Výsledky zasedání Evropské rady ve dnech 19. a 20. června v Bruselu - Půlrok činnosti slovinského předsednictví (rozprava) 
Předseda
Dalším bodem jednání jsou prohlášení Rady a Komise týkající se výsledků zasedání Evropské rady 19. a 20. června 2008 v Bruselu a prohlášení úřadujícího předsedy Rady týkající se slovinského předsednictví.
Vážené dámy a pánové, předsedové politických skupin a politické skupiny poskytnou své stanovisko a rovněž vyhodnocení slovinského předsednictví.
Dovolte mi, abych upřímně poděkoval úřadujícímu předsedovi Rady a premiérovi Slovinska, Janezovi Janšovi, a rovněž jeho ministru, Janezovi Lenarčičovi, za vynikající spolupráci s Evropským parlamentem a předsedou.
Chtěl bych vám poděkovat, pane předsedo Evropské rady, pane premiére Janezi Janšo, za jedno - podle mého názoru - z nejpřátelštějších předsednictví, jaké Parlament kdy zažil, a rád bych vám za to upřímně poděkoval zde na tomto plenárním zasedání Evropského parlamentu.
(potlesk)
Janez Janša
úřadující předseda Rady. - (SL) Vážený pane předsedo, děkuji vám mnohokrát za slovo. A děkuji vám také za vaše slova chvály pro slovinské předsednictví. Velmi oceňuji dobrou spolupráci během našeho předsednictví Evropské rady a spolupráci s Parlamentem. Vážený pane předsedo Komise Barroso, vám mohu říci, že spolupráce s Evropskou komisí byla velmi dobrá a součinnost mezi Radou, Komisí a Parlamentem za posledních šest měsíců nám pomohla dosáhnout několika pokroků, díky nimž je Evropa lepší a efektivnější, především pokud jde o potřebné odpovědi na globální výzvy.
Jsem velmi rád, že mám dnes možnost, dámy a pánové, představit vám závěry červnové Evropské rady. Bylo to zajímavé zasedání plné výzev a svým způsobem také možnost shrnout pokrok, kterého jsme společně dosáhli za posledních šest měsíců. V první polovině roku 2008 ze všech stran přicházela jedna událost za druhou. Změny, jichž jsme dosáhli, dokazují, že Evropa je dynamická, že funguje a je schopná čelit problémům.
Za posledních šest měsíců - pokud mohu jmenovat jen několik úspěchů - jsme poslední týden rozšířili eurozónu pozváním Slovenska, které vstoupí do eurozóny 1. ledna 2009, odstranili jsme poslední schengenské bariéry a otevřeli a uskutečnili jsme značnou část Evropského roku mezikulturního dialogu. Zvláštní dík patří předsedovi Parlamentu, Hansovi-Gertovi Pötteringovi za akce organizované v Evropském parlamentu během Roku mezikulturního dialogu. Sám jsem se zúčastnil několika z těchto akcí. Především setkání s náboženskými představiteli představovalo, podle mého názoru, velkou přidanou hodnotu a pokračování tradice, kterou stojí za to uchovat pro budoucnost.
Založili jsme euro-středomořskou univerzitu na pobřeží Slovinska a dosáhli dohody o hlavním sídle Evropského inovačního a technologického institutu v Budapešti. Ustanovil se první Evropský námořní den. V březnu jsme začali druhý cyklus obnovené Lisabonské strategie a zavedla se pátá svoboda.
Oslavili jsme také některá důležitá výročí pro Evropskou unii: desáté výročí Evropské centrální banky a eura, 50. výročí tohoto váženého Evropského parlamentu a 60. výročí Haagské konference.
Jak jsem už řekl, mohli jsme pokročit především díky dobré spolupráci a součinnosti, jíž jsme dosáhli mezi Radou, Parlamentem a Komisí. A opět děkuji oběma předsedům za jejich prokázanou výraznou osobní angažovanost. Bez tohoto by byla koordinace podstatně složitější a pokroky nejistější. Jedním slovem, byla to strategická pomoc. Díky vám za to - a dík patří také předsedům politických skupin, vedoucím představitelům výborů Evropského parlamentu za dobrou komunikaci, za jejich spolupráci, především během těchto posledních několika týdnů po referendu v Irsku, které byly politicky velmi náročné. Musím říci - samozřejmě je to mé zhodnocení -, že z naší strany považujeme tuto spolupráci za velmi dobrou.
Rád bych začal dnešní důležitou zprávu o červnové Evropské radě tam, kde jsem skončil svůj projev v lednu, když jsem stanovoval priority, především s přáním, aby kdykoli a kterýkoli náhodný kolemjdoucí ve kterémkoli městě Evropské unie včetně Irska mohl bez zaváhání říci, že se cítí být Evropanem a že mu záleží na tom, co bude zítra s Evropou, protože ví, že Evropě záleží na tom, co bude zítra s ním.
Sám si myslím, že poslední události a hlasování proti ratifikaci Lisabonské reformní smlouvy v Irsku daly této myšlence určitou přidanou hodnotu. Musíme si uvědomit, že toto není krize Lisabonské smlouvy nebo krize Evropy nebo Evropské unie obecně. Myslím, že je to případ odvěké výzvy pro celou politiku, od chvíle, co politika existuje a pracuje pro společné dobro.
Touto výzvou je konkrétně: Jak dokážeme zajistit podporu většiny při reformních návrzích a návrzích na změny tehdy, když je všechno v pořádku? A tehdy, když není zjevné žádné vnější nebezpečí? V době, kdy všichni vidíme, že život současných generací v Evropě je podstatně lepší než ten předcházejících generací? Jak přesvědčíme lidi, že pro to, aby tento dobrý nebo stabilní život pokračoval, musíme zavést některé změny? A jak zabezpečíme podporu těchto navrhovaných změn tehdy, když svítí slunce, když je pěkné počasí nebo aspoň vcelku pěkné? A jak vysvětlíme, že je skutečně třeba opravit střechu právě tehdy, když je pěkné počasí?
Když se nám toto nepodaří vysvětlit - a toto je problémem vnitrostátních politik, stejně jako evropských politik -, podvědomou reakcí jednotlivce - je to logické a normální - bude bránit to, co existuje. Držíme se přesvědčení, že toho, co máme, jsme dosáhli existujícími řešeními, proč bychom je proto měli měnit. Za těchto okolností je jednoznačně lehčí vykreslit obavy než vykreslit budoucí výsledky, které ještě nemáme.
Tato výzva je velká a diskuse na červnové Evropské radě nám jasně ukázala, že se musí přijmout. Rovněž se ukázalo, že jsme společně uznali, že rozšířená Evropská unie na jedné straně potřebuje nástroje pro efektivnější a demokratičtější vnitřní fungování a na druhé straně potřebuje samozřejmě novou institucionální základnu pro efektivnější vnější fungování. Tady prostě neexistuje jiná alternativa. Můžeme hledat rozličné možnosti, ale pro tuto strategickou odezvu neexistuje jiná alternativa.
Rovněž jsme se shodli na tom, že na základě společného přístupu, společné analýzy a na základě návrhů našich irských kolegů na říjnové Evropské radě určíme náš další postup. Ale do té doby bychom se měli držet tří pokynů, především: hledat řešení tak, abychom nepoškodili základy Lisabonské smlouvy, na níž jsme se dohodli a již jsme společně podepsali loni 13. prosince a která dává dobré odpovědi na klíčové problémy, jímž musí čelit Evropská unie. Proto jsme se shodli, že budeme pokračovat v budování a nezačneme zase od začátku.
Právě tak jsme se dohodli a zhodnotili jsme, že proces ratifikace bude pokračovat. Demokracie znamená, že názor všech se respektuje, že názor všech má stejnou váhu, že se respektuje rozhodnutí voličů v Irsku, jež vyjádřili v referendu, ale rovněž, že se samozřejmě respektují také názory ostatních. Dosud Smlouvu ratifikovalo devatenáct národních parlamentů. Parlament Spojeného království ukončil ratifikaci přesně v době konání referenda v Irsku a zasedání Evropské rady. Zkrátka v té stejné době jeden z členských států pokračoval v procesu ratifikace, držel krok a udržoval tempo.
Navzdory tomu, jak jsem už řekl, musíme signál z Irska brát vážně. Pokud kvůli ničemu jinému, tak pro to, že to není poprvé, co jsme se setkali s negativní odezvou na navrhované změny nebo na Reformní smlouvu. A rovněž proto, že toto není závěrečná smlouva, kterou harmonizujeme nebo která bude potřebovat změny a doplnění. Toto není poslední změna a doplnění, které Evropská unie navrhne. Následující roky a desetiletí budou rovněž vyžadovat odpovědi na nové výzvy, které se objeví. Takováto, a dokonce důležitější rozhodnutí, než jsou tato, se budou muset neustále koordinovat. Právě proto je nyní třeba zohlednit stanoviska a náležitě je uvážit.
Za prvé, proč se to stalo? Musíme určit všechny důvody a podle mého názoru se pevně soustředit na to, o čem jsem předtím hovořil - o odvěké výzvě pro celou politiku. Zároveň si myslím, že se musíme zaměřovat na komunikaci, která by měla nebo musí Evropanům jasně dokázat, proč Evropa potřebuje novou Smlouvu. Věřím, že se to lidem může vysvětlit, že to není tak složité, ale že na to potřebujeme určitý čas spolu se správným přístupem.
Věřím, že rovněž musíme vycházet z faktu, že se mění určitý všeobecný přístup k orgánům Evropské unie. Pokud mám být přesnější, domnívám se, že musíme přispívat více k budování evropské identity. Evropské identity, která nezasahuje do národních identit členských států, jakési součinnosti těchto identit. Nevidím cestu v nějakém druhu konfrontace rozličných identit, ale v součinnosti. Domnívám se, že při tomto přístupu je pro nás velmi důležité vědět, že tato identita se buduje jen relativně pomalu, prostřednictvím formálních úkonů a formálních institucí a že rovněž potřebujeme mírnější přístup.
O tomto bodu se velmi dobře diskutovalo s evropskou občanskou společností, pokud to takto mohu prezentovat, na 60. výročí Haagského kongresu, kde se předložilo několik dobrých návrhů. Předseda Parlamentu se zúčastnil této diskuse, stejně jako předseda Komise a představitelé řady evropských institucí a stovky mladých lidí, a také zástupci starších generací z celé Evropské unie. Několik návrhů se tam opakovalo, ty podle mého názoru musíme začít v budoucnosti zavádět.
Navzdory faktu, že v Evropské unii máme velký počet úředních jazyků, které mají rovnocenné postavení - a což je do určité míry problémem, pokud jde o práci evropských médií nebo například evropského filmového průmyslu -, nemělo by to být překážkou pro přijetí přístupů nebo podniknutí takových kroků, a neměly by se dělat takové věci, které jsou jednodušší. Pokud jde o identitu, je pro lidi velmi důležité ztotožnit se s něčím, co je společné - například s fotbalovým týmem Evropské unie. Mohl by se zorganizovat fotbalový zápas mezi Evropskou unií a Latinskou Amerikou nebo Africkou unií. V minulosti se už vyzkoušely podobné experimenty. Přilákaly mnohem větší pozornost evropské veřejnosti než samotné akce. A z tohoto bychom se měli poučit.
Následně musíme přizpůsobit komunikaci. (promluva přerušená poslancem - smích) Účast na takovémto zápase by byla určitě vysoká. Možná lepší než na tomto zasedání. (smích)
Pokud jde o komunikaci, myslím, že si musíme uvědomit, že moderní technologie vytvářejí typ nového přístupu v komunikaci pro mladé generace, že toto otvírá mnohé nové možnosti a umožňuje nám zdolávat mnohé bariéry, které se v minulosti nedaly překonat. Zároveň to samozřejmě znamená, že naši obyvatelé mají velmi velké požadavky. Jsou to lidé, kteří si jsou vědomi svých práv a rovněž možností uplatňovat tato práva, a právě to musí komunikace zohledňovat.
Zkrátka, jsem přesvědčený, že tempo hledání řešení, která byla obsažena v Lisabonské reformní smlouvě, se mezi dnešním dnem a říjnem neztratí. Většina mých kolegů z těch členských států Evropské unie, ve kterých se ještě neukončil proces ratifikace Lisabonské reformní smlouvy, řekla Radě při této diskusi, že se tak stane v následujících měsících. Tyto údaje budou v říjnu vypadat celkem jinak.
Evropská rada nezměnila program schůze, přestože jsme kvůli referendu v Irsku dosáhli v ratifikaci mrtvého bodu. Program schůze se zaměřil na otázky bezpečnosti, růst ceny ropy a energetických produktů a s tím spojených sociálních důsledků a samozřejmě na otázky týkající se životního prostředí a energie.
Podrobně jsme naplánovali určitý způsob, jak hledat řešení pro rostoucí ceny potravin a ropy - věřím, že předseda Komise o tomto řekne více - také Rada potvrdila, že problém je vážný. Zatímco v roce 2006 ceny potravin vzrostly o 9 %, loni prudce vyletěly o 40 % a během prvních tří měsíců letošního roku dosáhly své nejvyšší nominální hodnoty za posledních padesát let. A ceny ropy vzrostly za šest let o 500 procentuálních bodů, čímž se situace strategicky změnila.
Proto jsme v Radě hodně diskutovali o krátkodobých opatřeních, především o těch, která naléhavě potřebujeme pro jednotlivce a domácnosti s nízkým příjmem, v nichž se velký podíl osobních a rodinných rozpočtů vynakládá na potraviny. Tady samozřejmě potřebujeme vědět, které z těchto opatření spadá pod evropské politiky a které spadá pod vnitrostátní politiky nebo vlády členských států. Řada těchto opatření se přijímá v jednotlivých zemích. Evropská komise rovněž přijala několik opatření, která jsou v její kompetenci. A tato opatření jsou potřebná; krátkodobá opatření jsou potřebná. Pouze hovořit o dlouhodobých opatřeních je samozřejmě chybou, protože než dlouhodobá opatření začnou fungovat, lidé potřebují žít. A v tomto předběžném období musíme pomáhat těm, jichž se to nejvíce dotýká. To se rovněž očekává od národních vlád a od Evropské unie. Potřebujeme však vědět, která reakce je účinnější a na jaké úrovni.
Samozřejmě v první řadě máme Evropskou unii, protože v rámci tohoto Společenství, v Evropské unii, můžeme najít odpovědi na otázky, které jednotlivé státy nedokážou vyřešit. Když mluvíme o skutečných důvodech rostoucích cen ropy, potravin, základních surovin a energie obecně, jsou to strategické globální problémy. Pokud kdy existovala velmi zřejmá potřeba nějakého společného opatření na celoevropské úrovni, tak je to teď, právě v této situaci.
Skutečné nebo strategické důvody těchto cenových zvýšení jsou samozřejmě způsobeny oddělením nabídky od poptávky. V nedávné době poptávka značně vzrostla. Z krátkodobého hlediska a ze střednědobého hlediska se můžeme pokusit překlenout tento rozdíl, především prostřednictvím zvýšené výroby, otevřenosti, tržní orientace zemědělského a energetického odvětví, a samozřejmě prostřednictvím inovací, které vytvářejí krátkodobé výsledky, a rovněž prostřednictvím opatření, jakým je například systematické monitorování růstu cen.
Ale neměli bychom si nic namlouvat. Doby levných potravin a hlavně levné energie jsou už minulostí. Už se nevrátí. Změny v návycích, stejně jako nová technologická řešení, jsou v tomto případě klíčové. A k jejich dosažení nyní vidíme - kromě environmentálních důvodů, o kterých jsme hodně diskutovali v březnu - také velmi zvláštní hospodářské důvody a do velké míry také sociální důvody. Už nemáme dostatek času blíže se na to soustředit.
Dovolte mi vyjádřit se o dalších závěrech. Rovněž jsme dohodli opatření, která zvýší bezpečnost Evropanů. Úspěch Evropské unie bude záviset stále více na směřování ven, a proto je důležité, aby občané cítili, že otevřenost neohrožuje jejich bezpečnost, ale zvyšuje ji. Samozřejmě za předpokladu, že zavedeme ty správné mechanismy.
Evropská rada proto potvrdila nedávné úspěchy v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, závěry rozšíření schengenského prostoru a dohodu o přechodu na novou druhou generaci systému IT do září 2009. Potvrdila transformaci Europolu na agenturu Evropské unie, pokrok při realizaci protiteroristické strategie a rámcové rozhodnutí posilující práva občanů ve výkonu rozhodnutí vydaných v nepřítomnosti.
Rovněž jsme podnikli některé kroky k vytvoření dobré základny pro přijetí energetického a klimatického balíčku do konce roku. A k témuž bodu - z vlastní zkušenosti to mohu po těchto posledních šesti měsících říci - když se mluví o energetickém a klimatickém balíčku a o změně klimatu, prakticky všechny oči světa se upírají právě na Evropskou unii. Očekávají se od nás řešení. Stejně jako i vedení. A v tomto máme na sobě velmi velkou zodpovědnost.
Když jsem se společně s předsedou Komise setkal s některými představiteli karibských zemí na summitu Evropské unie, Latinské Ameriky a Karibiku, prosili nás, abychom přiměli Evropskou unii vytrvat. Měli bychom pokročit s těmito opatřeními, protože řekli, že budou přímo čelit možným následkům, pokud se změna klimatu nezastaví. Slyšeli jsme rovněž velmi smutné příběhy o tom, jak velká území, ostrovní území některých z těchto zemí už začínají mizet.
Na červnovém zasedání Evropská rada shrnula řadu kroků vpřed, jichž jsme dosáhli. Nyní nemáme dostatek času všechno vyjmenovat. Těší nás dohoda Galileo. Těší nás dohoda o některých směrnicích, které vyžadovaly dlouhé období k harmonizaci. Těší nás dosažený výrazný pokrok při liberalizaci trhu s energií, pokud jde o plyn i elektřinu. A rovněž nás těší, že těchto řešení se dosáhlo, jak jsem už předtím řekl, na základě dobré spolupráce s Radou, Evropským parlamentem, politickými skupinami a předsedy pracovních skupin v Evropském parlamentu a že tato komunikace byla reálná a že se nám podařilo udělat tyto kroky vpřed.
Rovněž nás těší výrazný pokrok dosažený v oblasti evropské perspektivy pro západní Balkán. V tomto období jsme byli svědky podpisu dohod o přidružení a stabilizačních dohod se všemi těmito zeměmi. A pokud jde o situaci v Kosovu, Evropská unie sehrála strategickou a stabilizační úlohu. Těší nás, že jsme harmonizovali praktická opatření a že navzdory obavám, které existovaly v lednu, když jsme hovořili o těchto prioritách a když jsem odpovídal na vaše otázky o situaci v této oblasti, dnes mohu říci, že celková situace v oblasti je podstatně stabilnější a jednoznačně mnohem stabilnější, než mnozí očekávali, včetně Kosova.
Proto ještě jednou upřímné díky za vaši spolupráci, která nám přinesla součinnost. Více pokroků, jichž jsme dosáhli, a rovněž některé z těch, které jsou z poloviny dokončené a které čekají na další předsednictví, se mohly uskutečnit díky úžasné společné dobré vůli, kterou jsme vložili do těchto snah pro dobro Evropy.
(potlesk)
José Manuel Barroso
předseda Komise. - Vážený pane předsedo, každá Evropská rada je jiná a tato už nemohla být složitější, tím, že se konala v těžkém období, jen týden po irském hlasování pro "ne" a v době rostoucích obav z prudkého nárůstu cen potravin a ropy.
Můžeme to připsat efektivnímu předsednictví pana ministra Janeze Janši a konstruktivnímu zanícení členů Evropské rady, že se na zasedání našla cesta, jak se pohnout vpřed bez pocitu dramatu, kterou se někteří snažili vyvolat. Důraz se kladl více na členské státy a evropské orgány, které spolu pracovaly, aby se našla řešení pro institucionální, jakož i praktické problémy dotýkající se přímo našich občanů.
Pokud jde o Lisabonskou smlouvu, nastal široký konsenzus týkající se pozic, které vyplynuly z našich diskusí ve Štrasburku. Nikdo nevznesl námitky proti přínosům Lisabonské smlouvy nebo proti tomu, že členské státy mají plné právo pokračovat v ratifikaci - a skutečně by se jim měla poskytnout plná podpora. Uznalo se, že rozhodnutí v referendu se musí respektovat a náležitě pochopit a že je potřeba určitý čas, abychom se dohodli na dalších krocích.
Zároveň se Evropská unie nesmí nechat odradit institucionálními obavami od plnění politického programu pro své občany. Návrat zpět k této problematice na říjnové Evropské radě se vnímá jako nalezení té správné rovnováhy, aby měly irské orgány čas vše přehodnotit a prokonzultovat a zároveň uznat, že je stále naléhavé najít cestu vpřed.
Mezitím Evropská rada prokázala své odhodlání pokračovat v politickém programu, který je zaměřený na potřeby občanů. Obzvlášť proběhla detailní diskuse o přínosu, který by mohla Evropská unie vytvořit, pokud jde o rostoucí ceny potravin a paliv, a Evropská rada je jasně přesvědčená, že sdělení Komise o cenách potravin a ropy poskytuje pro tyto ceny ten správný rámec. Jsem velmi vděčný za podporu pro naše sdělení a rovněž za žádosti o další práci ze strany Komise v této problematice.
Proběhla živá diskuse mezi některými členskými státy, které chtějí, aby se Evropská unie zaměřila jen na dlouhodobá strukturální opatření, přičemž krátkodobá opatření by zůstala na vnitrostátní úrovni, a jinými členskými státy, které chtějí občanům dokázat, že jsme schopni odpovědět na jejich obavy zvláštními opatřeními na celoevropské úrovni i na vnitrostátní úrovni. Pevně podporuji politickou potřebu dokázat, že jsme připraveni jednat, abychom čelili vlivu vysokých cen ropy a energie na ty nejzranitelnější v naší společnosti.
Skutečně nevidím rozpor mezi potřebou pro strukturální odpověď na to, co je strukturálním problémem - energetická krize - a potřebou pro okamžitá opatření na pomoc těm, kdo to potřebují. Je rovněž důležité pochopit, že existují rozličné úrovně práce, především pokud jde o to, co můžeme udělat na vnitrostátní, evropské a světové úrovni. Proto jsem jménem Komise potvrdil náš záměr vystoupit s názory, které jsem naznačil minulý týden v Štrasburku, především pokud jde rozšíření podpory Evropské unie na potraviny pro nejchudší v rámci Evropské unie, protože v Evropské unii existují lidé, kteří potřebují naši podporu. Jsou tu chudí lidé, kteří potřebují opatření Evropské unie. Rovněž jsem načrtl naše návrhy na podporu zemědělství v rozvojových zemích a balíček na pomoc rybářům, kteří čelí potřebě restrukturalizace.
Členské státy mají samozřejmě k dispozici také rozličné nástroje na vnitrostátní úrovni prostřednictvím systému sociálního zabezpečení, aby se mohla poskytnout pomoc bez potřeby opatření Společenství. Takováto opatření mohou skutečně pomoci, ale nejlépe tehdy, když jsou správně zaměřena a koordinována, ale především jsou dobře sladěna s našimi dlouhodobými strategiemi a dlouhodobými zájmy.
Proto jsem byl obzvlášť potěšený, že Evropská rada výrazně podpořila prosazení balíčku o změně klimatu a energetické bezpečnosti. Argument Komise, že vysoké ceny ropy hovoří ve prospěch našeho energetického a klimatického balíčku a ve prospěch jeho okamžitého přijetí, byl příznivě přijat a nikdo proti němu nevznesl žádné námitky. Jak jsme diskutovali minulý týden v Štrasburku, nejlepší způsob, jak být méně zranitelnými před ropnými šoky v budoucnosti, je stát se méně závislými. Nejlepší způsob, jako být méně závislými, je pokračovat v cestě vyšší energetické účinnosti a energetické diverzifikace, stejně jako vyšší produkce energie v rámci Evropské unie. Přesně to jsme podrobně rozplánovali v návrzích z ledna.
Vím, že Parlament věnuje zvláštní pozornost tomuto balíčku, a pro všechny tři orgány je velmi důležité, aby spolu účinně pracovaly s cílem pokročit s balíčkem směrem k dohodě. Ještě jednou, toto není jen o budoucnosti naší planety a životním prostředí - samozřejmě také toto je zásadně důležité -, ale je to rovněž o energetické bezpečnosti a naléhavosti některých hospodářských odpovědí na obavy našich občanů.
Jak víte, Komise zřetelně objasnila, že vnitřní trh s energií je zásadně důležitý pro vytvoření komplexní politiky týkající se změny klimatu. Skutečně, jedna politika nemůže existovat bez dalších - energetické politiky, politiky v oblasti změny klimatu a environmentální politiky. Proto je důležité poukázat na rozsáhlou dohodu o nevyhnutelných složkách legislativního balíčku vnitřního trhu, obzvlášť o problematice účinného oddělení nabídky a výrobních činností ze síťových provozů v odvětví plynu a elektrické energie. Ve svých závěrech Evropská rada nabádá Radu a Evropský parlament, aby dosáhly závěrečné dohody o balíčku před skončením současného legislativního období.
Mimořádně mě těší, že Evropská rada podpořila další důležitá dlouhodobá opatření ve formě dohody o umístění Evropského inovačního a technologického institutu v Budapešti. Výzkum změny klimatu a energetické účinnosti bude na prvním místě jeho seznamu práce. Ve skutečnosti jsou částí odpovědi na tuto problematiku energie a změny klimatu právě inovace a technologie. V založení Evropského inovačního a technologického institutu a v rozhodnutí o jeho umístění v Budapešti vidím jasné odhodlání pokračovat v programu inovací a technologií.
Na této Evropské radě se diskutovalo o mnoha dalších problémech. Premiér Janša už některé z nich představil. Nebudu se zabývat podrobnostmi, chtěl bych jen zmínit západní Balkán, Středomořskou unii, Východní partnerství a rozvojové cíle tisíciletí. Dovolte mi zdůraznit důležitost závěrů týkajících se tohoto posledního bodu. Evropská rada pevně potvrzuje svůj závazek ročně poskytnout zahraniční rozvojovou pomoc Evropské unie v roce 2010 ve výši více než 66 miliard EUR. Přinejmenším polovina tohoto společného navýšení se vyčlení pro Afriku. Následně po návrhu Komise byly členské státy vyzvány, aby stanovily přibližné časové rozvrhy, které ukazují způsob, jak plánují dosáhnout dohodnutých cílů pro oficiální rozvojovou pomoc (ORP).
Proto jsem přesvědčený, že tato Evropská rada - také navzdory tomu, že se konala ve velmi složité době z důvodů, které jsem právě uvedl - patří k těm úspěšným. Do velké míry to byl výsledek velmi kompetentního a oddaného způsobu, jakým slovinské předsednictví připravilo celou práci. Chci vzdát hold zanícení, intelektuální a politické čestnosti a poctivosti slovinského předsednictví. Pokud by se všechny členské státy držely stejných principů, Evropská unie by překonala mnohé ze svých problémů.
Evropská rada čelila nečekaným tlakům. Dokázala se rázně přizpůsobit novým skutečnostem a dosáhnout konsenzu o dalším pokroku. Výsledek potvrdil odolnou a vynalézavou Evropskou unii - tu, v niž věřím a která je odhodlaná setrvat a přinášet ty správné výsledky pro naše občany.
Hartmut Nassauer
jménem skupiny PPE-DE. - (DE) Vážený pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, pane předsedo Komise, dámy a pánové, Radě se podařilo stručně shrnout své závěry o nejdůležitějších otázkách svého programu na zhruba půl strany. Celý dokument má 25 stran. To je - a to bych chtěl zdůraznit - chvályhodný projev zdrženlivosti. Způsob jednání je rovněž v souladu s danými okolnostmi. Rada si dává načas, přeje si prokonzultovat problematiku Lisabonské smlouvy opět v říjnu, a do té doby dělá, co může, aby objasnila tuto záležitost.
To je dobré a správné. Je dobré a správné respektovat irské hlasování. Je nesprávné nyní začít práskat bičem a čekat, že se nám potom Irové budou podbízet - to je úplný nesmysl. Musíme však teď popřemýšlet o tom, jak překonat tuto situaci, neboť krize, jíž v současnosti čelíme, překračuje hranice toho, co je nyní druhý neúspěšný pokus o reformu Smlouvy, kterou stále potřebujeme. Tato krize ovlivňuje základní vztah EU s jejími občany a vztah občanů s jejich Unií.
Irové řekli "ne" samozřejmě z řady rozličných důvodů. Referendum je politickým mišmašem, který sestává z mnoha různých přísad; v tomto případě sehrály úlohu četné důvody. Zčásti spočívají v irské vnitrostátní politice a zčásti ve všeobecném zklamání irských občanů politikou - to je pravda; avšak, dámy a pánové, začíná nám tu pronikat systémová chyba. Při ústavě je potřebné referendum a všelidová shoda, ale v tomto případě jde o mezinárodní smlouvu. Mezinárodní smlouva se obecně nehodí k referendu. Tato systémová chyba je na naše náklady.
Musíme zvážit, zda chceme takovýmto způsobem pokračovat také v budoucnosti. Pokud však nebereme v úvahu všechny aspekty, které vyplývají z vnitrostátních politických uvážení, irské "ne" bylo v podstatě namířeno na Evropskou unii a možná nejméně ze všeho na text Smlouvy. Pane předsedo Barroso, váš komisař, pan McCreevy, pravděpodobně není jediným, kdo nečetl Smlouvu, protože je v podstatě celkem jasné, že občané Evropské unie se stále více obracejí proti ní.
Je to tedy na nás, abychom začali s hledáním důvodů - nemůžeme to nechat na Iry. Je to na nás, na Parlamentu, na Radě a v neposlední řadě, pane předsedo, na Komisi, abychom začali hledat tyto důvody. Úlohou Komise je sloužit jako zdroj politických iniciativ EU. Především Komise utváří politickou situaci. Když lidé hovoří o Bruselu, potom většina z nich naráží na Komisi a jen potom - oprávněně nebo bohužel - na Parlament nebo Radu.
Evropské sjednocení je v zásadě nepopiratelné. Neznám takřka žádného občana, který by tvrdil, že je proti tomu, aby evropské země pracovaly společně. Je to o to více překvapující, že toto odmítnutí nabralo rozsáhlé rozměry a v podstatě se vyskytlo ve větší či menší míře ve všech dalších zemích. Je to spíše každodenní image Evropské unie, vytvářený hlavně Komisí, který nás prezentuje s problémy.
Myslím si, že je možné říci, pane předsedo Komise, že Brusel leze lidem čím stále více na nervy. Představa EU jako mírotvůrce a jako úspěšné ekonomické supervelmoci rychle mizí a EU se zdá být molochem, jehož rozsáhlá a obtížně ovladatelná byrokracie, která čas od času funguje svévolně, zanechává v lidech pocit, jako by neměli žádnou možnost vyjádřit se ke svým vlastním záležitostem.
Pane předsedo Komise, prohlásil jste, že nemůžete celý týden tlouci do Evropy, a potom v neděli očekávat radostné "ano" pro Evropu. Bylo by lepší říci, že nemůžete celý týden ustavičně předepisovat právo, regulovat a všechno byrokraticky svazovat, a potom v neděli od lidí očekávat přívětivé "ano".
Dovolte mi uvést jeden příklad: požadovaný počet členských států zamítl směrnici o ochraně půdy z toho důvodu, že porušuje zásadu subsidiarity. Komisi neznepokojuje to, proč se to stalo, ale namísto toho se nyní snaží ignorovat hlasování pro "ne" a dosáhnout stanoveného cíle. Bylo by vhodnější, abychom v Evropské unii sami stanovili omezení - kromě Smlouvy a jejích detailních ustanovení - a rozhodli v Evropě o tom, co se zjevně musí přijmout na evropské úrovni.
Proto potřebujeme vytvořit novou kulturu subsidiarity. Musíme umožnit členským státům vykonávat své pravomoci a odpovědnosti a rovněž musíme zabezpečit, že na sebe tuto odpovědnost převezmou.
Předseda Rady hovořil o evropské identitě. Skutečně je důležitá. Musí však být založená na tom, co je odpovědnost Evropy a co musí zůstat odpovědností členských států. Proto musíme udělat všechno pro to, abychom zachránili Smlouvu. Je to mnohem lepší než leccos, co nám nabídla Smlouva z Nice. Musíme tuto možnost využít co nejlépe - pokud takováto možnost existuje - a musíme se snažit znovu spojit občany s Evropou.
(potlesk)
Martin Schulz
jménem skupiny PSE. - (DE) Vážený pane předsedo, dámy a pánové, pozorně jsem poslouchal tomu, co nám řekl pan Nassauer; dobře zanalyzoval současný názor skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) a Evropských demokratů, která je v čele jednadvaceti vlád v Evropské unii, která zabezpečuje velkou většinu komisařů a zastává velkou většinu také v Evropském parlamentu. Navrhuji, abyste zopakoval popis, který jste nám právě řekl, o současném stavu vaší skupiny, stejně jako Komise, na kongresu EPP - potom můžete jít dále. Protože jedna věc je celkem pravdivá: otázka, kterou tu musíme prodiskutovat, je, jak velmi je Evropa vzdálená - a především, jak moc jsou vzdálené členské státy, které tvoří tuto Unii a vlády těchto členských států - od každodenních problémů jejích občanů? Je dost lehké jen tak říci, že je to chyba evropských orgánů.
Rozhodně se o tom musíme dohodnout spolu s Komisí. Nebylo to dobré, představit balíček opatření v pátek po irském referendu - absolutně úžasné! V irském referendu nebyla zahrnuta nezbytná opatření, která měla přijmout Komise a která nám zrovna připravila. Potom byla opatření oznámena v pátek, když se počítaly hlasy. Jak obrovská chyba! Určitě bychom o tom měli hovořit. Určitě tu však nemůžeme stát a říkat, že to byla vina Komise, a vzápětí nato tento orgán tak trochu pokárat. To by bylo příliš jednoduché.
Za chvíli se k tomu vrátím. Za prvé, chtěl bych něco říci předsednictví Rady. Bylo to dobré předsednictví. Předseda tohoto Parlamentu správně podotkl, že to bylo předsednictví vstřícné k Parlamentu.
Rád bych vám chtěl rovněž poděkovat za záležitost, o níž jsme vy a já diskutovali začátkem tohoto roku: odstranění embarga vůči Kubě bylo, podle mého názoru, životně důležitým krokem, protože se tím značně zjednoduší politika Evropské unie vůči Latinské Americe. Toto je součástí strategického partnerství, které musíme propagovat v oblasti změny klimatu a energetické politiky. Myslím si, že je dobré, že jste tuto překážku odstranil z cesty. Abych nezapomněl, zakončil jste pokryteckou poznámkou, pokryteckou v tom smyslu, že některé z členských států, které neustále využívaly své právo veta v Radě k zachování tohoto embarga, jsou ty, které patří k největším přímým investorům na Kubě. Proto to bylo velmi, velmi dobré opatření.
Během vašeho předsednictví jste pokročili v řadě jiných oblastí, v oblastech, na které se už nemusím jednotlivě odvolávat, neboť už je zmínili jiní řečníci v tomto Parlamentu. Myslím si však, že tato malá země, nový členský stát Evropské unie, který odvedl tak skvělé předsednictví, si rovněž zaslouží díky a chválu Evropského parlamentu!
(potlesk)
Už se dnes řeklo mnoho skvělých slov o tom, že Smlouvu musíme zachránit. Skutečně, ano! Už se udělala mnohá velkolepá prohlášení o tom, co EU může udělat - nebo radši, co Komise může navrhnout a co členské státy musí zavést. V každém případě mějme zásadu subsidiarity, ale v tom případě členské státy musí rovněž jednat. V takovémto případě musí rovněž jednat v oblasti, která v Evropské unii chybí především: v oblasti sociální rovnováhy. V Evropě už nechybí jednotný trh - toho máme dost. V Evropě už nechybí podnikatelská svoboda - té máme dost. V Evropě chybí sociální a politicky zodpovědná protiváha k tomuto rozvoji jednotného trhu! Evropští občané jsou si toho vědomi: jsou si vědomi toho, že v Komisi se neustále hovoří o sociálních opatřeních, ale také toho, že k žádným konkrétním krokům se dosud dokonce ani nepřistoupilo. To je hlavní důvod, proč jsou evropští občané stále nervóznější, pokud jde o Unii.
Rád bych uvedl malý příklad: můj soused, který žije v mém volebním obvodu, má čistý příjem 1 300 EUR. Za byt a za topení platí 600 EUR, takže to zahrnuje náklady na energii - přinejmenším zahrnovalo... Potom mu na živobytí zůstalo 700 EUR pro něho, jeho ženu a jejich dvě děti. Předvčírem mi řekl, že tento rok bude muset zaplatit o 700 EUR více za náklady na energii - kvůli benzinu na cestu autem a na topení: o 700 EUR více. 700 EUR více znamená, že každý měsíc musí ušetřit 60 EUR - ze 700 EUR čistého, které měl na živobytí - aby pokryl náklady na energii. To znamená téměř 10 % z celkové výše prostředků, které měl na životní náklady. Tyto lidi nezajímá žádná Smlouva o EU ani je nezajímají stanoviska, které rozebíráme tady v tomto Parlamentu. To, co potřebují, je přímá pomoc, a potřebují ji teď!
Pokud tito lidé věří, že hodnota akcionáře je pro Komisi důležitější než jejich každodenní životní podmínky, potom se k Evropě obrátí zády. Proto bych rád řekl, že pro nás tento summit nebyl úspěšný, protože, ještě jednou, nezaměřil se právě na tyto problémy. Dokud budeme hovořit o orgánech a lidé budou přesvědčení, že tyto orgány nevěnují pozornost tomu, co jste vy, pane Janšo, právě řekl, konkrétně tomu, že Evropa by měla být důležitá pro jednoho každého občana, protože jeden každý občan by měl mít pocit, že také on je důležitý pro Evropskou unii, dokud budou mít lidé dojem, že oni se svými každodenními obavami nejsou pro EU důležití, nepodaří se nám vybudovat víru v Evropu.
(potlesk)
Graham Watson
jménem skupiny ALDE. - Vážený pane předsedo, také já bych rád poblahopřál úřadujícímu předsedovi za úspěchy předsednictví jeho země.
Někteří mohou mít dojem, že to byla jen taková rozcvička před dalším předsednictvím, ale ti, kteří jsou hlouběji zainteresovaní, vědí, že se docílilo slušného pokroku a že Slovinsko skutečně zanechalo v Unii svou stopu.
V oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí rozšířilo slovinské předsednictví svobodu schengenského prostoru na nové členské státy, podniklo kroky k zlepšení Schengenského informačního systému, dosáhlo politické dohody o Europolu a co je nejdůležitější, dovedlo do konce směrnici, která je prvním stavebním blokem společné imigrační politiky.
Doufám, že se poučíme z toho, že takové stavební bloky se musí lépe vysvětlit, neboť se setkala se značným odporem veřejnosti, ale má skupina ji také navzdory tomu podpořila a vnímá ji jako značný pokrok.
V zemědělství předsednictví zavedlo kontrolu stavu s cílem modernizace a zjednodušení SZP, dohlédlo na opatření na snížení inflačního tlaku na ceny potravin a v hospodářské politice vytvořilo pátou svobodu - a to pohyb znalostí. Rovněž zavedlo systém pohyblivých družicových služeb, nástroj, který se má dnes podepsat.
Směrnice o spotřebitelském úvěru, balíček o zboží, celní kodex, poštovní směrnice a směrnice o trestněprávní ochraně životního prostředí, všechny se mohou připsat k úspěchům předsednictví Rady.
Mou skupinu těší vidět určitý pokrok na západním Balkánu, především podpis stabilizačních dohod a dohod o přistoupení se Srbskem a podobně i s Bosnou a Hercegovinou, a blahopřejeme vám k vaší úloze při vytváření nové vlády v Bělehradu.
Pokud předsednictví Rady nebylo úspěšné v řešení rostoucí deziluze veřejnosti s Evropskou unií, není v tom jedinečné. Vztek na nekonečné kolony automobilů a policejních aut na ulicích Lublaně je příznakem rozsáhlejšího neklidu. Potřebujeme dokázat, že jsme služebníky lidí, a ne jejich pány.
Víme, že Irové nejsou rozčarování kvůli vlastní vládě, ale kvůli orgánům Evropské unie. Jak říká France Prešeren v "Magistrale": "Všechny krmil žal a nářek... když přes ně letěly ošklivé bouřkové mraky."
Nezaškodilo by nám znovu si přečíst Laekenskou deklaraci, která tak bolestně shrnula problém, jemuž čelíme při překonávání rozdílů mezi ovládanými a vládnoucími.
Pokud problémy s Lisabonskou smlouvou zastínily slovinské předsednictví, nebylo to způsobeno jeho chybou. Skutečně je v tom určitá poetická spravedlnost, v zemi, která jako první způsobila problém 29. května 2005 a nyní musela pomoci najít řešení, 37 měsíců nato. "Nebeský tým" Sarkozyho a Klause se bude muset rozhodnou o vývoji do příštích evropských voleb a vytvoření příští Komise.
Doufám, že minulý víkend zasedání Rady dokázalo, že je ochotné uznat to, že potřebujeme dávat přednost záležitostem lidí, především v oblasti občanského práva a v ochraně lidí před nárůstem cen ropy a potravin a při prosazovaní práva předsednictví, bez ohledu na velikost členského státu, přizvat ke stolu, kohokoli chtějí!
(potlesk skupiny Aliance liberálů a demokratů pro Evropu)
Monica Frassoni
jménem skupiny Verts/ALE. - (IT) Vážený pane předsedo, Slovinsko je prvním z nových členských států, který je předsednickou zemí, dívali jsme se na to s pochopením a velkým zájmem.
Naše hodnocení je však také, že navzdory tomu, že slovinské předsednictví skutečně udělalo to nejlepší, nepodařilo se mu prosadit proti větším hráčům ani pokročit s takovými záležitostmi, jako jsou například "práva a migrace", především tím, že by předložilo rozdílný názor nové země, která je otevřenější a ostražitější k právům migrantů a nových občanů. Pokud jde o důležité problematiky, jako je "energetický balíček" a "Středomořská unie", dokonce stanoviska Číny k olympijským hrám, ty čekají na francouzské předsednictví. Během těchto šesti měsíců drzé aktivity dvou nebo tří větších hráčů v rozličných oblastech - od automobilů k odpadu a zahraniční politice - dokazují, že Rada a její předsednictví se stávají čím dál více nepodstatnými do té míry, že dnes slavíme události, jako je "Námořní den", které jsou podstatné, ale určitě to nejsou priority.
Co můžeme tedy říci o slovech a činech nové italské vlády, která se snaží udělat z výjimečnosti, kontrastnosti a ze zájmů jejího vedoucího představitele jediné záchytné body na vyřešení všech problémů - od odpadu k nelegálním přistěhovalcům až po kontrolu soudnictví -, zatímco Rada jen nečinně a tiše přihlíží a Komise je až příliš opatrná a umírněná? Ráda bych věděla - a neoznačte mě antiitalskou nálepkou -, co by se stalo, kdyby jedna z kandidátských zemí, od Chorvatska po Turecko, oznámila opatření podobná těm, které naplánovala italská vláda, pokud jde o nařízení o odpadu nebo bezpečnosti, kde se z nelegálního přistěhovalectví stává porušení zákona a na ulicích jsou nasazení vojáci a kde je cílem dosáhnout podezření vůči všem jednáním, která mají to neštěstí, že jejich časové rámce a prvky jsou podobné těm, které jsou namířené proti premiérovi Berlusconimu.
Co můžeme říci o problematice pracovní doby, když Rada během předsednictví zase jednou zcela podkopala své výklady, pane předsedo, o potřebě přiblížení občanů k Evropě: protože odkaz, který se nahlas a jasně vyslovil, je "více práce za méně peněz". Více práce, méně práv, menší právní jistota, protože to, na čem nakonec nejvíce záleží, je rovnováha moci mezi státy. To je více než jen problém s komunikací! To, čemu tu teď čelíme, je skutečné narušování důvěryhodnosti Evropské unie a její předpokládané "doprovodné" úlohy a na jejím místě je stále zjevnější výkonná úloha, která přehlušuje a vytlačuje menší země, jako jsou Slovinsko a Irsko, a stejně i orgány Společenství. V neposlední řadě je tento Parlament nucen tím, co se dá vnímat jen jako vydírání, ke hledání dohod, které velká část veřejnosti skutečně přijme jen s obtížemi, jako je například "směrnice o odpadu" nebo ještě horší "směrnice o navracení nelegálních přistěhovalců". A Komise je stále více v područí všech nátlakových skupin kromě skupin občanů, jak potvrzuje jen nedávné Kallasovo oznámení o lobbování.
Měli bychom o tom popřemýšlet a měli bychom tak učinit společně s našimi irskými přáteli: pokud jde o skutečnost, že Evropa společných orgánů, oslabená tlaky ekonomických a národních lobby, se sice nemůže vzdálit, ale přesto se stále více a více vzdaluje svým občanům a stává se pro ně bezvýznamnou. Subsidiarita není problém, pane Nassauere! Problémem je totální nedostatek ambice a jakéhokoli pokusu dát společnou odpověď evropským občanům, nejen Irům, ale všem! Právě zde, dámy a pánové, musíme jednat. Neměli bychom jen uvažovat, ale skutečně také najít evropský význam naší existence a rázně prosazovat naše ambice vedení v oblasti lidských práv, migrace, změny klimatu a přesunu evropského hospodářství směrem ke kritériím udržitelnosti.
Je to jen tímto způsobem, pane Schulzi - a ne jen poskytnutím peněz novým chudým -, jak budeme my Evropané schopni nejen překonat institucionální výzvy, ale také vyhrát další volby a odhodlaně pokračovat v našem úsilí.
Brian Crowley
jménem skupiny UEN. - Vážený pane předsedo, chtěl bych poděkovat úřadujícímu předsedovi, premiérovi Janšovi a celému týmu v slovinském předsednictví za fantastickou práci, kterou vykonali za posledních šest měsíců. Chtěl bych rovněž vzdát hold všem členům stálého zastoupení Slovinska a pracovníkům v zákulisí, kteří tak efektivně pracovali na úrovni Evropské unie v těchto posledních šesti měsících. Především - vracím se k tomu, co jsem řekl po naší první návštěvě Konference předsedů v Lublani v prosinci - styční zástupci, kteří s námi a s dalšími zástupci Rady v Lublani spolupracovali v posledních šesti měsících, nám tam reprezentovali nádherný obraz země. Jaká fantastická reklama pro zemi, která má takové energické, inteligentní a vizionářské mladé lidi, kteří ji reprezentovali na světové úrovni.
Ať je jak chce a navzdory slovům chvály, která se nyní udělují slovinskému předsednictví, mnozí se budou snažit získat slávu pro sebe. Teď je čas pro Slovinsko, aby bylo žárlivé a chránilo svůj obraz, to, čeho dosáhlo a co udělalo, protože, jak se vždy říká, úspěch je všech, neúspěch nikoho.
Slyšeli jsme - s problémy, které vznikly v Irsku a které se týkaly referenda, a v jiných zemích s ohledem na probíhající ratifikační proces Lisabonské smlouvy - křik lidí, pokud jde o to, co chtějí vidět a potřebují od orgánů Evropské unie. Takže naneštěstí, navzdory tomu, co říkal Martin Schulz, není to tak jednoduché, řešit přímo problémy, s kterými se dnes kvůli vysokým cenám paliv mnozí lidé setkávají, a tlaky, které jsou na ně vyvíjeny, pokud jde o inflaci a klesající mzdy v určitých odvětvích.
Za poslední týden otřásla rybáři v Irsku a v Evropě cena paliv. A v rámci Evropské unie stále více roste poptávka po rybách. Kromě toho, že tu máme celosvětově vytvořený problém s cenami paliv, máme rovněž evropské orgány a evropské směrnice, jež říkají, že ryby, které se uloví a které jsou živou potravinovou komoditou, se musí hodit zpět do moře a vyřadit jednoduše proto, že se už přesáhly povolené kvóty. Snažit se říci lidem, že je to pozitivní politika zachování druhů ryb, je nevysvětlitelné.
Ať je to, jak chce, podle mého názoru mohou být mnohé úspěchy slovinského předsednictví shrnuté do tří nebo čtyř hlavních oblastí. Především je to západní Balkán, který už před předsednictvím představoval problémy, ale pro který se už nyní řešení začínají uvádět do praxe. Slovinskému předsednictví by měla být přiznána plná zásluha za to, čeho dosáhlo tichou diplomacií, činnostmi a vedením v této oblasti.
Za druhé, s ohledem na odblokování řady záležitostí na úrovni Evropské rady a obzvlášť na směrnici o dočasné pracovní síle a o agenturách zprostředkovávajících dočasnou pracovní sílu - čtrnáct let jsme se snažili hledat řešení všech těchto problémů a tentokrát jsme je našli.
Za třetí jde o celou záležitost s Kubou a Zimbabwe. Jsou to dvě velmi rozdílné záležitosti, ale obě jsou globální povahy, a proto na ně musíme odpovědět. Je neuvěřitelné, že v Zimbabwe včera zemřelo 85 lidí, spolu s hlavním opozičním lídrem, Morganem Tsvangiraiem, o kterém jsme byli všichni přesvědčení, že vyhrál první kolo voleb, přičemž měl nárok na azyl a ochranu holandského velvyslanectví. Poprvé za řadu let Rada bezpečnosti OSN přijala jednomyslné rozhodnutí, kterým odsoudila Mugabeho činy. To jsou ty věci, které musíme prosazovat dále, uzavírat a dotahovat do konce.
Nakonec bych chtěl říci úřadujícímu předsedovi a všem ministrům v jeho vládě, že toto se může zdát jako konec hry, ale jak zjistí 2. července, byl to vlastně jen začátek nové hry, hry, která bude vyžadovat v budoucnosti ještě více diplomacie a více taktu ze strany Slovinska a Evropské unie.
Děkuji vám, úřadujícímu předsedovi, za všechny snahy a čas, a obzvlášť vám, pane ministře Lenarčiči, za to, že jste chodil do Parlamentu tak často a byl ke všem z nás velmi přívětivý.
Francis Wurtz
jménem skupiny GUE/NGL. - (FR) Vážený pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, pane předsedo Komise, za posledních šest měsíců Rada přijala řadu rozhodnutí, o kterých se pan Janša nezmínil a která jsou tím typem rozhodnutí, jež hrají na strunu občanů a ovlivňují to, co si lidé myslí o evropských orgánech.
Zmíním tři taková rozhodnutí, která byla přijata právě tento měsíc. Rychle řeknu, že nechci svědčit proti slovinskému předsednictví, ale spíše proti těm členským státům, které v každém případě umožnily dosáhnout požadované většiny.
První příklad: dohoda dosažená 9. června o návrhu směrnice o pracovní době. V tomto případě Rada vysloveně selhala ve splnění očekávání, obrazně řečeno rozzuřila celé odborové hnutí: zamítnutí zpochybnění výjimky, která umožňuje rozšířit maximální pracovní týden na 65 hodin, nebo dokonce více; a zavedení pojmu "neaktivní část v čase pohotovosti", která se už nebude počítat jako pracovní doba. Ať žije sociální Evropa!
Druhý příklad: pobuřující směrnice o harmonizaci předpisů upravujících vyhoštění nelegálních přistěhovalců. Tento text odsoudil nejen vysoký komisař OSN pro lidská práva, Amnesty International, Mezinárodní federace pro lidská práva, Evropská konfederace odborových svazů, Komise biskupských konferencí Evropského společenství a začínající demokratické společnosti Latinské Ameriky, ale i uznávané osobnosti, od kterých se přinejmenším očekává nadměrná kritičnost vůči Evropské unii, jako je například Jacques Delors. Vítejte v Evropě lidské důstojnosti! To se vztahuje na všechny evropské orgány včetně Parlamentu.
Třetí příklad: 16. června začátek oficiálních jednání s Izraelem s cílem podstatného zlepšení vztahů mezi Evropskou unií a touto zemí, a to po roce tajných rozhovorů. Chtěl bych podotknout, že delegace reprezentující všechny politické skupiny Parlamentu ve východním Jeruzalémě 2. června jednomyslně prohlásila, cituji:
jménem skupiny GUE/NGL. - "Jsme pevně přesvědčeni, že bez vážných projevů dobré víry, které by se přeměnily do konkrétních zlepšení, ještě nepřišel ten správný čas, abychom posunuli vztahy EU-Izrael na vyšší úroveň."
Mnoho štěstí důvěryhodnosti Evropy na Blízkém východě a u Středozemního moře!
Je to proti postoji, který měla Evropská rada a který, abych to zdůraznil, právě zamítla po čtyřech měsících úvah o možných opatřeních v boji proti rostoucím cenám ropy, které, jak se už řeklo, utlačují desítky milionů obyčejných lidí. Málem jsem zapomněl: "Evropská rada se dohodla, že potřebuje více času na analyzování situace" a na pochopení důvodů zklamání našich spoluobčanů. Pokud jsem správně pochopil předsedu Rady, "komunikace" udělá to, co je ještě třeba udělat, abychom lidi přesvědčili, že "všechno je v pořádku".
Mnoho štěstí!
Kathy Sinnott
jménem skupiny IND/DEM. - Vážený pane předsedo, Slovinsko zvládlo předsednictví s hrdostí a horlivostí. Před několika dny jste se na vašem summitu rozhodl zjistit, proč Irové volili "ne", takže abych odpověděla, zopakuji to, co jsem řekla minulý týden.
Irsko stále více znepokojuje zjištění, že jeho demokracie se rozpadá a mění se jeho hodnoty. Irsko má za sebou historii, díky níž si obzvlášť cení demokracii. Stále více však zjišťuje, že jeho rozhodovací pravomoc se přesouvá na Komisi. Při otázkách o konkrétním rozhodnutí ji však Komise přesune na vnitrostátní orgány. Zdá se, že nikdo není zodpovědný.
Toto je příjemná situace téměř pro každého, jen ne pro občana. Národ dostane takové nařízení, jaké chce, a rovněž takové příjmy, ale vyhýbá se zodpovědnosti. Můžeme to pocítit při každodenních záležitostech, jako je rámcová směrnice o odpadu a směrnice o vodě spolu s poplatky za vodu. Rovněž jsme to pocítili na začátku referenda, když z Evropy přicházely hlasy a tvrdily nám, že na výsledku našeho hlasovaní stejně nezáleží. Další hlasy nám vyhrožovaly odplatou, a dokonce vyloučením z EU, pokud to nedopadne dobře. Navzdory těmto hrozbám - nebo pravděpodobně kvůli nim - velký počet Irů hlasoval proti této Smlouvě.
Pokud jde o hodnoty, mnozí stále považují svou zemi - Irsko - za křesťanský národ, i navzdory posledním desetiletím sekularizace. Znepokojují je hlasy z Evropy volající buď po právu na potrat, nebo právu na eutanazii. Je to jen rok od chvíle, kdy se tento Parlament, Rada a Komise rozhodly ve směrnici o pokrokových léčebných postupech nezakázat klonování ničící embrya, komercionalizaci lidského těla a křížení zvířat s lidmi. Krátce předtím se sedmou rámcovou směrnicí umožnilo financování výzkumu embryí z EU. Jen rok předtím, 5. července 2007 se konala konference v tomto Parlamentu na propagaci sebevraždy s lékařskou pomocí a eutanazie v Evropě. Poslanci Parlamentu a velký počet zájmových skupin se zúčastnili v hojném počtu. Jak tato konference pokračovala, bylo jasné, že nedočkavě čekají, až vstoupí v platnost Listina základních práv, která, jak měli pocit, by s pomocí soudních jednání otevřela dveře eutanazii do celé Evropy. V Irsku nic z toho nezůstalo bez povšimnutí.
Navíc ti, kteří chtěli, aby se hlasovalo pro "ano", Irům vytrvale připomínali, jak dobře se mají s Evropou, ale to lidem nezní pravdivě v situaci, kdy rybolov a s ním spojený průmysl ostrovního národa bojuje o přežití, ziskový cukrovarnický průmysl se ztrácí škrtem pera z Bruselu a stavební dělníci žijí ze dne na den, z práce do práce. Nyní je jasné, že velké země se nás snaží přinutit, abychom hlasovali znovu, dokud Lisabonu nedáme své "ano". Získali si ochotné spojence z politických tříd v Irsku, kteří vůbec neměli kontakt s lidmi, takže byli v šoku z výsledku referenda a rozzlobení na voliče. Pokud chcete, aby lidé z Irska nebo odkudkoli uvítali Evropu, budete jim muset naslouchat, když budou hovořit o Evropě, jakou chtějí, a zasazovat se za jejich záležitosti. Jinak budou opět hlasovat "ne".
Roger Helmer
Vážený pane předsedo, prezident Sarkozy označuje v londýnských Times Iry jako "proklaté hlupáky. Celé roky se cpou na náklady Evropy a teď na nás s-e-r-ou" - to jsou jeho slova, ne moje. Minulý týden jsme všichni řekli, že respektujeme irské hlasování, ale nerespektujeme ho. S Iry zacházíme s absolutním pohrdáním. Jako Robert Mugabe jednoduše odmítáme verdikt lidu. Wolfgang Schäuble řekl, že milion Irů nemůže rozhodnout za půl miliardy Evropanů. Dobře tedy, tak nechejme o Smlouvě hlasovat také ostatní z nás. To se neodvážíte, protože víte, že bychom také hlasovali pro "ne".
Právě tento měsíc ztratila EU svou poslední přetvářku veřejného souhlasu nebo demokratické legitimity. Odhalilo se to, co to je, autoritativní konspirace proti lidem. Referendum bylo v Irsku, ale demokracie nakonec zemřela právě tady v Bruselu. My jsme ji sem dnes přišli pochovat.
Philip Bushill-Matthews
Vážený pane předsedo, v první řadě se chci připojit ke kolegům a poblahopřát Slovinsku za velmi úspěšné předsednictví Rady, uskutečněné s takovou účinností, takovou přátelskostí a takovým vkusem.
Četl jsem však závěry Rady z minulého týdne týkající se irského referenda a musím říci, že si zoufám. Všechny představitele vlád, kteří se zúčastnili zasedání Rady, stejně jako mé kolegy z Parlamentu, zvolili lidé, aby zodpovídali za lidi. Nyní se však zdá, že ti, kteří se zúčastnili zasedání Rady, věří, že se zvolili navzájem a nejsou odpovědni za nikoho. Jak jinak se dají vysvětlit tyto závěry?
Na první straně se uvádí, že Rada si všimla výsledků irského referenda, a potom okamžitě přešla k tomu, že ho ignoruje. Na první straně se rovněž dodává, že účelem Lisabonské smlouvy je pomoci, aby EU demokratičtěji pracovala. Kdo to říká? Jak může fungovat demokratičtěji, když většina lidí nemá právo hlasovat, a ti, kteří mohou hlasovat, se ignorují? Žádné překvapení, že Evropa má problém. Žádné překvapení, že Irové volili "ne".
Chci, aby EU uspěla a prosperovala, a ne selhala. To však znamená, že se musíme spojit s lidmi, kteří nás volí. Prosím, dovolte nám se zastavit a poslouchat.
Rád bych adresoval tento vzkaz obzvlášť následujícímu předsednictví Rady, Francii. Francie je obrovská země a zakládající člen EU. Jeho první republika byla založena na třech hlavních principech: svoboda, rovnost a bratrství. To neznamenalo jen svobodu pro politiky v rovnosti s ostatními politiky. Znamenalo to svobodu a rovnost pro lidi a bratrství mezi ostatními. Nyní máme čas prokázat právě takovéto bratrství s obyvateli Irska. Zastavme teď ratifikační proces. Ať politici dokážou, že lidi konečně posloucháme. Potom možná - jen možná - začnou lidé poslouchat politiky.
Hannes Swoboda
(DE) Vážený pane předsedo, rád bych se přidal ke slovům chvály na předsednictví. Věřím, že se během něho dosáhlo mnoho dobrého. Jako příklad bych chtěl uvést započetí jednání s Ruskem týkajícího se dohody o partnerství. Nebude to lehká úloha, neboť máme mnoho rozličných názorů, ale tato jednání a tento dialog jsou absolutně nezbytné.
Rád bych chtěl poděkovat za přípravy, které se udělaly, pokud jde o Středomořskou unii, a rovněž za to, co se podle mě stane "Černomořskou unií". Doufám, že se tato "Východní dimenze" posílí, pokud Komise vymyslí strategii, neboť je to především region, který je mimořádně důležitý pro naši dodávku energie, stejně jako i pro další záležitosti.
Dovolte mi však zaměřit se na problematiku jihovýchodní Evropy a Balkánu. Myslím, že potřebujeme objasnit dva body. Proces integrace v této oblasti, při němž jste hodně pomohli, musí pokračovat. Sami sobě bychom uškodili, kdybychom tento integrační proces zastavili. Měli bychom však rovněž pochopit - v tomto směru očekávám od Komise jasné prohlášení -, že rozšiřování se může dovršit jen po institucionálních reformách. Z našeho pohledu to je nyní účelem Lisabonské smlouvy.
Jsou to dvě problematiky, které musíme řešit souběžně. Tato jednání nesmíme pozastavit. Musíme prosazovat stabilitu v tomto regionu, ale musíme rovněž velmi jasně vyjádřit - a zde mám na mysli rozličné názory na úrovni Rady -, že musíme nejdříve sami zavést institucionální reformy, abychom se sami připravili na rozšiřování, a potom aby se nové státy - Chorvatsko a další země - skutečně mohly připojit. Pro Radu je rovněž nezbytné vyjádřit jasné stanovisko k této záležitosti. V každém případě, takový je náš názor!
(potlesk)
Jelko Kacin
(SL) Jak jste viděli a slyšeli, Parlament uvítal první předsednictví Slovinska, a já rovněž, jménem své politické skupiny, mohu říci, že stovky členů mé politické skupiny důsledně uvítaly vaše snahy během předsednictví Rady Evropské unie.
Sám to vnímám jako závěrečnou fázi integrace Slovinska do Evropské unie. Toto není jen o slovinském předsednictví, ale o tom, že občané naší země jako první mezi novými členskými státy zažili odpovědnost, kterou členství v Evropské unii přináší i širšímu společenství občanů a celému obyvatelstvu. Takže tato integrace je už za námi, přičemž se završila úspěšně, a já sám, samozřejmě, vám za to musím poděkovat.
Pokud se něco potvrdilo, potom to, že nyní už neexistují žádné pochybnosti o tom, zda pocházíte ze Slovinska nebo Slovenska. Za těchto šest měsíců jsem už nepotkal nikoho, kdo by se mě snažil poslat zpět do Bratislavy. Každý se chlubí tím, že byl v Lublani a že se mu tam velmi líbilo.
Nesdílím však hodnocení toho, čeho se v současnosti dosáhlo na západním Balkáně. Dosáhlo se toho méně, než bylo v skutečnosti možné. Nejdůležitější Makedonie, Makedonská republika, má ještě daleko ke stanovení data. Situace se tam nenapravila, podmínky jsou stále zhoršené, politická kultura je převrácená naruby a sousedské vztahy na ústupu. Proto tam ještě stále leží před námi kus práce.
Zakončím jen jednou žádostí: velmi mnoho lidí tvrdě pracovalo na tomto předsednictví, pane předsedo, a bylo by dobré, kdybychom měli možnost zůstat tu ještě aspoň další měsíc a pomoci francouzskému předsednictví. Jak předsednictví začíná a postupuje, tak také končí. A do konce tohoto roku by mohlo Slovinsko spolu se svými znalostmi velmi přispět k úspěšnému francouzskému předsednictví.
Mario Borghezio
(IT) Vážený pane předsedo, dámy a pánové, skutečně doufám, že nás tato irská lekce něčemu naučila. Z toho, co řekl pan Crowley, se mi zdá, že jsme si vážně a čestně uvědomili skutečný hlas lidí v Irsku.
Pan Crowley hovořil o rybářích a dobře udělal. To je Evropa lidí, kteří pracují, kteří vyrábějí, Evropa skutečného hospodářství, která se nechala slyšet prostřednictvím irského referenda: chce jinou Evropu. Evropu, která inspirovala práci a úmysly zakladatelů, ne Evropu byrokracie, která je velmi často a podle mého názoru vždy hluchá vůči hlasům skutečného hospodářství.
Podívejme se na problematiku cen zemědělských výrobků a potravin a především na současnou ropnou krizi. Co v tomto případě říká Evropa? Zdá se mi, že v poslední zprávě Evropské rady je o tom jen malá zmínka. Toto je vážné! V době, kdy světové finance zjistily, že spekulace s ropnými futures je bezpečnější a výhodnější než spekulace se zlatem nebo s měnami, cennými papíry, akciemi a všemi ostatními komoditami. Každé takovéto ticho, neuvěřitelné, pokud jde o bublinu s ropnými futures, je znepokojující, neboť víme, že světové finance na Wall Street se snaží ucpat rozpočtové mezery způsobené krizí s rizikovými hypotékami, přičemž spekulují v neprospěch chudých a lidí, kteří pracují a vyrábějí. Evropa přitom nehovoří nic o explozi, v době, kdy Goldman-Sachs předpovídá cenu za barel ve výši 200 dolarů. Neboť právě komerční banka financuje spekulanty, musí být dobře informovaná! Neomezená šílenost totální deregulace. Evropa by měla mít odvahu to říci!
Nevyvíjí se žádná činnost na kontrolu toho, že za virtuálními transakcemi existuje skutečný obchod. Neplatí ani žádná pravidla týkající se platby za bezpečnými hranicemi, která jsou určená pro čisté daňové spekulace a k odlišení od skutečných rizikových operací určených ke krytí. Podle mého názoru Evropa musí nyní řešit skutečné problémy svých občanů. Toto je vzkaz irských obyvatel: Braňte nás před světovými spekulacemi, braňte naše občany a ekonomiky členských států, které trpí v důsledku těchto spekulací, když Evropě chybí odvaha k nim vůbec něco říci.
Mary Lou McDonald
Vážený pane předsedo, velmi pozorně jsem poslouchala tuto diskusi a měla bych objasnit hned na začátku, že Irskem nezmítá krize identity. Irsko samo sebe jasně vnímá jako evropský národ, v srdci evropského projektu, ale Irsko rovněž projevilo svůj jasný názor, který vyjádřil jeho lid, jak by tento projekt měl vypadat.
Tento projekt musí být v první řadě založený na demokratických hodnotách. Tento projekt musí jednoznačně chránit veřejné služby a práva zaměstnanců. Tento projekt musí jednoznačně být tím, co je v zájmu mezinárodního míru a stability, a ne projektem militarizace. Irští občané to vyjádřili velmi konkrétním způsobem a jako občané neutrálního členského státu.
Hodně jsme slyšeli mluvit o identitě. Evropské národy spojuje jeden společný faktor, kterým není jen respektování demokracie, ale požadování demokratických hodnot v Unii. Když slyším o tom, že na jedné straně se irské hlasování bude respektovat, ale že na druhé straně proces ratifikace musí pokračovat - že Lisabonská smlouva se musí za každou cenu zachránit -, potom si musím sednout a uvažovat.
Všechny oči se upíraly na Irsko během kampaně k referendu, a nyní se všechny oči upírají na evropské orgány a evropské vedení. Budete nebo nebudete v této chvíli pravdy o demokracii naslouchat lidem?
Irsko nepotřebuje pohlavek nebo objasnění existující Smlouvy. Chce a potřebuje novou dohodu. Věřím tomu, že při této žádosti hovoří irští občané také za Evropany ze všech členských států.
Luca Romagnoli
- (IT) Vážený pane předsedo, vážené dámy a pánové, šest měsíců slovinského předsednictví končí v době krize. Krize ani tak ne evropského cítění, ale krize v Unii, kterou by stejně tak způsobila Ústava, a tedy také Lisabonská smlouva.
Abychom Unii vlili nový život, musíme akceptovat to, že občané nesouhlasí se způsobem, jakým byla až dosud chápána, ani se způsobem, jakým se přetváří do neuspokojivého modelu, který se nám předkládá. Kritizovat výsledek veřejných konzultací - nedávno ve Francii a Nizozemsku, dnes v Irsku - je celkem zbytečné; tento problém se musí vyřešit jen jediným možným způsobem: předložením modelu, který je založen na respektu a vzájemné spolupráci mezi identitami a navržením počátečních, společných a sdílených hodnot založených na historické a kulturní identitě, která není předmětem zahraničních - finančních a geopolitických - zájmů; odstraněním byrokracie z aparátu, o kterém mnoho občanů ví jen velmi málo a který je stále vzdálený od mnoha z nich; a především vytvořením toho, čeho chceme dosáhnout s ohledem na přímou vůli občanů ve všech členských státech Unie, aniž by chyběla komunikace a porozumění, které až dosud šlo ruku v ruce s jakýmkoli referendem v těchto státech, které mají zdravou povinnost ptát se svých občanů.
Mihael Brejc
(SL) V oblasti spravedlnosti, vnitřních věcí a lidských práv prokázalo slovinské předsednictví podrobné vědomosti o problematikách a s velkou odpovědností a otevřeností přispělo k jejich úspěšnému završení.
Dnes byla například zmíněna směrnice o navracení nelegálních přistěhovalců. Někteří poslanci jí nejsou nadšeni. Je však třeba říci, že je to dobrý kompromis, krok vpřed k vhodnějšímu řešení vážných problémů spojených s nelegálními přistěhovalci.
Navíc rámcové rozhodnutí o soudním řízení v nepřítomnosti, nebo jak tu říkáme "in absentia", se nejdříve zdál být rutinní záležitostí, ale později se objevily značné rozdíly v názorech. Nakonec jsme dosáhli kompromisu a přibližně za hodinu o něm budeme ve výboru hlasovat.
Změny a doplnění kodexu o schengenských hranicích ve smyslu používaní vízového informačního systému zavádějí používání biometrických údajů na hraničních kontrolách pro občany třetích zemí s vízovou povinností. Toto je velmi důležitá záležitost, jejíž zavedení přispěje k větší bezpečnosti a zároveň zabezpečí náležité zacházení s osobami vstupujícími na schengenské území. Rovněž jsme harmonizovali tuto dokumentaci po dvou rozhovorech s třemi zúčastněnými stranami a očekáváme, že se přijme na červencovém zasedání Parlamentu. Celkově mohu říci, že v oblasti bezpečnosti a svobody našlo slovinské předsednictví spolu s dalšími správnou rovnováhu mezi požadavky větší bezpečnosti a požadavky svobody.
Závěrem bych chtěl jen dodat, že jako zpravodaj řady záležitostí v oblasti bezpečnosti, svobody a práv mohu říci, že slovinské předsednictví splnilo očekávání na politické i na odborné úrovni. Chtěl bych především poděkovat předsedům pracovních skupin v předsednictví, z nichž většinu tvoří mladí lidé, a jejich spolupracovníkům, kteří tak usilovně pracovali.
(potlesk)
Jo Leinen
(DE) Vážený pane předsedo, rád bych poblahopřál slovinskému předsednictví k úspěšnému povzbuzování všech 27 členských států, aby pokračovaly v ratifikačním procesu. Zajímala by mě jen poznámka v zápisu pro Českou republiku. Nevím, co to znamená za podporu, neboť v ostatních zemích, jako jsou například Německo a Spojené království, rovněž probíhají soudní přezkumy. Takže proč je tedy v zápisu poznámka pro Českou republiku? Doufám, že to pro tuto zemi neznamená vyzvání, aby odložila ratifikační proces, a dokonce znemožnila ratifikaci hraním nějakých vnitrostátních politických her. Možná byste k tomuto tématu mohl říci něco bližšího.
Pane úřadující předsedo Rady, chválil jste součinnost mezi Komisí, Parlamentem a Radou. To je dobré a správné, ale na druhé straně, pokud jde o politiku komunikace, je to rovněž nesprávné. Narazili jsme na mrtvý bod, na němž setrváváme už dost dlouhou dobu. Rada není připravena zúčastnit se společné komunikační strategie. Je skutečně celkem šokující vidět, jak jsou ti proevropsky orientovaní bezmocní a vydaní na milost těm protievropsky orientovaným. Způsob, jakým se tato Smlouva propagovala, byl podřadný, amatérský a naprosto hloupý. Nyní jsme z tohoto šoku zjistili, že potřebujeme přijmout jinou strategii dialogu s občany. Takto to nemůže pokračovat.
Správně jste řekl, že musíme prosazovat evropskou identitu, že musíme občanům jasně ukázat, co nás spojuje. Nápad vytvořit fotbalový tým není špatný. Možná by mohly naše informační kanceláře sestavit seznam všech olympijských medailí, které vyhráli obyvatelé EU. Věřím však, že symbolismus je jedna věc a podstata druhá. Skutečnost, že se lidé Evropy bojí a neztotožňují Evropu s žádnou nadějí, nám musí dát důvod k obavám. Musí nastat také určitá změna v politice, v takových oblastech, jako jsou ceny potravin, ceny energie, úvěrová krize a platy vysoce postavených manažerů. V mnoha oblastech, které občanům dávají důvod k obavám, se dostaneme k rozhodnutím buď příliš pozdě, nebo děláme jen polovičatá rozhodnutí.
Evropa musí sloužit lidem, musí lidi chránit, teprve potom nás rovněž i oni budou podporovat a stát za námi. Toto je rovněž lekce irského hlasování, z níž se máme poučit.
Andrew Duff
Vážený pane předsedo, Evropská rada uvrhne kontinent do vážné krize, pokud se jí nepodaří oznámit nezbytnou reformu na jejím říjnovém zasedání.
S Iry by se mělo zacházet přesně tak jako s Francouzi a Nizozemci, a proto se těšíme na konstruktivní balíček návrhů od pana Cowena. Quid pro quo však znamená, že Irsko se potom zaváže změnit svůj názor a podpořit reformní balíček, který posílí Evropskou unii. Důsledky toho, že prosazování Lisabonské smlouvy selhalo, by se měly skutečně přezkoumat a skutečně podrobně objasnit.
Jim Allister
Vážený pane předsedo, skutečný vzkaz Irské republiky a jejího hlasovaní pro "ne" je, že rozlehlé části zbytku EU by udělaly totéž, kdyby k tomu měly příležitost.
Irsko není přirozeně euroskeptické - do toho má daleko. Je to skutečnost, že právě voliči tam zamítli Lisabonskou smlouvu, která děsí politickou elitu, jež se minulý týden sešla v Bruselu. Vědí, že kdyby se odvážili a nechali své národy promluvit, vypadali by stejně jako nešťastný Brian Cowen. Ke své hanbě se spikli a s ratifikací pospíchali a teď se arogantně snaží přinutit Iry k druhému referendu.
Lisabonská smlouva si sama určila test na přežití: přijetí ve všech členských státech. V tomto testu se jí podařilo ohromně selhat. Kdyby byli vedoucí představitelé EU upřímní, uznali by, že Smlouva je mrtvá.
V Zimbabwe demokracii ukamenovali k smrti. V EU ji utlačují tím, že lidem zacpávají ústa.
Avril Doyle
Vážený pane předsedo, především bych chtěla poděkovat úřadujícímu slovinskému předsedovi, všem jeho ministrům, stálému zastoupení Slovinska a úředníkům za jejich působivý výkon, pokud jde o řízení jejich odpovědností.
Vzhledem k tomu, že pocházím z malého státu, mám zvláštní pochopení pro to, v jakém napětí mohou být úřední síly během šesti měsíců strávených pod velkým tlakem. Rovněž chovám mírné předsudky týkající se toho, že předsednictví malých států je mnohem lepší než velkých států - pokud jde o naše soustředění se na práci.
Signál z Irska se musí vzít vážně. Potřebujeme velmi důkladně analyzovat to, kvůli čemu přesně Irové hlasovali pro "ne". Bylo to "ne" kvůli právnímu textu, kterému už pro jeho povahu bylo těžké porozumět a kterého se báli také samotní politici a který se ani nám na straně "ano" očividně nepodařilo správně vysvětlit?
Možná to "ne" bylo důsledkem neuvědomělého strachu z toho, kam směřuje Evropa, z nejasného pocitu "příliš daleko, příliš rychle" a z potřeby upevnění.
Voliči řekli "ne" na příliš velké zasahování do jejich životů ze strany Bruselu a "ne" irské vládě, která udělala jen málo pro to, aby vylepšila reputaci profese politiků. Bylo to rovněž "ne" proti cenám ropy, proti cenám potravin a proti WTO. Pěstitelé cukrové řepy řekli "ne", rybáři řekli "ne". Bylo to "ne" pramenící z nesprávně umístěných obav ohledně neutrality, militarizace, potratu, eutanazie, klonování, zdaňování a práv zaměstnanců - nesprávně umístěných ve smyslu textu Lisabonské smlouvy.
Pokud po sobě jdoucí irské vlády za posledních 35 let cynicky prezentovaly výhody z členství v Evropské unii čistě jen z finančního hlediska, bez žádné zmínky o filosofii a smyslu skrytém za tímto velkým projektem - a to je mír, stabilita a prosperita, kterou Evropě přinesl - a pokud obviňovaly Evropu ze všech problémů a špatných zpráv, přičemž si přisvojovaly zásluhy za všechny úspěchy a pokroky, lze se divit, že většina těch, kteří přišli volit, odmítli chabě pochopený dokument s pomocí a s napomáháním mnohých extrémních euroskeptických trubačů z ostatních členských států, kteří využili Iry jako své zástupce hlasující za jejich vlastní věc?
Politická zodpovědnost za budoucí kroky nyní leží na irské vládě a jejím Taoiseach (premiérovi), Brianovi Cowenovi. Smlouva nemůže vstoupit v platnost bez jednomyslného rozhodnutí. Další vlády, pokud si tak přejí, by rovněž měly k Lisabonské smlouvě něco říci. Tak jako žádáme respektování irského hlasování, musíme respektovat právo dalších členských států ratifikovat Lisabonskou smlouvu, jak se neustále tvrdí.
Sedm členských států ratifikovalo Ústavní smlouvu poté, co hlasovalo Francie a Nizozemsko. Parlamentní ratifikace je přinejmenším tak demokratická jako referendum.
Andrzej Jan Szejna
- (PL) Vážený pane předsedo, Slovinsko je prvním z nových členských států, který předsedá Radě Evropské unie. Šestiměsíční předsednictví bylo pro Slovinsko určitě obrovským organizačním závazkem, ale je nutné říci, že tři roky příprav spolu s podporou Evropské komise, Německa, Portugalska a Francie byly velmi úspěšné a Slovinsko odvedlo svou práci za posledních šest měsíců v Radě velmi efektivně.
Program pro předsednictví obsahoval několik priorit, kterých určitě nebylo lehké dosáhnout a které se přesunou do dalšího předsednictví. Hlavním bodem programu byla samozřejmě ratifikace Lisabonské smlouvy. Pokud vezmeme v úvahu, že ratifikace tohoto dokumentu závisí na jednotlivých členských státech, nejlepší, co Slovinsko mohlo udělat, bylo dát dobrý příklad, což také udělalo. Referendum v Irsku však naneštěstí zchladilo optimistickou vizi vstupu v platnost Lisabonské smlouvy před francouzským předsednictvím. Nad Evropou se vynořil přízrak ještě další krize a na summitu Evropské rady, který se konal minulý víkend v Bruselu, nebylo možné odpovědět na otázku, kam by Evropa měla nyní směřovat. Tato otázka je stále otevřená a budeme čekat na odpovědi nejen od Francie nebo irské vlády, neboť toto je úloha pro všechny stoupence společného evropského projektu. Polská levice vyzvala vládu Donalda Tuska a prezidenta Kaczynského, aby bez meškání Smlouvu ratifikovali.
Další velmi důležitou prioritou slovinského předsednictví byly záležitosti týkající se energie a změny klimatu. V březnu 2005 se členské státy zavázaly snížit emise oxidu uhličitého do roku 2020 o 20 %, zvýšit množství energie vytvořené z obnovitelných zdrojů o 20 % a zvýšit energetickou účinnost o 20 %. Tak se stalo, že příprava konsenzu, pokud jde o směrnice připravené Komisí týkající se této záležitosti, rovněž připadla slovinskému předsednictví. To nebyla a stále ani není lehká úloha, neboť, a to je politováníhodné, většině členských států Evropské unie se dosud nepodařilo splnit své závazky v rámci Kjótského protokolu.
Evropská energetická bezpečnost a schopnost čelit finančním krizím v období globalizace patří bezpochyby k nejdůležitějším výzvám, kterým EU čelí. Rostoucí náklady na materiál a potraviny, nejistota na finančních trzích, které jsou pro mnohé společnosti jedinými zdroji pro financovaní růstu a specifických projektů, nejsou jen hrozbou hospodářského růstu Evropy, ale poškozují domácnosti a ohrožují realizaci projektu sociální Evropy.
Silvana Koch-Mehrin
- (DE) Vážený pane předsedo, vážený pane úřadující předsedo Rady, vážené dámy, vážení pánové, irské hlasování pro "ne" se musí respektovat; Irové mají plné právo hlasovat, jak to také udělali. Také ostatní země však mají plné právo pokračovat ve vytváření demokratičtější, transparentnější a efektivnější Unie. Lisabonská smlouva představuje krok tímto směrem. Proto vítám skutečnost, že ratifikace bude pokračovat. Rovněž si myslím, že by bylo dobré, kdybychom se také upřímně pobavili o vícerychlostní Evropě.
Tato vícerychlostní Evropa už existuje a odráží jednak citlivé národní otázky a přání členských států EU, kterým umožňují rozdílné stupně integrace. Umožňuje členským státům, které by chtěly dělat více věcí společně, aby tak činily, aniž by je na jedné straně zdržovaly nerozhodné země, a na druhé straně, odhlídnuto od principu svobodné vůle, hlavně umožňuje, aby ty země, které chtějí dělat něco společně, tak mohly činit z vlastní vůle.
Ve vícerychlostní Evropě se rovněž zjednoduší další přistoupení k EU, neboť je nesprávné trestat Chorvatsko a Turecko za fakt, že většina irských občanů hlasovala pro "ne". Házet vinu na jednotlivé orgány nikam nepovede. Problém spočívá ve skutečnosti, že hlavní evropské projekty posledních let - i dobré a správné - a rozšíření EU byly nedostatečně zakotveny v demokracii. Nyní musíme platit daň: stále postupně.
Na irském "ne" je dobré to - pokud se pokusíme pohlédnout na to z té lepší strany -, že se o Evropě znovu mluví. Pokud se tato možnost využije k prodiskutování nebo prozkoumání jiných cest, věřím, že se potom můžeme přiblížit "Evropě občanů".
Philip Claeys
(NL) Vážený pane předsedo, pan Barroso právě mluvil asi deset minut a během těchto desíti minut hovořil sotva minutu o irském referendu a o současném stavu ratifikačního procesu. Jsme samozřejmě zvyklí na určitou aroganci ze strany Komise, ale tohle už přesahuje všechny meze. Je zjevné, že referendum už není důležité. Pokračujeme s programem. Je tu zjevná myšlenka, že si Irsko nyní musí tento problém vyřešit samo. Nu, Irsko řeklo, co si myslí, a už to nemusí udělat znovu.
Ve skutečnosti, pane Barroso, irské referendum má větší váhu než ratifikace parlamenty v ostatních členských státech. Sotva však najdete jeden členský stát, ve kterém by vládnoucí strana šla do voleb s programem pro Evropu. O Smlouvě neproběhla žádná veřejná diskuse. Například v Belgii se v médiích nevysvětlily argumenty proti Smlouvě dokonce ani během parlamentní diskuse. Voliči se nemohli nikde vyjádřit k tomu, co si myslí o vašich plánech. Je toto demokracie, jakou chceme? Evropa musí přestat být tak povýšenecká a arogantní, jinak se bude stále více svým občanům vzdalovat.
Elmar Brok
(DE) Vážený pane předsedo, úřadující předsedo Rady, pane předsedo Komise, chtěl bych především srdečně poděkovat slovinskému předsednictví. Je to první předsednictví nového členského státu. Díky vám, odvedli jste skvělou práci ve složitém období! Je to složité období, protože nyní musíme čelit novým možnostem reformy EU, a to kvůli výsledku irského referenda.
Je však jedna věc, kterou bych chtěl v tomto Parlamentu říci - něco, co jsem se naučil od Spojeného království, od Westminsteru: zastupitelská demokracie má stejný stupeň demokratické legitimity jako referendum. Pokud upustíme od tohoto principu, potom celý náš demokratický systém padne a ocitneme se v situaci manipulování, jak jsme to viděli v Irsku. Některé argumenty musíme brát vážně. Musíme objasnit - poukázal na to pan Nassauer -, že musíme posílit Evropskou unii a musíme vynaložit všechno úsilí na to, abychom omezili nadměrné právní předpisy. Musíme se však rovněž ujistit, že lži nejsou v demokratickém procesu dovoleny.
Jak přede mnou řekl můj kolega, tato Smlouva jednoznačně zakazuje reprodukční klonování, protože to zakazuje Listina základních lidských práv. Pravda je taková, že se z Evropy stává Evropa hodnot. Je to přesně případ, když občané Evropy mohou požívat větší práva, protože se Evropský parlament a národní parlamenty stávají silnějšími, zavádí se iniciativa občanů a stanovuje se postup kontroly subsidiarity. To je vcelku pravda! Tvrzení, že máme příliš málo demokracie, je to, co nám brání mít více demokracie, neboť většina těch, kteří vedli kampaň lží, nechtějí Evropu v žádném případě a předkládají tyto falešné argumenty, aby tuto skutečnost utajili. Neměli bychom dovolit, aby se to stalo, a proto si myslím, že legitimita je dobrá.
Proto si rovněž myslím, že bychom se měli snažit pohnout se dál v ratifikačním procesu, být kritičtí, ale rovněž potvrdit, že tato Evropská unie nám dosud přinesla nejšťastnější období míru, svobody a prosperity v historii tohoto kontinentu. Nemusíme se stydět za úspěchy této Evropské unie a rovněž bychom měli lidem říci o tomto úspěchu, pokud chceme jejich podporu pro EU - i když mají právo kritizovat EU v individuálních případech.
Myslím si, že na základě této skutečnosti by mělo 26 členských států pokračovat v ratifikačním procesu a potom vyzveme naše irské přátele, aby analyzovali tuto situaci a přišli s návrhem. Neboť není stanoven žádný okamžitý termín, měli bychom k tomu přistupovat uvážlivým způsobem. Bylo by milé, kdybychom to všechno mohli uzavřít ještě před evropskými volbami napřesrok. V každém historickém dění však jsou takovéto detaily obyčejnou trivialitou. Myslím si, že bychom měli dát našim irským přátelům příležitost věnovat se této záležitosti a přijít s návrhem.
Proinsias De Rossa
Vážený pane předsedo, chtěla bych především poblahopřát slovinskému předsednictví za skvěle odvedenou práci. Národy Evropy včetně Irska potřebují Evropskou unii více než kdykoli předtím. Náš svět pohání nespravedlnost a strach z budoucnosti, a skutečně ho pohání jednoduchá neoliberální ekonomie, která náš svět přivedla na okraj propasti.
Původní evropská sociální smlouva, která přinesla prosperující kontinent, který žije v míru, se musí oživit a zmodernizovat. Evropa, kterou tvoří vnitrostátní vlády společně s tímto Parlamentem, musí převzít vedoucí postavení při řešení těžkých obav lidí a musí vést nové hnutí za dosažení konsenzu založeného na poctivém obchodu, slušné práci a udržitelném rozvoji a nahradit neúspěšný Washingtonský konsenzus.
Hlasování Irska pro "ne" je odrazem hlubokých obav lidí z budoucnosti, kteří proto se v hlasování vyjádřili pro status quo. Programy na pomoc chudým působivé navenek jsou potřebné, ale samy o sobě jsou zcela nepostačující.
Pokrokem pro Evropu je dokázat, že se jako Unie dokáže vážně poprat s finanční krizí, změnou klimatu a udržitelností, hospodářskou recesí, energetickou bezpečností, náklady za paliva a za slušné pracovní podmínky. Evropa se musí vnímat jako součást řešení a ne jako součást problému. Za takovýchto okolností se Lisabonská smlouva snadno ratifikuje ve všech členských státech.
Jako poznámku pod čarou bych chtěl navrhnout své kolegyni, paní McDonaldové, která nám dala přednášku o demokracii a militarizaci, že by získala více na důvěryhodnosti, kdyby převzala slovo v tomto Parlamentu a vyhlásila konec podpory pro ETA, vraždící gang v Španělsku, a konec politiky, která se snaží o zničení Španělska, které je demokratickým státem této Unie.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Slovinsko dokázalo, že 27 členských států spolupracuje při vytváření evropské politiky zodpovědným způsobem. Skutečnost, že je nějaká země novým členským státem, nebo že má relativně malý administrativní aparát, není znakem slabosti, ale je to spíše dobré znamení. Během těchto šesti měsíců se muselo čelit řadě podstatných záležitostí, které dobře zapadly do priorit slovinského předsednictví. Takže bych chtěla upřímně poblahopřát Slovinsku k pokroku v této oblasti.
Především bych chtěla zmínit určité vývojové role, které se v tomto období uzavřely nebo se právě řeší, neboť jsou to podstatné úlohy, které umožní lepší život každému občanovi a zároveň znamenají velké možnosti pro výjimečné jednotlivce.
Začali jsme nový cyklus Lisabonské strategie, zavedla se pátá svoboda, a to svoboda volného pohybu znalostí. Pro členské státy je to velká výzva, kterou se bude muset zabezpečit, aby schopní lidé volně přicházeli do zemí a neopouštěli země kvůli této svobodě.
Zároveň se rozhodlo o sídle Evropského technologického institutu. Výjimečné diplomatické schopnosti umožnily zemím respektovat rozhodnutí Rady z roku 2003. Doufám, že se toto rozhodnutí bude rovněž respektovat při určování hlavního sídla dozorčího orgánu agentury Galileo. Rovněž bych chtěla samozřejmě poblahopřát k zahájení projektu Galileo, také když to znamená nové organizační a administrativní úlohy a hledání nových fondů.
Zároveň se dosáhlo velkého úspěchu v oblasti klimatického a energetického balíčku a v rámci Rady se dosáhlo dohody o třetím liberalizačním balíčku v oblasti fungování trhu s elektřinou a zemním plynem. Je pravda, že návrhy Parlamentu a Rady se v tomto případě liší, ale je to velmi dobrá základna pro naši nepřetržitou práci.
Vážené dámy a pánové, Slovinsko tento týden oslavuje. Oslavuje Den státní suverenity, což je svátek národní hrdosti. Tento rok rovněž oprávněně s podporou silného evropského prvku.
Libor Rouček
(CS) Pane předsedo, dámy a pánové, dovolte, abych i já ve svém příspěvku nejprve poděkoval slovinskému předsednictví, poděkoval premiéru Janšovi a jeho týmu za velmi kvalitní a velmi dobře odvedenou práci jak během šesti měsíců, tak samozřejmě i minulý týden na vrcholném zasedání Rady. Radě se podařilo zvládnout nelehkou situaci po irském referendu a najít vhodný a citlivý postup. Irsko dostalo čas přes léto vyhodnotit nastalou situaci a navrhnout společné řešení. Státy, které ještě nepřistoupily k ratifikaci, byly vyzvány, aby tak učinily a pokračovaly ve schvalovacím procesu. Povinnost dokončit ratifikaci má i Česká republika, jejíž vláda se alibisticky schovává za chování svých senátorů, kteří poslali Lisabonskou smlouvu v Praze k Ústavnímu soudu, a ratifikační proces je zablokován.
Důležitý krok pro eurozónu i členské státy střední a východní Evropy je také přizvání Slovenské republiky do eurozóny. Toto pozvání znamená nejen ocenění práce slovenské vlády, výsledků slovenské ekonomiky, ale také podporu a povzbuzení pro proevropské a proreformní síly v zemích, jako je Polsko, Maďarsko nebo Česká republika tak, aby tyto státy nebo i tyto státy mohly přijmout euro, jakmile budou splňovat potřebné podmínky a splňovat potřebné předpoklady.
Gay Mitchell
Vážený pane předsedo, chtěl bych uvést dva body. Za prvé, že pro lidi, kteří dávali nerozumné sliby v nedávném referendu v Irsku, neexistuje žádné morální ohrožení či nějaké minus.
Irská veřejnost byla obecně vedena k tomu, aby věřila, že se bez ohledu na naše rozhodnutí nestane nic, co by nebylo v souladu s našimi zájmy. Skutečně jsme všichni nechali prostor na to, abychom viděli, zda nějak, nějakým způsobem, nemůže nastat reorganizace.
Nevyslovenou skutečností v této místnosti však je, že Lisabonská smlouva sice nemůže pokračovat bez schválení všemi 27 členskými zeměmi, ale EU může najít způsob vytvoření koalice, která by se chtěla pohnout dále. Politika je uměním možného. Je možné, že existuje řešení včetně Irska, ale všichni víme, že umění politiky může dát přání pohnout se dál další možnost. Upřímně doufám, že nedojde až na to, ale musíme být k lidem otevření a upřímní, aby pochopili rizika, která se toho týkají. Potřebujeme přesně vědět, kde se nacházíme, abychom mohli vidět, co je v našem nejlepším zájmu a v nejlepším zájmu Evropy.
Pro ty, kteří použili tu nejodpornější propagandu v nedávné kampani irského referenda, neexistuje žádné morální ohrožení. Paní Sinottová, která nedávno získala předsednictví své skupiny, která zahrnuje Stranu za nezávislost Spojeného království, dala do oběhu tento dokument, v němž se tvrdí, že s platy, mzdami a demokracií to jde z kopce dolů, a znázorňuje injekční stříkačku, která přinejmenším znamená eutanazii a potraty! Potom přijde sem a do dvou týdnů získá od Strany za nezávislost Spojeného království předsednictví své skupiny! Ale neexistuje žádné morální ohrožení, protože nikdo v tomto Parlamentu nezasáhne proti tomuto odpornému dokumentu, který se dal v zářivých barvách do oběhu.
Druhý bod, o kterém bych se chtěl zmínit, je, že politický systém se už déle nemůže hrbit za eurobarometry, zjišťováními či průzkumy veřejného mínění. Franlin D. Roosevelt řekl o cynicích, že "poznají jen pravidla generace těch, co hledají jen vlastní zájem. Nemají žádnou vizi, a když neexistuje žádná vize, lidé umírají."
Je čas, abychom začali hovořit o zázraku, jakým je Evropská unie. Dosáhlo se Schumanovy vize. Evropská unie nám pomohla zapomenout na všechny ty otřesné divize obrněných vozidel či plynové komory. Navíc padla Berlínská zeď a uvítaly nás členské státy, kde ještě nedávno panoval komunismus. Byl to zázrak před našima vlastníma očima.
Nenechejme se vtáhnout detaily této Smlouvy. Začněme hovořit o vizi. Přestaňme být následovníky a začněme být vůdci. Lidi zaujmeme, pokud jim budeme o této vizi vyprávět, to je to, co potřebují.
Enrique Barón Crespo
(SK) Vážený pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, pane předsedo Komise, v první řadě bych chtěl poděkovat slovinskému předsednictví Rady, které dokázalo, že evropský duch je nakažlivý a účinný a dobrý pro nás všechny.
Chci se zaměřit na závazek slovinského předsednictví, kterým bylo dosáhnout ratifikace dvou třetin členských států během předsednictví. Dosáhli jste dvou třetin plus jedna, a proto jste svůj cíl splnili.
O demokracii se říká tolik příšerných věcí, ale já si myslím, že stojí za to poukázat na to, že jsme dosáhli velmi jasného konsenzu. Rada, Komise a Parlament prostřednictvím svého předsedy se dohodly o dalším postupu, který je založen na respektování výsledku v Irsku a rovněž respektování téměř pěti set milionů občanů, kteří tvoří zbytek Evropské unie. Nemůžeme očekávat, že méně než polovina milionu může rozhodnout o osudu pěti set milionů lidí. To by nebylo demokratické.
Podobně si myslím, že Taoiseach, irský předseda vlády, velmi jasně a konstruktivně přispěl do Rady.
Proto všichni souhlasíme s pokračováním ratifikace. Právě tento týden bude španělský kongres poslanců ratifikovat Lisabonskou smlouvu v jednom čtení. Potom půjde před senát a vy budete moci přidat na seznam další zemi.
Za druhé, řešením není Smlouvu podkopat. Musíme se pohnout vpřed.
Za třetí, je to velmi pozitivní projev solidarity.
Vážený pane předsedo, rád bych položil dvě velmi specifické otázky úřadujícímu předsedovi Rady.
První, když hovoříte o pokračování v ratifikaci, myslíte si, nebo už Rada prodiskutovala ustanovení čl. 48 odst. 5 Lisabonské smlouvy, podle kterého kdyby se záležitost předložila Evropské radě, pokud ji ratifikovaly čtyři pětiny, nemohlo by dojít k dalšímu pokroku?
Druhá otázka, proč jste dole na stránce uvedl velmi zvláštní poznámku, v níž se uvádí, že český Ústavní soud může držet celý evropský proces jako své rukojmí?
Jako všichni ostatní i já jsem slyšel ve zprávách, co řekl prezident Klaus ze své nemocniční postele: prohlásil, že Smlouva je mrtvá a že euro nefunguje a jen škodí. Myslím si, že toto je relevantní politická skutečnost, protože český prezident bude v čele předsednictví během první poloviny příštího roku.
Ljudmila Novak
(SL) Jako slovinská poslankyně Evropského parlamentu jsem zblízka sledovala přípravy na toto předsednictví a rovněž se jich zúčastňovala. Ze strany našich ministrů a u každého, kdo se zapojil do těchto příprav, jsem viděla velkou péči a rovněž velkou zodpovědnost a touhu provést tuto úlohu co nejlépe.
Nebudu vyjmenovávat všechny úspěchy. Jsem spokojená a hrdá, že toto předsednictví pracovalo tak vynikajícím způsobem, a chtěla bych jen poděkovat panovi předsedovi vlády Janšovi a státnímu tajemníku Lenarčičovi, kteří nesli značnou odpovědnost, a rovněž všem ministrům. Ještě bychom neměli zapomenout na celý podpůrný tým tvořený velmi mladými lidmi, kteří nesli odpovědnost, ale kteří velmi dobře pracovali na evropské scéně. A z tohoto důvodu bych jako Slovinka chtěla využít tuto příležitost a poděkovat celému týmu.
Ve Slovinsku už znějí předvolební děla a já doufám, že nesestřelí toto úspěšné předsednictví a že občané Slovinska budou rovněž vděční za to, že se reputace Slovinska v Evropě a ve světě díky předsednictví značně zlepšila.
Carlo Fatuzzo
(IT) Vážený pane předsedo, dámy a pánové, včera po obědě se setkání Výboru pro zahraniční věci zúčastnil předseda černohorské vlády po sto dnech ve vládě. Zeptal jsem se ho: "Pane Djukanovići, když diskutujeme o tom, co se stalo v Irsku, - ne Evropě, ne Lisabonské smlouvě -, proč byste tak rádi vstoupili do Evropské unie, byli součástí Evropské unie, když máte nezávislost jen tak krátkou dobu?" Odpověděl: "Nechceme být izolovaní, nechceme být sami. Chceme patřit do Společenství." Podle mého názoru je toto to tajemství, díky kterému můžeme vyřešit tyto problémy.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Jako Maďar se cítím velmi hrdý a blahopřeji našim slovinským přátelům. Jako nový členský stát odvedli skvělou práci. Odvedli skvělou práci ve stabilizování západního Balkánu a v záležitosti s Kosovem, v přistoupení Chorvatska a ve zrušení vízových požadavků. Jsem obzvlášť hrdý na to, že podpořili maďarský návrh sídla Evropského inovačního a technologického institutu (ETI); skutečně, mé díky patří všem členským státům, které podpořily náš návrh. Chtěl bych rovněž poblahopřát našim slovenským přátelům k přijetí eura v roce 2009.
Nic z toho však nezmění skutečnost, že Evropská unie se nachází uprostřed své největší krize. Tady se odvoláváme na Lisabonskou smlouvu jako na institucionální reformu. Ne, přátelé: zavedení Lisabonské smlouvy by představovalo krok směrem k politické unii a ke společenství hodnot. Respektujeme rozhodnutí irského lidu, ale stále jsme se vůbec nepohnuli z pozice, v níž jsme byli před týdnem. Naši irští přátelé se musí jednou provždy rozhodnout, zda chtějí zůstat v Evropské unii nebo ne. Musí se rozhodnout, a Lisabonská smlouva se musí zrealizovat. Mnohokrát vám děkuji.
Reinhard Rack
(DE) Vážený pane předsedo, jako Rakušan jsem potěšený, že naše sousední země Slovinsko vedla tak skvělé předsednictví. Blahopřeji, pane úřadující předsedo Rady! Pokud však dovolíte, mé blahopřání přichází s prosbou, tou, která se týká drobných detailů, na jejichž základě občané Evropy soudí Evropu a její hodnoty. V nadcházejících dnech bude mnoho rakouských a evropských občanů projíždět vaší zemí, kde narazí na systém dálničního mýta, který je značně diskriminační. Generální ředitelství pro dopravu už vám rovněž zaslalo dopis. Může Slovinsko jako předsednická země uplatnit svůj vliv na Slovinsko jako členský stát, aby se s tím něco udělalo?
Gérard Onesta
(FR) Vážený pane předsedo, nakonec se mi zdá, že jsme všichni velmi rozdělení. jsou tu takoví, kteří věří, že máme irský problém - takových je většina -, a takoví včetně mě, kteří věří, že máme evropský problém. Nejhorší na tom je, že když budeme kritizovat orgány, tak nás ti, kteří věří, že máme irský problém, z našich míst vypískají, ale nevyřeší tím náš hlavní problém, kterým je nedůvěra našich občanů.
Můžete na to přidávat tolik institucionálního pozlátka, kolik chcete - celá základna důvěry byla postupně zničená. Draze za to za rok zaplatíme během evropských voleb kvůli vzniku nových lidových hnutí a nízké účasti. Míček není na irském dvorci, míček je na evropském dvorci. Musíme předložit dokument, ve kterém se ustanoví nový základ, musíme podepsat nový pakt důvěry mezi občany a orgány; abychom tak učinili, ať už se vám to líbí nebo ne, měli bychom jednoho dne předložit tuto záležitost evropskému lidu ještě jednou, a čím dřív, tím lépe.
Bude to vyžadovat celoevropské referendum o přesném, jasném textu, který se zaměří výhradně na hodnoty, zodpovědnosti a fungování Unie. Pokud se dosáhne dvojité většiny občanů a členských států, měli bychom po tomto historickém hlasování skutečný plán pro ty, kteří si přejí se ho držet.
Utopie? Nu, vzepřu se těm, kteří tvrdí pravý opak, že můžeme budovat Evropu bez Evropanů!
Genowefa Grabowska
(PL) Vážený pane předsedo, chtěla bych začít tím, že poblahopřeji slovinskému předsednictví, stejně jako ministrům a odborníkům, kteří vytvářeli takovou přátelskou atmosféru pro naši práci během posledních šesti měsíců. Měli bychom si zapamatovat, že to bylo během vašeho předsednictví, kdy většina zemí Evropské unie řekla "ano" Lisabonské smlouvě. Tuto skutečnost by nemělo zastínit jediné irské "ne". Měli bychom pokračovat v naší práci, takže se zaměřujme na to pozitivní. Chtěla bych poděkovat slovinskému předsednictví za jeho práci na nařízení o vyživovací povinnosti, při níž jsem byla zpravodajkou. Musím říci, že je mi líto, že při této záležitosti má Evropský parlament jen právo konzultovat. Jsem přesvědčená, že rozhodnutí Rady odmítnout nám spolurozhodování je chybné. Chtěla bych vám rovněž poděkovat za vaši účast při záležitosti týkající se všech členských států v oblasti amerického programu bezvízového styku - což je v závěrech bod 23. To umožní všem občanům, aby se s nimi zacházelo rovnocenně, což je něco, na co každý čeká, včetně mých vlastních krajanů.
Mé závěrečné díky patří za Východní partnerství. Toto je velmi důležité pro všechny členské státy Evropské unie, ale především pro země s východními hranicemi.
Tunne Kelam
Vážený pane předsedo, chtěl bych se připojit k blahopřáním slovinskému předsednictví. Skutečností však je, že Evropu 27 zemí nemůže vzít jako rukojmí jen její minorita. Ratifikační proces by měl pokračovat. Především bychom se měli dohodnout na společném poselství a ratifikačním postupu mezi členskými zeměmi, aby se už podobné případy nezopakovaly.
Jak můžeme vysvětlit Lisabonskou smlouvu našim občanům? Nejdůležitější je, že se politickým vedením poskytne osobní příklad. Naši občané jsou pravděpodobně unaveni ze sofistikovaných rutinních kompromisů mezi krátkodobými vnitrostátními zájmy a principy EU, které mohou způsobovat frustraci a nejasnosti.
Případ zrušení sankcí vůči Kubě, aniž by se pokročilo v oblasti lidských práv, je jen jeden příklad. Našim občanům bychom dnes měli poslat vzkaz ne o tom, "co pro nás Evropa může udělat", ale především "co mohu udělat já pro Evropu".
Richard Corbett
Vážený pane předsedo, každý tvrdí, že musíme poslouchat Irsko. Rozdíl je mezi těmi, kteří si myslí, že můžeme naslouchat jen irskému "ne", a těmi z nás, kteří si myslí, že musíme naslouchat odpovědím každého členského státu, a až potom se pokusit překlenout tuto propast.
Není na tom nic nerozumného, že pokud nastane situace, že budeme mít 25 nebo 26 "ano" a jedno "ne", můžeme se zeptat toho jednoho "ne", zda by nechtělo věc zvážit a najít nové řešení, které je přijatelné pro všech 27, které zahrnuje vyslechnutí jejich obav a odpověď na ně - je možné je ujistit, možné objasnit určité body, možné dokonce udělat určité změny a doplnění tohoto balíčku (i když pravděpodobně ne textu Smlouvy).
Nebylo by na tom nic nerozumného, a věřím, že toto je řešení, ke kterému se postupně propracováváme.
Derek Roland Clark
Vážený pane předsedo, slyšeli jsme toho mnoho o respektování nedávného irského hlasování. Chtěl bych slyšet více o respektování vašich vlastních nařízení. Římská smlouva je stále dokument, který řídí všechno, co děláte, a celkem jasně stanovuje, že jakákoli nová Smlouva vstupuje v platnost, když ji ratifikují všechny členské země v souladu se svými ústavními požadavky.
Nu, Irsko to právě udělalo, a jejich hlasování "ne" proto zabíjí Lisabonskou smlouvu. Musíte proto zastavit další ratifikace. Pokud to nemůžete udělat z úcty k Irsku, tak to udělejte z úcty k vlastní zakládající Římské smlouvě.
Alojz Peterle
(SL) Na konci června roku 1991 byla ve Slovinsku válka. Tato válka za naši nezávislost a demokracii znamenala rovněž válku pro Evropu. Jsem rád, že o sedmnáct let později úspěšně zakončujeme předsednictví, které je tou největší odpovědností, kterou na sebe může členský stát vzít. Mohu říci, že blahopřeji premiérovi, jeho celému týmu a tisícům lidí, kteří se podíleli na jejich úspěchu.
Obzvlášť bych chtěl poděkovat za vykonanou práci ve dvou prioritních oblastech: mezikulturní dialog a zdraví. Důraz, který Slovinsko kladlo na mezikulturní dialog, je pro mě zaktualizováním základní myšlenky evropských otců týkající se dodržování lidské důstojnosti, nyní v globálním rámci.
Pokud jde o zdraví, jsem obzvlášť vděčný za vykonanou práci v boji s rakovinou, čímž se pacientům v celé Evropě dodalo nové naděje na novou kvalitní práci v rámci členských států a na evropské úrovni, neboť jen samotné členské státy nemohou být dostatečně úspěšné v boji s touto chorobou, která se šíří jako epidemie. Vnímám to jako konkrétní krok, jak se dostat blíže k občanům.
Janez Janša
úřadující předseda Rady. - (SL) Vážený pane předsedo, děkuji vám mnohokrát za slovo. Děkuji samozřejmě všem za chválu, blahopřání a za hodnocení slovinského předsednictví. Velmi mě to těší. Je to zadostiučinění nejen pro mě, ale rovněž pro mé kolegy. Ještě jednou bych rád vyjádřil díky za vaše porozumění. Věděli jste, že my všichni, kteří jsme byli zapojeni, jsme to dělali poprvé, a v tomto ohledu byl váš postoj plný solidarity a konstruktivity.
Jako se dalo čekat, většina diskuse se týkala Lisabonské smlouvy. Dalo se to rovněž čekat z toho důvodu, že je to jedna z klíčových priorit Evropské unie. Chtěl bych jen vysvětlit určité nedorozumění týkající se závěrů, kterých jsme dosáhli na červnové Evropské radě.
Rada nepřijala tyto závěry zamítnutím ostatních. Nebyly to závěry, které by se přijaly přehlasováním Irů nebo Čechů nebo kteréhokoli členského státu. Byly to závěry přijaté na základě konsenzu. A byly uvedeny do souladu s každým. Rada nenařídila nikomu, aby pokračoval v ratifikaci. Rada vzala v úvahu tyto informace, zvážila informace, které jsme získali od kolegů ze zemí, ve kterých se ještě nezavršil proces ratifikace Lisabonské smlouvy, s cílem pokračovat v procesu. V závěrech se rovněž uvádí, že jsme to vše vzali v úvahu a na základě toho stanovili, že proces pokračuje, a jak jsem řekl, rovněž pokračoval také během období od referenda v Irsku až po zasedání Evropské rady.
Proto má každý členský stát právo rozhodnout o způsobu ratifikace a rovněž, zda v procesu bude pokračovat nebo ne. Myslím si, že tento závěr byl logický a v této situaci samozřejmě jen přínosný. Nepřijal se proti vůli našich irských kolegů. V první řadě jsme jako předsednická země přirozeně harmonizovali tyto závěry s těmi, kteří doma mají nejcitlivější situaci, a samozřejmě, v tomto případě je Irsko na předním místě.
Pokud jde o Českou republiku, Evropská rada neodevzdala svůj osud českému Ústavnímu soudu, protože to už tak udělal český Senát. A toto je jen jeden takový příklad mezi členskými státy, které Smlouvu ještě neratifikovaly, neboť v procesu parlamentní ratifikace poslal český Senát smlouvu Ústavnímu soudu k přezkumu.
Zcela jiný příkladem z právního hlediska je Německo nebo Spojené království, kde se proces ukončil v parlamentu, a až potom někdo požádal o rozhodnutí ústavního soudu. Proto nyní hovoříme o devatenácti ratifikacích ukončených parlamentním procesem. Dvě z nich ještě přezkoumávají ústavní soudy.
Upozorňuji vás na skutečnost, že Lisabonská smlouva je mezivládní dohodou přijatou na mezivládní konferenci v Lisabonu v říjnu minulého roku. Podepsali jsme ji my, hlavy států a vlád, a ne Evropská komise. Proto obviňovat Evropskou komisi nebo Evropský parlament za současné komplikace je trošku nespravedlivé. Můžeme samozřejmě hovořit o přístupu evropských orgánů, a jak celková situace ovlivňuje rozhodovací proces v příslušné zemi. Ale potom musím mluvit pro a proti: pozitivně a negativně, aniž bychom hleděli jen na to negativní.
Pokud jde o to, zda se na Evropskou unii podíváme s důvěrou nebo ne: za svou vlastní zemi mohu říci, že Evropskou unii a její budoucnost vnímáme s velkou nadějí. A jak už předtím řekl pan Peterle - který byl tehdy se mnou ve vládě a který vlastně byl v čele vlády před sedmnácti lety - v červnu před sedmnácti lety byla v Slovinsku válka. V té době byla pro nás Evropská unie více než jen naděje, pro nás tehdy znamenala řešení. Nevěděli jsme, zda se vůbec dožijeme následujícího dne.
Takže to, co máme dnes, o sedmnáct let později, je pro nás obrovským úspěchem. Nemáme důvod ztrácet naději jen kvůli nějakým problémům právní nebo procesní povahy. To se mi zdá jako extrémně pesimistický přístup. Rovněž vás upozorňuji na skutečnost, že to není poprvé, co se Evropská unie nachází v situaci, kdy se proces zkomplikoval a bylo potřebné hledat řešení. Není to poprvé. Dosud se to stalo už několikrát, a vždy se našla řešení. A vždy se našla řešení, aniž by byl někdo vyloučený. A ani nyní se v Evropské radě nenašel nikdo, kdo by navrhoval řešení, kterým by se někdo vyloučil. Musíme si nechat čas na to, abychom našli řešení, které bude zahrnovat každého.
Pokud by například někdy na začátku tohoto století, kdy se kolem rozhodnutí o Smlouvě z Nice kroužilo stále dokola - zčásti podobně, jak se to při rozhodnutích dělá také nyní -, kdyby po prvním zamítnutí Smlouvy z Nice tehdy někdo hovořil tak, jak jsme dnes slyšeli z některých míst - že musíme zohlednit skutečnost, že tato záležitost skončila; jednoduše musíme přijmout toto rozhodnutí a pokračovat v práci -, v tom případě bych tu dnes k vám nepromlouval, neboť bez Smlouvy z Nice by nebylo možné velké rozšíření, které podle mého názoru a rovněž s ohledem na současné výsledky posílilo Evropskou unii a umožnilo jí to lépe čelit globálním výzvám. Toto se už stalo dříve a vždy se našla řešení. A při žádném z těchto rozhodnutí se Evropská unie nezmenšila. Byla větší a silnější. A tato řešení se určitě najdou také nyní.
Zdá se mi zbytečné diskutovat a hledat řešení v začarovaném kruhu; hovořit o tom, že existují důvody, pro které jsme v ratifikaci Lisabonské reformní smlouvy narazili na mrtvý bod... Zkrátka řešení, která nemáme, i když zároveň víme, že existuje mnoho takovýchto řešení, která nemáme, jsou součástí Lisabonské reformní smlouvy.
Pokud se budeme pohybovat v tomto začarovaném kruhu, nedostaneme se nikam. Rovněž si myslím, že bychom si neměli namlouvat, že Evropská unie, která je složitým mechanismem tvořeným 27 členskými státy, může pokračovat a být úspěšně řízená a mít harmonizované záležitosti jako před pěti deseti lety, když měla šest členských států nebo když měla dvanáct členských států. V současnosti máme stejné mechanismy, jen částečně přizpůsobené, jako v počátečním stadiu, které byly vytvořeny pro značně menší a odlišnou základnu během studené války. Svět se nyní změnil a tyto mechanismy se rovněž musí změnit. A neměli bychom si namlouvat, že je to možné jen nějakou smlouvou, která by měla tři články, které bychom všichni znali nazpaměť a chápali. To je nemožné. A namlouvat si, že toho dosáhneme, znamená, že jednoduše nehledáme řešení správným způsobem.
Věřím, že Evropská rada dospěla ke správným závěrům, pokud jde o mrtvý bod v ratifikaci Lisabonské reformní smlouvy. Nehledala řešení nebo analýzy v bezvýsledných diskusích, které k ničemu nepřispívají. Soustředila se na to, co se může udělat, a proto stanovila prostředí a určité časové období, které může být plodné při hledání řešení. Nedostali bychom se nikam, pokud bychom následující čtyři měsíce strávili diskusemi o tom, jak, proč a kde. Potřebujeme toto časové období samozřejmě k tomu, abychom pohlédli dopředu.
Jen krátce - zbývá mi půl minuty - dvě odpovědi. Pokud jde o Čínu a kritiku toho, že jsme se nezaměřili na vážné globální problémy. Myslím si, že Evropská unie tu udělala - také díky tiché diplomacii - velkou práci, aby aspoň dosáhla zahájení dialogu mezi čínskými vedoucími představiteli a zástupci dalajlámy. Ne náhodou se tohoto kroku dosáhlo během návštěvy předsedy Evropské komise v Pekingu. A čínský prezident mi už dal dopisem vědět. Věřím, že tento dialog bude pokračovat a že se tu rovněž najde řešení. Byla to Evropská unie, která uvedla věci do pohybu. Nebyl to nikdo jiný.
Pokud jde o Kubu, která byla vícekrát zmíněna: osobně si myslím, že je správné, že jsme reagovali na pozitivní změny na Kubě našimi vlastními pozitivními kroky - i když zároveň nikdo netvrdí, že záležitosti tam se vyřešily. Bylo více návrhů, jak postupovat. Evropská unie samozřejmě nemůže podepsat dohodu o partnerství se zemí, v níž je tolik politických vězňů. Bylo by však velmi nesprávné nereagovat na pozitivní signály pozitivními kroky, jinak by jednoduše neexistoval žádný z těchto pozitivních stimulů. A jak řekl pan Schulz, toto je rovněž pozitivním signálem evropské flexibilní politiky vůči Latinské Americe a Karibiku.
Je mi líto, že nemohu naneštěstí odpovědět na některé další otázky. Zakončil bych prohlášením, že jsem velmi rád, že další tři země - Francie, Česká republika a Švédsko - převezmou ty záležitosti programu, které se snažily zrealizovat tři země - prostřednictvím spolupráce Portugalska, Německa a Slovinska. V rámci tohoto programu se podle mého názoru stanovily správné priority: pokračující harmonizace environmentálního a energetického balíčku, migrační politika a samozřejmě hledání řešení pokračující ratifikace, nebo spíše hledání řešení tohoto mrtvého bodu Lisabonské smlouvy.
Jsem přesvědčený, že francouzské předsednictví díky rozsáhlým zkušenostem z předcházejících období včetně velmi vážných rozhodování, jimiž v minulosti prošlo, bude úspěšné a že určitým způsobem už červnová Evropská rada poukázala na tuto kontinuitu. Jsem proto přesvědčený, že když budete na konci roku uvažovat nad zprávou francouzského předsednictví, mnohé záležitosti, o kterých jsme tu dnes hovořili jako o otevřených nebo neurovnaných, budou už v té době vyřešeny.
Takže ještě jednou upřímné díky za vaši konstruktivní spolupráci a za společné úsilí, které jsme vložili do hledání těchto řešení. Jako jediný přímo volený orgán Evropské unie se Evropský parlament podle mého názoru nachází v určitém rozhodujícím okamžiku. Zčásti proto, že jeho úloha se může posílit, potřebujeme naléhavě nové institucionální řešení.
Mrzí mě, že jsme se dnes a samozřejmě také na poslední Evropské radě museli zabývat touto záležitostí tak dlouho, ale není důvod k pesimismu. Evropská unie je dostatečně silná, aby tento krok překonala. Jsem přesvědčený, že úloha Evropského parlamentu v této diskusi bude rozhodující.
Mnohokrát vám děkuji.
(potlesk)
Předseda
Upřímné díky, pane předsedo Evropské rady, Janezi Janšo, za vaši zprávu. Nechci vám však poděkovat jen jménem Parlamentu, rád bych vám vyjádřil také svou osobní vděčnost. Rád bych dodal - a to je rovněž velmi osobní poznámka -, že když jsem byl poprvé zvolen do Evropského parlamentu v roce 1979, nikdy by mě nenapadlo, že se dožiji dne, kdy bude předseda vlády Slovinska - svobodného, demokratického Slovinska - podávat zprávu o Evropské radě tomuto Parlamentu, a teď jsme tu! Chtěl bych k tomu říci: Je to zázrak naší doby, že premiér Slovinska promluvil v tomto Parlamentu jménem Evropské unie.
Měli bychom z tohoto rovněž čerpat odvahu a sílu v době, kdy do této diskuse pronikla nálada plná zklamání zapříčiněná referendem v Irsku. Je důležité, že pokrok bude pokračovat, pokud zůstaneme odhodlaní. Rád bych se vám chtěl upřímně poděkovat za vaše odhodlání. Mohu vás jménem Evropského parlamentu ujistit, že odhodlaní zůstaneme. Budeme trpěliví, ale rovněž odhodlaní, a na základě toho nyní poprosím předsedu Komise, pana Barrosa, aby na závěr řekl své připomínky.
Ještě jednou velké díky, pane předsedo Janšo!
José Manuel Barroso
předseda Komise. - Vážený pane předsedo, hodně jsme hovořili o tom, že máme naslouchat občanům, a jsem velmi rád, že tu aspoň někteří z vás zůstali, aby si vyslechli mě a pana premiéra Janšu, abychom mohli odpovědět na velmi zajímavé připomínky, které byly zmíněny během této diskuse.
Přirozeně se diskutovalo také o závěrech a následcích negativního hlasování v Irsku.
Dovolte mi poukázat na jeden bod, o němž si myslím, že je pro budoucnost velmi důležitý: nedejme se chytit do pasti, ve které se tluče do Evropy - tím, že se budeme jako evropské orgány bít mezi sebou. To by byla skutečně chyba. Z toho by nikdo nic nezískal.
Ve skutečnosti všechny dostupné údaje - všechny objektivní průzkumy - dokazují, že obecně občané Evropy více důvěřují evropským orgánům - včetně Komise - než většině národních vlád a určitě více než většině politických stran na vnitrostátní úrovni. Proto identifikovat problém jako problém důvěry v evropské orgány je intelektuálně nečestné.
Takže podle našich údajů a toho, co nám řekl předseda vlády Cowen o irských voličích, irští voliči nehlasovali proti Evropě. V skutečnosti 80 % voličů, kteří hlasovali pro "ne", řeklo, že je Evropě nakloněno. Mohou mít určitou kritiku k tomu či tamtomu aspektu, ale podle irských představitelů a podle našich dostupných údajů to nemůžeme vnímat jen jako hlasování proti Evropě.
Proto neobviňujme Evropu. Buďme skromní; pochopme, kde jsou naše slabiny; akceptujme kritiku; lépe vykonávejme svou práci v Bruselu nebo v Štrasburku, ale neobviňujme Evropu a pochopme, že v současnosti je zodpovědnost za moc - ať už na evropské, vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni - obrovská a že tomu musíme čelit s pocitem skromnosti, ne propadat populistickým, snadným argumentům.
Image Evropské unie určují přijatá rozhodnutí - ne vytvořené návrhy. Rozhodnutí přijímá Rada a Evropský parlament - ne Komise. Evropě často škodí karikatura jejího rozhodovacího procesu; Evropě škodí útoky na evropské orgány často vedené některými oddanými Evropany; Evropě často škodí karikatura nejen našich orgánů, ale rovněž našich politik.
Dovolte mi uvést příklad. Všichni jste slyšeli příběh o rovných okurkách. Je velmi oblíbený v Německu a v některých dalších zemích. Celá léta byla Evropa pro smích kvůli předepsání tržních norem pro okurky. Má Komise navrhla, abychom je při přezkumu odstranili zároveň s 35 dalšími tržními normami pro potraviny a zeleninu, které považujeme za nepotřebné. Naším plánem je ponechat jen deset z těchto 35 norem. Ale hádejte, co se stalo? Když jsme zjišťovali názor členských států, jasná většina byla proti této změně. Taková je prostě skutečnost. Je to skutečně Brusel, kdo dohlíží na členské státy?
Ale nezastavíme se, předložíme návrh, abychom odstranili tyto nepotřebné normy. Potom bude čas jej podpořit nebo přestat hovořit o byrokracii z Bruselu. Pokud je něco horší než byrokracie z Bruselu, tak potom je to 27 vnitrostátních byrokracií přicházejících do Bruselu, které žádají posílení právních předpisů na úrovni Bruselu.
Proto bojujme proti zbytečné byrokracii a respektujme zásadu subsidiarity, ale nečiňme to proti evropským orgánům, ale protože chceme být blíže našim občanům.
Během diskuse byla zmíněna směrnice o ochraně půdy. Poskytla se jako příklad nadměrné regulace z Bruselu. Připomenu vám, že v listopadu roku 2007 právě tento Parlament hlasoval velkou většinou v prvním čtení ve prospěch této směrnice o ochraně půdy. Takže co chcete? Kdyby se mě někdo zeptal jako předsedy Komise, zda bych ignoroval hlasování Evropského parlamentu, řekl bych, že bych to nemohl udělat. Takže to, zda se tato směrnice stane zákonem, je nyní v rukách společně pracujících zákonodárných orgánů. Chtěl bych, aby se nikdo z proevropsky orientovaných neskrýval za Komisi, pokud většina v Evropském parlamentu hlasuje jinak, než by se to některým z vás líbilo.
Totéž se vztahuje také na směrnici o navracení nelegálních přistěhovalců. Slyšel jsem, jak předseda jedné ze skupin kritizoval tuto směrnici, kterou právě tento Parlament přijal, a představil ji jako jeden z problémů legitimity Evropské unie. Buďme upřímní: pokud samotné evropské orgány zpochybňují právní předpisy, které samy přijaly, potom skutečně máme problém týkající se podpory našich občanů.
Toto je důležité, protože když nějaká politická strana nebo politický vůdce na vnitrostátní úrovni nesouhlasí s konkrétním rozhodnutím o právních předpisech, nezpochybňuje se tím legitimitu národa nebo státu nebo vnitrostátní demokracie, ale v Evropě velmi často pozoruji, že pokud někteří politici nesouhlasí s konkrétní politikou, snaží se zpochybnit celou legitimitu našeho evropského procesu. Toto je nepřijatelné a není to čestný způsob, pokud chceme pokročit s naším evropským projektem.
Totéž se vztahuje také na sociální a liberální karikaturu. V současnosti pokračuje naše diskuse v Evropské radě, zda řešit nebo neřešit okamžité obavy nejzranitelnějších skupin v naší společnosti. Odpověď Komise byla jasná: udělejme to. Jsou to lidé, kteří nejvíce potřebují pomoci, a my musíme za ně nyní jednat, a pokud existují nějaké evropské nástroje, potom je využijme a spojme s tím, co existuje na vnitrostátní úrovni. Věřím, že je možná jak strukturální odpověď, tak i okamžitá odpověď. Věřím, že je možné podporovat tržní i sociální politiky.
Věřím, že někdy je evropský tábor zbytečně a uměle rozdělený na ty, kteří upřednostňují spíše tržní orientaci, a ty, kteří upřednostňují spíše sociální orientaci. Myslím si, že je celkem možné upřednostňovat vnitřní trh před státními zásahy, které narušují hospodářskou soutěž, a zároveň být proti ultraliberalismu, který deformuje solidaritu. Je celkem možné dělat obě věci najednou na evropské úrovni a neprohlubovat ideologické rozdíly, které, pokud je správně neřešíme, jen pomáhají extrémistickým populistům v jejich boji proti evropskému projektu.
Musíme diskutovat o těchto záležitostech, pokud chceme spolehlivě pokračovat v našem evropském projektu. Věřím, že toto obviňování evropských orgánů je marné a odsouzené k neúspěchu u všech, kteří věří v evropský ideál.
Dovolte mi také velmi upřímně říci, že jak se už mnohokrát stalo v historii evropské integrace, vždy když se objeví nějaká překážka, někteří národní politici ji zneužijí, aby se pokusili omezit úlohu evropských orgánů a oslabit úlohu Komise. Někteří dokonce navrhují, že Komise by neměla otevřeně vystupovat ve prospěch toho, v co věří. Já toto neuznám. Komise bude stát pevně při kompetencích Společenství a při záležitostech Společenství. Půjdeme proti jakémukoli pokusu omezit evropské pravomoci, protože skutečně věřím, že problémem není to, že máme příliš evropských pravomocí, ale to, že těm politikům, kteří by měli bránit evropské ideály a evropský projekt, chybí odhodlání.
Mou prosbou je, abychom všichni stáli za našimi hodnotami: ti, kteří pracují tady v evropských orgánech v Bruselu - hrdě v Bruselu - nebo v našich hlavních městech nebo v celé Evropě, by se měli spojit v duchu partnerství mezi všemi našimi orgány a členskými státy, aby vysvětlili, proč nyní potřebujeme Evropu více než kdykoli dříve. Neomlouvejme se za to, že bráníme Lisabonskou smlouvu, která se snaží upevnit zodpovědnost, demokracii, soudržnost a účinnost naší Unie. Povězme odvážně našim evropským občanům, že hlasování pro "ne" v Irsku neodstranilo problém, který měla vyřešit Lisabonská smlouva, že je tam venku tvrdá konkurence, že svět nebude čekat na Evropu a že svět potřebuje Evropu, která je více než kdykoli dříve přítomná, nejen pro blaho svých občanů, ale také pro podporu svých hodnot.
Předseda
Děkuji mnohokrát, pane předsedo Komise. Pokud to tak mohu říci, vzhledem k tomu, že jste se zmínil o zásadách, které usměrňují práci evropských orgánů, evropské orgány by se neměly starat o to, aby se vzájemně obviňovaly, ale každý orgán by se měl sám sebe ptát, jaké jsou úkoly, které má splnit. Věřím, že Komise a Parlament mají společnou odpovědnost bránit Evropské společenství a tvrdě pracovat, aby se vyhnuly návratu k obvyklé spolupráci mezi vládami. To je společná úloha, která nás spojuje, a já ještě jednou děkuji za vyjádření těchto zásad ve vašich závěrečných připomínkách.
Rozprava byla ukončena.
Písemná prohlášení (článek 142)
Alessandro Battilocchio  
písemně. - (IT) Slovinské předsednictví se ocitlo v jedné z nejvážnějších krizí v současné historii Evropské unie. Irské odmítnutí zpochybňuje celou strukturu lisabonského plánu.
Nyní musíme jednat. Myslím si, že nemůžeme odkládat změnu tempa v rámci orgánů, změnu tempa, která rovněž zahrnuje rozhodovací procesy: v posledních letech Unie jako celek vždy vyrovnávala krok s nejpomalejším partnerem. Možná přišel čas, abychom hledali nové způsoby, jak umožnit těm zemím, které chtějí větší integraci a zapojení, aby přesně toho dosáhly.
Ti, kteří si myslí, že bychom měli dělat věci pomaleji, by měli mít možnost posílené spolupráce s členskými státy Unie. Přišel ten pravý čas: je důležité pro všechny hráče na scéně, aby si všichni, každý podle své vlastní kompetence, byli v této velmi složité situaci rovni.
Pedro Guerreiro  
písemně. - (PT) Irské "ne" vyjádřené demokraticky a nezávisle irským lidem - jediným, kterému se nebránilo vyjádřit svůj názor v referendu kvůli ústavnímu požadavku - je hlavní překážkou v pokusu zavést předtím zamítnutý návrh Smlouvy prostřednictvím nepřijatelných a do očí bijících lží, Smlouvy, která nerespektuje přání francouzského a nizozemského lidu a snaží se je obejít.
Irské "ne" znamená, že proces ratifikace Lisabonské smlouvy v EU se musí uzavřít a uložit k věčnému spánku jednou provždy. Skutečnost je taková, že jakkoli jsou zde snahy obejít nebo oklamat pravidla stanovená ve Smlouvách Společenství, tak tato pravidla stanovují, že stačí, aby jedna země zamítla nový návrh Smlouvy, a ten nebude moci vstoupit v platnost.
Pokud se však podíváme na slogan okamžitě rozhlášený paní Merkelovou a panem Sarkozym - který dokazuje pohrdání přáním irského lidu -, orgány EU se snaží vzbuzovat dojem, že se nic nestalo, trvají na tom, že se v ratifikačním procesu pokračuje, a hrají o čas (zatím až do summitu EU v říjnu), aby vytvořily podmínky pro izolování irského lidu, vyvíjení nátlaku na něj a vyhrožování (lidu, který nutí opakovat referendum o smlouvách EU vždy, když je výsledkem "ne").
Zkrátka, toto je skandál!
Anneli Jäätteenmäki  
písemně. - (FI) Jen málokdy jsem souhlasila s předsedou konzervativní skupiny, panem Hartmunem Nassauerem, ve všem natolik jako dnes. Ve svém projevu pan Nassauer analyzoval důvody, pro něž výsledek irského referenda dopadl tak, jak dopadl, a já s ním úplně souhlasím.
Irsko hlasovalo proti Evropské unii, a tedy proti Lisabonské smlouvě. EU musí tyto důvody sama přešetřit.
Zdá se, že Komise je technokratickou institucí. Lidé se zlobí na Brusel stále více a zdá se, že je šílenou byrokracií, která jedná despoticky.
Sdílím přání pana Nassauera, aby se činilo více rozhodnutí na úrovni členských států.
Filip Kaczmarek
, písemně. - (PL) Slovinské předsednictví zažilo několik velmi důležitých úspěchů. Během tohoto období se rozhodlo o vstupu Slovenska do eurozóny. Rozhodlo se o umístění Evropského technologického institutu do Budapešti. Toto rozhodnutí nás vlastně příliš nepotěšilo, neboť jsme doufali, že sídlo EIT bude ve Vratislavi. Dalším důležitým krokem pro mnoho zemí včetně Polska byl vstup do schengenského prostoru. Zrušení vnitřních hraničních kontrol v zemích, které patří do tohoto prostoru, je skutečně značnou změnou jednak z praktického a jednak také z psychologického hlediska. Koncept volného pohybu osob je zcela jiný, když neexistují žádné hraniční kontroly. Úspěchy slovinského předsednictví jsou ještě povzbudivější, neboť tato země není členem EU nijak dlouho.
Je třeba říci, že konec předsednictví se ukázal být mimořádně složitým obdobím kvůli odmítnutí Lisabonské smlouvy v irském referendu. Předsednictví a také Evropská unie jako celek se tak nacházejí v paradoxní situaci. Musíme respektovat ty, kteří Smlouvu ratifikovali, ale rovněž stejný respekt patří těm, kteří Smlouvu odmítají. Kromě toho otázka, jaký by měl být nyní průběh činnosti pro ty země, které ještě s ratifikačním procesem neskončily, rovněž vyvolává velké emoce. Samozřejmě mají právo dokončit tento proces. Pana prezidenta Lecha Kaczyńského nic nezastaví od dodržení jeho slibů a rychlého podpisu nástroje ratifikace.
Vytautas Landsbergis
, písemně. - Mám několik připomínek k někdy zavádějícím formulacím, které se tu velkou mírou rovněž používaly. "Přání irského lidu", "irská kauza" nebo "irské ne", "rozhodnutí Irska, vraha Lisabonu": takovýto a podobný slovník by se měl odložit stranou. Výsledek hlasování v Irsku se musí respektovat, ale ne nereálně mytologizovat. Pokud velká část těch, kteří se hlasování zúčastnili, vyjádřila svůj nesouhlas a nedůvěru v politiky irské vlády v souvislosti s hlavní vnější záležitostí, jeho skutečnou politickou interpretací je otázka pro irskou společnost. Ale jsou potřebná další opatření na realistické zhodnocení toho, co se děje.
Ti, kteří hlasovali pro "ne", představují jen jednu třetinu celkového počtu irských voličů. O výsledku rozhodla 4 % současných voličů. Proto je jen malý důvod, proč velebit nebo obviňovat všechny Iry. Volební statistiky uvádějí, že irští muži volili "ano", zatímco ženy volili "ne". V Irsku bylo více politicky aktivních žen, neboť muži pravděpodobně zůstali v hospodách. Zatímco mladí lidé volili "ne", kolem 60 % osob starších než 55 let, pravděpodobně méně citlivých, ale rozumnějších, hlasovalo pro "ano". Vidíte, že v rámci Irska existuje několik identit, ne jen dvě, příliš jednoduše vymezované jako heroičtí demokraté a prokletí antievropané. Neměli bychom ani velebit, ani chválit všechny Iry, neboť jen polovina z nich přišla volit a vláda rovněž prokázala svou lhostejnost. Buďme realističtí a přesní, takový je můj návrh. Jinak bude EU nucena se Irska zeptat, zda si přeje zůstat v Lisabonské Evropě nebo ne.
Janusz Lewandowski
písemně. - (PL) Program summitu EU v června 2008 v Bruselu příliš neodráží skutečné výzvy, kterým EU v současnosti čelí. Sociální nepokoj ve více zemích způsobený vysokými náklady na energii a potraviny by měl sloužit jako varování pro vedoucí představitele Evropské unie, které nyní tolik zaměstnává zamítnutí Lisabonské smlouvy v Irsku. Musíme najít odpovědi na obavy, které dnes mají evropští občané a které jasně ukázali na ulicích mnoha měst včetně Bruselu. Nestačí stanovit ambiciózní plány obnovitelné energie a ochrany životního prostředí. V skutečnosti mohou vyústit do dodatečných nákladů a zhoršení konkurenceschopnosti Evropy na světových trzích. Ty mohou namísto snížení tyto nepokoje spíše zhoršit.
Správnou odpovědí by mohla být dohoda o evropské strategii boje proti vysokým cenám potravin a energie spolu s ochranou chudších domácností. V důsledku toho by se měla přezkoumat společná zemědělská politika. Dříve než diverzifikace energetických zdrojů a přepravců vstoupí v platnost, je vhodné liberalizovat evropský trh s cílem vytvořit vzájemně propojený systém, který dokáže ochránit jednotlivé země od energetického vydírání. To se může stát, jen když se 27 členských států rozhodne jednat společně proti vnějším dodavatelům energie, jako je například Gazpro. Současné tendence uzavírat dvoustranné dohody jako v případě Německa, Itálie, Rakouska, Bulharska, Maďarska a Řecka maří naděje, že to bude možné uskutečnit. Lisabonská smlouva není jedinou podmínkou evropské solidarity v oblasti energie.
Zita Pleštinská
, písemně. - (SK) Dnešní červnový den bilancujeme půlroční slovinské předsednictví EU, které se chýlí ke konci.
Připojuji se ke všem blahopřáním, která byla v dnešní rozpravě vyjádřena slovinskému předsednictví. Slovinsko, které je často zaměňované se Slovenskem, je jasným příkladem, jak právě malé členské státy dokážou hrdinsky zastat svou úlohu v EU.
Pro mou zemi, Slovensko, je období slovinského předsednictví historickým obdobím, neboť během něho se rozhodlo o vstupu Slovenska do eurozóny.
Chtěla bych poděkovat slovinskému předsednictví za jeho konstruktivní přístup v oblasti posílení vnitřního trhu EU. Balíček týkající se zboží, který EP schválil také díky úsilí slovinského předsednictví, je základním předpokladem pro revizi dalších odvětvových směrnic, například směrnice o hračkách, kosmetických a stavebních výrobcích.
Vyjadřuji však svůj nesouhlas s uspěchaným politickým rozhodnutím červnového summitu, který definitivně bez důsledné analýzy situace všech aspektů života kubánských obyvatel zrušil sankce EU vůči Kubě. Apeluji na státy Evropské unie, aby nadále pokračovaly v prosazování demokracie a občanských svobod na Kubě.
Věřím, že EU bude po tomto kroku ještě rázněji trvat na tom, aby kubánský prezident Raúl Castro s okamžitou platností propustil všechny politické vězně na Kubě.
Katrin Saks
písemně. - (ET) Z Evropské unie se po zamítnutí irským referendem stává zajímavá organizace: Unie, která v minulosti cválala vpřed, ztratila hlavu v prvních referendech a nyní vehnala svého koně do slepé uličce. Zdá se, že ani rozprava nepřinesla do této problematiky přílišnou jasnost.
Několik poznámek: V první řadě bych chtěla vyjádřit své pobouření sloganem kampaně za "ne" v Irsku. "Evropa byla k Irsku hodná. Nechejme to tak!" je jednoduše skandální. Nemyslím si, že názor euroskeptiků je správný, že nyní, když Irové promluvili, by se Lisabonská smlouva měla pohřbít.
Zároveň nesmíme vyvíjet nátlak na irskou vládu: přirozeně musí sama rozhodnout, co udělat dále.
Chtěla bych rovněž poznamenat, že politická sabotáž je v Evropě na vzestupu a v některých zemích nastaly případy typu "jestli chcete, abychom ji ratifikovali, dejte nám něco na oplátku". Za třetí, neustále se mluví o demokratickém deficitu, i když neexistuje lidová konvergence o klíčových otázkách EU, dokonce ani když se vytvořila možnost pro konzultaci.
Výsledek irského referenda svědčí o tom, že se úspěch Evropy nadměrně obětuje diskutabilnímu veřejnému mínění. Individuální vrtochy mají systematicky přednost před společným dobrem a krátkodobé volby zaslepují dlouhodobé vize.
Toomas Savi  
písemně. - Těší mě výsledek summitu Evropské rady, neboť se souhlasilo s návrhem Irska vrátit se k odmítnutí Lisabonské smlouvy v Irsku na zasedání Rady 15. října 2008, čím se irské vládě poskytne dostatek času na to, aby našla způsob, jak zachránit Smlouvu.
Jsem obzvlášť rád, že irské "ne" neovlivní plánované ratifikační procesy v ostatních členských státech. Neboť Irové dostali příležitost odmítnout Smlouvu v tomto kritickém okamžiku, všechny ostatní členské státy musí mít příležitost pohnout se vpřed, aby se Irové mohli vrátit ke svému rozhodnutí, až nastane ten pravý čas. Jsem přesvědčený, že čas odežene mraky a ukáže cestu k reformované Evropské unii.
Kromě Lisabonské smlouvy se na Evropské radě diskutovalo o rozvojových cílech tisíciletí, které slibují radikální reformy s cílem zlepšit účinnost pomoci a které jsou založeny na plné realizaci Pařížského prohlášení o účinnosti pomoci z roku 2005 a na Evropském konsenzu o rozvoji z roku 2005. Doufám, že Evropská rada bude tentokrát jednat v souladu se svými závazky.
Richard Seeber  
Irské odmítnutí Reformní smlouvy může představovat překážku evropského rozvoje, ale není to důvod, proč by měla Unie uváznout. Musíme brát irské "ne" vážně a nemůžeme se jednoduše vrátit k normálnímu stavu. Měli bychom pracovat na zlepšení komunikace s občany EU. Především v dobách hospodářského nepokoje je důležité, abychom lidem poskytli řešení.
Výzev, jimž Evropa čelí, neubývá. Rostoucí ceny ropy a potravin znamenají, že éra levných fosilních paliv a potravin je za námi. Evropa se bude muset přizpůsobit nejen změně klimatu, ale také vysokým cenám energií. Energetická účinnost a udržitelné dodávky energie se musí stát dlouhodobým cílem EU. Pokud se spotřeba energie domácností sníží na udržitelnou úroveň, potom se sníží také náklady. A to bude představovat užitek jak pro klima, tak i pro lidi.
Czesław Adam Siekierski
písemně. - (PL) Odmítnutí Lisabonské smlouvy v irském referendu je překážkou, která by mohla podnítit vážné uvažování v evropských orgánech a vládách členských států.
Co bylo příčinou? Kdo selhal ve svých povinnostech? Společnost nerozumí politikům? Nebo možná to jsou právě politici, kteří ztratili kontakt s obyčejnými lidmi?
Chyba leží na evropských orgánech, stejně jako na vládách jednotlivých zemí. Nepodařilo se jim zabezpečit dostatečné informační kampaně. Průměrnému občanovi chybějí jasné informace napsané jednoduchým jazykem.
To dokazuje nejen úplnou absenci budoucího plánování, ale rovněž úplnou ignoranci sociálních přístupů i názorů občanů Evropské unie, pokud jde o Lisabonskou smlouvu.
Výsledek irského referenda rovněž dokazuje, že EU v současnosti chybí vnitřní soudržnost. Vlády členských států často vystupují proti evropským orgánům a viní je ze všech neúspěchů či nepopulárních rozhodnutí. Je příliš jednoduché obviňovat některé anonymní evropské byrokraty, kteří se ne vždy dokážou vžít do situace obyčejného občana. To vyúsťuje do negativních postojů vůči Evropské unii a jejím orgánům. Měli bychom ukončit toto rozdělení na nás a na ně. MY jsme Evropská unie!
Silvia-Adriana Ţicău  
Lisabonská smlouva a irské "ne" zahájilo program Rady na zasedání ve dnech 19.-10. června. Více než dvě třetiny parlamentů členských států už Smlouvu ratifikovaly. Irská vláda si vyžádala nové zvážení situace na zasedání Rady plánovaném na říjen 2008. Hlasování Irů dokazuje, že občané očekávají, že jim Unie poskytne řešení jejich každodenních problémů: práce, sociální podmínky, růst cen energie a potravin, změna klimatu a demografické změny.
Rada potvrdila potřebu rychle přijmout balíček opatření v oblasti energie a změny klimatu, neboť diverzita zdrojů energie v Unii a růst energetické účinnosti jsou nezbytné pro její hospodářský rozvoj. Rada zdůraznila důležitost investic do inovací, výzkumu a rozvoje zemědělské výroby a obrátila pozornost na sociální a environmentální vliv výroby biopaliv a jejich využívání v rámci EU a mimo EU.
Vítám pevný závazek Rady podpořit účast všech členských států na programu bezvízového styku s cílem zabezpečení naprosté vzájemnosti cestování bez víz a rovného zacházení se všemi občany EU v souvislosti s USA.
Vítám závazek Rady podpořit regionální spolupráci, především v černomořské oblasti a na západním Balkáně.
