Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies. -
Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 14. maaliskuuta 2002 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.
Ilmoitan, että olen puhemiehen paikalla, koska puhemies Cox on matkalla Strasbourgiin Isosta-Britanniasta, jossa hän oli aikaisin tänään esittämässä surunvalittelunsa Ison-Britannian kuninkaalliselle perheelle kuningataräidin kuoleman johdosta.
Tämän vuoksi huomenna vietetään minuutin hiljaisuus kuningataräidin muistoksi.

Puhemies. -
Arvoisat kollegat, tiistaiyönä 26. maaliskuuta Nanterren kaupungissa Ranskassa sattui järkyttävä tapahtuma. Kaupunginvaltuuston istunnon aikana aseistettu mies ampui useita luoteja kaupunginvaltuuston jäseniä kohti surmaten kahdeksan kaupunginvaltuutettua sekä haavoittaen hyvin vakavasti 16:ta.
Haluaisin esittää syvimmät surunvalitteluni ja osanottoni Euroopan parlamentin puolesta Nanterren kaupungille, kaupunginvaltuustolle ja uhrien perheille. Haluaisin myös kiittää niiden kaupunginvaltuutettujen rohkeutta, jotka saivat taltutettua hyökkääjän.
Lisäksi 21. maaliskuuta kaksi terroristia murhasi Juán Priede Pérezin, ainoan sosialistisen kaupunginvaltuutetun Orion kylässä Espanjan Baskimaassa. Samana päivänä olemme välittäneet parlamentin puolesta surunvalittelut Priede Pérezin perheelle ja Espanjan sosialistisen puolueen johdolle. Olemme myös lähettäneet Espanjan viranomaisille viestin, jossa heille ilmaistaan tukemme. Murhaamalla Juán Priede Pérezin terroristit ovat jälleen kerran osoittaneet, etteivät he kiellä ainoastaan oikeutta elää, tässä tapauksessa kyläläistensä hyväksi toimineelta ihmiseltä. He kieltävät myös oikeuden osallistua paikallispolitiikkaan ja oikeuden harjoittaa demokraattisia oikeuksia.
Arvoisat kollegat, näiden kahden tapahtuman vuoksi pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden uhrien muistoksi.)

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tiedän, että Israelia ja Palestiinaa koskeva päätöslauselma hyväksytään tässä istunnossa, mutta minusta me emme kuitenkaan voi aloittaa istuntoa palauttamatta mieleen, että Palestiinan alueella on tapahtunut 200 murhaa ja että vieraan valtion armeija nöyryyttää Palestiinan kansaa.
Mielestäni meidän on siis aloitettava tämä istunto myös?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies. -
Arvoisa jäsen Nogueira Román, pyydän teitä tekemään huomautuksenne uudelleen, kun olemme päässet Lähi-itää käsittelevään kohtaan.

Evans, Jonathan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän nyt työjärjestyspuheenvuoron voidakseni kiittää parlamentin puhemies Coxia siitä, että hän on matkustanut tänään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Tässä yhteydessä haluaisin sanoa PPE-DE-ryhmän puolesta, että monet brittikollegoistani haluaisivat edes jollakin tavoin osallistua huomenna klo 12.30 järjestettäviin kuningataräidin valtiollisiin hautajaisiin. Olen ottanut asian esille ryhmässäni, joka tukee ehdotustani huomisen äänestyksen aikaistamisesta klo 11.30:een, jotta kaikki brittijäsenet voivat halutessaan seurata valtiollisia hautajaisia edes televisiosta klo 12.30.

Duhamel (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää teitä äsken pitämästänne puheenvuorosta ja sanoa pari sanaa muille edustajille ja heitä kuunteleville kansalaisille: kun terroristit menettävät järkensä ja kun järkensä menettäneistä tulee terroristeja ja he surmaavat edustajia hetkenä, jolloin populistit tekevät laajalti yhä väkivaltaisempia hyökkäyksiä, joiden tarkoituksena on tallata alleen poliitikot ja edustajat, on hyvä muistaa, että nämä edustajat ovat ensisijaisessa asemassa yhteisen hyvän saavuttamisessa.

Di Lello Finuoli (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, muistuttaisin kaikella kunnioituksella, että hyvin usein viettäessämme minuutin hiljaisuutta ja noustessamme seisomaan, lehterillä oleva yleisö jää kaikessa rauhassa istumaan. Nyt kun myös he ovat Euroopan kansalaisia, myös heidän sopisi mielestäni nousta ylös viettääkseen minuutin hiljaisuuden kanssamme.

Murphy (PSE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron jäsen Evansin esille ottamasta kysymyksestä kiittääkseni omasta puolestani parlamentin puhemies Coxia siitä, että hän on matkustanut tänään Lontooseen osoittaakseen Euroopan parlamentin puolesta kunnioitustaan kuningataräidin poismenon johdosta. Toivon, että puheenjohtajakokous suhtautuisi myönteisesti jäsen Evansin pyyntöön huomenaamuna järjestettävän äänestyksen aikaistamisesta, jotta brittijäsenet ja muut jäsenet voivat halutessaan seurata hautajaisia televisiosta.

Puhemies. -
Kiitos, jäsen Murphy.

Puhemies. -
Poliittisten ryhmien puheenjohtajakokouksen työjärjestyksen 110 artiklan mukaisesti kokouksessaan 4. huhtikuuta laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
tiistai:
Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on pyytänyt, että yhteiskeskustelussa käsiteltävistä talousarvion valvontavaliokunnan vastuuvapautta koskevista kuudesta mietinnöstä äänestetään keskiviikkona klo 12.00.
Puheenvuoro on Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puhemiehellä Barónilla, joka on myös äänestyksen lykkäämistä koskevan pyynnön laatija.

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, pyyntö äänestyksen lykkäämisestä koskee erityisesti Morganin muita toimielimiä koskevaa mietintöä. Kuitenkin tämä toimenpide hyväksytään tietysti yhteisessä äänestyksessä. Syynä on, että neuvoston on otettava suhteissaan parlamentin kanssa askel eteenpäin nimenomaan ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämisessä ja valvonnassa.
Neuvosto suhtautuu asiaan myönteisesti, ja huomenna sen on annettava komissiolle vastaus. Mielestämme on tärkeää ottaa tämä askel, ja äänestyksen lykkääminen keskiviikkoon auttaisi meitä arvostamaan neuvoston myönteistä asennetta. Näistä syistä pyysimme lykkäystä, jonka ansiosta huomiseen äänestykseen kuluu myös vähemmän aikaa.

Puhemies. -
Jäsen Barón, puheenvuoronne luullakseni puoltaa myös äänestyksen lykkäämistä keskiviikoksi klo 12.00.
Kukaan kollegoista ei halua vastustaa ehdotusta.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
tiistai:
Keskiviikon ensimmäisenä aiheena oli määrä olla neuvoston ja komission julkilausumat Lähi-idän tilanteesta, mutta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana on ilmoittanut, että hän voi olla läsnä ja tehdä julkilausuman tiistaina klo 17.00 alkaen.
Näin ollen tiistai-iltapäivän esityslista voisi olla seuraava: klo 15.00-17.00 yhteiskeskustelu puolustuspolitiikasta ja puolustusmateriaalipolitiikasta, klo 17.00-19.00 yhteiskeskustelu Lähi-idän tilannetta koskevista Solanan ja komission julkilausumista.
Minun on huomautettava parlamentille, että jos edellä mainittu muutos hyväksytään, meidän on poistettava tavanomainen komission kyselytunti Lähi-idän tilannetta koskevan keskustelun vuoksi.

Poettering (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmämme kannattaa ehdotusta, että korkea edustaja Solana antaa julkilausumansa huomenna iltapäivällä klo 17.00 ja että sen yhteydessä järjestetään keskustelu klo 17.00-19.00. Kollegoille täytyy lisäksi ilmoittaa, ettei korkea edustaja Solana pääse keskiviikkona paikalle, koska hän matkustaa silloin Yhdysvaltojen ulkoministerin kanssa Madridissa pidettävään kokoukseen - ja meidän on suhtauduttava siihen ymmärtäväisesti. Tämä syy meidän parlamentin jäsenten on hyväksyttävä.
Minulla on kuitenkin yksi pyyntö, ja olisin kiitollinen, jos muut ryhmät voisivat yhtyä siihen. Kollega Barón Crespo, kohdistan sanani erityisesti teille, koska en halunnut liittää mitään ehtoa siihen, että suostuimme talousarvion valvonnasta käytävän äänestyksen lykkäämiseen. Hyväksyimme kuitenkin perustelunne, ja kun valmistelemme Lähi-itää koskevan päätöslauselman, toivon teidän puolestanne hyväksyvän, että toimitamme äänestyksen keskiviikon sijasta torstaina. Ryhmämme ei oikeastaan ole päätöslauselman kannalla, mutta puheenjohtajakokous oli toista mieltä - sen mielestä päätöslauselma pitää laatia. Me olemme demokraatteja ja hyväksymme sen.
Aiomme osallistua myös päätöslauselmasta käytäviin neuvotteluihin, vaikka esitimmekin vasta viime istuntoviikolla erittäin hyvin perustellun päätöslauselman - osallistumme kuitenkin päätöslauselmaan ja yhdymme neuvotteluihin parlamentaaristen pelisääntöjen mukaisesti. Jos Madridissa kuitenkin käydään keskiviikkona yhtäältä Euroopan unionin sisäisiä - siis Solanan ja Piquétin välisiä - neuvotteluja ja keskustellaan toisaalta myös Powellin kanssa, neuvottelujen lopputuloksen täytyy toki pystyä vielä vaikuttamaan tekstin sisältöön. Todennäköisesti tätä ei ole aivan helppo saada aikaan muodollisesti, mutta ryhmien pitäisi joka tapauksessa pystyä kommentoimaan Madridin tuloksia vielä suullisesti.
Esittäisinkin siksi kiireellisen pyynnön, ettemme äänestäisi päätöslauselmatekstistä keskiviikkona - Madridin neuvottelujen kannalta se olisi kumminkin jo liian myöhäistä - vaan että äänestäisimme torstaina, kun Madridin tulokset ovat jo tiedossa. Olisin kiitollinen, jos suostuisitte tähän, koska mekin olimme valmiita myönnytyksiin, kun te esititte täällä aivan oikeutettuja vaatimuksia.
Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa kollega Poettering, sallikaa minun korjata tietojanne.
Madridissa ei järjestetä keskiviikkona Euroopan ja Yhdysvaltojen kahdenvälistä tapaamista, vaan puoluetoverinne, neuvoston puheenjohtaja Aznarin, johtama huippukokous, johon osallistuvat Madridissa parhaillaan vieraileva Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri Kofi Annan, Venäjän ulkoministeri Ivanov, Yhdysvaltojen ulkoministeri Powell, Espanjan ulkoministeri Piqué ja korkea edustaja Javier Solana.
Kokous vastaa parlamentin jo esittämiä toiveita. Mielestämme on erittäin tärkeää, että kaikki ovat mukana, Arabiliiton edustaja mukaan luettuna, mikäli mahdollista, mutta tätä ei ole vielä varmistettu. Madridin keskiviikkoisella huippukokouksella on siis erityinen painoarvo. En puutu kysymyksiin, joista keskustelemme huomenna, mutta minusta on tärkeää ja ehdottomasti välttämätöntä, että parlamentti voi puhua lujasti Euroopan roolin puolesta ja yrittää tuoda valonkipinän ja hiukkasen toivoa tähän murheelliseen poliittiseen tilanteeseen. Uskon siis, että poliittinen tilaisuutemme on juuri siinä, että saamme päätöslauselmamme uunituoreena Madridin huippukokoukseen, mikä on täysin mahdollista.
Sanon jotakin muutakin. Naton parlamentaarinen yleiskokous, jota ei tunneta sen mieltymyksestä sosialismiin, esitti 6. huhtikuuta pysyvässä komiteassaan päätöslauselman, joka saattaisi olla meistäkin sovelias. Uskon ja toivon, että voimme saada laadituksi vastaavanlaisen päätöslauselman. Kyse on sentään PPE-DE-ryhmän lempilapsesta, Naton parlamentaarisesta yleiskokouksesta. Tahdon siis painottaa, että puhemies Coxin joka ei ole nyt läsnä, mutta on samalla kannalla näkemyksen mukaan emme ehdottomasti saa jäädä tapahtumista jälkeen, minkä takia minusta tuntuu erityisen tarkoituksenmukaiselta toimittaa äänestys keskiviikkona ja ilmoittaa sen tulos ajallaan Madridiin.

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, emme siirrä komission kyselytuntia heppoisin perustein. Parlamentissa voidaan ihan hyvin pelata korkein poliittisin panoksin, mutta monille jäsenistämme komission kyselytunti on äärimmäisen tärkeä. Komission työn valvonta tapahtuukin suureksi osaksi kyselytunnilla.
Hyväksyn kyselytunnin siirtämisen tässä tapauksessa, koska haluamme, että keskustelussa on läsnä neuvoston ja komission edustajia. Vetoan kuitenkin muiden ryhmien kollegoihini, ettei komission kyselytunnin siirtäminen muodostuisi tavaksi. Se on tärkeä osa työtämme.
Kantamme äänestystä koskevaan kysymykseen on, että olemme hyvin nopeasti muuttuvassa tilanteessa. Tiedämme asiasta varmasti enemmän torstaina kuin keskiviikkona. Tässä tapauksessa on hyvä syy äänestyksen toimittamiseen torstaina lounasaikaan keskiviikon sijasta.

Puhemies. -
Jäsen Watson, voitte olla varma siitä, että huomautuksenne komission kyselytunnista on merkitty muistiin.

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, olen juuri palannut Jerusalemista ja Ramallahista, ja haluan erityisesti tukea huomisen keskustelun periaatetta, olivatpa komissiolle esitettäviä kysymyksiä koskevat järjestelyt minkälaisia tahansa, vaikka tämä seikka onkin tärkeä.
Keskustelu on käytävä niin, että paikalla on korkea edustaja Solana, ja minun ja ryhmäni mielestä on erityisen tärkeää, että yhteisen päätöslauselman sisällössä vastataan Israelin hallituksen tekemään häikäilemättömään ja tuomittavaan tekoon korkea edustaja Solanaa ja ulkoasiainministeri Piquéta kohtaan, toisin sanoen Euroopan unionin edustajia kohtaan. Se, äänestetäänkö päätöslauselmasta sitten keskiviikkona tai torstaina, on minusta toisarvoinen asia. Jos pitää valita, minä valitsisin keskiviikon niiden syiden vuoksi, jotka jäsen Barón Crespo esitti. Olennaisen tärkeää on kuitenkin se, että kantamme on selkeä riippumatta siitä, mitä Madridissa sanotaan, ja siitä kompromissista, johon jotkut siellä päätyvät.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, voin puhua hyvin lyhyesti, koska olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, mitä puheenjohtaja Wurtz hetki sitten totesi. Haluaisin korostaa ennen kaikkea sen merkitystä, että - osoitan sanani etenkin puheenjohtaja Barón Crespolle ja puheenjohtaja Poetteringille - tällä kertaa parlamentti on antanut todella ainutlaatuisen päätöslauselman. Meillä kaikilla on käsittääkseni keinot puhua täysin yhteen ääneen, ja niin on mielestäni tärkeä tehdä. Myös minun ryhmäni pitää parempana toimittaa päätöslauselmaa koskeva äänestys keskiviikkona, kuten puheenjohtaja Wurtz totesi.

Puerta (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, vaikka minä parlamentin jäsenten valtavan enemmistön tavoin pidän tietysti Lähi-idän traagisten tapahtumien käsittelyä ehdottomasti ensisijaisena kysymyksenä, olen komissiolle ja neuvostolle osoitetuista kysymyksistä vastaavana varapuhemiehenä ja komission kantaa tiedustelleiden jäsenten edustajana samaa mieltä kuin liberaaliryhmän puheenjohtaja äskeisessä puheenvuorossaan.
Minusta komission kyselytuntia ei saa peruuttaa. Muutettakoon se muuhun ajankohtaan tai löydettäköön jokin muu ratkaisu, mutta kyselytunti ei voi olla jokeri, jonka parlamentti voi peruuttaa sen mukaan, mikä on komission tai neuvoston valmius olla läsnä. Minusta kyselytunnin peruuttaminen osoittaa kunnioituksen puutetta, ja luotan teihin ja täysistunnon jäseniin siinä, että kyselytunti pidetään, vaikka se tapahtuisikin muuna ajankohtana.

Puhemies. -
Jäsen Puerta, voin vakuuttaa, että komission kyselytuntia ei ole tarkoitus jättää pois. Tässä tapauksessa vain on ongelmia, jotka me kaikki luullakseni ymmärrämme. Huomautuksenne merkitään kuitenkin muistiin kuten myös jäsen Watsonin huomautukset.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, olette ensimmäistä kertaa tällaisessa tilanteessa. En siksi moitikaan teitä, mutta meillä on ollut viime vuosina useita varapuhemiehiä, jotka ovat sanoneet tässä kyselytuntia koskevassa keskustelussa, että he yrittävät estää tällaiset tapaukset jatkossa ja että tämä on poikkeus. Siitä alkaa kuitenkin tulla vähitellen tapa. Tämä on tosiasia, jonka voin osoittaa teille tilastojen perusteella, ja siksi pyydän hartaasti, että kyselytunti sovittaisiin sellaiseksi ajankohdaksi, jolloin se voidaan aivan varmasti pitää. Se pidettiin ennen tiistaisin iltaistunnon alussa, ja se alkoi silloin aina täsmällisesti. Sen jälkeen, kun se siirrettiin iltapäivään, ajankohtaa on laiminlyöty säännöllisesti joka toinen tai joka kolmas kerta. Lopetamme torstaisin nykyään jo klo 17.30, koska meillä ei muka riitä puhuttavaa klo 18.30 tai 19.00 asti. Perjantaisin ei ole istuntoa, mutta parlamentin jäsenten perusoikeuksiin kuuluvaan ja sopimuksissa säädettyyn kyselytuntiin meillä ei ole kuitenkaan aikaa - tämä ei ole todellakaan hyväksyttävää, enkä pyydä ainoastaan muutosta tähän asiaan vaan myös sitä, että komission jäsen Busquinin ja muiden kyselytunti, johon moni meistä on huolellisesti valmistautunut, järjestetään mahdollisimman pian. Emme halua saada virkamiehiltä mitään kirjallisia vastauksia, vaan haluamme esittää kysymyksiä, kuten parlamentaarisessa menettelyssä on tapana tehdä.
Puhemies. -
Jäsen Posselt, olen jo aikaisemmin selittänyt, että tällä kerralla olemme erityisen hankalassa tilanteessa. Merkitsemme myös teidän huomautuksenne muistiin, mutta vakuutan, että kyselytuntia ei missään tapauksessa ole aikomus jättää pitämättä.
Seuraavaksi toimitamme kaksi äänestystä:
Ensimmäinen koskee sitä, siirretäänkö Lähi-idän tilannetta koskeva keskustelu tiistaiksi, kuten aiemmin on mainittu.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
Toinen äänestys koskee sitä, toimitetaanko asiaa koskeva päätöslauselmaäänestys keskiviikkona vai torstaina.
(Parlamentti äänesti keskiviikon puolesta.)

Provan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin teidän selventävän edellistä kohtaa. Sanoitte, että kyselytunti peruuntuu, mutta peruuntuuko myös esityslistaan klo 17.30 merkitty komission tiedonanto?

Puhemies. -
Jäsen Provan, olette oikeassa, myös komission tiedonanto klo 17.30 peruuntuu.
keskiviikko:
Minun on muistutettava, että tekemiemme päätösten mukaisesti neuvoston ja komission julkilausumat Lähi-idän tilanteesta on siirretty tiistai-iltapäivään.
Jäsen Leinen pyytää, että keskustelu pidettäisiin keskiviikkona.

Leinen (PSE)
Arvoisa puhemies, poikkeuksellisissa tilanteissahan on joskus myös toimittava poikkeuksellisesti. Olisin toivonut, että parlamentin puhemies olisi kehottanut ryhtymään keskiviikkona äänestysten jälkeisellä lounastauolla mielenosoitukseen Lähi-idän rauhan puolesta. Meillä on täällä sisällä hieno tila, jossa järjestetään tavallisesti juhlia. Ulkona rakennuksen edessäkin on hieno paikka. Kaikki avustajamme, kaikki täällä olevat ihmiset voisivat osallistua siihen. Meiltä ei puutu muuta kuin mikrofoni. Jos sen hankkiminen on liian hankalaa, minä voisin jopa auttaa siinä.
Tällainen epätavallinen toimenpide olisi vankka osoitus siitä, ettei Eurooppa hyväksy Lähi-idän väkivallan kierrettä. Se olisi näyttävä teko juuri keskiviikkona, joka on tärkeä päivä Lähi-idän rauhanratkaisun kannalta. Kehotan teitä harkitsemaan asiaa puheenjohtajakokoukseen kuuluvien työntekijöidenne kanssa.
Puhemies. -
Paljon kiitoksia huomautuksestanne, jäsen Leinen. Välitän sen sellaisenaan parlamentin puhemiehelle.
torstai:
Kohdassa keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä asioista olemme saaneet Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmältä sekä Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmältä pyynnön lisätä otsikon "Ihmisoikeudet" alle uuden kohdan otsikolla "Euroopan unionin kanta lapsia käsittelevässä seuraavassa YK:n yleiskokouksen erityisistunnossa".
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
Lisäksi Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmä sekä Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä ovat pyytäneet, että viidennen kohdan otsikkoa muutettaisiin seuraavasti: "Rankkasateet Teneriffalla ja itäisessä Espanjassa sekä ilmastonmuutos".
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
Käsittelyjärjestys on vahvistettu.
Menettelyä koskevat puheenvuorot

Corrie (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän nyt työjärjestyspuheenvuoron. Parlamentti haluaisi kenties tietää, että hyväksyimme hyvin jyrkän päätöslauselman Kapkaupungissa pidetyssä AKT:n ja EU:n yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessa, jota jäsen Kinnock hyvin taidokkaasti johti yhtenä puheenjohtajista.
Huono uutinen sen sijaan on, että presidentti Mugaben määräämän uuden hyvin ankaran lainsäädännön nojalla zimbabwelaisen sanomalehden päätoimittajaa, joka julkaisi päätöslauselman kokonaisuudessaan ja yksityiskohtia myöten, on uhattu ja vaadittu maksamaan 2000 dollarin suuruisen sakon tai menemään vankilaan, jos hän ei maksa sakkoa. Hän on ilmoittanut menevänsä mieluummin vankilaan kuin sortuvan valehteluun.
Koska parlamentissa vallitsee sananvapaus, pyytäisin puhemiestä kirjoittamaan presidentti Mugabelle kirjeen, jossa todetaan, ettemme halua tuon päätoimittajan joutuvan minkäänlaisiin vaikeuksiin ja että me kannatamme sananvapautta.

Kinnock (PSE).
Arvoisa puhemies, kannatan luonnollisesti sitä, mitä kollegani jäsen Corrie juuri hetki sitten totesi. Näin soveltaisimme ensimmäistä kertaa parlamentin Zimbabwessa juuri hyväksymää tietolakia (Information Act). Meidän ei pidä aliarvioida näihin Daily Newsin toimittajiin kohdistetun uhkailun vakavuutta.
Näin ollen meidän on visusti varottava pahentamasta tilannetta millään tavoin. Sen vuoksi kehottaisin meitä harkitsemaan kirjeen kirjoittamista presidentti Mugaben sijasta Zimbabwen oikeusministerille sekä sitä, että toteaisimme kirjeessä vain vahvistavamme Kapkaupungin tapahtumia koskevat tiedot. Emme halua tässä tilanteessa sanoa mitään puolueellista. Kehottaisin vain pitämään tämän mielessä kirjettä laadittaessa.

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, totesitte, että yksi ihminen on tapettu Baskimaassa, mutta todellisuudessa Espanjan kansalliskaarti tappoi viime viikolla erään toisen henkilön. Hänen nimensä oli Joseba Andoni Urdaniz. Olette kenties saanut virheellistä tietoa Espanjan viranomaisilta. Tapettuja on siis kaksi.
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies. -
Kuten tiedätte, olemme viettäneet minuutin hiljaisuuden terrorismin uhrien muistoksi. Pyydämme teitä kunnioittamaan näiden ihmisten muistoa.

Read (PSE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron valittaakseni kollegastani Helmeristä. Hän oli laatinut sähköisen tiedotteen nimeltä "Straight Talking", jossa hän kirjoitti jotakin sellaista, mitä minä pidän vakavana loukkauksena Nicole Fontainea kohtaan. Helmer kuvaili Nicole Fontainen kantojen lähentelevän Marxin sosialistisia ajatuksia, mikä oli varmasti yllätys Fontainelle ja myös muille täällä parlamentissa, mutta vakavin loukkaus oli, kun hän väitti, että Fontainen muistelmien otsikkona pitäisi olla "Mein Kampf" (Taisteluni). Arvoisa puhemies, tämä on vakava asia, ja kehottaisin jäsen Helmeriä pyytämään Fontainelta teidän välityksellänne joko anteeksi ja perumaan sanansa tai selittämään, mitä hän tarkoitti niillä.

Helmer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Readia sähköisen tiedotteeni "myönteisestä mainostamisesta". Jos joku kollegoista haluaa päästä postituslistalle, ilmoittakaa siitä minulle, niin voin täyttää heidän toiveensa.
Nicole Fontaine piti ennen Lissabonin huippukokousta puheen, jossa hän kritisoi kapitalismia sen vahingollisuuden takia. Sen vuoksi minulla on mielestäni täysi syy todeta, että hänen kantansa lähentelevät Marxin sosialistisia ajatuksia. Kommentti, jonka tein siitä, että hänen kirjansa nimenä pitäisi olla "Mes combats", johtui muistaakseni siitä, että jotkut humoristit täällä parlamentissa olivat sanoneet, että teoksen saksankieliseksi nimeksi pitäisi laittaa "Mein Kampf", joka on käsittääkseni ranskankielisen "Mes combats" saksankielinen versio. Näin minä siis vain toistin parlamentissa kulkenutta vitsiä, mihin minulla on käsittääkseni täysi oikeus. Haluaisin sanoa jäsen Readille, joka tulee samalta alueelta kuin minä, että Fontainen ennen Lissabonin huippukokousta pitämän puheen ydin oli esillä täällä parlamentissa jo lähes kaksi vuotta sitten. Näin ollen jäsen Read on hieman ajastaan jäljessä.

Sánchez García (ELDR).
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron ainoastaan muistuttaakseni viime viikolla puhemies Coxille lähettämästäni kirjeestä, jossa tein selkoa Teneriffan saarta, tarkemmin sanottuna pääkaupunki Santa Cruz de Tenerifea, kohdanneesta onnettomuudesta, jossa aineellisten vahinkojen lisäksi seitsemän henkilöä menetti henkensä. Olisin kiitollinen, jos välittäisitte kaupungin pormestarille surunvalittelut, ja pyytäisin samalla, että parlamentti tukisi ensi torstaina kanarialaisten kumppaneidemme laatimaa päätöslauselmaesitystä.

Eriksson
. Arvoisa puhemies, neuvosto on pyytänyt kiireellisen menettelyn soveltamista tiettyihin henkilöihin kohdistuvien erityisten rajoittavien toimenpiteiden, niin sanotun terrorismin torjunnan, yhteydessä. Liberaaliryhmällä on illalla ylimääräinen kokous.
Toivon myös sen ottamista huomioon, että jotkut GUE/NGL-ryhmän jäsenistä ovat pyytäneet joitakin tämän Euroopan unionin terroristilainsäädännön uhreja saapumaan Euroopan parlamenttiin keskiviikkona sekä lehdistötilaisuuteen että paneelikeskusteluun. Kyseessä on kolme Ruotsin kansalaista, jotka ovat joutuneet pahaan pulaan. Se on oikeudellinen skandaali, ainakin minun ja monen muun mielestä.
Tässä yhteydessä haluan myös todella pahoitella sitä, että neuvosto ei halua millään tavalla osallistua paneelikeskusteluun. Se on mielestäni ennenkuulumatonta, kun otetaan huomioon, että on todella kyse kansalaisista, joilla ei ole mahdollisuutta puolustautua. Heitä ei edes syytetä, mutta sen sijaan heiltä riistetään kaikki taloudelliset mahdollisuudet elättää itseään.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa parlamentille, että kansainvälinen kokous solidaarisuuden osoittamiseksi Palestiinan kansalle, joka pidettiin Nikosiassa 5. ja 6. maaliskuuta ja johon osallistui 43 vasemmistopuoluetta ja muuta puoluetta sekä järjestöjä 22 maasta, hyväksyi päätöslauselman, jossa tuomitaan Israelin täysimittainen hyökkäys Palestiinan kansaa, viranomaisia ja johtoa vastaan.
Päätöslauselmassa osoitetaan myös solidaarisuutta rauhanomaisille pyrkimyksille Israelissa ja kehotetaan kansainvälistä yhteisöä sekä erityisesti YK:n turvallisuusneuvoston pysyviä jäseniä, Euroopan unionia ja Arabiliittoa painostamaan Israelia, jotta se noudattaisi Yhdistyneiden Kansakuntien viimeisiä mutta myös aikaisempia päätöslauselmia.
Arvoisa puhemies, eikö kukaan ihmettele, kuinka Israel voi ryhtyä sellaisiin julmuuksiin siviiliväestöä, jopa lapsia vastaan maailman suurvaltojen vain katsellessa välinpitämättöminä vierestä?
Eikö kukaan ihmettele, mistä on peräisin se julkeus, jolla käydään kreikkalaisten kansanedustajien kimppuun, Kyproksen parlamentin edustajilta evätään pääsy maahan ja Euroopan unionin korkeita virkamiehiä jopa estetään tapaamasta presidentti Arafatia?
Eikö kukaan ihmettele, miksi Euroopan unioni ei käytä niitä käytössään olevia keinoja, jotta Israelin hyökkäys saataisiin loppumaan, miksei se ryhdy taloudellisiin toimenpiteisiin, miksei se lopeta aseiden vientiä Israeliin?
Näissä järkyttävissä oloissa Israelin tuomitsematta jättäminen ja vaikeneminen ovat sama asia kuin osallisuus palestiinalaisten kansanmurhaan sekä rauhantoiveiden romuttamiseen.

Schulz (PSE)
Arvoisa puhemies, palaan vielä kollega Readin huomautukseen ja jäsen Helmerin mielipiteisiin. Jäsen Helmer pakottaa minut esittämään sellaisen huomautuksen, jota en oikeastaan uskonut koskaan joutuvani tekemään. Minähän arvostelin usein ankarasti puhemies Fontainea parlamentissa hänen virkakautensa aikana. Nyt minun on kuitenkin todettava seuraavaa: jos jäsen Helmer kirjoittaa tiedotteessaan, että kollega Fontainen näkemykset ovat lähellä marksismia tai sosialismia, minun on todellakin ehdottomasti kiistettävä asia. Nicole Fontainea voi kyllä arvostella monesta asiasta, mutta ei pidä paikkaansa, että hänen ajatuksensa olisivat lähellä marksismia tai sosialismia. Jäsen Helmer, se on melkein sama kuin sanottaisiin teidän tekevän lähestulkoon viisaita huomautuksia. Se pitää aivan yhtä vähän paikkansa.
Minun on todettava, ettemme voi hyväksyä, että parlamentin jäseniä ja edustajia loukataan tällä tavalla, sillä tämän vitsikkään huomautuksen ohella Euroopan parlamentin edustajalle esitetty kehotus, että hänen pitäisi antaa kirjansa nimeksi Mein Kampf, ei ole todellakaan missään mielessä hyväksyttävä historiallinen rinnastus. Siitä pitää mielestäni myös saada esittää nuhteita parlamentissa.
Kysynpä PPE-ryhmän kollegoilta seuraavaa: parlamentin tarkoituksena on, että samaa poliittista suuntausta edustavat poliitikot muodostavat yhdessä ryhmän - miten PPE-ryhmän jäsenet voivat oikein olla tuollaisen miehen kanssa samassa ryhmässä?
Bigliardo (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne ja kollegojen huomion Israelia ja Palestiinaa koskevassa kysymyksessä siihen tosiasiaan, että Israelin armeija otti ja käytti ihmiskilpenä kollegaamme Morgantinia, joka matkusti miehitetylle alueelle parlamentin edustajista ja Italian ammattiyhdistysliikkeen jäsenistä koostuvan valtuuskunnan kanssa. Tiedän vallan hyvin, että kysymys on erittäin vakava ja että se voi tuntua merkityksettömältä, mutta mielestäni tuollainen kohtelu, joka kohdistui paitsi rohkeaan naiseen myös parlamenttimme edustajaan, on tuomittava. Olisin kiitollinen parlamentin puhemiehelle, jos hän esittäisi Israelin hallitukselle vastalauseen jäsen Morgantinin kohtelusta.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni liittyy kollega Bigliardon puheenvuoroon, mutta sen sävy on hieman erilainen. Tunnen myötätuntoa - kuten varmasti kaikki - kollega Morgantinin kokemuksia kohtaan, mutta en niinkään Euroopan parlamentin edustajana kuin Euroopan kansalaisena: näin ollen tuntisin samoin ketä tahansa muuta Euroopan kansalaista kohtaan.
Halusin kuitenkin pyytää jo ennen kollega Bigliardon puheenvuoroa, että komissio antaisi Israelin ja Palestiinan kysymyksestä huomenna käytävässä keskustelussa kehotuksen kaikille Euroopan kansalaisille, jotka eivät työskentele YK:n järjestöjen, Naton tai Euroopan unionin tehtävissä, että he pidättyisivät tällaiselta kauhealta uteliaisuuteen ja vääränlaiseen solidaarisuuteen perustuvalta "turismilta". Ne, jotka matkustavat alueelle, jolla käydään todellista sotaa, tekevät sen omalla vastuullaan vastaten itse riskeistä ja vaaroista, eivätkä he voi luottaa kansainvälisen yhteisön apuun. Minusta heillä ei ole mitään asiaa alueelle: solidaarisuutta voidaan osoittaa kaupungeissamme, maissamme ja parlamentin seinien sisällä. Kaksi tai kolme italialaisista jäsenistä koostuvaa valtuuskuntaa on käännytetty takaisin Tel Avivin lentokentällä: ne tekivät vain pienen kierroksen lentokentällä aiheuttaen ylimääräistä häiriötä ja aihetta huoleen. Sitä ei mielestäni tarvita. Sen vuoksi kehotan komissiota antamaan Euroopan kansalaisille selkeän kehotuksen pidättyä tällaisesta "turismista".
Helmer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin vain vastata jäsen Schultzille. Hän teki kaksi huomiota. Ensimmäinen oli poliittinen, ja se koski Fontainen kantaa, joka sisältyi hänen Lissabonissa pitämäänsä puheeseen. Tuossa puheessa hän hyökkäsi kapitalismia vastaan hyvin selkein sanoin.
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies. -
Jäsen Helmer, aihetta on mielestäni jo käsitelty perinpohjaisesti. Myös teillä oli mahdollisuus esittää näkemyksenne, ja kaikilla kollegoilla on ollut mahdollisuus sanoa mielipiteensä. Älkäämme enää aloittako kokonaista keskustelua aiheesta, joka on mielestäni jo käsitelty loppuun.

Brok (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vain pienen huomautuksen: Helmerin tapaus ja ryhmän kimppuun käyminen ovat kaksi eri asiaa. Ensinnäkin: sen, joka tuntee Euroopan sosiaalidemokraattien 10-15:n viime vuoden aikaisen kirjavan historiallisen taustan, ei pitäisi sanoa mitään noin monivivahteisesta asiasta, kuten jäsen Schulz juuri teki. Toiseksi: makuasioista ei voi kiistellä, ja siitähän me olemmekin samaa mieltä.

Doyle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron pyytääkseni teitä ottamaan yhteyttä Kolumbian viranomaisiin, jotta nämä selventäisivät tilannetta ja takaisivat kahden valtuutetun humanitaarisen työntekijän turvallisuuden Kolumbian Bolivarin maakunnassa Sembrarin (Corporation of Professional Community Services) suojeluksessa.
Kyse on kahdesta EU:n kansalaisesta: toinen on irlantilainen mies Gearóid Ó Loinsigh ja toinen saksalainen nainen Gudrun Christa Kern. Molemmat ovat valtuutettuja humanitaarisia työntekijöitä. He matkustivat alueelle 13. maaliskuuta tavatakseen sovitussa tapaamisessa Etelä-Bolivian maatalous- ja kaivosalan liiton (South Bolivar Agri-Mining Federation) johtokunnan jäseniä. Heillä oli aluksi suuria vaikeuksia maan kansallisarmeijan viidennen prikaatin kanssa, ja myöhemmin heidän hotellinsa myllättiin ylösalaisin. Kehotan teitä ottamaan parlamentin puhemiehen välityksellä yhteyttä Kolumbian viranomaisiin ja takaamaan noiden työntekijöiden turvallisen läpikulun, jotta he voivat suorittaa tehtävät, joita Irlannin hallitus ja Irlannin kansalaisjärjestöt ovat pyytäneet heitä tekemään irlantilaismiehen tapauksessa, ja olen varma, että sama pätee saksalaisnaiseen.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin jatkaa siitä, mitä jäsen Doyle juuri hetki sitten totesi. Gearóid Ó Loinsigh on minun ystäväni, jonka kanssa matkustin kaksi vuotta sitten Kolumbiaan. Paikallinen maanviljelys- ja kaivosalan yhteisö kehotti noita humanitaarisen järjestön työntekijöitä tutkimaan tietyllä alueella tapahtuneita ihmisoikeusloukkauksia. Heti alueelle saavuttuaan he törmäsivät armeijan edustajiin, jotka tiedustelivat heiltä syytä alueelle tuloon ja niin edelleen. Sitten nuo armeijan edustajat ehdottivat heille majoittumista tiettyyn hotelliin, jossa "kuolemanpartion" henkilökunnan tiedettiin säännöllisesti käyvän. Onneksi he eivät jääneet tuohon hotelliin, sillä tuona yönä keskiyöllä kuolemanpartiot tekivät rynnäkön juuri tuohon samaan hotelliin. Parlamentin velvollisuutena on lähettää selkeä viesti Kolumbian viranomaisille. Meidän on tartuttava kysymykseen, joka koskee kuolemanpartioita, puolisotilaallisia joukkoja ja niiden saamaa tukea Kolumbian viranomaisilta.
Bogotassa sijaitseva YK:n toimisto, joka kuuluu EU:n yhteisrahoituksen piiriin, on noin sadassa eri tilanteessa antanut suosituksia kyseisten puolisotilaallisten joukkojen hajottamiseksi. Kolumbian viranomaiset eivät ole tehneet käytännöllisesti katsoen mitään näiden suositusten hyväksi tyhjiä lupauksia lukuun ottamatta. YK ja Amnesty International ovat molemmat vahvistaneet, että noin 75-80 prosenttia Kolumbiassa tapahtuneista ihmisoikeusloukkauksista on puolisotilaallisten joukkojen tekemiä. Kolumbian viranomaisten on jo aika mukautua kansainvälisiin vaatimuksiin. Parlamentin olisi lähetettävä selkeä viesti puolisotilaallisille joukoille siitä, että jos näille kahdelle humanitaariselle työntekijälle sattuu jotakin, niitä pidetään syyllisinä.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, ymmärsin, että toimistossanne oli pantu merkille aikomukseni ottaa esille Irlannin kansalaista Gealóid Ó Loinsighia koskeva kysymys; hän pakenee parhaillaan oikeistosiiven puolisotilaallisia joukkoja. Kolumbian tilanne on nykyään valitettavasti sellainen, että puolisotilaalliset joukot ja toisinaan jopa valtion turvallisuusjoukot ovat uhanneet monia humanitaarisia työntekijöitä, joihin kuuluu sekä EU:n että Kolumbian kansalaisia. On kerrottu, että erään nuoren naisen, Blanca Valencian, oli lähdettävä maanpakoon Espanjaan hänen saatuaan 50 tappouhkausta siksi, että hän työskenteli Kolumbian kansan hyväksi.
Minusta parlamentin puhemiehen olisi käsiteltävä tätä asiaa kiireellisenä Kolumbian valtion viranomaisten kanssa sekä pohdittava, mihin toimiin me voimme parlamentissa ryhtyä esittääksemme mahdollisimman voimakkaan vastalauseen. Meidän olisi mietittävä, mitä toimia voimme toteuttaa vastalauseemme tueksi. Emme voi hyväksyä, että Kolumbian kansalaisia ja niitä muita, jotka matkustavat alueelle avustamaan ihmisoikeustutkimusten teossa, joko tapetaan tai pakotetaan työskentelemään tappouhan alaisuudessa.
De Rossa (PSE). -
Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Deprez'n laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (?5-0047/2002) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi turvallisuudesta kansainvälisten jalkapallo-ottelujen aikana [12175/1/2001 - C5-0067/2002 - 2001/0824(CNS)].

Deprez (PPE-DE)
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, urheilulla yleensä ja erityisesti jalkapallolla on erityinen sija yhteiskunnassamme, sekä käytännön elämässä että kollektiivisissa mielikuvissa. Suuria otteluita katsomaan menevien ihmisten erityisesti tärkeiden kansainvälisten otteluiden samoin kuin televisiosta seuraavien katsojien lukumäärät ovat yksinkertaisesti ällistyttäviä.
Nykypäivän ammattilaisjalkapalloilu on sekä yhteiskunnallisesti että tämä on sanottava taloudellisesti merkittävä urheilulaji ja näyttävä tapahtuma. Valitettavasti suurten jalkapallo-otteluiden ja erityisesti tärkeiden kansainvälisten jalkapallo-otteluiden yhteydessä esiintyy kuitenkin liian usein myös vihamielisyyttä, järjestyshäiriöitä ja väkivaltaa, mitä on mahdoton hyväksyä niin urheilun etiikan kuin yksilöiden ja omaisuuden kunnioittamisenkin kannalta.
Yksikään jäsenvaltio ei välty kokonaan häiriöiden riskiltä, vaikka jotkin ottelut eivät ole niin ongelmallisia kuin toiset ja vaikka ilmiselvästi joidenkin seurojen tai maajoukkueiden kannattajia on helpompi valvoa virallisesti kuin toisia. Juuri siksi, että on halu ehkäistä ja valvoa entistä paremmin kansainvälisissä otteluissa mahdollisesti syntyvää häiriöiden riskiä ja valvoa sitä paremmin, Belgian kuningaskunta esitti aloitteen ehdotuksesta neuvoston päätökseksi, ja meidän on määrä esittää tästä näkemyksemme huomenna.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä päätösehdotus pohjautuu kolminkertaiseen toteamukseen. Ensinnäkin kansainvälisiä jalkapallo-otteluita on yhä enemmän, ja olipa kyse sitten erilaisista eurooppalaisista otteluista, Euroopan mestaruusotteluista tai muista turnauksista, nämä ottelut vetävät puoleensa yhä suurempia kannattajajoukkoja, ja näin ollen häiriöiden vaara kasvaa ennen otteluita, niiden aikana ja niiden jälkeen.
Toinen toteamus: paras keino häiriöiden estämiseksi ja järjestyksen ylläpitämiseksi kansainvälisten jalkapallo-otteluiden yhteydessä on se, että käytettävissä on ensinnäkin organisoitu ja tehokas järjestelmä, jonka kautta vaihdetaan tietoa niistä riskeistä, joita tiettyihin otteluihin yleisesti ottaen liittyy ja erityisesti tietynlaisiin katsojaryhmiin, jotka matkustavat seuraamaan otteluita ja toiseksi se, että turvallisuudesta vastaavien yksiköiden välistä koordinointia parannetaan. Tässä mielessä on tunnustettava, että nykyinen poliisivoimien välinen yhteistyöjärjestelmä, joka perustuu yksinkertaisesti vapaaehtoissopimuksiin ja tilapäisiin ottelukohtaisiin kontakteihin, on osoittanut toimivan heikosti, jopa tehottomasti. Se ei ole riittävän luotettava, riittävän nopea eikä riittävän systemaattinen.
Hyvät kollegat, tästä syystä ehdotuksessa päätökseksi esitetään muodollisesti, että tilanteen hallitsemiseksi kansallisen jalkapalloalan tietopisteen perustaminen tai nimeäminen kuhunkin jäsenvaltioon tehdään pakolliseksi ja että tietopiste on ainoa suora keskusyhteys jäsenvaltioiden viranomaisten ja poliisin yksiköiden välillä, joiden tehtävänä on varmistaa turvallisuus kansainvälisen ottelun tai kansainvälisten kilpailujen aikana. Jokaisen kansallisen jalkapalloalan tietopisteellä on näin ollen oltava tarvittavat välineet ja koulutettu henkilökunta. On itsestään selvää, että operatiiviset tarpeet eivät ole samat Suomessa, Itävallassa, Ranskassa, Saksassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Alankomaissa. Tämän mukaisesti perustettujen tai nimettyjen eri kansallisten tietopisteiden on toimittava eräänlaisena tietojenvaihtoverkkona, joka käsittelee sekä yleisiä tietoja otteluun matkustavien kannattajien määrä, riskiryhmät, kovien ydinjoukkojen läsnäolo sekä henkilötietoja, toisin sanoen tietoja niistä kannattajista, jotka saattavat aiheuttaa erityistä vaaraa yleiselle järjestykselle ja yleisölle.
Hyväksymällä ehdotettu mietintö kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta antoi kannatuksensa neuvoston päätösehdotuksen laajoille suuntaviivoille. Lisäksi se hyväksyi 10 uutta tarkistusta, joiden tavoitteena on lujittaa verkoston operatiivista luonnetta, toisin sanoen huomatkaa, jäsen Buitenweg lisätä kansalaisten suojaa henkilökohtaisia tietoja vaihdettaessa.
Hyväksymällä tämän mietinnön parlamentti ilmaisee halukkuutensa torjua tehokkaasti huliganismia, ja näin tekemällä se auttaa ammattilaisten jalkapalloilua täyttämään ensisijaisen kutsumustehtävänsä, joka tarkoittaa laadukkaan näytöksen tarjoamista innokkaille kannattajille sallimatta joidenkin hillittömästi käyttäytyvien tehdä stadioneista tai heidät majoittavista kaupungeista huligaaneja paikalle houkuttelevia paikkoja tai taistelukenttiä vihollisjengeille.

Sanders-ten Holte (ELDR) 
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aloittaa onnittelemalla esittelijä Deprez'tä hänen mietinnöstään. Esittelijän tehtävä ei ollut helppo, koska neuvosto esitti jatkuvasti uusia muutettuja versioita. Tästä huolimatta esittelijä on onnistunut laatimaan kelpo mietinnön tästä tärkeästä asiasta, jonka kansalaiset kokevat itselleen hyvin läheiseksi.
Olen täysin samaa mieltä hänen ehdotuksestaan, kun on kyse hyvästä tietojenvaihdosta ja jalkapallo-otteluiden turvallisuudesta vastaavien yksiköiden koordinoinnin parantamisesta. Toiminta tehostuu varmasti, jos tiedot keskitetään jokaisessa jäsenvaltiossa yhteen toimielimeen, joka voi sitten toimia kaikkien asianosaisten yhteyspisteenä. Tämä on ilman muuta tarpeen. Esimerkiksi Alankomaissa tämä toimii oikein hyvin.
Haluan kuitenkin varoittaa polkemasta tässä yhteydessä yksittäisten kannattajien henkilökohtaista elinpiiriä ja henkilökohtaisia oikeuksia. Direktiivin 4 artiklan 3 kohta onkin erittäin tärkeä. Kansallinen ja kansainvälinen lainsäädäntö muodostavat tietojen keruun, vaihdon ja käytön perustan. Todelliseen jalkapalloväkivaltaan kohdistuvat toimet ovat oikeuslaitoksen, eivät jalkapallo-otteluita järjestävien urheiluyhteisöjen asia.
Jalkapallohuliganismin torjunnassa ei kuitenkaan ole kyse pelkästään entistä tehokkaammista poliisitoimista. Minusta on paljon tärkeämpää muuttaa kannattajien ajattelutapaa. Urheilulla ja sekä ammattilaisten että harrastajien jalkapalloilulla on laaja sosiaalinen merkitys. Asiantuntijat ovat osoittaneet, että jalkapalloiluun liittyvä väkivalta syntyy muun muassa pyrkimyksestä maskuliinisuuteen ja asemaan sekä reviirikäyttäytymisestä. Tähän on tultava muutos, ja tässä joukkueilla, kannattajayhdistyksillä ja itse pelaajilla on selvästi tehtävä. Euroopan jalkapalloliitolla UEFAllakin on tässä tärkeä rooli. Sillä on tiiviit yhteydet kansallisiin jalkapallojärjestöihin ja paljon kokemusta jalkapallo-otteluiden järjestämisestä, joten se tietää paremmin kuin kukaan muu, mitä ongelmia saattaa syntyä. Haluankin kehottaa UEFAa yhteistyöhön. Lisäksi haluan rohkaista kansallisia tietopisteitä ottamaan urheilujoukkueet, kannattajayhdistykset ja UEFA tiiviisti mukaan toimintaansa, jotta toiminta olisi mahdollisimman hyvää ja tehokasta ja jotta näin voitaisiin lisätä kansainvälisten jalkapallo-otteluiden turvallisuutta.

McCarthy (PSE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin vastata sosialistipuolueen jäsenen ja mietinnön varjoesittelijän Cashmanin puolesta, koska hän ei pääse tänne tänään. Hän haluaa ilmoittaa parlamentille, että PSE-ryhmä suhtautuu myönteisesti mietintöön ja siinä esitettyihin toimiin, joilla on tarkoitus torjua jalkapallohuligaanien toimintaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta jalkapallo-otteluissa. Meidän on kuitenkin valvottava tapaa, jolla valvontakeskukset toimivat sen takaamiseksi, että jalkapalloyhteisö sitoutuu täysin tietojenvaihtoon. Kaikista tärkeintä on tarve varmistaa sekä taloudellisten resurssien että henkilöstöresurssien riittävyys. Olisi väärin synnyttää odotuksia, joita ei voida täyttää. Jalkapallohuliganismi on toki poistettavissa. Esitykset osoittavat, että haluamme tehdä työmme, mutta resurssien on oltava sen mukaiset.
Seuraavaksi haluan osallistua keskusteluun henkilökohtaisella tasolla. Minäkin haluan tukea esittelijä Deprez'n mietintöä ja siihen tehtyjä tarkistuksia, etenkin hänen tarkistustaan 10, jossa vaaditaan nykyistä tiiviimpää yhteistyötä ja organisoitua tietojenvaihtoa. Jos kansallisten jalkapalloalan tietopisteiden eurooppalaisesta verkostosta halutaan tehokas, meidän on tartuttava tietojenvaihtojärjestelmän ja tilapäisten yhteyksien nykyisiin puutteisiin.
Kävin perjantaina Suur-Manchesterin poliisiyksikössä toimivassa jalkapalloalan selvityskeskuksessa. Meillä on valitettavasti paljon kokemusta ja ammattitaitoa jalkapalloon liittyvän väkivallan torjumisessa kaupungissani. Suur-Manchesterin poliisin apulaisylikonstaapeli on tutustunut tähän mietintöön, ja hän kannattaa kyseistä aloitetta sen valossa, mitä hän kutsuu eri vaatimuksiksi siinä, miten esimerkiksi Manchester Unitedin ja Englannin vierasotteluiden kohdalla menetellään. Tuona perjantaina kyseinen yksikkö valmistautui kahteen lauantaina pelattavaan tärkeään otteluun. Toisessa kohtasivat Oldham ja Stoke City: viime kerralla näiden joukkueiden kohdatessa eräät tunnetut huligaanit olivat riehuneet kaupungissa, tuhonneet omaisuutta ja hyökänneet ihmisten kimppuun. Meillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa on olemassa ennaltaehkäisevä jalkapallolainsäädäntö huliganismiongelmien käsittelyä varten. Sen nojalla voimme määrätä erilaisia kieltoja; näin ollen kun satoja Oldhamin kannattajia saapui Oldhamiin, heidät pidätettiin välittömästi, koska heillä ei ole lupa osallistua yhteenkään otteluun. Kiellot koskevat myös kansainvälisiä otteluita.
Jalkapalloalan selvitysyksiköllä on käytössään niin sanottuja "merkittäviä jalkapallotapahtumia" koskeva pitkälle kehitetty tietokanta, jossa käytetään uusinta digitaalikuvatekniikkaa eri tapausten päivitykseen ja kirjaamiseen. Sallinette minun kertoa tuon yksikön mielipiteitä siitä, miltä osin EU:n tietojenvaihtojärjestelmä kaipaa parannusta: 150 jalkapallofania karkotettiin kesäkuussa 2000 Charleroin lentokentältä. Manchesterin kentälle saapuneiden joukossa oli Belgian kansalaisia, joista osa ei kenties ole koskaan ollut mukana minkäänlaisessa jalkapallohuliganismissa. Saartamiset ja karkotukset ilman syytteeseenpanoa eivät auta mitenkään huliganismia käsittelevän selvitysverkoston työtä. Karkotettuja koskeva luettelo ja raportti lähetettiin sitten tuolle selvitysyksikölle: siitä oli suurta hyötyä tiettyyn rajaan asti, mutta raportissa ei ollut ohjeita. Poliisit eivät ymmärtäneet sitä, koska se ei ollut englanniksi, eivätkä he voineet toimia sen pohjalta, koska sen mukaan mitkään syytteeseenpanoa koskevat tai tuomioista johtuvat jatkotoimet eivät olleet mahdollisia. Euroopan mestaruuskisojen aikaan (Euro '96) vuonna 1996 saksalaisia jalkapallofaneja saapui Manchesteriin. Saksan tietosuojan ja yksityisyyttä koskevan lainsäädännön takia yhtäkään huligaaneja koskevaa luetteloa ei voitu luovuttaa paikallisille huliganismin torjuntajoukoille, joten tuossa yksikössä työskentelevillä poliiseilla ei ollut käyttökelpoisessa muodossa olevia tietoja huliganismin torjumiseksi. Arvoisa komission jäsen, tässä olisi tarpeen yhdenmukaistaa tietojen formaattia samalla kun tunnustetaan, että poliisitoiminnassa ja tietojenkeruussa on EU:ssa erilaisia menetelmiä. Meidän on kenties harkittava jonkinlaisen tiedotusprotokollan kehittämistä. Tämä oli oman kaupunkini jalkapalloalan selvitysyksikön työntekijöiden idea.
Meidän on hoidettava huliganismia ennaltaehkäisevästi eikä siten, että toimitaan vasta jälkikäteen. Sanders-ten Holten jättämästä, kustannuksia koskevasta tarkistuksesta sanoisin, ettei sellaisen tutkimuksen laatimisen hyödyllisyydestä ole epäilystäkään, jossa tutkittaisiin, pitäisikö seurojen maksaa nykyistä enemmän huliganismia koskevaa poliisitoimintaa. Minun on sanottava, että vaikeutena on, kuka maksaa tunteja myöhemmin kustannuksista kaupungeissa, joissa jalkapallohuligaanit jatkavat edelleen toimintaansa.
Järjestämme vuonna 2004 Euroopan mestaruuskisojen loppuottelun Old Traffordissa Manchesterissa. Ensisijaisena tehtävänämme on oltava lakia noudattavien kannattajien suojelu ja kisat pilaavien huligaanien kuriin paneminen. Meidän on suhtauduttava käytännönläheisesti ja ennaltaehkäisevästi kansallisille valvontakeskuksille jaettaviin tietoihin. Arvoisa komission jäsen, valvontakeskukset yksistään eivät takaa jalkapallohuliganismin loppumista.

De Clercq (ELDR).
Ehdotus, joka koskee pysyvien kansallisten jalkapalloalan tietopisteiden eurooppalaisen verkoston perustamista, toisin sanoen jäsenvaltioiden välisen yhteistyön parantamista yleisen järjestyksen ylläpitämisessä jalkapallo-otteluiden yhteydessä, on belgialaisten aloite, joka perustuu kokemukseen, joka saatiin Euro 2000 -turnauksesta, maajoukkueiden Euroopan mestaruuskisoista, jotka Belgia ja Alankomaat järjestivät yhdessä kesäkuussa 2000, kuten tiedätte. Ehdotus on hyvä. Mietintö on hyvä, ja aloite on minusta erinomainen. Haluaisin tehdä vain kaksi huomautusta.
Ehdotus koskee ensinnäkin tietenkin vain Euroopan unionin jäsenvaltioita. Voidaan kysyä: entä Euroopan unionin ulkopuolella olevat valtiot, joista osallistuu myös paljon joukkueita kansainvälisiin turnauksiin? Myös Turkki, Romania ja Kroatia pelaavat EU:n jäsenvaltioiden joukkueita vastaan. Sanotte varmaan: ehdokasvaltioiden on tietenkin hyväksyttävä yhteisön säännöstö, ja niin onkin. Mutta se ei tapahdu tänään eikä huomennakaan. Joidenkin valtioiden kohdalla se tapahtuu aikaisintaan 2004. Ja sittenkin: entä loput? Entä ne valtiot, jotka eivät ole ehdokasvaltioitakaan? Mahdollisesti voidaan tehdä yhteistyötä UEFAn ja kansallisten jalkapalloliittojen kanssa ja tarttua toimeen tässä asiassa.
Toinen huomautus: joukkueiden ja kannattajayhdistysten osallistuminen ja yhteistyö ovat tärkeitä tekijöitä mielipideilmaston parantamisessa ja laadun parantamisessa. Ja minusta tälle asialle on tehtävä jotakin.

Sörensen (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, suuret kansainväliset jalkapallo-ottelut ovat kannattajille huippuhetkiä, järjestysvallalle ja paikallisille viranomaisille usein kallis painajainen ja urheilustadionien ympäristössä asuville ihmisille monesti tuskan ja paljon kärsimyksen lähde niiden tuhojen vuoksi, joita aiheutetaan pihoille, autoille, terasseille ja muulle omaisuudelle.
Neuvoston päätös on ensi sijassa suunnattu sitä kovaa ydintä vastaan, joka on tähän asti voinut hyötyä eri poliisiviranomaisten välisen tietojenvaihdon ongelmista. Tietojenvaihdon tehokas koordinointi ei olekaan turhaa ylellisyyttä. On oltava selvää, että tässä on ensisijaisesti kyse ehkäisevästä välineestä, jonka avulla voidaan varmasti arvioida riskit oikein.
Esittelijä Deprez'n mietintö on muuten erittäin hyvä. Hän on onnistunut selventämään ja terävöittämään alkuperäistä tekstiä muun muassa kiinnittämällä enemmän huomiota otteluja edeltävään ja ottelujen jälkeiseen aikaan.
Jalkapalloalan tietopisteiden hyvin toimivan verkoston on kyettävä sijoittamaan joukkoja tarkoituksenmukaisesti ja tehokkaasti. Kansainväliset jalkapallokisat vievät varsin paljon mukana olevien poliisiviranomaisten energiaa ja varoja, jolloin on vaarana, että muita tehtäviä ei hoideta yhtä hyvin.
Tämänkaltaisten välineiden kohdalla avainkysymys kuitenkin on, miten itse valvontaa voidaan valvoa. Ensimmäinen, melkein itsestään selvä askel on, että asianomaisille henkilöille kerrotaan, että heidän tietonsa tulevat tähän tietokantaan ja heille annetaan mahdollisuus tutustua tietoihinsa. Tätä voisi vastustaa väittämällä, että tämä estää poliisiviranomaisten valvontatoimet ja antaa kyseisille henkilöille taktisen edun. Uskon kuitenkin, että käytäntö on tällöin käsitetty väärin.
Kyse ei ole pelkästään itsestään selvästä oikeudesta, nimittäin siitä, että henkilö tietää, onko tietokannassa tietoja hänestä, kyse on yhtä hyvin selvästä varoituksesta, joka toimii myös ennalta ehkäisevästi.

Schröder, Ilka (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rehellisesti sanoen en oikein välitä sellaisista "sohvaperunoista", laiskottelijoista, jotka istuvat television ääressä tai jalkapallostadionilla 90 minuuttia tuijottamassa pientä pyöreää nahkaesinettä ja vajaata kahta tusinaa trikooasuista pelaajaa ja jotka milloin riemuitsevat huutaen ja hoilaten ja milloin nousevat paikoiltaan epätoivoisina ja järkyttyneinä.
Nyt ei ole kuitenkaan kysymys siitä, sillä perusoikeusturvassa - ja se on mielestäni uhattuna tässä ehdotuksessa - on jotain mieltä vain silloin, kun sitä sovelletaan kaikkiin valtion kansalaisiin eikä vain niihin, joiden teot ja ajatukset valtio hyväksyy.
Deprez'n mietinnön tavoitteena on saada kerättyä aiempaa enemmän tietoja jalkapallohuligaaneista niin kutsutulla vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. Ehdotuksesta käydyssä keskustelussa esittelijä kiisti koko ajan, ettei tämä johda pitkällä aikavälillä matkustuskieltoihin, ennalta ehkäiseviin pidätyksiin ja perusoikeuksien loukkauksiin, koska tietojen keräämisen lisäksi ei ole suunniteltu mitään muita toimenpiteitä.
Otan esimerkin maasta, josta minut valittiin parlamenttiin, selventääkseni, etten missään nimessä usko tämän jäävän pitkällä aikavälillä pelkkään tietojen keräämiseen. Saksan liittotasavallassa tehtiin esimerkiksi lakiehdotus, jonka mukaan todennäköisesti väkivaltaan sortuvien huligaanien matkustusvapautta voidaan rajoittaa. Vuosi sitten tätä ei kuitenkaan sovellettu huligaaneihin vaan mielenosoitushaluisiin ihmisiin, jotka aikoivat matkustaa Genovaan! Jotkut tätä lakia alun perin kannattaneet sanoivat sitten tiedotusvälineissä, ettei tämä ollut heidän tarkoituksenaan. He olivat kannattaneet lakia siinä uskossa, että se koskisi todellakin vain jalkapallohuligaaneja eikä sellaisia ihmisiä, jotka haluavat ilmaista mielipiteensä poliittisin keinoin.
Tämä on minusta hyvä osoitus siitä, mihin tällaiset ehdotukset voivat johtaa. Ihmettelisin kovasti, jos tässä olisi kyse ainoastaan tietojen keräämisestä. Mitä varten tietoja nimittäin kerätään, jos niillä ei kerran jälkeenpäin tehdä mitään? Taustalla piilevä poliittinen keinottelu paistaa aivan selvästi läpi. Huligaaneista on tullut uusi kohderyhmä, joka sopii ahdasmielisesti katsoen mainiosti poliisitoimenpiteiden legitimointiin, ja sillä perustellaan sitten sellaisia toimenpiteitä, jotka rajoittavat selvästi perusoikeusturvaa ja joita laajennetaan koskemaan myöhemmin muitakin ihmisiä. Pitkällä aikavälillä tämä siis tarkoittaa, ettei tämä jää pelkkään tietojen keräämiseen, vaan EU:n linnoittautumispolitiikassa otetaan aivan varmasti käyttöön matkustusrajoituksia, ennalta ehkäiseviä pidätyksiä ja niin edelleen ja käytäntöä sovelletaan muihinkin henkilöryhmiin.
Jos haluatte hyväksyä tämän ja jos tämä vastaa käsitystänne vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta, sitten teidän todellakin pitää kannattaa Deprez'n mietintöä.

Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, neuvoston aloite ja Deprez'n esittämä mietintö täyttävät suuren tyhjiön, joka vallitsee huliganismin ja väkivallan ehkäisemisessä ja hillitsemisessä jalkapallokentillä. Väkivaltahan on ryöstäytynyt käsistä viime vuosina, mikä johtuu jäsenvaltioiden kykenemättömyydestä ottaa käyttöön tehokkaita keinoja.
Jalkapallon kaupallistuminen ja voitontavoittelu ovat epäilemättä alkuperäinen syy väkivaltaisuuksiin jalkapallokentillä. Sopimaton käytös ei johdu suinkaan riehuvista kannustusjoukoista vaan järjestäytyneistä rikollisjoukoista, jotka käyttävät fanaattisuutta ja väkivaltaa palvelemaan laittomia tarkoitusperiä, joilla ei ole mitään tekemistä urheiluhengen kanssa. Toisin sanoen jotkut ovat tulleet siihen tulokseen, että väkivalta kentillä myy, tuottaa voittoa. Väkivalta jalkapallokentillä on jo järjestäytynyttä ja ohjattua, ja aiheesta tehdyn brittiläisen tutkimuksen mukaan se kätkee sisäänsä usein urheilun nimissä yleisen rikosoikeuden alaan kuuluvia rikoksia, kuten huumekauppaa ja rahanpesua.
Viime vuosina eri huligaaniryhmät ovat jopa käyttäneet hyväkseen viimeisintä tekniikkaa, kuten matkapuhelimia ja Internetiä, järjestääkseen paremmin toimintaansa ja tietenkin harhauttaakseen poliisia. Tästä näkökulmasta olen sitä mieltä, että tietopisteverkoston luominen ja 15 jäsenvaltion poliisi- ja oikeuslaitosten yhteistyö väkivallan hallitsemiseksi jalkapallokentillä muodostaa välttämättömän edellytyksen vapaan ja turvallisen alueen luomiseksi Eurooppaan.
Ratkaisevaa on tietenkin edelleen myös urheiluseurojen rooli, joiden on pidettävä etäisyyttä huliganismiin ja kasvatettava kannattajiaan jaloihin ihanteisiin, kilpailuun, yhteistyöhön, muiden erilaisuuden kunnioittamiseen sekä rauhanomaiseen rinnakkaiseloon.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin korostaa, että vuoden 2004 olympialaiset Ateenassa ovat merkittävä mahdollisuus elvyttää olympiahenkeä ja olympiarauhaa sekä rauhaa väkivallan logiikan ja kulttuurin poliittisena vaihtoehtona.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää jäsen Deprez'tä ja etenkin Belgian valtiota tästä erinomaisesta mietinnöstä ja loistavasta aloitteesta. On totta, että väkivalta, usein järjestäytynyt väkivalta, on ollut kansainvälisen urheilun ja etenkin kansainvälisen jalkapalloilun riesana jo liian kauan. Kannatamme vilpittömästi aloitteita, joiden tarkoituksena on lisätä jäsenvaltioiden viranomaisten välistä yhteistyötä. Viranomaisilla on suuri merkitys ponnisteluissa pitää urheilu puhtaana ja asianmukaisena.
Haluaisimme teidän kiinnittävän huomiota erääseen pieneen mutta tärkeään tekstiin tehtyyn tarkistukseen. Ehdotettu päätös on virheellinen eräässä mielessä: siinä väitetään, että kutakin jäsenvaltiota edustaa vain yksi maajoukkue. Tämä ei pidä paikkaansa, kuten hyvin tiedätte. Omaa maatani esimerkiksi edustaa itsenäinen Skotlannin joukkue siitä huolimatta, ettei Skotlanti ainakaan toistaiseksi ole itsenäinen jäsenvaltio. Meillä on takanamme pitkä jalkapallohistoria, ja ensimmäinen kansainvälinen jalkapallo-ottelu pelattiin itse asiassa Skotlannin ja Englannin välillä vuonna 1872. Skottien kannattajat - niin sanottu "skottiarmeija", joka on skottilainen mutta ei armeija - ovat jo vuosikausia olleet hyvin tunnettuja hyvästä käytöksestä ja huumorintajusta.
Tämän vuoksi minä ja kollegani Verts / ALE-puolueessa olemme jättäneet kolme tarkistusta neuvoston tekstiin. Ne eivät muuta tekstin asiasisältöä, mutta niissä myönnetään eri maiden jalkapalloilun ominaispiirteet sekä Skotlannin, Walesin, Pohjois-Irlannin ja Englannin lainsäädännöllinen historia. Maajoukkueen sijasta olisi puhuttava maajoukkueista. Esittelijä Deprez näköjään hyväksyy tämän, ja olenkin hänelle siitä erittäin kiitollinen.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, herättää huomiota, että kolme puhujaa käyttää puheenvuoron vihreiden ja Euroopan vapaan allianssin ryhmän puolesta, ja minusta tämä osoittaa ainakin kaksi asiaa. Ensinnäkin, että olemme hyvinkin kiinnostuneita 22:sta sortseissa pallon perässä juoksevasta miehestä, toisin kuin Ilka Schröder. Ja toiseksi, että ryhmässämme halutaan puuttua tosissaan kisoihin liittyviin ongelmiin.
Haluankin kiinnittää huomionne yhteen tarkistukseen - johon kollegani vähän viittasikin - koska toivon, että antaisitte sille vielä tukenne. Kyse on tarkistuksesta, jossa sanotaan, että kun tallennetaan sellaisten henkilöiden tietoja, jotka vaarantavat yleisen järjestyksen, näille henkilöille on tiedotettava siitä, että heidän tietonsa on kirjattu. Tilanne on toinen kuin esimerkiksi rikollisten kohdalla. Voin ymmärtää, että ei haluta, että rikolliset tietävät toimiaan seurattavan, koska tutkinta on vielä kesken. Mutta näiden henkilöiden kohdalla tiedottaminen vaikuttaa nimenomaan ehkäisevästi. He tietävät, että heitä pidetään silmällä. Ei siis ole vain niin, että perusteettomasti rekisteröidyt ihmiset voivat saada merkintänsä poistettua, vaan vaikutus on myös nimenomaan ehkäisevä. Ihmiset tietävät, että heitä pidetään silmällä ja harkitsevat toisenkin kerran, ennen kuin he aiheuttavat taas häiriötä. Toivon, että voitte vielä antaa tukenne tarkistukselle 22.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, komission mielestä tämä huliganismia koskeva aloite on tärkeä. Se valottaa jollakin tavalla pitkälle edennyttä yhteistyötä alalla. Sitä paitsi voin sanoa, että esimerkki toimii innoituksen lähteenä, josta voidaan ammentaa muillakin aloilla. Belgian aloite perustuu vuoden 2000 jalkapallon Euroopan mestaruuskilpailujen yksityiskohtaiseen arviointiin, jota sitä paitsi tuettiin ja rahoitettiin komission Oisin-ohjelmasta ja johon komissiokin osallistui. Mielipiteemme on, että kansalaisten jalkapalloa koskevien tietopisteiden perustaminen ja niiden välinen tiivis yhteistyö voivat olla tehokas keino jalkapallohuliganismin ehkäisemiseksi ja torjumiseksi.
Keskeisenä tavoitteena on, että jäsenvaltiot voivat vaihtaa tietoja jalkapallojoukkueiden kannattajaryhmistä ja niiden liikkeistä muihin maihin ja että lisäksi tietoja voidaan vaihtaa näiden ryhmien luokittelusta rauhallisiksi tai väkivaltaisiksi. Tietojenvaihdon tarkoituksena on ennen kaikkea auttaa jalkapallo-otteluja järjestäviä maita ehkäisemään nykyisenlaiset väkivaltaiset mielenilmaisut ja varmistamaan, että kaikki ne tämän urheilulajin harrastajat, jotka haluavat katsoa otteluita kaikessa rauhassa, voivat tehdä sen turvallisesti.
Päätöksen uutena piirteenä on, että se on myös oikeudellisesti sitova sen lisäksi, että se mahdollistaa jo olemassa olevan tietojenvaihdon jatkumisen. Kyseessä on siis näiden tietojen käsittelyä koskevan oikeusturvan vahvistamisesta. Koska kyse on henkilötietoja koskevasta tietojenvaihdosta, niiden käsittelyä ja turvaa on valvottava, ja ennen kaikkea on otettava huomioon, että tässä tietojenvaihdossa ei sovelleta ainoastaan voimassa olevia yksityisyyden varmistamista koskevia kansainvälisen oikeuden säännöksiä, vaan että komission mielestä meidän pitäisi sisällyttää tämä tietojenvaihto myös sellaiseen oikeusvälineeseen, jolla säädeltäisiin henkilötietojen suojaa kaikissa kolmanteen pilariin kuuluvissa asioissa, eli kaikissa oikeudelliseen yhteistyöhön kuuluvissa asioissa.
Päätän puheenvuoroni kiittämällä jäsen Deprez'tä mietinnön laadinnassa osoitetusta urheiluhengestä, ja aivan erityisesti haluaisin kiittää jäsen McCormickia siitä historiallisesta tiedosta, että ensimmäisen jalkapallo-ottelun pelasivat Skotlanti ja Englanti vuonna 1872, joskin olen pahoillani, ettei hän kertonut, kuka voitti ?
Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Kirkhopen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0036/2002) Alankomaiden kuningaskunnan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi joukkotuhonnasta, rikoksista ihmisyyttä vastaan ja sotarikoksista vastuussa olevia henkilöitä koskevan eurooppalaisen yhteyspisteiden verkoston perustamisesta [11658/2001 - C5-0499/2001 - 2001/0826 (CNS)].

Kirkhope (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, jäsen Deprez'n erinomaisen mietinnön jälkeen minusta tuntuu jokseenkin traagiselta joutua puhumaan parlamentissa kysymyksistä, joista meidän ei suoraan sanottuna pitäisi enää 2000-luvulla joutua puhumaan saati sitten selvittämään: tarkoitan joukkotuhontaa, rikoksia ihmisyyttä vastaan sekä sotarikoksia. Toimin Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännöstä vastaavana ministerinä vain muutama vuosi sitten, ja tehtävänäni oli kehittää asianmukaisia järjestelmiä, joissa oli tarkoitus käsitellä vanhojen sotarikollisten asioita. Sen vuoksi on erityisen surullista, että maailmassa on edelleen monia äärimmäisen julmia ihmisiä, jotka käyttäytyvät täysin tuomittavasti kaikkia sellaisia kunnollisia ihmisiä kohtaan, jotka uskovat minun tavoin demokratiaan ja yksilöiden vapauteen.
Haluan sanoa muutaman sanan mietinnöstä, koska jotkut jäsenet ovat kommentoineet, ettemme tarvitse Euroopassa yhteyspisteitä näiden kysymysten hoitamiseen, koska esimerkiksi poliisien keskuudessa sekä oikeusministeriöiden välillä tehdään jo runsaasti yhteistyötä. Tämä ei valitettavasti pidä paikkaansa. Vaikka olimme laatineet kansainväliselle rikostuomioistuimelle säännöt heinäkuussa 1998, kysymys on ensisijaisesti kansallisten hallitusten ja kansallisen rikosoikeudellisen lainkäyttövallan vastuulla. Kansallisten hallitusten ja kansallisten politiikkojen täytäntöönpanosta vastaavien viranomaisten välisellä yhteistyöllä esimerkiksi on äärimmäisen ratkaiseva merkitys sellaisten lähinnä epämiellyttävien ihmisten syytteeseenpanon kannalta, joiden kanssa joudumme tekemisiin ja jotka ovat syyllistyneet kansainvälisiin ja kaameisiin rikoksiin.
Muistan ministerikautenani puhuneeni eräistä sotarikollisista puolalaiselle kollegalleni Millerille, joka on sattumoisin nykyään Puolan pääministeri. Vaikka Puola ei ole vielä EU:n jäsen - mutta toivoo pääsevänsä ennen pitkää sen jäseneksi - oli selvää, että paljon oli vielä tehtävä lainvalvontaviranomaisten välisen yhteistyön tehostamiseksi.
Yksi mahdollisuus on, kuten mietinnössäni ehdotan, luoda yhteyspisteitä, jotka ovat nopeasti tunnistettavissa eri jäsenvaltioissa. Mietintöön tekemässämme tarkistuksessa ilmaisemmekin selvästi, ettei tätä pidä mielestämme jättää vain hämäräksi ehdotukseksi, josta päätetään joskus hamassa tulevaisuudessa, vaan että pitäisi olla selvää, että yhteyspisteet ovat jäsenvaltioiden poliisin tai oikeusministeriön yhteydessä toimivia toimistoja. Tämä on ensimmäinen huomautus.
Kuten edellisessä keskustelussa kävi ilmi, on niin ikään tärkeää tarkastella tuoreimpia menettelyjä ja varmistaa välttämättömien syytteiden ja tuomioiden toteuttamista koskevien menettelyjen yhteensovittaminen. Esimerkiksi tietoja koskeva kysymys on äärimmäisen tärkeä. Eräät jäsenet ovat olleet huolissaan henkilöiden yksityisyydestä ja vastaajien oikeuksista, joihin tietojen jäljentämisellä tai niiden erilaisella käsittelyllä saattaa olla vaikutusta. Olen yrittänyt saada mietinnössäni aikaan johdonmukaisuutta. Olen varma, että komission jäsen Vitorino on samaa mieltä tarpeestamme lisätä yhteistyöponnistelujen johdonmukaisuutta. En hyväksy kaikkea, mikä tapahtuu eurooppalaiselta pohjalta, mutta tässä tilanteessa vaaditaan selkeästi yhteistyötä sellaisella tasolla, jossa lähestymistapamme on yhdenmukainen. Meidän on myös kehitettävä järjestelmiä, jotka voidaan helposti hyväksyä ja jotka ovat siirrettävissä niiden jäsenvaltioiden kesken, joita asia koskee.
Menestyksen avain on yhteistyössä. Yhteistyö takaa menestyksen aloilla, joista jäsen Deprez on puhunut. Tämä pätee myös ehdottamilleni aloille. Yhteistyö on välttämätöntä. Mietinnössä korostetaan tätä välttämättömyyttä, ja ennen kaikkea siitä käy ilmi meidän kaikkien päättäväisyys päästä Euroopan eri valtioissa yhteisymmärrykseen siitä, miten käsittelemme niitä hyvin epämiellyttäviä ihmisiä, joita maailmassa valitettavasti edelleen on olemassa.

Keßler (PSE)
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva Alankomaiden aloite on periaatteessa kannatettava asia. Tällaista aloitetta, jonka tarkoituksena on tiivistää eurooppalaista yhteistyötä rikoksia koskevien syytetoimien tehostamiseksi, on syytä kannattaa, varsinkin, kun on kyse niin halpamaisista teoista kuin joukkotuhonta, ihmisyyttä vastaan tehdyt rikokset ja sotarikokset.
Tavoitteenani oli pitää yhteyspisteiden verkoston avulla tapahtuvaa tiedon vaihtoa koskeva aloite mahdollisimman yksinkertaisena. Saksalaiset ja alankomaalaiset neuvoston jäsenetkin kannattavat sitä. Minusta olisi siksi oikein, jos 2 artiklan 2 kohdassa viitattaisiin tällä hetkellä jäsenvaltioiden välillä voimassa olevaan oikeusapua koskevaan oikeuteen, joka on kirjattu kahden- ja monenvälisiin sopimuksiin. Vastoin esittelijän mielipidettä kaikki jäsenvaltiot ovat todellakin tehneet tällaisen sopimuksen, nimittäin Euroopan neuvoston 20. huhtikuuta 1959 hyväksymän sopimuksen. Sen lisäksi on vielä uusikin, toukokuussa 2000 tehty nykyoloihin mukautettu oikeusapua koskeva sopimus, jota kaikki jäsenvaltiot eivät tosin ole vielä ratifioineet. Tämä uusi oikeusapua koskeva sopimus yksinkertaistaisi menettelyä selvästi, jolloin uutta menettelyä ei edes tarvittaisi. Esittelijä on kyllä samaa mieltä viittauksista voimassa oleviin sopimuksiin, mutta ei kuitenkaan halua kannattaa 3-6 artiklassa tarkoitetun uuden menettelyn hylkäämistä.
Koska en halunnut ottaa sitä riskiä, että valiokunta hyväksyy näin ristiriitaisen mietinnön, päätin lopulta olla jättämättä edellä mainitut tarkistukset. Minulla on kuitenkin edelleen vahvoja epäilyjä. Haluaisin lisäksi painottaa, että eurooppalaisen yhteyspisteiden verkoston perustaminen on mielestäni erittäin tärkeää. Toivon myös, etteivät menettelyä koskevat kiistat vaikuta negatiivisesti kyseisen verkoston ja tämän tärkeän aloitteen onnistumiseen.
Onnittelen esittelijä Kirkhopea hänen mietinnöstään.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni tukee voimakkaasti esittelijä Kirkhopen mietintöä. Se on hyvin tärkeä siinä mielessä, ettei se ole muuttanut hollantilaisten ehdotusten henkeä, joten aiomme äänestää sen puolesta.
Sotarikoksia käsittelevien verkostojen tai yhteyspisteiden perustaminen kuhunkin jäsenvaltioon on äärimmäisen tärkeää. On tärkeää, että on olemassa yhteydet poliisiin ja oikeusviranomaisiin sotarikoksia koskevan yhteistyön edistämiseksi jäsenvaltioissa. Tämä näkyy kansainväliseen lainsäädäntöön nykyisin tehtyinä muutoksina, ja etenkin entistä Jugoslaviaa ja Ruandaa koskevien sotarikosten käsittelystä vastaavien YK:n tuomioistuinten menestys sotarikoksiin, ihmisyyttä vastaan tehtyihin rikoksiin sekä kansanmurhiin syyllistyneiden henkilöiden jäljittämisessä ja syytteeseenpanossa. Tämä on herättänyt yleistä mielenkiintoa ja saanut yleistä tukea enemmän kuin koskaan aiemmin.
On tapauksia, joissa rikoksiin ihmisyyttä vastaan syyllistyneet henkilöt ovat päässeet enemmän tai vähemmän rangaistuksia pakoon, esimerkiksi Pinochetin tapauksessa, ja on tapauksia, joissa sotarikoksia ja huomattavia kansainvälisiä ihmisoikeusrikkomuksia on katsottu läpi sormien siihen asti, kunnes niihin tarttuminen on ollut poliittisesti korrektia. Meidän on tartuttava näihin rikkomuksiin heti alusta asti. On tärkeää, ettei tämän mietinnön tavoitteena ole keskusjohtoisen koordinointiosaston perustaminen. Täytäntöönpano jätetään aloitteessa lopulta jäsenvaltioille, joiden on hankittava tietoa perustetuista toimipaikoista. Aloitteessa myös korostetaan erästä tärkeää kysymystä, nimittäin tietosuojaa, joka voi kehittyä datan ja tiedon siirron mukana. Emme saa myöskään koskaan unohtaa, että tietosuoja on erittäin tärkeä kysymys, jota ei pidä sivuuttaa yhdessäkään keskustelussamme.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, komissio tukee Alankomaiden ehdotusta joukkotuhontarikoksia koskevien yhteyspisteiden perustamiseksi, koska pidämme sitä järkevänä ehdotuksena, joka tähtää keveään rakenteeseen ja alhaisiin kuluihin. Ehdotuksella ei ole vaikutusta nykyisiin oikeusapua koskeviin oikeudellisiin välineisiin, mutta se on tärkeä lisä, joka mahdollistaa juuri sen, että Euroopan unionin jäsenvaltiot voivat noudattaa niitä velvoitteita, jotka aiheutuvat Rooman yleissopimuksen nojalla vuonna 1998 laaditusta kansainvälisen tuomioistuimen perussäännöstä, joka tulee voimaan heti kun tarvittava määrä jäsenvaltioita on ratifioinut sen.
Neuvosto antoi jo 11. kesäkuuta 2001 yhteisen kannan Euroopan unionin jäsenvaltioiden tekemästä yhteistyöstä tämänkaltaisten rikosten ehkäisemiseksi. Siten Alankomaiden aloite noudattaa johdonmukaisesti ja kiinteästi näiden erityisen iljettävien rikosten tarkastelussa omaksuttua kansainvälistä linjaa. Haluaisin onnitella esittelijä Kirkhopea hänen oivallisesta mietinnöstään, jonka näkökulmasta komissio on yhtä mieltä. Siinä painotetaan, että tämänkaltaisilla yhteistyömekanismeilla ei saa vahingoittaa henkilötietosuojan varmuutta eikä kyseenalaistaa syytettyjen oikeuksia puolustautumiseen. Asiassa sovelletaan yleisiä sääntöjä, tietysti Euroopan ihmisoikeuksia koskevaa yleissopimusta ja Euroopan neuvoston asiaa koskevia sopimuksia, ja kyseessä on jälleen yksi esimerkki aiheista, joita tarkastelemme yhdessä jäsen Deprez'n mietinnössä esitettyjen asioiden kanssa siinä vaiheessa, kun käsittelemme Euroopan unionin oikeudellisen yhteistyön yhteydessä henkilötietojen suojan varmistamista koskevaa oikeudellista perussääntöä.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Coelhon laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0082/2002) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvasta puiteohjelmasta Rikosoikeuden alalla tehtävä oikeudellinen ja poliisiyhteistyö [KOM(2001) 646 - C5-0694/2001 - 2001/0262(CNS)].

Coelho (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, onnittelen komission jäsen António Vitorinon edustamaa komissiota erinomaisesta aloitteesta. Arvostelemme usein komissiota täydestä syystä; tänään on perusteltua onnitella sitä sen esittämästä aloitteesta, koska siinä suhtaudutaan myönteisesti niihin suosituksiin, jotka Euroopan parlamentti esitti hyväksyessään Ke?lerin mietinnön ehdotuksen osaston IV kattaman viiden ohjelman yhdistämisestä yhdeksi puiteohjelmaksi.
Kuten kaikki tiedämme, Euroopan unionin perustamissopimuksen 29 artiklan mukaan unionin on annettava kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella kehittämällä jäsenvaltioiden yhteistä toimintaa poliisiyhteistyössä ja oikeudellisessa yhteistyössä, myös rikosasioissa. Tämän takia perustettiin osaston VI kattamat viisi kaksivuotista ohjelmaa, jotka päättyvät joulukuussa 2002. Ne olivat, ja ovat vieläkin, oikeusalan ammattilaisille tarkoitettu Grotius II, lain soveltamisesta vastaaville jäsenvaltioiden viranomaisille tarkoitettu Oisin II -ohjelma, ihmisillä käytävän kaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastaaville henkilöille tarkoitettu STOP II -ohjelma, rikosten ehkäisemistä koskeva Hippokrates-ohjelma sekä järjestäytyneen rikollisuuden vastaisesta toiminnasta vastaaville henkilöille tarkoitettu Falcone-ohjelma.
Tänään käsiteltävän ehdotuksen, joka heijastelee yhteisön ohjelmien kehitystä yleensä samoin kuin viiden vuoden käytännön kokemuksia, tarkoituksena on koota kaikki Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvat toimet yhdeksi oikeudelliseksi ja toiminnalliseksi kokonaisuudeksi. Näin saamme mielestämme varmistetuksi, että toimet ovat keskenään johdonmukaisia, lisäämme niiden vaikuttavuutta, mahdollistamme taloudellisten voimavarojen tehokkaamman käytön, vältämme eri ohjelmien mahdollisen päällekkäisyyden ja korjaamme olemassa olevat epäkohdat.
Vaikka pidänkin komission esitystapaa melko myönteisenä, minusta tuntui tarkoituksenmukaiselta ja järkevältä täydentää sitä muutamilla tarkistuksilla, joilla on seuraavat tavoitteet:
Ensinnäkin selkiytämme ohjelman toimintalinjaa ja tarkennamme sen sanamuotoja, sillä esitettyjä hankkeita on tarkasteltava sen valossa, miten ne sopivat ohjelman tavoitteisiin; tällä tavoin vältämme epämääräiset tai epätäsmälliset käsitteet.
Toiseksi annamme hyväksyntämme sille, että ohjelmaan sisällytetään rikosten uhrien auttamiseen pyrkiviä rajat ylittäviä hankkeita, ja edistämme samalla poliisi- ja oikeusyhteistyötä. Edistämme tällä tavoin jäsenvaltioissa uhrien etuja rikosasioissa, erityisesti perustamalla yhteyspisteiden verkoston. Voisi myös osoittautua tarkoituksenmukaiseksi esimerkiksi järjestää riippumaton tutkimus puitepäätöksen täytäntöönpanon tilasta sekä esittää kullekin maalle sen viimeistelemistä koskevia ehdotuksia.
Kolmanneksi tunnustamme, että on tärkeää ja tarkoituksenmukaista liittää ehdokasvaltiot mukaan, mutta että kannattaa tehdä selväksi, että niiden on osallistuttava sekä hankkeiden laadintaan että sen täytäntöönpanoon. Pelkkää osallistumista hankkeisiin melkein yksinomaan kuluttajana ei voida pitää riittävänä.
Neljänneksi tarkennamme, että ehdotusten esittämistä koskeva aloitevalta ei saa rajoittua ainoastaan jäsen- ja ehdokasvaltioiden julkiselle sektorille, vaan sitä on laajennettava kansalaisjärjestöille, yliopistoille ja muille asiasta kiinnostuneille tahoille.
Viidenneksi rahoitusasioissa on suunniteltu korkeintaan 70 prosentin yhteisrahoitusosuutta, joka voi joissakin tapauksissa nousta 100 prosenttiin. Kyse on erityishankkeista ja täydentävistä toimista. 100-prosenttinen yhteisörahoitus on puolustettavissa ainoastaan sellaisissa hankkeissa, jotka osoittautuvat tärkeimmiksi Euroopan unionille ja joita ei pystytä toteuttamaan matalamman taloudellisen tuen avulla. Tässä yhteydessä on kuitenkin paikallaan tähdentää, ja olen varma, että se on komission jäsen António Vitorinonkin näkemys, että perusajatuksena on rahoittaa mahdollisimman monta hanketta käytettävissä olevilla voimavaroilla.
Toiseksi viimeinen kohta: komission ehdotus noudattaa parlamentinkin ilmaisemaa halua lisätä tukea sellaisille hankkeille, joilla edistetään vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista. Ei ole kuitenkaan helppoa hyväksyä ehdotusta, joka ylittää nykyisten rahoitusnäkymien keston. Siksi ehdotan, että puiteohjelman kesto on 20032006, jonka jälkeen se on uusittava uusien rahoitusnäkymien mukaisesti.
Lopuksi pidän valitettavana, ettei Euroopan parlamentin kantaa ole otettu riittävästi huomioon. Siksi ehdotin, että parlamentille annettaisiin mahdollisuus olla mukana asian käsittelyssä, mikä mahdollistaa varmasti sen, että se voi toimia mahdollisimman hyvin budjettivallan käyttäjänä. Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen rakentaminen on yksi parlamentin keskeisistä tavoitteista, jonka takia sen osallistuminen on äärimmäisen tärkeä asia.

Jensen (ELDR)
. (DA) Arvoisa puhemies, haluan budjettivaliokunnan puolesta kiittää esittelijä Carlos Coelhoa ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa siitä, että he ovat sisällyttäneet mukaan suurimman osan budjettivaliokunnan tarkistuksista. Komission ehdotuksessahan yhdistetään viisi nykyistä ohjelmaa eli Grotius II, Oisin II, Stop II, Hippokrates ja Falcone, ja minusta vaikuttaa siltä, että ehdotus yleensä ottaen myötäilee parlamentin toivomusta suuremman tuen varmistamisesta hankkeille, joiden avulla voidaan parantaa EU:n ja unionin kansalaisten turvallisuutta. Sisäinen turvallisuushan on yksi niistä painopistealueista, joita parlamentti korostaa myös vuoden 2003 eli ensi vuoden talousarviomenettelyn suuntaviivoissa, jotka hyväksyttiin edellisessä istunnossa täällä Strasbourgissa. Yksi ohjelmien yhdistämisen tavoitteista on oikeudellisen ja poliisiyhteistyön johdonmukaistaminen tulevaisuudessa, ja budjettivaliokunnan kannalta tavoitteella on se oleellinen vaikutus, että rahallisia resursseja pystytään hyödyntämään tehokkaammin. On ilahduttavaa, että myös ehdokasvaltioille annetaan mahdollisuus osallistua ohjelman puitteissa rahoitettuihin hankkeisiin, mutta pitää olla selvää, että parlamentti budjettivallan käyttäjänä ei voi hyväksyä rahoitusnäkymien ylittämistä, joten ohjelma pitää rajoittaa aluksi jaksoon 2003-2006, eli sitä pitää siis lyhentää vuodella. Se merkitsee tietysti vastaavan suuruista leikkausta määrärahoissa. Sen jälkeen sitä voidaan sitten pidentää. Lopuksi minusta on tärkeää, että budjettivallan käyttäjiä kuullaan, mikäli ohjelman määrärahoja kuitenkin joudutaan välttämättä korottamaan. Tämän ohjelman määrärahojen korottaminen ei nimittäin saa johtaa siihen, että rahoitusnäkymien otsakkeesta 3 rahoitettujen muiden ohjelmien määrärahoja supistetaan.

Keßler (PSE)
Arvoisa puhemies, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mukaan velvollisuutenamme on luoda Euroopan kansalaisille vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue. Neuvoston ehdotus on tärkeä askel tällä tiellä. Siinä vain tosin kootaan yhteen viisi jo olemassa olevaa ohjelmaa, mutta lisätään siten kuitenkin yhtenäisyyttä ja selkeyttä. Niitä tarvitaan varsinkin tällaisessa arkaluonteisessa rikosoikeuden alalla tehtävässä oikeudellisessa yhteistyössä.
Yhdistämällä ohjelmat voidaan estää päällekkäisyyksiä ja täyttää aukkoja. Yhden ainoan puiteohjelman perustaminen tehostaa lisäksi rahavarojen käyttöä. Nykyrikollisuutta voidaan torjua ainoastaan rajat ylittävän lainvalvonnan ja rangaistusten täytäntöönpanon avulla, sillä rikolliset käyttävät Euroopan unionin vapauksia häikäilemättä hyväkseen. Täten voidaan vahvistaa myös unionin kansalaisten turvallisuudentunnetta. Te tiedätte, ettei ole mitään aluetta, jolla rikolliset voisivat liikkua vapaasti. Heitä jäljitetään kaikkialla unionissa samalla tavalla.
Tässä yhteydessä on syytä kannattaa erityisesti tarkistusta, jonka mukaan tästä ohjelmasta rahoitettujen selvitysten ja tutkimusten tulokset pitää julkaista Internetissä. Se edistää avoimuutta, jota tarvitsemme osoittaaksemme kansalaisille jälleen kerran eurooppalaisen yhteistyön edut.
Rikosten uhrien suojelun tehostaminen on asia, jota on erityisesti syytä korostaa ja kannattaa. Rikosten uhrit joutuvat aina kärsimään eniten, mutta heitä ei vastaavasti todellakaan suojella ja opasteta parhaiten. Sen vuoksi on varmistettava, että rikosprosesseissa taataan uhrien etujen tehokas suojelu. EU:n laajentumisen kannalta on erityisen ilahduttavaa, että neuvoston ehdotuksen mukaan ehdokasvaltiot voidaan ottaa huomioon ja sisällyttää hankkeisiin.
Ei ole kuitenkaan hyväksyttävää, ettei Euroopan parlamenttia oteta huomioon neuvoston ehdotuksessa; etenkin parlamentin budjettivallan käyttäjän aseman vuoksi on välttämätöntä, että sille ainakin tiedotetaan ohjelman kulusta eikä toimiteta siitä selvitystä vasta vuonna 2005. Esittelijän pyrkimyksiä tämän asian muuttamiseksi on siksi kannatettava.
Lopuksi haluaisin onnitella esittelijä Coelhoa hänen mietinnöstään ja erityisesti siitä, että hän onnistui tekemään tarvittavat kielelliset täsmennykset.

Krarup (EDD).
Arvoisa puhemies, laajassa poliittisessa kokonaisuudessa tämä mietintö on pikkuseikka. Taloudelliselta kannalta kysymyksessä on vähemmän kuin yksi promille EU:n vuotuisesta talousarviosta, ja sen välittömät poliittiset vaikutukset eivät innosta sen enempää suosionosoituksiin kuin vastaväitteisiinkään. On kysymys Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvasta puiteohjelmasta. On selvää, että minun pitää juristina ja demokraattina sanoa, että yhteistyö ja kehitys ovat toki aina hyväksi ja voivat olla hyödyllistä ja tiedollisesti rikastuttavaa, mutta on hyvin vaikeaa ottaa tätä retoriikkaa vakavasti. Mietinnön perusteluissa sanotaan näin: "Jos Euroopan unionin kansalaisille pyritään takaamaan vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden alue, on valvottava, että rikosoikeudellinen tutkimus, menettely ja kyseinen täytäntöönpano toimivat moitteettomasti yli kansallisten rajojen". Kuulostaa siltä kuin vapaus, turvallisuus ja oikeudenmukaisuus keksittäisiin vasta näiden päätösten mukana, mutta asiahan on niin, että ehdottomasti suurin osa juridisesta kriminaalipoliittisesta ja poliisiviranomaisten ongelmanratkaisusta tapahtuu kansallisella ja paikallisella tasolla. On kyse retorisesta esityksestä, jolla pyritään edistämään tai joka pitää nähdä yhtenä renkaana kehityksessä kohti poliisiviranomaisten, oikeudellisten ja kriminaalipoliittisten päätösten yhdensuuntaistamista. Talouden osalta voidaan sanoa, että myös 65 miljoonaa euroa on rahaa, ja se on yksi näkökohta lisää tähän pitkään jonoon ohjelmia, jotka vaeltavat sisään EU:n hallintomenettelyyn. En viivy tässä aiheessa pitempään vaan viittaan lopuksi vain siihen omituisuuteen, joka sisältyy komission ilmoitukseen, että nämä ohjelmat on arvioitu. Ohjelmat on siis arvioitu vuonna 2000, vaikka ehdottomasti useimmat niistä hyväksyttiin vasta vuonna 2001. Sillä, joka lupaa hankkeille hyvää, on siis vaikuttavia selvänäkijäntaitoja.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluaisin aloittaa kiittämällä jäsen Carlos Coelhoa ja onnittelemalla häntä erinomaisesta mietinnöstä. Painotan, että tämän puiteohjelmaa koskevan ehdotuksen tavoitteena on järkiperäistää ja yksinkertaistaa jäsenvaltioiden poliisi- ja rikosoikeudellista yhteistyötä koskevien ohjelmien täytäntöönpanoa ja vastata siten Euroopan parlamentin nimenomaiseen pyyntöön, jonka se esitti Ke?lerin mietinnössä.
Puiteohjelma käsittää kokonaisuudessaan viisi aiempaa ohjelmaa, ja lisäksi se kattaa huumeiden torjuntaan liittyvien toimien täytäntöönpanon, jota varten Euroopan parlamentti oli perustanut tänä vuonna päättyvän erillisen talousarvio-otsakkeen. Ohjelma kattaa kaikki ne osa-alueet, jotka ovat ja joiden täytyy olla eurooppalaisen toiminnan kohteena, mistä on todisteena julkisten viranomaisten ja hankkeiden edunsaajien joiden kanssa olemme olleet tiiviissä yhteydessä paneutuminen asiaan. Lisäksi se heijastaa niitä tuloksia, jotka saatiin kaksi vuotta sitten ulkoisesta arvioinnista, joka koski tietysti sitä edeltäneiden ohjelmien kehitystä. Komissiota moititaan joskus skitsofreeniseksi toimielimeksi, mutta toistaiseksi emme ole vielä siinä pisteessä, että arvioisimme jotakin, jota ei vielä ole toteutettu?
Tässä esityksessä rajoitettiin vapaaehtoisesti perustana olevaa oikeudellista välinettä ilmoittamalla laajat suuntaviivat, sillä komission näkemyksenä on, että vasta vuotuisissa ohjelmissa on joka vuosi määriteltävä tarkemmin ensisijaiset tavoitteet poliittisen tilanteen kehityksen ja rikollisuuden torjunnan tarpeiden mukaan. Tästä näkökulmasta niitä 2 artiklaan esitettyjä tarkistuksia, joissa painotetaan jotakin tiettyä aluetta, voidaan tuskin hyväksyä. Komission mielestä puiteohjelmassa tavoitteet on määriteltävä yleisluonteisesti, ja ensisijaisten tavoitteiden määrittely on jätettävä kunkin vuotuisen ohjelman tehtäväksi. Komission kokonaisehdotus kattaa ymmärtääkseni vallan mainiosti kaikki tarkistuksissa esille tulleet asiat ja aiheet, ja ne voitaneen sisällyttää kuhunkin vuotuiseen ohjelmaan.
Lisäksi puiteohjelmassa tuodaan esiin kumppanuuden käsite. Se on perustava tekijä, sillä hankkeita ei pidä toteuttaa yksinomaan laajan eurooppalaisen osallistumisen turvin, vaan lisäksi eri maiden tärkeimmät osallistujat on liitettävä kiinteästi mukaan heti alusta lähtien. Esittelijän tarkistus, jossa tarkennetaan kumppanuuden käsitettä, on komission mielestä siksi täysin hyväksyttävä. Kuten jäsen Carlos Coelho mainitsi, ehdokasvaltiot voivat osallistua hankkeisiin alusta alkaen. Komissio haluaa mennä pitemmälle, joten se kehitti eurooppalaisten sopimusten puitteissa rahoituspöytäkirjojen järjestelmän, joka mahdollistaa, että ehdokasvaltioissa perustetut järjestöt kelpaavat myös esittämään hankkeita, samoin perustein ja samojen sääntöjen mukaisesti kuin jäsenvaltioidenkin järjestöt. Olen siis iloinen esittelijän tätä kohtaa koskevasta tarkistuksesta, jossa esitetään mielestäni onnistunutta sanamuotoa, sillä siitä käy entistä selvemmin ilmi ehdokasvaltioiden kelpoisuus.
Komissio hyväksyy muista tarkistuksista ne, jotka koskevat luetelmakohtia ja täydentävät tekstiä, samoin kuin tietyt tarkennukset, esimerkiksi täsmällisemmän viittauksen yliopistojen, kansalaisjärjestöjen ja poliisikoulujen sisällyttämisestä kelpoisuusvaatimukset täyttäviin järjestöihin.
Mitä tulee pyyntöön, joka koskee väliarviointikertomuksen esittämistä jo kesäkuussa 2004, komissio ehdottaisi, että ajankohtana pidettäisiin yhä edelleen vuoden 2005 kesäkuuta. Sitä vastoin ehdottaisimme, että vuosikertomus esitettäisiin jo kesäkuussa 2004, jotta Euroopan parlamentti saisi mahdollisimman pian tietoa niistä ohjelman täytäntöönpanon ensimmäisistä tuloksista, joiden vaikutusta voidaan jo arvioida. Lopuksi minun on sanottava ohjelman kestosta, että Euroopan unionin muiden olemassa olevien ohjelmien kohdalla ei ole käytetty sitä perustetta, että oikeusperustassa esitetään täytäntöönpanon ulottuvan vuoden 2006 yli, eli rahoitusnäkymien päättymisen tuolle puolen. Pyytäisimme kuitenkin sen takia parlamentilta, että kun otetaan huomioon, että vuoden 2006 jälkeinen rahoituspaketti riippuu tämän vuoden jälkeen hyväksyttävistä rahoitusnäkymistä, oikeusperustan kestoa ei jätettäisi vuoteen 2006, vaan että se voisi kattaa vuoteen 2007 asti kestävät hankkeet, tietysti sillä varauksella, että kulloinenkin rahoitusmääräraha riippuu aina uusista rahoitusnäkymistä. Lopuksi haluaisin kiittää esittelijää ja Euroopan parlamenttia siitä tuesta, rohkaisusta ja kannustuksesta, jota ne antoivat tässä tärkeässä tehtävässä eli erityisen herkkää alaa, Euroopan tasolla tehtävää poliisi- ja rikosoikeudellisen yhteistyötä, koskevien ohjelmien järkeistämisessä.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskipäivällä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu:
Di Lello Finuolin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0080/2002) luonnoksesta neuvoston puitepäätökseksi ympäristön suojelusta rikosoikeudellisin keinoin (Uudelleen kuuleminen) [15525/2001 - C5-0022/2002 - 2000/0801(CNS)] ja
Oomen-Ruijtenin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0099/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristön suojelusta rikosoikeudellisin keinoin [KOM(2001) 139 - C5-0116/2001 - 2001/0076(COD)].

Di Lello Finuoli (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tunnemme erittäin hyvin tämän puitepäätöksen taustan. Meitä on kuultu jo toistamiseen, koska puitepäätöstä, johon otimme kantaa kaksi vuotta sitten, on tarkistettu. Tällä välin komissio on kuitenkin esittänyt tavanomaisen varauksensa puitepäätökseen ja huomauttanut, että ympäristönsuojelu sisältyy lukuisiin yhteisön teksteihin, joiden enemmistössä edellytetään hallinnollisia seuraamuksia, ja siten komissio katsoo, että kysymystä on käsiteltävä ensimmäiseen pilariin kuuluvan välineen avulla.
Komissio korostaa, että nykyiset seuraamukset ovat osoittautuneet riittämättömiksi, mistä on osoituksena ympäristön tila Euroopassa. Direktiiviehdotuksen, josta keskustellaan jäsen Oomen-Ruijtenin mietinnön yhteydessä, on näin ollen katsottava täydentävän puitepäätösluonnosta. Komission mielestä on välttämätöntä ottaa käyttöön ensimmäiseen pilariin kuuluva väline, jolla on oltava etusija kolmanteen pilariin kuuluvaan välineeseen nähden. Tämä tarkoittaa, että kun jokin kysymys edellyttää yhteisön toimivaltaa, unionilla ei ole oikeudellista mahdollisuutta hyväksyä yhteisiä sääntöjä kolmanteen pilariin kuuluvan välineen avulla rikkomatta yhteisön toimivaltaa.
Haluan muistuttaa, että parlamentti on tältä osin samaa mieltä komission kanssa: hyväksyimme 15. marraskuuta 2001 pidetyssä istunnossa ilman keskustelua käydyssä menettelyssä suosituksen rikosoikeudellisista seuraamuksista ja yhteisön oikeudesta; erityisesti sen 6 kohdassa kehotetaan neuvostoa pidättäytymään muista ympäristörikollisuutta koskevaan lainsäädäntöön liittyvistä toimista, kunnes direktiiviehdotus ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin on hyväksytty. Nämä molemmat asiakirjat - puitepäätös ja direktiivi - täydentävät nyt toisiaan, ja niiden on ajateltu pysyvän yhdessä, jotta voidaan välttyä sekavalta tilanteelta, jossa on kaksi asiakirjaa, joissa samasta aiheesta puhutaan eri tavoin. Kuten voitte tarkistuksista huomata, puitepäätöksessä viitataan määritelmien ja seuraamusten kohdalla nimenomaan direktiiviin, koska olemme vakuuttuneita, että direktiivi on välttämätön ja hyödyllinen väline juuri siksi, että se on yhteisön väline, jolla voidaan suojella ympäristöä tuhoutumiselta.
Minun on lisättävä tähän myös eräs toinen erittäin tärkeä näkökohta: kun direktiivin logiikkana näyttää olevan ennalta ehkäisevä ympäristönsuojelu, toisin sanoen ympäristöä suojellaan ennen kuin se pääsee täysin pilaantumaan, neuvoston suunnittelemassa puitepäätöksessä halutaan todellisuudessa määrätä rikosoikeudellisia seuraamuksia vasta sitten, kun ympäristö on jo pilaantunut tai ainakin kärsinyt korvaamatonta vahinkoa. Täällä meillä ei luonnollisesti ole tarpeeksi aikaa näiden logiikkojen käsittelyyn, mutta olemme jo valiokunnassa selvittäneet hyvin selväsanaisesti näiden kahden logiikan välistä eroa. Näin ollen korostan, että on syytä äänestää sekä puitepäätöksen - joka on jo hyväksytty valiokunnassa - että direktiivin puolesta, koska nämä tekstit on suunniteltu täydentämään toisiaan. Jos sitä vastoin hyväksytään logiikaltaan sekava päätös tai jopa jäsen Oomen-Ruijtenin mietintöön tehty tarkistus 28, jossa vaaditaan täydellistä hylkäämistä, joudumme äärimmäisen sekavaan tilanteeseen. Näin ollen on välttämätöntä päästä yhteisymmärrykseen näiden kahden välineen täydentävyydestä ja hyväksyä molemmat niiden alun perin esitetyssä versiossa.

Oomen-Ruijten (PPE-DE)
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ympäristörikollisuutta koskeva direktiivi tarjoaa uuden eurooppalaisen oikeudellisen välineen, jonka avulla pitäisi parantaa niiden Euroopan ympäristösäädösten täytäntöönpanoa, jotka saatetaan osaksi lainsäädäntöä ja joita sovelletaan jäsenvaltioissa. Aihe on jännittävä. Jännittävä siksi, että valittu oikeudellinen systematiikka on hieno, mutta se antaa Euroopan oikeusoppineille vuosikausiksi runsaasti pureskeltavaa. Komissio, parlamentti ja neuvosto ovat täysin samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioilla on oltava Euroopan ympäristölainsäädännön täytäntöönpanovälineenä mahdollisuudet rikosoikeudellisten rangaistusten langettamiseen. Erimielisyyttä on siitä, millä tavoin tällainen vakavien ympäristörikosten rikosoikeudellisten rangaistusten järjestelmä on muotoiltava ja otettava käyttöön, sekä siitä, kuka saa olla mukana tekemässä päätöksiä.
Samoin kuin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan mietinnön esittelijä Di Lello asetun asiassa Euroopan komission puolelle ja kannatan ensimmäisen pilarin puitteissa annettavaa direktiiviä ympäristörikollisuudesta. Neuvosto on valinnut niin kutsutun tanskalaisen ehdotuksen mukaisesti kolmanteen pilariin kuuluvat toimenpiteet. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan jäsenet torjuvat nämä toimenpiteet perustellusti. Neuvostoa, parlamenttia ja komissiota yhdistää se, että haluamme kaikki toteuttaa lokakuussa 1999 järjestetyn Tampereen Eurooppa-neuvoston hyvin selväsanaista aloitetta yhteisistä määritelmistä, syytteeseen asettamisen edellytyksistä sekä seuraamuksista joillakin erityisen tärkeillä aloilla, joiden joukossa mainitaan erityisesti ympäristörikollisuus.
Koska oikeusperustan valitseminen ensimmäisen pilarin alueelta herättää neuvostossa - ja oletan, että myös joissakin ryhmääni kuuluvissa kollegoissa - vielä kysymyksiä, esitän joitakin selventäviä huomautuksia, joiden avulla toivon lisäksi voivani vakuuttaa epäilijät. Mainitsen tässä tarkoituksessa useita kohtia. Miksi kannatamme ensimmäistä pilaria ja miksi neuvon teitäkin kannattamaan ensimmäistä pilaria?
Ensinnäkin: neuvoston ja tanskalaisen ehdotuksen kanta perustuu Maastrichtin sopimuksen 31 artiklan johdantokappaleeseen ja e alakohtaan, joissa annetaan toimivaltuudet yhteiseen toimintaan, joka koskee oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa, minkä lisäksi e alakohdassa määrätään toimenpiteiden toteuttamisesta asteittain järjestäytynyttä rikollisuutta, terrorismia ja laitonta huumausainekauppaa koskevia rikostunnusmerkistöjä ja seuraamuksia koskevien vähimmäissääntöjen vahvistamiseksi. Tämä määräys on otettu myös VI osastoon. Maastrichtin sopimuksen 29 artiklassa tämän osaston määräyksistä kuitenkin todetaan seuraavaa: "edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan yhteisön toimivaltaa". Myös Maastrichtin sopimuksen 47 artiklassa todetaan, ettei sopimus vaikuta Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksiin. Arvoisa puhemies, haluan siis sanoa, että rikosoikeus ei kuulu pelkästään Euroopan unionin alaan. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä, johon muuten myös viittaan mietinnössä, vahvistetaan, että Maastrichtin sopimus ei voi aiheuttaa esteitä.
Toiseksi: kun ei ole olemassa mitään yleisiä esteitä sille, että EY:n perustamissopimuksen puitteissa ryhdytään rikosoikeudellisiin toimiin, herää kysymys, mitä erityistä EY voi ja saa tehdä. Kun tarkastellaan EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan 4 kohtaa ja siihen liittyvää 5 artiklaa, jossa vahvistetaan toissijaisuusperiaate, todetaan, että myös ympäristörikoksiin liittyvän oikeuden alalla on huomattava, että EY:n lainsäädäntö ei estä kansallista rikosoikeuden hoitoa.
Kolmanneksi: keskeistä siis on, että tässä direktiivissä ei ole kyse rikosoikeutta koskevista erityissäännöksistä, vaan rikosoikeus otetaan käyttöön tehokkaan ympäristöpolitiikan toteuttamiseksi. Onhan rikosoikeuden käyttöönotto monilla aloilla tärkeä loppusilaus säännösten täytäntöönpanolle, ja tässä yhteydessä, kuitenkin siis toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen, rikosoikeudellisen täytäntöönpanon osittainen säätely voi palvella yhteisön säännösten täydellistä soveltamista.
Neljänneksi: ympäristörikollisuutta koskeva ehdotus perustuu EY:n perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohtaan, jossa määrätään, että neuvosto päättää 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen
yhteisön toimista 174 artiklassa tarkoitettujen ympäristötavoitteiden toteuttamiseksi, kunhan toimet eivät ole toissijaisuusperiaatteen vastaisia.
Viidenneksi: direktiiviehdotus liittyy ympäristödirektiiveihin ja asetuksiin, jotka on vahvistettu perustamissopimuksen 174 artiklan 1 kohdan nojalla, ja sillä lisätään vain tähän lainsäädäntöön rikosoikeudellinen ulottuvuus. Siinä jatketaan siis nykyistä linjaa siten, että direktiivillä velvoitetaan jäsenvaltiot säätämään rikosoikeudellisia rangaistuksia sellaisista toimista, joilla aiheutetaan ympäristölle merkittävää vahinkoa.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen noudattanut näitä edellä mainitsemiani arviointiperusteita arvioidessani ehdotusta ja tehdessäni tarkistuksia.
En ole muuttanut direktiivin 1 artiklaa, jonka tavoitteena on ottaa käyttöön vähimmäismäärä rikoksia. Näin jäsenvaltioilla itsellään on mahdollisuus määritellä rangaistuksen laajuus. Kun on kyse 2 artiklasta, olen maininnut määritelmien yhteydessä myös yllyttämisen ympäristörikokseen; ehdotus pohjautuu muuten niin kutsuttuun tanskalaiseen ehdotukseen. Kolmanneksi olen ottanut mukaan 3 artiklaan rikokset, jotka nyt mainitaan liitteessä, ja tehnyt niihin pari pientä muutosta. Vastustan vahvasti tarkistusta 22, koska mielestäni sillä ei ole oikeusperustaa. Neljänneksi: 4 artiklassa olen selventänyt käsitteitä. Sen sijasta, että jäsenvaltiot saisivat säätää "seuraamuksista", on parempi käyttää käsitettä "rikosoikeudelliset rangaistukset". Olen muokannut tarkistusta 25, koska toissijaisuusperiaatteella on merkitystä myös tässä asiassa.
Voimme kehottaa jäsenvaltioita ottamaan käyttöön takavarikon kaltaisia toimenpiteitä vain, jos tämä elementti on mainittu erikseen eri oikeusjärjestelmissä.
Arvoisa puhemies, tämän direktiivin laatiminen on kuin nuorallatanssia. Euroopan parlamentin on oltava hyvin tarkka, koska pidän selvänä, että yhteisöjen tuomioistuin ottaa asian tulevaisuudessa käsiteltäväksi ja että mekin mahdollisesti joudumme sinne Euroopan komission mukana.
Lopuksi haluan kiittää kollegoitani, en pelkästään ympäristövaliokunnan jäseniä ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan lausunnon valmistelijaa, vaan myös oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kollegoja ja kaikkia varjoesittelijöitä. Arvoisa puhemies, olemme tehneet yksimielistä yhteistyötä, ja vaikka lopputulos vaikuttaakin nyt hyvin tekniseltä, sen takana on paljon politiikkaa, joka on tärkeää komission lisäksi myös Euroopan parlamentille. Meillä on hyvä päämäärä: entistä parempi ympäristönsuojelu.

Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan vain sanoa, että klo 19.30 alkaa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan ylimääräinen kokous, koska neuvosto haluaa kuulla meitä eräässä kiireellisessä asiassa. Olen pyytänyt saada käyttää puheenvuoron kahden seuraavaksi käsiteltävän mietinnön yhteydessä, ja luulen, että sama koskee monia muitakin tällä hetkellä paikalla olevia valiokunnan jäseniä.
Pyydän puheenvuoroa, jotta pöytäkirjaan merkittäisiin täysistunnosta poistumiseni syy, ja sanoakseni, että Euroopan sosialistipuolueen ryhmän koordinaattorina minulla ei ole muuta mahdollisuutta kuin poistua tuodakseni myös julki, että meidän olisi kartettava tällaisia tilanteita.

Puhemies. -
Ymmärrämme tilanteenne varsin hyvin, ja pyyntönne merkitään pöytäkirjaan.

Wuori (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, ympäristönormien lukumäärä on kolmenkymmenen vuoden aikana suunnattomasti kasvanut, niin että kansallisten sopimusten pöytäkirjojen ja vastaavien instrumenttien alueella niitä on yli viisikymmenkertainen määrä. YK-järjestelmän puitteissa meillä on yli viisisataa tällaista sopimusta, ja EU:n yhteisöoikeuden piirissä toista sataa direktiiviä. Näillä on yleensä se puute, että ne eivät ole riittävän spesifisiä ja niitten toimeenpano on luvattoman tehotonta. Me tarvitsemme viime kädessä rikosoikeudellisia seuraamuksia ja sen vuoksi nyt on tärkeää, että me tuemme tätä komission direktiiviehdotusta. Se on huomattavasti kattavampi, johdonmukaisempi ja tehokkaampi kuin neuvoston puitesopimus, jota rasittavat ympäristösääntelyn yleiset heikkoudet ja jonka oikeusperusta on lisäksi selvästi virheellinen. Direktiiviehdotus, joka perustuu EY:n perustamissopimukseen sekä 75 artiklan 1 kohtaan on oikea väline tässä tapauksessa ja EU-sopimuksen 47 artiklan nojalla sille, eli ensimmäisen pilarin yhteisöoikeuden välineelle, on annettava tässä kirkkaasti etusija, kuten kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnossa on tästä seikkaperäisemmin lausuttu.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa puheenvuoroni onnittelemalla kollegoitani Di Lello Finuolia ja Oomen-Ruijtenia heidän erinomaisesta työstään, jossa he yhdistivät ponnistuksensa luodakseen välineitä, joiden avulla on mahdollista torjua ympäristörikosten jatkuvaa lisääntymistä ja niiden monta kertaa rajat ylittäviä vaikutuksia. Haluankin palauttaa mieleen eurobarometrin viimeisimmät mielipidetiedustelut, joiden mukaan ympäristö on turvallisuuden, terveyden ja työttömyyden lisäksi yksi suurimmista Euroopan unionin kansalaisten sydäntä lähellä olevista huolenaiheista. Niinpä velvollisuutenamme on auttaa löytämään sellaisia ratkaisuja, joilla voidaan vastata näihin huolenaiheisiin ja varmistaa ympäristön ja kansalaisten terveyden suojelu, sekä yrittää nostaa kaikkien elämänlaatua.
Kyseessä on yhtäältä Tanskan vuonna 2000 esittämä aloite, jolla hyväksytään neuvoston vakavan ympäristörikosten torjuntaa koskeva puitepäätös. Tässä ehdotetaan, että jäsenvaltiot ryhtyvät koordinoituihin ympäristönsuojelutoimiin rikosoikeudellisin keinoin, myös tutkimusten ja tehokkaiden rikosoikeudellisten toimien avulla, sekä tehokkaan poliisi-, rikos- ja hallintoasioissa tehtävän yhteistyön avulla, eli tässä ehdotetaan, että ne määrittelevät ympäristörikoksista määrättäviä rangaistuksia koskevan säännöstön. Toisaalta kyseessä on komission vuonna 2001 tekemä aloite, jonka tavoitteena on säätää yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan mukaisesti ympäristön suojelua rikosoikeudellisin keinoin koskeva direktiivi. Ehdotusta on tarkoitus soveltaa sellaisiin toimiin, jotka rikkovat yhteisön ympäristösuojelua koskevaa lainsäädäntöä ja/tai niitä määräyksiä, jotka jäsenvaltiot ovat säätäneet lainsäädännön toteuttamiseksi.
Mielestäni meidän on kiitettävä esittelijöitä Di Lello Finuolia ja Oomen-Ruijtenia heidän valitsemastaan strategiasta laatia mietinnöt mahdollisimman yhteneviksi, jotta Euroopan parlamentin kanta näihin kahteen aloitteeseen olisi selkeä ja johdonmukainen. Tavoitteena on antaa selkeät viitteet parlamentin komission esitystä koskevasta yksiselitteisestä näkemyksestä, eli ensimmäiseen pilariin kuuluvan välineen hyväksymisestä, sillä ympäristöasioita koskevien lakien säätäminen kuuluu yhteisön toimivaltaan. Tässä yhteydessä kannattaa kuitenkin korostaa, että rikosoikeus ei kuulu Euroopan yksinomaiseen toimivaltaan, eli että kyse on siitä, että nykyinen rangaistusjärjestelmä ei riitä takaamaan yhteisön oikeuden soveltamista, ja siksi on keskeistä taata vähimmäisvaatimukset, joiden tuloksena ovat tehokkaat ja väärinkäytöksiä ehkäiseviä seuraamukset, jotka ovat oikeassa suhteessa rikkomukseen. Jäsenvaltioiden valtaan jää kuitenkin soveltaa ankarampia sääntöjä ja rangaistuksia tässä asiassa.

Paciotti (PSE).
Arvoisa puhemies, nämä kaksi käsittelyssämme olevaa mietintöä ovat mitä selvin osoitus sellaisen perusteellisen institutionaalisen uudistuksen tarpeesta, jossa varaudutaan täydentämään yhteisössä unionin toimivaltuuksia oikeudellisen ja rikosoikeudellisen yhteistyön sekä poliisiyhteistyön alalla, joka kuuluu nykyisin ns. kolmanteen pilariin. Euroopan parlamentti on tehnyt toistuvasti tämän ehdotuksen, jonka Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta ja siten perussopimusten uudistusta käsittelevä hallitustenvälinen konferenssi toivoakseni omaksuvat. Vain tällä tavoin voidaan tulevaisuudessa välttyä vahingollisilta kiistoilta ja toimielinkiistoilta ja ennen kaikkea toimia tehokkaasti kansalaisten oikeuksien suojelemiseksi.
On helppo todeta, että ilman yhteisön tehokasta väliintuloa osa näistä oikeuksista - kuten oikeus ympäristönsuojelun korkeaan tasoon ja ympäristön laadun parantamiseen, joita on vahvistettu unionin perusoikeuskirjan 37 artiklalla - jää ilman jäsenvaltioiden asianmukaista suojelua. Yksikään jäsenvaltio ei ole ratifioinut vuonna 1998 tehtyä Euroopan unionin neuvoston yleissopimusta ympäristön suojelusta rikosoikeudellisin keinoin. Ympäristöä koskevat lukuisat yhteisön direktiivit eivät yksistään tarjoa riittävää suojaa niiden puutteellisen noudattamisen ja säännöllisen laiminlyönnin takia tehokkaiden sanktioiden puuttuessa.
Näin ollen komission direktiiviehdotus ansaitsee täyden tuen sellaisena kuin sitä on viimeksi muutettu Oomen-Ruijtenin mietintöön tehdyillä tarkistuksilla, koska tuossa komission ehdotuksessa jäsenvaltiot velvoitetaan määräämään rikosoikeudellisia seuraamuksia. Vaikka komissio, parlamentti ja jopa neuvoston oikeudellinen yksikkö ovat useaan otteeseen korostaneet, että ympäristönsuojelu on yhteisön perustavoite EY:n perustamissopimuksen 3 ja 6 artiklan mukaisesti ja että rikosoikeudellisin keinoin tapahtuvan ympäristön suojelun asianmukainen oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 175 artikla ja että yhteisön oikeus menee unionin oikeuden edelle, neuvosto kuvittelee voivansa tehdä saman perusteen pohjalta puitepäätöksen, jota se ei tyydy täydentämään vaan puuttuu voimakkaammin asiaan direktiiviehdotuksen avulla, rajaa puitepäätöksen soveltamisalaa, kaventaa sen vaikutusalaa ja poistaa kysymyksen Euroopan parlamentin kanssa harjoitettavasta yhteispäätösmenettelystä. Di Lellon mietinnössä väitetään hyvin osuvasti, että puitepäätöksen on oltava yhtenäinen direktiivin kanssa, että on odotettava direktiivin antamista ja että puitepäätöksessä on viitattava direktiiviin ilman, että siinä toistetaan direktiivin jo kattamia näkökohtia, ja sitä on päinvastoin mahdollisesti myös täydennettävä.
Toivon, että parlamentti hyväksyy molemmat mietinnöt ja että kaikki harkitsisivat mahdollisuutta välttää tulevaisuudessa samankaltaisia vahingollisia vastakkainasetteluja siten, että toteutetaan kolmannen pilarin täydellinen yhteisöllistäminen.

Ries (ELDR).
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmä on tyytyväinen myös tähän komission direktiiviehdotukseen, ja samoin se tukee neuvoston joulukuussa 2001 laatimaa puitepäätösluonnosta. Samoin se haluaa tietenkin kiittää kahta esittelijää, jäsen Oomen-Ruijtenia ja jäsen Di Lello Finuolia. Nämä kaksi aloitetta ovat konkreettinen vastaus yhteen kansalaisten suurimmista huolista: 88 prosenttia Euroopan kansalaisista toivoo, että unioni ryhtyisi konkreettisiin toimiin ympäristönsuojelun alalla. Tämä kävi ilmi yhdestä eurobarometristä, joka toteutettiin alle vuosi sitten ja josta kollegani Coelho hetki sitten muistutti.
Kun ajatellaan ympäristöön kohdistuvia rikollisia tekoja, liberaaliryhmä tukee jäsen Oomen-Ruijtenin puolustamaa kantaa, toisin sanoen sitä, että ensimmäisen pilarin mukaiset yhteisön puitteet ovat tähän asiaan sopivimmat. Direktiivi olisi mielestämme kaikkein tarkoituksenmukaisin väline ympäristörikokset sisältävän eurooppalaisen listan laatimiseksi ja rikosoikeudellisia seuraamuksia koskevan yhteisen perustan vahvistamiseksi.
Tämän ehdotuksen erityissisällöstä minä, kuten valtaosa kollegoistanikin, olen sitä mieltä, että rangaistus on annettava yllytyksestä samoin kuin itse teosta, jonka pyrkimyksenä on Euroopan ympäristölainsäädännön rikkominen. Samoin lain rikkomuksiin on tehtävä aikaisempaa tarkempia viittauksia yleiseltä kannalta sen välttämiseksi, että ympäristörikolliset pääsevät luikahtamaan laissa olevista porsaanrei'istä.
Tämän sanottuani ja huolimatta siitä mielipide-erosta, joka on yhtäältä parlamentin ja komission ja toisaalta neuvoston välillä, minusta on olennaisen tärkeää, että toimimme nopeasti ja rauhoitamme kansalaisia käyttämällä pakkokeinoja näiden nykyajan saastuttajien taltuttamiseksi, sillä nyt ja mielestäni erityisesti ympäristökysymyksissä juuri lain noudattamatta jättäminen tuhoaa lain, ja sen vuoksi yksilöitä voidaan käyttää häikäilemättä hyväksi. Tässä esimerkki: suurin osa jäsenvaltioistamme on lujittanut rangaistusjärjestelmäänsä, mikä on hyvä asia. Samanaikaisesti joudumme kuitenkin toteamaan sen vakavan asian, että näissä samoissa maissa ympäristöasioita koskevien rikosoikeudenkäyntien määrä on vain 2 prosenttia kaikista riita-asioista. Tämän vuoksi yhteisössä on käytettävä pelotuskeinoja, jotta voimassa olevia sääntöjä sovellettaisiin ja myös siksi, että onnistuttaisiin tehokkaasti torjumaan niitä järjestäytyneitä verkostoja, jotka ovat tehneet saastuttamisesta uuden aseen päämääränsä saavuttamiseksi.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, ympäristörikoksiin liittyvä rikosoikeus on jäsenvaltioissa edelleen oikeuden irvikuva. Ympäristömme tahallista saastuttamista ei voida sen avulla torjua kunnolla. Yhtenä syynä on, että eurooppalaisia direktiivejä ei sovelleta, noudateta ja panna täytäntöön kunnolla. Kokemus on opettanut, että ne seuraamukset, joita eurooppalaisen ja kansallisen ympäristölainsäädännön rikkomisella nykyisin on, eivät lievästi sanottuna ole riittäviä. Ainoastaan rikosoikeudelliset rangaistukset ovat tunnetusti riittävä pelote: ympäristölainsäädäntöä noudatetaan vain, jos rangaistuksia on.
Eurooppalainen ympäristölainsäädäntö ei ole turhaa, koska esimerkiksi ilmansaasteilla ja veden saastumisella on rajat ylittäviä vaikutuksia. Lisäksi jätekuljetuksilla sellaisiin paikkoihin, joissa ei ole puhettakaan ympäristön kannalta vastuuntuntoisesta jätteenkäsittelystä, on paljon kielteisiä seurauksia. Tästä voi myös syntyä häiriöitä sisämarkkinoille. Nämä syyt saavat minut kannattamaan sitä, että ympäristörikollisuuden torjumiseksi ryhdytään kansainvälisiin toimiin. Olen sitä mieltä, että esillä oleva direktiivi on tässä sopiva ja tehokas keino. Esittelijä Oomen-Ruijtenin mietinnössä tämä perustellaan vakuuttavasti. Kyseenalaiseksi jää, tarvitaanko tässä neuvoston puitepäätöstä.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että äänestän direktiivin puolesta, mutta olen taipuvainen äänestämään puitepäätösluonnosta vastaan, ellei komission jäsen Vitorino saa minua vakuuttuneeksi siitä, että puitepäätös on täysin välttämätön direktiivin voimaantulon kannalta.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, komissio esittelee meille tänään direktiiviehdotuksen, jolla jäsenvaltioita määrätään rankaisemaan rikosoikeudellisin seuraamuksin eräistä erityisen vakavista rikoksista, joita yhteisön ympäristöoikeuteen kohdistetaan.
Kukaan ei kiellä sitä, etteikö yhä pahemmin rappeutuneessa tilassa olevaa ympäristöä pitäisi suojella entistä paremmin ja etteikö olisi väistämättömän tärkeää panna täytäntöön tiukkoja pakkokeinoja. Ongelma meidän silmissämme on kuitenkin se, että komissio haluaa käyttää päämääränsä saavuttamiseen yhteisön välineenä direktiiviä, joka tässä tapauksessa perustuu EY:n perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohtaan. Tuossa artiklassa säädetäänkin yhteisistä toimista, joita ympäristöalalla on tehtävä, mutta perussopimusten yleisen ajattelumallin mukaisesti siinä kunnioitetaan täysin jäsenvaltioiden riippumattomuutta rikosoikeudellisissa kysymyksissä. On siis täysin harhaanjohtavaa olettaa, että oikeus määrätä rikosoikeudellisia seuraamuksia kuuluisi epäsuorasti ympäristönsuojelua koskevaan yhteisön toimivaltaan, koska kyseinen toimivalta olisi välttämätön tuon oikeuden täytäntöön panemiseksi eli koska kyseinen oikeus liittyisi erottamattomasti kyseiseen toimivaltaan. Jos siis rikosoikeudelliset seuraamukset sisältyvät epäsuorasti 175 artiklan 1 kohtaan, miksi ne eivät voi sisältyä myös kaikkiin muihin perustamissopimuksen artikloihin, jotka oikeuttavat yhteisön normien määräämiseen jollakin tietyllä alalla? Näin ajauduttaisiin vähitellen siihen pisteeseen, että kielletään yksi perustamissopimuksen perusperiaatteista, toisin sanoen kansallinen toimivalta rikosoikeudellisissa asioissa. Kieltämällä tämä periaate luisuisimme vielä enemmän kohti käsitystä keskitetystä unionista, mitä me emme todellakaan halua.
Tämä ei tarkoita, etteikö tilanteelle pitäisi tehdä mitään, päinvastoin! Puheenjohtajavaltio Tanska esitti puitepäätösluonnoksen ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin, ja luonnos kannusti tiukentamaan seuraamuksia kunnioittamalla valtioiden vapautta perustaa puitepäätöksen oikeusperusta kolmanteen pilariin, toisin sanoen siihen perustamissopimuksen osaan, joka on täysin hallitustenvälinen. Tämä tie on paljon suositeltavampi. Arvoisa puhemies, tätä tietä meidän on kuljettava.

Von Boetticher (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, miksi meille nyt esitettävät ehdotukset ovat niin tärkeitä? Jotkin jäsenvaltiot eivät ole todellakaan määränneet toistaiseksi riittävästi seuraamuksia ympäristön suojelua koskevien yhteisön säännösten rikkomisesta. Niinpä komission selvittämien ympäristöalan rikkomusten määrä lisääntyi vuonna 1999 tehdyistä 612 rikkomuksesta 755 rikkomukseen vuonna 2000. Vetoomusvaliokunnan jäsenenä haluaisin lisätä, että näitä tapauksia selvitetäänkin yhä useammin esitettyjen vetoomusten perusteella. Unionimme kansalaiset ovat nimittäin nykyään hyvin valistuneita ympäristöasioissa, ja he ilmoittavat yhä enemmän niissä havaitsemistaan rikkomuksista tai pyytävät meiltä apua, koska jäsenvaltiot eivät tarjoa heille useinkaan suojaa. Olisi siis mukavaa, jos hallitukset olisivat ympäristöstään suurin piirtein yhtä tietoisia kuin kansalaiset.
Vuonna 2000 komissio esitti tuomioistuimelle jäsenvaltion vastaisen syytteen 39 tällaisessa tapauksessa. Unionin on nyt aika ryhtyä toimiin. Emme halua syrjäyttää toimillamme kansallista rikosoikeutta; direktiivihän koskee vain yhteisön ympäristölainsäädäntöä suojelevia toimia ja sellaisia säännöksiä, joiden nojalla jäsenvaltiot ovat tähänkin mennessä panneet täytäntöön kyseistä yhteisön lainsäädäntöä. Määrittelemme vain vähimmäisvaatimukset rikosoikeudellisin keinoin tehtävälle ympäristönsuojelulle siten, että jäsenvaltiot saavat itse päättää, säilyttävätkö tai luovatko ne tiukennettuja suojatoimenpiteitä. Direktiivin avulla torjutaan ennen kaikkea sellaista ympäristön saastumista, joka voidaan katsoa yksittäisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden aiheuttamaksi. Tällöin on rangaistava aktiivisten tekojen ja velvollisuuksien laiminlyömisen lisäksi myös yllyttämisestä.
Joissakin jäsenvaltioissa ympäristörikkomukset tuntuvat olevan vieläkin vain pikkurikkomuksia. Tästä on tehtävä loppu. Sekä direktiivi että puitepäätös ovat siihen välttämätön, sopiva ja asianmukainen väline.

Patrie (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on todellakin olemassa varsin monia direktiivejä ja varsin lukuisia eurooppalaisia sääntöjä, joiden päämääränä on ympäristön suojeleminen kaikista mahdollisista näkökulmista. Tiedämme kuitenkin kaikki, että monet näistä teksteistä jäävät kuolleeksi kirjaimeksi tehokkaiden seuraamusten puuttuessa.
Kansalaiset pitävätkin useimmiten riittämättömänä, että taloudelliset tai aineelliset seuraamukset pannaan täytäntöön soveltamalla "saastuttaja maksaa" -periaatetta, ja he ovat täysin tietoisia, että nämä seuraamukset eivät juurikaan vaikuta pelottavilta, kun ottaa huomioon, miten suuria tuottoja syntyy toiminnoilla, jotka ovat kaikkein pahimpien saasteiden aiheuttajia.
Tiedämme lisäksi, että jotkin ympäristövahingot ovat täysin peruuttamattomia, eikä niitä siis yleensä voida korjata aineellisesti. Näillä huomioilla voidaan näin muodoin perustella se, että jäsenvaltiot hyväksyvät säädökset, joiden tavoitteena on rangaista ympäristöön liittyvien eurooppalaisten määräysten noudattamatta jättämisestä. Tämän vuoksi tuen täysin komission aloitetta yhdessä eurooppalaisten sosialistitovereideni kanssa.
Meidän ei kuitenkaan pidä aliarvioida suurinta vaikeutta, joka meille tässä tapauksessa on edessämme, toisin sanoen oikeusperustaan liittyvää ongelmaa. Voin omalta osaltani sanoa puolustavani näkemystä, jonka mukaan käsittelemämme kysymys kuuluu melko pitkälti siihen toimivaltaan, joka unionille on langennut ensimmäisen pilarin mukaisesti, ja näin ollen kysymys edellyttää sellaisen puitepäätöksen käyttöönottoa, jonka puolesta parlamentti on äänestänyt.
Tämä on sitä paitsi sen suosituksen tarkoitus, jonka puolesta parlamentti äänesti marraskuussa 2001. On syytä muistuttaa neuvostoa, että jos se olisi viimeistellyt puitepäätösluonnoksensa kolmannen pilarin mukaisesti, se olisi varmasti toiminut vastoin Euroopan parlamentin poliittista tahtoa.
Pidämme hyvin tärkeänä asiana, että ympäristölainsäädäntöä lujitetaan soveltamalla tehokkaita, suhteutettuja ja pakottavia seuraamuksia, ja lisäksi velvollisuutemme on ehdottomasti hyväksyä pätevä teksti, jota ei voi juridisesti millään tavoin kiistää ja jota Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei voisi kieltää. Tämä tarkoittaa, että meidän on oltava erityisen tarkkaavaisia toissijaisuusperiaatteen ja perustamissopimuksen mukaisten toimivaltuussääntöjen kannalta.
Joskin yhteisöllä on valta määrätä, että jäsenvaltioiden on hyväksyttävä rikosoikeudelliset seuraamukset sen varalta, että yhteisön varsinaisia sääntöjä rikotaan, se ei kuitenkaan ole toimivaltainen määrittämään sovellettavien seuraamusten luonnetta eikä tiukkuuden tasoa. Tästä syystä meidän on oltava erityisen varovaisia puhuessamme rikollisen luovuttamisen kaltaisista käsitteistä, jotka viittaavat juuri rangaistusten ankaruuden tasoon. Olen sitä vastoin tyytyväinen siihen tekstimuotoon, jonka esittelijä Oomen-Ruijten on hyväksynyt aikaisemmin.
Yhteisöllä ei myöskään ole toimivaltaa ottaa käyttöön säädöksiä, jotka johtavat siihen, että kansallisia rikossäädöksiä lähennetään. Näin ollen maininta yllyttämiskäsitteestä joka ei kuulu kaikkien maiden kansallisiin lakeihin tarkoittaa sitä, että kansallisia säädöksiä halutaan lähentää, mikä minun mielestäni heikentäisi huomattavasti tekstimme oikeudellista lainvoimaisuutta.
Näistä huomioista huolimatta haluan esittää uudelleen täyden tukeni tämän tekstin hyväksymiselle ja onnitteluni esittelijä Oomen-Ruijtenille. Tämä teksti merkitsee meille vahvaa poliittista signaalia sellaista rikollisuuden muotoa kohtaan, jota kansalaistemme on yhä vaikeampi ymmärtää.

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen ilmeni todellista kansainvälistä tahtoa tehostaa ja parantaa terrorismirikoksiin syyllistyneiden luovuttamista. Vaikka terrorismi saattaakin vaikuttaa ympäristöön esimerkiksi siten, että ympäristöön pääsee patogeeneja tai että vesistöjä saastutetaan tahallisesti, mietinnössä mennään terrorismia paljon pitemmälle.
Olen samaa mieltä jäsen Berthun kanssa, että meidän on hillittävä pyrkimyksiä laajentaa EU:n vaikutuskenttää oikeudellisiin kysymyksiin, tapahtuipa se sitten ympäristön kautta tai muutoin. Olen erityisen huolissani tarkistuksista, joissa puhutaan rikoksentekijöiden luovutuksesta tai voittojen luovutuksesta tai takavarikoinnista ensimmäiseen pilariin kuuluvien toimivaltuuksien rajoissa. Parlamentin oikeusyksiköiden antaman lausunnon mukaan EY:n perustamissopimuksen 175 artikla ei ole tällaisen toimen oikeusperusta. Miksi maksaisimme näille lakimiehille siitä, että he antavat meille lausuntoja, kun emme sitten piittaa niistä?
Odotan innostuneena jäsenvaltioiden tekevän yhteisyötä sellaisten kolmanteen pilariin kuluvien toimien toteuttamiseksi, joilla voidaan torjua ympäristörikollisuutta, esimerkiksi toimia rikosten yhteiseksi määrittelyksi; brittikonservatiivit äänestävät kuitenkin muutetun mietinnön hylkäämisen puolesta, koska siltä puuttuu oikeusperusta. Mietinnön johdanto-osan kappaleissa puhutaan paljon toissijaisuusperiaatteesta, mutta itse artiklat puhuvat sitä vastaan.
Euroopan unionin olisi järkevämpää suunnata energiansa sinne, missä sillä on oikeudelliset toimivaltuudet tuoda polulta hairahtaneet jäsenvaltiot Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen eteen nykyisten direktiivien laiminlyönnin takia, kuten jäsen von Boetticher ehdotti aiemmin.

Rack (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, jos yhteisö haluaa ottaa ympäristönsuojelutehtävän tosissaan, se ei voi eikä saa antaa pelkästään ympäristön suojelua koskevia normeja. Sen on myös huolehdittava, että kyseisiä säännöksiä noudatetaan. Elleivät yksinkertaiset seuraamusmekanismit riitä, rikosoikeudessa pitää voida ottaa käyttöön tiukempiakin otteita - tietenkin vain vakavissa poikkeustapauksissa ja kunnioittamalla toissijaisuusperiaatteen mukaista tehtävänjakoa ympäristönsuojeluasioissa ja ennen kaikkea myös rikosoikeudellisissa asioissa.
Näiden asioiden kohdalla melkein kaikki parlamentin ryhmät kannattavat tätä komission ehdotusta ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tarkistuksia, joista esitämme parlamentin esittelijälle Oomen-Ruijtenille lämpimät kiitokset.
Jotkut meistä pelkäävät tämän ehdotuksen avaavan oven liian avoimeksi, jolloin ympäristön suojelun alalle syntyy yhtenäinen eurooppalainen rikosoikeus ja myöhemmin ehkä jopa FBI:n tapaan hallinnoitu eurooppalainen ympäristövirasto. Nämä huolet ovat turhia. Mitään tällaista ei ole suunnitteilla. Nyt valitaan oikea väline, direktiivi, joka jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön, ja useat tarkistukset takaavat, ettei valtion, tuomioistuinten ja rikostuomioistuinten toimivaltuuksiin puututa ydinaloilla. Tällainen on erityisesti tarkistus 30, jossa viitataan selvästi siihen, että rikoksen tekijä määrätään luovutettavaksi ainoastaan silloin, kun siitä on säädetty jäsenvaltion lainsäädännössä.
Tällainen menettelytapa on oikea väline, jonka avulla voimme noudattaa tärkeää yhteisön tavoitetta. Kollega Oomen-Ruijtenin ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdotukset ovat siksi hyväksyttäviä.

Vitorino
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Oomen-Ruijtenia ja jäsen Di Lello Finuolia heidän erinomaisesta työstään niiden kahden tekstin parissa, joiden aihe on sama: direktiiviehdotus ja luonnos puitepäätökseksi ympäristön suojelusta rikosoikeudellisin keinoin. Molemmat mietinnöt tuovat merkittävän panoksen Euroopan unionissa käytävään tärkeään keskusteluun.
Tampereella vuonna 1999 järjestetyssä ylimääräisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa päätettiin yhteisten määritelmien, syytteiden ja seuraamusten määrittämisestä tietyillä erityisen tärkeillä aloilla, joilla Eurooppa-neuvosto korosti ympäristörikollisuutta koskevaa kysymystä.
Tanska esitteli vuonna 2000 aloitteen puitepäätöksen tekemiseksi vakavan ympäristörikollisuuden torjumisesta, kuten parlamentti muistaa, ja useat jäsenetkin ovat viitanneet siihen. Puitepäätös perustuu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen sääntöihin ja kuuluu siten kolmanteen pilariin.
Komissio hyväksyi vuonna 2001 samaa aihetta koskevan direktiiviehdotuksen, joka perustuu EY:n perustamissopimuksen 175 artiklaan. Molempien ehdotusten tavoite on sama. Niillä pyritään parantamaan yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoa, ja niiden lähtökohta on sama: me kaikki myönnämme ympäristönsuojelun tehottomuuden jäsenvaltioissamme.
Komissio on siitä huolimatta omaksunut kunnianhimoisen lähestymistavan ehdottamalla direktiiviä. Komissio on jatkanut tätä linjaa monista eri syistä. Yhteisöllä on tiettyjen toimivaltuuksien rajoissa oikeus säädellä käyttäytymismenetelmiä yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi. Komissio ei ole koskaan kiistänyt, että kun on kyse konkreettisista rikosoikeudellisista seuraamuksista, yhteisö ei voi väittää toimivansa rikosoikeudellisissa kysymyksissä muista erillään. Komissio on kuitenkin vakuuttunut, että yhteisö voi velvoittaa jäsenvaltioita määräämään rikosoikeudellisia seuraamuksia siinä määrin kuin on välttämätöntä yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi silloin, kun rikoslainsäädäntö takaa yhteisön lainsäädännön tehokkaan täytäntöönpanon.
Komissio uskoo, että jäsenvaltioiden nykyisin laatimat seuraamukset eivät riitä eivätkä takaa täydellistä yhdenmukaisuutta Euroopan unionin lainsäädännön kanssa.
Komissio ei halua saada aikaan kiistaa toimielinten välille. Ehdotuksemme päätavoitteena on luoda lisätakeita puolueettomuudelle ja antaa viranomaisille entistä laajemmat mahdollisuudet suorittaa ympäristörikollisuutta koskevia rajat ylittäviä tutkimuksia.
Jäsen Blokland, tämän vuoksi puitepäätös yhdessä direktiivin kanssa on välttämätön. Voimme säätää rikosoikeudellisten seuraamusten laatimisesta direktiivissä, mutta niiden konkreettinen soveltamisala on sisällytettävä puitepäätökseen. Puitepäätös toimii nosteena ja antaa jäsenvaltioiden oikeusviranomaisille mahdollisuuden suorittaa ympäristörikollisuutta koskevia rajat ylittäviä tutkimuksia.
Kysymys siitä, pitäisikö rikoslainsäädäntöä koskevien toimien perustua Euroopan unionista annetun sopimuksen vai EY:n perustamissopimuksen sääntöihin, ei ole mielenkiintoinen oikeudellinen kysymys yksistään eurooppalaisten lakimiesten kannalta, vaan sillä on myös huomattavaa institutionaalista merkitystä etenkin Euroopan parlamentin roolin ja toimivaltuuksien, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen lainkäyttövallan ja asiaa koskevan eurooppalaisen lainsäädännön oikeusvaikutusten kannalta. Voin yhtyä täysin jäsen Oomen-Ruijtenin esittämiin argumentteihin. Haluaisin ilmoittaa teille, ettei komissio ole koskaan kyseenalaistanut sitä tosiasiaa, että oikeudellista yhteistyötä koskevat kysymykset kuuluvat kolmanteen pilariin.
Puitepäätösluonnoksen on sen vuoksi katsottava täydentävän direktiiviä. Kaikilla tehdyillä tarkistuksilla pyritään muuttamaan puitepäätösluonnosta siten, että se täydentäisi komission direktiiviehdotusta. Komission direktiiviehdotus kattaa kaikki kysymyksen perusnäkökohdat. Neuvoston puitepäätöksessä käsitellään kolmea tärkeää asiaa, joita ovat: oikeushenkilön vastuu, tuomioistuimen toimivalta sekä rikollisten luovuttamista ja syytteeseenpanoa koskevat kysymykset.
Kunnioitamme toissijaisuusperiaatetta, sillä Tanskan esittämässä puitepäätöksessä noudatetaan hyvin tarkoin Euroopan unionin neuvoston ympäristörikollisuutta koskevaa yleissopimusta. Kukaan ei ole toistaiseksi väittänyt tuota yleissopimusta toissijaisuusperiaatteen vastaiseksi.
Oomen-Ruijtenin ja Di Lello Finuolin mietinnöt ovat täysin tämän linjan mukaiset.
Sen vuoksi ilmoitan komission puolesta suhtautuvani myönteisesti kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan antamaan lausuntoon puitepäätösluonnoksesta.
Olen iloinen voidessani ilmoittaa direktiiviehdotukseen tehdyistä erityisistä tarkistuksista, että komissio on valmis hyväksymään kaikki ehdotetut tarkistukset seuraavia lukuun ottamatta: tarkistukset 8 ja 9, 10, 11 ja 13, 19, 20 ja 27, 21, 24, 25, 28 ja 29. Kaiken kaikkiaan olen hyvin kiitollinen parlamentin merkittävästä panoksesta niiden molempien tekstien parantamiseen, joista parlamentti aikoo äänestää.
Haluan vielä kerran kiittää esittelijöitä sekä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija Wuorta heidän arvokkaasta panoksestaan ja tuestaan etenkin siksi, että heidän kaikkien oli työskenneltävä erittäin tiukan aikataulun mukaan hyvin hankalan asian parissa. Toivon, että mietinnöt saavat huomenna parlamentilta puoluerajat ylittävän tuen.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskipäivällä.

Oomen-Ruijten (PPE-DE)
. (NL) Haluaisin esittää komission jäsenelle kysymyksen. Ymmärsin komission kanssa käydyissä neuvotteluissa, että Euroopan komissio voisi hyväksyä kaikki hyväksytyt tarkistukset. Kuulisin huomenna aamulla mielelläni Euroopan komissiolta, miksi se ei ota mukaan tiettyjä asioita.

Puhemies. -
Menemme nyt hieman menettelyn ulkopuolelle, mutta kysymys on mielenkiintoinen, ja jos komission jäsen haluaa vastata siihen, annan hänelle puheenvuoron.

Vitorino
Arvoisa puhemies, voisin mainita erikseen kunkin tarkistuksen, jota komissio ei voi hyväksyä, mutta jos arvoisalle jäsenelle sopii, toimitan hänelle kirjallisena syyt siihen, miksemme voi hyväksyä hetki sitten ääneen lukemaani tarkistusluetteloa. Ainakin yhden tarkistuksen hylkääminen on helppo ymmärtää: kyse on tarkistuksesta 28, jossa komission esitys hylätään täysin. Olen varma, ettei komissio tule koskaan hyväksymään tuota tarkistusta!

Puhemies. -
Toimimme siis niin. Kiitämme teitä, arvoisa komission jäsen.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu:
Oostlanderin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0085/2002) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi unionin ulkorajojen sekä viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan alan hallinnollisen yhteistyön toimintaohjelmasta (Argo-ohjelma) [KOM(2001) 567 - C5-0553/2001 - 2001/0230(CNS)] ja
von Boetticherin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0078/2002) Belgian kuningaskunnan, Espanjan kuningaskunnan ja Ranskan tasavallan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 40 artiklan 1 ja 7 kappaleen muuttamisesta (11896/2001 - C5-0563/2001 - 2001/0820(CNS)).

Oostlander (PPE-DE)
. (NL) Arvoisa puhemies, Argo-ehdotuksen aihe on hyvin mielenkiintoinen. Komission ehdotuksen käsittelyssä huomioni kiinnittyi kuitenkin siihen, että tekstin laatijat olivat jo etukäteen suojautuneet melko hyvin kaikenlaisilta vastaväitteiltä, joita neuvostolta oli odotettavissa. Minusta tehdään toisin sanoen aivan liian paljon myönnytyksiä tekniikalle, niin sanoakseni temppujen tekemiselle, jotta tehtävien siirto kolmannesta ensimmäiseen pilariin voitaisiin järjestää niin, että neuvoston byrokraatit säilyttävät yhä otteensa, kun taas Euroopan parlamentin ja Euroopan komission toimivaltuudet jäävät yhä kuolleeksi kirjaimeksi.
Tämä on liian vaatimaton asenne, joka sopii minusta paremmin neuvoston sihteeristölle kuin nupullaan olevalle liittohallitukselle. Komissio on perustamissopimusten ja eurooppalaisten arvojen valvoja, ja minusta sen tulee hoitaa tätä tehtävää nykyistä jämäkämmin.
Olen yrittänyt vahvistaa ehdotuksen yhteisöulottuvuutta useissa kohdissa parlamentin valiokunnan avulla. Haluamme siis antaa komissiolle taustatukea. Erityisesti komission aloiteoikeusasiassa.
Argo-ohjelman toteutus ei voi olla pelkästään kansallisten viranomaisten asia. On esimerkiksi hyvin outoa, että kansalaisjärjestöt saivat sanoa sanansa erittäin hyvin menestyneessä Odysseus-ohjelmassa, mutta eivät sen seuraajassa Argo-ohjelmassa. Tästä syystä pidänkin komission aloiteoikeuden vahvistamista tärkeänä. Sitä on korostettava selvästi, sillä komission kautta myös muut toimijat voivat olla mukana tekemässä Argo-ohjelmasta onnistunutta. Argo-ohjelmassa ei myöskään voi olla kyse pelkästään kansallisten viranomaisten yhteistyöstä. Siihen kuuluu myös yhteisöllinen seuranta, jotta direktiivien tavoitteita voidaan valvoa mahdollisimman puolueettomasti. Tässäkin asiassa komissio on siis jälleen perustamissopimusten ja kaikkien direktiiveissä esille tuomiensa asioiden valvoja.
Minua on myös jonkin verran ärsyttänyt tapa, jolla sekä täytäntöönpano että valvonta annetaan muiden käsiin ja vieläpä erityisesti avoimuuteen vetoamalla. Minusta avoimuus ei juuri koskaan viihdy virkamiesten kerhoissa, vaan aina kansanedustuslaitoksissa. Jos sanaa käytetään jossakin muussa merkityksessä, se menettää sisältönsä täysin. Emmehän me sitä halua. Avoimuudella ei siis voi muuttaa hyväksi sitä, että kansalliset viranomaiset valvovat asiainkulkua, kun taas kansalliset parlamentit ja Euroopan parlamentti jäävät ulkopuolelle. Tarkoitan erityisesti 3 artiklan e alakohtaa.
Tavanomaisten parlamentaaristen ja oikeusvaltion periaatteiden mukaisesti toimeenpanevan elimen, komission, on määriteltävä ja laadittava politiikan suuntaviivat, jotka kansanedustuslaitos, Euroopan parlamentti, hyväksyy ja joita se valvoo. Meillähän on toimivaltuuksia talousarvion alalla. Täytäntöönpanon yksityiskohtia voidaan sitten muokata kansallisten lausuntojen perusteella, niin kuin ehdotuksessakin todetaan.
Lisäksi tarvitaan selkeää tehtävän- ja vastuunjakoa siinä, kuka valvoo mitä. Minusta komissio ja Euroopan parlamentti ovat toimivaltaisia yhteisöulottuvuuksiin liittyvissä asioissa ja kansalliset viranomaiset ja parlamentit kansallisiin kysymyksiin liittyvissä asioissa.
Lopuksi haluan vielä sanoa muutaman sanan Euroopan unionin ulkorajoista, jotka sijaitsevat pian aivan muualla: ne ovat nimittäin kohta samat kuin köyhien ehdokasvaltioiden ulkorajat. Minusta Argo-ohjelmassa pitäisi oikeastaan puuttua tähän asiaan jo etukäteen ja valmistella ulkorajojen valvontaa koskevan yhteisen vastuun yhteisöllistämistä, joka pitäisi mieluiten toteuttaa ajoissa, sillä jo parin vuoden päästä ollaan tässä tilanteessa.
Arvoisa puhemies, olen nähnyt myös yhden meidän mielestämme ongelmallisen tarkistuksen. Se on liberaalien tarkistus, jossa on kyse sellaisista henkilöistä, joita valtiolliset toimijat eivät vainoa. Puhumme useimmiten vain sellaisista ihmisistä, jotka joutuvat omien viranomaistensa poliittisen vainon kohteiksi. Minusta se on kaiken kaikkiaan perusteltua. Jos muut kuin valtiolliset toimielimet vainoavat jotakuta hänen kotimaassaan mutta jos tämä henkilö voi elää turvallisesti jossakin muussa osassa maata, hänen ei tarvitse välttämättä lähteä Amsterdamiin. Hän voi pysyä Turkissa tai Venäjällä. Kannatammekin aina pakolaisten ottamista vastaan eri alueilla, ja kun jäsen Ludfordin tarkistuksessa nyt puolletaan Euroopan unionin turvapaikkalainsäädännön perusteella sellaisten henkilöiden ottamista vastaan, jotka pääsisivät turvaan myös kotimaassaan muuttamalla toiseen paikkaan, se ei minusta ole tarkoituksenmukaista, ja meistä olisikin tärkeää selvittää tämä asia tarkoin.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että Euroopan parlamentti kehottaa Euroopan komissiota omaksumaan jämäkän asenteen, ja toivon komission ottavan tämän taustatukena. Jos neuvosto ei suostu, on vielä riittävästi aikaa kuuluttaa sitä kotimaan turuilla ja toreilla.

Von Boetticher (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sisärajojemme poistaminen ja siihen liittyvä poliisiyhteistyö sekä ulkorajojemme turvaaminen ovat Euroopan unionin suurimpia uuden vuosisadan haasteita. Kollegani Oostlander muistutti mietinnössään kiitettävästi yhteisen rajahallinnon välttämättömyydestä ulkorajoilla. Minun mietintöni aiheena on Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen kehitys rajat ylittävän tarkkailun yhteydessä.
Sellaisilla alueilla, joilta sisärajat on jo poistettu, jäsenvaltion poliisi voi sopia naapurivaltion poliisin kanssa rikoksesta epäiltyjen rajat ylittävästä tarkkailusta. Takaa-ajon ohella rajat ylittävän tarkkailun väline on siten toistaiseksi tehokkain keino rajat ylittävän lainvalvonnan toteuttamiseksi. Tällaisen järjestelmän tarpeellisuus tuli osoitettua Saksassa juuri viime viikolla, kun pankkiryöstön tekijät ottivat panttivankeja ja pakenivat sitten rajan yli Puolaan ja sieltä edelleen Ukrainaan. Vaikka yhteistyö onnistuikin hyvin, Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen kaltainen säännös olisi tässä tapauksessa varmasti helpottanut tekijöiden etsintää.
Neuvoston ehdotuksen tarkoituksena on sisällyttää rajat ylittävän tarkkailun piiriin kuuluviin rikoksiin nyt myös järjestäytyneenä ryhmänä harjoitetut petokset, maahanmuuttajien järjestettyyn kuljetukseen liittyvät rikokset, järjestäytyneestä rikollisuudesta saadun rahan pesu sekä radioaktiivisilla aineilla käytävä kauppa. Minulle jää avoimeksi kysymys, miksi emme ota käyttöön myös terroritekojen luetteloa, jonka hyväksyimme vasta muutama kuukausi sitten. Se oli mielestäni erittäin tärkeä päätös, ja meidän pitäisikin sisällyttää se tähän ehdotukseen. Kollega Buijtenwegin ja muiden ehdotus oli minusta siksi myönteinen täydennys.
Sotkeudumme muuten aina vain syvemmälle rikosoikeuden alalla tehtävää yhteistyötä koskevien lukuisten erilaisten säännösten viidakkoon. Meidän on pyrittävä yhtenäistämään rangaistusasteikkoa jatkossa huomattavasti aiempaa tehokkaammin. Samalla ei valitettavasti kuitenkaan oteta huomioon, ettei Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen ongelmana ole ollut toistaiseksi ainoastaan sen kapea soveltamisala vaan ennen kaikkea byrokraattiset esteet. Olen siksi ehdottanut järjestelmään joitakin selvennyksiä, jotka saivat valiokunnassa laajan kannatuksen. Meillä pitäisikin olla rohkeutta todella kehittää ja edistää Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehtyä yleissopimusta.
Rajat ylittävän tarkkailun käyttöönotosta lähtien sen soveltamistapaukset ovat kolminkertaistuneet. Sen parissa työskentelevät virkamiehet sanovat, että sen esteenä on useimmiten pidätysoikeuden puuttuminen. Toisen valtion alueella tarkkailevat virkamiehet eivät voi toistaiseksi tehdä rikoksille mitään. He eivät saa puuttua niihin; he voivat ainoastaan ilmoittaa niistä kyseisen valtion usein jo täystyöllistetyille toimivaltaisille virkaveljilleen. Ennen kuin nämä ehtivät puuttua asiaan, rikoksentekijät ovat yleensä jo tipotiessään. Ehdotankin siksi, että rajat ylittävää tarkkailua tekeville ulkomaalaisillekin poliisijoukoille annettaisiin mahdollisuus pidättää rikoksentekijät, kunnes asianomaisen valtion poliisijoukot saapuvat paikalle, mikäli tekijät ovat ensinnäkin syyllistyneet rangaistavaan tekoon, joka voi johtaa rikoksentekijän luovuttamiseen, ja mikäli asianomaisen valtion poliisi ei voi enää estää rikosta itse.
Euroopan kansalaisille pystytään tuskin selittämään, miksi ulkomaalaiset poliisijoukot tarkkailevat, mutta eivät saa kuitenkaan akuutissa tapauksessa puuttua rikokseen. Tässä kohdin meidän pitäisi mukauttaa lakejamme yhdentyneen Eurooppamme tosiasioihin huomattavasti aiempaa paremmin.
Olen kuitenkin täysin vakuuttunut siitä, että huolimatta Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen kehittämisestä Euroopan unionin poliisitkin tarvitsevat todellisia toimivaltuuksia. Valmistelukunnassa, jossa on tiettävästi tarkoitus muokata perustamissopimuksia, ei saa keskustella ainoastaan siitä, mitä toimivaltuuksia meidän on kenties siirrettävä takaisin jäsenvaltioille, vaan meidän on myös nimettävä alat, joilla Eurooppa tarvitsee lisää riippumattomia toimivaltuuksia. Järjestäytyneen rikollisuuden torjunta, nimittäin rajat ylittävä torjunta, on tällainen ala, jolla meidän parlamentin jäsenten on huomautettava painokkaasti, että kapealle soveltamisalalle tarvitaan myös riippumaton poliisin toimeenpanovalta sekä parlamentaarisen että syyttäjäviranomaisten valvonnan näkökulmasta.
Naranjo Escobar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, maahanmuuttopolitiikan ja muiden vastaavien alojen hallinnollista yhteistyötä koskevat ohjelmat ovat mielestäni hyvin tärkeitä.
Keskustelemme tänään Argo-ohjelmasta, jonka perimmäisenä tarkoituksena on taata yhtäläinen kohtelu kolmansien maiden kansalaisille. Haluankin muistuttaa, että tämän ohjelmaan kokonaan tai osittain kattamien osa-alueiden, direktiivien, asetusten ja muiden voimassa tai valmisteilla olevien välineiden lukumäärä on sangen korkea ja että tätä yhteisön säännöstöä on sovellettava johdonmukaisesti siten, että kolmansien maiden kansalaisille taataan yhtäläiset oikeudet.
Ohjelmassa on otettava huomioon eräitä erittäin merkittäviä näkökohtia: on olennaista ryhtyä toimiin laittoman maahanmuuton ehkäisemiseksi ja asiakirjaväärennösten torjumiseksi, minkä lisäksi on ryhdyttävä välttämättömiin toimiin konsulaattien välisen yhteistyön alalla.
Yhteisen politiikan vahvistaminen tällä alalla on suuri haaste, jonka onnistumisesta on suureksi osaksi kiinni, tuleeko unionista todellinen turvallisuuteen ja vapauteen perustuva alue.
Kotimaastani, josta lähdettiin aiemmin siirtolaisiksi, on tullut muutamassa vuodessa maa, johon tulee suuria määriä maahanmuuttajia ja jolle aiheutuu ongelmia sen sijainnista unionin ulkorajalla.
Vaikka Argo-ohjelma, joka jatkaa entistä Odysseus-ohjelmaa uusilla painopisteillä, ei ole mikään uusi asia, se on kuitenkin avainasia. Menojen lisääminen on merkki siitä, että suhtaudumme vakavasti tehtävään, joka on vietävä loppuun, mikäli haluamme, että kansalliset hallintoelimet toimivat yhtenäisesti ja soveltavat parhaimpia käytänteitä.
Onnittelen esittelijää, kollegaamme Oostlanderia, jonka näkökulmaan yhdyn, sillä hän tekee mietinnössään alkuperäistä tekstiä parantavia ehdotuksia, joissa ilmaistaan selkeästi, että komission ja parlamentin on oltava ohjelmaa kehitettäessä pääosassa.
Arvoisa puhemies, tällä osa-alueella on edistytty kovasti komission jäsen Vitorinon avustuksella, mutta matkaa on vielä pitkälti kuljettavana. Siksi on onnenpotku, että nykyisen puheenjohtajavaltion tavoitteisiin kuuluu nimenomaan Tampereen ja Laekenin sitoumusten edistäminen turvapaikka-, maahanmuutto- ja rajatarkastuspolitiikkojen aloilla. Tämän vaatimuksen taustalla ei ole vain unionin nykyinen maahanmuuttotilanne, vaan myös kansalaisten janoama todellinen poliittinen unioni.

Keßler (PSE)
Arvoisa puhemies, suhtaudun Argo-toimintaohjelmaan erittäin myönteisesti. Uskon vakaasti, että yhteisön oikeuden soveltamisessa ilmeneviä eroja voidaan vähentää ainoastaan tehostamalla jäsenvaltioiden viranomaisten välistä yhteistyötä. Ennen kaikkea Euroopan parlamentille osoitetut lukuisat vetoomukset ovat osoittaneet, että jäsenvaltioissa esiintyvä erilainen kohtelu pitää poistaa. Pelkästään tällaisesta erilaisesta kohtelusta on esitetty viime vuosina 468 vetoomusta. Nyt on todellakin aika antaa uusia säännöksiä tällä alalla.
Erityisesti viisumipolitiikan mukaanotto on parannus nykyiseen Odysseus-ohjelmaan verrattuna. Tästäkin asiasta on esitetty useita vetoomuksia.
Sähköinen tietojenvaihto on erityisen tärkeää Euroopan laajuisessa yhteistyössä. Vaadin sitä varten yhteisen Euroopan laajuisen tietopankin perustamista. Tietopankin on oltava jäsenvaltioiden - tarvittaessa myös kolmansien maiden - toimivaltaisten viranomaisten sekä EU:n toimielinten asiasta vastaavien yksikköjen käytettävissä. Samalla on kuitenkin ehdottomasti säilytettävä täydellinen yksityisyyden suoja ja tietojen luottamuksellisuus.
Lisäksi on varmistettava, että yksittäisten jäsenvaltioiden viranomaiset toimittavat vetoomusvaliokunnan pyynnöstä tietoja kohtuullisessa ajassa. Vetoomusten esittäjien oikeusturvaa voidaan suojella vain, jos tämä velvollisuus täytetään. Tähän mennessä tietojen toimittamisessa tapahtuneet viivästykset aiheuttavat vetoomusten esittäjille hankaluuksia, joita ei voida hyväksyä. Tämä voidaan mielestäni estää ainoastaan siten, että vetoomusvaliokunta voi kiireellisissä tapauksissa tiedottaa viranomaisten kielteisestä käyttäytymisestä julkisesti. Kaikki viranomaiset karttanevat huonoa julkisuutta.

Pirker (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mietintö ja toimintaohjelma osoittavat, että unioni on kehittymässä hyvään suuntaan, nimittäin kohti turvallisuusunionia, ja unioni täten osoittaa turvallisuuden alkavan rajoilta. Jos haluamme avoimet sisärajat, tarvitsemme toimivia ulkorajojen valvontajärjestelmiä, ja tarvitsemme myös korvaavia tekijöitä, kuten esimerkiksi rajat ylittävän tarkkailun. Sitä korostetaan tässä yhteydessä voimakkaasti.
Tarvitsemme tähän tarkoitukseen uuden Argo-toimintaohjelman. Emme tarvitse sitä vain siksi, että Odysseys-ohjelman määrärahat on käytetty loppuun, vaan myös siksi, että meidän on pyrittävä rakentamaan ja luomaan yhtenäinen suojataso kaikille, myös tuleville ulkorajoille, yhtäältä laittoman maahanmuuton, laittomien maahanmuuttojen järjestetyn kuljetuksen ja kansainvälisesti järjestäytyneen rikollisuuden estämiseksi ja toisaalta valvonnan, avunannon ja laillisen maahanmuuton sekä turvapaikan myöntämisen valmistelujen mahdollistamiseksi.
Minusta on erityisen tärkeää korostaa joitakin toimenpiteitä, kuten esimerkiksi tietotekniikan käyttöä koskevien yhtenäisten standardien laatimista tai sitä, että me yritämme loppujen lopuksi perustaa yhteisen peruskoulutuksen, toisin sanoen saada aikaa yhteisen koulutus- ja pätevyystason. Meidän pitäisi lisäksi yrittää ryhtyä toimiin saavuttaaksemme tulevaisuudessa tarvitsemamme asian, nimittäin sen, että eri jäsenvaltioiden asiantuntijoista koostuvat työryhmät turvaavat rajat asianmukaisin toimin.
Minusta on tärkeää, että ehdokasvaltioillekin annetaan mahdollisuus osallistua ohjelmaan aikaisemman Odysseys-ohjelman tapaan, sillä takaamme siten ehdokasvaltioiden mahdollisimman hyvän kehityksen myös yhteisen laajentuneen Euroopan unionimme parempaa turvallisuutta ajatellen.
Evans, Robert J.E. (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä Oostlanderia ja esittelijä von Boetticheria heidän mietinnöistään. Keskitän huomioni jäsen Oostlanderin mietintöön ja Argo-ohjelmaan. Myönnämme, että on tärkeää omaksua yhteinen lähestymistapa maahanmuuttokysymyksiin, viisumi- ja turvapaikkakysymykseen sekä ulkoisia rajojamme koskevaan kysymykseen. Euroopan unioni ei voi mielestäni toimia kunnolla ilman yhteistä lähestymistapaa. Olemme menossa tätä kohti, ja meidän on omaksuttava realistinen ja moderni tulkinta, jossa tunnustetaan tilanne Euroopassa ja muualla maailmassa sellaisena kuin se on, eikä sellaista tulkintaa, jossa tilanteen väitetään olevan toisenlainen tai jossa se kuvitellaan sellaiseksi, jollaisen me haluamme sen olevan.
Haluan ottaa esiin tarkistukset 41 ja 42, joihin jäsen Oostlander viittasi ja joista me keskustelimme, koska ne ovat hyvin tärkeitä. Olen kiitollinen jäsen Schmidtille ja paronitar Ludfordille siitä, että liberaaliryhmä jätti tarkistuksen 42, koska siitä käytiin vilkasta keskustelua valiokunnassamme ja koska sen hyväksyminen valiokunnassa jäi yhden äänen päähän erään pienen hallinnollisen ongelman takia. Tarkistuksen 42 haasteena tarkistukseen 41 verrattuna on, että siinä puhutaan turvapaikan ja suojan tarjoamisesta sekä valtiollista että ei-valtiollista vainoa kokeville henkilöille. Meidän on kiinnitettävä huomiota ei-valtiolliseen vainoon.
Me kaikki voimme kuvitella valtioita, joiden järjestelmää emme hyväksy ja joissa ihmiset pakenevat valtion taholta tulevaa ahdistelua, vainoa ja hyökkäyksiä, mutta tässä meidän on kuitenkin harkittava tapauksia, joissa ihmiset pakenevat ei-valtiollisia järjestöjä tai elimiä.
Olen antanut aiemmin esimerkkejä Afganistanista, jossa Taleban-hallintoa ei tunnustettu valtiona.
Jos emme ota huomioon edellä mainittua, emme pidä talebanien taholta tulevaa vainoa riittävänä syynä turvapaikan tarjoamiseen ihmisille. On myös muita maita, kuten Somalia, joiden - en ole mikään Somalian asiantuntija - kohdalla on vaikea ymmärtää, mikä on valtio ja mikä ei sitä ole. On myös ihmisiä, jotka pakenevat sodan repimistä maista ja tarvitsevat turvaa. Tällaisia maita on paljon.
On siis monia maita, jotka on jaettu eri heimoja edustavien joukkojen kesken; osa niistä on valtioita, osa taas ei. Niitä saattaa olla vain muutamia, mutta ryhmäni mielestä meidän on tarjottava niille turvaa: sen vuoksi aiomme tukea tarkistusta 42, ja siitä on mielestäni äänestettävä ennen tarkistusta 41, koska se on tiukempi ja siinä ollaan eri linjoilla. Jos tarkistuksesta 41 poistettaisiin sanat "ja nykykäytäntö", meillä ei olisi niin suuria ongelmia tukea sitä, koska siinä sanotaan "Geneven yleissopimuksen mukainen" ja koska harvat täällä parlamentissa vastustaisivat mitään tukemaamme Geneven yleissopimukseen liittyvää.
Seuraavaksi muutama sana laajentumisesta, joka on todellinen haaste. Meidän on selvitettävä turvapaikkoja, viisumeja ja maahanmuuttoa koskeva kysymys kokonaisuudessaan ennen laajentumisen toteutumista, mutta meidän ei pidä käyttää laajentumista tekosyynä sille, että vaadimme ehdokasvaltioilta korkeampia standardeja kuin ne, joita me itse sovellamme. Monet ehdokasvaltiot pärjäävät erittäin hyvin, ja niiden talous ja elintaso lähentelevät EU:n jäsenvaltioiden taloutta ja elintasoa. Laajentumisessa ei ole kyse uuden, entistä mahtavamman ja voimakkaamman ulkorajan luomisesta. Jos haluamme hyvin menestyksellistä Euroopan unionia, meidän ei pidä sallia uusien kuilujen syntymistä meidän ja niiden valtioiden välille, jotka jäävät uuden, 25 tai 27 valtiota käsittävän laajentuneen unionin ulkopuolelle.
Laajentumisessa on kyse vastuun jakamisesta, sen varmistamisesta, että kansalaisilla on mahdollisuuksia ja oikeuksia, ja me tuemme tällaista kehitystä.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, keskityn Argo-ohjelmaan ja aloitan kiittämällä Oostlanderia hyvästä mietinnöstä. Valiokunnassa saatiin läpi useita tarkistuksia, jotka edelleen vahvistivat ohjelman yhteistä vaikutusalaa.
Arvoisa puhemies, ei voida riittävästi korostaa sitä, kuinka tärkeää EU:n on muodostaa yhteinen lähestymistapa pakolaiskysymyksiin. Hallinnollisten rutiinien on tärkeää toimia kaikkialla samalla tavalla. Eurooppaan hakeutuvia ihmisiä on kohdeltava kunnioittavasti, inhimillisesti ja yhdenmukaisesti. Näitä ihmisiä ei saa kuljettaa laivalla jäsenvaltiosta toiseen kuin tavaraa, kuten nyt valitettavan usein tapahtuu.
Viimeksi kuluneet vuodet ovat osoittaneet pakolaisalaa koskevien yhteisten ohjelmien ja yhteisen rahoituksen selvän tarpeen. Kuten muut kollegat ovat todenneet, tarvitaan koulutusta, kokemusten vaihtoa ja yhteisten käytäntöjen kehittämistä. Ehdokasvaltiot, jotka muodostavat EU:n uudet ulkorajat, ovat tietysti myös tärkeitä tässä yhteydessä.
EU:n pakolais- ja turvapaikkapolitiikka on valitettavasti kehittynyt viime vuosina enimmäkseen aivan vastakkaiseen suuntaan, mikä on mielestäni syytä todeta. Jäsenvaltiot ovat toimineet usein lyhytnäköisesti ja ajattelemattomasti, mistä on seurannut valtavia inhimillisiä kärsimyksiä. Joskus pitää oikein ihmetellä, kilpailevatko jotkin jäsenvaltiot siinä, että humanismi ja oikeusvarmuus jätetään huomiotta.
Kuten Oostlander totesi, liberaaliryhmä on tehnyt tarkistusehdotuksen, joka koskee pakolaiskäsitteen laajempaa määritelmää Geneven yleissopimuksessa. Geneven yleissopimus muodostaa varmasti perustan, johon turvapaikka- ja pakolaispolitiikan on perustuttava, mutta käytäntöä on syytä mukauttaa todellisuuden muutoksiin. Viime vuosien kokemukset ovat osoittaneet sen, kuten Robert Evans huomautti. Pakolaisten on kyettävä hakemaan turvaa sekä valtioilta että kotimaansa sorrolta, ja siksi tarvitaan laajempi määritelmä. Sen tähden ehdotamme laajempaa määritelmää ja toivomme, että parlamentti voi hyväksyä ehdotuksemme.

Schröder, Ilka (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Argo-ohjelmalla on tarkoitus varmistaa, että tunkeilijoiden pääsy unionin alueelle voidaan estää jatkossakin EU:n ulkorajoilla. EU:n rajoja vahvistetaan Saksan Puolan rajalla harjoittaman eristäytymispolitiikan esikuvan mukaisesti. Toimintasuunnitelman osatekijöitä ovat hyvin koulutetut poliisit, huipputekniikkaa käyttävät laitteistot ja eri viranomaisten tehokas yhteistyö, ja - tiedän, että se on teistä hienoa, mutta sanon teille nyt omankin mielipiteeni - toimintaan osallistuu yhä enemmän yksityisiä turvapalveluja ja ilmiantajina toimivia kansalaisia.
Argo-ohjelman tarkoituksena on taata saman eristäytymistason syntyminen EU:n uudelle itärajalle, ennen kuin tarkastukset uusilla sisärajoilla poistetaan Schengenin sopimuksen mukaisesti. Ei ole mikään salaisuus, että EU:n tukahduttamispolitiikan vannoutuneet kannattajat pitävät sitä eurooppalaisen rajapoliisin ytimenä.
Toimintaohjelman tarkoituksena on torjua tehokkaasti ei-toivottujen pakolaisten muuttoa EU:n alueelle. He voivat tällöin päästä alueelle oikeastaan enää vain ihmisten salakuljettajien avulla. Eristäytymisen tehostaminen nostaa - ja sitähän tässä halutaankin - tämän markkinatyyppisen pakolaisten avustustoiminnan hintoja ja tekee siitä entistä vaarallisempaa. Kaikki näkemykset, joissa suhtaudutaan myönteisesti pakolaisiin mutta kielteisesti ihmisten salakuljettajiin, ovat parhaassa tapauksessa hurskastelua ja pahimmassa tapauksessa rajoilla harjoitettavan tappavan eristäytymispolitiikan puolustamista. Suunnitellut Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen muutoksetkin sopivat Argo-toimintaohjelman tavoitteisiin. Ulkorajoilla toimivan rajapoliisin vahvistamisen lisäksi unionin sisälläkin työskentelevän poliisin toimivaltuuksia lisätään.
Kun on kyse tukahduttamispolitiikkaa harjoittavien viranomaisten yhteistyöstä, kuten tässä tapauksessa, rajojen merkitys jää mielenkiintoisesti taka-alalle. Suunnitellun Schengenin sopimuksen muutoksen tavoitteena ei ole periaatteessa mikään muu kuin järjestää toisen valtion poliisillekin lisää toimivaltuuksia rajat ylittävässä tarkkailussa. Tulevaisuudessa ei tarkkailla ainoastaan epäiltyjä vaan myös heidän ystäviään. Aloitteen avulla pyritään siis eurooppalaisen hallinnon tavoitteeseen panna ensisijaisesti täytäntöön rajoittavia turvallisuustoimia sen sijasta, että taattaisiin ja turvattaisiin ihmisten oikeudet ja vapaudet. Esittelijä von Boetticher ja komissio ovat jälleen yksi esimerkki harhaluulosta, että turvallisuutta voidaan luoda lisäämällä poliisin tukahdutustoimia.
Molemmat aloitteet tukevat täten kehitystä, joka johtaa uusliberaalisten periaatteiden mukaisesta kansallisesta kilpailuvaltiosta suoraan autoritaariseen poliisijohtoiseen turvallisuusvaltioon. Ne ovat tässä kehityksessä uusi vaihe kohti eurooppalaisten toimien sekamelskaa.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, tekisin muutamia huomioita Oostlanderin mietinnöstä. Minäkin yhdyn esittelijälle osoitettuihin kiitoksiin, mutta en voi olla tekemättä muutamia huomioita turvapaikka-oikeudesta, joka on inhimillinen periaate, jota yksikään kansalainen ei voi olla hyväksymättä mutta joka on tarkoin rajattava, jos halutaan välttyä vakavalta ja objektiiviselta riskiltä, että sitä käytetään lopulta hyväksi - mitä ei tietenkään voida hyväksyä - laittomien maahanmuuttajien pääsemiseksi Euroopan unionin alueelle.
Käsiteltävänä olevassa mietinnössä väitetään, että pyrkimyksenä on välttää turvapaikanhakijoiden siirtäminen unionin jäsenvaltioiden välillä, mutta suhtaudumme jokseenkin epäilevästi siihen, että tämä tavoite voitaisiin saavuttaa ehdotukseen sisältyvien vähimmäisvaatimusten kaltaisten vaatimusten avulla, kun otetaan vielä huomioon jäsenvaltioille annetut valtuudet myöntää entistä parempia ja laajempia helpotuksia turvapaikanhakijoille.
Haluaisin tarkastella kahta esityksen rajoitetta. Ensinnäkin siinä esitetään turvautumista useissa tapauksissa oikeusviranomaisen puoleen tukien, asuntojen, hoivan jne. myöntämistä tai epäämistä koskevissa kysymyksissä; tämä merkitsee, että suuri määrä turvapaikanhakijoita olisi otettava sosiaalihuollon piiriin ja että heille olisi haettava vastaanottavan valtion myöntämää oikeudellista asemaa, jota se ei myönnä usein edes omille kansalaisilleen. Toiseksi periaatteella, jonka mukaan turvapaikanhakijat ja heitä seuraavat perheenjäsenet voivat vapaasti lähteä alueeltaan, on selkeä seuraus: mitä pienemmät mahdollisuudet turvapaikanhakijalla on saada turvapaikka, sitä todennäköisemmin hän yrittää hävittää jälkensä, mikä lisää siten vaikeasti jäljitettävien laittomien maahanmuuttajien määrää.
Kyse on vakavista ja konkreettisista ongelmista. Itse asiassa monet vaatimukset koskevat turvapaikanhakijan asemaa aivan kuin kyse olisi sellaisen henkilön asemasta, jolle on jo myönnetty kyseinen asema esimerkiksi sallimalla oikeus pitkäaikaiseen toimintaan, kuten työhön kouluttautumiseen.
Lopuksi toteaisin, että mietinnön laajuutta on rajattava, jotta se ei muodostuisi esteeksi vaan jotta saataisiin aikaan direktiivi, jolla voidaan konkreettisesti ja tehokkaasti suojella henkilöitä, joilla on oikeus turvapaikkaan.

Kaufmann (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, Argo-toimintaohjelmaa koskevassa ehdotuksessa käsitellään ratkaisevia kohtia liian lyhyesti. On tosin myönteistä, että Odysseus-ohjelman jatko-ohjelmaa koskevassa ehdotuksessa myönnetään varoja muun muassa virkamiesten koulutuksen parantamiseen, mutta mitä hyötyä koulutus-, vaihto- ja yhteistyöohjelmasta on, ellei nykyisiin kehysehtoihin tehdä minkäänlaisia muutoksia!
Rajaviranomaiset eivät saa käännyttää turvapaikan hakijoita EU:n ulkorajoilta, kuten he ovat tähän asti tehneet. Heitä ei saa vaarantaa torjumalla heidät kerta toisensa jälkeen ja käännyttämällä lopulta takaisin maahan, jossa heitä vainotaan. Heidän turvapaikkahakemuksensa on annettava kunkin jäsenvaltion riippumattoman viranomaisen käsiteltäväksi, kuten komission ehdotuksessa neuvoston direktiiviksi turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista sanotaan. Turvapaikan hakijoilla pitää olla mahdollisuus hakea oikeusteitse muutosta negatiivisiin hallinnollisiin päätöksiin. Tämä on oikeusvaltioperiaatetta koskeva vähimmäisvaatimuksemme.
Älkäämme unohtako, että vaikka rajaviranomaiset olisivat kuinka hyvin koulutettuja, koko koulutuksesta ei ole mitään hyötyä, jos he joutuvat hoitamaan liian vaativia tehtäviä, kuten päättämään turvapaikan hakijoiden kohtalosta.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, rajat ylittävä tarkkailu on hyvin rakennettu menettely, koska se antaa epäiltyä varjostaville jäsenvaltion poliiseille mahdollisuuden hoitaa työtään eteenpäin tarpeen tullen niin, että he voivat ylittää maan rajan kohti toista jäsenvaltiota esitettyään tälle oikeusapupyynnön.
Belgian, Espanjan ja Ranskan ehdotuksesta tänään tarkasteltavana oleva päätösluonnos parantaa tätä menettelyä, koska siinä muun muassa pidennetään listaa rikoksista, jotka voivat toimia menettelyn perusteena. Euroopan parlamentin asiasta vastaava valiokunta ehdottaa myös terrorismin lisäämistä listaan, mikä olisi järkevä ajatus.
Tästä huolimatta parlamentin mietintö saa meidät hieman ymmälleen. Muissa ehdotuksissa, joissa esimerkiksi ulotetaan tarkkailuoikeus tiettyihin yksityistiloihin tai joissa tietyissä tapauksissa annetaan mahdollisuus ottaa yksinkertaisesta tarkkailusta harppaus eteenpäin ja suorittaa epäiltyjen pidätys, asiasta vastaava valiokunta näyttää antavan sen vaikutelman, että se luo rajat ylittävällä tarkkailulla alun oikeudelle monenkeskisiin toimiin unionissa, jossa ei ole sisärajoja. Arvoisa puhemies, meidän on tietenkin torjuttava tällainen kehityssuunta, sillä jonkin ajan kuluttua se synnyttäisi sekaannusta eri vastuualueista, mikä aiheuttaisi paljon enemmän haittoja kuin odotettuja etuja.

Vitorino
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aivan ensimmäiseksi kiittää kahta esittelijää jäsen Oostlanderia ja jäsen von Boetticheria, heidän erinomaisista mietinnöistään.
Ensimmäinen ehdotus, josta tänään keskustelemme, koskee rahoitusohjelmaa, jonka tavoitteena on edistää yhteistyötä niiden kansallisten hallintoelinten välillä, jotka ovat vastuussa yhteisön sääntöjen täytäntöönpanosta perustamissopimuksen 62 ja 63 artiklan osalta. Argo-ohjelma täydentää niitä lainsäädäntöaloitteita, jotka on jo pantu alkuun tai jotka on tarkoitus panna alkuun perustamissopimuksen 62 ja 63 artiklan pohjalta. Olen yhtä mieltä jäsen Kaufmannin kanssa, kun hän tunnustaa, että ohjelmalla on oltava tiivis yhteys yhteisön säännöstöön. Meidän on kuitenkin tunnustettava myös se, että tämän kaltaisissa asioissa eurooppalainen lainsäädäntö ja sen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä eivät ole riittäviä toimia käytänteiden yhdenmukaistamiseksi. Eräs asia on hyvin tärkeä, toisin sanoen ne käytänteet, jotka kansalliset hallintoviranomaiset omaksuvat silloin, kun niiden on tarkoitus valvoa ulkorajoja, myöntää viisumeita tai hoitaa turvapaikkahakemuksia tai maahanmuuttotapauksia.
Kuten useat teistä ovat korostaneet, Argo-ohjelma tulee Odysseus-ohjelman jälkeen. Niiden välillä on kuitenkin eräitä oleellisia eroja, jotka on hyvä määrittää selkeästi. Ensinnäkin Argo on hallinnollisen yhteistyön toimintaohjelma. Tästä syystä se keskittyy erityisesti kansallisiin hallintoihin ja perustamissopimuksen 62 ja 63 artiklaan perustuvan yhteisön säännöstön täytäntöönpanosta vastaaviin viranomaisiin. On väärin olettaa, että kyse on yksinomaan poliisivoimia koskevista yhteistyöohjelmista, koska turvapaikka- ja maahanmuuttokysymyksiin liittyy hyvin tärkeitä tehtäviä, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden siviilihallintoviranomaisten hoidettavaksi.
Tässä tapauksessa minun on korostettava tätä asiaa, sillä tässä kohdin jäsen Oostlanderin kanssa saattaa syntyä hieman erimielisyyttä ohjelman toiminnan pääosapuolia ovat kansalliset hallinnot. Kun olemme saaneet aikaan lainsäädännön, eurooppalaisen lainsäädännön täytäntöönpanossa ensimmäinen tehtävä lankeaa nimittäin jäsenvaltioiden kansallisille hallinnoille. Ohjelmassa ei jätetä huomioimatta sitä, että kansalliset hallinnot, joille myönnetään rahoitusta Argo-toimintaohjelmasta, voivat siirtää ohjelmiin liittyviä toimeenpanotehtäviä kansalaisjärjestöille, jotka ehdottavat täytäntöönpanohankkeita ja -ohjelmia ottamalla huomioon ohjelman tavoitteet.
Argo-ohjelman oikeusperustassa ei vahvisteta pelkästään yleisiä tavoitteita, vaan siinä määritellään myös täsmällisemmät tavoitteet jokaisella alalla, joita ovat ulkorajat, viisumit, turvapaikat, maastamuutto. Argo-ohjelmassa suunnitellaan uusia toimintamuotoja, kuten määritelmä parhaimmista käytänteistä, tietojen keruu-, analysointi- ja jakomenetelmät sekä kolmansissa maissa toteutettavat toimet.
Haluan kiinnittää huomionne siihen seikkaan, että ulkorajojen valvonnassa Schengenin säännöstöä on arvioitu Euroopan unionissa ensimmäiseen pilariin kuuluvien tärkeiden seikkojen ja myös kolmanteen pilariin kuuluvien tärkeiden seikkojen välillä. Juuri tässä kohdin syntyy vaikeus, miten erottaa selkeästi toisistaan yhteisön tehtävät ja hallitustenvälisen yhteistyön tehtävät, jotta ne voitaisiin kohdentaa oikein. Haluan joka tapauksessa kiittää jäsen Oostlanderia hänen komission ehdotukselle antamastaan tuesta ja taata hänelle, että me voimme yhtyä usean ehdotetun tarkistuksen tavoitteisiin, erityisesti niihin, joiden tarkoituksena on vahvistaa yhteisön roolia, ja niihin, joiden tarkoituksena on täydentää tai vahvistaa hallinnollisen yhteistyön tavoitteita. Kaikkein tärkein asia meistä on se, että neuvosto hyväksyy ohjelman mahdollisimman pian, jotta komissio voisi vielä tämän vuoden aikana aloittaa ohjelman toimeenpanemiseen tarvittavat menettelyt ja käyttää tälle vuodelle myönnetyt määrärahat asiaankuuluvalla tavalla.
Haluan sanoa toisesta ehdotuksesta, joka koskee tarkistusta, jonka Belgia, Espanja ja Ranska ovat esittäneet Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 40 artiklan muuttamisesta, että kuten jäsen von Boetticher korosti, sen tavoitteena on tietyin ehdoin antaa jäsenvaltioiden poliisille oikeus edelleen maltillisesti tarkkailla henkilöä, jonka epäillään sekaantuneen sellaiseen rikokseen, joka voi johtaa rikoksentekijän luovuttamiseen. Haluaisin korostaa, että tällainen tarkistus tuo mielestäni huomattavan ja konkreettisen parannuksen lain täytäntöönpanosta vastaavien viranomaisten työhön.
Kuten esittelijä pani merkille, rajat ylittävä tarkkailu on keino yleisen järjestyksen ja turvallisuuden ylläpitämiseksi, ja siitä lähtien, kun yhteiset rajat poistettiin Schengenin sopimuksen allekirjoittaneiden jäsenvaltioiden väliltä, sillä on ollut aivan erityisen suuri merkitys. Haluan korostaa myös sitä, että vaikka ehdotettu muutos helpottaa tutkimuksia, se ei muuta niitä oikeudellisia puitteita, joita tutkimusten kohdalla sovelletaan, koska kansalliset viranomaiset eivät tietenkään voi toimia muutoin kuin niin, että ne noudattavat omaa kansallista lainsäädäntöään niin kuin Schengenin yleissopimuksen nojalla on määrätty. Valitan, mutta olemme kaukana totalitaarisesta valtiosta.
Johtopäätöksenä voin sanoa, että näiden kahden käsiteltävänä olevan aloitteen ja ehdotuksen, joiden parissa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta on tehnyt merkittävää työtä, pitäisi tarjota mahdollisuus edetä hyvin konkreettisesti niillä aloilla, jotka minun mielestäni ovat olennaisen tärkeitä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvalle alueelle, jota rakennetaan pikkuhiljaa.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Luís Marinhon laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0081/2002) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määräämiseksi
(KOM(2001) 447 - C5-0403/2001 - 2001/0182(CNS)).

Marinho (PSE)
Arvoisa puhemies, kun joku kolkuttaa Euroopan porteilla paeten väkivaltaa, sotaa tai sisällissotaa, hän on Geneven yleissopimuksen mukainen pakolainen, joka pyytää turvapaikkaa perusihmisoikeuksien nojalla. Ei hänelle voi vastata viattomasti, että hän on erehtynyt kadusta tai oven numerosta ja ettei asiaa käsitellä siellä, vaan eräässä toisessa paikassa, jossakin toisessa maassa, jonka joku osoittaa hänelle, mikäli hän kyselee, tinkaa ja tivaa ?
Näiden ja muiden Euroopassa koettujen tilanteiden takia komissio laati juuri sopivaan aikaan tämän asetusehdotuksen, eräänlaisen turvapaikkaoikeuksien reittikartan, jossa kerrotaan joka tilannetta ja yksittäistä tapausta varten, kenen velvollisuutena on antaa vastaus ja missä maassa turvapaikkapyyntö on käsiteltävä; loppujen lopuksi siinä siis kerrotaan, mikä ovi avataan hädässä olevalle pakolaiselle, joka odottaa vain ihmistä, jonka kanssa voisi puhua.
Ongelman luonteesta voi päätellä aloitteen laajuuden. Emme voi ratkaista koko turvapaikkakysymystä, mutta edistymme siinä varmasti. Esittelijänä olen ylpeä siitä, että olen tehnyt kaikkeni siksi omatuntoni voi olla rauhallinen saadakseni tämän aloitteen hyväksytyksi, ja tukeakseni komissiota taistelussa, jota sen pitää vielä käydä joidenkin jäsenvaltioiden kanssa, toivottavasti ei kuitenkaan monien. Haluankin kiittää kansalaisvapauksien valiokunnan jäseniä ja kollegojani ja erityisen vilpittömästi esittelijä Eva Klamptia. Ilman hänen vaivannäköään ja yhteistyötään meillä tuskin kannattaisi lyödä tänään vetoa komission aloitteen puolesta. Paljon kiitoksia, hyvä jäsen Eva Klampt.
Arvoisa puhemies, olemme purjehtineet ilman lakia hyvien aikomusten meressä. Meillä on säädöksiä, jotka halukkaat ovat voineet ratifioida, ne ovat voimassa jossakin ja jossakin taas eivät, ovia avataan ja toisia taas suljetaan. Juuri tällä upottavalla alueella, jolla vähäinen yhteisön oikeus sekoittuu olemattomiin oikeuksiin, syntyvät keinot, temput, kepulikonstit ja viranomaisten välttely. Siten syntyvät salakuljettajat ja verkostot ja lisääntyvät mafiat ja rikokset, joita ei tietenkään voida antaa niiden tekijöille anteeksi, mutta jotka ovat mahdollisia vain, koska jäsenvaltiot siis yltäkylläisyydessä elävät ihmiset eivät koskaan ole päässeet yksimielisyyteen vähimmäisvaatimuksista, jotta jokin niistä voitaisiin asettaa asiallisesti vastuuseen turvapaikkahakemuksen käsittelystä.
Komission ehdotus on rohkea. Siinä tietenkin taataan, että hakemus todella käsitellään, minkä lisäksi siinä estetään toistuvien hakemusten aiheuttama sekaannus ja maasta toiseen kiertävien pakolaisten mahdollisuus ja määrätään komissio ja tuomioistuin valvomaan näitä säädöksiä. Pohjimmiltaan ehdotuksen periaatteena on, että jokainen jäsenvaltio on vastuussa turvapaikanhakijan laittomasta maahantulosta tai oleskelusta alueella, ja siinä velvoitetaan jokainen valtio parantamaan laittoman maahanmuuton torjuntamekanismeja. Tämä puolueettomiin tosiasioihin perustuva vastuu poistuu ainoastaan sellaisten lisäperusteiden takia, jotka liittyvät perheiden jälleenyhdistämiseen. Niinpä alaikäiset sisällytetään aikuisen turvapaikkahakemukseen, ja ilman seuraa matkustavat alaikäiset ohjataan minun ehdotuksessani sellaiseen valtioon, jossa asuu joku heidät haluava tai heistä huolehtimaan pystyvä sukulainen. Maahantulo- tai oleskeluperusteita voidaan muuttaa yhtä lailla siinä tapauksessa, kun on taattava perheen yhtenäisyys, silloin kun joku sen jäsenistä on jo hakenut turvapaikkaa jostakin jäsenvaltiosta.
Arvoisa puhemies, lopuksi käsittelemättä on vielä, alkuperäisen ehdotuksen ja toteutettavissa olevien tarkistusten takia, ja niitä koskevan äänestyksen tuloksista riippumatta, laajin mahdollinen perhekäsite: se kattaa avioliiton ja avoliiton, kun tämä on tunnustettu oikeudellisesti jossakin jäsenvaltiossa. Tässä tapauksessa poistetaan sukupuolinen syrjintä ja ulotetaan sukulaisuus kattamaan edeltävä sukupolvi ja alaikäiset lapset ja laajennetaan sukulaisuus koskemaan muita lapsia ja sukulaisia, mikäli voidaan todistaa, että nämä ovat asuneet hakijan kanssa samassa taloudessa lähtömaassa ja olleet riippuvaisia hänestä. Lisäksi mietintöni sanamuotojen mukaan turvapaikanhakija voi terveydellisistä tai muista humanitaarisista syistä pyrkiä jonkun muun sukulaisen luokse, mikäli pyynnön vastaanottanut valtio hyväksyy sen.
Arvoisa puhemies, on keskeistä varmistaa, että turvapaikkahakemus ja sen esittävä pakolainen saavat vastauksen ja että eurooppalainen oikeudellinen verkko palvelee hakijoiden oikeuksia ja jäsenvaltioiden velvollisuuksia ja että sen avulla lain puuttumisesta ei seuraa rasismin pahenemista ja ulkomaalaisvastaisuutta. Tässä aloitteessa varmistetaan nämä kolme tavoitetta, ja siksi olen tietysti siinä uskossa, että se hyväksytään.

Sbarbati (ELDR)
Arvoisa puhemies, haluaisin ennen kaikkea kiittää esittelijää sekä muistuttaa totuuden nimissä, että jäsenvaltiot ovat usein ja tahallisesti unohtaneet erään hyvin yksinkertaisen ja selkeän tosiasian: yksikään este ei ole koskaan voinut maantieteellisistä oloista riippumatta estää turvapaikkaa hakevia ihmisiä keksimästä keinoa ylittää rajaa tai itse estettä. Näin ollen mietintö antaa mielestäni oikeutta ongelmalle, ja siinä pyritään ennen kaikkea löytämään tarpeeksi vakuuttava ratkaisu Dublinin yleissopimuksen ylittävässä myönteisessä hengessä. Näin ollen on kyse tärkeästä lähestymistavasta ja itse asetuksen kiistattomasta parannuksesta.
Minun on sanottava, että mietinnössä pyritään löytämään todellinen tilanne ottaen huomioon tasapaino kahden vastakkaisen vaatimuksen välillä: yhtäältä siinä pyritään estämään turvapaikkamenettelyn hyväksikäyttö ja toisaalta antamaan todellinen mahdollisuus päästä osalliseksi pakolaisaseman määrittelymenettelyihin niille henkilöille, jotka todella tuota asemaa tarvitsevat. Samaan aikaan siinä esitetään uusia kriteerejä ja uusia poikkeuksia, jotka hyväksymme myönteisessä mielessä etenkin yhdessä ainoassa jäsenvaltiossa asuvien perheryhmien yhtenäisyyden säilyttämiseksi. Sama pätee myös sellaisen jäsenvaltion vastuuseen, joka ei toteuta kolmansista maista peräisin olevien ja alueellaan laittomasti oleskelevien kansalaisten vastaisia tehokkaita toimia; vastuu voidaan rinnastaa sen jäsenvaltion vastuuseen, joka ei suorita asianmukaista valvontaa.
Näin ollen neuvoston on mielestämme käynnistettävä tasapuolinen ja tehokas turvapaikkamenettely, sellainen selkeä ja käytännönläheinen menettely, johon voidaan sisällyttää nämä uudet määräykset, jotka koskevat turvapaikkahakemusten käsittelystä vastaavien toimivaltaisten valtioiden määrittelyä koskevia mekanismeja.
Lopuksi toteaisin, että kannatamme asetuksen 27 artiklan sisältöä, jossa, arvoisa puhemies, kielletään kaikenlainen sukupuoleen, rotuun, ihonväriin ja myös ikään perustuva syrjintä; tämä on mielestämme lähinnä edistyksellinen kriteeri, joka saa meidät vakuuttuneiksi.

Klamt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää komissiota sen tasapainoisesta ja käytännöllisestä ehdotuksesta ja esittelijä Marinhoa hänen mietinnöstään ja valmiudesta rakentavaan yhteistyöhön. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta hyväksyi mietinnön suurella enemmistöllä ja tuki esittelijän näkemystä. Komission ehdotus on tuntuva edistysaskel Dublinin yleissopimukseen verrattuna, ja se edistää siten merkittävästi yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän perustamista.
Tärkeimmät uudistukset ovat:
Ensiksi: yksittäisten jäsenvaltioiden vastuun korostaminen, mikäli ne myöntävät laittomasti maahan muuttaneille luvan oleskella valtionsa alueella.
Toiseksi: menettelyjen määräaikojen mukauttaminen pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista koskeviin määräaikoihin turvapaikkahakemusten nopean käsittelyn takaamiseksi.
Kolmanneksi: sellaisten määräysten käyttöönotto, joiden avulla on tarkoitus säilyttää turvapaikanhakijan perheyksikkö.
Vastuussa olevan jäsenvaltion määräämistä koskevien menettelyjen tavoitteena on myös rasitusten oikeudenmukainen jakautuminen. Hakemuksen jättäminen tietyssä jäsenvaltiossa ei saa siksi luoda mitään lopullista tilannetta; se ei saa olla siis mikään vastuun määräytymiskriteeri. Tämä vaatimus otetaan huomioon suunnitelluissa toimenpiteissä menettelyn yksinkertaistamiseksi ja samalla myös menettelyn nopeuttamiseksi vastuuperiaatetta unohtamatta sekä myös vastuussa olevan jäsenvaltion määräämisessä sovellettavan todistamisen helpottamisessa.
Esittelijän kanssa tehdyn sopuratkaisun ansiosta pystyimme hyväksymään kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa mietinnön, jossa ei ollut enää mitään epäkäytännöllisiä tarkistuksia eikä sellaisia tarkistuksia, joita ei voida hyväksyä. Komission, parlamentin ja neuvoston on nyt mahdollisuus löytää yhdessä mielekäs ratkaisu jäsenvaltioiden vastuun sääntelemiseksi turvapaikkoja koskevissa kysymyksissä. Hylätyt tarkistukset, joilla on tarkoitus laajentaa perheen käsitettä ja poistaa asetuksen oleellisia osia, on esitetty nyt uudestaan. Euroopan kansanpuolueen ryhmä ei hyväksy näitä tarkistuksia. Se ei hyväksy etenkään perheen käsitteen epämääräistä laajentamista koskemaan kenties myös ydinperheen ulkopuolisia huollettavia perheenjäseniä.
Huomisessa äänestyksessä meidän pitäisi torjua selkeästi myös asetuksen oleellisten osien poistaminen. Vielä kerran: komission ehdotus on realistinen ja tasapainoinen. Se tuo monia parannuksia Dublinin yleissopimukseen. Ei ole mitään syytä pyrkiä muuttamaan luonnosta sellaiseksi, ettei siitä ole viime kädessä hyötyä sen enempää turvapaikan hakijoille kuin jäsenvaltioillekaan. Kiitän hyvästä yhteistyöstä.

Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella esittelijää hänen mietinnöstään ja tavastaan tehdä työtä, minkä lisäksi hän on käynyt mielestäni myönteistä vuoropuhelua parlamentin muiden ryhmien kanssa. Lisäksi haluan onnitella komissiota sen ehdotuksesta.
Mielestäni meidän on muistettava tänään, että sanomme nyt pakolaisille, että ainoastaan yksi Euroopan unionin valtioista harkitsee heidän esittämäänsä turvapaikkapyyntöä. Sanomme siis, että Euroopan unionin 15 jäsenvaltiosta 14 ei enää ole sillä suhteellisen lyhyellä demokraattisten ja vauraiden maiden listalla, jolta vainottu kansalainen voi pyytää laillisesti turvapaikkaa.
Minusta tämä asettaa Euroopan unionin jäsenvaltiot ja koko unionin vakavaan vastuuseen siitä, että meidän on annettava näille henkilöille monessa mielessä lujat turvallisuustakeet, joiden on ilmennyttävä yksilön ja hänen perheensä kunnioittamisena, turvapaikanhakijoita suosivina nopeina päätöksinä, kaiken syrjinnän kieltämisenä ja näiden henkilöiden varmana pääsynä oikeuden eteen, jotta päätös voitaisiin palauttaa vastuussa olevalle valtiolle tapauksen tutkimiseksi uudelleen.
Ymmärrän myös, että ehdotus on tarpeellinen askel, joka edellyttää muita vastaavia, jotta se olisi täysin mielekäs. Voimme mielestäni vahvistaa, että parlamentin on tuettava tätä ehdotusta huomenna, jotta voisimme edetä aiemmin mainitsemaani suuntaan. Olemme joutuneet havaitsemaan, että Eurooppa-neuvosto ei ole onnistunut edistämään yhdenmukaista eurooppalaista politiikkaa ja että sen on vaivalloista ottaa näitä askelia. Uskonkin, että on hyvin tärkeää, että parlamentti ilmaisee huomenna vankan tukensa esittämäni suuntaiselle ehdotukselle, jotta muun muassa kannustaisimme neuvostoa ottamaan vastuun Tampereella sopimistaan asioista.
Kaiken tämän takia ryhmäni ja minä pyydämme, kuten esittelijä sanoi, että mietintö hyväksytään niine tarkistuksineen, jotka on jo käsitelty valiokunnassa, ja vailla montakaan niistä tarkistuksista, jotka esitetään täysistunnossa.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kävin viime viikolla Bosniassa ja Hertsegovinassa ja Bosnian serbitasavallassa. Hyvät kollegat, vain kymmenen vuotta sitten alkoi viattomien ihmisten karmea surmaaminen ja joukkomurhaaminen keskellä Eurooppaa, vaikka me kaikki olimme vakuuttaneet, ettei täällä enää ikinä tarvitse nähdä joukkohautoja, joissa on häväistyjä ruumiita. Niin ei käynyt. Joukkohautoja löydetään edelleen ja ruumiiden jäännöksiä tunnistetaan. Näin itse 500 ihmisen jäännökset pinottuna teollisuushalliin.
Arvoisa puhemies, EU:n riittämättömyys ei ole milloinkaan ollut ilmeisempää. Kun pakolaisvirrat alkoivat saapua, EU toimi hitaasti ja oli lamaantunut. Siltä puuttui yhteinen lähestymistapa. Siksi Marinhon mietintö ja komission ehdotus ovat erittäin tärkeitä. Kiitän esittelijää hyvästä työstä ja herkkäkuuloisuudesta.
Liberaaliryhmä hyväksyy ehdotuksessa esitetyn periaatteen siitä, miten turvapaikanhakijoihin on suhtauduttava, miten heitä ja esiintyviä poikkeuksia on kohdeltava. Haluamme kuitenkin muuttaa säännöt entistä ennakoitavammiksi ja lisätä henkilökohtaisten toiveiden huomioonottamista. Valiokunta hyväksyi lisäksi kiitettävästi osan tarkistusehdotuksista.
Sallikaa minun mainita joitakin tärkeitä kohtia. Henkilökohtaiset toiveet turvapaikan suovasta maasta on otettava entistä paremmin huomioon. Olemme tekemisissä ihmisten kanssa! Sääntöjen, jotka ratkaisevat vastuussa olevan maan, on oltava oikeusvarmoja ja ennakoitavia. Myös alaikäisen turvapaikanhakijan muun läheisen ihmisen kuin sukulaisen on voitava saada hoitaa lasta, jos se on lapsen edun mukaista. Tällaiset tekijät voivat siis ratkaista vastuussa olevan turvapaikan suovan maan. Turvapaikanhakijoiden, joilla on perheenjäsen tietyssä jäsenvaltiossa, on saatava hakemuksensa käsitellyksi siellä.
Hakemuksesta vastuussa olevaa maata koskevilla valituksilla on oltava lykkäävä vaikutus, niin että turvapaikanhakijaa ei siirretä odotusaikana toiseen jäsenvaltioon. Turvapaikanhakijan henkilötiedot on voitava jättää vain niihin jäsenvaltioihin, joita asia koskee, eikä kaikkiin jäsenvaltioihin, kuten komissio ehdottaa.
Sallikaa minun ottaa esiin erityisesti tarkistus 12, jota Klamtkin käsitteli. Käsityksemme oli, että niissä jäsenvaltioissa, jotka kohtelevat naimattomia ja naimisissa olevia pareja samalla tavalla, kumppani ja asuinkumppani on laskettava perheenjäseneksi sukupuolesta riippumatta. Komissio ei ole tässä kohdassa selkeä, ja siksi kohta kaipaa selvennystä. Toivon, että parlamentti voi huomenna tukea tätä ehdotusta.
Lopuksi esitän suoran kysymyksen komission jäsen Vitorinolle. Esittämänne ehdotus estäisi mielestäni sellaiset iljettävyydet, joita tapahtuu Sangattessa kanaalitunnelin luona, jossa pallotellaan ihmisiä ja vastuuta jäsenvaltiolta toiselle. Mitä aiotte tehdä huolehtiaksenne jo nyt siitä, etteivät Sangatten tapahtumat toistu? Mitä aiotte tehdä huolehtiaksenne Ison-Britannian ja Ranskan kanssa siitä, että nämä ehdotukset voidaan toteuttaa jo nyt?

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, osa vastauksesta tuohon viimeiseen kysymykseen olisi se, että jos olisi olemassa laillinen keino päästä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan hakemaan turvapaikkaa, monet Sangattea koskevat ongelmat tulisivat ratkaistua. Käsittelyssä olevasta Marinhon mietinnöstä puhuttaessa ryhmäni on kuitenkin kritisoinut Dublinin yleissopimusta jo hyvin pitkään useista eri syistä, eikä vähiten siksi, että siinä sekoitetaan mielestämme toisiinsa maahanmuuton valvonta ja turvapaikan hakeminen, vaikka ne eivät ole välttämättä ollenkaan sama asia.
Olemme varsin tietoisia, että ihmiset valitsevat tietyn jäsenvaltion määränpäävaltiokseen hyvin monista eri syistä. He ovat kenties kuulleet puhuttavan kyseisestä maasta. Heillä voi olla siellä perhesiteitä, tai kyseiselle alueelle on jo saattanut syntyä laaja yhteisö heidän kotialueensa ihmisistä. Maalla saattaa olla sellainen maine, että siellä kohdellaan oikeudenmukaisesti turvapaikanhakijoita sen sijasta, että heitä kohdeltaisiin mahdollisina rikollisina ja että heidän lukumääräänsä rajoitettaisiin. Maa voi kenties tarjota työmahdollisuuksia. Syynä saattavat olla vanhat siirtomaasiteet. Myös kieli saattaa olla syynä valintaan. Syitä on monenlaisia.
Erään laajan tutkimuksen mukaan turvapaikanhakijat kotoutuvat paremmin, ovat henkisesti terveempiä ja oppivat - etenkin lapset - asuinmaansa kieltä nopeammin, jos maan valinta johtuu yllä mainituista syistä. Tiedämme kuitenkin, että turvapaikanhakijat haluavat yleensä olla aktiivisia jäseniä heidät vastaanottaneissa yhteiskunnissa, eivätkä he halua tuntea itseään ei-toivotuiksi hylkiöiksi tuomittuina elämään hyvän tahdon ja suvaitsevaisuuden varassa. Näin ollen myönteinen motivoituminen on äärimmäisen tärkeä tekijä onnistuneen turvapaikkapolitiikan kannalta.
Dublinissa lähdettiin mielestämme oletuksesta, että ensimmäinen "turvallinen" maa kelpaa. Siellä lähdettiin myös siitä oletuksesta, että tällöin hallituksen velvollisuutena oli vastata noista turvapaikanhakijoista ja käytännössä pitää heidät maassa. Tiedämme, että Dublinin yleissopimus on aiheuttanut kaikenlaisia ongelmia sekä hallinnossa että ihmisoikeuskysymyksissä.
Uusissa ehdotuksissa ainakin myönnetään perheen merkitys, vaikka "perheen" määrittelyä koskevassa kriteerissä ei mennä tarpeeksi pitkälle. Ryhmäni on jättänyt tarkistuksia, koska ydinperhe ei ole mielestämme ainoa toimiva malli. Ehdotukset perustuvat kuitenkin edelleen oletukseen, että yksi jäsenvaltio on jossakin mielessä vastuussa kaikille muille jäsenvaltioille näiden epäonnistumisesta valvoa maahantuloa ja rajoja. Ei siis ole ihme, että laajan meri- tai maarajan omaavat, alkuperämaan lähellä sijaitsevat valtiot ovat tärkeimpiä maahantulopisteitä, jolloin niiden katsotaan kantavan suurimman vastuun turvapaikanhakijoista, joiden toimeentulo on oletettavasti pakolaisrahaston varassa.
Ryhmäni ei hyväksy tällaista lähestymistapaa, minkä vuoksi olemme jättäneet tarkistuksia, joiden tarkoituksena on erottaa maahanmuuton valvonta turvapaikkahakemusten käsittelystä. Jos me täytämme todella sen velvollisuuden, josta jäsen Terrón i Cusí puhui, ja luomme korkeatasoista, tehokasta ja oikeudenmukaista yhteistä turvapaikkapolitiikkaa - mitä joskus hieman epäilen -, niin vasta sitten ne myönteiset tekijät, joiden perusteella hakemuksen jättömaa määräytyy, voivat vain lisätä myönteistä vaikutustaan. Jos emme toimi tällä tavoin, ihmisillä pitäisi olla oikeus valita maa, josta he hakevat turvapaikkaa.

Pirker (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pidän komission ehdotuksia myönteisinä ja tuen myös esittelijää sekä mietintöä sellaisena kuin se valiokunnassa hyväksyttiin. Vihreiden ja muiden jättämät tarkistukset eivät ole minusta kuitenkaan missään nimessä hyväksyttäviä eivätkä hyödyllisiä. Niiden hyväksyminen johtaisi koko mietinnön hylkäämiseen, minkä vuoksi toivon alkuperäisen mietinnön ja komission ehdotusten saavan kannatusta.
Kerron teille muutamin esimerkein, miksi näin on: te vihreät haluatte laajentaa perheen käsitettä mahdollisimman pitkälle, koskemaan ydinperheen lisäksi monia muitakin, itse asiassa jopa perheenjäseniä ja ystäviä. Näin te vain tukisitte maahanmuuttoa. Nyt on kuitenkin kysymys pakolaisten auttamisesta.
Haluatte turvapaikanhakijoiden saavan lisäksi valintamahdollisuuden siten, että he voisivat suurin piirtein itse päättää, missä jäsenvaltiossa menettely pitäisi toteuttaa. Rikotte tällä turvapaikanhakijan ensimmäistä saapumismaata ja rasitusten jakamista koskevia periaatteita, jotka voimme toteuttaa epäsuorasti, ja kärjistäisitte loppujen lopuksi sellaisten valtioiden tilannetta, joilla on jo muutenkin suuria maahanmuuttajien integraatioon liittyviä ongelmia. Haluatte lisäksi hylätä komission ja esittelijän kaavailemat välineet, joilla on tarkoitus torjua väärinkäyttöä esimerkiksi väärennettyjen tai umpeutuneiden asiakirjojen ja viisumien yhteydessä. Ette täten ainoastaan hyväksyisi väärinkäyttöä, vaan jopa tukisitte sitä sekä sen ohella myös voimassa olevien oikeussäännösten rikkomista. Sitä emme missään tapauksessa hyväksyisi.
Liittämällä vielä kaikkiin oikeusvälineisiinkin lykkäävän vaikutuksen estäisitte nopeita, varmoja päätöksiä ja hyviä ratkaisuja. Voin sanoa teille täällä samoin kuin valiokunnassakin vielä kerran ehdottoman kantamme: me PPE-ryhmän jäsenet kannatamme komission ja esittelijän ehdotuksia. Mikäli tarkistuksenne tai edes yksikin niistä saa enemmistön kannatuksen, hylkäämme koko mietinnön.

Ceyhun (PSE)
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin antaa tunnustusta esittelijän työstä - hän on pyrkinyt kovasti toimimaan unionin turvapaikkapolitiikan optimointia koskevan ajatuksen mukaisesti. Hänen tavoitteensa olivat selvästi suuntaa-antavia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen perustamista ajatellen. Hän on ottanut Amsterdamin sopimuksessa määritellyn tehtävän tosissaan. Sitä voin vain toivoa meiltä kaikilta.
Minusta on oikein keskustella perusteellisesti jäsenvaltioiden vastuusta turvapaikkahakemuksen vastaanotossa. Tästä kaikesta on hyötyä paitsi unionin kansalaisille myös pakolaisille, jotka tietävät sitten tarkalleen tilanteensa. Kasvaneen terrorismin uhan ja pakolaisvirtojen maailmanlaajuisen yleisen lisääntymisen vuoksi meidän on annettava ihmisille lopultakin selvä käsitys heidän mahdollisuuksistaan Euroopan unionissa. Siksi on oikein, että tässä asetusluonnoksessa pohditaan tarkasti perheen myöhempää maahanmuuttoa ja että asia tehdään selväksi.
Myös perheen yhdistämistä koskeva vaatimus on oikein ja tärkeä. Molemmat asiat kuuluvat yhtenäiseen turvapaikkapolitiikkaan. Haluamme, että jokaisella valtiolla on oikeus menetellä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti. Sen ei pidä kuitenkaan estää mitään valtiota ottamasta oppia muista valtioista. Haluamme yhdessä myöntää turvapaikkoja ja estää väärinkäyttöä. Tätä varten kaikkien asioiden ei tarvitse olla jäsenvaltioissa samalla tavalla, mutta valtioiden pitäisi ottaa oppia toinen toisistaan siinä, miten voidaan suojella pakolaisia ja estää väärinkäyttöä.
Yksi syy, miksi keskustelemme nyt kunkin jäsenvaltion vastuun sääntelystä, on lisäksi se, että ensimmäiset ehdokasvaltiot liittyvät unionin jäseniksi lähitulevaisuudessa. Yksi asia on selvä: ennen uusien jäsenten liittymistä unionin oman sisä-, turvapaikka- ja siirtolaispolitiikan on oltava mahdollisimman hyvin hallinnassa. Emme voi rasittaa uusia jäseniä keskeneräisellä turvapaikkapolitiikalla. Heillä on jo aivan tarpeeksi vaikeuksia liittymisprosessissa. EU:n laajuiset säännöt, jotka koskevat jäsenvaltioiden tarkasti määriteltyä vastuuta pakolaisista, on siksi laadittava nyt, ennen kuin ensimmäiset uudet valtiot liittyvät unioniin.
Mietinnön parissa tekemämme työ edistää laajentunutta Euroopan unionia ja yhteistä oikeudenkäyttöaluetta koskevan hankkeen varmuutta ja onnistumista, jos saamme luotua kaikkia jäsenvaltioita koskevat yhteiset säännöt. Tämä ehdotus neuvoston asetukseksi tarjoaa mahdollisuuden käyttää hyväksi Dublinin yleissopimuksesta saatuja kokemuksia ja hyödyntää niitä uudessa lainsäädännössä. Toivon meidän kaikkien onnistuvan siinä!

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, on varmasti tarpeen parantaa Dublinin yleissopimuksen työmenetelmiä ja saattaa parannukset osaksi Euroopan yhteisön lainsäädäntöä Euroopan yhteisön tuomioistuimen ja parlamentin valvonnassa. Meidän on tehtävä loppu "ajopuina vaeltavista" pakolaisista. Turvapaikanhakijat eivät ole mitään esineitä, jotka voidaan noin vain sivuuttaa; he ovat oikeita ihmisiä, jotka ovat tai kenties eivät ole oikeutettuja inhimilliseen suojeluun, mutta joita on joka tapauksessa kohdeltava kunnioittavasti ja arvokkaasti. Suurin osa heistä on uupuneita, monet ovat poissa tolaltaan, peloissaan tai fyysisesti heikkoja.
On jatkuvasti toistettu, että jäsenvaltioiden päävastuuna on käsitellä turvapaikkahakemuksia nopeasti, kotouttaa nopeasti maahan hyväksytyt henkilöt ja poistaa maasta ne, joita sinne ei ole hyväksytty. Tämä ei tarkoita hutilointia, sillä hätiköidysti tai epäoikeudenmukaisesti päätetyt tapaukset saattavat lopulta kestää entistä kauemmin valitusten takia. Tämä ei puolestaan tarkoita valittajien valituksenteko-oikeuden kyseenalaistamista. Eräs ryhmäni tarkistuksista toisi valituksiin lykkäävän vaikutuksen. Jos näin ei käy ja valituksen tekijä saa siirron, he eivät voi seurata menettelyä tai olla yhteydessä asianajajaansa, mikä on epäoikeudenmukaista.
Ryhmäni pyrkii myös vahvistamaan lisää perheiden yhdistämistä koskevia säännöksiä. Yksi tarkistuksistamme merkitsisi nykyistä parempia tapaamisoikeuksia naimattomille pareille, myös samaa sukupuolta oleville pareille. Suhtaudumme myönteisesti myös vihreiden ryhmän tarkistukseen, vaikka pelkäänkin, että sillä on huonommat mahdollisuudet mennä läpi kuin omillamme. On edistyttävä lisää lähentämällä perhelainsäädännön muutoksia ja myös EU:n maahanmuuttokysymyksiä ja vapaata liikkuvuutta koskevia sääntöjä kansallisesti tunnustamalla naimattomat parit perheeksi, etenkin, mutta ei ainoastaan, rekisteröidyssä suhteessa elävät. Toivon todella, että sosialistiryhmä kannattaa ELDR-ryhmän hyvin järkevää kantaa.
Ymmärrän niiden perustelut, jotka haluavat turvapaikanhakijoiden voivan itsenäisesti valita turvapaikkahakemuksen käsittelypaikan sen sijasta, että valtio olisi vastuussa maahantulosta. Valitettavasti tämä ei ole toteutettavissa ennen sellaisen kokonaisvaltaisen yhteisen turvapaikka- ja maahanmuuttojärjestelmän kehittämistä, joka ei tuo tuohon valintaan keinotekoisia vääristymiä.
Ehdotuksessa sekoitetaan myös turvapaikka ja maahanmuutto toisiinsa. Turvapaikkajärjestelmä perustuu kiireesti tarvittavaan suojeluun. Jos suojelu määräytyy yksinomaan määränpään valinnan mukaan, saatamme lopulta heikentää sen koskemattomuutta.
Tähän uuteen ehdotukseen sisältyy lauseke, joka velvoittaisi jäsenvaltiot kantamaan vastuun silloin kun niiden tiedetään sallineen maahanmuuttajien laittoman oleskelun alueellaan vähintään kaksi kuukautta. Tämä kattaisi Calais'n lähellä sijaitsevan Sangatten pakolaiskeskuksen. Kehotan Ranskan hallitusta myöntämään tämän loogisuuden ja välttämättömyyden, vaikka tiedänkin, että he vastustavat sitä neuvostossa. Joudumme ennemmin tai myöhemmin vastaamaan tarpeeseen saada maahanmuuttoreitti ja turvapaikkareitti EU:hun, ja meidän on torjuttava salakauppaa. Sangatten tilanteen ei kuitenkaan voida antaa jatkua. Tuota pakolaiskeskusta ei voida sulkea: se olisi epäinhimillistä ja vain siirtäisi ongelman muualle. Tilanne on kuitenkin häiritsevä ja vaarallinen, joten Yhdistyneen kuningaskunnan on myönnettävä, että tämä on myös sen ongelma. Tähän on löydettävä pikaisesti kahdenkeskinen ratkaisu, jota tuetaan Dublinin yleissopimus II:ssa, mutta se on saatava aikaiseksi kahdenkeskisen käytännön sopimuksen avulla.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, meidän on muistettava, että tällä direktiiviehdotuksella vahvistetaan vain soveltamisen vähimmäiskriteerit, toisin sanoen sen suurin ansio on varmasti sen laaja joustavuus, joka antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden soveltaa osaksi kansallisia vaatimuksia ja osaksi yhteisiä vaatimuksia. Voimme kuitenkin sanoa, että direktiivi on jossakin mielessä ratkaisu ongelmaan. Monissa maissa, myös Italiassa, tämäntyyppistä toimintaa on itse asiassa harjoitettu jo pitkään todellisen maahanmuuton syntymisen vuoksi.
Tässä mielessä minusta tuntuu, että jälleen kerran kaikki eivät ole tämänkaltaisessa keskustelussa tehneet selkeää eroa kolmentyyppisen turvapaikkahakemuksen välillä ja siten myös niitä hakevien henkilöiden välillä: on poliittisia pakolaisia, satunnaisia pakolaisia ja tavallisia työtä etsiviä maahanmuuttajia. On selvää, että kyse on kolmesta hyvin erilaisesta pakolaisryhmästä, ja siten erilaisia ovat myös ne ratkaisut, joilla näitä kantoja voidaan säädellä.
Direktiivissä puhutaan myös Argo- ja Odysseus-ohjelmista: ohjelmia on kaksi, jotka liittyvät toisiinsa ja joilla on yksi yhteinen tavoite; näissä ohjelmissa osataan onneksi erittäin hyvin yhdistää lainmukaisuus kuriin.
Olen aistinut keskustelussa tiettyä huolta, joka on varmasti liioiteltua. Joku on jopa sanonut, että saatamme edetä kohti poliisivaltiota. Suoraan sanottuna tämä ei kyllä mielestäni pidä paikkaansa: en ole koskaan aiemmin havainnut vastaavaa huolestumista. On kuitenkin todettava, että jos kuri ei tarkoita poliisivaltiota vaan etenkin säännönmukaisuutta turvapaikan myöntämistä koskevissa käytänteissä, jos se tarkoittaa etenkin laillisten maahanmuuttajien erottamista laittomista maahanmuuttajista ja rikoksentekijöistä tai rehellisten maahanmuuttajien erottamista huumeiden salakuljettajista ja ihmiskauppiaista, kuri, tarkoin harkittu kuri on tällöin paikallaan; tämä myös siksi, että kunnollisilla ihmisillä ei ole mitään pelättävää tämän kurin osalta, ja turvapaikanhakijat ovat tervetulleita ja saavat osakseen ymmärtämystä ja tukea.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, turvapaikkakysymys on saanut korostuneen aseman Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden asialistalla, erityisesti Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen, jolloin yhteisölle annettiin uusia valtuuksia, jotka avasivat uudenlaisia toimintamahdollisuuksia Euroopan mittakaavassa. Tänään käsiteltävä ehdotus liittyy Geneven yleissopimuksen kokonaisvaltaiseen ja kattavaan soveltamiseen pohjautuvaan eurooppalaiseen turvapaikkajärjestelmään, ja siinä luodaan selkeä, mutta yksinkertainen ja toimiva menetelmä, jonka avulla määritellään se valtio, joka vastaa kolmannen maan kansalaisen jossakin jäsenvaltiossa esittämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä tasapuolisuuteen ja tehokkuuteen pyrkivän turvapaikkamenettelyn nojalla.
Ehdotuksessa esitetään innovatiivisia säännöksiä, joilla halutaan lopettaa aikaa vieväksi osoittautunut prosessi lyhyempien käsittelyaikojen avulla, sekä tehostaa sitä edistämällä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä. Tällä tavoin halutaan luoda turvapaikanhakijoita oikeudenmukaisesti ja humaanisesti kohteleva järjestelmä, mikä ei ole äärimmäisen tärkeää ainoastaan näiden, vaan myös jäsenvaltioiden kannalta. Ehdotuksen avulla luodaan yhtenäiset säännökset, joita voidaan soveltaa välittömästi kaikkialla Euroopan unionissa ja joiden avulla varmistetaan, että kaikki turvapaikkahakemukset todella käsitellään. Lisäksi vältetään se, että hakemuksia olisi mahdollista esittää toistuvasti useassa valtiossa.
Onnittelen esittelijä Luís Marinhoa ja jäsen Eva Klamtia heidän työstään, jonka tarkoituksena oli esittää tasapainoinen ja halutun tavoitteen mukainen teksti. Nyt meidän kaikkien on tehtävä yhteistyötä, ettemme hyväksyisi sellaisia yksittäisiä tarkistuksia, jotka voisivat pilata kansalaisvapauksien valiokunnassa aikaan saadun tekstin tasapainoisuuden.

Hedkvist Petersen (PSE)
. (SV) Arvoisa puhemies, Euroopan nykyisessä turvapaikanhakua koskevassa tilanteessa on hyvin helppo tuntea itsensä voimattomaksi. On helppo tuntea voimattomuutta sen tosiasian edessä, että niin monet ihmiset tarvitsevat turvaa, sekä sen edessä, että niin monissa maissa ollaan kykenemättömiä integroimaan turvapaikanhakijoita ja maahanmuuttajia jäsenvaltioihimme.
Tämä on erittäin tärkeä asia, ja siksi aloitan kiittämällä kollega Marinhoa hänen mietinnön tähden tekemästään työstä. Tietysti haluan kiittää myös komissiota sen ehdotuksesta. Haluan Marinhon tavoin korostaa, kuinka tärkeää jäsenvaltioiden on nyt suhtautua asiaan vakavasti ja ryhtyä toimiin.
Ehdotus turvapaikkahakemusten käsittelyvastuusta on pieni mutta erittäin tärkeä askel EU:n yhteisen turvapaikkapolitiikan kehittämisessä. Vaikka on solmittu Shengenin sopimus ja sopimuksen soveltamisalueelta on poistettu rajat, jäsenvaltioissa on edelleen suuria eroja pakolaisten vastaanotossa ja turvapaikanhakijoiden mahdollisuuksissa saada oleskelulupa. Yhteisvastuullinen pakolaisten vastaanotto ja yhteisvastuullinen hakemusten käsittely ovat siis tärkeitä ennen kaikkea turvapaikanhakijoiden itsensä kannalta. Siksi on ilahduttavaa, että EU voi nyt edetä hieman pitemmälle kuin Dublinin yleissopimuksessa on tehty. Entistä lyhyemmät käsittelyajat vähentävät sitä riskiä, että turvapaikanhakijoiden odotusajat venyvät, ja kaikkea siihen liittyvää epävarmuutta.
Erityisen tärkeitä ovat ehdotukset lasten oikeuksien lisäämisestä, kun on kyse heidän omasta perheestään. Meidän on annettava kaikki mahdollinen tuki niille lapsille, jotka jätetään yksin vanhempien paetessa sotaa ja sortoa. Tärkeä tekijä tässä yhteydessä on entistä laajempi perhekäsite, josta me voimme nyt päättää.
Lopuksi haluan korostaa, että on tärkeää, että kunnioitamme ihmisten tapaa valita perhesuhteensa, niin että pyrimme täälläkin rinnastamaan erilaiset yhdessä elämisen ja kumppanuuden muodot.

Matikainen-Kallström (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, on tärkeää, että asetusehdotuksen pohjana olevaa hyvää Dublinin yleissopimusta ajanmukaistetaan vastaamaan Amsterdamin sopimusta. Vaarana saattaa kuitenkin olla, että emme kehitä, vaan pikemminkin tuhoamme. On oltava selkeät pelisäännöt sille, mikä on vastuussa oleva jäsenvaltio kulloisenkin turvapaikkahakemuksen osalta. Hakemuksien käsittelyssä on tärkeää, että määräaika on mahdollisimman lyhyt. Mitä tehokkaampi eurooppalainen systeemi on, sitä parempi kaikille osapuolille. Ei ole oikein, että todellista turvapaikkaa hakeva joutuu odottamaan turvapaikkahakemuksensa käsittelyä toimettomana pitkiä aikoja vain byrokratian takia. Jäsenvaltioiden on pystyttävä tehostamaan turvapaikkahakemusten ja vastaanottopyyntöjen käsittelyä. Yksi kuukausi on inhimillisesti katsottuna ehdoton maksimi.
Alaikäisen huoltajuus ei aina ole yksiselitteinen kysymys, jos biologiset vanhemmat eivät pysty hoitamaan huoltajuutta. Ei ole lapsenkaan kannalta välttämättä hyvä, että kuka tahansa vapaaehtoiseksi ilmoittautuva sukulainen voi toimia hänen huoltajanaan. Tätä voidaan käyttää myös vilpilliseen maahanpääsyyn, jolloin vaarantuu myös todellista turvapaikkaa hakevien etu. Huoltajuuskäsite on määriteltävä selvästi. Erot perhekäsityksestä etelän ja pohjoisen välillä ovat suuret. Mikä on ydinperhe? Onko se vanhemmat ja lapset vai kaikki mahdolliset sukulaiset pikkuserkkuihin asti? Perheen yhdistämistä koskevan direktiivin käsittely on vielä kesken, joten on järjetöntä määritellä joka direktiivissä erikseen, mikä on perhe. Perheen yhdistämistä koskeva direktiivi on saatava nopeasti voimaan.

Vitorino
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten perustamissopimuksen 63 artiklassa määrätään, asetusehdotus, jonka tarkoitus on korvata Dublinin yleissopimus yhteisön oikeusvälineellä, on osa toimenpidepakettia, jota Tampereen Eurooppa-neuvoston kokouksessa vaadittiin ja joka tämän asetuksen lisäksi sisältää kolme direktiiviehdotusta, jotka koskevat turvapaikkamenettelyihin sovellettavia yhteisiä vähimmäisvaatimuksia, turvapaikanhakijoiden vastaanottoedellytyksiin sovellettavia yhteisiä vähimmäisvaatimuksia tai pakolaisaseman myöntämisen tai toissijaisen suojelun perusteita sekä tämän aseman sisältöä. Komission yksikköjen työasiakirjan pohjalta ehdotuksen laadintaa ennen käytiin laajoja neuvotteluja jäsenvaltioiden, Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasioista vastaavan komissaarin viraston sekä kansalaisjärjestöjen kanssa. Esittelijä Marinhon jota kiitän erinomaisen työn ansiosta Euroopan parlamenttikin aikoo antaa panoksensa tälle asialle.
On totta, että jos me tekisimme työtä sellaisen yhteisen turvapaikkajärjestelmän puitteissa, jonka kaikki osat olisi yhdenmukaistettu, kaikkein käytännöllisin ratkaisu olisi ehkä se, että tunnustetaan sen valtion vastuu, jossa hakemus tehdään. Tilanne ei kuitenkaan ole tällainen. Teemme parhaillamme työtä sellaisissa puitteissa, joissa yhdenmukaistaminen koskee yhteisiä vähimmäisvaatimuksia. On pakko tunnustaa, että koska yhdenmukaistaminen on tällä hetkellä hyvin rajoitettua, kaikkein käytännöllisin ja tehokkain ratkaisu on tunnustaa, että juuri sen valtion, joka on vastuussa pakolaisten saapumisesta Euroopan unionin alueelle, on otettava kantaa turvapaikkahakemukseen yhteisvastuullisuuden ja lojaalin yhteistyön hengessä. Näin ollen komission ehdotus perustuu samaan periaatteeseen kuin Dublinin yleissopimuskin. Turvapaikkahakemuksen käsittely lankeaa sen jäsenvaltion tehtäväksi, joka on osallistunut eniten hakemuksen tehneen saapumisen tai oleskelun järjestämiseen Euroopan unionin alueella, mutta tähän liittyy täsmällisiä poikkeuksia, joiden tarkoituksena on perheiden yhtenäisyyden suojeleminen.
On kuitenkin tunnustettava, että Dublinin yleissopimuksella ei ollut niitä vaikutuksia, joita odotimme. Meidän on otettava oppia menneistä tapahtumista. Tästä syystä me olemme ehdottaneet lukuisia uudistuksia: olemme ehdottaneet uusia säännöksiä, joissa korostetaan sitä vastuuta, joka jäsenvaltion on otettava muihin verrattuna, kun se sallii laittomien maahanmuuttotilanteiden jatkua alueellaan. Olemme ehdottaneet aikaisempaa paljon lyhyempiä menettelyaikatauluja, jotta turvapaikkahakemukset käsiteltäisiin nopeasti ja todellakin turvapaikanhakijoiden etujen mukaisesti ja jotta turvapaikanhakijoita ei jätettäisi liian pitkäksi aikaa epävarmaan tilanteeseen heidän turvapaikkahakemustaan koskevan päätöksen vuoksi. Olemme ehdottaneet pitempiä määräaikoja, jotta kyseiset henkilöt siirrettäisiin hakemuksen käsittelystä vastaavaan valtioon käsittelyn toteuttamiseen liittyvien käytännön vaikeuksien huomioon ottamiseksi. Olemme myös ehdottaneet uusia säännöksiä, joiden tavoitteena on säilyttää turvapaikanhakijoiden perheiden yhtenäisyys siltä osin kuin se on turvapaikkahakemusten nopean käsittelyn tavoitteen mukaista.
Vastaus jäsen Olle Schmidtin esittämään kysymykseen on seuraavanlainen: ensinnäkin teemme selkeät säännöt jäsenvaltioiden vastuusta, toiseksi olemme lisänneet ehdotukseemme täsmennyksiä niistä todisteista, joiden perusteella hakemuksen käsittelystä vastaava valtio määritellään, ja lisäksi olemme luomme säännöt sellaisen valtion toissijaisesta vastuusta, joka osoittaa toimivansa liian sallivin periaattein.
Komissio on tietoinen, ettei voida olettaa minkään turvapaikkakysymysten vastuuta koskevan järjestelmän olevan täydellinen. Kuten jäsen Sbarbati pani tarkoin merkille vetoomusvaliokunnan mietinnössään, me olemme pyrkineet saavuttamaan tasapainon tunnustan, että se oli melko vaikeaa yhtäältä sen välillä, että jäsenvaltioilla on legitiimi oikeus torjua ns. asylum shopping -ilmiötä ja saman henkilön tekemiä lukuisia hakemuksia voidakseen pysyä Euroopan unionin alueella mahdollisimman pitkään, ja toisaalta sen välillä, että turvapaikanhakijoilla on oikeus siihen, että heidän hakemuksensa käsitellään kohtuuajassa ja siihen, että heitä ei pysyvästi eroteta perheenjäsenistään, kun mikään järkevä syy ei estä käsittelemästä heidän hakemustaan samassa jäsenvaltiossa.
Komissio voi hyväksyä esittelijän ehdottamat tarkistukset, jotka mielestämme parantavat tekstiä ja tehostavat niitä pyrkimyksiä, jotka vallitsivat komission mielessä tekstin laadintahetkellä. Olen varma, että te ette ylläty kuullessanne, että komissio ei kannata toisenlaiseen ajattelutapaan perustuvia tarkistuksia, jotka ovat toki itsessään kunnioitettavia, mutta jotka vääristävät ehdotuksen tarkoitusta ja ovat ristiriidassa komission vahvistaman valinnan kanssa siitä, että halutaan laatia käytännöllinen, järkevä ja tehokas teksti mahdollisimman lyhyessä ajassa.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, jäsen Di Lell0 Finuoli. Merkitsemme huomautuksenne muistiin.
