Forelæggelse af det portugisiske formandskabs arbejdsprogram (forhandling) 
Formanden
Det er mig en stor glæde at kunne byde formanden for Rådet, Portugals ministerpræsident hr. Sócrates, hjertelig velkommen her i Parlamentet.
(Bifald)
Som altid er det også en fornøjelse at have formanden for Kommissionen, hr. Barroso, hos os.
(Bifald)
Som De kan se af navnene, har vi en særlig konstellation. Portugal er i centrum i EU. Det glæder mig meget at kunne give ordet til formanden for Rådet, hr. Sócrates.
José Sócrates
Hr. Formand - min kære hr. Pöttering - hr. formand for Kommissionen - min kære hr. Durão Barroso - mine damer og herrer! Når jeg her over for de europæiske borgeres legitime repræsentanter indleder det portugisiske formandskab, vil jeg gerne bekræfte, at det vil arbejde under mottoet "Et stærkere Europa for en bedre verden".
Vi har derfor påtaget os den klare forpligtelse at gøre alt for at tilbagevise den tvivl og uvished, der har været om, hvilken vej det europæiske projekt skal følge. Vi vil derfor også, her i det europæiske demokratis sæde, gerne bede om medlemmernes støtte til at nå dette fælles mål.
Som bekendt var Portugal ikke blandt Det Europæiske Fællesskabs grundlæggerlande. Da vi genindførte demokratiet i 1974, efter 48 års autoritært regime, var vores vigtigste politiske mål at tiltræde det daværende EF. Det mål nåede vi i 1986. Når vi nu for tredje gang påtager os formandskabet for EU's Ministerråd, vil jeg gerne over for Parlamentets medlemmer bekræfte, at det er den portugisiske regerings faste forsæt at fremme og styrke de fredens, frihedens, solidaritetens og velstandens værdier, der var grundlæggernes ledestjerne i 1957. Det er de værdier, som vi - nu 27 stater og næsten 500 millioner indbyggere - sammen bekræftede i Berlin i marts.
Jeg er overbevist om, at dette halvår vil markere, at vi kommer ud af det dødvande og de blokeringer, der for længe har præget det europæiske projekt. Det europæiske integrationsprojekt inspirerer mange folkeslag og mange lande i verden, der har ikke helt forstår vores tøven, og som er de første til at ønske, at EU skal spille en mere aktiv rolle på verdensscenen.
Jeg har altid syntes - og synes stadig - at det europæiske projekt er et af de fornemste og mest generøse politiske projekter i vores tid. Den europæiske integration er vigtig for den europæiske økonomi, for at fremme de europæiske værdier og for de europæiske borgere. Den europæiske integration er dog lige så vigtig for at møde de globale udfordringer, for at udnytte de muligheder, som disse forandringstider tilbyder, og for at opbygge en mere stabil, mere retfærdig og mere udviklet verden. Det er ikke kun de europæiske befolkninger, der har brug for et stærkt Europa. Verden har brug for et Europa med en mere aktiv stemme.
Jeg tror, at De vil være enige med mig, når jeg siger, at et formandskabs succes altid hænger sammen med klarheden af dets program. Vi har veldefinerede mål for de kommende seks måneder: reform af traktaterne, modernisering af de europæiske økonomier og samfund og styrkelse af Europas rolle i verden.
Vores største ufordring er selvfølgelig at genoptage traktatreformprocessen ud fra det mandat, som det seneste Europæiske Råd har givet. Det er med fornøjelse, at jeg fremhæver og takker for den strategiske og forhandlingsmæssige indsats, som den tyske kansler Angela Merkel har gjort, og som vi hele tiden har støttet i de forløbne seks måneder. Jeg vil også gerne takke for de klare holdninger, som Europa-Parlamentet har vedtaget i den beslutning, der havde Barón Crespo-Brok-betænkningen som grundlag, og hvis budskab er, at der bør nås frem til en aftale mellem medlemsstaterne, der bevarer forfatningstraktatens væsentligste bestanddele, og som formår at imødekomme de signaler, som den franske og den nederlandske folkeafstemning sendte.
Det fremskridt, der skete på det seneste Europæiske Råd, var også kun muligt takket være Europa-Parlamentets støtte, da det i denne sag altid har evnet at lægge en stærk, sammenhængende og konstruktiv linje og aldrig har affundet sig med det dødvande, der var indtrådt.
Den aftale, som Det Europæiske Råd nåede frem til den 21. og 22. juni, gav et klart og præcist mandat, sådan som Portugal altid har ment nødvendigt, og vi kan nu gå videre.
Jeg vil dog gerne fremhæve over for Parlamentet, at jeg ikke er i tvivl om, at det afgørende øjeblik var, da regeringscheferne for de tre lande, der udgjorde formandskabstrioen - Tyskland, Portugal og Slovenien - blev enige om, at deres fælles program skulle have en løsning på det forfatningsmæssige dødvande som første prioritet. Dengang i oktober 2006 var der ikke mange, der troede på, at det kunne lade sig gøre, men nu er løsningen inden for rækkevidde.
Vi tager derfor tillidsfuldt den opgave op, som vi skal gøre færdig: at omsætte dette mandat til en ny traktat. Jeg ved, at vi står foran en vanskelig og krævende forhandlings- og forligsproces. Jeg er selvfølgelig forberedt på de problemer, der altid opstår, især i forhandlingernes sidste fase. Jeg ved dog, at vi kan magte det, og én ting står mig klart, og det er, at vores mandat ikke går ud på at ændre mandatet, men på at omsætte det til en ny traktat.
Mandatet er i øvrigt ganske klart. Det er klart med hensyn til det, der skal opgives i den tidligere forfatningstraktat, det, der skal genoptages i reformtraktaten, og det, der skal tilføjes af nyt i forhold til Nice-traktaten.
Det bedste, vi kan gøre, er at udnytte den politiske fremdrift og gå hurtigt fremad. Jeg har derfor besluttet at åbne regeringskonferencen allerede den 23. juli, samtidig med RIA-Rådet. Samme dag udsendes et traktatudkast ud fra de detaljerede instruktioner, som mandatet indeholder.
Samme uge vil vi også afholde møder med juridiske eksperter for at gennemgå teksten og finde eventuelle problemer. Det uformelle udenrigsministermøde den 7. og 8. september vil gøre status over, hvor langt processen er kommet. Det er vores hensigt at arbejde aktivt for, at en aftale om traktaten kan træffes på det uformelle Europæiske Råd den 18. og 19. oktober i Lissabon. Det er vores mål, og jeg tror, at alle er enige med mig, når jeg siger, at det er den tidsplan, der bedst modsvarer alle de europæiske institutioners ånd og vilje, og den, der bedst tjener Unionens interesser.
Jeg stoler på Europa-Parlamentets medvirken til at nå dette mål. Det var i øvrigt derfor, jeg ønskede, at Europa-Parlamentet skulle deltage i regeringskonferencen med tre repræsentanter, og ikke blot med to som tidligere, så det derved blev mere repræsentativt.
Derfor vil jeg også foreslå, at Europa-Parlamentet, hver gang regeringskonferencen mødes på stats- og regeringschefniveau, repræsenteres af sin formand.
Jeg ved, at jeg kan regne med, at alle institutionerne vil bistå. Jeg takker Kommissionen og Den Europæiske Centralbank for hurtigt at have meddelt deres holdninger.
Jeg takker også Europa-Parlamentet for, at dets udtalelse kunne vedtages i dag og dermed opfylde betingelserne for, at regeringskonferencen kan begynde allerede i denne måned.
Jeg regner også med alle medlemsstaternes vilje og engagement. Det er samdrægtighedens tid, hvor alle institutionerne går sammen, så en hurtig beslutning om traktaten kan sende et klart signal om, at Europa tillidsfuldt og målrettet bevæger sig fremad med sit unionsprojekt.
Traktatreformen er dog kun én af Unionens opgaver i de kommende seks måneder, og jeg vil gerne bruge et par minutter på at tale om nogle andre meget vigtige spørgsmål for Unionen. Ud over de institutionelle spørgsmål forventer de europæiske borgere også svar på de spørgsmål, der direkte angår dem i deres dagligdag, og hvor de mener, at Europa skal levere konkrete resultater, der gør forskel og bidrager til at forbedre deres levevilkår. Jeg tror således, at der ikke kan være uenighed om, at Europa må satse mere på modernisering.
For lidt over syv år siden indfandt Portugals daværende premierminister, António Guterres, sig i Europa-Parlamentet for at forelægge Lissabon-strategien, der indtil nu har været vejviseren for moderniseringen af de europæiske økonomier og samfund.
Det er derfor med særlig tilfredshed, at jeg fortæller, at Lissabon-strategien igen vil blive centrum for vores bestræbelser. Den strategi, der blev formuleret i 2000 om at styrke konkurrenceevnen med social samhørighed ved at satse på viden og innovation, er stadig den rette vej og har stadig støtte fra de vigtigste europæiske politiske kræfter.
Vi agter aktivt at medvirke til en ny runde af Lissabon-dagsordenen, der skal vedtages i foråret 2008 under det slovenske formandskab. Vi vil forberede den nye runde, idet vi samtidig bibeholder de tre komponenter i den foregående: den økonomiske, den sociale og den miljømæssige komponent.
Evalueringen af det indre marked vil gøre det muligt at lægge vægt på at forbedre virksomhedernes konkurrenceevne, åbne markederne og fjerne kontekstbestemte omkostninger og på den rolle, som kulturindustrien vil kunne spille med at skabe beskæftigelse, økonomisk vækst og innovation.
Det næste halvår bliver også særlig vigtigt, hvad angår de energi- og miljøpolitiske valg, hvor Europas mål kun kan være ét, nemlig at fastholde lederskabet på miljøområdet og ikke mindst i indsatsen over for klimaforandringerne.
Vi vil derfor opfylde målet om at fremme debatten om en teknologisk handlingsplan på energi- og miljøområdet, ligesom vi vil lægge vægt på biobrændstoffer, og dét ikke mindst inden for rammerne af det forhold, som det første topmøde mellem EU og Brasilien har skabt.
Vi ønsker at give Lissabon-strategiens sociale dimension den synlighed og betydning, som den fortjener. 10 år efter lanceringen af den europæiske beskæftigelsesstrategi finder vi det vigtigt at fremme debatten om, hvordan beskæftigelsespolitikken bedst samordnes med henblik på at skabe bæredygtige arbejdspladser i en global konkurrencesituation. Det portugisiske formandskabs indsats på dette felt vil ikke mindst betone opbygning af menneskelige ressourcer, forenelighed af arbejde og familieliv og bekæmpelse af fattigdom og udstødelse.
Vi må i fællesskab gøre os overvejelser om den europæiske sociale model - i al dens velkendte mangfoldighed - hvad angår pensions- og tilbagetrækningsordningernes bæredygtighed og de nødvendige arbejdsmarkeds- og velfærdsreformer. I denne sammenhæng bør debatten om den såkaldte flexicurity sigte mod at finde integrerede og afbalancerede løsninger, der på europæisk plan i praksis udmønter de almene og fælles principper om at tage højde for medlemsstaternes forskellige sociale virkelighed.
For det portugisiske formandskab ligger en af det europæiske projekts strukturerende værdier i forholdet mellem frihed og sikkerhed, hvilket betyder, at det er en af formandskabets prioriteter at styrke politi- og retssamarbejdet i indsatsen over for terrorisme.
Terrorisme er fortsat en af de største trusler for international fred og sikkerhed, men demokratierne frygter ikke terrorisme og ved, hvordan de skal stå fast over for denne trussel. Et godt eksempel på denne fasthed blev vist af den britiske regering i sidste uge, og jeg vil gerne på vegne af alle Unionens lande give udtryk for vores solidaritet.
Indsatsen over for terrorisme bør derfor forblive et fælles mål for alle medlemsstater, fordi kun europæisk samarbejde gør det muligt at forebygge, beskytte mod og bekæmpe terrorisme.
Det portugisiske formandskab vil arbejde for at gennemføre de igangværende initiativer under EU's strategi over for terrorisme og handlingsplan for bekæmpelse af terrorisme og for at fortsætte gennemførelsen af strategien over for radikalisering og rekruttering af terrorister, der skal evalueres inden for de kommende måneder.
Vi mener derfor, at der hurtigst muligt bør findes en erstatning for hr. DeVries og ske en afklaring angående midler og mandat, så efterfølgeren effektivt kan udføre sine opgaver.
Historien har lært os, at der ikke findes frihed uden sikkerhed. Unionens sikkerhedspolitik er derfor afgørende for at bevare de europæiske samfunds åbne og tolerante natur.
Jeg er derfor stolt over, at det var Portugal, der foreslog, og at det var en portugisisk virksomhed, der udformede den tekniske løsning, SIS-ONE4ALL, der gjorde det muligt, at de nye medlemsstater fuldt ud kunne tilslutte sig Schengen-området, så grænserne til disse lande kan forsvinde ved slutningen af det portugisiske formandskab.
Vi imødekommer dermed et af borgernes største ønsker: arbejdskraftens fri bevægelighed inden for EU.
Jeg vil også gerne sige et par ord om indvandringspolitik, som vi vil skænke særlig opmærksomhed under vores formandskab. Europa er i dag hjem for millioner af indvandrere, der bor, arbejder og opdrager deres børn her, og som yder et uundværligt bidrag til Europas økonomiske vækst.
Vi må derfor udforme en europæisk indvandringspolitik, der sætter ind over for ulovlig indvandring, men som også sigter på at inddrage og integrere de lovlige indvandrere, og som i et effektivt samarbejde med oprindelseslandene og til gensidig fordel kan regulere migrationsstrømmene.
Kun en politik, der sætter ind i både oprindelses- og modtagelseslandet og over for både årsager og virkninger, vil kunne modsvare fænomenets omfang og være i samklang med vores værdier og ansvar.
Den nuværende internationale situation stiller EU over for et særligt ansvar, og jeg vil her omtale EU's udenrigspolitiske dagsordenen under det portugisiske formandskab. Borgerne kræver umisforståeligt, at EU spiller en aktiv international rolle, med folkeretten, gensidig respekt, dialog og samarbejde som de bærende værdier. Det internationale samfunds forventer lige så tydeligt, at EU yder en engageret og sammenhængende indsats over for de store internationale spørgsmål.
I anden halvdel af 2007 skal der træffes uopsættelige beslutninger om vanskelige spørgsmål på den globale dagsorden - Kosovos fremtid, Irans atomprogram, den humanitære krise i Darfur - på en række særdeles væsentlige topmøder med Indien, Kina, Rusland og Ukraine. Forholdet til USA vil inden for de rammer, der blev opstillet på topmødet i Washington under det tyske formandskab, blive varetaget med den opmærksomhed, som de strategisk vigtige transatlantiske forbindelser lægger op til.
Vi påtager os selvsagt det ansvar, som formandskabet indebærer, i snævert samarbejde med den høje repræsentant for den eksterne politik, Javier Solana, og med Kommissionen.
Jeg vil dog gerne nævne tre initiativer, som vi er særlig forbundet med, og som bør fremhæves: topmødet med Brasilien, der lige har fundet sted, topmødet med Afrika og Euro-Middelhavs-møderne.
I formandskabets første uge afholdt vi topmødet med Brasilien med det formål at bringe vores forbindelser op på et højere niveau, hvad angår gensidigt kendskab og tæt samarbejde på alle planer. Dette initiativ ligger os portugisere særlig på hjerte, da vi deler sprog og meget af vores kultur og historie med Brasilien. Vi vil gerne skabe de politiske betingelser for, at der i lighed med de andre opstigende økonomiske magter i fremtiden institutionaliseres et formelt forhold til gensidig gavn mellem Europa og Brasilien og dermed også medvirke til at uddybe det bredere forhold, som vi ønsker med hele Latinamerika.
Tættere forbindelser til Brasilien vil også give konkrete resultater, hvad angår svaret på de globale udfordringer. Topmødet i sidste uge med præsident Lula da Silva gjorde det ligeledes muligt at holde en dør åben, som det gælder om at udnytte i Doha-rundens forhandlinger, og vi vil gøre alt for at støtte Kommissionens indsats i denne sag. Jeg tilhører dem, der mener, at Doha-rundens forhandlinger er af stor betydning, når det handler om at regulere globaliseringen, og at afslutningen vil blive meget positiv, således at det fortsat bør være en af de europæiske institutioners prioriteter.
Euro-Middelhavs-ministermøderne indgår i en række forhandlinger inden for den såkaldte Barcelona-proces og den ny naboskabspolitik, men er specifikt udtryk den værdi, som vi tillægger en genoptagning af en dybtgående politisk debat med vores partnere på Middelhavets sydlige bred. Vi har fælles bestræbelser, og vi står over for udviklings- og sociale samhørighedsudfordringer, der understreger den voksende gensidige afhængighed mellem de to sider af Middelhavet. Vi er overbevist om, at vi kan medvirke til at overvinde nogle blokeringer på så grundlæggende områder som håndtering af migrationsstrømmen og de bidrag, som udvandring kan betyde for oprindelseslandenes udvikling, med de europæiske landes og de relevante internationale institutioners støtte og engagement.
Endelig agter vi at afholde det andet topmøde mellem EU og Afrika, da vi jo stod bag det foregående topmøde i 2000, der, som De nok husker, foregik i Kairo under det det portugisiske formandskab. Vi overser ikke, at der er vanskeligheder, der skal overvindes, men vi mener, at intet kan begrunde, at der i mere end syv år ikke har været afholdt denne type møder på højeste niveau, når det drejer sig om et forhold mellem to kontinenter med så tætte historiske bånd, og som er så afhængige af hinanden i verden i dag.
Portugal er i en særlig gunstig situation til at påtage sig dette ansvar, men forventer selvfølgelig, at Den Afrikanske Union og alle de europæiske og afrikanske lande vil sikre, at dette topmøde bliver en lejlighed til at genoplive dialog og samarbejde om de spørgsmål, der af største fælles interesse. Vi mener således, at der bør defineres et nyt strategisk partnerskab mellem EU og Afrika med sigte på bæredygtig udvikling, sikring af fred, bekæmpelse af endemiske sygdomme og et afbalanceret partnerskab om at håndtere migrationsstrømme til gensidig fordel.
Det er vores dagorden, som jeg her i al korthed har beskrevet den. Jeg er klar over, at vi overtager formandskabet på et tidspunkt, hvor den internationale situation ikke er den letteste, og at vi opstiller ganske ambitiøse mål. Vi ved, at formandskaberne alene ikke kan løse alle de problemer, der viser sig, men vi ved også, at de kan gøre en forskel, hvis de opstiller klare mål, udviser ydmyghed i deres stræben efter at nå dem og vilje til at fremme de nødvendige kompromiser.
Mange europæiske filosoffer ser verden i dag som en "post-verden": post-demokratisk, post-moderne eller post-industriel, altså en post-verden. Dette begreb betyder dog blot, at vi lever i en verden i forandring - i hastig forandring - og at vi ikke endnu til fulde forstår det, der sker.
Midt i al uvisheden og omgivet af så mange ukendte størrelser er der dog én ting, der står fast. I en verden i forandring er det værste, man kan gøre, at gå i stå. Den fejl hverken kan eller må Europa begå. Vores faste forsæt er at sørge for, at Europa ikke går i stå, og at det europæiske projekt bevæger sig fremad til gavn for en bedre verden.
(Bifald)
Formanden
Hr. formand for Rådet! Vi takker Dem hjerteligt for præsentationen af Deres program. Bifaldet viser, hvor godt det er blevet modtaget her i Parlamentet. Vi takker Dem først og fremmest for Deres entydige erklæring om, at Parlamentet vil være repræsenteret på alle niveauer af regeringskonferencen. De har altid personligt støttet denne strategi, og dermed er forudsætningen også til stede for, at Parlamentet kan give sin accept til afholdelsen af en regeringskonference. Vi har desuden særlige forventninger til samarbejdet med Generalsekretariatet for Rådet.
Nu vil jeg godt bede formanden for Kommissionen, hr. Barroso, om at tage ordet.
José Manuel Barroso
Hr. formand, hr. premierminister, mine damer og herrer! Jeg vil allerførst gerne sende en særlig hilsen til Portugals premierminister her ved begyndelsen af det portugisiske formandskab. Dets program er ambitiøst og krævende, og regeringskonferencen vil naturligvis indtage en fremtrædende plads, især frem til Det Europæiske Råd i oktober, men det portugisiske formandskab begrænser sig ikke til det vigtige traktatspørgsmål. Blandt de andre krævende spørgsmål er forbindelserne udadtil, med afholdelse af vigtige topmøder med mange af vores partnere, den fornyede Lissabon-dagsorden for vækst og beskæftigelse samt innovation.
Kommissionen vedtog i går sin udtalelse om regeringskonferencen. Som jeg før har sagt i Parlamentet, vil den kommende regeringskonference blive meget anderledes end de foregående. Takket være det allerede udførte arbejde - ikke mindst det tyske formandskabs indsats, som jeg også gerne vil rose - som har betydet, at der har kunnet gøres så konkrete fremskridt, kan vi sige, at dette mandats detaljeringsgrad er uden fortilfælde. En regeringskonference er aldrig før blevet sat i gang med et så præcist mandat. På nogle områder viderefører mandatet teksterne fra regeringskonferencen i 2004, på andre benyttes der en ganske kompleks juridisk og teknisk sprogbrug. På grund af denne præcision kan vi i dag sige, at det centrale spørgsmål ikke mere er selve den politiske substans, da den jo i al væsentligt blev afklaret, da vi mødtes i Det Europæiske Råd, men at udføre mandatet i troskab mod dets indhold.
Vi må derfor udtrykke os klart. Jeg for min part vil klart tilkendegive, at Kommissionen fuldt ud bakker op om mandatet, idet vi mener, at det ikke bør genåbnes. Det, som det handler om - som også premierminister Sócrates sagde - er at omsætte mandatet til traktat. Det er ikke at lave et nyt mandat. Det ville være særdeles skadeligt, ja, det ville være helt uforståeligt, hvis der nu blev vendt om på det, som er enstemmigt vedtaget. Det ville være et tegn på allerstørste mistillid, hvis man nu gav sig til at genforhandle et mandat, som alle har givet deres tilslutning. Uden tillid til værdien af de kompromiser, der er indgået, kan der ikke opbygges et stærkt Europa.
Imidlertid må jeg også sige, at mandatet set med Kommissionens øjne hverken er ideelt eller perfekt, og at vi på mange områder ville have været mere ambitiøse. Mandatet er dog ikke ideelt for nogen, men det er sådan, det europæiske projekt fungerer og altid har fungeret. Siden 1957 har vores integrationsprojekt altid bevæget sig fremad gennem politiske kompromiser og uden ideelle løsninger, og sådan kommer det også til at ske denne gang. Man bør heller ikke glemme, at den aftale, der blev opnået i Det Europæiske Råd, var vanskelig at opnå, og at den hviler på et skrøbeligt politisk kompromis. Det er vores ansvar at fastholde dette kompromis på regeringskonferencen og frem til den endelige ratificering.
Kommissionen støtter fuldt ud det portugisiske formandskabs hensigt om at gennemføre en koncentreret og hurtig regeringskonference. Den skal begynde den 23. juli, og hvis alt forløber godt - for vores del vil vi gøre alt for, at det sker - vil den kunne afsluttes på det uformelle Europæiske Råd til oktober. Kommissionen forbeholder sig dog ret til at udtrykke sin opfattelse vedrørende de holdninger og forslag, som medlemsstaternes regeringer fremkommer med under regeringskonferencen, og vi vil ikke mindst stå vagt om, at mandatet efterleves. Det mener vi er vores pligt.
Som vi allerede har sagt, drejer det portugisiske formandskab sig om andet end det ekstremt vigtige traktatspørgsmål, og det er da også med tilfredshed, at jeg konstaterer, at premierministeren og formanden for Det Europæiske Råd agter at skænke Lissabon-strategien særlig opmærksomhed. Vi kan godt tillade os at påstå, at Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse, som vi sammen relancerede i 2005, i dag udviser ganske positive resultater. Ledigheden i EU er faldet fra 10 % i snit midt i 1990'erne til 7 % i juni i år.
Vores analyser viser, at den strukturelle ledighed også falder, hvilket er meget positivt for Europa på mellemlangt og langt sigt, og vores data viser yderligere, at beskæftigelsesfrekvensen for kvinder er på 50 %. Disse tal har stor betydning for et Europa, som vi gerne ser blive mere konkurrencedygtigt og mere retfærdigt og samhørigt.
Den økonomiske vækst når også det højeste niveau siden 2000, og dét i en sammenhæng, hvor den europæiske økonomis potentiale og vækst er styrket, hvilket får os til at mene, at den seneste vækst er strukturel og ikke blot konjunkturel. Det er rimeligt at nævne, at dette fremskridt i vid udstrækning skyldes reformer med inspiration i den relancerede Lissabon-dagsorden for vækst og beskæftigelse. Sagen er, at Europa ved at tilbyde medlemsstaternes regeringer en fælles reformramme netop fremmer, støtter og styrker denne reformbevægelse, som de alle de europæiske regeringer har gennemført på den ene eller anden måde med forskellig hastighed og rækkevidde.
Det er det rimeligt at nævne, fordi Lissabon-strategien ofte også er blevet kritiseret som økonomisk og social moderniseringsfaktor i Europa. Vi skal dog ikke blive for selvtilfredse, for der er endnu meget at gøre, hvis den europæiske økonomi skal blive mere konkurrencedygtig, og de europæiske samfund mere retfærdige. Det er særlig vigtigt at styrke innovationens betydning for den økonomiske vækst. Jeg er klar over, at det er en af det portugisiske formandskabs prioriteter, og det glæder jeg mig meget over. Innovation er ledetråden i den treenighed, der udgøres af en energiteknologiplan, et europæisk teknologisk institut og et første innovations- og teknologifællesskab, som vi netop sigter på skal beskæftige sig med energispørgsmål og indsats mod klimaforandringerne, og som vi håber kan sættes i værk under det portugisiske formandskab. Det er utvivlsomt det tydeligste eksempel på, at den fornyede Lissabon-strategi søger at forene forskellige elementer, ikke mindst det centrale element, der angår energisikkerhed og indsats mod klimaforandringerne. Hvis vi skal nå resultater på dette felt, må vi dog gøre mere ved innovation, og jeg ser derfor med tilfredshed på, at det portugisiske formandskab agter at placere innovation som et centralt punkt på Det Europæiske Råd til december. Uddannelse, forskning og innovation er afgørende elementer i de europæiske samfund, som vi ønsker at opbygge for at imødekomme det nye århundredes mest presserende udfordringer og bestræbelser.
For at nå de mål, som vi har sat os i den europæiske energi- og klimapolitik, har vi udarbejdet en ambitiøs og konsistent strategi for at sikre bæredygtighed, forsyningssikkerhed og europæisk konkurrencedygtighed. Det må dog betones, at vi entusiastisk bifalder konklusionerne af Det Europæiske Råd i marts, der markerer et historisk vendepunkt, hvad angår indsatsen på energiområdet og mod klimaforandringerne.
Hvis vi skal nå resultater nu, skal der som sagt satses mere på forskning, teknologisk udvikling og innovation. Teknologiplanen for ren energi er en grundsten i denne strategi. Oprettelse af et europæisk teknologisk institut, som Europa-Parlamentet så ivrigt har støttet, er et andet meget vigtigt element for at øge Europas konkurrenceevne ved at mobilisere kræfter i europæisk skala og skabe en bedre forbindelse mellem viden og innovation.
Som Kommissionen udtrykker det i den udtalelse, som vi vedtog i går, vil reformtraktaten styrke Unionens funktionsevne udadtil på en særdeles symbolsk måde. To af det portugisiske formandskabs vigtigste indsatsområder er netop den institutionelle reform og Unionens forbindelser udadtil. At der er et aktivt samarbejde mellem formandskabet og Kommissionen på sidstnævnte område, siger sig selv. I sidste uge var premierminister Sócrates og jeg således i Accra for at overvære den afsluttende session af Den Afrikanske Unions topmøde, og dagen derpå var vi med på det første topmøde mellem EU og Brasilien.
Med Brasilien, vores nyeste strategiske partner, deler vi en ambitiøs dagsorden, der omfatter energi, særlig biobrændstoffer - som skal være bæredygtige - indsats mod klimaforandringerne og handelsforbindelser. Hvad angår verdenshandelen, har vi rettet en stærk appel til præsident Lula om at medvirke til en aftale i Doha-forhandlingerne, som Kommissionen lægger afgørende vægt på, da handel er en forudsætning for vækst og økonomisk udvikling. Handel har trukket millioner af mennesker ud af fattigdom i Asien og vil kunne blive ved med at gøre det ikke blot i asiatiske lande, men også i Sydamerika og Afrika.
Verdenshandelen skal dog være baseret på multilaterale regler og institutioner, og EU har en fundamental rolle at spille i konsolideringen af de internationale regler og den internationale styring, og Doha-forhandlingerne er derfor af afgørende betydning. De angår nemlig ikke kun handel, om end det i sig selv er vigtigt, men hele vores multilaterale vision. Man kan ikke aktivt forsvare multilateralisme, og så, når det drejer sig om handel, gå ind for unilateralisme. Der må også ske fremskridt på dette felt, da det ikke blot er en handelsdagsorden, men en social udviklingsdagsorden, en dagsorden, der kan styrke vores forhold til udviklingslandene.
Hvad angår Afrika, er det strategiske partnerskab mellem Europa og Afrika også af afgørende betydning for den internationale stabilitet. EU er den største donor af finansiel, økonomisk og teknisk bistand til Afrika. Europa er det afrikanske kontinents største handelspartner og importerer mere end alle de andre G8-lande. Kommissionen, som jeg har den ære at lede, har lige siden starten af sit nuværende mandat haft Afrika som en af sine allervigtigste prioriteter. Kommissionen havde således sit første kollegiemøde i EU's historie uden for Europa i Addis Abeba, hvor vi aholdt et arbejdsmøde med Kommissionen for Den Afrikanske Union. Der er dog stadig meget at gøre i forbindelsen mellem europæere og afrikanere. Det kommende topmøde mellem EU og Afrika, som det portugisiske formandskab skal afvikle, udgør en enestående anledning til at opstille en ambitiøs dagsorden, der også omfatter så konkrete felter som energi, migration, indsats mod klimaforandringerne og selvfølgelig demokrati og menneskerettigheder. Vi har pligt til at tale med vores afrikanske partnere om demokrati, menneskerettigheder og regeringsførelse. Vi taler med resten af verden, så det ville være uforståeligt, hvorfor vi ikke også skulle tale med Afrika. Det er rigtigt, at vi har nogle politiske og diplomatiske problemer, der skal løses, men disse problemer, hvis betydning vi skal anerkende, hverken kan eller må blive hindringer for et væsentligt strategisk partnerskab for globaliseringens fremtid. Afrika og Europa bør arbejde sammen.
Jeg har mange gange sagt, at EU har en mission for det 21. århundrede for at fremme retfærdighed, frihed og solidaritet på globalt plan. EU hverken kan eller bør være en række lande, der blot bekymrer sig om sig selv. EU må og skal være en kraft, der sikrer reform og stabilitet i verden, en kraft, der forsvarer europæernes interesser og fremmer de europæiske værdier. Vi er et værdifællesskab, og de vigtigste værdier er frihed og solidaritet. Det afrikanske kontinent har brug for vores støtte og vores engagement. EU må ikke lukke øjnene for det drama, der går for sig så tæt på.
Før jeg slutter, vil jeg gerne ønske den portugisiske regering alt mulig succes og bekræfte Kommissionens ubetingede tilsagn om samarbejde med formandskabet. Jeg vil gerne sige, at vi har fuld tillid til Portugals formåen - det er jo et land, der har bevist sit proeuropæiske sindelag - regeringens, myndighedernes og alle de politiske kræfters evne til at arbejde til gavn for Europa. Vi er helt enige i det smukke motto, som det portugisiske formandskab har valgt: "Et stærkere Europa for en bedre verden". Det vil vi ved fælles indsats kunne arbejde hen imod.
(Bifald)
Joseph Daul
Hr. formand, hr. Sócrates, hr. Barroso, mine damer og herrer! Min gruppe glæder sig over det portugisiske formandskabs ambitiøse motto: "En stærkere Union for en bedre verden". Ved at gøre viljen til at opbygge til det centrale i sit mandat følger det portugisiske formandskab trop efter det tyske formandskab. Og ved at udnytte dynamikken fra fru Merkels resultater vil De vise, hr. Sócrates, at et formandskabs succes afhænger af, at det har en stærk politisk vilje og en strategi for enighed om ambitiøse, men realistiske prioriteringer.
Deres succes vil også afhænge af, at De samarbejder med Parlamentet, inddrager os meget tæt i Deres arbejde og Deres beslutningstagning.
For Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater er reformen af institutionerne, sikkerhed for vores medborgere, videreførelsen af det indre marked og konsolidering af væksten de centrale aspekter ved Deres formandskab. Aftalen fra den 21. og 22. juni indeholder størstedelen af de fremskridt, der var indeholdt i den tidligere tekst. Hvis medlemsstaterne ratificerer den inden foråret 2000, vil Europa endelig kunne træffe effektive, gennemsigtige og demokratiske beslutninger på områder som sikkerhed, vækst, energi, klimaforandringer og demografi.
Hvis man trækker i land på forpligtelserne, vil det få EU til at falde sammen som et korthus. For vores gruppes vedkommende - og især hr. Brok som bliver vores repræsentant - skal regeringskonferencen vies til den juridiske færdiggørelse af de reviderede traktater, og den bør være afsluttet, hvis De ønsker det, hr. Sócrates, inden Det Europæiske Råds møde til efteråret.
Selv om en stærkere Unionen for en bedre verden er motivationen for Deres arbejde, må De ikke overse sikkerheden for vores medborgere, og det har De talt længe om her til formiddag. Terrorhandlingerne i Det Forenede Kongerige og andre steder i Europa og ETA's brud på våbenhvilen bekymrer os og kræver en koordinering af terrorbekæmpelsen over hele Europa. Hr. Sócrates, jeg er klar over, at medlemsstaterne er tilbageholdende med at samarbejde på dette område. Princippet om "enhver er sin egen" må fjernes. Det er befolkningens sikkerhed i Europa, der er det vigtige. Stillet over for international kriminalitet, terrorceller, de komplekse netværk og de avancerede metoder, der anvendes, ikke mindst vedrørende indvandring, betyder, at vi er i fare for at blive indhentet, og vi er derfor nødt til at handle med det samme. Det er uacceptabelt, at posten som EU's terrorbekæmpelseskoordinator står ledig.
Lad os udvise den samme beslutsomhed vedrørende vores sikkerhed, som vi gør vedrørende klimaforandringer og energi. Ofrene for terrorhandlingerne kræver, at vi står samlet. Under Deres ledelse forventer vi større samhørighed, og at medlemsstaterne i højere grad inddrages i en effektiv model for koordinering af terrorbekæmpelsen.
Med hensyn til de øvrige prioriteringer som gennemførelsen af det indre marked og konsolideringen af væksten vil vores medborgere kun tilslutte sig det europæiske ideal, hvis de kan se, at vores sociale model, den fri bevægelighed ikke bare for personer, varer og kapital, men også for tjenester, samt fremme af almen og faglig uddannelse samt innovation kommer til udtryk i konkrete fordele i deres hverdag.
At blive verdens mest avancerede økonomiske område betyder, at man skal have politisk vilje og mod. Portugal turde stå for Lissabon-strategien. Nu har De mulighed for at levere den bedste "after-sales"service. Vi sætter pris på både den sociale og den økonomiske dimension af den europæiske integration.
Vi håber med Dem, at der kan gøres fremskridt vedrørende immigrationsspørgsmålene i forhold til Afrika, og at vores forbindelser med Brasilien og de nye økonomier kan styrkes. Som Dem anser vi de transatlantiske relationer for en af vores prioriteringer. Gennem de seneste måneder har vores partnerskab gjort store fremskridt rent kvalitetsmæssigt; nu skal der gøres fremskridt. En fast holdning i form af respekt for vores værdier og en løbende dialog skal være styrende for vores naboskabsrelationer med Balkan, Ukraine, Belarus og naturligvis Rusland.
PPE-DE-Gruppen ønsker Dem al mulig succes med denne stærkere Union for en bedre verden, som De ønsker så brændende. Vi vil støtte Dem i forsvaret for værdierne fred og solidaritet, mod og ansvarlighed.
(Bifald)
Martin Schulz
for PSE-Gruppen. - (DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet! For omkring et år siden, nemlig den 1. juli 2006, var der en interessant fodboldkamp, som Portugal vandt efter straffesparkskonkurrence i den forlængede spilletid. Det var en højdramatisk kamp. Og portugiserne viste mental styrke, da de scorede på samtlige straffespark. Bolden ligger nu på ellevemeterpletten. De har sagt alt, hvad der er at sige om regeringskonferencen. Nu skal De blot score på straffesparket. Efter den tale, som De holdt i morges, har jeg indtryk af, at De har den samme mentale styrke som det portugisiske fodboldlandshold. Hvis De scorer denne gang, vil De vinde pokalen i oktober.
(Bifald)
Vi er realister, hr. Sócrates! Der er ikke så meget i mandatet, som vi kunne have ønsket os, men vi accepterer, at det ikke var muligt at opnå mere i forhandlingerne. Jeg vil imidlertid godt understrege, at så var der heller ikke mindre. De skal gøre det klart og tydeligt for alle deltagerne i regeringskonferencen, at der ikke er nogen vej tilbage fra det, der er aftalt.
Jeg har også en kommentar til min kollega hr. Daul. Jeg har noteret mig, at dette er PPE-DE-Gruppens holdning, og jeg håber, at alle dele af PPE-DE-Gruppen - helt op til udvalgsformændene i Deres gruppe - har den samme opfattelse.
(Bifald)
Jo højere udvalget er, desto mere usikker er min vurdering.
Hvad ville der ske, hvis vi gik baglæns? Så ville vi igen befinde os i en krisesituation som den, vi netop har overvundet. Og hvis vi er i krise, hr. rådsformand, vil de prisværdige mål, som De netop beskrev, være uden for vores rækkevidde. Hvordan kan vi reelt gennemføre en sammenhængende Lissabon-strategi i et Europa med to hastigheder? De to ting udelukker hinanden.
De har fuldstændig ret i, at vi skal puste nyt liv i Lissabon-strategien. For tre år siden blev det besluttet at genoplive Lissabon-strategien. Her tre år efter er vi ikke kommet væsentligt videre i denne proces. Det er en god ting, at De som rådsformand siger, at nu sætter vi os hen og får sat gang i tingene og farten op. Der er to hovedårsager til at sætte farten op, og jeg er helt enig med Dem, når De siger, at vi ønsker at fokusere på kvalifikationer. Hvis vi ønsker at blive det mest konkurrencedygtige videnbaserede kontinent, skal vi nemlig fokusere på kvalifikationer. Det, som vi forlanger af Lissabon-strategien, er frem for alt social sikkerhed.
Hvis vi har større økonomisk vækst - og det har vi, vil der være flere job. Reformerne virker, og det gælder i øvrigt også i mit eget land, hvilket vi i virkeligheden kan takke Schröder-regeringen for. Hvis vi har flere job, er der én ting, som vi især har brug for, og det er, at væksten er bæredygtig, og at den tilvejebringer bæredygtig social sikkerhed. Ellers er Lissabon-strategien værdiløs.
Som De ganske rigtigt sagde, hr. formand for Rådet, er vi på udkig efter et emne, som tvinger os til at handle i fællesskab, og hermed menes alle 27 medlemsstater, og hvis der er ét emne, som har enorm opbakning i befolkningen, er det klimabeskyttelsen. Live Earth-koncerten i den forgangne weekend viste os med al tydelighed, hvor entusiastisk unge mennesker kan og vil fremme en sag. Lad os dog udnytte denne entusiasme. Disse unge mennesker går til koncert, og når koncerten er forbi, spørger de: Hvad skal der så ske?
Bono og Herbert Grönemeyer har ikke løsningen på dette. De kan måske fremme den, men det er op til os at finde en løsning ved hjælp af konkrete handlinger. Hvis vi kan tilbyde denne løsning, og hvis vi også gennemfører de ambitiøse mål, er jeg overbevist om, at Europas befolkning vil støtte os, og det er lige netop dette, som det europæiske projekt har brug for.
Når jeg taler om klimabeskyttelse, hr. ministerpræsident, er jeg Dem meget taknemmelig for Deres Afrika- og Latinamerika-strategi, for klimabeskyttelsen vil kun kunne gennemføres, hvis vi involverer Afrika og Latinamerika. I Afrikas tilfælde er det bittert at måtte indse, at dette kontinent er hårdest ramt af den globale opvarmning, selv om det bidrager mindst hertil. Dette er en væsentlig faktor i afrikanernes lidelser.
Derudover er jeg Dem meget taknemmelig for Deres holdning til Latinamerika. EU's transatlantiske relationer rækker langt videre end vores forhold til USA. Under alle omstændighder er vi forpligtet til at støtte det latinamerikanske kontinent i at finde multilaterale løsninger på internationale konflikter, i reformeringen af FN, i bekæmpelsen af de økonomiske kriser, som udløses af de finansielle markeder. Hvilke lande har måttet lide mest i den forbindelse? Argentina, men også Brasilien. Det er vitalt, at Europa samarbejder med Latinamerika. Dette er et initiativ, som vores gruppe også vil tage og støtte til efteråret, og vi takker Dem for at have organiseret dette topmøde.
Der er nogle her i Parlamentet, som med det samme bliver nervøse, hvis to talere fra samme land taler efter hinanden. Hr. formand, i dag har vi set en portugisisk rådsformand fra venstrefløjen arbejde sammen med en tidligere rådsformand fra højrefløjen for Europa. Det er efter min mening værd at hæfte sig ved. Overvindelsen af det, som skiller os herhjemme, med henblik på at arbejde sammen for et Europa for alle andre, og idéen om fællesskab samt tilsidesættelsen af vores forskelle er netop det, der er grundlaget for den europæiske idé. Dette er lige præcis, hvad vi behøver for at styrke Europa, for som De ganske rigtigt sagde: Ikke kun Europa selv, men hele verden har brug for et forenet og stærkt Europa. Dette kan kun opnås ved at overvinde forskellene og koncentrere os om det, der forener os. Jeg ønsker Dem al mulig held og lykke med Deres rådsformandskab!
(Bifald)
Graham Watson
Hr. formand, hr. rådsformand! I det program, De har fremlagt, kombineres klare mål med store ambitioner. Succesen er ikke umiddelbart forestående, men Det Liberale og Demokratiske Parti har store forhåbninger til en dobbelt optræden af de to José'er i EU. De konkurrerer tilsyneladende om den økonomiske liberalismes laurbær. Som avisen Daily Mirror i Storbritannien ville sige "It's the only way, José!".
Hvem andre end De to kan overbevise Europas regeringer om Lissabons skønhed og betydningen af dagsordenen? At få sat skub i Lissabon-dagsordenen - behovet for at konsolidere de offentlige finanser, forpligtelsen til budgetdisciplin og gældsforvaltning samt bestræbelserne på at færdiggøre og styrke det indre marked. Ja, selv på trods af den populistiske opposition i Deres egne partier. Det er ikke kun i Asien, at det frie marked har skaffet millioner ud af fattigdommen - det samme er sket for 50 millioner mennesker i EU alene i de forgangne 10 år. Det vigtigste er, at der er behov for at basere et bæredygtigt økonomiske genopsving i Europa på jobskabelse i stedet for at fikse kurserne for at afstedkomme en eksportdrevet vækst. Derfor glæder min gruppe sig i særlig grad over initiativet om at indlede diskussionen om flexicurity. Vi er nødt til at modernisere systemerne for socialsikring og sociale ydelser for at møde udfordringerne på det globale marked. Lad os beskytte arbejdstagerne, ikke arbejdspladser, der ikke er konkurrencedygtige. Vores globale sikkerhedsnet skal ikke beskyttede fallerede virksomheder, men snarere arbejdstagerne på disse virksomheder og hjælpe dem med at finde nye beskæftigelsesmuligheder. Den eneste europæiske sociale model, der har betydning for mig, er den, der bevarer vores fremgang ved at forberede vores befolkning på fremtiden.
Og ja, hvis vi taler om fremtiden, må vi ikke glemme kampen mod klimaforandringer. Lad os kigge på, hvordan vi kan fusionere Göteborg- og Lissabon-dagsordenerne og bruge innovation inden for grønne teknologier til at blive mere innovative, skabe flere arbejdspladser og føre an i verden for at sætte dagsordenen på klimaområdet.
Hr. rådsformand, De har ret til at lægge vægt på Afrika - opdaget, udnyttet og derefter forladt af europæerne. Det forhold, at De har indkaldt til det første topmøde mellem EU og Afrika i syv år, siger det hele. Det har alt for længe været det glemte kontinent. Afrika har brug for Europa, og Europa har brug for Afrika, hvis vi skal løse spørgsmålene med indvandring, sygdom og klimaforandringer på en vellykket måde.
Kina tilbyder penge for naturressourcer og våben for penge. Det er vejen til den økonomiske kolonialisme i det 21. århundrede, og det er en forkerte vej frem for Afrika. Men Europa skal undgå at tale om imperiske dimensioner. Lad os tage ved lære af fortiden og støbe et nyt og generøst partnerskab.
Inden for retlige og indre anliggender glæder vi os over, at Deres formandskab vil fokusere på en række foranstaltninger, der kan styrke det retlige område i EU. Efter de afslørende bemærkninger fra den tyske indenrigsminister, hr. Schäuble, vil min gruppe være på vagt mod udvandingen af de borgerlige frihedsrettigheder, der udgør grundlaget for vores samfund.
(Bifald)
Vi ønsker at se en rammeafgørelse om proceduremæssige sikkerhedsklausuler vedtaget i Rådet som en nødvendig ledsageforanstaltning til den europæiske arrestordre. Og vi advarer mod en reaktion på terrorisme, der ændrer arten af vores samfund ved at lægge de friheder, som De kæmpede for ved nellikerevolutionen, i lænker.
For to uger siden hyldede Parlamentet Rådet for en aftale om et mandat til regeringskonferencen, men i sidste uge hørte vi fra nogle af Deres kolleger i Rådet, at der var tale om tomme ord. Det var en temmelig kortlivet sejr. Jeg tror, at jeg ikke kun taler på min egen gruppes vegne, men også for mange kolleger her i Parlamentet, når jeg opfordrer til ikke at pille ved den pakke, der blev vedtaget på juni-topmødet.
Fra en skole på Sagres-halvøen opnåede Deres land stor hæder som en nation af søfarende. Som rådsformand får De brug for disse færdigheder til at navigere gennem de forræderiske farvande ved forhandlingerne i Rådet.
Vi ønsker Dem held og lykke og god vind. Boa sorte!
(Bifald)
Brian Crowley
thar ceann an Ghrúpa UEN. - A Uachtaráin, is í an aidhm is mó a bheidh ag an Uachtaránacht seo a chinntiú go síneoidh ceannairí an Aontais Eorpaigh Conradh nua an Aontais Eorpaigh níos déanaí sa bhliain. Tháinig na ceannairí ar shocrú ginearálta polaitíochta ag an gcruinniú mullaigh deireanach ach tá obair mhór fós le déanamh sula mbeidh an conradh cinntithe go hiomlán. Beidh an Phortaingéil i mbun cruinnithe mullaigh go hidirnáisiúnta leis an mBrasaíl, le ceannairí na hAfraice agus le rialtais Mheiriceá, na Síne agus na hIndia.
(EN) Og navnlig når vi taler om Afrika, har vi alle set de problemer og bekymringer, som mange kolleger har taget op med hensyn til bestemte personers deltagelse i konferencen. Måske er dette en mulighed for, at vi ikke bare råber nej fra sidelinjen, men tilskynder de øvrige afrikanske lande til at samarbejde med hinanden, til at bruge den åbne koordineringsmetode til det, der burde være en reel demokratisk kontrol og de korrekte procedurer for den enkeltes rettigheder og friheder, når vi mødes ved dette Afrika-topmøde.
Darfur nævnes ofte, men der sker sjældent noget virkelig afgørende, og Afrika-topmødet giver os endnu en mulighed for at forsøge at samle de spredte dele og elementer i konflikten for at sikre, at vi kan finde en tydelig vej frem.
Vedrørende reformen af traktaten - som De helt korrekt nævner, er mandatet til regeringskonferencen udarbejdet i meget specifikke vendinger - bør vi på mange måder, trods hvad andre måtte tænke, udvide eller ændre disse betingelser. Vi er de bedste til at håndtere det, vi har foran os, og det, som de 27 regeringer, har aftalt.
Hvis jeg skulle opsummere, hvad reformtraktaten skal handle om, i en enkelt sætning, drejer det sig om at give os den frihed, som vi søger, som ikke er friheden til at gøre, hvad vi vil, men snarere friheden til at nå alt det, vi ønsker. Når vi taler om den frihed, skal vi især tage hensyn til vores klima og navnlig klimaforandringen. Som jeg sagde i Lissabon, glæder jeg mig over, at topmødet med Brasilien gav os lejlighed til at fremme hele idéen om vedvarende energikilder og undersøge nye ordninger for verdenshandelen samt partnerskaber med udviklingslandene og vigtigst af alt at garantere vores borgere rettigheder og friheder til at få succes i Europa.
Monica Frassoni
Hr. formand! Et stærkere Europa for en bedre verden.
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! "Et stærkere Europa for en bedre verden" - min gruppe og jeg synes godt om Deres slogan, og jeg tror, at der er tre ting, som formandskabet bør gøre, hvis vi skal huske på dette stærkere Europa i de næste seks måneder.
Hvad regeringskonferencen angår, må De ikke udvise nogen som helst tolerance over for dem, der ønsker at revidere aftalerne efter laveste fællesnævner. Samtidig bør De finde plads til eventuelle forbedringer, f.eks. for klimaændringernes vedkommende, og forsøge at fremme og muliggøre en åbning af regeringskonferencen over for Europa-Parlamentet og den offentlige debat. Det er efter vores mening forudsætningerne for, at traktatreformen kan lykkes. Det bliver ikke den sidste reform, for her i Parlamentet vil vi allerede nu gøre en indsats for at genoptage kampen om den europæiske forfatning.
Med hensyn til Lissabon-strategien er vi af den opfattelse, at der ikke vil ske nogen fremskridt, hvis det i de næste seks måneder ikke lykkes Dem sammen med Kommissionen og Parlamentet at styrke dagsordenen for klimaændringer. Den hænger nemlig uløseligt sammen med Lissabon-dagsordenen. Efter de beslutninger, der blev truffet under det tyske formandskab, er tiden nu inde til at handle, og her gælder det om at modstå en lang række medlemsstaters forsøg på at forhandle frem og tilbage med det formål at kunne nøjes med en så lille indsats som muligt.
Derfor vil vi gerne genfremsætte et forslag, som vi beder Dem om at overveje, nemlig en pagt om klimændringer og energisikkerhed, der bygger på målsætningen om at begrænse temperaturstigningerne til 2°C i forhold til det førindustrielle niveau, og på instrumenter, som omfatter sanktionsmekanismer, ligesom det er tilfældet for stabilitetspagtens vedkommende. Der bør være tre aktionsområder, hvor vi gerne vi se konkrete resultater inden seks måneder, og som jeg vil bede Dem om at svare på allerede i denne forhandling, nemlig spørgsmålet om energibesparelser, transportspørgsmålet, der underligt nok ikke blev medtaget i aftalerne her i foråret, selv om transporten tegner sig for 30 % af emissionerne, og spørgsmålet om vedvarende energi, hvor Barroso-Kommissionen desværre endnu ikke har foretaget sig noget, navnlig med hensyn til direktivet om opvarmning og afkøling.
Når vi taler om vedvarende energi, vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på spørgsmålet om biobrændstof og forbindelserne med Brasilien. Vi er bekymrede, for vi bryder os ikke om den mystiske vision og mirakuløse betydning, som præsident Lula tillægger biobrændstofferne, der bliver betragtet som det nye "grønne guld". Vi bryder os bestemt heller ikke om, at problemerne med skovrydning, illegal import af træ, fødevaresikkerhed og det europæiske bidrag til udvikling af innovative teknologier i forbindelse med vedvarende energi er blevet udelukket fra dagsordenen.
Jeg vil kort komme med en tilsvarende bemærkning, når det gælder Afrika-spørgsmålet. Hr. Sócrates' og hr. Barrosos smukke ord har en bekymrende og konkret konsekvens, som jeg beder Dem om at tage højde for, nemlig det pres, som EU lægger på forskellige afrikanske lande for at få dem til at underskrive den økonomiske partnerskabsaftale inden årets udgang. Kommissionen bruger Udviklingsfondens penge til at overbevise disse lande, men i mange af dem er det civile samfund modstander af en sådan aftale, eftersom en fuldstændig åbning af deres markeder i den sidste ende ikke ville gøre andet end at reducere og begrænse deres integrationsmuligheder på det internationale marked.
Der var mange andre ting, som jeg gerne ville have fortalt Dem, hr. formand, men det har jeg ikke mulighed for. Jeg håber, at jeg får lejlighed til det senere.
(Bifald)
Ilda Figueiredo
Hr. formand! Det, som vi lige har hørt fra den nuværende rådsformand, viser, at det er endnu en lejlighed, der går fløjten, for at få taget fat på nogle af de alvorlige økonomiske og sociale problemer, der gør det nødvendigt, at de ansvarlige i EU ændrer den politiske linje. Det gælder særlig den ulige indkomstfordeling og mere og mere usikker beskæftigelse og fattigdom, der rammer omkring 80 millioner mennesker, blandt hvilke stadig flere arbejdstagere på lav løn og med færre rettigheder, ældre med elendige pensioner og kvinder og børn, der nægtes grundlæggende menneskerettigheder.
I stedet for at prioritere ændring af Den Europæiske Centralbanks statutter for at kræve, at den underlægges demokratisk kontrol, og standse rentestigningen og forværringen af de sociale uretfærdigheder, insisterer man stædigt på at genoptage de vigtigste forslag i det neoliberale og militaristiske udkast til forfatningstraktaten og på at forstærke magtkoncentrationen i de store EU-magters direktorium. I stedet for at kæmpe for at få tilbagekaldt eller i det mindste radikalt revideret stabilitetspagten og Lissabon-strategien for at sætte ny gang i de offentlige investeringer og de små og mellemstore virksomheder, standse liberaliseringer og privatiseringer af grundlæggende sektorer og offentlige tjenester for at skabe mere beskæftigelse med rettigheder, mindske fattigdom og social udstødelse, insisterer man på at prioritere den fredhellige konkurrence for at styrke de økonomiske og finansielle gruppers magt. I stedet for at foreslå foranstaltninger, der respekterer de arbejdendes værdighed, for at forandre den stadig vanskeligere situation, som millioner af arbejdstagere, særlig kvinder og unge, befinder sig i, og sådan som tusinder af demonstranter samlet af den portugisiske faglige landsorganisation CGTP den 5. juli i Guimarães krævede, så ser vi, at man insisterer på flexicurity, der først og fremmest betyder flexi-udbytning af arbejdstagerne.
Vi insisterer derfor på, at der er brug for at finde en anden vej for EU, og derfor siger vi også, at det er på tide at lytte til befolkningernes krav, uddybe demokratiet og satse på et mere retfærdigt socialt Europa med fremskridt og bedre indkomstfordeling, og at det er på tide at respektere princippet om suveræne stater, der har lige rettigheder, styrke samarbejde og solidaritet i verden og forpligte sig på fred, hvad enten det er i Palæstina, Irak, Afghanistan eller i Afrika.
Vi bekræfter vores modstand mod udkastet til den såkaldte reformtraktat, der jo i praksis ikke er andet end en genoptagelse af forfatningstraktaten for med et snedigt trick at slippe uden om folkeafstemninger for at mindske demokratiet og befolkningernes og de nationale institutioners muligheder for at gribe ind, fordi man er bange for pluralistisk debat og offentlighedens mening i vores lande. Vi vil derfor have en folkeafstemning i alle medlemsstater, sådan som den offentlige mening i vores stater kræver det.
Patrick Louis
for IND/DEM-Gruppen. - (FR) Hr. formand, mine damer og herrer! En polsk avis bragte for nylig følgende historie: Hvad var den første europæiske folkeafstemning? Svar: Da Gud sagde til Adam, da han havde skabt Eva: "Vælg dig en kone".
Billedet er helt relevant. I dag er vi langt fra Edens Have, nu hvor det portugisiske formandskab har taget over efter det tyske formandskab. Sidstnævnte er blevet mærket af sit forsøg på at snyde den franske og nederlandske befolkning ved at påtvinge dem en slet skjult og beskåret tekst, som de havde forkastet ved folkeafstemningen. Minittraktaten er ikke andet end en forklædt forfatning. For nogle år siden skrev hr. Padoa-Schioppa, euroens fader, et stykke i en fransk avis, og hovedtesen var, at den europæiske integration i højere grad skyldes oplyst despotisme end demokrati. Det har vi fået en levende illustration af i dag med denne grove manipulation. Hvordan kan man sige, at den nye tekst afspejler det ønske, som den franske og nederlandske befolkning udtrykte ved folkeafstemningerne, hvis den ikke igen skal prøves ved endnu en folkeafstemning?
Hvis jeg må, hr. formand, vil jeg gerne udtrykke et ønske her i Parlamentet ved starten af det portugisiske formandskab: Hvis vi ikke ønsker, at den europæiske befolkning en gang for alle skal vende den politiske klasse ryggen, må det portugisiske formandskab bryde fuldkommen med de forældede metoder og straks gennemføre den eneste ægte europæiske reform, som folk forventer: mindre teknokrati, mere demokrati.
Bruno Gollnisch
for ITS-Gruppen. - (FR) Hr. formand! Jeg vil gerne endnu en gang udtrykke vores taknemmelighed over den fantastiske modtagelse, som De selv og Deres regering gav formændene for de politiske grupper i Parlamentet for ganske nylig i Lissabon: Det vidner om Deres vilje til at arbejde seriøst sammen med Parlamentet.
Vi kan kun godkende nogle Deres mål, men Deres ambitioner forbavser os ikke. De omfatter hjælp til at løse problemerne i Afrika, problemer, som vi må indrømme kun er blevet værre, siden europæerne tog af sted, i modsætning til, hvad nogle prøver at få os til at tro. De omfatter også en indsats i forhold til Latinamerika og navnlig Brasilien, som ligger Dem meget på sinde - det er alt sammen legitimt. Som jeg allerede har haft lejlighed til at sige til Dem, mener jeg, at den eneste måde, hvorpå man kan give den europæiske internationale politik, som De håber på at udvikle, legitimitet og gennemsigtighed, er, hvis den adskiller sig fra den hegemoniske supermagt, som USA nu er blevet til.
Jeg er bange for, at min kollega hr. Watson og mange andre med ham blander to ting sammen: på den ene siden den nødvendige genoprettelse af økonomiske friheder i en nation eller et område, hvor parametrene er stort set de samme med hensyn til social beskyttelse, og på den anden en form for uhæmmet liberalisering, som kommer til udtryk i en direkte unfair konkurrence baseret på social dumping. Sandheden er, at en økonomi i begyndelsen kun udvikler sig inden for beskyttende rammer, og det gælder for de store partnere på verdensmarkedet i dag, som Japan og Kina er.
For det sidste vedrørende regeringskonferencen, hvor De vil skulle anvende en køreplan, som De er blevet foreslået, og som er en veritabel håndbog i at snyde vælgerne. Vi beholder i bund og grund indholdet i en forfatning, der, som det netop er blevet sagt, er blevet forkastet, og så ændrer vi ordlyden. Det er korrekt, at vi fjerner ordene "forfatning", "udenrigsminister" og "rammelovgivning", vi nævner i chartret i teksten, og vi offentliggør det bare i EU-Tidende. Men vi fastholder udvidelserne af Unionens beføjelser, flertalsafgørelser og ordningen med en enkelt præsident, som ville berøve os Deres tilstedeværelse i dag, hvis den havde været i kraft. Vi beholder alt det, som befolkningen ikke ville godkende, og som de formentlig ville forkaste, hvis de blev informeret korrekt.
Hr. formand! De repræsenterer en nation, der er lille af størrelse, men som har en meget glorværdig og omfattende historie. En sådan pragt var kun mulig, fordi Portugal har kæmpet en konstant kamp - lige fra sin fødsel og gennem hele sin historie - for at fastholde sin uafhængighed. Jeg beder Dem: Lad være med at bidrage til bortskaffelsen af det mest værdifulde aktiv for Deres nation og for alle vores nationer - vores nationale uafhængighed.
Gianni De Michelis
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer, hr. premierminister Sócrates! Vi satte pris på Deres redegørelse for de retningslinjer, som Portugal agter at følge i de kommende måneder. Vi er naturligvis enige i prioriteringen af regeringskonferencen, og vi kan kun ønske Dem held og lykke med at nå målsætningen om på en fuldstændig og troværdig måde at gøre mandatet til en ny traktat.
Som De selv sagde, er det ikke den eneste opgave, som formandskabet står over for i de kommende måneder. Vi bifalder den prioriteringsliste, De har opstillet, og vi forstår godt grundene til, at Portugal vil gøre en særlig indsats for nogle af disse prioriteringers vedkommende, nemlig Lissabon, Afrika og Brasilien. Samtidig vil vi dog gerne understrege, at hvis Deres slogan skal blive en realitet og vise, at et stærkere Europa kan føre til en bedre verden, har vi ikke bare brug for gode intentioner, men også for kendsgerninger, og dem vælger vi ikke selv, for de følger af de reelle prioriteringer af den verden, der omgiver os.
I den forbindelse vil jeg gerne henlede Deres og Deres formandskabs opmærksomhed på den allervigtigste prioritering, og det er en region, der ligger tæt på os i Middelhavet, nemlig Mellemøsten, hvor Europa må og skal gøre en større indsats. Denne region er der ikke blevet lagt så stor vægt på i den seneste tid, men i dag, hvor risikoen skærpes, og hvor mulighederne derfor også bliver større, skal Europa vise, at det er i stand til at være stærkt for at bidrage til en bedre verden.
João de Deus Pinheiro
(PT) Hr. formand, hr. premierminister! De bemærker ganske givet ligesom jeg den store forventning og sympati, som strømmer Dem i møde fra stort set alle sider i Europa-Parlamentet. Det har sine årsager. Den første årsag er den beslutsomhed og fasthed, hvormed De har afvist, at der kan pilles det mindste ved Det Europæiske Råds beslutninger fra juni. Fasthold den linje, og De vil helt sikkert møde endnu større støtte efter Det Europæiske Råds uformelle møde til september.
De talte også om Lissabon-strategien og om behovet for en ny cyklus. Vi er ganske enige. Vi må dog også erindre, at en af grundene til den oprindelige Lissabon-strategis mangler lå i den arvesynd ikke at have overdraget Kommissionen ansvaret for at styre strategien, da den mellemstatslige model ikke rækker.
I de seneste år har Kommissionens formand - hvilket tjener ham til ære - brugt diverse smuthuller til at bringe strategien fremad. Rådet må alligevel sørge for, at Kommissionen bliver endnu mere involveret, så de ambitiøse mål, som De nævnte i Deres tale, kan blive nået.
Hvad angår forbindelserne udadtil, må det siges, at De er startet ud på det rigtige ben. Topmødet med Brasilien var en utvetydig succes, som jeg selv fik bekræftet af det, som præsident Lula sagde på præsidentkonferencen i Bruxelles.
Jeg vil også gerne sige, at hverken Afrika eller Europa må blive Robert Mugabes gidsler. Lad os bare sige det ligeud. Topmødet må føre til debat og ikke kun dreje sig om det ene eller vigtige spørgsmål. Der er mange andre spørgsmål, som De selv har nævnt, og som vores diskussion og vores dialog og partnerskab med Afrika skal dreje sig om.
Blot et punkt til, hr. formand. Hvad angår forbindelserne med Rusland, har De haft mod til at besøge præsident Putin i en atmosfære, som De vidste ikke ville være Dem gunstig. Nu skal De så overbevise Deres kolleger om, at Rusland må inddrages i løsningen af verdens problemer, da Rusland bør blive en del af løsningen, ikke af problemet.
Hr. premierminister! De har Europa-Parlamentets støtte, og De har helt sikkert støtte fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater til at gennemføre det ambitiøse program, som De har lagt frem. Fremad, med fanen højt!
Edite Estrela
(PT) Hr. formand! Da jeg hørte rådsformanden og kommissionsformanden, følte jeg en enorm stolthed over at være portugiser. Dette øjeblik vil gå over i de europæiske institutioners historie.
Det er første gang, at den europæiske dialog på allerhøjeste niveau foregår på portugisisk. Engang rejste portugisisk verden rundt, og det var det første europæiske sprog til at skabe dialog mellem øst og vest. I dag tales portugisisk af mere end 220 millioner mennesker spredt over fem kontinenter. Jeg får lyst til at sige som digteren António Ferreira: "Må det blomstre, må det tale, og må det synge, må det blive hørt, og må det leve - det portugisiske sprog".
Det portugisiske formandskab er lige begyndt, men har allerede afsat et uudsletteligt mærke. Det første topmøde mellem EU og Brasilien blev en succes. Det hastede med at inkludere Brasiliens "B" i EU's strategiske partnerskaber med BRIK-landene. Det er nu sket, og Europa har nu bedre muligheder for at sætte nyt skub i forbindelserne med Mercosur og Doha-forhandlingerne. Det portugisiske formandskab er således begyndt på bedste vis. Jeg håber, at det får lignende succes med de andre prioriteter, især at få vedtaget den nye traktat og gennemført det andet topmøde mellem EU og Afrika. Dialogen med Afrika er helt afgørende for indsatsen mod ulovlig indvandring og klimaforandringer.
Med hensyn til traktaten var - som De har sagt, hr. premierminister - Rådets mandat præcist og klart, og det står ikke til diskussion. Substansen ligger fast, og der mangler blot den konkrete udformning. Jeg håber ikke, at der sker uheld undervejs, at Europa ikke lammes, fordi der snubles over et komma eller kollideres med et ord. Det vil være et elendigt signal til borgerne og verden.
Vi europæere har brug for et stærkt og forenet Europa, der kan klare globaliseringens udfordringer. Et stærkere Europa og en bedre verden. "Og hvad så nu, José?", som forfatteren Cardoso Pires formulerede det. Jo, nu skal der tages fat, og jeg ønsker held og lykke, for det portugisiske formandskabs succes bliver Europas succes.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
(NL) Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen! Jeg vil gerne lykønske Portugal med formandskabet og takke for tilsagnet om at ville arbejde nært sammen med Europa-Parlamentet. De kan være forvisset om, at vi vil tage Dem på ordet.
Vi hilser Deres planer om et topmøde mellem EU og Afrika og et topmøde mellem EU og Brasilien velkommen. Hvad angår EU-Afrika-topmødet, bør der imidlertid ikke herske tvivl om, at EU-sanktioner under Deres formandskab ikke blot er teori. Sagt med andre ord er der på et sådant topmøde ikke plads til en leder, som har kastet sit folk ud i fattigdom, elendighed og hungersnød, og som fastholder denne linje. En sådan utvetydig holdning gør det ikke nemmere for Dem, hr. formand, men det er nu engang konsekvensen af et system, vi i sin tid selv indførte. Jeg ønsker Dem held og lykke med topmødet med Brasilien. Brasilien er et vigtigt land, og det er positivt, at båndene mellem EU og Latin- og Mellemamerika styrkes.
Derudover vil jeg gerne stille Dem et spørgsmål, hr. rådsformand. Jeg kan i en folder om Deres formandskab læse, at De har til hensigt at bidrage til nedrustning og ikkespredning. Kunne De gå lidt nærmere ind på dette emne?
Afslutningsvis vil jeg nævne et spørgsmål, som endnu ikke har været rejst. Det er klart, at De, hr. formand, i de kommende seks måneder også bliver konfronteret med alle de kriser, der måtte udvikle sig verden over. Krisen i Mellemøsten og Palæstina, som vi i øvrigt skal drøfte her i Parlamentet i eftermiddag, kommer utvivlsomt til at stå øverst på dagsordenen. Det er mit håb, at De også vil kunne yde et positivt bidrag på den front.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Hr. formand! De prioriteringer, som formanden for Rådet har fremlagt, og som startede med det portugisiske formandskab, giver anledning til store håb. Det er særligt vigtigt at styrke de transatlantiske relationer, ikke bare i krigen mod international terrorisme, men også inden for økonomiske forbindelser og forskning.
Formandskabet har også fremsat lige så værdifulde erklæringer om at ville bidrage til at stabilisere Vestbalkan og om udarbejdelse af en strategi i samarbejde med de afrikanske partnere for kontinentets udvikling. Vi vil med glæde vedtage en skitse for Ukraines udsigter til EU-medlemskab under topmødet mellem EU og Ukraine.
Desværre har det portugisiske formandskab også arvet den såkaldte "nye forfatningstraktat". Lad os håbe, at denne problematiske arv ikke vil skygge for de ambitiøse mål, som formandskabet har opstillet for sig selv, og som har stor betydning for Europas og verdens fremtid.
Alyn Smith
(EN) Hr. formand! Jeg kommer fra Skotland, en mindre søfartsnation ved Atlanterhavet, og vil gerne lykønske vores portugisiske kolleger og takke hr. Sócrates for hans entusiasme, hans realisme og hans ambitioner i dag. Jeg ville blot ønske, at mit eget land Skotland kunne indtage sin naturlige plads som en konstruktiv og entusiastisk partner og medlemsstat, men vi er på vej, for vi har meget til fælles. Vi ønsker at se realisme, vi ønsker at se dynamik, vi ønsker at se reformer, vi ønsker at se fremskridt, og i reformtraktaten har De en mulighed for at levere resultater for os alle.
Mit parti besluttede med et snævert flertal, at vi ikke kunne anbefale den tidligere udgave af forfatningen for vores vælgere, men det er fortid, og vi har visket tavlen ren og iagttager Deres bestræbelser med en åben og konstruktiv attitude. Vi ønsker Dem held og lykke. EU er langtfra perfekt, men det, der er i orden, skal bevares og fremmes. Hvis De kan bygge videre på succeserne og feje det væk, der ikke fungerer - som denne bygning, f.eks.! - håber jeg også at kunne lykønske Dem til december.
Miguel Portas
(PT) Hr. formand! Rådsformanden, premierminister Sócrates, sagde, at han havde modtaget et klart og præcist mandat. Det er jeg enig i. Han ved dog godt, at regeringerne i Spanien og i Luxembourg hævder, at den nye traktat er ganske magen til den foregående, og at en parlamentsratifikation er nok. Han ved også godt, at regeringerne i Frankrig og i Nederlandene siger nøjagtig det modsatte for at opnå lige det samme, nemlig, at der ikke skal holdes nogen folkeafstemninger. Jeg undrer mig over, at han ikke siger noget om dét. Får vi seks måneders dobbeltspil, eller får vi politiske visioner om at inddrage befolkningerne i beslutningen?
Der er også andre ting, som jeg undrer mig over han ikke siger noget om. Europa har ikke nogen politik for Irak. Skal Washington kalde sine drenge hjem, før vi får en? Europa har to politikker for Irans atomprogram. Skal der falde bomber i Iran for at forstå, at eskaleringen burde være undgået? Europa har en uansvarlig politik for Palæstina og Libanon. I det ene tilfælde har man altid støttet præsidenten, men uden at anerkende regeringerne; idet andet støtter man regeringen og er imod præsidenten. Skal alting ende dårligt for at forstå, at vores rolle burde have været at fremme den interne forståelse? Sidste sommer var der en krig uden for programmet. Et år efter er der en ny i sigte. Hr. Sócrates, den vi undgår kun, hvis vi virkelig vil undgå den.
Nigel Farage
(EN) Hr. Sócrates, De er en del af dette store bedrag: forsøget på at narre briterne, franskmændene og hollænderne til at acceptere en traktat uden en folkeafstemning. Forleden dag sagde De, at denne traktat var mindre føderalistisk. Jeg spørger Dem: mindre føderalistisk end hvad? De må virkelig ikke finde på den slags.
Heldigvis findes der nogle stemmer i EU, der er ærlige, og siger, at vi har indholdet i forfatningen, og det eneste, vi har gjort, er at ændre terminologien. Andre siger, at vi har 90 %, eller 99 %, af den oprindelige.
Uanset om vi spiller med på Deres spil, eller vi er ærlige, vi kender alle sandheden, og den er, at hvis briterne afholdt en folkeafstemning om dette, ville 70 % eller måske flere sige nej. Mon ikke det ville være bedre for alle, hvis briterne ganske enkelt ikke var medlemmer af EU. Hvorfor får vi ikke bare en hurtig skilsmisse? Vi kan gøre det meget hurtigt. Lad os holde sagførerne udenfor. Lad os lave en frihandelsaftale. Lad os få et forhold i schweizerstil. Så tror jeg, at alle ville blive langt lykkeligere, det ville vi i hvert tilfælde.
Mens vi er ved det, kan jeg ganske enkelt ikke bære at lytte til Dem og hr. Barroso vrøvle løs om Afrika, og hvad vi skal gøre for at hjælpe folk der. Det ville være en rigtig god start, hvis De forhindrer, at hr. Mugabe kan deltage på topmødet til december. Det ville udsende et godt budskab.
Jeg skal imidlertid give Dem en rigtig udfordring, noget positivt, som De kan gøre. I går talte hr. Barroso om, at EU var et imperium, og det er det ved Gud også, når vi taler om Afrika! Jeg opfordrer Dem på det kraftigste til at standse fiskeriaftalerne med Vestafrika. Stop Deres egen flåde. Få den spanske flåde til at holde op med at udplyndre de vestafrikanske ressourcer og med at dræbe afrikanske fiskere. Hvis De gør det i løbet af Deres seks måneders formandskab, vil De have gjort noget positivt for Afrika. Skrid nu til handling!
Irena Belohorská
(SK) Hr. formand! Selv om det portugisiske formandskab står over for mange udfordringer, hvoraf den alvorligste er afholdelsen af en regeringskonference, hvor man skal forhandle om udkastet til forfatningstraktat, glæder det mig at se, at det portugisiske formandskab også vil beskæftige sig med andre spørgsmål.
Det vigtigste spørgsmål her er strategier inden for sektorer, der er nationalstaternes domæne, f.eks. sundhedssektoren. I denne uge, nærmere bestemt den 12. og 13. juli, vil sundhedsministeren afholde en rundbordsdiskussion om sundhedsstrategier i Europa, og jeg har den ære at deltage i disse rundbordsdiskussioner. På mødet vil man behandle spørgsmål som forskelle mellem medlemsstaternes sundhedssystemer, lovgivningen inden for området sundhedsydelser, problemet med det stigende antal kræfttilfælde i EU samt mobilitet for patienter og sundhedspersonale. Det glæder mig, at samtalerne også vil omfatte repræsentanter fra Slovenien, som for et stykke tid siden meddelte, at kampen mod kræft bliver en af de store prioriteringer i løbet af landets formandskab.
Hr. premierminister! Jeg ønsker Dem al mulig succes.
Timothy Kirkhope
(EN) Hr. formand, hr. rådsformand, hr. formand for Kommissionen! Dette formandskab kommer på et vigtigt tidspunkt for EU. Det glæder mig, at mit land og Deres land har den samme skytshelgen, Skt. Georg, som var kendt for bekæmpe drager og løse vanskelige problemer. Jeg håber, at dette også bliver tilfældet med dette formandskab. Det glæder mig, at De lægger så stor vægt på spørgsmålet om Afrika. Kontinentets lidelser og kampen mod global fattigdom er spørgsmål, der ligger det britiske Konservative parti meget på sinde.
Men jeg må også presse på for at få Dem til at sikre, at topmødet mellem EU og Afrika senere på året finder sted uden Robert Mugabe. Jeg selv og mine kolleger, inklusive Geoffrey Van Orden, har understreget dette spørgsmål gennem et stykke tid, for det vil efter min mening være utilstedeligt, hvis vores Unionen bød en sådan tyran velkommen til Europa på et tidspunkt, hvor hans folk tydeligvis lider, og det skal være vores primære fokus.
Det er muligt at udkastet til mandat til regeringskonferencen er meget præcist, men det er ikke nødvendigvis rigtigt. Vi tror virkelig på, at uanset hvilken form forfatningen får, bør der afholdes en folkeafstemning, i hvert tilfælde i Det Forenede Kongerige. Og vi mener virkelig, at løftet fra vores afgående - nu forhenværende - premierminister, hr. Blair, om at give den britiske befolkning en folkeafstemning om dette spørgsmål, bør holdes af hans efterfølger, Gordon Brown.
Vi har andre alvorlige problemer. Der er alvorlige problemer med vores fortsatte engagement i fri konkurrence, med den juridiske status for det britiske ønske om at stå uden for chartret om grundlæggende rettigheder og med den tredje søjles sammenbrud, men jeg ser frem til en positiv debat om disse spørgsmål ved regeringskonferencen.
Endelig vil jeg gerne henvise til beslutningen om regeringskonferencen i dag, hvor man opfordrer til, at spørgsmålet om Parlamentets to arbejdssteder medtages i mandatet. Dette er efter min mening den perfekte lejlighed til at demonstrere, at Europa lytter til befolkningen. De fortsatte kolossale udgifter til transporten frem og tilbage mellem Bruxelles og Strasbourg undergraver Parlamentet status, og spørgsmålet skal afklares snarest.
Enrique Barón Crespo
(PT) Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, hr. formand for Rådet! Jeg støtter det portugisiske formandskabs program, hr. formand, fordi der er én ting, der er værre end at gå i stå: Det er er gå baglæns.
(ES) Hr. formand! Vi er i gang med en proces om politisk realisme. Vi er ikke begejstrede for mandatet, men vi synes, at det er et bevis på politisk realisme.
Vi, Europa-Parlamentet, og mange borgere - flertallet - ønsker en forfatningstraktat, men vi accepterer denne løsning med et mandat, som er meget klart. Jeg tror dog, at det er det mandat i historien, der har det største antal fodnoter. Det må vi ikke glemme.
Vi ved alle, hvor dygtige de juridiske eksperter kan være til at løse problemer. Der er nogle spørgsmål, der påkalder sig opmærksomhed, f.eks. er vi forsamlet her under det europæiske flag. Hvad skal vi gøre, hr. formand? Skal vi fjerne flaget, eller skal dette møde anses for at være et ulovligt møde? Det er et vigtigt spørgsmål, der på sin vis har et ydmygende aspekt.
Der er også et andet vigtigt problem, og det er, hvordan vi skal forklare dette for borgerne. Vi får nogle trakter på 1.500 sider, ligesom en telefonbog. Dvs. at vi skal finde en måde at forklare de ting, vi gør, på, og vi skal gøre det, samtidig med at vi forsvarer fremskridtene, retsevnen, udvidelsen af det kvalificerede flertal og af den fælles beslutningstagen, fremskridtene inden for udenrigspolitikken ...
Alt dette skal vi forklare, men det bliver på ingen måde let, og vi skal naturligvis - djævlen er gemt i detaljen - se meget omhyggeligt på, hvordan mandatet skal udmøntes. Jeg tror, at såvel Europa-Parlamentet som de nationale parlamenter og civilsamfundet vil følge det tæt.
Når det er sagt, håber jeg, at vi får en Lissabon-traktat som afslutning på det portugisiske formandskab. Nuvel, jeg ønsker, at det bliver en reformtraktat og ikke en kontrareformtraktat.
Bronisław Geremek
(PL) Hr. formand, hr. formand for Rådet! Jeg har lyttet nøje til Deres tale her i dag og nøje læst den tale, De holdt i nationalforsamlingen i Lissabon. Jeg kan se, at De har opstillet et vidtrækkende program for det portugisiske formandskab, og jeg ønsker Dem al mulig succes. Jeg vil imidlertid gerne komme med min personlige tolkning af Deres program og stille tre grundlæggende spørgsmål.
Det første og mest indlysende drejer sig om den nye forfatningstraktat. Det tyske formandskab gjorde visse fremskridt, og det lykkedes at nå frem til et vanskeligt kompromis. De enkelte medlemsstater føler måske nu, at de har mistet noget under forhandlingerne - sådan er det med kompromiser. Men Europa har fået chance for at styrke sin enhed. Mandatet, som blev godkendt enstemmigt, skal gennemføres, og ingen lande, heller ikke mit eget, må få lov til at trække sig fra sine forpligtelser. Det portugisiske formandskab står nu med den vanskelige opgave at skulle skabe den nødvendige enighed for at få traktaten vedtaget. Jeg vil også gerne appellere, som hr. Barón Crespo har gjort, til, at man forsøger at give den en form, der er så tydelig som mulig for den almindelige europæiske borger.
Det andet punkt drejer sig om at udarbejde en europæisk solidaritetspolitik i lighed med den fælles europæiske energipolitik, som kan bevise, at Europa har forenet sig uigenkaldeligt siden det historiske år 1989. Et andet eksempel på solidaritet er den historiske idé om fri bevægelighed for personer inden for EU, hvilket betyder en fuldstændig åbning af Schengen-området for nye medlemsstater. Kun et Europa uden indre grænser kan blive til et virkeligt forenet fællesskab.
Og den tredje opgave består i at opfylde Europas forpligtelser over for resten af verden. Portugal har påpeget Brasiliens betydning, et land, som har traditionelle bånd til Europa tillige med et kolossalt udviklingspotentiale. Men formandskabets program har også sikret en fornyet dialog med Afrika. Det er en kolossalt vigtig opgave, der skyldes Europas historiske ansvar over for dette kontinent med dets uudnyttede naturressourcer, men som i øjeblikket hærges af fattigdom, sygdom og etnisk vold.
Det er udfordringerne i vores tidsalder, som kan og skal sætte gang i den europæiske integrationsproces.
Mario Borghezio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Det er helt rigtigt af det portugisiske formandskab at lægge vægt på dialogen med Afrika, hvor det, der måske er mest brug for, f.eks. er en hær af små og mellemstore europæiske virksomheder, som får en sund økonomi til at opstå i disse regioner, i stedet for en invasion af kinesere eller multinationale selskaber, der ikke altid har humanitære målsætninger. Det er dog lige så vigtigt, at man fra dette topmøde udelukker en leder som Mugabe, som Europa ikke bare burde fordømme for hans initiativer og antihumanitære handlinger, men også for hans racisme over for hvide og europæere. Racisme bør nemlig fordømmes alle steder og ikke bare i visse tilfælde.
Vi er dog bekymrede over, at Manuel Lobo Antunes bifalder en meget hurtig åbning i Tyrkiet-spørgsmålet. Det er absolut ikke nødvendigt at fremskynde tingene, og det er der flere grunde til. Den vigtigste grund er, at der stadig er risiko for at optage et land, hvor sharia-lovgivningen gælder, i EU. Det er nogle meget bekymrende spørgsmål, som også er af geopolitisk karakter. Vi ønsker f.eks. ikke, at Europa til sidst kommer til at grænse op til Irak, Iran og lignende lande.
Jana Bobošíková
(CS) Hr. formand! Det portugisiske formandskab ønsker at færdiggøre EU-traktaten og samtidig tage udfordringerne med den globale konkurrence op. Jeg må påpege, at der her er tale om fuldkommen uforenelige og modstridende processer. Det fremgår klart af den nye tekst, at man gennem traktaten forsøger at bevare uforholdsmæssigt dyre og ineffektive socialsystemer. Det fremgår også klart af teksten, at lederne af EU's medlemsstater tror på en bolsjevistisk fantasi om stabile priser og fuld beskæftigelse. Mere relevant har Unionen igen distanceret sig noget fra sit grundprincip om fri økonomisk konkurrence uden grænser, som ganske enkelt er blevet udrenset af traktaten.
Jeg må endnu en gang påpege, at afvisningen af fri økonomisk konkurrence som drivkraften bag den europæiske økonomi udgør en alvorlig advarsel til alle demokratisk bevidste borgere. Man er kun et lille skridt fra at træde frihederne under fode på erhvervsområdet og til at træde de grundlæggende menneskerettigheder og friheder under fode. Hovedmålet for demokratiske politikere bør nu være straks at få den fri økonomiske konkurrence tilbage i traktaten.
Elmar Brok
(DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer! Jeg har nogle få kommentarer hertil. Og kun nogle få, fordi jeg er enig i både det, som kommissionsformanden og rådsformanden sagde om regeringskonferencen. Det er regeringskonferencens opgave at lave så lidt som muligt. Det handler om at fastholde det fulde mandat til topmødet og ikke om at udvikle nye idéer. Jeg kan forestille mig mange ting, som også burde medtages i en sådan traktat. Jeg er klar over, at der mangler nogle af de elementer i traktaten, som vi havde med på konventet, men dette er et historisk øjeblik, hvor det, der blev aftalt, skal inkorporeres i et retligt bindende dokument. Derfor mener vi, at vi skal støtte rådsformandskabet i dets klare commitment til mandatet med henblik på at gøre arbejdet færdigt så hurtigt som muligt.
Selv om jeg mener, at symboler og mange andre elementer - især gennemsigtigheden - er gået tabt, har vi fået mere demokrati og større effektivitet siden konventet, som også fik input fra nationale parlamentsmedlemmer. Effektiviteten er blevet forbedret som følge af flere flertalsafgørelser, som følge af reglerne i udenrigs- og sikkerhedspolitikken og et par andre områder. Der er stadig plads til forbedringer, men dette er bedre end den aktuelle situation.
Overalt, hvor vi har flertalsafgørelser, har Parlamentet medbestemmelsesret. Hvis denne traktat kommer i stand, vil Parlamentet have en ligeberettiget medbestemmelsesret i 90-95 % af tilfældene.
Nogle ting er blevet glemt. Fremover vil Rådet på basis af et kvalificeret flertal kunne stille forslag til Parlamentet om valg af en kommissionsformand i lyset af resultatet af valget til Europa-Parlamentet og efter høring af Parlamentet. Dette vil øge borgernes rettigheder, for borgeren har en direkte vej til Kommissionen via Parlamentet, hvormed der opstår en bred legitimitet. Dette er et helt afgørende fremskridt, hvilket også gælder i forbindelse med chartret om grundlæggende rettigheder. Hvis vi forsvarer værdier i verden, skal vi også praktisere disse værdier selv og binde os retligt. Derfor har den bindende virkning af chartret om grundlæggende rettigheder afgørende betydning for borgernes rettigheder. De eneste bedragede i dette spørgsmål er borgerne i Storbritannien.
Klaus Hänsch
(DE) Hr. formand! Undertiden hører man, at regeringskonferencen kun skal behandle teknikaliteterne i traktaten. Dette er forkert! De, hr. formand for Rådet, har vist, at regeringskonferencens politiske betydning består i at fastholde det fulde mandat og ikke andet. Den politiske betydning ligger i den klare vilje til at afslutte forhandlingerne allerede i oktober, og den ligger i at overbevise alle 27 medlemsstater om, at dette er den rigtige vej frem på dette historiske tidspunkt for Europa. Jeg er ikke i tvivl om, at De vil få succes med Deres klare programmål og faste politiske vilje.
Min gruppeformand sagde, at De blot behøvede at skyde bolden i nettet fra ellevemeterpletten. Lad os imidlertid ikke glemme, at dette ikke er en straffesparkskonkurrence, men derimod et straffespark i den ordinære spilletid! Og spillet fortsætter. Der mangler stadig anden halvleg, nemlig ratificeringsprocessen. Erfaringerne viser, at der stadig kan dukke det ene eller andet problem op. Derfor ville det være formålstjenligt, hr. formand for Rådet, hvis De nu ville forsøge at overbevise deres kolleger i Rådet uformelt om, at det er nødvendigt at nå frem til en hurtig ratificering inden for de kommende 12 måneder. Det ville være rigtig godt, hvis Nederlandene og Frankrig, som stemte nej, kunne ratificere som de første. Og det ville også være godt, hr. formand for Rådet, hvis De kunne overbevise den nye britiske premierminister, hr. Brown, om, at Storbritannien ikke bliver agterlanterne i ratificeringsprocessen, men derimod skal vise vejen. Dette ville sende et entydigt signal til hele Europa.
Simon Busuttil
(MT) Tak, hr. formand! I sidste uge havde jeg lejlighed til at besøge et af de fire opsamlingscentre på Malta i selskab med formanden for vores gruppe, hr. Daul. Disse opsamlingscentre rummer i øjeblikket mere end 1.400 mennesker, som alle har løbet en stor risiko ved at krydse Middelhavet. Disse mennesker blev rent faktisk reddet fra druknedøden af vores maltesiske kystvagt. Jeg talte med en af indvandrerne fra Nigeria, som formodes at være et land med store naturressourcer. Med tårer i øjnene insisterede denne 17-årige på, at han ønskede at komme til Europa. Men han hævdede, at selv det at sidde i opsamlingscentret, var bedre end at vende tilbage til Nigeria. Dette illustrerer, at vores politik til fremme af udviklingen på det afrikanske kontinent hidtil har slået fejl. Det er denne politik, der på længere sigt kan føre til en reduktion af tilstrømningen af indvandrere til Europa. Men denne politik skal gå hånd i hånd med andre politikker, der kræver øjeblikkelig opmærksomhed, hvis vi skal intensivere kampen mod ulovlig indvandring og navnlig mod de netværk af organiserede kriminelle, som står bag, og som udnytter disse menneskers elendighed. Vi så nogle af de både, som indvandrerne bruger til at krydse Middelhavet. De er alle af samme størrelse, har samme type motor og er i en chokerende og dårlig stand. De rummer normalt omkring 30 personer, hvilket er nok til, at disse fartøjer tager så store mængder vand ind, at de synker ved det første tegn på vind eller oprørt hav. Det er ikke så underligt, at indvandrerne, inden de forlader Libyen, får at vide, at deres rejse vil føre dem til enten Italien eller Malta eller til druknedøden. De betaler hver 1.000 amerikanske dollars for overfarten - i alt 30.000 amerikanske dollars, hvoraf næsten det hele er overskud. Hvem ved, måske går disse penge til finansiering af terrorisme.
Martine Roure
(FR) Hr. formand, hr. Sócrates! Det glæder mig, at retlige og indre anliggender udgør en af prioriteringerne for Deres formandskab. Vi deler rent faktisk et overordnet og fælles syn på indvandring. Det er korrekt, at vi skal gennemføre en ægte samarbejdspolitik med oprindelseslandene, som skal være baseret på respekt for de grundlæggende rettigheder, men det er ligeledes vigtigt, at vi åbner for kanaler til lovlig indvandring på europæisk plan, og vi venter på en konstruktiv debat med formandskabet om definitionen af fælles rettigheder for ikkeEU-borgere, der arbejder lovligt i Europa.
Det siger sig selv, at Det Europæiske Råds hensigtserklæringer om europæisk solidaritet i forbindelse med grænsekontrol og indvandringsstrømme skal følges op med konkrete foranstaltninger. Derfor skal Rådet hurtigst mulig kigge på en nødvendig revision - og dette vil jeg gerne understrege - af Dublin II-forordningen. Vi stoler desuden på, at det portugisiske formandskab vil tilskynde Rådet til at nå frem til en aftale om tilbagesendelsesdirektivet, som respekterer retten til asyl og princippet om ikkeafvisning.
(Bifald)
Luís Queiró
(PT) Hr. formand! Det nye europæiske formandskab, indledt for nogle dage siden, står over for udfordringer, der kræver forhandlingsevne, politisk vilje og strategiske visioner.
For det første er der forfatningsspørgsmålet. Da mandatet fra regeringskonferencen - et præcist mandat, som man har villet det - nu er vedtaget, forventes det, at den portugisiske regering kan forhandle en reform af traktaterne igennem med nødvendig og tilstrækkelig rækkevidde til at overvinde det institutionelle dødvande. Andre væsentlige ændringer er bl.a., at EU sandsynligvis ikke mere skal have skiftende formandskaber som det, der nu ledes af Dem, hr. premierminister, og heller ikke en kommissær fra hver medlemsstat. Hvis disse nationale elementer fjernes i effektivitetens navn, får vi et endnu større ansvar for at løse opgaven med at gøre afstanden mellem borgerne og EU mindre. Det gøres bedst ved at opbygge et resultaternes Europa på de felter, der ligger borgerne mest på sinde: økonomi og beskæftigelse.
I den senere tid er der derfor blevet talt en del om flexisecurity. Vi mener, at der uden beskæftigelse ikke er nogen social model at værne om, og at beskæftigelsen sikres af behændige og konkurrencedygtige virksomheder, der konstant evner at tilpasse sig markedet. Et mere fleksibelt arbejdsmarked er ikke det eneste svar og heller ikke den eneste måde at skabe den økonomiske bæredygtighed på, som vi tilstræber.
Europa får succes, hvis der er politisk vilje til at satse på dets særlige muligheder, og der samtidig investeres i forskning, innovation og langsigtede løsninger. Et eksempel på en af disse muligheder er den nye europæiske søfartsstrategi, som Europa-Parlamentet ved afstemningen netop i dag vil yde et vigtigt bidrag til. Hvad angår ressourceudnyttelse, transport, handel, miljø, forskning og forebyggelse af naturkatastrofer, men også ulovlig og kriminel adfærd, har vi brug for nye globale svar. Vi forventer, at det portugisiske formandskab på rette tidspunkt vil give denne strategi et afgørende skub fremad.
Hertil har jeg, apropos, en sidste bemærkning. Fred, sikkerhed, indsats mod terrorisme, økonomisk udvikling i vores nabolande, indsats mod ulovlig indvandring og energiforsyning er alt sammen bestræbelser, hvor vores tilgang skaber allierede og inddrager partnere i syd. Det er mere og mere brug for et nyt partnerskab for Middelhavsområdet, og det portugisiske formandskab har de nødvendige midler til at relancere denne for EU så strategiske dialog.
Hr. premierminister, vi ønsker Dem held og lykke og den allerstørste succes i de kommende seks måneder. Vi ved, at hvis det lykkes for Dem, vil det lykkes for Europa.
Jan Marinus Wiersma
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne starte med en hastesag. Jeg har netop hørt, at dødsdommen over de bulgarske sygeplejersker netop er blevet stadfæstet i Libyen. Jeg vil gerne appellere direkte til hr. Sócrates om at handle på EU's vegne for at sikre en eller anden form for benådning eller om at tage direkte kontakt til hr. Gaddafi for at sørge for, at dommen ikke eksekveres.
(Bifald)
Det chokerer os virkelig, at domstolene i Libyen har stadfæstet dødsdommene over europæere, som burde løslades og have lov til at rejse hjem til Bulgarien. Hr. premierminister, jeg opfordrer Dem til at gøre, hvad De kan, for at gøre det klart for de libyske myndigheder, hvad holdningen er i Europa-Parlamentet og i EU i almindelighed.
Jeg vil også gerne høre Deres synspunkter på udenrigsanliggender: Hvordan ser De den videre udvikling i forholdet til Rusland; udarbejdelse af en partnerskabs- og samarbejdsaftale; hvilke skridt vil De tage for at sikre, at vi i anden halvdel af 2007 vil kunne udarbejde et mandat til at genstarte og indlede forhandlinger om den nye partnerskabs- og samarbejdsaftale. Det er meget vigtigt at føre disse samtaler med russerne om mere gennemsigtige energirelationer, om problemerne ved vores fælles naboskab, men også at kunne genoptage menneskerettighedsdialogen, demokratidiskussionen mellem Rusland og EU, men ligeledes at kunne videreudvikle vores multilaterale dagsorden, hvad enten der er tale om Iran, FN-systemets fremtid, Kyoto osv.
For det andet vil jeg gerne høre Deres bemærkninger vedrørende den videre udvikling for Kosovo, som også har forbindelse til vores relationer med Rusland. Det glæder os, at vi nu får en periode på tre eller fire måneder, der giver mulighed for yderligere samtaler, navnlig med den nye regering, som vi i høj grad støtter, fordi det demokratiske parti har fået en vigtig rolle i denne regering. Hvad kan De gøre for at sikre, at der i sidste ende kommer et resultat, der er acceptabelt - måske ikke fuldkommen acceptabelt, men mere acceptabelt - for Serbien, og som kan opnå støtte fra Rusland i Sikkerhedsrådet og ligeledes vil sikre, at EU står samlet? Hr. Ahtisaaris forslag bør danne grundlaget, men vi bør også få en situation, hvor vi har en FN-resolution som grundlag for EU's fremtidige operationer. Vi forventer, at Kosovo vil definere sin status i sidste ende.
(Bifald)
Formanden
Mange tak hr. Wiersma! Hvad angår spørgsmålet om sygeplejerskerne, vil jeg - hvis de er indforstået hermed - afgive en erklæring, når plenarforsamlingen er fyldt og før afstemningen.
Othmar Karas
(DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer! Hjemmeopgaven er beskrevet korrekt, og signalerne er sat rigtigt for Afrika og Latinamerika. Deres regeringskonference skal behandle spørgsmålet om den traktattekniske gennemførelse og implementering af forfatningstraktatens indhold og beslutningerne fra topmødet og ikke forhandle om nogen ny traktat.
De har i dag mærket, at Deres problem hverken vil være Parlamentets, Kommissionen eller EU-borgernes. Det eneste problem, som De kan have, er nogle forfængeligheder fra stats- og regeringschefernes side og fra medlemmerne i Rådet. Derfor siger jeg til Dem: Sørg i Deres rådsformandskab for, at alle gør det, de har besluttet, at alle overholder det, de har lovet, at alle betaler det, de har givet tilsagn om - stikord Frontex - at de hjemme står til ansvar for det, de har aftalt på europæisk plan, at de gennemfører konkrete projekter og overholder regler i stedet for at kræve intelligente fortolkninger - stikord Frankrig. Hvis De sørger for, at det, der bliver besluttet, også rent faktisk bliver gennemført, opnår De en ny dynamik i EU og har færre problemer.
Bogusław Sonik
(PL) Hr. formand! Hvert EU-formandskab fører nye udfordringer, nye krav og nye muligheder med sig, men også nye potentielle fejl og tilbageslag. Jeg har omhyggeligt læst de interviews, som den portugisiske premierminister gav til pressen om EU's østpolitik, og det, jeg læste, gjorde mig dybt bekymret.
De sagde, og jeg citerer, "... når man forhandler med Rusland, skal vi ikke bare fremhæve vores forskelle, men også vores ligheder ...". Det er en overraskende udtalelse, der kan tolkes som en ændret tone i EU's østpolitik i retning af en meget føjelig og, er jeg ikke bange for at sige, forsonlig tone.
EU skal fortsætte på det tyske formandskabs kurs, der er baseret på solidaritet og enhed. Kun solidaritet vil give os mulighed for at handle effektivt i vores relationer med Rusland. Enhver manglende konsekvens vil kun blive tolket som svaghed af vores østlige partner.
Der findes mange problemer, der skal løses: det uløste spørgsmål om polsk fødevareeksport til Rusland og behovet for at føre en politik med energisolidaritet for at hindre Moskva i at lægge pres på de enkelte medlemsstater.
José Sócrates
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne først takke for alle de bemærkninger, der er gjort i denne debat, og den kritik, der er blevet fremført af min tale og af formandskabets program. Jeg ser gerne, at alle forstår, at disse bemærkninger og denne kritik er mig til stor hjælp i de opgaver, som jeg skal løse som formand for Rådet. Jeg vil dog også gerne sige, og jeg håber ikke, at De vil tage mig det ilde op, at jeg synes, at det meste af det, som jeg har hørt - medlemmernes bemærkninger om Unionens opgaver de næste seks måneder - i alt væsentligt falder fint i tråd med det program, som jeg har lagt frem. Jeg glæder mig derfor over at se, at der er så bred enighed om det, som vi skal gøre de kommende seks måneder. Det er særdeles godt for Europa.
Det har i øvrigt ikke været vanskeligt at opstille disse prioriteter, for vi er alle klar over noget ret enkelt, og det er, at Europa, den europæiske økonomi, det europæiske samfund og verden, forventer, at Europa én gang for alle overvinder sin institutionelle krise. I de sidste to år har det nemlig været alles indtryk, at den tænkepause, som vi har holdt, har skyldtes en institutionel krise og Europas manglende evne til at overvinde den. Hvis der er et klart signal, som vi bør sende verden og borgerne, bestrå det i, at vi vil kunne overvinde denne krise og komme ud af dødvandet. Jeg er derfor glad over at høre fra alle medlemmerne, at planen om hurtigt at få en traktat, helt indlysende bør være en prioritet.
Jeg ved ikke, om det skal være med straffespark, men jeg mener, at vi skal score det mål. Så hurtigt som muligt. Jeg er også glad for, at medlemmerne deler formandskabets opfattelse af, at vi for at få en traktat må udnytte det aktuelle politiske øjeblik, det aktuelle politiske klima, den aktuelle politiske enighed om, at mandatet så hurtigt som muligt skal omsættes i traktat. Det glæder mig derfor meget at se, at den tidsplan, som jeg har forelagt om at gå hurtigt frem, også modsvares af politisk enighed. Der er jo ingen grund til ikke at gøre det. Det er, som jeg sagde, det, som den europæiske økonomi forventer, som de andre europæiske institutioner forventer, og som verden forventer - at vi går hurtigt frem.
Denne seneste enighed, den aftale, det kompromis, som vi er nået frem til, er et kompromis, der er så klart og præcist, at ingen kan forestille sig, at vi vil fortabe os i uendelige diskussioner, så meget mere som disse diskussioner foregår bag lukkede døre. Jeg er derfor glad for at konstatere, at der er enighed om, at det skal have førsteprioritet at omsætte mandatet til traktat. Jeg har jo gennemgået mandatets indhold og har sagt, at hvis der er noget, som formandskabet ikke har, er det mandat til at genåbne eller ændre det mandat, som det har fået. Dét er meget vigtigt og helt grundlæggende. Ingen forventer, at jeg skulle finde på det, og jeg er da også vis på, at ingen af de medlemsstater, der var til stede den nat, og som udarbejdede kompromiset, er uvidende om, hvor meget det ville bringe institutionerne og Europa selv i miskredit. Jeg er vis på, at ingen medlemsstat eller politisk leder ville ønske det, og at medlemmerne er enige med mig, når jeg siger, at det er vores pligt at holde fast i dette mandat og omsætte det til traktat.
Jeg vil også gerne sige noget ret indlysende: Unionen afhænger af os, og der er brug for os alle. Jeg er klar over, hvad formandskabets opgave er, nemlig, at der skal findes en aftale mellem 27, ikke 26, 25 eller 24, men 27. Det er det, der adskiller en union fra en alliance. Vi er ikke en alliance, vi er en union, og fordi vi er en union, er alle uundværlige, og derfor skal alle være "med om bord". Derfor siger jeg, at vi vil gøre vores bedste for at gå så hurtigt frem som muligt og for at opnå det, som vi alle ønsker, og det er, at Europa til oktober, ved første lejlighed, ikke sidste, men første, vil kunne sende et klart signal til europæerne og til verden om, at det har overvundet sin institutionelle krise.
Jeg vil også gerne sige et ord om traktatratificeringen. De nationale ratificeringer er medlemsstaternes problem, ikke et europæisk problem. Nu vil jeg efter at have hørt det, som jeg har, gerne minde om, at man ingen steder i verden, i de liberale demokratier, anser en parlamentsratificering for illegitim og for ikke at leve op til de moderne demokratiers bedste værdier. Jeg mener, at forsøget på at devaluere parlamentsratificeringerne sætter det repræsentative demokrati i et unødigt dårligt lys, men jeg forstår, at nogle går ind for folkeafstemninger og direkte demokrati i visse situationer. Det finder jeg meget positivt, og jeg mener, at folkeafstemninger og et mere inddragende demokrati beriger demokratiet. Jeg har dog aldrig nogensinde, virkelig aldrig, talt for, at det mere direkte og inddragende demokrati skal bruges imod det repræsentative demokrati. Det finder jeg forkert, og det vil jeg gerne sige helt tydeligt. Parlamenterne har legitimitet til at vedtage traktater og til at gøre det i folkets navn. Det lærer de demokratiske grundsætninger os, og jeg har levet med disse værdier så længe, at jeg ikke vil give afkald på dem, heller ikke nu.
Dernæst vil jeg gerne sige nogle ord om politikken udadtil, der også er en af dette formandskabs prioriteter, fordi området er så betydningsfuldt, at det skal have høj prioritet. Ser vi på EU's politik udadtil, er det således let at konstatere, at der er nogle huller. Vi vil selvfølgelig gerne fylde disse huller ud, og vi har da også allerede gjort det med et af dem, Brasilien.
EU har haft topmøder med Kina, Indien og Rusland, men ikke med Brasilien, det fjerde BRIK-land, men det burde vi jo have, for det giver sammenhæng til den politik, der retter sig mod disse opstigende økonomiske magter. Det er ligeledes af allerstørste betydning for forholdet mellem Europa og Latinamerika, ligesom dette strategiske forhold også er særdeles væsentligt for, hvordan tilgangen skal være i spørgsmålet om globalt lederskab. Jeg tror, at Europa har større muligheder for at påvirke de globale politiske spørgsmål efter at have indgået i dette strategiske partnerskab med Brasilien.
Jeg er nemlig sikker på én ting, at EU's politik udadtil er blevet rigere, efter at vi har afholdt topmødet med Brasilien. Jeg har stor tiltro til, at dette topmøde har bidraget til at skabe et bedre politisk dialogklima mellem Europa og Brasilien, så Doha-runden og forhandlingerne om en verdenshandelsaftale kan bevæge sig fremad. Det nærer jeg stor forhåbning om, og jeg er blandt dem, der tror på, at det vil være til gavn for hele verden, for en bedre regulering af globaliseringen og for større handelsfrihed og mere udvikling især i de mindre udviklede lande, hvis Doha-runden bliver en succes, og vi får en aftale.
Også nogle ord om Afrika, idet jeg gerne vil sige, at der også her må træffes et politisk valg. Europa må beslutte, om det vil bevæge sig fremad eller blive, hvor det er, nemlig, hvor vi har befundet os i syv år. Der må ske et eller andet, og jeg vil også gerne minde alle om, at vi faktisk har truffet det valg for ni måneder siden. Det Europæiske Råd har allerede tre gange besluttet af afholde et topmøde, og på de tre seneste Europæiske Råd har man erklæret, at topmødet skal afholdes i år, under det portugisiske formandskab. Tiden til at tænke over topmødet er forbi. Så lad os nu komme til topmøde!
Om topmødet med Afrika vil jeg for det første gerne sige, at jeg mener, at Europa ikke kan blive ved med at betale prisen for ikke at have en struktureret, institutionel og strategisk dialog med Afrika. Jeg mener, at det er en fejl, som vi må betale en pris for. Det må vi, og det må afrikanerne også, og der er mennesker, de må leve et elendigere liv, fordi vi ikke har denne dialog med Afrika. Hvis nogen her i Parlamentet tænker på menneskerettigheder eller på sult, må vedkommende også tænke på, at et topmøde med Afrika vil bidrage meget til ikke blot at løse udviklingsproblemer og sætte bedre ind imod sulten i Afrika, men også imod problemerne med regeringsførelse og menneskerettigheder i de afrikanske lande.
Det er, som jeg ser tingene. Det bidrager ikke til at løse problemerne, hvis vi bliver, hvor vi er. Det mener jeg virkelig ikke er noget godt valg. Apropos Afrika vil jeg også gerne sige, at det var med bedrøvelse, at jeg modtog meddelelsen om de bulgarske sygeplejersker, der også har været nævnt her. Jeg ser dog også gerne, at De ved, at vi længe har fulgt denne sag tæt, og at vi hele tiden har den præsent. Som bekendt er Portugal et af de lande, der har de bedste forbindelser med de nordafrikanske lande, heriblandt Libyen, og vi har længe fulgt denne sag og har talt med de libyske myndigheder om den. Vi har nu større ansvar i disse seks måneder, og vi er fuldt bevidste om denne sags betydning. Vi arbejder med den, og vi - kommissionsformanden og jeg - har også netop taget den op, da vi var i Accra. Vi vil gøre alt for, at sagen kan få en lykkelig udgang. Der er endnu en appelinstans efter denne afgørelse. Som sagt følger vi sagen tæt, og jeg håber, at alle forstår, hvor følsomt diplomatiet må arbejde på dette felt. Vores mål er, at sagen får en lykkelig udgang. Som De nok forstår, er politisk retorik ikke altid gavnlig, men alle ved også, hvor meget vi anstrenger os for, at denne sag skal blive løst.
To bemærkninger til, den ene om klimaforandringer og miljø, blot for at sige, at jeg har været miljøminister, at jeg allerede har været med i ét formandskab som sådan, og at jeg husker, hvor svært vi havde det dengang, i 2000, med at tale om klimaforandringer. Det var ganske andre tider, og situationen er helt anderledes i dag, hvor det er mit indtryk, at alle forstår, at den operative syntese af innovation og energi hedder klimaforandringer. Der er i mange kreds stor vilje til hurtigt at skride til handling, men jeg mener, som alle nok er enige i, at de beslutninger, der blev truffet på det seneste Europæiske Råd i foråret, er helt afgørende for at give Europa troværdighed på dette område og give det politiske muligheder for at indtage en ledende rolle og gå i front, så der kan leveres et politisk svar på dette globale problem.
Vi vil følge dette område meget tæt, og jeg vil selv, hvis min kalender tillader det, hvilket jeg vil arbejde for, være til stede på Bali som repræsentant for EU og dér holde en tale, der viser EU's vilje til at stille sig i spidsen for post-Kyoto-rammen og verdens indsats over for klimaforandringerne. Jeg vil dog også gerne slå fast, at vi har en intern dagsorden at leve op til, og at den dagsorden omfatter energiteknologiplanen, som vi vil gennemføre sammen med Kommissionen, og oprettelse af et europæisk teknologisk institut, som har vores fulde støtte, og som også vil lancere det første innovations- og teknologifællesskab, der netop og meget symbolsk retter sig mod klimaforandringerne.
Til slut et ord om biobrændstoffer. Der er ingen magiske løsninger, men biobrændstoffer er i øjeblikket det, der mest effektivt kan reducere CO2-emissionerne på transportområdet. Det er jeg ikke i mindste tvivl om, og hvis der er en udvej, hvis der er en god løsning, der kan medvirke til denne reduktion, mener jeg ikke, at vi kan tillade os at se bort fra den, blot fordi den naturligvis har følger på andre områder, der måske ikke er de allermest ønskværdige. Jeg mener dog, at statusopgørelsen for biobrændstofferne er meget positiv, og at den bør få os til at gå videre ad den vej.
Så er der endelig indvandringsspørgsmålet, som - vil jeg gerne igen betone - bliver et af de vigtigste indsatsområder under vores formandskab. Vi vil lægge stor vægt på dette spørgsmål. Europa må udforme en klar holdning til indvandring. Jeg tror, at vi kun får en indvandringspolitik, der kan modsvare både problemet og vores værdier, hvis vi udformer en politik, der sætter ind på tre felter. Det første er indsats mod ulovlig indvandring, styrket sikkerhed ved grænserne og bekæmpelse af den kriminalitet, der krænker den menneskelige værdighed. Det andet er en human integrationspolitik. Europa er i dag hjem for mange millioner indvandrere, der også venter på, at vi for udformet en indvandringspolitik. Det tredje felt er, at vi skal have en politik, der samordnes med oprindelseslandene, så det bliver muligt at regulere migrationsstrømmene til gensidig fordel. Det er de tre felter, som en europæisk politik må omfatte, men den skal bestå af dokumenter, og vi vil derfor i de kommende seks måneder lade afholde konferencer og sammen med Kommissionen og kommissær Frattini arbejde for, at der kan udformes og offentliggøres forslag til en sammenhængende og omfattende indvandringspolitik i EU, der modsvarer den løsning, som problemet fordrer.
Jeg vil gerne nok en gang takke for alles bemærkninger og afslutningsvist sige, at vi har vores plan, og at vi tager fat på disse seks måneder med den tillid, energi og vilje, som de politiske ledere har, der i hele deres politiske liv har troet på det europæiske projekt. Jeg har ofte sagt, at jeg blev født i 1957, Europas år, og jeg blev valgt til det portugisiske parlament et år efter, at vi blev en del af Europa. Jeg er en europæisk politiker, og når jeg indfinder mig her, gør jeg det med den ærefrygt, som den nærer, der har mulighed for at tjene Europa et sted som her. Vi tager fat med den tillid, som den har, der er helt hjemmevant i det europæiske projekt. Vi har en plan, men en plan er blot en plan. Der vil naturligvis dukke uforudsete ting op, situationer, der ikke med i planen, begivenheder, som vil overraske os. Det er dog kun godt, at politik er sådan, for hvis den ikke var, var det ikke noget for politikere, for de skal jo tage sig af det uforudsete. Planen skal give vores indsats retning, og skulle der indtræffe noget uforudset, handler vi derudfra med de redskaber, som er vigtige for en politiker at have, nemlig de værdier, principper og retningslinjer, der altid har vejledt os i opbygningen af et stærkere Europa til gavn for en bedre verden.
Formanden
Tak, hr. formand.
Formanden
Hr. formand for Rådet! Vi har tillid til Dem! Parlamentet står ved Deres side, således at De får succes. Når De har succes, har EU succes. Held og lykke med Deres formandskab!
José Manuel Barroso
Hr. formand, hr. premierminister, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne benytte denne lejlighed til at udtrykke solidaritet med de bulgarske sygeplejersker og deres familier samt med den palæstinensiske læge, da vi nu hører disse meget bekymrende nyheder. Vi beklager disse afgørelser, men jeg vil også gerne sige, at jeg nærer tillid til, at der vil blive fundet en løsning. Jeg vil ikke mindst forsikre de bulgarske sygeplejersker og deres familier om, at Kommissionen sammen med Rådets formandskab og medlemsstaterne vil gøre alt for at forsvare deres ret til liv og frihed.
Hr. premierminister! Jeg tror, at denne debat tydeligt viser, at Europa-Parlamentet støtter de prioriteter, som Rådets portugisiske formandskab har opstillet. Som hr. Schulz just sagde, kommer der fra de forskellige politisk-ideologiske kredse et budskab om støtte til det europæiske projekt. Dette projekt må ikke ses som tilhørende den ene eller den anden politisk-ideologiske lejr. Det må forene politiske kræfter, der har som fælles mål at skabe et stærkere Europa, et Europa, der lever op til borgernes forhåbninger. Det har vi set her i dag. Vi er helt enige med Dem i, at det institutionelle spørgsmål må løses, for den manglende løsning har kastet en skygge af tvivl, skepticisme, negativisme, undertiden ligefrem kynisme på alt det, som Europa har gjort.
Europa har dog ikke været blokeret. I de seneste år - og her har samarbejdet mellem de forskellige institutioner været vigtigt - har vi formået at løse vanskelige spørgsmål, vi har fået vedtaget et budget for de næste syv år, vi har indgået et svært kompromis om et ganske afgørende spørgsmål, nemlig servicedirektivet, vi har på Det Europæiske Råd i marts fået vedtaget den mest ambitiøse pakke foranstaltninger for indsatsen mod klimaforandringer, og den fornyede Lissabon-strategi har båret frugt takket være et nyt styringssystem. Europa oplever således en positiv udvikling, vi har økonomisk vækst, der giver ny grund til håb, vi skaber mere beskæftigelse end vores amerikanske partnere, og Eurobarometrets tal viser, at vi har det højeste tillidsniveau i de seneste otte år. Tiderne er afgjort blevet bedre.
Det er dog også sådan, at så længe det institutionelle spørgsmål ikke er løst, vil der hele tiden være tvivl, og vi stilles, især når vi er uden for Europa, over for spørgsmål, som vi må tage alvorligt. Man spørger os, hvordan europæerne kan ønske at lede verden i indsatsen mod klimaforandringerne, hvordan europæerne kan garantere energisikkerheden, og hvordan europæerne vil gøre deres økonomi til en af de mest konkurrencedygtige og mest samhørige og retfærdige i verden, når de ikke engang kan blive enige med hinanden om, hvordan institutionerne skal virke, og hvordan der skal træffes beslutninger.
Det drejer sig således om troværdighed. Det er derfor helt afgørende, at vi får løst det institutionelle spørgsmål, og Portugals premierminister, rådsformanden, vil tage herfra i dag, tror jeg, med en meget klar støtte fra Europa-Parlamentet og helt sikkert også fra Kommissionen til, at vi skal finde en løsning i fuld respekt for mandatet og måske en løsning allerede på Det Europæiske Råd til oktober. Det må være vores mål, og det har vores fulde støtte.
Til sidst vil jeg gerne sige, at vi også har lagt godt mærke til de prioriteter, som Det Europæiske Råd stillede op i december: indvandring og spørgsmål i forbindelse med den nye dagsorden for sikkerhed, retfærdighed og frihed i Europa. En af traktatforbedringerne vedrører netop den styrkede handleevne inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Som foregående talere har nævnt, er indvandringsproblematikken vigtig set ud fra et menneskeligt synspunkt, da der sker menneskelige tragedier, som vi må forholde os til. Hvad angår innovationsdagsordenen, har premierministeren netop klart og entydigt givet sin støtte til oprettelse af et europæisk teknologisk institut, lancering af det første videnfællesskab, innovation målrettet mod klimaforandringerne og alt det, som vi kan gøre for at sætte nyt skub i innovationsdagsordenen. Det er et af de områder, hvor Europa ikke må sakke agterud, hvor Europa ikke må miste terræn, ikke blot i forhold til vores amerikanske partnere, men også i forhold til andre magter, i dette tilfælde opstigende magter. Her må Europa sætte mere målbevidst ind. Når vi de mål, kan vi være stolte, vil jeg mene.
Om et problem, der har været oppe her, og som har med Afrika at gøre, vil jeg til slut gerne sige, at vi ikke kan acceptere, at vores forbindelser med et kontinent som det afrikanske skal afhænge af en eller anden diktator, uanset hvem det er. Det forholder sig jo sådan, at Europa har partnerskabsforbindelser på højeste niveau med Asien, hvor der er diktatorer, og med Latinamerika, hvor heller ikke alle lande er demokratier, og hvorfra nogle af diktatorerne er blevet modtaget på den røde løber i visse europæiske hovedstæder. Det er derfor ikke til at forstå, hvorfor vi er forhindret i at have forbindelser med Afrika på højt niveau, hvorved vi giver plads for andre, der undertiden faktisk skaber problemer for den demokratiske udvikling i Afrika, fordi vi nærmest er blevet taget som gidsler for en eller anden diktator.
Vi støtter derfor afgjort, at det portugisiske formandskab har valgt denne prioritet, idet målet - eller et af målene - med dette topmøde netop må være at diskutere demokrati, frihed, menneskerettigheder og behovet for at udvikle vores forbindelse til gavn for god regeringsførelse i Afrika og i hele forholdet mellem vores kontinenter. Hvis alt dette sker, kan vi glæde os over dette formandskab, fordi vi er sikre på, at vi i løbet af disse seks måneder fortsat vil bevæge os videre mod et stærkere Europa for en bedre verden, et Europa, hvor det demonstreres i praksis, at vi kun sammen kan fremvise resultater, der reelt er i de europæiske borgeres interesse.
(Bifald)
Formanden
Forhandlingen om det portugisiske formandskab er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Alessandro Battilocchio 
Foruden institutionsreformen, uden hvilken EU ikke kan spille den nødvendige rolle på verdensplan, og udfordringen med at opnå konkurrenceevne inden for rammerne af Lissabon-strategien, håber jeg, at det portugisiske formandskab er i stand til at gøre en kraftig indsats i det spørgsmål, der - hvilket jeg har understreget ved flere lejligheder - bliver det vanskeligste at løse, nemlig energiuafhængigheden og bekæmpelsen af klimaændringerne.
Energi er både forretning og et fremtidigt problem, også i betragtning af den snarlige udtømmelse af de ikkevedvarende energikilder og Kyoto-protokollens forpligtelser. Kun med en tilstrækkelig uafhængighed af eksterne leverandører vil vi kunne sikre Europa en førende rolle i verdensøkonomien på længere sigt samt en styrket position på det geopolitiske skakbræt, hvor Europa ikke bliver udsat for udefra kommende trusler. Dette er en nødvendig betingelser for at fremme stabiliteten, demokratiet og respekten for menneskerettighederne i verden. Derfor skal vi forsøge at koncentrere vores opmærksomhed, energi og ressourcer om noget, som vi allerede har, nemlig atomkraft, og om noget, som vi kan få, nemlig vedvarende energikilder, og det skal vi gøre ved at fremme forskning, sørge for samfinansiering mellem medlemsstaterne og den private sektor, træffe skattemæssige foranstaltninger, foretage en reform af transportsektoren og hente de europæiske forskere tilbage, som er rejst til udlandet på grund af manglende muligheder.
Margie Sudre 
skriftlig. - (FR) Det portugisiske formandskab skal fokusere på det prioriterede mål om, at De 27 skal underskrive den nye institutionelle traktat til oktober i Lissabon, så meget desto mere fordi mandatet til regeringskonferencen fra det seneste møde i Det Europæiske Råd er klart og præcist.
Lanceringen af en ny runde af Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse er en mulighed for at give den sociale dimension den betydning og synlighed, den fortjener, ikke mindst gennem den forbedrede koordinering af beskæftigelsespolitikkerne og gennem udviklingen af flexicurity med henblik på at forsone vores medborgere med Europa og dets reformerede økonomiske model.
Jeg er sikker på, at det portugisiske formandskab vil være særligt opmærksom på EU's mest perifere regioner - hvis særlige forhold vi alle er klar over - sammen med Madeira og Azorerne for at skabe ny dynamik i de fællesskabsforanstaltninger, der er indført til gavn for dem, ikke mindst vedrørende naboskabspolitikken og de supplerende udgifter i de perifere regioner.
Det er meget vigtigt, at det seneste topmøde i Bruxelles får positive følger og kan vidne om, at Europas fornyede ånd er stærkere end nationale egeninteresser. Jeg håber virkelig, at det lykkes for det portugisiske formandskab at få mest muligt ud af det store politiske boost, som kunne iagttages ved afslutningen af det tyske formandskab.
