Prvních deset let fungování Hospodářské a měnové unie a budoucí výzvy (rozprava) 
Předseda
Nyní budeme pokračovat v rozpravě o prvních deseti letech fungování Hospodářské a měnové unie a budoucích problémech. V této souvislosti bych rád srdečně uvítal předsedu vlády a ministra financí Lucemburska a předsedu Euroskupiny, pana Jeana-Clauda Junckera, na půdě Evropského parlamentu.
(Potlesk)
Je mi samozřejmě potěšením přivítat i příslušného komisaře, Joaquína Almuniu.
Pervenche Berès
Pane předsedo, pane předsedo Euroskupiny, pane komisaři, domnívám se, že se jedná o významný okamžik a že téma, o kterém dnes budeme hovořit, ovlivňuje obyvatele Evropy jako celek.
Domnívám se, a všichni jsou dnes přesvědčeni, že euro je náš největší kapitál, naše nejlepší investice. Nyní nastal čas záležitosti posoudit, ale prostřednictvím hodnocení v období krize musíme očividně nalézt prostředky, jak se opět pohnout kupředu. V jaké bychom se nacházeli situaci, kdyby nebylo euro? Bez eura by Island dnes více méně připomínal Irsko, či spíše Irsko by připomínalo Island.
Znovu otevíráme tyto debaty dnes v době krize proto, že všichni rozpoznali, jakou ústřední roli hrálo euro při řešení událostí nejen v normálních časech, ale i v době krize.
Pane komisaři, ráda bych vám poděkovala za prozíravost, neboť když jste v květnu roku 2008 nastolil tento dokument, nikdo nerozpoznal, jak užitečný a důležitý bude, ani jak podpoří zásadní práci směřující do budoucnosti a řešící současnou krizi díky pevnému základu, kterým je euro.
Plně si však uvědomuji, že když jste hovořil s ministry hospodářství a financí, měli najednou plnou hlavu jiných záležitostí, měli plnou hlavu věcí, kterým nevěnovali pozornost: záležitostí kolem finančních trhů. Musíte jim připomenout, že pokud se v budoucnu chtějí dostat ze současné krize, nemohou se obejít bez vykonání dvou věcí.
Musí Hospodářskou a měnovou unii vyvážit. Viděli jsme to při řešení krize na finančních trzích. Nyní to sledujeme při řešení krize v reálné ekonomice, které nyní čelíme. Měnová politika může vykonat značný kus práce prostřednictvím injekcí likvidity za účelem usnadnění fungování trhů a pomocí snižování úrokových sazeb ve snaze o oživení investic. To je ale vše! Pak už je na vládách, aby podnikly kroky pro záchranu bank, pro odstranění toxických produktů a pro budoucí oživení hospodářské činnosti v rámci Evropské unie.
Nastal tedy čas, aby ministři hospodářství a financí využili Smlouvy, která jim přikazuje pohlížet na hospodářskou politiku jako na politiku společného zájmu. Na tomto základě, pane komisaři, znovu zahajte debatu v Ecofinu, požadujte plán činnosti, který jste jim navrhl, a přidejte se k nám na základě návrhů, našich návrhů, které přijmete za své, aby v budoucnu euro skutečně sloužilo růstu a tvorbě pracovních příležitostí.
Co se týká měnové politiky, samozřejmě respektujeme nezávislost Centrální banky, ale zároveň respektujeme Smlouvu jako takovou, a její článek 105 stanovuje, že kromě cenové stability musí Centrální banka usilovat o plnění ostatních cílů Evropské unie. Musím to zdůrazňovat? Musím prohlašovat, že zítra možná zahájíme novou debatu? Není to zapotřebí, toto v naší zprávě není, ale nebude zapotřebí zahájit diskusi o začlenění cíle stability finančního trhu mezi cíle měnové politiky? Tuto otázku vám pokládám.
Samozřejmě nepokročíme ve věci fungování Hospodářské a měnové unie, pokud nevezmeme do úvahy vztah mezi reálnou ekonomikou a finančními trhy. Nyní platíme cenu za to, že jsme na toto zapomněli.
Co se týká rozšíření, tato krize otevírá diskusi o podmínkách, avšak jsem přesvědčená, že musíme zůstat přísní. Reformy před vstupem do eurozóny jsou snadnější než provádění reforem po vstupu do ní, ačkoli jsou velmi náročné. Pane komisaři, toto bylo klíčovým bodem vaší zprávy: myšlenka, že rozdíly, které objevily při fungování eurozóny, jsou důvodem k obavám. Jsou větší, než jsme se původně domnívali.
Proto vás my v Evropském parlamentu vyzýváme, abyste Evropské unii poskytli nástroje, které by jí umožnily sledovat kvalitu veřejných výdajů, aby se zjistilo, jak členské státy reagují, aby se toto nestalo jen diskusí o minimálních požadavcích, diskusí, která by umožňovala jen velice obecnou rozpravu a nikoli debatu o kvalitě veřejných výdajů, která je zodpovědností ministrů hospodářství a financí.
Domníváme se, pane komisaři, že ohledně plánu, který nám navrhujete, se musíte obrátit na členské státy a vyzvat je, aby přezkoumaly své plány. Jejich vnitrostátní plány reforem v současnosti neberou do úvahy nejnovější předpovědi, které jste nyní předložil.
Pokud chceme brát pokus o koordinaci společné hospodářské politiky vážně, je třeba tyto plány přezkoumat na základě odhadů růstu, které jste předložil a které byly podpořeny a potvrzeny MMF a OECD.
Konečně, mezi návrhy, které jsme zformulovali, bych vaši pozornost ráda obrátila k otázkám, které jsou v sázce při vnější reprezentaci eurozóny. Příliš dlouho jsme zaujímali pasivní postoj. Euro nás ochraňovalo. Kromě ochrany nám však dnes ještě musí umožnit působit na mezinárodní scéně s mocným hlasem, abychom se nestali pouhým nestálým článkem v diskusi mezi ostatními významnými finančními mocnostmi. Jsme významnou finanční mocností, musíme plně přijmout následky vyplývající z této skutečnosti, což je také záležitost, která by měla být předmětem soustavné, koordinované rozpravy v rámci Rady ministrů.
V Evropském parlamentu jsme, jak víte, více než ochotni sehrát svou roli v tomto úsilí.
Werner Langen
zpravodaj. - (DE) Pane předsedo, rád bych přivítal zástupce eurozóny, pana ministerského předsedu a komisaře pro hospodářské a měnové záležitosti. Při celkovém hodnocení myslím můžeme říci, že prvních deset let eura představuje naprostý úspěch. Ne vše šlo úplně hladce, ale zejména během nedávné krize na finančních trzích prokázaly instituce svou hodnotu. Díky institucionální spolupráci v rámci eurozóny bylo možno rychle vypracovat rozhodnutí, promptně je provádět a zejména dát příklad všem 27 členským státům.
Předložili jsme zprávu, která obsahuje 62 konkrétních bodů včetně hodnocení minulosti a vyhlídek do budoucna. Paní Berèsová již zmínila určité body, které se týkají vyhlídek do budoucnosti, já bych je rád rozvedl. Za veškerými pozitivními reakcemi na euro stále zůstává otázka, co se stane dál. Jsou eurozóna a Evropská centrální banka připraveny na budoucí problémy? Zcela jistě se objeví ten či onen problém, který bude třeba analyzovat. Rád bych vám připomněl rozdíly v rozvoji konkurenceschopnosti v rámci eurozóny, protože v pozadí zůstává skutečnost, že sice máme centrální měnovou politiku, ale máme místní rozpočtové a finanční politiky. Pakt o stabilitě a růstu může sloužit jako ukotvení těchto dvou úrovní, pouze pokud budou členské státy připraveny ho dodržovat, přijmout jeho podmínky a prokázat potřebnou disciplínu. Pakt o stabilitě a růstu proto nyní stojí před první velkou zkouškou, kterou představuje řešení finanční krize. Podle mého názoru má nezbytnou pružnost a ve výjimečných případech lze vždy přistoupit k uplatnění dočasných výjimek, ale Pakt o stabilitě a růstu nelze nastavit pouze na jednu stranu.
Další otázkou je, co se stane ve věci dluhu. Došlo k rychlému vypracování balíku opatření pro finanční trhy, vlády podnikly kroky a prokázala se schopnost jednat v krizi, a to včetně Komise, ale otázkou nyní je, jestli nyní odložíme zásady, které přispěly ke stabilitě eura, nebo jestli uspějeme a tyto principy rozvineme a udržíme.
Navíc nyní máme nespočet návrhů, které vzhledem k překvapivě krátkému času, který mi byl přidělen, nemohu a nebudu vyjmenovávat. Skutečností však je, že potřebujeme autoritativnější a jednotnější vnější reprezentaci eura - v tomto ohledu plně sdílíme názor lucemburského předsedy vlády a předsedy Euroskupiny. Zarazilo mne, že pan Juncker nebyl jako předseda Euroskupiny pozván na poslední summit do Washingtonu. Mohu to říct naprosto otevřeně, vždyť je to v takovém rozporu s veškerým pozitivním vývojem. Přirozeně také chceme, aby došlo k příslušnému zapojení Evropského parlamentu, a na programu je jedna otázka, o níž již dlouho diskutujeme, konkrétně otázka, zda stačí zvýšit koordinaci rozpočtové a finanční politiky, nebo zda - jak se domnívá Francie - to nestačí a musíme namísto toho vytvořit institucionální formu "hospodářské vlády", což je velice kontroverzní z německého pohledu. Která cesta je ta správná? Pro naši skupinu je odpověď jasná: nepotřebujeme hospodářskou vládu, ale rozhodně potřebujeme větší koordinaci, a to i v ohledu dohodnuté politické směsi. Rovněž však potřebujeme, aby členské státy prokázaly potřebnou disciplínu, jinak se euro může ocitnout v dlouhodobých potížích, o což nikdo nestojí.
Díky patří všem zodpovědným. Parlament je připraven úzce spolupracovat a jsme si jistí, že touto zprávou stanovíme správný tón.
Joaquín Almunia
Pane předsedo, pane předsedo Euroskupiny, dámy a pánové, především musím jménem Komise poděkovat oběma zpravodajům, paní Berèsové a panu Langenovi, a všem, kteří pracovali na této vynikající zprávě.
Je třeba poblahopřát ke kvalitě této zprávy o desetiletém výročí Hospodářské a měnové unie. Je třeba blahopřát i ke spolupráci mezi různými politickými skupinami, která dokládá velkou soudržnost v rámci Parlamentu. To představuje další výhodu a pozitivní prvek této Hospodářské a měnové unie, současné i budoucí.
Hospodářská a měnová unie existuje deset let. Z toho jsme vycházeli při naší analýze a to bylo rovněž výchozím bodem pro zprávu vypracovanou Komisí. Byl to i výchozí bod pro sdělení Komise, které jsem měl tu čest vám předložit dne 7. května. Desáté výročí zavedení eura a vzniku Hospodářské a měnové unie však přichází ve výjimečně obtížné a složité hospodářské situaci. To nám umožňuje analyzovat Hospodářskou a měnovou unii z pohledu užitečnosti eura, naší jednotné měny a znamení integrace, pro řešení situace, již jsme dosud nezakusili.
Závěrem je, že první desetiletí eura bylo velmi pozitivní. Co se týká užitečnosti Hospodářské a měnové unie pro řešení současné situace, závěry jsou rovněž pozitivní. Prožíváme těžké období, ale v rukách držíme nesmírně užitečný nástroj pro řešení těchto obtíží.
Je samozřejmě třeba závěry uvedené ve sdělení, které jsem zde předložil 7. května, a závěry vaší zprávy uvést v praxi, aby mohlo být tohoto nástroje v tuto konkrétní chvíli správně využito. Souhlasím s oběma zpravodaji, že klíčovým prvkem je koordinace.
Na zasedání ve Washingtonu o tomto víkendu se rovněž hovořilo o koordinaci. Bez ní nemůžeme současnou situaci efektivně řešit. Nikdo nedokáže vyřešit hospodářské problémy v situaci, ve které se nacházíme, bez koordinace hospodářské politiky. To bylo zcela zřejmé před několika týdny, kdy jsme museli čelit riziku zhroucení finančního systému. Je rovněž jasné, že nyní musíme čelit vyhlídkám na recesi ve většině našich ekonomik a rovněž, poprvé v našem životě, čelíme i riziku deflace.
Je třeba koordinovat rozpočtové politiky. Zpráva o Hospodářské a měnové unii hovoří o potřebě zvýšit rozpočtový dohled, rozšířit způsob, kterým jsou koordinovány fiskální a rozpočtové politiky, jak řekl pan Langen. Musíme však pamatovat, jak zmínila paní Berèsová, na udržitelnost kvality veřejných financí a na skutečnost, že v Paktu o stabilitě a růstu, který byl revidován v roce 2005, máme systém pravidel. Ukazuje se, že tato revize je velmi užitečná, protože nám v době hospodářského zotavení umožnila pokročit v oblasti fiskální konsolidace. Eurozóna ukončila rok 2007 téměř vyrovnaně - poprvé v historii, s deficitem 0,6-0,7 % - což ale znamená, že nyní máme dostatečnou flexibilitu, aby nám fiskální politika skutečně pomohla udržet poptávku, což by měla rovněž činit naše měnová politika.
Závěry naší zprávy jsou nyní obzvláště užitečné, co se týká propojení rozpočtových politik a strukturálních reforem, a v tomto ohledu souhlasím s paní Berèsovou: Musíme přezkoumat a přizpůsobit vnitrostátní lisabonské programy a vnitrostátní programy reforem a musíme rovněž přezkoumat stabilizační a konvergenční programy členských států a přizpůsobit je současné situaci. O těchto otázkách budeme hovořit v následujících měsících a z tohoto důvodu Komise, jak víte, předloží 26. listopadu akční plán zahrnující cíle, nástroje, politiky a závazky. Tento plán naznačí potřebu přizpůsobit vnitrostátní programy, aby došlo ke sjednocení vnitrostátních politik a k jejich sladění a soudržnosti s evropskou strategií, politikou a nástroji. Souhlasím s vámi a se zprávou v tom, že musíme posílit vnější rozměr eura a Hospodářské a měnové unie.
Jak pan Juncker dobře ví, potřebujeme strategii ve vztahu k mnohostranným organizacím a ostatním hlavním účastníkům, s jejíž pomocí budeme moci hájit své zájmy, co se týká naší měny a Hospodářské a měnové unie, a tím hájit hospodářské zájmy Evropské unie.
Tuto strategii je třeba založit na zásadách a prioritách, jakož i na nástrojích umožňujících podnikat kroky, které nám umožní promlouvat jednotným hlasem a tak posílí vliv jednoho každého Evropana a zejména eurozóny. Jedná se tu i o otázku správné správy. Naprosto souhlasím s mnohými aspekty řízení, které jste zařadili do své zprávy, a doufám, že souhlasit budou i ministři financí v Radě Ecofinu a v Euroskupině.
Paní Berèsová - už se blížím k závěru - ve svém projevu řekla, že by komisař a Komise měli obrátit pozornost ministrů financí k závěrům této zprávy. V Molièrově hře je postava muže, který říká, že si myslel, že mluvil ve verších, ale ve skutečnosti mluvil v próze, aniž by si to uvědomoval. Domnívám se, že diskuse, které v současnosti probíhají mezi ministry v Euroskupině za předsednictví Jeana-Clauda Junckera, mezi ministry v Radě Ecofinu a mezi ministry na zasedání ve Washingtonu, jsou debatami, které ideálně zapadají do priorit a potřeby koordinace, jak je odráží zpráva Komise a vaše zpráva, přestože si toho někteří pravděpodobně nejsou vědomi.
(Potlesk)
Jean-Claude Juncker
Pane předsedo, pane komisaři, paní Berèsová, pane Langene, dámy a pánové, rád bych především blahopřál oběma zpravodajům ke zprávě, kterou vám i nám předložili, neboť ji studujeme a hovoříme o ní. Zpráva je spravedlivá a zachází dostatečně daleko, aby nás v nadcházejících měsících dostatečně zaměstnala.
Souhlasím s rozborem uvedeným ve zprávě paní Berèsové a pana Langena, který se týká hodnocení prvních deseti let jednotné měny. K tomu, co ve své zprávě vyjádřili, není co dodat, ani nelze nic ubrat. Navíc má tato zpráva podporu valné většiny této sněmovny, přinejmenším v oblastech, k nimž Komise vyjádřila svůj názor. Pozoruji, že nadšení sněmovny pro jednotnou měnu je mnohem zřetelnější, než tomu bylo před dvanácti, třinácti či dokonce ještě před deseti lety, a to by nás mělo těšit.
Ve věci hospodářských rozdílů, rozdílů mezi strukturálními reformami a rozdílů v oblasti správy veřejných financí bych především rád podotkl, že jsem nerozuměl, co měla zpráva na mysli, když uvedla, že výsledky nenaplnily očekávání, která existovala v době zavedení jednotné měny. Nevím o žádné kvantitativní zprávě o rozdílech mezi jednotlivými členskými státy eurozóny. Jelikož neexistuje taková zpráva, jde o podružnou poznámku, které nerozumím. Sdílím názor, že tyto rozdíly čas od času narůstají, což až dosud neohrožovalo soudržnost eurozóny, ale pokud by tyto rozdíly měly přetrvávat, mohly by poškodit soudržnost v dlouhodobém horizontu.
Co se týká zbytku, a v tomto bychom měli být potěšeni, Evropa - Evropská unie obecně a Euroskupina zejména -, která v současnosti čelí jedné z nejvážnějších krizí, které musela za posledních několik desetiletí řešit, ji řeší kompetentně a mimo jiné se vyvarovává chyb, které jsme v Evropě učinili v sedmdesátých letech. Prohlásit, že jsme neopakovali stejné chyby, není malá věc ekonomicky a politicky, umožnilo nám to zabránit krizi plynoucí ze prohlubování rozdílů v rámci měnové unie a zabránit podkopání její soudržnosti.
Skutečností je, že tváří v tvář krizi takových rozměrů, jakou nyní zažíváme, tváří v tvář krizi, která stále více zasahuje do reálné ekonomiky, je zapotřebí silné, koordinované hospodářské politiky na evropské úrovni a my se musíme zamyslet nad nejlepším způsobem jejího organizování tím, že na jedné straně vezmeme v úvahu náš koncepční a regulační rámec - mám zde na mysli Pakt o stabilitě a růstu a Lisabonskou strategii - a na druhé straně závažnost této krize, jejíž následky jsou mnohem vážnější, než jsme si před několika měsíci představovali.
Vytvoření druhé významné světové měny rozhodně přináší výhody, ale zároveň to zahrnuje závazky a zasedání G20 minulý pátek a sobotu nám připomnělo závazky naše i ostatních. Musíme co nejlépe využít tří týdnů, které zbývají do prosincového zasedání Evropské rady, abychom zručně dopracovali evropskou strategii a předešli nesourodým reakcím na vnitrostátní úrovni. Takové nesourodé reakce nás samozřejmě ohrožují. Dojímá mne, když slyším výzvy a opakované výzvy ke koordinaci hospodářské politiky, které většinou zaznívají v jazyce Voltaira.
Rád bych, aby ti, co volají po koordinaci hospodářských politik, nejdřív a především šli příkladem a dokázali upřímnost svých slov. Zaznamenal jsem, že různé vlády různých členských států eurozóny se dychtivě a oprávněně vrhají do řešení problémů, kterým čelí jejich automobilový průmysl. Rád bych, aby ti, kteří hovoří a automobilovém průmyslu a kteří neustále mluví o koordinaci hospodářských politik, koordinovali své národní akce, když přijde na iniciativy týkající se automobilového průmyslu. Zbytek má minimální význam. Je třeba skutečně koordinovat a prostřednictvím hmatatelného důkazu dokázat upřímnost těchto slov.
(Potlesk)
Co se týká měnové politiky, víte, jak plachý v tomto ohledu jsem, nikdy bych o ní neřekl ani slovo kromě toho, že se stále domnívám, že Evropská centrální banka v posledních několika měsících hrála vskutku příkladnou roli.
Integrace a dohled nad finančními trhy - to je další důležitá oblast, kterou vaši zpravodajové ve zprávě zpracovali. G20 nám stanovila ambiciózní plán postupu. Je třeba ho přetvořit v konkrétní kroky G20, a tedy Evropské unie a členů Euroskupiny. Bezpochyby si vzpomenete, že členské státy Euroskupiny a Evropské unie jako první požadovaly, abychom si ze současné krize vzali poučení, a já nechci uschovávat vzpomínky na tuto epizodu na nějakou pozdější dobu. Po čtyři roky jsme - mluvím zde o těch, kteří jsou zodpovědní za Euroskupinu - opakovali ministrům financí Japonska a Spojených států a obraceli jejich pozornost k riziku jejich dvojitého deficitu a k nebezpečí vytvářenému systematickým podceňováním rizik, zejména co se týká nemovitostí.
Po dva roky někteří z nás na úrovni G7, zejména během německého předsednictví G7, s určitou otevřeností požadovali rozsáhlejší regulaci finančních trhů. Nelíbí se mi skutečnost, že ti, kteří v minulosti toto odmítali, nyní vytvářejí dojem, že vedou evropskou reakci. Vlády Spojených států a Spojeného království měly veškerý potřebný čas, aby přijaly návrhy Euroskupiny na lepší regulaci finančních trhů, ale nechtěly tak učinit. Neměly by dnes vytvářet dojem, že jdou v čele ostatních.
Ve věci rozšíření eurozóny nemám co říct, co by se lišilo od toho, co napsali vaši zpravodajové. Jen bych prostě poukázal na skutečnost, že členství v eurozóně je samozřejmě výhodou a příležitostí, ale že zahrnuje i závazky, z nichž některé je třeba splnit ještě před vstupem do eurozóny.
Tento naprosto pochopitelný optimismus pro zformování nové G7 však způsobuje problémy, co se týká vnější reprezentace eurozóny. V rámci Euroskupiny jsme vždy vyzývali k většímu zastoupení Evropské unie a Euroskupiny v G20, v Mezinárodním měnovém fondu a ve Fondu finanční stability. Euroskupina jako první požadovala trvalé stálé místo v G20 pro Komisi, což nezabránilo tomu, aby se předseda Komise neucházel o předsednictví Euroskupiny - následky čehož uvidíme později. Nicméně se domníváme, že by Evropská centrální banka a Komise měly být zastoupeny u G20 na dlouhodobé bázi, stejně tak i Euroskupina, ať už by mělo jít o zastoupení předsedou Euroskupiny, který se skromně snaží řídit práci ministrů financí, o nichž pan Sarkozy poznamenal, že jsou nerovní, nebo zastoupení někým jiným. Neusiluji o předsednictví Euroskupiny na úrovni ministrů financí pro své vlastní potěšení a slávu, která není nekonečná, činím tak z pocitu zodpovědnosti. Pokud se jiní domnívají, že při plnění těchto úkolů jsou schopni odvést lepší práci, tak ať tak učiní, ale měli by se jim v budoucích letech věnovat se stejnou intenzitou, s jakou se zdá, že o ně nyní usilují.
Co se týká zbytku, hospodářských nástrojů Hospodářské a měnové unie a řízení naší skupiny, domnívám se, že jsme v posledních několika letech učinili značný pokrok, ale když diskutujeme o kurzové a měnové politice na mezinárodní úrovni, je nemyslitelné, aby druhá hlavní světová měna nebyla zastoupena, pokud jde o politické a měnové otázky, těmi, kteří jsou zodpovědní za řízení těchto dvou aspektů a dvou oblastí naší společné politiky.
Pokud chceme, aby ministři financí v rámci Euroskupiny řádně řídili hospodářskou oblast Hospodářské a měnové unie, pak musí jednotliví představitelé států a vlád dát svým ministrům financím potřebné pokyny. V Lucembursku to, jak víte, nepředstavuje žádný problém.
(Potlesk)
Předseda
Velmi vám děkuji, pane Junckere, nejen za tuto zprávu, ale i za vaši oddanou práci v této oblasti ve funkci předsedy Euroskupiny.
Jean-Pierre Audy
Pane předsedo, pane předsedo Euroskupiny, pane Junckere, pane komisaři, dámy a pánové, především blahopřeji svým kolegům, paní Berèsové a panu Langenovi, ke kvalitě jejich zprávy a děkuji jim, že do ní zapracovali pozměňovací návrhy nastolené Výborem pro mezinárodní obchod.
Deset let po svém vzniku by měla být Hospodářská a měnová unie považována za evropský úspěch a měli bychom na ni být hrdí. Nikdo nemůže zpochybnit skutečnost - a řada studií to dokládá -, že skutečně existuje propojení mezi měnovou politikou a obchodní politikou a že v tomto ohledu hraje měnová stabilita pozitivní úlohu nezbytnou pro udržitelný růst mezinárodního obchodu.
Větší využívání eura jako mezinárodní měny přináší výhody členským státům eurozóny, protože evropským podnikům umožňuje snižovat kurzová rizika a zvyšovat svou konkurenceschopnost v mezinárodním prostředí.
Přestože však Evropská centrální banka stanovením cenové stability za prioritu zvýšila důvěru v euro, nikdo nemůže zpochybňovat skutečnost, že inflace je globální realitou a že v otevřeném tržním hospodářství nelze tento globální jev řešit pouze prostřednictvím evropské měnové politiky.
Je zřejmé, že směnný kurs eura byl příliš vysoký po příliš dlouhou dobu, což mělo negativní dopady, v neposlední řadě ochromením vývozu a podporou dovozu v rámci vnitřního trhu. Mnozí výrobci vyjádřili v této souvislosti své obavy. Podle studie, kterou jsme ve Výboru pro zahraniční obchod zadali, nás politika Evropské centrální banky stanovující vysoký kurs eura stála v posledních několika letech 0,5 procentního bodu růstu ročně.
Kvůli tomu lituji, že Komise neprovedla přesnější rozbor mezinárodní úlohy eura a jeho vlivu na vnitřní trh s přihlédnutím k mezinárodnímu obchodu.
Měnové politiky některých partnerů EU, kteří usilovali o podhodnocení svých měn, neférově ovlivnily obchod. Daly by se považovat za necelní překážky v mezinárodním obchodu. Právě v tomto kontextu navrhujeme prozkoumat schůdnost vytvoření orgánu pro regulaci měnových rozdílů na způsob toho, co se podařilo vytvořit v oblasti obchodu ve Světové obchodní organizaci.
Tento orgán, který by spadal pod Mezinárodní měnový fond, by mohl přispět ke stabilizaci mezinárodního měnového systému, snížit riziko zneužívání a vrátit světovým trhům důvěru, kterou potřebují.
Podporuji návrh Komise na vytvoření společných evropských měnových pozic prostřednictvím získání, v dlouhodobém horizontu, jednoho křesla pro eurozónu v mezinárodních finančních institucích a fórech.
A na závěr, je mi líto, že se zpráva nepřihlásila k myšlence hospodářské správy. Pane Junckere, nejedná se zde o problém upřímnosti, jde o politický návrh na zorganizování nástrojů Společenství.
V minulých dobách by vlády urovnaly velké mezinárodní nepokoje pomocí válek. Dnes vedeme hospodářské a sociální války, v nichž lidé neumírají, ale přicházejí o práci, a není úplně jasné, kdo je vlastně nepřítel.
Nebuďme v této souvislosti naivní a pracujme usilovně na zavedení evropské hospodářské a sociální správy. To samo o sobě rozhodně nemusí stačit, ale je to nezbytná podmínka pro úspěch evropského sociálně-tržního hospodářství.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
Pane předsedající, dámy a pánové, velmi rád bych poděkoval zpravodaji za poznámky týkající se budoucnosti eura a všech souvisejících politických oblastí a řekl, že ve výboru získal širokou podporu.
Jsem rovněž vděčný dalším účastníkům, zejména panu Junckerovi, který byl tváří Evropy na zasedání Mezinárodního měnového fondu ve Washingtonu a odvedl tam výbornou práci. Byli jsme na něj hrdí a já bych mu jen rád vzkázal: nenechte se negativními diskusemi odradit od pokračování ve své velice úspěšné práci.
Před deseti lety jsem měl tu čest promluvit o euru jménem skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) a Evropských demokratů a tehdy jsem prohlásil, že "euro bude silné, navzdory negativním poznámkám", jakými byly například poznámky tehdy nastávajícího kancléře Gerharda Schrödera, který ho tehdy označil za nemocné, předčasně narozené dítě. To jsme podle mého názoru úspěšně vyvrátili.
Koneckonců euro přišlo na svět po několikaleté dietě pomocí strohého, neutuchajícího kondičního programu a bylo úspěchem. Už se tím nechci dále zabývat. V té době byl Gordon Brown úřadujícím předsedou Rady a zcela jasně tehdy prohlásil, že Evropský parlament hraje významnou roli v historickém procesu vytváření měnové unie. Promluvili i další hráči, včetně Jacquese Santera a také Wilfrieda Maartense, který tehdy označil země eurozóny - nejdříve 11, pak 15 a nakonec 16 - za průkopníky odvážné Evropy.
Domnívám se, že Evropa potřebuje do budoucna odvahu, abychom mohli stejně úspěšně pokračovat v práci a dále úspěšně figurovali s eurem mezi ostatními hlavními mocnostmi - USA, Asií a ostatními. Devizové rezervy uložené po světě v euru jsou nejlepším možným důkazem úspěchu eura a eurozóny.
Elisa Ferreira
jménem skupiny PSE. - (PT) Ráda bych blahopřála nejen zpravodajům, ale rovněž Komisi k její iniciativě, s níž připravila tento text hodnotící prvních deset let fungování Hospodářské a měnové unie. Je to text strategický a této analýzy bylo nezbytně zapotřebí.
Jak zde již dnes zaznělo, euro je nepopiratelným úspěchem. Od Lisabonu po Helsinki a od Dublinu po Bratislavu ukázalo euro svou sílu a spolehlivost, a to i dokonce i během současných vážných otřesů. Je očividně životně důležité, aby se hranice tohoto klubu dále rozšiřovaly.
Dnes je však důkladnost evropského projektu každodenně vystavována zkouškám v mnoha dalších dimenzích. Jak bylo řečeno, euro má ústřední význam pro fungování finančního systému. Nicméně i samotný text Komise jasně poukazuje na zásadní závěr, že ani růst v reálné ekonomice, ani sociální či prostorové sbližování nedokázaly s tímto úspěchem držet krok. Naopak, Komise dochází k jasnému závěru, že v prvním desetiletí jednotné měny došlo k prudkému nárůstu rozdílů.
Tyto rozdíly mají dopad na regiony v mé vlasti, zejména v severním Portugalsku, i na další regiony v ostatních členských státech. Jednotná měnová politika, zejména vysoký směnný kurz, měly významnější dopad na ty regiony, které jsou více vystaveny mezinárodní konkurenci, a ty, které především vyvážejí.
Dnes má krize vyplývající z deregulace finančních trhů závažné důsledky pro reálné hospodářství a dále zhoršuje situaci mnoha občanů v řadě regionů. Regiony, které jsou vystaveny zahraniční konkurenci, závisejí na malých a středních podnicích, a regiony, pro které je velmi důležitý přístup k úvěrům, se nyní stávají oběťmi tohoto procesu a hrozí dokonce hospodářský pokles.
Úspěch eura závisí na důvěře, kterou do něj vloží evropští občané. Nejmocnější evropské země již podnikly kroky k podpoře svých národních hospodářství. Jako příklad můžeme uvést iniciativy podniknuté v oblasti automobilového průmyslu. Evropa však není jen automobilový průmysl. Musí se jednat o mnohem více než jakýsi víceméně koordinovaný souhrn vnitrostátních politik. Nastal čas vytvořit z eura jeden z ústředních evropských nástrojů pro zabezpečení zdravé měny a zdravého reálného hospodářství. Euro musí doprovázet mechanismy, které zaručí plnění základního cíle dosažení sociální a regionální konvergence, protože to je v podstatě jádrem projektu jednotné Evropy.
Diskuse na téma koordinování hospodářských politik v eurozóně je nyní bezpochyby relevantnější a aktuálnější. Koordinace vnitrostátních politik však nestačí. Je třeba udělat víc. Máme Lisabonskou strategii, která je čistě souhrnem vnitrostátních iniciativ, a máme Pakt o stabilitě a růstu, který vyvíjí různý stupeň tlaku na jednotlivé země, které ho užívají, a s tím souvisejí omezení, ke kterým můžeme ještě přidat omezený rozpočet, který máme k dispozici.
Krize vytváří příležitosti. Měnovou unii lze udržet, pouze pokud bude docházet ke sbližování blahobytu členských států a jejich občanů bez ohledu na to, kde se narodili. Jakým jiným způsobem bychom mohli zmobilizovat podporu lidí pro jednotnou měnu? Komise se musí vyrovnat se svou vlastní diagnózou. A právě proto netrpělivě očekáváme konkrétní návrhy, které by Komise měla předložit 26. listopadu této sněmovně a evropským občanům.
Je životně důležité, aby tato krize vedla k nové fázi ve vývoji Unie, kdy konsolidace a posilování finančního systému budou doprovázeny skutečnou prosperitou založenou na soudržnosti a konceptu občanství, které je rovněž hospodářské.
Wolf Klinz
jménem skupiny ALDE. - (DE) Pane předsedající, dámy a pánové, zažíváme nyní nejvážnější finanční krizi za posledních několik desetiletí a Evropská centrální banka a euro zatím procházejí touto obtížnou zkouškou s vyznamenáním. Evropská centrální banka krizi řešila s rychlostí a rozhodností a pracovala lépe než některé jiné centrální banky, čímž podala působivý důkaz o svých schopnostech řešit krize v obtížných dobách. Euro ukázalo, že je silnou měnou, čímž pomohlo udržet stabilitu v eurozóně a dokonce dokázalo poskytnout pomocnou ruku ve formě cílových opatření určitým zemím mimo ni.
Volání po evropské hospodářské vládě zapomíná na skutečnost, že mnohé se již učinilo a činí ve věci koordinace a harmonizace politik jednotlivých členských států. Úspěchy v této oblasti lze přičíst v neposlední řadě i vám, pane Junckere, a já bych rád využil této příležitosti a konkrétně vám poděkoval.
Země vně eurozóny, jako je Dánsko či Maďarsko, nyní na vlastní kůži zakoušejí, jak se může prodražit nepatřit do Euroskupiny a nebýt pod ochranným deštníkem eura. Země, které se původně stavěly proti myšlence vstupu do eurozóny, jako například Dánsko a Švédsko, nyní mění postoj a uvažují o připojení v průběhu několika let.
Finanční krize také ukázala, jak těsně jsou propojeny finanční systémy a jak jsou zranitelné. Je proto v našem vlastním zájmu, aby země, které ještě nedošly do fáze přijetí eura, tak učinily co nejrychleji, a země, které se rozhodly nepřijmout jednotnou měnu, aby změnily svůj názor, byť bez ústupků, které by byly v rozporu s podmínkami vstupu. Evropská Hospodářská a měnová unie je stabilní oblast s jasnými podmínkami pro vstup, a ty by se neměly rozmělňovat. Jedinou věcí, o které by se snad mohlo uvažovat ve věci míry inflace, by bylo nepoužívat tři nejlepší státy Evropské unie jako referenční bod, ale namísto toho pohlížet na eurozónu jako celek, neboť teď už jsme rozsáhlejší klub se šestnácti členy.
Jelikož před několika lety došlo k přezkoumání Paktu o stabilitě a růstu, je nyní dostatečně flexibilní, aby dokázal v dobách hospodářské nerovnováhy příslušně reagovat na výzvy, jaké představuje současná krize. Proto by bylo chybou snažit se oslabit a předefinovat požadavky paktu.
Krize rovněž jasně ukázala, že obrovské deficity, jaké vidíme například v USA, nejsou dlouhodobě udržitelné, že hospodářský rozvoj založený na rozsáhlém úvěrování nefunguje, a proto neexistuje žádná alternativa k opatřením pro vytrvalou konsolidaci rozpočtu. Jsme přesvědčeni, že navzdory tomu, co se v současnosti říká o finančních trzích a o čem se přemítá v médiích, finanční krize nakonec měnovou unii neoslabí, ale naopak posílí.
Eoin Ryan
jménem skupiny UEN. - Pane předsedající, především bych chtěl blahopřát paní Berèsové a panu Langenovi k úsilí, které vložili do vypracování této velmi významné zprávy. Je to zpráva vynikající, která si zaslouží pozornost.
Když se o tomto tématu poprvé mluvilo na úrovni výborů, zažívali jsme velmi odlišné hospodářské klima. Už se objevila hypoteční krize ve Spojených státech amerických, ale myslím, že nikdo nepředvídal, jaké následky bude mít a jaký bude rozsah dopadů na finanční trhy po celém světě.
Jak se zhoršovala situace ve finančnictví, měnil se i tón našich diskusí v Hospodářském a měnovém výboru. Současná krize je krizí celosvětovou, a máme-li se s ní vypořádat, potřebujeme globální koordinovanou reakci, proto nanejvýš vítám iniciativu přijatou o víkendu a její výsledek. Je zapotřebí vykonat ještě mnohem více, ale domnívám se, že jde o dobrý počinek.
Pro Irsko je stabilita, kterou přináší euro, zejména co se týká úrokových měr a směnných kurzů, klíčovým faktorem, který nám umožňuje vyplout z bouřlivých vod, nikoli bez šrámů, ale stále na hladině.
Pokud ještě někdo v Irsku nebo jinde v eurozóně či jinde v Evropě stále pochybuje o výhodách příslušnosti k euru, ať se prostě jen podívá na severozápadní Evropu a uvědomí si, k čemu dochází na Islandu.
Kdyby obyvatelé Irska bývali naslouchali těm, co odmítali nejen Lisabonskou smlouvu, ale i Maastrichtskou smlouvu, kde by dnes Irsko bylo? Byli bychom mimo. Nebyli bychom v eurozóně a byli bychom tvrdě zasaženi po hospodářské stránce, protože by nám chyběla stabilita, kterou zemi přineslo euro.
Neočekávám odpověď od stran typu Sinn Féin, které se trvale staví proti Evropě a krokům, které podnikáme, ale skutečně se domnívám, že nastal čas, aby se postavili a řekli, co si vlastně myslí a jakou pozici celkově zastávají k otázce Evropy a naší hospodářské budoucnosti.
Pierre Jonckheer
jménem skupiny Verts/ALE. - (FR) Pane předsedající, pane předsedo Euroskupiny, pane komisaři, jménem své skupiny bych chtěl i já poděkovat paní Berèsové a panu Langenovi za významnou zprávu, kterou nám předložili. Ve svých 62 odstavcích na čtrnácti hustě popsaných stranách poskytuje množství materiálu k přemýšlení. Rád bych také využil přítomnosti předsedy Euroskupiny a komisaře, abych se s nimi jménem své skupiny znovu podělil o několik poznámek, které si podle našeho názoru zaslouží větší pozornost, než jaká jim byla věnována ve zprávě.
První poznámka se týká politiky směnného kurzu eura. Připouštím, že mi stále není jasné, zda existuje politika směnného kurzu eura ve vztahu k ostatním mezinárodním měnám či nikoli, a zda v G20 nebo jinde probíhá diskuse o způsobu, jakým budou dále financovány velmi podstatné deficity Spojených států.
Má druhá poznámka se týká tématu koordinace. Domnívám se, že euro je úspěšné zejména z politického hlediska, protože dává Evropské unii status politické mocnosti. Domnívám se však, že koordinace nefunguje dobře, a to zejména ve třech bodech.
Prvním z nich je otázka danění. Víte, jaký je názor skupiny Zelených/Evropské svobodné aliance na tuto otázku: jsme pro daňovou soutěž v rámci Evropské unie, ale pro spravedlivou daňovou soutěž. Domníváme se, že daleko zaostáváme v boji proti daňovým rájům, včetně těch v rámci Evropské unie, a domníváme se, že rovněž daleko zaostáváme ve věci rozšíření směrnice o příjmu z úspor.
Ve věci koordinace rozpočtových politik - což je můj druhý bod - jsem zaregistroval, že se členské státy vydávají cestou plánů na "oživení". Například na evropské úrovni slyším pana Trausse-Kahna říkat, že je třeba, aby se vyčlenilo 1 % HDP Společenství, což představuje v podstatě celý roční rozpočet EU. Jaký je náš postoj k takovým názorům? Domnívám se, že úsilí o koordinaci nepokračuje příliš dobře, a domnívám se rovněž, že reakce, které poskytujete ve vztahu k revidovanému Paktu o stabilitě a růstu, jsou nedostatečné a neodpovídají výzvám, které nás očekávají
A konečně, třetím bodem, kde je podle mne koordinace slabá a nedostatečná, je mzdová politika, kterou provádějí různé státy Evropské unie. Skutečností je, že Německo vybudovalo svůj robustní výkon v posledních deseti letech na základě uplatňování mzdové politiky, což se stalo vzhledem k velikosti německého hospodářství impulsem pro růst celé eurozóny. Domnívám se, že to představuje problém, co se týká úrovně vnitřní poptávky a úrovně mezd pro řadu druhů zaměstnání, o problému jistoty práce ani nemluvě.
Pane předsedo Euroskupiny, pokud jde o tyto tři body, očekávám od vás a od Rady ministrů financí, kterou zastupujete, že v budoucnu prokážete větší ambice, neboť zde hovoříme i o budoucích výzvách.
Sahra Wagenknecht
jménem skupiny GUE/NGL. - (DE) Pane předsedající, dámy a pánové, deset let po zavedení měnové unie se Evropa nachází ve vážné krizi. Banky se hroutí nebo jsou při životě udržovány miliardami z národních rozpočtů, hroutí se trh a miliony lidí se strachují o své zaměstnání a budoucnost.
Nezklamal pouze trh: zdá se, že převládající politika se nedokáže poučit ze svých chyb. Musíme se na to podívat z toho úhlu, že při zakládání Hospodářské a měnové unie došlo k vážným chybám. Jednou z těchto chyb bylo strukturální oddělení měnové a fiskální politiky: nelze vytvořit jednotnou měnu, aniž by zároveň nedošlo alespoň v hrubých rysech k harmonizaci danění a výdajové politiky. Zdá se mi, že došlo k enormnímu nárůstu hospodářské nerovnováhy v rámci eurozóny. Co potřebujeme nyní, je skutečně lepší koordinace hospodářské a zejména zdaňovací politiky. Potřebujeme účinná opatření pro boj proti daňovému dumpingu, musí dojít k uzavření daňových rájů a je třeba konečně znovu dostat pod kontrolu pohyby kapitálu.
Další závažná chyba se podle našeho názoru skrývá ve struktuře Paktu o stabilitě a růstu. V časech, jako zažíváme nyní, každý, kdo se domnívá, že konsolidace rozpočtu je nezbytná, zcela zjevně žije v jiném světě: v této chvíli by nic nemělo katastrofálnější následky než reagovat na hospodářskou krizi nabízejícími se úspornými opatřeními. Pakt o stabilitě jasně ukázal, že neuspěl. Měl by být nahrazen integrovanou evropskou strategií pro solidaritu a udržitelný rozvoj. Podle našeho názoru potřebujeme investiční ofenzivu za účelem obnovy veřejné infrastruktury a zlepšení života sociálně znevýhodněných skupin obyvatel Evropy.
Třetí chyba podle našeho pohledu leží ve struktuře samotné Evropské centrální banky, která nepodléhá žádnému demokratickému dozoru a má jediný cíl, kterým je cenová stabilita. Měli bychom prosazovat zavedení demokratického dohledu nad Evropskou centrální bankou a měli bychom rovněž vyzvat k úpravě mandátu ECB tak, aby v budoucnu byla dána růstu a zaměstnanosti přinejmenším stejná váha jako cenové stabilitě.
Současná krize poskytuje rovněž příležitost pro dalekosáhlé reformy evropské měnové a finanční architektury. Tato příležitost by neměla být jen tak zahozena.
Nils Lundgren
Pane předsedající, kdybychom měli v Evropě společné literární vzdělání, začal bych svůj příspěvek citátem jednoho velkého švédského básníka: Hlas lichotek tě ukolébá do spánku: čas od času naslouchej hlasu pravdy. Báseň je psána v alexandrinu s cézurou. Oba zpravodajové dospěli ve svém hodnocení k závěru, že měnová unie je úspěšná. Následně pomáhají vytvářet mýtus obklopující euro, který v západním kritickém myšlení nemá tradici.
Pravda o euru je docela jiná. Prvních deset let především zahrnovalo obrovské náklady ve formě nižšího růstu a vyšší nezaměstnanosti. Za druhé, měnová unie doposud nebyla vystavena tvrdé zkoušce. Výzkum poukazuje na skutečnost, že její vliv na objem zahraničního obchodu může být dosti velký, snad dokonce i 3-4 % HNP. Na druhou stranu je zjevné, že sociálněhospodářský zisk z tohoto nárůstu obchodu je velmi skromný, snad 3-5 promile HNP, což je jednorázový zisk. Tohoto zanedbatelného nárůstu prosperity bylo dosaženo na úkor toho, že státy eurozóny nemohly provádět nezávislou měnovou a finanční politiku. Německo vstupovalo do této měnové unie s velmi nadhodnocenou měnou a žilo s vysokou úrokovou mírou a příliš restriktivní finanční politikou.
Náklady byly značné, takže jak vypadá situace nyní? Byl vytvořen příběh, že se země eurozóny spojily a vedly boj s finanční krizí. Jak všichni vědí, je to pouhý mýtus. Bylo to Spojené království, které není členem měnové unie, a Gordon Brown, kdo se chopil iniciativy. Eurozóna se připojila poté.
Roger Helmer
Pane předsedající, dovolte mi poblahopřát panu Lundgrenovi k jeho poznámkám a rovněž zpochybnit pohled pana Ryana ze skupiny UEN, který nám tvrdí, že stabilita poskytnutá eurem byla pro Irsko obrovským přínosem. Pokud by sledoval nedávný hospodářský vývoj Irska, věděl by, že nepružnost měnové politiky eura přispěla k vážným inflačním potížím, zejména v oblasti trhu s nemovitostmi, a že irská bublina na tomto trhu byla mnohem vážnější, než by bývala byla, pokud by Irsko mohlo řídit svou vlastní měnovou politiku.
S eurem nám byla nabídnuta vyhlídka úžasných výhod, bylo nám nabídnuto snadnější cestování, růst a efektivita a snadnější převody peněz mezi členskými státy. K tomu ovšem nedošlo. Ano, cestování je snadnější, ale nevidíme onen růst a efektivitu a domnívám se, že je téměř stejně složité a drahé převádět peníze mezi státy eurozóny, jako to bylo kdykoli v minulosti.
Ukázalo se, že ti z nás, kteří o projektu eura pochybovali, se nemýlili. Máme zde špatné úrokové míry pro většinu států po většinu času. V Itálii došlo k nejhorší krizi konkurenceschopnosti, kdy náklady na jednotku práce vzrostly o 40 % ve srovnání s Německem. Tvrdí se nám, že euro je obrovský úspěch díky své síle coby měně. Nu, měli bychom se jít zeptat některých vývozců z eurozóny, co si myslí o síle eura. Působí jim obrovské škody.
Skutečnou zkouškou úspěšnosti měny je stupeň důvěry trhu, a ten se v tomto případě měří obligačním rozpětím mezi státy eurozóny. Když jsem se naposledy díval na údaje, přesahovalo obligační rozpětí mezi Řeckem a Německem 150 základních bodů. To není udržitelné. To ukazuje na naprostý nedostatek důvěry v euro na trzích. Otázka, která před námi stojí, nezní, jak dlouho euro vydrží, ale který členský stát odstoupí jako první.
Ján Hudacký
(SK) Vážený pane předsedající, vážený pane komisaři, úvodem mi dovolte poděkovat oběma zpravodajům za velmi dobře vyváženou zprávu.
V souvislosti s touto zprávou budu nejprve reagovat na současné problémy eurozóny. Navzdory deseti letům pozitivních efektů dosažených díky svému fungování stojí eurozóna před novými výzvami, jak čelit finanční krizi a následné hospodářské recesi.
Svým příspěvkem bych chtěl poukázat na některé nesystémové regulační zásahy některých vlád členských států do tržního prostředí pod záminkou řešení této nové situace.
S překvapením musím konstatovat, že k určitým nezdravým intervencím do finančního sektoru jsou vlády členských států často povzbuzovány i některými prohlášeními některých představitelů Evropské unie, kteří často řeší pouze okrajové projevy této situace.
Týká se to například i dodržování podmínek Paktu o stabilitě a růstu, kde se některé vlády už nechaly slyšet, že zřejmě nedodrží plánovaný deficit veřejných financí, a odvolávaly se v tomto kontextu na podněty z Evropské unie.
Přebíráním problémových finančních institucí vládami některých členských států se vytváří nebezpečný precedent pro vyvlastňování soukromých společností v kterémkoli sektoru, pokud nejsou ochotné přizpůsobit se nesystémovým regulačním a diskriminačním zásahům, například v zájmu udržení nízké úrovně inflace.
Rozsáhlé finanční intervence do některých oblastí hospodářství, jako je například automobilový průmysl, vyvolávají otázky, zda nedochází k přílišné deformaci trhu a diskriminaci ostatních oblastí.
Bez jasné a důsledné koordinace a jasných pravidel na úrovni Evropské unie, respektive eurozóny, lze tyto velmi závažné procesy jen těžko zvládnout.
V této souvislosti chci vyzvat zástupce Evropské komise a Evropské centrální banky a dalších relevantních institucí Evropské unie, aby zaujali rozvážný postoj a koordinovaně hledali nejlepší řešení v této nelehké době, kdy vlastně celá Evropa čelí hospodářské recesi.
Přehnaná regulace a vládní zásahy do volného trhu mohou v krátkodobém horizontu na určitou dobu pozastavit další propad hospodářství v Evropské unii, ale ve střednědobém horizontu rozhodně nepřinesou tolik očekávaných rozvojových impulsů.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Pane předsedající, pane komisaři Almunio, dámy a pánové, Hospodářská a měnová unie dodala novou dimenzi evropskému integračnímu procesu. Její správa se opírá o dva asymetrické pilíře: o měnovou unii, která je ze své podstaty federální, a o hospodářskou koordinaci, která je mezivládní. Obojí musí zajišťovat stabilitu, růst, spravedlnost a udržitelnost, jak naši občané vyžadují.
Hodnocení deseti let existence eurozóny je pozitivní. Důkazem je skutečnost, že na euro se stále více nahlíží jako na útočiště a bezpečný přístav pro členské státy. Potřebujeme však jít ještě dále a rozšířit jeho záběr. Musíme tak učinit, abychom se vypořádali s výzvami, které před nás staví globalizace, změny klimatu a stárnutí populace, ale i současná finanční krize, která vyžaduje vylepšení způsobu, kterým fungujeme. Musíme tak učinit i proto, abychom byli schopni bojovat s přízrakem recese, která se poprvé vynořuje.
Euro nemůže fungovat prostě jako pevný záchytný bod, musí být i motorem, který potáhne růst. Eurozóna a Hospodářská a měnová unie musí být schopny reagovat na tyto výzvy.
Musím poblahopřát zpravodajům k vynikající práci a poděkovat jim zejména za zařazení mých dvou návrhů. Prvním z nich bylo zavedení - v rámci definování naší měnové politiky spolu s hospodářským a měnovým pilířem - potřeby finanční analýzy za účelem správného stanovení této politiky. Toto definování musí brát do úvahy převádění měnové politiky, vývoj úvěrů a finančních aktiv, charakteristiku nových produktů a koncentraci rizik a likvidity.
Dále musíme vzít do úvahy rozdíly mezi členskými státy, které se budou zvětšovat s postupem procesu rozšiřování. Měnová politika typu "jedna velikost pro všechny" nebude v mnoha případech vhodná pro situaci různých zemí. Měla by proto být přizpůsobena pomocí zavedení finančních nástrojů pro ty země, které by se mohly potýkat s kontraktivními účinky univerzální politiky, vzhledem k tomu, že expanzivní dopady se dají lehce řešit prostřednictvím fiskální politiky.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Říká se, že každá krize zvýrazňuje přednosti i slabá místa hospodářských a institucionálních struktur. Musím připustit, že jsem v minulosti nepochybovala o tom, že větší pozornost věnovaná zemím eurozóny vytvoří podmínky pro vznik dvojrychlostní Evropy a že státy s rozvíjejícím se hospodářstvím, jako je například Litva, budou čelit při vstupu do eurozóny překážkám. Současné události na finančních trzích však změnily můj pohled na úlohu Euroskupiny a její vliv na Evropskou unii.
Je zřejmé, že eurozóna přestála první mocnou vlnu finanční krize. Je zjevné, že hospodářský pokles lze zastavit uskutečňováním hospodářské politiky, která je lépe koordinovaná mezi členskými státy a která urychluje integraci a expanzi vnitřního trhu. Země, které zůstaly vně hranic eurozóny, byly zasaženy více. Z valné části jsme trpěli a stali se obětí finanční krize, protože dochází ke stahování kapitálu. Z tohoto důvodu někdy velmi rázně protestujeme proti opatřením, která by usnadnila pohyb kapitálu v zemích Evropské unie, a neznamená to, že jsme proti integraci. Jako profesionální ekonomka vím, že proces integrace podporuje hospodářský růst. Ale skutečně bychom chtěli, aby se eurozóna stala skálou, o kterou by se roztříštily vlny finanční krize, skálou, na kterou bychom se uchýlili a nalezli na ní útočiště před mrazivým vichrem.
Co je třeba vykonat, aby se síla eurozóny stala silou celé Evropské unie? Měli bychom se rozhodně vyvarovat předkládání návrhů na spousty nových opatření. Pane komisaři, dnes jsem procházela usnesení, která Evropský parlament přijal k hospodářské politice. Skutečně by nám prospělo, kdyby bývalo bylo došlo k uskutečnění alespoň některých z těchto návrhů. Existuje spousta návrhů a mám pocit, že už nic dalšího nevymyslíme. Nyní bychom měli tyto návrhy konsolidovat.
V současné době probíhají diskuse, zda pro překonání hospodářské recese potřebujeme větší státní zásahy nebo liberálnější politiku. Já bych řekla, že by mělo dojít k využití obou hospodářských strategií. Především je zjevné, že potřebujeme sociální záchrannou síť, kde stát poskytuje podporu a umožňuje pokračovat v činnosti, aby lidé, kteří kvůli krizi či restrukturalizaci ztratili zaměstnání, měli příležitost nalézt si nové místo v životě. Na druhou stranu potřebujeme liberální reformy, aby došlo k posílení integračního procesu a k vytváření příležitostí pro rozvoj podnikání v Evropské unii. Zde má eurozóna významnou úlohu.
Závěrem bych se ráda připojila ke svým kolegům a řekla vám, pane předsedo Euroskupiny, že oceňujeme vaši práci a víme, jak je toto vše složité - přinejmenším v Evropském parlamentu však máte podporu.
Dariusz Maciej Grabowski
(PL) Pane předsedající, hodnocení deseti let existence Hospodářské a měnové unie by mělo být prováděno z mezinárodní perspektivy. Otázka, kterou bychom si měli klást, zní, ve kterých oblastech prokázala Evrpská unie své přednosti před svými hlavními konkurenty, tedy USA a Asií. Tato perspektiva jasně ukazuje, že bilance eurozóny je v červených číslech. Evropská unie se rozvíjela pomaleji než konkurenti. Vytváření nových pracovních příležitostí a zejména růst produktivity práce zaostával za USA, o Asii ani nemluvě. To znamená, že společná měna neplní svou základní úlohu.
Dalším aspektem je budoucnost eurozóny: dokumenty Evropské centrální banky a orgánů EU kladou rostoucí důraz na potřebu využívat euro jako nástroj pro uvalení jednotné politiky na členské státy, zejména co se týče rozpočtové a fiskální politiky. Toto prohlášení působí obavy zemím se zaostalejším hospodářstvím, zejména novým členským státům. Jak se mají rozvíjet a dohnat staré členské státy, pokud jsou nuceny sledovat politiku, která zpomaluje hospodářský růst ve všech členských státech?
Hlavní kritika Evropské centrální banky spočívá v tom, že při svém úsilí učinit z eura světovou měnu přehlíží hospodářské potíže regionů a méně rozvinutých členských států. Rovněž nebere do úvahy sociální aspekty, jako je demografická struktura a mobilita obyvatel.
Postoj orgánů EU je ještě nepřijatelnější, vezmeme-li do úvahy, že po řadu let Německo ani Francie neplnily přísné podmínky stanovené Maastrichtskou smlouvou, protože věděly, že je to v jejich národním zájmu. Navíc nebyly nikdy pohnány k zodpovědnosti ani potrestány. Podle mého názoru proto není zapotřebí pokračovat v současné hospodářské doktríně eurozóny, ale provést radikální změny, které nám pomohou vypořádat se nejen se současnou finanční krizí, ale především uvolní energii, která umožní hospodářský rozvoj všech členských států EU.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Pane předsedající, návrh Evropské komise v souvislosti s prvním desetiletím existence Hospodářské a měnové unie obsahuje řadu rozporů. Snaží se uzavřít cyklus tržní deregulace, zatímco v reálném hospodářství jsou ceny zboží a služeb na historickém maximu a předpokládá se, že nezaměstnanost v eurozóně dosáhne výše 8,6 % v roce 2009 a 9 % v roce 2010.
Vývoj potvrzuje, že nedošlo k žádnému zmenšení rozdílů mezi bohatými a chudými. Globální hospodářská a finanční krize má přímé spojení s omezením úlohy státu a politikou deregulace. Navíc, přestože se potvrdilo, že dochází k nerovnoměrnému rozdělování bohatství, Komise usiluje o pokračování uplatňování a rozšíření Paktu o stabilitě a růstu a o silnější roli pro Mezinárodní měnový fond.
Tento postoj nebere v potaz zvláštnosti hospodářství jednotlivých členských států a je v rozporu s filozofií rozdílného tempa růstu v členských státech.
Hanne Dahl
(DA) Pane předsedající, letos uplynulo deset let od zavedení eura v řadě zemí Evropské unie. V Dánsku jsme po dlouhých, důkladných diskusích zavedení eura dvakrát odmítli a nyní nastal čas provést inventuru a zhodnotit situaci. Musíme se na naši společnou měnu podívat velmi kritickým okem. Od července kleslo euro vůči dolaru o 30 % od začátku finanční krize. Investorům chybí důvěra vůči euru. Otázka zní, proč tomu tak je? Odpověď je z části zjevná: mnohé nasvědčuje tomu, že měnová politika prováděná v rámci EU, která se zaměřuje pouze na boj s inflací, není správná. Velmi přísná finanční politika, kterou členské státy musí provádět na základě Paktu o stabilitě, prostě v tomto okamžiku není vhodná. Nízký směnný kurz eura vůči dolaru je výsledkem nedostatku důvěry v hospodářskou politiku zemí, které euro užívají. Můžeme rovněž prohlásit, že finanční krize ukázala i něco jiného - že jednotná norma pro všechny není to pravé. Stále více a více ekonomů se domnívá, že by měla být vedena expanzivní finanční politika. Pokud ji chceme využívat jako nástroj, potřebujeme mnohem více individuálních hospodářských politik, než euro umožňuje. "Jednotná velikost" nikdy nikomu pořádně nepadne. Vždy bude každý cítit, že dobře nesedí.
A na závěr musím sdělit panu Klinzovi - který tvrdil, že my v Dánsku bychom se chtěli připojit k euru a že naše měna je slabá -, že dánské hospodářství je pevné jako skála a že jsme se s finanční krizí vypořádali lépe než průměrná země užívající euro.
Andreas Mölzer
(DE) Pane předsedající, při příležitosti desátého výročí existence Hospodářské a měnové unie je skutečně velmi malý důvod k oslavám. Zoufale se snažíme využít rozmanitých záchranných balíčků, abychom zabránili prolomení hráze v našem finančním systému, a jediné, čeho jsme schopni, je nedostatečné záplatování děr. Banky shrábly miliardy státních peněz, zatímco zároveň rozdělují prémie a zisky a průměrný občan byl již několikrát za hlupáka: peníze z jeho daní skončily na ruletních stolech bank a za odměnu mu hrozí ztráta zaměstnání a snad i ztráta úspor a penzijních fondů.
Uprostřed tohoto dilematu se ozývají hlasy, které říkají, že musíme konečně udělat něco, aby se evropské podniky neocitly v rukou neevropských, například čínských, vlastníků. Tento výprodej Evropy začal již před lety s přeshraničním leasingem a podobnými machinacemi. Navíc je Hospodářská a měnová unie v určitých obtížích vzhledem k narůstajícímu dluhu Řecka a lehkovážnosti Itálie po vstupu do euroklubu.
Musíme proto zajistit, aby noví členové eurozóny neopakovali stejné chyby v souvislosti s eurem, aby se už nehrály hazardní hry s veřejnými financemi, tedy jinými slovy s penězi lidí. Potřebujeme nejen přísné sledování pochybných finančních konstruktů po celé EU, ale potřebujeme rovněž solidární příspěvek od těch, kteří měli zisky ze spekulací. EU musí především v principu odvrhnout naprosto neřízený kapitalismus a namísto toho chránit své občany před bezohlednou hamižností a negativními dopady nekontrolované globalizace.
Othmar Karas
- (DE) Pane předsedající, pane Junckere, dámy a pánové, zdá se, že pan Mölzer nemluví k věci, protože nic z toho, co tu řekl, nemá moc co do činění s eurem.
Euro a rozšíření představují nejviditelnější úspěchy Evropské unie za posledních deset let. Musíme však mít na paměti, že tyto úspěchy by byly nedosažitelné bez maastrichtských kritérií, Paktu o stabilitě a růstu, Evropské centrální banky a bez politické vůle a ochoty chopit se zodpovědnosti na evropské úrovni. Hovoříme nyní o spolupráci a koordinaci. Je pravda, že potřebujeme více spolupráce a koordinace, ale aby toto bylo možné, budeme si muset navzájem více důvěřovat. Potřebujeme více spolupráce a koordinace, v neposlední řadě za účelem větší role Evropy v záležitostech hospodářských postupů.
Během rozličných krizí pomohla Evropská centrální banka, americká centrální banka a japonská banka uchránit Evropu před měnovou krizí. Proto chci znovu zdůraznit, že nelze pořádat žádný summit bez zástupců eurozóny a Evropské centrální banky. Finanční krize ukázala, že nám euro pomohlo vyhnout se spekulacím s měnou a zabránit jejich objevení v eurozóně. Reakce v Dánsku, Spojeném království, Švédsku a Maďarsku nám jasně ukazují, co pro nás euro vykonalo.
Mým závěrečným bodem, pane předsedající, je, že chceme, aby byla Evropská unie zastoupena v Mezinárodním měnovém fondu, ve Světové bance a ve světovém finančním hospodářství, jak přísluší její síle. Vyzýváme ty, kteří se nyní dožadují globálních regulačních opatření, aby v Evropě a ve svých členských státech uskutečnili to, co požadují od ostatních.
Olle Schmidt
(SV) Pane předsedající, pane komisaři, pane Junckere, rád bych zahájil srdečným blahopřáním desetiletému vyzrálému dítěti a poděkováním oběma zpravodajům za vynikající zprávu.
V posledních několika měsících se samozřejmě prokázala síla eura. Před deseti lety nevěřilo mnoho lidí, že se euro stane takovým obrovským úspěchem. Některé země, včetně mé vlastní, čekaly opatrně stranou. Někteří kritikové se pravděpodobně domnívali, že euro zkouškou neprojde, jak řekl pan Lundgren. Ale on i ostatní proroci zkázy se mýlili. Po měsících finanční nejistoty je zřejmé, že jedině spolupráce v hospodářských záležitostech s eurem coby pilířem může poskytnout jistotu, kterou současný světový hospodářský systém potřebuje. Právě skutečnost, že společný postup vedl k odlehčení situace na trhu, dokazuje sílu spolupráce v oblasti eura.
Euro by se mělo stát měnou celé Evropy. Pokud má dojít k uskutečnění této vize, nesmí dojít k dalšímu zpřísňování již tak dosti přísných konvergenčních kritérií. Proto se domnívám, že je chybou přeměnit členství v eurozóně v exkluzivní klub s vysokými vstupními požadavky, jak požaduje jeden z pozměňovacích návrhů.
Dovolte mi několik slov na téma švédské pozice vně eurozóny. Pro Švédsko, které stojí v Evropské unii jen jednou nohou, ale zůstává stále mimo eurozónu, jsou nyní výhody a nevýhody jasnější než kdykoli předtím, snad i panu Lundgrenovi. Když Švédsko zasáhla předchozí finanční krize v roce 1992, nemohli jsme nakonec udělat nic jiného, než nechat švédskou korunu propadnout. Tehdejší lekce vedla k rozhodnutí stát se součástí evropské rodiny. V průběhu loňského roku švédská koruna vůči euru poklesla. Když nyní dochází k řešení finanční krize, ocitá se Švédsko mimo ochranu poskytovanou eurem a rozhodnutími přijatými a potřebnými pro řešení krize v rámci Euroskupiny. Právě nyní by malé země jako Švédsko měly rozpoznat hodnotu společné měny. Stabilita, kterou poskytuje euro, umožňuje dlouhodobý výhled, který je velmi důležitý pro zemi, která závisí na vývozu v takové míře jako Švédsko. Je pravda, že hospodářský rozvoj Švédska je dobrý, ale členství v euru by nám poskytlo větší stabilitu v měnové politice a vytvořilo více pracovních příležitostí, stabilnější hospodářství a silnější vývoz.
Švédské strany by proto měly být připraveny přehodnotit svůj pasivní postoj k euru coby měně pro Švédsko. Švédsko by se mělo stát plným členem Evropské unie. Nastal proto čas, aby se v mé vlasti začalo vážně hovořit o novém referendu. Za sebe doufám ve švédské členství v horizontu pěti let.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Pane předsedající, rád bych obrátil pozornost ke dvěma otázkám této rozpravy, k otázkám, které podle mého názoru vrhají stín na fungování Hospodářské a měnové unie. Především tu máme mnohem rychlejší rozvoj zemí vně eurozóny než uvnitř. V období 2002-2007 se staré členské státy vně eurozóny - Anglie, Švédsko a Dánsko - rozvíjely mnohem rychleji než státy eurozóny. Růst HDP byl v těchto zemích téměř dvojnásobkem průměru eurozóny a míra nezaměstnanosti byla významně nižší než ve státech uvnitř eurozóny. Rozdíly mezi zeměmi eurozóny a novými členskými státy jsou ještě mnohem zřetelnější.
Dále je tu nerovný přístup k zemím, které usilují o připojení k Hospodářské a měnové unii, v porovnání se stávajícími členy. Kandidáti na členství v měnové unii musí před přijetím jednotné měny po dva roky plnit přísná fiskální a měnová kritéria, zatímco dvě největší země EU - Německo a Francie -, které jsou členy eurozóny, v období 2002-2005 po čtyři roky překračovaly povolený rozpočtový deficit. Bylo zapotřebí změny Paktu o stabilitě a růstu, aby se tyto dva státy vyhnuly placení několika miliard eur v pokutách za jeho nedodržování.
Jens Holm
(SV) Tato zpráva chválí Hospodářskou a měnovou unii. Zajímalo by mne však, co lze ve skutečnosti oslavovat. Eurozóna prochází recesí a nezaměstnanost prudce stoupá. Některé největší státy Hospodářské a měnové unie už neplní základní hospodářské požadavky na členství. To samo o sobě poukazuje na to, o jak zkostnatělý projekt se jedná.
Před pěti lety hlasovali obyvatelé Švédska proti vstupu do Hospodářské a měnové unie. Při řadě příležitostí jsem však slyšel Komisi prohlašovat, že Švédsko dříve či později do Hospodářské a měnové unie vstoupit musí. Proto bych rád využil této příležitosti a zeptal se Komise, zda by tuto záležitost mohla jednou pro vždy objasnit. Musí Švédsko vstoupit do Hospodářské a měnové unie?
Hospodářská a měnová unie vyžaduje fundamentální reformy. Do nich by měl být zahrnuto i stanovení boje proti nezaměstnanosti jako jednoho z úkolů pro Evropskou centrální banku. Měla by být umožněna větší hospodářská pružnost. To by představovalo několik významných kroků správným směrem.
Zsolt László Becsey
Děkuji vám, pane předsedající. Považuji zavedení eura za úspěch, neboť jsme byli svědky poklesu nezaměstnanosti a růstu zaměstnanosti díky stabilitě, kterou euro přináší. Další důkaz přinesla současná krize, protože žádná země, která může využívat tuto silnou rezervní měnu, prostě nemůže mít potíže s platební bilancí, zatímco ostatní - jako Maďarsko - tyto problémy zakouší.
Eurozóna však přes podporu Fondu soudržnosti neuspěla v úsilí o dosažení konvergence a nyní bychom měli zkoumat příčiny tohoto stavu. Eurozóna je velkým magnetem pro kapitál. Proto doporučuji, abychom se při zkoumání toho, co se stalo, zabývali nejenom HDP, ale i hrubým národním důchodem.
Těší mne, že zpráva zahrnuje bod, že by měla být přijata opatření proti členským státům, které trvale poskytovaly nesprávné, optimistické předpovědi - jak víme z událostí v Maďarsku v roce 2006 - a já se domnívám, že je to skutečně nezbytné.
Domnívám se, že je důležité, abychom zachovali prestiž členství v Evropské unii. Na druhou stranu by však státy, které nejsou členy Evropské unie, neměly vstupovat do eurozóny, protože to by znamenalo, že bychom nemohli ospravedlnit dramatické úsilí určitých států, které se chtějí stát členy.
Nástroje Evropské centrální banky by zejména během současné krize měly být užívány pro všechny členské státy, zejména co se týká likvidity, v tomto ohledu bychom neměli být sobečtí. To dává význam ochrannému štítu Evropské unie a členství ve vnitřním trhu, který představuje značnou výzvu, zejména pro méně rozvinuté členské státy. Podobně bychom ale měli brát do úvahy složení výkonné rady ECB.
Nejdůležitějším bodem, kterým se musíme zabývat, je však vnější reprezentace eurozóny. Ta je nutná, nicméně každý členský stát by měl být zapojen do udělování mandátu pro vnější reprezentaci eurozóny. Tato reprezentace by neměla být exkluzivním klubem, protože Evropská unie je jednotným subjektem.
Závěrem bych rád řekl, že členské státy musí co nejdříve vstoupit do eurozóny, za přísných, ale logických podmínek. Proto mne těší rozumný návrh pana Klinze, aby se referenční země omezily na země v oblasti EU. Děkuji vám za pozornost.
Vladimír Maňka
(SK) V souvislosti s finanční krizí v posledních týdnech získali obyvatelé Evropy zkušenost, že členské státy eurozóny jsou lépe vybavené pro zvládání velkých otřesů. Vidí to lidé v mé vlasti, Slovensku, které se 1. ledna připojí k eurozóně.
Finanční investoři a spekulanti z devizových trhů nás již dnes považují za součást eurozóny. Už se nevyplatí spekulovat s naší měnou, když je stanovený pevný směnný kurz. Měny našich sousedních států přitom klesají. Spekulanti v nich vidí riziko, které z důvodu krize na finančních trzích nechtějí podstupovat. Některé měny se propadly na několikaletá minima.
Přijetí eura pro malé, otevřené ekonomiky chrání podnikatele a obyvatele před kolísáním kurzu. I obyvatelé státu s nejvyšší mírou zaměstnanosti na světě, Dánska, které dlouhodobě patří mezi země s největší konkurenceschopností a nejvyšší životní úrovní na světě, zjistili, že kdyby byli členy eurozóny, měli by příznivější úrokové sazby a snadněji by se vypořádali se současnými celosvětovými potížemi. To samé platí samozřejmě i o Švédsku, o kterém jsme tu dnes hovořili. Možná nastal ten správný čas, aby i oni přehodnotili svůj postoj ke vstupu do eurozóny.
Dnes tu zazněla kritika z úst kolegy z mé země, že vláda na Slovensku připravuje opatření pro posílení rámce regulace a dozoru. Rád bych obrátil jeho pozornost k usnesení Evropského parlamentu, který nedávno požádal Komisi, aby navrhla opatření pro posílení rámce regulace a dozoru v celé Evropské unii. Není jiné cesty. Proto pro tuto cestu hlasovala většina poslanců Evropského parlamentu z různých politických skupin.
Na závěr bych rád poblahopřál oběma zpravodajům k výborné zprávě.
DanutBudreikait
(LT) Hospodářské a měnové unii je deset let. Jde o pěkné výročí, ale zároveň i o příležitost k zamyšlení nad tím, jak se změnila EU a světová hospodářská, finanční a politická situace a zda maastrichtská kritéria vyhovují současným celosvětovým výzvám.
V roce 2005 došlo k revizi Paktu o stabilitě a růstu, snad proto, že největší země eurozóny neuskutečňovaly jeho požadavky.
V průběhu deseti let v podstatě žádná ze zemí eurozóny neplnila všechna maastrichtská kritéria.
Víme, že inflační cíl Evropské centrální banky je 2 %. Pokud bychom se na plnění tohoto cíle podívali nyní, viděli bychom, že ho nedosáhla žádná ze zemí EU; jejich inflace se letošního září pohybovala v rozmezí od 2,8 % v Nizozemsku po 14,7 % v Lotyšsku, maastrichtské kritérium pro cenovou stabilitu by bylo 4,5 %.
Pokud členové eurozóny nedokážou naplnit kritérium cenové stability, jak můžeme hovořit o inflační stabilitě? O té se začalo mluvit v roce 2006, kdy se eurozóna začínala rozšiřovat. Hovoříme zde o nových požadavcích čistě pro nové kandidáty na vstup do eurozóny? Jaké jsou vyhlídky na další rozšiřování eurozóny?
Vyzývám Evropskou komisi a Evropskou centrální banku, aby znovu přezkoumaly principy Hospodářské a měnové unie a položily si otázku, zda dochází k jejich provádění za současné světové hospodářské a finanční situace a co Hospodářskou a měnovou unii a kandidáty na členství v eurozóně očekává v budoucnu.
Ryszard Czarnecki
(PL) Pane předsedající, pane Junckere, štěstí vám nepřeje, protože dnešní rozprava o úspěchu Eurolandu se koná ve chvíli, kdy Eurostat oznámil, že v zemích, které užívají společnou měnu, začíná významná recese. To by vás mělo nasměrovat k sebekritice, nikoli k neomezenému propagování úspěchu. Autoři ve své zprávě oceňují pokles nezaměstnanosti, která v posledních devíti letech skutečně jen lehce přesahovala 1,5 %, avšak odhady nyní předpovídají významný nárůst nezaměstnanosti v eurozóně v průběhu příštího roku. Druhá strana mince už není tak přívětivá, a zpráva to zdůrazňuje, totiž že docházelo k velmi neuspokojivému hospodářskému růstu a k významnému poklesu produktivity (z 1,5 % v devadesátých letech na 0,75 % v minulém desetiletí).
Je zjevné, že euro není ani všelékem na hospodářské potíže, ani nástrojem, který ze své podstaty vede k rychlejšímu hospodářskému růstu a větší prosperitě než v zemích EU, které se k euru nepřipojily - Švédsku, Dánsku a Velké Británii.
Margaritis Schinas
(EL) Pane předsedající, nemůže být pochyb o tom, že vznik Hospodářské a měnové unie a eura patří k nejvýznamnějším okamžikům šedesátileté historie evropské integrace.
Poprvé došlo v Evropě a ve světě k tak strukturovanému přechodu na společnou měnu, bez války, bez krveprolití, prostřednictvím konsensu a díky politické vůli nezávislých států, které se společně demokraticky rozhodly vykročit touto cestou k měnové stabilitě. Byla to cesta složitá, ale vyhovovala oběma složkám Evropy: Jak zemím, které byly zvyklé na finanční stabilitu a pokračovaly ve sledování stejných protiinflačních politik, tak ostatním, které po letech bez jakékoli finanční disciplíny nalezly poprvé v euru oázu, kde mohou racionalizovat a restrukturalizovat své hospodářské základy.
Tolik k minulosti. Nyní se však nacházíme ve velmi složité fázi, v klíčovém období, kdy se musíme zabývat slovem "hospodářská" v názvu Hospodářské a měnové unie. Až dosud nám její "m", tedy měnová součást, pomohla dostat se tam, kde se nacházíme dnes, ale obávám se, že počínaje dneškem zjistíme, že bez soudržného, konzistentního, jednotného evropského přístupu k hospodářským aspektům celé záležitosti nám přijdou naše úspěchy před očima vniveč.
Do budoucna tedy před námi stojí dvě záležitosti: koordinace pravidel pro správu evropského hospodářství, což zároveň naočkuje světový systém proti výstřelkům a anarchii, které způsobily současnou krizi, a dále musíme odsoudit hospodářské podbízení se těch, kdož chtějí využít krize, aby zpochybnili významné úspěchy.
Manuel António dos Santos
(PT) Musím začít blahopřáním zpravodajům k vynikající zprávě. Pouze těch pár, kteří zcela postrádají paměť, nebo ti mnozí, kteří naprosto nechápou, se mohou domnívat, že euro a s ním spojená měnová politika nebyly obrovským úspěchem lidstva a úžasným úspěchem evropského hospodářství. Stačí se podívat na obrovské množství pracovních příležitostí, k jejichž vytvoření došlo v Evropě za vlády eura, aby člověk pochopil jeho význam. Nevýznamná také nemůže být skutečnost, že v krizové situaci, v níž evropské hospodářství může díky svým nástrojům reagovat příznivěji než ostatní regionální ekonomiky, ti, kteří byli donedávna skeptičtí ohledně společné měnové politiky a eura, nyní kvapně žádají o spolupráci s eurozónou či dokonce o integraci.
To však není všechno a neznamená to, že já osobně jsem spokojen s tím, jak se Evropská unie vypořádávala s otázkami finanční konsolidace a finanční stability. Už jsem v této sněmovně při mnohých příležitostech prohlásil, že jsem zastáncem finanční stability a Paktu o stabilitě a růstu, ale mám pocit, že tento pakt nebyl vždy příznivý vůči reálnému hospodářství. Ani on, ani měnová politika nebyly skutečně vstřícné vůči reálnému hospodářství. To často trpělo obrovskými problémy kvůli přespříliš konvenčnímu uplatňování pravidel Paktu o stabilitě a růstu.
Nikdy jsem se nesetkal s ekonomem ani nečetl učebnici ekonomie, která by říkala, že dvě, tři a šedesát, magická čísla Paktu o stabilitě a růstu (inflace, deficit a míra zadlužení), jsou nějak vědecky podložená. Nikdy jsem se nesetkal s nikým a zejména jsem se nikdy nesetkal s ekonomem nebo teoretikem ekonomie, který by tvrdil, že je naprosto nezbytné se zarputile držet této konfigurace. Jednou z myšlenek, kterou tvrdě obhajuje Komise a konzervativnější sektory Evropy, je, že musíme mít vyrovnané nebo nulové rozpočty. To je naprosto absurdní myšlenka. Při jakékoli úrovni růstu znamená vyrovnaný rozpočet naprostou eliminaci budoucího zadlužení. To není spravedlivé ze sociálního hlediska, není to spravedlivé z mezigeneračního hlediska a nemá to žádný vztah k realitě a reálnému hospodářství.
Jim Higgins
Pane předsedající, zpráva paní Berèsové a pana Langena je vynikající, protože nám předkládá historii Hospodářské a měnové unie v uplynulých deseti letech a říká nám, kudy bychom se měli vydat v budoucnosti. Euro představuje ohromný úspěch: je druhou nejvýznamnější světovou měnou, inflace v prvních deseti letech byla zhruba v souladu s dvouprocentním cílem Evropské centrální banky, navíc euro usnadnilo cestování, obchod a zaměstnávání, a co je vůbec nejdůležitější, představuje další krok v konsolidaci Evropské unie.
Oznámení z minulého týdne, že se eurozóna nachází v recesi, znamená, že nyní bude třeba podniknout rychlou akci v EU i celosvětově, ale rozhodně nemůžeme ze současné krize vinit euro. Pravidla Paktu o stabilitě a růstu stanovila s dobrým úmyslem pokyny pro maximální půjčky členských států, nemohla však předvídat - nikdo nemohl předvídat - současnou celosvětovou hospodářskou krizi. Současná krize podle mého názoru vyžaduje flexibilitu, protože pokud nedojde k uvolnění úvěrového sevření ze strany finančních institucí, pak tu je velká pravděpodobnost, že se krize ještě zhorší a dojde ke ztrátě dalších pracovních míst.
Musím říct, že chci pochválit předsedy Barrosa a Sarkozyho za to, jakým způsobem zastupovali Evropskou unii na jednáních G20 ve Washingtonu minulý týden. Myslím, že nám prokázali čest a že prokázali čest Evropě.
A konečně, musíme prozkoumat, jak jsme se ocitli v současné krizi a jaké byly její příčiny. Musíme se poučit a musíme zajistit, že se to nebude opakovat. Pokud to znamená reformu - reformu institucí, reformu Mezinárodního měnového fondu -, pak ji proveďme. Pokud to znamená přezkoumat činnost Evropské centrální banky, pak to proveďme. Učiňme v této fázi ohledání místa činu a ať už Evropa nyní zažívá jakoukoli krizi - nevíme, jak je vážná, nevíme, čím skončí ani jaké bude mít následky -, prozkoumejme ji řádně a učiňme opatření pro její řešení.
Dariusz Rosati
(PL) Pane předsedající, pane Junckere. Sdílím názor, že společná měna je obrovským evropským úspěchem. Po několik let jsme měli nízké ceny a nízkou inflaci, měli jsme nízké úrokové míry, měli jsme transparentnost cen mezi státy, měli jsme makroekonomickou stabilitu - to je zejména úspěch pro země, které se v minulosti potýkaly s inflací a deficitem rozpočtu. I já se domnívám, že toto představuje úspěch.
Rád bych reagoval na to, co můj kolega poslanec z Polska řekl před několika minutami, kdy prohlásil, že v eurozóně máme rostoucí nezaměstnanost a finanční krizi. Bohužel už odešel ze sněmovny, ale kdyby býval zůstal, možná by si vyslechl pár moudrých slov. Protože opomíjí skutečnost, že bez eura by se Evropa nacházela v mnohem horší situaci, než je nyní. To je naprosto zřejmé při pohledu na situaci zemí, jako jsou Island nebo Maďarsko, které v současnosti čelí obrovským hospodářským problémům. Kdyby byly součástí eurozóny, nacházely by se v mnohem lepší situaci.
Rád bych řekl, že o dlouhodobém úspěchu jakékoli měny rozhodnou reálné faktory, rozhodne o něm dlouhodobý hospodářský růst, který nyní v Evropě chybí. Měli bychom vzít na vědomí, že v posledních týdnech posílil dolar vůči euru, což dokládá, že i během hospodářské krize investoři, či přinejmenším většina z nich, považují dolar za bezpečné útočiště pro své investice. Právě proto musíme vytvořit základ pro dlouhodobý hospodářský růst v Evropě, který posílí evropskou měnu. To však vyžaduje reformu, vyžaduje to hospodářský impuls a vyžaduje to vyšší produktivitu.
Dále se domnívám, že bychom měli přezkoumat nominální konvergenční kritéria a měli bychom zajistit přizpůsobení těchto kritérií novým podmínkám, zejména se to týká inflačního kritéria a způsobu vypočítávání srovnávací úrovně, aby byl velmi dynamickým ekonomikám nových členských států umožněn vstup do eurozóny.
Paolo Bartolozzi
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, rád bych poděkoval panu předsedovi Euroskupiny a panu komisaři, jakož i oběma zpravodajům, kteří vypracovali tuto zprávu, protože jsem přesvědčen, že zavedení eura umožnilo občanům lépe spravovat rodinný rozpočet tím, že jim pomohlo ušetřit při nákupech zboží a služeb, a nejenom to.
Jak už poukázali ostatní, byli jsme v průběhu těchto deseti let svědky spoutání růstu inflace v oblasti kolem 2 %, jakož i vytvoření přibližně 16 milionů pracovních příležitostí a snížení deficitu veřejných rozpočtů, který v roce 2007 činil - jak řekl pan komisař - přibližně 0,6 % HDP v porovnání se 4 % v osmdesátých a devadesátých letech.
Navíc euro získalo mezinárodní prestiž a stalo se atraktivní měnou i pro země mimo Společenství a přes nedávné finanční otřesy, které uštědřily tvrdé údery světovému finančnímu a bankovnímu systému, euro bezpochyby zmírnilo ničivý dopad této finanční krize celosvětových rozměrů. Dnes je tu však nebezpečí, že celosvětové ochlazení poptávky dále oslabí vývoz a vyruší výhodu diskontní sazby eura, které je ohroženo propadem hodnoty dolaru.
Je zřejmé, že musíme znovu provést významné úpravy základní struktury eura, abychom členským státům s podprůměrným HDP umožnily vypořádat se se svou nevýhodou. Proto je nanejvýš vítaný plán Hospodářské a měnové unie na lepší analýzu hospodářských rozdílů, postup strukturálních reforem, monitorování veřejných financí a finančních trhů a urychlení jejich integrace. Toho všeho lze dosáhnout krůček po krůčku, jak se budeme - doufejme, že co nejdříve - vynořovat z této nestabilní situace, která nejen zhoršuje naléhavá rozhodnutí, jež musí činit vnitrostátní vlády, ale zhoršuje i zmatek, do něhož jsou vrženi střadatelé. Je třeba obnovit jejich důvěru, aby se rozpohybovaly investice a spotřeba a došlo ke zlepšení celkového rámce, v němž pak budeme moci jednat mnohem klidněji. Jinými slovy, je zapotřebí kolektivní zodpovědnosti, ale zároveň je zapotřebí sladěného úsilí ze strany kompetentních orgánů k posouzení, které reformy se mají podpořit přísnou správou a rozhodným politickým vedením.
Sirpa Pietikäinen
Pane předsedající, především bych ráda blahopřála oběma zpravodajům, paní Berèsové a panu Langenovi, k velmi vyvážené zprávě, která se zeširoka zaobírá danou problematikou. Dále si myslím, že v době, kdy byla tato zpráva iniciována, nikdo netušil, jak aktuální v této chvíli bude. Domnívám se, že jde o projev schopnosti EU reagovat na celosvětové výzvy, udržet si konkurenceschopnost a vytvářet stabilitu.
Bez Evropské měnové unie by země užívající euro i země stojící mimo eurozónu v této finanční krizi byly mnohem zranitelnější. V uplynulých deseti letech hrála Evropská centrální banka pozitivní roli a tato iniciativa zajistila velmi stabilní měnovou a hospodářskou politiku, což nám umožnilo včas reagovat na krizi a podnikat aktivní kroky, nejenom na území EU, ale i po celém světě, když se diskutuje o reformách světové finanční architektury.
Domnívám se, že nejde jen o krizi finanční: jde o krizi způsobu rozhodování a pravidel hry. Nyní je nám zapotřebí ráznějšího evropského dozoru a silnější Evropské centrální banky. Potřebujeme lépe harmonizovanou regulaci pro všechny nejrůznější finanční nástroje. Potřebujeme transparentnost vyplývající z řádných postupů a především potřebujeme, aby si Evropané udrželi jednotu při celosvětovém prosazování této politiky. Musíme být jednotní, protože trhy přerostly schopnosti našich národních států, proto jsou zapotřebí systémové kroky na vnitrostátní, evropské a celosvětové úrovni.
Zita Pleštinská
(SK) Euro bude nejlepším investičním stimulem pro zahraniční investory i v regionu střední Evropy. Proto bude v souvislosti se zavedením eura na Slovensku od 1. ledna 2009 záležet na vládě Roberta Fica, jak tuto šanci využije.
Udržitelnost inflace a deficitu veřejných financí budou na Slovensku velmi pečlivě sledované, současná vláda proto musí pokračovat v reformách předchozí vlády Mikuláše Dzurindy. V opačném případě může mít Slovensko po vstupu do eurozóny problém s udržením inflace.
Věřím, že si slovenská vláda vezme k srdci doporučení zpravodajů Evropského parlamentu a nebude zemi zadlužovat do budoucnosti. Neměla by sahat na důchodovou reformu ve snaze získat zdroje od soukromých střadatelů pro krátkodobé vylepšení deficitu veřejných financí a věřím, že nebude přijímat zákony v rozporu tržními pravidly a že přispěje ke zlepšování podnikatelského prostředí.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Pane předsedající, pane komisaři, Evropská unie zakládá svou sílu na zhruba 490 milionech evropských občanů. Eurozóna je pilířem stability Evropy a celého světového hospodářství. Jen v posledních deseti letech bylo v eurozóně vytvořeno 16 milionů pracovních příležitostí. V budoucnu bude Evropská unie muset reagovat na výzvy, které před ni staví demografické změny a změny klimatu. Stárnutí obyvatelstva způsobí významné potíže sociální, hospodářské a rozpočtové povahy. Domnívám se, že je třeba bojovat za zachování principu volného pohybu zboží, osob, kapitálu a služeb, zejména nyní na pozadí finanční krize a hospodářské recese.
Odstranění překážek, jež brání volnému pohybu pracovníků, zaručuje řádné, slušné pracovní podmínky pro všechny evropské pracovníky a poskytuje účinné prostředky pro boj proti sociálnímu dumpingu a daňovým únikům. Vyzývám členy Evropské komise a členy Euroskupiny, aby spolu s vládami členských států podnikli nezbytná opatření a odstranili omezení uvalená na rumunské a bulharské pracovníky. Eurozóna musí vytvořit příklad sociálně-tržního hospodářství.
Vittorio Prodi
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, rád bych poděkoval panu komisaři Almuniovi a panu předsedovi Junckerovi za práci odvedenou při rozvoji tohoto tak důležitého nástroje. Euro představuje hmatatelnou realitu, která nás ochraňovala během této krize.
Musíme proto postupovat dále a vytvořit hospodářskou politiku, která by fungovala společně s touto tak úspěšnou měnovou politikou, hospodářskou politiku pro celou Euroskupinu, ale potenciálně i pro celou Evropskou unii, protože právě na této křižovatce musíme přijmout tísňový program, který bude řešit předpovídané hospodářské obtíže.
Proto jsem přesvědčen, že je zapotřebí silného odhodlání; musíme spustit program se zásadními dopady, který vybuduje energetickou infrastrukturu Unie a uspoří energii. Jsem přesvědčen, že tak musíme učinit co nejdříve.
Gay Mitchell
Pane předsedající, dovolte mi pronést mé poznámky formou výčtu.
Homogenní trhy jsou jádrem systémového selhání, které nyní zažíváme, a pokud skutečně dobří provozovatelé jako pánové Juncker a Almunia nedokážou trhům vrátit heterogenitu, pak selhání pouze oddalujeme na pozdější dobu. Jádrem tohoto problému jsou homogenní trhy.
Za druhé, v Irsku se předpovídalo, že euro coby měna se stane jakýmsi vozidlem bez brzd, bez volantu a bez světel. Jak moc se mýlili! Kde by dnes Irsko bylo, kdyby neexistovalo euro a Evropská centrální banka? Proč si za to nepřičítáme větší zásluhy? To je jedna z věcí, která by nám mohla pomoci s procesem ratifikace Lisabonské smlouvy.
A konečně k otázce očkování. Rodiče mají právo se rozhodnout, ovšem pokud se každý rodič rozhodne proti očkování, pak vypukne epidemie.
Chci říci jen toto: nikdo není ostrov. Británie sice ostrovem může být, ale nastal čas, aby se znovu zabývala otázkou přijetí eura, protože nemůžeme všichni jít každý svou vlastní cestou.
Gerard Batten
Pane předsedající, vždycky bylo z ekonomického hlediska nesmyslem, aby skupina hospodářství o různé výkonnosti sdílela stejné úrokové míry a směnné kurzy. Navíc má Evropská centrální banka primárně funkci a právní povinnost kontrolovat inflaci, která pro nás při probíhající hospodářské krizi představuje ten nejmenší problém.
To jsou praskliny, které nakonec roztrhají jednotnou evropskou měnu na kusy. Eurofilové ve Spojeném království nyní používají argumentu, že klesající směnný kurz libry pro nás představuje příležitost k přijetí eura. Základní znalosti ekonomie by jim řekly, že právě to je důvod, proč by se Británie připojit neměla.
Schopnost libry nalézt svou hodnotu vůči měnám ostatních zemí bude základní faktor, který Británii umožní přestát přicházející hospodářskou bouři. Spojené království potřebuje jednotnou evropskou měnu asi jako topící se muž potřebuje svěrací kazajku.
Dragoş Florin David
(RO) Pane předsedající, pane komisaři, rád bych především poděkoval oběma zpravodajům, paní Berèsové a panu Langenovi. Období deseti let není ani dlouhé, ani krátké, ale zcela zjevně výrazně přispělo ke konsolidaci jednotného trhu a v tomto okamžiku i k vytvoření štítu chránícího před finančními spekulacemi. Domnívám se, že přísnější regulace finančního a bankovního sektoru spolu s podporou investic do výzkumu a vývoje, podpora soutěže a poskytování finančního vzdělání občanům mohou představovat mnohem účinnější řešení během této krize.
Domnívám se, že státy Evropské unie musí v tuto chvíli ukázat hospodářskou a finanční solidaritu, neboť intervence do bankovního a finančního sektoru samy o sobě nepostačují k jiné než povrchní stabilizaci hospodářské krize. Doufám, pane komisaři, že následky krize nebudou mít dopad na rozpočtové výhledy pro období 2007-2013, neboť evropské fondy mohou stále dosáhnout kýženého výsledku a zajistit Unii udržitelný rozvoj.
Christopher Beazley
Pane předsedající, co se týká otázky britského členství v eurozóně, domnívám se, že od samého počátku se Británie připojovala k evropským smlouvám vždy neochotně. Velmi rychle začala svého rozhodnutí litovat. Pak žádáme o připojení v nejhorší možný okamžik. Kdybychom byli zakládajícím členem eurozóny - což jsme měli být -, byli bychom nyní v mnohem silnější pozici. Těším se, že příští konzervativní vláda brzy podá žádost o připojení k eurozóně.
(Potlesk)
Kurt Joachim Lauk
(DE) Pane předsedající, rád bych učinil jen dvě poznámky. Za prvé, euro prošlo zkouškou. Bez eura bychom během této finanční krize pravděpodobně nebyli ušetřeni spekulací, které by šly proti celým národním hospodářstvím Evropy. V tomto smyslu tedy euro úspěšně prošlo zkouškou. Pravděpodobně bychom čelili vážným potížím - pokud ne naprostému chaosu -, kdyby Evropa během této krize euro neměla.
Podle mého názoru budou v budoucnu naprosto klíčové dvě věci. Euro si může uchovat stabilitu a postoupit vůči dolaru coby světová rezervní měna, pokud budou zaručeny dvě skutečnosti: především musí Evropská centrální banka, která se během krize osvědčila, zůstat nezávislá - jak už zde bylo dokazováno - a za další musí dojít k rozšíření Paktu o stabilitě a růstu. Je výjimečně užitečný i v současné podobě, ale je třeba ho rovněž uplatňovat a chránit.
Joaquín Almunia
Pane předsedající, rád bych poděkoval všem poslancům, kteří promluvili v této rozpravě. Domnívám se, na základě této rozpravy, že můžeme učinit závěr, že existuje široký konsensus příznivý k diskutované zprávě a zároveň široká podpora pro pokračování projektu Hospodářské a měnové unie a naší jednotné měny. Neříkám to proto, že mám touhu opakovat důvody předkládané těmi z nás, kteří před deseti lety podporovali vytvoření Hospodářské a měnové unie, ale za účelem analýzy toho, co se událo v uplynulém desetiletí a co musíme učinit nyní v těchto hospodářsky velmi obtížných dobách.
Současné problémy samozřejmě nemohou být přičítány euru. Jak všichni dobře víme, příčiny této velmi hluboké krize neleží zde v Evropě ani v eurozóně. Očividně však za ni platíme, stejně jako ostatní průmyslové země, nově se rozvíjející ekonomiky a rozvojové země. Je tomu tak proto, že v globální ekonomice není možné oddělení. Nicméně díky Hospodářské a měnové unii máme přinejmenším nástroje k efektivnějšímu řešení problémů. Domníváme se, že se dokážeme z této krize vyprostit rychleji, pokud budeme spolupracovat, než když každá země půjde jen sama za sebe.
Souhlasím s těmi - a bylo jich mnoho -, kteří prohlásili, že Evropská centrální banka je institucí, která od svého vzniku více než dostatečně ospravedlnila důvěru, již jsme do ní vložili v Maastrichtské smlouvě. Domnívám se, že svou práci odvedla velmi dobře a že by se její práci mělo dostat podpory, protože je nezbytnou součástí Hospodářské a měnové unie.
Souhlasím rovněž s těmi, kteří řekli, že by měl být Pakt o stabilitě a růstu zachován v současné podobě po revizi z roku 2005, abychom mohli využít letos zavedené flexibility, o níž se zde tolikrát hovořilo. Tato flexibilita nám umožní udržet rozpočtovou disciplínu a dodržovat pravidla rozpočtové disciplíny. Umožní nám ukotvit cíl udržitelnosti našich veřejných účtů. Zároveň nám však umožní využívat naši fiskální politiku v situacích, které vyžadují aktivní politiku, co se týká nástrojů daňové a fiskální politiky.
Aby byl fiskální podnět efektivní, musí být koordinovaný. Náš rámec rozpočtové disciplíny tuto koordinaci usnadňuje, ale rovněž stanovuje omezení, která zajišťují, že koordinace fiskálního stimulu neohrozí udržitelnost veřejných účtů. Za třetí - a mnozí řečníci se o tom dnes zmínili - bezpochyby musíme posílit hlas eura při obraně stability naší měny a při dvoustranných a mnohostranných jednáních s držiteli naší měny, s představiteli ostatních měn a zejména s ostatními měnami významných hráčů na poli světového hospodářství.
Tato krize v konečném důsledku vychází z makroekonomické nerovnováhy, která se měla řešit, ale kterou řešit nebylo možno kvůli nedostatku efektivních mechanismů pro řešení globální nerovnováhy. Hovořili jsme o tom ve Washingtonu a musíme o tom diskutovat i nadále. Jako Evropané to můžeme efektivně učinit, pouze pokud euru poskytneme plnou politickou podporu a nezbytné správní mechanismy, aby bylo možné chránit naše zájmy tak, jak si zaslouží, prostřednictvím směnných kurzů naší měny. Domnívám se, že toto je správná cesta, jak se uvádí ve zprávě, jak prohlásil předseda Euroskupiny, jak se shodla Komise a jak se v nadcházejících měsících postupně shodnou představitelé členských států.
To vyžaduje koordinaci, ale musí jít o správný druh koordinace. Neznamená to zpochybňování nezávislosti Evropské centrální banky či nepřirozenou koordinaci hospodářské politiky, která musí být dále vytvářena v závislosti na podmínkách jednotlivých zemí. To není skutečná koordinace. Musí se jednat o koordinaci, která vždy stála za hospodářskou částí Hospodářské a měnové unie, koordinaci, která slouží cílům Hospodářské a měnové unie jak v oblasti makroekonomické politiky, tak i jako nezbytné spojení, které musí existovat mezi makroekonomickou politikou a strukturální politikou.
Když v Komisi hovoříme o koordinaci, máme na mysli tento druh koordinace. Mám pocit, že za současných podmínek nám riziko recese, které čelíme, ukazuje, že tato koordinace představuje prioritu a Hospodářská a měnová unie nám poskytuje nástroje, jak jí dosáhnout.
Jean-Claude Juncker
Pane předsedající, budu velmi stručný, protože většina těch, kteří chtěli vést tuto rozpravu, už není ve sněmovně. Proto není zapotřebí jim odpovídat.
Ostatním bych rád řekl, že na mne zapůsobil široký konsensus, který vyplynul z rozprav v Evropském parlamentu, neboť jsme se téměř všichni shodli v tom, že euro představuje úspěch. Těší mne, že to říkají ti, kteří do eurozóny patří. Těší mne, že to říkají i ti, kteří si přejí, aby se jejich země stala členem eurozóny. Zaznamenal jsem, že ti, kteří vždy tvrdili, že všechno, co děláme, je naprostá pitomost, si tento názor udržují, což nelze charakterizovat jinak než tak, jak oni charakterizují náš postoj. V rámci Parlamentu pak nedošlo k žádným změnám kromě toho, že do našich rozprav prosákla kapka - a to je velmi jemný výraz - nervozity. To je zapříčiněno finanční a hospodářskou krizí, které v současnosti čelíme.
V tuto chvíli bych proto rád v reakci na řadu řečníků řekl dvě věci. Nikdo v Evropě radikálně nebojuje za přehnanou konsolidaci rozpočtu. Nikdo. Máme tu reformovaný Pakt o stabilitě a růstu. Někteří poslanci Parlamentu s reformami tohoto paktu nesouhlasili. Právě oni dnes jako první chválí moudrost rozhodnutí přijatých v březnu 2005, kdy jsme do interpretace Paktu o stabilitě a růstu vložili větší hospodářskou perspektivu. Tato perspektiva dnes členským státům a jejich rozpočtům umožňuje lehčeji dýchat, přestože nyní vstupujeme do fáze, která není poklesem, ale která neumožňuje tak přímočarou konsolidaci veřejných financí.
Členské státy, které v uplynulých letech řádně prováděly konsolidaci rozpočtů, mají dostatečné rozpočtové rezervy, které jim umožňují reagovat na současnou hospodářskou krizi, což zahrnuje i strukturální aspekty, kterým čelíme v současné době. Členské státy, které tak řádné nebyly, mají nyní větší potíže s uvolňováním rozpočtových zdrojů, které by jim umožňovaly reagovat na krizi, kterou nyní zažíváme.
Napříč eurozónou však máme povinnost reagovat na krizi tam, kde je dotčena hospodářská politika. Nestačí pouze hovořit o rozpočtové stabilitě. Nestačí zaměřit naše úsilí výhradně na řešení finanční krize. Je jasné, že eurozóna musí na hospodářskou krizi rázně a koordinovaně reagovat. Proto máme několik týdnů na to, abychom shromáždili veškeré prvky, které potřebujeme pro analýzu a podniknutí potřebných kroků, abychom mohli zformulovat tuto praktickou, ráznou reakci. Avšak ti, kteří požadují větší koordinaci hospodářských politik, musí samozřejmě směřovat k tomuto cíli tím, že se nebudou snažit předjímat hospodářská rozhodnutí, o kterých se nezmíní svým kolegům v rámci Euroskupiny.
V rámci Parlamentu je velmi snadné volat po koordinaci hospodářské politiky. Na základě jednacího řádu bych vám navrhl, abyste předložili meziskupinový text, v němž by velké skupiny jednající za Evropský parlament vyzvaly Euroskupinu a jednotlivé vnitrostátní vlády, aby už neohlašovaly hospodářská opatření před tím, než s nimi seznámí své kolegy v Euroskupině.
Naléhejte na své vlády - je snadné to požadovat zde - naléhejte na své vlády, aby respektovaly zásadu koordinace hospodářských politik. Vytvořte meziskupinové usnesení a uvidíme. Uvidíme, zda za dva, tři, čtyři měsíce vlády - a politické strany, k nimž patříte, jsou velmi často součástí vlád, na něž byste se obraceli - učiní, co jste po nich žádali. To by bylo důvěryhodné, rozumné, logické, racionální a důsledné.
Proto prohlašuji, že potřebujeme ráznou, koordinovanou hospodářskou reakci na to, co se stále více a více stává hospodářskou krizí. Co se týká otázky mzdové politiky, neřekneme všechno, co bychom chtěli říct, ale všechno, co stojí za to říct.
Máte pravdu, když prohlašujete, že socialistická vláda Zelených v Německu uplatňovala mzdovou politiku, která omezovala kupní sílu německých pracovníků. Mezitím došlo ke zlepšení situace. Stejná poznámka se navíc vztahuje i na Francii, jejíž vláda v daném období - mezi lety 1998 a 2002-2003 - nebyla vládou reakcionářskou. Z toho, co je mi známo, tomu bylo právě naopak. Poznámkám určitých lidí by rozhodně prospěla menší dávka sebekritiky.
Co se týká zbytku, zdanění příjmů z úspor, jsme napřed tři roky před časovým plánem, na němž jsme se dohodli. Máte naprostou pravdu, pane Jonckheere, když voláte po rozšíření spektra finančních produktů, které by měly spadat do rozsahu působnosti této směrnice. Co se týká daňových rájů, hovořte jazykem své země se svou vlastní vládou a zjistíte, že před vámi leží pořádný kus práce.
Pervenche Berès
Pane předsedající, dámy a pánové, děkuji vám za tuto rozpravu. Domnívám se, že jde ze strany Evropského parlamentu o významný příspěvek k tomu, co očekáváme, že vy, pane komisaři, pane předsedo Euroskupiny, posléze prostřednictvím plánu uskutečníte.
Pane Junckere, řekl jste nám: "Kdyby se tak skupiny dokázaly dohodnout!" Nu, skupiny se dohodnou: zítra budou hlasovat pro schválení odstavců 61 písm. d) a písm. g), ve kterých požadují přesně to, co chcete, aby požadovaly. Můžete se tedy na to zítra spolehnout, až se půjdete setkat s ministry hospodářství a financí.
Říkal jste: "Neexistuje žádná zpráva o rozdílech." Neexistuje sice žádná přesná zpráva, ale jedna věc je jistá: sbližování hospodářské situace v rámci eurozóny, které jsme očekávali, nenastalo, a paní Ferreiraová vám poskytla konkrétní příklad.
Co se týká rozporů mezi členskými státy, pane předsedo Euroskupiny, v tomto bodě s vámi opět nemohu souhlasit. Nemám čas na ty, kteří požadují koordinaci, když se jim hodí do krámu, a kteří ji potom odmítají a bojují za národní suverenitu, když se jim hodí lépe. Otázky koordinace hospodářské politiky jsou otázkami společných zájmů a situace, ve které se dnes nacházíme, je nepřijatelná: na straně USA už bylo možné uskutečnit dva Paulsonovy plány, zatímco v Evropě nám tvrdíte, že potřebujeme ještě pár týdnů, abychom nalezli něco, co můžeme sdělit obyvatelům Evropy, kteří čekají na naši reakci. Musíme spojit síly a Komise má nyní ve svých rukou prostředky, s jejichž pomocí lze na základě návrhů Evropského parlamentu postoupit vpřed. Doufám, že budeme vyslechnuti a podpořeni.
Werner Langen
zpravodaj. - (DE) Pane předsedající, rád bych navázal tam, kde pan ministerský předseda skončil. Domnívám se, že flexibilita, kterou v posledních týdnech prokázala eurozóna a 27 členských států, je dobrým počátkem. Nyní je třeba ji dále rozvíjet a já nemám pochyb, že pokud členské státy přijmou zkušenosti, které jste zde oba předložili, půjdeme po správné cestě.
Rád bych všem poděkoval za jejich příspěvky. Pan Hoppenstedt citoval první rozpravu, v níž bylo euro nazváno předčasně narozeným dítětem. Dnes, o deset let později, je z něho statný chlapec - euro je mužského rodu v mém jazyce, zatímco německá marka byla rodu ženského -, který po celou školní docházku na základní škole dobře prospíval a nyní postoupí na školu střední. Uvidí se, zda bude dále úspěšně překonávat překážky, ale jsem v tomto smyslu rozumně optimistický. Když slyším od pana Beazleyho, že už i konzervativci ve Spojeném království vážně uvažují o přijetí eura, jde o zcela novou perspektivu. Mohu k tomu říct pouze to, že ani Spojené království se nebude moci k euru připojit zadarmo: budete muset splnit své závazky týkající se koordinace a regulace finančních trhů a podřídit se nezbytné minimální harmonizaci.
V tomto smyslu jsme na správné cestě. Rád bych poděkoval Komisi, zejména panu Almuniovi, a předsedovi Euroskupiny za vynikající spolupráci. Ve věci vašich doporučení vás vezmeme za slovo. Chceme s vámi spolupracovat.
(Potlesk)
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat v úterý 18. listopadu 2008 ve 12:00.
