10 vuotta YK:n turvallisuusneuvoston naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevasta päätöslauselmasta 1325 (keskustelu) 
Puhemies
(PL) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat: 10 vuotta YK:n turvallisuusneuvoston naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevasta päätöslauselmasta 1325.
Haluan toivottaa tervetulleiksi istuntosaliin neuvoston ja komission edustajat.
Olivier Chastel
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on kunnia käyttää tässä keskustelussa puheenvuoro komission varapuheenjohtajan ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan Catherine Ashtonin puolesta.
Arvoisa puhemies, pyydän ensinnäkin saada kiittää Euroopan parlamenttia sen osoittamasta jatkuvasta kiinnostuksesta naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevaa aihetta kohtaan ja huomauttaa - vaikka ilmeisesti tiedätte tämän - että parlamentti oli ensimmäinen toimielin, joka vain kuukausi päätöslauselman 1325 antamisen jälkeen vaati sen täytäntöönpanoa parlamentissa annetussa päätöslauselmassa.
Kymmenen vuotta myöhemmin voimme todeta, että edistystä on saavutettu. Meillä on nyt huomattavasti paremmat kansainväliset puitteet erityisesti vuonna 2009 annettujen päätöslauselmien 1888 ja 1889 ansiosta. Naisiin kohdistuvaa väkivaltaa aseellisten konfliktien yhteydessä käsittelevän Yhdistyneiden Kansakuntien erityisedustajan nimittäminen oli tärkeä askel.
Tämän lisäksi koko maailmassa on nykyisin yli 20 kansallista suunnitelmaa. Ongelma kuitenkin jatkuu sitkeästi, ja todellisuudessa naisten suojelu konfliktitilanteissa ja heidän osallistumisensa rauhanturvaamis- ja jälleenrakennusprosesseihin eivät edelleenkään vastaa annettuja lupauksia ja tarpeita paikan päällä. Väkivalta, ja erityisesti konfliktien yhteydessä naisiin ja tyttöihin kohdistuva seksuaalinen väkivalta, tuhoaa edelleen monta elämää ja jää aivan liian usein kokonaan rankaisematta.
Euroopan unioni on lujasti sitoutunut panemaan täytäntöön päätöslauselman 1325 ja sitä seuraavat päätöslauselmat. Nykyään EU:lla on naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskeva järkevä toimintalinja, joka kattaa kaikki unionin ulkosuhteisiin liittyvät näkökohdat kriisinhallinnasta humanitaariseen apuun ja kehitysyhteistyöhön. Haluan mainita tässä muutamia yksittäisiä saavutuksia: yhteen toimista liittyy hyvien käytäntöjen vaihto.
Tätä varten EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden asiantuntijat osallistuvat säännöllisesti työryhmään. Tämän prosessin ansiosta kansallisten ohjelmien määrä on kasvanut. Kymmenellä jäsenvaltiolla on nyt kansallinen toimintasuunnitelma, ja kahta muuta suunnitelmaa laaditaan parhaillaan. Euroopan unionilla on joukko ohjelmia, jotka on suunniteltu täyttämään naisten ja tyttöjen tarpeet konfliktitilanteissa ja konfliktien jälkitilanteissa, esimerkiksi rahoittamalla seksuaalisen väkivallan uhrien sairaanhoito.
Alle kahdessa vuodessa ohjelmasta on rahoitettu hankkeita 67 maassa myöntämällä niihin yhteensä yli 300 miljoonaa euroa. Euroopan unioni on alkanut tasa-arvokysymyksiin liittyvän järjestelmän avulla seurata sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamista kehitysyhteistyöohjelmissa. Kussakin sen 13:sta yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (YTPP) operaatiosta on mukana tasa-arvoasiantuntijoita ja tasa-arvotietokeskuksia, ja sillä on tasa-arvotietokeskuksia yli 80:ssä EU:n edustustossa.
Neuvosto viimeistelee parhaillaan kertomusta, jossa tehdään päätelmiä sukupuolinäkökohtien ja ihmisoikeuksiin liittyvien kysymysten sisällyttämisestä yhteiseen turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan. Euroopan unioni tekee myös tiivistä yhteistyötä kansalaisyhteiskunnan kanssa edistääkseen naisten osallistumista rauhan ja turvallisuuden aloilla.
Vuonna 2011 neuvosto aikoo käynnistää joitakin erityishankkeita tukeakseen kriisitilanteessa olevien maiden naisverkostoja arviolta 2 miljoonalla eurolla. Useat EU:n edustustot ovat järjestäneet avoimien ovien päiviä päätöslauselman 1325 kymmenvuotispäivän merkeissä ja tavatakseen esimerkiksi Kosovossa, Bosnia ja Hertsegovinassa ja Irakissa toimivia paikallisia naisryhmiä.
Lokakuun puolessavälissä Euroopan unioni ja Afrikan unioni järjestivät seminaarin kansalaisyhteiskunnalle Addis Abebassa antaakseen suosituksia Euroopan unionin ja Afrikan unionin yhteisistä toimista.
Uudistettujen ja mitattavissa olevien sitoumusten osalta voidaan lisäksi todeta, että neuvosto aikoo kehittää vuoden loppuun mennessä sukupuolinäkökohtia, ihmisoikeuksia ja lapsen oikeuksia koskevaa vakiomuotoista koulutusta YTPP-operaatioiden henkilöstön kouluttamista varten, kehittää vuoteen 2013 mennessä paikallisia strategioita päätöslauselman 1325 täytäntöön panemiseksi kehitysyhteistyössä vähintään 60 prosentissa konflikteista kärsiviä ja niistä toipuvia maita ja lopuksi antaa säännöllisesti selvityksiä naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevien EU:n sitoumusten täytäntöönpanosta heinäkuussa 2010 hyväksyttyjen 17 indikaattorin avulla. Ensimmäistä selvitystä viimeistellään puheenvuorojemme aikana.
Euroopan unioni osallistui 26. lokakuuta turvallisuusneuvostossa päätöslauselman 1325 kymmenvuotispäivän johdosta käytyyn keskusteluun. Puheenjohtajavaltio Belgia oli aikaisemmin järjestänyt kolme korkean tason ministeri- ja asiantuntijakokousta Brysselissä, New Yorkissa ja Genevessä lisätäkseen tietoisuutta ja antaakseen suosituksia.
Euroopan unioni on sen vuoksi vedonnut voimakkaasti päätöslauselman 1325 kansainvälisen valvonnan lisäämisen puolesta erityisesti tähdentämällä kaikkia pääsihteerin kehittämiä indikaattoreita. Euroopan unioni vaatii näin ollen nyt kyseisten indikaattoreiden nopeaa operatiivista täytäntöönpanoa.
Joaquín Almunia
komission varapuheenjohtaja. - (ES) Arvoisa puhemies, suuret kiitokset neuvoston puheenjohtajuutta hoitavan Belgian edustajalle hänen tätä aihetta koskevasta puheenvuorostaan. Komissio tukee varauksetta sitä, mitä neuvoston edustaja juuri totesi, ja haluan lisätä siihen kolme näkökohtaa.
Ensinnäkin haluan sanoa, että olen täysin samaa mieltä neuvoston puheenjohtajan kanssa: kaikkialla maailmassa laaditut yli 20 kansallista toimintasuunnitelmaa ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa aseellisten konfliktien yhteydessä käsittelevän Yhdistyneiden Kansakuntien erityisedustajan nimittäminen merkitsevät selvää edistystä.
Toinen asia, jonka haluan tuoda yhteisesti esiin, on se, että komission mielestä on tehtävä enemmän työtä naisiin ja tyttöihin konfliktien yhteydessä kohdistuvan väkivallan ja erityisesti seksuaalisen ja sukupuoleen perustuvan väkivallan torjumiseksi. Niitä esiintyy edelleen ja ne tuhoavat monta elämää.
Kolmanneksi Euroopan unionin on näytettävä esimerkkiä soveltamalla päätöslauselmaa 1325 ja sen täytäntöönpanosta annettuja päätöslauselmia.
Meidän on edelleen kiinnitettävä huomiota aseellisista selkkauksista kärsivien naisten ja lasten tarpeisiin myös selkkauksen jälkeisessä tilanteessa sellaisilla ohjelmilla, joista rahoitetaan esimerkiksi seksuaalisesta ja sukupuoleen perustuvasta väkivallasta hengissä selvinneiden sairaanhoitopalveluja, edistämällä yhdessä kansalaisyhteiskunnan kanssa naisten osallistumista rauhan ja turvallisuuden saavuttamiseen ja tietenkin tekemällä tiivistä yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa pääsihteeristön kehittämien indikaattoreiden laadinnassa.
Euroopan unionin on myös toteutettava muita toimia; komission varapuheenjohtaja ja korkea edustaja Catherine Ashton on esimerkiksi nimittänyt EU:n Sudanin erityisedustajaksi ensimmäistä kertaa naisen, Dame Rosalind Marsdenin.
Edit Bauer
Arvoisa puhemies, YK:n turvallisuusneuvoston kymmenen vuotta sitten antama päätöslauselma 1325 merkitsi selvästi kansainvälisen yhteisön taholta historiallista askelta, joka otettiin Jugoslavian sodista saatujen järkyttävien kokemusten jälkeen. Sota vaatii suurimmat veronsa viattomilta siviileiltä, ja aseellisissa selkkauksissa siviilit ovat suurimmaksi osaksi naisia. Kokemustemme mukaan aseellisiin selkkauksiin on tähän mennessä aina liittynyt naisten raiskaaminen, eikä ole sattumaa, että Geneven yleissopimuksessa tunnustetaan sen usein olevan verrattavissa joukkotuhontaan.
Vielä selkkausten jälkeenkin leimatuksi tuleminen ja väkivallan seuraukset jatkavat uhrien elämän tuhoamista, sillä fyysisen ja henkisen väkivallan jättämät arvet säilyvät läpi elämän - jos uhri koskaan edes toipuu niistä. Siksi ei ole liioiteltua pyytää, että naisiin kohdistuvan väkivallan torjumisesta tulisi olennainen osa yleistä turvallisuutta ja puolustuspolitiikkaa ja että kehitettäisiin keinoja, joilla siviileihin kohdistuvat väkivaltaisuudet saadaan loppumaan. On ilmeistä, että YK:n tätä asiaa koskeviin toimiin on reagoitava asianmukaisesti, sillä nykyäänkin sota-alueilla raiskataan tuhansittain naisia, jotka joutuvat sen jälkeen perheidensä hylkäämiksi, jolloin heistä tulee kaksinkertaisia uhreja.
Hiljattain Kongon itäosassa raiskattiin viiden päivän aikana yli 8 000 naista, mutta ongelma koskee myös pakolaisleirejä, kuten Ashrafin leiriä, jossa naiset eivät vielä tänä päivänäkään ole turvassa. On myös perusteltua vaatia, että naisten osallistumista rauhanturvajoukkoihin lisätään, sillä naisten läsnäolo näissä erityisolosuhteissa on äärimmäisen tärkeää. Mielestämme naisten on tärkeää olla aktiivisemmin mukana rauhanprosesseissa. Emme voi antaa heidän olla vain tällaisten prosessien passiivisia osanottajia tai jopa uhreja. Ilokseni huomaan, että komissio on toteuttanut tässä asiassa varteenotettavia toimia.
Maria Eleni Koppa
Arvoisa puhemies, YK:n turvallisuusneuvoston naisia, rauhaa ja turvallisuutta käsittelevä päätöslauselma 1325 annettiin kymmenen vuotta sitten. Tämä on tärkeä vuosipäivä, ajankohtaisempi kuin koskaan, sillä naiset ovat lasten tavoin edelleen sodan suurimpia uhreja.
Tuhannet raiskaustapaukset sota-alueilla osoittavat, että raiskauksia ja seksuaalista hyväksikäyttöä käytetään järjestelmällisesti sota-aseena vastustajan nöyryyttämiseksi ja lannistamiseksi. Lukuisissa tapauksissa sotilaat syyllistyvät esimiestensä johdolla järjestelmällisiin raiskauksiin, jotka julkisesti tehtyinä aiheuttavat vastapuolelle vielä suurempia vaurioita. Näiden menettelytapojen uhrit, jotka yleensä ovat naisia, joutuvat oman yhteisönsä leimaamiksi, hylkäämiksi tai jopa murhaamiksi kunnian palauttamisen takia.
Meidän kaikkien on vedettävä yhtä köyttä tämän torjumiseksi. Näiden sotarikosten, jotka ovat ihmiskunnan häpeätahra, on loputtava. Samanaikaisesti valvontaa - myös rauhanturvaajien suorittamaa valvontaa - on lisättävä kaikkialla, sillä meillä on suuri välitön ja välillinen vastuu. Ankaria seuraamuksia on määrättävä kaikille, jotka osallistuvat tällaiseen toimintaan. Tarvitaan koulutusta, valvontaa, kuria ja selkeä sanoma. Meidän on vihdoinkin osoitettava kansainväliselle yhteisölle, että seisomme sanojemme takana.
Kuten päätöslauselmassa 1325 todetaan, naiset voivat ja heidän täytyy osallistua tasa-arvoisesti rauhan ja turvallisuuden edistämiseen. Yhteisenä tavoitteenamme on oltava naisten aseman vahvistaminen mahdollistamalla oikeustoimet kansainvälisissä tuomioistuimissa sekä ohjelmilla, jotka edistävät heidän taloudellista, sosiaalista ja henkistä uudelleenintegroitumistaan. Naisten vapauttaminen ja suojelu ovat ehdoton edellytys sille, että seksuaalisen väkivallan käyttö sota-aseena saadaan loppumaan.
Barbara Lochbihler
Arvoisa puhemies, tasan kymmenen vuotta sitten ihmisoikeuksiin olennaisesti kuuluvista naisten oikeuksista alettiin ensi kertaa keskustella YK:n turvallisuusneuvostossa sukupuolten tasa-arvoa konflikti- ja kriisitilanteissa koskevan vaatimuksen johdosta. Tämä oli merkkipaalu matkalla kohti kansainvälisen oikeuden mukaista pakollista vaatimusta naisten osallistumisesta rauhanprosesseihin ja turvallisuuspolitiikkaan päätöksentekijöinä.
Tuolloinen pääsihteeri Kofi Annan esitti vuonna 2005 kiireellisen vetoomuksen päätöslauselman 1325 täytäntöönpanoa koskevien kansallisten toimintasuunnitelmien laatimisesta. Olemme jo kuulleet, että vain 20 valtiota on toistaiseksi tehnyt niin, mukaan luettuna sellaiset Euroopan maat kuin Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta, mutta myös Afrikan maat, esimerkiksi Liberia ja Norsunluurannikko. Mielestäni kaikkien EU:n jäsenvaltioiden pitäisi hyväksyä tämänkaltainen toimintasuunnitelma. Tämä koskee myös sellaisia maita kuin Saksa, josta olen kotoisin ja joka on toistaiseksi kieltäytynyt laatimasta toimintasuunnitelmaa.
Sukupuolinäkökulman kansainvälinen merkitys on ehdottomasti kasvanut. YK:hon on nimitetty seksuaalista väkivaltaa käsittelevä uusi erityisedustaja, ja sinne on perustettu uusi tasa-arvoelin. Meidän on kuitenkin pidettävä mielessä, että kaikki nämä toimenpiteet ovat vasta aivan alkuvaiheessa. Tässä on kyse tuen antamisesta seksuaalisen väkivallan uhreiksi joutuneille naisille ja tytöille. Meidän on tehostettava nykyisiä päätöslauselmia ja tukiohjelmia. Tarkoitus on kuitenkin myös tukea rikoksentekijöiden löytämistä ja syytteeseen asettamista, mikä on aina kytkettävä paikallisten oikeusjärjestelmien uudistamiseen.
Viesti, jonka Olivier Chastel välitti korkean edustajan Catherine Ashtonin puolesta ja joka koskee 2 miljoonan euron tuen myöntämistä tälle päätöslauselmalle, on hyvin myönteinen. Haluan tuoda selvästi esiin, miten tärkeää on ottaa mukaan paikalliset naisten oikeuksia puolustavat kansalaisjärjestöt, jotta varat menevät sinne, missä niitä todella tarvitaan.
Eva-Britt Svensson
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (SV) Arvoisa puhemies, naiset ja lapset ovat sotien ja konfliktitilanteiden uhreja. Väkivalta, raiskaukset, kidutus ja seksuaalirikokset ovat aseita, joita käytetään naisia ja lapsia vastaan näissä tilanteissa. Naiset on nyt tunnustettu uhreiksi, ja uhreja he todella ovatkin. Heidän tunnustamisensa on tulosta muun muassa Margot Wallströmin nimittämisestä YK:n erityisedustajan virkaan.
Naiset eivät kuitenkaan ole pelkkiä uhreja; he ovat tärkeitä toimijoita rauhaa ja turvallisuutta edistävässä konfliktien ennaltaehkäisytyössä. Heidän osallistumisensa sotien ja selkkausten jälkeiseen rauhan ja demokratian vakiinnuttamistyöhön on välttämätöntä. He osallistuvat aktiivisesti maiden jälleenrakennukseen. Vaikka YK:n päätöslauselman hyväksymisestä on kymmenen vuotta, naiset tunnustetaan edelleen pelkästään väkivallan uhreiksi. Heidät jätetään huomiotta rauhan ja demokratian vakiinnuttamiseksi tehdyn tärkeän jälleenrakennustyön yhteydessä. Siitä huolimatta, että tiedämme, miten tärkeä tehtävä naisilla on tässä työssä, miehillä on edelleen kaikki vaikutusvalta päätöksenteossa. Meidän on aika tunnustaa naisten kyvyt myös rauhan ja turvallisuuden edistämistyössä. EU:n on vaadittava, että sukupuolinäkökulma otetaan huomioon myönnettäessä apua ja tukea jälleenrakennustyöhön.
Jaroslav Paška
Arvoisa puhemies, YK:n turvallisuusneuvoston naisia, rauhaa ja turvallisuutta käsittelevä päätöslauselma 1325 on yksi uusimmista varteenotettavista asiakirjoista, jossa kaikki maailman kansakunnat vakuuttavat kunnioitustaan ja arvonantoaan kauniimpaa sukupuolta kohtaan.
Jokaisella päätöslauselman säännöksellä on oma syvällinen merkityksensä, ja niissä reagoidaan miesten ja naisten välisten suhteiden ongelmiin, jotka ovat elämässä yleisiä, kun naiset ja lapset joutuvat usein voimankäytön, pidäkkeettömän väkivallan ja epäoikeudenmukaisuuden uhreiksi kriisitilanteissa. Pitkälle edistyneet sivistysmaat vahvistavat YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmasta 1325 johtuvat sitoumuksensa ja pyrkivät useiden toimenpiteiden avulla luomaan mahdollisimman väljät edellytykset niiden soveltamiselle konfliktinratkaisuun ja rauhanprosessien organisointiin osallistuvissa kansallisissa ja kansainvälisissä toimielimissä.
Naisten ja lasten ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevat vakavat ongelmat kuitenkin jatkuvat itsepintaisesti monissa kehitysmaissa, etenkin Keski-Afrikassa ja useissa osissa Aasiaa. Julmien sotilashallitusten toimet perustuvat arvoihin, jotka poikkeavat sivistysvaltioiden tunnustamista arvoista, eikä siviilien, naisten ja lasten ihmisarvo merkitse murhaajalaumalle mitään.
Mielestäni tämä on aihe, jota meidän pitäisi tarkastella ja johon meidän pitäisi kiinnittää suurempaa huomiota mahdollisimman pian. Siksi EU:n on myös välttämätöntä toteuttaa poliittisia toimenpiteitä kohdistaakseen suurempaa ja voimakkaampaa painostusta niihin hallituksiin, jotka eivät kunnioita kansalaistensa ja asukkaidensa perusihmisoikeuksia.
Krisztina Morvai
(HU) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon kaikkien meidän pystyvän helposti vastaamaan kysymykseen siitä, mikä merkittävä ihmisryhmä jätetään pääasiallisesti päätöksenteon ulkopuolelle tai osallistuu siihen vain hyvin vähän, vaikka se samanaikaisesti kantaa suureksi osaksi poliittisten, taloudellisten ja rahoitukseen liittyvien päätösten seuraukset. Kyllä, hyvät kollegat, tarkoitan naisia, enkä ainoastaan aseellisten selkkausten yhteydessä, mikä on tämänpäiväisen istunnon aiheena, vaan myös taloudellisessa mielessä, sillä loppujen lopuksi juuri naisten on huolehdittava perheensä ruokkimisesta ja juuri he joutuvat yhdessä lastensa kanssa kärsimään erityisesti köyhyydestä. Minulle YK:n päätöslauselman ydinsanoma on tämä: naisille pitäisi antaa huomattavasti suuremmat mahdollisuudet päätöksentekoon, jotta heistä voi tulla pikemminkin oman kohtalonsa muokkaajia kuin sen uhreja.
Millä tavoin aseelliset selkkaukset vaikuttavat naisiin? Tarkastellaan Gazan alueen esimerkkiä. Tälläkin hetkellä naiset hoitavat Israelin valtion julmuuksien takia loukkaantuneita ja huolehtivat heistä; naiset myös hoitavat ja hoivaavat niiden seurauksena vammautuneita lapsia ja kärsivät huomattavasti pommitusten ja infrastruktuurin tuhoutumisen seurauksista, teiden ja koulujen pommittamisesta. Meidän pitäisi pitää tämä mielessä tarkastellessamme niitä kärsimyksiä, joita naiset joutuvat kestämään aseellisissa selkkauksissa.
Philippe Juvin
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, konfliktialueilla naisiin kohdistuva väkivalta on tietoinen taktiikka. Raiskaukset ovat yleinen, järjestelmällinen ja organisoitu käytäntö. Kyse on sota-aseesta. Meidän on tietenkin tuomittava tämä väkivalta.
Tuomitsemisen ohella tarvitaan kuitenkin muutakin kuin julkilausumia, muuten niistä tulee pelkkä hokema. On löydettävä toimintakeinoja. Hyvät kollegat, siksi pyydän teitä pohtimaan kolmea toimintatapaa.
Ensimmäinen toimintatapa: Mielestäni meidän on vakuututtava siitä, että Euroopan unionin on tuettava paikallisia naisjärjestöjä kaikissa niissä konfliktitilanteissa, joihin se puuttuu. Kunnioitus vapauden ja oikeudenmukaisuuden perusperiaatteita kohtaan lisääntyy, jos se pohjautuu naisiin. Kaikkialla maailmassa, missä naisille myönnetään oikeuksia, edistetään ihmisarvon sekä tasa-arvon ja veljeyden periaatteiden - siis EU:n arvojen - kunnioittamista.
Toinen toimintatapa: Kun me eurooppalaiset annamme tukea maiden jälleenrakentamiseen, meidän olisi mielestäni harkittava, että edellytämme hallitusvallan ja paikallisten viranomaisten, joita me autamme, ottavan käyttöön kiintiöt, joilla varmistetaan naisten osallistuminen päätöksentekoportaissa. Ajattelen esimerkiksi palestiinalaishallintoa, jota autamme ja jonka rahoitamme lähes kokonaan. Lähi-idän tilanteelle olisi vain hyödyksi, jos vaatisimme palestiinalaishallintoa ottamaan käyttöön kiintiöt, jotka mahdollistavat naisten pääsyn poliittisiksi vastuunkantajiksi.
Viimeiseksi kolmas toimintamalli: Kaikkialla, missä EU toimii siviili-, poliisi- tai sotilaskeinoin, meidän on mielestäni sitouduttava antamaan naisille merkittävä ja asianmukainen asema omissa joukoissamme ja valtuuttamissamme operaatioissa. Tämän ansiosta olemme entistä tehokkaampia ja - kuten monissa mietinnöissä väitetään - se todennäköisesti merkitsee, että väestö on valmiimpi hyväksymään meidät.
Marc Tarabella
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kymmenen vuotta sitten Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto antoi ensi kerran historiansa aikana päätöslauselman, jossa korostetaan taisteluja käyvillä alueilla elävien naisten erityistilannetta ja heidän merkitystään konfliktinratkaisussa. Kuitenkin nykyisin, kun tuosta päätöslauselmasta on kulunut kymmenen vuotta, tuhansia naisia raiskataan edelleen sodan runtelemissa maissa, kuten esimerkiksi Kongossa. Itse olen arvostellut voimakkaasti sitä, että näihin julmuuksiin syyllistyneet ovat vuosia selvinneet rangaistuksetta.
Lisäksi näihin julmuuksiin syyllistytään joskus - tai jopa usein - vaikka Yhdistyneiden Kansakuntien joukot ovat paikan päällä. Mielestäni tarvitsemme kipeästi poliittista kunnianhimoa ja riittävät varat. Erityisesti korostan, että on välttämätöntä kouluttaa eurooppalaisten ja kansainvälisten järjestöjen kentällä toimivaa henkilökuntaa ja lisätä kärsivän väestön tietoisuutta.
Meidän on saatava kaikki ymmärtämään, että sukupuolinäkökohtien huomioon ottaminen saa aikaan parannuksia kaikilla aloilla. On tehtävä loppu siitä, että naisiin kohdistuvaan väkivaltaan syyllistyneet jäävät liian usein rankaisematta, ja tätä varten on otettava käyttöön asianmukainen valitusmenettely. Meidän on myös lisättävä taloudellisia resursseja, joita EU:n toimielimillä on käytössään erityisesti tasa-arvonäkökohtia ja ihmisoikeuskysymyksiä koskevaan työhön, jotta ne voivat ottaa käyttöön mekanismeja ja arvioida Euroopan unionin saavuttamaa edistystä.
Totean Olivier Chastelin tavoin, että toimiin on todellakin ryhdytty erityisesti vaihtamalla parhaita käytäntöjä ja ottamalla osaa työryhmään. Lisäksi kymmenellä jäsenvaltiolla on nyt kansallinen toimintasuunnitelma. Toivon, että 17 muuta jäsenvaltiota laativat pian omansa.
Lopuksi huomautan, että asetan suuria toiveita tulevaan ulkosuhdehallintoon. Toivon, että naiset ja miehet osallistuvat siihen tasavertaisesti erityisesti kentällä. Emme saa koskaan unohtaa suurta merkitystä, joka naisilla on konfliktinratkaisussa, tai sitä, että kansainvälisten elinten joukkojen ja paikallisen väestön välille on luotava luottamukseen perustuva yhteys.
Ilda Figueiredo
(PT) Arvoisa puhemies, on äärimmäisen tärkeää korostaa sotien ja selkkausten vaikutusta naisiin ja lapsiin tällaisena ratkaisevana aikana, kun sodat Irakissa ja Afganistanissa pitkittyvät, useat vakavat selkkaukset kiihtyvät, kuten esimerkiksi Israelin miehittämillä palestiinalaisalueilla tai Marokon miehittämässä Länsi-Saharassa, epätasa-arvo lisääntyy, uusliberalistinen politiikka pahentaa köyhyyttä ja syntyy uusia uhkia, kuten tällä viikolla Lissabonissa Naton huippukokouksessa sen hyväksyttyä uuden strategiansa. Vastauksena tähän Lissabonin kaduilla pidettiin viime lauantaina yli 100 järjestöstä muodostuvan "Kyllä rauhalle - ei Natolle" -kampanjan järjestämä rauhanomainen mielenosoitus. Kymmenettuhannet ihmiset, miehet ja naiset, marssivat vaatien rauhaa ja yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta, joka on välttämätöntä turvallisuuden kannalta, ja vaatien äänekkäästi Naton hajottamista, ydinaseriisuntaa ja rauhaa puolustavien ihmisten oikeuksien kunnioittamista.
Yleislakossa, joka on määrä järjestää huomenna Portugalissa, miehet ja naiset osoittavat jälleen mieltään yhteiskunnanvastaisia toimia vastaan. Ne vaikuttavat kaikkiin, mutta erityisesti ne syrjivät naisia. Mielenosoittajat vaativat uusia toimia, jotka kunnioittavat työntekijöiden ihmisarvoa ja tukevat kehitystä ja sosiaalista edistystä, joka on rauhan perusedellytys.
Eduard Kukan
(SK) Arvoisa puhemies, minäkin haluan korostaa turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1325 historiallista merkitystä rauhan ja turvallisuuspolitiikan kannalta. Se oli ensimmäinen kerta kun YK korosti naisten suojelun merkitystä ja heidän täysipainoista osallistumistaan rauhan aikaansaamiseen ja ylläpitämiseen sekä konfliktien ehkäisemiseen.
On todettava, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi on viimeisten kymmenen vuoden aikana ponnisteltu suunnattomasti. Naisten hyväksikäyttö on kuitenkin edelleen merkittävä osa selkkauksia. Lisäksi järjestelmällisesti toistuva väkivalta naisia kohtaan on lisääntynyt hälyttävästi sekä selkkauksien aikana että niiden jälkeen.
En kerro mitään konkreettisia lukuja, mutta kannattaa varmasti mainita Kongon demokraattisessa tasavallassa, Darfurissa, Ruandassa, Liberiassa, Sierra Leonessa ja Bosniassa sattuneet hirvittävät tapaukset. Olen tavannut henkilökohtaisesti entisessä Jugoslaviassa sodan aikana väkivallan uhreiksi joutuneita naisia ja keskustellut heidän kanssaan. Heidän tarinansa ovat kauhistuttavia. Heidät raiskattiin ja heitä kidutettiin ja nöyryytettiin. Monia hyljeksittiin vielä selkkauksen loputtuakin.
Niinpä edes selkkauksen päättyminen ei varmuudella lopeta naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Meidän on aina pidettävä tämä mielessä.
Naisten suojeleminen ja se, että heillä on mahdollisuus osallistua rauhan ja turvallisuuden aikaansaamiseen, on päätöslauselman 1325 päätavoite. Valitettavasti tämä on monissa tapauksissa vielä toteutumatta. Olen vakaasti sitä mieltä, että meillä on todellinen mahdollisuus muuttaa asioita. Varsinaisten edellytysten luomiseen tarvitaan kuitenkin kaikkien poliittista tahtoa. Mielestäni myös korkealla edustajalla Catherine Ashtonilla ja Euroopan ulkosuhdehallinnolla, jotka voivat huomattavasti lisätä EU:n merkitystä tämän tärkeän päätöslauselman täytäntöönpanossa, on tilaisuus osallistua myönteisellä tavalla tämän tehtävän suorittamiseen.
Sabine Lösing
(DE) Arvoisa puhemies, naiset ja lapset joutuvat edelleen kärsimään kohtuuttomasti sodista ja niiden seurauksista. Naisten oikeuksia ei kuitenkaan pidä käyttää väärin sotilaallisten toimien perusteena. Kongon tasavallan esimerkki osoittaa, että sotilastoimet eivät auta suojelemaan, turvaamaan tai vahvistamaan naisten oikeuksia. Valitettavasti asia on täysin päinvastoin. Naisten asema Afganistanissa on nykyään sodan takia huonompi kuin koskaan. Päätöslauselmassa 1325 annettu lupaus voidaan tosiasiassa pitää vain välttämällä selkkauksia ja toteuttamalla sodissa tai konfliktitilanteissa ainoastaan siviilitoimenpiteitä. Siksi on mielestäni täysin mahdotonta hyväksyä tämän päätöslauselman vääristelyä, jonka tavoitteena on lisätä sodankäyntiin osallistuvien naisten määrää. Kehotan EU:ta periaatesyistä lopettamaan tuen myöntämisen - varusteisiin ja koulutukseen myönnetty tuki mukaan luettuna - hallituksille ja sotavoimille, jotka lähettävät lapsisotilaita aseellisiin selkkauksiin, loukkaavat ihmisoikeuksia tai syyllistyvät järjestelmällisesti seksuaaliseen väkivaltaan.
Edite Estrela
(PT) Arvoisa puhemies, turvallisuusneuvoston päätöslauselmat ja kehityksen tukemista koskevat suunnitelmat on jo mainittu pannen painoa saavutetulle edistykselle, mutta tosiasiassa naiset ovat edelleen aseellisten selkkausten suurimpia uhreja. He ovat uhreja, eivät vielä päätöksentekijöitä. Naisten pitäisi osallistua koko konfliktien ehkäisy- ja ratkaisuprosessiin. Jos naisia olisi enemmän korkeassa asemassa päätöksentekijöinä tekemässä myös taloudellisia päätöksiä, maailma olisi varmasti paljon rauhallisempi ja turvallisempi ja hyötyisimme kaikki merkittävämmästä kehityksestä ja paremmista elinoloista. Siksi naisten osallistumista päätöksentekoon on lisättävä kaikilla tasoilla. Kuten täällä on jo todettu, naisten pitäisi osallistua aktiivisina toimijoina koko tähän prosessiin; sitä eivät saisi johtaa pelkästään miehet.
Antonyia Parvanova
(EN) Arvoisa puhemies, keskustellessamme naisista konfliktialueilla meidän on otettava huomioon, että huolimatta lisääntyneistä toimista ja hyvistä merkeistä, kuten entisen komission jäsenen Margot Wallströmin nimittämisestä Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin erityisedustajaksi, jonka vastuualueena on seksuaalinen väkivalta aseellisissa konflikteissa, sekä hiljattain perustetusta "YK Naiset" -tasa-arvoyksiköstä tällä alalla on edelleen tarvetta lisätoimille, tietoisuuden lisäämiselle ja konkreettisille poliittisille toimille.
Korostan voimakkaasti sitä, että parlamentin jäsenten, EU:n ja YK:n jäsenvaltioiden hallitusten, toimielinten ja kansalaisyhteiskunnan väliset kumppanuudet ovat välttämättömiä, jotta kansainvälisen väestö- ja kehityskonferenssin toimintasuunnitelmalle asetettuja päämääriä ja tavoitteita voidaan tukea vuosituhannen kehitystavoitteita silmällä pitäen.
Sukupuolten tasa-arvoon liittyvissä kysymyksissä meidän on yhdessä sitouduttava ajamaan tätä asiaa tarmokkaasti, turvaamaan naisten parempi edustus sotien ehkäisemiseksi, palauttamaan rauha ja hoitamaan konfliktien jälkeiset tilanteet sekä ottamaan huomioon se, että naisilla voi olla suuri merkitys rauhan turvaamisessa, jos heitä tuetaan asianmukaisesti ja heidät otetaan aidosti mukaan.
Lopuksi haluan huomauttaa, että EU:lla on keskeinen tehtävä näiden tavoitteiden edistämisessä, jotta saavutetaan oikeudenmukainen ja kestävä ratkaisu. Päävastuualueemme ja tärkeä poliittinen tehtävämme on yhteisvoimin korjata naisten tilannetta konfliktialueilla ehkäisemällä sotia ja ylläpitämällä kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta.
Diane Dodds
(EN) Arvoisa puhemies, haluan antaa tukeni päätöslauselmalle 1325. Kiinnitän parlamentin huomion Pohjois-Irlannin tilanteeseen; siellä on hyvin aktiivinen naissektori, joka on ollut pysyvä voimatekijä maassa.
Ennen Euroopan parlamenttiin tuloani edustin Länsi-Belfastia Pohjois-Irlannin edustajakokouksessa ja Shankillin aluetta Belfastin paikallishallinnossa. Näitä alueita on yli 30 vuoden ajan koetellut Irlannin tasavaltalaisten terrorismikampanjan aiheuttama väkivalta ja yhteisön sisäinen väkivalta.
Koko tuon ajan sellaiset ryhmät kuin Women's Centre ovat olleet koossapitävä voima ja parantaneet yhteisön valmiuksia sekä luoneet yhteyksiä muiden yhteisöjen naisryhmiin. He ovat tavallisia naisia, jotka ovat osoittautuneet johtohahmoiksi ja erinomaisiksi roolimalleiksi muille terrorismin ja väkivallan kanssa kamppaileville maille ja yhteisöille.
Nykyään sellaiset ryhmät kuin Shankill Women's Centre, Foyle Women's Network ja Training for Women eivät ainoastaan edistä yhteisöllisiä suhteita Pohjois-Irlannissa, vaan lisäävät myös naisten mahdollisuuksia työmarkkinoilla koulutuksen avulla. Hyvät kollegat, tästä on hyvä jatkaa.
Norica Nicolai
(RO) Arvoisa puhemies, toivon, että tänään käymämme keskustelu ei ole pelkästään tilaisuus juhlistaa päätöslauselman 1325 kymmenvuotispäivää vaan myös uusi alku ja uusi lähestymistapa tähän ongelmaan, joka jatkuu itsepintaisesti käytännössä samoissa muodoissa, jotka johtivat päätöslauselman 1325 antamiseen.
En usko julkilausumien riittävän - en etenkään sellaisten, jotka antavat todellisuudesta erilaisen kuvan. Mielestäni tarvitaan toimia, ja on Euroopan unionin tehtävä laatia osana nykyistä turvallisuuspolitiikkaa alustavat menettelysäännöt, joita sovelletaan sekä konflikteissa että konfliktinjälkeisissä operaatioissa, vaikka meillä onkin yleissopimus - Geneven yleissopimus - jossa tuomitaan väkivallanteot konfliktien yhteydessä. Mielestäni tällaiset menettelysäännöt toisivat Euroopan unionille lisäarvoa ja ovat merkki edistymisestä tämän ongelman ratkaisemisessa.
Muita osallistumiseen liittyviä näkökohtia on ehdottomasti tuettava EU:n kehityshankkeita koskevaan strategiaan perustuvalla johdonmukaisella rahoitusavulla.
Anna Záborská
(SK) Arvoisa puhemies, vietämme YK:n päätöslauselman 1325 kymmenvuotispäivää, ja lähes päivittäin raportoidaan muista naisten auttamiseksi annetuista päätöslauselmista ja julkilausumista. Epäilen kuitenkin, valvommeko niiden toteutumista riittävästi.
Asiakirjoja laaditaan aina vain enemmän, mutta naisten tilanne paranee hyvin hitaasti. Velvollisuutemme on työskennellä kaikkien naisten oikeuksien noudattamisen ja suojelun puolesta, jotta heidät saadaan täysipainoisesti mukaan yhteiskuntaan riippumatta heidän tilanteestaan, alkuperästään tai asemastaan.
Heidän tehtävänsä alkaa perheestä, ei vain siksi, että he ovat korvaamattomia kasvattaessaan lapsensa kunnioittamaan kaikkien ihmisten ihmisarvoa, vaan on myös naisia, jotka tietoisina perheeseensä kohdistuvasta uhkasta osallistuvat sotilaallisten konfliktien ehkäisyyn ja ratkaisemiseen. On kuitenkin mahdotonta puhua rauhasta ennen kuin naiset tuntevat olonsa turvalliseksi perheissään ja kotimaassaan, ja tämä koskee muitakin kuin sotaakäyviä maita.
Olivier Chastel
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen parlamentin kanssa selvästi samaa mieltä erittäin monesta näkökohdasta. Miten voisin olla yhtymättä erityisesti Philippe Juvinin ja Marc Tarabellan vaatimuksiin Euroopan ulkosuhdehallinnon perustamisesta siten, että se tarjoaa merkittävän tilaisuuden lujittaa naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevaa EU:n politiikkaa? On myönnettävä, että hallinnon perustamisprosessin aikana on jatkuvana haasteena varmistaa naisten entistä laajempi edustus kaikilla tasoilla, myös henkilöstöyksiköissä, ja varsinkin kaikkein korkeimmalla tasolla.
Korkea edustaja Catherine Ashton selvästikin työskentelee tämän asian parissa. Hän on toteuttanut joitakin tämänsuuntaisia toimia esimerkiksi nimittämällä EU:n Sudanin erityisedustajaksi ensimmäistä kertaa naisen, Rosalind Marsdenin. Syyskuussa hän nimitti edustustojen johtaviin virkoihin 29 ihmistä, joista seitsemän naista edustustojen päälliköiksi, mikä lisää tässä asemassa olevien naisten määrää lähes 50 prosenttia.
Samanaikaisesti kun EU toteuttaa merkittäviä toimia parantaakseen naisten osallistumiseen, rauhaan ja turvallisuuteen liittyviä valmiuksiaan, katsomme, että on myös tärkeää toteuttaa toimia tietoisuuden lisäämiseksi muissa organisaatioissa ja maissa. Tämä ja erityiskoulutus kulkevat käsi kädessä. Monet teistä ovat puhuneet tästäkin asiasta. Unioni tukee Yhdistyneitä Kansakuntia demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta eurooppalaisesta rahoitusvälineestä, jotta se voi panna täytäntöön naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevia päätöslauselmia niissä maissa ja niillä alueilla, joissa tilanne on erityisen vaikea, kuten Pakistanissa, Afganistanissa, Georgiassa, Armeniassa, Azerbaidžanissa ja Ferganan laaksossa, joka käsittää Uzbekistanin, Kirgisian ja Tadžikistanin.
Lopuksi totean, että Euroopan unioni uskoo edelleen siihen, että vastuun jakamista on tärkeää lisätä kansainvälisellä tasolla. Unioni katsoo, että turvallisuusneuvoston pitäisi perustaa työryhmä tutkimaan päätöslauselman 1325 täytäntöönpanossa saavutettua edistystä ja antaa suosituksia neuvostolle, jotta se voi vastata haasteisiin ja korjata nykyiset puutteet sekä vauhdittaa kyseisen päätöslauselman täytäntöönpanoa.
Siksi unioni on vedonnut turvallisuusneuvostoon, että se lisäisi rankaisemattomuuden vastaisia toimiaan. Kohdennettuja ja edistyksellisiä toimenpiteitä on toteutettava kaikkia niitä konfliktin osapuolia kohtaan, jotka ovat vakavasti loukanneet naisten oikeuksia.
Olen vakuuttunut siitä, että Euroopan parlamentti tukee jatkossakin unionin ja jäsenvaltioiden tällä alalla toteuttamia toimia.
Puhemies
(EL) Olen vastaanottanut poliittisilta ryhmiltä tästä aiheesta kuusi päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 25. marraskuuta klo 12.00.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Corina Creţu
Määrätietoisilla toimilla - päätöslauselmat sekä kansalliset ja kansainväliset suunnitelmat naisten suojelun parantamiseksi konfliktialueilla - joihin on ryhdytty, ei ole onnistuttu poistamaan tätä julmaa asetta, johon nykyaikaisessa sodankäynnissä usein turvaudutaan: seksuaalista väkivaltaa. Rankaisemattomuus päinvastoin luo suotuisat olosuhteet tämän täysin arvojemme vastaisen käytännön leviämiselle. Olen yhdessä muiden kanssa toistuvasti vastustanut joukkoraiskauksia, joita tehdään Kongossa, Liberiassa ja muilla konfliktialueilla, erityisesti Afrikassa. Tuhannet seksuaalisen hyväksikäytön ja väkivallan uhreiksi joutuvat naiset joutuvat myös tulevaisuudessa kärsimään sosiaalisesta leimautumisesta ja hiv:n kaltaisista hirvittävistä taudeista.
Naisiin kohdistuvan väkivallan torjunnan kansainvälisen teemapäivän, jota vietämme 25. marraskuuta, on myös muistutettava meitä siitä, että naiset joutuvat hälyttävästi yleistyvän perheväkivallan, avioliitossa tapahtuvien raiskausten, seksuaalisen häirinnän ja ihmiskaupan uhreiksi. Sukupuoleen perustuva väkivalta, johon syyllistytään sekä kotona että aseellisissa selkkauksissa mukana olevilla alueilla, on yksi vakavimmista ihmisoikeusloukkauksista, jota on vastustettava ja josta on rangaistava johdonmukaisesti.
Lena Kolarska-Bobińska
kirjallinen. - (PL) Vuosien mittaan rauhanturvaoperaatioiden perinteinen rooli on muuttunut. Enää ei ole kyse vain tulitaukosopimusten valvonnasta tai valtioiden välisten rajojen kunnioittamisen turvaamisesta. Nykyisin operaatioiden yhteydessä osallistutaan erilaisiin "pehmeisiin" toimiin - ihmisoikeuksien ja demokratian edistämiseen monin tavoin, vaalijärjestelyjen tukemiseen ja oikeusvaltiorakenteiden palauttamiseen. Päätöslauselman 1325 antamisen kymmenvuotispäivän yhteydessä olisi kiinnitettävä huomiota naisten erityisasemaan näissä prosesseissa. Monissa tapauksissa heillä on paljon paremmat valmiudet hoitaa rauhanturvatehtäviä. Tarkoitan tällä muun muassa työskentelyä sukupuoleen ja sukupuolisyrjintään perustuvan väkivallan uhrien kanssa. Naiset työskentelevät naisvankiloissa, he auttavat yhteiskuntaan sopeutumisessa ja järjestävät myös paljon erilaista koulutusta. Puhumme paljon siitä, että naisten osallistumista politiikkaan ja liiketoimintaan on lisättävä. Millään näistä aloista ei ole vielä ollut mahdollista luoda täysin yhdenvertaisia mahdollisuuksia. Siksi on välttämätöntä palata näihin kysymyksiin ja selvittää huolellisesti, millä tavoin annettua lainsäädäntöä saatetaan voimaan, jotta päätöslauselman 1325 antamisen 15- tai 20-vuotispäivänä on mahdollista sanoa, että kaikki sen säännökset on pantu täytäntöön.
