Konklusioner fra de Forenede Nationers konference om racisme (Durban II - Genève) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt er Rådets og Kommissionens erklæringer om konklusionerne fra FN's konference om racisme (Durban II - Genève).
Jan Kohout
formand for Rådet. - (EN) Fru formand! Jeg vil gerne starte med at takke Dem for denne mulighed for at gøre status over Durban II-konferencen, som jeg ved, mange medlemmer har fulgt nøje.
Den indledende proces op til konferencen var yderst kompleks, og en lang række lande havde alvorlige bekymringer med hensyn til processen i lyset af, hvad der skete i 2001. På grund af deres frygt for, at konferencen ville blive brugt som en platform for hadefulde og intolerante ytringer i den mest ekstreme form, besluttede adskillige medlemsstater, herunder mit eget land, at trække sig fra konferencen. Denne frygt blev bekræftet i en tale af et af medlemmerne af FN i starten af konferencen. Vi fandt ikke blot dette fuldstændig uacceptabelt, men også i direkte modstrid med selve ånden i og formålet med konferencen.
Det er uheldigt, skønt måske uundgåeligt, at denne hændelse og alle medlemsstaternes og andre FN-medlemmers efterfølgende udvandring, nåede frem til nyhedernes overskrifter og overskyggede den konsensuelle vedtagelse af slutdokumentet. Samtidig tror jeg, at EU's meget konstruktive og solide bidrag i konferencens forberedende fase bør anerkendes fuldt ud. Dette var navnlig tilfældet i forbindelse med udarbejdelsen af slutdokumentet, hvor EU spillede en afgørende rolle. Til trods for de forstyrrende elementer, jeg har nævnt, er det et betydeligt resultat, at konferencens slutdokument respekterer alle EU's røde streger.
Slutdokumentet respekterer fuldt ud de eksisterende menneskerettigheder, særlig med hensyn til ytringsfrihed, og imødekommer alle vores krav som f.eks. behovet for at undgå enhver henvisning til krænkelse af religioner og afstandtagen fra enhver specifik henvisning til Israel. Derudover blev afsnittet om Holocaust bevaret i teksten.
Vi må nu reflektere over, hvilken betydning både selve konferencen og slutdokumentet har for EU. Vi bør især klarlægge, hvordan vi støtter gennemførelsen af de forpligtelser, vi har påtaget os. Rådet er fortsat yderst opmærksomt på fænomenerne racisme og fremmedhad, som vi anser for at være blandt de vigtigste udfordringer på menneskerettighedsområdet i dag.
Jeg ved, at Parlamentet er helt enig heri, og at De har bidraget til at udarbejde en stor del af lovgivningsgrundlaget og de praktiske redskaber til bekæmpelse af denne svøbe. Bekæmpelse af racisme og fremmedhad er en løbende proces, der kræver både politisk vilje og praktiske foranstaltninger, ikke mindst på uddannelsesområdet. Der er også et fortsat behov for at øge dialogen og den gensidige forståelse og for at fremme tolerance.
Der er tegn på, at EU's antidiskriminationslovgivning har en positiv virkning, men de generelle globale fremskridt i kampen mod disse fænomener er beklageligvis fortsat langsomme. Faktisk er tendensen i en række lande endog negativ. Vi har set tilfælde, hvor den aktuelle økonomiske krise begynder at give anledning til racistisk og fremmedhadsk intolerance verden over. På baggrund af den økonomiske krise er stærke antiracistiske politikker vigtigere end nogensinde. Både i Europa og andre steder oplever vi en stigning i antallet af voldelige angreb mod migranter, flygtninge og asylansøgere samt mod minoriteter som romafolket.
EU har et stærkt regelværk om bekæmpelse af racisme og fremmedhad. Begge disse fænomener er uforenelige med de principper, som EU er baseret på. EU har gentagne gange afvist og fordømt alle racistiske tilkendegivelser og vil fortsætte hermed. EU vil inden for rammerne af de beføjelser, det har i henhold til traktaterne, fortsat håndtere racisme og fremmedhad både i EU og i forbindelse med vores eksterne forbindelser.
Internt har vi vedtaget lovgivning, der forbyder direkte og indirekte diskrimination på grundlag af race og etnisk oprindelse på arbejdspladsen, inden for uddannelse og med hensyn til adgang til varer og tjenesteydelser. Lovgivning forbyder også diskrimination af andre årsager, herunder religion, alder, seksuel orientering og handicap, især på arbejdspladsen. EU har også vedtaget lovgivning om forbud mod hadefuld tale fra tv-kanaler og kriminalisering af "offentligt at tilskynde til vold eller had mod en gruppe personer eller et medlem af en sådan gruppe defineret med hensyn til race, farve, religion, afstamning eller national eller etnisk oprindelse. Den samme lovgivning gør det kriminelt offentligt at støtte, benægte eller i overdreven grad forfladige folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser.
Eksternt rejser EU regelmæssigt spørgsmål i tilknytning til racisme og fremmedhad i dets bilaterale politiske dialoger og menneskerettighedsdialoger med tredjelande som f.eks. Rusland og Kina. Vi har også sikret, at racisme og fremmedhad integreres i alle vores samarbejdspolitikker som f.eks. de europæiske handlingsplaner i forbindelse med naboskabspolitikken. Der sker meget inden for forskellige multilaterale fora. Inden for rammerne af OSCE koordinerer medlemsstaterne deres arbejde for at sikre, at de forpligtelser, som de 56 lande i OSCE har indgået på dette område, respekteres og gennemføres. Dette gælder også i Europarådet og inden for de bredere FN-rammer.
Disse eksempler er et udtryk for vores kollektive ønske om at arbejde med dette spørgsmål både internt og mere bredt med partnere i hele verden. Durban II-konferencen var en del af disse bredere bestræbelser. Det var ikke nemt og blev helt klart ødelagt af dem, som troede, at de kunne forvride konferencens resultater, så de tjente deres egne snævre politiske mål. Men til trods for alt dette bør vi glæde os over, at den i sidste ende fokuserede opmærksomheden både omkring det fortsatte behov for at håndtere racisme og fremmedhad og omkring den forpligtelse, vi har indgået, og som deles af rigtig mange andre, til at udrydde denne svøbe.
Jacques Barrot
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg er glad for at få denne mulighed for at deltage i debatten. Europa-Kommissionen har nøje fulgt forberedelserne til Durban II-konferencen og søgningen efter en fælles EU-holdning til deltagelse i denne konference.
I denne henseende har vi taget hensyn til Parlamentets - Deres Parlaments - opfordring til at forpligte EU til aktivt at deltage i Durban II-konferencen inden for rammerne af beslutningen om fremskridtene i FN's menneskerettighedsråd - særlig Unionens rolle - en beslutning, som De vedtog den 19. januar.
Som bekendt besluttede fem medlemsstater ikke at deltage i denne konference. Kommissionen havde besluttet at bekræfte sin deltagelse som observatør, da den deler det synspunkt, som størstedelen af medlemsstaterne indtager, nemlig at EU's røde streger er blevet bibeholdt i slutdokumentet.
Slutdokumentet, der er resultatet af et kompromis, er ikke en ideel tekst, men dette dokument indeholder ingen nedsættende bemærkninger af antisemitisk karakter, ingen nedsættende bemærkninger om noget bestemt land eller en bestemt region i verden eller om en religion.
182 af FN's medlemsstaters konsensuelle vedtagelse af slutdokumentet bekræfter den forpligtelse, det internationale samfund har indgået til at bekæmpe racisme og diskrimination. Dette er svaret på nogles ynkelige forsøg på at manipulere konferencen i en antisemitisk retning, forsøg, som Europa-Kommissionen har reageret kraftigt imod.
Under alle omstændigheder mindsker hændelserne på opfølgningskonferencen på ingen måde Kommissionens langsigtede forpligtelse til at gøre sit yderste for at bekæmpe racistiske og fremmedhadske tilkendegivelser i enhver form. Kommissionen er fortsat fast besluttet på at forfølge sine politikker for bekæmpelse af racisme, fremmedhad og antisemitisme - både i og uden for EU - inden for rammerne af de beføjelser, den har i henhold til traktaterne.
Jeg må sige, at jeg personligt vil overvåge medlemsstaternes gennemførelse af rammebeslutningen om racisme og fremmedhad meget nøje. Jeg vil personligt overvåge gennemførelsen af denne rammebeslutning i medlemsstaternes retsorden, og jeg skal understrege, at Agenturet for Grundlæggende Rettigheder også fremover vil være et redskab, som vi kan bruge til at observere disse fænomener, som kræver stor fasthed fra vores side.
Vi kan således håbe på, at den næste FN-konference om racisme ikke længere vil blive plettet af uacceptable taler, som er egentlige opfordringer til had og racisme. Når dette er sagt, giver det endelige kompromis fra konferencen os et glimt af en lysere fremtid.
Charles Tannock
for PPE-DE-Gruppen. - (EN) Fru formand! Den iranske præsident Ahmadinejad fastslog for nylig på FN-konferencen om racisme i Genève, at Israel er et racistisk land. Det er fristende at afvise ham som en populistisk demagog, der ønsker reklame, men han har tidligere skandaløst opfordret til, at Israel fjernes fra verdenskortet, og Israel ville uden tvivl være det første mål for det atomvåben, han så brændende ønsker at skabe. Vi bør derfor se hans tale i lyset af hans uforsonlige fjendskab over for den jødiske stat, som efter min mening med rette er EU's allierede og stærke partner.
Med hensyn til anklagen om racisme er det svært at finde et mere etnisk mangfoldigt og mindre racistisk land end Israel, hvis samfund omfatter arabere, armeniere, drusere og andre minoriteter. Billedet af luftbroen for etiopiske jøder til Israel i 1980'erne står stadig klart for mig.
Israel har naturligvis stadig en politik for åben indvandring baseret på dets status som hjem for det jødiske folk verden over, men vi bør også se på de israelske araberes stilling i samfundet. De nyder demokratiske rettigheder og en levestandard, som arabiske lande sjældent indrømmer deres egne borgere. Jeg har en mistanke om, at Ahmadinejad rent faktisk forsøger at aflede opmærksomheden fra de forfærdende og afskyelige menneskerettighedsforhold i Den Islamiske Republik Iran.
I Iran spærres journalister, der vover at kritisere regimet, inde, mens de i Israel frit kan gøre det. I Iran henrettes ægteskabsbrydere, homoseksuelle og unge mennesker, herunder ved stening, mens bøsser og lesbiske i Israel nyder fuld lovbeskyttelse. I Iran forfølges minoriteter som kristne og Bahá jævnlig, men i Israel er minoriteter værdsat, og deres rettigheder beskyttes.
På trods af alle disse beviser vil mange af medlemmerne her i Parlamentet alligevel hellere kritisere vores demokratiske allierede Israel end fordømme et barbarisk og potentielt katastrofalt regime i Teheran.
Israel skal vide, at det har venner her i Parlamentet, venner som mig, som sætter pris på menneskerettigheder og afviser fanatisme. Helt ærligt er det efter min mening skamfuldt, at EU's medlemsstater sendte delegationer til Durban II velvidende at præsident Ahmadinejad ville være til stede og komme med disse skandaløse udtalelser.
Ana Maria Gomes
Fru formand! Der er nogen, der betragter Durban II-konferencen som en succes. Slutdokumentet respekterer rent faktisk de fem røde streger, som EU havde sat, og afspejler en ægte global konsensus i modsætning til de tidligere udgaver, der førte til så megen og så intens debat.
Det er dog desværre ikke dette dokument, der vil stå prentet i hukommelsen hos de mennesker fra hele verden, der deltog i forhandlingerne i Genève. De vil hovedsageligt huske de store skel forårsaget af en konference helliget et spørgsmål af universel betydning, nemlig bekæmpelse af racisme, som fangede verdens opmærksomhed.
Europa har endnu en gang demonstreret den europæiske enheds sårbarhed i forbindelse med de mest politisk polariserede spørgsmål, som det helt klart var tilfældet på denne konference.
Intet ville have været mere symbolsk betydningsfuldt end alle EU-landenes kollektive udvandring fra konferencesalen som reaktion på de provokerende og uacceptable ytringer fremsat af den iranske præsident, som til trods for en ændring af tonen i Washington insisterer på at bringe sit land på kollisionskurs med Vesten. Nogle europæiske lande var beklageligvis slet ikke til stede i konferencesalen, så de kunne give udtryk for deres mishag med en tale, hvis eneste formål, som FN's generalsekretær understregede, var at anklage, splitte og endog provokere.
Union betyder styrke, og Den Europæiske Union udviste svaghed ved at fremvise en splittet front. Kampen mod racisme og mod præsident Ahmadinejads og andres tilskyndelse til had fortjente bedre.
Sophia in 't Veld
for ALDE-Gruppen. - (EN) Fru formand! Jeg vil gerne begynde med en generel bemærkning. Lande er ikke racistiske. Folk er racistiske. Jeg er sikker på, at der i Iran er mange mennesker, som ikke deler deres præsidents synspunkter, og jeg tror, at Europa gik glip af en mulighed, fordi det var svagt, tavst, splittet og fraværende og ikke talte på vegne af de mennesker i Iran, og at det overlod podiet til folk som Ahmadinejad, så han kunne fremsætte sine racistiske udtalelser.
Jeg var personligt imod boykotten af konferencen, men jeg tror, at det var endnu værre, at der ikke fandtes nogen europæisk strategi. Hvorfor var Europa splittet? Hvorfor? Jeg vil gerne have en forklaring fra Rådet - og jeg har stillet et ændringsforslag herom til Obiols i Germà-betænkningen, som vi skal drøfte senere - hvorfor var der ikke nogen europæisk strategi? Hvorfor er 27 europæiske lande ude af stand til at blive enige om en strategi? Hvis og når Lissabontraktaten træder i kraft, hvilket er noget Rådet har støttet, så må de 27 lande gøre en større indsats for at nå frem til en fælles strategi.
Med hensyn til spørgsmålet om krænkelse af religion er jeg meget foruroliget over, at det er et FN-organ, der er i stand til at vedtage resolutioner, der opfordrer til et totalt forbud mod krænkelse af religioner eller mod fornærmelse af religioner. I sidste ende forstår jeg, at det blev noget udvandet i den endelige resolution, men jeg finder det fortsat foruroligende, at noget sådant kan komme fra FN. Jeg kan dog også se ironien i, at det også her i Parlamentet stadig er meget vanskeligt endog at kritisere - ikke fornærme, kritisere - religioner og især en vigtig religion i Europa, og jeg selv og min kollega, hr. Cappato, har stillet et andet ændringsforslag til Obiols i Germà-betænkningen, hvori Vatikanet kritiseres for dets holdning til kondomer i kampen mod aids. Jeg vil endnu en gang gerne bede Rådet forklare, hvad der er blevet gjort for at nå frem til en europæisk strategi.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Fru formand! Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at slutdokumentet fra Durban II-konferencen blev vedtaget ved konsensus. Selv om teksten ikke er ideel og er resultatet af komplekse forhandlinger, er det min opfattelse med hensyn til den nye holdning, at det er vigtigt at fortsætte drøftelserne om det nye dokument og af ofte omtvistede spørgsmål som f.eks. racediskrimination, fremmedhad, stigmatisering og inddeling af mennesker i stereotyper baseret på deres religion eller tro.
Vi bør gennemføre yderligere drøftelser på en ikke konfronterede måde, men med en stærk reaktion på uacceptable udtalelser og forsøg på at benytte Durban-processen til at give udtryk for en racistisk ideologi. Det er min faste overbevisning, at Durban-processen kan tage en forkert retning uden en stærk holdning i EU til beskyttelse af menneskerettigheder og bekæmpelse af racisme og fremmedhad.
Hélène Flautre
(FR) Fru formand! Det der tydeligvis er en skam, er, at ofrene for racisme og diskrimination ikke har været i fokus på Durban-konferencen. Dette skyldes naturligvis Irans præsidents skandaløse kapring af konferencen, hvilket var - og jeg må her give udtryk for min bestyrtelse over dette - en fælde, som flere EU-medlemsstater gik i. Det er problemet.
Personligt vil jeg gerne takke de EU-medlemsstater, som alligevel engagerede sig og fortsat engagerer sig. Vi nåede nogle konklusioner, som er fuldt ud ærværdige, selv om de ikke er perfekte. Jeg vil også gerne høre formandskabets redegørelse for de bestræbelser, som medlemsstaterne har gjort eller ikke gjort for at sikre, at EU ikke fremstod uorganiseret på denne konference, en situation, der var særlig ynkværdig.
Jan Kohout
formand for Rådet. - (EN) Fru formand! EU var også fuldt ud engageret i hele forberedelsen til konferencen og bidrog aktivt til udarbejdelsen af slutdokumentet for at gøre det så ligevægtigt som muligt og sikre, at det respekterede de eksisterende menneskerettighedsnormer, navnlig med hensyn til ytringsfrihed.
EU har også haft held til at sikre, at Israel ikke blev nævnt specifikt i teksten. Det skyldtes i vid udstrækning EU's forenede indsats, at vi i sidste ende nåede frem til en tekst, der respekterer vores røde streger, og det til trods for, at nogle EU-medlemsstater besluttede ikke at deltage i national kapacitet.
Det skal tilføjes, at de lande, der ikke deltog i konferencen, ikke forhindrede EU som sådan i at tale på konferencen. Formandskabet fortsatte den interne koordinering af EU's deltagelse, herunder forberedelsen af to erklæringer på vegne af alle EU-medlemsstaterne, som blev fremsat af Sverige, der har det kommende formandskab. Den afsluttende erklæring blev fremsat på vegne af 22 lande.
EU vil i kølvandet på Durban analysere, hvordan det fortsat kan støtte Durbandagsordenen. Den omstændighed, at fem af de 27 medlemsstater besluttede ikke at deltage i selve konferencen, sætter ikke i sig selv på nogen måde spørgsmålstegn ved EU's fremtidige engagement i kampen mod racisme og diskrimination. Vi har et solidt regelværk omkring disse spørgsmål, som vi fortsat vil bygge videre på. Som det med rette blev påpeget - og jeg opfatter det som en form for kritik - var vi ved afslutningen af forberedelserne til konferencen ikke i stand til at finde et fælles fodslag. Der var aldrig noget fælles fodslag, så der var aldrig en EU-holdning før konferencen. Det blev ved konsensus besluttet, at der var nationale holdninger, så delegationerne forlod lokalet i deres nationale kapacitet.
Jeg vil gerne gentage, at ministrene drøftede dette spørgsmål på det sidste møde, og vi vil tage ved lære af det. Vi må tænke over det og vende tilbage, for EU fulgte ikke nogen "heroisk" vej på denne konference. Det skal noteres.
Jacques Barrot
Fru formand! Jeg er taknemmelig for alle Deres taler. Sidste mandag modtog kommissær Ferrero-Waldner et brev fra fru Pillay, FN's højkommissær for menneskerettigheder, som også blev sendt til alle EU's udenrigsministre.
I dette brev mindede fru Pillay om, hvad hun allerede havde sagt i Bruxelles den 8. oktober på en konference tilrettelagt i fællesskab af Europa-Parlamentet om beskyttelse af menneskerettighedsaktivister. Fru Pillay føler, at det er vigtigt at genoprette en vis enhed i forhold til beskyttelse og fremme af menneskerettigheder i verden, særlig med hensyn til bekæmpelse af racisme. Hun opfordrer alle FN's medlemsstater til at deltage i gennemførelsen af FN's program for bekæmpelse af racisme, særlig da det er fastlagt i slutdokumentet fra Durban-konferencen.
Jeg mener, at EU må overveje, hvordan det vil reagere på denne opfordring. Under alle omstændigheder har EU vedtaget en politik for aktiv bekæmpelse af racisme. Unionen må forblive årvågen og engageret, så de internationale bestræbelser på dette område kan forblive påviseligt effektive. Jeg personligt deler det synspunkt, der kom til udtryk her. Et Europa med en strategi, og som ikke handlede på en uorganiseret måde, ville helt klart have været i stand til at udnytte denne mulighed for med en stemme at give udtryk for dets modstand mod uacceptable ytringer. Lad os tage ved lære heraf. Jeg er taknemmelig over for formandskabet for at have sagt, at vi skal tage ved lære heraf, og at vi - styrket af ratificeringen af Lissabontraktaten, håber jeg - skal være i stand til at gøre EU's eksterne menneskerettighedspolitik og dermed den europæiske indsats i multilaterale organer mere effektiv. På dette område kan jeg kun tilslutte mig indlæggene fra en række medlemmer, som jeg er taknemmelige. Endnu en gang må dette foranledige os til at tænke, så vi kan fastlægge mere effektive strategier i fremtiden.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
