Pasirengimas Europos Vadovų Tarybos susitikimui (2008 m. gruodžio 11-22 d.) (diskusijos) 
Pirmininkas
Kiti klausimai - Tarybos ir Komisijos pranešimai dėl pasirengimo 2008 m. gruodžio 11-12 d. Europos Vadovų Tarybos susitikimui.
Jean-Pierre Jouyet
Gerb. pirmininke, Komisijos Pirmininke, gerb. nariai, pirmiausia gerb. pirmininke, norėčiau prie Jūsų prisidėti savo užuojauta, emocijomis, skirtomis šių barbariškų išpuolių Mumbajuje aukoms, nuo šių tragedijų nukentėjusiems Indijos gyventojams, ir pareikšti solidarumą su jais.
Taip pat norėčiau pasakyti, kad pasveikinę į Roissy oro uostą atvykusį I. Guardansą visi Europos lygmeniu turime pasimokyti iš įvairių mūsų konsulatų bendradarbiavimo - pritariu Jums, gerb. pirmininke; turime neabejotinai gerinti šios srities koordinavimą Europos lygmeniu net ir prieš įkuriant bendrąją diplomatinę tarnybą.
Galiausiai norėčiau taip pat pareikšti užuojautą dėl Ispanijoje žuvusio asmens ir Tarybos vardu patvirtinti mūsų solidarumą su mūsų draugais ispanais ir Ispanijos institucijomis.
Gerb. pirmininke, Komisijos Pirmininke, gerb. nariai, būsimasis gruodžio 11-12 d. Europos Vadovų Tarybos susitikimas (atsiprašau, nepaminėjau Europos Komisijos Pirmininko pavaduotojos M. Wallström) yra itin svarbus. Jo darbotvarklabai gausi: Lisabonos sutarties ateitis, Europos atsakas į tarptautinę ekonominę ir finansinę padėtį, kova su klimato kaita ir energetikos paketas - suplanuota aptarti visus šiuos dalykus.
Dėl Lisabonos sutarties mes palaikome ryšius su Komisija ir su mūsų draugais airiais. Airijoje per pastarąsias keletą dienų atliktas palaikomasis darbas, kuriame Jūs, gerb. pirmininke, dalyvavote atstovaudamas Europos Parlamentui. Jus šia tema jau apklausAirijos parlamentas. Manau, kad šios grupės darbas duos trejopų rezultatų.
Pirmieji rezultatai - Airijos parlamento nariai mano, kad Airija rizikuoja šiek tiek sumenkinti savo reikšmę Europos Sąjungoje ir vėliau trumpuoju ir vidutiniu laikotarpiu nukentės.
Antrasis elementas - jų nuomone, labai pageidautina, kad Airija ir toliau visokeriopai ir visapusiškai dalyvautų sprendžiant Europos Sąjungos reikalus.
Galiausiai, trečiasis elementas - norėdama likti Europos projekto centre, Airija turi pasiūlyti sprendimą ir pateikti atsaką į birželio 12 d. referendumo dieną išreikštą susirūpinimą.
Kaip žinote, Airijos Vyriausybdar oficialiai nepriėmpozicijos, iš kurios būtų matyti, ar ji pritaria šioms rekomendacijoms, ar nori jas įgyvendinti ir kokiu būdu. Mes palaikome ryšius ir nuo dabar iki savaitės pabaigos juos palaikys Tarybai pirmininkaujanti valstybė, ministras pirmininkas B. Cowen ir prezidentas N. Sarkozy.
Jūs suprantate, kad negaliu kalbėti Airijos institucijų vardu. Vis dėlto jei kalbėtume apie pirmininkavimą Taryboje, labai norime padėti savo draugams airiams, suprasti galimus jų prašymus įvairiose srityse, suvokti, kokių teisinių garantijų jiems reikia, žinoma, kartu atsižvelgdami į tai, kad dvidešimt penki parlamentai šią Sutartį jau ratifikavo ir tikimės, kad 2009 m. pradžioje ratifikuos ir dvidešimt šeštasis, ir į tai, kad norime duoti aiškų ir teigiamą ženklą, kada Lisabonos sutartis iš tikrųjų įsigalios, ir gerbdami šiuos faktus. Tai - visa gairių, kurias siūlysime ir kurias aptarsime šiame Europos Vadovų Tarybos susitikime, esmė.
Apie ekonomikos ir finansų padėtį mes šiuose rūmuose jau ne kartą diskutavome. Todėl norėčiau priminti pagrindinius aspektus, nes Europa patiria didelį ekonomikos sulėtėjimą. Susidūrę su išimtine padėtimi turime parodyti, kad sugebame reaguoti. Turime kartu priimti sprendimus, kaip tai darėme praėjusį spalio mėn., kai reikėjo suderintomis priemonėmis reaguoti į riziką, kad sugrius visas finansų sektorius. Būtent šio įkvėpimo semdamasi pirmininkaujanti valstybvadovaus gruodžio 11-12 d. Tarybos darbui.
Komisijos Pirmininkas J. M. Barroso tai išdėstys geriau negu sugebu aš: lapkričio 26 d. Komisija priėmpasiūlymus dėl Europos ekonomikos atkūrimo plano; juos išnagrinėjo pirmadienio "konkurencingumo" Taryba ir Ekonomikos bei finansų ministrų taryba. Tai - koordinuota Europos reakcija į ekonomikos krizę pasinaudojant turimomis Bendrijos priemonėmis ir leidžiant valstybėms narėms imtis priemonių, tinkamiausių jų padėčiai, jas glaudžiai koordinuojant tarpusavyje ir laikantis tam tikrų principų.
Norėčiau pasakyti, kad, Tarybai pirmininkaujančios valstybės nuomone, Komisijos pasiūlymai - žingsnis teisinga linkme. Turime panaudoti ribines Bendrijos biudžeto lėšas, kai tik jų yra - kalbu apie Europos socialinį fondą, Prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondą ir struktūrinius fondus. Kaip siūlKomisija, taip pat turime panaudoti daugiau Europos investicijų banko lėšų ir tikimės, kad jūsų Parlamentas visapusiškai dalyvaus naudojant Bendrijos institucijas atsakui į krizę.
Pareiga remiantis Komisijos ir kitų institucijų parengtomis prognozėmis panaudoti visas galimas priemones ūkinei veiklai ateinančiais metais remti daugiausia tenka valstybėms narėms. Komisija siūlo imtis bendrų veiksmų Bendrijos ir valstybių narių lygmeniu ir numato skirti iki 200 mlrd. EUR, t. y. 1,5 proc. Bendrijos BVP. Žinau, kad dėl šių skaičių šiek tiek nuogąstaujama. Mums, kaip Tarybai pirmininkaujančiai valstybei, atrodo, kad Komisijos siūlomi veiksmai yra tinkami problemoms, su kuriomis susiduriame, spręsti ir atitinka reikiamas paskatas.
Gerai žinome, kad Bendrijos institucijos negali užtikrinti visko, nes jų priemonės ribotos, ypač biudžeto ir asignavimų požiūriu, ir ne viską galima padaryti Bendrijos lygmeniu. Nepaisant to, institucijos turi užtikrinti, kad valstybių narių ekonomikos atkūrimo veiksmai būtų nuoseklūs ir koordinuojami ir taip būtų pasiektas didžiausias galimas bendras poveikis visai ES.
Kartu su Komisija manome, kad reikia imtis tikslinių sektorinių pereinamųjų paramos priemonių. Šios priemonės turi atitikti ilgalaikius ES ir Lisabonos strategijos prioritetus ir turi būti įgyvendinamos greitai. Manome, kad prioritetiniai veiksmai turi būti skirti Europos pramoninei bazei, ypač pagrindinėms pramonės šakoms, pvz., automobilių pramonei, kuriai, kaip žinote, ekonomikos sulėtėjimas padarlabai didelę žalą. Bendradarbiaujant su Europos investicijų banku valstybėms narėms turėtų būti leidžiama teikti paramą gamintojams, kad būtų remiamos pastangos kurti naujas technologijas, ypač ekologiškus automobilius.
Kaip pabrėž"konkurencingumo" Taryba, taip pat turime gauti daugiau veiksmų laisvės mažosioms ir vidutinėms įmonėms remti - joms krizpadaritin neigiamą poveikį ir joms dabar didžiausią pavojų kelia kredito apribojimai, nepamirštant kokios būklės dabar Europos finansų sektorius. Esame ryžtingai nusiteikę šiame Tarybos susitikime ir būsimuose gruodžio 11-12 d. posėdžiuose pasiekti susitarimą dėl kuo platesnio užmojo plano.
Gerb. pirmininke, diskusiją apie klimato ir energetikos paketą šiuose rūmuose surengsime rytoj. Tarybos vardu norėčiau dar kartą padėkoti Parlamentui už itin konstruktyvų požiūrį mūsų surengtame dialoge dėl energetikos ir klimato paketo. Mūsų tikslas yra ir bus iki mėnesio pabaigos pasiekti susitarimą per pirmąjį svarstymą. Tai nėra nei pirmininkaujančios Prancūzijos tuštybės projektas, nei klausimas, ar pirmininkaujančios valstybės skrybėlėje atsiras dar viena plunksna. Problema ne ta. Problema ta, kad Europa, kartoju, turi būti pasirengusi vykdyti tarptautinius grafikus, nepamiršdama 2009 m. grafiko, ir imtis pageidaujamų iniciatyvų Poznanėje, ką tik prasidėjusioje konferencijoje, ir kitą lapkričio mėn. Kopenhagoje.
Jūsų pranešėjai tai gerai žino. Siekdamas sėkmingai užbaigti šias derybas jūsų Parlamentas dažnai ir aktyviai bendravo su Jean-Louis Borloo. Ko mes norime? Tarybai pirmininkaujančios valstybės tikslas aiškus: tiksliniai rodikliai žinomi, o Komisijos siūlomas paketas nuoseklus. Šiuos tikslinius rodiklius ir šį nuoseklumą reikia apsaugoti. Neturime nukrypti nuo pradinių Europos Komisijos siūlytų motyvų.
Turime įtraukti du elementus: pirma, reikia būti pakankamai lankstiems tų šalių atžvilgiu, kurios, žinant jų geografinę padėtį ir ekonominį išsivystymą, turi stengtis mažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, ypač turiu galvoje mūsų draugus Centrinėje ir Rytų Europoje; antra, atsižvelgdami į ekonomikos krizę turime rasti lanksčių galimybių pramonės sektoriams, labiau patiriantiems šias energijos vartojimo problemas. Pagal šias gaires artimai bendradarbiaujame su Komisija ir su kitomis valstybėmis narėmis; turime visi susivienyti, kad būtų galima pasiekti konkrečių rezultatų ir priimti šį paketą iki metų pabaigos.
Taigi, gerb. pirmininke, J. M. Barroso, gerb. nariai, šis Tarybos susitikimas itin svarbus. Kai kuriose srityse - institucijų, ekonomikos ir energetikos srityse - Europa dabar kryžkelėje. Tai bus sunkus Tarybos susitikimas. Ji turi būti pajėgi sutvarkyti padėtį Europos Sąjungoje. Todėl mes Taryboje, Komisijoje ir Parlamente turime padaryti viską, ką tik galime, kad sėkmingai įgyvendintume šiuos įvairius tikslus. Žinoma, mes suvokiame, koks sunkus mūsų uždavinys.
José Manuel Barroso
Komisijos Pirmininkas. - (FR). Gerb. pirmininke, J. P. Jouyet, gerb. nariai, pirmiausia norėčiau pritarti Jums, gerb. H. G. Pötteringai, dėl visko, ką sakėte apie tragediją Mumbajuje, ir taip pat pasakyti, kad pritariu Jūsų požiūriui, kad Europoje reikia solidarumo dvasios ir būtina praktiškai įgyvendinti tai, kas vadintina tikruoju Europos pilietiškumu.
Manau, kad visi galėsime pasimokyti iš šių įvykių ir parodyti, kad puikios Europos pilietiškumo ir solidarumo idėjos yra tikrovė.
Gerb. pirmininke, gerb. nariai, pastaruosius keletą mėnesių Europos Sąjunga iš tikrųjų susidūrsu dideliais iššūkiais: konfliktu Gruzijoje, beprecedente finansų krize ir nelauktu nuosmukiu.
Europos Sąjunga iki šiol teisingai vertino šiuos ypatingus įvykius ir, esu visiškai įsitikinęs, elgėsi neblogai. Įgyvendinant bendrus įsipareigojimus, artimai bendradarbiaujant trims mūsų institucijoms ir, turiu pridurti, Tarybai pirmininkaujančiai Prancūzijai pasitelkus savo energiją ir gebėjimus, aiškiai parodyta Europos plotmės nauda ir svarba. Europiečiams ir visam pasauliui parodėme, kad Europos Sąjunga buvo pasirengusi šį uždavinį įvykdyti: sugebėjo sklandžiai ir koordinuotai reaguoti ir buvo pasirengusi dirbti ranka rankon su partneriais pasaulio mastu.
Vis dėlto kalbėkime aiškiai ir būkime sąžiningi vieni kitiems: svarbiausią darbą dar reikia atlikti būsimomis savaitėmis. Mes susiduriame su daugeliu iššūkių, ypač trimis svarbiausiais iššūkiais, kuriuos galima įveikti tik tuo atveju, jei trys pagrindinės Europos institucijos - Parlamentas, Taryba ir Komisija - toliau bendradarbiaus ir kiekviena atliks savo vaidmenį siekdamos bendrų tikslų: pirmiausia, imtis ryžtingų priemonių, kurios turi būti nedelsiant įgyvendintos, sudaryti sąlygas Europos ekonomikai pradėti atsigauti, reaguoti į tikrosios ekonomikos krizę; antra, parodyti, kad Europa apsirūpina ištekliais siekdama pirmauti pasaulyje mažai anglies junginių išmetančios ekonomikos srityje ir kad galime išlaikyti savo, kaip pasaulio lyderių, poziciją kovojant su klimato kaita; trečia, parengti gaires Lisabonos sutarčiai įgyvendinti.
Esu tikras, kad esama daug kitų sričių, kurias galėčiau paminėti, ypač išorės santykių srityje - šiuo požiūriu norėčiau pridurti, jog šiandien mes Komisijoje didžiuojamės, kad patvirtinome komunikatą, kuriame išdėstomi tikrosios Rytų partnerystės politikos gana plataus užmojo tikslai, bet kadangi laiko mažai, dabar visą dėmesį skirsiu trims iššūkiams - jie, mano nuomone, yra didžiausi, kuriuos teks aptarti gruodžio mėn. Europos Vadovų Tarybai.
Pirmiausia aptarkime Europos ekonomikos atkūrimo planą. Per šių metų spalio mėn. prieš Europos Vadovų Tarybos susitikimą vykusias diskusijas, problemos jau turėjo antrinį poveikį, o finansų krizplito į tikrąją ekonomiką.
Po savaitės mūsų patvirtintame komunikate Komisija pasiūlES lygmens politikos veiksmų planą. Sakėme, kad turime ekonominėmis priemonėmis reaguoti į finansų krizę ir kad tai reikia daryti koordinuotai. Dėl šio politikos veiksmų plano pasiektas susitarimas patvirtintas pastarajame neoficialiame Europos Vadovų Tarybos susitikime, o Parlamentas tai padarsavo praėjusio mėnesio sesijoje. Šis politikos veiksmų planas taip pat buvo įvadas į pasaulinę Didžiojo dvidešimtuko (G20) aukščiausiojo lygio susitikime apibrėžtą strategiją - jis buvo naudojamas kaip diskusijos pagrindas. Galiausiai valstybės narės šiame orientaciniame politikos veiksmų plane išdėstytu požiūriu vadovavosi apibrėždamos kiekviena savo veiksmų kursą.
Praėjusią savaitę mano paties pristatytame Europos ekonomikos atkūrimo plane ne tik nurodyti išsamūs įgyvendinamo metodai, bet ir šis koordinavimas pakylėtas į naują užmojų lygmenį.
Noriu pripažinti, kad Parlamentas savo komitete, plenarinės mėnesinės sesijos diskusijose ir ypač mano diskusijoje su Pirmininkų sueiga labai padidino ekonomikos atkūrimo plano svarbą ir norėčiau padėkoti Parlamento pirmininkui ir įvairių frakcijų pirmininkams už jų įnašą, kurį pasitelkiant ši diskusija tapo įmanoma. Įgyvendinant planą turi būti palaikomas toks pat nuolatinis dialogas, koks buvo palaikomas jį rengiant.
Siūlant skirti 200 mlrd. EUR ekonomikos pagreičiui grąžinti, dešimt išsamių prioritetų apimančiame mūsų ekonomikos atkūrime plane parodomas Europos lygmeniu precedento neturintis bendrų veiksmų mastas. Iššūkis buvo milžiniškas, ne mažesnir nesėkmės rizika, nes reikėjo apibrėžti, koks plataus užmojo planas atitiktų poreikių mastą. Planas nėra grindžiamas mažiausiu bendru vardikliu, tačiau jame paisoma įvairių valstybių narių labai skirtingos biudžeto ir ekonominės padėties, nors visos valstybės narės priklauso bendrajai rinkai ir dauguma jų turi bendrą valiutą. Todėl turime pripažinti, kad tai nėra lengvas uždavinys ir kad intelektiniu ir neabejotinai politiniu požiūriu tikrai gana sunku rasti ekonominį atsaką 27 šalims, kurių pradinpadėtis tokia skirtinga.
Dėl to parengėme ne visoms šalims vienodai pritaikytą, o koordinuotą planą, grindžiamą Europoje jau turimomis priemonėmis - Stabilumo ir augimo paktu, Lisabonos ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategija, apibrėždami bendrus ekonomikos atkūrimo tikslus, kurių reikia siekti koordinuotai.
Dabar šį planą reikia paversti tikrove. Koordinavimo principas turi vyrauti ne tik sudarant susitarimą, bet ir jį įgyvendinant, nes neveikimo kaina nepriimtina. Galime patys tai paliudyti: darbo vietos prarandamos kasdien. Negalime laukti, kol nuosmukis taps dar didesnis ir taps rimtu sąstingiu.
Manau, kad visi matome, jog požiūris pasikeitė, nors šis pokytis dar ir netapo konkrečiais veiksmais. Visi gerai žino, kad tai nėra įprastas ekonominės veiklos nuosmukis. Mūsų padėtis visiškai kitokia, tai nėra įprastas ekonominės veiklos sumažėjimas; kartoju, mes gyvename ypatingomis aplinkybėmis ir dabar laikas veikti.
Kiekviena institucija turi vykdyti savo pareigas. Komisija savo pareigas įvykdpristatydama šį planą ir toliau jas vykdys užtikrindama jo įgyvendinimą. Tikiuosi, kad Parlamentas nepamirš kiekvienai institucijai priminti jos įsipareigojimų. Šis ekonomikos atkūrimo planas - reikiama politinryžtingų ir plataus užmojo veiksmų programa. Manau, kad jis ir plataus užmojo, ir realistiškas; neverta teikti plataus užmojo pasiūlymų, kuriems patvirtinti nėra galimybių. Vis dėlto šį užmojį turime išsaugoti.
Iš šio plano matyti, kad remdamiesi svarbiausiais Stabilumo ir augimo pakte bei Lisabonos strategijoje numatytais principais sugebėjome pateikti tikrą Europos sprendimą.
Tai - didžiulgalimybė, kuria Europa turi pasinaudoti. Manau, kad tai Europai - tikras išbandymas. Išbandymas ne vien dėl ekonominio atsako, kuriam ir taip reikia daug pastangų, bet ir dėl pačios Europos idėjos. Kaip mes suvokiame Europą? Ar norime, kad Europa reaguotų į savo vidaus ir pasaulio ekonomines problemas, ar nenorime?
Bendrais veiksmais Europa gali parodyti, kad ji sugeba: užtikrinti reikiamą koordinavimą, kad kiekviena suinteresuotoji šalis galėtų visas savo jėgas panaudoti kovai; suteikti individualizuotų biudžetinių paskatų, kad būtų užtikrintas tikras poveikis ir vidutinio laikotarpio bei ilgalaikis viešųjų išlaidų perspektyvumas; užtikrinti, kad trumpalaikės priemonės būtų protingai naudojamos ilgalaikiam konkurencingumui didinti vienu šūviu nušaunant du zuikius - trumpuoju laikotarpiu skatinimo paketu turi būti apribotas krizės poveikis namų ūkiams, darbuotojams ir įmonėms kartu palengvinant perėjimą prie mažiau energijos naudojančios ekonomikos, o vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu turi būti remiamos reformos, kad Europa taptų konkurencingesnė; turi būti užtikrinta, kad visi mūsų veiksmai atitiktų svarbiausius solidarumo ir socialinio teisingumo principus ir šiuo krizės laikotarpiu būtų skirti pažeidžiamiausių žmonių labui.
Todėl nustatėme tris aiškius prioritetus, tris ramsčius, kuriais grindžiama strategija, skirta pažeidžiamiausių visuomenės sluoksnių reikmėms tenkinti - tai svarbiausias visa apimantis prioritetas.
Dabar ne laikas veikti vien valstybių narių lygmeniu. Turime tai aiškiai pasakyti. Šią žinią noriu perduoti Europos Vadovų Tarybai ir žinau, kad Parlamentu galiu pasitikėti - jis ją pakartos. Tik Europos lygmens sprendimas bus pakankamo masto, kad būtų jaučiamas poveikis visų labui.
Parlamento parama būtina. Todėl norėčiau jūsų paprašyti išnagrinėti naujus pasiūlymus, paspartinti procedūras ir pritaikyti Europos biudžeto struktūrą. Šioje srityje irgi turime kalbėti aiškiai. Manau, kad būtų nesuderinama, jeigu dabar prašytume valstybių narių skirti daugiau lėšų iš savo biudžetų, o mes Europos lygmeniu nesugebėtume panaudoti visų turimų Bendrijos biudžeto asignavimų.
Todėl, manau, Komisija parenggerą pasiūlymą, teigdama, kad visi neišleisti asignavimai turėtų būti panaudoti tam tikroms programoms remti ir tam tikriems Europos veiksmams pradėti - nuo tinklų jungčių, naujovių, klimatui palankių energijos šaltinių iki ekonomikos atkūrimo politikos, kurios galimybės didelės ir vidutiniu laikotarpiu. Manau, kad tai mažiausia, kas turėtų būti padaryta.
Vis dėlto pirmiausia raginu visus paaiškinti mūsų bendrapiliečiams, kaip Europos Sąjunga teikia apsaugą - ji imasi veiksmų ne valstybių vardu, o atvirkščiai - didina valstybių veiksmų efektyvumą, visų piliečių labui derindama pastangas paklausai skatinti ir pasitikėjimui atkurti.
Antrasis Europos Vadovų Tarybos darbotvarkės punktas - klimato kaita. Žinau, kiek laiko ir dėmesio šis Parlamentas skyrklimato kaitos energetikos paketui. Jūs parodėte, kad tai tikrai vienas iš didžiausių mūsų laikmečio politinių, ekonominių ir "civilizacijos" projektų. Vertinant šį būsimą istorinį sprendimą, kurį priimsime, paaiškės, kad jūsų parama šiam tikslui ir įnašas jam pasiekti neįkainojamas.
Nuo to laiko, kai Komisija pateikpasiūlymus, jau praėjo beveik metai. Tuo laikotarpiu tapome didelio ekonomikos nuosmukio liudytojais. Didelių sunkumų laikotarpiu girdėjome suprantamus pramonės atstovų nuogąstavimus.
Vis dėlto įsipareigojimas siekti svarbiausio tikslo nesusvyravo: šis tikslas - iki 2020 m. pasiekti tikslinius rodiklius "20/20/20"; parodyti gaires, kaip kitais metais Kopenhagoje pasiekti visuotinį susitarimą; įrodyti, kad aptardami šiuos klausimus mes kalbame ir veikiame rimtai.
Žinoma, kol Taryba ir Parlamentas pasieks galutinį susitarimą, reikia dar daug nuveikti. Taip turėtų būti. Tai - kritiniai sprendimai, darantys įtaką kiekvieno europiečio gyvenimui. Šiuos sprendimus būtina vertinti rimtai. Turime viską padaryti teisingai.
Kitą savaitę vyksiantis Europos Vadovų Tarybos susitikimas bus itin svarbus 27 valstybių ir vyriausybių vadovų susitarimui pasiekti. Vis dėlto nors 27 valstybių susitarimas - reikalinga sandorio sąlyga, vien jos nepakanka. Patikėkite, niekas geriau už Komisiją nežino, kokį svarbų vaidmenį Parlamentas atlieka kaip viena iš teisės aktų leidybos institucijų. Jūs ne kartą įrodėte, kad be jūsų įnašo negalima apsieiti, ne tik užtikrinant demokratinį Europos teisės aktų pagrįstumą, bet ir jų veiksmingumą.
Jūsų darbas turi kritinę reikšmę siekiant plataus daugiapartinio, tarptautinio sutarimo dėl svarbiausių teisės aktų. Reikės, kad šį vaidmenį atliktumėte ir svarstydami klimato bei energetikos paketą. Jau daug pasiekta pastarojo laikotarpio trišaliais dialogais. Tikiu, kad kartu nueisime ir likusią kelio dalį. Tikrai manau, kad Europos Vadovų Taryboje galime ir turime pasiekti sutarimą - teigiamai vertinu labai daug dirbančios Tarybai pirmininkaujančios Prancūzijos, su kuria Komisija aktyviai bendradarbiauja, pastangas. Todėl iš karto po Europos Vadovų Tarybos susitikimo siūlau jo rezultatus aptarti trišaliuose dialoguose su Europos Parlamentu siekiant suderinti likusius skirtumus ir politinį susitarimą paversti teisiniais tekstais.
Manau, kad galėsime darbą baigti laiku ir parodyti, kad veiksmų klimato, energetinio saugumo ir ekonomikos augimo srityse galima ir reikia padėti vieni kitiems. Tai geriausia pozicija, kurią galime pareikšti artėjant Europos Parlamento rinkimams, taip pat prieš pradedant eiti pareigas kitam Jungtinių Valstijų prezidentui ir rengiantis Kopenhagos susitikimui. Aš įsipareigoju, kad Europos Komisija nenuilstamai dirbs su jumis, kad tai taptų įmanoma.
Galiausiai, be abejonės, bus tokių, kurie teigs, kad esant dabartinei padėčiai Lisabonos sutarties aptarimas atitrauktų dėmesį nuo kitų dalykų. Jie bus neteisūs. Europos Sąjunga šiandien labiau negu kada nors anksčiau svarbi skatinant ekonominę ir socialinę jos piliečių gerovę. To, kad jai suteikiame priemonių šiam uždaviniui veiksmingiau įgyvendinti, negalima vadinti dėmesio atitraukimu. Tai - būtinybė. Šis poreikis paaiškėdavo per visas mūsų patirtas krizes.
Manau, kad Europos Sąjunga paroddidelę brandą reaguodama į neigiamus Airijos balsavimo rezultatus, juos gerbdama ir suteikdama Airijos institucijoms laiko išnagrinėti ir suprasti padėtį, laiko išsiaiškinti, kaip šiuo atveju elgtis.
Svarbiausia, Europa parodryžtą toliau siekti didelio laimėjimo - naujos Sutarties. Valstybės narės toliau ją ratifikuoja. Komisija, kaip ir šis Parlamentas, toliau teikia argumentus už Sutartį. Ieškodami teisingų tolesnių sprendimų, mes veikiame ne prieš Airiją, o su ja bendradarbiaujame.
Vis dar reikia, kad Sutartis skubiai įsigaliotų. Reikia gerbti 25 ją ratifikavusių valstybių narių parlamentų sprendimus. Svarbiausias Europos Vadovų Tarybos tikslas - nustatyti patikimas ateities gaires, kuriomis remdamasi Airija irgi galėtų ratifikuoti Sutartį. Iki kitos savaitės pabaigos turime būti patvirtinę gaires, leisiančias mums išeiti iš šios aklavietės.
2008 m. į istoriją pateks kaip metai, kai Europos Sąjunga susidūrsu vienais iš sunkiausių savo iššūkių. Vis dėlto manau, kad ji parodpakankamą ryžtą ir drąsą šiam iššūkiui įveikti. Pasinaudokime būsimosiomis savaitėmis ir tegu mūsų palikimas ateičiai būna tvirtesnė, platesnio užmojo Europa.
(Plojimai)
Joseph Daul
Gerb. pirmininke, J. P. Jouyet, Komisijos Pirmininke, ponios ir ponai, kitą savaitę Europos Vadovų Taryba daugiausia nagrinės atsako į dabartinę ekonomikos krizę priemones ir pirmiausia norėčiau pripažinti Europos Komisijos darbą. Nuo pat finansų krizės pradžios ji pateikdaug dokumentų, skirtų pasaulinei finansų struktūrai reformuoti. Mūsų teigiamai vertinamas praėjusią savaitę pateiktas ekonomikos atkūrimo planas papildo visas šias priemones ir yra tinkama priemonreaguoti į dabartinius mūsų sunkumus.
Kaip ir Komisija, manome, kad atkūrimo planai turi būti įgyvendinami kuo greičiau, kaip ir Komisija, manome, kad sėkmės pagrindas - šių ekonomikos atkūrimo priemonių koordinavimas. Ekonomika ir socialinsanglauda mūsų šalyse - vienas iš pagrindinių prioritetų. Be to, kad išspręstume ilgalaikes mūsų problemas, turime parodyti ryžtą ir atsakomybę. Komisijos pasiūlymuose, kuriais siekiama pasitelkti visus Europos ir valstybių narių lygmenimis turimus politinius kovos su krize svertus, įtvirtintas puikus požiūris.
Mūsų prioritetas turi būti šis: daryti viską, ką galime, kad užkirstume kelią greitam nuosmukiui. Turime atkurti vartotojų pasitikėjimą, nes tik taip galima greitai pakeisti padėtį. Man labai liūdna, kad kai kurios frakcijos šiam požiūriui nepritaria ir ketina krizę išnaudoti politiniam pranašumui įgyti. Centro dešiniųjų tikslas, mūsų tikslas - ne mėtytis šūkiais, o atkurti stabilumą, ekonomikos augimą ir darbo vietas.
Mes taip pat siekiame europiečiams parodyti, ką reikia ginti bet kokia kaina - mūsų socialinės rinkos ekonomikos modelį, kurio pavydi pasaulis ir už kurį turime kovoti, nes tik juo vienu galima užtikrinti ir garantuoti mūsų socialinę sanglaudą. Jeigu būčiau kapitalistas, visi tai žinotų!
Susidūrę su krize, kai reikia imtis skubių, realistiškų ir pragmatiškų priemonių, kai kurie žmonės, siekdami paslėpti savo nuodėmes, kaltina opoziciją. Gerai žinome, kokia ši krizrimta, bet taip pat žinome pareigą remiantis savo vertybėmis ir taikant pragmatiškus problemų sprendimo būdus imtis veiksmų, surasti tinkamą ilgalaikių ir trumpalaikių tikslų pusiausvyrą.
Priemonės, kurių prireikdabartinėms problemoms spręsti, neturi kelti pavojaus mūsų ateičiai. Todėl remiame Komisijos požiūrį, pagal kurį jos veiksmų pagrindas - Lisabonos ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategija. Ši strategija iš tikrųjų - geriausia mūsų socialinio modelio išsaugojimo garantija; vadovautis bet kuria kita strategija būtų neatsakinga. Vis dėlto ekonomikos atkūrimo priemonių patvirtinimas nereiškia, kad valstybės narės gali išsižadėti struktūrinių reformų, būtinų jų ekonomikai suderinti.
Ponios ir ponai, Europos Vadovų Taryba irgi daugiausia dėmesio skirs klimato ir energetikos paketui, kurį Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija visiškai teisingai laiko vienu iš savo prioritetų. Dar vyksta derybos dėl daugumos paketo dokumentų ir raginu visus derybų dalyvius padaryti viską, ką gali, kad pasiektume patenkinamą susitarimą.
Pasaulinis atšilimas - tikrovė, kurios nepakeitnei finansų krizė, nei dabartinekonomikos krizė. Europos Sąjunga, patvirtindama atsakingą, dabartinei padėčiai tinkamą politinį požiūrį, turi parodyti pasaulio partneriams, kaip elgtis. Vis dėlto ji turi ir toliau kovoti su klimato kaita.
Tai, kad dėl vieno klimato kaitos ir energetikos paketo dokumento pasiekta pažangos, yra labai teigiamas ženklas ir įrodymas, kad derybose dėl šių tekstų tikrai norima judėti į priekį - aš tuo džiaugiuosi. Pripažįstu Tarybai pirmininkaujančios Prancūzijos, kuri susitarimui pasiekti negailėjo pastangų, ryžtą. Taip pat norėčiau, kad mūsų draugai airiai Europos Vadovų Tarybai pasiūlytų realistiškas ir plataus užmojo gaires, kuriose būtų numatytas tvarkaraštis, kada bus išeita iš institucinės aklavietės.
Ši krizmums dar kartą rodo: Europa turi būti pajėgi sprendimus priimti veiksmingiau ir demokratiškiau. Galiausiai norėčiau padėkoti Komisijai už Rytų partnerystės projektą, kurį ji rengiasi siūlyti Tarybai.
Pirmininkas
Jeigu dabar pasakyčiau, kad Jūs visada dirbate pavyzdingai, tai gali būti palaikyta šališkumu.
Poul Nyrup Rasmussen
PSE frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, dabar Europoje yra 17 mln. bedarbių. Jeigu nieko nedarysime, per metus Europoje jų bus jau 21 mln., o 2010 m. pradžioje - 25 mln.
Lapkričio 14 d. ši frakcija pasakė, kad turime nusistatyti aiškesnį tikslą, savaitgalį tą patį pareiškir Socialistų bei Socialdemokratų partija. Mes turime siekti neleisti užimtumui mažėti. Pagal šį aiškų tikslą - išlaikyti žmones dirbančius - bus apibrėžtos ir mūsų finansinės paskatos. Darbo vietų mažės, tačiau sukursime naujų, kad žmonės toliau dirbtų. Manau, kad Komisijos programoje trūksta ne krypties, o užmojo ir tikro koordinavimo.
Žinau, kad tai sudėtinga. Prašau, nesakykite, kad koordinuojama vien tik sujungiant pastangas - tą vyriausybės visada darė. Tai - ne koordinavimas. Pritariu Jūsų koordinavimo užmojui, tačiau sujunkime jėgas - šio Parlamento, Jūsų ir Tarybos Pirmininko - ir paprašykime valstybių narių vieną kartą suprasti, kiek papildomos vertės galime gauti veikdami koordinuotai. Jūs ir aš žinome, kad poveikis valstybėse narėse bus dvigubas.
Antrasis aspektas toks. Jeigu tai padarysite, gal Jūs ir Tarybos Pirmininkas galėtumėte pateikti šį klausimą savo kolegoms - valstybių ir vyriausybių vadovams Taryboje: jei norime užtikrinti esamą užimtumą, kiek išteklių mums reikia? Atlikau makroekonominius skaičiavimus, iš kurių matyti, kad turime, kaip Ispanijos vyriausybė, investuoti vieną procentą BVP ne tik kitais, bet ir 2010 bei 2011 m. Kitaip šio lygio neišlaikysime.
Kaip tai padaryti? Siūlyčiau tai: Jūs, Komisijos Pirmininke, parenkite mūsų pažangioje ekologiško ekonomikos augimo strategijoje ir Lisabonos tiksluose apibrėžtų prioritetų sąrašą, o 27 valstybės narės pasakys, kad jos dėl šio sąrašo su Jumis ir su Taryba sutinka. Tada Vokietijai, Prancūzijai, Italijai - mums visiems - parodykite, kiek papildomos vertės gauname veikdami kartu. Tada parenkite tvarkaraštį, kuriame, pvz., sakoma: jeigu sprendimus priimsite prieš Kalėdas, mes vėl susirinksime vasario mėn., prieš prasidedant pavasariui, ir įvertinsime poveikį. Tada pavasarį būsime pasirengę sudaryti antrąjį paketą, o rudenį - trečiąjį paketą. Tai bus ilgalaikės mūsų tikslų užtikrinimo strategijos dalis.
Nesakau, kad tai bus lengva. Sakau, kad pritariu Jūsų užmojui, bet nematau tikslų įgyvendinimo. Sujunkime jėgas ir tai padarykime.
Graham Watson
ALDE frakcijos vardu. Gerb. pirmininke, pastarąjį kartą posėdžiaudami gyrėme greitą Tarybos atsaką į finansų krizę. Vis dėlto šioje Europos Vadovų Taryboje tempas tikriausiai nebesvarbus. O turėtų būti svarbus. Mūsų ES laukiantys iššūkiai - tikri. Nuosmukis gniuždo verslą, o klimato kaita didėja dar akivaizdžiau.
Mums reikia, kad Taryba ir Komisija pripažintų tai, ką Martin Luther King vadino "įnirtinga dabarties skuba". Vakar mūsų finansų ministrams nepavyko suvokti ekonomikos atkūrimo plano skubos. Skatinimo entuziazmas keičiasi "iš cukraus į sirupą". Tarybai pirmininkaujanti valstybturėtų mums pasakyti, kurios valstybės narės buvo prieš. Turime laikytis Stabilumo ir augimo pakto, išlaikyti konkurenciją, valstybės pagalbos taisykles ir įveikti Lisabonos darbotvarkės iššūkį, tačiau turime veikti greitai.
Taryba išmetamųjų anglies junginių kiekiui mažinti, žinoma, ieškos teisiškai privalomo pagrindo. Tam tikra pažanga padaryta. Ne reguliavimas ir apsunkinimas, o viršutinės ribos ir prekyba, nukrypti leidžiančios nuostatos mažiesiems teršėjams, atidumas konkrečių valstybių aplinkybėms ir slankioji teisių išmesti anglies junginius pardavimo aukcione skal- visa tai protinga. Neprotinga bet kurios valstybės narės bandymas dėl trumpalaikių savanaudiškų interesų sužlugdyti ilgalaikį planą. Jeigu klimato kaitos klausimų nespręsime dabar, sąskaita už ją augs geometrine progresija. Pastarosios savaitės susitarimas dėl iš automobilių išmetamo CO2 kiekio rodo, kaip lengva eiti mažiausio pasipriešinimo keliu, leisti grupiniams interesams nustelbti visuotinius. Susitarimas dėl kovos su klimato kaita kainuos, bet teiks ir galimybių. Ekologiškų naujovių srityje Europa gali pirmauti pasaulyje. Laimėjimai atitenka drąsiems. Europa turi turėti drąsos įgyvendinti savo įsitikinimus.
Praėjusią savaitę airiai paskelbturiningą pranešimą apie Lisabonos sutarties variantus. Dabar Airijos premjeras turi pateikti konkretų planą ir aiškų tolesnių veiksmų tvarkaraštį, nes Europos piliečiai nori, kad Europos Sąjunga būtų veiksmingesnė. Niekada nieko neįtikinsite labiau pasitikėti ES, jeigu ji nedirbs. O praėjusią savaitę matėme pavyzdį, kai ES nedirba. Nuo bombardavimo Mumbajuje pabėgusius šio Parlamento narius sutiko ES konsulas, kuris pareiškė, kad padės tik savo šalies piliečiams. Tai parodo, kaip skubiai reikia koordinuotos ES konsulinės apsaugos.
Mūsų ES turi ginti visus piliečius, kai tik jiems to reikia. Komisijos Pirmininkas pasakė: "skęsime arba plauksime kartu". Kai kuriems gal labiau patiktų lūkuriuoti, bet Europa tai jau darir tai neveiksminga. Dabar reikia, kad Europos Vadovų Taryba imtųsi veiksmų.
Rebecca Harms
Verts/ALE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, likus savaitei iki Europos Parlamento delegacijos išvykimo į Poznanę turėtų būti įvertinta, ar tai, ką Komisija dabar kartoja, tikrai tiesa - kad reakcija į tikrosios ekonomikos krizę ir finansų rinkų krizę susijusi su plataus užmojo klimato apsaugos strategija. Šiuo aspektu dar kartą teigiu, kad viskas, ką Komisija iki šiol pasakšia tema, dabartinėse trišalėse derybose dėl klimato paketo nepasitvirtino. Susitarimu dėl automobilių savaitės pradžioje duotas šis ženklas: Europa tikrai pažadėjo užtikrinti plataus užmojo klimato apsaugą ir išgelbėti pasaulį. Europa nori pakeisti viską, tik ne savo automobilius. Manau, kad mes davėme labai blogą ženklą.
Tęskime apie prekybą taršos leidimais. Žinome, kad prekyba taršos leidimais - svarbiausia Europos klimato apsaugos politikos priemonė, kad aukcionas yra visa jos veikimo esmė. Dabar netgi planuojama derėtis dėl išimties energetikos pramonei ir daug energijos naudojančias pramonės šakas atleisti nuo sistemos taikymo beveik visą kitą dešimtmetį. Manau, kad likus savaitei iki kelionės į Poznanę tai bloga žinia. Bent pusę plataus užmojo pastangų mažinti išmetamą CO2 kiekį turėtų įgyvendinti besivystančios šalys, ne pati Europa. Vis dėlto mes nenorime finansuoti šių priemonių besivystančiose šalyse.
Gerb. J. M. Barroso, norėčiau nuoširdžiai paprašyti, kad pagaliau suformuluotumėte naująjį ekologinį susitarimą, apie kurį visada tiek daug kalba S. Dimas. Norėčiau pasakyti, kad manau, jog Europos Sąjungos piliečių pritarimas būtų daug didesnis ir dar didėtų, jeigu būtų įvertintos senosiose Europos Komisijos ekonominėse strategijose padarytos klaidos, taip pat klaidos dėl finansų rinkų, jeigu Jūs pripažintumėte neteisingus prieš metus padarytus vertinimus.
Tada tikriausiai žmonės patikėtų nauja pradžia ir galima būtų tikėtis didesnio pritarimo Lisabonos sutarčiai. Dabar, kaip ir prieš dvi savaites Strasbūre, tikrai prašyčiau Jūsų šiuo klausimu būti sąžiningam. Ar naujas ekologinis susitarimas sudarytas, ar Jūs tikrai norite vadovautis praėjusio dešimtmečio strategijomis?
Brian Crowley
UEN frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, norėčiau padėkoti Tarybos Pirmininkui J. P. Jouetui ir Komisijos Pirmininkui už jų šiandienius pranešimus.
Norėčiau labai trumpai aptarti ekonomikos atkūrimo plano klausimą, nes piliečiams labiausiai rūpi, kaip mes reaguosime į mus pastaraisiais mėnesiais užgriuvusias beprecedentes pasaulines problemas, kokių priemonių imsimės. Palankiai vertinu Komisijos pateiktą ekonomikos atkūrimo planą ir pasiūlymą. Jis gerai atitinka tai, ką valstybės narės jau daro ir, beje, ką jos susitardaryti pagal koordinuojamą planą, Tarybai pirmininkaujant Prancūzijai.
Jis gana unikalus ir vienas jo aspektas gana ironiškas - prireikšios krizės, kad Didžiosios Britanijos vyriausybateitų į mūsų klubą ir pamatytų, kad galime bendradarbiauti ir koordinuoti veiksmus, nors daugelį metų jie stengėsi likti nuošalyje ir formavo individualų savo kursą.
Šis aspektas geriau nei bet ką kita parodo pripažinimą, kad mes esame nepriklausomi, galime elgtis individualiai, bet kai veikiame kartu, susitinkame ir sujungiame 27 valstybių narių didžiuosius protus, naujoves, talentą ir energiją, tomis individualiomis, jungtinėmis pastangomis tikrai galime pakeisti pasaulį. Sveikinu Komisijos Pirmininką J. M. Barroso ir Tarybos Pirmininką, kad 2008 m. leido mums, kaip Europos Sąjungai, subręsti ir kaip suaugusiems reaguoti į baisias krizes bei atsakyti į kritiką, esą Europa nesugeba reaguoti.
Su tuo susijęs antrasis punktas, kurį aptarsime Taryboje - Lisabonos sutarties klausimas. Akivaizdu, kad daugelis žmonių ne juokais susirūpinę, kaip spręsime klausimus, likusius, kai Lisabonos sutartį ratifikavo ne visos valstybės narės. Esu gana tikras, kad Airijos vyriausybpateiks planą, kaip viskas turėtų vykti. Tame plane tam tikrus dalykus daryti bus raginamos ir kitos valstybės narės. Šią problemą turi spręsti ne vien patys airiai. Ją turi spręsti kiekviena valstybnarė, veikdama kartu su kitomis.
Raginčiau visus narius apžvelgti Airijos valstybės parlamento Oireachtas specialiojo komiteto pateiktą pranešimą. Pažymėtina, kad vieninteliai tam pranešimui nepritarę žmonės buvo tie patys, kurie prieštaravo Lisabonos sutarčiai ir kiekvienai prieš ją buvusiai sutarčiai. Tai - tie patys šešėliniai veikėjai, kurie mėgsta slėptis tamsoje ir teigia, kad yra geresnis būdas, bet niekada nepasako, koks tas būdas; tai - tie patys žmonės, kurie niekada nesiūlo to, kas geriausiai atitinka Airijos ir Europos interesus, o siūlo tik tai, kas teikia nedidelę politinę naudą jiems patiems. Tikrovtokia, kad kartu galime pasiekti didingesnių ir geresnių dalykų, tačiau tam reikia siekti kompromiso, suprasti ir toleruoti ryškėjančius skirtingus požiūrius.
Mary Lou McDonald
GUE/NGL frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, kitą savaitę Briuselyje susitiks ES vadovai ir jeigu premjeras B Cowan pasiūlys, kad Airijos paramą Lisabonos sutarčiai galima užsitikrinti pritariant politinėms deklaracijoms arba raminamu tonu kalbant apie įvairius klausimus, jis smarkiai klys. Ministras pirmininkas sieknukreipti dėmesį nuo didelio ne tik Airijos, bet ir daugelio kitų šalių gyventojų jaučiamo nepasitenkinimo kryptimi, kuria eina ES. Iš Airijoje atliktų visuomenės apklausų, net iš pačios vyriausybės atliktos neigiamo balsavimo analizės matyti žmonių susirūpinimas darbuotojų teisėmis, viešosiomis paslaugomis, militarizacija ir demokratija. Šis susirūpinimas būdingas milijonams darbuotojų ir šeimų visoje Europos Sąjungoje.
Mūsų patiriama ekonomikos krizrodo, kad dabar labiau negu kada nors anksčiau viešąsias paslaugas ir darbuotojų teises reikia saugoti nuo nežabotų ir nereguliuojamų rinkos jėgų. Vyriausybėms grumiantis su krize tampa vis aiškiau, kad Lisabonos sutartis nebetinkama. Vyriausybės iš naujo atrado poreikį valstybei kištis ir ginti visuotinį interesą, poreikį lanksčiai savo nuožiūra reaguoti į žmonių poreikius ir brangiai pasimokė. Jos suvokė, kad rinka nėra viešpats. Ji negali pateikti visų sprendimų, o Lisabonos sutartyje būtent ir siekiama vainikuoti šį žlugusį laisvosios rinkos požiūrį, kuriuo vadovaujantis kilo tokia sumaištis.
Mums reikia naujos krypties ir tiesa ta, kad Lisabonos sutartyje jos nenumatyta. Airijos vyriausybei nepavyko perkelti diskusijos į kitas vyriausybes; ji nesugebėjo ieškoti geresnio susitarimo ne tik Airijai, bet ir visai ES. Airijos vyriausybturėtų pasimokyti iš savo gyventojų; ji turėtų išmokti vadovauti. Ji turi nurodyti gaires. Vis dėlto pareiga spręsti, iš tikrųjų spręsti žmonių problemas tenka visiems ES vadovams.
Ciniškais politiniais manevrais ir tuščia retorika nelaimėsime airių paramos Lisabonos sutarčiai, nepašalinsime didelių Lisabonos sutarties trūkumų, o svarbiausia - nesuteiksime ES naujos reikiamos krypties. Vadovai gali rinktis. Jie gali vadovauti remdamiesi savo tautų troškimais ir nuostatomis arba gali priimti sprendimus, naudingus lobistų ir biurokratų interesams. ES vadovams sakau: nuspręskite teisingai; įsiklausykite į Airijos balsą ir jame išgirskite Prancūzijos ir Nyderlandų balsų aidus, reikalavimą reformuotis, atsinaujinti, keistis.
Hanne Dahl
IND/DEM frakcijos vardu. - (DA) Gerb. pirmininke, pradeda ryškėti vaizdas, kokį supuvusį kompromisą planuojama pasiekti su Airija siekiant ją priversti priimti Lisabonos sutartį. Šiame Parlamente mačiau visko - nuo manipuliavimo iki beveik nepaslėptų grasinimų, panašių į šį: "Kaip galvojate, kas praras Komisijos narį, jeigu turėsime įgyvendinti tai, kas sakoma Nicos sutartyje - kad Komisijos narių bus mažiau negu valstybių narių"? Girdėjau iškilių nuomonės formuotojų, netgi mano pačios šalies laikraščio redaktoriaus, kalbas apie Airijos išmetimą iš Europos Sąjungos. Pirmininkų sueigoje nuspręsta Konstitucinių reikalų komitete priimto sprendimo dėl Airijos ir Lisabonos sutarties neteikti diskusijai ir balsavimui plenarinėje sesijoje. Nepaisant to, komitetas savo pirmadienio posėdyje padarišvadą, kad Pirmininko, o tai reiškia - ir Parlamento oficialios pozicijos pagrindas bus pats sprendimas. Vis dėlto Parlamentas šiuo klausimu negali turėti bendros pozicijos.
Balsuojant dėl šio sprendimo 16 balsavo už, 6 - prieš. Tai, ypač žinant, kad Parlamente nesurengta diskusija - labai menkas pagrindas bendrai pozicijai parengti. Įžūlu, kad šiame Parlamente nepaisoma demokratijos - tame pačiame Parlamente, kuriame taip mėgstame mojuodami pirštais moralizuoti apie demokratijos neturinčias šalis ir kuriame demokratijos pirmūnus pagerbiame Sacharovo premija, kaip ją drįstame vadinti. Kelias demokratinės Europos linkme nėra supuvę kompromisai, nieko verti pažadai ir amoralūs grasinimai. Tas kelias - tai sąžininga ir atvira diskusija.
Keliose valstybėse narėse, kuriose valstybininkai išdrįso išgirsti, ką mano žmonės, atsakas buvo aiškus Konstitucijos ir Lisabonos sutarties atmetimas - neigiami balsavimo Prancūzijoje, Nyderlanduose ir Airijoje rezultatai. Ko dar reikia, kad Parlamentas atsibustų ir pamatytų, kad mes visiškai praradome ryšį su savo rinkėjais. Visi mes - gaidžiukai, kurie pasipūtę gąsdina airius ir čekus. Ar jie nedrįsta susitikti su rinkėjais ir leisti jiems įvertinti šios Europos vizijos?
Jim Allister
Gerb. pirmininke, kadangi visas dėmesys šiame aukščiausiojo lygio susitikime turėtų būti skiriamas visus mus kamuojančiai ekonomikos krizei, gaila, kad daug laiko bus skiriama pastangoms paminti demokratiškai pareikštą Airijos rinkėjų valią.
Akivaizdu, kad nepaisoma teisėtai pareikštos mažos šalies nuomonės apie Lisabonos sutartį. Niekas nedrįstų tokio drakoniško, Mugabės metodo taikyti didelei šaliai. Tačiau stumdyti Airijos Respublikos rinkėjus Europos elitui atrodo sąžininga - jiems jų brangusis Lisabonos projektas atrodo svarbesnis negu tautinės valstybės demokratija. Tai tokia arogancija, tikras ketinimas bauginti tuos, kurie ardo jų planus, lėmusius tai, kad ES taip nutolo nuo savo gyventojų. Visa ši nemaloni istorija - tai chuliganų, ne demokratijos politika.
Jean-Pierre Jouyet
Gerb. pirmininke, Komisijos Pirmininke, frakcijų pirmininkai, gerb. nariai, pirmiausia paminėsiu, ką pasakJ. Daul, ir, kaip ir jis, norėčiau pripažinti Komisijos atliktą darbą, ypač stiprinant finansinę struktūrą: beje, dabar esama keturių svarbiausių direktyvų, kurias per labai trumpą laiką nuo rugsėjo mėn. pateikKomisija ir patvirtino Ekonomikos ir finansų ministrų taryba.
Joseph Daul buvo visiškai teisus pabrėždamas šį darbą ir taip pat gana teisus, pabrėždamas, kad reikia atkurti pasitikėjimą ir jį parodyti savo elgesiu. Šis pasitikėjimas atsiras, kaip nurodkeli gerb. nariai, pasiekus vienybę ir užtikrinus koordinavimą.
Norėčiau J. Daulą patikinti, aš jį gerai pažįstu ir žinau, kad jis daug arčiau socialinės rinkos ekonomikos vertybių ir tikrai nėra nežabotas kapitalistas. Norėčiau visus patikinti, kad tai paaiškėtų net ir per trumpą pokalbį su juo. Todėl norėčiau jam padėkoti ir taip pat pasakyti, kad mes tikrai inicijavome institucines gaires ir kad mačiau jo ir jo frakcijos išdėstytą susirūpinimą šioje srityje.
Taip pat norėčiau pasakyti P. N. Rasmussenui, kad tikslas išlaikyti užimtumo lygį, žinoma, yra vienas iš svarbiausių aspektų, kuriais rūpinasi Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija, ir kad mes sutinkame su P. N. Rasmusseno pastabomis dėl to, ką jis sakir ką pabrėžkiti gerb. nariai, t. y. kad žinome, jog užtikrinę geresnį koordinavimą padvigubinsime ar net dar daugiau padidinsime papildomą vertę, kurią galime sukurti, taip pat sutinkame su jo pastabomis dėl metodo, kitaip tariant, dėl konkrečių projektų vykdymo, praktinių tikslų ir laikotarpio.
Taip pat norėčiau patikinti G. Watsoną, kuris laikosi itin pragmatiško ir pedantiško požiūrio; G. Watson gana teisingai pabrėžė, kad mes vis dėlto turime veikti greitai. Nemanau, kad turiu tai dar kartą sakyti Tarybos Pirmininkui, tačiau paprašysiu jo veikti dar greičiau. Nemanau, kad jis pamiršo, jog reikia imtis skubių veiksmų. Norėčiau patikinti G. Watsoną, kad skubumas niekur nedingo, mes jį gerai žinome ir panašiai, kaip sakėte Jūs, jeigu kalbėtume apie kovą su klimato kaita, taip pat kaip sakrūmuose esanti A. Doyle ir kaip pabrėžR. Harms, neturime aukoti ilgalaikių poreikių dėl trumpalaikių interesų ir neturime pasiduoti kai kurių asmenų savanaudiškumui užuot parodę solidarumą, ypač mūsų draugams Centrinėje ir Rytų Europoje, pirmiausia Lenkijai, Baltijos valstybėms ir kitoms valstybėms, ir šis klausimas taip pat bus aptariamas gruodžio 11-12 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime.
Aš R. Harms pasakiau, kad neturime trauktis nuo šių tikslų. Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija jokiu būdu neketina jų atsisakyti. Sakiau, kad Komisijos pateiktas paketas yra nuoseklus, kad jame numatyti keli tikslai, kad jie numatyti tinkamu laiku, kad tai padarne Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija ir kad šių tikslų reikės laikytis. Dabartinės krizės aplinkybėmis tai - moralinbūtinybė; negalime pradėti tarptautinių derybų manydami, kad visą darbą turi atlikti besivystančios šalys. Šioje srityje besivystančioms šalims irgi turime parodyti solidarumą.
Jei kalbėtume apie susitarimą, pasiektą vykdant trišalį dialogą su Europos Parlamentu, už kurį jam dėkoju, manau, kad tai - darnus susitarimas ir labai tikslus ilgalaikis automobilių srityje nustatytas tikslas; antra, įdiegta laipsniška paskatomis pagrįsta nuobaudų sistema, taip pat skirta gamintojams; trečia, įtrauktas ekologiškų naujovių skatinimas.
Finansų rinkų klausimu R. Harms priminsiu, ką sakiau pareikšdamas paramą J. Daulo dabar pabrėžtiems aspektams. Džiaugiuosi, kad B. Crowley paminėjo reikiamą koordinavimą. Suprantu, ką jis sakapie Airijos vyriausybės pradėtas iniciatyvas. Mes artimai bendradarbiaujame ir tai labai atidžiai stebime. Galite pasitikėti Tarybai pirmininkaujančia Prancūzija - kaip teigėte, ji parodys supratimą ir toleranciją.
M. L. McDonald noriu pasakyti, kad žinome Airijos rinkėjų ir socialinių aplinkybių klausimą, kad ne blogiau suprantame Airiją ir kad visame šiame procese ar mūsų su Airijos institucijomis vykdytame dialoge nėra jokių ciniškų manevrų, kiekviena suinteresuotoji šalis bando elgtis konstruktyviai, kad, kaip pabrėžJ. M. Barroso, išlaikytume kursą, kurio, kaip aiškiai parodkrizė, dar labai reikia tiek institucinių aplinkybių, tiek Lisabonos sutarties atžvilgiu.
H. Dahl noriu pasakyti, kad veiksime kartu su Airija, kuriai, žinoma, turime parodyti solidarumą, bet kiekviena suinteresuotoji šalis turi parodyti atsakomybę ir J. Allisterį tikrai įtikinti, kad šiose įvairiose srityse galime imtis efektyvių veiksmų.
Baigdamas kalbą ir atsižvelgdamas į tai, ką sakįvairūs kalbėjusieji ir pirmininkas J. M. Barroso, sakau, jog esu labai nustebęs, kad dar taip trūksta vienybės ir kad dar labai reikia būti solidariems: solidariems koordinuojant ekonominius ir finansinius klausimus; solidariems kilus pavojui klimatui; solidariems su šalimis, patiriančiomis didžiausius sunkumus energetinio saugumo srityje; taip pat solidariems gynybos klausimais; solidariems su besivystančiomis šalimis ir pietų šalimis - kalbame apie Europos Sąjungos kryptį į Viduržemio jūros regioną; solidariems su Airija, nepamirštant pareigos rasti sprendimą ir stengtis, kad Lisabonos sutartis būtų kuo greičiau įgyvendinta; solidariems su rytų šalimis ir jų kaimynėmis, kaip nurodyta Komisijos Rytų partnerystės iniciatyvoje, kuri, esu tikras, bus patvirtinta kitame Europos Vadovų Tarybos susitikime. Visa tai man atrodo svarbu reaguojant į mūsų dabar patiriamus iššūkius.
José Manuel Barroso
Komisijos Pirmininkas. - Gerb. pirmininke, kalbėdamas apie svarbiausią savo pranešimo aspektą - Europos ekonomikos atkūrimo planą, norėčiau Jums padėkoti už plačią paramą Komisijos pateiktam planui - ypač turiu mintyje J. Daulo, P. N. Rasmusseno, G. Watsono, B. Crowley pranešimus - dėkoju jums visiems už paramą. Esu tikras, kad Tarybai pirmininkaujančiai Prancūzijai - čia noriu pabrėžti Jeano-Pierre Jouyet įsipareigojimą - atliekant aktyvų vaidmenį, galima pasiekti tikros pažangos.
P. N. Rasmussen kalbėjo apie užmojį ir baigdamas sakė, kad Jūs pritariate mūsų užmojui. Dėkoju jam už pastabas. Pirmiausia, sutinku, kad svarbiausias aspektas turėtų būti užimtumas. Tai visiškai suderinama su Lisabonos ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategijos tikslais. Sutinku, kad praėjus tam tikram laikui būtent pagal užimtumą galėsime įvertinti, koks veiksmingas buvo mūsų atsakas. Tai kritinis, sunkus laikas, labai daug iššūkių keliantis uždavinys. Dėl koordinavimo, Komisija galite pasitikėti: koordinavimo norime kuo daugiau ir turime tam tikrų priemonių jam įgyvendinti. Kaip teigėme savo komunikate, prašysime naujos valstybių narių konvergencijos programos, kuri turėtų būti sudaryta pagal Stabilumo ir augimo paktą, taip pat tam tikrą savo funkciją atliekame pagal Europos strategiją - Lisabonos ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją. Taigi turėdami kiekvienai šaliai individualiai pritaikytas Lisabonos rekomendacijas (prie šio klausimo grįšime gruodžio 18 d., iškart po Europos Vadovų Tarybos susitikimo) ir naujas stabilumo bei konvergencijos programas, būsime tikri, kad valstybės narės taip pat koordinuos ir strategijos įgyvendinimo būdus.
Vis dėlto dabar, kaip visada, su jumis kalbėsiu tiesiai ir atvirai. Sakote, kad ją remiate. Prašome, paremkite mus, įvairias politines šeimas ir savo pačių politinę šeimą, kai kalbėsite su mūsų vyriausybių finansų ministrais. Tai labai svarbu. Jeigu norime, kad mums pavyktų, svarbu su mūsų vyriausybėmis sutarti tarptautiniais, su daugeliu suinteresuotųjų šalių susijusiais aspektais.
Svarbus būtent šis klausimas, nes, kaip žinote, valstybės narės tradiciškai labai priešinasi pačiai koordinavimo idėjai. Kai W. Kokui pateikus pranešimą persvarstėme Lisabonos strategiją, kai kurios valstybės narės visiškai atmetpačią koordinavimo idėją. Prieš kurį laiką, artėjant šiai krizei, kai kurie labai svarbūs politikai atmetpačią Europos plano, kuriame numatyta dar mažiau koordinavimo, idėją.
Sąžininga būtų pasakyti, kad jau pasiektas sutarimas dėl tam tikro ekonomikos atkūrimo plano koordinavimo. Vis dėlto, tiesą sakant, dar nesutarta, ar reikia, pvz., pasitelkti neišleistus Europos bendrijos biudžeto pinigus. Tai vakar aptarta Ekonomikos ir finansų reikalų taryboje, bet susitarimo dar nepasiekta. Vienas svarbus susitarimas pasiektas, tačiau dėl mūsų pasiūlymo didinti Europos investicijų banko kapitalą. Pasiekta ir daugiau labai svarbių susitarimų.
Baigdamas galiu daryti išvadą, kad visi pritariame tvirtesniam bendradarbiavimui, bet, kaip žinote, tradiciškai esama pasipriešinimo. Mano politinmintis ši: jeigu dabar, krizės akivaizdoje, nesugebame susitarti dėl didesnio koordinavimo, kada sugebėsime? Todėl savo įvadinėse pastabose sakiau, kad Europai tai - išbandymas. Europai tai išbandymas ne vien svarbių, konkrečių ekonominių atsako sąlygų požiūriu, bet ir siekiant įsitikinti, ar Europa tikrai nori, kad šis rūpestis ateityje virstų tikru koordinavimu. Tai bus Europos Komisijos pozicija, kurią pateiksiu Europos Vadovų Tarybai.
Dar vienas galutinis aspektas dėl pažangaus ekologiško ekonomikos augimo. Taip, mes tai įtraukėme į savo pasiūlymą. Dėkoju už pastabas apie jį. Pateikėme labai konkrečių pasiūlymų dėl energijos naudojimo efektyvumo, greito susidomėjimo ekologiškais produktais, švarių technologijų kūrimo automobilių ir statybos pramonei, nes norime pabrėžti vieną dalyką: ką siūlome valstybėms narėms - neleisti pinigų vien tam, kad juos išleistume.
Išlaidos vardan išlaidų nėra sprendimas. Svarbu, kad išlaidos būtų protingos: kad jomis būtų tenkinamas skubus, trumpalaikis poreikis skatinti paklausą - dėl priežasčių, kurių, manau, aptarinėti nereikia - taip pat kad šios išlaidos būtų tikra investicija į ateitį, į mūsų ekologinę darbotvarkę, kovą su klimato kaita, energijos naudojimo efektyvumą, tinklų jungtis, naujoves. Mes siūlome: trumpalaikės išlaidos neturi prieštarauti vidutinio laikotarpio ir ilgalaikėms išlaidoms. Stengsimės užtikrinti, kad šis pasiūlymas būtų patvirtintas Europos Vadovų Taryboje. Tikrai manau, kad mes dabar esame daug arčiau šio rezultato, ir tikiuosi, kad kitame Europos Vadovų Tarybos posėdyje bus istorinių sprendimų.
Timothy Kirkhope
Gerb. pirmininke, džiaugiuosi dar kartą kreipdamasis į šį Parlamentą kaip neseniai išrinktas Didžiosios Britanijos konservatorių delegacijos narys. Patikinu Jus, kad rengiantis Europos Parlamento rinkimams tvirtai agituosiu už Europą, kurią mano partija nori matyti, ir labai kritiškai vertinsiu socialistinę Europą, kurią nori matyti P. N. Rasmussen (kuris ką tik išėjo) ir jo kolegos, kaip nurodyta šią savaitę paskelbtame jų rinkimų manifeste. Jį skaitant darosi labai liūdna.
Du mano kolegos praėjusią savaitę buvo Mumbajuje su prekybos delegacija ir pateko į didelį pavojų. Norėčiau ne tik pasmerkti šiuos žiaurius išpuolius, bet ir padėkoti, ypač Tarybai pirmininkaujančiai Prancūzijai, kuri greitai ėmėsi veiksmų ir toje delegacijoje buvusiems Europos Parlamento nariams, įskaitant mano paties kolegas britus, suteikapsaugą.
Tarybos darbotvarkgausi: ekonomikos ir finansų krizė, Lisabonos sutartis, klimato kaita ir BŽŪP ateitis. Dabar aptarsiu tik ekonominius klausimus. Jungtinėje Karalystėje vyriausybpranešapie didžiausią skolinimosi lygį mūsų istorijoje. Mūsų iždo kancleris per būsimuosius penkerius metus padvigubins valstybės skolą iki 1 trln. svarų. Jis taip pat paskelbapie 20 mlrd. svarų paramą, 40 mlrd. svarų grįš didesnių mokesčių pavidalu. Vadinamuoju jo fiskalinių paskatų paketu bus užtikrinta, kad mūsų nuosmukis - kaip Komisija teisingai pasak- būtų ilgiausias ir giliausias visoje ES. Toks skatinimo paketas, apie kokį skelbiama, gali būti naudingas tik šalims su patikimais valstybės finansais. Jungtinės Karalystės atveju mums užkrautas milžiniškas skolinimasis visai prognozuojamai ateičiai.
Praėjusią savaitę sužinojome išsamius svarbaus Komisijos pateikto ekonomikos atkūrimo plano aspektus. Manau, kad plane yra labai teigiamų dalykų, bet bijau, kad vien šia iniciatyva skubios problemos nebus įveiktos. Labiausiai reikėtų išsiaiškinti, kaip priversti bankus skolinti vieni kitiems, įmonėms ir paprastiems žmonėms. Planuodami, kad nedarbas didės, turime kurti pasitikėjimą, o ne palikti skolas ir didesnius mokesčius savo vaikams ir anūkams.
Jo Leinen
(DE) Gerb. pirmininke, priešingai, negu T. Kirkhope, norėčiau pasakyti, kad rinkimų manifestas iš Madrido yra vilties dokumentas ir ženklas, kad būdų įveikti krizę yra ir mes turime juos visomis jėgomis remti.
Kitą savaitę vyksiančiame aukščiausiojo lygio susitikime Parlamentas rems Tarybai pirmininkaujančią Prancūziją, siekiančią pagaliau gauti aiškų atsakymą dėl Lisabonos sutarties ratifikavimo. Negalime eiti į Europos Parlamento rinkimus nežinodami, įsigalios ši Sutartis ar ne. Tai būtų puiki galimybvisiems Europos oponentams nederamai pasinaudoti šiais rinkimais parodomajai kovai rungiantis dėl pritarimo ar nepritarimo šiai Sutarčiai, kurią jau ratifikavo 25 valstybės. Todėl Konstitucinių reikalų komitetas parengrezoliuciją, kurioje mus ragina kuo labiau stengtis pasiekti, kad Sutartis būtų ratifikuota, galbūt netgi prieš rinkimus. Aukščiausiojo lygio susitikime galiausiai turi būti duotas aiškus atsakymas. Tai neturi būti atidėta kitiems metams.
Gerb. pirmininke, Airijoje bus surengtas antrasis referendumas. Mūsų pranešimas "Bendravimas ir partnerystė" - patikrinimas, ar sugebame informuoti žmones. To darbo neturime palikti Europos oponentams.
Andrew Duff
Gerb. pirmininke, jei kalbėtume apie sutartį, manau, kad galiausiai darome tam tikrą pažangą. Čekijos teismas ir Airijos parlamentas visapusiškai ir ryžtingai atvėsino nacionalistų ir reakcionierių norą kėsintis į Sutartį. Ypatingame partijos Sinn Féin pranešime, žinoma, nuo šios pozicijos nukrypta, bet šiuo klausimu kalbu ne kaip lobistas ar biurokratas, bet kaip demokratas.
Tolesni ryžtingi žingsniai dabar priklauso nuo Čekijos parlamento ir Airijos vyriausybės. Airijos premjeras turi aiškiai įsipareigoti konkrečiu laiku surengti antrąjį referendumą, o mums reikia profesionalesnio kampanijos plano. Šiuo atžvilgiu Parlamentas apeliuoja į didelį Airijos gyventojų kilnumą, jų įžvalgų supratingumą ir tikisi, kad jie suvoks, kokių rimtų padarinių turėtų antrą kartą pasakytas "ne".
Konrad Szymański
(PL) Gerb. pirmininke, Lenkija daug nuveikė, kad būtų rastas kompromisas dėl klimato kaitos paketo. Siūlėme pakeisti bazinius metus ir į balansą įtraukti miškų sugeriamą CO2. Šiandien norime pasiūlyti sistemą, grindžiamą geriausiomis technologinėmis gairėmis ir aukciono sistemos netaikymu tam tikroms pažeidžiamoms pramonės sritims.
Ar bus žengtas kitas žingsnis, priklausys nuo Tarybai pirmininkaujančios valstybės. Jeigu jau radome sprendimą Vokietijos automobilių pramonei, kodėl negalime jo rasti Centrinės Europos šalims? Mūsų šalis negali sutikti su tariamu kompromisu, kuris tiesiog sulėtins Lenkijos pažangą aukciono sistemos linkme.
Negalime sutikti, kad spėjamų klimato kaitos tikslų būtų siekiama didesnių energijos kainų sąskaita, iškeliant elektros energijos, cemento, metalo ir stiklo gamybą už ES ribų - tokiu atvejų tikslai būtų pasiekti, bet ekonomika vystytųsi lėčiau ir būtų masiškai atleidžiami darbuotojai. Su tokia padėtimi Lenkijoje nesutiks niekas. Nei vyriausybė, nei opozicija.
Bernard Wojciechowski
Gerb. pirmininke, moderni pasaulio ekonomika grindžiama gigantiška skolų piramide: skolinasi valstybės, bankai, bendrovės ir jų grupės. Skolos tarpusavyje susijusios. Mūsų patiriami struktūriniai ekonomikos sistemos trūkumai ir šiuo metu iškreipta rinkos ekonomikos sistema iš esmės veikia kartu su kreditavimo sistema.
Ekonomika ydingai veikia todėl, kad pinigų kūrimo sistema susieta su kreditu. Maurice Allais tai palygino su vėžiu, nenumaldomai ėdančiu kapitalistinę ekonomiką. Šioje sistemoje sudaromos sąlygos kurti realaus atitikmens neturinčią perkamąją galią. Reikia įgyvendinti dideles bankininkystės ir finansų sistemų reformas. Reikia reformuoti mokesčių sistemą ir pakeisti biržų veikimo būdą.
Dėl plano lopyti finansų krizės padarytas spragas pinigų injekcijomis - jos, matyt, skiriamos ir mano šalyje - galiu pasiūlyti jas susikišti ten, kur nešviečia mėnulis.
Jana Bobošíková
- (CS) Ponios ir ponai, tikiuosi, kad įvairių Europos Sąjungos šalių vadovai kitą savaitę atmes Komisijos pasiūlymą dėl bendro atsako į ekonomikos krizę. Centriniu lygmeniu ekologinėms investicijoms ir naujovėms išleisti 200 mlrd. EUR mokesčių mokėtojų pinigų nėra vaistas skirtingai 27 šalių ekonomikai. Centriniu lygmeniu didinti ar mažinti mokesčius ir reguliuoti biudžeto deficito ir valstybės garantijų lygį irgi nebus veiksminga. Esu tvirtai įsitikinusi, kad valstybės narės turi bendradarbiauti, bet jos kiekviena pagal savo padėtį turėtų nusistatyti konkrečias individualias priemones, o ne leisti, kad jos būtų diktuojamos iš Briuselio.
Ponios ir ponai, Taryba taip pat turėtų nustoti spausti valstybes nares užbaigti Lisabonos sutarties ratifikavimą. Ji turėtų pripažinti, kad Sutartis neperspektyvi ne dėl airių. Bijau, kad Lisabonos sutartis gali šių dienų Europą pakeisti taip, kad ji virs konfliktų, išdavystės ir susiskaidymo vieta. Taip yra todėl, kad ja suteikiamos didelės galios - teisinis vėzdas, su kuriuo galima mušti mažesnes tautas, ir tai gali lemti tik smurtą, karą ir skurdą. Taigi Lisabonos sutartis kelia pavojų Europos Sąjungos, kaip laisvės, gerovės ir taikos projekto, egzistencijai.
Karl von Wogau
(DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, sunkumai evakuojant Europos piliečius iš Mumbajaus atskleidė, kad Europos Sąjungoje reikia glaudžiau koordinuoti saugumo ir gynybos klausimus. Pastaraisiais mėnesiais bendradarbiavimas su Taryba buvo labai geras. Bendradarbiavimas su Tarybai pirmininkaujančia Prancūzija ir Taryba buvo labai produktyvus.
Svarbiausias įvykis neabejotinai buvo krizGruzijoje. Šiuo atveju Tarybai pirmininkaujanti valstybveikgreitai. Ji susitardėl paliaubų ir užtikrino, kad į Gruziją laiku atvyktų stebėtojai, o Europos Sąjunga visada buvo įvykių centre. Vis dėlto ta pačia proga paaiškėjo ir trūkumų. Matėme, kad mūsų Briuselio krizių valdymo priemonės šį kartą pasieksavo pajėgumų ribą. Gana aišku, kad turime toliau tobulinti ir Europos Sąjungos gebėjimus imtis prevencinės analizės, ir jos krizių valdymo priemones.
Kaip žinome, Europos Sąjunga dabar persvarsto saugumo strategiją ir planuoja šį darbą baigti iki šių metų pabaigos. Ši saugumo strategija pasirodesanti vertinga. Jos principus reikia išsaugoti. Esama atskirų aspektų, kuriuos reikia iš dalies pakeisti ir labiau pritaikyti prie pastarojo metų realijų. Vis dėlto įgyvendinti saugumo strategiją dar svarbiau negu ją pritaikyti. Todėl mes Europos Parlamente prašome parengti Baltąją knygą dėl saugumo ir gynybos. Galbūt pavyzdžiu galėtų būti šia tema Prancūzijos parengta baltoji knyga, nes apie šios Baltosios knygos parengimą - Europos saugumo klausimais - reikia labai plačiai viešai diskutuoti: Europos saugumas - ne tas klausimas, kurį būtų galima spręsti už uždarų durų. Tai - visiems piliečiams svarbus klausimas.
Proinsias De Rossa
Gerb. pirmininke, Airijoje nenumaldomai norima likti Europos reikalų centre ir užtikrinti, kad Europa galėtų imtis efektyvių ir skaidrių veiksmų valstybių narių labui. Tai ypač svarbu - svarbiau negu kada nors anksčiau - dabartinės finansų ir ekonomikos krizės aplinkybėmis.
Nepaisant to, Airijos piliečiams reikia garantijų, kad klaidinantys sakančiųjų "ne" stovyklos teiginiai Lisabonos sutarties atžvilgiu apie Komisiją, abortus, karo prievolę, karinį neutralumą, darbuotojų teises ir viešąsias paslaugas iš tikrųjų neturi pagrindo.
Norėdami iš esmės padidinti Lisabonos sutarties ratifikavimo galimybę valstybių vadovai turi priimti sprendimą, kad įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, pasinaudojant joje nustatyta sistema bus užtikrinta, kad visos valstybės susigrąžintų teisę be apribojimų skirti Komisijos narį. Mano nuomone, vien tos teisės pratęsimo nuo 2014 iki 2019 m. nepakaks, kad Sutartis Airijoje tikrai būtų ratifikuota.
Be to, įsipareigojimas į Darbuotojų komandiravimo direktyvą įtraukti socialinę išlygą dėl darbuotojų teisių, panašią į tą, kuri įtraukta į Paslaugų direktyvą, labai padėtų sušvelninti pavojus, kylančius dėl sprendimų bylose Laval, Viking ir Rüffert - šie sprendimai Airijoje irgi kelia susirūpinimą. Raginčiau Tarybą ir Komisiją šiuos klausimus skubiai spręsti būsimajame aukščiausiojo lygio susitikime.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Gerb. pirmininke, Komisijos ir įvairių valstybių narių priimtu antikrizinių priemonių paketu bus sunaikintas Stabilumo paktas. Džiaugiausi dėl siūlomo jo persvarstymo, tačiau svarbu užtikrinti, kad naujasis paktas greitai netaptų dar viena fikcija ir neabejotinų keblumų priežastimi.
Ar nereikėtų iš dalies keičiant Stabilumo paktą kartu persvarstyti ir narystės euro zonoje kriterijų? Kai kurios valstybės šia priemone grindžia viltis stabilizuoti valiutą - bijo, kad nepasikartotų pastarojo laikotarpio spekuliaciniai išpuoliai prieš jų valiutas. Kitas klausimas: kai pagal paktą taikomos sankcijos dėl įvairioms pramonės šakoms teikiamos pagalbos, kaip turėtume vertinti Europos Sąjungos griežtumą Lenkijos laivų statyklų atžvilgiu?
Galiausiai: ar tikrai gali būti, kad išmetamo CO2 kiekio mažinimo srityje pasirodys neįmanoma priimti sprendimo, kuriuo būtų užtikrinama, kad Lenkijai nereikėtų importuoti pigios elektros energijos iš Ukrainos ir Rusijos?
Inese Vaidere
(LV) Ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau padėkoti Europos Komisijai už ekonomikos atkūrimo planą ir pareikšti viltį, kad jis bus naudojamas ne nevykusiems bankininkams remti ir jų užmokesčiui, bet kad juo tikrai bus remiamas verslas. Mūsų verslininkai dirba tikriausiai sunkiausiomis aplinkybėmis, nes aplink juos itin gausu biurokratijos. Taigi lygiai taip, kaip tikriname bendrosios žemės ūkio politikos patikimumą, turėtume atlikti ir direktyvų bei reglamentų patikimumą, kad įsitikintume, ar ne per daug biurokratinių kliūčių įmonėms ir ar šių reglamentų ir direktyvų įgyvendinimas valstybėse narėse netapo per daug biurokratinis. Mus iš krizės išvesti gali tik verslininkai. Todėl reikia tikrinti kiekvieną teisės aktų eilutę.
Klimato kaitos srityje tikrai remiu teiginį apie išmetamųjų teršalų politikos lankstumą, nes, pvz., mano šalis prieš kurį laiką pasiekir viršijo tikslinį 20 proc. atsinaujinančių šaltinių energijos naudojimo rodiklį. Nenorėčiau matyti, kaip mano šaliai, kurios ekonomikai labai reikia vystytis, keliama papildomų kliūčių.
Irena Belohorská
(SK) Nors laiko požiūriu antroji metų pusnėra idealiausia, pirmininkaudami ES prancūzai įrodė, kad ne veltui laikomi ES lyderiais ir varomąja jėga. Esu Europos Parlamento narketverius su puse metų. Galiu aiškiai pasakyti, kad Prancūzija aktyviausiai stengėsi spręsti visų 27 ES valstybių narių problemas.
Istorinis pokytis, kai išrinktas charizmatiškas ir labai aktyvus prezidentas N. Sarkozy, neabejotinai teigiamas. Jo sugebėjimai buvo matyti ir iš jo skubios reakcijos į Rusijos ir Gruzijos problemą. Tuo laikotarpiu prasidėjo finansų krizė, į kurią prancūzai greitai reagavo paskelbdami, kad reikia sisteminio sprendimo, reikia persvarstyti Europos Sąjungos kontrolės ir finansų sistemas, net ir pasauliniu požiūriu. Būtent pirmininkaujant Prancūzijai Europos Sąjunga įgijo aktyvios pasaulinės politikos veikėjos reputaciją, kai Prancūzijos prezidento ir Pirmininko J. M. Barroso iniciatyva buvo sušaukti Didžiojo aštuntuko (G8) ir Didžiojo dvidešimtuko (G20) aukščiausiojo lygio susitikimai.
Manau, kad būsimasis Europos Vadovų Tarybos susitikimas bus sėkmingas ir kad visos Europos institucijos veiks kartu.
Jacek Saryusz-Wolski
Gerb. pirmininke, Tarybos prašymu, reaguodama į Parlamento lūkesčius, Komisija parengir šiandien pristatRytų partnerystės dokumentą, kuris, kaip teigia Tarybos Pirmininkas ministras J. P. Jouyet, bus pateiktas aukščiausiojo lygio susitikime.
Noriu pasveikinti ir pagirti Komisiją už šį dokumentą. Parlamentas jau prieš kurį laiką pirmas pasiūlir gynsantykių su mūsų rytų kaimynais stiprinimo idėją. Reikia, kad ES gerai įsitvirtintų rytų kaimynystėje, palaikydama sinergiją su Viduržemio jūros regiono kaimynais. Siekdami stabilumo prie savo slenksčio, turime artimiausiems kaimynams suteikti apčiuopiamų perspektyvų. Todėl turėtume remti idėją išplėtoti glaudesnę partnerystę, iš esmės apimančią penkias sritis: asociacijos susitarimus, daugiašalę bendradarbiavimo sistemą, visapusišką ir išsamią laisvosios prekybos erdvę, vizų sistemos liberalizavimą, kurios galutinis rezultatas turėtų būti bevizės kelionės, ir galiausiai (bet tai ne mažiau svarbu) energetinį saugumą.
Ypač džiaugiuosi pasiūlymu padidinti Europos kaimynystės politikos rytų krypčiai skirtą ES finansinę paramą. Prieš dvejus metus mes Parlamente pateikėme idėją stiprinti Europos kaimynystės politikos rytų krypties parlamentinę plotmę; mūsų pasiūlyme ketinama sukurti bendrą parlamentinę asamblėją, kurioje dalyvautų Europos Parlamento ir šešių šalių parlamentų nariai. Šis forumas mums būtų puiki platforma savo partneriams įtraukti ir jiems patiems tarpusavyje bendrauti.
Mums, Europos Sąjungai, reikia, kad aplink mus būtų draugų ir kad jie draugautų tarpusavyje. Todėl itin džiaugiuosi idėja sušaukti Euronestą - asamblėją, kuri, jeigu Komisija su ja sutiks, bus demokratinės ir parlamentinės Rytų partnerystės projektų kontrolės priemonė.
Manau, kad Rytų partnerystės projektas - ne tik nauja geresnbendradarbiavimo forma, bet ir sustiprins Europos Sąjungą iš vidaus ir iš išorės. Plėtojant politinius ir ekonominius santykius ir pakylėjus juos į aukštesnį lygmenį sustiprės mūsų ekonomikos varomosios jėgos ir padidės politinbei tarptautinįtaka.
Jan Andersson
(SV) Gerb. pirmininke, svarbiausias uždavinys, kurį kelerius ateinančius metus turės spręsti Europos politikai - apsaugoti užimtumą ir gerovę. Praėjo keletas gerų metų, bet dabar nedarbas greitai didėja. Pritariu Komisijos nuomonei, kad reikia koordinuoti pastangas ir trumpalaikius įsipareigojimus bei veiksmus susieti su ilgalaikiais įsipareigojimais. Taip pat remiu P. N. Rasmusseno pasiūlymą dėl aiškių tikslų užimtumui išsaugoti.
Trumpuoju laikotarpiu reikėtų stengtis, kad vartotojai pasitikėtų ekonomika. Pirmiausia turime apsaugoti blogiausias sąlygas turinčius gyventojus ir jų vartojimą.
Priimant ilgesnio laikotarpio sprendimus svarbu ne tik skatinti investicijas į ekologiškesnę infrastruktūrą ir ekologiškesnę statybą, kurios būtų padarytos bet kuriuo atveju, bet ir investicijas į už atlyginimą dirbančių darbuotojų gebėjimų vystymą, kad mūsų padėtis būtų tvirta ateityje. Turime savo Europos lygmens priemones derinti su koordinuotomis pastangomis valstybėse narėse. Negalime daryti per mažai, kaip kai kurie siūlo, nes tada rizikuosime turėti ne tik didesnį biudžeto deficitą, bet ir didesnį nedarbą, žemesnį gerovės lygį. Turime veikti greitai ir pakankamai tvirtai.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Gerb. pirmininke, į būsimajame Europos Vadovų Tarybos susitikime planuojamas aptarti temas įtrauktas klimato kaitos paketas.
Anglies dioksido išmetimas ir visi su vadinamuoju pasauliniu atšilimu susiję dalykai tampa jau beveik ideologija. Mes visi rūpinamės švariu oru ir natūralia aplinka. Vis dėlto moksliniais tyrimais įrodyta, kad žmogaus poveikis klimato kaitai nežymus.
Jeigu tiesa, kad žmogaus veikla sukelia tik 4 proc. išmetamo CO2 kiekio ir kad Europos Sąjungos dalis jame sudaro 15 proc., tai reiškia, kad mes norime išleisti šimtus milijardų eurų, kad pasaulyje išmetamas CO2 kiekis sumažėtų mažiau nei 0,5 proc., o Indija, Kinija ir kitos šalys jį tik didina.
Sunku patikėti, kad sprendimus priimantys Europos Sąjungos atstovai nesugeba įvertinti šių padarinių. Tikriausiai neatsitiktinai kai kurios šalys, pvz., Prancūzija, savo leidimus išmesti CO2 parduos kitiems. Šio veiksmo rezultatus galima numatyti: per trumpą laiką pardavėjai perims praktinę, inter alia, Lenkijos elektrinių kontrolę.
Šiomis aplinkybėmis turime iš naujo apibrėžti, ką Europoje reiškia solidarumas.
Avril Doyle
Gerb. pirmininke, būsimajame aukščiausiojo lygio susitikime reikės aptarti daug rimtų klausimų, vienas iš jų, ne mažiau svarbus nei kiti - koordinuotas ES atsakas į pasaulinį didelio ekonomikos nuosmukio keliamą iššūkį. Be to, kilusi didelpasitikėjimo mūsų bankininkystės sistemomis krizė, nes jos nesugebėjo išlaikyti priimtino likvidumo lygio, reikalingo kasdienėms prekybos ir gamybos verslo operacijoms visose mūsų valstybėse narėse remti. Taigi milijonams perspektyvių darbo vietų ir tūkstančiams tvirtų verslo subjektų kyla pavojus, kaip sakoma, žlugti. Taip, atsakui į šią krizę turime sutelkti visas Europos institucijas ir, kaip teigiama Komisijos pateiktame ekonomikos atkūrimo plane, ši krizvyksta prieš prasidedant dideliems struktūriniams pokyčiams mažai anglies junginių išmetančios ekonomikos, teikiančios naujų ekonominių galimybių ir, tiesą sakant, didelių pranašumų pirmiesiems rinkos dalyviams, linkme.
Su tuo susijusios aukščiausiojo lygio susitikimo diskusijos apie klimato ir energetikos paketą - apie jį daug diskutuosime rytoj, tad aptarsiu tik vieną aspektą. Būtina pabrėžti, kaip svarbu, kad būtų visiškai laikomasi Tarybos ir Parlamento bendro sprendimo procedūros, pabrėžti, kad bet kokį politinį susitarimą neišspręstais klausimais (klausimais laužtiniuose skliaustuose) - valstybių ir vyriausybių vadovų aptartais ir suderintais klausimais - visada sunkiai dirbanti Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija turės kompromisinių pakeitimų pavidalu pateikti būsimoms trišalėms deryboms, o Parlamentas gali jiems pritarti arba nepritarti. Mes jį patvirtinsime, bet, nors ir visiškai pritariu, kad susitarimas būtų pasiektas per pirmąjį svarstymą, žinokite, kad tai bus ne bet kokia kaina.
Dabar apie Lisabonos sutartį. Taip, mes turėjome laiko suvokti ir išnagrinėti birželio 12 d. balsavimo rezultatus, bet, ministre J. P. Jouyet, ne, mes kitų metų pradžioje Sutarties neratifikuosime ir net neturėtume bandyti to daryti, kitaip kils rizika, kad mūsų itin nepopuliari vyriausybvėl patirs nesėkmę. Nesitikėkite sulaikęs kvapą, kad mūsų premjero gairėse - t. y., jeigu tokias gausite - bus paskelbta referendumo data. Šiandien čia sėdėjau ir klausiausi ciniškų partijos Sinn Féin paskaitų apie Lisabonos sutarties smulkiu šriftu parašytos dalies tekste glūdintį militarizacijos pavojų ir J. Allisterio nenuoširdaus susirūpinimo Airijos rinkėjais - tai dar keli intelektualaus nesąžiningumo, su kuriuo susiduria Airijos rinkėjai, pavyzdžiai. Vis dėlto yra ir nuoširdžiai besirūpinančių. Dėkoju Tarybai pirmininkaujančiai Prancūzijai už visą jos pasiūlytą paramą su teisinėmis garantijomis ir visais patikinimais, kurių gali prireikti. Dėkoju visiems nariams ir Jums, gerb. pirmininke, už supratimą, nes mes toliau bandysime jūsų kantrybę.
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, dėkoju Tarybai pirmininkaujančiai Prancūzijai už sėkmingus darbus ir linkiu jai sėkmės aukščiausiojo lygio susitikime. Pradėdama pirmininkauti ES Prancūzija nežinojo, kad prasidės pasaulinfinansų krizir kad ši kriztaps didžiausiu jos iššūkiu. Gerbiu Prancūzijos ir Europos Sąjungos atsaką į krizę.
Kitu klausimu, kurį planuojama aptarti aukščiausiojo lygio susitikime - klimato kaitos - džiaugiuosi, kad Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija supranta sunkumus, kilsiančius kai kurioms valstybėms greitai atsisakant naudoti anglį elektros energijai gaminti, ir tikiuosi, kad į šiuos sunkumus ji atsižvelgs. Tai, kad pasaulio kovos su klimato kaita konferencija rengiama Poznanėje, rodo Lenkijos norą dalyvauti mažinant išmetamą anglies junginių kiekį. Vis dėlto mums reikia laiko mūsų energetikos valdymo sistemoms pakeisti ir šiuo klausimu mes tikimės visos Europos Sąjungos solidarumo.
Othmar Karas
(DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau pareikšti kitokį požiūrį. Aukščiausiojo lygio susitikimas vyks didėjančio piliečių pasitikėjimo Europos Sąjunga laikotarpiu. Daugiau kaip du trečdaliai Austrijos gyventojų - nors jie ir ne vieni - mano, kad krizę suvaldyti galime tik padedant Europos Sąjungai, tai reiškia, kartu.
Bendrosios valiutos, euro, svarba vis labiau žinoma ne tik euro zonoje, bet ir visų pirma už jos ribų. Žmonės mano, kad mes svarbūs ir pasaulyje turime galimybių tik kaip visas Europos žemynas. Norėdama sumažinti energetinę priklausomybę, įsipareigoti kovoti su klimato kaita, valdyti finansų krizę, sukurti patikimą gynybos, saugumo ir užsienio reikalų politiką, Europa turi aktyviau, ryžtingiau veikti kartu ir būti pajėgesnimtis veiksmų.
Jeigu pasinaudosime šia galimybe, atsakingai patenkinsime piliečių lūkesčius. Raskime bendras gaires Reformų sutarčiai ratifikuoti. Reaguodami į finansų krizę sukurkime nuoseklius, veiksmingus ir profesionalius teisės aktus. Vadovaudamiesi Europos centrinio banko pavyzdžiu, susitarkime dėl Europos reguliavimų institucijų. Pavyzdžiu pasitelkdami klimato apsaugos teisės aktus parodykime, kaip atsakingai veikia socialinrinkos ekonomika - Europos tvarkos modelis!
Turime ne tik krizę ar daugelį nebaigtų statybų. Turime ir galimybę. Pasinaudokime ja, mokykimės iš praeities klaidų. Žinojome daug, o veikėme per mažai ar per vėlai. Atėjo laikas su Europos piliečiais imtis naujos pradžios.
Umberto Pirilli
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, mūsų aptariama krizyra kaip cunamis - žiauri ir pražūtinga. Iki šiol ji sukėlfinansų rinkų griūtį ir pakenktikrosios ekonomikos pagrindams. Mano kuklia nuomone, numatyti bendrą ES aukščiausiojo lygio susitikimuose patikslintą 200 mlrd. EUR sumą visiškai nepakanka. Ši suma yra mažesnnegu sumos, Europos akcijų rinkose prarastos per bet kurią vieną iš tų daugelio dienų, kai biržų darbas baigdavosi dideliu minusu. Mes turime būti drąsesni, narsesni, labiau europiečiai.
Sutinkant mano frakcijai (Pirmininkas J. M. Barroso jau tiesiogiai įgaliotas tai padaryti) pritariu, kad valstybės narės naudotųsi nuosavais ištekliais, už tai turėdamos Europos obligacijų, kuriomis būtų prekiaujama rinkose. Vis dėlto jos privalės tą pačią sumą investuoti į infrastruktūrą ir politiką, skirtą socialines negandas patiriantiems ir gamybos sistemai remti. Šiomis obligacijomis, kurios bus susietos su valstybių atsargų verte, turėtų būti sukurtas pasitikėjimas ir padedama pasiekti reikiamą likvidumo lygį - 2-5 procentinius BVP punktus, kad būtų galima vykdyti politiką, kurios, kaip visi sutariame, reikia. Visa tai atliekama ne pagal Mastrichto sutartį, vadovaujantis tinkamu ekonomikos atkūrimo planu.
Vito Bonsignore
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, ši finansų kriztikrai beprecedentė; tačiau, mano nuomone, ją buvo galima numatyti ir jos išvengti ir tai turėjo būti padaryta. Ekonomikos krizė, kaip ją pirmiau apibūdino Pirmininkas J. M. Barroso, buvo "staigi ir netikėta". Pirmininke J. M. Barroso, leiskite nesutikti. Ekonomikos krizbuvo staigi, bet visus jos ženklus, nuo pat 2007 m. pavasarį Tarptautinio valiutos fondo pateiktų nuorodų, buvo galima pamatyti. Nepaisant to, Tarybos pirmininko ir Pirmininko J. M. Barroso vartojamos formuluotės tinkamesnės ir, mano kuklia nuomone, visiškai atitinka padėties sudėtingumą.
Sutinku su O. Karasu. Europos piliečiai žiūri į mus ir mes turime imtis veiksmų. Turiu pasakyti, kad 200 mlrd. EUR vertės Europos planas, kurį Jūs, Komisijos nary, parengėte, yra nepakankamas. Šioje srityje turime kalbėti aiškiai. Galbūt tai daugiausia, ką galėjote padaryti, bet jis nepakankamas. Manau, kad klausimas, kurį Jūs turite svarstyti - kaip šiuo išimtiniu laiku tiesiogiai rinkoje pasiskolinti papildomų, atskirų išteklių.
Akimirkai taip pat paminėkime Europos centrinį banką. Ši institucija aptariama labai santūriai, bet dabar nesigilinkime, kodėl taip yra. Mano nuomone, Europos centrinis bankas rytoj vienu procentiniu punktu turėtų sumažinti palūkanų normą. Jeigu jis jas sumažins puse punkto, tai vėl nuvils rinkas. Kaip sakėte Jūs, Komisijos atstovas, ir kaip sakvisi kiti, Europos centrinio banko darbas - užtikrinti kainų stabilumą. Vis dėlto įsivaizduoju, kad šį rezultatą galima pasiekti ir nekeičiant palūkanų normų pagal infliacijos indeksą; kartais reikia daugiau lankstumo ir numatyti būsimus veiksmus.
Sutinku su Pirmininku J. M. Barroso, kad išlaidas reikia riboti. Šia linkme turime eiti mes - Europos institucijos, valstybės narės ir mes patys, Europos Parlamento nariai. Galbūt turime susitelkti ir suteikti daugiau paramos dabar Komisijos rodomai drąsai.
Elmar Brok
(DE) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, norėčiau padėkoti Tarybai pirmininkaujančiai Prancūzijai už tai, kad ji sudėtingu pastarųjų mėnesių laikotarpiu išryškino ir išsprenddaug problemų. Vis dėlto žinome, kad galimybveikti labai priklauso nuo Lisabonos sutarties. Matome, kad pateiktas abiejų Airijos parlamento rūmų pranešimas. Jūs, gerb. pirmininke, teigėte, kad tai labai atsakingas, toliaregiškas ir protingas pranešimas, kuriame nurodytos problemos, bet kartu ir būdai, kaip mums, europiečiams, jas kartu išspręsti.
Norėčiau paraginti Tarybai pirmininkaujančią Prancūziją įsipareigoti parengti gaires, į kurias būtų galima įtraukti ir rimtai vertinti Airijos pozicijas ir susirūpinimą keliančius klausimus, neturinčius nieko bendra su Sutartimi, pvz., Komisijos narių klausimą, taip pat numatyti būdus, kaip panaikinti demokratijos trūkumus, kuriuos jie patys nori ištaisyti palaikydami geresnius Parlamento ir Airijos vyriausybės santykius. Tuo remdamiesi mes turime galimybę šią Sutartį ratifikuoti, jeigu vadovausimės Airijos parlamento gana aiškiai nurodytu kursu. Manau, kad vadovaudamiesi šiuo kursu turėtume paraginti savo draugus airius ir kad tai darydami turėtume nepamiršti tvarkaraščio, nes kitaip atsiliksime dėl rengiamų rinkimų Didžiojoje Britanijoje. Finansų krizaiškiai rodo: vis daugiau piliečių pripažįsta, kad Europa būtina, kaip Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija įrodGruzijoje ir per finansų krizę.
Neena Gill
Gerb. pirmininke, šiek tiek anksčiau ministras J. P. Jouyet užsiminapie teroristų išpuolį Mumbajuje, pareikšdamas solidarumą su Indija. Šiuo pareiškimu nuoširdžiai džiaugiuosi. Nepaisant to, šiltus žodžius reikia grįsti veiksmais. Kadangi pasaulyje masiškai daugėja nuo teroristų išpuolių žūstančių žmonių - vis dažniau kėsinamasi į nekaltus žmones iš rytų, vakarų, šiaurės ir pietų, manau, kad Taryba turėtų įtraukti šį klausimą į kitos savaitės Tarybos susitikimo darbotvarkę. Šis klausimas ne mažiau svarbus nei visi kiti, kuriuos aptariame. JAV imasi veiksmų, o Europa - ne.
Kaip sakoma, ten yra Condoleezza Rice, o kur Javier Solana? Didėja įtampa tarp dviejų branduolinių valstybių. Europa turėtų ir galėtų nuveikti daugiau, ypač atsižvelgdama į strateginės partnerystės su Indija susitarimą, kitus susitarimus ir deramais ištekliais pagrįsdama šiuose rūmuose pareikštus sentimentus, kad juos būtų galima įgyvendinti ir paversti tikrove.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Gerb. pirmininke, aukščiausiojo lygio susitikime rengiamasi apsvarstyti, kaip įgyvendinti Lisabonos sutartį. Vienas iš lemiamų būdų rasti sprendimą - kiekviena valstybnarturėtų turėti savo Komisijos narį. Tikiuosi, kad tai bus rimtai apsvarstyta ir įgyvendinta. Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija vargu ar galėjo prieštarauti šiai idėjai remdamasi tuo, kad Komisija būtų per didel- juk žinome, kad dabar Prancūzijos vyriausybę sudaro 37 ministrai. Teiginys, kad Komisija būtų per didelė, jeigu kiekviena valstybnarturėtų savo Komisijos narį, niekada nebuvo tvirtas. Mano nuomone, tai suartintų valstybes nares ir padidintų teisinį pagrįstumą, aš tikiuosi, kad žmonės suvoks šio dalyko prasmę ir atšauks ankstesnius sprendimus, tuo labiau, kad jie buvo ne visiškai racionalūs.
Ewa Tomaszewska
(PL) Gerb. pirmininke, nuo tos dienos, kai pasirašytas Kioto protokolas, Lenkija savo išmetamą anglies junginių kiekį sumažino 33 proc. Tuo pačiu laikotarpiu kitos Europos Sąjungos šalys jį padidino, nors jų elektros gamybos pramonir nėra daugiausia grindžiama anglimi. Todėl bandymas nustatyti vėlesnę datą, nuo kurios būtų matuojamas išmetamųjų teršalų lygis, negu Kioto protokolo pasirašymo data, rodo, kaip nesąžiningai sprendžiama problema.
Tuo pačiu metu mažinti finansų krizės poveikį atimant darbą iš 80 000 Lenkijos laivų statyklų darbuotojų - tikrai ypatinga idėja. Vis dar tikiuosi, kad Komisija atšauks šį sprendimą, kuris dabartinėmis sąlygomis toks neprotingas.
Mairead McGuinness
Gerb. pirmininke, atsiprašau, kad kalbu piktokai, bet galbūt taip ir turi būti. Galbūt supykau dėl kai kurių kolegos iš partijos Sinn Féin pateiktų pastabų apie Lisabonos sutartį.
Leiskite tiesiog pasakyti, kad Airijoje mes viską darome atvirkščiai. Tiesą sakant, nuo balsavimo dienos mes apie Lisabonos sutartį labai gerai diskutuojame. Ar tokia diskusija būtų įvykusi prieš balsavimą?! Dabar Airijoje apie tai kalbėti yra loginio pagrindo ir prasmės.
Be to, norėčiau visų plakamiems biurokratams ir lobistams pasakyti, kad jūs, ko gero - geriausias dalykas, kurį turime. Faktiškai jūs turėtumėte atsikirsti, nes juk ironiška, kad partija Sinn Féin kalba apie viešąsias paslaugas, kurias administruoja biurokratai, ir kartu smerkia tuos pačius šių įstaigų biurokratus.
Palauksime ir pamatysime, ką Airijos vyriausybpasakys kitą savaitę. Ja šiuo metu visuomennelabai pasitiki, tad kalbėti apie kitą balsavimą, jeigu jau to norima, nėra geriausias laikas. Vis dėlto manau, kad Airijoje vyrauja sveikas protas ir žmonės dabar svarsto padėtį, į kurią patekome, žino, kad dabartinės krizės akivaizdoje turime būti Europos centre.
Richard Corbett
Gerb. pirmininke, kadangi 25 ar 26 šalys Lisabonos sutarčiai pasak"taip" ir tik viena - "ne", prašyti, kad ji savo poziciją persvarstytų, nėra nei neprotinga, nei nedemokratiška, tačiau tik tuo atveju, jeigu mes išspręsime problemas, dėl kurių nerimaudami jie balsavo neigiamai. Tai nėra Airijos referendumo rezultatų nepaisymas; tai - reakcija į Airijos referendumo rezultatus, iškeltų nerimą keliančių klausimų suvokimas ir bandymas juos išspręsti.
Žinoma, vis dėlto reikia, kad Airija mums ir kitoms šalims pasakytų, kokie klausimai jai kelia nerimą, apibrėžtų reikalavimų, į kuriuos mes galėtume reaguoti arba bent jau dėl jų derėtis, sąrašą. Žinoma, sprendimas turi būti priimtinas visoms 27 šalims. Pageidautina, kad tai reikštų, jog nereikės iš naujo derėtis dėl visos Sutarties, o reikės tik ją išaiškinti, patikslinti ir jos įgyvendinimo būdus suderinti taip, kad jie atitiktų poreikius. Aš, pvz., esu tikras, kad tai įmanoma, bet pirmą žingsnį turi žengti Airija. Džiaugiuosi, kad Airijos parlamentas nepaliko to vyriausybei, o iniciatyvos ėmėsi pats.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Gerb. pirmininke, Rumunijoje ką tik įvyko parlamento rinkimai ir galiu Jus patikinti, kad vyriausybė, kuri bus suformuota, vykdys patikimą ekonominę politiką.
Norėčiau padėkoti Tarybai pirmininkaujančiai Prancūzijai ir Europos Komisijai, kad sklandžiai ir kvalifikuotai reagavo į pasaulinės ekonomikos ir finansų krizės sukeltas problemas.
Norėčiau, kad priemonių pakete būtų daugiau pasakyta apie euro zonai nepriklausančias valstybes nares ir apie tai, kaip užsitikrinti likvidumą ypatingais atvejais.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Panaikinus laisvam darbuotojų judėjimui trukdančias kliūtis visiems Europos darbuotojams užtikrinamos tinkamos, padorios darbo sąlygos ir suteikiama veiksminga priemonkovoti su socialiniu dempingu ir mokesčių slėpimu.
Raginčiau į Europos Vadovų Tarybos darbotvarkę įtraukti specialų punktą dėl laisvo Rumunijos ir Bulgarijos darbuotojų judėjimo kliūčių panaikinimo. Manau, kad praėjus dvejiems metams nuo abiejų šalių įstojimo šio žingsnio reikia, ypač ekonomikos ir finansų krizės aplinkybėmis.
Į Europos Vadovų Tarybos darbotvarkę analogiškai reikia įtraukti energetinį saugumą ir energetikos bei klimato kaitos paketą. Kalbama ne apie tai, kad Europa turi gaminti mažiau, o apie tai, kad gamyba turi vykti ekologiškai ir efektyviai. Dėl to reikia remti dideles valstybių narių investicijas į su energetikos sektoriumi glaudžiai susijusių pramonės įrenginių modernizavimą didinant jų produktyvumą ir plėtojant transporto infrastruktūrą.
Jean-Pierre Jouyet
Gerb. pirmininke, gerb. pirmininko pavaduotoja, Komisijos nary, gerb. nariai, diskusijose buvo aptarti trys svarbūs aspektai, prie kurių grįšiu, bet pirmiausia noriu padėkoti K. von Wogau ir T. Kirkhope'ui, padėkojusiems Tarybai pirmininkaujančiai Prancūzijai už tai, kas buvo padaryta dėl į Mumbajaus tragediją pakliuvusių Europos piliečių.
Mes kartu su Europos Parlamento generaliniu sekretoriatu sunkiai dirbome dėl ten buvusių jūsų atstovų ir vyriausybės pareigūnų, bet turiu pasakyti, kad, kaip jau keletą kartų pabrėžta, turime toliau stengtis per tokias krizes, pvz., žinant dabartinius Tailando įvykius šioje srityje, geriau koordinuoti konsulatų ir vietos diplomatinių tarnybų darbą. Sugebėjome tai padaryti ir turime šį darbą tęsti. Kai nusileido lėktuvas iš Mumbajaus, buvau Roissy oro uoste ir mačiau, kad užsakomuoju reisu skridusiame lėktuve buvo tų pačių vienuolikos Europos šalių pilietybes turinčių asmenų.
Taip pat norėčiau priminti, ką sakN. Gill ir K. von Wogau - Europa turi rodyti savo dalyvavimą ir turi daugiau nuveikti šalinant terorizmo pavojus tame regione ir kituose pasaulio regionuose. Tai kelia problemą, kuri nebuvo aptariama diskusijose, bet bus aptariama Europos Vadovų Taryboje - problemą dėl Europos saugumo strategijos. Siekdami pasirengti atremti teroristų pavojų, reaguoti į internetinius nusikaltimus ir naujus pavojus, turime šią strategiją pritaikyti ir atnaujinti. Taip pat Europos lygmeniu turime gerinti - džiaugiuosi, kad N. Gill pateikšį klausimą - savo civilinių ir karinių operacijų planavimo ir vykdymo sistemas. Kaip gerai žinote, šie Europos saugumo ir gynybos politikos aspektai yra svarbūs ir Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija nori užtikrinti, kad šioje srityje galėtume daryti pažangą ir kad prieš pasibaigiant metams galėtume įtvirtinti aiškią kryptį.
Dabar grįžtu prie to, kas buvo pasakyta apie institucines problemas ir Sutartį. Išklausiau A. Doyle ir M. McGuinness kalbas, kurios buvo itin aiškios ir atsakingos. Dėkoju už jas. Taip pat klausiausi E. Broko, R. Corbetto, K. von Wogau, A. Duffo ir Jo Leineno kalbų šia tema.
Pirmiausia manau, kad darome pažangą. Darome pažangą, nes Airijos prašymus vertiname rimtai - šią pastabą skiriu A. Doyle ir M. McGuiness. Mes šiuos prašymus suprantame, suprantame Airijos parlamente susidariusią politinę padėtį ir žinome, kiek pastangų šiam sudėtingam procesui reikia. Tai aiškiai matome. Vis dėlto kiekvienas turi prisiimti atsakomybę. Turime prisiimti atsakomybę, pasiūlyti darnų sprendimą, kurį įgyvendindami galėtume judėti pirmyn ir kartu - pabrėžiu, kartu - daryti pažangą įgyvendinant Lisabonos sutartį, kai ateis tinkamas laikas, tačiau aš visiškai suprantu mūsų draugų airių tvarkaraščio apribojimus. Šių apribojimų turi būti laikomasi ir į juos atsižvelgiama - juk nustatyti ir politiniai terminai.
Jo Leinen pabrėžšį faktą. Reikia geriau palaikyti ryšius, turėtume būti arčiau įvykių - tai darome kartu su M. Wallström, kuri šioje srityje kompetetingesnnegu aš, tačiau ir labiau stengėsi. Su jūsų Parlamentu, Taryba ir Komisija pasiekėme susitarimą dėl ryšių politikos strategijos, o M. Wallström taip pat parengstrategiją, kurią, kaip mačiau Dubline, visi šiltai sutiko. Tiesa, kad šioje srityje reikia labiau pasistengti, ryšių palaikymo srityje - taip pat.
Įvertinant viską, kas pasakyta, ypač tai, ką apie klimato ir energetikos paketą sakmūsų draugai lenkai, akivaizdu, kad, kaip jau sakiau, siekdami tikslinių rodiklių turime atsižvelgti į konkrečią problemiškesnę energetikos struktūrą turinčių šalių padėtį. Šiuos tikslinius rodiklius turime išlaikyti. Manau, kad esama priemonių, kuriomis bus įtvirtinta lanksti tvarka, kad būtų galima atsižvelgti į konkrečią mūsų draugų lenkų padėtį ir prašymus. Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija daro viską, ką gali, kad pasiektų reikiamų kompromisų kartu išsaugodama šiuos tikslinius rodiklius, tačiau galite būti tikri, kad atsižvelgsime į konkrečias Lenkijos, kitų Centrinės ir Rytų Europos šalių bei Baltijos valstybių ypatybes ir jų prašymus energetinio saugumo srityje.
Norėčiau A. Doyle, savo kalboje irgi pabrėžusiai šį faktą, pasakyti, kad, kaip ji žino, bendro sprendimo priėmimas - vienas svarbiausių Tarybai pirmininkaujančios Prancūzijos rūpesčių. Taryba ir Europos Parlamentas pradėjo derybų procedūrą, trišales derybas, kuris praėjusį mėnesį buvo plėtojamas dėl padarytų didelių investicijų, ir šių trišalių derybų rezultatai, kaip A. Doyle gerai žino, praktiškai sudaro 90 proc. paketo turinio. Dabar lieka paskutinis etapas - galutin10 proc. problemų, kurias gerb. nariai minėjo per šią diskusiją, dalis.
Tai, kas pasakyta apie ekonomikos ir finansų krizę, mano nuomone, svarbu ir, kaip jau sakyta, Taryba ir Komisija pritaria, kad reikia skubėti. Ką norėčiau pasakyti - norėčiau padėkoti U. Pirilli už originalias idėjas dėl atsargų naudojimo, taip pat pasakyti V. Bonsignore, kad planas taip pat priklauso nuo Bendrijos priemonėse numatytų išteklių. Dirbtinai sudarant planą būtų nepaisoma Bendrijos lygmens kompetencijos sričių, esamų priemonių ir turimo biudžeto, todėl to padaryti negalima. Daugiau mes padaryti negalime.
Vis dėlto manau, kad Europos centrinis bankas reagavo gerai ir veiktinkamai. Beje, šiuo metu tikimasi, kad bus duotas ženklas dėl palūkanų normų. Ką Europos centrinis bankas nuspręs, pamatysime. Visa tai vertintina palankiai ir daugiau pastabų apie tai neturiu.
O. Karas visiškai teisingai pabrėž(o Austrija - puikus to pavyzdys), kad mes turime sugebėti pasinaudoti ir krizės teikiamomis galimybėmis, kad (tai jau patvirtinta ir Komisijos narys J. Almunia tai žino geriau negu aš) priklausymo Europos Sąjungai jausmas - ypač tokioje šalyje kaip Jūsų, aš buvau priblokštas - dėl ekonomikos ir finansų krizės pakito ir kad euras tapo gaire bei simboliu ir euro zonai priklausančioms, ir jai nepriklausančioms šalims; tai - labai drąsinantis faktas.
Norėčiau I. Belohorskai pasakyti, kad viskas, ką pasakėte, bus tiksliai perduota prezidentui N. Sarkozy, ir norėčiau jai padėkoti už viską, ką ji sakapie Tarybai pirmininkaujančią Prancūziją ir jos veiksmus; galiausiai norėčiau S. Wolskiui pasakyti, kad viskas, kas susiję su mūsų kaimynais, yra svarbu ir mes Rytų partnerystės pasiūlymą - puikų Europos Komisijos parengtą pasiūlymą - aptarsime pirmadienį vyksiančiame Užsienio reikalų ministrų tarybos susitikime, "Išorės santykių" taryboje ir, žinoma, Europos Vadovų Taryboje.
Margot Wallström
Komisijos Pirmininko pavaduotoja. - Gerb. pirmininke, visiems kalbėjusiesiems norėčiau padėkoti už labai konstruktyvias, temą atitinkančias ir įdomias pastabas. Iš pradžių norėčiau atsakyti į du konkrečius klausimus, o tada tikriausiai aptarsiu Lisabonos sutarties klausimą.
J. P. Jouyet jau paminėjo, o aš paminėsiu atsakydama K. von Wogau, kad Taryba patvirtins pranešimą dėl penkerių Europos saugumo strategijos metų. Prie to, ką pasakJ. P. Jouyet, pridursiu: žinoma, Lisabonos sutartis taip pat padės gerokai sustiprinti ir supaprastinti institucinę šios srities struktūrą. Tai - galimybTarybai apsvarstyti, kaip užtikrinti visų mūsų priemonių nuoseklumą ir karinių bei civilinių saugumo priemonių pusiausvyrą. Tai - atsakymas K. von Wogau.
Bernard Wojciechowski klausapie Rytų partnerystę. Galime pranešti, kad šiandienos Komisijos posėdyje priėmėme pasiūlymą dėl Rytų partnerystės, kuriame numatoma geriau finansuoti veiksmus, apimančius ekonominę integraciją, judumo klausimus, socialinę ir ekonominę vystymosi politiką, bendradarbiavimo platformas, laisvąją prekybą ir studentų judumą - šiame Rytų partnerystės dokumente numatyti visi šie elementai. Džiaugiuosi, kad mes šį planą dabar aptarėme ir priėmėme.
Iš šios diskusijos matyti, kad Europos Sąjungai tai - svarbi akimirka. Diskusijoje paaiškėjo visa tvarumo koncepcija. Tvarus vystymasis reiškia, kad mes negalime įsiskolinti ir paskui prašyti būsimų kartų rasti sprendimą. Negalime taršos, atliekų, aplinkos ar klimato kaitos problemų palikti už mus spręsti būsimoms kartoms. Negalime sukurti socialinių problemų, kurias kita karta turėtų aiškintis už mus. Pati tvaraus vystymosi sąvoka reiškia, kad turime ieškoti tokių būdų savo poreikiams tenkinti, kurie nedarytų poveikio būsimoms kartoms ir nekliudytų joms tenkinti savo poreikių.
Kitą mėnesį turime išspręsti tris jau plačiai žinomus, labai svarbius ir tarpusavyje susijusius klausimus: klausimą dėl Europos ekonomikos atkūrimo plano, kuriame numatyti ryžtingi ES veiksmai ateinančiais metais gali turėti tikrą poveikį Europos socialinei ir ekonominei gerovei; klausimą dėl klimato ir energetikos paketo, kurį įgyvendindama Europa pradės pirmauti pasaulyje, užsibrėždama patikimus ir pasiekiamus į mažai anglies junginių išmetančios ekonomikos ateitį orientuotus tikslus; ir klausimą dėl Lisabonos sutarties - šioje srityje turime rasti būdą, kaip Sutartį suderinti, kad europiečiai galėtų džiaugtis demokratiškesnės ir veiksmingesnės Europos Sąjungos teikiama nauda.
Visiškai pasitikiu kolegomis Komisijos nariu J. Almunia ir Komisijos nariu S. Dimasu, kurie ekonomikos atkūrimo planą - apie jį kalbėjo tiek daug jūsų - ir klimato bei energetikos paketą aptars išsamiau. Suprantu, kad tai vyks šiek tiek vėliau šiandien ir rytoj rytą, tad aš tik pateiksiu dar keletą pastabų apie Lisabonos sutartį.
Manau, kad šie du klausimai - puikus argumentas, kodėl mums reikia Lisabonos sutarties. Klimato kaitos ir ekonomikos krizės klausimams spręsti būtina Europos Sąjunga, galinti teisingus sprendimus priimti greitai, veiksmingai ir demokratiškai. Jeigu Europa, norėdama įgyvendinti šiuos esminius pokyčius, rengiasi "kilnoti svorius", šiam darbui atlikti jai reikia tinkamų priemonių.
Šio Parlamento ir Komisijos įsipareigojimas palaikyti Lisabonos sutartį visada buvo aiškus. Norėjome, kad Europa žengtų apčiuopiamą žingsnį pirmyn, o šis tiesiogiai renkamas Parlamentas turėtų daugiau galių. Norėjome, kad piliečiai turėtų daugiau įtakos valstybių narių parlamentams, kad institucijos būtų integruotos ir būtų daugiau aiškumo, kas ką Europoje daro. Žinoma, apmaudu, kad visa tai vėluoja, bet tai neturėtų nukreipti mūsų dėmesio nuo svarbiausio tikslo - kad Lisabonos sutartis įsigaliotų. Tai reiškia, kad mes tikimės siekti visiško ratifikavimo, ir tai reiškia, kad Airijoje pasieksime pergalę.
Pati praėjusį mėnesį buvau Airijoje ir bandžiau paaiškinti, kodėl, mano nuomone, mums reikia Sutarties. Taip pat bandau suprasti, kodėl Airijos referendumo dalyviai turėjo išlygų. Tai, ką išgirdau, iš esmės atitiko mano matytus apklausų duomenis. Kai kuriais klausimais, pvz., mokesčių ir gynybos, rinkėjai turėjo abejonių, Sutartyje neturinčių realaus pagrindo. Kitais, pvz., Airijai tenkančio Komisijos nario klausimu, jie įsivaizdavo blogiausią scenarijų, koks gali įvykti įgyvendinus Sutartį. Daugelis manė, kad informacijos per mažai arba ji neaiški, ir neigiamas balsavimas buvo laikomas saugiausiu variantu.
Puikus pranešimas, kurį ką tik gavome iš Airijos parlamento specialiojo pakomitečio, yra puikus įnašas šioms abejonėms išsklaidyti, jame taip pat apibrėžiami galimi šių klausimų sprendimo variantai. Kai mane paklausė, jiems pasakiau, kad esu susidariusi įspūdį, jog Europoje esama daug geros valios padėti išsklaidyti Airijos abejones. Komisija ketina kuo labiau stengtis bendradarbiauti su Parlamentu ir Airijos institucijomis, kad Airijoje būtų geriau informuojama apie Europą. Rengiame supratimo memorandumą, kad šį procesą su Airijos vyriausybe ir gyventojais galėtume pradėti iš karto.
Vis dėlto taip pat aiškiai pareiškiau, kad kalbėdamasi su įvairių valstybių narių atstovais susidariau įspūdį, jog nebenorima dar kartą svarstyti institucinio susitarimo, trukusio septynerius ilgų ir sunkių derybų metus, kol buvo pasiektas kompromisas, ir atminkite, kad 25 dabar Sutartį ratifikavusios valstybės narės, kurių daugelis anksčiau buvo ratifikavusios ir Konstituciją (dvi iš jų - referendumais), dar kartą pradėti to proceso nebenorės. Artėjant Europos Parlamento rinkimams laikas nustoti kalbėti apie institucijas ir pradėti kalbėti apie piliečiams svarbią ES politiką ir kaip šiuos didelius iššūkius ir problemas įveikti.
Kitos savaitės Europos Vadovų Tarybos susitikime turėtų būti pateiktos aiškios gairės, kaip šiame procese skubiai daryti pažangą. Esu įsitikinusi, kad jos suteiks kolektyvinį impulsą, reikalingą norint pasiekti, kad Sutartis būtų galutinai ratifikuota. Mes, Komisija, stengėsimės kuo geriau prie to prisidėti.
Pirmininkas
Diskusija baigta.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Ilda Figueiredo  
Europos Sąjungos vadovai nepriima visuotinio balsavimo rezultatų, gautų vieninteliame referendume dėl Lisabonos sutarties, kurį buvo įmanoma surengti - nes jis reikalaujamas tos valstybės konstitucijoje - ir kuriame žmonės pakartojo sprendimą "NE", kurį Prancūzijos ir Nyderlandų gyventojai jau buvo pareiškę dėl Europos Konstitucijos. Dar kartą, vadovaujantis nedemokratiniu požiūriu, iš kurio matyti, kad visiškai nepaisoma piliečių balsavimo, vėl grįžtama prie spaudimo ir šantažo siekiant priversti Airiją surengti naują referendumą arba, dar blogiau, pakeisti savo konstituciją, kad referendumų ir visuotinio balsavimo būtų išvengta. Dar kartą patvirtiname griežčiausią protestą prieš šią poziciją.
Šios politikos reikia skubiai atsisakyti. Norime naujos krypties Portugalijai ir Europai, kuria pirmenybbūtų teikiama žmonėms, būtų didinama kolektyvingerovir gerbiamas gerovę kuriančiųjų orumas. Kuriant šią naują kryptį turi būti atmesta tai, ką prezidentas N. Sarkozy vadina naujos formos kapitalizmu, ir turi būti pasakyta "ne" Ekonominės ir pinigų sąjungos politikai, kartu su jos Stabilumo paktu ir netikra Europos centrinio banko (ECB) autonomija. Vadovaujantis vadinamuoju Europos ekonomikos atkūrimo planu to nebus padaryta.
Pedro Guerreiro  
Būsimasis Europos Vadovų Tarybos susitikimas bus dar vienas nepriimtino proceso, kai primetamas jau tris kartus Europos gyventojų atmestas sutarties projektas, etapas.
Užuot gerbusios Prancūzijos, Nyderlandų ir Airijos gyventojų valią, Europos Sąjungos institucijos (Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija) parodė, kad tikrasis jos pobūdis yra nedemokratiškas - jos primygtinai reikalavo tęsti parlamentinio Sutarties projekto ratifikavimo procesą (kurio dar nebaigtik Vokietija, Lenkija ir Čekija), visada "kaip maro" vengdamos rengti referendumus (pvz., tokį, koks neseniai įvyko Švedijoje).
Europos stambusis verslas ir jo politikos vykdytojai - dešinieji ir socialdemokratai - nepaiso nepriklausomai ir demokratiškai pareikštos Airijos gyventojų valios, kuriuos jie siekia izoliuoti, kad galėtų geriau juos spausti, šantažuoti ir priversti surengti naują referendumą, kaip padarir Nicos sutarties atveju.
Toli ieškoti nereikia - prisiminkime nepriimtiną 2008 m. lapkričio 17 d. EP (vadinamųjų) Konstitucinių reikalų komiteto pasiūlymą dėl rezoliucijos, kuriame jis "dar kartą pabrėžia ir patvirtina, kad pritaria Lisabonos sutarčiai" (lyg turėtų teisę tą daryti...) ir kad kuo greičiau "būtina baigti šios sutarties ratifikavimo procesą ES valstybėse narėse".
ES parodo savo tikrąjį veidą!
Tunne Kelam  
raštu. - Norėčiau priminti Tarybai ir Komisijai, kad ES yra pagrįsta tokiomis pagrindinėmis vertybėmis, kaip demokratija, teisinvalstybir pagarba žmogaus teisėms.
Todėl aš griežtai smerkiu tai, kokia dvasia vyko pastarasis ES ir Rusijos aukščiausiojo lygio susitikimas Nicoje. Pozicija, tarsi visiškai nieko neįvyko, aiškinant, kad nėra kitų alternatyvų, turėtų būti nepriimtina.
Žmogaus teisių aspekto integravimas į išorės politikos priemones ir pagarba teisinei valstybei - esminiai bet kokių santykių su trečiosiomis šalimis plėtros principai.
Rusija nėra išimtis, ypač atsižvelgiant į tai, kad ji neįvykdvisų sąlygų, nustatytų susitarimais po agresijos aktų Gruzijoje.
Man nerimą kelia tai, kad ES gali prarasti pasitikėjimą, kaip rimta ir nepriklausoma tarptautinių santykių partnerė. Be to, ES dvejonės nustatyti aiškias ribas dėl šių iš anksto planuotų tarptautinių elgesio normų pažeidimų gali paskatinti panašią Rusijos agresiją ateityje.
Todėl kreipiuosi į Komisiją ir Tarybą, ragindamas iš esmės pakeisti savo poziciją elgtis taip, tarsi nieko neįvyko.
Rareş-Lucian Niculescu  
Norėčiau nurodyti naujausią Komisijos komunikatą dėl ES ekonomikos gelbėjimo plano.
Norėčiau pabrėžti tam tikrų šio plano nuostatų, ypač tų, kurios susijusios su esamo būsto ir visuomeninių pastatų energinio naudingumo didinimu, reikšmę.
Komisija paskelbė, kad ji norėtų pasiūlyti pakeitimą Struktūrinių fondų reglamentams, kuriais siekiama skatinti didesnę paramą šioms priemonėms, didinant galimybes šioje srityje.
Manau, kad itin svarbu, kad šiuo pakeitimu numatoma Europos regioninės plėtros fondo lėšas naudoti būstui gerinti ir padidinti šiuo metu numatytą 2 proc. finansavimą.
