A nem lett állampolgárok szavazati joga a lettországi helyi választásokon (vita) 
Elnök -
A következő pont David Hammersteinnek a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja nevében, Alexandra Dobolyinak az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja nevében, Willy Meyer Pleite-nek az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja nevében és Marian Harkinnak a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport nevében a Bizottsághoz intézett, a nem lett állampolgároknak a lettországi helyi választásokon való szavazati jogáról szóló szóbeli kérdésének - B6-0007/2009) a vitája
David Hammerstein
szerző. - (ES) Elnök úr, az Európai Unió egyik tagállama a "nem állampolgár” elméletét használja arra, hogy megjelölje az országban élő emberek százezreit. E polgárok többsége abban az országban született, ott dolgozik, mégis a "nem állampolgár” jelzőt aggatják rájuk. Ez eltévelyedés az Európai Unión belül.
Eltévelyedés, hiszen az Európai Unió a diszkrimináció tilalmán és az egyenlőség elvén alapul, amelyet ez az ország semmissé tesz. Nem ismeri el az említett emberek jogait és történelmi jelentőségű diszkriminációnak vet alá egy csoportot kizárólag az etnikai hovatartozása miatt. Ez elfogadhatatlan.
Konkrét eseteket vizsgáltunk meg a Petíciós Bizottságban. Az első eset egy olyan férfié, aki a következőket mondta: "akkor szavazhattam először, amikor Németországban tanultam. Szavazhattam a német helyi választásokon, a saját országomban azonban nem szavazhatok, mert nem ismernek el engem. Nincsen más útlevelem. Nincsen más országom. Csak ez az ország az enyém, és nem szavazhatok”. Ez eltévelyedés.
A Petíciós Bizottságban egy olyan ember esetével is foglalkoztunk, aki letette a nyelvvizsgákat Lettországban, ismeri a törvényeket, és mégsem kapott állampolgárságot, mert az állam úgy véli, és most idézem a nagykövet szavait, hogy "ez az ember nem hű az államhoz”. Hogyan lehetséges ez? Hogyan lehetséges az, hogy ez a helyzet az Európai Unió egyik tagországában a lakosok 20-25%-át érinti?
Azt kérjük, tartsák tiszteletben az emberek alapvető jogait és mindenki legyen tisztában a helyzettel tekintettel arra, hogy egyes országok a koppenhágai kritériumok teljesítése nélkül csatlakoztak az Európai Unióhoz. Azt kérjük, gyakoroljanak nyomást a Bizottságra, hiszen az Európai Bizottság eddig csak gyengeséget mutatott és az érdeklődés vagy törődés teljes hiányát.
Alexandra Dobolyi
szerző. - Elnök úr, szomorú tény, hogy ma, majdnem öt évvel a csatlakozás után Lettországban még mindig kevés jele látható annak, hogy az állam tiszteletben tartaná a legnagyobb kisebbséget. Teljességgel figyelmen kívül hagyták az Európai Parlament és számos egyéb intézmény ajánlásait.
Lettország népességének jelentős részét elidegenítették az államtól és az állami intézményektől. Nem csoda, hogy alacsony a honosítás szintje Ha az embereket idegenként kezelik és idegeneknek szóló útlevelet állítanak ki a számukra, az nem ébreszt bennük az országhoz kötődő érzelmeket. Nem vesznek részt semmiben. Nem hoznak döntéseket. Nem szavaznak, még az olyan városokban sem, ahol a lakosság 40%-át teszik ki, és ahol a politikai döntések közvetlenül befolyásolják az életüket.
Ez a helyzet jó vagy rossz az Európai Unió számára? Ez a Bizottságnak és a Tanácsnak szóló kérdés. A demokrácia nem működhet civil társadalom nélkül, és nincs civil társadalom részvétel nélkül. A részvétel a helyi közösségek szintjén kezdődik.
Ezek az emberek abban az országban születtek vagy életük nagy részét ott élték le, és most Lettország lakosságának több mint 15%-áról, körülbelül 372 000 emberről beszélünk. Az EU-nak fel kell lépnie a nevükben. Miért nem tesz a Bizottság semmit? Más uniós tagországok Lettországban élő állampolgárai szavazhatnak és indulhatnak az önkormányzati és az európai parlamenti választásokon, azonban emberek százezrei, akik ebben az országban születtek vagy itt élték le az életük nagy részét, nem rendelkeznek ezzel a joggal.
Szeretném megkérdezni a Bizottságot és a Tanácsot, mit tettek azért, hogy kezeljék ezt az ügyet a lett hatóságokkal együtt és szeretném felhívni őket arra, hogy további késlekedés nélkül intézkedjenek.
Willy Meyer Pleite
szerző. - (ES) Elnök úr, képviselőcsoportom, az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja nem habozott, hogy benyújtsa-e ezt a Bizottsághoz intézett szóbeli kérdést, amikor a Petíciós Bizottság számos ülésén tudomásunkra jutott, hogy sok Lettországban élő állampolgár milyen helyzetben van.
A Bizottság tagjai, biztos úr, elfogadhatatlan, hogy az Európai Unióban a XXI. században ilyen megkülönböztetéstől szenvedő állampolgárok eseteinek legyünk tanúi. Ez nem egyeztethető össze az Európai Unióval, annak elveivel vagy értékeivel. Egy olyan államban, amely 2004 óta az Európai Unió tagja, és amelynek népessége alig 2,5 millió fő, a jelenleg hatályos törvények félmillió embert egyszerűen megakadályoznak az állampolgári jogaik gyakorlásában.
Ezeket az embereket hívják nem állampolgároknak. Fekete színű útlevéllel rendelkeznek, és ezért "feketéknek” vagy "tojásgyümölcsnek” nevezik őket. Még maga a közigazgatás, az állam, a kormány is így hívja őket, és ezek az állampolgárok nem élvezhetik az őket megillető aktív és passzív választójogukat.
Úgy gondoljuk tehát, hogy az Európai Bizottságnak jelentős nyomást kellene gyakorolnia a kormányra, hogy ne hagyhassák figyelmen kívül a számos ajánlást, amelyet különböző intézmények, például az ENSZ Emberi Jogi Bizottsága, az ENSZ Bizottsága a Faji Megkülönböztetés Megszüntetéséért, az Európa Tanács parlamenti közgyűlése, az Európa Tanács Helyi és Regionális Hatóságok Kongresszusa és az Európa Tanács emberi jogi biztosa tett, valamint e Parlament ajánlását, amelyet a Lettország csatlakozásáról szóló vitában fogalmazott meg, a március 11-i ajánlást, amelyben világosan kimondtuk, hogy valós megoldást kell találni a szegregációs problémára és azon állampolgárok ügyére, akiknek bizonyítaniuk kell, hogy 1940 előtt születtek-e. Ez egészen egyszerűen elfogadhatatlan.
Nem hiszem, hogy ezt eltűrhetjük. Nem élhetünk együtt az Európai Unióban, amíg ez a helyzet fennáll, ezért nagyon fontosnak tartjuk, hogy a Bizottság, az Európai Unió hatóságai és mindannyian olyan hasonló javaslatokat dolgozzunk ki, amelyek véget vetnek ennek az állapotnak.
Ennek érdekében a csoportunk elvárja, hogy a Bizottság konkrét javaslatokat tegyen a jelen vitában felvetett kérdés megoldására. A nyelvhasználattal kapcsolatban az a tény is aggaszt minket, hogy az új rendelkezések szerint, amelyek a múlt évben diáktüntetésekhez is vezettek, a tananyag 60%-át lett nyelven kell tanítani, amely egyértelmű hátrányos megkülönböztetés az orosz nyelvvel szemben.
Emlékszem, hogy a Franco diktatúra idejében, a hazámban, Spanyolországban tilos volt baszk, katalán vagy galíciai nyelven beszélni. Ezek a nyelvek egyszerűen be voltak tiltva. Ma a gyakorlatban ezek is hivatalos nyelvek. Véleményem szerint ezt a helyzetet kell megvalósítani, hogy végső soron az Európai Unió minden polgára az anyanyelvén, a saját nyelvén fejezhesse ki magát, amelynek az adott államban használható más nyelvekkel azonos hivatalos státuszt kell élveznie.
Ezért felhívom a Bizottságot, hogy egyszer és mindenkorra lépjen fel tevékenyen, hogy megszüntesse az Európai Unió egyik tagországában zajló szegregációt.
Christopher Beazley
Elnök úr, az ügyrendi hozzászólás keretében a képviselők különböző álláspontot képviselnek a vitatott kérdésben, azonban önnek mint elnöknek joga és kötelessége, hogy figyelmeztesse a kollégákat, hogyan fejezzék ki a nézeteket, amelyek kifejezéséhez joguk van.
Véleményem szerint a legutóbbi nyilatkozat olyan elemeket tartalmazott, amelyek nagyon közel álltak ahhoz, hogy becsületsértő állításokat fogalmazzanak meg ez Európai Unió egyik kormányáról. Ezt kifogásolom. Úgy gondolom, hogy ha elolvassuk a saját eljárási szabályzatunkat, az ebben a Házban folytatott viták során tanúsított megfelelő viselkedés kereteibe nem fér bele, hogy a képviselők olyan nyelvezetet használjanak, amelyet az imént hallhattunk.
Elnök -
Mivel nem úgy értelmeztem a képviselő beszédét, mint ahogyan ön, nem éltem az eljárási szabályzat által rám ruházott hatáskörökkel.
Willy Meyer Pleite
(ES) Elnök úr, mivel rólam is szó esett, szeretném fenntartani a felszólalásom minden egyes szavát.
Jacques Barrot
Elnök úr, felhozták Spanyolország példáját, de ebben az esetben valójában a spanyol állam oldotta meg a problémát.
A Bizottság tisztában van a Lettországban élő oroszajkú kisebbség különleges helyzetével. A csatlakozás előtti stratégia keretében sok erőfeszítést tettünk, hogy az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet és az Európa Tanács ajánlásaival összhangban elősegítsük ezen emberek honosítását és integrációját.
A Bizottság ismételten hangsúlyozta, hogy minden érintett félnek, beleértve a kisebbség tagjait is, hozzá kell járulnia ehhez az összetett folyamathoz és megoldásokat kell javasolnia.
Ami a nem lett állampolgárok helyi választásokon való részvételét illeti, Az Európai Közösséget létrehozó szerződés csupán azt biztosítja a választójog tekintetében, hogy az uniós polgárok részt vehetnek a lakóhelyük szerinti tagállam önkormányzati és európai választásain, még akkor is, ha nem az adott állam állampolgárai.
A közösségi jog nem szabályozza azon emberek részvételét a választásokon, akik nem egy uniós állam állampolgárai, azaz nem uniós polgárok.
A Bizottság következésképpen nem tárgyalhat Lettországgal az említett emberek helyi választásokon való részvételének kérdésében. Az ilyen kérdésekről a tagállamoknak kell dönteniük.
Megértem a szóbeli kérdés társszerzői által lefestett helyzetet, de sajnálatos módon nem adhatok nekik más választ, ezért Lettországra kell bíznunk, hogy megoldja a problémáit, amelyek kezelésére az Unió nincs felhatalmazva.
Rihards Pīks
a PPE-DE képviselőcsoport nevében - (LV) Köszönöm, elnök úr, szeretném emlékeztetni önöket, hogy a kis országomnak, Lettországnak 2,3 millió lakosa van, akik közül 1,6 millió lett származású. Ennek ellenére Lettországban az állam és a helyi önkormányzatok nyolc kisebbségi nyelven biztosítanak általános iskolai oktatást, amely nyelvek némelyike, például a roma vagy az észt nyelv, igen kicsi. Az oroszajkú nem állampolgárok esetében nem beszélhetünk "hagyományos kisebbségről”. A nyugat-európai országok szempontjából ők újonnan érkezettek vagy bevándorlók, akik a szovjet megszállás idején érkeztek Lettországba és számos előjoggal rendelkeztek. Először is nem kellett megtanulniuk azon ország és a nép nyelvét, amely befogadta őket, hanem beszélhettek kizárólag oroszul. Az országom Európa legnagyvonalúbb honosítási jogszabályait foglalta törvénybe, hogy félúton találkozhasson ezen emberekkel. A törvény hatályba lépése óta eltelt tíz évben a nem állampolgárok körülbelül 50%-a szerzett állampolgári jogokat. Amikor nemrégiben, 2008 végén felmérést készítettek a nem honosított személyek körében, 74%-uk azt állította, hogy nem kívánja megszerezni a lett állampolgárságot. Másodszor a nem állampolgárok csupán egyharmada élt azzal a jogával, hogy lett állampolgárok gyermekeként regisztrálja magát, aki Lettország függetlenségének visszaszerzése után született. Csupán egyharmada. Ez miért van így, azt nem tudom. Ždanoka asszony, aki Lettországból lett megválasztva és az orosz származású lett állampolgárokat képviseli, nem titkolja, hogy a nem állampolgárok szavazati jogának megszerzése után a következő lépés az lenne, hogy az orosz nyelv második hivatalos nyelvként való elismerését kéri. Mit jelent ez? Először is azt jelenti, hogy fenntartanák az Oroszországból Lettországba érkezett emberek privilegizált helyzetét, és másodszor azt, hogy aláírjuk a lett nyelv és kultúra [halálos] ítéletét, hiszen az oroszajkúak mögött 140 millió további oroszul beszélő ember áll Oroszországban egyre erősebb nacionalista törekvésekkel. A lett nyelv számára ez nem lehetséges, tekintve, hogy milyen kicsik vagyunk, és milyen kevesen vagyunk. Végezetül nem azért csatlakoztunk az Európai Unióhoz, hogy fenntartsuk a szovjet megszállás által létrehozott megosztott társadalmat, hanem hogy túllépjünk azon és megőrizzük a saját identitásunkat. Köszönöm.
Proinsias De Rossa
a PSE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, Barrot biztos úr válasza igen kiábrándító volt. Pozitívabb választ vártam volna tőle, a tevékenységét szabályozó jogi megkötések ellenére is. Mondhatta volna, hogy megtesz minden tőle telhetőt, hogy az Európai Unióban érvényes sokféleség elvének szellemében támogassa a változást Lettországban.
Én Írországból származom és angolul beszélek. Az angol az anyanyelvem, de nem angol vagyok, ír vagyok. A valóság az, hogy az Európai Uniót sok ország alkotja. Szinte minden országban létezik kisebbség és többség, amelyek a történelem során egy birodalom részei voltak, vagy egy birodalmat vagy gyarmatot alkottak. Ezzel kell megbirkóznunk.
Ha Lettországba költöznék, és ott élnék és dolgoznék egy ideig, szavazhatnék a helyi választásokon. Azonban több százezer ember él Lettországban, akik Lettországban születtek, de nem szavazhatnak a helyi választásokon. Ez igazságtalan, azonban emellett - szeretném elmondani Pīks úrnak - önpusztító hatású is, hiszen a nehézségek és félelmek legyőzése érdekében minden népet szívesen kell fogadnunk az országunkban. Ösztönöznünk kell őket a politikai részvételre. Ha az emberek szavazhatnak a helyi választásokon, a közösség részeinek és a saját közösségük irányításában részt vevő egyéneknek érezhetik magukat, és ez, ahogy mondtam, segítene az akadályok legyőzésében.
Írországban az egyik legnagyobb migráns közösség a brit, és ők mindannyian szavazhatnak az írországi helyi választásokon. Az országos választásokon nem mind voksolhatnak, mert nem rendelkeznek ír állampolgársággal. Azonban az ír helyi választásokon mindannyian szavazhatnak, és a hozzájárulások fontos az ír politikai életben. Szeretnék tehát felhívni mindenkit ebben a Házban, aki Lettországból származik - vagy bármely más olyan tagországunkból, amely kisebbségi vagy akár többségi problémákkal küszködik -, tartsa észben, hogy e nehézségek és félelem leküzdéséhez örömmel kell fogadni az embereket és be kell őket vonni a politikai folyamatba, nem pedig kizárni őket belőle.
Georgs Andrejevs
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, először is idézzük fel, hogy 1945 után, amikor a britek, franciák, belgák és hollandok elkezdtek kivonulni a gyarmataikról, az oroszok elkezdek beáramlani oda. Továbbá 1949-ben is, amikor a genfi egyezmény megtiltotta a civilek betelepítését az elfoglalt területekre, Lettország oroszosítása fokozódott, és a kétmillió bevándorló beáramlását a szovjet hatóságok szervezték meg.
Azt állíthatjuk tehát, hogy amikor a Lett Köztársaság 1991-ben visszaszerezte a függetlenségét, a szovjet időkben érkezett emberek illegálisan tartózkodtak Lettországban. Az tehát, hogy az oroszok ma a honosítás keretében állampolgárságot kapnak, humánus cselekedet, nem pedig jog.
Az Egyesült Nemzetek Alapokmánya szerint az állampolgárság kérdése általában az országok belügyei közé tartozik, amelybe semmilyen más ország, még maga az ENSZ sem avatkozhat be. A lett hatóságok álláspontja a nem állampolgároknak adományozott szavazati jog tekintetében tehát szilárd és változatlan: a választójog az állampolgárság elválaszthatatlan része.
Ez az álláspont megfelel a nemzetközi jognak és gyakorlatnak is. Ezzel egy időben Lettország, más országok jelentős pénzügyi támogatása segítségével - és Oroszország nem szerepel ezen országok között - lényeges erőfeszítéseket tett a honosítási folyamat és a nem lett állampolgárok integrációjának elősegítése érdekében. Ennek következtében 2008 végére sikerült 16%-ra csökkenteni a nem állampolgárok arányát.
Azt kívánjuk biztosítani, hogy Lettország minden lakosa kérelmezhessen állampolgárságot, és teljes mértékben és hatékonyan gyakorolhassa a jogait. Lettország teljes körű jogokkal rendelkező állampolgárokat szeretne, nem pedig sokféle joggal rendelkező nem állampolgárokat.
Tisztában vagyok azzal, hogy Lettország ezen álláspontja ellentétes azzal, amelyet Karaganov úr jelentetett meg 1992-ben az orosz Diplomatic Herald folyóiratban, és amelyet a támogatói képviselnek itt az Európai Parlamentben, azonban soha nem fogjuk feladni azt, hogy megvédjük az országunkat az ilyen félrevezető kampányoktól.
Ģirts Valdis Kristovskis
Biztos úr, hölgyeim és uraim, Lettország liberális törvényei mindenki számára lehetővé tették, hogy bizonyítsa a lett állam és a nyugati demokratikus értékek iránti hűségét. Ennek eredményeképpen 1993 óta 59%-kal csökkent a nem állampolgárok száma. A lettországi vállalkozások többsége orosz vállalkozók tulajdonában áll. Ezen érvek alapján visszautasíthatjuk a lett állam elleni panaszokat. Továbbá érdemes kiemelni, hogy Lettországban olyan emberek is éltek, akik az Interfront csoport tagjaként Lettország függetlensége ellen harcoltak, a Szovjetunió, e gonosz birodalom fenntartását támogatták, még mindig tagadják Lettország elfoglalásának tényét, még mindig megbocsátják a szovjet parancsuralmi bűncselekményeket a balti államokban és Lettország európai uniós és NATO-tagsága ellen voksoltak. Elképzelhető, hogy ez a meggyőződésük komoly akadályát képezi annak, hogy lett állampolgárságot akarjanak szerezni. Ne akadályozzuk meg őket abban, hogy a múltbeli értékek világában éljenek.
Tatjana Ždanoka
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, pontosan azért vitatjuk meg a lett helyzetet, mert egyedi. A nem lett állampolgárok semmilyen országnak nem állampolgárai, és semmilyen választásban nem jogosultak részt venni. A nem lett állampolgár státusszal rendelkező felnőttek mind Lettország állandó lakosai voltak a kilencvenes évek elején. A választójogukkal legutóbb 19 évvel ezelőtt, 1990 márciusában élhettek, amikor megválasztották Lettország Legfelsőbb Tanácsát. Másfél évvel később ugyanez a Legfelsőbb Tanács a saját választóinak egyharmadát megfosztotta a szavazati jogától. Ez egyedülálló eset a parlamentáris történelemben.
A biztos úr csak a nem állampolgárok társadalomba való integrációjáról és honosításáról beszélt. Ez a megközelítés azonban teljességgel megfordítja a dolgok sorrendjét: a nem lett állampolgárok már eleve a társadalom részét alkotják (32%-uk helyben született), és sokuk számára megalázó az az eljárás, hogy a saját országukban állampolgárságért kell folyamodniuk, ezért elvből nem vetik alá magukat a honosítási eljárásnak.
A lett politikai elit számára a kisebbség jelentős részének megfosztása az alapvető jogaiktól csupán a hatalom megtartásának eszköze. Az oszd meg és uralkodj ősi elvét alkalmazzák, ezért kell az Európai Uniónak fellépnie a nem lett állampolgárok nevében.
Meg vagyok győződve arról, hogy az EU alapértékei, mint például az etnikai származáson alapuló megkülönböztetés tilalma vagy a részvételi demokrácia előbbre valók, mint a nemzeti hatáskörök.
Christopher Beazley
Elnök úr, hallhattuk a jelen vitában, hogyan zúzta össze a múlt század két bűnöző diktátora Lettország demokráciáját, függetlenségét és a társadalom minden normáját. Lettországot elfoglalta Sztálin, majd Hitler, majd megint Sztálin. A lett lakosokat bebörtönözték, deportálták vagy kivégezték. Sztálin nemcsak oroszajkúakat, hanem ukránul és fehéroroszul beszélő embereket is behozott az országba.
Mindannyian, beleértve Ždanoka asszonyt is, elítélnénk ma Sztálint és a tetteit, azonban mit teszünk ebben a helyzetben, biztos úr? Megerősítené most nyilvánosan nem csak azt, hogy nincs joga beavatkozni, hanem azt is, hogy az Európai Unió minden tagállamának tiszteletben kell tartania jogi követelményeket a választójog tekintetében? Ez véleményem szerint lényeges volna nemcsak Lettország, hanem az összes országunk számára.
A válasz bizonyára az, hogyha valakit ez igazán érdekel, mint azokat az oroszajkú letteket, akik felvették az állampolgárságot, akkor felvenné annak az országnak az állampolgárságát, amelyre büszke, és amelyben megszületett és él. Ne utasítsa vissza. Ne kérjen előjogokat, ha nem akar részt vállalni. Fel lehet venni az állampolgárságot.
Egy palesztin menekült felvette a lett állampolgárságot. Ha ő meg tudta tanulni a nyelvet, biztos vagyok benne, hogy az oroszajkú lettek is meg tudják tanulni. Természetesen ne felejtsük el, hogy a túlnyomó többség felvette az állampolgárságot. Ha valaki egy ország része, az szerintem jogokkal és kötelezettségekkel is rendelkezik.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Gratulálok Dobolyi Alexandra és szerzőtársainak! Ez ma az Európai Unió egyik legsúlyosabb emberi jogi problémája. Én megértem lett barátaink összes történelmi sérelmét, hiszen szörnyű asszimilációnak voltak a szovjet sztálini időszakban kitéve. ezt nagyon jól ismerem. De semmi nem indokolja a történelmi revánsot. Azt ajánlom lett barátainknak, hogy kövessék Finnország példáját, amelyet Svédország évszázadokon át keresztül elnyomott, és Finnország mégsem torolta meg a svédajkú finneken. Nem lehet több százezer embert sem elűzni, sem asszimilálni, meg kell adni nekik az uniós jogokat. És rendkívül szomorú vagyok Barrot biztos úr szavai miatt, mert ahelyett, hogy az Unió világos jelzést adna, hogy ez a helyzet tarthatatlan, az Unió alapértékeivel ellentétes, Barrot úr széttárja a karját és azt mondja, hogy az Unió nem tud semmit tenni. Hát elég szomorú ez. Meg kell találni a történelmi kompromisszumot a lett többség és az orosz kisebbség között! Csak ez a megoldás, semmi más. Köszönöm a figyelmet.
Inese Vaidere
(LV) Hölgyeim és uraim, múlt ősszel feltettem egy írásbeli kérdést Ferrero-Waldner biztos asszonynak, amelyben kifejeztem az aggodalmamat, hogy az Oroszország által a lettországi és észtországi nem állampolgároknak adott privilégium, amely szerint vízum nélkül léphetnek be Oroszországba, hátrányosan befolyásolhatja azt a kívánságukat, hogy állampolgárokká váljanak. Ferrero-Waldner asszony egyetértett velem, ma azonban egyes képviselők, a kérdés szerzői, úgy tűnik, egyáltalán nem értik Lettország helyzetét. Ha a nem állampolgárok jogaihoz hozzáadjuk a helyi választásokon való szavazás jogát is, a nem állampolgárok száma, amely 1995 óta a felére csökkent, valószínűleg nem fogy majd tovább. Lettország állampolgársági törvénye az egyik legnagyvonalúbb törvény Európában. Minden nem lett állampolgár teljes körű jogokat szerezhet, beleértve a választójogot is, amennyiben állampolgárrá válik. A nem lett állampolgárok jelenléte az ötven éven át tartó szovjet megszállás közvetlen következménye. Bizonyos politikai erők, amelyek támogatják a Kreml ún. honfitársvédelmi politikáját, még mindig ezen embereken keresztül próbálnak nagyobb politikai befolyásra szert tenni. Köszönöm.
Roberts Zīle
(LV) Elnök úr, biztos úr, világosan mutatja, mennyire érdekli ez a vita a kérdés szerzőit abból, hogy immár egyikük sincsen a teremben, ezért nem halhatták, amit Inese Vaidere az imént mondott, méghozzá azt, hogy Oroszország vízumpolitikája valójában arra irányult, hogy ne elősegítse, hanem éppen ellenkezőleg, hátráltassa a honosítási folyamatot Lettországban. Sajnos a közvélemény-kutatások megerősítik, hogy ezen emberek többsége soha nem lesz lett hazafi, hanem a többségük már egy másik országhoz kötődik. Ha hatalomhoz jutnak a helyi önkormányzatokban, a következő lépés természetesen az autonómia követelése lesz, majd a hivatalos státusz elfogadtatása a nyelvük számára. Az abbáziai és dél-oszétiai helyzet hosszú távú alakulásából már most is láthatjuk, mi lehet a következő lépés: orosz útleveleket osztogatnak majd ezeken az önkormányzó területeken. Köszönöm.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Szokásos körülmények között javasolhatnánk azt, hogy az állandó lakosok részt vehessenek a helyi önkormányzati választásokon, azonban mindannyian jól tudjuk, hogy a nem lett állampolgárok többsége nehezen jellemezhető úgy, hogy szokásos körülmények között érkezett az országba. Az ő érkezésük Lettország Szovjetunió általi megszállásának közvetlen következménye. Továbbá az öt évtizeden keresztül zajló oroszosítás következménye, amely minden nemzetközi normát megsért. Ugye mindannyian választhatunk, hogy állampolgárok leszünk-e, vagy hűek maradunk az országunkhoz? Minden döntés azonban következményekkel jár, és ezekért csak magunkat hibáztathatjuk, nem azt az államot, amely megadta nekünk a választás lehetőségét.
Henrik Lax
(SV) Milyen következményekkel járt az ötven éven át tartó szovjet megszállás a lett emberekre nézve? Miért nem akar az oroszajkú népesség egy jelentős része állampolgárságot szerezni? Milyen szerepet játszik mindebben Oroszország? Lettországnak a támogatásunkra és nem az elítélésünkre van szüksége ahhoz, hogy a nem lett állampolgárokat az állampolgárság megszerzésére buzdítsa. Tabajdi úrtól pedig azt szeretném megkérdezni, miért akarna Finnországnak elégtételt venni Svédországon, és mi köze mindennek a jelen kérdéshez.
Paul Rübig
(DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, az európai emberek számára természetes a kötelező oktatás elvégzése. Ennek keretében megismerkedünk annak az országnak a szokásaival és kultúrájával, amelyben élünk, hogy tudjunk is benne élni. A kötelező oktatás keretében megtanuljuk az adott ország nyelvét és esetleg más nyelveket is. Ez az alapja a szakképzésnek is, és megmutatja, hogyan fejlődik és hová tart az ország kultúrája. Emellett a diákok történelmet is tanulnak. Az általunk ismert értelemben vett kötelező oktatás segít abban, hogy az emberek harmonikusan éljenek együtt. Bármely országban élünk is, egyértelmű, hogy értenünk kell az adott ország nyelvét. Ezt a célt szolgálja a jó kötelező oktatási rendszer. Ennek fényében azt szeretném mondani, hogy Európa számos problémája megoldható lenne, ha az országok minden lakosa hatékony kötelező oktatásban részesülne.
Jacques Barrot
a Bizottság alelnöke. - (FR) Elnök úr, figyelmesen hallgattam mindkét oldalt.
Nagyon nehéz ebben a helyzetben a Bizottság számára, hogy átvegye a probléma megoldását a lett államtól. Csak annyit tehetek ebben a szituációban, hogy belső párbeszéd folytatására ösztönzöm a feleket, mert véleményem szerint ez lenne a kívánatos megoldás. Sajnálatos módon ennyit mondhatok.
Elnök -
A vitát berekesztem.
