Aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Cashman på vegne af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (omarbejdning) - C6-0184/2008 -.
Michael Cashman
Hr. formand! Jeg ser frem til denne debat og navnlig til at høre fra dem, der ikke er så ivrige efter at styrke åbenheden og aktindsigten.
Jeg vil gerne starte med at takke de syv ministre fra EU, som har erklæret deres støtte til min betænkning. Navnlig har de udtalt, at de er glade for at se, at Parlamentets Udvalg om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender den 17. februar 2009 vedtog en betænkning, som deler deres vision om en mere åben Union.
Jeg synes, det er chokerende, at folk ikke bakker op om gennemsigtighed og åbenhed, når vi prøver at skabe forbindelse til vores borgere. Jeg finder det lige så chokerende, at der udvises manglende vilje til at styrke offentlige undersøgelser og ansvarlighed, når vi forsøger at skabe forbindelse fra institutionerne og ud til befolkningen.
Nogle medlemmer har rejst tvivl om, hvorvidt alle de ændringer, som foreslås i min betænkning, ligger inden for forordningens retsgrundlag, EF-traktatens artikel 255. Jeg skal gerne berolige dem. Formålet med forordning (EF) nr. 1049/2001 er at give offentligheden den størst mulige aktindsigt i institutionernes dokumenter. Denne offentlighedens ret til aktindsigt i institutionernes dokumenter beror på institutionernes demokratiske karakter. De behøver ikke kun tage mit ord for det. Jeg citerer fra EF-Domstolens Turco-dom.Det er på grundlag af ånden i denne dom, at vi fortolker EF-traktatens artikel 255.
Tag f.eks. ændringsforslag 44 om klassificerede dokumenter. Det er simpelthen uvederhæftigt at sige, som Kommissionen har gjort, at klassificeringen af dokumenter som fortrolige ikke har nogen forbindelse med offentlighedens ret til aktindsigt. I henhold til den nugældende version af forordning (EF) nr. 1049/2001 må dokumenter kun klassificeres for at sikre væsentlige interesser, der er beskyttet i henhold til artikel 4, stk. 1. Så forbindelsen er der allerede. Hvad vi har gjort, er at drage den logiske konsekvens af den forbindelse og indarbejde regler om klassificering af dokumenter i selve forordningen. Disse regler, som er nøje formet efter regler, der allerede gælder i Rådet og Kommissionen, definerer grænserne for offentlighedens aktindsigt, sådan som det kræves i artikel 255, og der er intet i EF-traktaten, der hindrer institutionerne i at vedtage disse i forordningen.
Tag også ændringsforslag 24, som henviser til agenturer og organer, der er oprettet af institutionen.Forordning (EF) nr. 1049/2001, som ændret, indeholder principper, betingelser og grænser for aktindsigt i disse agenturers dokumenter, men det vil ikke i sig selv skabe forpligtelser for agenturerne.
Hvis De læser vores ændringsforslag 29 f.eks., vil De se, at forordningen kun gælder dokumenter, som institutionerne er i besiddelse af, selv om det sætter standarderne for, at agenturerne forventes at følge efter med vedtagelse af egne regler om offentlighedens ret til aktindsigt i deres dokumenter, hvilket jeg kan tilføje, er i overensstemmelse med den fælleserklæring, som Rådet, Kommissionen og Parlamentet vedtog den 30. maj 2001.
Lad mig også påpege for dem, der ikke kan bevidne det, at det er trist, at Rådet ikke er her til at forlene denne ekstremt vigtige betænkning med dens rette betydning.
Jeg ved, at nogle af mine kolleger også var bekymrede over, at vi gik for vidt i vores bestræbelser på at sikre, at medlemsstaterne ikke underminerede det niveau af åbenhed, som forordningen sigter mod. Jeg mener, jeg har strakt mig langt for at imødekomme bekymringerne, som De vil se ud fra en række kompromisændringsforslag, der minder medlemsstaterne om deres forpligtelse til i henhold til artikel 10 i EF-traktaten ikke at stille sig i vejen for opfyldelsen af Fællesskabets målsætninger, herunder åbenhed og demokrati.
Hr. Nassauers ændringsforslag kan til en vis grad berolige hans gruppe og andre parlamentsmedlemmer, hvis de er bekymrede over, at private oplysninger kan komme offentligheden i hænde. Det hverken vil eller kan ske i henhold til min betænkning. Der er stadig plads til, at personlige og private data vil forblive beskyttede, så jeg vil lytte med stor interesse til, hvorfor de, der er imod denne forordning, mener sådan.
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Tak for en meget fyldestgørende betænkning om Kommissionens forslag til en omarbejdning af forordning (EF) nr. 1049/2001 om aktindsigt. Det er et meget vigtigt og skattet emne, og jeg værdsætter det enorme arbejde, som ordfører Cashman og mange andre aktive, interesserede og dygtige mennesker her i Parlamentet har udført.
Det er et emne, som vedrører borgeres, foreningers og virksomheders grundlæggende og sommetider modstridende rettigheder. Vi må se meget nøje på de nødvendige ændringer, der skal foretages i denne forordning, og vi skal bevare fokus på åbenhed. Alle tre institutioner har aftalt, at overordnet set har forordning (EF) nr. 1049/2001 fungeret bemærkelsesværdigt godt i næsten otte år nu. Parlamentet, Rådet og Kommissionen er meget mere åbne nu end nogensinde. Man kunne sige, at ændringen af reglerne førte til en ændret praksis og en holdnings- og adfærdsændring.
Samtidig var Parlamentet, Rådet og Kommissionen også enige om, at de legitime interesser er sikret tilstrækkelig beskyttelse. Vi må ikke glemme, at EU-institutionerne har givet adgang til et større antal dokumenter, mens der er registreret et fald i antallet og andelen af afslag. Så jeg håber, De er enig i, at forordning (EF) nr. 1049/2001 har vist sit værd. Derfor er en gennemgribende revision ikke nødvendig.
Når dette er sagt, kan selv et godt redskab altid forbedres. Retsgrundlaget, som vi har som udgangspunkt, er artikel 255 i EF-traktaten, som ordføreren allerede har nævnt. Derefter skal forordningen definere principperne og grænserne for borgernes ret til aktindsigt. For så vidt angår den foreliggende betænkning, bemærker jeg, at nogle ændringsforslag rækker ud over anvendelsesområdet for EF-traktatens artikel 255, hvorfor disse ændringer ikke kan accepteres. Men - og det er et vigtigt "men" - de peger på vigtige spørgsmål, der meget sandsynligt skal behandles i en anden sammenhæng. Kommissionen vil i hvert fald se på det med en konstruktiv, pragmatisk og åben indstilling.
Det er god praksis at vurdere fra tid til anden, om lovgivningen fungerer godt og opfylder sit formål, og det er i denne ånd, at Kommissionen udarbejdede et forslag til en omarbejdning af forordningen. Anvendelsen af omarbejdningsteknikken opfylder målsætningen om bedre lovgivningsarbejde. Eftersom denne forordning berører en grundlæggende borgerrettighed, er det af yderste vigtighed at vedtage en enkel, klar og læselig retsakt.
Omarbejdningsteknikken binder ikke lovgiveren mere end den traditionelle måde at ændre lovgivning på. Uanset valg af lovgivningsteknik må de lovgivende EU-organer ikke gå videre end formålet med forslaget.
Vi er forpligtede til at fortsætte med at øge gennemsigtigheden og åbenheden, og jeg er fast overbevist om, at dette er en god måde at gøre det på. I denne forbindelse må jeg dog nævne, at en række af ændringsforslagene vedrører bestemmelser i forordning (EF) nr. 1049/2001, som Kommissionen ikke foreslog at ændre. Vi kan ikke acceptere dem, fordi de ikke holder sig inden for afgrænsningen af Kommissionens forslag.
Når det er sagt, er Kommissionen naturligvis villig til at modtage gode ideer, selv om vi i øjeblikket stadig kun er i de tidlige stadier af proceduren. Jeg vil gerne bekræfte, at Kommissionen er villig til at drøfte tingene med de to andre lovgivende organer, og at vi ønsker at forsøge at finde fælles fodslag for at nå frem til en afbalanceret og brugbar kompromistekst. Kommissionen foretrækker dog at fremsætte et ændret forslag, når de to andre lovgivende organer har tilkendegivet deres holdning. Vi hverken kan eller vil foregribe drøftelser eller forhandlinger.
Vi bør altid huske de forandringer, som Lissabontraktaten - hvis og når den træder i kraft - vil afstedkomme i denne vigtige henseende. Forordning (EF) nr. 1049/2001 vil derefter gælde alle institutioner, organer, agenturer og kontorer i EU omend i begrænset udstrækning for EF-Domstolen, Den Europæiske Centralbank og Den Europæiske Investeringsbank. For borgerne betyder Lissabontraktaten reel fremgang, når alle EU-organerne anvender et fælles regelsæt på aktindsigt. Et sådant fælles regelsæt sikrer konsekvens, men samtidig skal det skræddersys til at passe til det store antal organer med meget forskellige mandater og kompetencer.
Jeg vil også gerne gentage, hvad jeg ved tidligere lejligheder har sagt her i Europa-Parlamentet og andre steder. Forordning (EF) nr. 1049/2001 er hovedhjørnestenen i en åbenhedspolitik, men vi bliver også nødt til at tænke på, hvad vi proaktivt kan gøre uden for den formelle lovgivning. Derfor annoncerede jeg på det fælles udvalgsmøde i Udvalg om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender den 20. januar, at jeg tager initiativ til at udarbejde en handlingsplan for åbenhed. Bedre registre, større brugervenlighed og tilgængelighed, aktiv udbredelse og hurtigere offentliggørelse af dokumenter er eksempler på, hvad jeg ønsker at tage fat på i denne handlingsplan og naturligvis fortsætte med at drøfte med andre EU-institutioner. Det er en pragmatisk og effektiv måde at integrere åbenhed i alle vores politikker. Vi må lede i kraft af eksemplets magt.
I denne ånd bør vi også søge måder at gøre vores institutioner og den måde, de fungerer på, mere forståelige for borgerne. Vi har brug for en aktiv politik for oplysning og bevidstgørelse af borgerne om, hvordan tværeuropæiske politikker påvirker deres dagligliv. Forordning (EF) nr. 1049/2001 er naturligvis et vigtigt værktøj, men ud over retsaktens tekst er det måden, vi praktiserer den på, der virkelig tæller.
For at opsummere Kommissionens holdning til hr. Cashmans betænkning på dette stadium af proceduren, vil jeg gerne sige følgende. Der er visse ændringsforslag, som Kommissionen ikke kan acceptere, fordi de ikke holder sig inden for retsgrundlaget i form af EF-traktatens artikel 255. Der er andre ændringsforslag, som vi ikke kan acceptere, fordi de ikke holder sig inden for afgrænsningen af Kommissionens forslag, men i visse tilfælde peger ændringsforslagene ikke desto mindre på vigtige spørgsmål, som meget vel kan behandles i en anden sammenhæng. Desuden er Kommissionen altid villig til at modtage gode ideer uanset sammenhængen. Når vi først har modtaget Europa-Parlamentets og Rådets holdning, har vi holdningen fra det tredje hjørne i den institutionelle trekant.
Jeg ser frem til en interessant og tankevækkende diskussion fremover. Emnet fortjener det, og vores borgere har ret til at forvente klar og velfungerende lovgivning om offentlighedens ret til aktindsigt i vores dokumenter.
Monica Frassoni
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har ét minuts taletid for Udvalget om Retlige Anliggender og ét minut for Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance. Jeg vil gerne slå dem sammen, for de to ting har meget til fælles i dette tilfælde.
Vi har i Udvalget om Retlige Anliggender drøftet den omarbejdede udgave i detaljer. Jeg er nødt til at sige lige ud, at vi mildest talt ikke er begejstrede. Ja, vi mener faktisk, at omarbejdningsproceduren ikke var et særlig klogt valg til denne type retsakt, især fordi det, som Kommissæren sagde, i dette tilfælde gælder om at forstå, hvordan en forordning, som har virket nogenlunde, men som kunne optimeres, faktisk kan forbedres. Så resultatet bliver, uanset om det sker gennem anvendelse af denne procedure eller gennem de praktiske forslag, der er fremsat, givetvis et tilbageskridt i sammenligning med den aktuelle situation. Noget skal der derfor gøres ved det, og det er mere besværligt at gøre det med omarbejdningsproceduren end med et fuldt lovgivningsmandat.
Det andet, jeg gerne vil sige, er, at det ikke nytter noget at gå som katten om den varme grød. Jeg er glad for, at Kommissæren melder om velkomne initiativer til gennemsigtighed og åbenhed, men faktum er stadig, at Kommissionens forslag udelukker dokumenter, som i dag er åbne og gennemsigtige, fra lovgivningens anvendelsesområde. Det er sandheden, og det er også sandt, at en række medlemsstater, herunder hendes egen, helt tydeligt har udtrykt det samme og har sagt, at det er uacceptabelt.
I dag er problemet, at vi ikke alle blot kan forsvare status quo, hvis vi ønsker at forbedre lovgivningen på et givet område, for hvis vi gør, løber vi den risiko, at den bliver mindre gennemskuelig, mindre forståelig og endda mindre demokratisk.
Anneli Jäätteenmäki
Hr. formand! Åbenhed er grundlaget for demokrati. Desværre kan EU næppe prale af sin åbenhed. Der skal ændres direktiver, men også holdninger. Hvad kan De sige om Rådets udtalelse om, at udenforstående ikke bør få aktindsigt i dokumenter, der vedrører juridisk rådgivning, i forbindelse med lovgivningsproceduren? Udenforstående, eller borgere om De vil, bør heller ikke få den. Jeg kan ikke forstå, hvordan EU-borgere kan være udenforstående.
Der skal derfor ændres holdninger. Lovgivningen skal ændres, for at lovgivningsdokumenter fra Rådet, Parlamentet og Kommissionen kan være åbne, og vægten skal her lægges på lovgivningsdokumenterne. Hvis jeg sammenligner med mit eget land f.eks. og det finske parlament, kunne vi ikke forestille os, at udtalelserne fra forfatningsretsudvalget skulle være hemmelige. Det ville betyde, at befolkningen ikke kunne få indsigt i, hvorfor man indfører en given lov. Og Rådet siger, at vi ikke bør fortælle noget, fordi offentligheden er udenforstående.
I lovgivningssammenhæng, i formuleringen af direktiver, ja, overalt skal vi arbejde ud fra den antagelse, at vi bør øge åbenheden, og der er også plads til forbedring i afstemningsprocedurerne. Vi bør have elektronisk afstemning ...
(Formanden afbrød taleren)
David Hammerstein
Hr. formand, fru kommissær! Vi bør udnytte den mulighed, vi får med denne glimrende betænkning, til at nå til enighed under førstebehandlingen - jeg mener i denne parlamentsperiode - så vi skaber lovgivning, der sikrer større åbenhed i aktindsigten. Der er ingen undskyldninger, og jeg håber, at vi har tid og fornuft nok til at nå til enighed om denne glimrende betænkning.
I betænkningen udtrykker vi i Udvalget for Andragender vores bekymring over, at en medlemsstat, som er genstand for en overtrædelsesprocedure som følge af et andragende fra et borger, har ret til at nægte offentligheden adgang til dokumenter, der er brugt i overtrædelsesproceduren, og dermed lukke for borgernes deltagelse.
Vi er også meget bekymrede over manglen på interoperabilitet og den tekniske blokering i Europa-Parlamentet med hensyn til anvendelsen af interoperable dokumenter, dvs. dokumenter af typen åben standard, som ikke er kompatible med den software og it-platform fra et enkelt specifikt selskab, som Parlamentet i øjeblikket anvender.
Faktum er, at de europæiske institutioner ikke garanterer borgerne reel adgang til indholdet af dokumenter uden at praktisere forskelsbehandling af teknisk art. Det er uacceptabelt, fordi folk ikke kan få adgang til de dokumenter, som vi opretter. Mens jeg står her og taler, kan ingen få adgang til min tale uden en teknisk platform, som udbydes af et bestemt selskab, som har monopol på denne information. Det er virkelig noget, der strider mod åbenhed og adgang til information.
Charlotte Cederschiöld
Hr. formand! Vi deler fuldt ud hr. Cashmans mål og engagement med hensyn til åbenhed, men vi må ikke glemme, at der er en forordning, der er under omarbejdning her. Vi har sammen fået vedtaget den nugældende åbenhedslovgivning. De fire nordiske medlemsstater har skrevet til udvalget om denne forordning og om, at den øger borgernes tillid til EU, og at den sikrer den størst mulige grad af åbenhed. Hr. Cashman og jeg har altid arbejdet glimrende sammen, men denne gang havde vi ikke tid nok til at få alle uklare spørgsmål opklaret. Med andre ord er vi ikke kommet ret langt i processen, men jeg bifalder mange af forslagene og glæder mig til det fortsatte samarbejde.
Da åbenhedsforordningen blev vedtaget, var ja-stemmerne fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater afgørende for vedtagelsen. Denne gang vil PPE-DE-stemmerne sandsynligvis også have betydning for slutresultatet, der formentlig foreligger i den nye parlamentsperiode. PPE-DE-Gruppen vil bruge sine stemmer til at styrke retssikkerheden, forudsigeligheden og klarheden, når reglerne formuleres, efterhånden som processen fortsætter. Vi ønsker øget åbenhed, og borgerne skal kunne følge den demokratiske debat. Vi mener, at sagen kræver mere forberedelse, så der foretages fælles konsekvensanalyser med hensyn til institutionernes måde at arbejde på f.eks.
En række ændringer, 40-50 forslag, som vedrører Kommissionens initiativret, har givet anledning til en del diskussion. Det eneste, jeg gerne vil tilføje er, at det ikke bør resultere i en større mangel på klarhed, da det ville stride imod formålet med omarbejdningen. De forslag, der er på bordet i dag, vil sandsynligvis blive ændret efter valget. PPE-DE-Gruppen ønsker da at opnå en grad af åbenhed, som EU's borgere og medlemsstater kan støtte. Dette kræver, at de, der er involveret, kender reglerne, hvilket er formålet med forslaget. Der kan heller ikke bruges sanktioner, hvis der ikke er klare instrukser. For så vidt angår sanktioner, skal der tages hensyn til allerede eksisterende lovgivning. Vi ser derfor forslaget som et endnu ufærdigt produkt, men vi er fuldt ud enige med hr. Cashman om, at det bør føre til øget åbenhed, og at det er det, vi har anført i vores ændringsforslag. Åbenhed er en vigtig del af demokratiet.
- (EN) Jeg har fem minutter for PPE-DE-Gruppen, så må jeg lige komme med mine sidste bemærkninger?
- (SV) Vi siger ja til åbenhed, men vi ønsker at undgå den naivitet, som kan udsætte folk for fare eller misbrug.
- (EN) Vil PPE-DE-Gruppen miste de tre minutter eller hvad?
Formanden
Jeg ved ikke, hvad jeg skal svare. Dagsordenen siger to minutter, men jeg er sikker på, at De vil få lejlighed til at tale igen.
Costas Botopoulos
Hr. formand! Jeg vil tale på engelsk til ære for vores ordfører. Med denne meget spændende betænkning gør Parlamentet tre ting. Først og fremmest tager det hensyn til realiteter. Vi taler nu om privatlivets fred i internettets tidsalder og ikke som et abstrakt begreb. Vi tager hensyn til brugen af forordning (EF) nr. 1049/2001, som i nogen tid har været anvendt på problemer, men også med udbytte.
Vi tager hensyn til charteret om grundlæggende rettigheder, forslagene fra Ombudsmanden og andre agenturer og Domstolens retspraksis. Vi tager også hensyn til Kommissionens reelle forslag med dets muligheder og ulemper - og jeg tror, der er nogle ulemper.
Det næste punkt - og dette er meget interessant - er, at denne betænkning bygger på principper og ikke tekniske detaljer, på en balance mellem aktindsigt og beskyttelse af privatlivets fred, en generel aktindsigt, men med meget præcise regler, en meget vigtig sondring mellem offentlige og private interesser og begrebet offentlig interesse på europæisk plan, som er meget vigtigt for os, der elsker Europa, en sondring mellem lovgivningsprocedurer og andre procedurer, som også er interessant, samt ligheden mellem åbenhed i EU og åbenhed i medlemsstaten.
Til sidst den allervigtigste ting, som er, at denne betænkning indeholder omridset til et fuldstændigt åbenhedssystem - ikke blot åbenhed i hver institution for sig, men åbenhed på interinstitutionel basis, hvor alle institutionerne indtænkes, og hvor principperne for god forvaltning og charteret om grundlæggende rettigheder også inddrages. Der er også et stor fællesmængde af klassificeret information, ganske vist med spionfilmagtige titler som EU Confidential og EU Top Secret, men det er vigtigt at have et fælles regelsæt også på dette område.
Det, vi her forsøger at opnå, er åbenhed som en generel regel, med undtagelser, som er berettiget ud fra beskyttelsen af andre rettigheder, men at have et fælles regelsæt, der gør åbenhed til den vigtigste regel, men der er også taget hensyn til andre undtagelser.
Marco Cappato
Hr. formand, mine damer og herrer! Undskyld mig, hvis jeg ikke kan blive og høre kommissærens svar. Jeg mener, vi mangler noget vigtigt i denne debat, og at dette noget er Rådet, som i sandhed har glimret ved sit fravær under hele debatten, også på udvalgsstadiet. Det er desuden selve det springende punkt. Der hersker, navnlig i Rådet selv, en opfattelse af Europa som summen af nationalstaternes regeringer. Når derfor disse regeringer mødes som lovgivende forsamling, er disse anliggender - skal vi sige - fortrolige. Borgerne må så vente, til slutresultatet foreligger.
Det kan simpelthen ikke tolereres, når vi ved, at EU har lovgivningsmæssige beføjelser, og borgerne har ret til information gennem hele lovgivningsprocessen. Som bekræftet og demonstreret af dommen i Maurizio Turco-sagen har borgerne ret til information om de nationale delegationers holdninger i Rådet samt om de juridiske udtalelser. Derfor beder vi om fuld opbakning til hr. Cashmans betænkning, som afspejler en anden opfattelse af Europa - nemlig af europæisk demokrati.
Jeg mener, at hr. Cashman også bør støttes i sit forsøg på at fremsætte forslag, som rækker længere og videre end Kommissionens. Det ville være forkert af Europa-Kommissionen at bede os begrænse vores aktiviteter som lovgivende organ til de forslag, som Kommissionen fremsætter. Jeg mener, at vores ret til at udvide mandatet endda er forankret i traktaterne. Jeg håber, at hr. Cashman vil acceptere vores ændringsforslag, navnlig om større finansiel åbenhed, og jeg tror på, at vi som Europas Parlament skal være et eksempel til efterfølgelse.
Jeg kan i dag læse i pressen, at vores beslutning om at offentliggøre fremmødeprocenten i Parlamentet - dette har ikke noget med betænkningen at gøre - som er en beslutning truffet af dette Parlament, imidlertid øjensynlig er løbet ind i tekniske problemer, der hindrer, at den bliver gennemført inden valgene til Europa-Parlamentet. Men der er ikke noget teknisk problem. Opgaven kan løses let og hurtigt, og jeg håber, at vi som Parlament vil være et godt eksempel på dette punkt såvel som med hensyn til ordførerens nødvendige og positive ændringer til Kommissionens forslag til forbedret aktindsigt. Vi håber at høre noget fra de tomme sæder i Rådet før eller siden, om ikke andet så en officiel forklaring på deres grunde til at være imod vores forslag. De må have modet til offentligt at forsvare opfattelsen af et Europa, som må træffe sine beslutninger om lovgivning i hemmelighed, hvilket jeg anser for fuldstændig uacceptabelt.
Eva-Britt Svensson
Hr. formand! Åbenhed og aktindsigt i alt, hvad der har med lovgivning og politiske beslutninger at gøre, er en af de vigtigste faktorer i et demokratisk samfund. Åbenhed og aktindsigt skaber en følelse af deltagelse og fortrolighed med det politiske system. Det modsatte - hemmelighed og tilbageholdelse af dokumenter - skaber mistro og en følelse af at blive holdt udenfor og kan sommetider fremme korruption og magtmisbrug.
En stigende mængde national lovgivning med det princip, vi f.eks. har i Sverige for aktindsigt, foregår nu på EU-plan. Beslutningerne er blevet overført til EU-plan, men åbenheden og aktindsigten er ikke fulgt med. Vores borgere ser det selvfølgelig, og det er en af grundene til, at vi har en lav valgdeltagelse ved valget til Europa-Parlamentet. Borgerne finder det vanskeligt at trænge ind i og forstå beslutningsprocessen i EU-systemet og føler med rette, at beslutningerne træffes, og lovgivningen fastlægges på EU-plan, uden at de har reel mulighed for at studere alle dokumenterne. De har derfor heller ikke lejlighed til at diskutere, debattere eller øve indflydelse på beslutningstagerne.
Vi ønsker alle at øge valgdeltagelsen til parlamentsvalget, men hvis det skal lykkes, er det simpelthen ikke nok med kampagner og formaninger om at gå hen og stemme. For at det skal give mening, skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at give borgerne information og gøre dem bevidste. Vi må etablere en dialog med borgerne i stedet for den ensidige informationsstrøm fra oven. Aktindsigt skal være grundprincippet, mens hemmelighed skal være undtagelsen. Der skal være en specifik metode til tilladelse af hemmeligholdelse i specifikke tilfælde, og der skal være tungtvejende grund til at gøre det i så fald.
Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre og jeg har fremsat ændringsforslag om bl.a. at udvide definitionen af dokumenter, gøre flere dokumenter tilgængelige for offentligheden og hindre den enkelte medlemsstat i at kunne nedlægge veto. Kommissær Wallström sagde, at et godt redskab altid kan forbedres. Desværre vil denne betænkning ikke afstedkomme forbedringer, men faktisk forværre tingene. Imidlertid kan den forbedres, hvis man støtter de ændringsforslag, som jeg selv og GUE/NGL-Gruppen har fremsat. Stem derfor for ændringsforslagene fra GUE/NGL for demokratiets skyld, og øg på den måde borgernes muligheder for at deltage.
Hanne Dahl
for IND/DEM-Gruppen. - (DA) Hr. formand! Michael Cashman har skrevet en god betænkning, som jeg ønsker at udtrykke støtte til. Kommissionens revision af åbenhedsinitiativet fra 2008 gør offentlighedens adgang til dokumenter i EU vanskeligere. Hvis denne betænkning vedtages, rettes der op på meget. Der mangler dog stadig, at vi får indsigt i de rådgivende arbejdsgrupper i Kommissionen. Ifølge en opgørelse fra organisationen Alter-EU, der kom lige før jul, er der kun registreret fyldestgørende oplysninger om to tredjedele af medlemmerne af de arbejdsgrupper, der medvirker til at lave lovforslagene i EU. Dette er fuldstændig uacceptabelt. Jeg er som borger nødt til at vide, om det er tobaksindustriens lobby eller sundhedsorganisationerne, der rådgiver Kommissionen, når der skal laves et initiativ til at forbedre folkesundheden. Ligesom jeg er nødt til at vide, om det er kemiindustrien eller miljøorganisationerne, der sidder med ved bordet, når der laves en vandmiljøplan i EU.
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand! En af grundene til, at vi gik i globaliseringsfælden, er netop, at vi ikke undgik at falde i Europa-fælden. Europa-fælden ligger i al væsentlighed i vores konstante manglende handling ud fra de velafprøvede principper om åbenhed, som hersker i Skandinavien og andre lande.
Jeg har nu været medlem af dette Parlament i 10 år, og det var ikke tilfældigt, at jeg, da jeg ankom - og det var ikke med vilje, det kom af sig selv - hørte mig selv sige: "Hold da op, hvor er åbenhed et centralt emne". Og derfor igangsatte jeg "Et europæisk åbenhedsinitiativ" tilbage i 2000. Initiativet blev ord til andet vedtaget af Kommissionen, men der er bare stadig meget lidt substans i det.
Fru kommissær! De kan læse op på, hvad jeg sagde til Deres svenske landsmand Anna Lindh i en lang tale, jeg holdt på topmødet i Nice om emnet. De forstår som svensker, hvad dette handler om. De ved, hvad der virkelig bør gøres.
I EU er virkeligheden imidlertid den, at opgaven, når det gælder spørgsmål om åbenhed, er lige så stor som at prøve at rydde sne under en snestorm. Vi bliver aldrig færdige, og der bliver ved med at falde ny sne. Der er kun én måde at redde vores Europæiske Union på, og det er - lige nu med det samme - at skabe reel åbenhed efter den svenske model plus den amerikanske lov om informationsfrihed. Uden den vil man opleve flere snestorme, og denne gang vil de ramme befolkede områder.
Manfred Weber
(DE) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Vi fastsætter love på europæisk plan for flere hundrede millioner mennesker, og gennemsigtighed er derfor en nødvendighed. Vi er alle enige om målsætningen - gennemsigtighed er vigtig, og jeg mener heller ikke, at Europa-Parlamentet har noget at skjule. Vi er i mediernes søgelys, og vi bliver overvåget af journalister, så der er allerede gennemsigtighed omkring vores arbejde.
Vi er alle enige om målsætningen, men vi skal have lov til at drøfte, hvilke metoder der skal anvendes for at nå målet, og blot fordi nogen kommer med indvendinger og gerne vil have metoderne undersøgt til bunds, betyder det ikke nødvendigvis, at man ønsker, at alt skal ske for lukkede døre. Tværtimod er der ofte blot tale om personer, som stiller spørgsmål. Her i Gruppen for Det europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater har vi en lang række kritiske spørgsmål, f.eks. med hensyn til konkurrenceproceduren i Rådet, vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt vi er nødt til at gøre samtlige dokumenter fra Juridisk Tjeneste offentligt tilgængelige, samt vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt et parlamentsmedlems private anliggender bør være genstand for offentlig diskussion. Vi kæmper for databeskyttelse for borgerne, men alligevel forventes det, at parlamentsmedlemmerne skal gøre alt offentligt tilgængeligt. Det er tilladt at stille den slags spørgsmål.
Det centrale punkt er - og det er også grunden til, at der en del skepsis i vores gruppe - spørgsmålet om lovgivningsproceduren. Når vi afgiver vores stemme, kan alle og enhver se, hvordan hvert enkelt parlamentsmedlem har stemt. Alle parlamentsmedlemmer skal også holdes ansvarlige for, hvordan de afgiver deres stemme. Dette er allerede tilfældet i den nuværende situation. I en lovgivningsprocedure skal der, selv når vi i trilog har interne drøftelser, også være plads til at føre forhandlinger.
Vi ved, at det, hvis alt var offentligt tilgængeligt, ikke længere ville være muligt med den type forhandlinger, vi har i dag, fordi man ville komme i krydsild, så snart man forsøgte at finde frem til og gennemføre politiske kompromisløsninger. Der er derfor stadig en del skepsis i vores gruppe om dette forslag. Vi vil i aften afklare vores endelige holdning i gruppen.
På vegne af min gruppe vil jeg dog gerne slå én ting fast, og det er, at vi ønsker gennemsigtighed, men metoderne til at sikre dette må vi fortsætte med at diskutere. Vi er alle enige om målsætningen. Hvis vi ser på hver enkelt EU-institution, er det ikke Parlament, der er problemet. Det er snarere Rådet, som ikke er repræsenteret her i dag, der udgør problemet, da vi jo desværre ikke har nogen anelse om, hvad der foregår i Rådets arbejdsgrupper.
Inger Segelström
(SV) Hr. formand, kommissær Wallström! Jeg vil gerne begynde med at takke hr. Cashman og andre, der har bidraget til, at vi snart vil tage et nyt og længe ventet skridt i retning af at gøre vores arbejde mere tilgængeligt for borgerne. Næstformanden og kommissær Wallström har også kæmpet hårdt og længe.
Da Sverige kom med i EU, var mange bekymret over, at der via Sverige, som har et meget stærkt princip om aktindsigt, ville ske lækage af dokumenter, men dette har slet ikke været tilfældet. Hr. Cashman kan berette om dette, fordi en person, der går ind for gennemsigtighed og tilgængelighed, også vil vide hvor grænserne er for arbejdsmateriale, hemmeligholdelse og udbredelse af oplysninger.
I Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender undlod Gruppen for Det europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater at stemme. Jeg håber, at man nu går ind for større aktindsigt inden for EU, således at det svenske formandskab sammen med alle os andre vil kunne sikre fremdrift for dette vigtige og centrale demokratiske spørgsmål på alle EU-borgeres vegne. Jeg kan dog sagtens forstå PPE-DE-Gruppens tøven - det var immervæk deres gruppe, som sikrede, at vi var tvunget til hemmelig afstemning, da forhandlingerne med Tyrkiet om tiltrædelse skulle indledes. Er det mon det, man ønsker? Forhåbentlig vil Parlamentet nu stå sammen, således at vi ved valget til Parlamentet i juni med stolthed kan sige til vælgere, at EU i stadig større grad vil blive åbent - at vi ikke har nogen skjulte dagsordener, og at vi ønsker at blive vurderet og bedømt på det, vi gør - og med en gennemsigtighed, vi kan være stolte af. Vi får gennemført mange gode ting, og det ville være godt, hvis borgerne bedre kunne følge med i det arbejde, vi udfører.
Bogusław Rogalski
(PL) Hr. formand! Det er klart for enhver, at beslutningsprocessen i Fællesskabets institutioner og organer skal være åben og offentlig tilgængelig. Det er demokratiets grundlag. På baggrund af dette princip skal borgerne og de valgte myndigheder have bredest mulig aktindsigt i dokumenterne i EU's institutioner, herunder Parlamentet. Dette vil gøre det muligt for borgerne reelt at deltage i den politiske proces og at anmode de offentlige myndigheder om tydeliggørende oplysninger.
Til trods for indsatsen fra EU-institutionernes side for at øge åbenheden og gennemsigtigheden er situationen desværre langt fra tilfredsstillende. Udvalget for Andragender har anført, at borgerne er bevidste om disse mangler og svigt i gennemførelsen af denne rettighed. Det er særdeles vigtigt, at borgerne ved de procedurer for rettighedsovertrædelser, der ofte indledes som følge borgernes andragender, er sikret fuld aktindsigt i samtlige dokumenter på hvert enkelt trin ved udøvelse af deres rettigheder. Dette bør også finde anvendelse på de dokumenter, som EU's institutioner modtager fra medlemsstaterne. Dette har været et væsentligt problem, selv for Kommissionen i den tyske Jugendamt-sag, hvor adgangen til oplysninger var yderst begrænset, selv om det var offentlige oplysninger.
Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at let adgang for andragere til de oplysninger, de har brug for, skal være grundlaget for at få succes med det europæiske åbenhedsinitiativ. Demokratiets principper kræver det.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! Problemet med offentlighedens fremmedgørelse over for det politiske liv i EU er velkendt, og derfor forsøger vi igen og igen at vise, hvor borgervenlige vi er. Dette omfatter stadig vedvarende initiativer med sigte på at forenkle aktindsigten i Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.
Internettet er naturligvis et billigt og enkelt værktøj til at opnå dette. EU's hjemmeside er blevet revideret og er i det mindste blevet mere logisk og lettere at navigere rundt på end tidligere. Med sin tilstedeværelse på internettet understreger EU også, hvor vigtig en faktor flersprogetheden er til at opnå større gennemsigtighed, legitimitet og effektivitet inden for EU. Alligevel lever hjemmesiden ret beset ikke op til budskabet. I praksis ville konsekvent anvendelse af de tre arbejdssprog tysk, engelsk og fransk faktisk gøre det muligt at nå ud til flertallet af befolkningen.
Selv det nuværende formandskabs hjemmeside, som er på engelsk, fransk og tjekkisk, tager ikke højde for, at tysk, som er modersmål for 18 % af EU's befolkning, er det sprog, der har de fleste indfødte sprogbrugere i EU, samtidig med at yderligere 14 % af EU's borgere taler det som fremmedsprog. Det er efter min mening på tide, at denne kendsgerning tillægges mere opmærksomhed.
Sirpa Pietikäinen
(EN) Hr. formand! Adgang til oplysninger er en af demokratiets hjørnesten. Befolkningen skal have den videst mulige adgang til alle oplysninger på de tidlige stadier i institutionernes beslutningsproces eller om baggrunden for disse beslutninger, således at borgerne fuldt ud kan deltage i formuleringen af politikkerne.
EU har ambitioner om at blive mere demokratisk og tilgængelig for sine borgere, så det er af afgørende betydning, at der gives den videst mulige aktindsigt i EU-dokumenter med henblik på EU's bestræbelser på at øge borgernes tillid til EU-institutionerne og til selve disse institutioners legitimitet. Jeg var derfor temmelig skuffet over Kommissionens forslag til forordning, selv om jeg gerne vil lykønske ordføreren, idet han har udført et virkelig godt, engageret og dygtigt stykke arbejde i denne sammenhæng.
Jeg vil også gerne takke fru Jäätteenmäki for hendes store indsats i denne sag. De har begge holdt sig til de ledende principper om åbenhed og gennemsigtighed, idet manglende aktindsigt i dokumenter i en institution er en absolut undtagelse. Disse undtagelser er i nogle tilfælde nødvendige, men de bør begrænses mest muligt og bygge på et klart præciseret grundlag.
Jeg ser også positivt på initiativerne med hensyn til at presse på for, at dokumenter udbredes mere proaktivt og fuldstændigt ved hjælp af forbedrede databaser på internettet. Aktindsigt i dokumenter er også et spørgsmål om at kunne finde dem. Ofte findes oplysningerne online, men det er kompliceret at finde dem i databaserne, og her har vi bestemt brug for, at systemerne udvikles markant.
Her i Parlamentet kæmper vi for demokratiet og burde derfor allerede have været mere aktive. Vi er nødt til at have meget mere mod til at forsvare den udvidede aktindsigt i og gennemsigtighed for samtlige dokumenter. Jeg mener ikke, at dette er det rette tidspunkt til at indgå kompromiser, for vi risikerer så også at kompromittere vores omdømme som gode beslutningstagere i vælgernes øjne.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne lykønske Michael Cashman, idet han har udarbejdet en bemærkelsesværdig betænkning, som berører et af de vigtigste aspekter af det europæiske demokrati.
EU gennemgår for tiden systematiske ændringer og omstruktureringer. Desværre er kommunikationen mellem EU og borgerne ikke på omgangshøjde med disse ændringer. Situationen er noget tilsvarende med hensyn til aktindsigt og oplysninger til borgerne selv.
Gennemsigtighed er et fundamentalt princip i EU som anført i artikel 255 i EF-traktaten. Hver medborger i EU og enhver fysisk eller juridisk person med bopæl eller fast driftssted i en medlemsstat har ret til aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.
Vi kan kun få borgerne i EU interesseret i og til at have tillid til EU-institutionerne, parlamentsmedlemmerne og de nationale politikere, hvis vi stiller fuldstændige og ærlige oplysninger til rådighed. Det er derfor vores pligt at øge gennemsigtigheden og effektiviteten i EU's institutioner i størst muligt omfang. Vi skal fokusere på at gøre det lettere for brugerne at få adgang til oplysninger og på fortsat at forenkle systemet og redskaberne.
Selv om det ville være nok med en række forbedringer og strømlinede ændringer, udgør den forordning, som behandles i den foreliggende betænkning, et fornuftigt retsgrundlag. Jeg beklager derfor, at Kommissionen ikke tog højde for ordførerens forslag fra 2006 om gennemsigtighed.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Aktindsigt er en del af gennemsigtighedsprocessen, men der er mange andre spørgsmål. Anvendelsen af dokumenter og oplysninger er et centralt punkt, og et af de store problemer, vi har - og vi anerkender det, og den tilstedeværende kommissær er en af mest erfarne - er at få udbredt kendskabet til EU's beslutningsproces, fordi folk ikke forstår processen. Under debatten i Irland om Lissabontraktaten kom folk op til mig og sagde: "Du står og opfordrer os indtrængende til at stemme ja, og du kommer til at miste dit arbejde". De troede, jeg var kommissær - Gud forbyde det!
Det er ikke nok at sige, at vi giver folk massevis af oplysninger, fordi det på en måde ville føre til manglende gennemsigtighed, idet man så bare pakker tingene ind i bjerge af papirer, men uden nogen klarhed. Jeg ville foretrække, at folk fuldt ud forstod, hvordan vi arbejder her på stedet, og derfor kunne engagere sig i det. Jeg vil vove den påstand, at der er mange her i Parlamentet, som ikke fuldt ud ved, hvordan arbejdet foregår her på stedet. Det siger vist alt.
DanutBudreikait
(LT) Hr. formand! I et forsøg på at løse de baltiske landes problem med at være en "energiø", navnlig med den voksende trussel mod Litauens energisikkerhed efter lukningen af Ignalina-kernekraftværket ved udgangen af 2009, har Kommissionen udarbejdet en EU-strategi for Østersøregionen. Jeg opfordrede Kommissionens Generaldirektorat for Energi og Transport til at give mulighed for at se dokumentet. Jeg fik at vide, at der ikke havde været nogen drøftelse med den gruppe på højt plan, som havde formuleret strategien, om muligheden for at stille oplysninger og dokumenter i sagen til rådighed for offentligheden ("... dele dem med omverdenen..", som det hed i svaret). Europa-Parlamentet er blevet klassificeret som omverdenen, hvortil man ikke ønsker at afgive oplysninger. Vi har jo igen og igen drøftet de muligheder, borgerne har, for at se dokumenter fra EU's institutioner! Hvis et medlem af Europa-Parlamentet som repræsentant for borgerne ikke har en sådan rettighed, er det en katastrofal situation.
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne for en interessant debat og for de mange værdifulde bemærkninger.
Forordning (EF) nr. 1049/2001 vil nu blive ajourført som "udgave nr. to", kan man sige. Det er vigtigt igen at fremhæve, at vi ikke starter helt fra bunden. Vi har allerede et godt grundlag, og det er blot et spørgsmål om, at der sker nogle forbedringer. Dette vil også blive en udgave, der egner sig til internettets tidsalder som nævnt under debatten. Som et eksempel på disse forbedringer vil elektroniske registre nu være omfattet og forøge den aktive informationsudbredelse.
Den ideelle situation ville naturligvis være, at vi udbredte oplysningerne så aktivt, at der ikke var nogen anmodninger om aktindsigt, da alle dokumenter i forvejen var tilgængelige - dog naturligvis med visse undtagelser. Jeg kan give et eksempel på, hvad der kan gøres. Jeg har nemlig allerede gjort registrene over min egen korrespondance tilgængelige på internettet, således at man kan se min korrespondance og mine dokumenter.
Det er ikke muligt for mig at gennemgå alle de bemærkninger, der fremkom under forhandlingen, men jeg vil gerne udtale mig kort om nogle få centrale punkter, hvoraf det ene drejer sig om definitionen af dokumenter i henhold til artikel 3. Dette er en af de artikler i Kommissionens forslag, som er blevet drøftet mest og ganske rigtigt kritiseret mest.
Vi fastholder, at den nuværende definition fører til dobbelttydighed og en risiko for uforudsigelighed og dårlig praksis. Er denne Post-It-seddel f.eks. et dokument? Ifølge hr. Cashman er det tilfældet, og i henhold til den brede definition i forordningen kunne det meget vel være rigtigt - og det samme kunne gælde for de andre ting, jeg har griflet ned her. Det er ikke altid nyttigt at gøre en definition alt for bred. Vi fastholder stadig, at der skal være en bred definition, men vi vil reducere omfanget af skønsmæssig tilbageholdelse af dokumentoplysninger. Den definition, vi foreslår, er meget bredere end den opfattelse af et officielt dokument, der ofte anvendes i national lovgivning. Definitionen ligger meget tæt på det informationsbegreb, der f.eks. er i britisk lov om informationsfrihed og i nederlandsk lov om gennemsigtighed. Ifølge Kommissionens forretningsorden er der pligt til at indføre dokumenter i registeret, men det fremgår ikke, hvornår et dokument hører ind under reglerne. Så vi har præciseret forholdene og hjulpet med en definition af dokumenter. Dette vil også gøre det nemmere for borgerne at finde ud af, hvad det er, man kan og bør anmode om for at få fyldestgørende oplysninger. En mere præcis definition af dokumenter betyder, at administrationen bliver mere sikker, og at borgerne får større klarhed.
Domstolen har fastslået, at dokumenter vedrørende en igangværende efterforskning klart er omfattet af en undtagelse til retten til aktindsigt, og at der derfor på det pågældende tidspunkt ikke er aktindsigt, og at dette ikke udgør nogen yderligere begrænsning af retten til aktindsigt. Og så vil jeg godt lige pointere, at der ikke er nogen medlemsstat, hvor borgerne har aktindsigt i konkurrencemyndighedernes dokumenter.
Jeg erkender også, at vi kunne have præciseret og formuleret tingene bedre i artikel 3. Jeg tror, vi har det samme mål, og det bør således også være muligt at finde en klar og utvetydig formulering. Dette er et eksempel på et område, hvor vi bør være i stand til at opnå en god kompromistekst.
Et andet uhyre omdiskuteret punkt er artikel 5, stk. 2, om aktindsigt i medlemsstaternes dokumenter. Lad mig sige det klart, at Kommissionens hensigt har været at gennemføre det, som EF-Domstolen har fastslået, og medlemsstaterne skal rent faktisk retfærdiggøre, hvorfor de nægter aktindsigt i et af deres dokumenter, præcis ligesom institutionerne gør det vedrørende alle øvrige dokumenter. I sidste ende vil det altid være bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1049/2001, der gælder.
Det er dog lige så vigtigt, at Kommissionen kan have korrespondance med medlemsstaterne, f.eks. vedrørende overtrædelser af EU-lovgivningen. Vi bliver nødt til at have mulighed for hurtigt at finde løsninger, der er tilfredsstillende både set fra Kommissionens og EU-borgernes side, som kodificeret i EU-lovgivningen. Disse former for henvendelser skal nødvendigvis forblive fortrolige, hvilket også Domstolen har udtalt.
Til slut vil jeg gerne lige komme med en kommentar til råderummet som omhandlet i artikel 4, stk. 3. Hvis vi tænker os godt om, tror jeg, de fleste mennesker vil være enige i, at Parlamentet såvel som Kommissionen og Rådet har behov for et vist råderum. Dokumenter i forbindelse med beslutninger, som endnu ikke er truffet, eller vedrørende interne drøftelser er ikke det samme som andre dokumenter. Hvad med notaterne fra politiske gruppemøder eller formøder? Parlamentet har selv identificeret en række problemer og begrænsninger som følge af manglende råderum - igen under hensyntagen til, hvad der ville gavne borgerne mest, og hvad der ville være mest nyttigt.
Jeg må sige, at jeg gerne havde set, at Rådet havde været til stede - ligesom det allerede er blevet nævnt af mange - og jeg havde også gerne set større fremmøde i mødesalen, da der er tale om helt centrale spørgsmål for os alle. Den store opgave for os alle i de næste par uger eller måneder er at finde fælles fodslag. Det gælder også her i Europa-Parlamentet, og forhandlingen i dag har vist, at det ikke altid er så let. Jo større splittelse der er, jo vanskeligere vil det være, når de tre institutioner afholder drøftelser. Parlamentet, Rådet og Kommissionen spiller hver især sin rolle, som skal respekteres, og forhåbentlig vil Parlamentet tale med en samlet og kraftig stemme, da det vil gavne os alle og give et bedre slutresultat, som forhåbentlig vil være en velafvejet og gangbar kompromistekst.
Michael
Cashman, ordfører. - (EN) Hr. formand! Dette var interessante bemærkninger, men jeg er bange for, at de ikke har meget at gøre med indholdet i min betænkning.
Jeg vil gerne påpege, at vi ikke har noget at frygte ved kontrol fra offentlighedens side, og vi har som institutioner absolut alt at frygte ved at skjule oplysninger. Vi bliver mere sårbare. Jeg vil gerne sige til kommissæren, at det er officielle dokumenter, som skal være tilgængelige, og hun bedes gå tilbage og læse betænkningen igen. Råderummet. Officielle dokumenter. Ifølge begrebet råderum vil dette ikke være officielle dokumenter. Gå tilbage og læs betænkningen igen. Accepter vores principper.
Det har været en interessant forhandling, men jeg må sige, at omarbejdningen - som kommissæren forsvarer - ikke er i den tværinstitutionelle aftales ånd og ikke er tilstrækkelig. Ifølge kommissæren har det fungeret fint, men jeg er bange for, at der i omarbejdningen ikke tages højde for den vitale retspraksis med hensyn til, hvad der rent faktisk skal gøres.
Min anledning til at udsætte den endelige afstemning er, at vi skal have absolut maksimal fleksibilitet til at forhandle med de politiske partier og med institutionerne. Jeg vil endvidere gerne påpege, at der ikke er noget, der hindrer Kommissionen i at ændre sit forslag på et hvilket som helst tidspunkt efter afstemningen i morgen, undtagen muligvis institutionel og politisk modvilje.
Jeg synes, det er ret nedladende at fortælle os, at vi vil få nogle handlingsplaner. Jeg betvivler ikke kommissærens personlige engagement med hensyn til åbenhed og gennemsigtighed, men jeg ønsker ikke handlingsplaner for EU's borgere. Jeg ønsker retligt nedfældede rettigheder, som ikke kan fjernes - ikke almisser, men rettigheder.
Parlamentet skal derfor lægge politisk pres på formandskabet for at indlede forhandlinger, og måske bliver vi nødt til at forhandle uden Kommissionen. Som kommissæren jo sagde, er Rådet ikke til stede, men jeg opgiver ikke Rådet. Jeg har været i politik længe nok til at vide, at man kæmper og kæmper.
Lad mig med forlov til slut komme med et citat: "Min regering går stærkt ind for at skabe en hidtil uset grad af åbenhed i forvaltningen. Vi vil arbejde sammen for at sikre offentlig tillid og udvikle et system til opnåelse af gennemsigtighed, offentlig deltagelse og samarbejde. Åbenhed vil styrke vores demokrati og fremme effektiviteten i forvaltningen". Således lød ordene fra Barack Obama den 21. januar 2009. Jeg afventer en lignende meddelelse fra Kommissionen eller faktisk fra Kommissionens formand, José Manuel Barroso.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 11. marts 2009.
(Mødet udsat kl. 11.45 og genoptaget kl. 12.50)
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Stavros Lambrinidis  
skriftlig. - (EL) Europa-Parlamentets ændringsforslag til forordningen om aktindsigt i EU-institutionernes dokumenter, navnlig i dokumenter angående lovgivningsproceduren, er et igangsættende skridt med hensyn til sikring af gennemsigtighed og medborgerdemokrati i Europa.
Kravet om, at hvert initiativ eller dokument, der på en eller anden måde sigter mod at påvirke beslutningstagningsprocessen, skal offentliggøres, er efter min mening særlig vigtigt.
Vi er alle sammen klar over, at forskellige interessegrupper ofte forsøger at påvirke lovgivningsproceduren ved at fremføre argumenter. Borgerne i EU har al mulig ret til at kende disse argumenter og indgreb i lovgivningsproceduren. De skal kunne bedømme hovedpunkterne og vurdere den endelige holdning, som deres regering, Kommissionen og naturligvis deres parlamentsmedlemmer indtager.
På nationalt plan skal medlemsstaterne som minimum sikre det samme gennemsigtighedsniveau for deres borgere på baggrund af et udtrykkeligt krav i Europa-Parlamentets betænkning, hvilket er en opfordring, der forhåbentlig meget snart vil få regeringerne og de nationale parlamenter i medlemslandene til at handle.
