Veiksmai priėmus Europos Sąjungos šalių sporto ministrų deklaraciją, pasirašytą per ministrų susitikimą 2008 m. lapkričio mėn. Bjarice (diskusijos)
Pirmininkas
- Kitas klausimas - Žodinis klausimas, kurį uždavKaterina Batzeli ir Doris Pack Kultūros ir švietimo komiteto vardu Komisijai dėl veiksmų priėmus Europos Sąjungos šalių sporto ministrų deklaraciją, pasirašytą per ministrų susitikimą 2008 m. lapkričio mėn. Bjarice (B6-0223/2009).
Katerina Batzeli
autorė. - (EL) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, neformali sporto ministrų taryba Bjarice 2008 m. lapkričio mėn. buvo pirmasis realus Europos sporto forumas transnacionalinio bendradarbiavimo lygmeniu.
Tai pirmas esminis ir svarbus žingsnis. Sporte šalies ir regioniniu lygmenimis plačiai taikomi tam tikri principai, pvz., subsidiarumo, autonomijos ir savireguliavimo. Tačiau jie negali atsakyti į pagrindinį klausimą, ar sportas paskutiniu metu vaidino socialinį vaidmenį, ar buvo grynai komercindimensija, kuri neišvengiamai paverčia sporto veiklą vidaus rinkos produktu.
ŠIais laikais intensyvi sporto komercializacija ir tai, kad jam atsivėrkomerciniai sektoriai, pvz., reklama visuomenės informavimo priemonėse, suteikjam ekonominių savybių. Jau keletą kartų kreiptasi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą, mėginant išsiaiškinti, ar sporto veikla - tai grynai socialinę naudą teikianti paslauga, ar priešingai, ši veikla apima ekonominius aspektus, kurie reiškia, kad tai - bendro ekonominio intereso paslauga.
Net jeigu specifinis socialinis sporto vaidmuo nepagrindžia bendros išimties iš Bendrijos teisės, jis ir toliau pripažįstamas bei leidžia taikyti apribojimus, jeigu tokias išimtis per se garantuoja socialinis sporto vaidmuo.
Komisijos nary, norėčiau užduoti kelis klausimus, kurie įeina į klausimą, kurį uždavmūsų komitetas:
pirma, jaučiame tą patį susirūpinimą dėl organizacijų autonomijos; reikia ginti sporto klubų ir federacijų autonomiją. Tačiau yra atvejų, kai savireguliavimas neužtikrino lygiaverčio elgesio visoms suinteresuotosioms šalims;
antra, būtinai reikia, kad Komisija paruoštų reikiamas gaires dėl bendro ekonominio intereso paslaugų sporte koncepcijos ir kriterijų, kuriais remiantis taikomos vidaus rinkos laisvės ir konkurencijos taisyklės, ir
trečia, tai problema, apie kurią neužsiminta žodiniame klausime, tačiau ji turi didelę reikšmę - tai klausimas, iškilęs šalies lygmeniu, t. y. kaip valdyti valstybinių ir privačių radijo ir televizijos stočių teises per sporto varžybų transliacijas. Įvairių naujų privačių paslaugų teikėjų, naudojančių naujas technologijas ir telekomunikacijas, iškilimas rinkoje priviliojo daugelį sporto federacijų, kurios suteikjiems pirmenybę ir pardavį tai teises.
Tačiau čia reikėtų pabrėžti, kad būtent dėl socialinio sporto vaidmens būtų klaidinga stiprinti sistemą, kurioje trūksta solidarumo tarp klubų ir stiprėja ekonominkonkurencija. Kolektyvinės derybos - tai klausimas, kurį sprendžia ir M. Mavrommatis savo pranešime - turi būti stiprinamos kaip tinkamiausias ir geriausias sprendimas sporto sektoriui.
Kad ir koks būtų sprendimas, Komisijos nary, turi būti gerbiama ne tik teisinrinkos procedūra, bet ir viešasis sporto vaidmuo bei tai, kad sportas - socialinprekir turi būti prieinamas kiekvienai visuomenės grupei. Sporto klubų organizacija ir jų vaidmuo - svarbūs veiksniai, kurie daro įtaką deryboms su Europos Komisija ir Kultūros ir švietimo komitetu bei Europos Parlamentu.
Ján Figeľ
Komisijos narys. - Gerb. pirmininke, sveikinu ES sporto ministrus su pareiškimu, padarytu per jų susitikimą praeitų metų lapkričio mėn. Bjarice. Jis svarbus, nes politinėse diskusijose apie sportą daroma pažanga ir stiprinama dialogo dėl sporto struktūra, kaip rekomenduojama 2007 m. Baltojoje knygoje dėl sporto. Šios Baltosios knygos įgyvendinime daroma gera pažanga.
Gruodžio mėn. priimta Europos Vadovų Tarybos deklaracija dėl sporto - taip pat labai svarbus žingsnis į priekį. Joje reikalaujama stiprinti dialogą su Tarptautiniu olimpiniu komitetu (IOC) ir sporto judėjimu - tai vienas iš prioritetų.
Komisija sparčiai ėmėsi veiksmų po abiejų raginimų iš politikų. Tačiau dialogas dėl sporto išlieka sunkia užduotimi, atsižvelgiant į sporto šakų įvairovę ir sporto struktūrų sudėtingumą.
Sausio mėn. Lozanoje susitikau su IOC prezidentu Jacquesu Rogge ir tarptautinių sporto federacijų atstovais. Susitikimas patvirtino, kad sporto organizacijos iš tiesų tolsta nuo vadinamųjų "bendrų išimčių" iš "acquis communautaire", kuris taikomas ir sportui, ir pasiruošę nuosekliai spręsti su sportu susijusius klausimus, turinčius teisinę reikšmę. Manau, tai tinkamas būdas siekiant didesnio aiškumo dėl Europos Sąjungos teisės taikymo sportui šalia Baltojoje knygoje pateiktų rekomendacijų.
Taip pat keičiamės nuomonėmis su komandinio sporto atstovais. Mano remiama tarnyba praeitą savaitę susitiko su pagrindinėmis tarptautinėmis ir Europos komandinio sporto federacijomis, kad aptartų laisvą atletų judėjimą ir nediskriminavimo aspektus sporte. Ketinu tęsti šias diskusijas, sušaukdamas dar vieną aukšto lygio susitikimą birželio mėn.
Ir, galiausiai, didelpažanga pasiekta sukuriant ES socialinio dialogo struktūras sporte. Ši veikla pradėta nuo futbolo ir, manau, bus tęsiama kitose sporto šakose.
Dialogo sistemos klausimu galiu pasakyti, kad negali būti vienos, formalios sistemos konsultacijoms su sporto judėjimais. Atsižvelgiant į konkrečią sporto organizaciją, dialoge turi būti kreipiamas dėmesys į skirtingą sporto lygį.
Esu įsipareigojęs konstruktyviai partnerystei su visais sporto veikėjais, gerbiant sporto autonomiją, subsidiarumo principus ir šalies bei ES teisines sistemas. Manau, kad tai - esminis dalykas apibrėžiant būsimą ES sporto politikos sistemą, kurią - nedarant išankstinių spėlionių dėl Lisabonos sutarties - galbūt turėsime įgyvendinti jau kitais metais.
Be to, norėčiau padėkoti Europos Parlamentui ir ypač Kultūros ir švietimo komitetui už pagalbą. Ypač už tai, kad patvirtinote veiksmų kursą ir biudžetą paruošiamiesiems veiksmams, kuriuos netrukus pradėsime įgyvendinti. Tai svarbi galimybė, padėsianti mums suformuluoti idėjas būsimam darbui.
Manolis Mavrommatis
PPE-DE frakcijos vardu. - (EL) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, kaip pranešėjas dėl Baltosios knygos dėl sporto turėjau progą pristatyti Europos Parlamento poziciją Europos Sąjungos šalių sporto ministrų susitikime Bjarice.
Baltojoje knygoje pabrėžiamas būtinumas gerbti sporto autonomiją ir specifiškumą. Politinės diskusijos dėl sporto Europoje dažnai suteikia didelę reikšmę vadinamajam "Europos sporto modeliui". Diskusijose apie Baltąją knygą dėl sporto su Europos sporto suinteresuotosiomis šalimis, Komisija ir Europos Parlamentas sutiko, kad, kaip ir kaip bebūtų, sporto specifiškumą būtina saugoti. Yra du požiūriai į Europos sporto specifiškumą:
pirma, sporto veiklos ir sporto taisyklių specifiškumas, ir
antra, sporto struktūros specifiškumas.
Pagal antrąjį požiūrį į specifiškumą Europos Sąjunga pripažįsta sporto organizacijų ir atstovaujančių struktūrų autonomiją, pvz., organizacijų, rengiančių profesionalius čempionatus.
Tačiau siekiant geresnio ir veiksmingesnio koordinavimo, turi būti minimalus reguliavimas Europos lygmeniu. Todėl tiek Komisija, tiek Europos sporto suinteresuotosios šalys mano, kad daugelį sunkumų galima išspręsti per savireguliavimą, atsižvelgiant į pagarbą patikimo valdymo principams ir suderinamumui su Bendrijos teise.
Apskritai, Europos Sąjunga ypač atsargi jos požiūrio ir sporto klausimų reguliavimo atžvilgiu, jeigu turi būti laikomasi Europos teisės.
Emine Bozkurt
PSE frakcijos vardu. - (NL) Gerb. pirmininke, Parlamentas sunkiai dirbo dėl Baltosios knygos dėl sporto ir visiškai palaikprašymą Europos Komisijai parengti aiškias gaires dėl Europos teisės aktų taikymo sportui. Ne tik Parlamentas, bet ir sporto organizacijos visoje Europoje reikalauja aiškumo. Nežmoniška tai, kad jos paliktos nežinioje, nes, atsižvelgiant į dabartinę padėtį, teismai turi kiekvieną kartą spręsti dėl Europos teisės taikymo. Europos sporto ministrai pakartojo savo prašymą Komisijai Bjarice.
Atėjo metas išgirsti iš Komisijos, ar ji jau pradėjo rengti šias gaires. Ar ji gali mums pasakyti, kada jos bus parengtos? Ar jau ruošiamasi organizuoti suinteresuotųjų šalių konferenciją, kurioje dalyvautų viso pasaulio sporto ir Europos Parlamento atstovai siekiant inicijuoti ar paspartinti šį procesą ir kiek įmanoma greičiau suteikti aiškumo Europos sporto organizacijoms?
Tai iškelia kitą aspektą, kuris dar glaudžiau susijęs su šiuo klausimu. Patirtis rodo, kad šiuo metu yra vos keli ar visai nėra gerų mechanizmų sporto dialogui užmegzti. Aiškiausias pavyzdys - diskusijos dėl Pasaulinės antidopingo agentūros (WADA) parengto Antidopingo kodekso pakeitimo. Čia beviltiškai laikomasi neveiksmingų taisyklių, ir visiškai nėra jokios galimybės užmegzti tikrą dialogą su Europos institucijomis ir pačiais sporto dalyviais ieškant sprendimų, galinčių sukurti antidopingo politiką, kuri būtų veiksminga ir gerbtų piliečių teises ir sporto dalyvių privatumą. Daug kartų kalbėjausi su sporto dalyviais ir suinteresuotomis organizacijomis, kurios skundėsi, kad trūksta konsultacijų ir kad WADA ir Tarptautinis olimpinis komitetas pateikia reikalavimus, tačiau patys nėra linkę dėti pastangų. Vien WADA reakcija į vakar Europos futbolo asociacijų sąjungos (UEFA) ir Tarptautinės futbolo asociacijų federacijos (FIFA) pateiktą pasiūlymą rodo, kad apie atvirą požiūrį negali būti nkalbos.
Dėl antidopingo politikos norėčiau paklausti, kokia apimtimi Europos Komisija įsipareigojo surengti konsultacijas dėl Europos sporto dalyvių teisių apsaugos ir kaip, jos nuomone, gali būti sukurta konsultacinsporto sistema - tiek apskritai, tiek šiuo klausimu? Ar Komisija atsižvelgia ir į tai, kad konsultacijos turi būti abipusės?
Zdzisław Zbigniew Podkański
Gerb. pirmininke, žodinis klausimas dėl tolesnių veiksmų, priėmus Europos Sąjungos šalių sporto ministrų deklaraciją, pasirašytą per ministrų susitikimą Bjarice 2008 m. lapkričio mėn., yra pagrįstas. Dinamiškas permainas visuomenėje lydi permainos sporte. Vis didėja neišspręstų problemų šiuolaikiniame sporte skaičius, o iš darbdavių atsakymo nėra. Sporte išgyvenama tam tikra krizė. Be kitų dalykų,plečiasi prekyba dopingu ir jaunais žaidėjais.
Elgesys su sporto dalyviais, ypač jaunais žaidėjais, tarsi jie būtų prekės, atima iš jų galimybę tęsti karjerą jau suaugusiems ne sporto srityje. Ministrai teisingai reikalauja, kad jauniems atletams ir atletėms būtų leidžiama dirbti pagal dvigubą švietimo ir sporto programą ir kad būtų stengiamasi sukurti tinkamas sąlygas ir plėsti struktūras. Pasiūlyti patobulinimai, susiję su konkurencija tarp jaunų sporto dalyvių, yra geri, tačiau jie neturi sukelti daugiau pasiekusių sporto dalyvių atskyrimo.
Todėl yra daug grėsmių ir abejonių. Grėsmės yra visuotinio pobūdžio, todėl tinkamas Bendrijos koordinavimas konsultacinės sistemos forma būtų priimtinas, jeigu nebūtų privalomas. Tačiau visada išlieka klausimas dėl tam tikrų smulkių aspektų. Pereinant tiesiogiai prie antrosios žodinio klausimo dalies galima būtų pasakyti, kad visas hierarchinis, institucinis koordinavimas užima šalies vyriausybių vietą. Šiai pagundai turime atsispirti.
Ivo Belet
- (NL) Gerb. pirmininke, UEFA prezidentas Michel Platini neseniai pateikEuropos Parlamentui puikų pasiūlymą, kaip pažaboti prekybą jaunais futbolo žaidėjais. Įžvelgiamas ryšys su K. Batzeli pateiktu klausimu. UEFA pasiūlymas aiškus: nutraukti tarptautinius jaunų žaidėjų - vaikų iki 18 m. - perkėlimus. Be abejo, tai - opus klausimus, nes daugelis jį traktuoja kaip judėjimo laisvės Europoje pažeidimą.
Kyla klausimas, koks interesas ir koks principas čia vyrauja. Visi sutiksime, kad atsakymas - tai tinkamas jaunuolių ir vaikų ugdymas tiek mokykloje, tiek sporto klubuose. Prekyba jaunuoliais, perkelinėjant juos iš vienos Europos šalies į kitą kartu su šeimos nariais ar be jų, negali užtikrinti harmoningo jų augimo ir tobulėjimo. Taigi, mano klausimas Komisijai yra toks: ar ruošiatės palaikyti ir ginti šį UEFA pasiūlymą ir ar rengiatės artimiausiu metu pradėti dialogą šia tema su suinteresuotosiomis šalimis - žaidėjais, klubais, lygomis ir federacijomis?
Mano antrasis klausimas susijęs su "šeši plius penki" taisykle, kuria taip pat siekiama apsaugoti jaunus žaidėjus ir paskatinti klubus daugiau investuoti į jaunimo mokymą. Europos reikalų institutas Vokietijoje (INEA) - tyrimų institutas - FIFA prašymu neseniai atliko tyrimą šiuo klausimu ir patvirtino, kad "šeši plius penki" taisykl- iš tiesų priimtina ir suderinama su Europos teise. Komisijos nary Janai Figel'i, ką jūs apie tai manote? Be to, norėtume, kad Europos Sąjunga užmegztų dialogą su sporto valdymo institucijomis, atsižvelgiant į specifinę futbolo prigimtį, dėl kurios visi sutariame, ir, be abejonės, Lisabonos sutartį.
Christopher Heaton-Harris
- Gerb. pirmininke, iš tiesų labai dėkoju Komisijos nariui už atvirą pareiškimą. Tai, ko visi prašo, yra teisinis tikrumas.
Turiu apie tai porą klausimų ir vieną klausimą apie Lisabonos sutartį, jeigu ji būtų ratifikuota. Kaip geras konservatorių euroskeptikas norėčiau pasakyti, kad viliuosi, jog ji niekada nebus ratifikuota.
Ką tik mąsčiau, ką reikštų jos ratifikavimas sporto organizacijoms ir valdymo institucijoms? Daugelis šių valdymo institucijų mano, kad ji konkrečiai pripažins jų specifiškumą, t. y. sporto specifiškumą. Taigi, Komisijos nary, ar galėtumėte pasakyti, kaip šis pripažinimas naujoje sutartyje padės sportui? Ar tada sportui bus taikomi suvaržymai iš kitų pusių, pvz., darbo teisės ar kitas sritis reglamentuojančių įstatymų, kurių jie nori ir siekia?
Dėl teisinio tikrumo yra daug klausimų, kuriuos išsprendusi Komisija turėtų ir galėtų padėti sporto organizacijoms. Ar užjūrio bendrovės turėtų investuoti milžiniškas pinigų sumas į sporto klubus Europoje? Man tai nekelia jokių problemų. Iš esmės tai traktuoju kaip tiesiogines vidines investicijas - taigi, labai pozityvų dalyką. Tačiau sporto organizacijos ir kitos valdymo institucijos mano, kad tai - neigiamas dalykas. Taigi, kaip paaiškintumėte tokią situaciją, kai sporto organizacija atsisako minėtos praktikos ar ją uždraudžia?
Kaip sakmano kolega Ivo Belet, UEFA šiuo metu siūlo uždrausti perkelti 18 m. nesulaukusius žaidėjus į kitas šalis. Pagal Europos teisę darbuotojas - asmuo, sulaukęs 16 m., taigi kas nutinka, jeigu 17 m. žaidėjas pareiškia, jog negalėjo persikelti į didelį klubą kitoje šalyje, atsižvelgiant į dabartinę padėtį, kurioje esame atsidūrę?
Vietiniai žaidėjai ir FIFA siūloma "šeši plius penki" taisyklė: kaip paaiškinti šiuos du aspektus? Be to, futbolo atstovai visada buvo suinteresuoti šiais dviem dalykais, ir jie, regis, tapo jo darbotvarkės pagrindu. Tačiau visi šie klausimai iš tiesų kenkia žolės riedulio ir regbio sąjungai ir stalo teniso žaidėjams - visų rūšių sportui.
Ar žvelgiame į platesnį sporto šakų spektrą? Ar Komisija iš tiesų organizuos forumą, kuriame sporto dalyviai galės atvykti ir atvirai pasikalbėti su Komisija apie jų problemas? Ar bus nuolat atsiliepiama į kai kuriuos jų klausimus - nesvarbu, su ar be ratifikuotos Lisabonos sutarties?
Pirmininkas
- Komisijos nary, jūsų eilsakyti kalbą - nepamirškite, kad svarstėme daugelį klausimų, tačiau iš esmės tik du iš jų įeina į žodinį klausimą.
Ján Figeľ
Komisijos narys. - Gerb. pirmininke, tai tiesa. Užduoti klausimus - lengviau nei į juos atsakyti, ir paprastai yra daugiau klausimų nei atsakymų, tačiau manau, kad kartu galime surasti daugiau ir geresnių atsakymų į šiuos klausimus.
Kalbame ne tik apie Parlamento bendradarbiavimą su Komisija, bet ypač su pasaulio sporto asociacijomis, federacijomis, valstybėmis narėmis ir suinteresuotosiomis šalimis. Jeigu jie yra atsakingi ir atsiliepia į iškylančias problemas, vadinasi, dirba drauge ir ieško sprendimų, kurie priimtini ir suderinami su teise. Kitaip turime derinti ir keisti teisę - šalies ar Europos lygmeniu. Taigi, būtent šiuo keliu turime eiti į priekį. Nekantriai laukiu, kai galėsiu paremti šį požiūrį.
Manau, kad daug kas pasikeitnuo 2007 m. Nenoriu kartoti ar vėl siūlyti skaityti Baltąją knygą. Yra trumpesnjos versija, taip pat versija su priedais. Kai pirmą kartą ją skaitėme, apibendrinome visus atvejus ir su sportu susijusius sprendimus, ir tai padėjo sudaryti žemėlapį, atspindintį, kaip sportas susijęs su Europos bendrijos teise ar politika. Be abejo, pateikėme ir tolesnių gairių. Pasiūlėme fizinės veiklos gaires, kurias pristačiau Bjarice ir kurios gali padėti skatinti fizinio ugdymo apimtį, intensyvumą ir kokybę mūsų visuomenėje ir ypač mokyklose. Jas turėtų priimti Sveikatos ministrų taryba. Mes neturime sporto ministrų tarybos, tačiau iš esmės pagrindinpriežastis yra ta, kad ji susijusi su visuomenės sveikata.
Negalime turėti vieno didelio specialaus gairių rinkinio, kuris apimtų viską. Jau sakiau, kad galime spręsti specifinius konkrečius klausimus nuosekliai, o ne kiekvienu konkrečiu atveju. Be to, manau, kad galime spręsti licencijavimo klausimą: kaip sukurti skaidresnę ir tvaresnę sistemą ir sukurti licencijavimo politikos principų rinkinį. Be abejonės, UEFA ar jos partneriai turėtų prisiimti tam tikrą atsakomybę, tačiau galime jiems padėti. Esame suinteresuoti stiprinti tokius principus kaip savireguliavimas, skaidrumas ir tvarumas, ir galime įnešti tam tikrą indėlį tobulinant licencijavimo sistemą.
Mes paremsime Antidopingo konferenciją. Ji suteiks didelę galimybę daugiau pasisakyti šiuo klausimu, tačiau prieštarauju kitos agentūros arba Europos WADA įkūrimui. Jau sakiau viešai, kad yra nacionalinės antidopingo agentūros (NADA), Europos bendradarbiavimo tarp nacionalinių antidopingo agentūrų tinklas mūsų šalyse, nesvarbu, viešųjų ar privačiųjų. Europai reikia būti aktyvesnei ir labiau suvienytai. Iš WADA galima daug ko pasimokyti, ir reikėtų negaišti laiko. Yra ginčų. Kalbėjome su E. Bozkurta apie šį elgesio kodeksą. Šiandien per televiziją mačiau, kaip Sepp Blatter ir John Fahey, WADA pirmininkas, svarstantidopingo naudojimo per futbolo rungtynes klausimą, priėmus elgesio kodeksą, ir čia slypi problema.
Taigi antidopingo klausimu manau, kad reikia daugiau vidinio bendradarbiavimo siekiant patikimesnės Europos. Turime Europos Vadovų Tarybą ir konvenciją šiuo klausimu. Yra pagrindo būti nuoseklesniems, nes galime įnešti indėlį į antidopingo pasaulį ar pasaulį, kuris veiksmingiau kovotų su dopingu. Sakėte, kad dialogas šioje srityje nelengvas - ne vien dėl antidopingo, bet apskritai sporto klausimais. Tiesa, kad kartais sunku vesti šį dialogą tarptautiniu ir Europos lygmeniu ar tarp skirtingų disciplinų ar segmentų, tačiau galiu užtikrinti, kad dialogo kultūra ir atvirumas bei pasirengimas įsitraukti į dialogą didėja.
Dalyvavau Europos olimpinio komiteto (EOC) biuro atidaryme Briuselyje, netoli Rond-Point Schuman kelio ir Komisijos, Tarybos ir Parlamento. Tai reiškia nuolatinį Europos olimpinių komitetų ir Tarptautinio olimpinio komiteto (IOC) buvimą Europos institucijose dialogo ir bendradarbiavimo tikslais. Tai atskleidžia jų svarbą ir abipusį pasiruošimą darbui dialogo metu, siekiant surasti sprendimus.
Dėl tarptautinių perkėlimų pritariu jaunų žaidėjų apsaugai bei mokymo ir švietimo skatinimui. 2001 m. priėmėme sprendimus ir susitarimus dėl tarptautinių perkėlimų. Bendras amžiaus lygis - apie 18 m., tačiau Europoje yra specialių susitarimų dėl laikotarpio tarp 16 m. ir 18 m. amžiaus. Kol nekyla didelių ar kritinių problemų, esame linkę ne kažką keisti, o skatinti geresnį ir stipresnį mokymą bei darbą su talentingais Europos žmonėmis.
Todėl pritarėme vietinių žaidėjų taisyklei, nes ji iš esmės skatina tokio pobūdžio elgesį su žaidėjais. Be abejo, tai - ne absoliuti taisyklė, tačiau ji liečia specialius susitarimus. Teikiame pirmenybę arba skatiname specifiškumą pagal tam tikras taisykles. Jau sakėme, kad sugrįžime prie šio sprendimo per penkerius metus, kad įsitikintume, kokį realų poveikį padar- ne vien teoriškai - ši nauja taisyklė. Tyrimas patvirtino, kad "šeši plius penki" taisykldabartinėmis aplinkybėmis yra tiesiog nesuderinama su ES teisės aktais. Mes kalbėjomės su tyrėjais ir supažindinome juos su dokumentais, tačiau nieko naujo negalime pasakyti. Iš esmės negalime teigti, kad sutinkame su šiuo tyrimu.
Tačiau turiu pasakyti, kad dialogas tarp Europos Komisijos ir jos partnerių, įskaitant FIFA - ypač po nesenų įvykių Bjarice ir Lozanoje - tikras ir labai konkretus. Konkrečiu "šeši plius penki" taisyklės klausimu toliau tęsime darbą. Net FIFA teigia, kad nėra priežasties skubėti, o kur kas vertingiau surasti konkrečius ir patikimus atsakymus. Ji nenori veltis į oficialius ginčus. Sutikome skirti daugiau laiko, siekiant profesionalumo ir didesnio bendradarbiavimo. Manau, kad tai labai naudinga.
Dėl Lisabonos sutarties ir specifiškumo pripažinimo į Europos Sąjungos sutarties 149 straipsnį įtrauktos dvi specialios išlygos dėl švietimo, jaunimo ir sporto. Jame aptariamas ir kompetencijos lygis. Tai tik paremiantis veiksmas, todėl ES neturės galios nuspręsti, o tik paremti valstybes nares skatinant sportininkių ir sportininkių integralumą. Būtų naudinga įsteigti sporto tarybą, kaip švietimo ir jaunimo taryba, kuri galėtų būti išplėstiniu formatu. Ji padėtų sukurti pirmą ES sporto politiką ir sporto programą, tačiau nereikalautų pakeisti struktūros ar nustatyti bendrų suvaržymų. Realų specifiškumą, kuris nėra verslas, kaip įprasta manyti, turi ginti tam tikras mechanizmas ar Europos Teismas.
Mano nuomontik atspindi Komisijos nuomonę. Mūsų nuomon- ne galutinė, aiškinant Europos Sąjungos teisę. Šioje srityje yra ypač daug tarpusavyje persipynusių klausimų. Norėtume stiprinti teisinį tikrumą, todėl ir pradėjome šį procesą. Parengta Baltoji knyga, o Pierre de Coubertino veiksmų planas padeda ją skaityti ir konkretizuoti, tačiau tai - procesas. Ratifikavus Sutartį, galėtume padėti dar daugiau, o be jos turėsime pasilikti tame lygyje, kurį jau pasiekėme.
Jau kalbėjau apie perkėlimus, nesulaukus 18 m. Šiuo klausimu FIFA priėmlabai gerą sprendimą ne vien dėl perkėlimų, bet ir nepilnamečių futbolo sporte apsaugos ir skatinimo; manau, kad tai - tinkamas požiūris. Taigi, kai kuriose srityse UEFA rodo gerą pavyzdį, tarkime, vietinių žaidėjų klausimu. Ir FIFA kai kuriose srityse rodo gerą pavyzdį, tarkime, nepilnamečių apsaugos klausimu. Man regis, galime padėti abiem; svarbu, kad suderinamumas būtų pasiektas ir futbolo pasaulyje.
Paskutinis, tačiau ne mažiau svarbus, klausimas - atsiprašau, kad mano atsakymas buvo toks ilgas - susijęs su sporto forumu, apie kurį užsiminC. Heaton-Harris - šį forumą jau sukūrėme. Bjarice vyko ministrų konferencija su pagrindiniais partneriais, tačiau prieš šią konferenciją surengėme forumą, kuriame dalyvavo daugiau nei 200 suinteresuotųjų šalių iš labai skirtingų sporto šakų. Tai buvo labai pozityvus, komunikacinis ir atviras forumas, ir norime tęsti šią veiklą. Manau, kad Tarybai pirmininkaujant Švedijai ar ypač Ispanijai galėsime surengti dar vieną forumą, kuris atspindėtų padarytą pažangą ir įpareigotų žengti toliau.
Taigi tuo metu, kai pradėjau atsakinėti į klausimus, dirbau skaidriai, reguliariai ir patikimai kartu su kitais. Tik tokiu atveju Europa gali būti pagrindine sritimi, kurioje ginamas ir skatinamas sportas ir kurioje kovojame su neigiamais reiškiniais, pvz., dopingu, korupcija, žiaurumu ir rasizmu visose sporto rūšyse. Norėčiau paraginti jus pasidalyti šiuo požiūriu, nes geresnio neturime. Nenorime kažko primesti, o pasiūlyti, saugoti ir paremti. Tai - mano atsakymas.
Pirmininkas
- Diskusijos baigtos.
