i relation til udarbejdelsen af den europæiske forfatning, som Europa har behov for. Parlamentet er nu en sikker spiller i forfatningsprocessen, og vi har hjulpet Europa med at besvare det gamle spørgsmål om, hvorvidt EU kan udvides og uddybes på samme tid. Svaret er helt klart ja.
Vi forventer, at Det Europæiske Råd nu viser den politiske vilje til at lede regeringskonferencen frem til en hurtig og vellykket afslutning af forhandlingerne og udarbejde det holdbare og effektive system for demokratisk regeringsførelse, som er nødvendigt for at styrke EU og EU's position globalt. Det er imidlertid uhyre vigtigt, at Parlamentet, som har spillet en så vigtig rolle i regeringskonferencen indtil nu, ikke svigter i den sidste fase.
Præsident Cox og vores repræsentanter, hr. Brok og hr. Hänsch, skal fortsat deltage fuldt ud i forhandlingerne og afværge enhver svækkelse af Parlamentets bemyndigelse i relation til fælles beslutningsprocedure og samstemmende udtalelse. Der er nogle bekymrende tendenser i denne retning, og kommissær Vitorino gør klogt i at advare os. Hvorfor forsøger det irske formandskab f.eks. pludselig i sine seneste forslag at fratage Parlamentets bemyndigelse i relation til den fælles beslutningsprocedure, hvad angår strukturfondene? Det kan hr. Roche måske forklare. Hvis Rådet ønsker besværet med enstemmighed i forbindelse med økonomiske spørgsmål, er det Rådets problem, men Rådet kan ikke slippe uden om den parlamentariske ansvarlighed.
Jeg vil gerne støtte udvalgets anmodning om, at formanden skal indkalde til et særligt møde i Formandskonferencen, hvis der opstår en krise i regeringskonferencen. Trods vores opdeling i 25 valgkampagner bør vi kunne samles hurtigt for at styrke formandens forhandlingsposition. Husk venligst, at en negativ vurdering fra Parlamentet af regeringskonferencens endelige konklusioner helt sikkert vil ryste enhver valgkampagne. 
Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, den 3. september 2003 fremlagde hr. Giscard d'Estaing udkastet til forfatningen, som blev modtaget med hyldest af Europa-Parlamentet. På trods af overbevisningen om at der i dag mere end nogensinde er behov for Europa for at kunne ændre verden, og uafhængigt af det, som vi tænker om nogle af de egentlige institutionelle aspekter i teksten, afviste min gruppe som helhed at indgå i det, som hr. Giscard d'Estaing kaldte "grundlovssikringen af den liberale model". Vi var også fuldstændig enige om at kræve, at der afholdes en folkeafstemning efter en bred, offentlig og mangfoldig drøftelse i hvert enkelt land.
Otte måneder senere er vores holdning, som overhovedet ikke har ændret sig, i mine øjne blevet tilstrækkelig bestyrket af udviklingen i debatten på den europæiske venstrefløj, af den erfaring, som flere lande i EU har oplevet, og endelig modvilligt af Kommissionens eget arbejde.
Udviklingen i debatten på den europæiske venstrefløj om dette spørgsmål er særlig interessant. Derfor er vi i ugerne og månederne efter offentliggørelsen af udkastet til forfatningen fra EU-Konventet blevet mere og mere enige i de holdninger, de vigtigste talsmænd fra Det Europæiske Sociale Forum og antiglobaliseringsorganisationerne har givet udtryk for. Desuden har fremtrædende medlemmer fra andre af Europa-Parlamentets grupper eller politiske familier overtaget mange af vores argumenter og formuleringer, hvilket jeg takker dem for, men har tilføjet idéer, der i mine øjne er modstridende, hvilket en reel offentlig konfrontation vil gøre det let at gennemskue.
Den erfaring, der er opnået i hele denne periode i de forskellige EU-lande, er også meget sigende. Der har været kraftige sociale kampe mod de liberale reformer, der alle stammer fra de respektive regeringers europæiske engagement. Det er således baggrunden for, at Kommissionen lige dagen efter det voldsomme valgnederlag, som den franske højrefløj netop har oplevet, fandt det påkrævet at imødegå enhver risiko for ændring af landets politik ved offentligt at lancere en ubetinget advarsel om, at "reformerne bør fortsætte i Frankrig".
Endelig vil jeg sige, at Kommissionen netop har udarbejdet en situationsrapport om Lissabon-agendaen, som for fire år siden gav udtryk for ambitionen om sociale forbedringer gennem liberalisme. Men hvad står der i situationsrapporten? I hovedtræk kan man læse, at for første gang i 10 år er der nedlagt 200.000 flere arbejdspladser, end der er skabt i euroområdet, selv om det erklærede mål var at opnå fuld beskæftigelse i 2010. Man kan også i det samme dokument læse, at mere end en ung europæer ud af seks på 15 år ikke har de basale kundskaber, såsom læsning, skrivning og regning, hvilket giver en idé om omfanget af krisen i den liberale model, der foregav, at den på mindre end seks år kunne give EU en af de mest dynamiske videnøkonomier i verden.
På alle disse punkter forventer størstedelen af medlemmerne af min gruppe ikke mirakler fra Det Europæiske Råd, som - naturligvis rent tilfældigt - afholdes nogle dage efter valget til Europa-Parlamentet. Mens vi med stor kraft endnu en gang fremsætter vores anmodning om folkeafstemning, der skal indledes med en reel drøftelse, der gør det muligt for borgerne at udtale sig med kendskab til sagen, mener vi uden forbehold, at en klar og utvetydig afstemning i juni vil være det bedste signal at sende til ophavsmændene til den kommende traktat.
Hr. formand, tillad mig at slutte, for det er mit sidste indlæg i denne valgperiode, med at sige, at hvis vælgerne i min valgkreds ønsker det, vil jeg her sammen med mine venner fortsætte kampen for et andet Europa. Uanset hvad der sker, fortsætter vi et andet sted. Så derfor på gensyn!
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. Roche, der er en afgørende forskel på konventets arbejde med forfatningen og regeringskonferencens arbejde med den, og jeg frygter, at regeringskonferencens arbejde udelukkende får en klart negativ effekt på resultatet.
I konventet var næsten det hele synligt, både kriserne og de andre øjeblikke. Det var resultatet af et kompliceret stykke arbejde, som førte til et kompromis, der lige akkurat var tilstrækkeligt. Deres arbejde er til gengæld hemmeligt, og vi er nødt til at benytte os af muldvarpe for at få at vide, hvad der sker, eftersom vores repræsentanter og deres tjenestemænd elsker at lege diplomater og derfor ikke fortæller os - sådan som de burde - hvad der virkelig sker på regeringskonferencen.
Jeg må sige, at jeg ikke bryder mig det fjerneste om det, der sker, og min gruppe gør slet ikke. Bag den optimistiske facade, hvor man giver en slags beroligende medicin til medierne og offentligheden, gemmer der sig efter min mening i virkeligheden endnu en mulig sejr for de regeringer - gamle som nye - der er fuldstændigt ligeglade med den europæiske interesse. Jeg tror, at også Kommissionen er enig i denne vurdering. Kommissionen gjorde med mange formaliteter og meget diplomati rede for en linje, som går i en helt anden retning end den, der er ved at blive fastlagt i Dublin.
Hvis vi i dag læser den tekst, som Deres tjenestemænd arbejder på, hr. formand, kan vi se, at vi står over for noget, som Altiero Spinelli ville have beskrevet ved at genfortælle historien om "Den gamle mand og havet". Da den gamle mand er på vej ind til kysten igen med sin største fisk, opdager han, som De sikkert husker, at den er blevet ædt af hajer.
Hr. Roche sagde, at han ikke ville gå i detaljer. Det er en skam! Hvis han gjorde det, ville alle kunne se den pris, som vi nu betaler til bl.a. Blair og hans folkeafstemning. Det er for det første bevarelsen af enstemmighed med hensyn til retlige og indre anliggender - hvilket betyder, at vi kan vinke farvel til bekæmpelsen af terrorisme, som i dag formodentlig tager en interessant drejning med spørgsmålet om overdragelsen af de europæiske borgeres rettigheder til USA, når det gælder passageraftalen - og det er for det andet styrkelsen af chartret om grundlæggende rettigheders fortolkningsklausul, som Det Forenede Kongerige foreslog i Thessaloniki, og som praktisk taget gør chartret om grundlæggende rettigheder virkningsløst og ophæver dets bindende karakter, for slet ikke at tale om fjernelsen af Europa-Parlamentets ret til at afgive samstemmende udtalelse ved beslutninger om strukturfondene eller parlamenternes mulighed for at nedlægge veto mod enhver ændring.
I dag står vi således med en situation, der adskiller sig radikalt fra den, som vi havde i går. I går var den dag, hvor en drøm gik i opfyldelse. Jeg håber selvfølgelig ikke, at vi allerede i dag er nødt til at forberede os på at samle skårene op efter en drøm, der bristede.
Efter min mening er det i dag vores pligt for det første at fortælle borgerne, at det grundlag, som formandskabet har valgt at forhandle ud fra, er det samme som det, Parlamentet sagde nej til i december, og for det andet at indlede en seriøs debat om konsekvenserne af et nej ved en folkeafstemning. Der bør efter min mening være nogle helt klare konsekvenser, nemlig at de, der siger nej til forfatningen ved en folkeafstemning - sådan som Spinelli sagde - ikke er med i Europa. 
Žiak (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg har i dag æren af at stå foran dette forum af repræsentanter for 450 millioner borgere i et forenet Europa og tale på mit modersmål, slovakisk. I mange år håbede og troede jeg, at Slovakiet som en suveræn stat ville blive et fuldgyldigt medlem af EU. En afgørende forudsætning for EU's fortsatte effektive funktion efter den historiske udvidelse omfatter en tilpasning af de institutionelle rammer til de nye omstændigheder. Vi står derfor foran den første og meget vanskelige opgave, og det er godkendelsen af forfatningstraktaten.
Vedtagelsen af forfatningstraktaten er imidlertid umulig, medmindre borgerne i medlemsstaterne kan identificere sig med et så vigtigt dokument. Lad os ikke opdele Europa i gammelt og nyt, lad os ikke kategorisere staterne som små og store, rige og fattige. Hvis vi ønsker et forenet Europa, skal vi lytte til alle nationer, alle borgere. Vi skal give borgerne og medlemsstaterne mulighed for at have deres egne holdninger til Europa i tråd med egne traditioner med respekt for princippet om suverænitet i kulturelle og etniske spørgsmål. Jeg er helt overbevist om, at formålet med reformen af EU ikke er at skabe en supermagt, men et overnationalt organ, hvis berettigelse er medlemsstaternes primære legitimitet. Forfatningstraktaten skal sikre en model for effektiv sameksistens, som er baseret på tolerance og gensidig tillid. Jeg vil gerne minde om de små staters rettigheder. For dem er spørgsmålet om økonomiske mekanismer sammen med en effektiv regional politik særlig vigtigt.
Med hensyn til den fremtidige udformning af Kommissionen mener jeg, at hver medlemsstat bør være repræsenteret af en kommissær med klart definerede beføjelser. Europa skal bygge på princippet om lighed mellem EU-medlemsstaterne. Tiltrædelsen af 10 nye medlemsstater betyder ikke, at integrationsprocessen er afsluttet. Vedtagelsen af en forfatningstraktat betyder heller ikke, at reformen af EU er gennemført, og det er derfor på nuværende tidspunkt ikke muligt at få afklaret alle spørgsmål om funktionen af EU. Det er vigtigt, at denne proces har som mål at opfylde alle vores fælles målsætninger.
Hr. formand, jeg vil ønske for vores irske venner og for os alle, at vi får afklaret alle disse spørgsmål, spørgsmål, der har været drøftet med så mange følelser, og håbe på, at vi opnår grundlæggende fremskridt på topmødet i juni, som måske vil kulminere i alle de nationale delegationers enstemmige vedtagelse af traktaten. 

Abitbol (EDD ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, vælgerne i 25 lande, det vil sige næsten 300 millioner vælgere vil blive opfordret til at stemme den 10. - 13. juni, afhængigt af hvilket land, de bor i, uden at kende svaret på to afgørende spørgsmål: Hvilken forfatningstraktat får EU, og hvor går grænserne for EU?
Derfor mener jeg, at det, som især kendetegner EU, er den foragt, som det udviser over for nationernes og borgernes suverænitet. En unionsforfatning bliver omhyggelig skjult, for derefter at blive afsløret tre dage efter valget! Hr. rådsformand, hvem får De til at tro, at De efter næsten to år med EU-Konventet og efter regeringskonferencen ikke kunne præsentere udkastet til forfatningen for borgerne, inden de stemte? Som De selv sagde for et øjeblik siden, er det alt for nemt at gennemskue.
Hvad angår Tyrkiets tiltrædelse, som ville give EU - og det må De forstå - en fælles grænse med Irak, bliver beslutningen, som er velkendt, ligeledes truffet om nogle måneder bag vælgernes ryg.
Hr. formand, mange havde store forhåbninger til Deres formandskab og det irske formandskab. De har reelt tilføjet endnu en sten til den stadig tykkere mur, der ikke længere deler Europa i to dele, men adskiller et Europa i toppen, nemlig institutionerne, fra det nederste Europa, nemlig borgerne. Hr. rådsformand, derfor gentager jeg det forslag, som jeg også nævnte sidste gang - jeg tror, at premierministeren var der. Fremryk topmødet i juni med en uge - blot med en uge - og De vil således vise borgerne, at EU ikke er bange for sin egen skygge.
Berthu (NI ).
   - Hr. formand, det er en stor glæde for os, at vi i dag kan opfylde en af de vigtigste målsætninger for det oprindelige Fællesskab ved i EU at byde velkommen til østlandene, der endelig er blevet fri af det kommunistiske åg.
Europa indleder et nyt kapitel i sin historie, som er fuldt af løfter, men det er også nødvendigt grundlæggende at ændre tankegange og fremgangsmåder. Men i den forbindelse har vi endnu ikke foretaget alle de nødvendige justeringer. Med en genforening med 25 lande har vi stadig institutioner, der er baseret på en enhedsmodel, der ønsker at bevare noget fra det gamle blokopdelte Europa, i en søgen efter magt i et overnationalt hierarki og en udjævning af de nationale suveræne stater.
Udkastet til den europæiske forfatning, som er under udarbejdelse, følger fuldstændigt denne linje, og derfor passer den ikke til en forvaltning af et udvidet Europa med 25, 30 eller flere medlemslande. Der er brug for, og jeg håber, at EU for sit eget bedste snart vil opdage det, måske netop ved hjælp af de nye medlemslande, at genskabe de nationale demokratiers legitimitet og sikre, at deres erfaringer kan deles, og deres eksempel følges i den store europæiske tradition med pluralisme med fleksible institutioner, der er baseret på frie nationer.
Kirkhope (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fra og med 1. maj kan vi hylde en af de største bedrifter i efterkrigstiden. Der var ikke mange, som for 20 år siden havde forestillet sig, at EU's grænser ville strække sig til de baltiske stater og Polen. Den gang stod vi over for et Sovjetunionen, der holdt Central- og Østeuropa i et jerngreb. Den kolde krig var i gang, den nukleare trussel kun alt for virkelig, og alt for mange europæiske lande var underlagt diktaturer med ét socialistisk parti. Vi skal være taknemmelige over, at vi i dag kan sidde side om side med demokratisk valgte repræsentanter for de tidligere undertrykte lande. Det liberale demokrati har sejret.
Vi glæder os også over, at disse nationer er medlemmer af NATO, den mest succesrige forsvarsorganisation, som verden nogensinde har set. Krig imellem Europas nationer er utænkelig. Vi har opnået noget fantastisk, og det skal vi bygge videre på.
I denne uge markerer mit parti 25-års jubilæet for valget af Margaret Thatcher som Det Forenede Kongeriges premierminister i en regering, som jeg var heldig nok til at være en del af. Vi bør alle huske på det store arbejde, som hun gjorde for dette kontinents frihed. Hun gjorde muligvis mere end nogen andre vestlige statsledere i vores tid ved at konfrontere kommunisterne og medvirke til jerntæppets fald.
Jeg har siddet i konventet og ved, at der vil i de kommende år være mange drøftelser om fremtiden for dette kontinent, herunder via fremtidige traktater. Mit parti har en klar forestilling om et nationernes Europa. De nye medlemsstater skal nu deltage i disse drøftelser. Europas borgere ønsker fred, frihed og sikkerhed. Vi skal nå disse mål i en atmosfære af åbenhed og gensidig respekt. Europa skal dog opfylde borgernes ønsker i samarbejde med USA. Med udvidelsen vil atlantikernes sag blive styrket.
Hvad angår økonomien, vil de nye medlemsstater bringe vitalitet og erfaring i forbindelse med behovet for økonomisk reform. Vi skal alle blive mere konkurrencedygtige og bevæge os væk fra tidligere tiders økonomiske politikker.
Uanset hvilken holdning man har til fremtidens Europa, kan vi i denne uge fejre genforeningen af nationernes Europa. Det er en sag, som mit parti længe har arbejdet for, og vi kan uden betænkeligheder byde alle, der er med i dag, meget velkommen. 
Hänsch (PSE ).
   - Hr. formand, hvad angår tidsplanen for drøftelserne af forfatningen og indholdet i forfatningen er det hele blevet sagt igen her i dag. Vi bifalder det irske formandskabs evne og vilje til at træffe en beslutning om forfatningen inden slutningen af juni. Jeg tilslutter mig de krav og advarsler, som kommissær Vitorino har fremsat her. Hr. kommissær, jeg vil gerne kvittere med, at De har spillet en brillant rolle i konventets præsidium, og Parlamentet er Dem taknemmelig herfor!
Hvad skal vi bruge forfatningen til? Kun med forfatningen vil Europa være sit verdenspolitiske ansvar voksent. Uden en forfatning fortsætter de europæiske stater med at være legetøj for andre magter, kun med forfatningen bliver de medspillere. Kun med forfatningen bliver det større EU også stærkere, mere handledygtigt, mere demokratisk. Uden en forfatning vil Unionen skridt for skridt degenerere til en toldunion. Kun med forfatningen kan Unionen tilbagevinde sin attraktivitet hos borgerne, fordi Europa bliver mere forståeligt og mere ansvarligt. Uden en forfatning mister folk resten af troen på den fremtidssikre forening af Europa.
Manglende succes ville være mere end blot enden på et stort håb. Manglende succes ville være et tilbageskridt til et Europa med list og ondskab, manglende succes ville være enden på begyndelsen på Europas enhed. Gravitationscentre, avantgarder, forskellige hastigheder - alt dette er ikke nogen alternativer, ikke nogen erstatning for en forfatning. Vi har ikke brug for en union af akser og alliancer mellem såkaldte strategiske partnerskaber. Vi må ikke lave en patchworkunion af Europa, som forvirrer borgerne indadtil og diskrediterer Europa udadtil. Et nøgleord i forfatningen er ligevægt. Det var og er et nøgleord for fred og stabilitet i Europa.
I det gamle Europa forsøgte staterne igennem mange hundrede år igen og igen at skabe denne ligevægt. På det diplomatiske område gennem akser og alliancer og på slagmarkerne gennem krudt og kugler. Forfatningen for det nye Europa af det 21. århundrede skaber en ligevægt ved lige deltagelse af alle stater og en retfærdig vægtning af hver enkelt i fælles institutioner. I stedet for ligevægt mellem magterne i det gamle Europa sættes med forfatningen for det nye Europa ligevægt mellem institutionerne og ligevægt imellem legitimationen af stater og borgere. En ny verdensorden opstår heraf. I dag, ikke først om 10 år. Hvis vi europæere ikke åbner os nu, træder vi ud af verdenshistorien. Først politisk og senere uvægerligt også økonomisk. Europæernes Union på grundlag af denne forfatning er vores svar på globaliseringen.
Det, vi vil gøre, er uden fortilfælde i historien. Det kræver politisk mod og en fast tro på fremtiden for vores gamle kontinent. Juridisk er forfatningen en traktat, der træder i stedet for de gældende EU-traktater. Men den regulerer det, som alle demokratiske forfatninger i verden regulerer, nemlig legitimeringen af magt og limiteringen af magt. Politisk bliver den udvidede Union fastere, mere handledygtig, mere ansvarlig, nemmere at lede og mere forståelig med forfatningen, altså mere fortrolig og tillidsvækkende for borgerne.
Historisk er forfatningen imidlertid intet mindre end en nyoprettelse af Unionen. En Union, der viser sig selv og verden et godt eksempel, en Union med fred, frihed og retfærdighed! 
Malmström (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær Vitorino, hr. formand for Rådet, vi går vel alle stadig rundt i den historiske rus efter weekendens fejring af Europas forening. Jeg føler mig virkelig privilegeret over at få lov til at stå her i Europa-Parlamentet sammen med kolleger fra 24 andre lande. EU vil aldrig mere komme til at ligne sig selv.
Der kommer dog en hverdag efter denne fest, en hverdag, som er EU, og som præges af forhandlinger, samtaler og kompromiser. Denne metode er langt overlegen alle andre, når det gælder fremskridt i det europæiske samarbejde, men den har også nogle brister, og det vil ikke altid blive let at enes med så mange forskellige lande, viljer, kulturer, baggrunde og forventninger. Der hviler også et stort krav til og pres på os fra borgernes side og forventninger om, at EU skal fungere og levere. Derfor har vi brug for en lovbog, vi har brug for en forfatning. Vi har i dag hyldet mindet om Altiero Spinelli, som mere end nogen anden kæmpede for en forfatning. Der findes ingen bedre måde at hædre hans minde på end at sørge for, at Europas borgere får en europæisk forfatning.
De nye lande, som nu er blevet vores kolleger, har gjort sig enorme anstrengelser på deres vej hertil. Det gamle EU har desværre ikke overhovedet i samme udstrækning vist forandringsvilje. Vi står over for kolossale udfordringer. Vi har miljøtruslen med drivhuseffekten, kampen mod den organiserede kriminalitet med terrorisme og den forfærdelige handel med kvinder og børn. Vi skal skabe et kontinent med vækst og økonomisk udvikling. Vi skal skabe en fælles europæisk udenrigspolitik, og vi skal blive mere aktive i det globale arbejde for fred, demokrati og frihandel. Disse spørgsmål kan ikke løses på en effektiv og tilfredsstillende måde med Nice-traktaten.
I Europa-Parlamentet har vi gjort vores hjemmearbejde. Vi har presset på for at få et konvent op at stå. Vi har aktivt bidraget med synspunkter. Nu er det på tide, at Rådet gør sit hjemmearbejde. Vi skal vise borgerne i 25 lande - 450 millioner mennesker - at det nye EU er sin opgave voksen. Vi skal vise, at vi formår og er villige til at forandre os for at kunne takle de problemer, vi står over for, og til fulde realisere det potentiale, som det forenede Europa har. Derfor vil jeg takke det irske formandskab for dets kolossale indsats og ønske det lykke til, så vi alle sammen kan opleve realiseringen af en europæisk forfatning på topmødet i juni.
Kaufmann (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. Roche påpegede tidligere, at det irske formandskab tilslutter sig det italienske formandskabs forslag. Det har jeg noteret med interesse. Men i grunden, hr. minister, ved offentligheden jo slet ikke, hvad der forhandles konkret om for tiden, og hvordan forfatningsudkastet nøjagtig ser ud for øjeblikket. Samtidig er der massive angreb mod den tekst, som konventet har fremlagt. I slutningen af det irske formandskab skal den vedtages. Der er kun få uger tilbage. Derfor retter jeg som tidligere konventsmedlem følgende indtrængende appel til det irske formandskab og Det Europæiske Råd:
For det første må der under ingen omstændigheder gives efter for Den Europæiske Centralbanks fornyede higen efter en revision af målbestemmelsen i del I. Konventet har udtalt sig til fordel for, at ECB fremover skal fremme bæredygtig vækst, beskæftigelse og prisstabilitet afbalanceret, og det bør det blive ved. For det andet skal del III i forfatningsudkastet tilpasses politisk og retligt bindende til de grundlæggende bestemmelser i del I, hvilket Parlamentet eftertrykkeligt har krævet. Det handler i den forbindelse om en sikring af EU's sociale dimension. Med andre ord skal en åben markedsøkonomi med fri konkurrence annulleres og erstattes af social markedsøkonomi. Ellers åbnes dørene på vid gab for en Manchester-kapitalisme.
For det tredje siger jeg i modsætning til hr. Poettering, at en henvisning til Gud ikke hører hjemme i præamblen til forfatningen. De mennesker, der lever i EU, må ikke selekteres i troende og ikke-troende. En henvisning til Gud er desuden hverken egnet som bytteobjekt for at få f.eks. Polen til at godkende dobbelt flertal i Ministerrådet, eller der må ikke gøres forsøg på at ophæve en eventuel optagelse af Tyrkiet i EU med en sådan henvisning.
Ja, vi har brug for en folkeafstemning om forfatningen. Det talte jeg allerede for i konventet. Borgerne har det sidste ord, for det handler om deres fremtid. Jeg plæderer for en folkelig afgørelse over hele EU om forfatningen samme dag i alle medlemsstater. Jeg foreslår den 8. maj 2005. Denne dag, på 60-årsdagen for befrielsen fra fascismen og aftenen før Europadagen, ville være egnet til en sådan afstemning. 
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, for lidt siden mindedes vores formand Jean Monnet og hans ord: (Vi er ikke forenede stater, vi er forenede folk) Jeg vil gerne ændre det til:(Vi er forenede folkeslag).
I går bød vi 10 nye lande velkommen, og 10 nye flag fra 10 nye medlemsstater blafrer udenfor. I dag vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på de regioners og de nationers flag, som ikke har været så heldige at blive en stat. Historiens gang har bestemt, at nogle store lande i øjeblikket ledsages ... 
Formanden.
   - Fru Maes, fjern venligst flagene, De har gjort rede for Deres synspunkt. Forretningsordenen indeholder helt klare regler derom, så De bedes venligst overholde dem. 
Maes (Verts/ALE ).
   - Vi vil tage flagene ned, hr. formand, i afventning af EU's anerkendelse af dem. Det er en kendsgerning, at seks medlemsstater er mindre end de regioner, hvis flag vi viser her i dag. Vi mener dermed, at vi byder de nye medlemsstater velkommen, men vi vil samtidig opfordre Rådet og Kommissionen til at erkende, at virkeligheden for sprog og kulturer, de europæiske folkeslags mangfoldighed, ikke bare kan reduceres til stater. Vi ved, og vi er i høj grad klar over, at vi er en stor familie, men i vores nye forfatning må vi dele suveræniteten på det overnationale plan, for at Europa kan spille en rolle i verden, som er disse 450 millioner borgere værdig. Samtidig må vi opfordre vores medlemsstater til at erkende, at der inden for nogle medlemsstater findes forskelle, som ikke anerkendes tilstrækkeligt.
I den nye forfatning er dette i princippet allerede tilfældet. Principperne er fastlagt, men det afhænger af vores medlemsstater. Vi vil gerne have, at vores medlemsstater er klar over, at folkeslagenes mangfoldighed inden for selve medlemsstaterne skal anerkendes, for at disse konstitutionelle regioner, som på grund af historiens gang er gået glip af chancen for at blive en stat, ikke bliver nødt til også at blive stater. Vi vil alle gerne dele suveræniteten på det overnationale plan, men på den anden side ønsker vi også, at subsidiaritetsprincippet anvendes nedefter, og at sprog og kulturer beskyttes. Catalansk er f.eks. et sprog, som 10 millioner indbyggere taler. Vi kan vanskeligt acceptere, at et sådant sprog på europæisk plan kun anerkendes, hvis Spanien også ønsker det. Er det ikke tilstrækkeligt, at 10 millioner borgere ønsker det?
Tak for Deres opmærksomhed. Jeg håber, at der også i den nye forfatning tages behørigt hensyn til denne dybere virkelighed, som er ældre end vores medlemsstater. 

 - Tilhørerpladserne deltager ikke i mødet, så jeg må bede om ro. 
Szczygło (UEN ).
   - Hr. formand, i går, da flagene for de nye medlemsstater i EU blev hejst i Strasbourg, fejrede Polen 213-årsdagen for vedtagelsen af den første skriftlige forfatning i Europa og den anden i hele verden, nemlig den polske forfatning af 3. maj 1791. Formålet med forfatningen var at gøre Polen til et retfærdigt og effektivt land.
Det er meningen, at EU's forfatningstraktat skal være prikken over i'et for opnåelsen af det store projekt vedrørende europæisk integration, som vi i Polen har ventet på i næsten 50 år. Det udkast, som Det Europæiske Konvent har udarbejdet, varsler ikke godt, hverken for fremtiden for EU som helhed eller for Polen og andre EU-medlemsstater.
Vores fællesskab har brug for en anden form for forfatning, en forfatning der ikke fører til overdreven centralisering og regulering. Hvis vi ønsker en hurtig udvikling, hvis vi ønsker at kunne konkurrere i en globaliseret økonomi, skal EU ikke regulere alle økonomiske områder. Al regulering har en negativ virkning på konkurrenceevnen og hæmmer udviklingen. Den nye forfatning må heller ikke komme før EU-medlemsstaternes egne forfatninger. Det vil være det samme som at overgive sin nationale suverænitet.
EU som defineret af forfatningstraktaten skal være baseret på princippet om solidaritet, et princip, der understreger vores fællesskab, og hvorpå en ny efterkrigsorden gradvist over mange år blev etableret i Vesteuropa. Konceptet om solidaritet har en særlig betydning i Polen. Det var i solidaritetens navn, at polakkerne kæmpede for frihed.
Europa kan ikke frigøre sig for sine kristne rødder. Hvis Europa forsøger at gøre det, vil der være fare for, at EU dør en langsom død. Det ville også være dødsstødet for vores civilisation, som ville have været ude af stand til at håndtere de trusler, som vi har oplevet for nylig i verden.
Jeg har talt om en forfatning, der giver Europa mulighed for at vokse sig stærkt og konkurrencedygtigt på internationalt plan, baseret på grundlæggende principper. Den europæiske forfatning skal forene befolkninger og nationer i Europa. EU skal forblive en stærk sammenslutning af nationalstater, der er forbundet gennem solidaritet. EU's styrke og berettigelse udgår fra mandatet og viljen til at samarbejde med suveræne lande. 
Farage (EDD ).
   - Hr. formand, som en klar modstander af hele EU-processen må jeg alligevel indrømme, at De umiddelbart har en god uge. Det har været en triumf for euronationalismen, og det er netop denne form for nationalisme, der aldrig accepterer et nej. Jeg finder det sprog, der anvendes, meget fascinerende. Jeg hører hele tiden om "genforeningen" af Europa, og jeg undrer mig over, hvad det er for en model, de henviser til.
Jeg gad vide, om de 10 nye medlemsstater ved, hvad de går ind til? Jeg kan sagtens forstå deres grunde til at tiltræde NATO, hvor regeringerne samarbejder, men det EU, som de tiltrådte sidste weekend, vil være et andet EU om ca. seks uger, fordi der med forfatningen kommer et nyt retsgrundlag. Jeg håber meget, at regeringerne i disse 10 medlemsstater vil give deres borgere en chance for at stemme én gang til, for de vil stemme om noget helt andet end det, man har forsøgt at overbevise dem om.
Tjekkerne og ungarerne kan helt bestemt huske Brezjnevs teori om begrænset suverænitet. De tiltræder i virkeligheden en tilsvarende ordning - nu kalder man det bare fælles suverænitet. Enhver demokrat bør være afvisende over for forfatningen, da betingelserne i artikel 59, betingelserne for udtræden af Unionen, er helt uacceptable.
Der er mange, som snart vil erfare, at intet på dette sted er, som det ser ud. Samarbejde betyder tvangsforanstaltninger. Kompetence betyder magt, og oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed baner vejen for en forfærdelig form for central EU-kontrol. Jeg kan kun sige, at den afgrund, der eksisterer mellem de politiske grupper i Europa og de almindelige borgere i Europa, efter min opfattelse aldrig har været større - desværre. 
Biela (NI ).
   - Hr. formand, jeg ønsker, at Polens stemme skal høres i Parlamentets forhandling om forfatningstraktaten. Polen blev jo den 3. maj 1791 det første land i Europa, der vedtog en demokratisk forfatning. I går fejrede vi 213-årsdagen for denne store begivenhed.
Forfatningen af 3. maj 1791 udtrykte befolkningens håb om demokrati og suverænitet. Den er imidlertid fast baseret på kristne værdier, som forenede staterne og befolkningerne i Central- og Østeuropa, og som blev holdt i hævd gennem forfatningen.
Desværre henvises der i teksten i det nuværende forfatningsudkast overhovedet ikke til de kristne rødder, som er en væsentlig del af grundlaget for Europa. Endvidere rejses der tvivl om fastholdelsen af medlemsstaternes suverænitet. Inden for rammerne af EU vil vejen til integration og forening gennem en sådan forfatning være endnu længere og vanskeligere. Integration og forening kan ikke opnås gennem oprettelsen af en ny centraliseret stat. Landene i den tidligere kommunistblok har netop frigjort sig fra lænkerne fra en centraliseret stat med en kommunistisk ideologi. De vil ikke bryde sig om endnu en gang at være del af en ny centraliseret organisation.
Medlemsstaterne og nationerne skal inden for rammerne af det nuværende EU have en garanti for at opretholde deres suverænitet. De skal også bevare deres egen kulturelle identitet, trosfællesskab og egne traditioner. Polsk solidaritet ville ikke have eksisteret uden en civilisation baseret på kærlighed. Den nye samfundsorden vil gøre det muligt at løse de problemer, konflikter og sprogbarrierer, der har ført til uoverensstemmelser blandt grundlæggerne af Babelstårnet og deres endelige splittelse.
De vigtigste principper for civilisation baseret på kærlighed har været udbredt gennem kristendommen i umindelige tider. Pave John Paul II har meget karismatisk fremhævet disse principper. Takket være disse principper var det muligt at frigøre sig fra det kommunistiske totalitære styres lænker med udgangspunkt i Polen. Det var også takket være disse principper efterfølgende muligt at oprette et nyt demokratisk system i Europa. Ved hjælp af principperne har det endvidere været muligt at overvinde frygt, fordomme og had. Principperne vil gøre det muligt for mennesker at forstå hinanden og opbygge et økonomisk og politisk demokrati i et Europa, der vil være sikret imod farerne fra verdens økonomiske globalisering.
Europa og borgerne i Europa har deres egne demokratiske traditioner. De vil kunne styrke og udbrede disse traditioner og forsvare dem, hvis det skulle blive nødvendigt.
Må Gud hjælpe Europa-Parlamentet i oprettelsen af en sådan enhed. Efter gammel polsk tradition ønsker jeg held og lykke.
Jeg beklager, at talen blev så lang, men det er min sidste tale i Parlamentet, da jeg ikke stiller op som kandidat til valget til Europa-Parlamentet. 
Szájer, József (PPE-DE ).
   - Hr. formand, medlemmer af Kommissionen. Efter tiltrædelsestalen starter arbejdet i dag for de af os, der er nye medlemmer i Europa-Parlamentet. Ungarerne har levet i hjertet af Europa i tusinder af år, og vi har i løbet af mange århundreder ofte måttet kæmpe for retten til at beskytte Europas frihed og tro. Hvis vores kamp for frihed i 1956 ikke var blevet knust af sovjetiske tankvogne og ungarske tilhængere af diktaturet, ville repræsentanter for Ungarn have siddet i Rom blandt grundlæggerne af den nuværende Union. Ungarn ville også have taget del i det opbyggende arbejde baseret på sikkerhed, frihed og velfærd, som vi ønsker for at styrke og forny med forfatningstraktaten.
Det genforenede Europas store opgave, forfatningen, vil kun være en varig succes, hvis den er baseret på grundlæggende rettigheder. Hvad er så disse grundlæggende rettigheder? For det første ligeret for medlemsstaterne i EU. Ungarere har tilstrækkelig ofte været i en underordnet position uden rettigheder, og derfor er vi særligt følsomme over for enhver overtrædelse af ligeret. Det, der er brug for i dag, er ikke et Europa i to tempi, men en hurtig og fuldstændig fjernelse af den resterende forskelsbehandling.
For det andet kan en varig Union kun baseres på en stærk identitet. Henvisningen til de kristne rødder skal være anerkendelsen af den spirituelle kilde til vores frihed og pluralisme i dag. Uden kristendommen vil Europa kun have hjerne og ikke hjerte. Den kristne humanistiske tradition vil binde os sammen og ikke adskille os. Kærligheden fra kristendommen er også udtrykt i Beethovens . I det 20. århundrede, da Europa blev opdelt, repræsenterede troen og kirken for os bag jerntæppet det institutionelle bånd til idéen om Europa.
For det tredje skal Europa være en Union af unioner, et system, hvor unionerne styrker hinanden og bygger hinanden op. For ungarerne er det på grund af den urimelige Trianon-traktat meget vigtigt, at minoriteternes interesser er repræsenteret i principperne i forfatningen.
Kommissærer, vi må ikke glemme, at vi har et ansvar over for vores forfædre og børn for at bekæmpe de blodige diktaturer fra det 20. århundrede. Når vi forbereder den genforenede, fornyede europæiske forfatning, skal vi huske ordene fra den kendte ungarske forfatter Attila József om, at vores opgave er endelig at formulere vores fælles målsætninger, og det er ikke en let opgave. 
Grabowska, Genowefa (PSE ).
   - Hr. formand, ethvert land og enhver international organisation har brug for en forfatning. En forfatning definerer organisationens eller landets struktur og borgernes rettigheder. Hvis EU var mindre, ville det kunne fungere på grundlag af løbende ændringer i traktaterne. Men et EU med 25 medlemsstater og i fremtiden 27 medlemsstater eller flere skal have en klar og tydelig forfatning og en klar magtfordeling. Unionen skal fungere effektivt - og vigtigst af alt - den skal være i tæt kontakt med borgerne. Derfor var den beslutning, der blev truffet i Laeken, om at oprette Det Europæiske Konvent til at udarbejde udkastet til forfatningen rigtig og nødvendig. Jeg deltog i forhandlingerne i konventet og kan stå inde for kvaliteten af det arbejde, der blev udført.
Jeg bifalder det store arbejde, som Europa-Parlamentet og de skiftende formandskaber har gjort, og takker dem for det. Udkastet til traktaten foreslået af Det Europæiske Råd har helt klart skabt et fremragende grundlag for yderligere drøftelser. På visse områder giver det anledning til tvivl, følelser og debat. For at kunne besvare spørgsmålet om, hvor god forfatningen skal være, skal vi tænke over, hvad det er for en forfatning, som Europa ønsker.
Europa og Europas borgere ønsker først og fremmest en forfatning, der sikrer frihed og sikkerhed imod anvendelsen af tvang og terror. Det er det Europa, som vi ønsker. Det er derfor vigtigt at overveje, om der skal indføres en bestemmelse om kilderne til terror i forfatningen. Bør antiterrorkoordinatoren ikke være tilknyttet Kommissionen, og bør dennes beføjelser ikke være klart defineret? Vi ønsker et retfærdigt Europa, der tager hensyn til det enkelte individ. Derfor bør vi udvikle forfatningens tredje del yderligere. Som det er nu, tages der for lidt hensyn til socialpolitik. Vi ønsker et velfungerende Europa. Derfor er det nødvendigt, at der er balance imellem medlemsstaternes beføjelser og EU's beføjelser. Der skal være en forfatningsmæssig balance, og derfor må Europa-Parlamentets beføjelser inden for finans- og budgetområdet ikke begrænses. Parlamentet er nemlig det eneste demokratisk valgte organ i EU. Vi ønsker et Europa, der ikke diskriminerer, et Europa, der kan opbygge et åbent samfund. Hvordan er det så muligt, at der ikke er fastsat forbud imod diskrimination af handicappede i udkastet til bestemmelsen om antidiskrimination? Man skal huske, at EU har 50 millioner handicappede borgere. Men helt overordnet er vores mål et demokratisk og forenet EU, hvor alle stater og borgere er lige.
Beslutningsprocessen i Rådet bør således være baseret på viljen til at indgå kompromiser, der tager højde for både små og store staters interesser. Der er behov for tilpasning. Alle EU's beføjelser skal ikke udelukkende ligge hos et lille antal medlemsstater. Viljen til at acceptere dette kompromis vil være en målestok for det europæiske demokrati. Forfatningen er næsten klar og vil tjene fremtidige generationer. Hvis man tager i betragtning, at borgerne allerede har undertegnet den i folkeafstemninger eller parlamenter, er det kun rigtigt, at vi med samarbejdsvilje får vedtaget den hurtigt. Det vil resultere i større integration. 
Turmes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg har ét minut, så jeg vil ikke henvise til De Grønnes holdning til forfatningen, men pointere at forfatningens endelige tekst også bør omhandle spørgsmålet om Euratom.
Jeg ønsker at understrege over for formandskabet, at vi ikke kan gå ind i det 21. århundrede med en traktat, der går helt tilbage til slutningen af 1950'erne. Traktaten indeholder intet af det, som Parlamentet står for, og skaber også stor forvridning i det interne energimarked, som vi etablerede for nylig, idet der ydes milliarder af euro til forskning og billige lån, og der skabes afhængighed af den nukleare industri. Hvis De ikke overbevises af mine argumenter, så tænk på vælgernes og borgernes magt i Østrig, Tyskland og Spanien, i alle de lande, der ikke længere betragter atomenergi som løsningen på alle problemer i fremtiden. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, en forfatning er lidt ligesom en organisationsplan for en virksomhed. Vi har virkelig brug for den. Men den foreliggende tekst er desværre ikke det papir værd, den er skrevet på. Vi har ingen magtdeling. Vi har ingen direkte borgerdeltagelse. Der er vigtige elementer, som vi ikke, som taleren før mig med rette fremførte, har taget højde for. Vi har imidlertid brug for en forfatning. Vi har virkelig brug for en forfatning, fordi det skal være tydeligt, at Vesteuropa skal blive modent til Østeuropa, der allerede har holdt sit indtog her.
Vi befinder os i en meget vanskelig situation, der kan sammenlignes lidt med en husbygger, der har en meget fin plan. Vi har fredsprojektet Europa, socialt, liberalt, men vi har ikke fundamentet til, at det virkelig kan fungere stabilt. Som europæer, som en, der er ansvarlig over for skatteyderne, skal man bekymre sig meget om dette projekts fremtid. Vi er nu tvunget til at udforme EU på ny fra grunden af med en rigtig forfatning og derefter underkaste den en folkeafstemning i hvert enkelt land, således at der vil komme den accept, der er nødvendig. Der vil også blive brug for gennemsigtighed, for der findes ikke noget demokrati uden gennemsigtighed. Sådan som denne forfatning er blevet håndteret og nu videreforhandles hemmeligt, kan det ikke gå godt. 
Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, lad mig blot sige en ting om talefriheden: Det har været en åben proces, hvor enhver detalje i konventet kom ud i offentligheden, hvor man kunne læse om det, undersøge det og komme med sine input samt diskutere det. Det er en proces, hvor alle legitimerede, fra de nationale parlamenter til Rådet samt Europa-Parlamentet og Kommissionen, deltog. Det, hr. Martin, bør De ikke rakke ned på, selv om det måske passer ind i Deres nuværende og aktuelle program og i program!
Lad mig komme med nogle få bemærkninger. For det første har vi med århundredeprojektet opnået, at hele Europa er blevet genforenet. I den forbindelse har vi i de seneste dage hørt mange store taler. Jeg håber ikke, at disse taler blot er søndagstaler, men at vi kan drage en praktisk konsekvens heraf. En praktisk konsekvens betyder, at vi skal gøre det udvidede Europa arbejdsdygtigt og legitimere det. Derfor er forfatningen så vigtig. Den, der er for Europas genforening, må nødvendigvis være for denne forfatning, en forfatning, som er demokratisk, som er baseret på grundlag af værdier, der står i præamblen og i chartret om grundlæggende rettigheder, værdier, som efter min mening er opstået af kristne værdier på mange områder. Vi skal have et EU, som er arbejdsdygtigt. Det nytter ikke noget at have en større Union, som har beslutningsstrukturer, der ikke skaber handleevne. Vi skal alle efter disse søndagstaler erkende, at ingen af os - og derfor er Europas enhed her - længere kan varetage sine interesser alene og for sig selv i denne verden. Ingen kan varetage nationale interesser 100 % længere. For det er bedre, at vi skruer vores nationale interesser tilbage til dér, hvor vi har en fællesnævner, fordi vi via fællesnævneren kan udvikle styrken til også at varetage de nationale interesser. De nationale interesser kan kun varetages via Europa, og hvis dette bliver tydeligt i det praktiske arbejde og i udviklingen af denne forfatning, vil vi virkelig gøre fremskridt.
Jeg vil også endnu en gang takke det irske formandskab udtrykkeligt for dets kloge ledelse, selv om vi stadig skal føre en del detailsamtaler på baggrund af det seneste dokument, hvor vi i Europa-Parlamentet ikke kan være indforstået med forslagene. Jeg håber dog, at vi alligevel kan nå frem til et godt resultat. 
De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, detaljerne i den europæiske forfatning er meget vigtige. Derfor er det vigtigt, at regeringskonferencen ikke træder et skridt tilbage.
Vores borgere ønsker et stærkere Europa. De kan ikke forstå, hvorfor Europa ikke markerer sig mere i FN. De kan ikke forstå, hvorfor vi skaber en form for international handlingslammelse for os selv i de konflikter, der omgiver os i verden. De ønsker et Europa, der er baseret på menneskelige værdier, og som er fast forankret i relation til universelle rettigheder. Hvis jeg må komme med en kommentar til de personer, der har anmodet om, at kristendom indgår i forfatningen, vil jeg foreslå, at man spørger gud, hvis hun eksisterer, om hun vil spørge de mænd, der leder kirkerne, synagogerne og moskeerne om at respektere menneskerettighederne og især rettighederne for de kvinder, som udelukkes fra deres ceremonier og teologier!
Jeg vil endvidere understrege, at det er vigtigt, at vi ikke forfladiger forfatningen ved at hænge os i en masse enkeltheder og ved at sige, at det er en oprydningsmanøvre, for meningen med forfatningen er langt mere vidtrækkende end alle enkelthederne tilsammen. Vi skal appellere til vores borgeres bedre instinkter og huske, at det, vi forsøger at skabe, er et Europa, der bygger på menneskelige værdier. Vi forsøger at vise, at det er muligt på globalt plan at realisere drømmen om demokratisk global regeringsførelse.
Der er mange, som har citeret irske digtere i de sidste par dage i de store taler, især Seamus Heaney og hans ord om, at kunne "se frem til en tid, hvor håb rimer på historie". Må jeg minde regeringskonferencen om en anden irsk digter, William Butler Yeats, der advarede grundlæggerne af den irske stat om at træde varsomt, idet de træder på vores drømme. Forfatningen er en drøm, som vi skal overføre til det virkelige liv. Jeg opfordrer indtrængende regeringskonferencen til ikke at vige tilbage for dette.
Gollnisch (NI ).
   - Den forrige, polske socialdemokratiske taler fru Grabowska sagde noget meget interessant. Hun sagde, at enhver stat har brug for en forfatning. Men problemet er netop, at EU ikke er en stat. Derfor har EU ikke brug for en forfatning, for i modsætning til det, som fru Grabowska nævnte, har en international organisation ikke brug for en forfatning. Det er helt rigtigt, at Folkeforbundet kaldte deres konstituerende traktat for en pagt, at FN kalder deres for et charter, og at der for alle internationale organisationer findes en konstituerende traktat.
Den forfatning, som De foreslår, bliver ganske vist hovedsageligt fremstillet som en kodificering af traktaterne, men den kendsgerning, at den kaldes en forfatning, viser, hvilken retning De ønsker at gå. De ønsker at skabe en superstat, som skal beskæftige sig med alle europæernes politiske, økonomiske, diplomatiske og kulturelle liv helt ned til mindste detalje, uafhængigt af de beslutninger, der træffes af de regeringer, der er blevet frit valgt. Det er reelt et nyt Sovjetunionen, som De forbereder, og det er netop det, vi ikke ønsker.
Chrzanowski, Zbigniew (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er mig en stor ære og et stort privilegium at være et af de første polske medlemmer, der taler her i Europa-Parlamentet efter EU's udvidelse. Dette er en historisk begivenhed, og jeg er særligt glad for at tale på vegne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, der er den største gruppe i Europa-Parlamentet og en gruppe, der har ydet et stort bidrag til Europas udvidelse.
Det udvidede EU vækker store forhåbninger blandt ikke blot de gamle medlemsstater men også blandt de nye EU-lande. Det gælder ikke mindst for mit eget land, Polen. Det polske folk har smertelige erfaringer fra den mørke epoke med kommunisme og nationalisme. Det ved, hvor meget hårdt arbejde der krævedes for at blive medlem af EU. Vi skulle indhente det efterslæb, vi havde opbygget gennem de årtier, hvor vi var på den anden side. I dag diskuterer vi Europas fremtid. Vi håber på at kunne underskrive og vedtage den europæiske forfatning. Det er nødvendigt, hvis vi skal forvalte Europa effektivt og træffe effektive beslutninger. Hvis dette skridt skal have en reel betydning, skal det vedtages gennem et kompromis og med samtykke fra alle EU's medlemsstater. Det er også vigtigt at huske på vores rødder, som hele den europæiske civilisation bygger på. Et Europa, der glemmer sine rødder, har ingen fremtid. Nogle af de synspunkter, der er fremkommet under denne forhandling, har givet anledning til bekymring. Der er åbenbart nogen, der forsøger at skabe et Europa i to hastigheder samt dybere alliancer inden for EU's rammer. Det kan vi ikke gå med til. Nogen har forsøgt at opstille falske normer for, hvad det vil sige at være europæer. Det er ikke gode varsler. De styrker euroskeptikernes politiske styrke, hvilket bestemt ikke er vores hensigt.
Det europæiske projekt er endnu ikke færdigt. Nye stater står og venter uden for døren. Snart bliver Bulgarien og Rumænien medlemmer. Det er også vigtigt at huske på Ukraine og vores naboer på Balkan. Der er fortsat meget, der skal gøres. Jeg håber, at der bliver truffet kloge beslutninger for at styrke Europa som helhed samt de enkelte lande individuelt. Jeg er sikker på, at vi alle higer efter et Europa med fred og minimale forskelle mellem samfundene og økonomierne. Vi længes efter et Europa, hvor de rige lande hjælper de fattigere lande. Vi håber, at Europa kan modstå truslerne fra f.eks. terrorisme. Vi vil gerne have Europa til at være en stærk og effektivt ledet international organisation. Endelig ser vi gerne, at Europa fortsat hylder kristne værdier, menneskelig værdighed, tradition og moralfølelse. 
Vastagh, Pál (PSE ).
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg opfordrer Dem som medlem fra et af de netop tiltrådte lande til at acceptere forfatningsaftalen inden valget til Europa-Parlamentet, primært fordi denne forfatningsaftale vil indføre en model, der er lige attraktiv for de gamle og de nye medlemsstater. I erkendelsen heraf ønskede en række lande at afholde valg til Europa-Parlamentet samtidig med nationale valg af hensyn til forfatningsaftalen.
De værdier og mål, der nævnes i forfatningen, vil udvide og styrke fundamentet for den europæiske samfundsmodel. Ligeret er i dette dokument for første gang placeret som en central værdi ved siden af frihed, demokrati og retsstatsprincipper. Målsætningen om et højt beskæftigelsesniveau er erstattet af planen om at skabe fuld beskæftigelse. Målsætningen om fred og sikkerhed er koblet sammen med fattigdomsbekæmpelse og beskyttelse af menneskerettigheder. På basis heraf er der udarbejdet en vision om et nyt Europa med større velfærd og solidaritet. Medtagelsen af chartret om de grundlæggende rettigheder vil berige det europæiske menneskerettighedskatalog. Vi ungarere glæder os over, at minoriteters rettigheder medtages i forfatningen som resultat af vores indsats. På basis af forfatningsaftalen vil EU operere på et mere demokratisk grundlag, og dets aktiviteter bliver mere gennemsigtige. Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter vil få større betydning. Der vil blive indledt en vedvarende dialog med civile organisationer, kirker og religiøse institutioner. Forfatningen vil også give mulighed for direkte civile initiativer. Retsgrundlaget og samarbejdsformerne for kampen mod den internationale organiserede kriminalitet og terrorisme vil blive udvidet og styrket.
Mine damer og herrer, alle forventer, at EU vil gøre deres liv lettere og bedre. Borgerne finder ofte forhandlingerne om institutionelle reformer meget komplicerede. Sådanne spørgsmål kan ikke få den demokratiske konstitutionaliseringsproces til at slå fejl. Jeg sætter stor pris på det irske formandskabs effektive arbejde, og jeg er sikker på, at vi med den europæiske offentligheds støtte og Europa-Parlamentets indsats vil få en vellykket afslutning på anden fase af konstitutionaliseringsprocessen. 
Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer, med dette indlæg afslutter jeg 15 års indsats for Parlamentet, der, det vil jeg gerne sige, er de europæiske borgeres legitime repræsentant, og som jeg har haft den ære at være formand for.
Jeg ville ikke være værdig til at bære Jean Monnet- eller Schuman-medaljen, hvis jeg blot begrænsede mig til tilfreds at betragte de 25 flag og tage hjerteligt imod de kolleger, der kommer fra de nye medlemsstater, eller hvis jeg begrænsede mig til at være tilfreds med den vej, vi har tilbagelagt.
Det er nødvendigt at tale om Europas fremtid, det er det, vores forhandling drejer sig om. Jeg tror, at vi for at kunne tale om Europas fremtid, hr. formand, er nødt til at klare fem udfordringer, nemlig at afslutte udvidelsen, at sikre nogle mere effektive og mere demokratiske europæiske institutioner, at bekæmpe terrorismen inden for og uden for Europa effektivt, at give EU de nødvendige finansielle midler til at kunne gennemføre finansielle politikker og endelig at gøre EU til en freds- og udviklingsfaktor på internationalt plan.
Jeg har talt om at afslutte udvidelsen, for i dag har vi den enorme tilfredsstillelse at have 10 nye stater og deres repræsentanter her i Parlamentet, men det må ikke få os til at glemme, at vi skal opfylde vores forpligtelser over for Bulgarien og Rumænien, og at vi har en moralsk pligt til at afslutte det fredsarbejde, vi har gjort på resten af Balkan, og indarbejde disse stater i vores europæiske familie. Så længe vi ikke afslutter det, kan vi ikke realistisk sige, at vi fuldstændig har fjernet jerntæppet, og at vi har formået at optage alle i den europæiske familie.
Hvis vi skal klare den anden udfordring, det vil sige at sikre effektive EU-institutioner, skal vi vedtage og ratificere forfatningen. Hvad jeg mener om denne forfatning, har jeg givet udtryk for i den betænkning, som Parlamentet vedtog, og som jeg udarbejdede sammen med professor Tsatsos. I dag vil jeg blot tilføje en enkelt ting, især til dem, der lader sig rive med af klichéer, nemlig at det er meget vigtigt, at vi kan træffe beslutninger med simpelt og forståeligt flertal, men det er absolut nødvendigt, at dette flertalssystem, hr. rådsformand - og jeg henvender mig specielt til Dem - er tilstrækkeligt til, at der kan træffes afbalancerede beslutninger i EU uden at fremme ledere eller grupper, som forsøger at styre andre grupper af stater. Og det er helt sikkert en vanskelig opgave, som det irske formandskab skal afslutte, og som ratificeringen, som ikke er sikret på forhånd, i stort omfang vil afhænge af.
Jeg har også nævnt den finansielle selvtilstrækkelighed. Det er et princip, som allerede Jean Monnet fremhævende, og hvis vi ikke opnår det, får vi et meget større, men også meget mere indholdstomt Europa. Et Europa, som ikke kan gennemføre de fællesskabspolitikker, der hidtil har været. Det løses ikke med forfatningen, og jeg er meget bange for, hr. formand, at dette i de kommende år vil medføre en krise i vores Europa, som jeg dog tror, vi kan overvinde. Vi vil overvinde den ved simpelthen at følge et grundlæggende princip, solidaritetsprincippet. Solidaritet, ikke ufrugtbar rivalisering eller latterlige ønsker om overherredømme. Det er det budskab, jeg gerne vil efterlade ved min afsked.
Og jeg slutter, hr. formand, med at takke dem, der har været med i Parlamentet i løbet af mine tre valgperioder, det vil sige, medlemmerne, tjenestemændene og mine kolleger fra grupperne og de øvrige medlemmer, Rådets og Kommissionens repræsentanter, og alle de myndigheder, jeg har haft kontakt med. Jeg har lært meget af dem alle, og jeg opfordrer dem alle til at fortsætte kampen for et stadig mere demokratisk, retfærdigt og solidarisk Europa, som kan overvinde eventuelle kriser.
Fremtiden, hr. formand, er ikke for dem, som lader sig indhylle i tvivlens eller farens skygger. Fremtiden ligger hos dem, der kan se morgendagen gry til trods for den usikre tid, vi lever i.
Carnero González (PSE ).
   - Hr. formand, for det første vil jeg gerne takke min kollega og landsmand José María Gil-Robles for hans indsats her i Parlamentet, for hans bidrag som formand for Parlamentet i den foregående fase, som har gjort den fase, vi indleder i dag, det vil sige udvidelsen og den politiske udbygning, mulig. Jeg vil gerne give udtryk for min taknemmelighed, især fordi han sammen med vores kollega Tsatsos var ophavsmand til den betænkning, hvormed Parlamentet gav sin opbakning til konventets udkast til en europæisk forfatning. Jeg havde den ære at deltage i omtalte konvent.
Formålet med udkastet til den europæiske forfatning er at gøre EU i stand til reelt at takle ikke kun udvidelsen, men alle de fremtidige store udfordringer, som vi i dag står over for, f.eks. at blande sig i globaliseringen for at gøre den mere social og demokratisk, at bidrage til at skabe en ny retfærdig og demokratisk international retsorden, der respekterer folkeretten, samt, naturligvis, at komme med svar på borgernes krav.
Vi har brug for et stærkere, mere demokratisk og mere effektivt EU, som sikrer konsolideringen og udviklingen af den europæiske sociale model. Et verdsligt Europa, som respekterer de værdier, der har defineret sameksistensen mellem borgerne, respekten for menneskerettighederne og flerpartisystemet. Kort sagt, den retsstat, der findes i hele dette store Europa.
Hr. formand, der er ikke, som hr. Rumsfeld påstod, et nyt og et gammelt Europa, der er ét stort Europa, som sidder her i Parlamentet i dag. Det er borgernes Europa, et Europa, som har sprængt grænserne, et Europa, som har genforenet kontinentet.
Vi skal sikre, at den europæiske forfatning bliver til virkelighed, og derfor skal vi endnu en gang kræve, at konventets udkast bliver vedtaget hurtigst muligt og naturligvis i løbet af det irske formandskab. Som spanier konstaterer jeg med tilfredshed, at der er kommet en ny regering i Spanien, hvilket vil gøre det muligt at komme ud af dødvandet på regeringskonferencen og vedtage forfatningen, så alle fællesskabsinstitutionerne fungerer godt, selv...
Peterle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er meget glad for at være til stede i dag og tale slovensk og være i besiddelse af et stemmekort til Europa-Parlamentet. Jeg er også glad for at nyde godt af en tid, hvor historien tilsmiler os. Den smilte, da Berlinmuren faldt, da den menneskelige værdighed blev givet tilbage til befolkningen i de nye demokratier, og da vi opbyggede en uafhængig og demokratisk slovensk stat. Jeg mindes diktaturofrene i Europa, og jeg er taknemmelig over for alle, der har bidraget til den europæiske demokratiske bevægelse. Jeg er specielt alle de tilstedeværende her i mødesalen taknemmelig for Deres støtte og solidaritet.
EU's succes og stabilitet vil afhænge af, hvad vi gør, og hvordan vi samarbejder. Jeg ser gerne, at vi samarbejder i EU-grundlæggernes ånd. Denne mødeperiode er ikke vores første erfaring sammen. Vi har allerede indhøstet flere erfaringer, der vil sætte os i stand til at samarbejde fremover, nemlig fra arbejdet i EU-Konventet, der har udmøntet sig i et godt udkast til en forfatningstraktat, og som har styrket vores gensidige tillid.
Udvidelsen af EU skal også betyde et mere dybtgående EU. Et udvidet EU betyder et større politisk Europa, en mere gennemsigtig og effektiv institutionel opbygning, en større rolle for Europa-Parlamentet, større beslutningstagning med kvalificeret flertal, en fælles udenrigsminister og større indflydelse på vegne af alle borgerne, både mænd og kvinder. Et udvidet EU betyder også et øget og åbent samarbejde med samme betingelser for alle medlemmer og ikke blot en klub, der arbejder med forskellige hastigheder uden et forfatningsgrundlag.
Det europæiske projekt er ikke kun et anliggende for professionelle europæere. Vi får succes, hvis EU-borgerne opfatter det som deres eget projekt. De centrale udtryk på konventet har været medlemsstaternes værdier, demokrati og lighed og ikke blot kvantitativ snak om stort og småt. Vi nye medlemsstater ønsker ikke blot at være tilføjelser, vi ønsker at repræsentere en merværdi og være ligeværdige partnere i skabelsen af et forenet Europa. Lad os forene erfaringerne fra de ældre medlemsstater og den demokratiske dynamik fra de nye medlemsstater. Planen for et sandt forenet Europa vil lykkes, hvis de europæiske lande eller "Euroland" bliver grundlaget for et land af værdier eller et "Værdiland", og hvis EU samtidig bliver et fællesskab. Udtrykket "mere Europa" skal først og fremmest betyde et styrket Europa i selve Europa.
Det europæiske projekt skal også gennemføres i en sydøstlig retning. Kilderne til konflikt i disse områder skal også erstattes af en vision for fremtiden med forsoning, respekt for alle identiteter, samarbejde og en velgennemtænkt økonomisk plan.
Horvat (PSE ).
   - Hr. formand, ligesom min kollega hr. Peterle, der netop har talt, vil jeg også udtrykke tilfredshed med, at jeg kan tale som repræsentant for den nye medlemsstat Republikken Slovenien på mit eget slovenske modersmål.
På basis af mine erfaringer med deltagelse i konventet og mine erfaringer fra min etårige tørn som observatør i Europa-Parlamentet er jeg helt overbevist om den afgørende betydning af, at den europæiske forfatning vedtages og gennemføres hurtigst muligt. Den grundlæggende legitimitet af dette enestående dokument - der er uden sidestykke i verden - ligger i det faktum, at den blev vedtaget med enighed i konventet efter lange forberedelser og diskussioner med bredest mulig deltagelse fra nationale parlamenter og Europa-Parlamentet, regeringer, Kommissionen, den offentlige tjeneste, arbejdsmarkedets parter med flere. Desuden er jeg helt overbevist om, at hurtig vedtagelse og gennemførelse af den europæiske forfatning er en forudsætning for en effektiv, demokratisk og gennemsigtig funktion af et udvidet EU. Det er en forudsætning for at nå de ønskede værdier og mål samt for at sikre en hurtig og socialt retfærdig udvikling af et forenet Europa.
Forfatningen er vigtig, hvis alles høje forventninger skal indfries. Det gælder specielt for de nye medlemsstater. Det er også vigtigt, hvis EU skal spille en større rolle, og hvis dets sociale markedsmodel skal udvikle bæredygtighed i den globale verden. Endelig er den europæiske forfatning med dens vægtning af en afbalanceret funktion af EU's institutioner og i særdeleshed af en styrkelse af Europa-Parlamentets og de nationale parlamenters rolle en vigtig forudsætning for at bringe EU og dets borgere tættere på hinanden.
Jeg vil derfor opfordre regeringerne til at udvise både mod og ansvarlighed ved at vedtage den endelige traktat hurtigst muligt på regeringskonferencen samt om muligt under det irske formandskab, der har udvist ekstraordinær sensibilitet og engagement. 
Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det Europa, som opstår i disse dage, er et definitivt farvel til den triste periode med de store diktaturer, der spredte død og ødelæggelse på vores kontinent i sidste århundrede. Det nye Europa er ikke udvidelsens Europa, men snarere genforeningens Europa. Endelig bliver lande og befolkninger, der led under det kommunistiske diktatur, del af et stort område med fred og frihed. Velkommen, kære kolleger i de østeuropæiske lande! Man kan dog ikke forestille sig en føderation af nationalstater, der ikke har en grundlov, som regulerer forbindelserne mellem institutionerne og borgerne. Derfor er det vigtigt, at vi hurtigst muligt undertegner en forfatning, som bygger på principperne om frihed, subsidiaritet og menneskets centrale stilling, og som fremmer en social markedsøkonomi.
Europa må dog ikke give afkald på sine jødisk-kristne rødder. De er den bro, der forbinder Vest med Øst, de er det sande element, der forener en halv milliard mennesker, og de er en garanti for institutionernes verdslighed. Her vil vi gerne minde om en evangelisk forskrift, nemlig "giv kejseren, hvad kejserens er, og Gud, hvad Guds er." Vi anmoder om, at der henvises til disse rødder i vores forfatnings præambel, ligesom det er tilfældet med flaget. De 12 stjerner repræsenterer som bekendt Israels 12 slægter og kroner Marias hoved.
Hvorfor så ikke bruge teksten i den polske forfatning som eksempel - sådan som PPE-DE-Gruppen flere gange gav udtryk for ønsket om under debatten i konventet - hvor der er en udtrykkelig henvisning til ordet "Gud"? Her kan vores venner, som nu er med i Europa-Parlamentet, gå foran med et godt eksempel, som hele Europa efter vores mening bør følge. 
Demetriou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. rådsformand, hr. kommissær, jeg vil gerne udtrykke min store glæde over i dag for første gang at have ret til at tale i Europa-Parlamentet og omtale et emne, som jeg har beskæftiget mig med, nemlig Europas forfatning. Jeg var medlem af konventet, og jeg ved, at denne forfatning er frugten af enighed mellem repræsentanter for stater, parlamenter og det civile samfund. Den er ikke nogen mirakelforfatning, sådan som mange ønsker og ønskede, konventet skulle frembringe. Men det er en helt speciel tekst, som fremmer Europas samhørighed og enhed. Den fremmer Europas principper og værdier, og den fremmer Jean Monnets vision og den mands vision, som vi har hædret i dag, Altiero Spinelli.
Jeg tror, at de, som går imod en vedtagelse af forfatningen, gør den europæiske sag en bjørnetjeneste, fordi de undergraver en god løsning ved at stræbe efter en bedre. Som nævnt er denne forfatning en tekst, som er blevet til gennem enighed. Den er præcis, hvad EU dyrker, nemlig et udtryk for konvergensens og kompromisets kultur. Derfor er yderligheder og tiltag, som er baseret på nationalistiske kriterier, fejlagtige. Jeg vil appellere til, at man vedtager denne forfatning på regeringskonferencen i 2004, så 2004 bliver Europas forfatningsår. 
Cornillet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, De har et dobbelt historisk ansvar. De er ansvarlige for at give det udvidede EU en forfatning, det vil sige en tekst, der får det til at fungere. Tillad mig for øvrigt at understrege det paradoksale i, at De skal blive enige om teksten efter valget, selv om den har været det væsentligste emne i valgkampen. Hvis regeringerne ønskede at markere deres myndighed, for at sige det mildt, kunne de ikke have gjort det på en bedre måde. Mens vi venter på topmødet den 17. - 18. juni, har vi derfor kun i dag en potentiel forfatning. Vi håber, at det ikke bliver en forfatning med laveste fællesnævner, men det må vi vurdere til sin tid.
Men De har i særdeleshed også et andet historisk ansvar. De skal iværksætte ratificeringsprocessen. Hvis vi ikke ønsker, at forfatningen skal være dødfødt, skal den vedtages. Hr. formand, i den forbindelse vil jeg oplyse Dem om et forslag, der stammer fra overvejelserne i den 13. juni-klub, som jeg oprettede i maj 2003. Regeringerne skal være enige om en fælles tekst på tidspunktet for dens ratifikation. De skal med andre ord faktisk vælge en dag, eller snarere flere dage, som det er tilfældet for valget til Europa-Parlamentet, som finder sted den 10. - 13. juni, hvor forfatningen bliver lagt ud til ratificering i de 25 lande efter en fælles tværnational drøftelse. Jeg holdt derfor meget af kommissær Vitorinos udtryk om at undgå at fremme 25 nationale drøftelser.
Jeg foreslår Dem derfor at fastsætte perioden til 5. - 8. maj 2005. Således erstatter vi 60-årsdagen for afslutningen på Anden Verdenskrig, som vi alle har været berørte af, med en fælles vedtagelse. Den dag, som er dagen for en forfatning, vil kunne fejres af flere årsager og fremover måske blive en helligdag i EU's 25 lande, hvor hvert enkelt land vil ratificere forfatningstraktaten efter tradition og juridiske muligheder, enten ved folkeafstemning eller ad parlamentarisk vej. For Frankrigs vedkommende er jeg naturligvis fortaler for en folkeafstemning. Således vil der, ved at alle den samme dag svarer på det samme spørgsmål og vedtager den samme grundlæggende tekst, virkelig opstå et europæisk suverænt folkeslag hvad angår de fælles anliggender, som berører det.
Azzopardi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er ydmyg og beæret over det privilegium at være det første parlamentsmedlem fra Malta, der taler for forsamlingen så hurtigt efter udvidelsen. Jeg mener, at den europæiske forfatning skal fremhæve en Union af borgere lige så meget som en Union af suveræne stater - en Union, der er baseret på værdien af "personalisme" og ikke individualisme.
Der findes ikke noget bæredygtigt alternativ til et nationernes Europa med en klar erkendelse af et ufravigeligt historisk aspekt: Europas kristne rødder, værdier og arv. Uden denne arv ville vi ikke have haft værker af Dante, Petrarch, Raphael, Michelangelo og andre, der alle er inspireret af kristendommen, eller katedraler og kirker i vores europæiske byer, herunder Strasbourg, der er bygget på grund af den kristne tro. Ja til europæisk tilgængelighed, men nej til verdsliggørelse. Jeg vil fortsætte på maltesisk. 

 Hr. formand, jeg tror på et Europa, hvor det er væsentligt for dets legitimitet og troværdighed at tale kategorisk med én stemme på den internationale scene.
Vi skal have en europæisk forfatning, hvor retsstatsprincipperne er ens for alle, et retsstatsmidlernes Europa i stedet for et Europa, der favoriserer de stærkeste. En forfatning, der bekræfter, at alle stater er lige, selv ved at anerkende Maltas ret til at have seks sæder i Europa-Parlamentet. Malta skal have en effektiv repræsentation på samme måde som alle andre stater. 
Hr. formand, vi skabte og formede Europa. Nu er det vigtigt, at alle føler sig lige europæiske. Det skal være et centralt element i den europæiske forfatning, og Malta vil arbejde hen imod alt dette. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Den almindelige forhandling om den udvidede Unions fremtid genoptages kl. 15.00.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det er uacceptabelt, at et flertal af Europa-Parlamentets medlemmer ønsker at vedtage den såkaldte europæiske forfatning. Som vi ved flere lejligheder har gjort opmærksom på, er det et forsøg på at uddybe den kapitalistiske integration i EU, som klart styrker fællesskabsinstitutionernes føderale karakter og de store landes dominerende position i beslutningsprocessen, herunder den europæiske forfatnings uacceptable forrang frem for de nationale forfatninger. Forfatningen vil også komme med et institutionelt grundlag for en militarisering med oprettelsen af Det Europæiske Våbenagentur, hvis mål er at oprette en politisk-militær blok i tilknytning til NATO.
Det er et meget kritisabelt forslag, som vi er fuldstændig modstandere af, bl.a. fordi det forsøger at begrænse Europas fremtidige udviklingsmuligheder ved at pålægge neoliberalismen som den eneste løsning og ved at prioritere konkurrence som et grundlæggende princip. Vi er tvunget til kæmpe imod indskrænkningerne af de offentlige tjenesteydelser, som i stedet bør prioriteres som et grundlæggende element med henblik på at sikre menneskerettighederne, den økonomiske og sociale samhørighed og et solidarisk Europa.
Vi vil blive ved med at kæmpe for et alternativt Europa, som respekterer den enkelte medlemsstats befolknings umistelige ret til at bestemme over deres egen fremtid, som respekterer de nationale forfatninger, som forsvarer respekten for princippet om suveræne og lige stater, og som støtter afholdelsen af en folkeafstemning i Portugal før ratificeringen af forfatningsforslaget. 

Formanden.
   - Jeg vil på Parlamentets vegne byde den svenske kronprinsesse Victoria, som har taget plads i den officielle loge her i eftermiddag, hjertelig velkommen.
Jeg ved, at Deres Kongelige Højhed har et omfattende program med møder i Parlamentet i denne uge, og jeg har allerede haft fornøjelsen af at mødes med Dem. Jeg håber, at Deres besøg vil være en interessant og informativ oplevelse.(1) 


 - Som svar på de spørgsmål, der blev rejst i går, har vores juridiske tjeneste oplyst, at alle 788 medlemmer kan deltage i afstemningen om anmodningen om uopsættelighed. 
Boogerd-Quaak (ELDR ),
   Hr. formand, anmodningen om uopsættelighed kan ikke accepteres af Parlamentet, da Rådet ikke har videresendt teksten, hvortil den internationale aftale henviser, nemlig Kommissionens udkast til afgørelse af tilstrækkelighed med en erklæring om, at USA vil beskytte PNR-oplysninger, og Parlamentet har heller ikke modtaget de såkaldte erklæringer fra den amerikanske regering. Vi har med andre ord stadig ingen garanti for, at PNR-oplysninger, der overføres til USA, ikke videregives til tredjelande.
Det er første afstemning i Parlamentet efter udvidelsen, den eneste demokratisk valgte institution, der repræsenterer 450 millioner borgere. Rådet beder os om at stemme med lukkede øjne om et spørgsmål, der drejer sig om vores grundlæggende rettigheder. Hvis vi gør det, kan man ikke tage Parlamentet alvorligt. Derudover er der en procedurefejl, idet der ikke foreligger nogen oversættelse til de nye sprog. Jeg vil anmode om, at dette punkt trækkes tilbage, og at spørgsmålet henvises til Domstolen.
Pirker (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg er af den modsatte opfattelse. Som De ved, videregives der for øjeblikket data om flypassagerer med henblik på terrorforebyggelse og terrorbekæmpelse. Men det hele sker uden noget retsgrundlag, det er altså ulovligt. Derfor skal vores mål være at stoppe ulovligheden og den traktatløse tilstand så hurtigt som overhovedet muligt og bekæmpe terrorismen effektivt.
Som De ved, har Kommissionen forhandlet ikke mindst efter pres fra Europa-Parlamentet, og forhandlingsresultatet kan ses. Mange af de punkter, vi har forlangt, er blevet indarbejdet i dette traktatudkast. Der kan arbejdes videre med det, men det er et traktatgrundlag, som giver os mulighed for i fremtiden på lovligt grundlag at formidle data med henblik på terrorbekæmpelse fra EU til USA. Netop det skal være vores mål. Vi kan så arbejde videre på en traktat. Vi vil fortsat overvåge traktaten og kan stadig indbringe en sag for EF-Domstolen, hvis traktaten skulle blive overtrådt. Men målet må være så hurtigt som overhovedet muligt at skabe en traktattilstand, et retsgrundlag, som vi med henblik på borgernes sikkerhed og bekæmpelsen af terrorisme kan arbejde fornuftigt på. Derfor er jeg for, at en uopsættelig forhandling herom sættes på dagsordenen. 
Formanden.
   - Som formand præsenteres jeg åbenbart for en lang række gode råd, som jeg ikke ønsker! Det er en afstemning, ikke en forhandling.
Der er flere misforståelser. På sidste delmøde stemte vi om at henvise spørgsmålet til De Europæiske Fællesskabers Domstol. Det har vi gjort. Udfaldet af afstemningen i dag vil ikke ændre på det faktum, at spørgsmålet er blevet henvist til Domstolen. Jeg vil ikke acceptere flere talere vedrørende dette spørgsmål.
De har hørt en taler for og en taler imod spørgsmålet. Vi vil nu stemme om, hvorvidt vi kan acceptere anmodningen om uopsættelighed.
Tillad mig at understrege, at fru Boogerd-Quaak som ordfører helt korrekt bemærkede, at ikke alle sprogversioner forelå, især sprogversionerne for flere af de nye medlemsstater. Parlamentet har forudset, at vi fra tid til anden vil stå med et sådant problem. I hr. Dell'Albas betænkning om forretningsordenen er der i artikel 117a fastsat overgangsbestemmelser herom.
Jeg vil gerne understrege et punkt for tiden fremover: Hvis det skal være en ny stil at bruge sprogversioner som argument for at blokere for afstemninger, vil det skabe meget store problemer.
Afstemningen er afsluttet. 
Duhamel (PSE ).
   - Hr. formand, vil De venligst notere Dem og få dem, der siger, at Europa er politisk ulæseligt, til at notere sig, at den første afstemning i det store Europa blev en afstemning om venstrefløjen mod højrefløjen, og som en lille biting blev den vundet af venstrefløjen!
Formanden.
   - Det er noteret, hr. Duhamel! 

Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne sige noget til det, som min tidligere skolekammerat Olivier Duhamel sagde. Som så ofte er det noget vrøvl, for han talte om en afstemning med højrefløjen mod venstrefløjen, men jeg har stemt ligesom ham. Og jeg mener dog, at jeg tilhører højrefløjen, og han tilhører venstrefløjen!


Ribeiro e Castro (UEN ),
    Det er beklageligt, at Parlamentets venstrefløj bliver ved med at forsinke vedtagelsen af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og USA om behandlingen og overførslen af personlige oplysninger (PNR) på det grundlag, der blev forhandlet af Kommissionen, og som Kommissionen flere gange har forklaret og uddybet, såvel i det parlamentariske udvalg som i plenarforsamlingen, i særdeleshed på sidste møde.
Venstrefløjen er helt galt på den, når den bliver ved med at skabe konflikt mellem sikkerhed og frihed og siger, at den foretrækker frihed frem for sikkerhed. Den glemmer, at der ikke findes frihed uden sikkerhed. Den udviser foragt for retsstaten, såvel i EU, som i USA. Og den glemmer især, at det, fordi terrorismen udgør en frygtelig trussel i hele verden, er absolut nødvendigt at sikre vores borgeres sikkerhed og frihed og arbejde tæt sammen med de stater, der er venner og allierede.
Forhåbentligt vil borgerne ved det kommende valg til Europa-Parlamentet tænke på deres frihed og sikkerhed, når de afgiver deres stemme, og herved straffe venstrefløjen, der ikke aner, hvad der foregår. 

Hannan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dårlig ledelse er ikke begrænset til Bruxelles. Alle politiske strukturer er mangelfulde. Mennesket er ikke ufejlbarligt og vil sommetider give efter for fristelser.
Det, der er mærkeligt ved Bruxelles, er måden, hvorpå alle påstande om misbrug håndteres. EU-myndighedernes reaktion, når de står over for beviser på korruption, er ikke at reagere på de spørgsmål, der rejses, men at angribe motiverne for kritikken. Således har vi oplevet den uværdige måde, hvorpå Paul van Buitenen og Martha Andreasen blev behandlet, og den besynderlige tilbageholdelse af Hans-Martin Tillack. I Bruxelles er det ikke dem, der er involveret i svindel, som forfølges, men dem, der afslører de pågældende tilfælde af svindel.
Denne manglende evne til at håndtere selv den mest direkte og kvalificerede kritik kan ses i reaktionen på det forslag om mistillidsvotum, som vi netop har stemt om. Frem for at acceptere en moderat kritik gik EU-myndighederne helt i selvsving og lokkede og truede de forskellige involverede i et forsøg på at undgå, at forslaget så dagens lys. Enhver resterende tvivl om, hvorvidt forslaget var berettiget, er helt klart forsvundet som følge af disse forsøg på at undgå at tage spørgsmålet op.
Jeg håber, at mennesker uden for Parlamentet vil drage deres egne konklusioner om det, der netop er sket. Hvis dette er måden, hvorpå EU forvalter EU, er det så klogt at bede EU om at overtage kontrollen over store nye dele af vores nationale anliggender? Hvis dette er måden, hvorpå Bruxelles udøver sine nuværende beføjelser, er det så hensigtsmæssigt at foreslå, at de får overdraget endnu flere beføjelser? Er vi blevet vanvittige? 
Heaton-Harris (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har stemt for forslaget om mistillidsvotum, da jeg ikke mener, at Kommissionen har indfriet løftet om at gennemføre de reformer, som den blev bedt om at gennemføre for fem år siden. Vi har lyttet til mange fine ord og megen tom snak fra kommissær Kinnock, der har ansvaret for reformerne, men selv om kommissæren er kommet med løfter, har han tilsyneladende ikke kunnet leve op til dem.
Jeg blev valgt på mit løfte om at bekæmpe svindel, korruption og dårlig ledelse, og det er meget vanskeligt at forklare mine vælgere, de gode mennesker i Louth og Horncastle eller Derbyshire, hvorfor regnskaberne i 10 år ikke er undertegnet af Revisionsretten. Disse problemer er betydelige og typiske for Eurostat, og de er ikke blevet løst.
Dette mistillidsvotum handler ikke blot om Eurostat, men om den forvaltningskultur, som er afdækket, og som ikke kontrolleres. Hr. Solbes er muligvis væk, men der er stadig manglende politisk ansvarlighed inden for Kommissionen. Kommissionen skal irettesættes, og fremtidige kommissioner skal vide, at de vil blive holdt politisk ansvarlige for handlingerne fra de mennesker, som de har ansvaret for. 
Goodwill (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg føler mig forpligtet til at stemme for forslaget om mistillidsvotum på grund af Kommissionens inkompetence og mangel på økonomisk kontrol som fastslået i hele Eurostat-sagen. Det er meget mærkeligt, at den eneste person, der er blevet tilbageholdt i forbindelse med denne sørgelige affære, er den journalist, der afslørede skandalen.
Jeg har også benyttet lejligheden til at give udtryk for min utilfredshed over den måde, hvorpå Kommissionen helt overlagt har ignoreret Parlamentets ønsker om hjælp til hospitaler i Belarus, som er utroligt dårligt udstyret til behandling af kræft - især hos børn - der er opstået direkte som følge af katastrofen i Tjernobyl. I to år har vi stemt for at tildele midler fra udgiftsområder, hvor der er ubrugte midler, til køb af det meget nødvendige udstyr. Indtil nu er der ikke tildelt en krone. Mine vælgere i Scarborough og Whitby og jeg er rystede over, at der står penge på konti i Bruxelles, når der samtidig er børn, som dør af sygdomme, der kan behandles. 
Villiers (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som jeg håber, at alle i Parlamentet er klar over, var der 5 millioner euro, som forsvandt i forbindelse med Eurostat. Det er efter min opfattelse et uacceptabelt spild af skatteydernes penge. De skatteydere, som jeg repræsenterer i Det Forenede Kongerige - i Barnet, Enfield, Croydon - sætter spørgsmålstegn ved, om der gøres ordentligt rede for den skat, som de betaler, og som kanaliseres over til Kommissionen. Denne situation har eksisteret alt for længe.
For lidt over fem år siden blev der sagt om Santer-Kommissionen, at det var vanskeligt at finde nogen med blot antydningen af ansvarsfølelse. Jeg finder det sørgeligt, at situationen er uændret, og at så mange mennesker i Parlamentet stemte for, at der ikke skulle ske nogen ændringer. Derfor har jeg stemt for forslaget om mistillidsvotum til Kommissionen, for det er uacceptabelt, at Kommissionen fortsat skal undgå at stå til ansvar for sine handlinger, og meget vigtigt, at Kommissionen fortsat nøje overvåger de midler, som skatteyderne lægger i dens varetægt. 
Helmer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i 1999 fik kommissær Kinnock til opgave at rydde op i Kommissionens regnskaber og sætte en stopper for tilfældene af svindel. Det er overhovedet ikke lykkedes ham. Det eneste, han har opnået, er at forfølge de forskellige angivere, som har afsløret den store gæld, som Kommissionens manglende ansvarlighed har medført. Indtil nu er der kun én person, som er blevet arresteret i forbindelse med Eurostat-skandalen, og det er den journalist, som afslørede skandalen. Vi har ikke oplevet andet end bortforklaringer og undvigelsesmanøvrer.
Hvordan kan jeg retfærdiggøre over for mine vælgere i Leicestershire eller Northamptonshire, at det erkendte niveau af spild og svindel i EU-institutionerne til et beløb af 5 milliarder euro er lige så omfattende som Det Forenede Kongeriges årlige nettobidrag til budgettet. Jeg har derfor ikke noget andet alternativ end at støtte dette mistillidsvotum, og det er jeg stolt af at have gjort. 
Callanan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg stemte for forslaget om mistillidsvotum, fordi det var i fuld overensstemmelse med det manifest, hvorpå jeg blev valgt til Parlamentet. Kommissionen har ikke truffet effektive foranstaltninger til bekæmpelse af svindel og dårlig ledelse ud over at forfølge den journalist, der afslørede hele affæren, og angiverne.
Desværre er mange medlemmer bukket under for Kommissionens mobning og har derfor ikke støttet forslaget, og det er for dårligt. Jeg håber ikke desto mindre, at Kommissionen vil tage dette til efterretning og stramme sig an. Mine vælgere i Northumberland, Tyne and Wear, Durham og Cleveland kræver, at Kommissionen sætter en stopper for den ligegyldige indstilling til uretmæssig tilegnelse af skatteydernes penge, der hersker i så mange af vores EU-institutioner. 
Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand, medlemmerne fra Den Nationale Front og Den Flamske Blok stemte for dette mistillidsvotum, men de har ikke ladet sig narre. Eurostat-skandalen har været kendt siden midten af 2003. Det er forbløffende, at medlemmerne af Europa-Parlamentet vågner op nu her en måned inden valget til Europa-Parlamentet. Vi var udelukket fra at underskrive dette mistillidsvotum, selv om underskrifterne fra tilhængerne af kommunismen og trotskismen ikke var nogen hindring for visse underskrivere, hvilket vi mistænker for at være en valgtaktisk manøvre.
Hvis mistillidsvotummet var blevet vedtaget, hvilket var lidet sandsynligt, ville Kommissionen under alle omstændigheder have afsluttet dens mandat i oktober for at afslutte de igangværende sager. Hvorfor har vi ikke anfægtet kommissær Montis håndtering af konkurrencepolitikken i Schneider-sagen eller Alstom-sagen, og hvorfor har vi ikke råbt op om de andre sager om svindel med fællesskabsbudgettet, svindel med bevillinger og misbrug af indflydelse i Blue Dragon-sagen? Medunderskriverne har ved at gribe ind nu forsøgt at lave en lille politisk list til egen fordel, hvilket desværre ikke passer til situationens alvor.
Bernié, Esclopé og Saint-Josse (EDD ),
    Kommissionen har trukket tiden ud, og Europa-Parlamentet har ladet den gøre det. Hvis Kommissionen spontant nægter at påtage sig sit politiske ansvar både individuelt og kollektivt, er det op til Europa-Parlamentet at tvinge den til det. Debatten om mistillidsvotummet, der fandt sted onsdag den 21. april i plenarforsamlingen, medførte ikke et svar og heller ikke afstemningen om endnu et beslutningsforslag den 22. april 2004. Kommissionen lytter ikke, og den svarer ikke på Europa-Parlamentets henstillinger. Det er virkeligheden. Når nogle var imod denne mistillidserklæring, er det udtryk for, at de lader sig nøje med en uansvarlig Kommission. Forkastelsen af mistillidsvotummet er derfor et meget dårligt signal at sende til borgerne i de 25 medlemslande. Et flertal af medlemmerne har bevidst undladt at udøve Europa-Parlamentets demokratiske kontrol.
Berthu (NI ),
    På denne store dag for genforeningen af Europa kan vi bedre end nogensinde måle afstanden mellem EU's ædle målsætninger og de virkelige kendsgerninger i den daglige forvaltning.
Mens vi byder velkommen til 10 nye medlemmer, hvoraf otte er overlevende fra den sovjetiske indespærring, har vi måttet stemme om et mistillidsvotum som straf for en af de utallige problematiske sager, der er kendetegnende for Kommissionen. Straffen for Eurostat-skandalen burde ikke ødelægge denne dejlige dag. Men Kommissionen er selv ansvarlig for at have trukket sagen i langdrag i flere år.
Sagen kommer dog på et ikke helt ubelejligt tidspunkt. Vi har netop hørt de nye medlemmer fra østlandene opfordre til et Europa, der i højere grad respekterer den nationale suverænitet. Men den uigennemsigtige Eurostat-affære, i lighed for øvrigt med det aktuelle spørgsmål om genetisk modificerede organismer, som er rejst i forbindelse med godkendelsen af den nye Kommission, er produktet af europæiske institutioner, der tror sig bedre end de enkelte lande, og som ender med at slippe uden om al kontrol.
Alle disse sager fører til en fælles konklusion, nemlig at der nu skal arbejdes på et Europa, der i højere grad kontrolleres af medlemslandene.
Claeys (NI ),
    Den Flamske Blok støtter mistillidsvotummet til Kommissionen, da det står fast, at Kommissionen har undladt at påtage sig ansvaret i Eurostat-sagen. Der kom ikke fyldestgørende svar på alle spørgsmål fra Europa-Parlamentet, og der blev heller ikke udpeget ansvarlige individuelle personer.
Tidligere affærer, såsom Kommissionens tilbagetræden i forbindelse med Cresson-sagen, skulle ifølge kommissionsformand Prodi ikke længere finde sted, eller i hvert fald afvikles mere korrekt. Eurostat-sagen har imidlertid vist, at der stadig ikke er tale om en ansvarskultur, . Kommissionen bør drøfte dette i stedet for at kritisere parlamentsmedlemmer, som ønsker at skabe klarhed om Eurostat-skandalen.
Når vælgerne i flere medlemsstater ikke viser interesse og mange af dem ikke længere ønsker at deltage i valget til Europa-Parlamentet, skyldes det især den holdning, som Kommissionen indtager i sager som Eurostat-affæren. Vælgerne kræver, med rette, at de europæiske institutioner bliver mere gennemsigtige og får større ansvar og større demokratisk legitimitet 
Dehousse (PSE ),
    Det er alt for sent eller for tidligt at udtale sig om Eurostat-affæren, som for øvrigt gemmer på mange andre ting end det, der fremgår af mistillidsvotummet.
Det er fjollet at foreslå, at et Europa-Parlament, der ophører med arbejdet, skal forkaste en Kommission, der også afslutter sit arbejde.
Men eftersom formanden betragter votummet som gyldigt og har sat det under afstemning, har jeg deltaget i afstemningen, og jeg har stemt for mistillidsvotummet.
Det er reelt umuligt for en person fra venstrefløjen at udtrykke tillid til en Kommission, der har foreslået Bolkestein-direktivet om offentlige tjenester, for direktivet sætter disse selv samme tjenester i fare.
Evans, Jonathan (PPE-DE ),
    Britiske konservative parlamentsmedlemmer har taget aktivt del i formuleringen af spørgsmål om Eurostat og spillet en stor rolle i fremhævelsen af spørgsmålet over for den brede offentlighed.
Vi mener ikke, at Kommissionen har påtaget sig det politiske ansvar for de mangler, som er dukket op i forbindelse med denne sag.
Vi mener, at Kommissionen har modtaget et meget tydeligt budskab ved beslutningsforslaget om Eurostat, der blev vedtaget den 22. april 2004, og hvori:
- det er fastsat, at Kommissionen har undladt at drage de relevante konklusioner af Eurostat-affæren, og at den ikke har påtaget sig det politiske ansvar, hverken samlet eller individuelt,
- Parlamentets plan klarlægges om fortsat at overvåge og føre tilsyn med udviklingen i de løbende Eurostat-undersøgelser og eventuelle retlige aktioner med henblik på at foreslå yderligere reformer.
Efter det oprindelige forslag om mistillidsvotum til Kommissionen har den ansvarlige kommissær, Pedro Solbes, fratrådt sin stilling og er vendt tilbage til spansk politik.
Under disse omstændigheder mener vi ikke, at det vil være hensigtsmæssigt for hele Kommissionen at træde tilbage, men vi opfordrer indtrængende Kommissionen til at tage højde for de alvorlige betænkeligheder, der er givet udtryk for, og straks indlede arbejdet med at løse de problemer, der er skitseret i Parlamentets beslutning. 
Meijer (GUE/NGL ),
    I juli 2003 suspenderede Kommissionen Eurostats ledelse, fordi de tilfælde af svig, som havde været kendt længe, stadig fortsatte. Jeg krævede dengang med det samme offentlighed. Det er meningsløst at lade institutioner, som er afhængige af Kommissionen, foretage en undersøgelse, hvis de derefter skal hemmeligholde, hvad de finder. Kun hvis offentligheden er velinformeret og kan være med til at bedømme sagen, kan svig, selvberigelse og nepotisme forhindres i fremtiden. Et undersøgelsesudvalg muliggør dette. Selv efter at en hemmelig rapport i slutningen af september 2003 blev forelagt medlemmerne af Budgetkontroludvalget, kan Kommissionen stadig lade, som om den ikke har noget ansvar. Den hovedansvarlige, kommissær Solbes, er i mellemtiden minister i den nye spanske regering. Der er intet, der tyder på, at der er gjort en ende på de problemer, som for fem år siden tvang den forrige Kommission til at træde tilbage inden valget. For at illustrere situationens alvor og sikre, at det vil blive krævet af den næste Kommission, at den tager fat på problemerne, stemmer jeg i dag for mistillidsvotummet. At De Grønne, som tidligere var i opposition, på det sidste møde var imod det med det formål at bevise deres administrative pålidelighed, gør det ikke mindre nødvendigt at fortsætte kampen mod svig. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Mit nej til mistillidsvotummet betyder ikke, at jeg støtter Kommissionen eller ikke er klar over situationens alvor. UEN-Gruppen har flere gange forsøgt at få opklaret Eurostat-sagen, og vi fastholder denne linje. På den anden side har jeg flere gange kritiseret formanden for Kommissionen, Romano Prodi, fordi han efter november 2003 har forladt den uafhængige holdning, som han altid burde stå for, og åbent har blandet sig i italiensk politik og i europæisk partipolitik. Alene af den grund burde Europa-Parlamentet give formanden, og med ham Kommissionen, et mistillidsvotum.
Det ville dog være helt forkert at stemme for et mistillidsvotum på nuværende tidspunkt, hvor valgperioden er ved at være forbi, og fordi Kommissionens mandat også er ved at løbe ud, og fordi der er flere kommissærer, der kommer og går. Proceduren for mistillidsvotummet er også blevet alvorligt berørt af disse omstændigheder.
Jeg mener derfor ikke, at en afstemning om mistillidsvotummet får nogen som helst politisk betydning. Det ville være helt malplaceret og inkonsekvent, og borgerne ville overhovedet ikke kunne forstå det. 
Scallon (PPE-DE ),
    Jeg vil gerne gøre det klart, at jeg, selv om jeg støtter forslaget om mistillidsvotum til Kommissionen, fuldt ud anerkender, at der har været nogle meget dygtige kommissærer, der har gjort en stor indsats på en ærlig og ansvarlig måde i deres embedsperiode. 
Det er dog også tydeligt, at der er begået uansvarlige og uacceptable handlinger inden for Kommissionen, som har ødelagt institutionens ry og gode navn.
Da der ikke er andre muligheder end at stille forslag om et mistillidsvotum til Kommissionen for at give udtryk for min dybe bekymring og skuffelse over anvendelsen af offentlige midler, hat jeg ikke haft andet valg end at stemme for. 
Souchet (NI ),
    I modsætning til det, som fru Grossetête og de, der er enige med hende, giver indtryk af, er Europa-Parlamentet fuldt ud berettiget til at stille et mistillidsvotum til Kommissionen, når det viser sig, at den ikke kan udrydde svindel i egne rækker, og når den ikke kan placere ansvaret for Eurostat-skandalen, som ikke er nogen ubetydelig sag. Det drejer sig om tredobbelt finansiering af kontrakter, der er tildelt Eurocost, som er en organisation under luxembourgsk lov, og svindel med bevillinger, falske udbud til fordel for en bestemt virksomhed, nemlig Eurogramme, der også - endnu en gang - er under luxembourgsk lov, falske regnskaber, ukorrekte personaletal osv. Sådan udarbejder Kommissionen statistikkerne!
En forkastelse af mistillidsvotummet er at dække over disse fejl og give indtryk af, at de europæiske institutioner kan slippe uden om bestemmelserne om finansiel gennemsigtighed.
Denne nye skandale vidner om Kommissionens fuldstændig manglende evne til at bekæmpe den korruption, der florerer i tjenestegrenene. Efter mistillidsvotummet til Santer-Kommissionen fik vi tilsagn om nultolerance og oprettelse af et europæisk kontor til bekæmpelse af svindel. Efter mistillidsvotummet til Prodi-Kommissionen har vi fået tilsagn om en gennemgribende ændring af dette kontor, som om instrumentet til vurdering af svindelen var årsagen. Reelt er det driften af Kommissionen, der skal ændres.
Van Dam (EDD ),
    Vores gruppe støttede overbevist det forslag, som netop blev forkastet. Nu kan vælgerne med det samme se, hvilke medlemmer der vil kaste lys over den nuværende Kommissions dårlige forvaltning, , og vildledelse, og hvilke medlemmer, der vil tilsløre det eller ikke interesserer sig for det. Den langsommelige og mislykkede reform, det forældede bogholderi, der er sårbart over for svig, og Eurostat-affæren er blot tre karakteristiske eksempler. De viser, at det også for denne Kommission gælder, hvad Den Uafhængige Ekspertgruppe allerede i 1999 konstaterede, nemlig at der inden for Kommissionen næsten ikke findes nogen, som vil påtage sig et ansvar. Det er en parodi på demokratiet i Europa og en fratagelse af Parlamentets rettigheder, når medlemmer af Kommissionen ikke griber ind, når det kræves af den, men heller ikke træder tilbage. Hvis Kommissionen afviser Europa-Parlamentets primære kontrollerende opgave, kan vi ikke gøre andet end at afsætte den. Ellers ville vi ikke tage os selv, men heller ikke borgerne, som har valg os, alvorligt. Den såkaldte europæiske forfatning viser sig i stigende grad blot at være et paradenummer for at skjule over for borgerne, hvad der foregår i EU, og hvordan der skaltes og valtes med deres interesser. Mistillidsvotummet var et middel til at gøre en ende på Prodi-Kommissionens tøvende optræden og markerer begyndelsen til en åben kultur, hvor hver især tager sit ansvar alvorligt. 
Van Orden (PPE-DE ),
    Sammen med mine britiske konservative kolleger har jeg aktivt undersøgt og rejst spørgsmål om svindel, spild og dårlig ledelse i EU-institutionerne, og vi har spillet en stor rolle i fremhævelsen af disse spørgsmål over for den brede offentlighed.
Efter det oprindelige forslag om mistillidsvotum til Kommissionen har kommissær Solbes fratrådt sin stilling og er vendt tilbage til spansk politik. Det er under disse omstændigheder ikke længere rimeligt at støtte et forslag, der involverer hele Kommissionen, og vores delegations politik har derfor været at undlade at stemme. Men det er vigtigt, at Kommissionen tager de betænkeligheder alvorligt, som er kommet til udtryk i beslutningen om Eurostat, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet den 22. april 2004, og hvori
- det er fastsat, at Kommissionen har undladt at drage de relevante konklusioner af Eurostat-affæren, og at den ikke har påtaget sig det politiske ansvar, hverken samlet eller individuelt,
- Parlamentets plan klarlægges om fortsat at overvåge og føre tilsyn med udviklingen i de løbende Eurostat-undersøgelser og eventuelle retlige aktioner med henblik på at foreslå yderligere reformer.
Kommissionens opnåelse af øget ansvarlighed og kontrol med EU-budgettet samt langt bedre forvaltning og etablering af beføjelser for Parlamentet til afskedigelse af de enkelte kommissærer.
Formanden.
   - De skriftlige stemmeforklaringer er afsluttet.

(1)

Duthu (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, i disse meget glædelige dage, hvor vi byder de nye medlemmer af EU velkommen, kan vi desværre ikke glemme den internationale situation. Vi blev for nogle dage siden rystet i vores grundvold, da medierne afslørede billeder af afskyelig tortur af irakiske fanger, som er i de amerikanske og engelske besættelsestroppers varetægt. Disse handlinger vil blot øge afstanden mellem Nord og Syd og mellem den vestlige og den muslimske verden. Det er en tendens, som i høj grad skal bekæmpes. Det internationale samfund bør fuldstændig entydigt fordømme sådanne handlinger, og det bør meget kraftigt og klart manifestere sin vilje til, at udbredelsen af denne fremgangsmåde bliver undersøgt meget grundigt, og at de skyldige kan være sikre på at blive dømt. Vi kan ikke forlade os på en undersøgelse, der foretages af regeringerne i de implicerede lande.
Jeg fremsætter derfor et ønske om, at en undersøgelseskommission under FN hurtigst muligt bliver oprettet, og jeg anmoder formændene fra Europa-Parlamentet, Kommissionen og Rådet om ved fælles hjælp at videregive mit ønske til FN's generalsekretær.
Formanden.
   - Jeg gav Dem ikke ordet for et indlæg til forretningsordenen, fru Duthu, men ganske enkelt fordi de parlamentsmedlemmer, der - da vi påbegyndte vores arbejde i går - som sædvanlig ønskede at tale i et minut om spørgsmål af interesse for dem, ikke havde mulighed for dette på grund af mødets højtidelighed. 
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Jeg tager ordet for at anmode Dem, hr. formand, om at bruge Deres position til - på vores alle sammens vegne, tror jeg - at give udtryk for vores solidaritet med hr. Anastassiadis, der blev offer for et attentat på Cypern i går, hvor man kastede bomber mod hans hus. Hr. Anastassiadis står som bekendt i spidsen for folkeafstemningens jasigere. Efter min mening er det vigtigt, at der bliver mindet om dette i dag og på dette møde, idet vi simpelthen giver udtryk for Parlamentets solidaritet i den forbindelse. 
Formanden.
   - Jeg kan fortælle Dem, fru Frassoni, at formanden allerede har taget kontakt til den mand, der - desværre - var direkte involveret, og givet udtryk for såvel sin egen som hele Parlamentets store solidaritet. 
Matsakis (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg ønsker blot at klarlægge, at bombeangrebet på hr. Anastassiadis ikke blev udført af politiske årsager, men på grund af kommentarer, som han kom med efter en fodboldkamp. 
Cushnahan (PPE-DE ),
   I Parlamentets protokol mandag den 3. maj 2004 afsløres hr. Martin som den bedrageriske person, han er.
Han har på falsk grundlag anklaget hundredvis af parlamentsmedlemmer, herunder 11 irske parlamentsmedlemmer, for at udnytte smuthuller i forbindelse med vores daglige udgifter.
Det hænger sammen med reglen om, at Parlamentsmedlemmer skal skrive sig på en tilstedeværelsesliste om fredagen for at få udbetalt deres godtgørelse af udgifterne til overnatning fra torsdag til fredag, når de skal deltage i en afstemning torsdag eftermiddag og ikke kan nå flyet hjem.
Hr. Martin hævdede på det irske radioprogram "Live Line", at jeg let kunne have nået flyet fra Frankfurt til Dublin, da afstemningen var slut kl. 17.14. Det er ikke muligt at gå om bord på flyet efter kl. 19.05, men hr. Martin hævdede, at jeg med 1 time og 50 minutter havde masser af tid til at pakke mine ejendele og køre de ca. 250 km til lufthavnen i Frankfurt.
Han ved udmærket, at det ikke kan lade sig gøre.
Han hævdede endvidere, at jeg forlader Strasbourg tidligt. Parlamentsmedlemmer er slaver af afgangstider. Indtil november 2003, da afgangstiderne blev ændret, var min normale rutine at forlade Strasbourg om eftermiddagen for at nå det fly, der gik til lufthavnen i min valgkreds mellem kl. 16.00 og 18.00. Med denne rutine var det også sommetider nødvendigt at tage til Strasbourg om søndagen, og det modtog jeg ingen godtgørelse for.
Hr. Martin anklagede mig endvidere for ca. 32 problematiske tilfælde af udbetaling af godtgørelse. Trods disse ondskabsfulde anklager har han ikke på noget tidspunkt dokumenteret dem - en mærkelig form for retfærdighed.
Hvad angår de seks datoer, som han nævnte i radioprogrammet, var mindst halvdelen ukorrekte.
På den dato, hvor han hævdede, at jeg havde indskrevet mig sent, var jeg faktisk til stede tidligt om morgenen til en afstemning i mit udvalg. Hvad angår to andre datoer modtog jeg ingen daglig godtgørelse for Parlamentet, og disse forhold er bekræftet skriftligt af Parlamentets tjenestegrene.
Jeg ønsker derfor at få dette ført til protokols for endnu en gang at gøre opmærksom på hr. Martins opførsel. 
Formanden.
   - Tak for Deres nøjagtighed, hr. Matsakis. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af den almindelige forhandling med Rådets og Kommissionens redegørelser om det udvidede Europa og dets naboer. 
Nielson,
    Hr. formand, en af det udvidede EU's opgaver bliver at gå videre med udvidelsesprocessen. Vores fælles mål er at gennemføre tiltrædelsesprocessen for Bulgarien og Rumænien i 2007. Det afhænger naturligvis af, om landene gennemfører forhandlingerne og alle de nødvendige nationale reformer. 2004 bliver også et afgørende år for Tyrkiet, og Kommissionens rapport og henstilling i efteråret bliver en af de sidste store opgaver i vores mandatperiode.
Tyrkiets chancer afhænger af, om landet opfylder de politiske kriterier, hvilket også gjaldt for alle de øvrige kandidatlande. Rækkefølgen ligger fast. Først skal de politiske kriterier opfyldes, og så indledes der forhandlinger. Hvad angår landene i det vestlige Balkan, støttede Det Europæiske Råd i Thessaloniki sidste år, som De ved, fuldt ud det europæiske perspektiv for landene i det vestlige Balkan, der vil blive en integrerende del af EU, når de opfylder betingelserne for tiltrædelse og de såkaldte politiske og økonomiske kriterier, og de kan godtgøre, at de er parat til at påtage sig forpligtelserne ved medlemskab.
For to uger siden præsenterede to af mine kolleger, kommissær Patten og kommissær Verheugen, Kommissionens holdning til Kroatiens tiltrædelse. Kommissionen konkluderede, at Kroatien opfylder de politiske kriterier for medlemskab, og har anbefalet, at der indledes forhandlinger. Spørgsmålet vil nu sandsynligvis blive behandlet på Det Europæiske Råds møde i juni.
Parlamentet har altid til fulde støttet og engageret sig i udvidelsesprocessen. Min kollega kommissær Verheugen ville gerne have været her i dag. I marts drøftede han og Parlamentet den sidste fase i tiltrædelsesprocessen for de 10 nye medlemsstater, der tiltrådte i sidste uge, samt udsigterne for Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse og den aktuelle status for Tyrkiet.
For under to uger siden aflagde han beretning til Parlamentet om de endelige forberedelser til Cyperns tiltrædelse og mindede atter en gang om, at EU helst så, at Cypern tiltrådte Unionen som et forenet land. Som vi alle har set i mellemtiden, blev EU's ønske ikke opfyldt, og som følge af en demokratisk folkeafstemning på øen den 24. april blev Annan-planen for øens genforening forkastet. Kommissionen beklagede dybt, at det græsk-cypriotiske samfund ikke accepterede helhedsløsningen på Cypern-problemet, men vi er nødt til at respektere befolkningens demokratiske beslutning.
Kommissionen lykønskede varmt tyrkisk-cyprioterne med deres ja. Det signalerer samfundets klare ønske om at løse øens problem. I sidste uge førte Parlamentets Udvalg om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik en livlig debat, da afstemningsresultatet forelå, og ved den lejlighed understregede kommissær Verheugen EU's forpligtelse til at stille omfattende forslag til, hvordan man sætter en stopper for det tyrkisk-cypriotiske samfunds isolation og letter Cyperns genforening ved at fremme det tyrkisk-cypriotiske samfunds økonomiske udvikling.
Kommissionen blev opfordret hertil af Rådet på mødet i Luxembourg den 26. april, og der vil blive øremærket i alt 259 millioner euro i økonomisk støtte til dette formål. Kommissionen er allerede i gang med den nødvendige planlægning og agter at stille omfattende forslag til handels- og støtteforanstaltninger inden for de kommende uger.
Gennemførelsen af de planlagte foranstaltninger vil kræve en ny samarbejdsånd mellem de to samfund.
På nuværende tidspunkt kan jeg kun understrege Kommissionens holdning, nemlig at den aktuelle situation ikke må gå ud over tyrkisk-cyprioterne, og at vi vil hjælpe dem med at komme ud af deres økonomiske isolation og bringe dem endnu nærmere Unionen.
Nu vil jeg gerne tale om vores naboer uden for det udvidede EU. I efteråret havde Parlamentet lejlighed til at drøfte den europæiske naboskabspolitik. Denne politik er udarbejdet som reaktion på de nye muligheder og udfordringer, der er opstået i forbindelse med udvidelsen. Samlet tilbyder Unionen vores naboer mod øst og syd en ambitiøs politik, som er baseret på fælles værdier og interesser og har til formål at hindre, at der opstår nye skillelinjer i og omkring vores kontinent, og at udvide området med frihed, stabilitet og velstand.
Den europæiske naboskabspolitik har ikke noget at gøre med spørgsmålet om eventuel tiltrædelse af EU. Selv om vi ikke lukker døre, handler den europæiske naboskabspolitik ikke om fremtidige udvidelser, da den henvender sig til naboer, der p.t. ikke har udsigt til tiltrædelse. På nuværende tidspunkt bygger vi videre på de eksisterende institutionelle rammer for vores relationer, det vil sige associerings- eller partnerskabsaftaler og samarbejdsaftaler.
Differentiering er et nøglebegreb i forbindelse med den europæiske naboskabspolitik på grund af de enkelte partnerlandes forskellige situation og forskellige forhold til Unionen. Den europæiske naboskabspolitik er baseret på princippet om fælles ejerskab i overensstemmelse med EU's idé om, at politiske og økonomiske reformer ikke kan påtvinges, og at et vellykket samarbejde kun kan bygge på gensidige interesser og princippet om lige partnere.
I løbet af de sidste par måneder har vi udformet de forskellige aspekter af denne nye politik, og vi er i tæt samråd med vores partnere ved at forberede den første pakke af handlingsplaner, der skal vedtages sammen med dem. Disse handlingsplaner vil omhandle de vedtagne prioriteter for vores samarbejde på nøgleområder samt mekanismer, der skal sikre rettidig gennemførelse.
I næste uge præsenterer Kommissionen en strategi for den europæiske naboskabspolitik samt landerapporter om den første gruppe lande. Handlingsplanerne skal styrke Unionens politiske samarbejde med partnerlandene. Handlingsplanerne vil fokusere på politisk dialog og politiske reformer, handels-, markeds- og lovreformer og samarbejde inden for energi, transport, informationssamfundet, miljøet og kontakten mellem mennesker. Der vil blive aftalt forskelligt indhold og forskellige prioriteter med de enkelte partnerlande afhængigt af landenes særlige forhold. I planerne fastlægges nøgleaktioner på et begrænset antal prioriterede områder, og der sættes en klar tidshorisont. Handlingsplanerne forventes vedtaget senere på sommeren. 
Roche,
    Hr. formand, jeg er glad for at kunne bidrage til denne forhandling om Cypern på Rådets vegne. For tre dage siden, den 1. maj, blev der skrevet et nyt kapitel i Europas historie. Det er ingen overdrivelse at sige, at de 10 medlemsstaters tiltrædelse markerer et sandt historisk øjeblik. Nu er efterkrigstidens tragiske opdeling af Europa slut. Det er dog ikke helt slut med splittelse på vores kontinent.
Republikken Cypern har indtaget sin plads som fuldgyldigt medlem af EU. Det er ingen hemmelighed, at EU helst havde set, at Cypern tiltrådte som et forenet land den 1. maj. Vi beklager dybt, at folkeafstemningen på Cypern den 24. april ikke gjorde dette muligt.
Jeg vil gerne benytte lejligheden i dag til at gentage de stærke ord fra mødet i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) i Luxembourg den 26. april. Rådet gav udtryk for, at det var fast besluttet på at sikre, at den cypriotiske befolkning snart får en fælles skæbne som borgere i et forenet Cypern i EU. Vi accepterer dog, at Cyperns befolkning har truffet et demokratisk valg.
Den 24. april stemte befolkningen i Cyperns to dele ved to forskellige folkeafstemninger om FN's generalsekretærs løsningsplan. Folkeafstemningerne var kulminationen på en lang og grundig forhandlingsproces under FN's ledelse. Det er derfor vigtigt, at jeg i dag her i Europa-Parlamentet atter en gang understreger EU's store glæde over generalsekretær Annans, hans særlige rådgiver hr. Alvaro de Sotos og deres kollegers målrettede og vedholdende indsats for at finde en helhedsløsning på Cypern-problemet. De har samarbejdet tæt og utrætteligt med parterne i lang tid. Vi anerkender også den græske og den tyrkiske regerings meget positive bidrag.
Alle her i Parlamentet kender og har tænkt over resultatet af folkeafstemningerne, og det giver ingen mening at analysere nærmere på nuværende tidspunkt. Det tyrkisk-cypriotiske samfund har nu udtrykt sit klare ønske om en fremtid inden for EU. Rådet er fast besluttet på at bringe tyrkisk-cyprioternes isolation til ophør og lette øens genforening ved at fremme den økonomiske udvikling.
I sidste uge tog Rådet et vigtigt skridt med vedtagelsen den 29. april af forordningen om en ordning i henhold til artikel 2 i protokol nr. 10 til tiltrædelsesakten. Forordningen var nødvendig for en problemfri tiltrædelsesproces. Den fastlægger betingelserne for anvendelsen af de relevante bestemmelser i EU-lovgivningen på begge sider af linjen mellem den nordlige del af Cypern, hvor anvendelsen af EU-retten er suspenderet, og de områder, som Cyperns regering har kontrol over.
Forordningens betingelser vil lette handelsforbindelser og andre forbindelser på tværs af linjen og samtidig sikre en passende beskyttelse. Jeg mener, at enigheden om denne forordning tydeligt afspejler Rådets ønske om at signalere over for medlemmerne af det tyrkisk-cypriotiske samfund, at dets fremtid ligger inden for et forenet Cypern og inden for EU.
Næste skridt bliver Kommissionens præsentation af det omfattende forslag, som Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) har anmodet om. Heri vil der blive lagt særlig vægt på økonomisk integration af øen og på en forbedring af kontakten mellem de to samfund inden for EU. Rådet har anbefalet, at de 259 millioner euro, som er øremærket til den nordlige del af Cypern i tilfælde af, at der findes en løsning, nu anvendes til dette formål. Det glæder mig, at Kommissionen agter at stille omfattende forslag inden for de kommende uger.
Parlamentet har stor sympati og respekt for Cyperns befolkning i begge samfund, der kæmper for at overvinde en nedarvet, historisk splittelse. Jeg har sagt her ved flere lejligheder, at når man som jeg kommer fra en delt ø, forstår man til fulde, hvor svært det er at hele sårene. Jeg beklager, at tiltrædelsesfestlighederne i Irland den 1. maj ikke kunne omfatte et forenet Cypern i EU. Dette er min meget personlige mening, da Cypern blev fejret i min hjemby, og det ville have været skønt, hvis vi kunne have budt hele Cyperns befolkning velkommen. Men de, der kom, var meget velkomne.
Rådets erklæringer og handlinger siden folkeafstemningerne bekræfter klart, at EU fortsat ønsker at give det tyrkisk-cypriotiske samfund et konkret tilsagn om, at dets fremtid ligger i et forenet Cypern inden for EU.
Af personlige årsager er jeg desværre nødt til at gå, inden denne forhandling slutter. Det er sandsynligvis sidste gang, jeg taler til Europa-Parlamentet. Jeg takker meget oprigtigt alle parlamentsmedlemmerne for den usædvanlig store høflighed og den tålmodighed, de har vist mig under mange forhandlinger her i Parlamentet. Jeg har sjældent nydt noget mere end at tale til Parlamentet. Jeg er ikke sikker på, at fornøjelsen har været gensidig, men jeg har været meget glad for mine pligter her, ikke mindst fordi jeg har fået nye venner og genopfrisket gamle bekendtskaber.
I den seneste tid har Parlamentet oplevet den groveste og mest malplacerede kritik - kritik, som det ikke fortjener. Parlamentet tjener Europas befolkning godt. Det er et mønstereksempel på et parlament. Det arbejder effektivt og viser resultater. Medlemmerne er uden tvivl ikke rene helgener, men det er ikke mange menneskelige institutioner, der er fejlfri. Hvad angår parlamentariske forsamlinger, er Parlamentet dog mindst lige så fejlfrit som alle andre forsamlinger, jeg har talt til.
Det har været en fornøjelse at samarbejde med Parlamentets medlemmer. Jeg ønsker dem, der trækker sig tilbage, alt godt fremover. Jeg håber, de vil nyde de år, som ligger foran dem. God fornøjelse til dem, der skal til at føre valgkampagne - jeg ønsker dem held og lykke med kampagnen og et godt resultat. 
Formanden.
   - Hr. Roche, formanden må normalt ikke klappe, men denne gang tilsluttede jeg mig de andre parlamentsmedlemmers bifald for Deres meget smukke og venlige ord til et Parlament, der har haft lejlighed til at beundre det irske formandskabs arbejde i et meget vanskeligt øjeblik.
Efter disse festdage håber vi naturligvis, at der bliver en ny anledning til at fejre - i det mindste for en stor del af Europa-Parlamentets medlemmer - når Det Europæiske Råd finder sted i juni. Tillad mig dog at sige til Dem, at Deres tak og høflige ord er gengældt. Parlamentets grupper og Parlamentet som helhed har virkelig sat pris på - både under de individuelle møder og takket være Deres tilstedeværelse her i Parlamentet - et lille lands store evne til at bidrage til, at disse dejlige festdage forløber på den bedst mulige måde, og at denne "første gang" i historien for en union af befolkninger, stater, nationer og borgere kunne blive til virkelighed.
Jeg vil gerne rette en stor tak til Dem, hr. Roche, og bede Dem om at overbringe min tak til hele det irske formandskab. 
Elles (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne ligesom De takke det irske formandskab for dets indsats indtil videre, ikke mindst med hensyn til at sikre, at vi kunne byde de central- og østeuropæiske lande velkommen. Denne enorme historiske begivenhed vil, som andre talere har nævnt, gå over i historien.
Jeg vil gerne bidrage med nogle få betragtninger på dette tidspunkt. Her til formiddag har talerne talt om fortiden, om Jean Monnet og Altiero Spinelli. Jeg vil gerne komme med nogle idéer til, hvordan fremtiden kan se ud. Jeg er ikke sikker på, at jeg er enig med Kommissionen i, at vi skal koncentrere al vores energi om udvidelsen. Det er sandt, at en fantastisk mangfoldighed af traditioner og kulturer nu er repræsenteret i Europa-Parlamentet, men det er ikke det, som Europa kommer til at handle om i de næste 5-10 år. I de sidste 20 år har vi set spørgsmålet om udvidelsen gå hånd i hånd med en institutionel udvidelse. Vi er nu kommet til et punkt, hvor kompetencegrænserne og grænserne for Unionens geografiske udvidelse er ved at være nået.
Jeg har derfor tre bemærkninger. For det første har vi, når der udpeges en ny Kommission, brug for en vision og en strategi for, hvordan Unionens interne problemer skal løses. I Parlamentet er der spørgsmålet om, hvordan vi håndterer det enorme opbud af forskellige politiske partier, 25 nationaliteter og 20 forskellige sprog. Men for vores vælgere er det måske vigtigere, at vi finder ud af, hvordan vi forbliver konkurrencedygtige i den globale økonomi, og hvordan vi garanterer vores borgeres interne sikkerhed. Det er diskussioner, der følger senere i eftermiddag. For vores eget vedkommende står vi dog i dag over for spørgsmålet om, hvordan vi sikrer, at EU bliver en aktør på verdensscenen, hvordan vi løser problemerne med aids i Afrika, hvordan vi bidrager til fredsbevarelse, og hvordan vi sikrer Unionens tilstedeværelse i verden.
For nogle få uger siden vedtog vi hr. Broks beslutning om, hvordan vi gerne vil samarbejde med vores transatlantiske venner, USA, når vi går fra et værdifællesskab til et handlingsfællesskab, så vi sammen kan se, hvordan et globalt system fungerer. I løbet af de næste par år er vi nødt til at tænke på, hvordan EU kan gøre sig gældende på den globale arena, ikke som USA's rival, men som USA's partner.
Med hensyn til hvordan vi skal forholde os til udvidelsen, går flertallet i min gruppe derfor ind for at konsolidere Unionen frem for at gå videre med udvidelsen, blot fordi landene føler, at de opfylder kriterierne. Den væsentligste bestemmelse i Københavnskriterierne er, at EU's evne til at optage nye lande bør indgå i overvejelserne, så vi kan modtage nye lande, således som de gerne vil modtages, og som vi har modtaget de 10 central- og østeuropæiske lande i dag. Jeg vil i de kommende måneder kraftigt opfordre til, at vi ser på bestemmelserne om privilegerede partnerskaber i henhold til forfatningstraktaten. Ikke alle er nødt til at tiltræde Unionen for at få opfyldt deres udenrigspolitiske krav på tilfredsstillende måde. Vi, der er i Unionen, skal sørge for at koordinere alt, hvad vi har til rådighed finansielt, politisk og økonomisk - som formanden for Rådet har udtalt med hensyn til den tyrkiske side af Cypern, der endnu ikke er i stand til at tiltræde Unionen. Vi skal finde retsgrundlaget, den måde, hvorpå vi kan kontrollere de økonomiske midler, og tage stilling til en lang række forskellige ting for at kunne skabe et sikkert, stabilt og velstående miljø for EU's borgere.
Hvad angår fremtiden, udvidelsen og vores naboer, skal vi i EU være mere villige til at se strategisk på vores egne interesser. Hvad vil vi, hvor vil vi hen, og hvad skal vi sige til vores borgere, så vi kan leve i fred inden for vores grænser og bidrage til global fred uden for dem? For flertallet i min gruppe betyder dette, at vi skal fokusere på konsolidering i den kommende periode snarere end udvidelse. Med tiden kan vi udvide, men vi bør under ingen omstændigheder udvide så hurtigt, at vi undergraver det stærke EU, som vi har opbygget gennem de sidste 40 år. 
Titley (PSE ).
   - Hr. formand, på Den Socialdemokratiske Gruppes vegne vil jeg gerne komplimentere det irske formandskab for den måde, hvorpå det har udført sine opgaver. Det har især været en fornøjelse at samarbejde med minister Roche. Det irske formandskab har sat en høj standard for gennemsigtighed og samarbejde i Parlamentet.
I dag - hvor vi jo har haft meget at fejre - er det vigtigt at huske, hvor meget vi rent faktisk har nået i EU på meget kort tid. Jeg husker, da jeg besøgte Litauen nogle få uger efter, at landet var blevet uafhængigt. Litauen var dengang præget af stor energimangel, kolossale forstyrrelser og kolossal usikkerhed, og der var stadig sovjetiske tropper i landet. Det er svært at forstå, at Litauen i løbet af 15 år er blevet i stand til at tiltræde EU. Det er et tegn på, hvad EU kan opnå, når vi har besluttet os til at følge en bestemt vej og ikke lade os standse af forhindringer.
Man siger ofte, at dette er en historisk udvidelse - og det er det også. Hvis jeg må nævne Litauen igen, var en af de mest markante begivenheder i mit liv et besøg på KGB-museet i Vilnius, hvor det løb mig koldt ned ad ryggen. Denne udvidelse viser, at den kolde krig endelig er slut, og vi bør huske, at mange mennesker mistede livet under revolutionerne i 1989 og 1990, fordi de ønskede frihed til at tiltræde organisationer som EU. Vi bør huske deres offer.
Når vi er færdige med at fejre, bør vi indse, at vi blot er nået til slutningen af starten på EU. Vi har nu endelig et europaomspændende EU. Det er ikke fuldstændigt - og jeg er uenig med hr. Elles, vi gå videre i forhold til Rumænien, Bulgarien og Tyrkiet - men det er et europaomspændende EU. Dette EU skal nu til at arbejde til gavn for sine borgere. Den svære del begynder faktisk i dag. Hvis vi skal opnå dette, skal vi begynde med at opgive de endeløse diskussioner om processer og i stedet tale om resultater og politikker. Det er derfor, det er vigtigt at blive enige om en forfatning og så gå videre og se på, hvordan vi arbejder til gavn for EU's borgere. Vores prioritering i dette udvidede EU må være at skaffe flere og bedre job. Ikke at tale, men at .
Det er værd at bemærke, at de 10 nye lande hvert år har gennemgået en proces, hvor Kommissionen har undersøgt, hvor langt de var kommet med hensyn til opfyldelse af kravene for medlemskab. Måske skulle vi lade de eksisterende 15 medlemsstater gennemgå samme proces, så folk rent faktisk gør de ting, som de siger, de vil gøre. Det bør være vores prioritering. Vi må også se på, hvordan vi udarbejder lovgivning, som kan gennemføres effektivt. Vi skal væk fra blot at udarbejde lovgivning og gå over til at se på, hvordan den gennemføres, og hvor den opfylder de definerede målsætninger.
Vi skal også have større og bedre sikkerhed. Udvidelsen skal skabe et sikrere Europa for vores borgere, et Europa i sikkerhed for forbrydere, narkotikasmuglere, terrorister og menneskehandlere. Det er, hvad borgerne ønsker af vores udvidede EU. Men vi må ikke blive eurocentriske. Det udvidede EU skal være til gavn for hele verden.
Jeg håber derfor - og jeg er glad for, at kommissær Nielson er her - at vi holder fast i vores engagement i udviklingspolitikken, at vi holder fast i vores forpligtelser til at nå millenniumudviklingsmålene, og at vi fordobler vores indsats for at styrke forholdet til vores naboer. Vi skal huske, at vi navnlig i Kaliningrad har et perfekt eksempel på, hvordan vi skal gøre. Vores samarbejde med Kaliningrad vil være afgørende for vores samarbejde med resten af verden.
I dag skal vi fejre, men vi skal også huske, at vi fra nu af skal arbejde hårdt på at få dette udvidede EU til at arbejde til gavn for vores borgere. 
Malmström (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær Nielson, hr. formand for Rådet, ELDR-Gruppen her i huset har måske været den gruppe, der har presset mest på for at få en udvidelse. Vi har drevet på og engageret os for at få en dato. Vi har arbejdet tæt sammen med kandidatlandene, med vores søsterpartier og andre. Vi har indbudt dem til at besøge Parlamentet i mødeperioderne. Vi har været aktive i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik, og vi stemte som den eneste politiske gruppe enstemmigt for optagelse af hvert enkelt land ved afstemningen om medlemskab i Europa-Parlamentet.
Vi glæder os naturligvis kolossalt i disse dage, hvor det, som vi har kæmpet for, endelig er blevet virkelighed. Endelig har vi forenet det europæiske kontinent, som så længe har været delt af krig, elendighed, fjendskab og mure. Nu er der ikke længere noget "os" og "dem". Nu er vi alle "os": 25 lande, 450 millioner borgere, som er gået sammen for at løse fælles problemer, forsvare fælles værdier og bygge en fælles fremtid.
Men dette er ikke afslutningen. EU vil fortsætte med at vokse. Vi ser frem til at byde Bulgarien og Rumænien velkommen om nogle år. Vi ser frem til, at forhandlingerne med Kroatien indledes, og ELDR-Gruppen støtter også det tyrkiske kandidatur. Der er sket store reformer og forandringer i Tyrkiet under Recep Tayyip Erdogans ledelse. Landet er blevet moderniseret og demokratiseret. Der er, som alle ved, stadig en hel del, der skal gøres. Militærets rolle i politik er ikke acceptabel, landet har politiske fanger, kurderne behandles stadig på en krænkende og diskriminerende måde, og retssagen mod Leyla Zana lader vældigt meget andet tilbage at ønske. Vi gør ingen undtagelser, for vi har nogle kriterier, men Tyrkiet har en naturlig plads til sin tid. Et demokratisk Tyrkiet ville være et vigtigt bidrag og en forbindelse mellem Europa og den muslimske verden. At EU kun er en kristen union er et argument, som ELDR-Gruppen aldrig kan acceptere.
EU vil undergå en udvidelsesproces i mange år. Den dag, der sidder serbere og albanere sammen med os i Parlamentet, eller de er med i Rådet, og de side om side forhandler om f.eks. emissionsrettigheder, da bliver det europæiske projekt igen et klart fredsprojekt. ELDR-Gruppen mener, at vi i dag ikke bør sætte nogen grænse for, hvor stort EU skal være. Vi har som princip, at alle lande, der helt eller delvist ligger i Europa, er velkomne, så længe de opfylder kriterierne.
Verden er dog større end EU, også et udvidet EU. Derfor bliver næste valgperiodes store opgave at konkretisere og implementere nabostrategien og formulere, hvordan vi konkret skal øge samarbejdet med vores naboer i Øst og i Syd gennem Middelhavsprocessen og med de lande, som måske en dag kan blive medlemmer, og lande, som måske ikke vil blive medlemmer. Vi skal finde såvel fælles som bilaterale løsninger. Folkene i Moldavien, Albanien, Georgien, Ukraine, de undertrykte i Hviderusland, alle gør de sig store forhåbninger om EU. De ønsker, at vi skal kunne give dem et svar om en bedre fremtid. Derfor skal vi formulere nogle strategier for, hvordan vi skal samarbejde med disse lande. Det bliver en prioriteret opgave. Hr. formand, De kan være sikker på, at ELDR-Gruppen vil gå forrest i dette arbejde.
Endelig vil jeg for mit eget vedkommende, men også på vegne af ELDR-Gruppen, rette en stor tak til Elmar Brok for det arbejde, han har udført i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik. Han er her ikke, men jeg ønsker, at min tak bliver ført til protokols. Han har betydet vældig meget for det arbejde, som er udført i udvalget, og for at vi står der, hvor vi står i dag.
Mavrou (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, disse dages forhandlinger bærer måske nok festligt præg, men jeg vil gerne påpege, at det forenede Europas udvidelse, ud over dens historiske, politiske og økonomiske betydning, for os også er en stor udfordring for et Europa uden opdelinger og udelukkelser. Desværre udvider de økonomiske og sociale valg, som EU træffer i dag, den sociale kløft i stedet for at bygge bro. Hvis vi ser realistisk på manglerne og problemerne, vil jeg derfor sige, at EU som helhed er nødt til at se konkret på, hvordan man støtter de nye medlemslande, så der kan ske en reel fremgang med hensyn til konvergens, både på økonomisk og socialt plan, og sikring af borgernes rettigheder.
Men udvidelsen fortsætter. Den planlagte optagelse af Bulgarien og Rumænien i EU i løbet af de næste år er positiv, i det omfang den ikke kun bygger på opfyldelsen af nogle kriterier, men på en reel forbedring af borgernes liv i disse lande. Hvad Tyrkiet angår, tror jeg, at en udvidelse og konsolidering af EU's relationer til landet er positiv både for landet selv og dets demokratisering, men også for freden og stabiliteten i området. Inden for disse rammer ser vi også Cyperns bidrag til EU. Vi tror, at Cypern kan og bør udnyttes som en bro mellem EU og det østlige Middelhav, navnlig Mellemøsten. Vi kunne naturligvis udfylde denne rolle langt mere effektivt, hvis Cypern-problemet havde været løst ved vores tiltrædelse af EU den 1. maj.
Desværre førte folkeafstemningen, hvor borgernes vilje kom til udtryk, ikke til det resultat, som vi alle havde håbet på. Resultatet af folkeafstemningen skal fortolkes korrekt. I det mindste ifølge vores egen opfattelse er det græsk-cypriotiske samfunds nej ved folkeafstemningen ikke en forkastelse af hverken den løsning, som fører til Cyperns genforening, eller, om De vil, af FN's generalsekretærs plan i sig selv. Det er udtryk for usikkerhed og bekymring med hensyn til løsningens funktionsdygtighed, og det er i denne retning, vi gerne vil have, at Europa-Parlamentet retter sin opmærksomhed, så det kan bidrage positivt til at skabe de forudsætninger, som kan føre til, at et stort flertal af både græsk-cyprioter og tyrkisk-cyprioter støtter øens genforening inden for rammerne af en føderation. 
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne takke formandskabet, og især hr. Roche, for den måde, hvorpå han har håndteret vores samarbejde. Jeg synes også, det har været en stor fornøjelse. Jeg må sige, at jeg nogle gange finder det svært at angribe ham, fordi han er så flink, og så er det svært at give udtryk for, hvor uenig jeg er med det irske formandskab. Jeg takker ham mange gange, og min gruppe har også nydt at arbejde sammen med det irske formandskab.
Jeg har ikke megen tid, så jeg vil bare koncentrere mig om Cypern-spørgsmålet. Vi er alle kede af folkeafstemningens skuffende resultat. Jeg forstår og respekterer græsk-cyprioternes svar. Jeg vil gerne tro, at de ønsker en løsning, og at de ikke er tilfredse med status quo. Men nu er det på tide, at både de og vi handler. Vi må handle hurtigt og positivt for at sikre, at der stadig kan opnås enighed i år. Græsk-cyprioterne skal fortælle os, hvordan de mener, at udvidelsen kan fuldendes, og resten af EU skal hjælpe til og minde dem om, at arbejdet skal gøres færdigt.
Jeg har to små forslag. Det ene er til Kommissionen og Rådet. Det er meget fint at sige, at 289 millioner euro er blevet øremærket, men hvor lang tid går der mellem øremærkning og anvendelse? Jeg blev meget bekymret, da jeg hørte kommissær Nielson tale om juridiske problemer og komplikationer. Kan Kommissionen og Rådet give os en tidsplan for anvendelse af disse penge og løsning af EU's formelle problemer med Nordcypern?
Republikken Cyperns regering har et problem med gennemførelse af lovgivningen om EU-valg på Cypern. For at kunne stemme skal græsk-cyprioter, tyrkisk-cyprioter, maronitter og armeniere optages på valglisten til EU-valget. Desværre har det cypriotiske parlament truffet en beslutning om, at alle cyprioter selv skal sørge for at blive optaget på valglisten. Som følge heraf kan kun 503 ud af ca. 80.000 tyrkisk-cyprioter stemme. Det er for få.
Hvis det cypriotiske parlament besluttede at optage alle, der har enten et id-kort eller et pas udstedt af Republikken Cypern, på valglisten, kunne 40.000 tyrkisk-cyprioter stemme. Jeg vil bede Cyperns regering om to ting. For det første bør personer fra begge samfund, der er i besiddelse af et id-kort eller et pas udstedt af Republikken Cypern, automatisk have ret til at stemme. For det andet bør Cyperns regering genåbne valglisten i de næste tre uger og bekendtgøre det offentligt i begge samfund og på begge sprog for at sikre, at de, der kan stemme ved EU-valget, også gør det. 
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, tiltrædelse af EU spiller stadig en rolle i Østeuropas offentlige og politiske fantasi, også efter, eller måske netop på grund af, den netop officielt afsluttede store udvidelsesrunde. For at illustrere dette vil jeg fortælle følgende historie.
Præsidenten og økonomiministeren i et af de såkaldte nye nabolande i Østeuropa besøger sammen oraklet i Delfi. På et af sine vanskelige spørgsmål om de makroøkonomiske tals tendens får ministeren overraskende positive svar. Han er dog skuffet over tilføjelsen: "men ikke i Deres embedsperiode". Opmuntret af disse løfter vil præsidenten vide, om hans land måske også vil blive medlem af EU. "Ja," svarer det berømte orakel, "men ikke i min embedsperiode".
Kommissær Verheugen fremsatte for nylig en udtalelse, som viser en påfaldende lighed med oraklets sidste udtalelse. Han sagde rent ud, at det tidligere Sovjetunionens grænse mod vest, med undtagelse af de baltiske lande, i temmelig lang tid vil være EU's østlige grænse. Det er tydelige ord, som for øvrigt fik de sårede ukrainere til at bemærke, at en tyrkisk-marokkansk kamel åbenbart lettere kan klemme sig gennem Kommissionens nåleøje end en såkaldt fremmedartet ortodoks civilisation som den ukrainske. Det har vi hørt.
I mellemtiden vidner den holdning, som kommissær Verheugen indtager, om realitetssans. Det vil sige i nær fremtid. Spekulationer om f.eks. Ukraines muligheder for at tiltræde EU på længere sigt afhænger af flere faktorer. Tænk på den eventuelle opfyldelse af Tyrkiets ønsker om EU-medlemskab. Kan man så være bekendt at holde døren helt lukket for Kiev? På den anden side fremgår det af Ukraines statsoverhoved Leonid Kuchmas udtalelser for ganske nylig, at det ikke er tiltrædelse af EU, men medlemskab af WTO og NATO, der i øjeblikket udgør Kievs internationale prioriteter, hvilket måske beroliger hr. Elles.
Hvorom alting er, så står EU efter denne udvidelsesrunde over for en ny nabopolitik, bortset fra spørgsmålet om medlemskab af EU. Ved den nye østlige grænse fører det til en hel del hovedbrud, for den interne situation i Hviderusland, Ukraine og Moldova er meget foruroligende. Hvordan kan vi fremme dannelsen af demokratiske retsstater der? Konkret nabohjælp er det mest indlysende. Tænk på en asymmetrisk liberalisering af den indbyrdes handel, en håndsrækning, som Unionen skal knytte politiske betingelser til. De nye medlemsstaters bidrag til udformningen af Unionens forbindelser med de østlige naboer er også af stor betydning. De er jo mest involverede. Vi stoler i dag på dem, ligesom de reformvenlige kræfter i Hvideruslands, Ukraines og Moldovas samfund fortsat skal kunne stole på EU i den nærmeste fremtid. 
Claeys (NI ).
   - Hr. formand, forhandlingen om det udvidede Europa og politikken over for nabolandene er uløseligt forbundet med det eksistentielle spørgsmål om EU's grænser. Udvidelsen, som vi har fejret i de forløbne dage, er udmærket, men den vil bestemt kræve en indsats, ikke mindst på det finansielle område. Det er derfor vigtigt, at der nu holdes en pause, inden vi tænker på yderligere udvidelse.
Rumænien og Bulgarien stræber efter at tiltræde EU i 2007. Det skal stadig være det tidspunkt, der stræbes efter, men lad os ikke begynde at udvide, hvis det viser sig, at disse lande til den tid ikke er parate til det. Det samme gælder for Kroatien. Hvad angår Tyrkiet, skal det understreges, at dette ikke er et europæisk land, og at det under ingen omstændigheder opfylder Københavnskriterierne. Tyrkiet spiller dog en vigtig rolle som led i Unionens nabopolitik. Det er den eneste realistiske løsning. Det betyder måske, at der skal investeres mere i nabopolitikken, end det oprindeligt var planlagt.
Efter folkeafstemningen på Cypern kan jeg kun beklage, at Kommissionen og Rådet har besluttet de facto at anerkende den tyrkiske besættelse af den nordlige del af øen. For øvrigt ville det være interessant at høre, hvilket retsgrundlag denne de facto-anerkendelse er baseret på. De finansielle midler, som var bestemt for den nordlige del af Cypern, hvis folkeafstemningen havde ført til en genforening af øen, vil alligevel blive udbetalt, til trods for at vælgerne har truffet en anden beslutning. Dette er en ny illustration af den demokratiske mangel i EU, trods alle løfter om at bringe Europa tættere på borgerne. 
Berg (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det er et stort privilegium for mig at dele mine tanker om EU's fremtid med Dem. Trods de seneste dages feststemning handler disse tanker mere om problemer end om ovationer.
For det første føler jeg mig som repræsentant for et nyligt tiltrådt land ikke moralsk berettiget til at udtale mig om, hvor EU's fremtidige grænser skal gå, eller hvor en fortsat udvidelse skal standse. Samtidig vil jeg heller ikke moralsk kunne forsvare at komme med illusoriske løfter til vores naboer om deres mulige tiltrædelse i en situation, hvor ingen af parterne er klar til den. Erfaringerne fra forholdet til Tyrkiet gennem de seneste 40 år er en dårlig model at anvende for udviklingen af forholdet til Ukraine i dag.
For det andet har min baggrund i akademiske kredse givet mig en klar forståelse af, hvad der er gennemførligt, og hvad der ikke er. En forudsætning for EU's udvidelse er en grundig tilgang til integration. Med forfatningstraktaten er det muligt at involvere 10 nye medlemsstater i en kollektiv proces uden at kompromittere EU's grundlæggende principper og beslutningsproces. Hvis ikke medlemsstaterne ratificerer forfatningstraktaten, bliver vi måske nødt til at acceptere, at en kommende udvidelse også kan gå i stå.
For det tredje mener jeg, at alle udvidelsesrunder skal baseres på visse objektive kriterier. Når en udvidelsesrunde har fundet sted, skal alle medlemsstater imidlertid behandles ens. De restriktioner, som nogle medlemsstater indfører for arbejdskraftens frie bevægelighed, er lige så uberettigede som indførelsen af skrappere regler for det indre marked over for nye medlemsstater. Hvis EU accepterer opdelingen af Cypern, hvorfor skulle det så erklære sig indforstået med behandlingen af russiske minoritetsspørgsmål i Estland og Letland? Det er ikke logisk.
For det fjerde glæder jeg mig over EU's naboskabspolitik, der er en garanti for stabilitet og demokratisering ud over dets grænser. Jeg mener, at oprettelsen af den fælles europæiske sikkerheds- og forsvarspolitiks mission i Bosnien og Hercegovina samt oprettelsen af fredsbevarende operationer andre steder i verden er tegn på EU's voksende udenrigspolitiske dagsorden samt på medlemsstaternes forsøg på at tale med én stemme på den internationale scene. Samtidig forstår jeg ikke, hvordan lande som Sudan, Den Demokratiske Republik Congo og Haiti har fået en højere prioritering end vores nærmeste naboer Moldova og Georgien. Ikke desto mindre var det denne naboskabspolitik, der skulle forberede EU på kommende udvidelser.
Som De kan se, mine damer og herrer, er der mange problemer at løse. Jeg håber oprigtigt, at det udvidede EU ikke bliver en skuffelse for nogen.
Gawłowski (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, europæere, nu er tiden endelig inde. Polen er blevet medlem af EU sammen med ni andre lande og befolkninger. Integrationen i Europa har været et håb og en ambition for mange nationer inklusive Polen. Det polske folk spillede en væsentlig rolle i disse bestræbelser. Polen indledte trods alt strukturomlægningsprocessen i vores del af Europa, og den polske regering var den første til at foreslå, at et udvidet EU skulle omfatte landene i Central- og Østeuropa. Vi har derfor gode grunde til at være stolte og tilfredse.
Datoen den 1. maj 2004 bliver et symbol på Jalta-ordenens endeligt i Europa. Denne orden betød en kunstig opdeling af vores kontinent, hvor nogle blev bragt i en privilegeret position, mens andre blev dømt til en langsom økonomisk udvikling. Lad os håbe, at det for altid er et overstået kapitel. I dag skal vi med følelsen af et veludført arbejde skue fremad i håbet om en god fremtid for Europa. Vi skal takke alle dem, der kæmpede for integration - både i de 15 gamle medlemsstater og i ansøgerlandene. De fortjener ros for deres urokkelige beslutsomhed samt for at have medvirket til at gennemføre integrationen gennem konkrete handlinger og aktioner.
Det næste stop bliver vedtagelsen af forfatningstraktaten. Vi forventer og håber, at det vil ske under det nuværende irske formandskab. I denne tid med globalisering og terrorisme er det nødvendigt at styrke vores europæiske solidaritet, samarbejde, enhed og sikkerhed. Hvis arbejdet med dette vigtige dokument skal afsluttes med succes, er det vigtigt, at alle medlemsstater er villige til at gå på kompromis. Jeg er enig med hr. kommissær Verheugen. Han er en god ven af Polen og dets befolkning. Han sagde, at den europæiske integration krævede mod - mod til nytænkning og mod til at indgå kompromiser. Der kræves også mod, når man overvejer EU's fremtid, for udvidelsesprocessen standser ikke her. Den fortsætter, indtil vores naboer i det sydlige og østlige Europa bliver medlemmer af vores store, stærke familie. Vi skal bevare de bedst mulige forhold til dem og forsøge at sørge for, at de er ordentligt forberedte på integrationsprocessen, når tiden er inde.
Jeg kan ikke forudse, om de polske vælgere ønsker, at jeg skal fortsætte som medlem af Europa-Parlamentet. Jeg vil derfor afslutningsvis takke Parlamentets formand Pat Cox og Europa-Parlamentet for, at jeg har haft mulighed for at repræsentere Polen på den europæiske scene i det seneste år. Jeg er sikker på, at jeg også taler på vegne af andre observatører. Det har været et stort privilegium at være vidne til begivenheder, der vil gå over i historien, og det har været en ære at have taget aktivt del i dem. Jeg er bevidst om dette øjebliks betydning for Europas historie. Jeg er fortrøstningsfuld med hensyn til vores fælles mod og målsætningen om at skabe en bedre verden, og jeg ser derfor med fortrøstning og håb på fremtiden. 
Formanden.
   - Jeg håber naturligvis for Dem, hr. Gawlowski, at De får lejlighed til at vende tilbage til Parlamentet og tale mange gange, men næste gang vil formanden - som bliver en anden - sikkert være lidt strengere end mig og afbryde Dem før. 
Matsakis (ELDR ).
   - Hr. formand, som repræsentant for Cypern vil jeg prøve at mane nogle myter i jorden. For det første stemte græsk-cyprioterne imod fred og genforening ved folkeafstemningen. De stemte imod en bestemt plan, der hverken ville have bragt øen fred eller genforening. Planen legaliserer den tyrkiske invasion af Cypern.
Ifølge planen skal de tyrkiske besættelsestropper blive på Cypern for evigt, og Tyrkiet - som har invaderet Cypern - skal være garant for Cyperns uafhængighed. Det betyder, at en EU-medlemsstat skal være under Tyrkiets formynderskab. Det er hovedårsagen til, at græsk-cyprioterne ikke stemte for denne plan. Der er kun én måde, hvorpå Cypern kan blive genforenet og freden genoprettet: De tyrkiske besættelsestropper skal trækkes bort fra Cypern. 
Modrow (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det er hævet over enhver tvivl - udvidelsen af Unionen med 10 stater er en begivenhed af historiske dimensioner. Hvilken plads 1. maj 2004 engang vil få i historien, er svært at forudsige. Skal man tro politikerne, bliver Europa ikke udvidet ved tiltrædelsen af de tidligere realsocialistiske lande og republikker i Østeuropa, men derimod fuldendt. I al den forståelige og berettigede glæde over, at grænser falder, bør man ikke overse, at mange borgere både i de gamle og i de nye medlemsstater ser skeptisk ind i fremtiden. Den, der lever i Prag eller Budapest med kun 3-4 %'s arbejdsløshed, vil tænke anderledes over tingene end den, der bor i Nordmähren ved Ostrawa, hvor arbejdsløsheden er ca. 30 %.
Jeg har oplevet, hvordan jubelfester hurtigt er blevet afløst af resignation og skuffelse, som stadig kan mærkes i Forbundsrepublikken i dag. Ved forhandlingerne blev der talt meget om gennemførelsen af Københavnskriterierne. Men udviklingen med graverende sociale forskelle, med fattigdom for mange og enorm rigdom for få, har imidlertid ikke været til debat. Det ligger mig fjernt at komme malurt i bægeret i dette højtidelige øjeblik, men jeg ved, at der på sigt ikke er noget værre end selvbedrag, og at der ikke er noget, der anretter større politisk skade, end at acceptere manglende vilje, historie med alle modsigelser, med bitterhed og problemer.
Det er min sidste tale her i Parlamentet og derfor denne anmodning: I det europæiske demokrati må der ikke være plads til fremmedhad, antisemitisme og antikommunisme, uanset type og præg. Europa er større end Unionen, EU vil få nye naboer. Gode naboer, det er øjeblikkets krav. Jeg var i Riga for en uge siden og oplevede, hvor meget der stadig skal til, hvis tilliden til naboerne virkelig skal vokse. Vi kræver fredfyldt fællesskab, møde mellem mennesker, også solidarisk samvær, hvis vi skal kunne se fredfyldt ind i en god fremtid. 
Sokolovskis (Verts/ALE ).
   - Mine damer og herrer, jeg er fra Letland, og det er mig en stor ære at være her i Europa-Parlamentet i dag som nybagt repræsentant for mit land.
Vi er meget tilfredse med, at Europa bliver stadigt mere forenet, og at man fjerner grænser og bestemmelser, der hindrer vores samarbejde samt Østeuropas fulde deltagelse i EU. Jeg repræsenterer den russisktalende minoritet i Letland, der udgør omkring 40 % af landets befolkning. Jeg er meget glad for at kunne meddele Dem, at russere nu også er en del af et forenet Europa, og jeg vil gerne understrege, at det er et direkte resultat af udvidelsen. Under et stort arrangement den 1. maj gav titusindvis af Letlands russisktalende indbyggere mig til opgave at hilse Dem og udtrykke et virkeligt håb om, at EU ikke kun vil udvikle sig som en union af stater og økonomier, men at det også vil blive en reel union af de folk, der bor i EU, og at EU vil lægge større vægt på ikke blot de økonomiske aspekter, men også på andre områder som f.eks. menneskerettigheder.
Afslutningsvis ønsker jeg, at vi alle får et effektivt samarbejde til glæde for vores fælles Europa.
Tomczak (NI ).
   - Hr. formand, i går, den 3. maj, da EU fejrede udvidelsen, ærede den polske befolkning Den hellige Jomfru Maria som Polens dronning. Hun er også Europas og hele verdens dronning. Vi er forpligtet til at svare hensigtsmæssigt på det særlige værn, vi har fået overdraget. Modtag venligst denne gave fra det polske folk. Det er vores mest værdifulde skat, Kristi kors. Må dette kors være en kilde til styrke for os. Kun ved at søge inspiration i korset kan Europa hæve sig over kaos og moralsk forfald.
Hr. formand, jeg vil nu tale til Dem som Pat Cox, den katolske familiefader. Ligesom Den Hellige Fader har De også modtaget Charlemagne-prisen. Jeg er sikker på, at De er velbevandret i Johannes Paul II's lære samt i hans interesse i en spirituel enhed i et kristent Europa. I dag søger vi efter en vej mod fred og en måde at bekæmpe terrorisme på. Vi længes efter retfærdighed og fremskridt. Den Hellige Fader selv, Europas førsteborger, forkæmperen for en sand europæisk union, minder os konstant om, at Europa har brug for Gud. Det har brug for Guds love og Guds forfatning. Først derefter kan vi overvinde alle former for plager, uretfærdigheder og terrorisme. Vi kan ikke håbe på at bekæmpe terrorismen, så længe vi tilgiver de frygtelige terrorhandlinger, der hver dag gennemføres i det skjulte. Jeg taler om drabet på de mest uskyldige ofre af alle, nemlig de børn, der er undfanget i deres mødres skød. Hvis Europa afviser Guds love, vil det også afvise nationernes og familiernes rettigheder. Det vil afvise menneskerettigheder inklusive den vigtigste af dem alle, nemlig retten til livet.
Hr. formand, jeg er sikker på, at De vil sørge for, at dette kors kommer til at hænge på en ærefuld plads i Parlamentet. Korset står for kærlighedens triumf. Der skal hænge et kors i Strasbourg og et andet i Bruxelles. De skal ikke lade Dem kyse, hr. formand, De skal have Deres meningers mod!
Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, kære kolleger, jeg mener, at den forhandling, vi har haft nu, viser, hvilken mangfoldighed vi har i Europa. Det er en af de styrker, Europa har. Vi vil sikkert komme til at bruge en del år på igen at udvikle et fælles politisk initiativ af denne mangfoldighed i et større Europa. Denne tid bør vi også tage os i fællesskab. Det vil jeg gerne slå udtrykkeligt fast.
Vi vil sikkert skulle opleve en fase med konsolidering i alle institutioner nu, således at vi også kan garantere Europas handleevne vedvarende. Vi har en række emner, der skal diskuteres. Naturligvis skal Europa beholde denne handleevne dér, hvor det allerede er handledygtigt, således at vi lever op til udfordringen ved globaliseringen, således at vi bliver aktive i spørgsmålet om økonomisk samarbejde, i skabelsen af en fælles ramme. Men vi skal sørge for, at vi vinder denne handleevne dér, hvor Europa hidtil ikke har været handledygtigt. Det vedrører også udenrigs- og sikkerhedspolitikken. Her har Europa stadig meget at gøre i de kommende år. Jeg håber, at det vil lykkes os i fællesskab.
Vi vil da meget seriøst skulle besvare følgende spørgsmål: Hvad forbinder os i EU? Er det kun en frihandelszone? Er det en fælles valuta og et fælles marked? Det ville for mig personligt være for lidt. Europa er baseret på en fælles historie og kultur, Europa er baseret på værdier, som forbinder os med hinanden, som også forbinder de 25 stater, der nu er medlemmer af EU, med hinanden. Vi skal derfor udvikle nye idéer for også at kunne arbejde sammen med dem, som vi ønsker at arbejde tæt sammen med i vores nabolande, og ikke kun tale om det. Der er kun den mulighed ikke at være medlem eller at være fuldt medlem af EU. Det gælder for vores nye naboer i Østeuropa, det gælder naturligvis for Tyrkiet, og det gælder for andre områder, som befinder sig i vores nabolag, f.eks. hele Middelhavsområdet, for at sige det helt tydeligt. Det er den udfordring, som vi skal stille os selv. Lad os også finde nye svar på nye udfordringer, og lad os konsolidere det opnåede således, at vi kan gå godt ind i det 21. århundrede. 

Berès (PSE ).
   - Fru formand, jeg stiller spørgsmål ved den måde, hvorpå et af medlemmerne kunne få adgang til formandsbænken. Jeg mener, at en sådan handling er fuldstændig malplaceret i afviklingen af vores arbejde. Alt dette for at komme med et religiøst tegn, som ikke er i overensstemmelse med EU's devise om mangfoldighedens Europa. Det kristne kors har helt klart intet at gøre som symbol for Europa-Parlamentet, og jeg håber, at dette ikke gentager sig, fru formand.
Formanden.
   - Tak, fru Berès, Deres synspunkt vil sammen med hr. Tomczaks synspunkter blive videreformidlet til Parlamentets formand.
Napoletano (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil også gerne have lov til at rose og takke det irske formandskab. Det nye Europa med 25 medlemsstater står over for en vigtig opgave, nemlig at beskæftige sig med det, der sker omkring det. Det er et meget krævende scenario, eftersom de direkte grænser ligger op til meget problematiske lande såsom Ukraine og Hviderusland. Sidstnævnte styres af en så autoritær regering, at den har afbrudt alle officielle forbindelser. Så er der Rusland, som er en stor militærmagt, der har problemer med at indføre et mere demokratisk institutionsgrundlag og ikke mindst med at skabe fred i Tjetjenien, og som uden tøven har sagt ja til at arbejde med den fredsplan, som Mashkadov har foreslået, og som Parlamentet har givet sin fulde støtte. Mod syd er der Tyrkiet, som snart skal i gang med forhandlinger, der kan føre til tiltrædelse, samt Mellemøsten, Golfen, Maghreblandene og Machraklandene.
Hvis Europa skal kunne tage denne dimension op, skal det have et troværdigt politisk grundlag og en sammenhængende strategi. På det institutionelle plan er det kun forfatningen, der kan sikre et fremskridt i den retning. På det politiske plan understregede Parlamentet i sin betænkning om det udvidede Europas fremtid, der blev vedtaget i november sidste år, nødvendigheden af en politisk dialog med alle de nye naboer og advarede imod splittede, økonomiske handlinger, der udelukkende bygger på en markedsliberalisering.
Politisk dialog, indførelsen af fælles regler, et rettigheds- og værdifællesskab, langsigtethed og respekt for de andre landes holdninger i komplekse spørgsmål som f.eks. indvandringsspørgsmålet - det er den nødvendige vej frem, hvis vi skal undgå risikoen for et brud mellem EU og dets naboer. Vi skal undgå, at de mure, som vi har nedbrudt i EU, nu opstår ved vores nye grænser! 
Duff (ELDR ).
   - Fru formand, jeg vil gerne give udtryk for min kraftige opbakning til Kommissionens og Rådets politik vedrørende Cypern. Det står nu klart, at Unionen skal handle hurtigt og træde i stedet for FN som den centrale fredsbevarende styrke på den uheldige, delte ø. Med det formål bør Europa-Parlamentet, så snart vi samles igen, oprette et særligt samarbejde med Nordcyperns lovgivende forsamling.
Jeg vil gerne anmode Kommissionen og Rådet om at overveje at støtte relevante retssager anlagt af forurettede tyrkisk-cyprioter, der er blevet frataget retten til at stemme ved EU-valget. 
Laguiller (GUE/NGL ).
   - Fru formand, tilhørsforholdet til Europa for de 10 lande, der for nylig er tiltrådt, er så åbenlyst, at deres tiltrædelse af EU burde være en selvfølge, ligesom tiltrædelsen byrde være en selvfølge for alle de lande, der i dag ikke er med, hvilket er en stor del af Europa. Og jeg betragter det som uretfærdigt på forhånd at modsætte sig Tyrkiets tiltrædelse af religiøse årsager, mens andre lande optræder som talsmænd for en katolsk integritet, som er imod kvindernes rettigheder.
Jeg ville uden forbehold glæde mig over lempelsen af EU's indre grænser, hvis ikke der til gengæld skete en skærpelse af de ydre grænser, for disse grænser deler folkeslagene i to. EU burde respektere alle mindretallenes rettigheder. Jeg ville glæde mig over EU's udvidelse, hvis ikke den var præget af en opbygning, der ikke er styret af befolkningens interesser, men af bevidstheden om at sikre fri bevægelighed for kapital og varer. De nye lande er kommet med, men ikke som ligeværdige medlemmer, men som dominerede lande. Deres økonomi er allerede i de store vesteuropæiske industrivirksomheders og finansselskabers hule hånd. Selv om de er indtrådt i EU, betragtes de som andenrangsmedlemmer, og diskussionen om den kommende europæiske forfatning drejer sig for en stor dels vedkommende om tanken om at give denne situation et forfatningsmæssigt grundlag. I dag er det særlig chokerende, at nogle rettigheder bliver begrænset for borgerne i de 10 lande, der for nylig er blevet medlemmer, nemlig retten til at bevæge sig frit, bo og arbejde overalt i EU.
Det, der for mig er det største håb i forbindelse med opbygningen af Europa, er den kendsgerning, at der samles hen ved 200 millioner arbejdere i Europa, som enten er i arbejde, eller som er arbejdsløse. Jeg ønsker, at disse arbejdere med tiden og især ved hjælp af de sociale kampe bliver bevidste om, at deres grundlæggende interesser er de samme, ud over grænserne. De vil dermed kunne indføre det sociale Europa, som der i dag kun tales om, mens storkapitalens Europa allerede er blevet til virkelighed.
Lagendijk (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne komme tilbage til et punkt, som min gruppeformand, fru Frassoni, meget kraftigt og alligevel charmerende gjorde opmærksom på, nemlig den mulighed, som de tyrkiske cyprioter skal have for at deltage i valget til Europa-Parlamentet. Jeg vil skærpe det lidt og gerne høre Rådets kommentar, hvis det lytter. Hvis de tyrkiske cyprioter ikke kan stemme, synes De så ikke, at det skal overvejes at lade to af de seks cypriotiske pladser, som er specielt beregnet til at forsvare de tyrkiske cyprioters interesser, være tomme?
For det andet rejser spørgsmålet sig i diskussionen om den nuværende udvidelse: Hvor stopper den? Hvor ender Europa? Dette er et spørgsmål til kommissær Nielson. Indtil nu har Kommissionen indtaget en meget pragmatisk holdning hertil. Foruden Rumænien, Bulgarien og Tyrkiet er der i princippet sagt ja til Balkan, uden at der er opstillet en tidsplan. Ukraine og Hviderusland har hverken fået ja eller nej. I avisen læser jeg imidlertid, at formanden for Kommissionen, Romano Prodi, i sidste weekend i Dublin sagde, at bogen er lukket for Ukraine og Hviderusland. De kan aldrig blive medlem af EU. Er dette en ændring af Kommissionens holdning? Har Kommissionen lige i forbifarten fastsat EU's endelige grænser i denne weekend, eller er der tale om en misforståelse?
Det tredje punkt vedrører en gammel diskussion, nemlig om det er muligt at udvide og alligevel uddybe. Med andre ord, hvilke følger har udvidelsen for chancerne for en fælles udenrigspolitik? Nogle, også blandt os, mener, at chancen er mindre efter udvidelsen, fordi der nu er 25 lande, således at chancen for enighed er blevet mindre. Andre er netop meget glade for det, for de ønsker slet ingen udenrigspolitik. Jeg tror, det forholder sig sådan - denne holdning vil jeg forsvare her - at vi har lært af Irak, at vi aldrig mere ønsker en sådan uenighed igen. Jeg tror, at chancen er øget for, at der kommer en europæisk udenrigspolitik, og jeg forventer ikke, at de nye medlemsstater vil blive trojanske heste, således som mange tror. Efter min mening er det muligt både at udvide og at uddybe. Det betyder, at der også efter udvidelsen kan komme en fælles udenrigspolitik. 
Klukowski (NI ).
   - Fru formand, den 1. maj afsluttedes endnu en fase i genforeningen af det gamle Europa. Euroentusiasterne råbte "Europa, her er vi!". Det betyder forhåbentlig ikke, at Polen ikke tidligere var en del af Europa? For selv da Polen mod sin vilje var en del af et system med totalitær tvang, var det i stand til at generere visse interne kræfter. Det var sådanne kræfter, der udløste en genforening af et delt Tyskland, og som derefter byggede broer over hele kontinentet. Dermed opnåede man en politisk forening.
Det eneste ærgerlige er det faktum, at den økonomiske byrde ved denne proces atter bæres af de lande, der tidligere befandt sig bag jerntæppet. Hvis Europa skal være sammenhængende, stærkt og acceptabelt for alle borgerne, skal det acceptere nye værdier sammen med de nye medlemsstater. Jeg tænker på de værdier, som Europa er tilbøjelig til at bevæge sig væk fra. Ligestilling for borgerne og nationerne samt en afbalanceret økonomisk udvikling kan ikke blive ved med kun at være slagord med et verdensmarked, der hastigt er på vej imod en globalisering. Forenet er vi stærkere og klogere. Lad os opbygge et fælles Europa i én hastighed og sikre os en afbalanceret og stabil udvikling. Internt skal Europa være moderne, men det skal først og fremmest være konkurrencedygtigt på de ydre markeder. Lad os bygge et Europa, der genererer økonomisk vækst og reducerer de områder, der er ramt af fattigdom.
Det nuværende Europa er ensbetydende med en samling regler, restriktioner og bestemmelser. De er ofte skadelige for de svagere lande, der netop er kommet med i organisationen. Der har også været utallige skadelige korruptionsskandaler. Hvad værre er, så synes Europa ikke at være indstillet på at løse dem. Det er som en sygdom. Hvis ikke den behandles i tide, vil den føre til langt alvorligere sygdomme. Nu afhænger alt af os. Det er op til os at bestemme, om det udvidede Europa skal forblive paralyseret. Vi kunne også vælge at samarbejde om at udnytte vores iboende egenskaber til en hurtig og fælles udvikling. Derefter vil det blive muligt at tilbyde de europæiske borgere endnu mere håb om storhed. 
Stenmarck (PPE-DE ).
   - Fru formand, det blev sagt flere gange i går, at Anden Verdenskrig først virkelig er slut nu. Som der var en, der sagde, er det først nu, at Walesa og Havel endelig har besejret Hitler og Stalin. Frihed, respekt og tolerance har sejret over de totalitære kræfter. Det gør skridtet i dag så betydningsfuldt, ikke kun for os, som er aktive nu, men også for dem, som følger efter. I modsætning til kommissær Verheugen, hvis indsats vi har al mulig grund til at være taknemmelig for i dag, vil jeg påstå, at det netop var dette, som grundlæggerne af EU ønskede at opnå: Europa uden grænser, hvor vi ikke længere taler om Øst og Vest som en politisk skillelinje. På en dag som i dag er det vigtigt, at vi ikke danner nye grænser, men er åbne for ikke alene andres mulighed for at deltage, men også for, at de gamle medlemsstater tager nogle af de nye ting til sig, som udvidelsen fører med sig.
En ny race af politikere har fra og med nu taget plads i Parlamentet. Det er mennesker, der uanset position har hjulpet med at give deres folk frihed og nu har ført dem ind i et endnu større fællesskab.
Dagen efter den 1. maj var jeg til messe i en lille katolsk kirke i Tallinn i Estland, hvor præsten talte om dagens emne. "Vi har altid sat spørgsmålstegn ved vores fordele ved et eventuelt medlemskab af EU, og hvad vi ville få ud af det", sagde han. "En kristens første spørgsmål er imidlertid ikke, naturligvis, hvordan kan jeg nyde, men hvad kan jeg yde?"
Vi har meget at lære af, hvad de mennesker kan give, som nu har taget plads blandt os, og hvis værdier og idéer end ikke Sovjetmagtens værste våben kunne overvinde. Jeg kan kun håbe på, at resten af os lytter, lærer og er modtagelige. 
Rouček (PSE ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne tilslutte mig de foregående taleres bemærkninger om, at dette er en historisk tid for Europa. For første gang i vores kontinents historie er 25 lande og nationaliteter samlet omkring forhandlingsbordet for at samarbejde. Jeg vil gerne takke alle de mennesker i Kommissionen, Rådet og her i Parlamentet, der har bidraget til denne succes.
Denne udvidelse er imidlertid ikke enden på udvidelsesprocessen i Europa. Jeg forstår, hvor vigtigt det er for landene i Central- og Østeuropa at have en klar vision, fremsyn og en plan, som de kan følge. Derfor glæder jeg mig over år 2007, som er en realistisk dato for Rumænien og Bulgarien. Jeg glæder mig også over oplysningerne om Kroatien, der i de seneste måneder og år har gjort betydelige fremskridt med hensyn til at opfylde Københavnskriterierne og i særdeleshed de kriterier, som vi har diskuteret her, såsom menneskerettigheder og borgerlige rettigheder, politisk demokrati og en velfungerende markedsøkonomi. Det er meget vigtigt, at disse nationer og lande har programmer for fremtiden, som de kan følge, og som vil bidrage til det forenede europæiske kontinents fremtidige succes. Vi skal imidlertid ikke glemme andre Balkanlande under processen, nemlig Serbien, Makedonien, Albanien og Bosnien-Hercegovina. Selv om det kan tage længere tid for disse lande end for rumænerne, bulgarerne og kroaterne, mener jeg, at døren til EU skal stå åben for dem.
Afslutningsvis vil jeg gerne give et svar til min kollega vedrørende nye medlemmers adfærd i forbindelse med indførelsen af den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik. Jeg er overbevist om, at disse lande vil opføre sig ansvarligt, og at de vil medvirke til at gennemføre politikker, der vil sætte Europa i stand til at spille sin rolle i verden.
Savi (ELDR ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne sige et par ord om udvidelsen af EU samt om forbindelserne til vores nye naboer.
Denne femte EU-udvidelse er historisk set en af de største udfordringer for hele Europa. Efter den 1. maj kan vi sige, at der ikke længere er grund til at tale om et delt Europa men om en stor forenet europæisk familie, der skal handle i henhold til en fælles opfattelse og fælles regler. Til dette formål har vi også brug for EU's forfatningstraktat. Forhåbentlig vil arbejdet med traktaten allerede blive afsluttet i juni, da vi først derefter kan fortsætte som verdens mest dynamiske økonomiske og politiske union.
Udvidelsen har også givet EU mange nye naboer. Estland, der mod sin vilje har tilbragt mange år i Sovjetunionen, har nu som medlem af EU Rusland som sin direkte nabo efterfulgt af Belarus, Ukraine og Moldova længere mod syd.
Mine damer og herrer, jeg er glad for at have haft mulighed for at tilbringe et år som observatør hos Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe i Europa-Parlamentet samt i Udvalget om Udvikling og Samarbejde, der har forholdet til EU's nabolande som en af dets prioriteringer. Som liberal ønsker jeg fortsat at støtte EU's tilsagn om at fremme udviklingen af demokrati og pressefrihed i Ukraine, Belarus, Moldova og specielt Rusland. Estland er et godt eksempel for dem på overgangen til et europæisk land. Vores erfaringer er nødvendige for skabelsen af et nyt og demokratisk Europa. Vores investering i vores nye naboers udvikling er helt afgørende, da demokratiske naboer er en komplimenterende sikkerhedsgaranti for selve EU, og da et frugtbart gensidigt samarbejde er et fundament for fremtiden.
Jeg afventer derfor med spænding den nye udviklingsstrategi for EU's naboskabspolitik, der snart skal konciperes. 
Chountis (GUE/NGL ).
   - Fru formand, jeg tror, at udvidelsen hovedsagelig bør være en proces, hvor man genopstiller og fornyer målet om et demokratiets, solidaritetens og fredens Europa. Cypern, som nyt medlem af EU, men hvor det politiske problem er uløst, er et typisk tilfælde, hvor dette mål skal nås.
EU er nødt til - i respekt for resultatet af folkeafstemningen og under gennemførelse af tiltrædelsesakten for Republikken Cypern - at intensivere sine bestræbelser på at finde en løsning, så øen kan blive genforenet og de to samfund forsonet, en løsning med en føderation bestående af to samfund og to zoner uden fremmede tropper og permanente opmænd.
En sådan løsning vil for det første vise, at EU's dynamik ikke kun drejer sig om at manifestere de europæiske befolkningers forhåbninger om en bedre fremtid, men også er en ramme for løsningen af konflikter, som vil kunne garantere anvendelsen af folkeretten samt respekten for befolkningernes menneskerettigheder og demokratiske rettigheder. For det andet må vi heller ikke glemme, at løsningen af det cypriotiske problem vil fremme sikkerhedens, stabilitetens og fredens sag i hele det mellemøstlige område, som er hårdt prøvet efter USA's militære invasion af Irak og Sharons vedvarende politik, som ikke respekterer den palæstinensiske befolknings rettigheder. 
Macierewicz (NI ).
   - Fru formand, det polske parlament betingede sig, at Republikken Polens indtræden i EU skulle foregå på fire betingelser. Det er vigtigt at huske på det i dag, for i politik findes der intet værre end selvbedrag og uvidenhed.
Der var tale om følgende betingelser. For det første skulle de kristne værdier, der formede Polen og Europa, anerkendes af EU og medtages i indledningen til den traktat, der er under udarbejdelse.
For det andet skal afstemning i Rådet foregå i henhold til Nice-systemet og ikke på baggrund af et dobbelt flertal.
For det tredje skal Polen ikke anerkende afgørelser fra EU's retter og domstole, hvad angår eventuelle tyske krav. De, der fremsætter sådanne krav, skal huske på, at alle skyldige krigsskadeserstatninger til Polen endnu ikke er blevet udbetalt, og at Polen måske ikke er villig til at se bort fra dette faktum. En eksekutor skal ikke ses som et offer eller vice versa.
For det fjerde skal polske virksomheder i lighed med tyske virksomheder fra det tidligere DDR kunne nyde godt af statsstøtte. Der skal tilføjes endnu en grundlæggende betingelse. Polen vil aldrig lade EU-lovgivningen gå forud for vores forfatning. Vi vil ikke opgive vores nationale lovgivnings suverænitet. 
Polen overvandt den nazityske og sovjetiske besættelse. Gennem sin kamp for uafhængighed banede Polen vejen til frihed for de europæiske folk. Takket være dets tro på Gud og takket ...
… alliancens værdier skal vi imidlertid aldrig overgive EU til ...
Maes (Verts/ALE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, her i Parlamentet går tiden hurtigt og uigenkaldeligt. Vi skal forberede Europa-Parlamentet på de mange nye landes tiltrædelse. Det er jo ikke alt, der er forberedt, heller ikke hos os. Vi har fokuseret for meget på deres opgaver. Nu skal Europa uddybes. Samtidig skal vi formulere et klart svar til de øvrige lande.
Vi ved, at endnu to lande tiltræder inden 2007, men også Tyrkiet er kandidat. I dag kan vi imidlertid ikke sige, at Tyrkiet er rede til at indlede forhandlinger. Det er tydeligt, at Københavnskriterierne ikke er opfyldt i praksis, hverken når det gælder domstolene, eller når det gælder beskyttelse af mindretal. Især kurderne klager over, at de trods ændringer i lovgivningen stadig ikke kan se nogen effektive forbedringer af det kurdiske mindretals daglige situation. Også den kendsgerning, at Leyla Zana efter en retssag, der var en parodi, på ny er fængslet sammen med andre valgte parlamentsmedlemmer, viser klart, at Tyrkiet ikke er parat. Vi vil derfor opfordre Tyrkiet til at tilpasse sig til Københavnskriterierne og selv sige, når det er parat. I afventning heraf vil vi skabe orden i Parlamentet med forhåbentlig de nye lande ved vores side. 
Ékes (PPE-DE ).
   - Jeg vil gerne over for Europa-Parlamentet udtrykke min taknemmelighed over, at det er lykkedes Ungarn at blive en integrerende del af EU. Jeg vil også takke min egen region, Ajka i Veszprém, for, at jeg i dag kan tale til Europa-Parlamentet på mit eget modersmål.
I formiddags sagde et af Europa-Parlamentets medlemmer under de forfatningsmæssige diskussioner, at et forfatningsmæssigt samarbejde betød magt. Vi kender en anden form for fritænkeri, der for os var ensbetydende med 45 års isolation og jerntæppet. Derfor tror vi på samarbejde. Vi skal ikke kun begrænse os til at samarbejde om de miljø- og sundhedsmæssige virkninger af en grænseoverskridende bæredygtig udvikling, men jeg kan forsikre Dem om, at vi også i sådanne tilfælde vil være ganske beslutsomme.
Som et resultat af Trianon-traktaten mistede Ungarn to tredjedele af sit areal og en tredjedel af befolkningen, og de ungarske minoriteter lever nu uden for landets grænser. Derfor er det vigtigt for Ungarn, at Rumænien, Bulgarien og Kroatien bliver medlemmer, og at Ukraines og Serbiens muligheder øges. Det er meget vigtigt for Ungarn, at det demografiske underskud hurtigst muligt elimineres i alle regioner. Der er dugfriske eksempler på situationer, hvor minoriteter er i flertal på regionalt plan, uden at de derfor har mulighed for at udøve deres autonome rettigheder.
To eksempler på sager, hvor minoriteter berøves deres ret til at stemme og blive valgt på basis af forskellige legalt konstruerede grunde, er i frisk erindring. Den nye forfatning vil yderligere garantere, at den herskende magt aldrig vil have blot en teoretisk chance for at gentage denne skrækkelige periode i det tyvende århundrede. 
Van den Berg (PSE ).
   - Fru formand, samarbejdet mellem Europa med 25 lande og nabolandene mod øst, såsom Ukraine, og mod syd, såsom Nordafrika, skal ikke i første række dreje sig om medlemskab af EU, men om stabilitets- og sikkerhedspagterne, idet den fælles overvågning af grænserne og grænseregionerne skal være det vigtigste. Samtidig er det nødvendigt, at Europa med 25 lande selv får orden i sagerne.
I dette Europa er der for meget neoliberalisme, og der mangler en social dialog, social sikring og arbejde. I dette Europa er der for meget hemmelig politik og for lidt offentlig politisk debat. I dette Europa er der for meget bureaukrati, og der arbejdes ikke selektivt nok. Et mere socialt, mere demokratisk og mere selektivt Europa betyder et stærkt Europa med en forfatning. Dette Europa kunne derefter, med borgernes selvtillid, støtte stabilitets- og sikkerhedspagterne med de nye naboer. Hvis vi kun fokuserer på yderligere samarbejde med vores nye naboer uden at fuldende det arbejde, vi selv skal gøre, vil Europa med 25 lande bryde sammen socialt og demokratisk og gøres til et projekt uden støtte fra vælgerne. Kun hvis borgerne i de 25 lande føler sig stærkere og mere sikre, er Europa med 25 lande i stand til at være en god nabo.
Stabilitets- og sikkerhedspagterne betyder fair handelszoner, menneskerettighedsprogrammer og programmer for udveksling af viden, men også samarbejdsaftaler om nøje overvågning af vores ydre grænser og regioner for at modvirke terrorisme, kvindehandel og kriminalitet. Disse stabilitets- og sikkerhedspagter skal imidlertid ikke indgås på bekostning af Europas verdensomspændende bidrag til bekæmpelse af fattigdom og afslutning af konflikter. Tværtimod skal vores bidrag øges, også fra de nye medlemmer. Det hører også med til den sociale model for Europa - både indadtil og udadtil.
I øvrigt mener jeg, at Europa skal trække sig ud af Irak, indtil FN virkelig har overtaget mandatet. 
Schörling (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne starte med at byde de 162 nye medlemmer af Europa-Parlamentet velkommen. Jeg er sikker på, at der bliver mange spændende drøftelser i det nye Parlament, selv om jeg ikke selv skal deltage, da jeg nu efter to mødeperioder forlader Europa-Parlamentet.
Mange har sagt, at dette er en historisk udvidelse, og det er det naturligvis. Den skal imidlertid efterfølges af yderligere historiske udvidelser. Vi må ikke stoppe her. Vi skal være åbne for et samarbejde, der ikke opstiller geografiske grænser. Det skal også være muligt for ethvert land, der måtte ønske det, og som opfylder kravene, at blive medlem af EU. Jeg bifalder også forhandlingerne med Tyrkiet, selv om jeg ved, at Tyrkiet stadig har et enormt arbejde foran sig med hensyn til f.eks. demokrati.
Det nye og udvidede EU skal påtage sig den vanskelige opgave at blive en Union, der fungerer for samtlige borgere. Målet skal være en sikker fremtid, menneskelig værdighed, arbejde, sundhed og et sundt miljø at give videre til næste generation. Vi skal være tolerante, og vi skal være gode naboer. Jeg er derfor meget stolt over, at det svenske parlament stemte imod et forslag om overgangsregler for arbejdsstyrken fra de nye EU-lande. Jeg er stolt over, at mit parti - miljøpartiet - fra begyndelsen blankt afviste overgangsregler. Sådanne regler vækker kun anstød og lægger en dæmper på glæden over at have gode naboer. Dette fremgik også med al tydelighed af Lech Walesas tale i går. For at blive mødt med respekt skal man også være indstillet på at vise andre respekt. 
Oostlander (PPE-DE ).
   - Fru formand, det var et privilegium for mig i de forløbne tre valgperioder, fra befrielsen af Østeuropa til de nye landes medlemskab, at deltage i tiltrædelsesprocessen som koordinator for PPE-DE-politikken og i begyndelsen også som strategiordfører. Det gjaldt om at lade Unionen være det, som de tidligere undertrykte folkeslag håbede, at den var, nemlig et forbund af demokratiske retsstater, som bidrager til international fred. De tiltrædende lande forventede at komme hjem til et fællesskab af værdier, som også er i overensstemmelse med deres dybeste ønsker. Vi er ikke først og fremmest et marked: 
Det er muligt, at Rådet tillægger det mindre betydning, men vi repræsentanter for de europæiske borgere insisterer på, at det ikke er de bureaukratiske eller magtpolitiske argumenter, der er afgørende, men de politisk-moralske. Jeg tilslutter mig kommissærens ord om Tyrkiet og nødvendigheden af at prioritere de politiske kriterier frem for de mere tekniske problemer på det politiske område. Jeg bemærkede for nylig, at denne tyrkiske regering stadig bedre forstår og værdsætter dette. De politiske værdier bør have samme prioritet i Rumænien. Jeg håber derfor, at Kommissionen og Rådet ikke slår Parlamentets advarsel hen og bare fortsætter, som om intet er hændt.
Tiltrædelsen af de 10 er en meget festlig begivenhed, som kun forstyrres af mislyden fra den cypriotiske folkeafstemning, som mærkeligt nok fører til, at nejstemmerne belønnes med to pladser fra jastemmerne. Jeg spekulerer i øvrigt på, om dette faktisk er meningen, og om der gøres noget ved det. Dette viser, hvor meget vi er nødt til fortsat at insistere på, at de politiske forandringer er permanente, inden en kandidat bliver medlem.
En meget vigtig kendsgerning er i denne forbindelse den måde, hvorpå medlemmerne af Parlamentet betragter deres embede. Vi er europæiske parlamentsmedlemmer, der er valgt i forskellige lande. Det betyder, at vi forsvarer den almene europæiske velfærd, i overensstemmelse med den gamle bibelske pligt, nemlig at enhver ikke kun skal pleje sine egne interesser, men også andres. I dette lys håber jeg, at Europa bliver stadig mere kristent. Denne solidaritetsatmosfære skaber den tillid, som for os er absolut nødvendig, og som EU's fremtid er afhængig af. 
Varnava (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil først takke alle, der har medvirket til Republikken Cyperns tiltrædelse af EU, og sige, at Cypern, som har kæmpet mange kampe for frihed, retfærdighed og navnlig solidaritet mellem befolkningerne, bliver medlem af et EU, der også har ovennævnte begreber som principper og målsætning.
EU har meget at tilbyde Cypern, men omvendt har Cypern også meget at give EU med det bidrag, det kan give, og den rolle, det skal spille med sin kultur og sin geopolitiske position, som kan danne bro mellem EU og Mellemøsten. Med vores optagelse i EU er et af de store mål, vi havde sat os, nået, men det betyder ikke, at vi nu kan slappe af. Vores næste mål er en løsning på det cypriotiske problem, et mål, som vi desværre ikke nåede inden tiltrædelsen. Vi vil gøre alt for at nå det så hurtigt som muligt.
Vi ønsker selv en genforening af vores land! Græsk-cyprioternes demokratiske beslutning betyder ikke, at vi ikke ønsker en løsning på vores problem. Resultatet af folkeafstemningen var en reaktion på den konkrete plan. Hvad angår den såkaldte embargo mod tyrkisk-cyprioterne, som blev nævnt tidligere, og som aldrig har eksisteret fra græsk-cypriotisk side, mener vi, at vores landsmænd fra den tyrkisk-cypriotiske del, som for os er europæiske borgere, ligesom vi er, med alle de rettigheder, som følger af Cyperns tiltrædelse af EU, bør styrkes økonomisk. Det er også noget, den cypriotiske regering har tilkendegivet med støtteforanstaltninger, som den bekendtgjorde for et år siden, samt for nylig i Rådet (udenrigsministrene) i Luxembourg.
Naturligvis skal dette gennemføres, uden at der er den mindste risiko for anerkendelse af en anden stat inden for EU. Vores mål er at få en løsning på det cypriotiske problem hurtigst muligt, således at hele den cypriotiske befolkning, græsk-cyprioter og tyrkisk-cyprioter, sammen kan fejre et forenet Cyperns tiltrædelse af EU og samlingen af vores fædreland. 
Schroedter (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg havde den vidunderlige mulighed at kunne dele den historiske begivenhed i forbindelse med udvidelsen og naboernes glæde på Frankfurts . Det var en enestående oplevelse, især fordi der på begge sider havde været en lang proces med utroligt meget arbejde forinden. Vinderne kunne feste, men der er også tabere. Det er der allerede blevet talt om. En vigtig tabergruppe er de tyrkiske cyprioter, der jo har talt for Europa. En anden gruppe er folk på begge side af de nye ydre grænser. Som næstformand for forbindelserne med Ukraine, Belarus og Moldova kender jeg disse regioner. Jeg er skuffet over, at Kommissionen igen skærer ned på sit naboskabskoncept, at den ikke sætter ind dér, hvor der er problemer med folk ved grænserne. Den har geopolitiske svar på konkrete problemer i regionerne ved grænserne. Det er forkerte svar. Det, som berører folk, er angsten for den nye Schengen-grænse, angsten for den nye grænse og for igen at være ude i kulden. Hvis De tager til disse regioner engang, vil De også opleve det dér.
Jeg bygger det meget på samarbejdet med vores kolleger fra Polen, Slovakiet, Ukraine og de andre naboer, således at vi virkelig ændrer naboskabskonceptet. Vi har brug for et naboskabsarbejde, som gør grænsen for møder mellem regionerne åben, for småhandel, for økonomisk udvikling, for ellers dør regionen indadtil også. Det har vi kunnet mærke i mange år ved de tyske grænseregioner. Derfor opfordrer jeg Kommissionen til at overveje sit koncept endnu en gang og sørge for, at tanken om Europas fredsprojekt også når frem til de nye grænser, og at døren dér ikke lukkes, men at vi viderefører Parlamentets forslag, nemlig en politik med åbne døre, med konkrete skridt, hvor de konkrete problemer for folk løses på stedet. 
Christoforou (PPE-DE ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, som repræsentant for Cypern og Republikken Cypern vil jeg gerne overbringe den hjerteligste tak fra hele den politiske verden og fra hele befolkningen for Deres positive indsats for, at mit land kunne blive medlem af det udvidede Europa! Jeg kan her forsikre Dem om, at vi vil gengælde Deres indsats ved at spille en positiv rolle med vores bidrag til og engagement i det, vi kalder et Europa for alle befolkninger, et stærkt og magtfuldt Europa, velfærdens, sikkerhedens og stabilitetens Europa.
Cypern udgør i dag det sydøstlige hjørne af EU, hvor tre verdensdele mødes. Cypern har og kan spille en rolle i EU og være porten mellem disse tre verdensdele og samtidig være det sted i hele området, hvor der er fred, stabilitet og velfærd. 
Vores befolkning troede på de europæiske værdier og den europæiske vision, troede på alt det, som i dag præger EU, og en væsentlig grund til, at den traf den konkrete beslutning, som ikke var en beslutning om, at der ikke skal findes en løsning på det cypriotiske problem, var, at principper og værdier, som har med garanti og øens sikkerhed at gøre, ikke var i stand til at frembringe denne følelse hos befolkningen. Og når de ikke var i stand til at frembringe denne følelse, må De tænke på - og De må prøve at forstå os - at vores befolkning igennem hele sin historie kun har været uden en besættelseshær, uden fremmede tropper, i 14 år, fra 1969 til 1974, hvor der ikke var nogen invasion og overtrædelse af menneskerettigheder.
Jeg tror, at Cypern kan være en stor og positiv udfordring for Europa, en positiv udfordring, hvor den vil kunne gøre alle dem til skamme, som tror, at det kun er en handelsunion og en økonomisk union, og bevise, at det også er en politisk union. Og i dag overbringer jeg Dem vores befolknings stærke ønske om en løsning på vores problem, hvor de samme rettigheder gælder for græsk-cyprioter og tyrkisk-cyprioter, det kan jeg forsikre Dem om.
Poos (PSE ).
   - Fru formand, i går modtog vi med jubel parlamentsmedlemmerne fra de 10 nye medlemslande. Flere talere sagde, at en drøm var gået i opfyldelse, nemlig drømmen om en forening af det europæiske kontinent. For et af medlemslandene, Cypern, er drømmen om forening ikke gået i opfyldelse. Cypern er endnu i dag delt af en mur med pigtråd og mineområder.
Jeg havde den glæde at fejre tiltrædelsen med vores cypriotiske venner, og jeg er kommet tilbage fra Cypern med større optimisme end inden, jeg rejste af sted. På trods af at en del af øen afviste Annan-planen, er jeg stadig overbevist om, at græsk-cyprioterne og tyrkisk-cyprioterne kan og vil leve sammen. De tilhører det samme suveræne og uadskillelige folk, og hvis viljen er der, findes der også en vej. Vejen går gennem fornyet dialog på tværs af befolkningsgrupperne i EU-regi.
Hvis folkeafstemningen faldt til jorden i Republikken Cypern, skyldes det måske, at vælgerne følte sig forceret, og at tiden til forklaringer var alt for kort, og eftersom tiden var alt for kort, blev den kapret af nationalistiske slagord.
Nu er det vigtigt, at cyprioterne indstiller sig på en dybtgående drøftelse om deres fælles fremtid. Jeg opfordrer derfor - fru formand, hr. kommissær, det er mit sidste indlæg i Europa-Parlamentet - kraftigt Kommissionen og Rådet til at slå en streg over den berettigede skuffelse over afvisningen af Annan-planen. Hr. kommissær, De skal ikke blot sidde med korslagte arme. Der skal tages fat på initiativet igen, for genforeningen af Cypern er fra i dag et europæisk problem.
Morillon (PPE-DE ).
   - Fru formand, det er så i dag efter fejringen af den gennemførte udvidelse, at Europa-Parlamentet også for den kommende lovgivning skal skitsere de overordnede linjer, som skal diktere EU's udenrigspolitiske engagement, og dermed være inspiration for vores personlige engagement under valgkampagnen til det kommende valg til Europa-Parlamentet.
De ved, hvilke bekymringer der i dag foruroliger nogle af EU's naboer og venner på den anden side af Middelhavet, eftersom EU bruger en alt for stor del af sin energi og sine ressourcer på gennemførelsen af den nye indre enhed på bekostning af den interesse, som det fortsat skulle give til deres fremtid.
Jeg er sikker på, at Jean Monnet, som vi i morges fejrede mindet om, hvis humanisme var præget af pragmatisme, ikke ville have undgået at bemærke, at det ikke blot er Europas pligt fortsat at bidrage til udviklingen af nabolandene i Syd, men at det også er i Europas interesse og i de kommende generationers interesse fra begge sider af Middelhavet.
Jeg har sammen med hr. Cohn-Bendit haft den glæde, at jeg for to år siden udarbejdede en initiativbetænkning om det særlige samarbejde, som burde etableres mellem EU og Den Arabiske Maghreb-Union. For nogle uger siden havde jeg sammen med en stor del af mine kolleger mulighed for at deltage i åbningsmødet for Euro-Middelhavs-forummet i Athen. Jeg ønsker, at de af os, der har fortjent vælgernes tillid, allerede fra det første møde i det kommende Europa-Parlament talstærkt og med beslutsomhed fortsætter med at arbejde for udbredelse til Nordafrika, Mellemøsten og hele det afrikanske kontinent af fred og stabilitet, som vores forfædre fik etableret for 60 år siden på begge sider af Rhinen. Det er Europas kald. Det er også i Europas interesse.
Vėsaitė (PSE ).
   - Da festligholdelsen, der markerede EU-udvidelsen den 1. maj, fandt sted i hele Europa, fejrede Litauen også den internationale arbejderdag. For befolkningen i de nye medlemslande betyder EU-medlemskab mere social retfærdighed, mere civiliserede arbejdsbetingelser og bedre løn. Vi må ikke skabe et nyt jerntæppe, der skærmer os mod vores nye naboer, Ukraine, Moldova og naturligvis Rusland, lande, der faktisk er gamle naboer til de nye medlemsstater. Lad os ikke fratage de lande håbet om en dag at blive medlem af EU. Belarus må ikke efterlades bag naboskabets grænser. Litauen, der har 550 km ydre grænse til denne stat, er meget bekymret over eventuelle økonomiske reformer og demokratiske ændringer i dette land. Hvis der ikke sker noget i denne stat, vil alt imidlertid fortsætte som tidligere i de næste mange år. Nogle af de nye medlemslande har allerede levet med deres naboer i én union. Vi forstår metaliteten og praksis hos vores naboer og er indstillet på at hjælpe med at eksportere EU's værdier til vores nye naboer. 
Kiršteins (PPE-DE ).
   - Mine damer og herrer. Tak for Deres lykønskninger, men festligholdelsen er ovre, og vi i Letland er vant til at arbejde på en forretningsmæssig måde uden illusioner.
Der er megen snak om, hvordan Anden Verdenskrig er afsluttet. Jeg vil blot minde Dem om, at den ikke er ovre for alle og specielt ikke for vores naboer. Mellem Østersøen og Sortehavet har vi først og fremmest belarusserne, ukrainerne, moldoverne og georgierne som vores naboer.
Vi lykønsker rumænerne, der kommer med i EU om et par år, men hvorfor ikke moldoverne? Kun fordi Molotov-Ribbentrop-pagten lod de sovjetiske styrker besætte dele af Rumænien, og fordi disse styrker blev i Moldova og nægtede at trække sig tilbage. Vi er nødt til at se på, vi gør noget, og vi i de baltiske stater vil ikke være tilfredse med at sidde og hygge os foran fjernsynet, mens mødre i Moldova tvinges til at sælge deres egne nyrer for at brødføde deres sultende børn. Bliver Sortehavet et sort hul, hvor narkohandlernes og våbenhandlernes spor krydser hinanden, eller vil vi kunne ændre denne situation?
Belarus er fuldstændig terroriseret af kommunisterne. De russiske styrker nægter at trække sig ud af Georgien, og de støtter separatisterne. Hvordan er situationen i vores naboland Rusland? Den er bedst blevet beskrevet af den kendte forretningsmand samt tidligere medlem af Dumaen, Konstantin Borovoy. Han siger, at KGB i øjeblikket har kommandoen i Rusland, hvilket næsten er det samme, som hvis Gestapo havde magten i Tyskland, og vi påstod, at alt er blevet langt bedre. Venskab med Vesten er hykleri, og provokationerne i de baltiske lande vil fortsætte og blive brugt som forhandlingsobjekt i en handel med Vesten i spørgsmålet om Tjetjenien.
Fru formand, det er en præcis beskrivelse af, hvad vores naboer i et naboland har fået af et medlem af Dumaen. Så længe vi er opmærksomme på, at nogle lande fortsat profiterer af resultaterne af Molotov-Ribbentrop-pagten, vil vi selvfølgelig kunne gøre noget.
Inden vi begynder at drømme om et EU, der grænser op til Irak, bør vi sætte skik på vores nærmere naboer. 
Souladakis (PSE ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, mange har en tendens til at karakterisere begivenheder, som de deltager i, mens de finder sted, som historiske eller enestående, fordi det er sådan, de vurderer den pågældende tid. Men som tiden går, sætter udviklingen og historien selv punktum og giver begivenhederne deres faktiske dimensioner, når de bekræftes eller dementeres af udviklingen selv. Jeg tror imidlertid ikke, historien vil dementere, men derimod bekræfte de politiske og historiske værdier i dette lovende skridt, som Europa har taget med den seneste udvidelse.
Vi taler ofte i fremtidige vendinger ud fra ideologier, som enten er brudt sammen eller er forældede, hvorefter vi forledes til at gå ind i en nostalgi, som ikke kan bruges til noget. Det forenede Europa skal imidlertid bygges på en idé, der er rettet mod fremtiden, med positive perspektiver, baseret på principper som humanisme, frihed, forskelligartethed, pluralisme og fred.
For få år siden var vores nuværende partnere vores naboer, med en anden tids særegenheder og historiske og politiske byrde. I dag får vi nye naboer med en positiv indstilling, med håb og forventninger til EU, både fra borgeres og politikeres side. De 10 landes tiltrædelse af EU betyder ikke, at alle konkrete problemer automatisk er løst. Der er mindre problemer, grænseoverskridende problemer, minoritetsproblemer osv. Men de er alle på vej mod en løsning i gunstige omgivelser.
De 10 lande giver enorme muligheder. De baltiske lande og landene i det tidligere Øst- og Centraleuropa i den andel del af Europa, Malta i Afrika og Middelhavet og Cypern i det østlige Middelhav og længere ud. Vi forventer, at Bulgarien og Rumænien kommer med om et par år, og Kroatien lidt senere. Det samme gælder for Tyrkiet, som forhåbentlig hurtigt vil tilpasse sig til det, der er de europæiske værdier. Og hvad vores elskede og hårdt plagede Cypern angår, det gyldentgrønne blad i havet, Afrodites ø, byder vi den alle velkommen, og jeg som græker byder den velkommen! Og sammen med alle, der støttede Annan-planen, og Europa-Parlamentet håber jeg, at den vil bidrage til en positiv udvikling hen imod øens genforening.
Mine damer og herrer, som ordfører vedrørende Litauen byder jeg landet velkommen! Jeg byder også Malta velkommen, som jeg var skyggeordfører for. Velkommen til alle 10 lande! Og som græker vil jeg endnu en gang sige velkommen til det kære Cypern! 
Holáň (PPE-DE ).
   - Mine damer og herrer, først vil jeg udtrykke min glæde over den aktuelle udvidelse. Jeg ønsker fred, stabilitet, velstand og god livskvalitet for vores fællesskab. Gud velsigne vores fælles indsats. Nu vil jeg vende tilbage til emnet for forhandlingen.
EU fik nye naboer og nye eksterne grænser fra den ene dag til den anden. Denne forandring repræsenterer også en udfordring, hvor vi skal skabe et nyt og velgennemtænkt integrationsprojekt, der vil være en udvidelse af det nuværende projekt, og ved afslutningen på hvilket Europa vil være genforenet inden for dets geografiske og kulturelle grænser. For vores nye naboer repræsenterer udsigten til integration den samme drøm, som vi selv havde. Vores fælles opgave består i at hjælpe disse lande med at få deres drøm opfyldt. Jeg ved fra mit eget land, hvordan udsigten til et EU-medlemskab kan være en drivkraft til gennemførelsen af nødvendige reformer, der ellers ville kræve meget stor politisk beslutsomhed. EU viser allerede interesse for at udvide udvidelsesprocessen, hvilket afspejles i den nye vægt på den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Der er ikke blot tale om nye naboer, men naboskabets karakter ændres også. Informationsteknologi, hurtige transportsystemer og handel har føjet en ny dimension til naboskabet. På dette punkt gælder vores almene interesse også udviklingslandene. Vi kan bruge den ekstra energi, der blev frigjort efter den seneste udvidelse, til en ny samarbejdsånd over for disse lande. Hvis dette samarbejde skal være en succes, skal vi ændre på de divergerende politiske redskaber på området for eksterne forbindelser og sørge for at forenkle og harmonisere dem. Det vil fuldbyrde dette nye naboskab. 
Ilves (PSE ).
   - Fru formand, jeg mener, at vi straks skal begynde at arbejde aktivt med de spørgsmål, der rykkede i forgrunden den 1. maj. For Europa er nye medlemmer ensbetydende med nye grænser og nye naboer. Blandt disse nye lande, der for første gang grænser op til EU, finder vi atter efter en pause på 15 år et totalitært land, Belarus, samt Ukraine, hvis demokratiske og økonomiske reformer desværre er gået i stå.
Derefter kommer Moldova og de transkaukasiske republikker - der alle har latente konflikter, men som for øjeblikket har formået at standse deres borgerkrige. Jeg vil springe over Rusland, hvis problemer vi allerede kender til, da Rusland allerede har været EU's nabo i ni år. Men som hr. Gary Titley bemærkede, er landet nu midt iblandt os. Disse lande er alle potentielle kilder til migration, og ingen kontrollerer, hvem der kommer ind på deres territorier. Nogle af disse lande befinder sig på randen af en økologisk katastrofe.
Vi kan forudsige, at den gabende økonomiske, sociale, retlige og politiske kløft mellem EU og vores nye naboer fortsat vil vokse. Kløften er allerede synlig, men om nogle få år vil den være betydeligt større. Vi ved, hvad det betyder, og tro mig, det bliver et langt vigtigere emne end overgangsperioden for arbejdskraftens frie bevægelighed.
Nogle har talt om Europas historiske og kulturelle grænser. Det vil jeg advare imod. For otte år siden trak Samuel Huntington Europas grænser i sin bog. Disse grænser svarer næsten helt præcist til grænserne for dagens udvidede EU - et tankevækkende forhold. Vi må ikke lade en teoretisk geopolitisk opfattelse blive til en væsentlig politisk realitet. Hvis ikke vi gør noget, kommer Huntingtons forudsigelser om Europa imidlertid til at holde stik.
Vi har to valgmuligheder:
Enten retter vi betydeligt større politisk opmærksomhed og finansielle ressourcer mod disse lande, hvilket naturligvis er meget dyrt,
eller også
bygger vi en effektiv men ueuropæisk og umenneskelig mur, en stor europæisk mur, mellem os og de nye naboer. I så fald vil Europas østlige grænse snart komme til at minde om grænsen mellem USA og Mexico, og vi vil opleve lignende problemer. Paradoksalt nok vil en sådan mur komme til at stå i de samme lande, der for 15 år siden led under muren ved deres vestlige grænse.
Et sikkert Europa skal bekymre sig om naboernes problemer. Det er op til os at bestemme, om vi vil gøre det gennem isolation eller bistand. 

Stenzel (PPE-DE ).
   - Fru formand, EU træder ind i en ny etape af sin historie. Den største udvidelse i 47 år er en realitet. EU svulmer op til 0,5 milliard mennesker, en af de største indre markeder i verden er ved at opstå. Det betyder håb, især for unge mennesker, der kun kender Anden Verdenskrig og den efterfølgende kolde krig af omtale. De er således vant til freden, at den fredspolitiske betydning af udvidelsen ikke længere står i centrum for dem. I den forbindelse er dette aspekt det vel mest betydende, som er forbundet med udvidelsen - ja, man kan sige med genforeningen - af Europa den 1. maj.
Nu handler det om at pleje partnerskabet med vores nabostater, de direkte og de indirekte, og bruge dem bedst muligt i begge siders interesse. I et Europa, som stadig kæmper om sin forfatning, er det interessebetingede samvirke og den interessebetingede tanke i regionale rum vigtig. Kun i fællesskab vil vi kunne takle de udfordringer, som den udvidede Union udsættes for. Kun i fællesskab vil vi kunne løse problemet med illegal indvandring og bestå i kampen mod den organiserede kriminalitet. Investeringen i at sikre EU's nye ydre grænser er i den forbindelse lige så vigtig som de midler, vi bruger på at lukke farlige atomkraftværker. EU har brug for tid nu til at lade udvidelsen blive en succes. Den næste fase med Rumænien, Bulgarien og - meget glædeligt - Kroatien er et logisk skridt. Hvad angår Tyrkiet, er det på tide at appellere til Rådet om som supplement til den forventede rapport fra Kommissionen om det politiske kriterium at give Kommissionen til opgave at foretage en undersøgelse, en undersøgelse af virkningerne af struktur- og landbrugspolitikken og EU's institutioner. 
De Marco (PPE-DE ).
   - Fru formand, i et interview i i 1992 sagde daværende formand for Kommissionen, Jacques Delors, at vi ikke måtte glemme, at vi i år 2000 ville være over 12, måske godt 20. Der er et land, som man glemmer, men som har meget stor symbolværdi: Malta.
Vi må ikke fokusere for meget på det nordlige Europa og glemme den sydlige del. På den måde risikerer vi at miste vores fornemmelse for Middelhavsverdenen, som er vores verden. Og vi bør forholde os til de fremtidige farer, som truer os alle. Jacques Delors' udtalelse for 12 år siden er stadig gyldig i dag, eftersom Middelhavslandene står over for de samme farer som alle andre. Det er om denne Middelhavsverden, især den sydlige og østlige del, jeg ønsker at dele mine tanker med Parlamentet i dag.
Så vidt jeg ved, er det en accepteret kendsgerning, at en af hovedårsagerne til ufreden i Mellemøsten er, at der endnu ikke er fundet en løsning på det israelsk-palæstinensiske spørgsmål. For den arabiske verden er Palæstina ikke bare et spørgsmål, der vedrører nogle få arabere. Det er et spørgsmål, der vedrører et arabisk folk. Gennem århundreder har vi været vidne til, og undertiden forårsaget, det israelske folks lidelser. Det ville være en stor politisk fejltagelse fra vores side, hvis vi ignorerer dette, men det ville være lige så tragisk, hvis vi ikke også husker, at det palæstinensiske folk lever som flygtninge i deres eget land, indespærret på deres eget territorium.
EU har en del af ansvaret for at skabe fred i området. En stærk politisk og diplomatisk tilstedeværelse i Mellemøsten kan give positive resultater i forbindelse med vores naboskabspolitik. Ved at fremme fred, velstand og stabilitet i området bidrager EU ikke alene til områdets velfærd og sikkerhed, men også til sin egen sikkerhed.
Hvad angår Nordafrika, sker der fremskridt. Det nye Libyen kan blive et meget positivt element i det centrale Middelhavsområde. Forholdet mellem EU og Maghreblandene bedres også langsomt, men sikkert. Agadir-aftalen kan blive et grundlæggende bindeled, der bringer os nærmere vores fælles målsætning om et Euro-Middelhavs-frihandelsområde i år 2010.
I Middelhavsområdet står vi imidlertid over for et vigtigt valg og behovet for at træffe visse beslutninger. Der er nogle, som ser på fremtiden og ser et område, hvor et sammenstød mellem civilisationer er uundgåeligt. Ja, for nogle er profetierne måske på vej til at opfylde sig selv. Valget, hvis det da kan kaldes et valg, står mellem en politik, der medfører et sammenstød mellem civilisationer, og en politik, som fremmer en dialog mellem civilisationer. Vi kan ikke have et Middelhavsområde, der er delt i nord og syd. Det ville være unaturligt rent geografisk, det ville være skadeligt rent økonomisk, og det ville være katastrofalt rent politisk.
Hvis vi skal skabe fred i Middelhavsområdet, er vi nødt til at begynde at tænke på dette område. Hvis vores Middelhavsverden skal overvinde sin nuværende splittelse, er vi nødt til at bygge på det, vi har til fælles: fælles interesser, fælles bekymringer, en fælles arv. Det er det nye Middelhavsområde, hvor EU kan bidrage til at fjerne de fremtidige farer, som vi alle står over for.
Nielson,
    Fru formand, min første bemærkning er henvendt til fru Frassoni, der spurgte om Rådets beslutning af 26. april om øremærkning af penge til Nordcypern.
Det er en politisk beslutning truffet af Rådet. Kommissionen vil finde ud af, hvordan den skal præciseres. Det er denne type beslutningstagning, som gør, at der opstår udestående forpligtelser. Vi har haft enorme problemer med udestående forpligtelser, der har hobet sig op i vores eksterne bistand. En stor del har historisk afspejlet denne type manifestationsprægede beslutninger, der ikke har været baseret på et mere specifikt og grundigt forarbejde. Det er vigtigt at huske, at den hurtigst mulige licitation - og vi skal udbyde alt i licitation - tager mindst seks måneder. Og det er, når vi har nået det punkt, hvor vi rent faktisk har noget konkret at udbyde i licitation! Der forestår et stort arbejde, inden vi når så langt.
Parlamentet må forstå, at der er et stykke vej igen, og at beslutningen mere var et politisk signal end noget, der straks udmønter sig i specifikke handlinger. Det er ikke rimeligt, at denne Kommission, eller vores efterfølgere i den næste Kommission, fortsat skal være under samme pres, som vi hidtil har været. Rådets beslutning vil blive respekteret.
Mange medlemmer har omtalt det bredere globale perspektiv i forbindelse med et udvidet Europa. Det er ikke Europa, der er udvidet, men EU. Det er vigtigt at skelne. Jeg er sikker på, at det, vi gør i et globalt perspektiv, ikke på nogen måde vil blive svækket af udvidelsen. Det vil rent faktisk blive styrket. Hr. Lagendijk spurgte, om vi burde have en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i lyset af vores erfaring med Irak sidste år. Han sagde, at vi må håbe, at de nye medlemsstater ikke bliver en trojansk hest. På det område har jeg en stærk mening. Med hensyn til Unionens institutionelle og geografiske udvidelse bedes De huske, at Luxembourg-aftalen, der genindfører vetoretten i Fællesskabet, blev vedtaget i 1966, mange år inden den første udvidelsesbølge. Det ville være rart, hvis de "gamle" medlemsstater ville vise lidt ydmyghed en gang imellem.
Det er også interessant at bemærke, at FUSP ikke rigtig vil betyde "fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik", så længe det er helt forbudt at drøfte inden for rammerne af vores udenrigspolitiske samarbejde, hvad to af EU's medlemsstater laver i FN's Sikkerhedsråd. På mange måder står F'et i FUSP stadig blot for "formålstjenlig". Det er her, vi er. Jeg synes ikke om, at vi benytter denne anledning til at glemme disse grundlæggende kendsgerninger.
Udfordringen er der stadig. Nogle medlemmer nævnte forhandlingerne og drøftelserne om traktaten som en måde, hvorpå vi kan komme videre med disse spørgsmål. Jeg vil gerne advare mod urealistiske forventninger. Der er i det, som drøftes i øjeblikket, der skaber en ny situation med hensyn til de spørgsmål, som vi behandler her. Europa kan ikke have en højtstående repræsentant baseret på den laveste fællesnævner, og hele opbygningen af vores udenrigspolitik er stadig defineret af den laveste fællesnævner.
Med hensyn til at sikre, at Europas befolkning forstår, hvad samarbejde overhovedet handler om, er en af mine største bekymringer, at vi ofte skaber forvirring ved at beskrive det, vi har, på en urealistisk måde. Når det er sagt, har forhandlingen i dag været positiv.
Hr. Lagendijk nævnte også hr. Prodis bemærkninger for nylig om Rusland og Ukraine. Jeg kan ikke fortælle Dem noget nyt om dette. En europæisk naboskabspolitik er nøjagtig, hvad vi har brug for. Hvis jeg udtrykte uenighed med nogen under forhandlingen, var det overvejende, fordi de pågældende drog forhastede konklusioner. Det bør vi ikke gøre.
Den nye naboskabspolitik udspringer simpelthen af et behov for at skabe et strategisk, positivt defineret naboskab, holde vores muligheder åbne og organisere det hele på længere sigt. En løbende udvidelse vil aldrig være et holdbart svar på spørgsmålet om, hvordan Europa skal leve med sine naboer. Det er derfor godt, at vi har udarbejdet og iværksat dette koncept - det tjener Europa og vores nye naboer godt.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Litwiniec (PSE ),
    Fru formand, med en omskrivelse af nogle ord, der første gang blev udtalt for 500 år siden, er ånden vakt til live, og livet er atter blevet en fornøjelse. Jeg mindes disse ord i dag, for det første for at indgyde optimisme i dem, der har svært ved at glæde sig over udvidelsen, og for det andet for at gøre opmærksom på behovet for at skabe en ny social orden.
Ligesom et bord skal denne orden have mindst tre ben. Den skal have et økonomisk ben og et politisk ben. Den skal også have et kulturelt ben af en tilsvarende styrke. Uden ben kan bordet ikke stå - ikke engang et rundt bord, som det vi førhen sad omkring i Polen. Det er min konklusion på integrationen på baggrund af Polens seneste erfaringer. Når jeg nævner kulturen, tænker jeg på alle områder af menneskelig selvrealisering. Jeg tænker på teatre, skoler, kontorer, stadioner, et ærligt marked sammen med Parlamentet og i særdeleshed det polske parlament. Renæssancen, barokken, oplysningen, romantikken og nu postmodernismen byder alle ind på at deltage i skabelsen af den nævnte orden. Mange kunstnere, forfattere og intellektuelle ønsker også at deltage. De vil gerne have deres kreativitet til at bygge på den politiske skabelse af en europæisk identitet. Det vil tage år at opnå. Det er en meget vanskelig opgave, specielt med hensyn til at garantere sikkerheden for et flersproget Europas kultur.
I dag debatterer vil problemer vedrørende partnerskabet med vores naboer. Jeg kan identificere en række aspekter af forholdet med vores naboer mod øst. Der er et varmt venskab og en kold berigelsesgrådighed. Der er også gensidig fascination og etnisk fjendskab, der forgifter intelligentsiaen. Jeg har personlige erfaringer med alt dette ligesom mange millioner borgere i Centraleuropa. Vi kender alt til ødelæggelse og oprettelse af nye grænser, der er en fornærmelse mod logik, moral og værdighed.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om den europæiske økonomiske og sociale model. 
Dimas,
    Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil også gerne udtrykke glæde over, at udvidelsen nu er en realitet. Jeg er meget glad for, at jeg i dette enestående historiske øjeblik for EU har fået lejlighed til at drøfte et emne med Dem, som repræsenterer 450 millioner mennesker og en union af markeder, økonomier, befolkninger og samfund. Emnet er EU's to grundsten, nemlig den økonomiske og sociale model.
Den europæiske økonomiske model vedrører foreningen af markederne og økonomierne og koordineringen af de økonomiske politikker. Den europæiske sociale model skal sikre høj social beskyttelse, uddannelse og social dialog på grundlag af gode økonomiske resultater. Disse to modeller udgør to sider af samme mønt. De repræsenterer de to karakteristika, der adskiller EU fra andre dele af verden. Endvidere har de bidraget ikke kun til at sikre voksende velfærd for alle borgere gennem flere årtier, men også til at konsolidere freden og venskabet mellem Europas befolkninger.
Hvad den europæiske økonomiske model angår, bestemmer traktaten, at der skal gennemføres en økonomisk politik, som bygger på en nøje koordinering af medlemsstaternes økonomiske politikker. Økonomier, der er stærkt forenede og indbyrdes afhængige, som deles om et fælles marked og har fælles valuta, har brug for en effektiv koordinering af den økonomiske politik, så de også kan drage fordel heraf. Med dette mål for øje har EU udarbejdet en detaljeret ramme for den økonomiske politik. Inden for denne ramme anvendes udtrykket "koordinering af den økonomiske politik" som et alment begreb, der dækker et helt spektrum af vekselvirkninger mellem de faktorer, der tegner politikken, både på nationalt plan og på EU-plan. I de metoder, som anvendes, indgår udveksling af oplysninger, drøftelse af bedste praksis, dialog om politikkens udformning, udarbejdelse af politiske regler og mål, som alle kan tilslutte sig, og iværksættelse af aktiviteter, som fastlægges i fællesskab.
Det, der gør den koordinerende ramme i Den Økonomiske og Monetære Union enestående, er, at en uafhængig overnational centralbank, Den Europæiske Centralbank, har fået overdraget at føre en fælles pengepolitik, mens ansvaret for de økonomiske, finansielle og strukturelle politikker stadig er decentraliseret og ligger hos de nationale myndigheder, men er underlagt fælles regler.
Den Europæiske Centralbank udformer pengepolitikken på grundlag af udviklingen i hele euroområdet og har således mulighed for på bedste vis at imødegå større kriser, der ville kunne påvirke den fælles valutas område. Modsat har de nationale regeringer mulighed for hver især at gennemføre deres egen økonomiske politik på grundlag af de konkrete problemer og kriser, hvert enkelt land står med, naturligvis inden for rammerne af fælles regler.
Mange af de grundlæggende elementer i den økonomiske koordinerende ramme er tæt forbundet med den overordnede Lissabon-strategi, som består af strukturreformer med økonomiske, sociale og miljømæssige aspekter. Rammen for den økonomiske politik giver det enkelte lands nationale politik en betydelig grad af selvstændighed på vigtige områder og afspejler subsidiaritetsprincippet, som bygger på en stærk økonomisk og politisk tankegang.
På visse konkrete områder, som f.eks. det indre marked, konkurrencepolitik og budgetunderskud, er det nødvendigt med fælles regler og pålidelige foranstaltninger, som sikrer deres overholdelse. På andre områder, som f.eks. de offentlige udgifters størrelse og sammensætning, strukturpolitikker og sociale ydelser, er der ikke stærke argumenter for at overdrage beføjelsen til at føre den pågældende politik til overnationalt plan. Decentraliseringen af udformningen af politikken giver de nationale myndigheder den nødvendige manøvremargin, så de både kan føre politik, som passer til de nationale økonomiske strukturer og præferencer, og tilpasse sig den økonomiske udvikling i de enkelte lande. Den giver ligeledes mulighed for at sikre positive resultater af konkurrencepolitikken.
Den makroøkonomiske koordinering i euroområdet er generelt baseret på dialog og enighed. Formålet er at bevare en sund og stabil makroøkonomisk ramme og at optimere på kortsigtet plan for at imødegå konjunkturudviklingen. Hovedmålet er at sikre, at den økonomiske udvikling udnytter hele sit potentiale. Resultaterne af strukturpolitikkerne hos vores samarbejdspartnere og de fælles fordele, som Den Økonomiske og Monetære Union giver os, er måske ikke så nemme at forstå som konsekvenserne af de makroøkonomiske politikker. Det er dog klart, at det er af afgørende betydning, at der findes effektive og fleksible markeder, hvis vi vil øge Den Økonomiske og Monetære Unions vækstpotentiale og sikre, at den fungerer godt. For at undgå forvridninger og sikre det indre markeds regelmæssige funktion er de strukturpolitikker, som har direkte indvirkning på det indre markeds funktion og konkurrencen, underlagt stærkere former for koordinering. 
Hvori består så den europæiske sociale model? Konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Barcelona beskriver den som en model, der er baseret på gode økonomiske resultater, på en høj social beskyttelse og høj uddannelse og på den sociale dialog. Den europæiske sociale model understøtter således den sideløbende udvikling af økonomisk og social velfærd og er baseret på en gensidig afhængighed mellem økonomisk effektivitet og social fremgang. På trods af de forskelle, der er mellem de individuelle nationale systemer, findes der faktisk en særlig europæisk social model, som styrkes af de europæiske sociale politikker med det formål at konsolidere Europas økonomiske magt. Den europæiske sociale model har i de forskellige former, hvori den kommer til udtryk i EU, spillet en vigtig rolle, idet den bidrager til en vedvarende forøgelse af produktiviteten og en uophørlig forbedring af det sociale niveau i hele EU, samtidig med at den sikrer den bredest mulige spredning af fordelene. Imidlertid bør denne model ajourføres, så den bliver mere effektiv. I denne henseende spiller arbejdsmarkedets parter en meget vigtig rolle. Reformen fremmes også af samarbejdet på europæisk plan, som i dag foregår inden for spørgsmål som beskæftigelse, social integration og reformer af pensionsordningerne.
Den socialpolitiske dagsorden spiller en særdeles vigtig rolle i forbindelse med ajourføringen af den europæiske sociale model. Som referencepunkt har den det strategiske mål fra Lissabon, ifølge hvilket Europa skal tilstræbe at blive den mest konkurrencedygtige og dynamiske, videnbaserede økonomi, som kan sikre en bæredygtig økonomisk vækst med flere og bedre arbejdspladser og større social samhørighed. Dette er en klar afspejling af den holdning, at Lissabon-målet var et samlet strategisk mål og ikke tre sidestillede målsætninger. Det er således klart, at flere og bedre arbejdspladser eller fremme af den sociale samhørighed er elementer, som kan styrke konkurrenceevnen og forbedre de økonomiske resultater. Inddragelsen af konkurrenceevne i Verdens Økonomiske Forum, hvor europæiske lande som Finland, Sverige og Danmark har en ledende position, understreger tydeligt den store betydning af denne vekselvirkning. Den socialpolitiske dagsordens succes afhænger af mange faktorer, og det er en vigtig fordel, fordi den udvider spektret af aktører, som er involveret i gennemførelsen af dagsordenen, og herved styrker forpligtelsen til at ajourføre den europæiske sociale model. I denne henseende spiller arbejdsmarkedets parter en afgørende rolle.
De sociale politikker er altså ikke ene og alene et resultat af gode økonomiske resultater, men er samtidig en faktor, der bidrager væsentligt til økonomisk vækst. Ajourføringen af den sociale model betyder udvikling og justering, så der tages højde for de hurtige ændringer, som finder sted i den sociale økonomi.
Til sidst vil jeg gerne understrege, at økonomisk velfærd kræver effektiv konkurrence mellem virksomhederne, og social fremgang kræver solidaritet mellem borgerne. Begge faktorer har bidraget til Europas succes. Konkurrence uden solidaritet ville medføre jungleloven. Solidaritet uden konkurrence ville medføre stagnation. Det er årsagen til, at den europæiske model er baseret på markedsøkonomien, som anerkender arbejdstagernes rettigheder og den sociale dialog. I forening med højt udviklede sociale systemer gives der således mulighed for at gennemføre de nødvendige strukturelle ændringer i vores samfundsøkonomier på en sådan måde, at man undgår konflikter og sikrer social stabilitet. 
Grossetête (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, vi har netop helt direkte med udvidelsen oplevet Europa ved et vendepunkt i dets historie. Udvidelsen blev gennemført med usikkerhed om den internationale situation, sikkerhedsproblemerne og problemerne med fastholdelse af de sociale og miljømæssige modeller, som er fælles for os. Der er så mange hastesager, som vi skal svare på.
Udvidelsen har altså en politisk side, men den bør ligeledes være en kilde til initiativ og vækst. Vi ønsker alle en Union, der er til fordel for ca. 450 millioner forbrugere, en aktiv Union og en solidarisk Union. Vi bør for at nå dertil gøre alt for at fremme ydelserne og konkurrenceevnen med henblik på en bæredygtig udvikling. Det kræver handling på flere fronter. Vi skal støtte og fremme de fremgangsrige virksomheder, vores ekspertiseområder og udviklingen af de højteknologiske virksomheder. Vi skal udvikle investeringerne, for når EU råder over en euro, skal denne euro ikke blot bruges, men den skal investeres til fremme af innovation, udvikling af forskning, bevarelse af små og mellemstore virksomheder samt fremme af overdragelse af virksomheder. Euroen skal følges af en bedre koordinering af de økonomiske og sociale politikker, for Europa har virkelig brug for en økonomisk forvaltning, der er i stadig dialog med Den Europæiske Centralbank. Stabilitets- og vækstpagten, som skal være mere streng end 3 % i vækstperioder, men en smule mere fleksibel i nedgangstider, skal revurderes.
Det Europa, som vi ønsker, skal ikke blot styres af økonomiske interesser, men i lige så høj grad af værdier som social fremgang og fuld beskæftigelse. For at borgerne skal se på Europa med nye øjne, er det nødvendigt med en mere solidarisk dimension, hvilket sker gennem et socialt Europa. Den europæiske model, som vi ønsker at opbygge, hviler på værdier om humanisme, frihed og solidaritet, som er en solidaritet, der kommer fra økonomisk vækst, hvilket sikrer et tilfredsstillende niveau for pensioner, beskyttelse af de svageste grupper, fremme af arbejdstagernes rettigheder og familiens rettigheder. Jeg vil kort sige, at for mig er et socialt Europa et Europa med beskæftigelse.
Goebbels (PSE ).
   - Fru formand, der findes ingen unik europæisk social model. De sociale systemer i de 25 lande blev skabt i forskellige epoker ud fra nogle meget forskellige sociale, fagforeningsmæssige og politiske kampe.
Men der findes en slags europæisk social undtagelse, nemlig den følelse, der i vid udstrækning deles af EU's borgere, at økonomien skal tjene til social og miljømæssig velstand. Markedet er uundgåeligt. Men markedet sammenstiller kun udbud og efterspørgsel på et givent tidspunkt. Det kan ikke forudse fremtiden eller forberede strategiske valg til fordel for en afbalanceret udvikling. Det er stadig den mest ædle opgave i politik.
Det europæiske kontinent har opfundet socialpolitikken og velfærdsstaten. Socialpolitikken har formet vores respektive livsformer. Den er en betingelse for vores skæbne. Europa skal være socialt, ellers svinder det hen. Borgerne i de 25 medlemslande kan kun endeligt tilslutte sig EU, hvis det konkret kan bevise dets evne til at forbedre livsbetingelserne for alle borgerne. De fremtidige udvidelser bliver kun mulige, hvis EU kan sikre større fremgang for hver enkelt. På nuværende tidspunkt tvivler vores medborgere på fremtiden. Som Jacques Delors sagde, er det i perioder med lavvande, at tilliden til opbygningen af Europa falder mærkbart.
Den europæiske ambition kan ikke begrænse sig til det store marked og den frie handel. De liberale lovsange lover mere frihed og mere materiel velstand ved hjælp af deregulering og voldsom liberalisering. Nogle gange er det nødvendigt at ødelægge de samfundsmæssige jerngreb, smadre monopolerne og sikre indkomster. Men dereguleringen fører til en junglelov, hvis den ikke efterfølges af bedre regler. De nye friheder bør kombineres med lige muligheder, der suppleres med en solidaritet udenfælder for de svageste grupper i samfundet.
Den økonomiske og europæiske politik må ikke begrænses til en svimlende pengepolitik og til overvågning af budgetunderskuddene. Jeg gentager meget kraftigt, at i Socialdemokraternes øjne er stabilitet et offentligt gode, som vi skal forsvare i de svagestes interesse. Men stabilitet uden vækst fører til social ørkendannelse.
EU skal bevilge midler, der modsvarer ambitionerne. De fremtidige udgifter skal prioriteres. Investeringer i menneskelig kapital, forskning og udgifter til infrastruktur skaber betingelser, der gør det muligt at indfri borgernes forventninger om retten til arbejde, sundhed, bolig, en anstændig løn og en værdig pension.
Lad os vende tilbage til Jacques Delors' berømte tredeling om, at konkurrence stimulerer, samarbejde styrker og solidaritet forener.
Solidaritet var det centrale begreb, der til sidst fik jerntæppet til at falde og dermed gjorde den politiske forening af Europa mulig.
Solidaritet skal fortsat være det centrale begreb i EU. Solidaritet internt i EU til fremme af et socialt Europa. Men også solidaritet udadtil. Europa skal være forrest i kampen for en reel globalisering og for en inklusiv social, miljømæssig og økonomisk globalisering, hvilket vil sige, at vi ikke lader milliarder af borgere i to tredjedele af verdens lande i stikken.
Jensen (ELDR ).
   - Fru formand, hr. kommissær Dimas, hvordan gør vi udvidelsen til en succes økonomisk og socialt? Det gør vi ved at ruste det nye Europa til den internationale konkurrence, sådan som De sagde det, hr. Dimas. Vi gør det ved at slippe initiativ og virkelyst løs, ved at fortsætte arbejdet med at skabe et indre marked med fri konkurrence, sikre et indre marked for finansielle tjenester, så virksomhederne får tilstrækkelig og billig kapital at arbejde med. Sikre at forbrugere og skatteborgere gennem fri konkurrence får et mangfoldigt udbud af produkter og tjenester af høj kvalitet og til rimelig pris.
Læren fra de bitre erfaringer med kommunismens kommandoøkonomi var jo, at økonomisk frihed og politisk frihed hænger sammen. Derfor må vi i det nye Europa ikke være bange for økonomisk frihed. Vi må ikke være bange for privat foretagsomhed og fri konkurrence. Disse begreber er nøglen til økonomisk velstand, ikke en trussel.
Jeg oplever, at man i vores nye medlemsstater har følt sig noget støt over den manglende vilje til at give fri bevægelighed for arbejdskraften fra de nye lande fra begyndelsen. Ja, selv de lande, der som mit eget åbner grænserne for arbejdskraft fra de nye medlemsstater fra første dag, har indført en overvågning af arbejdsmarkedet og begrænsninger i adgangen til sociale ydelser.
Hvad er det, I tror om os, siger mine baltiske og polske venner. Og jeg må medgive, at alt for hurtigt er glæden over murens fald og EU's udvidelse blev vendt til bekymring over de forandringer, der kan følge i kølvandet. Alt for hurtigt har vi glemt, at mange borgere fra de nye medlemsstater faktisk forlod en rig og sikker tilværelse i vest for at rejse tilbage til økonomisk usikkerhed og bygge deres land op. Alt for hurtigt glemmer vi erfaringerne fra tidligere udvidelser med fattigere lande, som jo har givet gode resultater. Og alt for lidt lægger vi vægt på de mange fordele, vi kan have af indbyrdes arbejdsdeling.
Den hurtige økonomiske vækst og dynamikken i de nye medlemsstater vil komme til at virke som et frisk pust for de gamle medlemsstaters økonomier. Den vækst skal vi hjælpe med til at skabe, bl.a. gennem tilskud fra regionalfondene til opbygning af landenes indre struktur. EU's støtte på op til 4 % af bruttonationalproduktet årligt er et stort beløb for de nye medlemsstater, men det er beskedent for de gamle. Man kan med en vis ret sætte spørgsmålstegn ved, om det overhovedet vil være muligt at bruge de store overførsler i den takt, vi gerne vil. Det kommer vi til at arbejde med, enklere administration og styrkelse af mulighederne for at få pengene anvendt efter hensigten.
Vi skal være ambitiøse og satse mere på uddannelse og forskning, så vi udvikler det nye Europa efter de retningslinjer og målsætninger, der er fastlagt i Lissabon-processen, og vi skal også arbejde meget med at udvikle den sociale dialog, som kommissæren nævnte. Det vil være et vanskeligt arbejde, men jeg tror, at hvis vi støtter bl.a. arbejdet gennem agenturerne i Bilbao, Thessaloniki og Dublin, så har vi en god mulighed for at fremme denne proces. 
Ainardi (GUE/NGL ).
   - Fru formand, vi glæder os alle over, at vi kan byde velkommen til borgerne i EU's 10 nye medlemslande. Udvidelsen er et løfte om fred, samarbejde og frugtbar udveksling mellem folkeslag.
Vi bør dog ikke lukke øjnene for de problemer, som vi står over for. I de nye medlemslande er det gennemsnitlige bruttonationalprodukt pr. indbygger blot 45 % af gennemsnittet i det tidligere EU med 15 lande. For at komme i betragtning som kandidatland har det været nødvendigt at omstrukturere økonomien drastisk. Betingelsen var indførelse af en liberal model, indførelse af markedsmekanismer med konkurrence som det eneste forbillede, hvilket skete på bekostning af en socialpolitik med solidaritet og økonomisk samarbejde. Kommissionen har ikke på noget tidspunkt ønsket at tage hensyn til de alvorlige økonomiske og sociale konsekvenser af dette påtvungne marked.
Disse lande træder imidlertid ind i et Europa i krise. Lissabon-strategien, der blev lanceret i 2000 med målsætninger om fuld beskæftigelse og et meget højt konkurrenceniveau, er ikke blevet gennemført. For første gang i 10 år har Kommissionen indrømmet en nedgang i beskæftigelsen og sammen med Rådet givet udtryk for bekymring over den alvorlige situation med nedlæggelse af industrivirksomheder. Ved utallige direktiver er der truffet afgørelse om åbning for konkurrence inden for postvæsenet, energisektoren, luftfarten og jernbanetransporten, samtidig med at man har afvist at foretage en seriøs undersøgelse af konsekvenserne for beskæftigelsen, miljøet og priserne.
Stats- og regeringscheferne besluttede på Det Europæiske Råd i Barcelona ved en fælles aftale at udsætte pensionsalderen. Der er dog alligevel en uholdbar modsætning mellem at bedyre, at beskæftigelsen skal prioriteres, og samtidig øge fleksibiliteten i arbejdet og nedgangen i lønomkostningerne ved at lade de gigantiske fusioner og omstruktureringer i industrien finde sted. Rådet og Kommissionen, der er fanget i tankegangen fra Maastricht-traktaten og stabilitetspagten, nægter at se konsekvenserne af dette i øjnene. Konsekvenserne er dog meget store for befolkningen. Vi er langt fra målsætningerne i Rom-traktaten, som bekræfter fremme af forbedrede livsbetingelser og arbejdsbetingelser for arbejdstagerne, hvilket ville være medvirkende til, at de blev stillet lige i udviklingen.
Kampen for beskæftigelse, mod den sociale udelukkelse, for forbedring af købekraften og arbejdsvilkårene og for bevarelse og udvidelse af lønmodtagernes rettigheder i virksomhederne skal i EU være konkrete prioriteringer, uden at forsvaret for og forbedringen af de offentlige tjenester dermed glemmes. Det kræver, at EU's økonomiske og monetære politikker ændres grundlæggende, for de er udelukkende centreret om krav fra finansmarkederne og konkurrencebestemmelser, der kvæler enhver industriel strategi. Den Europæiske Centralbanks opgaver bør fremover være til fordel for investeringer, der kan skabe arbejdspladser og fremme industrielle projekter.
En ændring af holdningen til opbygningen af Europa betyder afskaffelse af dogmatisme samt accept af dialog og overvejelser om andre muligheder. Beskæftigelsesstrategien kan kun blive en succes, hvis lønmodtagerne reelt får mulighed for at deltage med henblik på at omgøre de allerede planlagte fyringsrunder og stoppe den igangværende bølge af virksomhedsfusioner. Alle fusionsaftaler skal indeholde sociale bestemmelser. Der skal være straf for manglende respekt for direktiverne om høring af lønmodtagere.
Fru formand, Europa, som er kilde til mange håb, bør appellere til, at det bedste i de forskellige befolkningsgrupper deles og forenes. Fremover kræver Europa nødvendigvis en deltagelse fra lønmodtagerne og borgerne. Europa skal opbygges. Det er et krævende arbejde, som min gruppe har arbejdet på i fem år, og mange områder er stadig åbne.
Messner (Verts/ALE ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, den eufori, der er brudt ud her i Parlamentet, og som jeg også mærker blandt de ledende europæiske politikere, kan man kun dele, men jeg spørger naturligvis mig selv: Er denne begejstring også til stede i befolkningen?
Europa er uden tvivl som succeshistorie uden sammenligning, jeg nævner blot stikordene fredssikring og handelsrammer. Europa er opstået som handelsområde og især også som et håb om at skabe et fredeligt samarbejde i Europa efter 50 års krig. Det er nået så vidt i dag - og det er måske den nye store udfordring - at vi er for små som enkelte stater til at positionere os i en globaliseret verden, men sammen er vi stærke nok. Imidlertid vil det hele kun kunne bære, hvis vi er i stand til - og i den forbindelse er Parlamentet også kaldet - at skabe en bevidsthed om Europa i 450 millioner europæiske hoveder. Jeg tvivler på, at den er der for øjeblikket, og vi vil se ved valget til Europa-Parlamentet, hvor stor valgdeltagelsen er.
Vi har brug for en forfatning, vi har brug for en fælles udenrigspolitik, men heller ikke regionernes Europa må forsvinde som værdi. Vi skal som værdifællesskab foruden varer naturligvis også eksportere værdier. Kun hvis vi i Europa er i stand til at tilbageerobre den førende rolle på de områder, hvor vi var stærke, især hvad angår viden, vil vi have troværdighed til også at kunne eksportere værdier som livskvalitet som helhed, fredssikring og bæredygtighed som basis for en ansvarsfuld politik. Med den krævementalitet, som vi har opbygget i vores velstandsdemokratier i de seneste årtier, er det imidlertid ikke Europa, der vil vokse, men højest arbejdsløsheden, fattigdommen og korruptionen. Derfor mener jeg, at vi enkelte, regionerne, staterne og EU som helhed skal stille højere krav til os selv. Ikke til samfundet, ikke til staten, ikke til EU, men til hver del for sig. For det handler ikke kun om at understrege det, som vi har opnået, men især også at fokusere på det, som vi har foran os, og det er meget mere. Kun det gør os stærke! 
Krasts (UEN ).
   - Når man ser på de halvtomme sæder, kan man konkludere, at mange af os stadig er påvirket af de spændende begivenheder i forbindelse med udvidelsen, men arbejdet skal fortsætte.
Den største udvidelsesrunde i EU's historie har affødt omfattende debatter om behovet for at reformere EU, og den mest betydningsfulde manifestation af denne indsats har været forberedelsen af og diskussionerne om et udkast til en EU-forfatning. Der er mindre snak og færre overvejelser om, hvordan de socioøkonomiske virkninger af EU's udvidelse kan gøres positive for både de 15 gamle og de 10 nye medlemsstater. De nye EU-lande har helt forskellige niveauer af økonomisk og dermed også social udvikling. Det betyder, at udvidelsen kræver en ny forståelse af, hvordan man kan sikre EU's socioøkonomiske vækst.
Jeg vil minde Dem om, at EU's fælles marked blev oprettet med henblik på at fremme medlemmernes konkurrenceevne, og at det bygger på fire grundlæggende frihedsrettigheder. Alle de daværende 15 EU-medlemsstater med undtagelse af Det Forenede Kongerige, Irland og Sverige - sidstnævnte med en beundringsværdig parlamentsafstemning imod regeringens forslag - har indført en overgangsperiode for arbejdskraftens frie bevægelighed fra de nye medlemsstater. Kort tid inden grundlaget for de resterende tre trådte i kraft, var der endnu stærkere kræfter, der talte om skattemæssig dumping, uretfærdig skattekonkurrence og behovet for en skattemæssig harmonisering, selv om EU-Konventet for nylig forkastede denne tanke. Der hersker frygt for, at eventuelle kapitalbevægelser i retning af de nye medlemsstater vil blive fulgt af tilsvarende joboverførsler mod øst. Økonomerne vil aldrig blive færdige med at diskutere det rette beskatningsniveau.
Så vidt jeg ved, har hidtil kun Østrig reageret hensigtsmæssigt på den mulige jobflugt ved at planlægge at sænke sit selskabsskatteniveau. Irlands skattepolitik har gjort landet særligt attraktivt for investeringer fra multinationale selskaber. Efter min mening er beslutningerne i Sverige, Det Forenede Kongerige, Irland og Østrig udtryk for en sund indstilling til udfordringerne i forbindelse med EU's udvidelse. Kun på denne måde vil EU's udvidelse give enestående muligheder for Europas forening og for en hurtig løsning på medlemsstaternes indenrigspolitiske spændinger.
Vi skal se realistisk på tingene. Støtten til de nye stater fra EU's fælles midler, som jeg sætter stor pris på, er uanset målrettetheden og multiplikatoreffekten utilstrækkelig til hurtigt at udjævne de eksisterende socioøkonomiske forskelle mellem de nuværende medlemsstater. Udvidelsen af EU ...
Blokland (EDD ).
   - Fru formand, fra den 10. til og med den 13. juni er der valg til Europa-Parlamentet i de 25 medlemsstater. Dermed går en drøm i opfyldelse. Opinionsdannerne forventer imidlertid, at der ved valget snarere gøres op med de nuværende regeringers politik end med Europa-Parlamentets politik. Åbenbart mangler der en direkte forbindelse mellem situationen i medlemsstaterne og den politik, som vi fører her.
I optakten til valget er der et websted i Nederlandene med navnet . Vælgerne vil jo se handlinger i stedet for ord og vide, om partierne og parlamentsmedlemmerne har opfyldt deres valgløfter. Borgerne har ret til myndigheder, som opfylder, hvad de lover, og som omsætter gode hensigter i god politik. Hvis jeg udvider denne parallel til Kommissionen, viser det sig, at redegørelsen i dag igen består af smukke hensigter og gode ønsker, og igen kan jeg ikke undgå at få det indtryk, at det også denne gang bliver ved det.
Jeg har i de forløbne måneder adskillige gange under forhandlingen om den økonomiske politik henledt opmærksomheden på den strandede Lissabon-proces. Denne proces er kørt helt fast, fordi medlemsstaterne venter på hinanden med at gennemføre foranstaltningerne. Medlemsstaterne skal selv sørge for denne gennemførelse, og De forstår, at der med 25 medlemsstater jo skal være et par lande, som går i spidsen. Vi i Parlamentet behøver ikke sidde stille. Vi kan definere Lissabon-målsætningerne bedre i vores beslutningsforslag. Så får vi realistiske målsætninger, og De forstår nok, at det er muligt at gennemføre realistiske målsætninger.
Det er på høje tid, at vi gør noget ved den europæiske socioøkonomiske politik. Medlemsstaterne skal gennemføre denne politik, og vi skal overvåge, at de indgåede aftaler gennemføres. På den måde skal der ved det kommende valg ikke gøres op om noget, men i stedet gives et mandat. 
Lepper, Andrzej (NI ).
   - Fru formand, medlemmerne af Europa-Parlamentet har fået et stort ansvar. Vi er ansvarlige for EU's borgere, for deres velstand og for deres velfærd. En indtræden i EU på ens betingelser er udtryk for en historisk retfærdighed. Det var ordene fra Den Hellige Fader Johannes Paul II, denne verdens øverste autoritet. Den store statsmand og patriot Robert Schuman havde de samme synspunkter. De inspirerede til oprettelsen af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og EØF. Målet var at skabe fred i Europa og verden samt velstand for befolkningen.
Hvad så med virkeligheden? Der findes et bipolart Europa: de riges Europa og de fattiges Europa. Der er brug for et anderledes syn på økonomien. Vi skal straks fjerne os fra de værste versioner af neoliberal politik og globalisering. Løsningen er ikke en fri markedsøkonomi, men en social markedsøkonomi i overensstemmelse med de sociale læresætninger hos forskellige religiøse grupperinger. Det er forkert, at et lands befolkning er delt op i en lille gruppe rige borgere og en stor gruppe fattige borgere. Vi er modstandere af, at der skabes velstand på bekostning af de fattige. Vi slår til lyd for, at de rige skal hjælpe de fattige. Vi skal fremme den økonomiske udvikling i hele Europa gennem jobskabelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder. Først da vil vi effektivt kunne udrydde fattigdom og arbejdsløshed, der er det tyvende århundredes plager. Først da vil vi tage det økonomiske førerskab foran USA og de asiatiske lande som f.eks. Kina og Japan. Vi skal ikke have forbehold med hensyn til at samarbejde med Rusland og Ukraine.
Polen trådte ind i EU på forringede og ulige vilkår. Det kan vi klandre de polske forhandlere for. De proklamerede en stor succes, men sandheden er en anden. Produktionen er faldende. Produktionskvoterne og produktionsgrænserne sætter os f.eks. 24 år bagud med hensyn til tobaksfremstilling. Tallet for fåreavl er 35 år. For mælkeproduktion er det 52 år, og for stålproduktion er det 34. Vi skal stille de ansvarlige til regnskab for deres handlinger på et senere tidspunkt. Fra at være et land, der eksporterer levnedsmidler og stål, er Polen blevet til importør af disse produkter. Selvforsvaret kræver en genforhandling af associeringsaftalen. Man kan kun udrydde fattigdom og arbejdsløshed ved fuldt ud at udnytte industriens og landbrugets produktionskapacitet. EU skal vende tilbage til de højeste værdier. Det skal sætte individet, familien, arbejdet og et værdigt liv i første række
for at undgå en social revolution. Antiglobalisterne har ret. Efter først at have håndteret ekstremisme må vi samarbejde for at finde en løsning på denne situation. Både EU og Polen har brug for selvforsvar.
Formanden.
   - Hr. Lepper, jeg er tvunget til at slukke Deres mikrofon. Det beklager jeg. Jeg skal minde om, at talere, der ikke har fået tildelt den taletid, som de håbede på, skriftligt kan indgive det indlæg, som de håbede at holde. Dokumentet vil være til disposition, lige så snart de giver besked om, at det skal betragtes som et indlæg til Europa-Parlamentets møde.
Laar (PPE-DE ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, medeuropæere, for godt 20 år siden vedtog Europa-Parlamentet en erklæring, der fordømte Sovjetunionens besættelse af de baltiske lande og forlangte vores frihed. I dag er vi endelig samlet i dette rum som frie nationer og frie europæiske statsborgere for i fællesskab at bestemme fremtiden for vores kontinent. Jeg er meget bevæget over, at jeg under denne historiske mødeperiode i Europa-Parlamentet - på det første plenarmøde siden udvidelsen - kan tale til Dem på mit eget modersmål.
En tvungen opdeling er således afsluttet, og Europa er atter ét. Det er formentlig dette historiske perspektiv, der sætter de nye medlemsstater i stand til at se EU ikke blot som et fælles marked men som noget mere: et fælles hjem baseret på fælles værdier og en fælles opfattelse. I dag findes der ikke længere et gammelt Europa og et nyt Europa men kun ét Europa - vores fælles hjem. Det er grunden til, at vi i dag ikke skal spørge os selv, hvad Europa kan gøre for os, men hvad vi kan gøre for Europa.
Det er endnu vigtigere i lyset af det faktum, at Europas økonomiske og sociale situation ikke ligefrem er rosenrød. Selv om målene med Lissabon-strategien på alle måder er korrekte, må vi indrømme, at den konkurrencemæssige kløft mellem Europa og USA efter dens vedtagelse er blevet større og ikke mindre. Med dette i tankerne har nogle spottende hentydet til den sovjetiske leder Nikita Khrusjtjovs løfte om at overhale USA i løbet af 10 år, hvor hans eget land endte med at sakke yderligere agterud.
Jeg ønsker ikke, at samme skæbne skal overgå Lissabon-strategien. For at undgå det, skal den nye Kommission sammen med Parlamentet handle beslutsomt for at finde midlerne til at tvinge regeringerne i de medlemsstater, der har reageret køligt på reformerne, til at gennemføre dem. Jeg håber meget, at EU's udvidelse også vil bringe nyt liv i denne proces. Det er rigtigt, at BNP i de nye medlemsstater er lavere end i de gamle medlemsstater. Ikke desto mindre mener jeg i modsætning til den foregående taler ikke, at vi er blevet medlemmer af EU for at leve mageligt af støtten fra de rigere medlemsstater i det næste århundrede. En sådan holdning er umoralsk og ødelæggende for både Europa og os selv. Estland skal ikke kun hige efter økonomisk vinding i Europa. 
Vores mål skal være klart. Vi skal hurtigst muligt - for mit eget hjemland, Estland, mener jeg, at der mindst er tale om 15 år - opnå en levestandard, hvor vi ikke længere har brug for støtte fra de rigere europæiske lande.
For at nå dette mål skal vi bevare vores høje vækstrate og liberale økonomi og ikke vælge en skatteharmonisering, der vil være katastrofal for Europa. Jeg håber også, at de beskyldninger, der er rettet imod de nye medlemsstater, ikke vil blive gentaget, da vi kun kan gøre hele Europa mere konkurrencedygtigt gennem en hastig vækst og udvikling af skattekonkurrence i hele Europa.

Ciemniak (PSE ).
   - Hr. formand, det er mig en fornøjelse at få ordet for første gang under et plenarmøde i Europa-Parlamentet, nu hvor Polen er blevet medlem af EU. Det virker adlende at befinde sig blandt de bedste.
I øjeblikket har Polen en økonomisk vækstrate på 6 %. Medlemskabet af Det Europæiske Fællesskab giver os en chance for at konsolidere denne vækst og accelerere udviklingen. Ifølge Lissabon-strategien stiler EU efter at blive verdens stærkeste og mest konkurrencedygtige økonomi inden 2010. Jeg tror, at EU når dette mål. Ikke desto mindre er økonomisk konkurrenceevne og de frie markeders love ikke tilstrækkeligt til at sikre social fremgang.
Det, der skal til, er bæredygtig udvikling, hvor økonomisk effektivitet kombineres med principperne om social retfærdighed og miljøbeskyttelse. Borgerne skal være genstand for alle økonomiske processer, og markederne skal tjene folket, ikke omvendt. Denne model vil sikre alle borgere fordele ved resultaterne af den europæiske integration. Den vil føre til oprettelse af et samfund uden barrierer eller skel. En bæredygtig udvikling af EU-landene omfatter også udviklingen af EU's regioner og en konsolidering af de lokale myndigheder. Man skal prioritere tildelingen af midler fra strukturfondene og Samhørighedsfonden til jobskabende investeringer samt til investering i uddannelse, videnskab og nye teknologier. Jeg tror, at man ved at fremme økonomisk konkurrenceevne, samtidig med at man overholder principperne for bæredygtig udvikling, kan være med til at forbedre livskvaliteten for alle europæere. Det er trods alt målet for vores fælles bestræbelser. Vi kan udrette langt mere, hvis vi arbejder sammen. 
Rousseaux (ELDR ).
   - Hr. formand, at vi i dag kan tale om en europæisk økonomisk og social model skyldes først og fremmest alle de selvstændige arbejdere og mikrovirksomhederne. For seks år siden, i 1997, kunne vi ud fra tallene fra Eurostat læse, at der var 18.802.423 virksomheder i EU med 15 medlemslande, hvoraf 18 millioner var små virksomheder. Ud af de 18 millioner var halvdelen enkeltmandsvirksomheder, og den anden halvdel - ca. 8,5 - 9 millioner - var virksomheder, der kun beskæftigede mellem en og ni personer.
Det er altså omfanget af disse små virksomheder, som skal være i tankerne hos alle dem, der vil udarbejde fremtidens europæiske lovgivning, og det endnu mere på et tidspunkt, hvor vi fejrer udvidelsen med de nye medlemsstater. Lovgivningen skal være tilpasset dem og tage hensyn til deres særlige karakteristika, til disse små virksomheders beskedne størrelse, og enhver skal tænke på, at disse selvstændige, disse liberale faggrupper, handlende, kunstnere og landmænd alle er modige mennesker, der giver Europa et menneskeligt ansigt ved de personlige tjenester, de yder, og det er vigtigt i et Europa, som bliver mere og mere globalt og med stadig stigende teknologi.
Derfor opfordrer jeg alle dem, der deltager i udarbejdelsen af den kommende europæiske lovgivning, til at skabe en lovgivning, der er tilpasset de særlige kendetegn for de små virksomheder, som bruger deres energi på produktion. Enhver må huske på, at ingen virksomhed er startet som stor, og at det er nutidens nystartede virksomheder, som skal blive fremtidens mellemstore og store virksomheder. Det er ved økonomisk rigdom, at vi kan sikre en høj social beskyttelse i det Europa, som vi holder af.
Således får vi succesfulde virksomheder, og dermed kan vi sikre det sociale Europa.
Nogueira Román (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi, der ønsker et politisk Europa og byder de nye medlemsstater velkommen, vi, der ønsker en forfatning, der bringer EU videre som en politisk enhed forenet i mangfoldigheden, udgør et stort flertal i Parlamentet og i det europæiske samfund. Lad os lære af denne historiske erfaring, der er enestående i verden i dag, på et kontinent, der så sent som i sidste århundrede oplevede forfærdelige tragedier. 
Nationer uden stat, som min, Galicien, er endnu ikke blevet anerkendt som sådan i forfatningen. Da vi ønsker et politisk Europa, et folkenes og borgernes Europa, vil vi blive ved med at kæmpe for denne anerkendelse og selvbestemmelse inden for EU. Da vi ønsker et politisk Europa, hr. formand, bør vi understrege, at det ikke er muligt uden et socialt Europa, som der er et stort pres for at få gennemført med optagelsen af vores nabolande, der har en indkomst pr. indbygger, som er på højst 40 % af den tilsvarende indkomst i de 15 gamle medlemslande.
I denne situation er det paradoksalt og uansvarligt, at de rigeste stater, som siger, at de ønsker et politisk Europa, forsøger at reducere EU's budget, helt ned til 1 % af BNP, til trods for, at mål 1-områderne (hvis indkomst er mindre end 75 % af gennemsnitsindkomsten pr. indbygger) i kraft af udvidelsen bliver fordoblet, eller sagt på en anden måde, de går fra de nuværende 63 millioner til 153 millioner i de kommende år. Det løser heller ikke noget at begrænse budgettet til de 1,14 %, som Kommissionen har foreslået. Hvis vi fortsætter denne linje, vil vi ikke være på vej mod et socialt Europa. Finansieringen pr. indbygger i mål 1-områderne vil blive halveret, hvilket går ud over samhørighedspolitikken, som har været til fordel for og defineret hele EU. Det er uheldigt, såvel for EU's 15 gamle medlemsstater som for de 27 i det udvidede EU. 
Bielan (UEN ).
   - Hr. formand, EU's udvidelse fandt endelig sted for nogle få dage siden. Udvidelsen indebærer en række nye udfordringer, idet vi skal afgøre, hvordan Unionen skal fungere, og hvordan vi skal træffe fælles afgørelser om Unionens fremtid. Som repræsentant for Gruppen Union for Nationernes Europa og som polak ønsker jeg at gøre det helt klart, at jeg er en stor tilhænger af princippet om et nationernes Europa. Et sådant Europa ville blive styrket af den forskelligartethed og rigdom, der kendetegner alle dets regioner. Det ville blive et solidarisk Europa.
Der er ingen tvivl om, at en af de opgaver, EU først og fremmest bør løse, er at fjerne de økonomiske forskelle, der er opstået i Europa som følge af de aftaler, der blev indgået på Jalta-konferencen. Disse aftaler blev påtvunget Polen. Vi kan derfor nu på alle måder moralsk forsvare, at vi fremsætter krav om en betragtelig udviklingsstøtte. I dag ligger levestandarden i alle polske på under 75 % af EU-gennemsnittet. Nogle steder når den knapt op på 35 % af unionsgennemsnittet. Swietokrzyskie er et eksempel herpå. Det betyder, at Unionens støtte til de fattige regioner må blive et af de vigtigste emner i de kommende år.
EU's budgetbehandling vil vise, om de gamle medlemsstater er parate til at sætte solidaritetsprincippet højere end deres øjeblikkelige lokale økonomiske interesser. Jeg har den ære at tale i Europa-Parlamentet i dag på vegne af distriktet Malopolskie og Swietokrzyskie. Jeg er meget glad for at kunne tjene som talerør herfor i Europa-Parlamentet, hvor alle Europas nationer er repræsenteret. Det sydlige Polen er kendt for at være driftigt og arbejdsomt, og jeg er derfor overbevist om, at befolkningen i vores region vil kunne klare sig udmærket i det nye EU. Vores succes, eller disse to områders succes vil kræve solidaritet fra Deres side, fra den rige del af Europa. Vi har brug for hjælp til at udvikle vores infrastruktur. Det sydlig Polen har brug for bedre kommunikationsforbindelser til den resterende del af Europa. Vi har brug for støtte til en forsvarlig og lydefri omstrukturering af vores landbrug. I øvrigt har vi brug for programmer, der giver de unge i Malopolskie og Swietokrzyskie mulighed for at udnytte uddannelsesmulighederne i det udvidede EU fuldt ud.
Endelig vil jeg, mine damer og herrer, opfordre Dem til at besøge Krakov, som er en af Europas smukkeste byer og hovedstaden i vores region. Byens stolte historie, arkitektur og befolknings bemærkelsesværdige karakter skaber en enestående atmosfære, som flere millioner udlændinge kommer og nyder hvert år. 
Kozlík (NI ).
   - Hr. formand, det er mig en glæde og en ære at stå frem for Europa-Parlamentet som repræsentant for Den Slovakiske Republik, og jeg ønsker at takke alle, der har medvirket til at sikre EU's udvidelse. Ud fra et økonomisk synspunkt er de nye medlemsstater dog blevet en del af EU længe inden den 1. maj 2004.
I 1990, kort efter jerntæppets fald og afslutningen af den kolde krig, havde østbloklandene et handelsbalanceoverskud i forhold til de industrialiserede vestlige lande på omkring 10 milliarder amerikanske dollars. I de efterfølgende år er denne indikator blevet vendt fuldstændig på hovedet, og i 2002 havde de tidligere østbloklande et handelsbalanceunderskud i forhold til de industrialiserede vestlige lande på omkring 40 milliarder amerikanske dollars.
Det er sket, fordi de industrialiserede vestlige lande udnyttede deres konkurrencemæssige overlegenhed til at bryde ind på de markeder, der blev åbnet i østlandene, med en årlig stigning i deres økonomiske potentiale på omkring 50 milliarder amerikanske dollars. Denne faktor udgjorde en kilde til økonomisk vækst i de industrialiserede vestlige lande i 1990'erne.
I dag er vi vidne til EU-udvidelsen. De nuværende medlemsstater udviser på den ene side stor imødekommenhed over for de nye medlemsstater, men på den anden side har flere medlemsstater opstillet restriktioner for den fri bevægelighed for arbejdstagere fra de nye medlemsstater.
Jeg mener også, at det under disse omstændigheder ikke vil være passende at imødese en reduktion af medlemsstaternes bidrag til EU-budgettet. Hvis der hersker tvivl om, hvor eller hvordan disse midler anvendes, må tiden være inde til at se sig om efter en mere effektiv metode til distribution af samtlige EU-midler og ikke til finansielt at svække systemet med regional og strukturel solidaritet, som kan blive en af kilderne til den fremtidige økonomiske vækst i EU.
Og følgelig vil jeg, mine damer og herrer, stille, men vedholdende opfordre Dem til at træffe fornuftige beslutninger, som ikke vil skuffe de spæde forventninger, som EU-medlemskabet har skabt hos borgerne i de nye medlemsstater.
Thyssen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi må sikre den europæiske økonomiske og sociale model. Det får vi mere end nogensinde at høre fra alle sider, især nu hvor genforeningen er en kendsgerning, og mange mennesker endnu ikke helt har vænnet sig til vores store Parlament. Folk kender værdien af den socioøkologisk korrigerede frie markedsøkonomi. De ved, at konkurrenceevne og solidaritet er nøgleord i denne forbindelse. De er klar over, at Lissabon-processen skal fortsættes og forstærkes.
Jeg vil gerne indtrængende opfordre til ikke at glemme de små i fremtidens socioøkonomiske politik. Vi skal fortsat arbejde for et bedre erhvervsklima, hvor flere mennesker både har lyst til og mulighed for at starte en virksomhed. Vi skal under alle omstændigheder lægge større vægt på SMV'erne, for to tredjedele af beskæftigelsen og merværdien skabes der. Hr. kommissær, hvorfor skulle vi ikke i den næste Kommission have en specifik SMV-kommissær, der får horisontale beføjelser og på grundlag deraf i en matrixmodel samarbejder med de forskellige kommissærer på hvert af de vertikale kompetenceområder?
Endelig synes jeg også, at vi skal se nøje på forslaget til direktiv om det indre marked og justere det, hvor det er nødvendigt, for at forhindre, at vi på det sociale område kaster barnet ud med badevandet.
Afsluttende vil jeg sige, at vi nu er forenet, at vi er 25 lande, og at vi nu fortsætter sammen. De 10 nye lande, som har sluttet sig til os, har vist os, at det er muligt at gribe strukturelt ind, og at man skal have mod til at fastholde sit synspunkt for at nå målsætningerne på lang sigt, nemlig fred, velfærd og et godt socialt klima. Lad den vej, de er gået, tjene os som eksempel, og lad os arbejde videre på at bevare en balance i Europa mellem behovet for et velfungerende marked og befolkningens ønsker. 
Katiforis (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i dag er et passende tidspunkt til at se på vores økonomiske politik ud fra en bredere synsvinkel, se direkte på Europas fortid med 15 medlemmer af EU og på fremtiden med 25.
Den første grundlæggende ting, der er værd at bemærke, er, at vi i EU ikke har noget retsgrundlag for en fælles, en virkelig fælles, økonomisk politik, fordi EU ikke har beføjelse til at udforme, kun til at koordinere medlemsstaternes økonomiske politik. Denne opsplittelse af den økonomiske politik er ikke noget, der giver resultater under de omstændigheder med globalisering, som vi oplever i dag. Den anden ting er, at vi har brug for et større strategisk initiativ, som kan mobilisere kræfterne i den europæiske økonomi. Den tredje ting er, at europæisk økonomi ud over et større strategisk initiativ også har brug for et større strategisk mål.
De 10 nye landes tiltrædelse giver os chancen for at tage det større initiativ, som kan inspirere vores indsats. De østeuropæiske landes økonomier kan blive drivkraften i den nye europæiske økonomi, hvis blot vi i det gamle Europa har mod og inspiration til at gøre, som de gjorde i USA, og markere afslutningen på den kolde krig med en form for Marshall-plan for Østeuropa, som de gjorde i USA efter afslutningen på Anden Verdenskrig.
Hvad det store mål angår, fik vi det i udkastet til den nye europæiske forfatning, som i den grundlæggende artikel 3, for første gang i traktaternes historie, opstillede fuld beskæftigelse som et af EU's objektive mål, samtidig med at Den Europæiske Centralbanks krav om, at målet om prisstabilitet fik samme status, blev afvist. Det sidste punkt er vigtigt, og det må vi holde fast i, men det er ikke vigtigere - det er aldrig vigtigere - end målet om fuld beskæftigelse, som var et grundlæggende element i den gamle europæiske model, og desværre hørte jeg Dem ikke nævne fuld beskæftigelse i Deres gennemgang af den europæiske model, hr. kommissær, selv om jeg fulgte nøje med. Denne model er vi nødt til at genindføre, så vi kan bringe Europa tilbage på den rette vej til genopbygning. 
Reiljan, Janno (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, denne udvidelse af EU er et historisk forsøg på at få lande med meget forskellige økonomiske udviklingsniveauer til at arbejde sammen uden forhindringer og med stor effektivitet. Hvis denne opgave skal løses tilfredsstillende, kræver det, at der skabes en model for bæredygtig globalisering, der kan stoppe de stigende spændinger, uoverensstemmelser og konflikter, der har ledsaget ophævelsen af de tidligere grænser. Inden for de næste fem år vil alle EU-institutioner, herunder Parlamentet, blive konfronteret med hidtil ukendte udfordringer i forhold til den økonomiske politik.
For det første bør der findes en afbalanceret løsning vedrørende harmoniseringen af konkurrencevilkårene for virksomhederne i lande med forskellige økonomiske udviklingsniveauer. Det er klart, at de lande, der har et lavere indkomstniveau, ikke vil være i stand til at investere lige så meget i social sikring, sundhedspleje, miljøbeskyttelse og andre sociale aktiviteter som de mere velstående lande. En lavere arbejdsmarkedsbeskatning vil dog give virksomhederne en konkurrencemæssig fordel på kort sigt, hvilket skaber utilfredshed blandt virksomhederne i lande med et højere beskatningsniveau. Overførslen af virksomheder til regioner med en lavere skattebyrde destabiliserer de mere avancerede samfund. At finde en balance, der tilgodeser alle parters interesser ligeligt, vil selv med et solidt greb om den økonomiske politik og udpræget politisk snilde kræve en betydelig indsats fra Europa-Parlamentets side i de kommende år.
En anden udfordring er efter min opfattelse, at en række lande med meget forskellige udviklingsniveauer inden for de offentlige infrastrukturer skal tilpasses de bestemmelser, der gælder for Den Økonomiske og Monetære Union. De nye medlemmer, som har kæmpet sig ud af den tidligere planøkonomi, skal nu foretage enorme investeringer for at modernisere infrastrukturerne inden for uddannelse, videnskab, sundhedspleje, miljøbeskyttelse, indre sikkerhed og retssikkerhed. Disse investeringer vil kunne finansieres, hvis man kan hæver skatter og afgifter uden at sætte sig ud over de grundlæggende bestemmelser i stabilitets- og vækstpagten. Men det vil skade virksomhedernes konkurrenceevne, der i forvejen er svag, fordi de stadig befinder sig i en opbygningsfase. Infrastrukturinvesteringerne kan også finansieres ved hjælp af låntagning og øget budgetunderskud og statsgæld, men det vil være i modstrid med de grundlæggende betingelser for indførelsen af en fælles valuta. Det betyder, at hvis betingelserne for at blive optaget i den fælles valuta såvel som behovet for at bevare virksomhedernes konkurrenceevne tilgodeses fuldt ud, er det ikke muligt at foretage de nødvendige udviklingsinvesteringer. Det vil igen true udviklingens bæredygtighed og være ensbetydende med at leve på bekostning af nationens fremtid. En styrkelse af enheden i EU ...
Podobnik (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der er mange vigtige rum i vores fælles europæiske hjem. Der er politiske, økonomiske, kulturelle og åndelige rum såvel som sociale rum. Jeg er overbevist om, at Europas sociale og økonomiske model er yderst vigtig for ikke at sige afgørende for samhørigheden i EU. Denne model kan i korthed beskrives som en metode til at forlige konkurrence og solidaritet.
Ifølge videnskabelige data fra Pew Global Survey om både øst- og vesteuropæeres opfattelse af markedet og de sociale ordninger, som det offentlige skal sikre, hersker der enighed på mange områder. Derfor stiller borgerne i de 10 nye lande, herunder borgerne i Slovenien, sig i dag i det væsentligste to spørgsmål. Er den tidligere europæiske sociale og økonomiske models dage talte? Og vil den europæiske sociale markedsbaserede model overleve i et EU med 25 stater? Jeg mener, at den vil overleve, den skal overleve. Den vil selvfølgelig skulle tilpasses en mængde ændringer, f.eks. negative demografiske tendenser, øgede sundheds- og pensionsomkostninger såvel som en mere ligevægtig repræsentation af begge køn på arbejdsmarkedet.
Jeg vil gerne henvise til indholdet af en rapport, som en ekspertgruppe under ledelse af Jacques Sapir har udarbejdet for Kommissionen, og hvoraf det klart fremgår, at midlerne fra Den Europæiske Samhørighedsfond bør omfordeles til tiltrædelsesstaterne. De vil således blive tilgængelige for de folk, der har mest brug for dem. Jeg er overbevist om, at EU bør tilbyde tiltrædelseslandene samme betingelser som under de tidligere udvidelsesrunder. Hidtil er de oprindelige medlemmer ærlig talt blevet prioriteret ved tildelingen af bevillinger. 
Szabó (PSE ).
   - Mine damer og herrer, den europæiske arbejdskraft er dyr. Det anføres til tider som et negativt aspekt, som en faktor, der forringer konkurrenceevnen, og dog er det en udmærket ting. Det sikrer anstændige levevilkår for arbejdsstyrken, for de dele af befolkningen, der ikke længere eller endnu ikke er erhvervsaktive, såvel som for alle, der midlertidigt er uden arbejde. Prisen er selvsagt en vigtig faktor, hvad angår konkurrenceevnen, men kun én faktor, idet den anden er kvalitet. Det er grunden til, at vi med stor tilfredshed konstaterede, at det med Lissabon-strategien i 2000 blev fastslået, at det europæiske økonomiske og sociale systems fremtid står og falder med, hvorvidt det lykkes at gøre Europa til den mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi inden 2010. Men nøglen hertil er uddannelse, faglig uddannelse, livslang læring såvel som forskning og udvikling.
Vi befinder os nu i 2004. I forsknings- og udviklingskapløbet er afstanden op til USA blevet endnu større. Harmoniseringen af de europæiske staters undervisningspolitik er fortsat meget begrænset, og begrebet livslang læring er ikke blevet udbredt så hurtigt, som det burde. Resultatet er, at USA øjensynligt er på vej ud af recessionen, og at Fjernøstens dynamiske økonomiske vækst baseret på billig arbejdskraft fortsætter, mens Europa fortsat stagnerer. Det europæiske sociale system er en værdi, vi bør bevare, men den europæiske økonomi er mindre og mindre i stand til at tilvejebringe de finansielle midler hertil. Det ville ikke være godt, hvis vi stod hjælpeløse over for denne situation uden at vide, hvad vi skulle stille op, men det ville være endnu værre, hvis vi kunne se en udvej, men ikke anstrengte os ret meget for at følge den.
Mine damer og herrer, den ungarske nation havde en passioneret digter, Sándor Petőfi, der opildnede nationen til handling under revolutionen i 1848 med disse ord: "I dag er det rette tidspunkt, men i morgen kan det være for sent". De kommende fem år vil givet ikke være det rette tidspunkt for Europa, men måske vil det heller ikke være for sent. Lad os videregive dette til vores efterfølgere, der samles den 19. juli. Deres fornuft, viljekraft og samarbejdsevne vil være afgørende for, om det bliver muligt at vende den ugunstige tendens, eller om den europæiske sociale model blot skal forblive et sympatisk eksperiment, der er dømt til at slå fejl på grund af manglende økonomisk støtte. 
Libicki (UEN ).
   - Hr. formand, jeg har den ære at tage ordet i Europa-Parlamentet som et af de første polske medlemmer og det første medlem, der repræsenterer Wielkopolska . Mine kolleger og jeg er i færd med at opstille de grundlæggende mål for vores indsats i EU.
Vores første mål er et suverænt Polen. Vi mener, at Polens suverænitet vil være bedre sikret inden for EU end udenfor. Vi ønsker et stærkt og suverænt Polen i et stærkt Europa. 
Vores andet mål vedrører økonomien. Vi er overbevist om, at medlemskabet af EU giver os en mulighed for økonomisk udvikling, der ikke var tilgængelig for os uden for EU. Det er derfor vigtigt, at EU's økonomiske politik fremmer den fri konkurrence. Derudover bør den økonomiske politik tage udgangspunkt i den solidaritet, der er et centralt princip i EU. Det vil muliggøre en udvikling i de fattigere nye medlemsstater. Det er også grunden til, at vi ønsker at fastholde Unionens budget på det nuværende niveau og modsætter os nedskæringer, og det er grunden til, at vi kræver strukturinvesteringer i de nye medlemsstater.
Jeg henvender mig til Dem som polak og som borger i Wielkopolska . Det var i dette område, i Gniezno, kejser Otto III og kardinal Robert på vegne af pave Sylvester II mødtes med Polens hersker, Boleslaw den Tapre, i år 1000. Ved overgangen til det 10. århundrede drøftede de Europas anliggender i netop dette område nær St. Wojciechs grav. Inspireret af dem tror vi, at det også i dag er muligt at opbygge et lykkeligt og fredeligt Europa i Guds navn og den kristne tradition.
Befolkningen i min hjemegn, Wielkopolska, har altid været kendt for deres store foretagsomhed og arbejdsomhed. Borgerne i Poznan, Kalisz, Leszno, Pila, Konin, Gniezno, Wrzesnia, Gostyn, Koscian, Rawicz, Ostrow, Kolo, og mange andre byer og landsbyer i Wielkopolska vil gøre alt, hvad der står i deres magt, for at sikre, at Polen opnår succes. Vi ønsker succes for os selv og for det ekstremt høje antal unge i Polen. Mit land har for nylig registreret den største stigning i antallet af studerende i Europa. Antallet af studerende er seksdoblet inden for de seneste år. Det er for disse unge polakkers skyld, at vi kæmper for et stærkt Polen i et stærkt Europa. 
Őry (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, den fri bevægelighed for arbejdstagerne er en af de grundlæggende europæiske rettigheder. Arbejdstagernes mulighed for at bevæge sig frit er vigtig både for arbejdstagerne og for erhvervslivet. Arbejdstagernes fri bevægelighed sikrer både Unionens konkurrenceevne og vedvarende vækst, men kan ikke adskilles fra socialsikringsspørgsmålet. Hvad angår det sociale sikkerhedsnet, tillader EU's regelværk ikke forskelsbehandling af arbejdstagere på grund af deres statsborgerskab.
Et af de vigtigste mål for Unionen efter udvidelsen til 25 medlemsstater er at forbedre konkurrenceevnen betragteligt og derved kolde trit med EU's vigtigste konkurrenter, USA og Japan. Dette mål indgår i Lissabon-strategien fra 2000 og bør spille en central rolle i den nærmeste fremtid inden for den nationale lovgivning såvel som i Europa-Parlamentet. Men det vil kun lykkes os at gennemføre Lissabon-strategien korrekt, hvis vi øger både beskæftigelsen og arbejdsstyrkens mobilitet betragteligt. Desværre er denne ret lovende proces stødt på grund inden for de seneste måneder, og de røster, der på grund af en eller anden irrationel frygt ønsker at udsætte den fri bevægelighed for arbejdstagere, er blevet stærkere.
Vi har alle stiftet bekendtskab med arbejdsmarkedsundersøgelser af den forventede tilstrømning af arbejdstagere fra de 10 nye medlemsstater. Disse data viser, at knap en procent af den erhvervsaktive befolkning forventes at finde beskæftigelse i andre medlemsstater i de kommende fem år. Panikken er derfor fuldstændig ubegrundet. De nye medlemsstater, herunder Ungarn, vil selvfølgelig overholde bestemmelserne i tiltrædelsesaftalerne, men forventer at de gældende arbejdsmarkedsbegrænsninger ikke understøttes af ureflekterede fordomme og frygt.
Bestemmelser udarbejdet under hensyntagen til stabiliteten i enkeltlande bør altid tage udgangspunkt i specifikke undersøgelser, og spørgsmålet om den forventede indvandring af arbejdstagere fra de nye medlemslande bør behandles på et individuelt grundlag. Vi er principielt imod en tilgang, hvor der ikke skelnes mellem de forskellige nye medlemsstater. Vi har alle gensidig interesse i at sikre en optimal udnyttelse af den uddannede arbejdsstyrke og de strategiske fordele ved et fleksibelt arbejdsmarked og således opnå den største vækst i verden. 
Berès (PSE ).
   - Hr. formand, og nu til det sociale Europa! Jeg tror, at hvis vi ønsker, at denne festlige begivenhed med udvidelsen bliver en rigtig fest i de kommende år, bør vi indfri borgernes forventninger. De forventer et socialt Europa, en økonomisk og social model, der bliver rygraden i EU, og de forventer beskæftigelse til alle.
Det er derfor nødvendigt med tre overordnede overvejelser. For det første er der spørgsmålet om, hvordan vi fremover kan skabe merværdi i EU. Dette skal EU overveje og tænke på fremtidens arbejdspladser. Det vil være lokale arbejdspladser. Det er arbejdspladser, der ikke findes i dag, og som hænger sammen med livskvalitet og personlige tjenester. Det er også nødvendigt med en evne til at håndtere de finansielle og investeringsmæssige kredsløb. I det, som i går blev kaldt "det gamle Europa", som i dag er en del af det nye EU med 25 medlemmer, er der stor frygt for virksomhedsflytninger. Vi ved imidlertid allerede, at der i de 10 lande, der netop er blevet medlemmer, også er frygt for, at der sker en hjerneflugt til Vesten, og at virksomhederne flygter længere mod Øst mod Kina og Indien. Spørgsmålet om virksomhedsflytningerne skal vi altså løse i fællesskab ved at samle vores kræfter om forskning og ved at forkaste nationale politikker, der sigter mod at reducere indsatsen på forskningsområdet.
Vi bør også iværksætte reelle strategier for industripolitikken. I 1990'erne gjorde vi det inden for bilindustrien, og det er grunden til, at EU i dag stadig har seks bilproducenter, på et tidspunkt hvor alle troede, at den voldsomme stigning i Japan ville give de europæiske industrier nådestødet. Vi bør genskabe denne evne til at forene kræfter eller give Unionen kræfter.
Det andet store område er området for rettigheder. Der vil ikke være samhørighed i Europa eller en veletableret økonomisk og social model, hvis der udelukkende er fri bevægelighed for varer, og hvis der ikke, som vi har fastslået i chartret, er rettigheder for alle, hvilket vedrører virksomhedernes sociale ansvar eller en faglig social sikkerhedsordning. Endelig får vi brug for en reel solidaritet om et budget, der ikke kan være en del af den beskedne sum på 1 % af BNI, som nogle ønsker at pålægge os. Men der kan ikke være budgetmæssig solidaritet uden skattemæssig solidaritet.
Siekierski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, udvidelsen af EU fra 15 til 25 medlemsstater vil uvægerligt medføre ændringer af EU's økonomiske, administrative og sociale strukturer. Det gennemsnitlige bruttonationalprodukt pr. indbygger er lavere. Arbejdsløsheden er steget, og samfundet bliver mere splittet. Antallet af fattige er steget mærkbart. Der er flere mindre udviklede regioner, og disse regioner kræver støtte fra Unionens budget.
Samtidig er der dog sket en meget positiv udvikling på flere områder. Vores fælles marked er blevet større. Den interne konkurrenceevne er steget, hvilket vil forbedre vores konkurrenceevne udadtil. De strukturelle og økonomiske ændringer i de 10 nye medlemsstater åbner store udviklingsmuligheder. En såkaldt babyboomgeneration er ved at indlede sit produktive voksenliv i Polen. Størstedelen af disse unge er veluddannede borgere, der er parate til at tage den moderne økonomis udfordringer op. En yngre generation af europæere, der er åbne for nyskabelser og fremskridt, er vores vigtigste ressource. Det sociale Europa indebærer restriktioner for det økonomiske Europa. Det forringer økonomiens konkurrenceevne. Det er dog ikke ensbetydende med, at vi skal give køb på Europas sociale traditioner, som er så vigtige for vores borgere. Det behøver ikke nødvendigvis hindre forsøgene på at finde nye udviklingsredskaber.
Jeg blev for nylig bedt om at beskrive, hvilke associationer EU gav mig, hvilke bygninger, monumenter, historiske begivenheder og resultater jeg forbandt hermed. Jeg svarede, at Europa godt nok har flotte bygninger, storslåede monumenter og skønne kapitler i sin historie. Jeg sagde, at Europa har skabt vidunderlige traditioner og resultater, men at jeg især forbinder Europa med de værdier, det har udviklet og tilbyder verden. Disse værdier er demokrati, menneskerettigheder og sikkerhed for den enkelte borger, herunder økonomisk og social sikkerhed. De bør stå som de grundlæggende forudsætninger og retningslinjer for EU's filosofi og udvikling. 
Falbr (PSE ).
   - Som tidligere fagforeningsleder ønsker jeg at give udtryk for min glæde over, at det sociale charter er blevet indføjet i udkastet til en europæisk forfatning, eftersom det var en af de ting, jeg kæmpede for, dengang jeg var medlem af Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisations bestyrelse. Jeg tror ikke, de 15 lande bør være bekymret for, at de 10 nye vil dræne dem finansielt. Størstedelen af tiltrædelseslandene er bevidste om, at de skal klare sig selv, sådan som Den Tjekkiske Republik har gjort det. Hvis vi tager den østlige del af Tyskland, der er blevet postet milliarder af D-mark i, og sammenligner den med Den Tjekkiske Republik, kan vi ikke se nogen væsentlig forskel. 

Hr. formand, jeg kan tale spansk.
Som gammel fagforeningsleder vil jeg gerne sige, at vi er tilfredse med, at socialpagten er med i forfatningsudkastet.
Jeg synes ikke, at de 15 lande skal være bange for, at der går mange penge til de lande, der nu er blevet medlemmer, for de fleste af disse lande er nødt til at hjælpe sig selv, som Den Tjekkiske Republik har gjort det. Hvis vi sammenligner situationen i den østlige del af Tyskland - som modtog kæmpestore DM-indsprøjtninger - og situationen i vores republik, er der ikke nogen større forskel.
Der er dog noget, der burde gøre de 15 lande nervøse, og det er risikoen for, at der opstår et område med social og økonomisk dumping. Ifølge mange af vores liberale politikere vil vores lande blomstre op, hvis vi omdanner dem til områder med disse karakteristika.
De siger, at vi bør fastholde disse komparative fordele så længe som muligt. Vi er ikke enige. Vi er imod, at den europæiske socialstat bliver afviklet, for det er netop det, der tiltrækker os mest ved den.
Jeg vil gerne anmode vores kolleger fra de gamle medlemsstater om opmærksomt at følge den seneste tids anslag mod fagforeningerne og anslagene i Slovakiet, hvor man ønsker af afskaffe loven om trepartssystemet.
Jeg synes også, at det er nødvendigt at sikre, at der ikke i vores lande sker det, som så ofte sker, nemlig at der findes love, men at de ikke anvendes.
Marini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det glædede mig, at kommissæren i dag - her i valgperiodens afsluttende fase - endnu en gang kraftigt understregede nødvendigheden af - sådan som taleren før mig mindede om - at en af hovedmålsætningerne bliver at forsvare den europæiske måde at leve på.
Der var en liberalistisk vind og en enhedstankegang, som lod til at ville fjerne den retfærdighedsopfattelse, der giver politikken værdighed i Europa og i vores lande. Jeg er glad for, at kommissæren gentog dette punkt. I Italien er der en lille bog, som er fint debatindlæg af kommissionsformand Prodi, og som kan fås i boghandlerne. Den hedder - "Drømmen og valgene" - og her står der, at denne måde at leve på er den, som de store socialdemokratier og den kristne tankegang i Kirkens sociale doktrin har skabt i de europæiske lande siden starten af det 20. århundrede med forskellige politiske erfaringer. I dag er vi faktisk forskellige. Dette bør efter min mening være en hovedmålsætning, og om 20 år bliver vi ikke bare husket for vores historie, for vores kristne rødder og for vores smukke byer, men også for at have skabt en af historiens mest avancerede modeller for forbindelserne mellem mennesker.
Til sidst vil jeg gerne netop her i dag, hvor valgperioden er ved at være slut, give udtryk for en bekymring, nemlig at der netop i den forbindelse er en udbredt mangel på regler og en udbredt usikkerhed i de unges arbejde. Vi skal naturligvis forsvare fremskridtet, men vi skal passe på, at det ikke går ud over de unges sikkerhed! Jeg vil ønske god arbejdslyst til vores efterfølgere her i Parlamentet. 
Myller (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, i Deres indlæg henviste De til Finland, Sverige og Danmark som eksempler på denne europæiske økonomiske og sociale model. Disse landes høje sociale velfærd kan i vid udstrækning tilskrives en omfattende beskatning, herunder virksomhedsbeskatning samt beskatning af kapital og indkomst. Det er sådan, man skaber en levedygtig offentlig sektor.
Det er nu vores fælles opgave at forhindre en konkurrence på beskatningsområdet, som bl.a. vil kunne underminere grundlaget for disse europæiske velfærdsstater. Denne form for europæisk velstand er også baseret på trepartsaftaler - vi har netop hørt, hvilke problemer visse lande har på dette område - såvel som gode arbejdsmarkedsrelationer og det faktum, at spørgsmålene drøftes, og der indgås varige aftaler, hvilket skaber en afbalanceret vækst. Vi må også sikre, at det fremtidige direktiv om tjenesteydelser, som det nye Parlament skal drøfte efter valget i juni, ikke på nogen måde fremmer dumping, som tidligere omtalt, men sikrer overholdelsen af de lovgivningsmæssige og administrative bestemmelser i det land, hvor tjenesten ydes.
Miljøbeskyttelse skaber også vækst og stabilitet. Vi bør virkelig sikre, at vi får en bæredygtig vækst, så vi også kan overskue fremtiden. Vi ønsker ikke at opbygge et EU med kortsigtet profit. Vi bør nødvendigvis skabe en bæredygtig vækst, hvor miljøet spiller en absolut central rolle. 
Bonnici (PPE-DE ).
   - Hr. formand, efter at have tilbragt det sidste år som observatør i Europa-Parlamentet er det virkelige en ære for mig i dag for første gang at tage ordet i denne forsamling efter mit land, Maltas, formelle tiltrædelse.
Jeg har i det forløbne år deltaget i arbejdet i flere udvalg, især Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål og Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme. Jeg har fulgt mange drøftelser og også bidraget på forskellige måder, bl.a. i form af et ændringsforslag, der formelt blev stillet af et andet medlem af Parlamentet. Dette ændringsforslag til den tredje samhørighedsbetænkning blev vedtaget i udvalget og derefter på plenarmødet. Det er et sigende eksempel på de muligheder, tiltrædelseslandene har fået for at deltage i og påvirke beslutningsprocessen allerede inden deres tiltrædelse. Det er også et udmærket eksempel på den imødekommende holdning, Europa-Parlamentets medlemmer har udvist over for observatørerne.
Jeg nævte tidligere samhørighedsbetænkningen. Hvordan kan man bedre belyse Europas økonomiske og sociale model end gennem dette emne? Tanken om at række en hjælpende hånd til regioner og lande, der sakker agterud i forhold til de øvrige områder i Unionen, er et udmærket eksempel på den reelle solidaritet, der udgør en så grundlæggende del af EU. Hvis man skulle forklare, hvad der især kendetegner den europæiske økonomiske og sociale model, ville man afgjort nævne støtten til samhørighed og bæredygtig udvikling under behørig hensyntagen til EU-borgernes livskvalitet. Det er vigtigt at fremme den økonomiske vækst i Europa, så vi kan skabe bedre job og højere levestandard. Men det er også vigtigt at sikre en retfærdig fordeling af denne indkomst.
Dette er min første og sandsynligvis også sidste tale i Europa-Parlamentet, eftersom jeg er blevet udnævt til en stilling i Revisionsretten. Jeg vil ikke deltage i afstemningen om dette emne i morgen, eftersom jeg ikke mener, at man bør deltage i beslutningstagningen, når man er direkte involveret i det pågældende emne.
Jeg vil slutte af med nogle få ord på maltesisk.

 I dag kan vi virkelig sige, at vi har indtaget vores plads i Europa. Maltas borgere er nu også en del af dette meget videre projekt, der vil sikre hele Europa et endnu større udbytte. 
Vella (PSE ).
   - Hr. formand, den nuværende europæiske økonomiske og sociale model har desværre ikke givet de ønskede resultater. I tilslutning hertil vil udvidelsen kunne lægge yderligere pres på systemet og skabe nye forskydninger og uventede ændringer i beskæftigelsesmønstrene og den sociale samhørighed. Arbejdsløshed og ustabile ansættelsesformer er en svøbe, der fortsat plager EU til trods for de mange handlingsplaner og initiativer til økonomiske og sociale reformer, der er iværksat i tidens løb. Fattigdommen findes stadig hos os, og vores socialsikringsordninger er truede. Hvis man dertil føjer nogle af globaliseringens negative følger, bliver det samlede billede mindre fortrøstningsfuldt.
Virkelig social stabilitet og velstand er ikke mulig, hvis der er arbejdsløshed, hvis indvandring truer de eksisterende job og konkurrenceevnen gradvist forringes, fordi den makroøkonomiske politik, skattelovgivningen og diverse begrænsninger ikke er tilpasset de faktiske forhold.
Det bør først og fremmest slås fast, at eventuelle korrigerende foranstaltninger på ingen måde må forringe den nuværende sociale beskyttelse. Ideelt set bør vi fremover gøre den europæiske økonomiske og sociale model mere fleksibel i sin anvendelsesform. Det samme gælder for den europæiske monetære politik og beskatningspolitik. Det bør være muligt at nå frem til en løsning, hvor man kan forlige fleksibilitet og retfærdighed i forhold til konkurrencen, og hvor den sociale markedsøkonomi i mindre grad vil være præget af det fri marked og i højre grad af det sociale aspekt.
Det udvidede EU omfatter en hel række forskellige regionale og subregionale socioøkonomiske scenarier. De er alle særegne og kræver alle skræddersyede handlingsplaner, der kan bidrage til at tiltrække investeringer, skabe job, opretholde konkurrenceevnen, tiltrække nye vækstsektorer og samtidig sikre social stabilitet og bæredygtig økonomisk vækst.
Når man som jeg kommer fra den mindste medlemsstat, som er en østat, er man meget bevidst om, at økonomiske og sociale politikker, der gennemføres over én kam i hele EU, ikke nødvendigvis fører til de ønskede resultater i form af jobskabelse eller forbedring af borgernes levevilkår. Jeg er derfor overbevist om, at EU's fremtidige økonomiske og sociale model kun vil blive en succes, hvis den er opbygget til at sikre fleksibilitet og kan tilpasses særlige områder og vilkår, og hvis gennemførelsen heraf er tilstrækkelig fleksibel til at kunne fungere i forskellige socioøkonomiske scenarier. Kun i så fald vil vi virkelig kunne håbe på yderligere jobskabelse, bedre levevilkår, større velfærd, større social samhørighed og større stabilitet inden for det fremtidige udvidede EU.
Manninger (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det er mig en stor glæde, at jeg nu kan tale som fuldgyldigt ungarsk medlem af Europa-Parlamentet. Allerede for 20 år siden betragtede repræsentanterne for Ungarns Nationale Parti et nært fællesskab med landene i den vestlige del af Europa som deres hovedmålsætning. I løbet af de sidste 15 år har vi dog lært meget. De endnu ikke fuldstændig fuldførte politiske, økonomiske og sociale ændringer er ret interessante.
Vi bør arbejde hen imod en situation, hvor en stadig større del af befolkningen i Ungarn - og tiltrædelseslandene i øvrigt - ikke blot betragter medlemskabet af EU som en nødvendig løsning, men som noget, der virkelig bidrager til at give dem en sikker fremtid. Vi må skabe en økonomi, hvor der ikke kan dukke elementer op, der kan forvride konkurrencen, men som samtidig giver tiltrædelseslandene, herunder Ungarn, mulighed for at nå op på siden af de øvrige lande.
Det er vigtigt, at mindre landsbyer selv i de dårligst stillede landområder bliver i stand til at holde på deres befolkning. Der bør ikke kun tages hensyn til de vanskeligheder, der er forbundet med lukning af industrivirksomheder, men også til de ulemper, der er forbundet med omstillingen af landbrugsproduktionen og endog turismen. I Ungarn kræver Balatonsøen og det omkringliggende område f.eks. udvikling og finansiel støtte, fordi der ud over de europæiske hovedfærdselsårer også er behov for at udbygge det øvrige vejnet gennem anlæggelsen af en nord-syd-akse i den vestlige og centrale del af Ungarn. Vi kan sige, at vi er klar til at blive medlem af EU, men flere væsentlige økonomiske og sociale ændringer er nødvendige.
Ungarns andet politiske parti taler om modernisering. Jeg tror ikke, det længere er moderne at reklamere for moderne socialisme her i EU-institutionerne, og heldigvis er der ingen, der taler om det længere. Vi tilslutter os tanken om at udvikle en videnbaseret økonomi og it-adgang. Vægten bør dog især lægges på at forvalte de ulemper, der er forbundet med globaliseringen, skabe flere job og give tiltrædelseslandene mulighed for at nå op på siden af de øvrige lande, samtidig med at den sociale models vigtigste elementer bevares. Tiltrædelsen vil kun blive en succes, hvis de nye lande får mulighed for at indhente de nuværende medlemmer. Det ønsker vi at tage del i. 
Andersson (PSE ).
   - Hr. formand, EU's økonomiske og sociale politik er vigtig, og den europæiske model bygger på en balance mellem vækst, faglige rettigheder, gode arbejdsmarkedsvilkår og bæredygtig udvikling. Vi skal sætte fart i denne politik. Hvad angår vækst, skal vi sætte vores lid til f.eks. forskning og udvikling, uddannelse af arbejdsstyrken og investeringer.
Det er mindst lige så vigtigt, at fagforeningerne har indflydelse på udviklingen på de enkelte arbejdspladser og dermed opnår et bedre arbejdsmiljø. Det er lige så vigtigt, at udviklingen er bæredygtig på lang sigt. Jeg er optimist. Jeg tror, at udvidelsen kan være positiv, ikke kun for de nye lande, men for hele EU, herunder de af os, som har været medlem af Parlamentet og medlem af EU i nogen tid. Jeg tror, det kan blive en succes, en -situation.
Jeg kommer selv fra Østersøområdet og bor i Sverige. Jeg tror, at væksten kan øges ved en stigning i handelen på tværs af Østersøområdet. Det er derfor vigtigt, at vi ikke konkurrerer med hinanden gennem social dumping, dårligere arbejdsvilkår eller skattedumping, der undergraver velfærdssystemerne, men at vi holder fast i et højt niveau af rettigheder på arbejdsmarkedet og i velfærdssystemerne.
Når vi investerer, skal vi gøre det i ny, ren teknologi, der også skaber bæredygtig udvikling og giver plads til langsigtet - ikke kun kortsigtet - udvikling. Jeg er optimistisk, men en sådan optimisme afhænger af, at der holdes fast i balancen i den sociale model. 
Šlesere (PPE-DE ).
   - Letland er stolt over at være et fuldgyldigt medlem af EU's familie af nationer og stolt over, at vi i fællesskab kan gøre en indsats til fordel for hele Europa. Vi har arbejdet hen imod dette mål i 15 år. Vi er nået langt og har skabt og udviklet en økonomi og en socialpolitik. Vi er dog også stødt på forskellige problemer, som bliver særligt relevante i forbindelse med den fælles europæiske økonomiske og sociale politik.
Et af disse problemer er den demografiske krise, der gør sig gældende i hele Europa. De statistiske data viser klart, at der over hele Europa er indtrådt en såkaldt demografisk vinter, og spørgsmålet er følgelig, hvem vi så skaber og bygger dette skønne, forenede og velstående Europa til. Der er ikke noget entydigt svar på dette spørgsmål, og det afhænger ikke udelukkende af den økonomiske og sociale politik, fordi det også er et spørgsmål om værdier.
Selv med en optimal og ligevægtig opbygning vil beskæftigelsespolitikken, den sociale sikring, pensionssystemet, ligestillingen og de sociale ydelser ikke være perfekte, hvis de ikke er baseret på grundlæggende samfundsværdier - på etiske og moralske principper. Kun en harmonisk og sund familie kan sikre, at disse sociale værdier bibringes hver enkelt borger og hvert enkelt barn. Derfor bør der tages hensyn til familiernes behov, og de bør udgøre drivkraften i alle initiativer på det økonomiske og socialpolitiske område.
Letland er opmærksom på den trussel, den demografiske krise udgør, og Letlands regering prioriterer derfor nu familiernes og børnenes velfærd. Vi opfordrer Europa til at træffe tilsvarende foranstaltninger, fordi det er vores eneste mulighed for at takle de sociale problemer, der truer hele Europa, og som er forbundet med den demografiske krise og den uundgåelige aldring af befolkningen og den erhvervsaktive befolknings stigende forsørgerbyrde.
Økonomisk og social velfærd kan ikke imødeses uden velfærd for familierne i hele Europa, fordi børnenes velfærd afhænger af familiernes velfærd, og det er grundlaget for et stærkt, sikkert og rigt Europa. Jeg vil derfor i dag opfordre alle her til, hver gang De drøfter et emne, der har forbindelse til den økonomiske og sociale politik, at være særligt opmærksomme på vores samfunds grundlæggende værdi og grundlag, nemlig familien. 

Fico (PSE ).
   - Mine damer og herrer, det er i dag første gang, parlamentsmedlemmerne fra de nye EU-medlemslande har mulighed for at give deres mening til kende. Det er en skam, at disse tilkendegivelser kun når en så lukket kreds. Ikke desto mindre er det mig selvfølgelig en ære at tage ordet her i Europa-Parlamentet.
Jeg kommer fra Slovakiet, der i lighed med de øvrige nye EU-medlemsstater har undergået kolossale ændringer i de sidste 15 år. Der er tale om ændringer, det ofte tog årtier at gennemføre i de mere avancerede demokratier. Disse ændringer har været meget smertefulde og har medført stor ulighed og social uretfærdighed. Vi er et levende bevis på, at hvis man ignorerer markedsøkonomiens sociale aspekt såvel som de forsøgsmæssige reformers følger for befolkningen og i for høj grad sætter sin lid til markedets egne regulerende mekanismer, er det et hundrede procent sikkert, at resultatet bliver enorme forskelle i levestandard og enorme forskelle regionerne imellem.
Jeg synes, at vi har fejret EU's udvidelse tilstrækkeligt med fyrværkeri og receptioner. Vi må ikke glemme, at Unionen nu omfatter lande, hvor gennemsnitsindkomsten ligger på omkring 160 euro og gennemsnitslønnen på omkring 360 euro om måneden. En fuldstændig gennemførelse af den europæiske økonomiske og sociale model kan meget vel fungere som en nødbremse for visse medlemsstater. Vi kan selvfølgelig have væsentlige forbehold over for denne model, men det er vanskeligt, for ikke at sige umuligt, at skabe mere socialt retfærdige og fremsynede modeller. Vi ønsker at bruge vores erfaringer fra de sidste 15 år til så konstruktivt som muligt at bidrage til denne models gennemførelse. Vi ønsker ikke at blive en del af Europa, hvis eneste aktiv er lave lønomkostninger og ringe socialsikring.
De fastlagte begrænsninger af den fri bevægelighed for arbejdstagere har ikke bidraget positivt til at forsvare den europæiske økonomiske og sociale model. Det er vigtigt at slå fast, at der ikke vil komme flere "bidrag" af denne art, og at lighed og solidaritet ikke udelukkende er termer, der anvendes i fine brochurer om EU, men en virkelig del af det europæiske værdisæt.
Ribeiro (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, nu, hvor vi alle kommer med erklæringer og gør vores indsats op, vil jeg bruge mine sidste minutter i denne valgperiode til at komme med mine egne kommentarer til dette spørgsmål. Tiden er knap, men det er besværet værd. Det er især besværet værd at hindre, at den såkaldte økonomiske og sociale model bliver en indholdsløs frase, en hul demagogisk bælg, en hul skal, som vi har fjernet alt levende væv fra. Principperne og værdierne er netop dette levende væv, og de skal omsættes i praksis. Vi har kæmpet for dem, det er ikke foræringer, som vi skal tage taknemmeligt imod. Vi skal kæmpe for at beholde dem og sikre, at de ikke bliver nedbrudt langsomt, men sikkert.
For at sætte dette ind i en historisk kontekst vil jeg komme med et eksempel fra Portugal. I årtier var vi udelukket fra den såkaldte europæiske model. For 30 år siden opnåede vi takket være "revolutionen den 25. april" social sikring, reformer, arbejdsløshedsunderstøttelse og minimumslønninger. Vi vandt retten til sundhed og uddannelse, og den blev knæsat i forfatningen. Arbejdet på landet, på havet, på fabrikkerne og i den tredje sektor blev værdsat. Vi fik offentlige serviceydelser, vi fik knyttet den offentlige og private sektor samt andelsbevægelsen sammen, med størst vægt på den kollektive interesse og den demokratiske ret til at kontrollere økonomien og ikke omvendt. Det var ikke længere politisk muligt ved hjælp af forskellige former for beskyttelse at skabe betingelser for, at der kunne opstå stærke private økonomiske koncerner. Senere, især efter 1986, blev den nominelle konvergens prioriteret, om end der kunne konstateres divergens og asymmetri på det sociale og regionale plan. Det skete, fordi målet med den økonomiske og sociale samhørighed ikke blev som forventet. Vi ønskede ikke at få pålagt fjollede budgetkriterier eller få regnskab over bidragydernes ofre eller modtagernes gevinster. Vores ønske til politikken var, at den skulle fremme samarbejde og overførsel af midler, med gensidig respekt og til gavn for alle.
Vi er midt i en meget betydningsfuld udvidelse, som vi glæder os over, og som skal bringe de europæiske folk og kulturer tættere sammen. Det bliver imidlertid ikke tilfældet, hvis vi ikke er opmærksomme på de nye medlemsstaters erfaringer - både de positive og de negative. Disse erfaringer skal hjælpe os med at sikre, at de værdier og principper, der udgør nævnte model, fortsat eksisterer og bliver bevaret. Det var nemlig ikke kun Beveridge-planen, men også en kappestrid, som førte til, at de principper og værdier, som humaniserede brugen af arbejdsstyrken, blev anerkendt. Henvisningen i går til Reagan og Thatcher var derfor betydningsfuld, for de symboliserede neoliberalismen, som kun styres af markedskræfterne, og som vil gøre alt for at ødelægge disse principper og værdier.
Fra denne side af salen hilser jeg det udvidede Europa og naboskabsbegrebet velkommen - som en levende europæisk model og ikke som et symbol på svulmende retorik. Det er den vej, vi skal følge, såfremt vi styrker rigdommen ved de forskelligartede situationer institutionelt, økonomisk, socialt og kulturelt. Det må ikke blive en ideologisk spændetrøje i form af et almægtigt paradigme, en almægtig neoliberal, føderal og militariseret forfatning under påskud af, at sikkerheden er truet.
Jeg slutter, som jeg begyndte, hr. formand, for de tre minutter går hurtigt. Værdierne og principperne skal fremover følge vejen mod reel solidaritet, fred, gensidig respekt og et demokrati, som ikke er begrænset til valghandlingen, men som fuldendes med borgernes, arbejdstagernes og befolkningernes reelle deltagelse. 
Jarzembowski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, efter min mening er den europæiske økonomiske og sociale model i forhold til mange dele af jorden også så vellykket, fordi vi i de forløbne år har udviklet en økonomisk effektiv og miljøvenlig europæisk transportpolitik med fornuftige rammebetingelser for lønmodtagerne. Jeg kan blot nævne køre- og hviletiderne i forbindelse med vejtransport eller arbejdstiderne inden for transportvæsenet som eksempler. Denne europæiske transportpolitik er for det første baseret på, at vi allerede har overvundet eller er ved at overvinde de forskellige nationale regler inden for transportvæsenet og således skaber et standardiseret indre marked, også i transportsektoren. Som eksempel fra den seneste tid kan nævnes åbningen af de nationale jernbanenet til brug for alle jernbaneselskaber i Unionen til fragttjenester indtil 2006 eller 2007. Eller jeg vil nævne som et andet eksempel oprettelsen af et standardiseret europæisk luftrum pr. 31. december 2004. For det andet er den europæiske transportpolitik baseret på, at vi har overvundet tænken og handlen i nationale infrastrukturnet og opbygger og udbygger et transeuropæisk transportnet inden for Unionen. Vi har f.eks. netop for 14 dage siden besluttet en stor revision af de transeuropæiske transportnet og dermed også overvundet EU 15 på transportinfrastrukturområdet og besluttet 30 prioriterede udbygningsprojekter for EU 25.
Jeg går ud fra, at de nye medlemsstater gennemfører de europæiske bestemmelser inden for transportvæsenet hurtigt, for så vidt de endnu ikke har gjort det, således at det indre marked for transport bliver virkelighed i alle dele af EU. Jeg håber, at vi alle i fællesskab fremmer og videreudvikler den europæiske transportpolitik i det næste Udvalg om Transport og Turisme. 
Kłopotek (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har indtil for nylig været observatør her i Parlamentet. I dag er jeg fuldgyldigt medlem af Europa-Parlamentet. Jeg har bemærket, at ord som solidaritet, bistand og samarbejde ofte præger debatten i Parlamentet. Disse ord har en konkret betydning. Men det sker nogen gange, at en smuk tanke må vige for hensynsløse interesser. Arbejdet med reformen af den fælles landbrugspolitik er et eksempel herpå. De 15 gamle medlemsstater brugte artikel 23 i tiltrædelsestraktaten mellem Polen og EU til at fremme deres egne interesser. De betingelser for Polens landbrug, der blev fastlagt i København i december 2002, er siden blevet forringet.
Polen er et land med store muligheder. Med en vis støtte vil det kunne gennemgå en imponerende udvikling, hvilket vil kunne gavne hele EU. Min nation har i sin over 1.000 år lange historie vist, at den ikke viger tilbage for vanskelige opgaver. Den har vist sig i stand til at udføre store bedrifter i fællesskabets interesse.
Det er ikke for meget at påstå, at Polen med en driftig økonomi og en sund indstilling i befolkningen vil blive et plus for EU. Jeg er overbevist om, at vi ikke vil ligge Europa til byrde. Vi vil derimod blive en fast støtte for EU. Polen har aldrig svigtet Europa og vil aldrig gøre det. Jeg er overbevist om, at Europa heller ikke vil svigte Polen. 
Daniel Kroupa (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er 20 år siden, Tjekkoslovakiet blev delt. Tjekkerne og slovakkerne kunne ikke nå til enighed om en fælles forfatning. Heldigvis skiltes vi i mindelighed som venner og i fred. Det glæder mig, at vi mødes igen som venner og i fred i EU og i Parlamentet.
Tjekkoslovakiets historie kan tjene som advarsel, især for dem, der skal forhandle om den europæiske forfatning. Hvis ikke vi når til enighed om den europæiske forfatning inden for det udvidede Europa, vil denne store enhed også kunne blive splittet op. Lad os håbe, at de vil tage denne advarsel til efterretning.
Hvad angår vores økonomiske og sociale models fremtid, må jeg henlede Deres opmærksomhed på, at det ikke bliver os, der kommer til at bestemme fremtiden. Fremtiden vil blive bestemt af dem, der kommer til at leve i fremtiden, vores børn og børnebørn. Det, vi kan gøre for dem, er at skabe nogle betingelser, der giver dem mulighed for frit at vælge deres egen model. Og netop ved at vedtage den europæiske forfatning kan vi give dem mulighed for frit at træffe deres beslutning. Når jeg nævner det, er det fordi, mine forfædre besluttede at give afkald på deres frihed og demokratiet mod et løfte om social sikring. Min generation kunne derfor ikke frit beslutte, hvilket socialt og økonomisk system, den ønskede at leve under.
Jeg tror, at fremtidens sociale system bliver baseret på solidaritet og næstekærlighed. Vi må ikke glemme, at det også er en kristen værdi, hvilket ikke nævnes i forordet til forfatningen. Jeg tror, at dette bør tages i betragtning. Betingelserne bør dog være rigtige, så de små virksomheder kan blomstre, for det er små agern, der giver store egetræer.
Jeg tror, at alt bliver godt. Jeg tror, at fremtiden for vores børn vil blive lige så lykkelig som tingene var for min generation. 
Lulling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, Det Europæiske Råd har for vane at fremsætte visionære og pompøse, men ubrugelige erklæringer, som dem fra Lissabon, hvor stats- og regeringscheferne i 2000 fremlagde en 10-årig strategi, som sigtede mod at gøre EU til den mest konkurrencedygtige og dynamiske økonomi i verden. Ifølge strategien ville en endnu stærkere økonomi stimulere oprettelsen af arbejdspladser og fremme de sociale og miljømæssige politikker, der kan sikre en bæredygtig udvikling og en social samhørighed. I bund og grund ikke noget genialt skridt, ja, næsten en indlysende sandhed for de unge, der studerer økonomisk videnskab, og alle tilhængerne af den sociale markedsøkonomi, som er et efterkrigskoncept.
I slutningen af denne valgperiode er vi, de gamle medlemmer og de nye kolleger, som vi har budt velkommen i denne uge, med rette optaget af mulighederne for at gennemføre Lissabon-strategien. Men i den forbindelse er spørgsmålet om, hvorvidt vi kan bevare den europæiske sociale model i et EU med 25, og i fremtiden med 27 eller måske flere medlemmer, for mig det mest presserende. Kan vi blive enige om, at vi for at redde den europæiske sociale model ikke bør give afkald på en vis regulering af markedsøkonomien, der skal harmonere med et passende niveau for social beskyttelse? Det kræver, at visse offentlige tjenester, såsom uddannelse, sundhed eller kultur, skal undgå en altomfattende privatisering uden dermed at give afkald på en stigende effektivitet samtidig med en styring af omkostningerne.
Hvis vi skal fremme væksten og konkurrenceevnen og samtidig reducere arbejdsløsheden, er det ikke absolut nødvendigt at nedlægge vores forsynsdemokrati, at fjerne den omfordeling, der skal styrke samhørigheden, og fjerne den indbyggede solidaritet, nu hvor vi er i den udvidede Union. Fremskyndelsen af reformer er imidlertid en væsentlig betingelse for at redde den europæiske sociale model i Vest og udbrede den i Øst, vel vidende at det kun er ud fra fælles interesser, at der skabes solidaritet.
Jeg håber især, at det kommende Europa-Parlament, der bliver valgt den 13. juni, bliver i stand til at bidrage på basis af disse åbenlyse kendsgerninger til at redde den europæiske sociale model som en integreret del af målsætningerne og de endelige mål for opbygningen af Europa, for bagefter at redefinere den med alle fælles kræfter fra alle de politiske og sociale aktører, hvor Europa-Parlamentet også vil spille en rolle og have et centralt ansvar.
Hr. formand, det er ikke et testamente, for jeg vil fortsætte mit arbejde, men det ligger mig meget på sinde at delagtiggøre Dem i mine overbevisninger på dette område.
Dimas,
    Hr. formand, hvis vi skulle karakterisere aftenens forhandling og give den en overskrift, ville vi kalde den en forhandling om solidaritet. Det er det ord, der er blevet brugt mest i aften, og nødvendigheden af at styrke solidariteten er blevet fremhævet rigtig mange gange, og som hr. Libicki og hr. Kroupa også sagde tidligere, håber jeg, vi kan gøre Europa og vores lande til et bedre sted for vores børn og kan leve med det demokrati, den sikkerhed og den frihed, som vi garanteres af EU og alle de europæiske befolkningers fælles ønske, uden at vi ofrer friheden.
Jeg har fulgt debatten med stor opmærksomhed, og ud fra det kan jeg sige, at det er helt klart, at den økonomiske og sociale politik ikke kan adskilles. Derfor var det et rigtigt tiltag, vi vedtog sidste år, hvor vi besluttede at modernisere og kæde disse to politiske områder sammen.
Efter at have konstateret dette vil jeg gerne komme med et par afsluttende bemærkninger. Den langsomme økonomiske vækst, der blev iagttaget i de første år af anvendelsen af Lissabon-strategien - og således også af den socialpolitiske dagsorden - har måske sået tvivl, som fru Lulling også sagde tidligere, om den dybere tankegang bag det moderniseringstiltag, der blev vedtaget i 2000. Den kendsgerning, at der er flere midtvejsmål, som ikke nås inden 2005, f.eks. vedrørende arbejdsløshed, som blev nævnt af fru Ainardi og andre, og forhøjelsen af ældre arbejdstageres beskæftigelsesprocent, som er langt lavere end det mål, vi satte, kan alt sammen afføde kritik. Imidlertid er det strategiske valg med hensyn til økonomisk og social velfærd det rigtige valg. Vi er ikke alene nødt til, som hr. Marini understregede, at være tro mod de principper, der danner grundlag for Europas økonomiske og sociale model, og som indgår i Lissabon-strategien, vi må også holde fast i de mål, der er sat for den konkrete strategi. Dette udelukker ikke, at det kan blive nødvendigt med justeringer af de konkrete politiske foranstaltninger og metoderne til at gennemføre dem. Det står dog klart, at EU er nødt til at udnytte det økonomiske opsving og den dynamik, der ligger i udvidelsen, til at sætte nyt skub i Lissabon-strategien og hovedsagelig fokusere på bestemte prioriteringer såsom forbedringer inden for investeringer i netværk og teknologisk viden, som mange har fremhævet, bl.a. fru Grossetête, hr. Szabó og mange andre, styrkelse af industriens og servicesektorens konkurrenceevne og forlængelse af den erhvervsaktive del af livet.
Generelt gælder det for de nye medlemsstater, at de i forbindelse med gennemførelsen af strukturreformerne møder og står over for de samme udfordringer som de ældre medlemsstater. Som flere også fremhævede, heriblandt hr. Krasts og fru Šlesere, har de nye medlemsstater ganske vist større vanskeligheder i visse tilfælde. Lande som Polen har, som fru Ciemniak nævnte, en høj udviklingstakt på 6 % og har gennemført hurtigere strukturreformer. Inden for strukturreformerne bør de nye medlemsstater især fokusere på at skabe de rette betingelser for at styrke produktivitsforøgelsen, da produktivitetsniveauet generelt er meget lavt, og på at bekæmpe den høje strukturelle ledighed og langtidsledigheden, som hr. Siekierski var inde på.
Her vil jeg også gerne omtale et spørgsmål, som fru Jensen rejste i begyndelsen af forhandlingen, og som også blev nævnt senere, nemlig arbejdstagernes frie bevægelighed. Som bekendt er der givet mulighed for overgangsordninger. Det har medført forskellig praksis fra land til land, som dækker hele spektret fra nul til syv år. Uanset hvor meget overgangsperioderne varierer - og jeg håber, det viser sig, at de ikke er nødvendige og snarest muligt vil blive ophævet eller begrænset mest muligt - må jeg understrege, at den frie bevægelighed og retten til at etablere sig og arbejde i en anden medlemsstat udgør grundlæggende rettigheder, som er beskyttet af fællesskabsretten. Vi bør heller ikke glemme, at de udgør en fast bestanddel af det indre marked og det europæiske statsborgerskab.
Jeg vil også gerne understrege endnu en gang, hvad jeg nævnte i mit første indlæg, nemlig at økonomier, som er knyttet tæt sammen og meget afhængige af hinanden, og som deles om et fælles marked, har brug for en effektiv koordinering af både udarbejdelsen og gennemførelsen af den økonomiske politik, både på nationalt plan og på EU-plan. Alle elementer i den økonomiske koordineringsramme hænger snævert sammen med denne overordnede strategi. Jeg er enig med dem, f.eks. fru Thyssen, der fremhævede, at den eneste måde, man kan fremskynde udviklingen på, er ved at gennemføre flere reformer. Vi er nødt til at udvide vores koordinering, så den ud over de finansielle spørgsmål også omfatter bredere økonomipolitiske spørgsmål, og vi er nødt til at tage højde for både det sociale aspekt og miljøaspektet, som fru Myller talte om, og hun var også inde på det, som jeg selv fremhævede tidligere, og som jeg gerne vil præcisere nu, nemlig at lande med en høj social beskyttelse, som f.eks. Danmark og Sverige, også har opnået en meget høj konkurrenceevne.
Vi er nødt til at finde den politiske vilje, som skal til, for at vi kan udvide vores koordinering til alle de områder, der er omfattet af Lissabon-strategien, så vi opnår større vækst og højere beskæftigelse. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om frihed og sikkerhed for borgerne i Unionen. 
Vitorino,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne begynde med at takke for den lejlighed, Parlamentet giver mig til at tale om udviklingen af området for frihed, sikkerhed og retfærdighed i det udvidede EU.
Kommissionen og Parlamentet har i de sidste fem år sammen tilbagelagt en vej, hvor Parlamentets bidrag og konstruktive samarbejde, til tider under meget vanskelige omstændigheder og et stort tidspres, utvivlsomt vil være med til at kendetegne denne valgperiode. Eurobarometer-undersøgelserne, som arrangeres af Kommissionen, har for nylig vist, at borgerne generelt ønsker mere Europa. Disse forventninger er endnu større på baggrund af et Europa, der er udvidet til 455 millioner indbyggere.
EU's nye borgere ønsker at leve frit i en sikker verden ligesom alle andre. Sikkerhed er ikke kun at bekæmpe kriminalitet, sikkerhed er et middel til at sikre friheden. Disse to begreber er uadskillelige, og Kommissionen har altid forsøgt at skabe balance mellem frihed og sikkerhed. Det tredje element på dette område er naturligvis retfærdigheden, som medvirker til at beskytte friheden og garantere sikkerheden inden for et område, hvor menneskers og virksomheders mobilitet og indbyrdes samspil på tværs af nationale grænser bliver stadig mere almindeligt.
I dag er der stadig mange borgere i EU, som frygter for, hvilke konsekvenser udvidelsen vil få for sikkerheden. Det er vigtigt at takle denne frygt rationelt. Udvidelsesprocessen gør det muligt at styrke de nye medlemsstaters mulighed for at bidrage til stabiliteten og sikkerheden i hele EU, ikke kun fordi de får adgang til EU's , men også på grund af de forbedrede politimæssige og retlige beføjelser, som Kommissionen har støttet i de seneste fem år.
Forhandlingerne med tiltrædelseslandene blev først afsluttet, da alle parter var enige om, at de nye medlemsstater havde opnået en tilstrækkelig grad af overensstemmelse med den eksisterende lovgivning, og at de var i stand til at gennemføre lovgivningen på et passende niveau. Der er under alle omstændigheder brug for yderligere fremskridt. Kommissionen vil som sædvanligt spille sin rolle som traktaternes vogter og vil blive ved med at yde en betydelig finansiel bistand som opfølgning på Phare-projektet, som bliver fortsat indtil 2006, og derefter ved hjælp af en Schengen-mekanisme og overgangsordninger. Det er også på sin plads at gøre det klart, at alle medlemsstater kan drage fuld nytte af EU's finansielle muligheder inden for de generelle programmer om retfærdighed og indre anliggender på helt lige fod.
Et andet aspekt, som er blevet rejst af medierne, er frygten for en massiv bevægelse af nye borgere gennem Europa. Som allerede nævnt er denne frygt ubegrundet. Kommissionen foretog en undersøgelse, der viste, at der i de kommende fem år er ca. 1 % af den samlede erhvervsaktive befolkning i de nye medlemsstater, som vil udøve deres ret til fri bevægelighed. Det er mindre end 220.000 personer om året i en Union med mere end 450 millioner indbyggere. Baseret på mine personlige erfaringer vil jeg gerne nævne, at der forud for udvidelsen med Spanien og Portugal opstod den samme frygt, som viste sig at være helt ubegrundet. Tiltrædelsestraktaten giver mulighed for, at de nuværende 15 medlemsstater gennemfører overgangsforanstaltninger. Det er tilstrækkeligt, og jeg håber, at de reelt kun bliver midlertidige.
Udvidelsen er også en stor udfordring for visse særlige politikker, specielt styrkelsen af kontrollen med de ydre grænser. Vi håber, at agenturet til forvaltning af ydre grænser kan træde i drift den 1. januar 2005, så det kan støtte de nye medlemsstaters bestræbelser på en styrket grænsekontrol. Som bekendt bliver de interne grænsekontroller i de nye medlemsstater først ophævet efter en specifik vurdering og efter endelig afgørelse i Rådet. Men denne totrinsproces kan først afsluttes, når Schengen-informationssystemet, det såkaldte anden generations SIS, er blevet oprettet. En afpasset udvikling af SIS-II har således stor prioritet for Kommissionen og vil kræve alle medlemsstaternes aktive medvirken.
Hvad angår det retlige samarbejde, er der i det udvidede Europa stadig mere brug for gensidig tillid for at sikre, at princippet om gensidig anerkendelse af retlige afgørelser fungerer fuldt ud. Det er derfor nødvendigt at forbedre visse procesretlige foranstaltninger, f.eks. dem, der er fastsat i rammeafgørelsen om rettergangsgarantier i straffesager, som Kommissionen netop har forelagt for Rådet. Det er ligeledes nødvendigt at styrke den gensidige tillid mellem alle EU's medlemsstater ved hjælp af et gensidigt kendskab til de respektive lovgivnings- og retssystemer. På Europa-Parlamentets anmodning er Kommissionen i gang med at oprette et udvekslingsprogram for dommere i alle medlemsstaterne, såvel på det civilretlige som på det strafferetlige område.
Endelig står vi, hvad angår politikkerne om retfærdighed og indre anliggender, over for en del udfordringer. En af disse er visumpolitikken, nærmere bestemt princippet om gensidighed på dette område, som har haft Kommissionens udelte opmærksomhed. For at området for retfærdighed og indre anliggender skal fungere i det udvidede EU, er det helt nødvendigt, at forfatningstraktaten træder i kraft, at søjlestrukturen afskaffes, og at medbestemmelsesproceduren bliver alment udbredt for at sikre det fulde demokratiske ansvar for de beslutninger, der træffes på området. Det er nødvendigt at forbedre kontrollen med retsvæsenet ved at udvide Domstolens beføjelser og tildele Kommissionen de beføjelser, der hører til overtrædelsessager. Udkastet til forfatningstraktaten kommer med et svar på disse udfordringer og foreslår, at der indføres afstemninger med kvalificeret flertal i forbindelse med den fælles politik for indvandring, asyl og ydre grænser, og at bestemmelserne i forbindelse med integration af statsborgere fra tredjelande, der opholder sig lovligt i EU, bliver styrket.
Solidaritetsprincippet, som allerede praktiseres i dag, bliver præciseret i forfatningsteksten på grænsekontrols-, indvandrings- og asylområdet. Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne slutte med at nævne, at den 1. maj ikke kun er tiltrædelsesdatoen for de nye medlemsstater, men også afslutningen på den tidsfrist, der er fastsat i Amsterdam-traktaten til gennemførelse af første fase af den gradvise udvikling af et område for frihed, sikkerhed og retfærdighed. Kommissionen forelægger om kort tid en meddelelse, som vurderer fremskridtene i de sidste fem år, og som vil indeholde de første retningslinjer for de fremtidige prioriteringer. Disse prioriteringer bygger på de fælles værdier om frihed, sikkerhed og retfærdighed i et udvidet EU og skal bygge på de fremskridt, som vi alle håber kommer til at stå i den kommende forfatningstraktat, som hurtigt skal vedtages og dermed træde i kraft fuldt ud.
Hernández Mollar (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, for det første vil jeg gerne på vegne af min gruppe byde de 162 nye parlamentsmedlemmer velkommen med et ønske om, at vi kan drage nogle klare konklusioner af denne første forhandling om frihed og sikkerhed for borgerne i det udvidede EU, ikke kun om den ramme, der blev er blevet skabt i løbet af det europæiske projekts mere end 50 år lange levetid, men også om de udfordringer, vi står over for i den fælles fremtid, vi netop har taget hul på.
Frihed, sikkerhed og retfærdighed. Efter min mening er det områder, hvor der har vist sig at være et presserende behov for at takle de dybtgående forandringer, vi står over for i et Europa med 450 millioner indbyggere, og som desværre som bekendt nogle gange kommer videre som følge af tragiske hændelser som terrorangrebene eller de beklagelige dødsfald blandt indvandrerne.
Det er klart, at den store udfordring, der venter os, er at organisere et nyt geopolitisk og demografisk område i et dynamisk Europa, der er under forandring og i konstant vækst. Jeg understreger derfor alt det, som kommissæren netop har sagt herom.
I løbet af de sidste fem år har vi arbejdet intensivt på at knæsætte garantierne for og beskyttelsen af vores borgeres grundlæggende rettigheder. Se bare på resultaterne, f.eks. vedtagelsen af EU's charter om grundlæggende rettigheder, vores tiltag for at vedtage fælles strafferetlige garantier i hele EU og iværksættelsen af den europæiske arrestordre, som er garant for en af de vigtigste rettigheder, nemlig retten til, at samfundet ubønhørligt forfølger dem, der bringer borgernes liv og sikkerhed i fare. Vi må heller ikke glemme beskyttelsen af ofre for forbrydelser, i særdeleshed ofre for terrorisme.
Men i enhver proces, som den vi er i gang med, skal man kigge fremad. Hermed mener jeg, hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, at man skal ændre det, der ikke fungerer. Det haster med at få ændret den nuværende beslutningstagningsmetode, med dens overlappende initiativer, eller de åbenlyse forsinkelser af gennemførelsen af EU-lovgivningen i medlemsstaternes lovgivning. Det er også nødvendigt at styrke og tage yderligere skridt på de områder, hvor vi allerede har gjort fremskridt. Jeg vil derfor gerne understrege mit forslag om et Tampere II, som jeg kom med ved den årlige forhandling af beretningen om området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
Endelig mener jeg, at den nye europæiske forfatning bør knæsætte det håb, der kommer til udtryk i hele kapitlet om reguleringen af dette nye område, det vil sige, at vi tilpasser de juridiske instrumenter til den virkelighed, der truer borgernes frihed og sikkerhed.
Hr. formand, jeg vil slutte med at takke formandskabet og kommissæren for deres uvurderlige bidrag til forsvaret af værdierne og rettighederne i et samfund, der som det europæiske ønsker at føle sig stadig mere frit i et nyt udvidet område, hvor sikkerheden og retfærdigheden samtidig er garant for denne frihed. 
Evans, Robert (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil indledningsvis takke kommissær Vitorino for hans prisværdige indsats. Han sagde i starten af sit indlæg, at det var sidste gang, han talte i Europa-Parlamentet. Jeg håber ikke, det bliver tilfældet, men at de medlemmer, der vender tilbage til det nye Parlament, igen vil få den fornøjelse at arbejde sammen med ham. Jeg er sikker på, at mine kolleger er enige med mig i, at han har været en af de bedste og lettest tilgængelige kommissærer nogensinde. Han er indgået i et nært samarbejde med os i vores udvalg om en meget vanskelig sag og meget udfordrende emner.
Vi står over for den fælles udfordring at gøre det muligt for alle i et nyt og større Europa at kunne leve frit i en sikrere verden, som Europa kun udgør en del af. Det virker til tider som om, vi er ved at lægge et kæmpe puslespil, men end ikke ved, hvad alle brikkerne forestiller, og helt klart endnu ikke har fundet ud af, hvordan de passer sammen.
Hr. Hernández Mollar talte om de dybt forankrede problemer, vi står over for. I Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender må vi især bestræbe os på at sikre, at vi til trods for dybt forankrede problemer kan forsvare 400 millioner EU-borgeres ret til fri bevægelighed, en passende uddannelse og et passende hjem.
Det udvidede Europa bør ikke bruges som en undskyldning for, at vi erstatter jerntæppet med et skel mellem rige og fattige folk og rige og fattige lande. Rettighederne bør være de samme, uanset hvor man lever i dette nye Europa, uanset hudfarve, etnisk oprindelse, religion eller mangel på samme.
Tidligere i eftermiddag kom der nogle bigotte indlæg fra Parlamentets modsatte fløj om kristendommens dominans i Europa og dens betydning. Det må jeg afvise. Det hører ikke hjemme i denne debat, fordi folks rettigheder ikke bør influeres af religion, køn, oprindelse eller alder. Vi bør gøre alt, hvad der er os muligt, for at beskytte mindretal og sikre dem frihed fra undertrykkelse, herunder romanibefolkningens rettigheder i visse østeuropæiske lande.
Kommissæren havde ret, da han anførte, at udvidelsen er en virkelig udfordring, og at vi på ingen måde har klaret den endnu. Vi har en udfordring i form af de ydre grænser, som han henviste til. I vores bestræbelser på at kontrollere disse grænser og standse indsmugling af narkotika og våben bør vi ikke bygge en mur mellem vores 25 velstillede lande og de fattigere lande på den anden side af disse nye grænser.
Jeg er sikker på, hr. Vitorino, at De deler vores ønske om at sikre retfærdighed i dette udvidede Europa. De talte om virksomheder og erhvervslivet. Det bør fortsætte og inddrage pressefriheden - ikke lukning af aviser, som i visse lande. Vi har ret til et frit fjernsyn og frie medier, der ikke domineres af nogle få personer med særlige interesser.
Vi har et stort arbejde foran os. Hr. kommissær, De henviste til mange af de relevante områder her i eftermiddag. Jeg skal blot nævne et par mere. Vi bør sikre, at der ikke sker undertrykkelse af de folk, der ønsker at rejse rundt, der ønsker at gøre brug af deres ret til fri bevægelighed. De henviste til det hysteri, der har omgærdet dette emne i visse dele af pressen.
Asylretten bør styrkes, fordi det er Parlamentets og Kommissionens opgave at vogte over disse rettigheder, eller nærmere retten til asyl for mennesker i nød. Kommissionen er en af traktaternes og disse rettigheders vogtere. Vi kan møde fremtiden med en vis optimisme. Hvis der her i salen findes nogen, der har beføjelse til at pege på en ny formand for Kommissionen, må mit beskedne forslag være Dem, kommissær Vitorino. Jeg håber, mit forslag vil blive taget til efterretning. Vi takker Dem for alt det, De har gjort, og jeg takker hr. Hernández Mollar og andre udvalgsmedlemmer for deres glimrende indsats i de seneste år. 
Szent-Iványi (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er Europas værdier, der sikrer det storhed. Værdier som frihed og solidaritet og viljen til at tilslutte sig dem. Det er årsagen til, at EU er en af de mest succesrige og attraktive sammenslutninger hidtil, hvilket fremgår af den nuværende udvidelse, idet de nye medlemsstater og andre, der vil komme til senere, især har valgt Europa på grund af dets værdier. Vi taler her om friheder, de fire grundlæggende friheder. Jeg vil, hr. formand, hr. kommissær, tale om en af disse fire grundlæggende friheder, nemlig den fri bevægelighed for arbejdstagere.
Vi har i de seneste måneder fejret udvidelsen i samtlige medlemsstater og i går her i denne sal. Vi kunne frit fejre denne udvidelse, det havde vi al grund til. Ikke desto mindre blev der kastet en lille skygge over festlighederne, idet kun tre af de nuværende medlemsstater sikrer fri bevægelighed for arbejdstagere, og kun én, nemlig Sverige, gør det uden begrænsninger.
Mine damer og herrer, vi liberale er imod enhver form for begrænsning af den fri bevægelighed for arbejdstagere. Også midlertidige begrænsninger. Det er vi først og fremmest af principielle grunde og så i øvrigt af praktiske årsager. Hvad angår det principielle aspekt, er vi imod, at en grundlæggende rettighed bliver begrænset, og vi mener, at denne begrænsning mindsker glæden ved tiltrædelsen.
Der er også praktiske argumenter imod denne begrænsning, og jeg er helt enig med hr. Vitorino. Frygten er overdrevet, idet alle undersøgelser viser, at arbejdstagernes bevægelighed eller efterspørgslen efter den ikke er særlig omfattende. I Ungarns tilfælde vil det kun få betydning for 2 % af arbejdsstyrken. Der vil være tale om veluddannede, unge enlige, hvoraf 85 % ønsker at finde et job i et andet land i blot to år.
Mine damer og herrer, det er noget andet, der er under opsejling. EU ønsker at blive en region med vækst og konkurrenceevne, og det er Lissabon-processens mål. Det vil blive vanskeligt at nå, hvis man ikke skaber et fælles og fleksibelt arbejdsmarked. Hvis vi ikke gør det, vil Europa aldrig nå Lissabon-målene for 2010.
Hvis arbejdskraften ikke må komme til produktionskapaciteterne, vil produktionskapaciteterne komme til arbejdskraften. Denne logik bør vi altid holde os for øje. Derfor vil jeg afslutningsvis anmode Kommissionen om at fremkomme med en udtalelse svarende til hr. Vitorinos - i form af en kommissionsudtalelse - til fordel for restriktionernes ophævelse, og vi opfordrer medlemsstaterne til at optage dette spørgsmål på dagsordenen for det næste rådsmøde i juni og tage øjeblikkelige skridt til løsning heraf. 
Morera Català (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kommissær Vitorino, jeg er enig med Dem i, at de europæiske borgere ønsker mere Europa, og hvad angår fremtiden, synes jeg, at den meddelelse om friheds- og sikkerhedsværdierne, som Kommissionen skal forelægge for Parlamentet, bør omhandle to betydningsfulde aspekter.
Det er rigtigt, at vi har brug for større sikkerhed - som De så udmærket har sagt - for at sikre friheden, men denne garanti bør ikke følge den nuværende amerikanske regerings vej, som sidestiller sikkerhed med indskrænkning af friheden. Hvis vi ønsker mere Europa, skal vi styrke garantien af de demokratiske frihedsrettigheder og ikke tro, at vi garanterer sikkerheden ved hjælp af strengere foranstaltninger og ved at begrænse disse friheder. Jeg vil gerne sige, at vi har brug for en europæisk efterretningsservice og for koordinering af polititjenesterne på europæisk plan for at bekæmpe terrorismen, og efter min mening bør disse elementer styrkes.
På den anden side er der talt om friheder, og Europa-Parlamentet symboliserer den største demokratiske koncentration i verden, men jeg synes, at det er åbenlyst, at vi også skal sikre frihederne hos de befolkninger, regioner og nationaliteter, der findes i EU. Og EU skal tage klart afstand fra de massakrer, der begås mod de tjetjenske og kurdiske befolkninger, og sikre de statsløse befolkningers friheder.
Befolkningernes og regionernes sprog og identitet skal sikres. I vores Europa, i nogle af Unionens stater - nærmere bestemt i vores stat - er der af hensyn til terrorbekæmpelsen taget en række uheldige initiativer, som har gjort det muligt at lukke demokratiske aviser.
Jeg synes som valencianer og som repræsentant for en befolkning, der udgør en del af EU, at dette frihedens og sikkerhedens Europa skal være meget opmærksom på de nationale frihedsrettigheder hos de befolkninger og regioner, som udgør EU. 
Zahradil (PPE-DE ).
   - Eftersom vi taler om sikkerhed, vil jeg tale om ekstern sikkerhed. Jeg er overbevist om, at den opgave, de nye medlemsstater står over for, er at bevise, at de er i stand til at se tingene i et bredere perspektiv. De skal bevise, at de ikke kun betragter den europæiske integration som et spørgsmål om strukturfonde, hvis betydning ofte overvurderes. De skal bevise, at de ikke kun opfatter europæisk integration som et middel til at løse deres egne problemer. De skal bevise, at de er i stand til at forstå og tage ansvaret for videreudviklingen af den europæiske integration.
Når vi taler om sikkerhed, må vi huske på, at vores sikkerhed påvirkes af vores nærmeste omgivelser, af vores nabolande, af de nordafrikanske lande og af Mellemøsten. Der er tale om lande med mange millioner indbyggere, som betragter EU som deres mål og alle er potentielle ulovlige indvandrere. Disse mennesker er lette ofre for fundamentalistiske og ekstremistiske ideologier og kan let blive involveret i terrorhandlingerne, som er nutiden fjende nummer et.
Hvis EU ønsker at skabe sikkerhed for sine borgere, bør det bl.a. skabe økonomisk og politisk stabilitet hos sine nærmeste naboer ved at øge den økonomiske vækst i disse lande, reducere mulighederne for indvandring og reducere de yderligtgående kræfter i disse samfund. EU bør opstille nye finansielle kriterier for sin udviklingspolitik og bør afsætte passende midler til at sikre, at ressourcerne anvendes effektivt. Der er tale om konkrete tiltag og virkelige problemer, der kræver en løsning. Jeg er bange for, at den abstrakte intellektuelle øvelse i at samle dokumenter såsom den europæiske forfatning ikke i væsentlig grad vil bidrage til løsningen af disse problemer. 
Vadai (PSE ).
   - Ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, hr. kommissær, det er en ære for mig som det yngste medlem af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe og som medlem af Europa-Parlamentet for Ungarn og Karcag at få mulighed for at give udtryk for mine synspunkter om et emne, det ville have været umuligt at drøfte for 15 år siden. Ikke kun fordi det det ville have været vanskeligt for en 15-årig dreng at blive medlem af Europa-Parlamentet, men også fordi der dengang ikke på nogen måde var udsigt til, at Ungarn kunne blive indlemmet i den sikre og frie region, EU havde skabt.
I det 21. århundrede har vores frihed og sikkerhed ofte været to uforenelige størrelser. Alle ønsker at undgå udfordringer, der truer nationens sikkerhed, men ingen ønsker at skade de borgerlige, politiske og sociale rettigheder, vi opnåede i det 18. århundrede og styrkede gennem mange revolutioner, herunder revolutionerne i 1848 og 1956 i Ungarn. Det er vanskeligt at forlige disse hensyn, men jeg tror på, at det vil lykkes for det udvidede EU's medlemmer sammen med Europas borgere.
Det europæiske område med sikkerhed og Schengen-konventionen giver os beskyttelse. Samtidig må vi ikke glemme, at Europas grænser ikke er de samme som EU's grænser. Vores bestræbelser på at gøre Unionen sikker bør ikke gennemføres på bekostning af solidariteten med de nationer, hvis repræsentanter ikke sidder sammen med os i øjeblikket. Europa og herunder EU vil kun blive et stort og stærkt samfund, hvis det lykkes os at forlige hensynet til sikkerheden og det dybtfølte ønske om frihed.
Mine damer og herrer, jeg behøver ikke fortælle Dem om ungarernes frihedstrang, for De kender alle mit folk. Jeg er ofte blevet spurgt, hvad vi ungarer bringer med os i EU. Blandt mange ting bringer vi vores overbevisning og vores handlekraft til fordel for et Europa, der er frit, sikkert og baseret på solidaritet. 
Ludford (ELDR ).
   - Hr. formand, også jeg sætter stor pris på det arbejde, kommissær Vitorino har udført i løbet af de sidste fem år. Han har virkelig været en fremragende kommissær med ansvar for retlige og indre anliggender. Jeg håber, at vi vil få ham at se igen, ikke mindst fordi han vil kunne hjælpe os med at nå resultater på området retlige og indre anliggender svarende til dem, der er opstillet for Lissabon-processen om at gøre Europa til den mest dynamiske og konkurrencedygtige økonomi i verden. Hvorfor opstiller vi ikke tilsvarende formelle målsætninger i f.eks. en Tampere-proces om at gøre det udvidede EU til en international reference, med hensyn til menneskerettigheder og beskyttelse af borgerlige frihedsrettigheder og det enkelte menneskes sikkerhed?
Der kan inden for området retlige og indre anliggender ikke konstateres den samme målrettede indsats fra ministrenes side til fordel for frihedsrettighederne som til fordel for sikkerheden. Sikkerhed er et aspekt af frihed, fordi ingen kan være fri uden sikkerhed, men frihed er også en sikkerhedsfaktor, og ingen er sikker, hvis deres privatliv krænkes, hvis de fængsles uden grund eller udsættes for diskriminering. Men Rådet har ikke taget afstand fra fangelejren i Guantanamo Bay og forsøger at gennemtvinge en aftale indgået med USA om overførsel af luftfartspassagerdata, hvilket er i modstrid med databeskyttelseslovgivningen. Rådet har, som min ungarske kollega sagde, også tilladt begrænsninger af den fri bevægelighed.
Der er i tiltrædelsestraktaterne indføjet en klausul om retlige og indre anliggender, men den tager hovedsagelig sigte på at overvåge gennemførelsen af foranstaltninger om gensidig anerkendelse og rammeafgørelser på det strafferetlige område. Der er ingen klausul om kontrol med, hvorvidt asylansøgere sikres et eksistensminimum, om homoseksuelle sikres lige rettigheder, eller om de etniske mindretals rettigheder overholdes. Vi bør have en mekanisme, der sikrer løbende indbyrdes kontrol med de forskellige medlemsstaters retssystemer.
Hvad angår indvandring, bør forvaltningen heraf forbedres betragteligt fremover. Medlemsstaterne er enige om størstedelen af den fælles asylpolitik, men har sænket beskyttelsesnormerne for at nå så langt. Der er kun vedtaget meget få bestemmelser om samordning af de administrative formaliteter i forbindelse med lovlig indvandring, og der er en foruroligende mangel på progressive og aktive tiltag angående respekt for forskelligartethed og nyskabende integrationspolitikker.
Ceremonien i går, hvor de 10 nye flag blev hejst, var smuk og bevægende, men den afspejlede kun den lyse side. I min hjemby tilhører en tredjedel af befolkningen etniske mindretal. Vi bør blive bedre til at tilgodese hele befolkningen gennem retfærdige og integrationsfremmende politikker.
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg er helt enig med den foregående taler. I kølvandet på den 11. september blev der gennemtrumfet mange restriktive bestemmelser. Det er et stort problem, fordi retsstatsprincipperne således tilsidesættes i kampen mod terrorismen. Hvis man tilsidesætter og ignorerer retsstatsprincipperne, giver man i virkeligheden terroristerne en sejr på en anden front.
Vi har i dag for tredje gang stemt om noget, der grundlæggende omhandler det samme emne. Det er meget foruroligende, fordi det viser, at Rådet viger tilbage fra at acceptere Parlamentets demokratiske vilje og klart håbede, at hvis det spurgte os tilstrækkeligt mange gange, ville det opnå det ønskede svar.
Hvad angår spørgsmålet om passagerlister, er det ekstremt vigtigt, at borgerne sikres ret til databeskyttelse. Vi bør have de samme rettigheder som USA's statsborgere i en eventuel aftale, det er grundlæggende.
Hvad angår spørgsmålet om kristendom kontra islam, er der et væsentligt problem. Det er ikke acceptabelt. Europa skal give alle folk ret til at leve frit i samfundet, uanset om de er muslimer, kristne eller ikke har nogen religiøs overbevisning. Alle bør have de samme rettigheder.
Der er meget hykleri i forhold til personer fra de nye medlemsstater. Alle 15 gamle medlemsstater har indført foranstaltninger, der begrænser de nye medlemslandes borgeres rettigheder, hvad angår muligheden for at tage arbejde, rejse eller modtage sociale ydelser i de gamle medlemsstater. Det skaber et dobbelt normsæt, hvilket er et stort problem.
Endelig har vi i forhold til tredjelandsstatsborgere et stort problem i hele EU på grund af den forskansning, der kendetegner EU som følge af det udbredte ønske om at holde såkaldte uønskede elementer ude, det vil sige ikke-hvide eller ikke-kristne. Vi har i alle lande det problem, at den lovgivning, der vedtages bliver stadig mere undertrykkende. Selv Genève-konventionen tilsidesættes for at holde folk ude af Europa. Vi må fjerne barriererne. Vi må lade Europa være åbent, og vi bør hjælpe disse mennesker. Vi må undersøge, hvorfor de flygter fra deres eget land. Det er sådan, vi bør forholde os til fred, sikkerhed og retfærdighed for alle. 
Paisley (NI ).
   - Hr. formand, jeg har taget ordet for at tage afsked. Det vil sandsynligvis gøre mange mennesker glade og måske nogen kede af det. Det glæder mig ikke nødvendigvis, men eftersom jeg nu er leder af det største parti i Nordirland, har jeg flere forpligtelser at tage mig af hjemme, især med de forhandlinger, der finder sted i øjeblikket.
I de sidste 25 år har jeg været medlem af Europa-Parlamentet, idet jeg er blevet valgt som spidskandidat i Nordirland. Jeg har modtaget det største antal stemmer, der nogensinde er afgivet til en person valgt til Europa-Parlamentet.
Parlamentets hastigt voksende lovgivningsbeføjelser er et af tidens politiske mysterier. Jeg mener dog ikke, at det er i de europæiske folks interesse. Udvidelserne har afstedkommet en ødelæggelse af samarbejdet mellem suveræne stater i Europa og skabt en opbygning af suveræne stater i Europa, det nye babelstårn.
Følgerne af det endelige opgør mellem det frivillige samarbejde mellem Europas suveræne stater og den diktatoriske indlemmelse af disse stater i den europæiske superstat har endnu ikke gjort sig gældende. Historien viser, at supermagter altid har skadet freden. De seneste års krige i Balkanlandene er bekvemt blevet glemt, når fortalerne for et almægtigt Europa fortæller os, at det nye Europa har forbygget og standset krige. Hvilken strålende forebyggelse og forhindring.
Den nuværende udvidelse indebærer masser af vanskeligheder på det økonomiske område generelt og på landbrugsområdet i særdeleshed. Det er fortsat uvist, hvor store problemerne bliver. Det vil dagen vise.
Jeg glæder mig især over, at Det Forenede Kongerige vil holde en folkeafstemning, og at de almindelige EU-borgere i Det Forenede Kongerige ikke vil blive berøvet deres ret til at tage stilling i denne afgørende sag.
Det europæiske kontinent er ikke vores fædreland og vil aldrig blive det. De nationale tilhørsforhold i Europa er fortsat uændrede, de er gudgivne. Uanset hvor fornuftigt mennesket opfører sig, har Gud kronet sin søn som kongernes konge og herrernes herre. Han er hele jordens konge og skal regere og herske i al evighed. 
Von Boetticher (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne korrigere Dem. Jeg tror, at protokollen vil vise, at hr. Pirker har afstået sine to minutter til mig, så jeg har fire minutter.
Hr. formand, kære kolleger fra nu 25 lande, udvidelsen af EU mod øst er ikke sket på én nat den 1. maj, men var en proces over 10 år, som har krævet enormt meget af både det gamle EU og af de nye medlemsstater. Netop på det indenrigspolitiske og juridiske område var mange borgere i de gamle EU-lande bange for mere kriminalitet efter en udvidelse. Der er imidlertid opnået meget her gennem tiltrædelsesforhandlinger, men også ved de nye medlemsstaters egen store hjælp.
Hvem havde troet for 10 år siden, at tyske og polske grænsevagter engang skulle kontrollere deres grænse sammen i fælles team? De nye medlemsstater havde imidlertid også stor succes i forbindelse med bekæmpelsen af national kriminalitet, således at de gamle medlemsstater ofte måtte nedbryde deres fordomme. I betragtning af nyere og nyere trusler netop fra international terrorisme skal vi fremover handle endnu mere europæisk. Efter angrebene den 11. september i New York var der et desværre enestående skub i vores fælles indenrigs- og retspolitik. Der var meget, der blev besluttet i rekordtempo: den europæiske arrestordre, et standardiseret terrorismebegreb inklusive strafferamme og indefrysning af penge fra terrorvirksomhed. Desværre ebbede interessen allerede ud et år senere, og det lykkedes ikke engang mere Parlamentet at styrke Europols strukturer i forbindelse med terrorbekæmpelse.
Igen rykkede national enegang og intriger i centrum. Først efter de tragiske angreb i Madrid er emnet nu igen kommet øverst på vores dagsorden. Der oprettedes hurtigt et hverv som antiterrorkoordinator i Rådet, desværre uden reelle kompetencer. De foranstaltninger, som vi besluttede efter den 11. september 2001, altså for næsten to og et halvt år siden, er stadig ikke gennemført i medlemsstaterne. Facit her på stedet er følgende: Vi i Parlamentet, i EU har lavet vores lektier, det har medlemsstaterne ikke. I den forbindelse står de næste vigtige spørgsmål allerede på dagsordenen for den udvidede Union. Vores visumpolitik skal harmoniseres, også idet der oprettes et visuminformationssystem. Grænsebeskyttelsesstandarderne skal ensrettes og kontrolleres af det europæiske grænsebeskyttelsesagentur. Anden generation af Schengen-informationssystemet skal gøres endeligt færdig. Europol skal inddrages endnu mere i bekæmpelsen af national kriminalitet og styrkes personalemæssigt, og vi har virkelig brug for en europæisk finansanklagemyndighed for at kunne bekæmpe svig til ulempe for EU effektivt.
De nye medlemsstater skal inden for disse rammer takle korruption i endnu højere grad end hidtil. Også samarbejdet med tredjelande skal intensiveres, for terrorisme kan ikke bekæmpes i Europa alene, men kun globalt.
Vi har gjort noget for de europæiske borgeres sikkerhed i denne valgperiode. Meget er dog også mislykkedes på grund af enstemmighed i Rådet og national egoisme. Der er derfor næsten ikke noget indholdsmæssigt område, hvor forfatningstraktatens ikrafttræden er så vigtig som på det indenrigspolitiske og juridiske område. EU med 25 medlemsstater vil fremover kun være i stand til at bekæmpe terrorisme og organiseret kriminalitet effektivt, hvis vi når frem til enklere og mere gennemsigtige procedurer. Især Rådet skal overgå til flertalsafgørelser. Desuden skal budgetforslaget for denne traktatperiode øges betydeligt, for det er ikke kun landbrug og økonomiske strukturer, men også sikkerheden, der har en pris. I den betydning håber jeg på et konstruktivt og fagligt orienteret samarbejde i det nyvalgte Parlament. Mange tak til Dem, hr. kommissær Vitorino. I asylspørgsmål har vi ikke altid været enige, men på det indenrigspolitiske og juridiske område har vi støttet Dem meget kraftigt, og det bifald, der kom fra venstre side, henviser forhåbentlig til dette område, for det viser, at vi fremover vil være i stand til at handle i fællesskab, og det endnu stærkere end hidtil. 
Karamanou (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil indlede med at sige, at jeg glæder mig over det udvidede Europa-Parlaments første beslutning i dag om at afvise Rådets forsøg på at tage spørgsmålet op igen om en aftale om behandling og udlevering af personlige data for europæiske passagerer fra luftfartsselskaberne til det amerikanske ministerium for intern sikkerhed.
Spørgsmålet om frihed og sikkerhed i de 25 landes Europa, som vi drøfter i dag, hænger nøje sammen med sikkerheden under de olympiske lege, der afholdes til sommer i Grækenland. Sikre forhold under afholdelsen af OL har altid været en hovedpine, helt fra oldtiden, og derfor var våbenhvile en vigtig del af forberedelserne, så sportsfolk og tilskuere sikkert kunne nå frem til Olympia. Hvor romantisk det end lyder, tror jeg, at, hvis man gik videre med idéen om våbenhvile i vores tid og lærte folk om fredelig sameksistens, ville det koste meget mindre og have mere varige resultater end at styrke de repressive kræfter og bruge militære midler. For de 25 lande i Europa er olympiaden 2004 en fremragende lejlighed til at fremme idéen om global våbenhvile, det vil sige idealerne fred, samarbejde, dialog og afvisning af vold som middel til konfliktløsning.
Desværre viser virkeligheden i verden af i dag et andet billede med intensivering af blind vold, had og terror. Offentliggjorte billeder af tortur og ydmygelser af irakiske fanger viser, hvor afstumpede og barbariske mennesker kan blive, når de deltager i krig og voldshandlinger. Samtidig viser det imidlertid også, hvor fri en presse vi har fået, og det er vi nødt til at bevare.
Næsten tre år efter angrebet på tvillingetårnene er terrorismen ikke blot ikke udryddet, men skaber tilsyneladende forråelse hos dem, som tilhører moderne demokratier, og som skulle forsvare de grundlæggende friheder og menneskerettighederne. Hvornår indser de politiske ledere, at det er nødvendigt med en anden strategi til bekæmpelse af terrorisme og styrkelse af sikkerheden? De 25 landes EU er nødt til at komme med et alternativt forslag, en ny vision som svar på det afgørende spørgsmål, om der kan eksistere sikkerhed på en klode med enorme skævheder i den sociale og økonomiske udvikling og i fordelingen af demokratiets, videnskabens og teknologiens goder.
For at kunne styrke sikkerheden i EU og få en mere sikker verden har vi ganske givet brug for nye og alternative politikker og strategier, som ikke er af militær karakter, og vi har brug for at styrke borgernes rolle, især kvindernes. Vi håber, at den nye forfatning for Europa snart vedtages, så den bliver den demokratiske ramme, der kan styrke de grundlæggende friheder og sikkerheden i Europa og verden.
Til sidst vil også jeg gerne takke Dem for det store arbejde, De gør som kommissær for at fremme det fælles område for frihed, sikkerhed og retfærdighed i EU, et tiltag, som desværre har vist sig at være langt vanskeligere end at skabe det fælles marked og den fælles valuta. 
Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, i de højtidelige taler siger vi, at vi alle er mindretal i EU. Det gode ved det er, at ingen kan mobbe andre grupper.
Tilsynet med mindretals rettigheder var en vigtig del af udvidelsesforhandlingerne, selv om der ikke er nogen politik for de sproglige mindretal i EU. Vi har krævet mere af de nuværende kandidatlande, end vi gjorde af de tidligere. Situationen på Cypern efter folkeafstemningen var også den seneste demonstration af behovet for mindsteregler for behandlingen af etniske og sproglige mindretal og for, hvilke rettigheder der skal foreligge. Det er derfor vigtigt, at respekten for mangfoldighed indgår i den vedtagne forfatning, og at EU ikke blot tilslutter sig Europarådets konvention om menneskerettigheder, men også Europarådets konventioner om mindretal, både rammekonventionen og chartret om regionale sprog.
Dermed skulle EU hurtigt få en målestok for politik i relation til mindretal. Det bør være muligt at behandle overtrædelser af mindretalsrettigheder i overensstemmelse med den nuværende traktats artikel 7, hvor en medlemsstats egne rettigheder ophæves, hvis medlemsstaten overtræder mindretalsrettigheder. Nu er det på tide, at EU tager skridtet fuldt ud og erkender sproglig mangfoldighed og sørger for en ægte strategi for respekten for den sproglige mangfoldighed.
Liepiņa (PPE-DE ).
   - Jeg er i lighed med de foregående talere meget glad for at kunne tage ordet her i Parlamentet for første gang. Jeg vil ikke beskæftige mig med vores nationale situation i Letland eller tale om mindretallene - det vil der blive rig lejlighed til senere - men om Europa som helhed.
Frihed uden sikkerhed er som sagt en umulighed, men truslerne mod friheden er i dag af en helt anden karakter end i de forløbne år. Tidligere kom truslen mod friheden hovedsageligt fra andre lande, i dag er det ikke længere tilfældet i Europa.
EU er i sig selv et bevis herpå. Truslen mod friheden i vores lande kommer indefra - volden stiger, og organiseret kriminalitet, terror og korruption udgør de mest direkte trusler mod friheden og forskellige menneskerettigheder. Den kriminelle verden har længe set stort på landegrænser, og det er derfor særligt vigtigt at sikre et samarbejde mellem de forskellige sikkerhedsorganer i EU og uden for EU's grænser.
Europa-Parlamentet bør gøre alt, hvad der står i dets magt, for at sikre dette samarbejde. Fornemmelsen af en trussel mod det enkelte menneske er nu meget nærværende. Vi må ikke give plads for en situation, hvor folks tanker og handlinger er betingede af frygt, hvor vi er rede til at give efter og indgå kompromiser med kræfter, der ikke respekterer os på grund af frygt. Sikring af de menneskelige friheder kræver ofre. Kun ved visse begrænsninger af friheden er det muligt at opnå sikkerhed. Hvis vi under vores drøftelser om, i hvilket omfang friheden bør begrænses i sikkerhedens navn, holder os disse idealer for øje - og disse drøftelser bør aldrig tage ende - vil vi være på rette vej. 
Cilevičs (PSE ).
   - EU - og i dag kan jeg endelig sige "vores" EU - er gået fra at være en økonomisk Union til at blive det, der betegnes som en værdibaseret Union.
Den stadig større forskelligartethed, hvad angår kulturer, sprog og religioner, er utvivlsomt en af disse grundlæggende værdier. Menneskerettighederne er universelle og bør gælde for alle uden forskelsbehandling begrundet i køn, alder, civilstand, etnisk oprindelse, modersmål eller statsborgerskab. De nationale mindretals rettigheder er en ufravigelig del af de grundlæggende rettigheder.
Lad os være ærlige og indrømme, at der fortsat er store problemer på dette område i de gamle såvel som de nye medlemsstater, herunder mit eget land, Letland. Disse spørgsmål er omfattet af Københavnskriterierne for tiltrædelse. Tiden vil vise, i hvor høj grad disse kriterier bliver opfyldt, men hvad er næste skridt?
Jeg mener, at vi bør bevæge os fra teoretiske udtalelser om menneskerettighederne til et vedvarende konkret engagement. Vi bør vedtage ordninger for tilsyn med juridisk bindende bestemmelser og gennemførelsen heraf. Vi har allerede tage et meget vigtigt skridt i denne retning. Som tidligere nævnt indeholder chartret om grundlæggende rettigheder, der er optaget i forfatningsudkastet, en henvisning til mindretals rettigheder. Desuden kan der især henvises til direktivet om racemæssig ligestilling. Der er dog kun tale om de første skridt.
Jeg ser på emnet for vores drøftelse i dag, som er frihed og sikkerhed for borgerne i Unionen. Inden for det europæiske område med frihed og sikkerhed bør frihed, sikkerhed og lighed sikres alle - også flygtninge, indvandrere og gæstearbejdere. Vi har en stor opgave foran os. Jeg er overbevist om, at vi som folkevalgte repræsentanter for europæerne i samarbejde med andre europæiske organisationer, hovedsageligt Europarådet, vil kunne løse denne yderst vigtige opgave tilfredsstillende. 
Newton Dunn (ELDR ).
   - Hr. kommissær, kriminaliteten er som bekendt stærkt stigende. Den er især baseret uden for Unionen, men er rettet mod vores borgere og kan med største lethed overskride Unionens indre grænser. Der importeres hidtil usete mængder heroin og kokain, angrebene på internettet bliver værre for hver dag, der går, og der tjenes penge på ulovlig indvandring og handel med kvinder og børn. Vi udsættes desuden for hvidvaskning af store pengebeløb og enorme mængder kopiprodukter. Det ved De lige så godt som jeg. Det er meget skræmmende.
Ikke desto mindre er de instanser, der skal sikre, at lovgivningen overholdes, kun af national eller lokal karakter og kan ikke overskride vores indre grænser. De nationale politikere bliver ikke populære på at bekæmpe kriminalitet uden for deres egne landegrænser. Alt i alt forsømmer vi at bekæmpe den internationale organiserede kriminalitet, og derfor tager den til i styrke.
Jeg har netop forelagt Dem en pamflet. Jeg gav også en kopi til pressen på en pressekonference i eftermiddags. Den omhandler Europas behov for et FBI. Hr. kommissær, jeg gentager det, flere andre har givet udtryk for, idet også jeg mener, at De har været en meget god kommissær på dette område. Jeg håber, at De, uanset om De bliver her eller får et andet hverv, vil bidrage til at ruske op i de nationale politikere, som hidtil ikke har udvist vilje til at tage de nødvendige våben i brug i kampen mod den internationale kriminalitet.
Wittbrodt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil først give udtryk for min taknemmelighed over, at parlamentsformand Patrick Cox havde indbudt præsident Lech Walesa til flaghejsningsceremonien i går i min hjemby, Gdansk. Hr. Walesa symboliserer de ændringer, der førte til politisk frihed i Europa.
Den nuværende udvidelse af EU betyder, at 450 millioner borgere nu befinder sig i et område med umådeligt meget mere frihed, sikkerhed, stabilitet og fremskridt. Unionens tilbud til de tidligere kommunistiske lande om medlemskab tilskyndede dem til at gennemføre det enorme reformarbejde, der var nødvendigt for at opfylde højere normer såsom Københavnskriterierne. Det viser, at et klart tilbud om en sådan mulighed kan påvirke hele indenrigs- og udenrigspolitikken i et land, der ønsker at bliver medlem af EU. Det er derfor et af de mest effektive midler, Unionen råder over, og det kan resultere i flere friheder og øget sikkerhed for borgerne. Dog er der en risiko for, at EU efter den nuværende udvidelse udelukkende eller hovedsageligt vil fokusere på at styrke integrationsprocessen i stedet for reelt at påvirke udviklingen hos sine naboer. Det bør ikke ske.
De nye medlemsstater, herunder Polen, kan være til stor hjælp i denne forbindelse. Jeg ønsker derfor at understrege, hvor vigtigt det er snarest at indføre en udfarende politik i forhold til områderne syd og øst for EU, herunder Tyrkiet. Til trods for de mange aktuelle politiske, kulturelle og økonomiske forbehold bør vi holde muligheden for et medlemskab åben for alle, der er rede til at opfylde de kriterier, der er opstillet for EU-medlemskab.
Endelig skal jeg påpege, at den politik til fordel for øget frihed og sikkerhed, som vi drøfter her i dag, og som kommissær Vitorino omtalte, er omhandlet i udkastet til en forfatningstraktat. Jeg tænker på artikel 58 om EU og dets nærmeste naboer såvel som bestemmelserne om grundlaget og respekten for frihed og sikkerhed. Jeg må derfor understrege, at forfatningsudkastet efter min opfattelse bør gennemføres hurtigst muligt. 
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, i de sidste fem år har en stor del af arbejdet i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender drejet sig om indførelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, og vi kan så afgjort sige, at der er foretaget vigtige reformer og sket konkrete fremskridt, når det gælder anerkendelsen af stadig mere omfattende rettigheder for borgerne.
Som flere af parlamentsmedlemmerne har sagt, er det nye EU's grænser blevet udvidet kraftigt mod øst og mod syd i retning af Middelhavet. Vi skal således overføre vores hidtidige erfaringer og indsats til disse nye grænser, og det skal vi ikke mindst gøre for at garantere borgernes sikkerhed. Schengen bliver først en acceptabel udvikling, når vi får nogle sikre garantier, nemlig garantier, der er mere sikre end dem, vi har i øjeblikket.
Det skal endnu en gang understreges, at grænsekontrollen er et fælles problem og ikke en privat sag for de enkelte stater, der ligger ud til de ydre grænser. De instrumenter, som vi skal bruge til at opnå denne synergieffekt, hedder Europol og Eurojust, og dem skal vi benytte os af på en overbevist måde og ikke mindst med tilstrækkelige midler. Kun på denne måde kan vi alle sammen bekæmpe de farer, der truer området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, nemlig illegal indvandring, menneskehandel samt multinational prostitution, narkotika og organiseret kriminalitet. Øverst på listen står dog vores pligt til at bekæmpe terrorismen.
Endelig er der en udfordring, som måske er lige så vigtig, og som venter dem, der kommer til at sidde i Parlamentet i næste valgperiode, nemlig indførelsen af et egentligt unionsborgerskab, hurtige asylprocedurer og en bevægelighed, der reelt er fri og ens for alle.
Tillad mig at slutte min tale og denne valgperiode med at rette en oprigtig tak til kommissær Vitorino. Da jeg blev medlem af Europa-Parlamentet i 1994, sagde man til mig, at jeg for at være et godt parlamentsmedlem skulle kritisere Kommissionen og helst skændes med den hver dag. Det er ikke lykkedes mig, så enten er jeg ikke et godt parlamentsmedlem, hr. kommissær, eller også er De en dygtig kommissær. Jeg tror, at det er det sidste svar, der er det rigtige. 
Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer. EU er trådt ind i en ny historisk fase med et samlet indbyggertal på over 450 millioner. Vores EU, der er blevet udvidet til 25 lande, har større politisk, geografisk og økonomisk vægt. Vi har nu en fælles interesse, ikke kun med hensyn til økonomien og det indre marked, men også med hensyn til ansvaret i forbindelse med truslerne mod stabiliteten og sikkerheden, som ikke er begrænset af grænser. Det gælder f.eks. terrorisme, organiseret kriminalitet, ulovlig indvandring, narkotikasmugling og menneskehandel.
Terrorismen er meget aktuel og bekymrende og bør prioriteres højt. Den er en trussel mod sikkerheden, vores demokratier og fundamentet for vores civilisation, nærmere bestemt respekten for den menneskelige værdighed, friheden, demokratiet, ligheden, overholdelsen af lovgivningen og respekten for menneskerettighederne. EU bør gøre alt, hvad der står i dets magt for at beskytte borgerne, styrke kontrollen med de ydre grænser og sikkerheden vedrørende rejsedokumenter, herunder biometriske data og oprettelse af visumsystemer og SIS-II (Schengen-informationssystemet).
Jeg vil dog gerne endnu en gang understrege, at det øgede sikkerhedsniveau altid skal respektere de to andre elementer, der udgør vores europæiske område, det vil sige friheden og retfærdigheden. Den 1. maj betød også en stor ændring på området retfærdighed og indre anliggender. Fra nu af gælder der en institutionel ramme herfor, da Europa-Parlamentet fremover har medbestemmelsesret på visum-, asyl- og indvandringsområdet, og afstemningerne i Rådet skal ske med kvalificeret flertal. Jeg opfordrer til, at denne styrkelse af Parlamentets rolle giver sig udslag i en større effektivitet, hvad angår de gentagne forsinkelser fra Rådet side, der allerede er blevet fremhævet af flere af medlemmerne, herunder hr. von Boetticher.
Jeg vil gerne takke kommissær Vitorino, som er til stede her, for hans fremragende indsats på området og for den samarbejdsånd, han altid har udvist over for Europa-Parlamentet. Jeg håber, at den fremragende indsats, han har gjort her, vil hjælpe ham med at få et endnu større ansvar i vores fælles Europa.
Protasiewicz (PPE-DE ).
   - Hr. formand, retten til fri bevægelighed eller retten til frit at vælge bopæl både af erhvervsmæssige og private hensyn er en af de mange vigtige grundlæggende friheder og rettigheder, som unionsborgerne har nydt godt af siden Unionens start. Denne ret, eller denne frihed, er traktatfæstet. Den er også nedfældet i chartret om grundlæggende rettigheder og har sine egne meget praktiske dimensioner. Hermed mener jeg ophævelsen af kontrollen med de indre grænser og fjernelsen af alle administrative hindringer for at tage bopæl og arbejde inden for hele Unionens territorium.
Fra den 1. maj kan de nye medlemsstaters borgere rejse i hele Unionen uden pas. De har været hurtige til at gøre brug af denne ret og har nydt det fra dag ét. Det har givet dem en følelse af virkelig at være en del af Fællesskabet, selv om de fortsat skal forevise identitetskort ved grænserne. Borgerne i Unionens nye medlemsstater er indforståede med, at deres ret til fri bevægelighed begrænses, indtil deres myndigheder er parate til en fuldstændig optagelse i Shengen-informationssystemet.
Det er derimod ikke tilfældet for de restriktioner, flere landes myndigheder har indført for adgangen til arbejdsmarkedet. Der findes ingen rationelle begrundelser for disse afgørelser. De er udelukkende baseret på overdreven frygt eller koldblodige politiske beregninger med henblik på de kommende nationale parlamentsvalg. Der findes ingen objektive beviser for, at en enorm bølge af borgere fra de nye lande på jagt efter arbejde vil oversvømme de gamle EU-medlemsstater. Undersøgelser fra uafhængige forskningscentre, som kommissær Wallström har forelagt, viser f.eks. det modsatte. I løbet af de næste fem år skønnes indvandringen fra de nye lande til de gamle lande i Unionen ikke at overstige 1 % af befolkningen i de 10 nye medlemslande. Erfaringerne fra tidligere udvidelser viser et fald i den økonomisk betingede indvandring snarere end en stigning. Det vil også blive tilfældet denne gang. Borgerne i de nye medlemslande ønsker at finde arbejde i deres eget land, og de er overbevist om, at unionsmedlemskabet vil gøre det lettere for dem.
Jeg vil derfor benytte lejligheden til at henstille, at man hurtigst muligt ophæver restriktionerne for adgangen til arbejdsmarkedet. Det vil afgjort ikke blive en katastrofe for de gamle lande. Ydermere vil det over for Unionens nye medlemmer være en konkret tilkendegive af, at de også er fuldt berettigede til at nyde godt af de friheder og rettigheder, der indrømmes borgerne i hele EU. 
Brejc (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har som medlem af Konventet om Den Europæiske Unions Fremtid deltaget i udarbejdelsen af forfatningstraktaten. Jeg vil derfor benytte lejligheden til at udtrykke håb om, at den nye forfatningstraktat bliver vedtaget i år, og at proceduren for forfatningstraktatens godkendelse i medlemsstaterne finder sted inden for en rimelig tidsfrist. Jeg har som medlem af konventet især ønsket at få chartret om grundlæggende rettigheder optaget som en integrerende del af forfatningstraktaten. Det er ikke kun vigtigt på grund af selve chartret og dets betydning for EU, men fordi det har en særlig symbolsk betydning for de af os, der kommer fra de tidligere socialistiske stater. Det er også vigtigt for EU-modstanderne, som kan konstatere, at de anførte rettigheder og friheder i reglen er mere omfattende end i vores egne forfatninger. Selv om jeg mener, at den slovenske forfatning er særdeles god.
Samtidig er det et klart signal om, at vi er blevet medlemmer af et fællesskab af demokratiske stater, som respekter og sikrer menneskerettighederne og de borgerlige frihedsrettigheder. Jeg ser Europa som et blomstrende fællesskab, hvor fred, velstand og sikkerhed for individer og ejendom ikke blot er politiske fraser, men virkelighed. Vi bør gøre alt for at sikre, at terror og kriminalitet ikke griber om sig, men reduceres fundamentalt. Vi har ikke brug for store nye bureaukratiske organisationer på EU-plan, men har så afgjort brug for øget samarbejde mellem medlemsstaternes politistyrker. Vi bør så vidt muligt fastlægge en ensartet politik til bekæmpelse af terror og kriminalitet og forbedre vores sikkerhedstjenesters effektivitet gennem en fælles indsats. Det er også vigtigt, at vi samarbejder om at sikre en effektiv kontrol med EU's ydre grænser og yder en passende bistand til de stater, der bærer den største byrde på dette område.
Slovenien er et fredeligt og sikkert land, hvor befolkningen kan færdes sikkert i byernes gader også efter mørkets frembrud. Der er som bekendt mange steder i Europa, det ikke er muligt. Jeg har derfor en forventning om, at EU ud over at varetage den økonomiske, videnskabelige og almene sociale udvikling også vil tilgodese borgernes sikkerhed og beskyttelsen af deres ejendom. 
Vitorino,
    Hr. formand, jeg vil gøre det meget kort. Først vil jeg på det personlige plan takke de forskellige parlamentsmedlemmer for deres pæne ord. Det har været et privilegium for mig at være den første kommissær med ansvar for retlige og indre anliggender. Det har været en meget berigende oplevelse at indgå i et så nært og frugtbart samarbejde med Parlamentet og især Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender.
Det er ikke blot et spørgsmål om overbevisning, men om en grundlæggende tro på, at området med frihed, sikkerhed og retfærdighed i årene fremover vil udgøre drivkraften i den europæiske integrationsproces. Jeg er sikker på, at Parlamentets medlemmer i juni vil gå tilbage til deres vælgere og være stolte over det arbejde, de har udført på dette område i løbet af de sidste fem år. 
Endelig har jeg, hr. formand, eftersom De personligt har varetaget formandskabet under størstedelen af de møder, jeg har deltaget i, følt mig privilegeret, fordi De har været min helt private formand. Mange tak.
Formanden.
   - Den hjertelige stemning her i Parlamentet er tydelig for enhver. Jeg kan også bekræfte, at Parlamentet altid har haft et glimrende samarbejde med kommissær Vitorino, og jeg tilslutter mig de hilsener, der har lydt fra alle sider.
Jeg vil gerne, ganske kort, sige, at det har været en fornøjelse og en stor ære at varetage formandskabet under dette møde i Europa-Parlamentet, hvor repræsentanter for borgerne i 25 lande har deltaget.
Forhandlingen er afsluttet. Næste møde finder sted i morgen onsdag den 5. maj kl. 10.00-13.30.
(1) 

