Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 17. heinäkuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.
Toivon, että teillä kaikilla on ollut erinomainen loma, ja toivotan teille antoisaa työskentelyjaksoa tänä parlamenttimme vaalikauden viimeisenä vuonna.

Muistosanat
Puhemies
Haluaisin osoittaa kunnioitusta tohtori Allan Macartneylle, joka kuoli äkillisesti kotonaan Aberdeenissa 25. elokuuta. Olemme menettäneet kollegan, jota kunnioitettiin kaikilla politiikan saroilla niin Skotlannissa, josta hän oli kotoisin, kuin täällä Euroopan parlamentissakin.
Allan Macartney, joka valittiin Euroopan parlamenttiin Koillis-Skotlannin vaalipiiristä vuonna 1994, oli hyvin aktiivinen parlamentin jäsen. Kalatalousvaliokunnan varapuheenjohtajana hän taisteli väsymättä kalastuselinkeinon etujen puolesta. Kehitys- ja yhteistyövaliokuntaan, jonka jäsen hän myös oli, hän pystyi tuomaan huomattavan kokemuksensa Afrikasta ja sitoutumisensa Afrikan asioihin.
Allan Macartney oli Skotlannin kansallispuolueen jäsen noin neljänkymmenen vuoden ajan, ja hän perusti puolueen opiskelijasiiven, jonka puheenjohtajana hän myös toimi. Hän työskenteli monissa eri tehtävissä puolueen sisällä ennen kuin hänestä tuli varapuheenjohtaja vuonna 1992. Hän edusti puoluetta Eurooppaan ja ulkosuhteisiin liittyvissä asioissa. Macartney esiintyi viimeisen kerran julkisesti kuolemaansa edeltävänä päivänä, jolloin hän esitteli yksityiskohtaisesti Skotlannin uuden parlamentin ja Euroopan välisten suhteiden kehittämistä koskevat ehdotuksensa.
Allanin vaimo Anne ja muut hänen perheensä jäsenet ovat tänään joukossamme lehterillä. Pyytäisin teitä nousemaan heidän kanssaan ylös pitämään minuutin hiljaisuuden kollegamme muistoksi.
(Parlamentti nousi ja piti minuutin hiljaisuuden.)

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavaksi käsittelyjärjestys.
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
Rouva Theatolla on puheenvuoro.

Theato
Arvoisa puhemies, herra Böschin mietintö, joka käsittelee UCLAFin riippumattomuutta, on poistettu esityslistalta. Kuulin asiasta enemmän tai vähemmän epävirallista tietä. Minulle kerrottiin, että minulle, valiokunnan puheenjohtajana, olisi parhaillaan matkalla hänen lähettämänsä kirje. On hieman erikoista, että sain kuulla mietinnön poistamisesta vasta näin myöhään. Nimittäin sen jälkeen, kun mietintö oli saanut 4. syyskuuta talousarvion valvontavaliokunnan äänestyksessä enemmistön kannatuksen, pääosaston I taholta oli annettu viitteitä siitä, että se olisi tulossa esityslistalle. Sitä ei kuitenkaan annettu tuolloin julkisuuteen eikä sitä ole vielä nytkään saatavilla, joten siihen ei ole myöskään ollut mahdollista jättää tarkistuksia.
Ne syyt, joiden perusteella mietintö poistettiin esityslistalta, olen saanut tietooni hallinnollisista kirjelmistä, sen sijaan minkäänlaisia poliittisia perusteluja valiokunnallemme ei ole toistaiseksi annettu. Haluaisin pitäytyä edelleen siinä, että kyseinen mietintö perustuu EY: n perustamissopimuksen 206 artiklaan, sillä kyseessä on tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen N: o 8/98 perustuva mietintö; tämä oikeudellinen perusta on riittävä, ja sen vuoksi asiassa ei käsitykseni mukaan kuulu soveltaa työjärjestyksen 50 artiklaa.
Muilta osin asia on poliittinen kysymys. Tiedotusvälineissä puidaan nimittäin parhaillaan ajankohtaisia epäilyksiä, jotka liittyvät humanitääriseen apuun ja alalla ilmenneisiin vastaavanlaisiin väärinkäytöksiin. Poliittisesti olisi ollut erittäin suotavaa, että olisimme voineet tehdä päätöksen Böschin mietinnöstä tällä viikolla ja osoittaa siten selkeästi, millä tavoin parlamentti reagoi torjuakseen tehokkaammin petollista toimintaa ja pystyäkseen myös rankaisemaan siitä. Siksi pyydän teitä hyväksymään seuraavan huomautuksen, jonka esitän valiokunnan puheenjohtajana: valitettavasti kyseistä mietintöä ei ole siitä huolimatta, että se hyväksyttiin kokonaisuudessaan valiokunnassa, otettu esityslistalle, kuten ennalta odotettiin. Esitän vastalauseeni tämän johdosta ja pyydän ilmoittamaan, milloin mietintö on saatavana.
(Suosionosoituksia oikeiston taholta )

Puhemies
Rouva Theato, itse asiassa vastasin teille 11. päivänä päivätyssä kirjeessä ja sanoin teille, että olin lukenut kirjeenne ja että velvollisuuteni oli valvoa sitä, että mietinnöt ovat perustamissopimusten ja työjärjestyksen mukaisia. Pahoittelen syvästi sitä, ettette ole saanut yksityiskohtaisempia tietoja, ja ryhdyn tarvittaviin toimiin, jotta näin tapahtuisi mahdollisimman pikaisesti. Kuten olette asian hyvin ilmaissut, ongelmana on se, ettei mietinnössä mainita oikeudellista perustaa, mikä taas on välttämätöntä, jotta voisimme äänestää siitä tarvittavalla enemmistöllä, niin että se olisi tehokas; siinä ei myöskään ole rahoitusselvitystä.
Uskon, että valiokuntanne pystynee ratkaisemaan nämä kaksi työjärjestyksen 50 artiklaa koskevaa vaatimusta lokakuun ensimmäiseen istuntojaksoon mennessä. Sen vuoksi puhemieskonferenssi on suunnitellut, että kyseisestä mietinnöstä keskusteltaisiin lokakuun ensimmäisellä istuntojaksolla niistä poliittisista syistä, jotka te juuri esititte. Kyse on yksinkertaisesti siitä, että mietinnössä mainittaisiin oikeudellinen perusta, koska kuten te tiedätte minua paremmin, jotta komissiolla olisi velvollisuus ottaa huomioon pyytämänne lainsäädäntöehdotus, on välttämätöntä vedota 138 b artiklaan ja saada äänestettäessä ehdoton enemmistö. Ellette te vetoa kyseiseen artiklaan, tiedätte, ettei ehdotus velvoita komissiota samalla tavalla. Teidän valiokuntanne on päätettävä siitä, miten toimitaan, mutta sen on kerrottava siitä. Työjärjestyksemme 50 artiklassa edellytetään myös rahoitusselvitystä. Oletan, että talousarvion valvontavaliokunnassa on varmaankin suhteellisen helppo tietää, paljonko 300 työpaikan organisaatio maksaa. En usko, että on vaikeaa ratkaista asiaa lokakuun ensimmäiseen istuntojaksoon mennessä.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää puheenvuoron samasta aiheesta 96 artiklan perusteella. Huomautan teille sitä paitsi, että rouva Theaton pyynnön, jonka hän esitti talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajana, on johdettava siihen, että tästä Böschin mietinnön ottamista uudelleen esityslistalle koskevasta pyynnöstä äänestetään. Esitän teille ryhmäni puolesta ja 96 artiklan mukaisesti pyynnön ottaa tämä mietintö uudelleen esityslistalle.
Arvoisa puhemies, olitte huonosti perillä asioista. Se, mitä juuri sanoitte meille, ei ole oikeudellisesti perusteltua. Emme liiku työjärjestyksemme 50 artiklan puitteissa emmekä perustamissopimuksen 138 b artiklan puitteissa, ja otan kaikki jäsenet todistajiksi sille, mitä väitän. Valiokunta-aloitteista mietintöä ei ole ollut, tällaisen mietinnön laatimiselle ei ollut puhemieskonferenssin lupaa. Tämä mietintö on osa vastuuvapauden myöntämismenettelyä. Se seuraa tilintarkastustuomioistuimen laatimaa erityiskertomusta tavasta, jolla UCLAF toimii, musertavaa kertomusta petoksista, joita tehdään yhteisön talousarvion kustannuksella.
Emme siis liiku 50 artiklan puitteissa emmekä tarvitse oikeudellista perustaa emmekä rahoitusselvityksiä. Ei ole sitä paitsi ensimmäinen kerta, kun talousarvion valvontavaliokunta ehdottaa mietinnöissään kyseisiä määräyksiä, ja puhun asiasta tietoisena, koska minulle on käynyt niin, kuten olette ehkä huomanneet, etten ole äänestänyt niiden osalta. Talousarvion valvontavaliokunta pyytää komissiota tekemään aloitteen. Kyse ei ole ollenkaan lainsäädäntöehdotuksesta, kuten teille virheellisesti sanottiin.
Kyseessä oleva mietintö on siis otettava esityslistalle, koska jos odotamme lokakuun ensimmäistä istuntojaksoa, asian käsittely jatkuu vasta budjettivaliokunnan 28. syyskuuta pidettävän kokouksen jälkeen. Määräykset, jotka on annettava, ovat kuitenkin kiireellisiä, ne ovat talousarvioon liittyviä määräyksiä, ja budjettivaliokunnan on kannettava vastuunsa heti 28. syyskuuta alkaen. Siksi pyydän 96 artiklan mukaisesti, että tämä mietintö otetaan uudelleen esityslistalle.
(Suosionosoituksia oikeistolta)

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, te olette juristi, työjärjestystä käsittelevän valiokunnan jäsen ja tiedätte, että perustamissopimuksen 138 b artiklassa ei rajoiteta tämäntyyppisiä lainsäädäntöehdotuksia niihin, jotka tehdään valiokuntaaloitteisen mietinnön puitteissa. Tiedätte myös, että kun komissiolta pyydetään lainsäädäntöehdotusta - se on päätöslauselman 2 ja 3 kohdan tarkoitus - on sovellettava perustamissopimuksen 138 b artiklaa, paitsi jos asianomainen valiokunta täsmentää, ettei se halua antaa pyynnölleen 138 b artiklan merkitystä.
Siksi on valitettavaa, ettei talousarvion valvontavaliokunta täsmentänyt oikeudellista perustaansa, koska se vaikuttaa vaadittavaan enemmistöön. Jos kyse on 138 b artiklan mukaisesta enemmistöstä, ehdoton enemmistö on tarpeen. Jos kyse ei ole tästä enemmistöstä, 138 b artikla ei sido asiasta vastaavaa valiokuntaa, ja silloin yksinkertainen enemmistö riittää. Sen vuoksi työjärjestyksemme 50 artiklassa vaaditaan, että vastaavan päätöslauselman tekstissä täsmennetään oikeudellinen perusta. Minä en omalta osaltani voi valitettavasti muuta kuin valvoa, että työjärjestystä noudatetaan.
Ongelma on melko helppo ratkaista. On myös mielestäni melko helppoa antaa parlamentille mahdollisuus lausua kantansa ehdotuksesta luoda 300 uutta virkaa rahoitusselvityksen perusteella. Tämä on 50 artiklan tarkoitus, ja asia on näin yksinkertainen. Minun ei voida katsoa olevan vastuussa siitä, että talousarvion valvontavaliokunta, jolla pitäisi olla käytössään numeroin varustetut tiedot, ei ilmoittanut8.10.1998 näitä tietoja. Istuntopalvelujen yksiköt ilmoittivat minulle ongelmasta, eikä minulla ollut muuta mahdollisuutta kuin vaatia mietinnön saattamista sääntöjen mukaiseksi mahdollisimman pian.
Jos olette epäluuloinen, toimitan mielelläni tämän tulkinnan työjärjestystä käsittelevälle valiokunnalle.

Müller
Arvoisa puhemies, ennen kuin otan kantaa käsittelyjärjestykseen, tahtoisin kiittää asiasta, jota puolueryhmäni on ajanut koko sen ajan, jonka olen toiminut parlamentissa. Vihdoin viimein työhuoneisiin on järjestetty jätteiden lajittelumahdollisuus. Sinne on tuotu uudet roska-astiat, ja olen suuresti kiitollinen siitä, että asia saatiin lopultakin toteutetuksi!
Nyt kuitenkin vakavampaan asiaan. ECHOssa tehtäviin tutkimuksiin liittyen olin henkilökohtaisesti pyytänyt, että komissio antaisi tällä viikolla selvityksen asiasta. Puolueryhmäni on jakanut teille tästä myös kirjallista tietoa. Nyt minä - ja myös muut talousarvion valvontavaliokunnan jäsenet - olemme noin tunti sitten saaneet herra Trojanilta perinpohjaiset selvitysasiakirjat, joissa on otettu kantaa myös niihin kysymyksiin, joita olimme talousarvion valvontavaliokunnan taholta esittäneet. Tämän perusteella arvelen, että mikäli komissaarien esittämä neuvottelutarjous on tehty vakavassa mielessä, pääsemme asiasta vielä tällä tai ensi viikolla yksimielisyyteen komissaarien kanssa, joten en juuri tässä tilanteessa enää haluaisikaan asettua tukemaan esitettyä pyyntöä asian ottamisesta keskusteltavaksi täysistunnossa.
Yhden asian haluan kuitenkin sanoa: meidän ECHO-tutkimuksia koskevan asiamme osuminen samaan yhteyteen Böschin mietinnön kanssa olisi johtanut siihen, että tänään klo 17.00 olisimme voineet käydä parlamentissa täsmällisen, perusteellisen ja tiiviin keskustelun siitä, miten suhtaudumme väärinkäytöksiin ja epäilyksenaiheisiin, kun on kyse omassa keskuudessamme tapahtuvasta petollisesta toiminnasta. Olen pahoillani, arvoisa puhemies, joutuessani toteamaan teille, että kaikkien asiassa suuntaan jos toiseenkin esittämienne juridisten perustelujen jälkeenkin taidokkaat poliittiset väistöliikkeet näyttävät minusta joka tapauksessa liian ilmiselviltä, ja varsinaisesta asiasta haluaisin sanoa teille, että työjärjestyksen 50 artiklasta puhuminen on tässä käsitykseni mukaan täysin perusteetonta!
Alusta asti on ollut selvää, että Böschin mietinnössä on kysymys 206 artiklaan perustuvasta mietinnöstä. Mikäli puhemiehistö arvelee olevansa epätietoinen asiasta, silloin vähintäänkin puhelinsoitto rouva Theatolle tai mietinnön esittelijälle olisi ollut paikallaan. Nyt täällä sen sijaan teetetään pääosastoilla muistutuksia ja huomautuksia ja erilaisia juridisia vaihtoehtoselvityksiä asioista, joista varsinaisen asian osalta vallitsee täysi yksimielisyys niiden keskuudessa, jotka ovat enemmistöllä hyväksyneet mietinnön talousarvion valvontavaliokunnan äänestyksessä. Ei ole sopivaa, arvoisa puhemies, että te juridisilla väitteillänne viette pohjan poliittiselta keskustelulta, ja muuten esitän vielä saman pyynnön kuin herra Fabre-Aubrespykin jo edellä, että mietintö, josta toimivaltainen parlamentaarinen valiokunta on tehnyt päätöksensä, on saatettava seuraavana päivänä klo 12.00 kaikilla kielillä kaikkien parlamentin jäsenten saataville!

Puhemies
Rouva Müller, minä en aio kommentoida esittämiänne vihjauksia. Velvollisuuteni on yksinomaan soveltaa työjärjestystä. Kun parlamentilla on koko ajan entistä enemmän toimivaltuuksia, sillä on myös entistä suurempi velvollisuus tuntea ne määräykset, joille sen on alistettava toimivaltansa, ja näin ollen noudattaa niitä. Asia on näin yksinkertainen, rouva Müller. Kyse ei ole siitä, mitä kukin valiokunta haluaisi tehdä, vaan siitä, mitä se määräysten mukaan voi tehdä. Se on minun velvollisuuteni, ja se, jolla on asiasta erilainen tulkinta, vieköön asian työjärjestystä käsittelevään valiokuntaan, kaikella kunnioituksella jokaista mielipidettä kohtaan.
Herra Crowleylla on puheenvuoro.

Crowley
Arvoisa puhemies, asioiden järjestyksen huomioon ottaen haluaisin, että viralliseen pöytäkirjaan merkittäisiin onnittelut, jotka osoitin ELDR-ryhmän puheenjohtajaksi valitulle herra Coxille, joka on kollegani samasta vaalipiiristä ja hyvä ystäväni. Hänen valintansa on suuri kunnia hänelle ja hänen perheelleen, ja erityisesti on suuri kunnia Irlannille, että ryhmän puheenjohtaja on irlantilainen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Crowley. Minä itse olen saanut tilaisuuden onnitella henkilökohtaisesti herra Coxia, mutta parlamentti on näin vahvistanut asian.
(Käsittelyjärjestys vahvistettiin.)

Kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0295/98) neuvoston yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi yhteisön lentoasemia käyttävien kolmansien maiden ilmaalusten turvallisuusarvioinnista (C4-0338/98-97/0039(SYN)) (Esittelijä: A. González Triviño).
Herra Darylla on puheenvuoro esittelijän sijaisena.

Dary
Arvoisa puhemies, tämä ehdotus on peräisin direktiivistä yhteisön lentoasemia käyttävien kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuusarvioinnista. Se on ensimmäinen niistä lukuisista toimista, joita yhteisön lentoturvallisuuden parantamisstrategiaa tutkinut korkean tason työryhmä on suositellut.
Euroopan yhteisö on 1. tammikuuta 1992 alkaen harmonisoinut yhteisön liikenteenharjoittajien turvallisuusvaatimuksia, joissa eurooppalaiset lentoyhtiöt luokitellaan maailman turvallisimpien lentoyhtiöiden joukkoon.
On kuitenkin suuri joukko kolmansia maita, joiden ilma-alusten turvallisuustaso on vähemmän vakuuttava. Tämä koskee luonnollisesti sekä Euroopan unionin kansalaisia että lentoyhtiöitä silloin, kun edellä mainitut lentoyhtiöt käyttävät yhteisön lentoasemia. Ongelma tuli esiin muun muassa onnettomuudessa, jossa vuokrattu turkkilainen matkustajakone syöksyi mereen helmikuussa 1996, mikä aiheutti 176 matkustajan kuoleman. Tämä ei valitettavasti ole ainoa onnettomuus lajissaan.
Äskettäin on kiinnitetty huomiota vanhempiin Boeing 737 ja 747 -koneisiin, ja siten 152 tällaista konetyyppiä määrättiin Yhdysvalloissa tarkastuksiin. On aiheellista, että kaikki Euroopan lentoyhtiöt ryhtyvät vastaavanlaisiin tarkastuksiin samoin kuin kaikki muutkin liikenteenharjoittajat, joilla on tämäntyyppisiä lentokoneita.
Sen lisäksi, sitten elokuun lopun, 20 vuotta sitten käyttöön otettu lentokone murskautui Quitossa Ecuadorissa ja toinen uudempi kone, joka kuului Swissair-yhtiölle, putosi mereen Halifaxin lähellä toistaiseksi vielä tuntemattomista syistä.
Käsittelemässämme ehdotuksessa pyritään keräämään tietoa lentäjiltä, matkustajilta, huoltoinsinööreiltä tai muilta, ja jos on syytä pelätä, ettei kansainvälisiä normeja noudateta, alistamaan kyseiset koneet tarkastuksiin ja tarpeen vaatiessa saattamaan ne sääntöjen mukaisiksi. Jos sääntöjä ei noudatettaisi, ehdotuksen avulla voitaisiin viime kädessä asettaa tällaiset koneet lentokieltoon tai kieltää näitä lentoyhtiöitä käyttämästä yhteisön lentoasemia.
Komission antaman direktiiviehdotuksen pääkohdat ovat seuraavat. Ensiksi ilmailuviranomaisten on määrä kerätä ja vaihtaa kaikkia asematason tarkastuksia koskevia tietoja keskenään; toiseksi ehdot, joiden mukaan asematasotarkastuksia tehdään, ja mahdolliset lentokieltoon asettamiset pannaan täytäntöön; kolmanneksi harkitaan yhteisön toimia, jotka ulottuvat asematason tarkastusten sisällön ja menettelyjen määrittämisestä tiettyjen liikenteenharjoittajien kieltämiseen.
Tämä viimeinen kohta on kaikkein tärkein, ja juuri se aiheutti ongelmia neuvoston kanssa. Komissio ehdottaa, että se voi päättää kolmannen maan lentoyhtiön valvonnasta tai tietyn maan liikenteenharjoittajille annettavasta porttikiellosta yhteisön lentoasemille. Viimeaikaiset kokemukset siitä, että yhdessä jäsenvaltiossa porttikiellon saaneet kolmannen maan liikenteenharjoittajat ovat välttäneet kieltoa yksinkertaisesti siirtämällä lentonsa naapurimaahan eli rajan takana olevaan jäsenmaahan, lienevät riittävä peruste näille yhteisille yhteisön toimille.
Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti antoi täyden tukensa komission ehdotukselle, joka koskee ulkomaisten lentoyhtiöiden turvallisuuden parantamista, koska turvallisuuskysymyksestä ei voi eikä saa tehdä kompromisseja. Parlamentti esitti 14 tarkistusta tarkoituksenaan vahvistaa yhteisiä toimia, laajentaa tiedonlähteitä ja toteuttaa tietty läpinäkyvyyden aste lentokieltojen julkistamisella silloin, kun päätös tehdään välittömän turvallisuusriskin perusteella. Tämä viimeinen näkökohta vaikutti ratkaisevalta, koska parlamentti on aina pitänyt lentoturvallisuutta koskevan tiedon julkistamista yhteisön lentoturvallisuuspolitiikan olennaisena osana.
Komissio hyväksyi lähes kaikki tarkistukset ja antoi muutetun ehdotuksen. Neuvosto hyväksyi yhteisessä kannassaan kuitenkin vain puolet parlamentin tarkistuksista ja poisti kaikki tärkeimmät ja uudistavat seikat, etenkin ne, joissa määrätään lentokieltojen julkaisemisesta.
Esittelijä, jota edustan täällä tänään, vastustaa voimakkaasti neuvoston yhteisen kannan tekstiä. Kun sitä verrataan puheenjohtajamaa Britannian kantaan, jonka mukaan turvallisuuden on oltava yhteisen liikennepolitiikan ensisijainen tavoite, neuvoston teksti ei kertakaikkiaan sisällä minkäänlaista edistymistä: siinä vain tunnustetaan jäsenvaltioiden nykyiset oikeudet, antamatta komissiolle minkäänlaista valtaa määritellä jäsenvaltioita koskevia yhteisön laajuisia yleisiä pakotteita, jotka koskisivat niitä ilma-aluksia ja liikenteenharjoittajia, jotka eivät noudata kansainvälisiä turvallisuusnormeja.
Tarkistuksessa 1 vahvistetaan yksinkertaisesti parlamentin kanta, jonka mukaan kaikki yhteisön lentoasemille laskeutuvat ilma-alukset, joita epäillään siitä, että ne eivät täytä kansainvälisiä lentoliikenteen turvallisuusnormeja, tarkastetaan asematasolla. Siitä tinkiminen merkitsee turvallisuuden vaarantamista. Lisäksi esittelijä katsoo, että määräysten on koskettava kaikkia kansainväliselle matkustaja- ja rahtiliikenteelle avoimia lentoasemia, eikä vain suurimpia, koska monet onnettomuusilmoitukset koskevat kolmansien maiden rahti- tai tilauslentoyhtiöitä, jotka käyttävät pienempiä alueellisia lentoasemia säästääkseen laskeutumismaksuissa.
Tarkistukset 3 ja 4 koskevat komission valtuuksia päättää seuraamuksista.

Schmidbauer
Arvoisa puhemies, kollegamme González Triviñon mietintö kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuusarvioinneista hyväksyttiin yksimielisesti valiokunnassa, samoin ensimmäisessä käsittelyssä ja nyt myös toisessa. Mietintö on erityisen merkittävä, onhan siinä kysymys koneen miehistön ja lentomatkustajien turvallisuudesta ja elämästä. Samalla kun Euroopan unioni takaa henkilöliikenteen vapauden, sen on otettava vastuu myös henkilöliikenteen turvallisuudesta.
Useimmitenhan juuri halpalentoja käyttävät lentomatkustajat eivät ole selvillä siitä, miten vaaralliselle matkalle he lähtevät, jo senkään vuoksi, että he eivät saa luotettavaa tietoa siitä, onko turvallisuusseikoissa todettu puutteita, minkä seikkojen osalta niitä on todettu ja minkä lentoyhtiöiden kohdalla. Pyrkiessämme kohti kattavaa, kaikkien lentomatkustajien turvallisuuden eurooppalaisessa lentoliikenteessä takaavaa käytäntöä olemme mietintöluonnoksen ansiosta päässeet hyvän matkaa eteenpäin. Parlamentti ja komissio ovat päässeet mietinnöstä käymissään keskusteluissa nopeasti yksimielisyyteen siitä, että lentomatkustajien suoja on tehokkaasti taattu vasta silloin, kun asematasotarkastus suoritetaan kaikkialla ja kaikille lentokoneille yhteisen tarkastuslistan perusteella.
Jäsenvaltioiden on tällöin pyrittävä antamaan toinen toistensa ja komission käyttöön kattavasti tietoa valvonnan tuloksista ja kolmansien maiden lentokoneisiin kohdistetuista toimenpiteistä. Jäsenvaltioiden on viime kädessä ryhdyttävä yhteisiin toimiin niiden lentokoneiden osalta, joiden turvallisuudessa ilmenee puutteita. Pystymme saavuttamaan Euroopan unionissa parhaan mahdollisen lentokenttien turvallisuuden vain, jos valvontajärjestelmä on yhtenäinen eivätkä kolmansien maiden lentokoneet enää pääse välttämään sitä siirtymällä jäsenvaltiosta toiseen tai lentokentältä toiselle.
Näin virittämämme turvaverkon on oltava riittävän tiheä, jotta se ei jätä mahdollisuuksia livahtaa siitä huomaamatta läpi. Tätä taustaa vasten minä, kuten tuskin ketkään kolleganikaan täällä parlamentissa, emme voi ymmärtää, miksi neuvosto on yhteisessä kannassaan rajoittanut varsin huomattavasti komission ja parlamentin alussa tekemiä ehdotuksia. Käsittämätöntä on myös se, miksi komissio ei voisi itsenäisesti ilmoittaa EU: n laajuisista lentokielloista. Kunnioitamme tietenkin jäsenvaltioiden omaa ratkaisuvapautta, mutta millä alueilla sitten, jollei Euroopan turvallisuuden alueella, olisi tarkoituksenmukaista, että komissio voisi päättää keskitetysti sanktioista.
Jos jätämme tässä asiassa liikaa liikkumavaraa jäsenvaltioiden omille päätöksille, vaarana on, että mietinnön päämäärä, turvallisuus, jää taas kerran saavuttamatta. Jäsenvaltioiden ratkaisuvapautta ja toissijaisuusperiaatetta ei pidä sekoittaa kansalliseen itsekkyyteen. Olen siksi hyvin kiitollinen esittelijälle siitä vankasta ja tasapuolisesta kompromissista, jota hän on ehdottanut tarkistuksissa ja josta olemme yksimielisesti päättäneet. Puolueryhmäni asettuu varauksitta tämän kompromissin taakse. Sillan rakentaminen parlamentin ja komission tärkeinä pitämien näkökohtien ja jäsenvaltioiden näkemysten välille on nähdäkseni näin ollen onnistunut.

Ferber
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, esitän asiani lyhyesti ja toivon, että saan siten kurotuksi hieman takaisin puheaikaa, jonka kollegamme ovat tähän mennessä ylittäneet.
Ensimmäiseksi tahtoisin onnitella lämpimästi esittelijää, joka ei tänään valitettavasti ole paikalla, hänen erinomaisesta mietinnöstään. Hän on tehnyt todella hyvää työtä. Voin vain ilmoittaa olevani täysin samaa mieltä hänen neuvostoa kohtaan esittämästään kritiikistä. Emme tavoittele mahdottomuuksia, vaan haluamme ainoastaan, että lentokoneet ovat turvallisia, silloinkin, kun ne tulevat EU-maiden ulkopuolelta. EU-maiden osaltahan asiasta on säädetty jo vuonna 1992. Emme halua liian pitkälle vietyä byrokratiaa, vaan haluamme tietojenvaihtoa ja mahdollisuuksia saada asiasta julkista tietoa. Tämä ei ole minkäänlaista liioittelua, vaan on meidän asiamme pystyä saavuttamaan Euroopan kansalaisten kannalta järkevä tavoite, nimittäin paras mahdollinen turvallisuustaso.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä tukee siksi kaikkia liikenne- ja matkailuvaliokunnan ehdottamia tarkistuksia, niin kuin teimme jo valiokunnassa. Olemme sitä mieltä, että asiassa on saavutettu järkevä kompromissi. Samalla odotamme komissiolta, että se tukee täysipainoisesti näitä tarkistuksia, joista ilmenee pitävästi parlamentin tahto sen neuvotellessa asiasta neuvoston kanssa asian toisessa käsittelyssä. Myös neuvoston olisi viisainta hyväksyä esittämämme tarkistukset.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella poissa olevaa esittelijää siitä, että hän pysyy tiukasti oikealla kannalla. Samalla haluan ilmoittaa, että poliittinen ryhmäni antaa täyden tuen tälle mietinnölle sekä komissaari Kinnockin pyrkimyksille ja lisäksi tuomitsen neuvoston politiikan.
Neuvoston pitää ymmärtää, että poliittinen laskelmointi tai poliittiset kompromissit voivat olla paikallaan, kun keskustellaan muunlaisista kysymyksistä. Kuitenkin, kun keskustellaan asioista, joissa on kyse ihmishengistä, omistamme, perheidemme ja lapsiemme, silloin neuvostolla ei ole mitään, kerta kaikkiaan mitään oikeutta päätyä poliittisiin kompromisseihin. Erityisen valitettavaa minusta on se, että kuten kaikki tietävät, neuvosto ei aio hyväksyä myöskään kompromissitekstiä, toisen käsittelyn kompromissitarkistuksia.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tällaisessa tilanteessa meidän pitää antaa komissaari Kinnockille valtuudet ja seistä hänen rinnallaan ja neuvoston lopullisesti kieltäytyessä ilmoittaa julkisesti: puutteellisesta tiedotuksesta tai puutteellisista turvamääräyksistä johtuvan kohtalokkaan lento-onnettomuuden sattuessa Euroopan kansalaisilla on oikeus tietää, ketkä ovat rikoksen alkuunpanijoita. Kun kyseessä on Euroopan kansalaisten henki, kellään ministerillä tai millään neuvostolla ei ole oikeutta tehdä mielivaltaisia päätöksiä.

Van Dam
Arvoisa puhemies, syy tämän direktiivin syntyyn on Dominikaanisessa tasavallassa vuoden 1996 helmikuussa sattunut lento-onnettomuus, jossa sai surmansa 176 ihmistä. Käytännön parannuksia on tapahtunut vähän kahden ja puolen vuoden aikana ennen Kanadassa hiljattain tapahtunutta vielä vakavampaa lento-onnettomuutta. Emme valitettavasti pysty välttämään kaikkia lento-onnettomuuksia, mutta meidän täytyy ryhtyä kaikkiin mahdollisiin toimenpiteisiin vältettävissä olevien onnettomuuksien ehkäisemiseksi. Ihmishenget ovat korvaamattomia, ja jäsenvaltioiden täytyy suojella niitä kaikin käytössä olevin keinoin.
Yhteisön lainsäädäntö on tässä asiassa tärkeä apuväline. On oikein, että yhteisön lentoyhtiöitä sitovat tiukat tekniset säännöt. Näiden sääntöjen perustana on merkittävässä määrin Chicagon sopimus, jonka kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet. Yhteisö ei voi velvoittaa muita valtioita noudattamaan näitä sääntöjä. Tiettyjen ehtojen saattaminen koskemaan laskeutumista yhteisön alueen lentoasemille voi kannustaa yhteisön ulkopuolisia maita noudattamaan näitä sääntöjä. Matkustajien turvallisuuden kannalta olisi hyvä, jos lainsäädäntö koskisi sekä yhteisön alueen yhtiöitä että yhteisön ulkopuolisia yhtiöitä, joiden lentokoneet käyttävät unionin alueen lentoasemia.
Olen yhtä mieltä kollega González Triviñon kanssa siitä, että matkustajien aktiivista ja passiivista turvallisuutta on parannettava. Aktiivinen turvallisuus voi parantua, jos lentokoneiden lentoturvallisuuden selvittämiseksi tehdään asematasotarkastuksia. Tarkastuksilla ja niistä yhtiöille koituvilla seurauksilla täytyy olla laaja perusta. Tällaisia tarkastuksia täytyy suorittaa käytännössä, jos on aiheellista epäillä tiettyjen lentokoneiden lentoturvallisuutta. Sääntöjen kiertämisen estämiseksi tarkastusten negatiivisista tuloksista täytyy ilmoittaa muille jäsenvaltioille. Passiiviseen turvallisuuteen voidaan vaikuttaa hankkimalla oikeita ja kattavia tietoja eri lentoyhtiöistä. Tällä tavoin matkustaja voi ennen lennon varausta päättää mahdollisimman kattavien tietojen perusteella, haluaako hän ottaa riskin lentäessään tietyn lentoyhtiön koneella. Tämän vuoksi on välttämätöntä, että oleellisista tiedoista tehdään julkisia, kuten esittelijäkin ehdottaa.
Lopuksi ilmaisen toiveeni siitä, että neuvosto ei jälleen kerran jättäisi parlamentin lausuntoa huomioimatta.

Sindal
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olemme nyt tämän direktiiviehdotuksen käsittelyn loppusuoralla ja toivon, että pääsisimme yksimielisyyteen järkevästä ehdotuksesta. Liikenneturvallisuus on meille kaikille tärkeä asia. Valitettavasti saamme silloin tällöin muistutuksia siitä, että liikenteeseen liittyvän turvallisuuden pohtiminen on tarpeellista. Inhimilliset ja tekniset virheet on estettävä järkevillä toimintatavoilla ja koulutuksella. Suhtaudun myös hieman epäilevästi siihen, saavutammeko tämän ehdotuksen avulla haluamamme.
Tilannetta voidaan verrata merenkulkuun, jossa käytössä on laivojen valvonnan mahdollistava port state control (satamavaltioiden harjoittama tarkastustoiminta). Voimmekin melko varmasti sanoa, että kaikkein huonokuntoisimmista laivoista on onnistuttu pääsemään eroon. Tarkistusehdotuksessa 1 sanotaan: "Kunkin jäsenvaltion on otettava käyttöön tarkoituksenmukaiset keinot varmistaakseen, että kolmansien maiden ilma-aluksille, joiden epäillään jättäneen noudattamatta..." . " Tarkoituksenmukaiset keinot" ja " epäillään" ovat hyvin epämääräisiä sanamuotoja. Epäilykset eivät riitä minulle. Olisi mielellään oltava hieman enemmän varmuutta kuin pelkkä epäilys, jotta ilma-alusta voitaisiin pidätellä. Näihin lentoasemilla tehtäviin arvionteihin ei pitäisi liittyä kaupallisia näkökulmia tai ystävällisyyttä. Toivon hartaasti, että komissaari Kinnock yhdessä valiokunnan ja neuvoston kanssa löytää valvontatapoja, joiden kautta direktiivi tulee toimimaan, kuten on tarkoitettu. Ei ole tarkoituksenmukaista luoda direktiiviä, jos se ei toimi.
Seuraavaksi haluan puuttua siihen seikkaan, että eurooppalaiset lentoyhtiöt poistavat lähivuosina käytöstä suuren osan kalustoaan. Ne panostavat uusiin voimavaroihin ja energiaa säästäviin ilma-aluksiin, mikä on hyvä asia. Valitettavasti monet käytöstä poistetut ilma-alukset - usein 20 vuotta vanhat - toimivat Euroopan alueella uudessa asussa muiden lippujen alla. Tämä painottaa direktiivin välttämättömyyttä. Se korostaa sitä, ettemme voi valita ainoastaan kaupallista näkökulmaa tai ystävällisyyttä, vaan meidän on todellakin saatava aikaan toimiva järjestelmä. Toivon hartaasti yksimielisyyttä toimivasta järjestelmästä. Meidän on saatava aikaan sopimus, joka ei pelkästään näytä hyvältä vaan joka voidaan käytännössä toteuttaa jäsenmaissa ja jota jäsenmaat kykenevät noudattamaan. Tämä on varsinaisesti suurin huolenaiheeni.

Andrews
Arvoisa puhemies, mielestäni on erittäin surullista, että keskustelemme ilma-alusten turvallisuudesta niin pian sen järkyttävän suuronnettomuuden jälkeen, joka Swissair-lentoyhtiölle sattui Nova Scotian rannikolla kymmenen päivää sitten.
Liityn täällä siihen muiden parlamentin jäsenten yhteiseen joukkoon, joka lähettää surunvalittelunsa tuon lentokoneen maahansyöksyn uhrien ystäville ja perheille.
Mielestäni sen enempää Euroopan unioni kuin jäsenvaltiotkaan eivät ole saaneet poliittisella tasolla tarpeeksi aikaan käsitellessään ilmatilojemme ruuhkaa. Euroopan lentoyhtiöiden liitto on mennyt niin pitkälle, että se vihjailee joidenkin hallitusten, erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen, tietynlaisesta omahyväisyydestä kun ilmatilojen ruuhkaan liittyvää ongelmaa käsitellään vakavasti. Tilastot ovat jokseenkin pelottavia.
Euroopan lennot ovat nyt pahemmin myöhässä kuin koskaan aikaisemmin viimeisten yhdeksän vuoden aikana. 30 % kaikista Euroopan reittilennoista on sellaisia, joiden lähdöistä 45 % on myöhässä. Tilauslennot ovat todella paljon myöhässä. Euroopan ruuhkaisin ilmatila on Etelä-Englannin yläpuolella, jossa lennonjohtajat ovat pelkästään tänä vuonna rekisteröineet ennätysmäärän ylikuormaa koskevia ilmoituksia. Vähältä piti -tilanteita havaitaan yhä useammin. Uuden lennonjohtokeskuksen avaaminen Englantiin on neljä vuotta myöhässä. Kaksi kolmasosaa lentojen viivytyksistä johtuu ilmatilojen ruuhkasta. Komission ja jäsenvaltioiden on nyt mielestäni korkea aika kokoontua yhteen ja tehdä yhdessä pikaisesti jotain tämän asian hyväksi. En ole kolmen viime vuoden aikana ollut kertaakaan lentokoneessa, joka olisi lähtenyt ja saapunut ajoissa. Jossakin on jotakin vialla, arvoisa puhemies.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, aloitan yhtymällä parlamentin puhemiehen aikaisemmin esittämään puheenvuoroon, jossa hän valitteli tohtori Allan Macartneyn äkillistä ja traagista kuolemaa.
Niin kuin kaikki läsnäolijat tietävät, tohtori Macartney oli henkilö, jota kunnioitettiin ja rakastettiin kaikkialla maailmassa yli poliittisten rajojen. Kun lähetämme myötätunnonosoituksemme hänen rakkailleen, kirjaamme muistiin sen, että kaikki, mukaan lukien tietenkin hänen valitsijakuntansa, kaipaavat häntä syvästi.
Yhdymme myös herra Andrewsin puheenvuoroon ja lähetämme surunvalittelumme niille, jotka joutuvat suremaan ja kärsimään Nova Scotian rannikolla vain kymmenen päivää sitten Swissair-lentoyhtiölle sattuneen järkyttävän suuronnettomuuden vuoksi.
Haluaisin onnitella esittelijä González Triviñoa siitä erinomaisesta työstä, jonka hän on tehnyt tämän komission ehdotuksen osalta parlamentin toista käsittelyä varten, ja kiittää lisäksi herra Davidia siitä, että hän on toiminut tänään kollegansa González Triviñon sijaisena tämän väistämättömän poissaolon vuoksi.
Esittelijä on omaksunut suosituksessaan, niin kuin ensimmäisessä käsittelyssäkin, hyvin myönteisen asenteen, ja totean tyytyväisenä, että hänen ehdottamansa neljä tarkistusta ovat neuvoston yhteisen kannan ja komission ehdotuksen välisen hyväksyttävän kompromissin perusta. Niin kuin parlamentti hyvin muistaa, alkuperäisessä ehdotuksessa esitettiin, että kolmansista maista tulevat lentokoneet, joiden epäillään rikkoneen kansainvälisesti hyväksyttyjä turvallisuusnormeja, pitäisi tarkastaa yhteisön lentoasemilla. Niin kuin herra Sindal toteaa, tämä on suhteellisen vaatimaton ehdotus, jonka toivomme aloittavan laajemmat kehittämistoimet, mutta ehdottoman tarpeellinen.
Kansalliset viranomaiset voivat tietenkin jo nyt harjoittaa vapaasti tuota tarkastus-, valvonta- ja viivytysoikeutta, mutta komission ehdotuksen lisäarvo on, että siinä esitetään ajatus mahdollisuudesta yhteiseen toimintaan vaarallisia lentokoneita tai niiden lentäjiä tai niitä lentokoneiden alkuperämaita vastaan, jotka vastustavat kyseisiä määräyksiä. Valitettavasti yhteisessä kannassa ei otettu huomioon tuota erikoispiirrettä eikä myöskään kansalaisten oikeutettuja etuja sen osalta, miten lentoliikenteen turvallisuudesta tiedotetaan. Se on, liioittelematta, jotensakin epäjohdonmukaista erityisesti niiden jäsenvaltioiden kannalta, joissa viralliset järjestöt ovat jo lain mukaan velvoitettuja julkistamaan kaiken saamansa tiedon.
Parlamentissa tiedetään, että turvallisuuskysymysten osalta pyrimme aina komissiossa pääsemään hienovaraiseen tasapainoon yleisölle tarjottavien laillisten tietojen ja sen välillä, että varmistamme sellaisten tietojen julkistamisen, jotka saattavat vahingoittaa yksilöitä tai yrityksiä ja vaientaa turvallisuuden ja turvallisuusnormien kannalta meille elintärkeät tietolähteet.
Mikään ehdotuksistamme ei olisi poikennut tuosta tavasta toimia järkevän ja vastuullisen tasapainon saavuttamiseksi. Olen sen vuoksi tyytyväinen siihen, että esittelijän ehdottamien tarkistusten seurauksena komissio voi ehdottaa yhteistä toimintaa vaarallisia kuljettajia vastaan ja päästä lisäksi asianmukaiseen tasapainoon turvallisuutta koskevien tietojen levityksen ja suojaamisen välillä.
Tästä syystä komissio kannattaa kaikkia neljää herra González Triviñon suosituksessa esitettyä tarkistusta, vaikkakin lentomatkustajien järjestöille annettavia tietoja koskevan tarkistuksen 2 sanamuotoa joudutaan hieman muuttamaan. Haluamme tehdä kyseisen muutoksen yksinkertaisesti siitä syystä, että asia otetaan käsittääksemme hyvin huomioon jo aiemmin samassa tarkistuksessa.
Lopuksi totean, että olen erityisen iloinen huomatessani, että tie on nyt auki sellaisen eurooppalaisen lainsäädännön hyväksymiseksi ja täytäntöön panemiseksi, jonka pitäisi omalta osaltaan parantaa lentomatkustajien ja myös muiden turvallisuutta, tietenkin erityisesti niiden, jotka asuvat lähellä lentoasemia.
Olen luonnollisesti kiitollinen herra González Triviñolle ja hänen kollegoilleen heidän tehokkaasta työskentelystään ja siitä jatkuvasta yhteistyöstä, jota he ovat tehneet pyrkiessään kehittämään lentomatkustajien turvallisuuden tasoa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Mallien oikeudellinen suoja
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan suositus toiseen käsittelyyn (A40315/98) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi mallien oikeudellisesta suojasta (C4-0467/98-00/0464(C0D)) (Esittelijä: Medina Ortega).

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, tänään tarjoamamme ehdotus - sovittelukomitean hyväksymä yhteinen ehdotus - on tulosta varsin pitkällisestä työstä parlamentissa, neuvostossa ja ilman muuta myöskin komissiossa.
Viisi vuotta sitten, vuonna 1993, komissio antoi ensimmäisen tätä asiaa koskevan direktiiviehdotuksensa yhdessä erästä asetusta koskevan direktiiviehdotuksen kanssa. Direktiivillä pyritään yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden tätä asiaa koskevaa lainsäädäntöä, mutta ilmeisestikin viimeinen vaihe on asetus ja tuossa asetuksessa täsmennetään yhteisön oikeus asianmukaisin yhteisön rekisterein ja asianmukaisin yhteisön määräyksin.
Meillä oli kuitenkin alusta alkaen tiellämme eräs vaikeus, eräänlainen " mutka" matkassa, vaikeus, joka johtui niin sanotusta " korjauslausekkeesta" , jonka nojalla automallin omistajan oikeus oli ristiriidassa käytännön kanssa ja jopa eri jäsenvaltioiden oikeusnormien kanssa, joiden nojalla korvattaessa jollakin osalla jokin ajoneuvon näkyvä, ulkoinen osa, on sellaisia valmistajia, joilla on mahdollisuus toisintaa se tarvitsematta siihen lupaa auton valmistajalta.
Tällä asialla on huomattavia taloudellisia seurauksia, sillä, kuten tiedämme, joka päivä sattuu tuhansia auto-onnettomuuksia. Komissaari Kinnock puhui hetki sitten lento-onnettomuuksista, mutta tiedämme, että maanteillä ja auto-onnettomuuksissa menehtyy paljon enemmän ihmisiä, ja ilman muuta yhteisössämme joka päivä aiheutuvat aineelliset vahingot nousevat todellakin tähtitieteellisiin summiin. Me puhumme tuhansista miljoonista ecuista, työstä ja niin edelleen ja asiasta, jolla on vaikutusta henkiseen omaisuuteen.
Tämä ei näin ollen ole vähäpätöinen asia. Tämä on merkittävä asia, koska sillä on työllisyyteen liittyviä seurauksia tietyillä alueilla ja tietyissä yhteisön maissa, joissa kyseinen ala on merkittävä, kun taas toisaalta autonvalmistajat pyrkivät saamaan aikaan tietynlaisen lain, kun otetaan huomioon lainsäädännön monimuotoisuus.
Viidessä vuodessa olemme kyenneet saamaan aikaan vain eräänlaisen aselevon. Parlamentti antoi puoltavan lausuntonsa menettelystä, joka koskee varaosien valmistusoikeutta ajoneuvojen valmistajille maksettavaa korvausta vastaan, mutta neuvosto ei kyennyt pääsemään sopimukseen. Lopullisessa tekstissä asia todellakin jää eräänlaiseen aselepoon - kuten aiemmin sanoin - koska 14 artiklasta, jossa oli määrä säätää korjauslausekkeesta, on tullut väliaikainen määräys ja 18 artiklassa määrätään, että komissio alkaa kolmen vuoden kuluessa arvioida tilannetta ja antaa ehdotuksia direktiivin täydentämiseksi. Tällä hetkellä vallitsee siis status quo -tilanne, jonka nojalla jokainen valtio säilyttää nykyisen lainsäädäntönsä ja yritetään mahdollisimman hyvin olla puuttumatta sisämarkkinoihin. Valtioiden on sitouduttava siihen, että mikäli ne muuttavat lainsäädäntöään, ne eivät tee niin vaikeuttaakseen entisestään näiden tuotteiden sisämarkkinoita vaan edistääkseen sisämarkkinoiden vapautumista.
Emme ehkä ole kovin ylpeitä tehdystä työstä, mutta olemme välttäneet sodan aselevon ansiosta.
Direktiivi ei kuitenkaan ole pelkästään korjauslauseke; on koko joukko muitakin aloja, jotka toivoivat tätä direktiiviä voidakseen lujittaa oikeuksiaan, ja tässä direktiivin tekstissä on sellaisia määräyksiä, jotka ovat mielestäni hyödyllisiä, koska niissä on mukana mallin määritelmä. Tekstissä viitataan esimerkiksi siihen, mikä keskeinen ominaisuus mallilla tai hyödyllisyysmallilla on oltava, jotta se tunnustettaisiin sellaiseksi, mikä on uutuuden ominaisuus, ja ennen kaikkea kyseinen uutuus määritellään tietynlaisen näkyvyyden perusteella, niin että asiaan perehtynyt kuluttaja osaisi erottaa uutuuden aikaisemmasta tuotteesta.
Tämä on sellainen asia, joka tämän direktiivin myötä on epäilemättä vasta alkuvaiheessa. Direktiivi täytyy sisällyttää eri jäsenvaltioiden oikeusjärjestykseen.
Saamme epäilemättä sellaisen yhteisön lainsäädännön, tuomioistuimen lainsäädännön, jonka ansiosta voimme edelleen selvittää kysymystä. Toivon, että direktiivi johtaisi lopulliseen menettelytapaan, ja lisäksi, että sillä välin parlamentti ja neuvosto etenisivät hyväksymällä mallia ja hyödyllisyysmallia koskevan asetuksen, jolloin meillä lopulta olisi sellainen yhteisön järjestelmä, joka mahdollistaisi kaikkien näiden tuotteiden vapaan liikkuvuuden.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mallisuojadirektiivillä, josta tänään puhumme, on takanaan pitkä ja kivinen tie, mutta asian käsittelyssä ei ole vieläkään päästy ratkaisevaan vaiheeseen. Parlamentin ja neuvoston välillä saavutettu sovittelutulos on jättänyt avoimeksi tärkeitä kysymyksiä. Tätä taustaa vasten haluaisin kiittää kollegaani Manuel Medinaa myös puolueryhmäni puolesta siitä peräänantamattomuudesta, jolla hän on puolustanut Euroopan parlamentin tärkeinä pitämiä näkökohtia neuvoston ja komission suuntaan.
Tämä peräänantamattomuus ilmeni erityisesti niin kutsutusta korjauslausekkeesta käydyssä kädenväännössä. Jo pelkästään autoalaa tarkasteltaessa voimme nähdä tämän yksityiskohdan merkityksen. Euroopan parlamentti on onnistunut löytämään tasapainon autoteollisuuden, varaosavalmistajien ja kuluttajien etujen välillä. Kansalaisille yksi osoitus Euroopan unionin hyödyllisyydestä olisi ollut se, jos neuvosto olisi hyväksynyt tekemämme ehdotuksen. Se kariutui yksittäisten jäsenvaltioiden itsekkyyteen, mikä ei kerro hyvää Euroopan ongelmanratkaisukyvystä.
Sovittelutulos, jonka pitkin hampain hyväksyimme, ei ole mikään ratkaisu. Se vain lykkää ratkaisua jatkuvasti eteenpäin. Asetumme kannattamaan tätä väliaikaisratkaisua vain siksi, että se ei millään tavoin pahenna tilannetta ja koska pidämme lähtökohtana sitä, että varaosia varten on vielä mahdollista saada aikaan tyydyttävät säännökset. Niiden on pystyttävä estämään kilpailua haittaavien monopolien syntyminen ja samalla takaamaan kuluttajille hinnaltaan edulliset korjaukset heidän oman valintansa mukaisilla varaosilla.
Euroopan unionin komission tehtävänä on tehdä tämän päämäärän saavuttaminen mahdolliseksi seitsemän seuraavan vuoden aikana. Arvoisa komissaari, me parlamenttina - ja oma puolueryhmäni erityisesti - aiomme seurata tarkasti, toteutuuko tämä ja millä tavalla.

Fontaine
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä on kyseessä ehkä yksi vaikeimmista sovitteluista, joita olemme tähän mennessä joutuneet käymään läpi.
Riita ei koskenut tällä kertaa toimielimiä tai talousarviota. Olimme neuvoston kanssa erimielisiä direktiivin erään tärkeän kohdan asiasisällöstä. Euroopan parlamentti puolusti tietenkin niin sanottua korjauslauseketta, jonka olimme hyväksyneet toisessa käsittelyssä erittäin suurella äänten enemmistöllä. Neuvosto puolestaan hylkäsi sen yksimielisesti.
Käytyämme pitkien viikkojen ajan epävirallisia neuvotteluja, jotka olivat valitettavasti tuloksettomia - herra Medina muistutti äsken siitä, että tämä asiakokonaisuus on ollut kesken jo vuodesta 1993 - olimme, arvoisa puhemies, hyvin epämiellyttävän vaihtoehdon edessä. Joko meidän oli pyrittävä neuvoston kanssa kompromissiin varaosia koskevasta kiistanalaisesta kysymyksestä tai sitten meidän oli päädyttävä sille kannalle, ettei sovittelua saada aikaan ottaen näin sen riskin, että saatamme epäedulliseen asemaan useita toimialoja, jotka odottivat paljon tältä direktiiviltä.
Olen kiitollinen valtuuskunnallemme ja erityisesti sen esittelijälle, Manuel Medina Ortegalle - joka teki suurenmoista työtä kärsivällisesti kuin arkkienkeli, jos sallitte tämän ilmaisun - heidän osoittamastaan selvänäköisyydestä. Valtuuskunta oli sitä mieltä, tarkan harkinnan eikä aina helpon keskustelun jälkeen, että mallien oikeudellisen suojan yhdenmukaistaminen kaikilla Euroopan teollisuuden toimialoilla on todella välttämätöntä ja ettemme voi ottaa vastuuta sen lykkäämisestä vielä lisää. Meidän oli siis löydettävä kompromissi, paras mahdollinen tai vähiten huono, autojen korjaustarkoituksiin käytettyjen varaosien suojasta ja käytöstä.
Olin koko tämän työlään ratkaisunetsinnän aikana hämmästynyt kahdesta seikasta. Haluaisin tuoda ne esille, koska ne ovat mielestäni osoitus siitä, että sovittelumenettely kehittyy myönteiseen suuntaan. Komitean ensimmäisessä kokouksessa kävimme erittäin laajaa asiasisältöä koskevaa keskustelua, jonka kuluessa niin valtuuskunnan jäsenet kuin neuvoston jäsenetkin saattoivat ilmaista eriäviä mielipiteitään laajalti.
Tämä tuntuu luonnolliselta. Näin kävi kuitenkin tavallaan ensimmäisen kerran, mistä saamme kiittää lordi Simonin tahtoa viedä tämä asiakokonaisuus päätökseen ja hänen erittäin kokenutta poliittista ymmärrystään - haluan antaa hänelle tunnustuksen - mutta myös sitä vuoropuhelun henkeä, joka kehittyy vähitellen lainsäädäntövallan kahden osan välille.
Toinen seikka, jonka haluaisin tuoda esille, koskee sitä aktiivista myötävaikutusta, jonka saimme komissaari Montilta henkilökohtaisesti tässä asiassa. Komission sanotaan joskus tuntevan olonsa epämukavaksi tässä sovittelumenettelyssä, koska sillä on siinä muka sellainen vaatimaton osa, jollaiseen se ei ole tottunut, se on tunnustettava. No, mielestäni on vain komissiosta kiinni, että se antaa Euroopan unionin perustamissopimuksen 189 b artiklan 4 kohdan viimeiselle kappaleelle kaiken mahdollisen merkityksen. Komissaari Monti on ymmärtänyt tämän hyvin. Kuten on myös komissaari Kinnock muissa yhteyksissä - viittaan Euroopan laajuisiin liikenneverkkoihin. Kiitän häntä hyvin vilpittömästi hänen tehokkaasta myötävaikutuksestaan siihen, että asiakokonaisuus saatiin pois siitä ahdingosta, johon se oli sotkeutunut.
Esittelijä ja muut kollegat ovat jo ilmaisseet kantansa kompromissin asiasisällöstä. Sanoisin ainoastaan sen, että mielestäni nykytilanne plus -lausekkeen, johon liittyy komission erittäin merkittävä sitoumus, pitäisi helpottaa toivotun yksimielisyyden syntymistä asianosaisten välillä. Olen sitä mieltä, että täysistuntomme olisi hyväksyttävä yhteinen sovitteluehdotus, jonka olemme jättäneet sille käsiteltäväksi, ja korostan ehdotonta välttämättömyyttä noudattaa sen kirjainta ja henkeä. Komissaari Kinnock sitoutuu tähän varmasti kohta uudelleen komission puolesta. Euroopan parlamentti pitää siitä omalta osaltaan huolen.

Thors
Arvoisa puhemies, haluaisin todellakin kiittää rouva Fontainea, joka johti valtuuskuntaamme. Muut puhujat ovat aikaisemmin kuvailleet työtä. Uskon, että Fontainen sovittelutyön toteuttamista koskevat huomautukset ovat tärkeitä jatkon kannalta. Hänen osuutensa oli erittäin keskeinen. Suuret kiitokset rouva Fontainelle.
Kuten edellinen puhuja sanoi, todella monet asiat ovat keskittyneet korjauslausekkeeseen. Me emme saa unohtaa, että tämä direktiivi pidentää mallien oikeudellisen suojan kestoa monissa jäsenmaissa, ja se lisää kiinnostusta mallisuojan sisällön ja mallin omistajien oikeutettujen vaatimusten turvaamiseen.
Mitä jatkoon tulee, eräs asia, jota ihmettelen ja josta olen nähnyt esimerkkejä kotimaassani, on: mitä me teemme tavaroille, joita tuodaan unioniin ja joilla ei ole tätä suojaa? Siinäpä lienee kysymys esitettäväksi tulliviranomaisille tulevaisuudessa.
Me emme ryhmässämme myöskään ole sitä mieltä, että korjauslauseketta koskeva lopputulos olisi täydellinen, mutta meidän on elettävä sen kanssa. Komissio on kirjallisesti luvannut kuulla eri tahoja, jotta se voisi esittää tarkistusehdotuksia. Tämä lupaus on julkaistu ja se on lupaus, jota on noudatettava. Olemme edelleen huolissamme siitä, että sisämarkkinat eivät vielä toimi täydellisesti, vaikka lisäsimme tekstiin lausekkeen, jossa tämä otetaan huomioon. Toivomme, että komissio todellakin valvoo tätäkin asiaa, eli ettei vapaille markkinoille aseteta perusteettomia esteitä, ja että komissio yhdessä meidän kaikkien kanssa valvoo sitä, ettei lainsäädäntöä ja käytäntöä muuteta sellaisella tavalla, joka on ristiriidassa tämän standstill -lausekkeen kanssa.

Sierra González
Arvoisa puhemies, tähän mietintöluonnokseen sisältyvässä direktiivissä pyrittiin varmistamaan reilu kilpailu erityisesti kuluttajien hyväksi. Onko tähän päästy? Nyt, melkein vuoden kestäneen sovittelun jälkeen olemme siinä tilanteessa, että parlamentin alkuperäisiä ehdotuksia ei ole otettu huomioon, eikä sopimuksessa myöskään esiinny korjauslauseketta, lauseketta, jonka sisällyttäminen olisi keskeistä, jotta voitaisiin luoda puitteet varaosien valmistajien ja moottoriajoneuvojen valmistajien väliselle reilulle kilpailulle.
Sopimus, jolla ilmaistaan toivomus siitä, ettei varaosien valmistajien oikeudellinen asema heikkenisi, ei ratkaise perimmäistä ongelmaa. Sitä ei myöskään ratkaise se, että tämän eturistiriidan ratkaiseminen jätetään varaosien valmistajien ja ajoneuvojen valmistajien itsesääntelyhalukkuuden varaan, koska ne eivät ole samanlaisessa asemassa, eikä niillä ole samanlaista vaikutusmahdollisuutta. Tämä asenne vahingoittaa kuluttajien etuja, eikä niitä juurikaan edistä direktiivin 10 artiklan hyväksyminen, jolloin mallin suojan määräaika ulottuu 25 vuoteen.
Voin vain täältä käsin ilmaista tyytymättömyytemme sellaiseen asenteeseen, joka hyödyttää suurta autoteollisuutta, mutta joka ei ota huomioon tavallisen kansalaisen etuja, joita puolustamaan meidät on valittu.

Oddy
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää erityisesti esittelijää ja rouva Fontainea heidän ahkerasta työskentelystään näiden vaikeiden neuvottelujen loppuun saattamisessa ja myös kollegojani, jotka omaksuivat sovittelukomiteassa erittäin käytännöllisen lähestymistavan.
Olen erittäin tyytyväinen siihen, että sopimukseen päästiin ensimmäisen työväenpuolueen johtaman Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuden aikana. Ylähuoneen jäsen lordi Simon saattoi näin nähdä, kuinka ahkerasti ja uutterasti me Euroopan parlamentissa työskentelemme.
Tämä sopimus on terveen järjen voitto. Edustamani vaalipiirin alueella valmistetaan hyvin paljon autoja. Siellä valmistetaan muun muassa Peugeot-, Rover- ja Jaguar-yhtiöiden autoja, vain muutamia nimetäkseni. Vaalipiirissäni on vielä useampia varaosia valmistavia yrityksiä. Näin ollen halusin erityisesti, että olisi päästy työpaikkoja säästävään kompromissiin, ja tämä kompromissi on juuri sellainen.

Casini, C.
Arvoisa puhemies, kaikki minua aiemmin puhuneet kollegat ovat korostaneet tähän direktiiviin liittyviä vaikeuksia: vaikeuksia, joita liittyy ennen kaikkea vaikeuteen tehdä tasapainoinen päätös niin sanotusta korjauslausekkeesta, joka koskee moniosaisiin tuotteisiin, kuten autoihin, käytettäviä varaosia. Näistä vaikeuksista kertoo paitsi se, kuinka pitkä aikaväli oli komission vuonna 1993 tekemän ehdotuksen ja vuonna 1997 laaditun ensimmäisen yhteisen kannan välillä, myös se, kuinka kauan kesti, ennen kuin ehdotus eteni sovittelukomiteaan, sekä se, että parlamentin hyväksymien tarkistusten ja neuvoston kannan välillä on ristiriitoja, mutta lisäksi vielä se objektiivisesti todettava seikka, että direktiivin yhteydessä esiteltiin asetusehdotus: viimeksi mainittua on vielä käsiteltävä, mutta oikeusasioita käsittelevä valiokunta on nimenomaan päättänyt odottaa ensin kyseisen yhdenmukaistamista koskevan direktiivin loppuun saattamista. Sen jälkeen on vielä käsiteltävä asetusta, jotta yhteisön mallisuojasta voidaan päättää.
Nämä vaikeudet eivät ole yllättäviä, koska asiaan liittyy hankalia taloudellisia ja juridisia ongelmia. Juridisiin ongelmiin kuului paitsi se, että piti määrittää mallin uutuuden ja alkuperäisyyden tunnustamisen kriteerit ja ehdot sekä mallin erottuvuus, ennen kaikkea myös se, että piti selvittää, onko juridisesti oikein arvioida yksittäisen osan ulkoasua vai voidaanko sitä arvioida vain osana kokonaisuutta. Tämä on juridinen kysymys, jonka parissa jäsenvaltioiden ylimmät tuomioistuimet ja itse yhteisöjen tuomioistuin, joka antoi asiasta päätöksen vuonna 1995, ovat painineet. En nyt puutu niihin merkittäviin taloudellisiin kysymyksiin, joita liittyy joidenkin yritysten lopetusuhkaan ja yhteyteen, joka vallitsee onnettomuuden syitä koskevan tutkimuksen ja oikeudellisen suojan piiriin kuuluvien tai kuulumattomien osien valinnan välillä, ja niin edelleen. Johtopäätös on, että olemme päätyneet kompromissiin, jota minä pidän hyväksyttävänä, myös siksi, koska siinä edetään juuri vapaamman kilpailun ja sitä myötä vapaamman kaupan suuntaan, vaikka asiat voivatkin tällä haavaa jäädä ennalleen, vaille minkäänlaista yhdenmukaistamista, ja kukin jäsenvaltio voi tehdä, mitä itse haluaa.
Tästä syystä uskon, että tätä asiaa on syytä kannattaa äänestyksessä, ja toivon, että komissio laatii hyviä asetusta koskevia ehdotuksia. Voimme siis valita myös tämän vaihtoehdon, ja juuri tästä minä asetuksen valmistelijana olen erityisesti kiinnostunut.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ensiksi haluan ilmoittaa - samoin kuin kollegani rouva Thors - että tuemme tätä mietintöä ja olemme yhtä mieltä niin herra Medina Ortegan kuin rouva Fontainenkin sovittelukomiteassa hyväksymistä kannoista.
Minulla oli tilaisuus analysoida perusteellisesti tätä asiaa talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana ja haluaisin muistuttaa, että direktiivillä pyrittiin sen taloudellisen ulottuvuuden osalta vastaamaan kahteen tavoitteeseen: yhtäältä sisämarkkinoiden toteutumiseen ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden edistämiseen, niin että tämän direktiivin soveltamisalan tuotteilla olisi yhtäläinen suoja; toisaalta suojaamaan sellaisilta kopioilta tai tuotteilta, joita kolmansista maista saattoi tulla ja jotka vahingoittivat teollisuuttamme.
Viisi vuotta on kulunut. Se tarkoittaa sitä, ettemme me voi olla erityisen tyytyväisiä, että emme tässä ajassa ole kyenneet ratkaisemaan kahta asiaa, jotka vaikuttavat erittäin tuntuvasti eurooppalaiseen teollisuuteen sekä sen sisämarkkinoiden että kansainvälisen kilpailukyvyn kannalta. Sitä paitsi lopputulos, kuten täällä on sanottu, ei myöskään ole täysin tyydyttävä. On päästy siihen, ettei suoja heikkenisi, on päästy vähimmäissopimukseen, mutta selvästikään ei ole onnistuttu täyttämään direktiivin alkuperäisiä tavoitteita.
Olen tyytyväinen siihen, että mukaan on voitu ottaa yksi niistä seikoista, joita talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta omassa mietinnössäni ehdotti: asiaa koskevan analyysin laatiminen ja sitoumus siitä, että ehdotusta voidaan tarkistaa tietyn ajan kuluttua. Toivokaamme, että vaikka se tapahtuukin hitaammin kuin teollisuutemme kansainvälisellä tasolla riittävän kilpailukyvyn suojan kannalta olisi soveliasta, se voisi lopultakin toteutua.

Sindal
Arvoisa puhemies, haluan omasta puolestani onnitella herra Medinaa ja rouva Fontainea hyvästä lopputuloksesta. Kuten herra Medina sanoo mietinnössä, tämä ei kuitenkaan ole paras mahdollinen tulos, mutta ehkä kyseessä on kaikkien käytettävissä olevien keinojen avulla saavutettu lopputulos. Standstill -päätös on mielestäni hyvä. Varaosien valmistajien ja autonvalmistajien välinen ristiriita tulee varmaankin säilymään vielä kauan. Kuuleminen ja vapaaehtoiset sopimukset voivat ehkä johtaa uuteen ja lopulliseen direktiiviin ja lopettaa ristiriidat. Käsitykseni on, ettei meidän pitäisi olla niin pahoillamme tuloksesta kuin edellinen puhuja ilmaisi. Etenkään silloin, kun ajattelemme direktiivin laajuutta ja sen kattamien toimialojen monimuotoisuutta. Uskon sen osoittautuvan järkeväksi menettelytavaksi, joka kattaa sisämarkkinat ja jäsenmaiden monet erilaiset tulkinnat.

Cassidy
Arvoisa puhemies, haluaisin lisätä oman puheenvuoroni niiden ylistyspuheenvuorojen joukkoon, joita täällä on esitetty esittelijä Medina Ortegan ja sovittelukomiteamme puheenjohtajan rouva Fontainen ponnistelujen johdosta. Onnittelen heitä kumpaakin heidän kärsivällisyydestään tässä hyvin kauan kestäneessä käsittelyssä; eihän kuitenkaan ole kysymys uudesta ehdotuksesta. Ehdotus on ollut asialistallamme niinkin kauan kuin vuodesta 1993 lähtien. Monet tämän parlamentin ulkopuoliset henkilöt, erityisesti kuluttajaryhmien, varaosien valmistajien ja itse asiassa jopa moottoripyöräilyn harrastajien edustajat, ovat odottaneet meidän päätöstämme jo paljon aikaisemmin.
Yksikään kompromissi - ja tämä on kompromissi - ei tietenkään koskaan onnistu tyydyttämään kaikkia osapuolia sataprosenttisesti. Mutta siinä tapauksessa Euroopan parlamentti ryhtyy sovittelemaan, ja Euroopan yhteisö toimii saavutetulla kompromissilla. Minulla ei ole minkäänlaisia vaikeuksia tukea tätä nimenomaista kompromissia, koska siinä sallitaan yhtenäismarkkinoiden kehittäminen sellaisissa asioissa kuin ajoneuvojen varaosat, kieltämättä kuitenkaan samanaikaisesti mallisuojan kehittämistä aloilla, joilla sitä tarvitaan.
Yksi tämän nimenomaisen direktiivin voimaan saattamiseen liittyvistä asioista, joista olen ollut jonkin verran huolestunut, on se, että se on saattanut vaikuttaa haitallisesti muihin malleista riippuvaisiin teollisuuden aloihin, joiden edut näyttivät jossain vaiheessa autoteollisuuden etuja vähempiarvoisilta: muotiteollisuuteen, tekstiiliteollisuuteen ja niin edelleen. Toivon, että kaikki parlamentin ulkopuolella ovat tyytyväisiä siihen työhön, joka on tehty. Toivottavasti voimme huomenna luottaa parlamenttiin ja hyväksyä sovittelukomitean suositukset suurella enemmistöllä.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, en ymmärrä sitä kielteistä sävyä, joka on ollut kuultavissa äärivasemmiston taholta. Olemme päässeet asiassa eteenpäin ja saavuttaneet myönteisiä tuloksia. Tosiasia on, että 10 miljoonaa autoilijaa ja moottoripyöräilijää voi nyt hengähtää helpotuksesta. Euroopan parlamentin sovittelukomiteassa toimiva valtuuskunta onnistui nimittäin estämään sen, että lähiajat olisivat tulleet heille kalliiksi. Kiitos tästä kuuluu ennen kaikkea kyseisen sovittelukomitean neuvottelijoille. Samalla voivat hengähtää myös kaikki itsenäiset korjaamot sekä varaosakaupan edustajat työntekijöineen eli alan lukuisat pienet ja keskisuuret yritykset.
Euroopan parlamentti on selkeällä kannanotollaan - myös täällä täysistunnossa käydyssä keskustelussa - estänyt suurten autokonsernien taholta tapahtuvan hintasanelun. Se olisi nimittäin ollut seurauksena siitä, jos olisimme hyväksyneet kyseisen ehdotuksen. Monopoliasemaa, joka tästä olisi epäsuorasti seurannut, ei siis pääse syntymään, ja niin ollen eivät toteudu myöskään hintojen korotukset, jotka muutoin olisivat olleet seurauksena ja tuntuneet myös vakuutusmaksuissa. Samalla vältytään yrityskuolemilta ja työpaikkojen katoamiselta.
Ymmärrän tuotteiden valmistajia, sillä mallisuunnittelu maksaa. Sen vuoksi meidän on saatava aikaan sellaiset säännökset, joissa otetaan huomioon myös mallisuoja ja suunnittelijan saama kohtuullinen korvaus. Tulevaisuudessa meillä on kuitenkin oltava vapaat markkinat ja myös vapaus mallien jäljentämiseen tietyillä ehdoilla, ja väliin jää kolme vuotta aikaa, ennen kuin tarvittava säännöstö on luotava. Mielestäni se, mihin olemme päässeet, on suuri saavutus kansalaisten, kuluttajien ja monien pienten ja keskisuurten yritysten kannalta, koska vastaisuudessa alkuperäisosia ja jäljitelmiä, itsenäisiä autokorjaamoja ja merkkikorjaamoja on oleva rinta rinnan, mikä on kuluttajien, alan työntekijöiden ja monien tavallisten kansalaisten etu. Kaiken kaikkiaan siis suursaavutus, jonka tämän parlamentin jäsenet ovat peräänantamattomuudellaan saaneet aikaan.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä sydämellisesti esittelijää, herra Medinaa, mutta myös tietysti sovittelukomitean puheenjohtajaa, rouva Fontainea, sekä kaikkia muita kollegoita heidän kaikkien panoksesta tähän hyvin vaikeaan ja kyllästyttävään asiaan ja sille omistautumisesta.
Arvoisa puhemies, sitten haluaisin puhua seuraavasta asiasta. Kun kuuntelee keskusteluja ja lukee, mitä asiasta on kirjoitettu, vaikuttaa joskus siltä, että mallien oikeudellista suojaa koskeva direktiivi liittyisi pelkästään korjauslausekkeeseen. Se on myös direktiivin silmäänpistävin osa, koska se koskettaa niin monia tärkeitä osapuolia: autoteollisuutta, koko autokorjaamoalaa ja kuluttajia. Direktiivi sisältää kuitenkin muutakin, ja sen vuoksi sovittelun lopputulos oli sellainen kuin oli.
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentilla on ollut korjauslausekkeeseen, direktiivin silmäänpistävimpään osaan, hyvin harkittu kanta, jonka mukaan käytäntöä vapautettaisiin mutta mallin omistaja saisi korvauksen. Parlamentin harkittu ratkaisu ei kuitenkaan valitettavasti johtanut tähän. Mielestäni on viisasta pyrkiä kompromissiratkaisuun periaatteena "parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla" .
Arvoisa puhemies, luotan täysin siihen, että pääsemme vielä kompromissiin, kun Euroopan komissio saa asianosaiset tahot neuvottelupöydän ääreen ja pyrkii niiden kanssa tietynlaiseen sopimukseen itsesäätelyn osalta. Jos jäsenvaltioissa esitetään kritiikkiä, mielestäni meidän parlamentin jäsenten on tehtävä selväksi se, että parlamentin sijasta nimenomaan neuvosto on jumiuttanut ratkaisumme.
Arvoisa puhemies, uskon, että jos painostamme yhdessä asianosaisten elinten kanssa, on mahdollista saada aikaan hyvä sopimus. Meidän täytyy saada asialle nyt mahdollisimman paljon julkisuutta. Kiitokset vielä kaikille, jotka ovat osallistuneet tämän vaikean asian käsittelyyn.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, komissio on erittäin tyytyväinen siihen, että viisi vuotta kestäneiden intensiivisten ja monitahoisten keskustelujen jälkeen on päästy mallisuojadirektiiviä koskevaan sopimukseen sovittelumenettelyn avulla. Olen varma siitä, että arvoisat jäsenet ovat yhtä tyytyväisiä, erityisesti rouva Fontaine ja herra Medina Ortega, jotka ovat eri ominaisuuksissa olleet tiivisti mukana asian käsittelyssä. Kuulin itse asiassa rouva Fontainen kuvailevan herra Medina Ortegan kärsivällisyyttä enkelimäiseksi ja saatoin vain pohtia, kun kuuntelin keskustelua, että lordi Simonin ja enkeli Medina Ortegan välinen sovittelumenettely on varmaankin ollut tässä tapauksessa erityisen taivaallinen kokemus. Olen melkein kateellinen siitä, etten ollut paikalla. Sitten kuitenkin pohdin omia kokemuksiani sovittelusta ja luovutan ne suosiolla kaikille muille.
Tämä mallisuojadirektiiviä koskeva sopimus on tärkeä askel kohti sisämarkkinoiden loppuun saattamista teollisessa muotoilussa, ja voimme luottaa siihen, että se todennäköisesti edistää sijoitustoimintaa tehdasteollisuudessa ja sen seurauksena auttaa lisäämään kilpailukykyä ja, toivottavasti, työllisyyttä.
Niin kuin arvoisat jäsenet tietävät, viisi vuotta kestäneiden direktiiviehdotusta koskevien neuvottelujen aikana korjauslausekkeesta, niin kuin moni jäsen keskusteluissa mainitsi, on keskusteltu erittäin laajasti kaikkien asianosaisten toimielinten kesken, ja sovittelumenettelyn aikana kävi ilmi, että tuota lauseketta koskeva sopimus on kaikista ponnisteluista huolimatta yhä ulottumattomissa. Kaikki osapuolet kuitenkin myönsivät, että direktiivi on kaiken kaikkiaan tärkeä eurooppalaiselle teolliselle muotoilulle, minkä vuoksi sen hyväksymistä ei pitäisi estää tuohon yksittäiseen korjauslausekkeeseen liittyvien ongelmien vuoksi.
Sen vuoksi komissio suhtautuu myönteisesti sopimukseen, johon on tarkoitus päästä mallisuojaa ja varaosien käyttöä koskevien säännösten jäädyttämiseksi ja samaan aikaan direktiivin lähitulevaisuuteen liittyvien seurausten arvioimiseksi. Niin sanotulla freeze plus -lausekkeella varmistetaan se, että jokaisen jäsenvaltion on pidettävä voimassa ne mallisuojalakinsa säännökset, jotka koskevat sekä varaosien mallisuojaa että varaosien vapaata käyttöä korjaustarkoituksiin. Sen lisäksi jäsenvaltiot voivat antaa uusia varaosien käyttöä koskevia säännöksiä ainoastaan siinä tapauksessa, että ne pyrkivät liberalisoimaan varaosamarkkinoita. Lisäksi komissio aikoo pitää lupauksensa ja aloittaa neuvottelut erityisesti autonvalmistajien ja varaosien valmistajien kanssa tarkastellakseen mahdollisuuksia päästä varaosia koskevassa asiassa vapaaehtoiseen sopimukseen.
Lopuksi, kolme vuotta sen jälkeen, kun direktiivi on pantu täytäntöön, komissio esittää sopimuksen mukaisesti analyysin direktiivin vaikutuksista erityisesti moottoriajoneuvoalalla. Aiomme pitää yllä kyseisiä hankkeita, ja olen varma, että ne parlamentin jäsenet, jotka ovat kaivanneet siltä osin vahvistusta, hyväksyvät sen, mitä sanon kollegani Mario Montin ja muiden komissiossa työskentelevien kollegojeni puolesta. Tämä on ilman muuta käytännöllinen lähestymistapa, joka antaa mahdollisuuden merkittävään edistymiseen.
Päätän siis puheeni kiittämällä mallisuojadirektiivin esitellyttä herra Medina Ortegaa, jonka kokemus, tai ainakin ikä, on karttunut vuosien varrella, vaikka hänen ulkomuotonsa onkin ristiriidassa noina vuosina karttuneen iän kanssa, ja sovittelukomitean puheenjohtajaa, josta voidaan todeta Shakespearen sanoin, että "tuot' ei naista voi ikä kuihduttaa, ei tottumuskaan vähennä hänen sulojensa voimaa" - Kleopatran tapaan, tietenkin - siitä, kuinka ratkaiseva heidän, ja heidän kollegojensa, panos on ollut tätä tärkeää direktiiviä koskevan käyttökelpoisen sopimuksen aikaansaamiseksi.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komissaari. Sallittehan, että kerrankin myös istunnon puhemies onnittelee kaikkia niitä, joiden myötävaikutuksella oli todellakin mahdollista saattaa tämä vaikea asia päätökseen, ja etenkin lordi Simonia, komissaari Montia ja esittelijäämme, herra Medina Ortegaa, sekä rouva Fontainea, joka johti valtuuskuntaamme. Tämän pienen ihmeen aikaansaaminen vaati todellakin suuren määrän pikkuenkeleitä ja arkkienkeleitä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kahvi- ja sikurituotteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A40278/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kahviuutteista ja sikuriuutteista (C4-0306/98-96/0117(COD).

Lannoye
Arvoisa puhemies, kyseessä on itse asiassa aamiaistuote, eikä siitä ole syytä puhua nyt kovinkaan paljon, varsinkaan kun poliittiset panokset eivät juurikaan ole merkittäviä. Minun ei varmaankaan pitäisi käyttää viiden minuutin puheaikaani.
Haluaisin muistuttaa, että kyseessä on yksi seitsemästä vertikaalisesta direktiivistä, jotka kaikki koskevat elintarvikkeita, ja että kahvi- ja sikuriuutteiden ongelmaa on käsitelty samalla tavalla kuin suklaan ongelmakenttää, joka on paljon kiistanalaisempi.
Ehdotuksen yleistavoitteena on yksinkertaistaa asioita tuotteiden vapaan liikkuvuuden helpottamiseksi. Ympäristö-, terveysja kuluttajansuojavaliokuntaa huolestuttanut ongelma oli se, ettei tämä yksinkertaistaminen voi tapahtua kuluttajien kustannuksella, muun muassa tuotteiden laadun kustannuksella. Se antoi perusteen sille, että jätimme ensimmäisessä käsittelyssä kolme tarkistusta, jotka komissio ja neuvosto hylkäsivät.
Yksi niistä on melko tekninen, ja luulen, ettei siitä kannata puhua täällä. Kaksi muuta koskee sen sijaan ongelmaa, joka voi olla kuluttajien kannalta merkittävä, koska nämä tarkistukset liittyvät niiden pakkauskokojen valikoiman rajoittamiseen, joita tavaranjakajat toimittavat kuluttajille. Kun valikoimassa on tarjolla kaikkea, kun sieltä löytyy etenkin pakkauskokoja, jotka ovat suhteellisen lähellä toisiaan, sekaannuksen vaara on kuluttajan kannalta huomattava. Siksi halusimme säilyttää sen, mikä sisältyi alustavaan direktiiviin, nimittäin määritelmän sellaisesta pakkauskokojen valikoimasta, jossa nämä koot ovat keskenään riittävän erilaisia, jottei sekaannusta tule.
Uskomme siis toisessa käsittelyssä käydyn keskustelun jälkeen, että on asianmukaista palauttaa nämä kolme tarkistusta mukaan lukien tekninen tarkistus. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta teki näin murskaavalla äänten enemmistöllä. Luulen jopa muistavani, että valiokunta oli yksimielinen, mitä ei tapahdu usein, mutta tapahtui tässä asiassa.
Haluaisin lisätä pienen huomautuksen kahdesta tarkistuksesta, jotka jätin käsiteltäviksi vihreiden ryhmän puolesta keskustelun puuttuessa, keskustelun, jota ei voitu käydä ympäristövaliokunnassa, koska meillä oli monien muiden haasteiden takia kiire ja koska tämä keskustelu tuntui meistä melko vähäpätöiseltä. Jätin uudelleen käsiteltäviksi kaksi komitologiaa koskevaa tarkistusta komission toimivallan, joka koskee mukauttamista tekniikan kehitykseen, palauttamiseksi enkä sen vuoksi, kuten tarkistusten tekstissä valitettavasti lukee, että komissio saisi toimivallan, joka koskee elintarvikkeisiin sovellettavan yhteisön lainsäädännön ja yhteisön yleisten määräysten mukauttamista, koska parlamentti hylkäsi tämän ensimmäisessä käsittelyssä. Pyydän siis, että asia voitaisiin täsmentää äänestyshetkellä, jotta äänestyksellä voitaisiin korjata virhe, joka johtuu täysin minusta ja jonka vuoksi pyydän kollegoiltani anteeksi.

Thyssen
Arvoisa puhemies, yhteisen kannan saavuttaminen kahvia ja sikuria koskevasta direktiivistä näyttää olevan pelkästään tekninen kysymys, mutta jos lukee tarkasti kyseisen asiakirjan sekä myös muita elintarvikkeisiin liittyviä asiakirjoja, voi havaita, että asiaan liittyy usein myös poliittisia näkökohtia.
Esittelijä on käsitellyt jo muutamia kysymyksiä, joita me haluamme säädellä tarkistuksilla. Ryhmämme on ympäristövaliokunnassa samalla kannalla, ja me myös pysymme sillä kannalla. Kuten esittelijä on maininnut, olemme täysin yhteisen kannan puolella.
Haluaisin vielä hieman puuttua komitologisen menettelyn käyttöön. Parlamentti on hyväksynyt ensimmäisessä käsittelyssä komitologisen menettelyn mukauttamisessa tekniseen kehitykseen mutta ei mukauttamisessa yleisiin horisontaalisiin elintarvikedirektiiveihin. Olemme sitä mieltä, että meidän täytyy pysyä myös tässä asiassa samalla linjalla. Sen vuoksi esitimme tarkistusta, joka myös hyväksyttiin. Yhteiseen kantaan on hyväksytty juuri päinvastainen järjestelmä. Siinä sanotaan, että komitologiaa ei käytetä mukauttamisessa tekniseen kehitykseen vaan mukauttamisessa horisontaaliseen elintarvikelainsäädäntöön. Meidän on mielestämme pysyttävä tässä asiassa kannassamme.
Olemme havainneet joidenkin asioiden, esimerkiksi suklaata koskevan keskustelun, yhteydessä, että yleisiin sääntöihin mukauttamiseen liittyy usein poliittisia näkökohtia, joiden osalta aiheutuu joskus hyvin kiivaita keskusteluja. Mielestämme on tärkeää, että parlamentti voi olla mukana poliittisista asioista päätettäessä ja että yhteispäätösmenettelyä voidaan käyttää täydessä ulottuvuudessaan. Me haluaisimme pitää kiinni tästä menettelytavasta.
Olen käynyt asiasta lyhyen keskustelun esittelijän kanssa. Olen iloinen siitä, että olen juuri kuullut häneltä, että hän haluaa äänestyttää viime hetkellä esitetyistä tarkistuksista. Lähden siitä, että voimme ehkä äänestää näistä tarkistuksista kohta kohdalta. Haluaisin myös pyytää muitakin ryhmiä lukemaan tarkistukset vielä huolellisesti ja huolehtimaan siitä, että pysymme tässä asiassa yksimielisesti kannassamme.

Bangemann
Arvoisa puhemies, mekin haluaisimme kiittää herra Lannoyeta. Komissiossa juodaan kahvia Balzacin tavoin aamusta iltamyöhään, jotta kaikki velvollisuudet jaksettaisiin hoitaa. Siksi meille ei olekaan tavatonta keskustella kahvista tähän aikaan.
Viidestä tarkistuksesta komissio jätti jo ensimmäisessä käsittelyssä kolme hyväksymättä. Ne on esitetty nyt uudelleen tarkistuksina 1, 2 ja 3, ja lisäksi on jätetty kaksi uutta, tarkistukset 4 ja 5, jotka voimme hyväksyä, sillä ne vastaavat alkuperäistä kokonaissuunnitelmaamme.
Haluaisin selvitellä tässä aivan lyhyesti, miksi emme voi hyväksyä tarkistuksia 1 ja 2. Niiden mukaan olisi tarkoitus saattaa uudelleen voimaan valmispakkausten sallittuja pakkauskokoja koskevat määräykset, juuri sellaisina kuin ne ovat aiemmassa direktiivissä. Emme voi hyväksyä niitä siksi, että direktiiviehdotus, ainakin olennaisilta osiltaan, koskee vain ainekoostumukseen ja pakkausetiketteihin liittyviä kysymyksiä, eivätkä pakkauskoot siis kuulu tässä käsiteltäväksi, koska ne eivät kuulu tämän direktiiviehdotuksen piiriin. Pakkauskokoja olisi käsiteltävä valmispakkausten kokoja koskevan direktiivin yhteydessä. Olemme liittäneet yhteisen kannan määrittelyyn julkilausuman, jossa ilmoitamme olevamme valmiit tutkimaan yhteisesti asianomaisten tahojen kanssa, olisiko kahvi- ja sikuriuutteita koskevien oikeussäädösten yhteyteen otettava vastaavat pakkauskokoja koskevat säädökset. Tähän siis pyrimme. Toivon parlamentin ymmärtävän, että emme systemaattisuuden nimissä voi toteuttaa asiaa nyt, tämän direktiiviehdotuksen käsittelyn yhteydessä.
Tarkistuksella 3 pyritään määräämään ISO-standardin 11292 noudattaminen sitovaksi liukenevassa kahvissa olevien vapaiden hiilihydraattien kokonaispitoisuuksien määrittämisessä. Tämä ei vastaa sen paremmin meidän politiikkaamme kuin ISOstandardien tarkoitustakaan, sillä ISO-standardithan ovat jo sinänsä vapaaehtoisia normeja, joihin tietenkin voidaan nojautua asian vaatimalla tavalla tuotetietoja annettaessa, mainonnassa ja niin edelleen. Ne ovat kuitenkin joka tapauksessa vapaaehtoisia eivätkä velvoittavia.
Mitä tulee yhteisössä noudatettavien analysointimenetelmien mukauttamiseen, olemme jo sitoutuneet mukauttamaan voimassa olevia kahvin analysointimenetelmiä. Tähän sitoumukseen viittasimme toistamiseen yhteisen kannan määrittelyn yhteydessä antamassamme julkilausumassa.
Tarkistuksista 4 ja 5 haluamme esittää kiitoksemme. Ne vastaavat meidän näkökantojamme. Niin ollen voimme ilman muuta hyväksyä ne.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Transatlanttiset suhteet / Echelon-järjestelmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma transatlanttisista suhteista Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen 18. toukokuuta 1998 pidetyn huippukokouksen jälkeen sekä valvontatekniikoiden käyttö tiedonvälitysalalla (Echelon-järjestelmä).

Bangemann
Arvoisa puhemies, luvallanne haluaisin antaa kaksi erillistä julkilausumaa. Ensimmäisenä julkilausuman, jonka kollegani sir Leon olisi mielellään halunnut itse antaa. Koska asiaa koskeva esityslistan kohta valitettavasti otettiin tämänpäiväiselle esityslistalle vasta perjantaina, pyydän teiltä myötämielisyyttä sen johdosta, että hän on pyytänyt minua edustamaan itseään tämän kohdan käsittelyssä. Koska toimimme etenkin USA: n ja Euroopan välisissä talouspoliittisissa kysymyksissä keskenämme hyvin läheisessä yhteistyössä, pystyn toivoakseni yhtä lailla puhumaan teille asiasta ja vastaamaan kysymyksiinne.
Sen jälkeen haluaisin - edellyttäen, että suhtaudutte asiaan myötämielisesti - antaa toisen julkilausuman keskusteltuamme ensin USA: n-suhteidemme tilasta, sillä uskon sen olevan asian kannalta tarkoituksenmukaisempaa. Ensin siis komission julkilausuma EU: n ja USA: n välisistä suhteista.
Olemme erittäin iloisia siitä, että meillä on tilaisuus päästä keskustelemaan parlamentin kanssa tästä tärkeästä kysymyksestä, jo senkin vuoksi, että asiassa on tapahtunut paljon myönteistä kehitystä sen jälkeen, kun sir Leon viime vuoden marraskuussa oli puhumassa asiasta täysistunnolle. Erityisesti tällöin on mainittava EU: n ja USA: n välinen huippukokous 18. toukokuuta Lontoossa, jonka seurauksena päästiin sittemmin sopimukseen transatlanttisen talouskumppanuuden aikaansaamisesta ja jossa solmittiin Helms-Burtonin lakia ja muita siihen liittyviä kysymyksiä koskevat sopimukset.
USA: n ja EU: n välisten taloudellisten suhteiden suuri merkitys on kaikkien tiedossa. Olemme molemmat suurimpia sijoittajia toistemme markkinoilla. Joka kahdestoista amerikkalainen teollisuustyöntekijä työskentelee eurooppalaisen yrityksen palveluksessa, ja amerikkalaiset yritykset työllistävät kolme miljoonaa työntekijää Euroopassa. Tämä talousjärjestelmiemme tiivis yhteenkietoutuneisuus ilmenee luonnollisesti myös perinteisissä taloussuhteissa, ja se voimistuu vuosi vuodelta.
On selvää, että se on myös osoitus perusarvojemme samanlaisuudesta. Ponnistelemme yhteisvoimin näiden yhteisten etujen ja arvojen edistämiseksi maailmassa asettumalla puolustamaan poliittista vakautta, demokratiaa, kaupan vapautta ja ihmisoikeuksien kunnioittamista ja vaalimista.
Toistuvasti sanotaan, että kyseessä on epätasapainoinen kumppanuus, että maailmanmahti USA pitää Euroopan unionia tässä mielessä vähempiarvoisena osapuolena. Tämä ei pidä paikkaansa. Muovaamme ulkosuhteitamme yhä johdonmukaisemmiksi. Esiinnymme kansainvälisellä näyttämöllä yhä enenevässä määrin aktiivisena toimijana, ja jopa silloinkin, kun meidän ja USA: n välillä ilmenee ristiriitoja - ja niitä toki esiintyy, vaikkakaan ne eivät ole vakavia - silloinkin on kaikesta huolimatta kyse kahden tasavertaisen kumppanin välisistä pysyvistä suhteista.
Ehkä juuri tämä on yksi syy siihen, että me myös silloin, kun välillämme ilmenee mielipide-eroja, puhumme niistä avoimesti. Pystymme siihen, koska keskinäiset suhteemme ovat vakaalla pohjalla. Luonnollisesti tämä merkitsee myös velvoitteita kummallekin osapuolelle. Kannamme kansojen yhteisössä epäilemättä suurta vastuuta, USA tällä hetkellä kenties jopa vielä suurempaa. Kuitenkin jaamme tämän vastuun yhä lisääntyvässä määrin keskenämme. Niinpä Euroopan unioni ja USA ovat olleet mielenkiinnon kohteina Aasian ja Venäjän kriisien alusta lähtien. Meidän reaktioitamme seurataan tarkoin, ja asianosaiset pyytävät ja saavat meiltä tukea ja neuvoja. Kannamme siis yhdessä USA: n kanssa yksiselitteisesti suuren vastuun vahvasta ja johdonmukaisesta johtamisesta. Sitä meiltä odotetaan, ja meidän velvollisuutemme on täyttää nämä odotukset.
Tässä mielessä uudella transatlanttisella agendalla on suuri merkitys. Meillä on siinä puitteet yhteisen osamme kehittämiselle. Kun sovimme uudesta transatlanttisesta agendasta, mistä ei ole vielä kolmeakaan vuotta, kumpikin osapuoli oli jo tuolloin sitä mieltä, että kattavan kehyksen aikaansaaminen yhteistyömme edistämiseksi olisi lukemattomien esimerkkitapausten valossa tarpeen. Uudessa transatlanttisessa agendassa yhteistyölle määriteltiin neljä suurta ensisijaista aluetta: rauhan, vakauden, demokratian ja kehityksen edistäminen, vastaaminen maailmanlaajuisiin haasteisiin, maailmankaupan laajentaminen ja taloudellisten suhteiden tiivistäminen, siltojen rakentaminen kansojen välillä.
Emme kenties ole edistyneet kolmen kuluneen vuoden aikana kaikilla näillä alueilla toivotulla tavalla, mutta kuitenkin varsin huomattavasti. Kehitämme yhteistyötämme jatkuvasti. Etenemme taistelussa maailmanlaajuisten ongelmien, kuten huumeiden, järjestäytyneen rikollisuuden ja naiskaupan, torjumiseksi. Yhteistyöllä kansainvälisissä järjestöissä, kuten WTO: ssa, sekä kahdenvälisillä sopimuksillamme olemme onnistuneet saavuttamaan yrityksillemme ja kansalaisillemme konkreettisia etuja.
Viime vuonna olin jo kerran tällä paikalla keskustelemassa mietinnöstä, jonka rouva Mann oli laatinut uudesta transatlanttisesta agendasta, samoin kuin herra Souchet'n laatimasta USA: n ja EU: n välisiä suhteita koskeneesta mietinnöstä, ja olimme yhtä mieltä siitä, että tämän yhteistyön tulevaisuuden mahdollisuudet ovat huomattavat. On itsestään selvää, että transatlanttisella talouskumppanuudella on oleva tällöin ratkaiseva osa. Myös tässä olemme jo saavuttaneet ensimmäisiä konkreettisia ja ilahduttavia - joskus vieläpä ennalta odottamattomia - tuloksia. Euroopan parlamentti itse vaati tämän vuoden tammikuussa kokonaissuunnitelmaa, kehystä, etenemissuunnitelmaa, aikataulua sekä määräaikaa uusien transatlanttisten markkinoiden toteuttamiseksi. Olemme tämän pohjalta laatineet ehdotuksen, jota on käsitelty tiiviisti neuvostossa sekä yhdessä USA: n hallituksen kanssa, ja ensimmäinen tulos tästä oli, että Lontoon huippukokouksessa voitiin antaa kunnianhimoinen, transatlanttista talouskumppanuutta koskeva yhteinen julkilausuma.
Seuraamme periaatteessa kahta päämäärää: ensinnäkin on purettava kaupalliset esteet, jotka yhä edelleen haittaavat vakavasti transatlanttista kaupankäyntiä ja joiden poistaminen tuo tullessaan yrityksillemme ja kuluttajillemme, mutta myös USA: n yrityksille ja kuluttajille, huomattavia uusia taloudellisia mahdollisuuksia. Toiseksi olemme halunneet edistää monenkeskistä kaupan vapauttamista parantamalla yhteistyötämme USA: n kanssa monenkeskisillä kaupan foorumeilla, erityisesti WTO: n piirissä, sillä tiedän, että myös parlamentissa näistä molemmista yhteistyön mahdollisuuksista puhutaan kahtena toisilleen vastakkaisena, toisensa poissulkevana mahdollisuutena. Olemme sitä mieltä, että molempia on mahdollista toteuttaa samanaikaisesti. Voidaan vallan hyvin edetä kahdenväliseltä pohjalta ja samalla edistää yhteistyötä myös monenkeskisesti.
Olemme siksi tehneet selväksi transatlanttista talouskumppanuutta koskevassa huipputason julkilausumassamme, että EU: n ja USA: n talouspoliittisten päämäärien noudattaminen WTO: n piirissä sekä yhdessä muiden WTO: n jäsenten kanssa on ensiarvoisen tärkeää. Monenkeskisen yhteistyön keskeisiä osatekijöitä ovat tällöin ensinnäkin EU: n ja USA: n yhteinen osallistuminen laajapohjaisesta kaupan vapauttamisesta käytäviin neuvotteluihin, toiseksi tiivis yhteistyö, niin että edessä olevissa GATT-2000-neuvotteluissa pystytään saavuttamaan kunnianhimoisia tavoitteita, ja kolmanneksi tulevia WTOneuvotteluja koskevan sopimuksen vahvistaminen, joissa on määrä käsitellä maatalouden uudistusta.
Olennainen osatekijä kahdenvälisessä yhteistyössä on laaja-alainen säännöstelystä johtuvien esteiden poistaminen ja niin ollen entistä laajempien markkinoiden avaaminen sekä tavaroille että palveluille. Tämä kattaa myös sellaiset osa-alueet kuin julkiset hankinnat ja henkisen omaisuuden. Itsestään selvää on, että tässä työssä vakaana päämääränämme on kuulla siihen osallisia tahoja ja ottaa heidät mukaan asiasta käytävään vuoropuheluun. Transatlanttisen business -vuoropuhelun tulokset ovat kaikkien nähtävissä. Sen avulla päätöksentekoprosessiin on saatu olennaisesti lisää avoimuutta. Myös välittömät ongelmat pystytään sen ansiosta hoitamaan paremmin, ja se on jo nyt johtanut myös useisiin jatkotavoitteisiin, kuten global business - vuoropuhelun syntymiseen. Tämä tarkoittaa, että aiomme luonnollisesti pitää yllä mahdollisuutta transatlanttisen vuoropuhelun käymiseen taataksemme sen, että voimme saavuttaa päämäärämme yhteisymmärryksessä asianosaisten tahojen kanssa. Komissio hyväksynee vielä tällä viikolla neuvostolle annettavan transatlanttista talouskumppanuutta koskevan suosituksen sekä siihen liittyvän neuvotteluohjeluonnoksen ja toimintasuunnitelman. Toivomme, että pääsemme vielä ennen joulukuussa pidettävää EU: n ja USA: n välistä huippukokousta lopulliseen yksimielisyyteen suunnitelmasta ja voimme aloittaa sen toimeenpanon. Tämä taloudellinen yhteistyö on koko maailman kannalta merkittävää ja monenkeskisen järjestelmän vahvistamiseksi välttämätöntä.
Lontoon huippukokouksessa saavutettiin lisäksi toinenkin merkittävä tulos, joka liittyy Helms-Burtonin ja d'Amaton laeista vallinneisiin erimielisyyksiin. Tiedätte, mistä näissä ristiriidoissa on kysymys. Lontoossa aikaansaadut sopimukset ovat Euroopan sekä eurooppalaisten yritysten kannalta edullisia, sillä ne avaavat todellisia näkymiä Helms-Burtonin lain sekä Iranin ja Libyan vastaisia pakotteita koskevien lakien ekstraterritoriaalisten vaikutusten neutraloimiselle.
Sallinette, että puhun aivan suoraan: EU ei antanut tässä mitään lahjaa! Sopimukset ovat pakettiratkaisu, ja tulemme täyttämään oman osuutemme vasta, kun USA täyttää omansa. Vasta kun Helms-Burtonin lain IV osaston mukaiset poikkeukset ovat mahdollisia, aikoo EU: kin panna täytäntöön sopimuksen investointien suojan parantamiseen tähtäävistä kurinpitotoimista. Tämä sopimus ei nosta Helms-Burtonin ongelmaa monenkeskiselle tasolle. Kuten tiedätte, USA halusi lain avulla rajoittaa laaja-alaisesti Kuuban kanssa käytävää kauppaa ja sinne tehtäviä investointeja, mutta tosiasiassa sopimus helpottaa EU-alueen yritysten laillisia investointeja maahan.
Laki tulee vaikuttamaan vain pieneen osaan tulevista Kuubaan tehtävistä investoinneista ja silloinkin vain, jos ne ovat riippuvaisia valtiollisesta tuesta. Sopimuksessa sovittuihin kurinpitotoimiin ei sisälly pakkolunastettua omaisuutta koskevaa investointikieltoa, ja jo toteutuneisiin investointeihin se ei vaikuta lainkaan.
Tämän lisäksi sopimus on tärkeä askel investointien suojaan tähtäävässä politiikassa, ja tämä askel ulottuu huomattavasti Kuubassa mahdollisesti toteutettuihin laittomiin pakkolunastuksiin liittyvää kysymystä laajemmalle. Kurinpitotoimet investointien suojan parantamiseksi takaavat jäsenvaltioiden rajoittamattoman kansallisen itsemääräämisoikeuden, sillä maat voivat itse määritellä, mitkä pakkolunastuksista ovat olleet lain vastaisia, ja soveltaa itse suurinta osaa sopimukseen sisältyvistä kurinpitotoimista.
Transatlanttista kumppanuutta koskevan julkilausuman poliittista yhteistyötä koskevassa osassa USA: n hallitus sitoutuu pidättymään sellaisista ulkopolitiikasta johtuvista taloudellisista sanktioista, joiden johdosta eurooppalaiset yritykset joutuisivat menettelemään samoin kuin maan oma talouselämä, ja olemaan sen paremmin niihin pyrkimättä kuin niitä ehdottamatta vaan pyrkimään sen sijaan ehkäisemään niitä. Näin asia on ilmaistu.
Tämän on määrä tehdä ekstraterritoriaalisia vaikutuksia sisältävien, Helms-Burtonin lain ja Iranin ja Libyan vastaisia sanktioita koskevan lain kaltaisten lakien säätäminen tulevaisuudessa suurelta osin mahdottomaksi. Mitä tulee d'Amaton lakiin eli lakiin Iranin ja Libyan vastaisista sanktioista, luopuminen Total-yhtiön vastaisista sanktioista lain 9 pykälän c alakohdan nojalla takaa sijoittajiemme oikeusturvan ja vastaavat näköpiirissä olevat päätökset EU-yritysten oikeusturvan muissa vastaavanlaisissa tapauksissa. Näin laki Iranin ja Libyan vastaisista sanktioista menettää joka tapauksessa osan pelotevaikutuksestaan. Lontoossa tehty sopimus avaa EU-alueen yrityksille näissä maissa suuria mahdollisuuksia ja jopa kilpailuetuja.
Mitä tulee näiden sopimusten täytäntöönpanoon, ulkoministeri Albright pyrkii parhaillaan vakuuttamaan kongressille, että sopimuksen IV osastoa olisi välttämätöntä muuttaa siten, että poikkeukset tulevat mahdollisiksi. On nyt USA: n hallituksen tehtävä saada asialle kongressin hyväksyntä. Me tulemme tietenkin tukemaan sitä siltä osin kuin se on mahdollista. Tähän liittyen sir Leon Brittan matkustaa Washingtoniin 24. ja 25. syyskuuta.
Puuttumatta muihin transatlanttisen yhteistyön alueisiin, joihin en tässä ajan puutteen vuoksi voi lähemmin syventyä, transatlanttista talouskumppanuutta ja Helms-Burtonin lakia koskevat sopimukset osoittavat yhteistyömme olevan tiivistä ja rakentavaa. Keskinäiset sidokset ja yhteiset arvokäsitykset, jotka yhdistävät kansalaisia ja hallituksia Atlantin tällä ja tuolla puolen, ovat huomattavasti vahvempia kuin tilapäiset erimielisyydet. Tämän parlamentin jäsenillä, yhtä hyvin kuin USA: n kongressin jäsenillä, on näiden suhteiden lujittamisessa keskeinen osa.
Viimeksi pidetyssä EU: n ja USA: n välisessä ministeritapaamisessa Wienissä 3. syyskuuta korostivat sekä neuvoston puheenjohtaja Schüssel että sir Leon Brittan ulkoministeri Albrightille EU: n ja USA: n välisten parlamentaaristen suhteiden edelleen kehittämisen suurta merkitystä. Arvostamme kaikkea sitä työtä, jota olette omalta osaltanne asiassa jo tehneet. Monet Euroopan parlamentin jäsenet ovat olleet tässä erityisen aktiivisia: Alan Donnelly, James Elles, rouva Mann ja Elmar Brok, vain muutamia mainitakseni.
Saanen esittää päätteeksi vielä yhden transatlanttista talouskumppanuutta koskevan huomautuksen. On kulunut täsmälleen neljä kuukautta Lontoon huippukokouksesta, jossa tämä aloite otettiin ensi kerran esille. Tänä aikana eurooppalainen osapuoli on työskennellyt tiiviisti ja antaumuksellisesti transatlanttisen taloudellisen kumppanuuden käynnistämiseksi. Olen varma siitä, että amerikkalainen osapuoli ponnistelee yhtä lailla oman osuutensa täyttämiseksi. Nämä yhteiset pyrkimykset antavat meille perustellun aiheen odottaa, että seuraava, vielä tämän vuoden puolella pidettävä EU: n ja USA: n välinen huipputapaaminen tulee tuottamaan tärkeitä ja konkreettisia, yhtä hyvin EU: n kuin USA: n etujen mukaisia tuloksia, joista on hyötyä ennen kaikkea niille, joiden eduista meidän päivittäisessä työssämme on ensisijaisesti kyse, nimittäin kansalaisillemme.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, herra Bangemann, olen hyvin iloinen siitä, että olette lyhyessä selvityksessänne ottanut käsiteltäväksi asian olennaiset kohdat. Minun on kuitenkin sanottava aivan rehellisesti, että olisin toivonut, että olisimme voineet käydä tämän keskustelun vasta marras- tai joulukuussa, jolloin transatlanttista talouskumppanuutta koskeva mietintö on meillä uudelleen käsiteltävänä. Siihen mennessä olisi saatu jo tehdyksi myös asiaa koskeva päätös ulkosuhteita käsittelevässä valiokunnassa. Joskus arpa kuitenkin lankeaa toisin kuin olemme suunnitelleet.
Tiedämme, kuinka vaikeaa tasapainoisten transatlanttisten suhteiden ylläpitäminen on. Niille on olemassa hyvä, luotettava ja vakaa pohja, ja nähdäksemme, kuinka tärkeää tämä on, meidän tarvitsee vain katsoa asiaa meitä kaikkialla ympäröivien maailmanlaajuisten levottomuustekijöiden valossa. Euroopan kansalaiset toivovatkin transatlanttisilta suhteilta ennen kaikkea vakautta ja luotettavuutta. Ihmisoikeuksien ja demokratian ajamisessa, työ- ja sosiaaliolojen liittämisessä osaksi monenkeskistä neuvottelukokonaisuutta voimme toimia edelläkävijöinä yhdessä Yhdysvaltojen kanssa. Tässä eurooppalainen malli sopii erittäin hyvin yksiin amerikkalaisen mallin kanssa.
Arkaluonteisissa aiheissa, erityisesti kaupan alalla, olemme kuitenkin kohdanneet tuntuvia erimielisyyksiä ja haittaavia kitkatekijöitä. Tärkeä näkökohta, jota jo käsittelittekin, on luonnollisesti Helms-Burtonin laki. Yksipuoliset sanktiot, kuten Helms-Burtonin, d'Amaton ja ILSAn tapauksissa, eivät ole suinkaan tuoneet esiin amerikkalaisen talouspolitiikan parhaita puolia, vaan ne ovat herättäneet toistuvasti kysymyksen siitä, eikö talouspolitiikka ja ulkopolitiikka ole niiden kohdalla sekoitettu keskenään. Sitä paitsi: näiden ristiriitojen aiheuttajina ovat olleet kollegamme kongressissa ja senaatissa. Olen varma, että voimme välttää tämän järjettömän ristiriidan vain, jos onnistumme saattamaan parlamentaariset suhteemme muodolliselle tasolle. Euro pitää huolen lopusta.
USA: n valtuuskunta Allen Donnellyn johdolla on tehnyt asiassa erinomaisia ehdotuksia, joita meidän pitäisi ehdottomasti käsitellä aikanaan marras- ja joulukuussa transatlantic economic partnership -mietinnön yhteydessä. Olen iloinen tehdyistä ehdotuksista sekä asiassa saavutetusta menestyksestä ja toivon, että pääsemme siinä sekä komission että jäsenvaltioiden kanssa samoille linjoille.
Moniin erimielisyyksiin löytyy selitys keskinäisten etujen ja arvojen välillä vallitsevista jännitteistä ja EU: n ja USA: n välisestä maailmanlaajuisesta talouskilpailusta. Tämä on tullut erityisen selvästi esiin GATT-neuvotteluissa ja nousee varmasti etualalle myös uutta neuvottelukierrosta avattaessa. Tähän on vielä lisättävä amerikkalaisosapuolen taipumus yksipuoliseen neuvonpitoon. Monien erimielisyyksien syynä on kuitenkin myös erittäin tunnepitoinen suhtautuminen kilpailuun johtamisvastuusta kansainvälisten konfliktien hallinnassa. Tässä tosin tulee erittäin selvästi esiin myös eurooppalaisten heikkous.
Toivon, että onnistumme tuomaan asian jatkokäsittelyyn mukaan parlamentaarisen valvonnan näkökulman ja luomaan perustan Yhdysvaltain kongressin ja Euroopan parlamentin välisille demokraattisille suhteille. Siten pystymme raivaamaan pois suuren osan vaikeuksista. Muutoin tulemme uskoakseni päätymään kerta toisensa jälkeen samaan umpikujaan.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, haluan kiittää aivan erityisesti komissaari Bangemannia hänen osallistumisestaan tähän keskusteluun ja myös siitä, että tämä keskustelu on voitu käydä.
Haluaisin sanoa täydennyksenä kollegani, rouva Mannin, pitämään puheenvuoroon, että olisi varmastikin toivottavaa ja soveliasta, että toimivaltainen komissaari, herra Brittan, voisi Yhdysvalloista palatessaan tulla toimivaltaisten valiokuntien - ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan ja taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan - kuultavaksi kommentoidakseen meille hieman matkatunnelmiaan.
Luulen, arvoisa puhemies, että meidän näkökulmastamme katsottuna voimme yleisesti ottaen yhtyä komissaari Bangemannin toteamuksiin transatlanttisten suhteiden tavoitteista erityisesti näinä maailmanlaajuisen kriisin aikoina.
Arvoisa puhemies, on kuitenkin eräs seikka, josta komissio ei ole ollut tarpeeksi suorasanainen ja jota haluaisin pohtia tarkemmin. Viittaan ekstraterritoriaalisiin lakeihin ja tarkemmin sanottuna siihen yksipuoliseen tulkintaan, jonka Yhdysvaltain ulkoministeri rouva Albright esitti Helms-Burtonin lakia koskevasta sopimuksesta 7. elokuuta päivätyssä, Yhdysvaltain senaatin ulkoasiain valiokunnan puheenjohtajalle, herra Helmsille, lähettämässään kirjeessä.
Rouva Albrightin kirjeen perusteella voisi vaikuttaa siltä, että mainitut sopimukset - jotka solmittiin transatlanttisen huippukokouksen yhteydessä - edellyttävät Euroopalta Helms-Burtonin lain tunnustamista. On totta, että 18. toukokuuta solmitut sopimukset ovat luonteeltaan vaikealukuisia ja vieläkin vaikeampia tulkita. On kuitenkin aivan yhtä lailla totta, että Euroopan unioni on sekä näiden toukokuussa solmittujen sopimusten puitteissa että puheenjohtaja Santerin ja itsensä komissaari Brittanin ulkoasiain valiokunnassa pitämissä lukuisissa ja toistuvissa puheenvuoroissa tehnyt selväksi sen, että tämä sopimus on luonteeltaan laiton aivan erityisesti ekstraterritoriaalisten vaikutustensa takia.
Ihmettelenkin, arvoisa puhemies - ja haluaisin kysyä sitä myös komissaari Bangemannilta - onko tämä rouva ulkoministerin kirjeessään esittämä tulkinta johdonmukainen vastaus siihen hyvään tahtoon, jota Euroopan unioni on osoittanut antaessaan Maailman kauppajärjestön tuomioistuimille jättämänsä kanteen raueta, kun taas joissakin kiistoissa, kuten banaanin tai hormonien tapauksessa, yhdysvaltalaiset kollegamme, ystävämme ja kumppanimme ovat menetelleet säälimättä.
Herra Bangemann muistutti siitä hetki sitten. Euroopan unioni on vahvistanut tämän sopimuksen yleisten asiain ministerineuvostossa, kun taas Clintonin hallinto ei ole vieläkään kehottanut Yhdysvaltain kongressia muuttamaan IV lukua.
Olenkin näin ollen erittäin tyytyväinen siitä, että komissaari Bangemann on sanonut, että niin kauan kuin näitä velvoitteita ei täytetä, Euroopan unionikaan ei aio täyttää omia velvoitteitaan.
Kysynkin itseltäni, arvoisa puhemies - ja haluaisin kysyä sitä komissiolta - aikooko Euroopan unioni edelleenkin osoittaa yksipuolisesti jalomielisyyttään, kuten tähänkin asti, ilman että myös Yhdysvallat täyttää tehdyt sitoumukset.
Tiedän, että tämä on poliittisesti arkaluonteinen ja taloudellisesti merkittävä aihe, ja mielestäni Euroopan komission pitäisi ottaa kantaa siihen tulkintaan, joka näistä sopimuksista kyseisessä ulkoministerin senaatin ulkoasiain valiokunnan puheenjohtajalle lähettämässä kirjeessä esitetään, saadakseen täysin kaikki asiaa koskevat epäilykset hälvenemään.
Olen sitä mieltä, arvoisa puhemies, että meidän pitää olla Yhdysvaltain ystäviä ja uskollisia kumppaneita niiden suurten poliittisten haasteiden takia, jotka maailmalla on parhaillaan edessään, mutta kuten minulla on tapana sanoa, Euroopan unionin on taloutta ja kauppaa koskevissa asioissa siirryttävä hyväuskoisuudesta tilikirjoihin.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komissaari Bangemann, olen iloinen nähdessäni teidät täällä tänään herra Brittanin sijasta. Olen iloinen, että olette hänen tilallaan, koska näin minulle tarjoutuu mahdollisuus esittää teille pari kysymystä.
Arvoisat kollegat, liberaaliryhmä pitää monenkeskisen kaupan vapauttamista hyvin tärkeänä, ja tässä yhteydessä EU: n ja Yhdysvaltojen välisen kaupan esteiden purkaminen on hyvin oleellinen asia. Transatlanttiset markkinat ovat itse asiassa maailman tärkeimmät, eivätkä pelkästään kaupan suuruuden tai investointien kannalta vaan ennen kaikkea työllisyyden kannalta. Ryhmäni on siksi iloinen uutta transatlanttista taloudellista kumppanuutta koskevista ehdotuksista ja lupauksista purkaa kaupan ja investointien esteitä monilla aloilla. Transatlantic Business Dialogue on tuottanut viime vuosien aikana hyviä tuloksia. Liberaaliryhmä haluaa kuitenkin painottaa sitä, että transatlanttisten markkinoiden kehittämisessä tarvitaan myös demokraattista panosta, ja ryhmä odottaa myös, että Euroopan parlamentti ja Yhdysvaltain kongressi saavat kattavaa tietoa ja voivat olla mukana tulevissa transatlanttista taloudellista kumppanuutta koskevissa neuvotteluissa. Haluan kysyä komissiolta, kuinka komissio aikoo taata sen, että parlamentilla on mahdollisuus asianmukaiseen demokraattiseen valvontaan tulevien neuvottelujen aikana. Transatlanttisissa suhteissa on hyvin tärkeää, että niille luodaan perusta kansalaisten parissa valtameren molemmin puolin. Tässä yhteydessä people to people -periaatetta ei ole syytä aliarvioida. Liberaaliryhmä kannattaa myös lujasti komission tähän asiaan liittyviä budjettiesityksiä, jotta viime vuonna käynnistetyillä hankkeilla - kuten Transatlantic Information Exchange Service , TIES, ja kymmenen Eurooppa-instituuttia amerikkalaisissa yliopistoissa - voitaisiin jatkaa ja laajentaa yhteistyötä tieteen ja tekniikan aloilla sekä muiden yhteiskunnallisten aloitteiden tapauksissa. Tämä transatlanttisista suhteista talouden alalla.
Olen iloinen siitä, että komissaari Bangemann on tänään paikalla, sillä toinen asiani koskee tiedottamista Echelonjärjestelmästä ja STOA: n asiasta tekemiä tutkimuksia. Olen esittänyt jo tämän vuoden helmikuussa neuvostolle kysymyksiä liberaaliryhmän nimissä tämän amerikkalaisen kuuntelujärjestelmän olemassaolosta ja seurauksista. Neuvosto on ilmoittanut, ettei tiedä asiasta mitään. Ehkä arvoisa komissaari voisi selittää asiaa neuvostossa. Haluaisin kysyä tänään herra Bangemannilta, onko hän tietoinen siitä, että Yhdysvallat kuuntelee järjestelmällisesti kaikkea puhelin-, faksi-, sähköpostija teleksiliikennettä Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Jos vastaus on kyllä, onko kuuntelu Euroopan unionin jäsenvaltioiden tiedossa ja niiden hyväksymää? Onko viestintäkanavien laajamittaista kuuntelua tapahtunut GATT-neuvottelukierrosten aikana?
Arvoisa komissaari, kysyin teiltä, onko komissio tietoinen siitä, että Euroopan unionin jäsenvaltiot harjoittavat laajasti toistensa salakuuntelua. Haluan kysyä erityisesti teiltä, mitä komissio aikoo tehdä Euroopan televiestinnän luotettavuuden takaamiseksi ja Echelon-järjestelmän toiminnan estämiseksi. Mielestäni televiestintäalan turvallisuuden taso on oleellinen edellytys sille, että uudet järjestelmät hyväksytään yhteiskunnassa.

Pompidou
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komissaari Bangemann käsitteli erinomaisesti transatlanttisia suhteita, mutta hän ei puhunut varsinaisesti esityslistalla olevasta Echelon-järjestelmästä. Uskon, että hän puhuu siitä.
Julkilausumassa, jonka jäsenvaltiot hyväksyivät yksimielisesti 18. toukokuuta pidetyssä Lontoon huippukokouksessa, vahvistetaan transatlanttista talouskumppanuutta, josta tehdään transatlanttisten suhteiden kehittämisen keskeinen väline. Tarkoitus on saada aikaan todellinen transatlanttinen kumppanuus, joka perustuu todelliselle vastavuoroisuudelle Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisissä yhteistyösuhteissa. Näin saavutamme yhteiset tavoitteemme, jotka palvelevat demokratiaa, rauhaa ja taloudellista kehitystä.
Tietotekniikan ja viestinnän nopea kehitys avaa tässä yhteydessä pääsyn uusiin taloudellisiin valvonta- ja tietovälineisiin. Nämä todettiin Stoa-ryhmän selvityksessä, jonka laatimista kansalaisvapauksien valiokunta oli pyytänyt ja jossa käsiteltiin uusien valvontatekniikoiden kanssa tekemisissä olevien kansalaisten suojelemista. Olen sitä paitsi useaan otteeseen esittänyt komissiolle kysymyksen tästä selvityksestä, jota voimme käsitellä tänä iltana.
Tässä selvityksessä vahvistettiin tarkemmin sanoen televiestinnän maailmanlaajuisen valvontajärjestelmän perustaminen ja äskettäinen lujittaminen. Kyse on verkosta, jossa viestintää kuunnellaan ja analysoidaan satelliitin välityksellä ja joka toimii sitä paitsi täysin laillisesti. Echelon-verkkoa, joka on osa Ison-Britannian ja Yhdysvaltain välistä kahdenkeskistä sopimusta, vahvistettiin kylmän sodan jälkeen, ja se on omistettu vastedes taloudellisen tiedonvälityksen tarpeisiin. Tarkoitus ei ole kyseenalaistaa jonkin jäsenvaltion ja Amerikan yhdysvaltojen välisiä kahdenkeskisiä sopimuksia, vaan tarkoituksena on varoittaa Euroopan unionin taloudellisia toimijoita ja varustaa unioni tehokkaalla taloudellisen tiedonvälityksen järjestelmällä.
Mitä komissio aikoo tehdä niiden väärinkäytön vaarojen suhteen, jotka liittyvät tiedonvälitystä koskevien uusien valvontavälineiden käyttöön? Toteuttaako komissio toimia, jotka ovat tarpeen Euroopan unionin oman taloudellisen tiedonvälityspolitiikan perustamiseksi, käyttämällä kaikkia sen saatavilla olevia laillisia keinoja? Kun otetaan huomioon ne haitat, joista Euroopan teollisuus kärsii Echelon-järjestelmän takia, aikooko komissio hankkia itselleen keinoja, joilla se voi suojella talouspolitiikkansa? Aikooko se varmistaa, että siviilialan luottamuksellisia tietoja suojellaan paremmin, suosimalla sitä, että eurooppalaisilla yrityksillä on mahdollisuus käyttää luotettavaa sähköistä salausjärjestelmää?
Lopuksi olen sitä mieltä, että komissio näin toimiessaan välttää kaikki kilpailun vääristymiseen liittyvät vaarat. Tämä kuuluu sen toimivaltaan. Taloudellista tiedonvälitystä varten on laadittava käytännesäännöt Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisen kumppanuuden puitteissa.

Moreau
Arvoisa puhemies, ryhmämme nousi viime maaliskuussa vastustamaan transatlanttista sopimusluonnosta, jossa Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisen kauppavaihdon sääntelyä puretaan. Suuri määrä ammattiliittoja ja yhdistyksiä lähti liikkeelle. Ranskan hallitus esitti pyynnön neuvostolle ja sai sen hylkäämään tämän luonnoksen. 18. toukokuuta pidetyn transatlanttisen huippukokouksen päätelmiä lukiessa voidaan kuitenkin kysyä, tulevatko tuolloin torjutut suuntaviivat uudestaan käsiteltäviksi. Panen merkille, että puheenjohtajamaa Itävalta valmistelee ohjelmassaan transatlanttisen talouskumppanuuden toteuttamista etenkin palvelujen vapauttamisen, maatalouden ja tullien purkamisen osalta. Se ennakoisi vaarallisella tavalla MAI-sopimuksen allekirjoittamista - muistutan, että parlamentti torjui tämän sopimuksen - jota koskevien neuvottelujen on määrä alkaa uudelleen muutaman viikon kuluttua.
Mitä Helms-Burtonin lain kaltaisiin ekstraterritoriaalisiin lakeihin tulee, neuvosto on komission jälkeen tosin voimakkaasti vastustanut täytäntöönpanon yksityiskohtaisia sääntöjä Euroopan osalta. Näiden lakien varsinainen periaate kuitenkin hyväksyttiin, mikä on vakava asia. Meidän mielestämme Euroopan unionin on torjuttava Yhdysvaltain lakien ekstraterritoriaalista soveltamista kaiken kaikkiaan ja vedottava uudelleen WTO: hon.
Ranskan hallitus, jolta kysyttiin asiasta maan kansalliskokouksessa, on ilmoittanut, etteivät Lontoon huippukokouksen päätökset sido jäsenvaltioita. Tämä on vähintäänkin kummallista, ja haluaisin saada tarkennuksen tähän kohtaan. Mitä sitoumuksia neuvoston puheenjohtajamaa on tehnyt? Mitä ne merkitsevät kansallisella ja yhteisön tasolla? Mielestäni kokemuksesta on otettava oppia ja osoitettava suurempaa mielenlujuutta Yhdysvaltain hegemoniahaluun nähden Euroopan maiden etujen ja valttien tehokkaaksi puolustamiseksi ja edistämiseksi.

Schörling
Arvoisa puhemies, puoluetoverini ottavat esiin muut osat transatlanttisesta talouskumppanuudesta ja osia STOA: n (tieteellisten ja teknologisten vaihtoehtojen arviointi) työasiakirjasta. Minä aion keskittyä kokonaan Echelonjärjestelmään. Huomasin, että komissaari Bangemann ei sanallakaan maininnut tätä, vaikka se on esityslistalla ja vaikka me keskustelemme juuri siitä täällä tänä iltana.
Oma ryhmäni, vihreät, on sitä mieltä, että maailmanlaajuista sähköistä kaikkien puhelujen, faksien ja kaiken sähköpostin seurantaan tarkoitettua valvontajärjestelmää on täysin mahdoton hyväksyä.
On myös mahdotonta hyväksyä sitä, että EU on salassa, ja ilman yhtään neuvoston kokousta, lähettämällä fakseja 15 jäsenmaan kanssa ilmeisesti päättänyt perustaa tuollaisen järjestelmän FBI: n kanssa. Sekä kansalliset parlamentit että Euroopan parlamentti on jätetty tämän keskustelun ulkopuolelle, jota nähtävästi on käyty jo monta vuotta.
Joissakin niistä päätöslauselmaehdotuksista, jotka Euroopan parlamentti nyt on laatinut - minä tarkoitan muiden puolueryhmien ehdotuksia - ilmaistaan melko laimeaa huolta tämäntyyppisen kuuntelujärjestelmän osalta. Missä ovat vaatimukset kansalaisten kanssa käytävästä keskustelusta? Missä ovat vaatimukset siitä, että kansan valitsemilla henkilöillä olisi mahdollisuus tarkkailla asioita? Missä ovat vaatimukset laillisista demokraattisista päätöksistä ja kansalaisoikeuksien suojelusta? Entä missä ovat vaatimukset oikeudellisesta ja demokraattisesta valvonnasta? Olen sitä mieltä, että oikeusvaltioissa pitäisi olla itsestään selvää, että sellaisesta kaikenkattavasta valvontateknologiasta keskusteltaisiin täysin avoimesti.
Sellainen järjestelmä kuin Echelon, joka perustuu sille, että kaikkea televiestintää voidaan kuunnella, ei voi olla yhdenmukainen Euroopan ihmisoikeussopimuksen kanssa, jossa vaaditaan, että kuuntelua varten täytyy olla olemassa rikosepäily. Ihmettelen todellakin kansallisten parlamenttien lakeja, esimerkiksi Ruotsin. Ruotsissa tätä ei voida saada läpi, koska Ruotsin laeissa vaaditaan, että syyttäjällä pitäisi olla erityispäätös, jotta kuuntelu voitaisiin sallia.
Kuka asettaisi rajat ja kuinka asetettaisiin rajat Echelonille? Olemmeko me tosiaankin menossa kohti sellaista yhteiskuntaa, jota Orwell kuvaa? Haluan saada vastauksen komissaari Bangemannilta!

Puhemies
Rouva Schörling, te ja herra Pompidou viittasitte arvoisan komissaarin avauspuheenvuoroon, joten selvennän herra komissaarin sanoneen, että hän antaa lopuksi tästä asiasta julkilausuman.

Sainjon
Arvoisa puhemies, näemme tänä sekä Aasian että Venäjän valuuttakriisin aikana, missä määrin Yhdysvallat ja Eurooppa toimivat talouden ja kaupan vakauden keskuksina. Voimme haaveilla hetkisen siitä, millainen Euroopan asema olisi voinut olla vaikeuksissa olevaan Yhdysvaltain presidenttiin nähden, jos meillä olisi käytössämme todellinen yhteinen ulkopolitiikka, joka nojautuu vahvaan yhtenäisvaluuttaan.
Palatkaamme kuitenkin kaupan näkökulmaan ja transatlanttiseen kumppanuuteen. Ryhmäni haluaa osoittaa mitä suurinta varovaisuutta, mitä näihin neuvotteluihin tulee, jotka näyttävät minusta välttyvän kaikelta todelliselta parlamentin valvonnalta ja joita käydään usein epävirallisten kokousten puitteissa.
Poliittisen valvonnan palauttaminen on välttämätöntä, ei ainoastaan tämän talouskumppanuuden tasolla, vaan myös OECD: n, WTO: n tai IMF: n tasolla. Kaikkiin näihin järjestöihin on liitettävä demokraattisesti valittujen parlamenttien harjoittama valvonta. Pidämme aivan erityisesti huolta siitä, että tämä kumppanuus voisi laajentua maatalouden tai audiovisuaalisten ja kulttuuripalvelujen suuntaan. Emme salli sitä, että sijoituksia koskevasta yhteisestä strategiasta käsin kyseenalaistetaan jotkut sosiaaliset tai ympäristöön liittyvät säännöstöt.
Mitä yksilöiden vapauteen tulee, tiedämme kaikki, että viestinnän alalla tapahtuvalla teknisellä kehityksellä on mahdollista poistaa lukuisia tiedonvälityksen ja tiedonhankkimisen esteitä. Tämä suurenmoinen kehitys antaa valtavasti toivoa siitä, että ihmisiä voidaan lähentää keskenään maailmanlaajuisesti ja että ystävyys- ja solidaarisuuden suhteita voidaan vahvistaa huolimatta kulttuuriin, uskontoon tai etiikkaan liittyvistä eroista.
Minulla ainakin on tästä tällainen käsitys, ja taistelen todella sen puolesta, että kaikki tieteen ja tekniikan kehitys saatetaan palvelemaan ihmiskuntaa. Mutta kuinka voisimme olla rauhallisin mielin, kun tiedämme, että pahanilman linnut yrittävät käyttää kehittyneintä tekniikkaa sellaisten asioiden edistämiseksi, jotka ovat yhteiskuntiemme vapautumisen vastaisia?
Julkaistu tutkimus vakoiluverkosta, joka toimii CIA: n eli Yhdysvaltain, Yhdistyneen kuningaskunnan, Kanadan, Australian ja Uuden-Seelannin vastuulla, puhuttelee meitä kaikkia niistä uhkakuvista, jotka kohdistuvat useiden miljoonien maanmiestemme yksityiselämään, suurteollisuuteemme ja omaan turvallisuuteemme.
Emme voi sietää tätä yksilöiden merkitsemisen käytäntöä, tätä yksilönvapauden ilmiselvää loukkausta, jonka arkipäiväistyminen, jos annamme sen jatkua, johtaa väistämättä nykyaikaisen diktatuurin muodon syntymiseen.
Miten on mahdollista, että nämä menetelmät tuodaan julki vasta nyt, vaikka Ukusan sopimus, jolle on annettu nimeksi Echelon, on toiminut jo vuosia ilman, että hallitukset olisivat reagoineet yhdessäkään jäsenvaltiossa? Itsestäni on murheellista, että näiden maiden joukossa on yksi unionin jäsenvaltio, todellinen Troijan hevonen.
Minusta tuntuu, että kyseessä on ehkä tämän vuosisadan lopun suurin skandaali, eikä tätä kysymystä voida sen vuoksi jättää käsittelemättä. Poliittinen valvonta on tältäkin osin palautettava kansainvälisiin suhteisiin.
Lopuksi esiin nousee kaksi ongelmaa. Ensiksi tämä kumppanuus tekee tilanteestamme WTO: hon nähden epävarman. Herra Ruggieri, järjestön pääjohtaja, tunnustaa sen itsekin: useita keskenään päällekkäisiä riitojen ratkaisumuotoja ei voi olla olemassa. Toiseksi unionin ja Yhdysvaltain äskettäin tekemä sopimus Helms-Burtonin lakia koskevien erimielisyyksiensä ratkaisemiseksi oikeuttaa, sanottiinpa mitä tahansa, tämän lain ekstraterritoriaaliset vaikutukset, jotka ovat kansainvälisen oikeuden mukaan täysin laittomia. Emme voi hyväksyä sitä, vaikka jotkut eurooppalaiset yritykset pääsivätkin tavoitteeseensa.
Hetkellä, jolloin rahapoliittinen Eurooppa, arvoisa puhemies, tulee välttämättömäksi 2000-luvun ihmisille, valmistelkaamme tietä sellaisen vahvan poliittisen Euroopan rakentamiselle, joka ei peräänny Yhdysvaltain oikeudellisen vehkeilyn edessä.

Souchet
Arvoisa puhemies, herra Bangemann teki erittäin myönteisen arvion transatlanttisten suhteiden tilasta, mutta me kaikki tiedämme, että Helms-Burtonin lain ja Iranin ja Libyan vastaisia pakotteita koskevan lain kaltaisen ekstraterritoriaalisen lainsäädännön synnyttämä merkittävä erimielisyys jarruttaa huomattavasti tärkeänä pitämämme transatlanttisen vuoropuhelun edistymistä. Epämääräisyys näyttää leimaavan komission asennetta tähän kysymykseen.
Onko tosiaankin asianmukaista, että pragmaattisuuden nimessä yritetään neuvotella vapautuksista yksipuolisten lainsäädäntöjen ekstraterritoriaalisista seurauksista, lainsäädäntöjen, joiden itse periaatetta kieltäydymme lisäksi kyseenalaistamasta sopivissa kansainvälisissä järjestöissä? Ovatko ne myönnytykset, jotka on ehkä saatu, sen arvoisia, että luovumme käyttämästä niitä riita-asiain menettelyjä, jotka ovat eurooppalaisille avoinna heidän oikeuksiensa tunnustamiseksi? Eikö tällainen neuvotteleminen vastaakin sitä, että tosiasiassa tunnustetaan ekstraterritoriaalisten lainsäädäntöjen oikeutus?
Onko kauppavaihdon todellinen kehitystekijä se, että joillekin tilanteeltaan jatkuvasti epävakaille maille varataan vapautuksia, jotka voidaan kyseenalaistaa, vai onko kehitys selvien ja maailmanlaajuisten sääntöjen ansiota, joiden määrittäminen kuuluu periaatteessa WTO: lle?
Onko tämä neuvotteluprosessi sitä paitsi edes tehokas? Saavutetut edistysaskeleet, sellaisina kuin ne on meille selostettu, näyttävät Kuuban osalta hyvin haurailta. Entä onko edistytty sen osalta, että ekstraterritoriaalisten määräysten soveltamatta jättäminen ei koske ainoastaan liittovaltion viranomaisia, vaan myös osavaltioita ja paikallisviranomaisia? Herra Bangemann ei puhunut tästä. Japani puolestaan nosti juuri äskettäin Massachusettsin osavaltiota vastaan kanteen, joka koskee tämän osavaltion Burmaan liittyvää ekstraterritoriaalista lainsäädäntöä. Aikooko Euroopan komissio seurata Japanin esimerkkiä?
Arvoisa komissaari, siinä joitakin kysymyksiä, jotka askarruttavat meitä ja jotka saavat meidät pohtimaan niitä edellytyksiä, joilla komissio käsittelee tätä ekstraterritoriaalisten lainsäädäntöjen kysymystä, joka on ehdottomasti perustava transatlanttisten suhteiden tulevaisuudelle.

Blot
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuunnellessani äsken herra Bangemannin selontekoa muistin, mitä Platonin kanssa vuoropuhelua käynyt Gorgias sanoi muinoin määritellessään retoriikan. Retoriikka, hän sanoi, on poikkeuksellinen puhetaito, jonka avulla pieniä asioita voidaan suurennella ja suuria asioita vähätellä. Tässä tapauksemme todistimme täydellistä taitoa, puhetta, jonka tavoitteena oli suurennella niitä etuja, joita Euroopan unioni voisi saada Euroopan ja Yhdysvaltain välisestä transatlanttisesta kumppanuudesta, ja vähätellä tämän kumppanuuden haittoja, jotka johtuvat siitä, että kyseessä on kumppanuus perustavasti erisuuruisten kumppanien välillä. Emme voi olla välittämättä eräästä historian ihmeestä halutessamme käsitellä transatlanttisia suhteita: yksi maa maailmassa on voittanut kolme suurta maailmansotaa, ensimmäisen ja toisen maailmansodan sekä kylmän sodan. Tällä maalla on niin muodoin tietenkin hallitseva asema, joka on ehdottoman kiistaton. Kaikki merkit osoittavat sen, olivatpa ne taloudellisia, kulttuurisia tai poliittisia. On aivan itsestään selvää, että näiden kolmen sotilaallisen voiton seurauksena, ja koska aseet ohjaavat maailmaa, Yhdysvallat on ainoa mahti, maailmanlaajuinen supervalta, mihin sisältyy kaikenlaisia väärinkäytösten vaaroja. On totta, että ennen oli olemassa toinenkin supervalta, Neuvostoliitto, minkä haittapuolet olemme nähneet. Vastustimme aina Neuvostoliittoa vapauden ja ihmisarvon käsitteiden nimessä, jotka ovat meille aina erittäin kallisarvoisia. Totta on kuitenkin sekin, että silloin valtasuhteet olivat tasapainossa. Nyt kun tämä mahti on luhistunut, olemme itse asiassa joutuneet amerikkalaisten ystäviemme armoille kädet ja jalat sidottuina, kuten sanotaan.
Sanotte, että tämä transatlanttinen sopimus voidaan tehdä, koska se nojautuu perustavaan yksimielisyyteen yhteisistä arvoista. Kuvailitte neljää näistä arvoista: vapaakauppaa, demokratiaa, vapautta, ihmisoikeuksia. Mutta mitäpä näistä neljästä asiasta ei juuri voitaisikaan sanoa? Tarkoittaako vapaakauppa d'Amaton tai Helms-Burtonin lakien kaltaisen lainsäädännön soveltamista sekä kaikenlaisten vientikieltotoimien toteuttamista, joita Yhdysvallat käyttää sellaisia maita vastaan, jotka eivät sitä miellytä? Tiedän hyvin, että sanoitte, ettei näitä lakeja sovellettaisi kokonaisuudessaan ja että Lontoon sopimuksella on mahdollista vahvistaa Euroopan asemaa tässä suhteessa, mutta en ymmärrä kovin hyvin, missä vapaakaupan henki on tässä asiassa. Onhan kuitenkin niin, että aloite näistä poikkeuslaeista tuli juuri Yhdysvaltojen taholta.
Seuraavaksi demokratiasta. Demokratia on hyvin suhteellista. Jopa Yhdysvaltojen osalta voimme pohtia sen toimivuutta, kun otetaan huomioon, minkälaista vaikutusvaltaa jotkut merkittävät painostusryhmät käyttävät Yhdysvaltain hallintoon nähden, mikä on sitä paitsi kaikkien tiedossa. Mitä Euroopan maihin tulee, tuntemamme nykyjärjestelmät muistuttavat mielestämme enemmän harvainvaltoja kuin demokratioita. Tästä olisi siis paljonkin sanottavaa.
Vapaudet. Puhukaamme vapaudesta. On merkillistä ottaa tämä arvo esille, kun meidän piti alunperin esityslistan mukaan käsitellä Echelon-järjestelmää koskevaa ongelmaa. Echelon-järjestelmä, jotkin kollegat ja etenkin herra Sainjon sanoivat sen oikein hyvin, on tietoliikenteen ja puhelinviestinnän valvontajärjestelmä, joka ulottuu kaikkialle maailmaan ja jonka avulla amerikkalaiset voivat valvoa todella koko maailmaa. Vapaus koskee varmasti niitä, jotka meitä kuuntelevat Echelonjärjestelmän välityksellä. Mutta meidän osalta vapautemme vähenevät vastaavasti. Lisäksi Yhdysvallat voisi jakaa markkinat kartelleihin, enkä edes puhu muista kyseisestä maasta peräisin olevista ilmiöistä, kuten nopeasti kasvavasta rikollisuudesta, joka on viisinkertaistunut 30 vuodessa. Olen hämmästynyt. Niille ihmisille, jotka elävät maidemme kaikista epäedullisimmassa asemassa olevilla asuinalueilla, tämä merkitsee sitä, että vapautta on typistetty siihen nähden, mitä se oli muutamia kymmeniä vuosia sitten.
Mitä ihmisoikeuksiin tulee, luulen, että on melko harkitsematonta vedota tähän arvoon samanaikaisesti, kun kansainvälinen yhteisö määrää juuri Yhdysvaltain johdolla älyttömän ja epäinhimillisen saarron Irakin kaltaista maata vastaan, jossa tuhannet lapset kuolevat ilman lääkkeitä, ja kun kukaan ei uskalla toden teolla tuomita tätä skandaalia, koska se olisi poliittisesti epäkorrektia. Siinä määrin, että Ranskassa esimerkiksi Jean-Marie Le Pen on suurin piirtein ainoa, jolla on ollut rohkeutta käydä tämän tabun kimppuun.
Demokratia, vapaus, ihmisoikeudet, vapaakauppa... Kaikki ei tosin ole huonoa länsimaisessa järjestelmässä. Mutta kielteisiä tekijöitä on myös paljon. Ja minun on tältä osin sanottava, arvoisa komissaari, että puheenne oli täydellisen retorista suurennellessanne pieniä asioita ja vähätellessänne suuria. Voisimme tutkia laajasti eri asiakokonaisuuksia, jotka ovat teknisempiä. Puhuitte jossakin vaiheessa maatalouden alasta, hyvin lyhyesti tosin, se minun on sanottava. No, uskon maanviljelijöidemme tietävän, mihin tyytyä amerikkalaisten jatkuvien sanelujen edessä, joiden tavoitteena on saada tämä ala katoamaan Euroopasta kokonaan tai lähes kokonaan.
Puhumme kumppanuudesta. Miksi emme kerrankin olisi hieman vilpittömämpiä? Puhukaamme uuskolonialistisesta järjestelmästä, mikä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö uuskolonialistinen järjestelmä hyödyttäisi sen molempia osapuolia. 1800-luvulla perustetut siirtomaajärjestelmät hyödyttivät siirtomaita. Ne hyödyttivät tietenkin emämaita, mutta myös siirtomaita. Tämä on varmaa, vaikkei sitä halutakaan nykyään tunnustaa. Voimme siis kuvitella, että Eurooppa hyötyy uuskolonialistisesta järjestelmästä ja että sen markkinaosuudet ovat tavallaan murusia suurista amerikkalaisista pidoista. Miksipä ei. Se olisi perusteltavissa. Mutta se on myös tunnustettava asiasta tietoisena, ja lisäksi on tuomittava tämän järjestelmän poliittinen epätasaisuus, jota olemme täällä juuri hyväksymässä. Sillä te hyväksytte tämän Yhdysvaltain ja Euroopan välisen poliittisen epätasaisuuden. Se on sitä paitsi loogista, koska molemmat poliittiset voimat, jotka rakennettiin Eurooppaan toisen maailmansodan jälkeen, rakennettiin amerikkalaisten rahoilla ja amerikkalaisten etujen puolustamiseksi. Tarkoitan kristillisdemokraatteja ja sosialisteja. Esimerkkejä on riittämiin. No, on normaalia, että komissio, joka on uskollinen näille kahdelle tärkeimmälle puolueelle, on luonnollisesti uskollinen amerikkalaisten eduille. Mitä meihin tulee, haluamme saada itsemääräämisoikeutemme takaisin ja elvyttää Euroopan vastarinnan.

Seppänen
Arvoisa puhemies, STOA-yksikön puheenjohtaja Pompidou on täällä ansiokkaasti viitannut suoritettuun tutkimukseen erityisesti Echelon-kuuntelujärjestelmän osalta. Olen hämmästynyt, että herra Bangemann ei viitannut tähän nyt käsillä olevaan asiaan lainkaan avauspuheenvuorossaan. Mielestäni herra komissaarin olisi syytä kuunnella niitä puheenvuoroja, joita täällä käytetään, jotta hän voisi kommentoida Echelon-järjestelmää, mitä hän ei vielä ehtinyt tehdä. Minä en ymmärrä, herra komissaari, kuinka te kommentoitte meitä, kun meidän piti kommentoida teidän puheenvuoroanne tästä asiasta. Te salailette asioita. Minä olen tehnyt asiasta kirjallisen kysymyksen monta kuukautta sitten. Vieläkään ei ole tullut vastausta. Se oli priorisoitu kysymys. Euroopan unionin komissio haluaa vaieta Echelon-kuuntelujärjestelmästä ja siihen liittyvistä epäselvyyksistä. Pitäkää huoli siitä, että kirjallisiin kysymyksiin vastataan ajallaan.
Mitä tulee tähän asiaan, niin kysymys on Yhdysvaltain kanssa tehtävästä salaisesta yhteistyöstä. Ranskalainen Marianne-lehti on myös väittänyt, että Ranska ja Saksa tekevät vastaavaa yhteistyötä Euroopassa. Sekin asia pitäisi tutkia.
Nyt on tietoja siitä, että vuonna 1995 Euroopan unionissa olisi tehty sopimus, jonka mukaan Euroopan unionin jäsenmaiden salaiset palvelut saavat käyttöönsä Echelon-kuuntelujärjestelmän Yhdysvaltain tiedustelupalvelujen FBI: n ja NSA: n kautta. Nyt teidän, herra komissaari, pitää selvittää meille Euroopan parlamentin jäsenille, onko vuonna 1995 tehty tällainen sopimus, ja jos on tehty, niin mitä siinä on sovittu. Kansanvaltainen järjestelmä vaatii, ja sen kuuluu saada vastaus tähän kysymykseen. Meidän kuuluu saada tietää, kuunnellaanko ISDN-digitaalijärjestelmien kautta puheluita myös Euroopan parlamentissa ja Euroopan unionissa. Näihin kysymyksiin on kohtuullista saada vastaus komissiolta. Tämä ei ole sellainen asia, josta te, herra Bangemann, voitte vaieta sillä tavoin kuin komissio tähän saakka on tehnyt.

Lannoye
Arvoisa puhemies, en palaa Echelon-järjestelmän ongelmaan, koska odotan kärsimättömänä herra Bangemannin julkilausumaa tästä aiheesta, mutta haluaisin pikemminkin käsitellä 18. toukokuuta hyväksyttyä kahdenkeskistä sopimusta, jonka tavoitteena on vahvistaa sijoitusten suojelua.
Olen hyvin huolissani tämän sopimuksen sisällöstä, jolla voi olla valtavia vaikutuksia Eurooppaan. On nimittäin kummallista, että tämä sopimus hyväksyttiin keskustelematta, kansallisia parlamentteja tiedottamatta ja Euroopan parlamentin saamatta minkäänlaista ennakkotietoa, vaikka sitoudumme tielle, jota monet meistä pitävät vaarallisena ja Euroopan eduille vahingollisena.
Miten on sopimuksen sisällön laita? No, siinä enteillään monenvälistä sijoituksia koskevaa sopimusta, jonka tämänhetkisen muodon useat jäsenvaltiot hylkäävät, haluan mainita sen, kuten Euroopan parlamenttikin. Voimme nimittäin havaita oikein hyvin, että Yhdysvaltain hyvin kiistanalainen näkemys kansainvälisestä oikeudesta ja omistusoikeudesta on hallitsevana siinä ajattelutavassa, joka johti tämän tekstin laatimiseen.
Mitä etenkin Helms-Burtonin ja d'Amato-Kennedyn lakeihin tulee, Eurooppa vastustaa niitä toistuvasti, mutta käytännössä se ilmeisesti hyväksyy ne, koska korvaukseksi eurooppalaisia sijoittajia koskevasta poikkeuksesta se on sitä mieltä, että se voi vetää WTO: sta valituksensa pois.
Tätä asennetta ei mielestäni voi hyväksyä, ja toivon, että parlamentti ottaa tähän sopimukseen kielteisen kannan.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Bangemann, olen hyvin hämmästynyt siitä, että te käytätte kahden julkilausuman yhteiskäsittelyä hyväksenne siten, että otatte Echelonia koskevan julkilausuman käsiteltäväksi vasta keskustelun lopuksi välttyäksenne siten itse asiassa keskustelemasta koko asiasta. Koska käymme parhaillaan yhdistettyä keskustelua kahdesta julkilausumasta, haluaisin myös kuulla teiltä molemmat julkilausumat. Olen tyrmistynyt siitä, että asia ei tyrmistytä teitä. Teitä ei ilmeisesti juurikaan hätkähdytä se, että on olemassa elektroninen valvontajärjestelmä, jonka avulla puhelinkeskusteluja, itse asiassa koko Euroopan kansalaisten välistä televiestintää, voidaan kuunnella salaa, välittämättä perusoikeuksista, lain suojasta, parlamentaarisesta valvonnasta ja tietosuojasta.
Tämä on ennenkuulumaton ihmisen yksityisyyteen kohdistuva loukkaus, jossa on nähtävissä jo totalitaarisuuden piirteitä. Olen yllättynyt teidän pidättyvyydestänne tässä asiassa, edustattehan sentään maata, jonka yhdessä osassa onnistuttiin vasta äskettäin pääsemään eroon laittomuuksiin perustuvasta järjestelmästä, jonka keskeisenä tunnuspiirteenä oli yleinen kansalaisten vakoilu. Sittemmin samanlaista, alkujaan USA: sta lähtöisin olevaa järjestelmää on ollut tukemassa ja ajamassa viisi englanninkielistä maata, joista yksi on EU: n jäsenvaltio. Ilmeisesti kolmannen pilarin puitteissa on nyt salaisesti ja neuvoston kokouksen ulkopuolella päätetty vastaavanlaisen järjestelmän perustamisesta EU: hun yhteistyössä FBI: n kanssa.
EU on ymmärretty perus- ja ihmisoikeuksiin pohjautuvaksi arvojärjestelmäksi. Meidän vakaumuksemme mukaan tällaiseen näkemykseen omasta asemasta ei voi olla mitenkään yhdistettävissä omien kansalaisten vakoileminen tai heidän saattamisensa vakoilulle alttiiksi. Saattaa olla, että amerikkalaisessa oikeusjärjestelmässä ei viimeaikaisista tapahtumista päätellen enää haluta eikä pystytä suojelemaan edes oman maan presidentin ihmisarvoa ja perusoikeuksia. Sen sijaan vastaavanlaisen puuttumisen omien kansalaistemme yksityisyyden suojaan pitäisi nostattaa parlamentissamme päättäväistä vastustusta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, se mitä herra Voggenhuber viimeksi totesi puheenvuorossaan, antaa minulle vielä kerran tilaisuuden selvittää saman asian, jota selvitin jo keskustelun alussa, ja kiitän herra Lannoyeta siitä, että hän ilmeisesti yhtenä harvoista ymmärsi asian tarkoitetulla tavalla. Sanoin jo heti alussa antavani kaksi julkilausumaa, nimittäin yhden, joka käsittelee yleisiä suhteita USA: han ja josta voimme sen jälkeen keskustella. Sen jälkeen ilmoitin antavani toisen julkilausuman, joka koskee Echelonia, minkä jälkeen voisimme keskustella siitä. En nimittäin kannata ajatusta, herra Voggenhuber, että tämä Echelon-jupakka, jos sitä niin voi kutsua, saisi viedä pääosan koko USA: n suhteita koskevasta keskustelustamme. Sehän olisi tavallaan sama asia kuin se, mitä juuri äsken arvostelitte viitatessanne Yhdysvaltain presidenttiin, toisin sanoen että johtava maailmanvalta askartelee tällä hetkellä ongelmien kanssa, jotka todennäköisesti eivät ole koko maailman kannalta merkittävimpiä. Se siitä. Toivottavasti tekin ymmärsitte nyt asian. Sanoin tämän asian jo heti alussa, mutta silloin kaikki eivät ehkä olleet vielä paikalla.
(Voggenhuberin välihuomautus) Niin minä sanoin, täysin selvästi ja yksiselitteisesti! Voitte tarkistaa asian istuntoselostuksesta.
Vastaisin nyt muutamiin kysymyksiin, joita on esitetty yleisistä USA: n-suhteista. Kirje, jonka Yhdysvaltain ulkoministeri on lähettänyt maansa ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Helmsille, ei tietenkään ole mikään virallinen tulkinta siitä, mitä olemme sopineet USA: n kanssa. Se on kirje, jossa hän kirjoittaa valiokunnan puheenjohtajalle asiasta siten, kuin hän sen ymmärtää. Meidän ei tarvitse puuttua siihen. Kerroin jo, millä tavoin me asian ymmärrämme ja mitä olemme sopineet amerikkalaisten kanssa. Kerroin myös millainen on asioiden kulku, toisin sanoen että aiomme ensin odottaa, että USA saa viedyksi omat sitoumuksensa läpi kongressissa, ennen kuin ryhdymme ylipäänsä tekemään mitään. On itsestään selvää, että ryhtyessämme toteuttamaan oikeustoimia asioiden on edettävä lainmukaista päätöksentekojärjestelmää noudattaen, toisin sanoen parlamentin kautta. Muutoinkaan emme ole tinkineet Euroopan kansalaisten tai yritysten oikeudellisista näkökohdista tai oikeuksista. Emme ole myöskään luopuneet tai tinkineet ekstraterritoriaalisuuden perusperiaatteesta. Se on ollut alusta asti pyrkimyksenämme. Tulemme myös tästä eteenpäin ottamaan parlamentin ilman muuta mukaan asian käsittelyyn. Toimitamme pyynnön siitä, että sir Leon antaisi selonteon vierailustaan, edelleen hänen tietoonsa, ja hän pystyy varmasti tekemään teille asiasta selkoa.
Mitä tulee kahteen ongelmalliseen lakiin, Foreign Sales Corporations Act - ja Burma-Massachusetts Act -lakiin, olemme anoneet - samoin kuin Japani - niitä käsittelevän paneelin koollekutsumista WTO: ssa. Se tarkoittaa, että olemme tehneet saman kuin Japanikin. En halua mennä tässä yksityiskohtiin, jo ajankin huomioon ottaen, ja koska haluatte mahdollisesti esittää vielä kysymyksiä Echelonia koskevan julkilausumani jälkeen. Haluaisin vain todeta kollega Souchet'lle, ei vaan hänelle, joka siteerasi Georgias-vuoropuhelua: en halua itse arvioida asiaa, mutta teidän mielestänne voi kyllä olla niin, että korostin voimakkaammin asian myönteisiä kuin kielteisiä puolia. Minulla on kuitenkin ollut perusteet tekemälleni arvioinnille, kun taas te joudutte vapaakaupasta puhuessanne näkemään varsin paljon vaivaa löytääksenne puolueryhmänne ja puolueenne ideologiasta edes vähäisiä vapaakaupan puolesta esitettyjä näkökohtia. Minä en joka tapauksessa sellaista muista kuulleeni.
Muutoin taas näette edessänne komission edustajan, joka ei kuulu sen paremmin kristillis-demokraatteihin kuin sosialisteihinkaan. Teillä oli siis huono onni, kun tartuitte tässä yhteydessä näihin suuriin poliittisiin suuntiin. Minuun ette sillä tavoin osuneet!
Nyt Echelon-aiheeseen. Minun on pyydettävä teitä pitämään erillään kaksi asiaa: se, mitä me komissiossa virallisesti tiedämme tai olemme saaneet tietoomme jäsenvaltioilta, ja se, mitä on kirjoitettu teidän väliaikamietinnössänne tai erään entisen uusiseelantilaisen työtoverin kirjassa ja sanomalehtiuutisissa. Ymmärtänette, että komissio ei voi toimia olettamusten, epäilysten tai joidenkin kirjojen ja kirjallisten lausuntojen pohjalta, vaan meidän vastuunamme on tehdä jotakin silloin, kun tiedämme varmasti, että jotain on tehtävä. Emme ole, herra Lannoye, saaneet sen paremmin jäsenvaltioilta kuin miltään muultakaan taholta, jonka oikeudet olisivat voineet tulla loukatuiksi, joltakulta kansalaiselta, joltakin yritykseltä tai keneltäkään muultakaan, mitään viitteitä siitä, että tämä järjestelmä olisi olemassa sellaisena kuin täällä on kuvattu. Se ei myöskään tarkoita, että järjestelmä olisi mahdollisesti olemassa vain siksi, että sellainen on ollut käytössä aikaisemminkin, jolloin kyseinen järjestelmä on kenties perustettu aivan muilla perusteilla. Emme tiedä siitä mitään. Niin ollen en pysty vastaamaan teille sen paremmin myöntävästi kuin kieltävästikään siihen, onko tätä järjestelmää olemassa. Tiedämme ainoastaan, että jäsenvaltiot eivät ole tuoneet tätä kysymystä millään tavalla esille. Parlamentin jäsenen - en tiedä, kuka on ollut kyseessä - tekemä kirjallinen kysymys neuvostolle on tuottanut vastaukseksi: " Neuvostolla ei ole asiasta mitään tietoa." Jos maat olisivatkin näin tehneet, silloin neuvoston pitäisi tietää asiasta, sillä jos asia koskisi jotakin jäsenvaltiota, niin kuin täällä väitetään, siitä pitäisi tietysti tiedottaa neuvostossa. Tämä on ensimmäinen kohta.
Toinen on tämä: tiedämme, ja tätä asiaa me myös edistämme - sivumennen sanottuna, parlamentin etujen nimissä ja sen vaatimuksesta - että käynnissä on yhteistyö rikollisuuden torjumiseksi, toisin sanoen järjestäytynyttä joukkorikollisuutta sekä muita kansainvälisen rikollisuuden muotoja vastaan. Siitä päätetään jäsenvaltioiden kesken ja yhdessä meidän kanssamme. Siinä ei kuitenkaan ole kysymys tästä järjestelmästä, sellaisena kuin sitä täällä on kuvailtu, vaan virallisesta yhteistyöstä eikä tiettyjen oikeuksien loukkaamisesta. Nimittäin jos järjestelmä olisi sellaisena olemassa, kyseessä olisi luonnollisesti ilmiselvä oikeuksien loukkaus, kansalaisten yksilönoikeuksien loukkaus ja myös täysin ilmeinen jäsenvaltioiden turvallisuuteen puuttuminen. Tämä on täysin selvää. Heti, jos virallisesti vahvistettaisiin tällaista tapahtuneen, täytyisi neuvoston ja tietysti myös komission ja parlamentin reagoida asiaan.
Kolmas kohta: tällä hetkellä pyrimme tarttumaan ongelmaan sen yleisellä tasolla, sillä sehän on syntynyt teknologian kehityksen tuloksena. Nykyään sillä alalla on paljon pitemmälle meneviä mahdollisuuksia kuin viisi, kymmenen tai jopa kaksikymmentä vuotta sitten. Juuri sitä varten meillä on kansalaisten yksityisyyden suojaa koskeva direktiivi. Sen vuoksi olemme pyrkineet, myös amerikkalaisten suhteen, siihen, että salausjärjestelmät (encryption systems) hyväksyttäisiin ja että salauksen saisi purkaa vain, jos sille on laillisia perusteita. Pysymme edelleen tähänastisessa kannassamme, jonka sitä paitsi jaamme koko muun maailman kanssa, että salauksen avulla pystymme suureksi osaksi poistamaan ongelmia, joiden kanssa joudumme nykyisin tekemisiin jo aivan normaalissa nykyaikaisin viestintäjärjestelmin hoidetussa tietoliikenteessä. Tämä tarkoittaa, toistan asian vielä kerran, jotta se tulee selväksi: ensinnäkään meillä ei ole virallista tietoa tästä järjestelmästä sellaisena, kuin sitä on kuvailtu väliaikamietinnössä.
Toiseksi: meneillään on kansainvälinen, lakiin perustuva rikollisuuden vastainen yhteistyö, johon luonnollisesti myös EU ja sen jäsenvaltiot osallistuvat. Kolmanneksi: teemme kaiken mahdollisen sen puolesta, että pystyisimme huolehtimaan näillä uuden infrastruktuurin alueilla siitä, että minkäänlaiset väärinkäytökset niissä välitettävien tietojen tai muiden viestien avulla eivät olisi mahdollisia. Enempää en pysty teille asiasta sanomaan. Komissio tulee varmasti, sitten kun mietintö lopullisesti luovutetaan, ottamaan yksityiskohtaisesti kantaa asiaan. Voitte mielellään jättää vielä toistamiseen asiaa koskevia kysymyksiä neuvostolle. Jos tietäisin, että järjestelmä on olemassa, silloin komissio ryhtyisi kaikkiin mahdollisiin vastatoimiin saadakseen jäsenvaltiot luopumaan tietojen hankkimisesta tällaisilla laittomilla keinoilla. Tällaista en kuitenkaan voi vahvistaa tapahtuneen.
Mielestäni on tehtävä ero sellaisen henkilön välillä, joka kirjoittaa kirjan tai - sallinette huomautukseni - parlamentin jäsenen, joka voi toisinaan esittää myös olettamuksia, ja toisaalta sellaista toimielintä edustavan henkilön välillä, joka voi demokraattisessa järjestelmässä ryhtyä toimiin vain, jos jokin asia on varmasti toimielimen tiedossa. Tällaista tietoa meillä ei ole.

Puhemies
Olen ottanut vastaan tästä kysymyksestä 8 työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaehdotusta.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, luulenpa, herra Bangemann, että meidän tosiaankin pitäisi ottaa tämä aihe vielä kerran käsiteltäväksemme aivan kaikessa rauhassa. Ei ole kerta kaikkiaan mitään mieltä käsitellä sitä täällä kiireessä. Tulen pyytämään myös kollegoitani noudattamaan asian käsittelyssä vaadittavaa huolellisuutta ja välttämään ylireagointia tiedotusvälineissä esitettyihin lausumiin, niin tärkeitä ja asian kannalta merkityksellisiä kuin ne ehkä ovatkin. Yhden kohdan, herra Bangemann, voisimme kai kuitenkin ottaa suoraan esille ja ehdottaa - te tietenkin paljon painokkaammin kuin me parlamentin taholta - että ottaisimme neuvoston kanssa yhdessä pohdittavaksemme, eikö voitaisi allekirjoittaa jonkinlaiset menettelysäännöt, yhtä hyvin yksittäisten jäsenvaltioiden kesken kuin jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen välillä, jotta tällaisten tietojen osalta - tässähän lienee ennen kaikkea kysymys talouselämää koskevista tiedoista, yritysvakoilusta - jos sellaisia tulee tietoon, mitä kanavia pitkin tahansa, meneteltäisiin tosiaankin siten, kuin on asian huolellisen hoitamisen kannalta välttämätöntä.
Olen jo nyt selvillä siitä, että asian muotoileminen tai ilmaiseminen tällä tavalla on hieman naiivia. Siitä huolimatta tällaisilla säännöstöillä kuitenkin on, kun ne kerran on allekirjoitettu, toisinaan myös suggestiivista vaikutusta, ja kenties tämä olisi yksi ehdotus asian hoitamiseksi järkevällä tavalla.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, koska olen varma siitä, että komissaari Bangemann on äärimmäisen kunnioittava, kurinalainen ja huomaavainen suhteissaan Euroopan parlamenttiin, haluaisin, että hän antaisi täyden selvityksen käsiteltävästä asiasta: ensiksi, onko komissio tietoinen rouva Albrightin lähettämästä kirjeestä, jossa hän esittää yksipuolisen tulkinnan Euroopan unionin ja Clintonin hallinnon välisistä sopimuksista; toiseksi, yhtyykö komissio rouva Albrightin sopimuksista tuossa kirjeessä esittämään tulkintaan ja aivan erityisesti siihen, kun hän sanoo, että nuo sopimukset ovat - ja lainaan sanatarkasti - " extraordinary vindication of the principles underlying the Libertad Act" ; kolmanneksi, onko Euroopan komissiolla aikomusta ilmaista julkisesti kantaansa siitä, onko se samaa vaiko eri mieltä kyseisen kirjeen sanoista.

Puhemies
Hyvät kollegat, pyydän teiltä ymmärrystä. Meillä ei ole aikaa, jäljellä on vain 5 minuuttia. Arvoisalla komissaarilla on puheenvuoro.
(Puheenvuoro ilman mikrofonia.)

Bangemann
Hyvä parlamentin jäsen, saanen viitata tässä kohden teidän omaan työjärjestykseenne. Siinä sanotaan, että komissio voi antaa julkilausuman milloin tahansa, ja olen käyttänyt tänään tätä komission erioikeutta - erioikeudestahan on kysymys - perusteilla, jotka jo ilmoitin teille. En missään nimessä yritä piilotella. Olen sitä mieltä, että asiassa saavuttamamme edistyksen ja hyvien USA: n-suhteidemme kannalta ei olisi ollut asianmukaista, jos olisimme käyneet keskustelun samassa yhteydessä, kun käsittelimme muita esillä olleita ongelmia.
Toinen käsittelyosuushan on olemassa. Asia on ollut kokonaan teidän vallassanne. Mainitsin jo heti alussa puhemiehelle siitä, että aion - hänen suostumuksellaan - antaa ensin USA: ta koskevan julkilausuman ja sen jälkeen - teidän pitäisi kuunnella minua - toisen julkilausuman, ja että jälkimmäisestä julkilausumasta voidaan tietenkin käydä yhtä lailla keskustelua.
Siispä kysymyksiin: rouva Mann, global business -vuoropuhelua koskevassa kysymyksessä pyrimme siihen, että pääsisimme kaikissa esillä olleissa, myös salausta ja yksityisyyden suojaa koskevissa kysymyksissä, sellaiseen yksimielisyyteen, että kaikki, eikä vain USA, vaan kaikki muutkin maailmanlaajuisen tietoyhteiskunnan jäsenet, voisivat päästä yhteisymmärrykseen siitä, mitä poliittisesti halutaan tapahtuvaksi. Niin ollen, herra Colino Salamanca, käsittelin jo kysymystänne, mutta voin kerrata vielä saman asian. Ensiksikin: kirje on minulla vieläpä mukanani. Toiseksi: emme jaa kirjeessä esitettyä näkemystä. Se on tulkinta, josta emme ole samaa mieltä, ja omaa tulkintaamme selvittelin teille juuri hetki sitten.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 20.00.)

