3. Severní Kivu (Konžská demokratická republika) 
Předsedající
Dalším bodem je rozprava o šesti návrzích usnesení o Severním Kivu (Konžské demokratické republice).
Erik Meijer
autor. - (NL) Pane předsedající, tento Parlament správně věnuje pozornost tomu, co se děje v bývalé belgické kolonii, Konžské demokratické republice, a zejména pokračujícím bojům, nucenému vysídlování, znásilňování a hromadnému vraždění na východě této velké země. Tyto hrůzy byly součástí konfliktu v sousedních zemích Rwandě, Burundi a Ugandě. Mezinárodně uznávané státní hranice znamenají jen málo pro skupiny lidí, kteří musí hledat nová území, protože byli vyhnáni nebo se jim trvale nedostává prostředků k obživě. V tomto regionu je vše v pohybu a jde o to, že i nejmenší pohyb jedním nebo druhým směrem může rozdmýchat násilí nebo hrůzy. Vojenští diktátoři, kteří získávají respekt, moc a bohatství v důsledku své vrozené lásky ke konfliktům, zvyšují již existující problémy a činí jejich řešení ještě obtížnější.
Velmi nedávno, 17. ledna, jsme v tomto Parlamentu jednali o situaci v Konžské demokratické republice a přijali jsme usnesení, které vyjadřovalo naše přání, aby veškeré hrůzy ustaly. Mám obavu, že bychom mohli v této věci přijmout ještě daleko více usnesení, aniž by z nich vzešlo jakékoli řešení. Očekávání, že loňské volby v Konžské demokratické republice by mohly problémy vyřešit, vyústila ve zklamání. Zvítězil úřadující prezident Kabila, který však zastupuje jiné názory, než hnutí, ze kterého vzešel, a výsledky prezidentských i parlamentních voleb byly podle opozice sporné.
Otázkou je, jak má tak velká země se špatnými komunikačními možnostmi a celou škálou národů fungovat způsobem, který by podporovali všichni její obyvatelé a všechny její rozličné politické síly. Nezdá se, že by mohlo být dosaženo úspěchu v oblasti, jako je Konžská demokratická republika, kde vládnou smrtelné choroby, životní prostředí a půda jsou drancovány a lidé nemají žádná práva. Otázkou je, zda příměří mezi Severním a Jižním Kivu z 23. ledna, které počítá s odzbrojením válčících frakcí a návratem uprchlíků do jejich původních domovů, je realizovatelné, a zda k němu může na místě přispět OSN. Úspěchu nemůže dosáhnout volbou stran uprostřed konfliktu, ale snad pomocí přesvědčování stran, například válčících stran, aby ukončily sexuální násilí a umožnily vstup lékařům.
Alain Hutchinson
autor. - (FR) Pane předsedající, nechci jednat o situaci v Konžské demokratické republice jako celku, ale spíše o situaci na severovýchodě země a v oblasti Kivu, kde již mnoho let zuří odporná válka, jež v posledních měsících ještě zesílila.
Můžete říci, že všechny války jsou odporné, ale podle mě je tato válka skutečně strašná. Tato válka způsobila a stále způsobuje statisíce obětí, úmrtí a vysídlených osob, stovky a tisíce žen, dívek a babiček však zažily to, čemu říkáme sexuální násilí. Je to však daleko víc; je to použití znásilňování jako skutečné válečné zbraně, což veřejné mínění a mezinárodní společenství, konkrétněji evropské veřejné mínění, jistým způsobem opomíjejí.
Tato odporná válka již dva roky zuří mezi soupeřícími frakcemi: povstaleckou armádou, kterou vede Laurent Nkunda, opoziční konžský generál, bývalými pachateli genocidy ve Rwandě, kteří přišli po skončení kampaně v roce 1994, ale bohužel i určitými složkami nedávno rozpuštěné konžské armády. To úplně stačí. Naštěstí se zde nedávno konala mírová konference, které se účastnily všechny příslušné frakce a která vedla k příměří. Bohužel, pane předsedající, je příměří mimořádně křehké a napětí začíná opět narůstat.
Proto navrhujeme dvě základní priority: První je ochrana civilního obyvatelstva, která má zajistit prostředky pro misi MONUC, jež má na místě tyto obyvatele chránit. Podle kapitoly VII Charty OSN může při své misi použít zbraně, protože uvedené masakry prostě musí skončit. Druhou prioritou je podpora zde projednávaného mírového úsilí, protože řešením problému v oblasti Velkých jezer by bylo řešení politické, zahrnující všechny strany včetně Rwandy, která musí dostát svým závazkům k repatriaci svých státních příslušníků působících v Kivu.
Adam Bielan
autor. (PL) Pane předsedající, od konce druhé světové války nebyl žádný konflikt tak krutý a barbarský jako válka v Kongu. Ozbrojený konflikt v provincii Severní Kivu s proměnlivou intenzitou trvá 10 let. Znamenal více než pět milionů obětí. V důsledku bojů umírá zhruba 1500 osob denně.
Hromadné vraždění, znásilňování mladých dívek a matek a násilný nábor civilistů a dětí do ozbrojených sil jsou běžné. V posledních měsících došlo na východě Konžské demokratické republiky k mnoha dalším závažným porušením lidských práv. Dopouštějí se jich strany povstalecké skupiny loajální k Laurentu Nkundovi, bojovníci demokratických sil za osvobození Rwandy a samotná konžská armáda. Východní část Konga potřebuje okamžitou lékařskou pomoc a dodávky potravin, protože nedávné události donutily většinu humanitárních organizací přerušit činnost.
Proto vyzývám Radu a Evropskou komisi, aby poskytly krizové finanční prostředky s ohledem na neobvykle závažnou humanitární situaci v této oblasti.
Bernd Posselt
autor. - (DE) Pane předsedající, kdokoli, kdo viděl východoafrickou oblast Velkých jezer z letadla, by si mohl myslet, že to je ráj. Ve skutečnosti je to často spíše peklo na zemi. Na jedné straně je to oblast fantastických přírodních krás s bohatstvím přírodních zdrojů a na druhé straně je to oblast strašného utrpení: přírodních katastrof, války, vyhnanství, hladomoru, nemocí, masakrů, hromadného znásilňování a etnických konfliktů - horších než téměř kdekoli jinde. Jen v Severním Kivu je 800 000 vnitřně vysídlených osob.
Je důležité si uvědomit, že tento problém vyhnanství existuje na obou stranách hranice. V Africe existuje jev, který ve stejné podobě nikde jiné není, totiž to, že lidé nejsou jen vysídleni z jedné konkrétní strany hranice na druhou. Namísto toho každá země vysídluje lidi ze své strany hranice do jiné země, takže uprchlíci a vysídlené osoby jsou na obou stranách. V důsledku toho jsou země naprosto nestabilní. Právě proto musíme poskytnout humanitární pomoc a musíme si zde zajistit masivní přítomnost, abychom lidem pomohli.
V podstatě však jde jen o zabývání se symptomy. Dokud nebudeme schopni vybudovat přiměřeně stabilní stát a struktury právního státu, katastrofa nikdy neskončí, bez ohledu na to, kolik pomoci poskytneme. Právě proto je mimořádně důležité, abychom i politicky hráli zásadní úlohu. Příměří z 23. ledna je mimořádně křehké a existuje jen na papíře. Proto musíme naléhavě nutit všechny strany, aby se sešly u kulatého stolu a mluvily spolu, to však také znamená, že i my musíme hrát svou úlohu.
Evropané bohužel často z takových katastrof těží. Proto je požadavek větší vážnosti přikládané osvědčení původu, například pro přírodní zdroje, odůvodněný, protože často právě Evropané pro své vlastní ekonomické zájmy trpící národy brutálně vykořisťují. Máme zde i svou odpovědnost a neměli bychom se spokojit s hezkými řečmi a řešeními působivými jen navenek.
Raül Romeva i Rueda
autor. - (ES) Pane předsedající, dnes je na řadě nová epizoda tragického seriálu z Konžské demokratické republiky.
Odehrává se v Severním Kivu, zápletka a osoby jsou však stejné jako v mimořádném usnesení z lednového dílčího zasedání.
Ve válce od roku 1998 zemřelo téměř pět a půl milionu lidí a čtyřicet pět tisíc dalších umírá každý měsíc v přímém nebo nepřímém důsledku války. Závěr zní, že každý den zemře tisíc pět set lidí,
jinými slovy, od pondělního zahájení tohoto dílčího zasedání již v Konžské demokratické republice zemřelo šest tisíc lidí.
V posledních několika měsících však zejména na východě země došlo k nárůstu masakrů, znásilňování mladých dívek a žen a násilnému náboru dívek a chlapců do vojska. Za to vše nesou odpovědnost strany povstalecké jednotky Laurenta Nkundy i vojáci bojující v Demokratických silách za osvobození Rwandy.
Rovněž bychom neměli zapomenout, že mandát mise MONUC vychází z Hlavy VII Charty OSN, což jí dovoluje použít veškeré nezbytné prostředky, aby zabránila jakémukoli pokusu o použití síly, který by ohrozil politický proces.
Dosud se však přítomnost MONUC ukázala jako zcela nedostačující pro ukončení těchto barbarských činů. Proto musíme znovu apelovat na Radu bezpečnosti, aby reagovala a poskytla veškeré dostupné prostředky pro ukončení těchto masakrů.
Kromě toho, jakkoli musíme uvítat konferenci v Gomě, která připravila cestu k politickým jednáním, její dohody, zejména dohody o demobilizaci, jsou nadále neurčité a jejich provádění je nejasné.
A konečně, jak již řekl pan Posselt, je to další šance , jak požadovat aktivaci a provádění kontrolních mechanismů, jako je například Kimberleyský proces u diamantů a předkládání osvědčení o původu u přírodních zdrojů dovážených do EU.
Tadeusz Zwiefka
jménem skupiny PPE-DE. - (PL) Pane předsedající, Joseph Conrad hovořil o Kongu jako srdci temnoty.
Od počátku své existence, tedy od roku 1960, bylo Kongo místem strašlivých pogromů, zabíjení a občanských válek.
V důsledku toho se Kongo nikdy nebylo schopno postavit na vlastní nohy, ačkoli je obdařeno velmi bohatými přírodními zdroji. Konflikt v této oblasti je nejkrutější a nejbarbarštější od konce druhé světové války. Bohužel stále trvá a žádá si životy téměř 50 000 lidí měsíčně. Polovinu obětí tvoří děti mladší pěti let. Přechod armád s sebou nese všechny druhy zločinů proti civilnímu obyvatelstvu: znásilňování, drancování a vraždy. Proto vítáme výsledek mírové konference v Gomě a vkládáme do něj velké naděje. Mohl by znamenat konec ozbrojeného konfliktu v oblasti Kivu, to však bude záviset i na nás.
Může se však stát, že tento konflikt nebude možné řešit bez podpory mezinárodního společenství a sousedních zemí. Je důležité, aby se mezinárodní podpora nemezovala na politická prohlášení, ale aby se především zaměřila na poskytování vhodné finanční, organizační a technické pomoci.
Karin Scheele
jménem skupiny PSE. - (DE) Pane předsedající, podle humanitárních agentur je situace v Severním Kivu v některých ohledech ještě horší než v Dárfúru. Severní Kivu však není ve středu pozornosti a nikdo z mezinárodního společenství si nevšímá, co se tam děje. Od oficiální mírové dohody v roce 2002 se Kabilova vláda pokouší začlenit regionální milice do národní armády, dosud bez valného úspěchu. Civilní obyvatelstvo je stále zraňováno dopady ozbrojených konfliktů. Lékaři bez hranic/Médecins Sans Frontières upozorňují na obtíže, se kterými se jejich pracovníci v důsledku pokračujících bojů setkávají, když se pokoušejí dostat k civilnímu obyvatelstvu, a uvádějí, že další velkou hrozbou pro obyvatelstvo v Severním Kivu je podvýživa.
Proto naléhavě žádáme Radu a Komisi, aby okamžitě poskytly pomoc a neprodleně zahájily rozsáhlé programy lékařské pomoci civilnímu obyvatelstvu na východě Konžské demokratické republiky. Naléhavě také žádáme Radu a Komisi, aby zajistily, aby nedávné posílení mise OSN vedlo k výraznému zvýšení bezpečnosti obyvatel.
Urszula Krupa
jménem skupiny IND/DEM. - (PL) Pane předsedající, i přes dohodu, které bylo v Gomě dosaženo ohledně zlepšení bezpečnosti a rozvoje v Kongu, jsou v provincii Kivu nadále porušována lidská práva. Tři sta tisíc lidí muselo jen od konce roku 2006 opustit své domovy v důsledku narůstajícího násilí. Především násilí na ženách a dětech. Staly se obětí znásilnění nebo byly nuceny vstoupit do ozbrojených skupin. Dosud bylo vysídleno šest milionů osob a pět milionů zemřelo v důsledku konfliktu a války, které živí skupiny s ekonomickými zájmy a které podporují vlády lačné těžit z bohatství oblasti.
Proto obyvatelé Konga potřebují i něco víc než rozpravy a usnesení Evropského parlamentu a humanitární pomoc. Je nutné zastavit nepřátelské využívání přírodních zdrojů a spekulace mezinárodních podniků, které se obohacují na úkor života a zdraví obyvatel regionu.
Koenraad Dillen
. - (NL) Pane předsedající, víme, že naše slova pravděpodobně nedosáhnou příliš daleko. Můžeme jen doufat, že všechny strany se budou trvale držet dohody uzavřené na konferenci v Gomě a že šílenství, které již příliš dlouho ovládá Severní Kivu, bude moci skončit. Podle OSN uprchlo ze svých domovů od počátku konfliktu 800 000 lidí. Tisíce a tisíce žen a dívek se stávají obětí znásilnění a děti jsou nuceny účastnit se bojů.
Kromě toho nesmíme zapomínat, že za masové krutosti nenesou odpovědnost jen příslušníci Nkundových milicí. Ne, zločiny proti lidskosti systematicky páchají všechny strany včetně vládních vojáků. V Severním Kivu není mnoho "těch hodných". Proto je nutné postavit před soud stejný počet viníků. Musí se zodpovídat za zvěrstva, která spáchali. Není to jen odpovědnost Mezinárodního soudu pro lidská práva, který má vynést rozsudek, je to především odpovědnost konžských vůdců a Josepha Kabily.
Zbigniew Zaleski
(PL) Pane předsedající, jak řekl pan Posselt, velké oblasti Konga jsou peklem na zemi. Situaci zhoršují určité subjekty, z nichž ne všechny jsou konžské. Chci upozornit na situaci, kterou jsem sám viděl, jmenovitě na vysoký počet dětí v oblasti osiřelých v důsledku konfliktu. Podle mého názoru by financování měli získat misionáři, aby mohli pečovat o tyto děti, zvláště o chlapce, aby nebyli odváděni do armád. Jakmile jsou chlapci odvedeni, nejsou pak schopni dělat nic jiného, než střílet a znásilňovat. Paní komisařko, dovolte mi zopakovat, že jsou nutné finanční prostředky na výuku těchto nešťastných dětí a péči o ně.
Zuzana Roithová
(CS) Paní komisařko, apeluji tady ve Štrasburku na Komisi, aby uvolnila prostředky rezervované pro krizové situace a zahájila již nyní projekty rekonstrukce, a zejména všeobecné rozsáhlé zdravotní pomoci civilistům v Severním Kivu.
Nedávné zemětřesení dokonalo dílo humanitární zkázy. Všichni zde žádáme, aby Komise a Rada také bezodkladně iniciovaly širokou africkou koalici na politické řešení tohoto konfliktu.
Meglena Kuneva
členka Komise. - Pane předsedající, Komise je nadále velmi znepokojena strašnou humanitární situací v oblastech Kivu, zvláště v Kivu Severním, kde se počet vnitřně vysídlených lidí - nyní přesahující 800 000 jen v samotném Severním Kivu - během roku 2007 více než zdvojnásobil, a tím mimořádně zvýšil zranitelnost již tak trpících obyvatel.
Současně si uvědomujeme a odsuzujeme závažná porušování lidských práv, ke kterým v oblasti dochází - včetně náboru dětských vojáků a rozšířeného sexuálního násilí.
V této souvislosti je však důležité připomenout, že dnešní kritická situace v Severním Kivu, jakkoli byla zhoršena boji probíhajícími ve druhé polovině roku 2007, je důsledkem mnoha let války v oblasti. Hlavní příčiny konfliktu v Kivu lze nalézt ve rwandské genocidě na počátku 90. let, přičemž je třeba mít na paměti, že zde existuje několik místních prvků - například nedostatečné politické zastoupení etnických menšin, drancování přírodních zdrojů a otázky držby půdy - značně přispívajících k nestabilitě a špatné bezpečnosti východní oblasti Konžské demokratické republiky.
Proto Komise vítá nedávnou mírovou konferenci v Gomě a následné příměří jako pozitivní kroky k řešení úporného konfliktu na východě Konžské demokratické republiky. Konference obnovila důvěryhodnost prezidenta Kabily po porážce armády v boji s jednotkami generála Nkundy na konci roku 2007 a zahájila proces dialogu jednotlivých provincií - což Komise vždy prosazovala.
Kromě toho vedle závazků Konžské demokratické republiky a Rwandy z jejich společného komuniké z Nairobi z listopadu 2007 konference v Gomě znovu zdůraznila nutnost přednostního řešení problému bývalých příslušníků FAR. Současně bylo jasně řečeno, že je třeba řešit hlavní příčiny konfliktu a obnovit autoritu státu na východě.
Nelze však zapomínat na to, že v Gomě ani Nairobi nebylo nic vyřešeno definitivně. Nalezení trvalého řešení hlavních příčin krize v Kivu, a tím i udržitelného znovunastolení míru v oblasti bude trvat dlouho. Jakkoli se vzájemně doplňují, společné komuniké z Nairobi a konference v Gomě jsou začátkem, ale pouze začátkem obtížného a zdlouhavého procesu.
Hlavní výzvou je nyní účinné provádění závazků z Nairobi a Gomy. Je třeba zajistit, aby všechny zúčastněné strany dostály svým závazkům. EU bude tento proces nadále pečlivě sledovat a bude se do něj zapojovat.
V této souvislosti je velmi potřebná mezinárodní akce na podporu konžského lidu. Komise je spolu s členskými státy připravena nadále hrát v oblastech Kivu důležitou úlohu. Prostřednictvím svých programů humanitární pomoci a budování kapacit jsme tradičně jeden z nejvýznamnějších dárců na východě. Hodláme naši podporu pro tuto oblast dále navýšit, zvláště prostřednictvím evropských iniciativ a také v úzké spolupráci s OSN.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
