Vyrų ir moterų vienodo darbo užmokesčio principo taikymas (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - E. Bauer pranešimas Moterų teisių ir lyčių lygybės komiteto vardu su rekomendacijomis Komisijai dėl vyrų ir moterų vienodo darbo užmokesčio principo taikymo.
Edit Bauer
pranešėja. - (SK) Nevienodi lyčių atlyginimai nėra naujas dalykas. Jau daugiau kaip penkiasdešimt metų Romos sutartyje yra straipsnis, draudžiantis lyčių diskriminaciją darbo užmokesčio lygmenimis, o nuo 1975 m. galioja 117 direktyva, reikalaujanti, kad valstybės narės įgyvendintų vienodo darbo užmokesčio už tą patį darbą principą. Žinoma, ne visi darbo užmokesčio skirtumai atsiranda dėl diskriminacijos. Vis dėlto remiantis didelių sumų taisykle nepaaiškinami nuolatiniai darbo užmokesčio skirtumai pagal valandinius tarifus apskritai.
Pagal Eurostatą 1995-2006 m. skirtumai pagal valandinius tarifus sumažėjo nuo 17 iki 15 %, ir tai įvyko tuo laiku, kai dauguma universitetų absolventų tapo moterys.
Tendencija gal ir mažėjanti, bet ne tiesia linija. Remiantis Dublino fondo 2007 m. studija, parengta pagal keturių Europos Sąjungos šalių duomenis, skirtumas iš tiesų tik didėjo. Jei darbo užmokesčio skirtumas mažės tokiu tempu ir retkarčiais vėl nepadidės, darbo užmokestis veikiausiai susilygintų po septyniasdešimties metų.
Tikriausiai sutiksime su tuo, kad dabartiniai šios srities įstatymai nėra itin veiksmingi. Darbo užmokesčio skirtumas atsiranda dėl įvairių priežasčių. Jos yra ir sisteminio, ir individualaus pobūdžio. Sektorių, vertikalioji ir horizontalioji segregacija, profesijų klasifikavimas, darbo ir asmeninio gyvenimo balanso sąlygos ir stereotipai - viskas turi didelės reikšmės, kad išlieka darbo užmokesčio skirtumas, vėliau virstantis pensijų skirtumu, o galutinis rezultatas toks, kad skurdas turi moteris veidą, kaip jau sakėme.
Darbo užmokesčio skirtumas taip pat turi ir individualius matmenis. Remiantis Komisijos studija, šie matmenys didėja kartu su amžiumi, darbo ir išsilavinimo periodu. Be to, statistika rodo, kad tarp jaunimo skirtumai yra minimalūs. Skirtumas atsiranda po pirmojo vaiko gimimo ir moters grįžimo iš motinystės atostogų.
Dėl demografinės krizės, su kuria dabar susiduriame, ši problema, be viso kito, dar ir kaip pagrindinis ekonominės konkurencijos veiksnys iškelia gilią moralinę problemą, kurios taip pat negalima nepaisyti.
Šiandienos klausimas yra tas, ką Europos Parlamentas gali nuveikti, spręsdamas šią situaciją. Viena vertus, turime nuolatinę problemą, kita vertus, turime kelis gana neveiksmingus teisės aktus. Tuo pat metu, žinoma, neturime užsimerkti matydami, kad darbo užmokesčio skirtumo priežastys driekiasi toli už teisės aktų ribų.
Tačiau Europos Parlamentas savo rankose turi tik vieną instrumentą - teisės aktus. Kiekvienas, įtrauktas į šią situaciją, yra atsakingas pats, ir nuo mūsų priklauso, ar pajėgsime pasiųsti aiškų signalą, kad norime geresnių ir veiksmingesnių teisės aktų, skirtų sąžiningesnėms darbo rinkos sąlygoms sukurti.
Vladimír Špidla
Komisijos narys. - (CS) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, Komisija sveikina šį savo iniciatyva parengtą pranešimą apie vyrų ir moterų vienodo darbo užmokesčio principą, ir sveikinu pranešėją už jos kokybišką darbą.
Komisija, kaip ir Parlamentas, mano, kad 15 % moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumas šiandien Europoje nepriimtinas. Žinoma, turime būti atsargūs ir neišleisti iš akių, kad šiuo indikatoriumi lyginami santykiniai bendri darbo užmokesčio pagal valandinius tarifus skirtumai visoje ekonomikoje. Todėl pagal jį nustatoma ne tik tiesioginis diskriminacijos lygis, bet tai yra tarsi indikatorius visų susijusių veiksnių ir visų nepatogumų, kuriuos patiria moterys patekdamos į darbo rinką ir per visą profesinę karjerą.
2007 m. liepos mėn. Komisijos komunikate teigiama, kad Bendrijos teisės aktai buvo veiksmingi šalinant tiesioginę diskriminaciją - kitaip tariant, tais atvejais, kai moterų užmokestis už tą patį darbą yra mažesnis nei jų kolegų vyrų. Tačiau jie buvo ne tokie veiksmingi užtikrinant vyrų ir moterų vienodo darbo užmokesčio už tokios pat vertės darbą principo taikymą.
Remdamasi išsamia analize, Komisija nutarė, kad reikėtų apsvarstyti Bendrijos teisės aktų taisymą, pirmiausia siekiant užtikrinti, kad taikant mokesčio normų nustatymo sistemą būtų panaikinta ir tiesioginė, ir netiesiogindiskriminacija dėl lyties.
Komisija paskelbė, kad 2008 m. ji įvertins Bendrijos teisės aktus reikšmės darbo užmokesčio skirtumo požiūriu ir pasiūlys būtinus taisymus. Šiuo metu atliekama anksčiau minėtoji išsami analizė, ir negaliu numatyti, kokie bus jos rezultatai. Užtikrindama kokybę, Komisija įtraukia išorės specialistus konsultantus, taip pat taiko išsamią ekspertizę ir valstybių vidaus institucijų, susijusių su lyčių lygybe, žinias.
Preliminarūs šios studijos rezultatai bus aptarti pirmajame 2009 m. ketvirtyje vyksiančiame seminare, kuriame turėtų dalyvauti visos suinteresuotosios šalys, įskaitant valstybes nares, teisės specialistus, valstybių vidaus institucijas, susijusias su lyčių lygybe, socialinius partnerius ir pilietinę visuomenę.
Šiame procese Parlamento požiūris bus lemiamas. Svarbu tai, kad viena iš dalyvaujančių teisėkūros institucijų pareiškaiškią nuomonę, kad reikia skubiai taisyti neaiškius teisės aktus. Taip pat svarbu, kad praktinės Parlamento rekomendacijos dėl taisymų susijusios su sritimis, kurias pagrindinės suinteresuotosios šalys nurodkaip problemines, tarp jų ir atlyginimo ir darbo vertinimų bei sankcijų skaidrumą.
Apibendrinimas: pritariame Parlamento požiūriui, kad toks didelis moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumas Europoje yra nepriimtinas. Komisija mano, kad dabar tinkamas metas užbaigti analizę bei vertinimą ir planuoti kitus žingsnius, leisiančius pasiekti konkretesnių rezultatų.
Donata Gottardi
Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto nuomonės referentė. - (IT) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, iš tiesų didžiuojuosi šiame Parlamente nuveiktu darbu ir Parlamento gebėjimu naudotis jau pripažintais įgaliojimais siūlyti teisės aktus.
Pranešime, už kurį ruošiamės balsuoti, aptariama esminproblema, pagrindinis Europos teisės principas - vyrų ir moterų vienodo darbo užmokesčio darbovietėse principas. Tai ne tik pagrindinis principas - tai ir pirmasis, bent jau kalbant apie laiką, iš lygybės principų. Žinome, kad jis jau buvo įtrauktas į Romos sutartį, žinome, kad jis buvo taikomas nuo pat pirmųjų Europos Teisingumo Teismo sprendimų, kad jis buvo jau reglamentuotas 1975 m. direktyvoje, taip pat iš naujo reglamentuotas pataisius šią direktyvą 2006 m., ir jis, kaip teigpats Komisijos narys, yra nuolatinių studijų ir tyrimų tema, taip pat nuolatinių reikalavimų jį taikyti tema.
Tad kodėl mes šiandien vėl jį vertiname taip plačiai ir giliai? Yra trys esminės to priežastys: pirma, todėl, kad nepritariame plačiai žinomai nuostatai jo netaikyti, apie kurį liudija visa statistika, antra, manome, kad kraštutinneteisybė, kurią visose Europos Sąjungos šalyse, visose profesijose, visais lygmenimis ir visuose sektoriuose patiria moterys, turi būti visiškai pašalinta, bet akivaizdu, kad mūsų turimų priemonių nepakaks, nes kitaip praėjus tiek laiko būtume tikrai jau padarę pažangą ir sumažinę šią tendenciją.
Pagaliau todėl, kad manome, jog atėjo laikas rimtai įvertinti darbo užmokesčio skirtumą ir pirmiausia nevertinti jo kaip vien atsitiktinio reiškinio, pasitaikančio dirbančioms moterims. Tad ko mes prašome? Mes prašome Komisijos specialios, tinkamos direktyvos dėl darbo užmokesčio skirtumų apskritai, tačiau tuo neapsiribojame; mes prašome ne vien direktyvos, o teikiame Komisijai tikslias rekomendacijas. Mes pastatėme tiltą tikram pokyčiui pasiekti ir tikimės, kad šis tiltas bus tvirtas, jei bus paremtas aštuoniais stulpais.
Visų pirma ir svarbiausia yra tai, kad reikia nustatyti darbo užmokesčio diskriminacijos apibrėžimą; nepakanka žvelgti vien į valandinius tarifus apskritai, nes jie rodo tiesioginę diskriminaciją, o tokia tiesiogindiskriminacija iš tiesų jau įveikta. Neatsitiktinai taikant tyrimą platesniu mastu pabrėžiamas darbas nevisą darbo dieną, ir tai skatina mus svarstyti tiesioginę ir netiesioginę segregaciją, diskriminaciją bei horizontaliąją ir vertikaliąją segregaciją.
Mes reikalaujame efektyvių, nuoseklių ir išsamių palyginamųjų duomenų. Pernelyg dažnai susiduriame su suklastotais ar nuslėptais duomenimis, todėl sistemoms sunku klasifikuoti personalą, pradedant atsilikusiomis ir stereotipais pasižyminčiomis darbo struktūromis. Manome, kad lygybę siekiančios užtikrinti organizacijos gali turėti esminę dvejopą reikšmę kovoje su diskriminacija didinant informuotumą ir organizuojant mokymus teisėjams ir socialiniams partneriams.
Siekiame nustatyti specialias nuobaudas, tačiau turime galvoje tai, kad reikalingi profilaktiniai veiksmai ir priemonės; mums reikia teigiamų veiksmų ir integracijos, t. y. lyčių aspekto integravimo. Tikiuosi, kad šie Rūmai patvirtins visą šį tekstą, nes kuo tikslesnis ir detalesnis bus darbas, kurį pateikiame Komisijai, tuo veiksmingiau mums pavyks viską įgyvendinti. To iš tiesų tikimės: nepakanka kalbėti ar rašyti apie vienodą užmokestį - mes norime paversti jį realybe.
Anna Záborská
PPE-DE frakcijos vardu. - (SK) Norėčiau nuoširdžiai pasveikinti E. Bauer už pasiūlytą tekstą. Kaip sakE. Bauer, mūsų svarstoma tema yra tokio pat senumo, kaip Romos sutartis. Per penkiasdešimt metų mažai kas pasikeitė.
Klausimas dėl vienodo darbo užmokesčio už vienodą moterų ir vyrų atliktą darbą stebėtinai reguliariai kyla ypač rinkimų laikotarpiu. Jei Moterų teisių ir lyčių lygybės komitetas pasiūlys sankcijas bendrovėms, nesilaikančioms pagrindinio apmokėjimo principo, gali kilti prieštaravimų dėl subsidiarumo principo taikymo, tarytum jis pateisintų nelygybę.
Praėjusią savaitę dalyvavau ministrų konferencijoje Lilyje. Pritariau Tarybai pirmininkaujančios Prancūzijos pastangoms svarstyti šią temą, bet buvo labai mažai konstruktyvių atsakymų, pagal kuriuos būtų priimami sprendimai valstybėse narėse. Statistika rodo, kad moterų darbo užmokestis santykinai tampa mažesnis dažniausiai tada, kai gimsta pirmasis vaikas.
Vykdant valstybių narių ir Europos politiką, skirtą suderinti pareigas šeimai ir profesines ambicijas, neturi būti leidžiama atsirasti naujiems skirtumams tarp darbuotojų, turinčių pareigų šeimai, ir tų, kurie nesusituokę ar neturi vaikų ar neturi tokių pareigų. Visų pirma reikia atsakyti į klausimą, kokio socialinio modelio mes siekiame.
Siūlau įkurti koaliciją su pramonės įmonėmis. Jei šių įmonių vadybininkai nebus pasiruošę dirbti kartu su mumis, siekdami įtvirtinti vienodą darbo užmokestį, mūsų pranešimas liks nepritaikytas.
Lissy Gröner
PSE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, mane stebina, kad moterys vis dar tokios kantrios. Mes 50 metų kalbėjome apie darbo mokesčio nelygybę, bet niekas iš esmės nepasikeitė. Skaičiai kalba patys: 15 % mažiau už tą patį darbą. Tai atima iš moterų teisingą darbo užmokestį, nes, kita vertus, tai reiškia, kad moterys turi dirbti daug ilgiau, kad užsidirbtų tuos pačius pinigus. Kokia padėtis yra Europos Sąjungoje?
Valstybės narės turi daugiau nuveikti šiuo atžvilgiu, ir esu dėkingas V. Špidlai už tai, kad jis priėmmūsų čia, Parlamente, pateiktus pasiūlymus ir kad parodnorą imtis teisėkūros veiksmų. Akivaizdu, kad nėra jokio kito pasirinkimo. Vokietijoje, vienoje iš didžiausių Europos Sąjungos valstybių narių, užmokesčio skirtumas privačiajame sektoriuje yra 23 %. Tai nepriimtina, ir reiškia, kad pagal tai esame Europos Sąjungos gale.
Puikiai žinome, kad Prancūzija ir Skandinavija ėmėsi priemonių teigiama linkme. Būtent apie tai ir kalbame. Raginame socialinius partnerius imtis veiksmų, ir Socialistų frakcija Europos Parlamente ragina laikytis skaidrumo įmonėse, kad būtų galima aiškiai matyti oficialų vertinimą, įtraukiant premijas, ir galėtume apie tai žinoti. Reguliarūs darbo užmokesčio kontroliniai patikrinimai gali atskleisti sėkmes ar nesėkmes kovoje su darbo užmokesčio diskriminacija.
Mano nuomone, Vokietijoje neišvengiamai reikės priimti įstatymą privačiajam sektoriui. Turime taikyti didesnius reikalavimus valstybėms narėms, kad nustatytume įstatyme numatytą minimalų darbo užmokestį, užtikrinantį, jog moterys galės uždirbti gyvenimo lygį atitinkantį uždarbį, nes tai geriausia apsauga nuo skurdo senatvėje.
Bet kuriu atveju, siekdamas išsaugoti šį aiškumą E. Bauer pranešime, raginu Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakciją atsiimti savo pakeitimus dėl pašalinimo, nes jie mažintų pranešimo reikšmę. Laikykimės aiškios kalbos, kuri ir vartojama pranešime.
Siiri Oviir
ALDE frakcijos vardu. - (ET) Gerb. Komisijos nary, gerb. pirmininke, gerb. kolegos. Pranešėja E. Bauer pareiškė, kad skurdas turi moters veidą. Aš taip pat turiu pakartoti, kad dar 1957 m. Romos sutarties 119 straipsnyje buvo įrašytas principas, kad vyrai ir moterys turi gauti vienodą darbo užmokestį už vienodą darbą. Tačiau šiandien yra 2008 metai, o moterys Europos Sąjungoje uždirba vidutiniškai 15 % mažiau negu vyrai, o mano gimtojoje šalyje Estijoje jos uždirba 25 % mažiau negu vyrai.
Darbo užmokesčio nevienodumas daro didelę įtaką moterų padėčiai ekonominiame ir socialiniame gyvenime ir aktyvaus darbo laikotarpiu, ir jam pasibaigus. Tai taip pat kelia moterims skurdo pavojų, ypač šeimose su vienišais tėvais. Vyrų ir moterų darbo užmokesčio nevienodumas dažnai lemia vyrų ir moterų pensijų skirtumus. Vieniši pensininkai dažnai susiduria su skurdo grėsme.
Todėl pritariu pranešime pasiūlytai nuostatai, pagal kurią Europos Komisija iki 2009 m. gruodžio 31 d. turi pristatyti teisėkūros pasiūlymą dėl galiojančių teisės aktų, reglamentuojančių vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principus, patikrinimo. Mes priėmėme per daug teisės aktų ir per ilgai laukėme, o rezultatai nėra geri.
Kaip parodlaikas, šios problemos negalima išspręsti vien Europos Sąjungos teisės aktais. Vienas geras problemos sprendimo būdas būtų tas, jei ši tema būtų laikoma prioritetu politiniuose veiksmų planuose. Tiktai veiksmingas politikos priemonių rinkinys, į kurį būtų įtraukiami geresni ir veiksmingesni teisės aktai ir paskiriama atsakingoji šalis, leistų rasti teigiamą šios problemos sprendimą.
Norėčiau padėkoti pranešėjai, kad ji pranešime atskleidlabai svarbius aspektus, taip pat norėčiau padėkoti jums už dėmesį.
Hiltrud Breyer
Verts/ALE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, iš tikrųjų teisinga, kad praėjus 50 metų nuo to, kai buvo sudarytos Romos sutartys, nedaug pasiekėme dėl moterų ir vyrų lygybės darbo rinkoje. Skaičiai kelia nerimą: 80 % ne visą darbo dieną dirbančių asmenų yra moterys ir tik 57 % moterų dirba lyginant su 72 % vyrų. Darbo užmokesčio nelygybės lygis nekito nuo 2003 m., ir pasikeittik 1 % nuo 2000 m. Tai nerimą keliantys skaičiai, dėl kurių visi čia apgailestaujame. Taip pat minėjome, kad moterų padėtis yra dvigubai nepalankesnė, nes ši darbo užmokesčio nelygybtampa pensijų teisių ir socialinių standartų skirtumais, taip pat turime mokesčių ir socialinę sistemą, baudžiančią moteris, nes, pavyzdžiui, nevedusios poros ir dviejų asmenų pajamas turinčios šeimos patenka į nepalankią padėtį pagal daugelį mokesčių sistemų, pavyzdžiui, Vokietijos sistemą.
Komisija teigė, kad bus teisėkūros pasiūlymų, bet kodėl jie pateikiami taip vėlai? Kodėl per tiek šios Parlamento kadencijos metų nebuvo pateikta jokių pasiūlymų šioje srityje? Mes Parlamente jau reikalavome pasiūlymų. Dėl kvotų pasakėme, kad turi būti teisiniai reikalavimai. Taip pat kai kurios valstybės narės, pavyzdžiui, Švedija, nustattikslus ir pateikgrafiką. Kodėl nesinaudojame šiais reikalavimais dėl lyčių, kad paskatintume valstybes nares siekti išspręsti šią gėdingą užmokesčių atskirtį? Vokietijoje, kaip buvo sakyta, esame, deja, treti nuo galo, su gėdingu 23 % užmokesčių skirtumu. Taip pat turime aiškiai pareikšti, kad įstatymuose nustatytas minimalus darbo užmokestis daugiausia pasikeitimų sukels tuose sektoriuose, kuriuose daugiausia įdarbinama moterų. Tačiau taip pat turime turėti drąsos, kad aiškiai pareikštume ...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Ilda Figueiredo
GUE/NGL frakcijos vardu. - (PT) Darbo nuvertinimas, skiriant mažą užmokestį, ir toliau yra vienas iš kelių kapitalizmo dažniausiai taikomų būdų darbuotojų išnaudojimui didinti. Jis ypač paveikia darbuotojas, taip pat tai reiškia motinystės nuvertinimą.
Nepriimtina, kad praėjus daugiau kaip 30 metų po direktyvos dėl vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio priėmimo diskriminacijos lygis yra aukštas, ypač dėl netiesioginės diskriminacijos, kylančios dėl darbo stabilumo trūkumo, o tai itin veikia moteris ir jaunimą. Kai kuriose šalyse, pavyzdžiui, Portugalijoje, kur nedarbas yra labai didelis, vidutinio darbo užmokesčio skirtumai tarp vyrų ir moterų padidėjo ir viršijo 25 % privačiajame sektoriuje, o tai reiškia, kad skurdas vis dar turi moters veidą, įskaitant išėjusias į pensiją moteris.
Europos Komisija ir valstybės narės turi priimti priemones, kurios didintų darbo vertę, įveiktų užmokesčio skirtumus ir pašalintų stereotipus, susijusius su darbo vietomis ir sektoriais, kuriuose visada diskriminuojamos moterys. Tos profesijos ir sektoriai, kuriuose dominuoja moterys, kaip antai mažmeninprekyba ir paslaugų sektorius ir kai kurios pramonės šakos, turi būti aukščiau vertinami.
Patirtis rodo, kad nedarbo didėjimas silpnina moterų teises, stiprina darbuotojų išnaudojimą ir didina diskriminaciją.
Todėl reikalaujame naujos politikos, teikiančios pirmenybę darbui įgyjant teisių, kovai su diskriminacija ir motinystės ir tėvystės, kaip fundamentalių socialinių vertybių, apsaugai.
Mes palaikome šį pranešimą, kuriam siūlėme kai kuriuos pakeitimus, atkreipdami dėmesį, kad kolektyvinės derybos turi didelę reikšmę kovojant su moterų diskriminacija, jos taip pat svarbios dėl prieigos prie darbo, užmokesčio, darbo sąlygų, karjeros ir profesinio mokymo.
Urszula Krupa
IND/DEM frakcijos vardu. - (PL) Gerb. pirmininke, pranešimo projekte dėl vienodo moterų ir vyrų darbo užmokesčio yra kai kurių teisingų faktų dėl vienodo darbo užmokesčio už vienodos vertės darbą. Lygybapmokant už darbą būtina, kaip ir deramas užmokestis darbo vietose, kuriose vyrauja moterys dėl psichologinių ir fizinių priežasčių.
Įvairiuose beprasmiškai nukopijuotuose dokumentuose įrašytų reguliavimų poveikis neabejotinai priklauso nuo veiksmingo teisės aktų įgyvendinimo atskirose valstybėse narėse. Tačiau tai įgyvendinti gali būti gana sudėtinga, nes čia vyrauja privatusis sektorius, kuriame dauguma vadybininkų pirmiausia siekia pelno savo bendrovėms ir nejaučia jokios pagarbos etikos ir moralės principams, kartu jie trukdo ir profesinėms sąjungoms, siekiančioms apsaugoti darbuotojus ir dalyvauti derybose dėl darbo užmokesčio. Todėl nevienodo apmokėjimo problema yra silpnųjų diskriminavimo įrankis.
Mums nereikia dėstytojų ir ekspertų, kad suprastume, jog diskriminacija atsirado dėl kairiosios materialistinės ideologijos, etikos principų nesilaikymo, asmenų išmanymo trūkumo, egoizmo, godumo, naudojimosi silpnaisiais ir neturtingaisiais, ir tai pastebima ne tik dėl darbo užmokesčio, bet ir stebint plintančią praktiką Europos Sąjungoje, kuri persimeta net į neturtingiausias ir silpniausias valstybes, diskriminuojant katalikus ir asmenis, kurių įsitikinimai skiriasi nuo politinio korektiškumo primestų nuostatų.
Gabriele Stauner
(DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, tai, kad moterims vis dar mokama mažiau negu vyrams už tą patį darbą, yra liūdinantis dalykas mūsų Europos ekonominėje bendrijoje.
Iš tikrųjų ganėtinai nesuvokiama, nes teisės aktai yra visiškai aiškūs. Nuo Bendrijos įkūrimo 1957 m., kaip jau kelis kartus sakyta, šis principas buvo įtrauktas į Romos sutartis kaip tiesiogiai taikoma teisė. Kitaip tariant, bet kuri moteris galėtų tiesiogiai kreiptis į Europos Teisingumo Teismą, kad įgyvendintų šią teisę: Europos Sąjunga nesuteikia jokios stipresnės teisinės apsaugos. Vis dėlto mums nepavyko laikytis šio principo maždaug 20 %. Todėl labai svarbu - kaip Komisija čia siūlo - įgyvendinti šį principą taikant antrinius teisės aktus.
Be to, ši situacija dar kartą mums rodo, kad yra skirtumas tarp teisinio ir tikrojo gyvenimo. Žmonės, kurie priklauso nuo savo darbo ir atlyginimo - daugelis iš jų yra moterys - dažnai tiesiog nedrįsta reikalauti, kad būtų atsižvelgiama į jų pagrindines teises, nes bijo būti atleisti iš darbo. Todėl negalime tiesiog dar kartą reikalauti atsakomybės iš bendrovių, remiantis tuo, kad padorumas reikalauja nesielgti su moterimis blogiau negu vyrais, nustatant jų darbo užmokestį. Tačiau kas neišgirs, turės tai pajausti. Todėl pasisakau už griežtas ir nuoseklias sankcijas tiems, kurie laužo įstatymus. Valstybės narės turi pareigą pagaliau rimtai tai įvertinti, nustatyti šį principą pažeidžiančias bendroves ir jas nubausti, pavyzdžiui, taikant viešųjų pirkimų įstatymą.
Turiu vieną mažą kritinę pastabą Komisijai: tikėtina, kad procesas šiuo atveju buvo blogai kontroliuojamas, nes jūs per daug dėmesio skyrėte verslui. Sveikinu E. Bauer dėl pranešimo.
Teresa Riera Madurell
(ES) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, aš taip pat norėčiau pasveikinti pranešėją dėl jos darbo. Tai labai tinkamas pranešimas, atsižvelgiant į tai, kad darbo užmokesčio skirtumai Europos Sąjungoje yra tikrovė, kurią reikia panaikinti. Nepriimtina, kad moterys uždirba 15 % mažiau negu vyrai ir kad privačiajame sektoriuje šis skirtumas gali siekti 25 %.
Su šiais darbo užmokesčio skirtumais sudėtinga kovoti, nes jie kyla dėl netiesioginės diskriminacijos: labiausiai rizikingus darbus ir ne visos darbo dienos darbus dažniausiai atlieka moterys.
Ką turėtume daryti? Iš esmės turime skatinti lygių galimybių politiką, skirtą suderinti darbo ir šeimos gyvenimą, taip pat politiką, skirtą mažinti mažiausiai apmokamų darbo vietų skaičių ir didinti užmokestį šiose darbo vietose, nes jose daugiausia dirba moterys.
Todėl iš pranešimo rekomendacijų - jos visos labai svarbios - norėčiau pabrėžti rekomendaciją, kurioje siūloma taisyti Direktyvą dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo, įtraukiant į ją nuorodą dėl užmokesčio skirtumų, taip pat rekomendaciją, kurioje siūloma keisti pagrindų susitarimą dėl darbo ne visą darbo dieną, nes čia skirtumai yra didžiausi.
Marco Cappato
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau pasakyti Komisijos nariui V. Špidlai, kad jei, atsižvelgdami į puikius pasiūlymus E. Bauer pranešime, galėtume priimti teisės aktą Europos Sąjungos lygmeniu prieš diskriminaciją dėl darbo užmokesčio, tai manau, kad būtų teisinga įtraukti ir diskriminaciją, susijusią su pensijomis. Nors tai gali būti subtilesnir netiesiogindiskriminacijos forma, ji ypač nemaloni tokioje šalyje kaip Italija.
Tai taip pat susiję su diskriminacija dėl pensinio amžiaus - problema, kurią Europos Komisija jau svarstir kurią, manau, reikia pripažinti. 2004 m. Europos Komisija pabrėžItalijos Vyriausybei, kad nepriimtina nustatyti skirtingą pensinį amžių: 60 moterims ir 65 vyrams, kas galima laikyti įprastiniu dalyku. Kaip radikalai, mes kartu su Emma Bonino visaip siekėme vyriausybei, opozicijai ir partijoms pareikšti visuomenės nuomonę, kad šią struktūrą reikia naikinti. To nebuvo padaryta.
Europos Komisijos dėka lapkričio 13 d. Teisingumo Teismas pagaliau nusprendė, kad ši diskriminacija yra neteisėta ir pažeidžia sutartis ir Bendrijos teisę. Svarbiausias dalykas yra loginseka, kurios laikėsi Italija, gindama šią diskriminaciją. Italija tvirtino, kad ši sistema buvo pagrįsta turint tikslą pašalinti egzistuojančią socialinę ir kultūrinę moterų diskriminaciją, kitaip tariant, diskriminacija darbo rinkoje tikrai egzistuoja. Siekiant panaikinti šią diskriminacijos formą, buvo sukurta kita, verčiant moteris pasitraukti iš darbo anksčiau nei vyrus. Mano nuomone, ši priemontaip pat reikalauja įsikišimo, nes ją galima būtų pašalinti Europos lygmeniu.
Eva-Britt Svensson
(SV) Gerb. pirmininke, pirmiausia noriu padėkoti E. Bauer už svarbų ir konstruktyvų pranešimą, kurį visiškai palaikau. Antra, kolega Parlamento narys neseniai pavadino moteris silpnomis. Norėčiau pasakyti, kad moterys nėra silpnos. Tačiau visuomenės patriarchalinstruktūra padaro moteris silpnas.
Europos Sąjungos Vienodo darbo užmokesčio direktyva veikia jau 30 metų. Nepaisant to, moterys vis dar nėra tiek vertos kiek vyrai - ar tai būtų darbo užmokestis, ar įtaka - ir visuomenėje, ir darbovietėse. Neatsižvelgiant į tai, kad moterys paprastai turi aukštąjį išsilavinimą, jos uždirba vidutiniškai 15 % mažiau negu vyrai už tą patį ar panašų darbą. Taigi aišku, kad dabartinės teisėkūros gerinimo nepakaks, kad išspręstume diskriminaciją dėl darbo užmokesčio. Moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumai galų gale dar kartą parodo moterų diskriminaciją įvairiose srityse. Nepakanka, kad gauname mažesnį užmokestį už vienodą darbą - taip pat labai dažnai esame priverstos dirbti neįprastą darbą ar darbą ne visą darbo dieną ir taip toliau. Ši diskriminacija dėl darbo užmokesčio dažnai neapleidžia moterų visą gyvenimą, nes jos dažnai taip pat turi blogesnes pensijų sąlygas ir blogiau gyvena senatvėje.
Jau laikas mums imtis veiksmų kartu, kad sustabdytume šią moterų diskriminaciją.
Godfrey Bloom
Gerb. pirmininke, deja, dauguma politikų iš esmės nesupranta priežasčių, kodėl esama skirtumo tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio. Pagrindinprielaida, nors ji klaidinga, yra ta, kad užimtumą lemia paklausa, o darbo vietas tvarko darbdavys. Taip nėra. Teigiant, kad visoms moterims reikia mokėti tiek pat kiek vyrams už panašų darbą, visiškai praleidžiamas esminis dalykas, kad joks asmuo nėra ekonominis vienetas.
Nepaisant pernelyg gausių darbo įstatymų, kurios paprastai rengia žmonės beveik ar visai neturėdami verslo patirties, užmokesčio skirtumas ir toliau išlieka dėl vienos paprastos priežasties: užimtumas yra susijęs su paklausa ir pasiūla; jis susijęs su gyvensenos pasirinkimais; jis dažnai grindžiamas prioritetais, ankstyvo išėjimo į pensiją tikslais, noru gyventi tam tikrose šalies ar miesto dalyse, hobių ar sporto pomėgiais arba panašiais dalykais. Darbdavys ir darbuotojas sudaro abipusį sandorį tokiu pat būdu kaip pirkėjas ir bet kokios prekės pardavėjas.
Jungtinės Karalystės lygybės ir žmogaus teisių komisija samdo kur kas daugiau moterų negu vyrų, bet vyrų vidutinis darbo užmokestis yra aukštesnis negu moterų. Sutinku, kad ankstesni teisės aktai turėjo ribotą poveikį šiai dinamikai. Taip, jūs taip pat galėtumėte priimti teisės aktą prieš ...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Zita Pleštinská
- (SK) Dėkoju, gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary. Džiaugiuosi, kad pirmininkaujate šioms "moterų" diskusijoms.
Aukštai vertinu pranešėjos, Editos Bauer, pastangas ieškant subalansuoto metodo formuluojant rekomendacijas Komisijai ir gerinant Europos Sąjungos teisės aktų struktūrą, ypač jų veiksmingą įgyvendinimą.
Dėl įvairių perkėlimų, įgyvendinimų ir interpretacijų tarpvalstybiniu lygiu direktyvoje, pagal kurią nustatomas principas dėl vienodo darbo užmokesčio vyrams ir moterims, nesugebėta pašalinti užmokesčio skirtumų dėl lyties, o šis skirtumas labiausiai susijęs su profesinės segregacijos lygmenimis.
Labai vertinu tai, kad pranešėja savo pranešime pasakė, kad dėl motinystės moterys neturi patekti į nepalankią padėtį, nusprendusios laikinai nutraukti profesinę karjerą, kad galėtų prižiūrėti savo vaikus. Visose valstybėse narėse tėvai turi bent minimalų vienerių metų laikotarpį po vaiko gimimo gauti tokią paramą, kad jų grynosios pajamos prilygtų pajamoms iki motinystės ar tėvystės atostogų pradžios, ir tuo pačiu metu šios priemonės turi būti susietos su užmokesčio sistema, pagal kurią, nustatant darbo užmokestį, būtų atsižvelgiama į išdirbtų metų skaičių. Motinystturi atnešti moterims pranašumų, o ne nuostolių.
Švietimas taip pat svarbus, nes jis gali padėti šalinti lyčių stereotipus ir gerinti apmokėjimą esant mažai mokamoms darbo vietoms ar pareigoms tose srityse, kuriose dirba moterys.
Valstybės narės turi įgyvendinti nuoseklią informacijos kampaniją, skirtą didinti darbdavių ir darbuotojų informuotumą apie esamus ar galimus užmokesčio skirtumus Europos Sąjungos darbo rinkoje. Kartu jie turi būti informuojami apie būtinas priemones, kurios buvo priimtos, siekiant užtikrinti, kad darbdaviai būtų baudžiami už tai, kad pažeidvienodo darbo užmokesčio už vienodą darbą principą.
Remiantis Europos Parlamento rekomendacija šiame pranešime, dėl kurio sveikinu pranešėją Editą Bauer, manau, kad Europos Komisija, bendradarbiaudama su Europos Parlamentu ir valstybėmis narėmis, parengs teisės aktus, iš tikrųjų užtikrinsiančius vienodą darbo užmokestį vyrams ir moterims.
Gabriela Creţu
(RO) Gerb. kolegos, Parlamento nariai, šis pranešimas galbūt pats svarbiausias dokumentas, kurį esame parengę dėl užmokesčio skirtumo. Kalbant konkrečiau, šiame pranešime esanti rekomendacija yra žingsnis į priekį galutinai įgyvendinant vienodo darbo užmokesčio už vienodos vertės darbą principą. Turiu pasveikinti prisidėjusius prie pranešimo. Iki šiol darbas buvo vertinamas pagal tradiciją ir gebėjimą derėtis. Kai kalbu apie derėjimąsi, galvoju apie galingų profesinių sąjungų, gebančių priversti vyriausybes ir darbdavius nustatyti deramą darbo užmokestį, dalyvavimą. Abu šie kriterijai nustūmmoteris į nepalankią padėtį.
Mums reikia nešališkos sistemos darbui įvertinti ir naujo būdo profesijoms klasifikuoti. Raginame valstybes nares ir Komisiją pagaliau priimti konkrečias priemones dėl lyčių lygybės. Tikimės, kad šio mėnesio pabaigoje Paryžiuje jie tai padarys viešai palaikydami straipsnį, kuris yra palankiausias moterims Europoje. Tačiau neturėkime jokių iliuzijų. Net kai bus išrasta ir įgyvendinta nauja sistema, ji siesis tiktai su apmokamu darbu. Namuose ir šešėlinėje ekonomikoje atliekamas darbas ir toliau bus atliekamas, ir jį dažniausiai darys moterys, ir ten nebus kalbama apie jokį užmokesčio vyrams ir moterims skirtumą, nes už šį darbą jos net negauna atlyginimo.
Věra Flasarová
- (CS) Gerb. Komisijos nary, ponai ir ponios, manau, kad Editos Bauer pranešimas yra labai sėkmingas. Moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumai yra viena iš sunkiausiai panaikinamų moterų diskriminacijos formų. Kaip sakE. Bauer, trūksta patikimos statistikos apie darbo vietas tiek valstybių narių, tiek Europos Sąjungos lygmeniu. Aš atkreipiau dėmesį į šią problemą daugelyje knygų ir straipsnių, kuriuos paskelbiau per pastaruosius metus. Mažesnis užmokestis moterims, atliekančioms tą patį darbą ir turinčioms tą pačią kvalifikaciją bei pasižyminčioms tokia pat darbo kokybe ir našumu, deja, yra lemiamas gilaus stereotipinio vaidmens suvokimo apie tai, kas turi būti šeimos maitintojas.
Ši pareiga yra tradiciškai priskirta vyrams ir iki šiol visa darbo struktūra ir privačiajame, ir viešajame sektoriuje su tuo daugmaž taikstėsi. Nuo seno giliai įsišaknijęs vaizdinys, kad vyras iš savo darbo užmokesčio turi išlaikyti ne tik save, bet ir šeimą, o moters užmokestis yra tiesiog tam tikras papildomas priedas prie šeimos biudžeto.
Nors tai gali atrodyti neįtikėtina, bet ši iliuzija taip tvirtai įsišaknijusi, kad net ir įgyvendinę lygias teises darbo vietoje, negalime manyti, kad pasikeis kultūra, todėl, deja, turime ieškoti būdų, kaip įgyvendinti lygybę per teisės aktus. Todėl itin pasisakau už mintį, kad reikia išplėsti Direktyvos 2006/54 29 straipsnį, siekiant , kad į jį būtų įtrauktos tikslios lygybės principų taikymo instrukcijos.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, E. Bauer pranešimui nereikia jokio papildomo mūsų komentaro, kad parodytume kelią, kuriuo reikia eiti, siekiant panaikinti reiškinį, dėl kurio visuomenei turi būti gėda ir kuris lemia neteisingumo ciklą, kai vaikai šeimoje mato motiną, atliekančią tą patį darbą kaip ir jų tėvas, bet gaunančią mažiau, o kolegės mato savo kolegas dirbančius kaip ir jos, bet gaunančius daugiau.
Visuomentoleruoja šį reiškinį ir jį kartoja, nes moterys neturi, bet būtinai privalo turėti teisėkūros priemones, leidžiančias joms pataisyti padėtį, kai to reikia, o valstybės institucijos turi nustatyti reikiamas priemones, pagal kurias būtų atsižvelgiama į šeimos gyvenimui skirtus laikotarpius, nedarbo laikotarpius ir ligos laikotarpius ir būtų nustatomas teisingas apmokėjimas, kad būtų išmokama kompensacija už moterų gautą mažesnį atlygį už darbą, o tai būtų galima įvertinti ne tik pagal darbe praleistą laiką, bet pagal kokybę ir taikant papildomus kriterijus, pagal kuriuos būtų nustatomas moterų indėlis į darbą.
Kartoju, gerb. Komisijos nary, M. Cappato raginimą, kad peržiūrėtumėte savo, kaip Komisijos, poziciją dėl ginčo, kuris vyko kai kuriose valstybėse narėse dėl pensinio amžiaus vyrams ir moterims, ir dėl šalies, kurioje vyko šis ginčas, vėliau perkeltas į Europos Teisingumo Teismą. Šie ginčai buvo korekciniai ginčai, liečiantys visas moteris, nepriklausomai nuo to, ar jos buvo motinos, ar ne, ir, žinoma, ypač motinas, kad būtų atsižvelgiama į visą darbo laiką, tuo labiau, kad jūs pasisakote už tai, kad apskaičiuojant darbe praleistą laiką būtų atsižvelgiama į visą gyvenimo ciklą.
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Pone pirmininke, Europos Sąjungoje moterys uždirba vidutiniškai 15-25 proc. mažiau nei vyrai. Be to, darbo užmokesčio sistema, kurioje, nustatantdarbo užmokestį, atsižvelgiama į darbo stažą, nepalanki moterims, nes jos dažnai turi nutraukti savo karjerą dėl šeimos aplinkybių. Dėl vaikų auginimo, darbo keitimo arba trumpesnio darbo laiko moterys tarsi nuolat vėluoja. Vyrų ir moterų vienodo darbo užmokesčio koncepcijos negali iškreipti stereotipiškas požiūris į lyčių ir socialinius vaidmenis, kuris anksčiau dardidelį poveikį renkantis profesiją ir išsilavinimą, nes motinystės atostogos ar karjeros nutraukimas dėl šeimyninių priežasčių negali tapti moterų diskriminavimo darbo rinkoje priežastimi.
Direktyva dėl vyrų ir moterų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į vyrus ir moteris užimtumo bei profesinės veiklos srityje yra neatšaukiama acquis communautaire dalis, ir valstybės narės privalo ją įgyvendinti kiek galima skubiau. Tikslas sumažinti darbo užmokesčio skirtumą turi būti iki galo įgyvendintas užimtumą reglamentuojančiuose teisės aktuose, o reguliarus vienodo darbo užmokesčio auditas ir sankcijų grėsmturėtų padaryti galą bet kokiai diskriminacijai, ypač dėl lyties.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Pone pirmininke, dėkoju E. Bauer už puikų pranešimą. Sunku patikėti, kad šiandien mes diskutuojame tuo pačiu klausimu nuo 1957 m. ne mažiau, nors vienodas požiūris į vyrus ir moteris, vienodas vyrų ir moterų darbo užmokestis buvo patvirtinti sutartyse. Jau 30 metų turime Europos taisykles ir teisę. Turime Europos Komisijos 2006-2010 m. planą, o vienas iš pagrindinių tikslų, išdėstytų Lisabonos strategijoje, yra moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumo sumažinimas.
Nepaisant to, šis skirtumas nemažėja. Tiesą sakant, šį šeštadienį dienraštyje "The Times" skaičiau, kad Jungtinėje Karalystėje vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas padidėjo iki 21,7 proc. privačiame sektoriuje ir iki 13,8 proc. viešajame. Nėra jokių gerėjimo požymių nei, pavyzdžiui, mano šalyje, nei kitose valstybėse narėse. Pasaulio ekonomikos forume perskaitytas pranešimas apie lyčių padėtį Nyderlanduose parodė, kad Nyderlandai atsidūrnet 88 vienodo darbo užmokesčio už vienodą darbą sąrašo vietoje.
Tai reikalauja imtis veiksmų. Penktadienį Prancūzijos, Čekijos Respublikos ir Švedijos ministrai patvirtino veiksmų planą. Tačiau kiek dar veiksmų planų prireiks? E. Bauer savo siūlomoje rezoliucijoje pateikia daugybę rekomendacijų. Rezoliucija puiki, tačiau, mano manymu, yra du prioritetai. Visų pirma privalome užtikrinti, kad vertinama bus vienodai, o šiuo atžvilgiu (dėl vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo, kuriuo remiasi visos mūsų socialinės apsaugos sistemos) taikoma priežiūra bus griežtesnė. Antra (tikrai manau, kad į tai reikėtų atkreipti dėmesį) egzistuoja vyrų ir moterų pensijų skirtumas. Mūsų visuomensensta ir jei moterys negaus pensijos, pateksime į dar liūdnesnę padėtį. Į tai turėtume atkreipti dėmesį ateityje.
Marusya Ivanova Lyubcheva
-(BG) Aš palankiai vertinu diskusiją dėl šio pranešimo. Tai, kad egzistuoja vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas, nepriimtina. Vis dėlto diskutuodami neturėtume apsiriboti vienodu darbo užmokesčiu už vienodą darbą. Reikėtų žvelgti plačiau. Individualus darbo pobūdis remiasi visa veikla ir svarbu rasti objektyvų jo vertinimo būdą, nustatant aiškias taisykles, kriterijus ir rodiklius, kurie leistų pasiekti didesnį objektyvumą, o taikant aiškias teisines priemones panaikinti diskriminaciją. Svarbi priemonyra profesijų ir darbo vietų vertinimas. Tai, kad kai kurios profesijos yra mažai mokamos, daro jas ne tokias patrauklias, taigi jos atitenka moterims, nes vyrai tokių profesijų paprastai kratosi. Padėties taisymas turėtų teigiamą poveikį moterų ekonominės nepriklausomybės gerėjimui. Nepriimtina, kad, pavyzdžiui, slaugytojų ir mokytojų teikiamos paslaugos yra mažai apmokamos, kadangi tai visiškai neatitinka jų svarbos visuomenės požiūriu. Šioje srityje Komisija ir valstybės narės taip pat turėtų prisiimti įsipareigojimus.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Ponios ir ponai. Norėčiau pradėti nuo to, kad tai, jog moterys uždirba vidutiniškai 15 proc., o privačiame sektoriuje net 25 proc. mažiau nei vyrai, laikau visiškai nepriimtinu dalyku. Šiuo atžvilgiu norėčiau pasakyti, kad mano šalyje, Slovėnijoje, moterys neatsilieka nuo vyrų išsilavinimo srityje, todėl būtina imtis veiksmų. Daugelis žmonių turbūt klausia, kodėl būtina imtis veiksmų Europos lygmeniu ir kodėl problemos sprendimo negalima palikti kiekvienai valstybei narei atskirai? Viena iš priežasčių yra ta, kad per daug ilgai užtruko šio atotrūkio mažinimas, o antra, daugelyje valstybių narių pernelyg mažai moterų įtraukta į politiką, todėl šiai su lytimi susijusiai problemai tenka per mažai dėmesio.
Mažuma gali patikimu būdu iškelti savo problemą tik tuo atveju, jeigu tam tikroje institucijoje (pvz., parlamente) ji turi mažiausiai 30 proc. visų postų. Europoje yra daugybšalių, kuriose moterys neatstovauja 30 proc. politikų. Valstybių narių vyriausybes sudaro vidutiniškai mažiau nei 30 proc. moterų. Europos Parlamente moterys turi 31 proc. visų vietų, tai truputį daugiau nei kritinis kiekis, būtinas norint veiksmingai išryškinti su lytimi susijusias problemas. Taigi pradėti veikti reikėtų būtent nuo to.
Kitas klausimas, kurį sau užduodu, ar pasiūlytos priemonės nėra pernelyg revoliucingos ir ar jos nepažeidžia subsidiarumo principo? Šioje vietoje aš sutinku su pranešėja, teigiančia, kad teisinsistema nėra pakankamai veiksminga ir kad ji galėtų ir turėtų būti stiprinama. Mūsų pasiūlymai turi būti drąsūs ir parodyti tinkamą išeities tašką kuriant tikrą politiką. Aš palaikau pranešėjos pasiūlymą, kad Komisija, atsižvelgdama į dabartinę teisę, susijusią su vienodu vyrų ir moterų darbo užmokesčiu, ne vėliau kaip iki kitų metų gruodžio 31 d. turėtų parengti naują pasiūlymą dėl teisės akto ir palankiai vertinu taip puikiai parengtą pranešimą.
Iratxe García Pérez
(ES) Pone pirmininke, prieš du mėnesius šiuose Rūmuose mes diskutavome dėl metinio pranešimo apie vyrų ir moterų lygybę. Dėl vieno iš didžiausią susirūpinimą keliančių aspektų, kurį aptarėme anuometinėje diskusijoje, vėl diskutuojame šiandien - tai skirtingas vyrų ir moterų darbo užmokestis.
Susirūpinimą kelia tai, kad nuo 2003 m. mums nepavyko sumažinti šio 15 proc. darbo užmokesčio skirtumo. Tai reiškia, kad moterys turi dirbti 52 dienom per metus ilgiau, kad uždirbtų tą patį atlyginimą.
Tai visiškai nepriimtina padėtis Europos Sąjungoje, todėl privalome neabejodami sugriežtinti teisės aktus ir susitarimus su darbdaviais, kad šis darbo užmokesčio skirtumas būtų panaikintas.
Vis dėlto mes greitai svarstysime kitą diskutuotiną klausimą, susijusį su vyrų ir moterų lygybe. Kitą mėnesį diskutuosime dėl Darbo laiko direktyvos, kuri taip pat gali pasirodyti kelianti nerimą dėl moters šeimos ir darbo vaidmenų derinimo. Tai, be abejo, labai opi su darbu susijusi tema. Taigi laukiama mūsų nuomonės ir šiuo klausimu.
Rumiana Jeleva
(BG) Dėkoju Editai Bauer už puikų darbą teikiant rekomendacijas dėl vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio. Žinau, kad ji įdėjo labai daug pastangų rengdama dokumentą, kuriame kiek įmanoma labiau atsižvelgiama į realią padėtį, ir tikiuosi, kad jame pateiktos rekomendacijos bus įgyvendintos praktikoje.
Mano šalyje Bulgarijoje vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas siekia 25-30 proc., ir nors bendra padėtis Europos Sąjungoje geresnė, akivaizdu, kad moterims už darbą mokama mažiau, nei vyrams. Kodėl taip yra? Vienas iš veiksnių yra tam tikrų profesijų, kurias dažniausiai renkasi moterys, darbo užmokesčio sistema. Kita priežastis yra ta, kad niekas nesijaučia atsakingas dėl tokios padėties, todėl niekas nesiima spręsti problemos. Šiuolaikiniai giliai įsišakniję stereotipai ir išankstiniai nusistatymai dėl darbo pasiskirstymo tarp lyčių ne tik trukdo spręsti problemas, bet taip pat yra dažnai taikomi kaip pasiteisinimas dėl problemų ignoravimo.
Ką galime padaryti dėl tokios padėties? Pirmiausia, kaip teigiama ataskaitoje, privaloma sąlyga yra valstybių narių taikymas dabartinių teisės aktų. Valstybinpolitika privalo skatinti lygių teisių ir vienodo darbo užmokesčio įgyvendinimą. Antra, skaidrumas vertinant darbą ir nustatant darbo užmokesčio įkainius turi tapti vientisu, o ne formaliu darbo įmonėse aspektu. Galiausiai vidaus dialogo ir gerų vadovybės ir darbo jėgos ryšių, ypač mažosiose ir vidutinėse įmonėse, skatinimas turi tapti kiekvienos atskiros Europos visuomenės ir pačios Europos apskritai tikrai naujos kultūros dalimi.
Norėčiau dar kartą padėkoti E. Bauer už meistriškai parengtą pranešimą apie problemas ir jų sprendimo būdus. Dėkoju už dėmesį.
Mairead McGuinness
Pone pirmininke, norėčiau padėkoti už šią diskusiją. Taip pat norėčiau iškelti vieną klausimą, į kurį galbūt galėtų atsakyti Komisija. Mes kalbame apie vienodą užmokestį už vienodą darbą ir visi trokštame, kad tai taptų tikrove. Ką Komisija mano apie dabartinę padėtį dėl užimtumo? Man kelia susirūpinimą tai, kad, Europos Sąjungoje prarandant tiek daug darbo vietų, ši problema dar labiau gilės, o ne mažės, kadangi žmonės nori uždirbti pinigų, nesvarbu, kad mažiau, nei iš tiesų yra verti. Norėčiau, kad šią problemą pakomentuotų Komisija.
Taip pat norėčiau iškelti klausimą dėl diskriminacijos, kuri, be abejonės, egzistuoja tarp vyrų ir moterų: viešajame ir privačiajame sektoriuose jiems taikomos labai skirtingos sąlygos. Jie naudojasi skirtingomis teisėmis į pensiją ir socialinę apsaugą, o kartais nelygybveši ne tik lyties pagrindu, nors aš suprantu, kad šis pranešimas yra apie lytis, ir, savaime suprantama, man kelia susirūpinimą tai, kad esant dabartinei padėčiai ši problema greičiau pasunkės, nei palengvės.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Pone pirmininke, komisare, tarp vyrų ir moterų už tą patį darbą gaunamo užmokesčio egzistuoja 15 proc. skirtumas. Vadybos srityje moterys uždirba iki 20 proc. mažiau nei vyrai, o jeigu jos dirba vadybininkėmis MVĮ, tai net iki 30 proc. mažiau.
Pramonės srityje 28 proc. moterų tyrinėtojų turi daugiau nei vieną vaiką, o pramonės darbininkių tokių moterų yra 34 proc.
Komisare, tuo metu, kai moterys išeina motinystės atostogų, vidutinmetinnorma, pagal kurią skaičiuojama atostogų pašalpa, nukenčia finansiškai, nors šis laikotarpis svarbus socialinės gerovės požiūriu. Moterų negalima bausti už tai, kad jos gimdo vaikus ir jais rūpinasi pirmaisiais jų gyvenimo mėnesiais.
Taip pat manau, kad motinystės pašalpa turi būti mokama ne tik toms motinoms, kurios 12 mėnesių iki gimdymo dirbo. Nemanau, kad vaikas kaltas dėl to, kad jo motina dirbo ar nedirbo tuo laikotarpiu. Aš manau, kad svarbiausia, jog vaikai nebūtų diskriminuojami nuo pat gimimo.
DanutBudreikait
(LT) Europos Bendrijoje dar 1974 m. buvo priimti dokumentai, įpareigojantys valstybes nares už vienodą darbą vyrams ir moterims mokėti vienodą darbo užmokestį. Tačiau praėjus daugiau kaip 30 metų padėtis nepasikeitė. Maža to, mano šalis, Lietuva, pradėjo pensijų sistemos reformą. Dalis darbuotojų į valstybinį pensijų fondą sumokėtų lėšų pervedama į privačius pensijų kaupimo fondus. Po kelerių metų paaiškėjo, kad vienodams anuitetams gauti iš šių fondų moterys turi sumokėti 35 proc. daugiau įmokų nei vyrai, nes jos, matote, ilgiau gyvena. Be to, pasitraukti iš šių fondų, kaip iš vergovės, neįmanoma. Tai jau yra žmogaus teisių ir laisvo pasirinkimo pažeidimas. Be Lietuvos, lyčių lentelę taiko tiktai Bulgarija.
Kviečiu Komisiją išnagrinėti tokius atvejus, imtis iniciatyvos ir pasiūlyti sprendimus.
Zuzana Roithová
- (CS) Komisare, ponios ir ponai, tai, kad moterys Europos Sąjungoje turi dirbti beveik dviem mėnesiais ilgiau, kad uždirbtų tiek pat kiek vyrai, yra ne tik nerimą keliantis reiškinys. Šiuo atžvilgiu Europa panaši į mirštančią, nes viskas, ką mes galime padaryti, tai konstatuoti, kad moterų ir šeimų su vaikais diskriminacija darbo užmokesčio atžvilgiu toliau siekia iki 25 proc., nepaisant to, kad moterys aplenkvyrus išsilavinimo srityje (atitinkamai 60 proc. moterų ir 40 proc. vyrų). E. Bauer pastebėjo, kad vadinamosiose vyriškose profesijose moterų darbas be jokios pagrįstos priežasties kaip įprasta nepakankamai įvertinamas. Tačiau jei priežastis yra stažo trūkumas, nes moterys tą laiką paaukojo šeimai, tuo reikia rimtai susirūpinti. Šeima negali būti kliūtis.
E. Bauer kalba jaudinanti, o jos argumentai dėl antidiskriminacinių teisės aktų persvarstymo skamba įtikinamai. Aš taip pat palaikau pasiūlymą, kad leidimas dalyvauti viešuosiuose konkursuose ir iš ES fondų finansuojamuose projektuose būtų susietas su sąlyga, jog dalyvauti norinti įmonturi įrodyti, kad jos darbo užmokesčio politika yra nediskriminacinė. Manau, kad tik tokiu būdu galima pakeisti darbuotojų lyčių stereotipus, ypač privačiajame sektoriuje. Norėčiau padėkoti pranešėjai už labai profesionalų pranešimą.
Bogusław Liberadzki
(PL) Pone pirmininke, nieko keisto, kad, diskutuojant šiuo svarbiu klausimu, tik du vyrai pareišksavo nuomonę. G. Bloomo pasisakymas buvo toks vyriškas, kad buvo sunku sutikti su jo nuomone.
Vis dėlto mes svarstome labai svarbų pranešimą. Mes svarstome pranešimą, kuriame išdėstyta, kad darbas yra didelvertybir už jį turi būti tinkamai atlyginama, o darbo užmokestis turi būti diferencijuojamas remiantis tokiais kriterijais, kaip darbo pobūdis, našumas, galimybkurti pridėtinę vertę, o ne lyties kriterijumi. Tačiau valstybėse narėse juntami pokyčiai. Leiskite pateikti savo šalies pavyzdį: mes tik visai neseniai įdiegėme lyčių lygybės principą, kuris leidžia tėvui taip pat išeiti tėvystės atostogų. Tai rodo, kad veikiame vieningai ir einame teisingu keliu.
Ewa Tomaszewska
(PL) Pone pirmininke, moterys už tą patį darbą negauna tokio paties darbo užmokesčio. Tačiau jų darbo užmokestis mažesnis dar ir todėl, kad jos dirba mažiau apmokamuose sektoriuose ir atlieka žemesnės kvalifikacijos reikalaujančius darbus. Nevienodas darbo užmokestis taip pat lemia nevienodą socialinį aprūpinimą, ypač kalbant apie pensijas. Viena vertus, moterys gauna mažesnį darbo užmokestį už tą patį darbą, kita vertus jų darbo stažas yra trumpesnis dėl motinystės atostogų - šios dvi priežastys lemia pensinį amžių pasiekusių moterų skurdą. Taigi dėl nevienodo darbo užmokesčio moterys nukenčia du kartus.
Norėčiau priminti, kad įstatymai paprastai draudžia diskriminaciją, tuo tarpu praktika rodo, kad diskriminuojama nuolat. Taigi pagrindinis klausimas yra teisės įgyvendinimas praktikoje.
Zbigniew Zaleski
(PL) Nėra jokių priežasčių diskriminuoti moteris šiuo atžvilgiu, tai nediskutuotinas klausimas. Trys trumpi klausimai: ekonomine prasme darbo užmokestis turėtų atitikti darbo rezultatus pagal suteiktas paslaugas, neatsižvelgiant į tai, kas jį atliko. Antra, patinka mums tai ar ne, tačiau Europa sensta. Galbūt mums derėtų apsvarstyti premijos galimybę moterims, kurios atlieka tą patį darbą, kaip ir vyrai, tačiau tuo pat metu nusprendžia susilaukti vaikų ir juos užauginti, taigi prisideda prie gyventojų skaičiaus palaikymo. Trečia, geras šios srities pavyzdys yra akademinės įstaigos (arba bent jau tos, kurias aš žinau), kuriose suteikiamos vienodos galimybės, o darbo užmokestis priklauso paprasčiausiai nuo rezultatų. Galbūt šis modelis galėtų būti taikomas ir kituose sektoriuose.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Pone pirmininke, norėčiau prisidėti prie tų pasisakiusių vyrų, kurių, deja, šiandienos diskusijoje yra mažai ir kurie pripažįsta, kad vieša diskusija ir tokio svarbaus klausimo, kaip vienodas vyrų ir moterų darbo užmokestis, įtraukimas į politinę darbotvarkę yra viena svarbiausių Europos teisės aktais užtikrinamų teisių.
Kaip ir kiti, galiu pasakyti, kad nepritariu tam, kad darbo užmokesčio dydis priklausytų nuo lyties. Jis gali priklausyti nuo išsilavinimo ir patirties, tačiau ne nuo lyties. Man susidaro įspūdis, kad šios srities nacionaliniai ir ES teisės aktai yra pakankamai, o daugeliu atvejų net labai gerai parengti, tačiau man susirūpinimą kelia tai, kad jie nėra vykdomi, neįgyvendinami praktikoje dėl to, kad tiesiog neįprasta tai daryti. Europos Teisingumo Teismas ne vieną sykį kartojo, kad teisės aktai nevykdomi. Taigi reikėtų ne kurti daugiau įstatymų, bet užtikrinti, kad būtų vykdomi jau priimti.
Astrid Lulling
- (FR) Pone pirmininke, šiuose Rūmuose smerkiamą darbo užmokesčio skirtumą ypač sunku suprasti todėl, kad visose valstybėse narėse šiuolaikinės jaunos moterys mokykloje mokosi geriau nei vyrai, ir daugiau jų įgyja išsilavinimą.
Kaip ir kiti kalbėjusieji, norėčiau pasakyti, kad nuo 1975 m., ypač nuo 2006 m., turime solidžią teisės aktų bazę, kuria remdamasi aš 1975-1980 m. skatinau savo šalies moteris, kurios buvo diskriminuojamas, pradėti teismo procesus prieš savo darbdavius, ypač viešojo sektoriaus. Joms buvo išmokėta šimtai milijonų Liuksemburgo frankų (anuometinės valiutos).
Taigi visų pirma turime išnaudoti turimą solidžią teisinę bazę, net jeigu tai reikštų teisės aktų gerinimą pagal puikias mūsų pranešėjų rekomendacijas.
Vladimír Špidla
Ponios ir ponai, norėčiau padėkoti už diskusiją, kurioje sprendžiamas klausimas yra paprasčiausiai nepriimtinas. Nėra jokių tikrų ar pateisinamų priežasčių, dėl kurių tokia moterų padėtis, kai jos vidutiniškai uždirba mažiau, nei vyrai, galėtų išlikti toliau. Diskutuodami jūs palietėte pačius įvairiausius požiūrius ir klausimus, susijusius su darbo užmokesčio skirtumu, ir aš manau, kad nuo pat pradžių buvo aišku, jog šis klausimas labai sudėtingas.
Norėčiau pasakyti, kad šis klausimas įtrauktas į Europos politinę darbotvarkę todėl, kad Komisija atkreipį jį dėmesį keliuose savo dokumentuose, be to, Komisija rengia galimą dabartinių teisės aktų apžvalgą ir, savaime suprantama, dėl to, kad Parlamentas šio klausimo ėmėsi dėl E. Bauer pranešimo, už kurį norėčiau dar sykį padėkoti. Taip pat dėl to, kad trys viena paskui kitą pirmininkaujančios valstybės Lilyje ne paprasčiausiai paskelbė, bet iš tiesų įgyvendino veiksmų planą, pagal kurį šis klausimas įtrauktas į visų trijų pirmininkaujančių valstybių (t. y. Prancūzijos, Čekijos Respublikos ir Švedijos) darbotvarkes.
Ponios ir ponai, taip pat norėčiau pasakyti, kad, svarstant šį veiksmų planą, Lilyje vykusi diskusija kiekvienai valstybei narei nurodkonkrečius veiksmus šioje srityje. Turiu pasakyti, kad kai kurie jų yra labai radikalūs ir, mano manymu, gali duoti rezultatų.
Ponios ir ponai, norėčiau dar kartą padėkoti už šią diskusiją ir už tai, kad leidote man pasisakyti. Taip pat norėčiau pasakyti, kad Komisija yra visiškai pasirengusi bendradarbiauti su Parlamentu šioje srityje, kad ši neteisinga ir netinkama padėtis palengva būtų panaikinta.
Edit Bauer
Ponios ir ponai, norėčiau padėkoti už labai įdomią diskusiją. Leiskite padaryti keletą pastabų. Pirmiausia vien tik teisės aktai nepadės išspręsti problemos. Kaip jau buvo sakyta, yra daugybpriežasčių, dėl kurių būtų galima kurti naujus teisės aktus, tačiau, savaime suprantama, tai nepadės išspręsti kai kurių ekonominių problemų.
Aš taip pat sutinku, kad mes, be abejo, turėtume užtikrinti geresnį jau turimų teisės aktų vykdymą. Vis dėlto ilgas šių teisės aktų egzistavimas rodo, kad jie nėra itin veiksmingi. Mes neturime kitų mums prieinamų priemonių, tik teisės aktus. Tai reiškia, kad aiški užduotis yra padėti užtikrinti, kad turimi teisės aktai prisidėtų sprendžiant šią įsišaknijusią problemą ir darbo rinka taptų sąžiningesnė.
Pabaigoje norėčiau pasakyti dar vieną pastabą. Mano kolegos kalbėjo, kad tolesnis taikymasis esant tokiam darbo užmokesčio skirtumui yra nepriimtinas lygių teisių požiūriu. Tačiau norėčiau pabrėžti kitą šio klausimo aspektą - tai ekonominiam konkurencingumui keliami reikalavimai, nes vienodo užmokesčio už vienodą darbą principas yra įtvirtintas Romos sutartyje kaip sąžiningos ekonominės konkurencijos reikalavimas. Manau, kad tai yra atsakymas tiems kolegoms, kurie akcentavo, kad darbo rinka veikia pagal kitokį reikalavimų komplektą.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsuojama bus 2008 m. lapkričio 18 d., antradienį.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis) <BRK>
John Attard-Montalto  
raštu. - ES teisinsistema, susijusi su vienodu vyrų ir moterų darbo užmokesčiu, yra gerai plėtojama. Problema kyla ją įgyvendinant.
Sutariama, kad dabartiniai teisės aktai padėjo mažinti vyrų ir moterų diskriminaciją dėl darbo užmokesčio. Tačiau netiesiogindiskriminacija toliau kelia problemų. Daugiausia ją lemia ekonominsegregacija - tokiais atvejais turimi teisės aktai gali būti taikomi ribotai. Teisinės sistemos įvertinimas parodė, kad kai kurie teisės aktai, susiję su vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumu, skiriasi vieni nuo kitų.
Nors veikiantys teisės aktai stricto senso yra tokio paties pobūdžio, dabartinės direktyvos iš esmės skiriasi:
a) 1975 m. vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas buvo laikomas ekonominio konkurencingumo klausimu, "neatsiejama bendros rinkos kūrimo ir veikimo dalimi";
b) 2006 m. direktyva remiasi "lygių galimybių ir vienodo požiūrio į vyrus ir moteris" principu.
Duomenys rodo, kad vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas egzistavo nuolat. Pagal naujausius duomenis, vyrų ir moterų valandinis darbo užmokestis neatskaičius mokesčių skiriasi 15 proc. Privačiajame sektoriuje šis atotrūkis yra dar didesnis - 25 proc.
Vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas buvo aiškinamas individualiais skirtumais, pavyzdžiui, amžiumi, išsilavinimu ir patirtimi. Tačiau faktai rodo, kad šie veiksniai turi mažai įtakos įsišaknijusiam vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumui.
Petru Filip  
Lygių galimybių ir vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principas - tai klausimas, turintis ypatingą konotaciją neseniai į ES įstojusiose Rytų Europos šalyse. Specialistų darbui taikomi kriterijai ir toliau iš esmės orientuoti vien į vyrus. Tokį požiūrį nelengva pakeisti šalyse, kurios anksčiau buvo komunistinės, nes čia dėl režimo propagandos kolektyvinei sąmonei įdiegtas visiškai nenatūralus lygybės modelis. Dėl primityvios lygybės, kurią diegkomunistinio režimo propaganda, prieštaringumo dabartinės pastangos skatinti vienodą vyrų ir moterų vertinimą yra bergždžios.
Remdamasis šiomis prielaidomis manau, kad visi šiandienos veiksmai skatinant vyrų ir moterų lygybę turi būti sutelkti į platesnį švietimo aspektą, siūlantį Bendrijos piliečiams realius nediskriminavimo pavyzdžius. Kad lygybės principas būtų įgyvendintas visoje Bendrijoje, turime Europos institucijoms pateikti daugiau pasiūlymų, ne vien tik Vienodo darbo užmokesčio dienos minėjimą.
Zita Gurmai  
Neatsitiktinai viena iš pagrindinių 2006-2010 m. plano dėl vyrų ir moterų lygybės dalių yra vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumo panaikinimas. Vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumo problema patenka į pamatinio vienodo užmokesčio už vienodą darbą principo sritį. Atlyginimų skirtumas rodo didelę nelygybę, kurią galima pastebėti darbo rinkoje ir kuri labiausiai liečia moteris. Tai rodo ir didelį demokratijos trūkumą Europoje.
Problemos sprendimas reikalauja sudėtingų susitarimų, kuriems priimti būtinas politinis ryžtas. Dabartinius teisės aktus būtina tobulinti, skatinti praktinį jų taikymą ir stebėti, kaip tai daroma.
Tikras lygių galimybių principas gali būti įgyvendintas tik tuo atveju, jei visos valstybės narės parodys ryžtingą politinę valią ir imsis konstruktyvių veiksmų vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumui panaikinti. Nepriimtina, kad dideldalis valstybių narių ir toliau neskiria reikiamo dėmesio vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumo problemai, nors apie tai viešai diskutuojama ir ši problema įtraukta į politines programas.
Panašu, kad būtina pradėti socialinę diskusiją ir surengti švietimo kampaniją. Raginu parengti politinių priemonių paketą, padėsiantį spręsti šią problemą, kurį rengiant būtinai turi būti atsižvelgiama į nacionalinius skirtumus ir tikrą ir išbandytą praktiką.
Mums reikia tikslesnės ir išsamesnės statistinės informacijos, kad galėtume nustatyti tikrąją padėtį ir atidžiai stebėti jos raidą. Būtina ištirti darbo užmokesčio skirtumo priežastis, todėl sukaupta informacija turėtų būti naudojama diskriminacijai atskleisti ir panaikinti bei jos prevencijai ateityje.
Lívia Járóka  
raštu. - Norėčiau padėkoti E. Bauer dėl įdėto didelio darbo rengiant esmines rekomendacijas Europos Komisijai dėl vienodo darbo užmokesčio principo taikymo. Darbo užmokesčio skirtumas labai veikia moterų padėtį ekonominiame ir socialiniame gyvenime ir trukdo vienodai ekonominei nepriklausomybei.
Darbo užmokesčio skirtumas, grindžiamas tik priklausymu konkrečiai lyčiai, paliečia Europos moteris keliose srityse. Moterys susiduria su nevienodu valandiniu darbo užmokesčiu ir naujosiose, tiek senosiose valstybėse narėse. Skirtumai matomi lyginant vyrų ir moterų pajamas: Europoje 20 proc. moterų ir atitinkamai 40 proc. vyrų gauna panašiai tokias pajamas, kurios priklauso aukščiausiai darbo užmokesčio ribai. Kitas akį rėžiantis darbo užmokesčio skirtumas glūdi pagal lytį susiskaidžiusiuose sektoriuose, nes pusę darbo vietų trijuose sektoriuose užima vyrai.
Galiausiai darbo rinką veikia tai, kad ne visos dienos darbo vietose dirba per daug (30 proc.) moterų. Šie duomenys yra dar nepalankesni, turint omenyje konkrečiai etninei grupei priklausančias moteris, pavyzdžiui, romų tautybės. Nors ES teisinsistema, susijusi su vienodu darbo užmokesčiu, yra išties plati, Europos Sąjungoje moterims (net ir turinčioms tokį patį išsilavinimą ir įgūdžius kaip vyrai) už darbą dar vis mokama mažiau nei vyrams. Tai reiškia, kad teisės aktų tobulinimas stiprinant jų veiksmingumą yra pagrindinis mūsų tikslas.
Anneli Jäätteenmäki  
raštu. - ES vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumo dydis kelia nerimą. Būta bandymų jį mažinti, tačiau skirtumo nykimo mastas pernelyg mažas. Parlamentas dar kartą paprašKomisijos imtis veiksmų. Pranešime dėl vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumo nurodoma daug būdų, kaip ES galėtų išspręsti šią problemą.
Svarbu aiškiau ir išsamiau apibrėžti tokias sąvokas, kaip "pensijų skirtumas", "tiesiogindiskriminacija dėl darbo užmokesčio" ir "netiesiogindiskriminacija dėl darbo užmokesčio", kad turėtume geresnių priemonių darbo užmokesčio skirtumo problemai spręsti.
Šiuo metu trūksta tikslių statistinių duomenų, galinčių padėti įvertinti padėtį. Valstybės narės ir Komisija turėtų gerinti statistiką, nuo jų derėtų neatsilikti ir privačioms įmonėms. Įmonių turėtų būti reikalaujama reguliariai vykdyti darbo užmokesčio auditą, kurio išvados būtų prieinamos visiems.
Kitas problemos sprendimo būdas yra į Direktyvos 2006/24/EB 26 straipsnį (diskriminacijos prevencija) įtraukti specialią nuorodą apie diskriminavimą dėl darbo užmokesčio.
Tiesiog nepriimtina, kad ES moterys uždirba vidutiniškai 15 proc. mažiau nei vyrai. Kaip valdžios institucija mes turėtume imtis veiksmų šiai neteisybei ištaisyti.
