Yksilöiden oikeuksia rajoittavat toimenpiteet Lissabonin sopimuksen voimaantulon seurauksena (keskustelu) 
Puhemies
(EL) Esityslistalla on seuraavana keskustelu:
Emine Bozkurtin, Louis Michelin ja Michèle Strifflerin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puolesta neuvostolle laatimasta suullisesta kysymyksestä yksilöiden oikeuksia rajoittavista toimenpiteistä Lissabonin sopimuksen voimaantulon seurauksena - B7-0233/2009);
Emine Bozkurtin, Louis Michelin ja Michèle Strifflerin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puolesta neuvostolle laatimasta suullisesta kysymyksestä yksilöiden oikeuksia rajoittavista toimenpiteistä Lissabonin sopimuksen voimaantulon seurauksena - B7-0234/2009);
Emine Bozkurt
laatija. - (NL) Arvoisa puhemies, demokratia, oikeusvaltio, ihmisoikeudet ja perusvapaudet ovat niitä asioita, joille EU perustuu. Terrorismin torjunnassa EU ei kuitenkaan ole niin periaatteellinen. Ajatellaanpa vaikka YK:n mustaa listaa. Sellaiset ihmiset tai yhteisö, joilla epäillään olevan yhteyksiä Osama bin Ladeniin, Al-Qaida-verkostoon tai Taleban-liikkeeseen, voidaan sijoittaa kyseiselle listalle, mikä johtaa matkustuskieltoon ja heidän varojensa jäädyttämiseen. Tämä toimenpide on oikein kelvollinen ja hyvä terrorismiin liittyvässä asiassa, koska terrorismia on torjuttava, sitä ei voi kiistää. Sen laittomuuden, jolla terroristit toimivat, ei pidä kuitenkaan antaa hiipiä siihen tapaan, jolla torjumme terrorismia.
Nykyiselle järjestelmälle on valitettavasti tyypillistä perusoikeuksien rikkominen. Ihmisiä sijoitetaan listalle usein ilman, että heille on asiasta tiedotettu ja ilman minkään tuomiovallan puuttumista asiaan. Se tieto, joka johtaa heidän sijoittamiseensa mustalle listalle, on pääsääntöisesti peräisin tiedustelupalveluilta. Tieto ei ole epäillyille avointa, minkä seurauksena he eivät tiedä, miksi he ovat joutuneet mustalle listalle. Sen vuoksi heidän kohdallaan ei toteudu oikeus saada tietoa eikä myöskään puolustautumisoikeus.
Sen jälkeen, kun jonkun henkilön nimi on joutunut listalle, sitä on hyvin vaikea saada sieltä pois. Listalle on jo lisätty monien vuosien ajan lukuisia ihmisiä, jotka ovat joutuneet taistelemaan saadakseen asianmukaisen oikeuskäsittelyn. Heidät on tuomittu elämään köyhyydessä, he eivät voi näppäillä omaa PIN-koodiaan maksaakseen ostoksistaan, eivätkä he saa poistua maasta. En ole nyt vaatimassa terrorismista epäillyille enemmän oikeuksia, ainoastaan sitä, että he voivat turvautua oikeuksiinsa kaikkien muiden tavoin. Kannatan avoimia menettelyjä ja asianmukaisia oikeuskäsittelyjä kaikille.
Listaan liittyy myös kauaskantoisia lieveilmiöitä. Viranomaiset voivat päättää ihmisten tai organisaatioiden sijoittamisesta listalle, joten sitä voidaan käyttää myös poliittisena välineenä. Esimerkiksi kansalaisjärjestöt, jotka tekevät työtä ihmisoikeuksien puolesta, ovat piikki hallitusten lihassa, ja ne voidaan nimetä terroristijärjestöiksi niiden toiminnan lamauttamiseksi. Komission oli pakko tarkistaa nykyisiä menettelyjä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion nojalla. Komissio pani kohtalaisen hyvin asiaan vauhtia, mutta neuvostossa näin ei tehty.
Tilanne on nyt muuttunut Lissabonin sopimuksen voimaantulon seurauksena. Sovellammeko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 215 artiklaa vai 75 artiklaa? Toisin sanoen, eikö Euroopan parlamentin sallita osallistua lainkaan ehdotusten tarkasteluun, vai osallistuuko se tarkasteluun normaalin menettelyn eli yhteispäätösmenettelyn kautta? Oikeudellisten asioiden valiokunta on ilmoittanut, että 75 artikla on oikea oikeusperusta, ja samoin on tehnyt parlamentin oikeudellinen yksikkö. Haluaisin sekä neuvoston että komission kertovan meille tänään, miten ne näkevät näitä rajoittavia toimenpiteitä koskevien ehdotusten tulevaisuuden? Mikä on parlamentille kaavailtu rooli? On aika ottaa käyttöön entistä avoimemmat ja demokraattisemmat menettelyt. Kysymys kuuluu, voimmeko odottaa teidän tekevän yhteistyötä.
Carlos Coelho
(EN) Arvoisa puhemies, pelkäänpä, että portugalin tulkkaus ei toimi. En kuullut sanaakaan edellisen puhujan puheenvuorosta. Jotakin on tehtävä tai muuten en voi seurata keskustelua.
Puhemies
(EN) Hyvä jäsen Coelho, meidän on selvitettävä, mitä oikein tapahtuu, ja ilmoitamme teille sitten asiasta.
Louis Michel
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Malmström, haluaisin ihan ensiksi kiittää ja onnitella toisia esittelijöitä, jäsen Bozkurtia ja jäsen Striffleria.
Tuen kokonaisuudessaan kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden ja oikeudellisten asioiden valiokunnan sekä parlamentin oikeusyksiköiden päätelmiä. Ihmisoikeudet ovat yksi unionin perusarvoista, joten on keskeistä, että näitä oikeuksia kunnioitetaan perusteellisesti. Toimien, joihin ryhdytään terrorismin torjunnassa, on oltava oikeasuhteisia, asianmukaisia ja tehokkaita.
Perusoikeuksien ja puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen, asianosaisille annettava mahdollisuus tutkia henkilötietoja sekä tiedottaminen siitä, mihin toimet perustuvat, ovat kuitenkin tärkeitä vaiheita terrorismin torjuntaprosessissa. Pakotteet ja mustat listat ovat vain tilapäisiä, joten olen sitä mieltä, että on harjoitettava tiivistä ja kunnollista seurantaa ja että tarvitaan säännönmukaisia arviointeja, joihin sisältyy parlamentin pakollinen kuuleminen.
Suhtaudumme myönteisesti toimiin, joihin on ryhdytty erityisesti Zimbabwen ja Somalian kohdalla, mutta meidän on kuitenkin samalla pidettävä mielessä, että nämä pakotteet eivät voi koskaan toimia esteenä kehitykselle, demokratian rakentamiselle ja ihmisoikeusoperaatioille, joita humanitaariset järjestöt suorittavat, eikä niillä pidä olla vahingollisia seurauksia paikallisväestöön.
Lopuksi sanon muutaman sanan henkilötietojen suojelusta. Tuen täysin Euroopan tietosuojavaltuutetun päätelmiä näiden tietojen keruusta, käsittelystä ja siirrosta.
Michèle Striffler
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kuulijat, suurin osa Euroopan kansalaisista on sitä mieltä, että terrorismin torjuntaa on harjoitettava EU:n laajuisesti niin, että sitä pidetään painopisteenä. He ovat täysin tietoisia siitä vaikutuksesta, joka Euroopalla voi olla tässä asiassa globaalin visionsa ja johdonmukaisten toimien täytäntöönpanon kautta.
Näin ollen suhtaudumme myönteisesti siihen, että Lissabonin sopimuksen ansiosta Euroopan parlamentti voi tehdä perusteellista työtä toimiessaan lainsäädäntövallan käyttäjänä tällä alalla ja tarjota tarvittavaa demokraattista valvontaa Euroopan terrorismin torjuntatoimien yhteydessä.
2000-luvun ensimmäinen vuosikymmen on päättymässä. Me kaikki muistamme, miten se alkoi tragedialla, joka oli yksi ihmiskunnan pahimmista. Emme voi sallia terrorismin kehittyä, ja meidän on löydettävä siihen päättäväinen ja tarkoituksenmukainen ratkaisu. Talebanit, Al-Qaida-verkosto ja Osama bin Laden edustavat Euroopan unionille kaikkein suurinta ja kaikkein kiireellisimpiä toimia edellyttävää vaaraa.
Ääri-islamilaisuus, joka on islaminuskon häpeällistä väärinkäyttöä, ja lännen viha arvoineen pitävät yllä tätä uhkaavaa terroristiverkostoa. Meidän on torjuttava tätä ilmiötä, ja toistan, että Euroopan unionin on osoitettava, että se on erittäin päättäväinen ja erittäin valpas tämän uhan edessä.
Kun lisäksi otetaan huomioon Zimbabwessa tapahtuvat vakavat ja jatkuvat ihmisoikeuksien ja ilmaisuvapauden, yhdistymis- ja kokoontumisvapauden rikkomukset, Euroopan unioni ei voi rohjeta sulkea niiltä silmiään. Sellaisia luonnollisia henkilöitä ja oikeushenkilöitä - kuuluivatpa he hallitukseen tai eivät - joiden toiminta horjuttaa demokratiaa, kaikkein tärkeimpien ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion kunnioittamista Zimbabwessa, on rangaistava ankarasti.
Hyvät kuulijat, yhtä lailla Euroopan unionilla on velvollisuus ryhtyä kohdennettuihin toimiin niitä vastaan, jotka uhkaavat rauhaa, turvallisuutta ja vakautta Somaliassa. Meidän on toteutettava yleinen ja täydellinen saarto aseiden toimituksessa Somaliaan ja varmistettava, että humanitaarisen avun toimitus ja tuon avun saatavuus ja jakelu turvataan Somaliassa.
Sanon tämän siksi, että se on ennen kaikkea kaikkein köyhin ja haavoittuvin kärsivistä kansoista, emmekä voi enää vain seurata tilannetta sivusta. Olen kuitenkin pahoillani siitä, että parlamentin roolia on tällä alalla heikennetty Lissabonin sopimuksella, mikä on vastoin sopimuksen henkeä ja sitä merkitystä, jonka se parlamentille antaa.
Euroopan unionin on kuitenkin rangaistava tilanteesta vastuussa olevia. Tarkoittaako tämä sitten, että sen on unohdettava tärkeimmät perusperiaatteet? Ei. Euroopan unionin kansainvälisten toimien on keskityttävä niihin periaatteisiin, jotka ovat ohjanneet sen luomista, kehitystä ja laajentumista, ja sen on edistettävä näitä arvoja myös muualla maailmassa.
Cecilia Malmström
Arvoisa puhemies, rajoittavat toimenpiteet, joihin viittaamme, ovat hyvin tärkeitä, ja tiedän, että monilla jäsenillä on niistä mielipiteensä. Ne ovat kenties hieman vaikeita ymmärtää kenelle tahansa, joka kuuntelee tätä keskustelua. Haluan aloittaa selittämällä, miten neuvosto käyttää näitä toimenpiteitä. Sitten puhun Lissabonin sopimuksesta.
Kolmansiin maihin, yksilöihin, luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin tai muihin yhteisöihin kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet ovat tärkeä väline EU:lle sen ulko- ja turvallisuuspolitiikan harjoittamisessa. Yleisesti ottaen voisi todeta, että niitä käytetään muutosten aikaansaamiseen jollakin tietyllä politiikan alalla tai tietyssä toiminnassa. Niiden pitäisi tietenkin olla osa yhtenäistä ja kokonaisvaltaista politiikkaa, johon voi sisältyä poliittinen vuoropuhelu, erilaiset kannustimet ja ehdot, jotka on täytettävä. Rajoittavat toimenpiteet eivät yksin riitä muutoksen aikaansaamiseen, mutta ne voivat olla keino harjoittaa painostusta sortohallintoihin tai pysäyttää rahan ja muiden sellaisten resurssien virtaus, joilla tuetaan tällaisia hallintoja tai terroristiverkostoja.
Joissakin tapauksissa neuvosto ottaa rajoittavat toimenpiteet käyttöön, kun panemme täytäntöön YK:n turvallisuusneuvoston hyväksymiä päätöslauselmia YK:n peruskirjan VII luvun mukaisesti. Tällaisissa tapauksissa EU:n erilaisten oikeudellisten välineiden on noudatettava tiukasti näitä päätöslauselmia. Ne liittyvät sellaisiin tilanteisiin ja toimiin, terrorismi mukaan luettuna, jotka muodostavat uhan rauhalle ja turvallisuudelle. Ne voivat olla osa ainoastaan EU:n ulkoisia toimia, ja siten ne eroavat niistä toimista, joilla luomme oman vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueemme, mikä on tietenkin tavoitteemme unionin alueen sisällä.
Neuvosto tulkitsee Lissabonin sopimusta siten, että se soveltaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 215 artiklaa näihin ja muihin rajoittaviin toimenpiteisiin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan, myös terrorismin, puitteissa. EU voi myös päättää, että se soveltaa muita toimenpiteitä YK:n päättämien toimenpiteiden rinnalla, ja voimme myös ottaa käyttöön omia toimiamme. Pakotteet, joista EU päättää itse, voidaan ottaa käyttöön muiden ulko- ja turvallisuuspoliittisten tavoitteiden tukemiseen, ja näitä ovat ihmisoikeuksien kunnioittaminen, demokratia, oikeusvaltion periaatteet ja hyvä hallinto. Kaikki tapahtuu EU:n velvollisuuksien mukaisesti kansainvälisen oikeuden nojalla.
Nämä toimet kohdistetaan nykyisin useimmiten suoraan niihin, joiden on tunnistettu olevan vastuussa sellaisista poliittisista toimista tai toimenpiteistä, joita vastustamme, tai heidän etujaan tai tulonlähteitään vastaan. Tämä on paljon tehokkaampaa kuin yleisten kauppasaartojen muodossa määrättävät pakotteet tai muut sattumanvaraisemmat toimenpiteet. Kohdennettujen toimien tarkoituksena on minimoida se kielteinen vaikutus, joita näillä toimenpiteillä voi olla kyseessä olevan maan väestöön. Tämä on hyvin huomio, kun neuvosto valmistelee päätöstä, joka koskee uusien pakotteiden käyttöönottoa.
Kaikkia pakotteita tarkistetaan säännöllisesti niiden tehokkuuden arvioimiseksi. Niitä voidaan muuttaa tai ne voidaan poistaa kokonaan sen perusteella, miten asiat kehittyvät. Lissabonin sopimuksen mukaan rajoittavia toimenpiteitä käytetään myös välineenä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puitteissa neuvoston päätösten kautta sopimuksen 29 artiklan mukaisesti. Yksi tärkeä muutos uudessa sopimuksessa on se, että rajoittavia toimenpiteitä koskeviin päätöksiin, jotka liittyvät luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin, sovelletaan nyt oikeudellista arviointia. Tämä tarkoittaa, että tuomioistuin voi tutkia, onko pakotteita koskeva päätös laillinen. Näin ei ollut aikaisemmin.
Nyt, kun Lissabonin sopimus on tullut voimaan, asetuksia hyväksytään ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja komission yhteisen ehdotuksen seurauksena Euroopan unionin toiminnasta tehdyn 215 artiklan mukaisesti. Euroopan parlamentille ilmoitetaan kaikista tällaisista päätöksistä. Ymmärrän, että parlamentti ei arvosta tätä muutosta, kun neuvosto ei ole enää velvollinen kuulemaan parlamenttia yksilöihin liittyvistä pakotteista. Näin me kuitenkin tulkitsemme sopimusta.
On tärkeää korostaa, että kaikki rajoittavia toimenpiteitä koskevien päätösten ja näiden toimenpiteiden täytäntöönpanon on noudatettava kansainvälistä oikeutta. Rajoittaviin toimenpiteisiin sisältyy sellaisten yksilöiden tiettyjen oikeuksien rajoittaminen, joihin ne on kohdistettu. Sen vuoksi pakotteissa on aina noudatettava ihmisoikeuksia ja perusvapauksia. Tämä liittyy prosessuaalisiin oikeuksiin sekä oikeuteen saada oikeudellista suojelua. Näiden toimenpiteiden on myös aina oltava suhteessa tavoitteeseen.
Pakotteiden soveltamisesta saamamme kokemuksen ansiosta olemme tehneet perusteellisia arvioita ja tarkastelleet, miten pakotteita voidaan määrätä entistä rakentavammin. Lukuisia konkreettisia parannuksia on otettu käyttöön. Niihin sisältyy vaatimus siitä, että tiettyjen pakotteiden käyttökriteerit täsmennetään ja että esitetään perusteet yksilöiden, luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden tai muiden yhteisöjen sisällyttämisestä pakotelistalle. Tätä on jatkuvasti tarkistettava ja muutettava tarpeen mukaan. Tässä työssä neuvosto on ottanut huomioon Euroopan parlamentin viime vuonna antaman päätöslauselman EU:n pakotteiden arvioinnista osana EU:n ihmisoikeustoimia ja -politiikkaa.
Catherine Ashton
komission varapuheenjohtajaehdokas. - (EN) Arvoisa puhemies, kuten neuvoston puheenjohtaja totesi, esittämänne kysymykset koskevat tärkeitä asioita, jotka liittyvät rajoittavien toimenpiteiden tai pakotteiden tulevaan hallintaan Euroopan unionissa. Lissabonin sopimuksen tultua voimaan meidän on nyt valittava oikeusperusta ehdotetulle asetukselle, jolla muutetaan Al-Qaidaa ja Talebania koskevista pakotteista annettua asetusta. Näkemyksemme on seuraava.
Ensinnäkin uudella sopimuksella on lisätty erityinen määräys aiemman EY-sopimuksen artiklaan ulkopolitiikkaan liittyvistä rajoittavista toimenpiteistä tai rajoitteista. Sopimuksen 215 artiklan 2 kohdassa määrätään uusi oikeusperusta rajoittaville toimenpiteille luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä ja ryhmiä tai muita kuin valtiollisia yhteisöjä vastaan. Sillä laajennetaan aiemman 301 artiklan soveltamisalaa, ja sitä olisi sovellettava oikeusperustana al-Qaidaa ja Talebania koskevista pakotteista annetun asetuksen muuttamiseksi.
Toinen asia on se, että 215 artiklaa sovelletaan silloin, kun on tehty yhteinen ulko- ja turvallisuuspoliittinen päätös. Al-Qaidaa ja Talebania koskevista pakotteista annetulla asetuksella pannaan täytäntöön yhteinen ulko- ja turvallisuuspoliittinen päätös, joka edellyttää, että annetaan asetuksia YK:n turvallisuusneuvoston tiettyjen päätöslauselmien täytäntöönpanemiseksi. Nämä päätöslauselmat ovat sitovia EU:n jäsenvaltioille kansainvälisen oikeuden nojalla.
Kolmantena asiana katsomme, että kaksinkertainen oikeusperusta eli 215 artiklan 2 kohta ja 75 artikla ei ole toimiva ratkaisu. Tämä johtuu siitä, että kahden artiklan tavoitteet, soveltamisala ja menettelyt ovat erilaiset. Panen merkille, että parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunta ja oikeudelliset neuvojat ovat antaneet samanlaisen arvion.
Yhteenvetona totean, että mielestämme uusi sopimus tuo tarkkuutta ja selkeyttä oikeusperustaan luonnollisiin henkilöihin ja oikeushenkilöihin ja ryhmiin tai muihin kuin valtiollisiin yhteisöihin sovellettavia rajoittavia toimenpiteitä varten. EY-sopimuksen 215 artiklassa käsitellään parlamentin ja neuvoston roolia, eikä lainsäätäjän pitäisi poiketa sopimuksesta.
Meitä on myös pyydetty antamaan tietoja perusoikeuksiin liittyvistä parannuksista YK:n pakotekomiteoiden työhön.
Al-Qaidaa ja Talebania koskevista pakotteista annetulla asetuksella pannaan täytäntöön Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätökset asiassa Kadi. Kyseisessä tuomiossa tuomioistuin antoi lukuisia kommentteja tavoista, joilla Yhdistyneiden Kansakuntien al-Qaidaa ja Talebania koskeva pakotekomitea soveltaa listan laadintamenettelyjä. Tuomioistuimen esittämät seikat antavat syyn muuttaa asetuksen listan laadintamenettelyjä.
Eräillä YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmilla on pantu täytäntöön menettelyt pakotelistan käsittelyyn YK:n laajuisesti. Aivan hiljattain YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 1822 päätettiin, että Yhdistyneiden Kansakuntien al-Qaidaa ja Talebania koskevan pakotekomitean verkkosivustolla on esitettävä yhteenveto syistä, joiden perusteella kukin ihminen on sijoitettu listalle, ja lisäksi määrättiin, että kaikkia luettelolla olevia ihmisiä koskeva tarkistus on tehtävä 31. kesäkuuta 2010 mennessä ja että sen jälkeen tehdään säännöllinen tarkistus. Päätöslauselmassa vaadittiin, että asianosainen valtio ryhtyy toimiin ilmoittaakseen listassa oleville ihmisille, että heidät on sisällytetty siihen, syyt listalle lisäämiseen sekä tietoja poikkeuksista ja pyynnöistä saada oma nimi pois listalta.
Asetuksen 1822 lähestymistapa on sen jälkeen toistettu asetuksessa 1844 Somaliaa koskevista pakotteista sekä asetuksessa 1857 Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista pakotteista.
Asetuksessa 1822 määrätään, että siihen 18 kuukauden jälkeen sisällytetyt toimenpiteet on tarkistettava. Tuo ajanjakso menee umpeen tämän vuoden lopussa. Työtä jatketaan tarkistuksen parissa, mutta komissio ei kykene ilmoittamaan, minkälaisia menettelyjä koskevia muutoksia YK:n turvallisuusneuvosto päättää tehdä.
Nuno Melo
Parlamentin valtuuksien vahvistaminen on ollut pääaihe monien poliitikkojen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa käsittelevissä puheenvuoroissa. Esimerkiksi komission puheenjohtaja Barroso totesi täällä Strasbourgissa 25. marraskuuta Eurooppa-neuvoston valmistelusta seuraavaa: "Lissabonin sopimus antaa meille nyt uuden mahdollisuuden edetä. Me kaikki tiedämme, että sopimus vaikuttaa eniten vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen. [...] Ja erityisesti siinä laajennetaan kyseisten politiikanalojen demokraattista kehystä ottamalla teidän parlamenttinne täysimääräisesti mukaan." Korostan sanoja "ottamalla teidän parlamenttinne täysimääräisesti mukaan".
Ensimmäisessä virallisessa puheessaan Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Van Rompuy totesi myös, että Lissabonin sopimus on tehokas väline, jonka avulla voimme kohdata aikamme haasteet. Mikäli asia on näin, ei ole mitään järkeä korostaa valtamme ja toimivaltuuksiemme vahvistamista virallisissa keskusteluissa ja sitten esittää rajoittava tulkinta Lissabonin sopimuksesta, jolloin parlamentilta viedään ne valtaoikeudet, jotka sillä oli aikaisemmin ja joita ei olisi mitään järkeä menettää.
Näin ollen esitetyt kysymykset ovat aivan terveen järjen mukaisia, mutta tämä terve järki ei rajoitu pelkästään jonkin opin ja ilmoitettujen aikeiden ja niiden tulkintojen johdonmukaisuuden arviointiin. Vanhan sanonnan mukaan se, joka pystyy tekemään paljon, pystyy varmasti tekemään myös vähän, ja tällä on eräs käytännön seuraus, joka koskee seuraavaa seikkaa: mitä järkeä on siinä, että elin, jolla on yhteispäätösmenettelyyn osallistumisen kautta toimivaltaa rikosasioissa ja terroristi-iskujen ehkäisemisessä ja torjumisessa, jätetään lähtökohtaisesti ulkopuolelle, kun on kyse muista toimenpiteistä, jotka vaikuttavat kansalaisten oikeuksiin ja voivat siten olla merkittäviä myös tässä yhteydessä?
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni kohta. Näin ollen on hyvin tärkeää, että Lissabonin sopimuksen tulkinta lainsäädännössä vastaa todellisuudessa parlamentin vallan ja toimivaltuuksien ilmoitettua vahvistamista. Kuten kysymyksessä mainittiin, ainakin joissakin tapauksissa olisi oltava mahdollista soveltaa kahta oikeusperustaa, kun kyse on kansalaisten oikeuksista ja terrorismin vastaiset toimet ovat uhattuina. Muissa tapauksissa, kuten Zimbabwen ja Somalian kohdalla, voitaisiin harkita vapaaehtoista kuulemista, joka itse asiassa sisältyy kysymyksessä myös mainittuun Stuttgartin julistukseen Euroopan unionista. Arvoisa puhemies, tämä on se kanta, jonka halusin nyt esittää.
Monika Flašíková Beňová
S&D-ryhmän puolesta. - (SK) Haluan tuoda esiin, että mielestäni Euroopan parlamentin jäsenten tekemälle työlle Lissabonin sopimuksen ratifiointiprosessin yhteydessä ei annettu parhaillaan käytävän keskustelun teeman näkökulmasta riittävää arvostusta siten, että meille olisi annettu mahdollisuus osallistua enemmän näihin prosesseihin.
Katson, että rajoittavat toimenpiteet ja pakotteet ovat tärkeä EU:n politiikan väline ulko- ja turvallisuuspolitiikan aloilla ja tietenkin myös oikeuteen ja perusihmisoikeuksien puolustamiseen liittyvissä kysymyksissä. Odotamme tietenkin (Euroopan parlamenttina) tilaisuutta saada osallistua paljon aikaisempaa enemmän päätöksentekoon tällä alalla.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Malmström, hyväksymme myös sen, että kohdennetuilla toimilla ja pakotteilla pyritään minimoimaan siviiliväestöön kohdistuvaa vaikutusta, ja olen iloinen siitä, että mainitsitte juuri tämän lausekkeen. Ainoina Euroopan toimielinten suoraan valittuina edustajina katsomme kuitenkin olevan melko perusteltua todeta, että olemme luomisprosessissa vain eräänlainen apulainen, joka myöhemmin jätetään päätöksenteon ja valvontaprosessin ulkopuolelle.
Tämä ei mielestäni ole aivan oikein, erityisesti tällaisessa tapauksessa, jossa on kyse erityisen arkaluonteisesta alasta. Tämä liittyy oikeuteen ja perusoikeuksien suojeluun, koska terrorismin torjunta on erityisen arkaluonteinen teema maittemme kansalaisille ja koko Euroopan unionille. Sen vuoksi odotan kärsivällisesti, kunnes koko prosessi on käynnissä, nähdäkseni, miltä yhteistyömme näyttää.
Hélène Flautre
Arvoisa puhemies, puhun nyt niin sanotuista kohdennetuista pakotteista, älykkäistä pakotteista, niistä, joilla on suora vaikutus myös perusoikeuksiin, kaikenlaisten yksilöiden, järjestöjen tai oikeudellisten elinten perusoikeuksiin. Nämä perusoikeudet ovat tärkeitä. Niihin voi sisältyä esimerkiksi vapaa liikkuvuus, mutta myös omaisuuden suojelu.
Näistä syistä näiden kohdennettujen pakotteiden on noudatettava eräitä menettelyihin ja oikeusvarmuuteen liittyviä vähimmäissääntöjä. Lisäisin vielä, että näiden oikeudellisten sääntöjen ja menettelysääntöjen noudattaminen on välttämätöntä, mikäli halutaan, että pakotteet ovat uskottavia ja näin ollen tehokkaita.
Euroopan neuvoston parlamentaarinen edustajakokous - me parlamentissa muistamme tämän - yhden jäsenensä, Dick Martyn, kautta vaati avoimuutta ja puolustautumisoikeutta, ja se osoitti, miten järjetöntä tämä avoimuuden puute on, kun kysymyksessä on listalle sisällyttämisen ja listalta poistamisen tehokkuus. Oli todennäköistä, että listalle sisällyttäminen ja listalta poistaminen olisivat vaikuttaneet myös viattomiin ihmisiin, jotka olivat tietämättömiä siitä, mitä heidän ympärillään tapahtui ja kykenemättömiä tekemään mitään tilanteelle, johon he olivat sattumalta ajautuneet.
Kuten jäsen Michel mainitsi, tämän vuoksi mahdollisuus nähdä tietoja, ilmoitus listalle sisällyttämisen syistä sekä suojelu henkilötietojen siirron yhteydessä ovat tämän menettelyn keskeisiä seikkoja.
Lisäksi totean, että Yhdistyneiden Kansakuntien ja Euroopan unionin pakotejärjestelmän uhreilta vaadittiin kuitenkin aimo annos sinnikkyyttä, ja lisäksi tarvittiin kansalaisyhteiskunnan, ihmisoikeusjärjestöjen sekä Euroopan parlamentin toimia, jotta uhrien oikeudet saatiin tunnustettua Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa.
Lisäisin vielä, että neuvoston mustaan listaan tekemät muutokset riippuvat tehdyistä ehdotuksista, myös Euroopan parlamentin tekemistä ehdotuksista. Tästä syystä Euroopan parlamentin on ehdottomasti voitava osallistua näiden päätösten tekoon, täytäntöönpanoon ja seurantaan, koska historia on osoittanut, että juuri Euroopan parlamentti mahdollisti neuvoston asetuksen uudistamisen.
Derek Roland Clark
EFD-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, kuten suvaitsevaisuuskin, oikeudet alkavat kotoa. Kysyn eurooppalaisten sikhien oikeuksista. He käyttävät kirpania, pientä seremoniallista tikaria vaatteidensa alla, minkä vuoksi heiltä on estetty pääsy Euroopan parlamenttiin.
Kirpan on osoitus uskosta, eivätkä he voi ottaa sitä pois, joten heidän jättäminen parlamentin ulkopuolelle on uskontoon ja rotuun kohdistuvaa suvaitsemattomuutta. Olen peräkkäisinä vuosina kirjoittanut kummallekin aikaisemmalla puhemiehelle ja komissiolle, jotka ovat kaikki vastanneet, että sikhit eivät päässeet parlamenttiin turvallisuussyistä.
Juhliessaan 60-vuotisjuhlaansa kuningatar Elizabeth vieraili alueellani East Midlandsilla, jossa hän puhui sikheille heidän pyhätössään. Kaikilla oli yllään kirpan, ja kuningatar seisoi heitä yhtä lähellä kuin te olette kollegoidenne lähellä.
Olen halukas puhumaan tästä asiasta tänään, koska kuukausi sitten vierailin Westminsterin palatsissa. Siellä demokraattisessa parlamentissamme, hyvin lähellä parlamentin ylähuonetta ja alahuonetta, tapasin useita sikhejä, joilla oli kaikilla yllään kirpan. Heidän kanssaan oli johtava sikh, johon olen tutustunut. Hänen esi-isänsä seisoivat rinnakkain minun esi-isieni kanssa ja taistelivat demokratian puolesta niissä konflikteissa, jotka ovat niin pahasti pilanneet Eurooppamme. Tämän johdosta teillä ja 700 muulla on vapaus tulla eri puolilta Eurooppaa tavatakseen tässä paikassa.
Joten mitä sanotte Lissabonin sopimuksesta, jossa puhutaan unionista, joka perustuu vapauteen, tasa-arvoon, vähemmistöjen oikeuksista ja syrjimättömyyden arvoista? Toimitteko sopimuksenne tasolla, vai merkitseekö se vain tyhjiä sanoja?
Puhemies
(EN) Jäsen Clark, on vaikea käsittää, miten tämä oikein liittyy parhaillaan käytävään suullista kysymystä koskevaan keskusteluun, mutta kiitän teitä kuitenkin.
Andrew Henry William Brons
(EN) Arvoisa puhemies, mikä on alkuperäisessä luettelossa perustelu sille, että Taleban-liike on sijoitettu samaan kategoriaan kuin as Osama bin Laden ja al-Qaida?
Osama bin Laden ja al-Qaida ovat terroristeja, jotka ovat jo tehneet terrori-iskuja maailmanlaajuisesti ja jotka aikovat tehdä niitä tulevaisuudessa lisää. Meidän on jahdattava näitä ihmisiä maailman ääriin ja asetettava heille mahdollisimman paljon rajoituksia.
Vaikka Taleban ovat kauhistuttava, ahdasmielinen ja epädemokraattinen organisaatio, maailma on täynnä epämiellyttäviä hallintoja, eivätkä talebanit ole edes hallituksessa.
He myös surmaavat ja vammauttavat joukkojamme Afganistanissa, minkä vuoksi heitä aivan perustellusti vihataan. He eivät kuitenkaan surmaisi ja vammauttaisi joukkojamme, jos joukkojamme ei olisi sijoitettu sinne. Tietojeni mukaan talebaneilla ei ole mitään tavoitteita maansa rajojen ulkopuolella.
Eikö ole olemassa vaara, että talebanien sijoittaminen samaan kategoriaan kuin al-Qaida tarjoaa Yhdysvaltojen ja Iso-Britannian hallitusten sodanlietsojille aseet jatkaa höydytöntä, murhanhimoista ja tappiollista sotaa Afganistanissa vuosia eteenpäin? Tämän lisäksi muslimimaita vastaan käytävät sodat vain provosoivat terroristista väkivaltaa.
Al-Qaidasta vielä sen verran, että sen olemassaolosta organisaationa toimivana kokonaisuutena on vahvoja epäilyjä erotuksena ideologiseen kokonaisuuteen. Lopullista ja kattavaa luetteloa sen jäsenistä ei ole mahdollista laatia. Ainoa strategia on olla valppaana niitä yhteisöjä kohtaan, joista se rekrytoi valitettavasti myös viattomia ihmisiä syyllisten lisäksi.
Georgios Papanikolaou
(EL) Arvoisa puhemies, Lissabonin sopimukseen sisältyy erityinen henki, ja siinä luodaan puitteet Euroopan unionin toimielinten väliselle yhteistyölle. Kannatan tätä järjestelmää. Euroopan parlamentin roolista on tullut entistä tuntuvampi yksilön oikeuksien kannalta, kun päätöksiä tehdään nyt yhteispäätösmenettelyn mukaisesti.
Sen vuoksi mielestäni on hieman ristiriitaista, että tänään ensimmäisessä täysistunnossa, joka pidetään Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen, olemme velvollisia keskustelemaan uuden roolimme rajoista koskevista määräyksistä ja paneutumaan niihin, ennen kuin olemme hädin tuskin alkaneet toimia ja mukautua tähän rooliin.
Olemme kaikki poikkeuksetta sitä mieltä, että meidän on toimittava päättäväisesti terrorismia vastaan. Tässä pyrkimyksessä on usein tarpeen ryhtyä tiukkoihin toimiin, kuten tässä tapauksessa pankkitilien ja varainsiirtojen jäädyttämiseen.
Toisaalta yksilönoikeuksien kunnioittaminen ja suojelu ovat Euroopan unionin perus- ja ydinarvo, eikä meillä ole oikeutta katsoa sitä läpi sormien ottaessamme käyttöön kansalaisten turvallisuutta koskevia toimenpiteitä. Tämä ei tietenkään silti tarkoita, ettemme aseta päättäväisesti etusijalle terrorismin ja muiden rikollisten tekojen torjuntaa. Sekä parlamentin oikeudellisen yksikön mielipide ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö ovat tietenkin tämän suuntaisia.
Euroopan unionin kansalaiset ovat valinneet meidät suoraan, ja juuri sen vuoksi meillä on erityinen vastuu selittää kansalaisille, miten toisaalta huolehdimme heidän turvallisuudestaan ja toisaalta samanaikaisesti pyrimme suojelemaan heidän oikeuksiaan. Olemme kaikkein pätevimmät ihmiset tähän tehtävään.
Debora Serracchiani
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, Euroopan unioni on sitoutunut torjumaan kaikenlaisia terrorismin muotoja. Kun puhumme terrorismirikosten selvittämisestä, meidän on varmistettava, että perusoikeudet säilyvät kokonaisuudessaan ja että terrorismin torjuntaa varten käyttöön otetut toimenpiteet ovat sopivia ja tehokkaita.
EU:n toimielinten on näin ollen noudatettava täydellisesti puolustautumisoikeuksia ja kaikkein tärkeimpiä oikeusmenettelyjä, ja tämä koskee myös luettelon laadintaa sellaista yksilöistä ja elimistä - jotka tässä tapauksessa liittyvät al-Qaidaan - joihin on sovellettava rajoittavia toimenpiteitä. On yhtä kaikki välttämätöntä, että nämä toimenpiteet käyvät läpi asianmukaisen demokraattisen ja parlamentaarisen tarkastelun, kuten Lissabonin sopimuksessa perustellusti edellytetäänkin.
Kuten myös parlamentin oikeudellinen yksikkökin vahvisti, siksi on selvää, että kaikissa tällaisissa toimenpiteissä on noudatettava tavanomaista lainsäädäntömenettelyä, jonka ansiosta Euroopan kansalaiset voivat hoitaa kunnollisesti tehtäväänsä lainsäätäjinä ja lain takaajina.
Franz Obermayr
(DE) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 75 artiklalla määrätään rajoittavien toimenpiteiden täytäntöönpanosta terrorismin torjuntaa varten ja näin ollen myös kaikenlaisesta puuttumisesta kansalaisten omaisuusoikeuksiin, kuten pankkitilien jäädyttämisestä. Nämä määräykset koskevat poliisiyhteistyötä rikosasioissa, kun taas 215 artikla viittaa yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Neuvostolla on kuitenkin tällä alalla yksinomainen toimivalta. Tämän seurauksena yhdellä sivulla 75 artiklassa parlamentti on toinen lainsäädäntövallan käyttäjä ja toisella sivulla 215 artiklassa parlamentille on vain ilmoitettava tapahtumista. Kumpikin artikla kuitenkin koskee mahdollista puuttumista kansalaisten tai oikeushenkilöiden yksilönoikeuksiin, minkä vuoksi neuvoston ja komission on selitettävä, mikä on näiden kahden määräyksen välinen suhde ja miksi parlamentti ei voi osallistua erityisesti 215 artiklaa koskeviin tapauksiin.
Petru Constantin Luhan
(EN) Arvoisa puhemies, ennen kuin Lissabonin sopimus tuli voimaan, puheena olevat kolme ehdotusta perustuivat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 60, 301 ja 308 artiklaan. Asia on nyt vain historiallisesti kiinnostava, koska oikeusperusta on muuttunut ja meidän on nyt viitattava uuden sopimuksen 215 ja 75 artiklaan.
Niin uskomattomalta kuin asia voi vaikuttaa, Lissabonin sopimus rajoitti Euroopan parlamentin roolia tässä nimenomaisessa tapauksessa. Sopimuksen 215 artiklassa todetaan selvästi, että neuvoston on ilmoitettava käyttöön otetuista toimenpiteistä Euroopan parlamentille toisin kuin aikaisemmassa menettelyssä, jolla edellytettiin parlamentin kuulemista tällaisissa asioissa. En voi hyväksyä tätä, ja tuen voimakkaasti kollegojeni aloitetta parlamentin osallistumisen selventämisestä tällä alalla.
Jätän nyt asian oikeudellisen puolen, jonka toivon ratkeavan Euroopan toimielinten perusteellisen ja hyvän yhteistyön kautta. Haluaisin kiinnittää huomionne tärkeään ongelmaan, josta nyt keskustelemme, eli terrorismin ja terrorismiin liittyvän toiminnan, kuten Osama bin Ladenin ja al-Qaida-verkoston harjoittaman toiminnan, torjuntaan. Olen sitä mieltä, että kun on kysymys näin arkaluonteisista asioista, meillä ei ole varaa luokitella niitä ahtaisiin kategorioihin, kuten EU:n sisäisiin ja EU:n ulkoisiin asioihin, koska terroritekoja voidaan suunnitella EU:n ulkopuolella, mutta ne voivat vakavasti vaikuttaa EU:n rajojen sisäpuolella asuviin ihmisiin.
Meillä on velvollisuus suojella näitä Euroopan kansalaisia terroriteoilta, joten meille on tarjottava siihen tarvittavat välineet. Luotan hyvään arviointikykyynne tämän menettelyongelman ratkaisemisessa, ja odotan innokkaasti, että saan kuulla neuvoston ja komission edustajien näkemykset.
Carlos Coelho
(PT) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Malmström, arvoisa komission varapuheenjohtajaehdokas Ashton, hyvät kuulijat, haluan palata asiaan, jota lukuisat kollegat ovat käsitelleet, ja erityisesti niitä käsiteltiin jäsen Papanikolaoun ja jäsen Luhanin viimeisissä puheenvuoroissa.
Tarkastelkaamme yhtä näkökulmaa kerrallaan, ja aloitetaan Zimbabween ja Somaliaan liittyvistä ehdotuksista. Hyväksyn sen, että käsittelemme täällä Yhdistyneiden Kansakuntien asettamien pakotteiden soveltamista ja sellaisina ne tietenkin kuuluvat unionin ulkopolitiikkaan. Periaatteessa 215 artikla vaikuttaa olevan tässä kaikkein tarkoituksenmukaisin. Kyseisen artiklan mukaan kaikkien toimien, joihin on sen mukaisesti ryhdytty, olisi kuitenkin sisällettävä tarvittavat määräykset oikeudellisista turvatakeista, mutta tämä vaatimus ei täyty kummassakaan ehdotuksessa.
Nämä aloitteet ovat yksinomaan lähtöisin komissiosta eikä komission ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan yhteisestä ehdotuksesta. Näin ollen ei ole epäilystä, että nämä ehdotukset eivät täytä tarvittavia vaatimuksia, jotta ne hyväksyttäisiin 215 artiklan perusteella.
Kolmannesta ehdotuksesta, joka koskee Osama bin Ladeniin, al-Qaida-verkostoon ja Taleban-liikkeeseen liitettäviä henkilöitä ja ryhmiä, totean, että ajatus siitä, että tämä liittyisi unionin ulkopoliittisiin toimiin, on kestämätön, kuten jäsen Luhan juuri totesi. Terrorismin ehkäisy ja torjunta ovat yksi tärkeimmistä painopisteistä Euroopan unionin sisäpoliittisissa toimissa, joten tämä tavoite sisältyy yksitulkintaisesti Lissabonin sopimuksen 75 artiklaan. Näin ollen sen olisi oltava kaikkein tarkoituksenmukaisin oikeusperusta tavanomaisen lainsäädäntömenettelyn mukaisesti.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Malmström, aloittelemme vasta Lissabonin sopimuksen täytäntöönpanoa. Aikooko neuvosto Lissabonin voimaantulon myötä osoittaa hyväntahtoisuuttaan saattamalla kansainväliset suhteemme oikeille raiteille, vai aikooko se suorittaa tiukan analyysin? Katson, että me kaikki haluaisimme aloittaa parhaalla mahdollisella tavalla.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Arvoisa puhemies, totean erityisistä rajoittavista toimenpiteistä, al-Qaidaan yhdistettävien yksilöiden ja ryhmien varojen jäädyttämisestä sekä Zimbabwen ja Somalian hallituksen jäseniin kohdistettavista toimista, että 5. marraskuuta komissio ja neuvosto ilmoittivat, että kun Lissabonin sopimus tulee voimaan, nämä ehdotukset perustuvat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 215 artiklaan pikemmin kuin sen 75 artiklaan.
Sopimuksen 215 artiklassa todetaan, että neuvosto ilmoittaa parlamentille kaikista päätöksistä, joilla päätetään kokonaan tai keskeytetään talous- ja rahoitussuhteet ja niin edelleen. Sopimuksen 75 artiklassa kuitenkin tehdään selväksi, että sikäli kuin on tarpeen 67 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi parlamentti ja neuvosto määrittelevät, toisin sanoen päättävät yhdessä rajoittavista toimenpiteistä luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, ryhmän tai muun kuin valtiollisen yhteisön omistamien tai hallussaan pitämien varojen, muun rahoitusomaisuuden tai saadun taloudellisen hyödyn jäädyttämiselle.
Sopimuksen 67 artiklassa määritellään myös tavoitteet vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen perustaksi.
Siksi vaikuttaa selvältä, että terroristitoimintaan liittyvien ihmisten tai ryhmien kohdalla oikeusperustan neuvoston ehdotuksille asetukseksi olisi oltava 75 artikla.
Zimbabwesta ja Somaliasta totean, että neuvosto ja komissio voisivat myös pohtia Stuttgartin juhlallista julistusta, jonka perusteella parlamentille tarjoutuu valinnainen kuulemismahdollisuus kansainvälisissä asioissa, myös silloin, kun perussopimuksissa ei ole tältä osin määrätty mitään.
Arvoisa puhemies, minä vain selvennän kantaani. Haluan vaatia parlamentille lainsäädäntövallan käyttäjän roolia tässä ja nyt ja pyytää neuvostolta ja komissiolta aikaisempaa järkevämpää selvennystä. Tässä kaikki tällä kertaa.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, haluan aluksi todeta, että tähän aiheeseen on vaikea saada lopullista vastausta siitä, mikä on oikein ja mikä väärin.
Me kaikki tiedämme, että aina syyskuun 9. päivän terrori-iskusta lähtien olemme eläneet hyvin vaarallisessa maailmassa, jossa on vapaana terroristeja, joilla on koko päivä ja joka päivä aikaa suunnitella kuoleman operaatioitaan, ja heillä on taloudellisia resursseja, joista jotkut ovat valtion sponsoroimia, operaatioidensa suorittamiseen.
Tästä syystä niiden, jotka yrittävät torjua terrorismia, on vaikea todistaa, kuinka tehokkaita he ovat. Mielestäni voisimme kuitenkin varovasti todeta, että jos terroristit olisivat tehneet, kuten haluaisivat, tämä paikka olisi räjäytetty ajat sitten.
On toki tärkeää, että parlamentilla on mahdollisuus valvoa yksilön oikeuksiin kohdistuvia rajoituksia, mutta samanaikaisesti meidän on kuitenkin luotettava niihin, jotka ovat vastuussa turvallisuudesta. Katson, että meillä on todisteita siitä, että he ovat tehneet hyvää työtä. Emme ehkä aina saa tietää kaikkia yksityiskohtia mukana olevista ihmisistä, mutta samalla yleisperiaate on hyvä.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Haluaisin esittää teille suuret kiitokset siitä, että saan puhua tästä asiasta. Kenelläkään parlamentissa ei varmaan ole yhtään epäilystä siitä, ettei terrorismi ole 2000-luvun kirous ja että meidän on tehtävä siitä loppu. Siksi ymmärrän, että kannamme huolta perusoikeuksien säilyttämisestä, mutta toisaalta tiedämme, että teemme nyt työtä alalla, jossa kaikki ei voi olla avointa.
Siksi kysymys, jonka haluan esittää korkea edustaja Ashtonille, on seuraava: pitäisikö parlamentille antaa tietoa asioita, joita pidän tärkeinä, eli erilaisista rajoituksista tiettyjen lakien soveltamisessa? Kysyn siis seuraavaa: minkälaista tietoa parlamentille annetaan? Mielestäni tässä keskustelussa ei ole kysymys siitä, voiko parlamentti luottaa saavansa tietoa, vaan siitä, mikä kyseisen tiedon ulottuvuus on.
Miroslav Mikolášik
(SK) Kun otetaan huomioon, että unionin toiminta perustuu edustukselliseen demokratiaan ja että unionin kansalaisia edustaa Euroopan laajuisesti Euroopan parlamentti, katson, että tässä tapauksessa Euroopan parlamentilla olisi ilman muuta pitänyt olla mahdollisuus osallistua yksilöiden perusoikeuksiin vaikuttavien rajoittavien toimenpiteiden arviointiin.
Mielestäni ei ole johdonmukaista, että Euroopan parlamentti on toisaalta vastuussa rikosasioista ja erityisesti terrorismin ehkäisemisestä ja torjunnasta ja toisaalta se jätetään sellaisen päätöksenteon ulkopuolelle, joka koskee eräitä sitovia terrorisminvastaisia toimia, joita sovelletaan EU:n alueella.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 215 artikla muodostaa poikkeuksen 75 artiklan määräyksille, joiden mukaan Euroopan parlamentti on lainsäädäntövallan käyttäjä, ei olisi sen vuoksi pitänyt soveltaa tai tulkita siten, että se heikentää perusoikeuksien suojelua ja päätöksenteon demokraattista prosessia EU:ssa.
Puhemies
(EN) Ennen kuin annan puheenvuoron neuvoston puheenjohtaja Malmströmille ja komission varapuheenjohtajaehdokas Ashtonille, haluan todeta, että parlamentilla on suuri luottamus teitä molempia kohtaan, ja se tuntee teidät varsin hyvin, erityisesti siksi, että olette henkilökohtaisesti osallistuneet näiden asioiden käsittelyyn aikaisemminkin. Odotamme innokkaasti voivamme tehdä tiivistä yhteistyötä kanssanne, odotamme tukeanne, jota tekin olette aikaisemmin antaneet, sekä sitä, että parlamentti saa merkittävän roolin tässä erittäin arkaluonteisessa asiassa.
Cecilia Malmström
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Ruotsi on käyttänyt valtavasti aikaa saadakseen Lissabonin sopimusta koskevat asiat kuntoon. Olemme hyvin ylpeitä siitä, että se on nyt tullut voimaan. Se sisältää merkittäviä parannuksia, jotka ovat hyödyksi Euroopan unionille ja Euroopan kansalaisille. Yksi tärkeimmistä muutoksista, joita Lissabonin sopimus tuo tullessaan, on juuri yhteispäätösvaltuuksien osoittaminen Euroopan parlamentille oikeuden, turvallisuuden ja vapauden alalla. Näin Euroopan parlamentti saa yhteispäätösvaltuudet monilla aloilla. Tämä on hyvä asia, joka parantaa laatimamme lainsäädännön laatua. Lisäksi tämä lisää oikeudellista varmuutta, mikä on hyvin tärkeää, koska kysymys on arkaluonteisista ja vaikeista aloista.
Haluaisin lisäksi kiittää teitä tuestanne, jota osoititte sellaisia terroristeja, yksilöitä tai järjestelmiä vastaan määrättävien pakotteiden käyttöönotolle, jotka alistavat ihmisiä ja epäävät heiltä heidän ihmisoikeutensa. Pakotteet sekä ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja oikeudellinen varmuus eivät voi olla toisiaan poissulkevia asioita, vaan asia on aivan päinvastoin. Pakotteet voivat olla erittäin tehokkaita ja oikeutettuja, mikäli niihin liittyy samanaikaisesti oikeudellinen varmuus. Voin vakuuttaa teille, että Euroopan parlamentti saa osallistua uusien sääntöjen, joihin sisältyvät myös terrorismiin liittyvät, laadintaan yhteispäätösvallalla 75 artiklan nojalla, kun on kysymys Euroopan unionin alueella määrättävistä pakotteista.
Ulkopoliittisissa toimissa, toisin sanoen YK:n kolmansia maita vastaan asettamissa pakotteissa, Euroopan parlamentilla ei kuitenkaan ole yhteispäätösvaltuuksia. Näin sekä neuvosto että komissio ymmärtävät selkeästi, mitä sopimuksessa sanotaan. Aiomme kuitenkin kiinnittää tarkasti huomiota päätöslauselmaanne tässä asiassa ja pidämme aina mielessä ihmisoikeuksiin liittyvän näkökohdan, kun turvaudumme pakotevälineeseen joko EU:n alueella tai YK:n määräyksestä. Pyrimme jatkuvasti parantamaan menettelyä.
Panemme merkille pyyntönne kuulemisesta ja tiedonvaihdosta pakotejärjestelmää koskevien ehdotusten yhteydessä. Katson, että voimme tehdä tehokkaasti yhteistyötä, ja minulla ei ole epäilystäkään siitä, ettemme löydä sopivia keinoja tehdä yhteistyötä nykyisten institutionaalisten puitteiden mukaan.
Catherine Ashton
komission varapuheenjohtajaehdokas. - (EN) Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti. Haluaisin mainita kolme erityistä seikkaa.
Ensinnäkin totean, että parlamentin jäsenet ovat aivan perustellusti puhuneet perusoikeuksien tärkeydestä, ja olemme varmasti kaikki yhtä mieltä siitä, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on tässä tietenkin tärkeä rooli. Se muun muassa varmistaa, että oikeuksia noudatetaan sen mukaan, mitä neuvosto tai komissio tekee. Ymmärrän kyllä asian oikein hyvin.
Toisena asiana haluan tuoda esiin hyvän yhteistyön. Aikaisempi puheenjohtaja pyysi sekä minua että neuvoston puheenjohtaja Malmströmiä olemaan hyvin selkeitä siinä, miten tärkeinä he pitävät rooliamme ja lähestymistapaamme parlamentin kanssa keskustellessamme.
Minulta kysyttiin erityisesti, minkälaisesta tiedosta on kysymys. En osaa vastata tähän tässä vaiheessa. Katson, että yksi asioista, joka minun on hoidettava aloittaessani tätä uutta tehtävää, on tehdä työtä parlamentin kanssa, ja näin aion toimia ja katsoa sitten, mistä on kysymys. On pohdittava, miten teemme tehokkaasti yhteistyötä ja mitä tietoa sisällytetään, ja samalla on otettava huomioon, mitä sanottiin aikaisemmin siitä, mitä tietoja voimme päästää julkisuuteen ja mitä emme.
Aion ottaa tämän tarkasti huomioon kaikista niistä syistä, joita parlamentin jäsenet odottavat minun olevan.
Kolmas ja viimeinen asiani koskee oikeudellista varmuutta. Käytin monta tuntia käydäkseni Lissabonin sopimuksen läpi yhden parlamentin kanssa, joten yhdessä vaiheessa olin hyvin perillä sopimuksen sisällöstä. Sopimuksen 75 artiklan tulkinta on tietenkin se, miten viittaatte 67 artiklaan ja sen merkitykseen tässä yhteydessä, joten saamiemme oikeudellisten neuvojen mukaan meidän on pyrittävä selventämään asioita silloin, kun näin on soveliasta tehdä. Saamamme neuvot ovat selkeät. Parlamentin jäsenillä on tietenkin vapaus moittia tätä, mutta mielestäni on hyvin tärkeää, että mihin tahansa päädymmekin tässä, oikeudellinen varmuus toteutuu.
On erittäin tärkeää, että Lissabonin sopimus tulee voimaan. Tämä on erittäin tärkeää minulle, kun yritän selvittää, miten hoitaa tehtävä, joka minulla on ollut kunnia ottaa vastaan. On hyvin tärkeää, että saamme asiassa aikaan ratkaisun. Omalta osalta voin sanoa, että varmuuden kannalta meillä on mielestäni vastaus. Ymmärrän kyllä parlamentin huolen, ja ymmärrän toki, että on kuitenkin tarpeen tehdä perusteellista yhteistyötä.
Puhemies
(EN) Olen vastaanottanut yhden työjärjestyksen 115 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.
