Iškilmingas posėdis - Portugalija
Pirmininkas
. - Sveiki atvykę į Europos Parlamentą, pone A. Cavaco Silva. Europos Parlamentui labai malonu sutikti Portugalijos Respublikos prezidentą.
Pirmininkas
(DE) Pone pirmininke, kolegos, man ir visiems mums labai malonu šiandien pasveikinti Portugalijos Respublikos Prezidentą Aníbal Cavaco Silva Europos Parlamente. Pone Prezidente, per tuos 10 metų, kai dirbote Portugalijos ministru pirmininku, suvienijote šalies demokratines institucijas ir sėkmingai skatinote jos ekonominę plėtrą. Kaip į ateitį žvelgiantis europietis, užtikrintai vedėte Portugaliją į narystę Europos Sąjungoje. Matau, kad Europos Komisijos pirmininkas José Manuel Durão Barroso taip šiandien pas mus atvyko ir, be abejo, norėčiau atkreipti dėmesį, kad pastaruoju metu Portugalija perėmpirmininkavimą Sąjungai. Šiandien taip pat sveikinu ir jus J. M. Barroso.
Praėjo 10 metų nuo to laiko, kai Portugalijos Respublikos prezidentas paskutinį kartą kreipėsi į Europos Parlamentą. Nuo to laiko kartu nuėjome ilgą kelią. Šiandien atvykote čia, į Parlamentą Strasbūre, kaip Portugalijos prezidentas, paminėti, kad jūsų valstybtrečią kartą pirmininkauja ES. Visus tris Portugalijos pirmininkavimus geriausiai galima apibūdinti kaip "ambicingus Bendrijos labui", nes pirmai progai pasitaikius Portugalija spręsdavo be galo svarbius to meto klausimus, kaip pavyzdžiui, Lisabonos strategija, ES santykiai su Afrikos ir Pietų Afrikos valstybėmis. Šį kartą tai taip pat ne išimtis. Šį kartą į Portugalijos darbotvarkę įeina sėkmingas Tarpvyriausybinės konferencijos išvadų parengimas ir Reformų sutarties patvirtinimas; užsienio ir saugumo politikos stiprinimas ir, ypač, glaudesnių santykių su Lotynų Amerikos, Afrikos ir Viduržemio jūros regiono valstybėmis plėtojimas; tolesni veiksmai klimato kaitos atžvilgiu; ir Lisabonos strategijos realizavimas.
XIV a. iš Lisabonos išplaukusių jūreivių atradimai visose keturiose pasaulio dalyse davpradžią globalizacijai. Šis atsivėrimas pasauliui ir pakantumo kultūra, kurią jūsų šalis puoselėjo šimtmečius, yra be galo vertinga patirtis šiandieninės globalizacijos kontekste, ir tokiu būdu mums gyvenantiems Europos Sąjungoje teikia pranašumą.
Portugalijos siekis plėtoti santykius su Lotynų Amerikos valstybėmis ir palaikyti ryšį su Pietų Amerikos valstybėmis per ypatingus saitus su Brazilija, puikiai atspindi mūsų požiūrį. Jūsų pakantumo kultūra ir globalus požiūris simbolizuoja galimybę šiandienos pasaulyje. Pirmininkaudama šį kartą jūsų valstybgalės tęsti XIV a. tyrinėtojų darbą lygiai taip pat drąsiai ir su tuo pačiu atkaklumu, kaip ir jie. Linkime jums daug sėkmės ir pasisekimo, vykdant savo užduotį.

Aníbal António Cavaco Silva
Portugalijos Respublikos Prezidentas. - (PT) Pone Europos Parlamento Pirmininke, ponios ir ponai,
Norėčiau širdingai padėkoti Europos Parlamento pirmininkui už gerą žodį ir išreikšti begalinį dėkingumą už tai, kad buvau čia pakviestas. Galimybkreiptis į visus jus, Europos tautų atstovus ir šios didžios Europos institucijos, Europos Parlamento, narius - man didžiulgarbė.
Puikiai suprantu Parlamento sprendžiamąjį vaidmenį sėkmingame Europos integracijos procese. Nepamiršau intensyvaus ir vaisingo bendradarbiavimo su šia institucija 1992 m., kai, būdamas ministru pirmininku, vadovavau pirmajam Portugalijos pirmininkavimui Taryboje, kurios moto, galbūt ir jūs prisimenate, buvo Europos Sąjungos link. Europos Parlamento indėlis į stiprios vidaus rinkos sukūrimą ir Mastrichte gimusio Europos Sąjungos projekto pažangą buvo ypač svarbus.
Dabar jau trečią kartą mano šalis pirmininkauja Europos Sąjungos Tarybai. Ir vėl mums metami didžiuliai iššūkiai. Iššūkiai, kuriems įveikti reikalingas valstybių narių ir Europos institucijų politinės valios suartėjimas. Šiuo metu dar svarbiau nei anksčiau sutelkti bendras jėgas ir ryžtą ir padaryti viską, Europa taptų stipresnir darnesnė. To, galų gale, iš savo lyderių tikisi Europos piliečiai.
Pirmininkaujanti Portugalija darys viską, ką galės, kad būtų pasiektas suartėjimas, kuris būtinas Europos kūrimo procese. Labai tikiu, kad mūsų bendradarbiavimas su Europos Parlamentu bus nuoširdus ir atviras, toks pat kaip ir Portugalijai pirmininkaujant anksčiau.
Vienas pirmininkaujančios Portugalijos prioritetų - remiantis birželio mėnesį susitikusios Europos Vadovų Tarybos susitarimu, pasirašyti Reformų sutartį. Susitarimas, kuris, mano manymu, yra labai svarbus žingsnis, kuris, tikiuosi, padės mums užbaigti šiek tiek yrantį Europos kūrimo proceso etapą. Todėl raginu dėti bendras pastangas, kad Sutartis būtų sudaryta Portugalijos pirmininkavimo metu.
Pasibaigus deryboms ir padėjus paskutinį tašką, Europos Sąjunga privalo labai nuosekliai ir užtikrintai imtis šių Europos piliečiams susirūpinimą keliančių iššūkių sprendimo: ekonominis augimas, užimtumas, saugumas, aplinkos apsauga, energetika ir globalizacija. Tai darbotvarkė, dėl kurios Europa turi imtis veiksmų mūsų ir ateities kartų labui.
Todėl man atrodo, kad dabar puiki proga pabrėžti solidarumo, kaip pagrindinio Europos kūrimo ramsčio, svarbą. Solidarumo, kuris, iš tikrųjų, yra sine qua non Europos kūrimo ateičiai, prilygstantis kitam tikrai svarbiam principui - subsidiarumui. Solidarumas, kuris yra apčiuopiamas, praktiškas, perkeltas į politikas ir jungtinius veiksmus, o ne retoriškas à la carte solidarumas.
Leisiu sau priminti jums 1950 m. Šumano deklaraciją ir ją pacituosiu: "Europa ... bus sukurta pasiekus konkrečių laimėjimų, kurie pirmiausia sudarys sąlygas atsirasti tikram solidarumui." Mus ir toliau turi vesti šie žodžiai, kuriant stipresnę ir darnesnę Europą. Pamiršimas, kad priklausome ant tvirtų solidarumo pagrindų stovinčiai Sąjungai, vienas pagrindinių Europos integracijai kylančių pavojų. Kad būtume tikra Sąjunga be galo svarbu išlaikyti Bendrijos pojūtį, toks pavadinimas, ne be pagrindo, ir buvo duotas Europos kūrimui.
Vienas konkretus laimėjimas, sudaręs sąlygas tikram solidarumui buvo 1986 m. Suvestiniu Europos Aktu, dėl kurio turėjau garbės dalyvauti derybose ir kurį pasirašiau kaip Portugalijos ministras pirmininkas, suformuluota ekonominės ir socialinės sanglaudos sąvoka.
Be ekonominės ir socialinės sanglaudos politikų neįtikėtina Europos integracijos pažanga per pastaruosius 20 metų būtų buvusi neįmanoma. Jos prisidėjo prie politinės sanglaudos, ekonominio augimo, užimtumo, teritorinės sanglaudos, lygių teisių ir Europos pozicijos pasaulyje stiprinimo.
Susidomėjimas iš naujo sanglaudos principu kilo dėl naujų priežasčių. Turiu galvoje globalizaciją, plataus masto migraciją ir demografinius pokyčius, kurie sukelia socialinės ir ekonominės pusiausvyros trūkumą, susijusį su visuomenės senėjimu.
Pone pirmininke, ponios ir ponai,
Trys tvarios plėtros sudedamosios dalys puikiai žinomos: socialinė, ekonominir aplinkos. Ji - pagrindinis Europos integracijos siekis, kuris buvo keletą kartų iš naujo patvirtintas ir išdėstytas Lisabonos strategijoje.
Norėčiau, naudodamasis proga, skirti daugiau dėmesio socialiniam aspektui, o, ypač, skurdui ir socialinei atskirčiai.
Be solidarumo principo, egzistuoja ir etinbei moralinpažangos sąvokos, be kurių pagrindinės Europos idėjos vertybės išblėstų, vertybės tokios, kaip išlikęs taikos siekis, laivės ir žmogaus teisių pripažinimas, bendrijos dvasia, nešališkumo ir socialinio teisingumo reikalavimas, darbo orumo gynimas ir mėginimas įdiegti didesnį ir laisvesnį pilietinės atsakomybės jausmą.
Kovos su skurdu ir socialine atskirtimi priskyrimas Europos siekiams įpareigoja visus mus ieškoti nuolat sudėtingėjančių ir užsitęsusių problemų sprendimo. Socialindarbotvarkkartu su Lisabonos strategijos tikslais kovoja su ambicingais ir sunkiais mus mestais iššūkiais.
Ta proga paminėsiu, jog šiais metais minime 50-tąsias Europos socialinio fondo įsteigimo metines ir 10-tąsias Europos užimtumo strategijos metines. Tai taip pat Europos lygių galimybių metai.
Kaip Portugalijos Respublikos prezidentas, pasirinkau socialinę įtrauktį vienu iš prioritetų veiksmams. Per pirmąją prezidentinę kadenciją, skatinau Kelią įtraukties link, siekiant sutelkti Portugalijos žmones ir atkreipti jų dėmesį į neatidėliotiną poreikį spręsti užsitęsusio skurdo, netolygaus pajamų pasiskirstymo ir atskirties, kuri vis dar paliečia tūkstančius piliečių, problemas.
Labiau nei kada nors anksčiau esu įsitikinęs, jog būtina su šiuo iššūkiu kovoti, įgyvendinant lanksčius ir novatoriškus sprendimus: daugiau atsakomybės nevyriausybinėms organizacijoms ir apskritai piliečiams, didesnis valstybinis koordinavimas ir daugiau pilietinės visuomenės iniciatyvų, pripažinimas, kad pajamų perskirstymo politikai nekliudoma, o atvirkščiai, reikalaujama sudaryti daugiau ir geresnes galimybes visiems siekti gerovės sukūrimo, asmeninių laimėjimų ir tvarios plėtros.
Europos standartais Portugalijos dar laukia ilgas kelias. Tačiau taip pat tiesa, kad visa Europa vis dar labai toli nuo savo socialinės sanglaudos tikslų, kurių ji siekia ir negali apleisti.
Tiesa, kad skirtingus gerovės lygius Sąjungoje, kuriuos parodekonominiai ir socialiniai rodikliai, pastaraisiais dešimtmečiais lydėjo didelis priartėjimas prie Europos vidurkio mažiau išsivysčiusiose valstybėse narėse.
Vis dėlto neturėtume painioti valstybių narių ekonominės konvergencijos su socialinių grupių konvergencija šiose valstybėse, procesu, kuriam būtinas nešališkumas ir socialinis teisingumas. Reikia pripažinti, kad šiuo požiūriu padaryta pažanga labai maža.
Per penkerius metus nuo 2001 iki 2005 m. skurdo riba visose Sąjungos valstybėse nepakito, ji siek16 %. Kalbame apie maždaug 75 mln. europiečių, kurių disponuojamos pajamos sudaro mažiau kaip 60 % vidutinių pajamų jų valstybėse.
Jei į šį skaičių pažvelgsime užregistruotų netolygaus pajamų pasiskirstymo tendencijų kontekste, tampa akivaizdu, jog situacija teikia dar mažiau vilčių. 2005 m. Europos Sąjungoje, kurią sudar25 valstybės narės, 20 % turtingiausių gyventojų pajamos buvo penkis kartus didesnės nei 20 % sunkiausiai besiverčiančių gyventojų. 2000 m. šis skaičius didesnis keturis su puse karto.
Smulkesnšių rodiklių analizrodo, kad vyresnio amžiaus žmonės, bedarbiai, ypač, ilgalaikiai bedarbiai, vieniši žmonės ir nepilnos šeimos yra tos socialinės grupės, kurioms kyla didžiausias skurdo pavojus.
Kitoms grupėms, savo ruožtu, dėl jų potencialo atskirčiai gresia nerimą keliantys ir nuolat didėjantys socialiniai pavojai. Kalbu apie vaikus, žmones su negalia ir etnines mažumas.
Savo 2007 m. socialinės apsaugos ir socialinės įtraukties pranešime pati ES Taryba pripažįsta, kad, cituoju: "daugumoje valstybių narių vaikams kyla didesnis nei vidutinis skurdo pavojus. Kai kuriose valstybėse pavojus kyla kas trečiam vaikui. Nepilnų ar bedarbių šeimų namų ūkiams kyla dar didesnis pavojus." Tai rimta problema, kurios negalime ignoruoti.
Kaip gali Europos Sąjunga, susidurianti su senstančios visuomenės ir endeminio demografinio nuosmukio problemomis, nebranginti didžiausio savo turto, vaikų ir jaunimo?
(Plojimai)
Pone pirmininke, ponios ir ponai,
Kyla klausimas, kad galbūt pasiekėme lygį, kai tradicinės socialinės apsaugos politikos tampa nebeveiksmingos.
Socialinio draudimo ir apsaugos politikos atliko lemiamą vaidmenį vykstant ekonomikos atgimimui po Antrojo pasaulinio karo ir sutelkiant modernias Europos visuomenes. Tai, kas buvo vadinama gerovės valstybe, pasėjo sėklą, iš kurios išaugo Sąjunga.
Remdamasi perskirstymo politikų sėkme, kurių kūrėjus įkvėpgerovės valstybės idėja, Europa sukūrištobulintą socialinės apsaugos sistemą, kuri nepaisant daugybės skirtumų tarp įvairių valstybių narių, yra puikiai žinoma kaip Europos socialinis modelis. Nepaisant visų jo suvaržymų ir trūkumų, negalime paneigti fakto, kad šis socialinis modelis dabar jau yra neatsiejama Europos tapatybės dalis.
Vis dėlto, jei prireiktų šį modelį ginti, privalome pripažinti, jog jis turės keistis, kad stotų į kovą su naujais iššūkiais ir prisitaikytų prie naujo globalaus pasaulio ir informacijos bei žinių visuomenės.
Labiausiai paplitusiai nacionalinei perskirstymo politikai vis sunkiau duoti apčiuopiamų rezultatų socialinėje srityje. Kyla vis daugiau abejonių dėl šios politikos efektyvumo ir tvarumo.
Būtina, planuojant ateities socialinę politiką, daugiausia dėmesio skirti gerovės visuomenės, kurioje visi mes, kaip piliečiai, būtume atsakingesni ir solidaresni, idėjai.
Be abejo, socialinpažanga priklauso nuo ekonominio augimo. Tačiau netvarus ir nepriimtinas ekonominis augimas yra socialiai pragaištingas.
Nedarbas - pagrindinskurdo priežastis daugelyje Europos Sąjungos valstybių. Mums reikalingas didesnis ir geresnis ekonominis augimas, o tai reiškia didesnes ir geresnes užimtumo galimybes.
Dalyvavimo darbo rinkoje palengvinimas, deramas kiekvieno asmens, prisidedančio prie gerovės sukūrimo ir klestėjimo aktyvia įtrauktimi vadinamame procese, įvertinimas ir pagarba jų orumui simbolizuoja geriausią įmanomą piliečių apsaugą nuo skurdo ir socialinės atskirties.
Lisabonos strategijoje iškeltas tikslas iki 70 % pakelti užimtumo lygį Sąjungoje - socialinbūtinybė, į kurią reikia atsižvelgti, nors ir atrodytų, kad iki 2010 m. šį tikslą pasiekti bus sunku.
Dar vienas piliečių apsaugos būdas - padėti jiems įgyti kvalifikaciją, gauti išsilavinimą ir mokymą, kad jie galėtų atremti technologinius, aplinkos ir kultūrinius iššūkius.
Dėl to labai svarbu, kad valstybės narės teiktų pagrindinį prioritetą bendram tikslui kelti jaunosios kartos švietimo ir mokymo lygį ir skiepyti įprotį mokytis visą gyvenimą. Tai, be jokios abejonės, suteiks jiems konkurencinį pranašumą ateities informacijos ir žinių visuomenėse.
2010 paskelbėme Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi metais. Tai metai, kai mums reikės atsiskaityti ir turėsime parodyti, ar išlaikėme 2000 m. Lisabonoje iškeltus siekius. Šie siekiai apima, cituoju: "investavimą į žmogiškuosius išteklius ir kovą su socialine atskirtimi."
Kova su skurdu ir socialine atskirtimi neapsiriboja Europos Sąjungos geografinėmis sienomis. Solidarumo principo tarptautinis lygmuo, visų pirma, yra humanitarinių vertybių, kuriomis grindžiamas Europos projektas, atspindys. Prie skurdesnių šalių vystymąsi apsunkinančių tradicijų šiuo metu prisideda globalizacijos keliamos problemos, taigi kova su skurdu ir per lėtu vystymusi turi tapti pasauline kova. Tik taip galima pasiekti tikslą.
Europos Sąjungai šioje srityje tenka papildomos pareigos, ji daug išmano ir turi didžiulę patirtį, dėl to jos vaidmuo ypatingas. Įgyvendinant pasaulinę darbotvarkę, ji turi užimti vadovaujančią poziciją.
Šiame kontekste norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į Afriką, netoli Europos esantį žemyną, ir ne tik kalbant geografiniais terminais, žemyną, apie kurį mums reikėtų daugiau pamąstyti ir laikyti jį prioritetiniu partneriu. Gali būti, kad Sąjungai reikės sumokėti aukštą strateginę kainą už Europos neveiklumą Afrikos atžvilgiu.
Turint tai galvoje, būsimą ES ir Afrikos viršūnių susitikimą, vyksiantį Portugalijai pirmininkaujant ES, laikau ypač svarbiu. Atėjo laikas deryboms su Afrika ir nustoti kalbėti apie Afriką ir jos problemas.
Pone pirmininke, ponios ir ponai,
Jaučiu, kad negaliu baigti savo kalbos nepalietęs dviejų dalykų, kurie, mano manymu, visiškai apsprendžia Sąjungos ateitį.
Pirmas dalykas - energetika ir aplinka. Neabejotinai, šie sektoriai bus pagrindiniai XXI amžiuje ir jų pokyčiai nulems naująjį pasaulio geopolitinį modelį. Energetika ir aplinka - gyvybiškai svarbus bendrasis interesas ir būtina jį laikyti naująja Europos integracijos varomąja jėga. Čia taip pat reikalingas stiprus "tikrasis solidarumas". Europos Sąjungos ekonominis veiksmingumas, saugumas ir gyvenimo kokybdidžia dalimi priklauso nuo sėkmingų energetikos ir aplinkos politikų. Turint tai galvoje, privalau dar kartą padėkoti Europos Komisijos ir jos pirmininkui už strateginę viziją ir pademonstruotą ryžtą, be kurių nebūtume pasiekę tokių puikių rezultatų šioje srityje, kokių pasiekėme ES pirmininkaujant Vokietijai.
Antra, visų mūsų galvose nuolat sukasi klausimas. Koks Europos Sąjungos vaidmuo tarptautinėje arenoje ir jos indėlis į naujosios pasaulio tvarkos kūrimą? Manau, siekiant Europos integracijos proceso tvarumo, būtina užtikrinti, kad besiformuojančiame globaliame, daugiašaliame ir daugiapoliame pasaulyje Europa taptų pagrindine ir įtakinga žaidėja. Žaidėja, turinčia tvirtą, nuoseklią ir darnią nuomonę. Žaidėja, kuri yra gerbiama ir gerbia kitus. Žaidėja, galinčia apginti savo principus ir vertybes, kuriomis grindžiamas jos ekonominis ir socialinis modeliai.
Turint tai omenyje, atkreipiu jūsų dėmesį, kad Portugalija buvo tarp valstybių, kurios vadovavo pirmajai istorijoje ekonominės globalizacijos bangai, ir puikiai žino, kad Europos ateitis didžia dalimi priklauso nuo jos gebėjimo tapti patikima ir įtakinga žaidėja tarptautinėje arenoje.
Pabaigai, pone pirmininke, ponios ir ponai, privalau dar kartą pabrėžti, kiek daug dėl nepaprastos Europos integracijos padarEuropos Parlamentas, institucija, kuri visada pirmoji gindavo vertybes ir principus, nukaldinusius Europos tapatybę ir suformavusius "tikrąjį solidarumą", kurį mūsų kūrėjai mums perdavė.
Esu įsitikinęs, kad čia, šiuose rūmuose, bus sutelkta reikalinga vizija, valia ir jėgos, siekiant šio puikaus tikslo - suvienyti Europos žmones ir sustiprinti Europos poziciją pasaulyje.
(Plojimai stovint)
Pirmininkas
. - (DE) Pone pirmininke, iš plojimų matome, kad jūsų žodžiai buvo priimti palankiai ir šiltai. Kalbėjote už solidarumą ir bendrijos dvasią, būtent šie dalykai remia tai, kuo mes čia, Europos Sąjungoje, užsiimame. Tik būdami solidarūs, išsiugdę bendrijos dvasią ir imdamiesi praktinių veiksmų galėsime pasiekti savo tikslų. Jūsų kalba - ne tušti žodžiai, nes vykdydamas savo politinę veiklą įrodėte, jog esate atsidavęs Europai ir gebate imtis praktinių veiksmų jos naudai.
Kalbėdamas Europos Parlamento vardu, norėčiau jus patikinti, kad mes, Europos Parlemento nariai, padarysime viską, kas mūsų galioje, kad palaikytume ES pirmininkaujančią Portugaliją, siekiant, kad spalį įvyksiantis valstybių ir vyriausybių vadovų susitikimas būtų sėkmingas Reformų sutarties atžvilgiu. Taip pat norėčiau padėkoti ir išreikšti pagarbą užsienio reikalų ministrui Luís Amado, valstybės sekretoriui Manuel Lobo Antunes ir ambasadoriui Álvaro Mendonça e Moura ir visiems jų kolegoms, kurių užduotis - per diskusijas perteikti mūsų politinę valią. Jiems sakau: "Mes su jumis." Europos Parlamento vardu dėkoju, pone Prezidente, jums už įspūdingą kalbą ir linkiu Portugalijai visokeriopos sėkmės įgyvendinant mūsų ir kartu Europos interesus. Labai jums ačiū, pone A. A. Cavaco Silva.
(Plojimai)
(Posėdis nutrauktas 12:35 val. ir pratęstas 15:00 val.)
