EU-strategi for børns rettigheder (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Roberta Angelilli for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender - Mod en EU-strategi for børns rettigheder.
Roberta Angelilli
ordfører. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil indlede med at takke mine kolleger for deres værdifulde samarbejde og navnlig hr. Frattini for hans engagement i beskyttelse af børns rettigheder siden begyndelsen af hans mandat.
Betænkningen er naturligvis på ingen måde udtømmende, men den er efter min mening et godt udgangspunkt. Målet var at skabe grundlag for en strategi, der sigter på at fremme og beskytte mindreåriges rettigheder i EU's interne og eksterne politikker og at støtte medlemsstaternes bestræbelser på det område. Vi ønskede at tage udgangspunkt i den særlige karakter, som mindreåriges rettigheder har. De er helt forskellige fra den mere generelle kategori af grundlæggende rettigheder, selv om de er en integreret del af dem.
Strategien tager primært sigte på en eksplicit bekræftelse af børns rettigheder, herunder retten til at have en familie, til sundhed, undervisning og social integration, men også retten til underholdning, til at lege, til at dyrke sport og retten til et rent og beskyttet miljø. Kort og godt er det målet at skabe et børnevenligt samfund, hvor børnene føler sig beskyttede og er aktører i samfundet.
Det er årsagen til, at betænkningen er baseret på to vigtige forudsætninger: 1) børns aktive deltagelse i beslutningstagning, der vedrører dem, 2) mainstreaming, dvs. medtagelse og fremme af børns rettigheder i alle EU's politikker. Kort sagt skal mindreåriges rettigheder ende med at blive en politisk prioritering for Europa, også i betragtning af at børn udgør 30 % af de europæiske borgere. Der kan stadig gøres meget for dem. Først og fremmest skal vold og misbrug bekæmpes i betragtning af den foruroligende vækst i pædofili og børnepornografiske netværk. Det overordnede mål er at forbyde alle former for vold, herunder såkaldt traditionel praksis, æresforbrydelser og tvangsægteskaber. Det er ikke nok blot at sikre en vis straf af voldsudøverne. Vi må garantere en forebyggelsesstrategi, som har det specifikke formål at hjælpe børn i risikogruppen.
Et andet prioriteret område er bekæmpelse af børnefattigdom. Det skal påpeges, at selv i EU lever 19 % af alle børn under fattigdomsgrænsen, og derfor må vi træffe støtteforanstaltninger, som også tager sigte på at støtte deres familier. Vi må især have foranstaltninger rettet mod romabørn og gadebørn, som ofte er tvunget til at tigge og dermed bliver lette ofre for udnyttelse, handel og organiseret kriminalitet.
Et andet grundlæggende aspekt af strategien er at garantere almen og erhvervsfaglig uddannelse af alle børn, også de fattigste og dårligst stillede. Vi må også have foranstaltninger, som tager sigte på at forhindre forskelsbehandling af de mindre begavede. Vi har eksperter her i salen, så der er måske ingen grund til at nævne alle de påtrængende problemer, som skal løses, fra markedsføringen af voldelige videospil til stigningen i antallet af internationale bortførelser af mindreårige, det bureaukrati, der vanskeliggør internationale adoptioner, tragedien med børnesoldater, børnearbejde, manglende registrering af børn ved fødselen, det store antal forsvundne børn, som aldrig dukker op igen. Jeg kunne fortsætte i det uendelige.
Vi må virkelig anvende de rigtige instrumenter og omgående videregive oplysninger for at udveksle erfaringer og god praksis, og vi må skabe synergi mellem de dermed forbundne retlige og strafferetlige instrumenter for at løse problemerne i praksis og omgående og muligvis formå at afværge dem.
Til sidst vil jeg sige, at godkendelsen af Lissabonstrategien vil give os lidt flere chancer. EU's charter om grundlæggende rettigheder indgår nu i traktaten. Det gælder således også chartrets artikel 24, som udtrykkeligt regulerer børns rettigheder og dermed skaber et retsgrundlag for gennemførelsen af strategien. Nu må Parlamentet, men især medlemsstaterne omgående tage fat på arbejdet.
Franco Frattini
næstformand i Kommissionen. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg takker fru Angelilli mange gange for denne betænkning.
Lige fra begyndelsen af min tjenesteperiode har børns rettigheder været prioriteret højt, de har været et centralt tema for mig, og samarbejdet med Parlamentet på også dette område har nu ført til de politiske retningslinjer, der bliver resultatet af denne betænkning - som forhåbentlig bliver vedtaget med et meget stort flertal - retningslinjer for handling, som Kommissionen vil følge, for der er ikke et eneste punkt i den betænkning, som jeg ikke kan støtte. I betænkningen fastsættes der horisontale initiativer, som omfatter en række politikker, men fællesnævneren er, at mindreårige, dvs. børn, er kernen i vores samfund, og derfor står det klart, at de fortjener vores fulde opmærksomhed.
I de kommende uger vil mit personale og jeg overveje, hvordan de enkelte punkter i fru Angelillis betænkning kan føres ud i livet på grundlag af konkrete initiativer. Der er faktisk allerede nogle foranstaltninger på vej, bl.a. forelæggelsen af en meddelelse, som De har henvist til, og som går tilbage til juli 2006, en generel meddelelse om en EU-strategi for børns rettigheder, som har det helt igennem politiske mål at gøre disse rettigheder til en politisk prioritet, som fru Angelilli bemærkede.
En anden foranstaltning, der er på vej, er oprettelsen af et generelt rådgivningstelefonnummer, 116 000, som bliver det samme over hele Europa. Jeg vil benytte lejligheden til at opfordre de mange medlemsstater, der endnu ikke har gennemført denne foranstaltning, til at gøre det omgående, og denne opfordring er naturligvis ikke henvendt til Parlamentet, men til medlemsstaternes regeringer. Beslutningen blev truffet for over et år siden, men alligevel har over halvdelen af medlemsstaterne endnu ikke nogen rådgivningslinje, der fungerer, selv om det er en beslutning, der efter min mening kunne gennemføres på kort tid.
I oktober sidste år drøftede vi med formandskabet i Lissabon, om vi i fællesskab kunne etablere et europæisk net af hurtige varslingssystemer i tilfælde, hvor børn bliver bortført eller forsvinder. Vi undersøgte det gode eksempel, som det franske system er, vi undersøgte, hvordan det fungerede i Belgien, vi bemærkede, at Portugal og Grækenland var i gang med at etablere systemer, eller i de seneste uger allerede har gjort det, men det står klart, at kidnappere ikke lader sig bremse af grænser, og derfor kan hurtige varslingssystemer ikke stoppe ved geografiske grænser.
Vi har gjort et stort stykke arbejde for at bekæmpe internetkriminalitet mod børn. Vores arbejde med en ekspertkonference i november sidste år førte til vigtige resultater, hvad angår den type teknisk samarbejde, der kan føre til sammenkobling af elektroniske systemer med henblik på at forebygge og reagere på onlinepædofili. Det er en af de forfærdeligste trusler mod børn, og fordi onlinepædofili blev inddraget i Eurojusts og Europols prioriteringer for 2007, kan vi nu optrævle mange internationale pædofilinetværk, der opererer via internettet.
I november sidste år forelagde vi også en rapport - et af de punkter, der blev understreget - om fremskridtene med gennemførelsen af rammeafgørelsen fra 2004 om bekæmpelse af seksuel udnyttelse af børn. I den rapport fremhævede jeg, som De måske husker, at for mange medlemsstater endnu ikke har omsat den nu fire år gamle rammeafgørelse fra 2004 om seksuel udnyttelse af børn.
Vi skabte bestemt et brugbart instrument med det europæiske forum. Den første erfaring med det i Tyskland, under det tyske formandskab, drejede sig hovedsageligt om internetmisbrug og voldelige videospil. Det næste europæiske forum for børns rettigheder, som finder sted under det slovenske formandskab, vil dreje sig om andre emner, navnlig internationale adoptioner. Vi vil undersøge situationen, og som fru Angelilli håbede, undersøger vi også, hvordan børn og repræsentanter for børn kan deltage direkte i alle det europæiske forums møder. De forstår nok, at det er ømtåleligt at invitere børn, også forholdsvis små børn, til at deltage i de møder, men det er det mål, der er fastsat, og derfor vil vi også godtage Parlamentets forslag.
Vi er i gang med at udvikle et særligt, enkelt formuleret og præsenteret europæisk websted for børn, som på en måde, der hverken er aggressiv eller chokerende, f.eks. forklarer, hvordan man beskytter sig mod de mange sikkerhedstrusler mod børn i hverdagen. Det forklares, hvordan man styrer fri af den slags farer. Vi har sagt meget lidt om Agenturet for Grundlæggende Rettigheder. Et af mine forslag gik ud på at gøre børns rettigheder til et prioriteret område i agenturets flerårige program.
Der er stadig mange opgaver. Fru Angelilli siger med rette, at vi skal fokusere på indvandrerbørn. Det er et område, som vi vil behandle specifikt inden for rammerne af den europæiske indvandringspolitik. Børn er ofte ofre, de er ofte de mest sårbare i forbindelse med migrationsstrømme. Vi må lægge mere vægt på nødvendigheden af at gennemføre den europæiske handlingsplan for bekæmpelse af menneskehandel, navnlig hvad angår børn, ud over kvinder, for som de to svageste grupper er de ofte ofre for international menneskehandel. Vi må undersøge, hvordan vi kan finansiere konkrete forslag og projekter under europæiske programmer.
Det nye Daphneprogram og det nye program for grundlæggende rettigheder kan f.eks. give os mulighed for at yde finansiel støtte til det europæiske netværk for børneombudsmænd. Jeg lægger stor vægt på dette netværk og naturligvis også på de ngo'er, der arbejder på det område. Det nye program med betegnelsen Daphne III er blevet refinansieret og kan være et særlig nyttigt instrument.
Til sidst vil jeg sige, at jeg naturligvis er mere end rede og villig til at fortsætte med at udvikle denne politiske strategi, også med henblik på at skabe meget konkrete resultater for borgerne på et af de områder, der står vores hjerte særlig nær.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling. - (EL) Hr. formand! Alle EU's indenrigs- og udenrigspolitikker har altid inddraget forsvar af børns rettigheder, men på grund af manglende retsgrundlag har disse politikker været spredte, og derfor har næstformandens forslag om en strategi for børns rettigheder fået en positiv modtagelse i Europa-Parlamentet og i civilsamfundet. Vi håber, det vil blive styrket, når reformtraktaten træder i kraft, da chartret om grundlæggende rettigheder bliver en fast bestanddel af denne, som det blev nævnt af ordføreren, fru Angelilli, som jeg gerne vil komplimentere for hendes evne til at give en sammenhængende fremstilling og for fremlæggelsen af denne betænkning.
Muligheden for en integreret og samordnet tilgang til beskyttelsen af børn på europæisk plan - bl.a. takket være Kommissionens talrige, interessante forslag - er nødvendig, for at barnet kan behandles ikke som et offer, men som indehaver af positive rettigheder og forpligtelser, der bør udvikles i sunde familieomgivelser, hvor opfyldelsen af materielle og andre behov er sikret.
Respekten for barnets rettigheder bør sikres ikke kun med udarbejdelse af europæiske aktiviteter, men også med medlemsstaternes politiske vilje, med foranstaltninger, som svarer til deres grundlæggende behov og kan beskytte dem mod talrige farer.
Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling har i sin udtalelse fokuseret på støtte til moderen og familien i udførelsen af deres forpligtelser. Vi har opfordret til at støtte sårbare grupper, dvs. børn med risiko for mishandling, manglende skolegang, sundhedspleje, rigtig ernæring og muligheder for udvikling af deres potentiale.
Forældrenes mulighed for at kombinere erhvervsliv og familieliv er en af børnenes umistelige rettigheder, men det er også værdifuld kapital, der herved skabes, og en investering i fremtidens samfund. Både i og uden for EU sker der ofte krænkelser af børns positive rettigheder, og der sker stadig forskelsbehandling på grund af køn. Der findes stereotype opfattelser og fordomme baseret på køn, som marginaliserer bestemte grupper af børn, især piger og unge mødre. Beskyttelse af kvinderne, navnlig under graviditet og amning, bør være et krav, så børnene kan nyde godt af deres grundlæggende rettigheder helt fra livets start.
Irena Belohorská
Hr. formand! Jeg takker fru Angelilli for hendes betænkning.
Det glæder mig, at det slovenske formandskab som en af sine prioriteringer valgte børn i væbnede konflikter, som også var en af mine prioriteringer. Min udtalelse på vegne af Udenrigsudvalget omhandler også nødvendigheden af at registrere børn ved fødselen. Børn, som ikke registreres, er usynlige og bliver derfor ofte ofre for seksuelt misbrug eller handel. De sættes i fængsel sammen med voksne og bruges som aktive soldater i væbnede styrker, fordi det er umuligt at fastslå, om de allerede er voksne eller ej. Et barns fødselsattest sikrer barnet dets navn og nationalitet samt adgang til f.eks. medicinsk behandling. Jeg beklager dog, at betænkningen først bliver vedtaget i januar, for der blev stemt om de fleste af udtalelserne, og de blev sendt til udvalget, før sidste sommer. Derfor kunne betænkningen have været vedtaget tidligere.
Der er et presserende behov for en løsning på problemet vedrørende børns rettigheder. Et bevis herpå er den seneste sag om overførsel af over 100 børn fra Tchad til Frankrig. Målet med aktionen var at hjælpe de forladte familier i Darfur. Børnene - som var forældreløse - ville blive passet af plejeforældre i Europa. FN bekræftede imidlertid, at børnene i de fleste tilfælde ikke var forældreløse og ikke kom fra Darfur, men fra nabolandet Tchad.
Det er ikke kun nødvendigt for udviklingslande, men også for os omgående at finde en løsning på problemet vedrørende børns rettigheder.
Glenys Kinnock
Hr. formand! Jeg ønsker først og fremmest at gøre opmærksom på, at Udviklingsudvalget er af den faste overbevisning, at det er vigtigt for Kommissionen at integrere børns rettigheder i alle aspekter af udviklingspolitikken som en mulighed for at opfylde millenniumudviklingsmålene. Jeg ved, at Kommissionens meddelelse indeholder forslag til håndtering af disse spørgsmål.
Jeg ønsker at understrege, at vi har brug for en strategi om børns rettigheder, og at vi under denne forhandling ikke skal fokusere på spørgsmål om handel med børn, bortførelse og pornografi. Vi skal forstå, at det er børns rettigheder, som vi drøfter: børns ret til at blive hørt, børns ret til at blive lyttet til og børns ret til respekt fra voksne og ret til ikke at få dikteret af voksne, hvad de skal gøre.
Jeg bifalder endvidere henvisningen i Lissabontraktaten til børns rettigheder. Vi bifalder dette, da der i øjeblikket kun eksisterer et sådant retsgrundlag i EU i forbindelse med dyrs rettigheder, og vi har stærkt brug for at fastlægge et lignende grundlag for børn.
Endelig skal vi undersøge, hvad der gøres globalt og i Europa for at beskytte børns liv og generelt forbedre velfærdet for børn i Europa og globalt.
Dimitrios Papadimoulis
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. - (EL) Hr. formand! Jeg vil først rose fru Angelilli for hendes konstruktive arbejde.
Strategien for børns rettigheder er et positivt skridt i retning af en samordnet tilgang både i indenrigspolitikken og i udenrigsanliggender.
Beskæftigelsesudvalget, hvis udtalelse jeg har udarbejdet og hermed fremlægger, fremhæver de sociale aspekter af krænkelsen af børns rettigheder. Udvalget fokuserer på børnefattigdom, som berører næsten hvert femte barn i EU. Det fremhæver også problemerne med børnearbejde og social udstødelse og kræver særlig opmærksomhed til de sårbare samfundsgrupper, som f.eks. børn af indvandrere, gadebørn og handicappede børn. Vi er bange for, at børn i dag skal leve i en verden, der er dårligere end den, tidligere generationer har levet i. Derfor bør EU gribe til handling nu med betydelige forpligtelser, mål og de nødvendige midler, både på EF-plan og i medlemsstaterne.
Christa Prets
ordfører for udtalelsen fra Kultur- og Uddannelsesudvalget. - (DE) Hr. formand! Først vil jeg gerne ønske ordføreren tillykke, også med det gode samarbejde. Vi er på mange vigtige punkter enige i det, der foreligger.
Jeg vil imidlertid gerne fremhæve to punkter, som jeg finder særlig vigtige, nemlig for det første retten til uddannelse som grundlæggende forudsætning for børnenes samfundsmæssige udvikling. Medlemsstaterne skal skabe uhindret adgang for alle børn og unge, uanset deres etniske og samfundsmæssige oprindelse og familieforhold. Det betyder også, at enhver form for udstødelse, diskriminering og vold mod børn skal forhindres. Helpline skal sættes i gang så hurtigt som muligt. Det andet punkt, som er meget vigtigt for mig, er fremme af sprogene som europæisk kulturgode.
Der er også en fornyelse, som vi ikke må glemme, nemlig at børns rettigheder også omfatter, at vi inddrager dem i den nye udvikling inden for uddannelse, dvs. mediekompetence, og fremmer dette som et meget vigtigt uddannelsesinstrument.
Kinga Gál
for PPE-DE-Gruppen. - (HU) Hr. formand! Jeg tror, at det kun er få mennesker, der ikke direkte eller indirekte er berørt af spørgsmålet om beskyttelse af børns rettigheder.
EU-institutionerne har allerede mange gange behandlet forskellige sider af dette emne, men de har været enige med det kompetente udvalg i, at der derudover skal udvikles en omfattende strategi. Der er nogle specifikke områder, som vi absolut må tage i betragtning, når denne vision udarbejdes. De omfatter bl.a. forbud mod alle former for vold mod børn, bekæmpelse af fattigdom og forskelsbehandling og retten til uddannelse.
Eftersom hr. Frattini i sit indledende indlæg erklærede, at agenturet navnlig vil beskæftige sig med dette område, har jeg en henstilling til ham: Hvorfor anmoder Kommissionen ikke som det første agenturet om specifikt at undersøge håndhævelsen på netop dette område vedrørende børns rettigheder?
Jeg mener, at seksuelt misbrug af børn, børnearbejde og de aktuelle enorme forskelle på, hvordan børn med flygtningestatus behandles i de enkelte medlemsstater, er særligt foruroligende. Gadebørn og børn, som er tvunget til at tigge, er et alvorligt problem i vores nærmeste omgivelser.
Jeg er også overbevist om, at kampen for fuld håndhævelse af børns rettigheder i EU frem for alt må være ensbetydende med en revurdering af familiens rolle i dette nye Europa og en styrkelse af opdragelsens rolle sideløbende med uddannelse, så børnene får vejledning og faglig viden i vores stadig mere komplicerede verden. Måske ville færre børn blive voldelige, lide fysisk overlast eller blive psykisk ødelagt.
Inger Segelström
for PSE-Gruppen. - (SV) Hr. formand! Jeg vil begynde med at takke fru Angelilli og alle skyggeordførerne, men også alle de medlemmer, som har bidraget til, at vi snart får Europa-Parlamentets første beslutning om en EU-strategi for barnets rettigheder. Det allervigtigste spørgsmål handler om børns delagtighed og indflydelse. Her forestår et møjsommeligt og vigtigt arbejde med henblik på at sikre, at det bliver virkelighed og ikke blot ord. Det forventer børnene og de unge.
Det spørgsmål, som jeg anser for at have været den største succes, er forslaget om vold mod børn. Et enigt udvalg støtter mit krav om, at al vold mod børn, inklusiv korporlig afstraffelse i hjemmet, skal forbydes ved fællesskabslovgivning. Det er et stort fremskridt for børnene. I mit hjemland, Sverige, hvor korporlig afstraffelse er forbudt, ved ethvert børnehavebarn og alle unge mennesker, at voksne ikke må slå børn. At vi nu gør det klart, at det kræver et samarbejde at stoppe alle former for overgreb mod børn, indebærer, at vi har behov for et øget samarbejde med aktører som banker, rejsebureauer, kreditselskaber og vekslebureauer for at stoppe børnepornografi, sexturisme og udnyttelse af børn og for at få et internet, der er sikret mod pædofile. Desuden skal illegale internetsider lukkes. Medlemslandene må lovgive mod købesex for at sikre, at børn ikke bliver en handelsvare.
Det vanskeligste problem i udvalget havde at gøre med adoption. Jeg er meget tilfreds med, at vi nu er blevet enige om, at et barn har ret til en familie, uanset om det er barnets egen familie, en fosterfamilie eller gennem national eller international adoption. Det er barnets tarv, som skal være afgørende, ikke de voksnes. Vi husker alle, hvad der foregik på børnehjem i Rumænien og i Guatemala for nylig. Vi har kidnapninger af børn til adoption i frisk erindring. Børn er ingen handelsvare.
Nu er det op til Kommissionen at lytte til den visdom, som vi er kommet frem til i Parlamentet, og at komme med konkrete forslag til, hvordan vi skal forankre børns rettigheder, som nu, med den nye Lissabonaftale, bliver et mål, som skal indarbejdes i EU-lovgivningen. Med den nye Lissabonaftale må EU lytte og sikre, at børns rettigheder bliver integreret i dets arbejde. Det skal være en naturlig ting og skal også gælde i globalt perspektiv, i udviklingsarbejde, inden for kultur og alle andre områder. Børnefattigdom bliver selvfølgelig et centralt emne, men også spørgsmålet om, hvordan børn har det i krig og i forhold til alle mulige helbredsrisici. Jeg er stolt over at have deltaget i dette arbejde her i Parlamentet, som vil træffe beslutning om sagen i morgen.
Siiri Oviir
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer!
Det glæder mig, at Europa-Parlamentet endelig er nået frem til denne debat om en EU-strategi for børns rettigheder, for en politik, der fremmer børns rettigheder, vil være grundlaget for morgendagens samfund.
Samfundets og statens trivsel afhænger af de værdier og metoder, som fremtidige forældre bruger. Jeg takker ordføreren for den omfattende betænkning.
Det er helt berettiget, at principperne i FN's konvention om barnets rettigheder og dens fakultative protokoller er blevet anvendt som grundlag for udviklingen af en EU-strategi for børns rettigheder. Hvis denne strategi skal være mere virkningsfuld og anvendelig i samtlige 27 medlemsstater, må den dog indeholde mere specifikke bestemmelser om gennemførelsesforanstaltninger, hvis anvendelse understøttes med både medlemsstaternes og EU's ressourcer.
Strategien er omfattende, og jeg har ikke tid til at tale om alle aspekter af den. Jeg vil nøjes med at fremhæve et positivt initiativ, som er effektivt i alle henseender, nemlig henstillingen i EU-strategien for børns rettigheder til at indføre en rådgivningstelefon for børn i hele EU. Sådan en har vi haft i Estland i tre år, og jeg kan forsikre Dem for, at den fungerer godt.
Jeg vil gøre opmærksom på to vigtige målgrupper, hvis rettigheder vi efter min opfattelse bør være mere opmærksomme på.
Den første målgruppe er handicappede børn. Jeg mener, at der i strategien for børns rettigheder bør lægges større vægt på at beskytte handicappede børns rettigheder, og at de på linje med andre målgrupper bør have virkelige garanterede muligheder, lige muligheder, for at indgå aktivt i samfundslivet.
Den anden målgruppe er børn, som ikke opdrages af deres egne forældre. Deres rettigheder skal også garanteres. Alle børn har naturligvis ret til en familie. Desværre kan ikke alle børn i dag vokse op i familiens skød, og de bor på børnehjem. I vores dokumentation har vi ikke været tilstrækkeligt opmærksomme på børn, som har forladt børnehjem i 18-19-års-alderen. De er juridisk set voksne, selv om de socialt set ikke er det. Det er et område, som vi bør være mere opmærksomme på.
Bogusław Rogalski
Hr. formand! Som et medlem, der i mange år har beskæftiget sig med beskyttelse af børns rettigheder, hilser jeg fru Angelillis betænkning om oprettelse af en homogen EU-strategi for børns rettigheder velkommen.
Krænkelse af børns rettigheder, vold mod dem, handel med børn med henblik på illegal adoption, prostitution, illegalt arbejde eller tiggeri på gaderne er stadig et stort problem i EU. Enhver strategi om børns rettigheder skal være baseret på værdierne og reglerne fastsat i FN's konvention, især for at beskytte mod alle former for diskrimination.
Ethvert barn skal have ret til en fast og direkte kontakt med begge forældre, ret til at blive opdraget i forældrenes kultur samt ret til at lære begge forældres sprog. Det er meget almindeligt, at disse rettigheder krænkes af den tyske børne- og ungdomsforsorg, Jugendamt, i forhold til børn, der har en udenlandsk forælder. Ved skilsmisse forsøger Jugendamt på alle mulige måder at fratage forældremyndigheden fra den forælder, der ikke er tysker. Børnene fratages retten til at lære den anden forælders sprog, samtale på andre sprog end tysk forbydes i forbindelse med de fastlagte besøg. Det påstås i officielle skrivelser, at tosprogethed er skadeligt for børn. Alene i Udvalget for Andragender er der indgivet over 250 klager over forsorgens arbejde. På trods af at Kommissionen for et år siden konstaterede, at det tyske Jugendamts arbejde krænker artikel 12 i EF-traktaten, som forbyder enhver form for diskrimination, har den tyske stat skærpet praksis, der diskriminerer udlændinges børn, hvilket naturligvis er en skandale.
Jeg håber, at denne betænkning, der udtrykker Parlamentets holdning, kan fjerne forskelsbehandlingen, som er fremherskende på dette område.
Hiltrud Breyer
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Børn er ikke små voksne, og de er heller ikke en såkaldt naturlig del af familien eller samfundet, de er selvstændige retspersoner med egne rettigheder.
Alle EU-medlemsstater har underskrevet FN's banebrydende børnerettighedskonvention, men på mange områder er vi i Europa kun lige begyndt. Det er et lyspunkt, at Kommissionen sætter børns rettigheder på dagsordenen, men Kommissionens forslag er efter vores mening for mange smukke ord og for få konkrete tiltag.
Det glæder mig, at betænkningen - endnu en gang tillykke til ordføreren - fylder mere liv i denne henstilling fra Kommissionen. Man må så håbe, at Kommissionen gør sit hjemmearbejde og bliver mere konkret i grønbogen "Børns rettigheder 2008". Vi har brug for indikatorer for gennemførelse af børns rettigheder og nøjagtige tidsplaner.
Jeg vil gerne fremhæve tre punkter, som ligger mig på sinde, nemlig pigers rettigheder, særligt piger med migrationsbaggrund. Gennemførelse af børns rettigheder er altid også et spørgsmål om ligestilling, retfærdighed mellem piger og drenge, og det har jo også vist sig i denne betænkning. Et punkt vil jeg gerne fremhæve. Det glæder mig, at udvalget og også ordføreren har fulgt vores forslag om at forbyde hovedtørklæder til piger i EU's medlemsstater i det mindste i grundskolen, så pigerne får et reelt frit valg, og retten til en barndom overholdes. Der findes heller ingen begrundelse for skoleforbud for piger med migrationsbaggrund.
Et andet spørgsmål, som ligger mig på sinde, er vold mod børn og den voksende vanrøgt. Her gælder det om at styrke børnenes mediekompetence. Udbredelsen af pornografi og vold via mobiltelefoner er vokset i foruroligende grad, og det fører til afstumpethed og en voldsspiral, som drejer stadig hurtigere. Hr. Frattini, jeg vil bede Dem undersøge meget grundigt, om beskyttelsen af de unge på medieområdet kan forbedres, og hvordan vi bedre kan beskytte børnene mod vold.
For det tredje er der spørgsmålet om børns økologiske rettigheder - det emne er der endnu ingen, der har taget op - altså alle børns ret til at vokse op i et intakt miljø. I strategien for børns rettigheder har Kommissionen desværre ikke taget højde for, at vi fremover i højere grad bør fastsætte grænseværdier for skadelige stoffer ud fra børns behov, og ikke kun ud fra de voksnes. Det gælder for støj og andre stoffer. Jeg beder Dem altså om også at optage børns økologiske rettigheder, for børnene er morgendagens borgere. Det er vores fælles ansvar, at det europæiske hus også er børnenes hus!
Giusto Catania
for GUE/NGL-Gruppen. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg takker fru Angelilli for hendes taktfulde tilgang til et meget vigtigt emne, nemlig et samfund, der forstår at byde dets børn og alle dets borgere velkommen. På samme måde mener jeg, at Parlamentet i dag tager et meget vigtigt skridt, for institutioner, der er i stand til at varetage mindreåriges interesser, vil bestemt også være bedre i stand til at varetage alle de europæiske borgeres interesser.
Denne betænkning indeholder mange interessante og dynamiske idéer, som også er fingerpeg for Kommissionen i forbindelse med de yderligere skridt, som vi forventer. Der er nogle punkter, som skal understreges, navnlig nødvendigheden af at sætte fokus på uledsagede børn, som anbringes i administrative frihedsberøvelsescentre for indvandrere.
Da Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender inspicerede disse centre, fandt det, at mange uledsagede mindreårige, mange børn, i mange lande, bl.a. Frankrig, Belgien og Italien, tilbageholdes under umenneskelige og nedværdigende forhold, som er uacceptable for mindre børn, ligesom de i øvrigt også er uacceptable for alle mænd og kvinder.
Vi understreger nødvendigheden af at påpege dette. Vi mener også, at der skal lægges stor vægt på at forhindre børnearbejde. Børnearbejde er ofte forbundet med udnyttelse og fattigdom. Det er grunden til, at Parlamentet skal gøre mere for at forbedre de sociale forhold i EU.
Kathy Sinnott
Hr. formand! Jeg har meget at sige om børns rettigheder. Jeg bifalder først og fremmest ændringsforslagene til betænkningen, der fokuserer på familien og dennes betydning for børns udvikling. Jeg ønsker at understrege forældrenes forrang - ikke statens - som værge for børn og den deraf følgende betydning af at støtte familien i dens ansvarsområder. Staten skal støtte forældrene i at beskytte og støtte børnene, og staten skal kun overtage forældrenes ansvar, når forældrene ikke er villige eller i stand til at tjene deres børn.
Hvad angår spørgsmålet om handicap bifalder jeg betænkningen, fordi det anerkendes, at børn med handicap skal være genstand for respekt og ligeværdig behandling. Jeg har selv repræsenteret mange børn og forældre, som kæmpede for at kunne give dem en uddannelse. Det er en tragisk fejl i FN's konvention om barnets rettigheder, hvorpå betænkningen er baseret, at, selv om der garanteres primær uddannelse for alle børn, afhænger tilbud om specifik uddannelse til handicappede børn ifølge konventionen af "rammerne for de midler, der er til rådighed". Disse ord gør det vanskeligt for børn med særlige behov at få den hjælp, som de har behov for i Storbritannien.
Ændringsforslag 3 omhandler børn inden for EU, der tidligere har været anbragt på en institution. Mange af Parlamentets medlemmer er blevet opmærksomme på dette vigtige spørgsmål efter at have fulgt BBC's dokumentarudsendelse med titlen Bulgaria's abandoned children, som fokuserer på plejefamilier til børn med handicap. Dokumentarudsendelsen vil blive forevist med deltagelse af filminstruktøren den 4. marts 2008, og det ønsker jeg at invitere alle mine kolleger med til.
For nylig stemte EU imod et ændringsforslag i Budgetudvalget, som havde til formål at give EU-midler til institutioner videre til samfundet og familierelaterede tjenester. Ændringsforslaget blev forkastet. Vi skal være konsekvente i vores tilgang til afinstitutionalisering og integrere børnene i samfundet, og vi skal rette støtten imod samfundsrelaterede tilgange i fremtiden.
Jeg bifalder endvidere den indstilling, som Parlamentet har til menneskehandel, især i forbindelse med ændringsforslag 1. Det er vanskeligt at forestille sig noget værre for et barn end at blive bortført fra sin familie til militære eller seksuelle formål eller arbejdsformål eller blot for at opfylde et barnløst pars ønske om et barn.
Jeg ønsker endvidere at nævne handel med spædbørn inden eller efter fødslen for at udnytte organer eller celler, og jeg ønsker at minde mine kolleger om, at præamblen i FN's konvention om barnets rettigheder også omfatter børn inden fødslen.
Jeg bifalder, at der i betænkningen tages højde for migrantfamilier og uledsagede mindreårige. Med den stigende blanding af kulturer skal vi fortsat anerkende betydningen af at inddrage alle børn i vores samfund, der hele tiden ændrer sig. Selv om det er vidunderligt, at indvandringen af arbejdssøgende giver forældre mulighed for at tage til udlandet og tjene mere og sørge bedre for deres familier, skal vi arbejde på at opnå en ligevægt, så det ikke er nødvendigt med adskillelse, og så familierne kan blive sammen i deres hjemland eller det land, de har valgt.
Jeg ønsker også at berøre spørgsmålet om seksuelle og reproduktive rettigheder, som gentages i seks artikler i betænkningen. Jeg er personligt ansvarlig for seks teenage-piger og to teenage-drenge. De skal naturligvis have seksualundervisning, men samtidig skal de også lære, at de er uendelig værdifulde individer i udvikling, personer med værdighed og en fremtid med et helt unikt bidrag til samfundet og familien. De har ingen gavn af det budskab, der så ofte ledsager drøftelsen af seksuelle og reproduktive rettigheder, om, at de ikke kan være ansvarlige og rent faktisk er omvandrende katastrofer, som har brug for de voksnes hjælp til at begrænse skaderne, og at de kan få denne hjælp uden negative konsekvenser eller uden deres forældres viden. Unge mennesker kan og skal støttes af dem, der er ældre og elsker dem, og som allerede har været dér, hvor de er.
(Formanden afbrød taleren)
Luca Romagnoli
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Min kollegas betænkning er fremragende, og jeg anser EU's handlinger og en EU-strategi for beskyttelse af børns rettigheder for prioriterede områder. Vi må anerkende, at mindreårige har rettigheder, og opfordre til politikker og foranstaltninger på det område, som også tager sigte på at beskytte individets rettigheder fra undfangelsestidspunktet.
I betænkningen opfordres der til yderligere foranstaltninger og - det kan ingen være uenig i - til bekræftelse af børns rettigheder som en integreret del af de rettigheder, der er bindende for EU og dets medlemsstater, og det kræver et specifikt retsgrundlag.
Blandt de mange påtrængende problemer, som børn står over for, vil jeg fremhæve de mange forsvindinger. Når børn forsvinder, ender det ofte tragisk med seksuel udnyttelse og vold forbundet med børnepornografi. Jeg mener ikke, at EU kan acceptere, at nogen af dets medlemsstater tolererer nogen som helst form for pædofili, og det skal naturligvis forbydes at reklamere for, endsige udøve pædofili.
Edit Bauer
(HU) Hr. formand! Som følge af den demografiske krise er alle børns liv værdifulde. Vi kan ikke ensidigt presse på for at opnå højere fødselstal, samtidig med at vi ikke gør noget særligt for at sikre de betingelser, der er nødvendige for de fødte børns levevilkår, lige muligheder og åndelige og fysiske udvikling.
Derfor mener jeg, at hr. Frattinis tilsagn om i EU's politik at prioritere garantien af børns rettigheder horisontalt er overordentligt vigtigt. I betænkningen, som jeg lykønsker fru Angelilli med, fremhæves med rette visse problemer, som skal løses omgående.
Omfanget af børnefattigdom er kolossalt, eftersom hvert femte barn, som mine kolleger har nævnt, lever i fattigdom, og dette hænger naturligvis snævert sammen med, at skolen forlades tidligt. Vi kan ikke lukke øjnene for den situation, som flere tusinde gadebørn og hjemløse børn i EU's medlemsstater befinder sig i. Mange af disse er tvunget til at tigge, stjæle, arbejde ulovligt eller prostituere sig.
Ifølge en undersøgelse, som UNICEF offentliggjorde for nylig, er der ingen lande, og ingen medlemsstater, som ikke er berørt af handel med børn. Vi ved ikke ret meget om de børn, som skønnes at være flere hundrede, der forsvinder fra børneinstitutioner og flygtningelejre hvert år. Vold mod børn og stigende aggressioner børn imellem giver anledning til berettiget bekymring.
I Lissabontraktaten er børns rettigheder garanteret i henhold til artikel 24 i chartret om grundlæggende rettigheder. Betænkningen - hvis vedtagelse jeg støtter - er EU-institutionernes, og dermed Parlamentets, første skridt til at tage et reelt initiativ til at overholde børns rettigheder og forbedre deres situation mere konsekvent. Så vil medlemsstaterne forhåbentlig heller ikke spare på kræfterne.
Martine Roure
(FR) Hr. formand, hr. kommissær! Det glæder mig, at Kommissionen foreslår at indføre en EU-strategi for børns rettigheder.
Da mange EU-politikker påvirker børn, er det nødvendigt at træffe særlige foranstaltninger med henblik på at beskytte deres rettigheder og tilskynde til deres aktive deltagelse.
Det glæder mig navnlig, at Parlamentet har foreslået, at EU indfører begrebet "udsatte børn". Dette vil sætte os i stand til at yde særlig hjælp til børn, der er ofre for en social situation, som bringer deres mentale og fysiske sundhed i fare.
Vi kan heller ikke blot overlade børn, som lever i fattigdom, til deres skæbne. Disse børn får ikke altid den beskyttelse, de har brug for, fordi deres forældre ikke har de nødvendige ressourcer. Hvis de ikke skal dømmes til social udstødelse, har de brug for særlig bistand, og staten skal være ansvarlig for at sikre, at alle børn - uanset deres forældres sociale eller juridiske situation - får adgang til sundhed og uddannelse, således at der rent faktisk sikres lige muligheder for alle i praksis.
Jeg vil også understrege indvandrerbørns særlige situation. Administrativ tilbageholdelse af børn er ikke acceptabelt. Vi kan ikke forstå, hvorfor personer, der flygter fra krig eller håbløshed, skal behandles som kriminelle, og det gælder så meget desto mere for børn, som alle har ret til beskyttelse og uddannelse i henhold til den internationale konvention om barnets rettigheder.
Ona Juknevičien
(LT) Hr. formand! Vi erkender, at børns rettigheder udgør en del af menneskerettighederne, som vi er forpligtede til at overholde i henhold til internationale og europæiske aftaler. Børns rettigheder anerkendes i EU's charter om grundlæggende rettigheder. Den bør indgå i reformtraktaten og være obligatorisk for alle EU's medlemsstater. Hr. Frattini! I meddelelsen siger De, at situationen i EU, hvad angår beskyttelsen af børns rettigheder, endnu ikke er tilfredsstillende. Men jeg synes, at den er forfærdelig. Næsten en femtedel af alle børn lever i fattigdom. I Litauen lever næsten halvdelen af alle familier, som består af en voksen og mindreårige børn, i fattigdom. Desuden er vi ikke i stand til at indsamle statistiske oplysninger om, hvor mange børn i det udvidede EU, der stod uden forældre, fordi disse udvandrede for at søge arbejde og efterlod deres børn uden nogen til at tage sig af dem.
Vi læser med rædsel om seksuel og psykisk vold mod børn. Vi har medlidenhed med børn, som vi møder på gaden, og lægger en mønt i deres tiggende hænder. Men det sker oftere, at vi intet gør, fordi det er lettere at se den anden vej, at lukke øjnene og sige, at det ikke er vores skyld, at andre bærer ansvaret for det. Hr. kommissær! De siger, at det er de enkelte medlemsstaters ansvar, og at De ikke ønsker at blande Dem i deres anliggender. Bruxelles blander sig i mange af medlemsstaternes anliggender. Det er vigtigt for os at regulere landbrug, indre markeder, kapitalstrømmen. Vi mener, at disse ting er livsvigtige. Jeg mener, at vores største bekymring bør være menneskerettigheder og især børn. De er vores fremtid. Jeg mener, at EU specifikt bør tage ansvar for at garantere menneskerettighederne og især børns rettigheder. Jeg misbilliger et dokument, der blot passer på, minder om og opmuntrer. Jeg mener, at det er påkrævet, at vi på dette område beskytter borgerne aktivt.
Wojciech Roszkowski
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske fru Angelilli med den fremragende betænkning om et tema, der efter min opfattelse er af altafgørende betydning for EU's fremtid. De fleste påstande i betænkningen fortjener naturligvis min opbakning, men jeg er betænkelig ved et par ting.
Princippet om lige rettigheder for piger og drenge påkaldes for det første i betænkningen, og dette kan forstås som en konstatering af, at piger og drenge er identiske. Enhver forælder ved imidlertid, at piger og drenge er forskellige, samt at det er nødvendigt at anvende divergerende opdragelsesmæssige tilgange for at kunne sikre ligeværdighed. For det andet udgør det stigende antal alternative familieformer, som nævnes i betænkningen, en fare for børns rettigheder, og denne stigning skal udgås. Der tales ikke om denne fare i betænkningen. Eftersom der i punkt 167 opfordres til at sikre børn og unge seksualundervisning, er punkterne 163 og 164 om retten til seksuel og reproduktiv sundhed for det tredje unødvendige, medmindre retten til abort forstås med disse termer.
Det er nu tydeligt, at det er umuligt at løsrive levende børns rettigheder fra ufødte børns rettigheder. Selv om de ufødte børn i begyndelsen blot er embryoner, bliver de uundgåeligt til børn, og hvis der er nogen, der tvivler på dette, bør vedkommende huske på, at vi alle engang var embryoner.
Pedro Guerreiro
(PT) Hr. formand! I dette indlæg af et minuts varighed vil jeg understrege, at jeg mener, at EU's højeste prioritet i forbindelse med børn er at vurdere virkningen af dets politikker på manglende håndhævelse af børns rettigheder, navnlig i forbindelse med hurtig og betydelig nedbringelse af børnefattigdom og sikring af lige muligheder for alle børn.
I den forbindelse kunne jeg f.eks. spørge om følgende: Hvilken virkning har EU's monetære politik og dets målsætning om prisstabilitet eller rettere løntilbageholdenhed på den manglende håndhævelse af børns rettigheder? Hvilken virkning har EU's flexicurity, deregulering af arbejdsmarkedet, lettere afskedigelser, stadig mere usikre ansættelseskontrakter, øgede arbejdstid og mere fleksible arbejdstider på den manglende håndhævelse af børns rettigheder? Hvilken virkning har de nuværende EU-politikker til fremme af deregulering og privatisering af offentlige tjenesteydelser, herunder sundhed og uddannelse, på den manglende håndhævelse af børns rettigheder? Det er eksempler på, hvad der ville være EU's mest hensigtsmæssige, nødvendige og påtrængende mainstreaming i forbindelse med børns rettigheder.
Carlos Coelho
(PT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vold mod dem, der ikke kan forsvare sig selv, er helt forkastelig. Vold mod børn er særligt frastødende. Der kræves fællesskabslovgivning, som forbyder alle former for vold, både fysisk, psykisk og seksuel. Der er allerede blevet henvist til UNICEF's data fra 2003, som viser, at omkring tre børn ugentligt dør som følge af misbrug og forsømmelse i nogle EU-lande, f.eks. Frankrig, mens tallet i andre, f.eks. Tyskland og Det Forenede Kongerige, er ca. to ugentligt.
Jeg bifalder EU's medlemstaters og institutioners tilsagn om at gennemføre børnepolitikker, som der er kommet flere af i de senere år. Eksisterende lovgivning, politikker og strukturer er imidlertid stadig utilstrækkelige til at besvare alle de spørgsmål, der opstår i forbindelse med beskyttelse af børn, hvad enten de er ofre for fattigdom, handel, vold i hjemmet, seksuelt misbrug, pornografi, børnearbejde eller den skandaløse udnyttelse som børnesoldater, der stadig finder sted i det 21. århundrede.
Derfor lykønsker jeg hr. Frattini med dette initiativ, som viser, at der er den fornødne vilje til at gøre dette til et prioriteret område for EU og til at udvikle en overordnet EU-strategi, der effektivt fremmer og beskytter børns rettigheder i interne og eksterne politikker. Jeg er også meget tilfreds med, at den nye Lissabontraktat inddrager børns rettigheder som en af EU's målsætninger og dermed skaber et nyt retsgrundlag for beskyttelse af disse rettigheder.
Forebyggelsen og oplysningsaktiviteterne skal forbedres, og de sociale rettigheder til støtte for ofrene skal styrkes. De grænseoverskridende operationer mod børnepornografiske internetsteder skal også styrkes for at sikre, at stederne lukkes, og de kriminelle netværk optrævles. Internettet giver børn glimrende muligheder for at kommunikere og indhente oplysninger, men vi må sørge for, at de kan gøre det risikofrit.
Stavros Lambrinidis
(EL) Hr. formand! Vores børn har deres egen personlighed, de har en ukrænkelig ret til beskyttelse af deres grundlæggende rettigheder, dvs. nej til ydmygende behandling og vold, nej til umenneskeligt arbejde, nej til udelukkelse fra uddannelse, nej til fattigdom, nej til seksuel udnyttelse og misbrug og nej til børnesoldater. Og børnene har større behov for disse universelle værdier end de voksne. For det første fordi de pr. definition er unge og sårbare. For det andet fordi deres forældre eller lærer eller præst og alle, de kommer i kontakt med, altid befinder sig i en magtposition i forhold til dem, og for det tredje fordi det har en afgørende virkning på hele barnets liv, hvis det kommer skævt ind på livet fra barndommen af.
Det er disse rettigheder, vi skal forsvare i dag. Jeg vil koncentrere mig om to:
For det første er børn af indvandrere måske de mest sårbare. I det mindste bør det barn, der fødes i et af vores lande, umiddelbart kunne opnå statsborgerskab i dette land. De bør ikke stigmatiseres fra fødslen, og de skal naturligvis gå i skole uanset deres forældres status, så de ikke dømmes til social udstødelse.
For det andet skal børn beskyttes på internettet. Både de børn, som ofte går intetanende ind og surfer og chatter med ukendte, og børn, som er mulige ofre for seksuel udnyttelse - produkter i en meget lukrativ virksomhed. Internettet er en ny form for landsbytorv. Ligesom forældre advarer deres børn mod at tale med ukendte på torvet, på samme måde bør de oplyses og bevidstgøres om, at den samme bekymring og de samme råd skal gælde på internettet. Europa bør bidrage til denne oplysning og have hotlines, der kan yde akut hjælp til forældre og børn, der oplever disse situationer.
Marian Harkin
(EN) Hr. formand! Jeg er enig i næsten alle henstillingerne i denne fremragende betænkning. Især kan jeg tilslutte mig, at den vigtige rolle, som familien spiller som den grundlæggende institution i samfundet i forbindelse med børnenes overlevelse, beskyttelse og udvikling, anerkendes i den fremtidige EU-strategi.
Jeg støtter endvidere børns ret til at opretholde et personligt forhold til og direkte kontakt med deres forældre, medmindre det er i strid med barnets bedste interesser. Jeg støtter fuldt ud forslagene i betænkningen om at etablere et børnevenligt samfund, hvor børn kan føle sig beskyttet og være aktivt involveret.
I punkt 27 opfordres Kommissionen og medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger for at sikre psykisk handicappede børns rettigheder med særlig henvisning til uddannelse. I irsk sammenhæng har de ret til en relevant primær uddannelse, men det er et spørgsmål om midler. I praksis betyder det ofte, at de ikke modtager en tilstrækkelig primær uddannelse.
I henhold til punkt 27 skal psykisk handicappede børn også have adgang til domstolene. Der var for nylig en sag i Irland, hvor en ung pige med Downs syndrom havde været udsat for et seksuelt overgreb, og alligevel afgjorde en dommer, at hun ikke var kompetent til at fortælle sandheden over for juryen. Han foretog en prøve af den unge pige med assistance fra anklagerne. Under prøven var den anklagede og dennes advokater til stede, hvorimod pigens forældre blev anmodet om at forlade salen. Medmindre alle børn har uformindsket adgang til domstolene, svigter vi vores børn.
Endelig ønsker jeg at stille kommissæren et kort spørgsmål. Med beslutningen for nylig om at inkorporere børns rettigheder i Lissabontraktaten som en af EU's målsætninger etableres der et nyt retsgrundlag for børns rettigheder. Vil kommissæren venligst klarlægge - bare kortfattet - de praktiske resultater, som han forventer? Jeg stiller især spørgsmålet i lyset af den kommende folkeafstemning i Irland om Lissabontraktaten.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne gøre opmærksom på problemet angivet i betænkningens punkt 118 om begrænsning af retten til at have kontakt med børn i sprængte multinationale familier.
De mest ekstreme tilfælde finder sted i Tyskland som følge af det arbejde, som institutionen Jugendamt udfører. Forældre, der ikke er tyske statsborgere, fratages således muligheden for at tale med deres børn på deres eget sprog, og i de mest ekstreme tilfælde mister forældrene endog forældremyndigheden.
Reglerne, som Jugendamt er baseret på, stammer fra 1939, jeg gentager: 1939, og de findes i næsten uændret form i den gældende lovgivning. Institutionen arbejder for det, som de kalder barnets tarv, men betegnelsen er aldrig blevet defineret, hvilket betyder, at den er åben for fri fortolkning. Jugendamt favoriserer i sagsbehandlingen forældre af tysk afstamning. Det er også betænkeligt, at institutionen ikke er underkastet nogen form for ydre kontrol. Derfor anmoder jeg Kommissionen om, at den udarbejder et lovforslag, der fjerner enhver form for forskelsbehandling fra medlemsstaternes side, hvilket i øjeblikket finder sted i Tyskland.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne slå fast, at jeg fuldt ud er enig med fru Foltyn-Kubicka.
Lovgiverne i EU er mere og mere opmærksomme på spørgsmålet om beskyttelse af børns rettigheder. Flere og flere områder, der indgår i EU's kompetence, påvirker samtidig direkte børns rettigheder. Jeg hilser derfor Kommissionens meddelelse om indførelse af en strategi for børns rettigheder velkommen. Jeg støtter fuldt ud viljen til at prioritere dette spørgsmål i EU's arbejde ved at anerkende, at børn er fuldgyldige retssubjekter. Meddelelsens lidt forsigtige titel, dvs. "mod en EU-strategi" frem for "en EU-strategi", tyder på, at meddelelsen senere vil blive underkastet offentlig høring, hvilket vil være en hjælp til at kunne fastlægge de vigtigste prioriteter i EU's fremtidige arbejde.
EU har indtil nu ikke skabt et særligt retsgrundlag for børns rettigheder. Det må jeg beklage. Hvis forfatningstraktaten var blevet vedtaget, ville den have indført en langt mere hensigtsmæssig juridisk ramme i artikel 1, stk. 3, der indeholder en direkte reference til børns rettigheder. Beskyttelse af børns rettigheder er indført som EU's indre og ydre målsætning i Lissabontraktaten. Disse rettigheder fastsættes også i chartret om grundlæggende rettigheder. Det er dog pinligt, at 100 millioner børn i EU ikke har lige rettigheder og friheder.
Det er helt åbenlyst, at der skal findes en særlig sikring af og omsorg for børn, herunder en hensigtsmæssig retsbeskyttelse, på grund af børns følsomhed og særlige behov. Børns rettigheder skal dog ikke modsættes eller isoleres fra de generelle menneskerettigheder. En analyse af EU's dokumenter antyder, at der kan opstå en tendens til at behandle børns rettigheder som et særskilt spørgsmål i forhold til menneskerettighederne i sin helhed. Det er en farlig vej, og det kan skabe farlige opdelinger.
Jeg vil gerne takke ordføreren for, at hun ikke har ladet problemets ømtålelige karakter forstyrre den afbalancerede tilgang til emnet. Det er godt, at betænkningen ikke udelukkende har fokus på beskyttende foranstaltninger, men at den understreger behovet for en eksplicit bekræftelse af børns rettigheder, bl.a. retten til en familie, uddannelse, social integration, sundhedspleje og lige chancer.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Hr. formand! Et stærkt samfund og en stærk økonomi kan kun bygges på generationer og borgere, som er sunde i sjæl og legeme, så vi må gøre vores yderste for at garantere kommende generationers skæbne og rettigheder, hvilket også er i vores egen interesse, eftersom vi før eller siden alle sammen bliver afhængige af kommende generationers solidaritet.
Derfor fortjener fru Angelilli anerkendelse for sin betænkning, hvor det komplekse emne kortlægges. Vores børns ret til et fuldt liv er et kompliceret system af sociale krav og retlige garantier: børns ret til at blive født og vokse op i sunde omgivelser, deres ret til at studere og til, at deres drømme går i opfyldelse.
Familie- og børnefattigdom er en grundlæggende hindring for håndhævelse af disse rettigheder, så det kan ikke understreges nok, hvor vigtigt det er, at EU's institutioner og medlemsstater gør en indsats for at bekæmpe fattigdom. Det er også en forudsætning for at forhindre forbrydelser mod børn og udnyttelse af børn.
Et Europa uden grænser gik ind i en ny tidsalder ved udgangen af 2007. Det er en stor udfordring i forbindelse med åbningen af Schengenområdet ikke at skabe gunstige betingelser for kriminelle. Derfor vil det være ønskværdigt at skabe et system, der stiller oplysninger om forbrydelser begået mod børn og om dommene til rådighed for medlemsstaterne, og at beskytte børn imod, at kriminelle får beskæftigelse i deres miljø.
Fru Angelillis fremragende betænkning bliver virkelig værdifuld, hvis den følges op med lovgivningsmæssige tiltag. Det bliver den forhåbentlig.
Roberta Alma Anastase
(RO) Hr. formand! Børns rettigheder er et vigtigt emne, der forener os alle, uanset oprindelsesland eller politisk ståsted.
At tale om børn er at tale om vores fremtid, de europæiske borgeres og selve Unionens fremtid. Derfor kan jeg kun bifalde betænkningen om EU-strategien for børns rettigheder. Udarbejdelsen af betænkningen er i sig selv en bekræftelse af betydningen af emnet og af chartret om grundlæggende rettigheder, fordi adskillige udvalg deltog og bidrog med seks udtalelser.
Barnets tarv skal prioriteres højt. EU har gennem sine værdier og sit udviklingskoncept moralsk pligt til at sikre, at børns rettigheder er en vigtig handlingsparameter både internt og internationalt.
Inden for EU vil jeg gentage betydningen af to aspekter. For det første de negative konsekvenser af udvandring og den prekære situation for børn, der efterlades alene i deres hjemland af forældre, som er udvandret. Jeg takker ordføreren for at have accepteret mit forslag om at gøre opmærksom på dette forhold, som stadig påvirker europæiske borgeres liv, og jeg kan forsikre hende for, at jeg støtter hendes opfordring til behørig pleje, social integration og omfattende uddannelse af disse børn. Målet om at sikre alle europæiske børns ret til uddannelse er ikke mindre vigtigt.
Uden for EU er det vigtigt, at vi fremmer børns rettigheder på internationalt plan, navnlig som led i EU's forbindelser med dets nabolande og dets strategiske partnere. Blandt de forskellige situationer på globalt plan vil jeg gøre opmærksom på overtrædelsen af børns rettigheder i tilfælde af krise og konflikt, navnlig fastlåste konflikter, hvor retsstatsprincippet ganske enkelt tilsidesættes. EU kan ikke tolerere den slags situationer og må gøre en beslutsom indsats for at sikre, at børns rettigheder respekteres overalt.
I 2007 tog EU afgørende skridt i denne retning, men 2008 bliver et vigtigt år for den faktiske håndhævelse af den nye strategi for børns rettigheder. Derfor opfordrer jeg Kommissionen og Rådet til at tage Parlamentets henstillinger behørigt i betragtning for at sikre, at strategien lykkes.
Iratxe García Pérez
- (ES) Hr. formand! Betænkningen kommer med et overordnet og sammenhængende syn på det arbejde, som vi fra EU's side bør fremme med hensyn til barndommen. Vi skal involvere alle de ansvarlige for at håndhæve børns ret til uddannelse på lige vilkår, bekæmpelse af enhver form for vold og børnearbejde samt beskyttelse af immigrantbørn.
Vi er bevidst om samfundsudviklingen og erkender, at den traditionelle familiemodel ikke kan være den eneste reference, og at der bliver flere og flere alternative modeller, som vi skal være opmærksomme på ud fra den dybe overbevisning, at børn har ret til en gunstig familiesituation.
I denne forbindelse vil jeg gerne fremhæve initiativet om internationale adoptioner, hvor der er brug for en lovregulering, der er bedre tilpasset realiteterne, og som kommer med et svar på alle de ubekendte, vi står over for i dag, og som nogle lande, f.eks. Spanien, allerede har taget hul på for at sikre barnets tarv.
Men før jeg slutter, vil jeg gerne udtrykke den spanske socialdemokratiske delegations forbehold over for afsnit 127 om forbuddet mod at bære tørklæde i skolerne, da vi er mere tilhængere af dialog og mægling.
Hr. formand, vi taler om den mest sårbare gruppe i samfundet, men også om en fremtid, der skal bygge på et solidt værdigrundlag, såsom respekt, tolerance og sameksistens.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg bifalder betænkningen og det arbejde, som ordføreren har lagt i den.
Det fremgår tydeligt af forhandlingen, at der næsten er fuld enighed om de foranstaltninger, der skal træffes i forbindelse med børns rettigheder, og vi er kommet langt i forhold til det gamle ordsprog om, at børn skal ses, men ikke høres. I dag ønsker vi ikke blot at se vores børn, men også at høre på dem og lytte til det, de har at sige.
Vi har imidlertid brug for klarlæggelse - og det kan kommissæren måske hjælpe med - af den kompetence, som EU har på området for børns rettigheder i lyset af den traktat, som omtales, og afstemningen i Irland om reformtraktaten. Som De ved, beskyttes børns rettigheder i henhold til den irske forfatning bedst i familiesammenhæng. Vi skal anerkende den vigtige rolle, som familien spiller i beskyttelsen af børns rettigheder, og vi skal træffe foranstaltninger med det formål at styrke og støtte familier, hvor det er nødvendigt.
Der er endvidere spørgsmålet om ægteskabelig status, og hvorvidt børn fra familier, hvor forældrene ikke er gift, har samme rettigheder som børn fra familier, hvor forældrene er gift. Separations- og skilsmisseraten er steget betydeligt i Irland, og der er langt flere par, som bor sammen: én ud af 12 familier består af par, der bor sammen, og det drejer sig om 50.000 børn. Vi skal sikre, at rettighederne for disse børn er beskyttet i den gældende irske lovgivning.
Derudover skal der i den irske familieret, som skal tages op til behandling, fokuseres på spørgsmålet om børns adgang til begge forældre, og de "usynlige" børn, der ikke registreres ved fødslen.
Og endelig ønsker jeg at nævne opstandelsen i 2006, da den irske højesteret afgjorde en sag om fuldbyrdet voldtægt på grundlag af beslutningen om ikke at acceptere, at forsvaret inddrog som forsvar for den anklagede, at han var uvidende om offerets alder. Sagen omhandlede en 41-årig mand og en 12-årig pige. I dag blev anklagerne om seksuelt overgreb imod denne person ironisk nok afvist i landsretten i Dublin. Vi står over to forfatningsændringer i Irland om spørgsmålet om familie og den sag, jeg netop henviste til, og vi skal efter min opfattelse klarlægge, hvor EU passer ind i børns rettigheder, så vi træffer den rigtige beslutning i Irland.
Genowefa Grabowska
(PL) Hr. formand, fru kommissær! Vores diskussion i dag er et bevis på, at Europa-Parlamentet ønsker at være med til at skabe en europæisk børnepolitik. Derfor vækker det stor bekymring, at mange medlemsstater er af den opfattelse, at næsten al lovgivning om børns rettigheder skal henhøre under familieret, hvorved nærmest pr. definition menes, at lovgivningen udelukkende skal høre under den nationale kompetence.
Sådan en ren national tilgang stiller meget ofte Parlamentet uden for den vigtigste beslutningsproces forbundet med børns rettigheder og bevirker, at vi, Parlamentet, blot optræder i en rådgivende rolle. Det er ikke en god tilgang i et Europa, der er ved at blive forenet. Et eksempel herpå er forordningen om håndhævelse af underholdsbidrag på tværs af grænserne, som Parlamentet vedtog for kort tid siden i december. Forordningen blev netop vedtaget i en høringsprocedure. Forordningen skal sikre, at børn, som er glemt af en af forældrene, ikke længere vil være sultne eller forladte, at de modtager materielle midler håndhævet takket være det nye, mere effektive system. Af denne årsag mener jeg, at Parlamentet, som jo også repræsenterer alle europæiske børn, har en moralsk pligt til at deltage aktivt i fastsættelsen af børns rettigheder.
Som en opsummering vil jeg sige følgende: Parlamentet skal være mere synligt i den europæiske lovgivning for børn.
Edward McMillan-Scott
(EN) Hr. formand! Jeg ønsker at takke ordføreren, Roberta Angelilli, og de øvrige ordførere for deres indsats i forbindelse med denne vigtige betænkning samt naturligvis kommissær Frattini for hans positive indstilling til betænkningen og det arbejde, som Kommissionen har ydet på dette område.
Selv i erkendelsen af, at disse forhold først og fremmest hører under medlemsstaternes kompetenceområde, spiller EU efter min opfattelse en rolle som fastsat i EU's charter om grundlæggende rettigheder, hvor børns rettigheder for første gang omfattes. Jeg mener, at et samfund bedst kan bedømmes for håndteringen af sin uskyld, og vi er som union et samfund.
Det, jeg lægger størst vægt på i denne sammenhæng, er forældres bortførelse af børn på tværs af grænserne. Jeg har haft mange af den slags sager, og der er flere hundrede sager blandt medlemsstaterne hvert år og blandt EU-medlemsstaterne og vores nabolande og andre lande. Selv om der er internationale konventioner som f.eks. Haag-konventionen og internt Bruxelles II-konventionen, er der stadig mange problemområder i denne sammenhæng. Det glædede mig, at det internationale advokatfirma, Freshfields, for nylig prøvede flere sager under Bruxelles II-konventionen og identificerede nogle af problemerne i vores egne medlemsstater.
Europa-Parlamentets og Kommissionens arbejde bør efter min opfattelse ses i sammenhæng med den internationale retlige udvikling. Jeg mener, at det er uhyre vigtigt, at der i FN's konvention om børns rettigheder lægges størst vægt på børnenes interesser. I EU's charter om grundlæggende rettigheder indføres endvidere konceptet om børns ret til begge forældre. Det er meget vigtigt og almindelig praksis i hele verden.
Men der er to aspekter, som har indflydelse på den måde, hvorpå en sag føres i retten. Selv om dette punkt ikke udtrykkeligt nævnes i betænkningen, skal vi også huske rettighederne for børn, der er voksne nok til at fremlægge deres ønsker for en dommer, som i en sag i højesteretten i min valgkreds om en 7-årig pige, Jessica, for nylig. Derudover skal der, hvor det er relevant, ydes uafhængig advokatbistand til det pågældende barn. Disse to elementer skal efter min opfattelse viderebehandles i de kommende måneder.
Alessandro Battilocchio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg takker ordføreren for hendes glimrende arbejde. Ved det 20. århundredes begyndelse havde børn nærmest ingen rettigheder, og ved dets udgang var der sket klare og ubestridelige fremskridt, selv om der stadig er lang vej igen, og det langt fra er nogen let vej, som det påpeges mange steder i betænkningen.
På den korte tid, jeg har til rådighed, og på grundlag af mine personlige erfaringer med UNICEF vil jeg indtrængende opfordre Kommissionen til at lægge vægt på en ting: Vi må have et fællesskabsinstrument vedrørende adoption, for i øjeblikket har de 27 medlemsstater helt forskellig lovgivning på det område. Det vil være fornuftigt at vedtage en retlig ramme, der kan bidrage til at forbedre kvaliteten af informationstjenesternes bistand med henblik på at skabe klarhed over de enkelte faser i internationale adoptioner, at gennemføre ansøgningsproceduren og at tilvejebringe familieserviceydelserne efter adoptionen. I dag er der på dette område stadig alt for mange tilfælde af misbrug, mangler, forsinkelser og vanskeligheder, som adoptionsfamilierne og navnlig børnene slet ikke fortjener.
Miroslav Mikolášik
(SK) Hr. formand! Alle medlemsstaterne har ratificeret FN's konvention om barnets rettigheder fra 1989, men konventionen indeholder ingen sanktionsmekanisme.
Der findes adskillige organer, som forsøger at forbedre børns rettigheder. Deres aktiviteter bør koordineres bedre, og de bør have større opmærksomhed, f.eks. ved oprettelse af et fælles websted. På den måde kunne vi undgå uønsket dobbeltarbejde. Et andet tiltag kunne være at overlade beskyttelsen af børns rettigheder til kommissæren for grundlæggende rettigheder. Jeg ville bifalde, at kommissæren, alt efter de prioriterede områder, involverede sig i bekæmpelse af børnefattigdom og alle former for vold. Vold mod børn burde aldrig finde sted. Derfor er det efter min opfattelse ikke bare vigtigt at straffe gerningsmændene. Det er endnu vigtigere at forhindre noget så umenneskeligt i at finde sted.
Derfor støtter jeg ordførerens anmodning om at forbedre den ekstraterritoriale efterforskning. I praksis bør dette betyde, at en person, der er dømt for vold mod børn i en medlemsstat, også i de øvrige medlemsstater bliver registreret som voldsforbryder. Jeg tror, at denne metode bliver et vigtigt skridt til forebyggelse af yderligere misbrug af børn, f.eks. seksuel lemlæstelse, seksuelt misbrug, børnepornografi, bortførelse og handel med børn.
Hvad angår børnepornografi, går jeg stærkt ind for Kommissionens initiativ til i samarbejde med flere banker og de vigtigste organer, der udsteder kreditkort, at udelukke websteder, hvorfra der sælges børnepornografisk materiale, fra onlinebetalingssystemerne. Denne aktivitet kunne bidrage til, at der etableres en database over personer, der handler med børnepornografisk materiale, og oplysningerne i denne database om de personer, der skaber og udbreder denne modbydelige form for handel, ville stå til rådighed for den berørte medlemsstats politimyndigheder, Europol og Interpol. Jeg går ind for, at de fornødne menneskelige og finansielle ressourcer sættes ind på at beskytte børns rettigheder, fordi jeg er klar over, at dette er et meget vigtigt område. Det er et spørgsmål om vores børns og dermed vores egen fremtid.
Katerina Batzeli
(EL) Hr. formand! Jeg vil også gerne komplimentere fru Angelilli, som har tilvejebragt en omfattende ramme for konsolidering af chartret for børns rettigheder.
Jeg vil i mit indlæg fokusere på tre spørgsmål ud over de andre ting, vi har berørt i dag.
For det første bør vold og mishandling af børn identificeres og bekæmpes øjeblikkeligt med oprettelsen af et specielt registersystem, som efterhånden vil bidrage til effektiv forebyggelse af disse problemer.
For det andet bør alle medlemsstater vedtage protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel og seksuel udnyttelse af mennesker, hvor det bl.a. bliver nødvendigt at tage spørgsmålet om udstedelse af midlertidige eller varige opholdstilladelser i landene op til revision.
Endelig er der spørgsmålet om reel imødegåelse af ungdomskriminalitet med forebyggende foranstaltninger og social integration af unge samt foranstaltninger i form af retslige og ekstrajudicielle interventioner.
I år er det året for interkulturel dialog, og vi er nødt til at bevare de broer, som forbinder alle kulturer og religiøse overbevisninger. Jeg mener ikke, at betænkningens punkt 127 kan accepteres.
Zita Gurmai
(HU) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Europas fremtid afhænger i høj grad af, om det formår at udvikle samfund, der inddrager og støtter børn. Det er afgørende for EU's fremtid, at børns rettigheder støttes og beskyttes. Udviklingen af børnevenlige samfund i EU kan ikke adskilles fra den yderligere uddybning og styrkelse af den europæiske integration.
Der er behov for en omfattende EU-strategi for at fremme og sikre effektiv håndhævelse af børns rettigheder både i og uden for EU. Børn fortjener særlige bestemmelser og behørig retlig beskyttelse. Medlemsstaterne har ansvar for at støtte forældre i deres børneopdragelsesforpligtelser på mange måder. Der kan kun opbygges et sikkert og rummeligt Europa ved hjælp af disse instrumenter.
Vores politikker bør hele tiden være præget af børns mangfoldighed og forskellige behov, og der bør især lægges vægt på fattigdom, social udelukkelse og negativ forskelsbehandling både på EU-plan og globalt plan.
Jeg mener, at det er vigtigt, at henstillingerne i FN's konvention om barnets rettigheder konsekvent og systematisk tages i betragtning inden for rammerne af de bilaterale aftaler, som EU indgår med lande uden for EU.
(EN) PSE-Gruppen ønsker en separat afstemning om ændringsforslag 127.
Catherine Stihler
(EN) Hr. formand! Jeg bifalder beslutningen om at inkorporere børns rettigheder som en af målsætningerne i EU's Lissabontraktat i et nyt retsgrundlag for børns rettigheder.
fru Angelillis betænkning omhandler mange vigtige aspekter om børns velfærd og beskyttelse af børn. Jeg ønsker imidlertid at understrege, at for børn er fattigdom og social udstødelse af deres forældre alvorlige hindringer for udøvelse af deres rettigheder.
Jeg støtter kravet i betænkningen om, at EU skal samarbejde med de relevante FN-agenturer, internationale organisationer og forskningsinstitutter med henblik på at fremme indsamlingen af sammenlignelige data om situationen for børn i EU, således at man kan udvikle og inkludere en lang række indikatorer, der specifikt relaterer til børn, børnefattigdom og social udstødelse af børn.
Børnefattigdom er et overset spørgsmål, og alligevel lever et ud af fem børn i EU på grænsen til fattigdom. Vil denne omstændighed ikke medføre, at 20 % af EU's fremtidige voksne aldrig opfylder deres potentiale?
Hvis der er politisk vilje, skal vi samarbejde i medlemsstaterne med henblik på at udveksle bedste praksis og erfaringer. Vi har været vidne til en kampagne i EU med det formål at bekæmpe fattigdommen i udviklingslandene, så hvorfor kan vi ikke have en lignende kampagne i EU til bekæmpelse af børnefattigdom?
Katrin Saks
(ET) Hr. formand! Eftersom en tredjedel af verdens børn ikke får nok at spise, og en sjettedel af dem ikke går i skole, forekommer det måske underligt at tale om fattigdom i Europa. Ikke desto mindre eksisterer problemet, og det er særligt foruroligende, at antallet af børn, der lever i fattigdom, er langt større end antallet af voksne. Det betyder i hovedsagen ikke, at børn sulter, men at mulighederne for udvikling ikke findes.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at den turbulente udvikling af markedsøkonomien i de nye medlemsstater har ført til en kraftig lagdeling, som har afgørende indflydelse på børns trivsel. Sociale problemer skærper situationen. Og det er ikke kun en tragedie, der rammer børn.
En stor del af arbejdskraften - som er ved at blive en mangelvare i mit hjemland, Estland - er f.eks. stadig uden arbejde, og derfor er dette et fælles problem for medlemsstaterne og EU.
Selv om de fleste politikker om børn henhører under medlemsstaternes kompetenceområde, vil jeg understrege betydningen af EU's strategi, indikatorer, databaser og rapporter. Jeg håber, at de får endnu større betydning for medlemsstaterne.
Som politiker ved jeg, hvor vanskeligt det er at forklare sine egne vælgere, hvorfor ens naboer f.eks. drager mere omsorg for børn.
Bogdan Golik
(PL) Hr. formand, fru kommissær! Det forelagte initiativ om oprettelse af en EU-strategi for børns rettigheder er ikke blot et signal til Europa, men til hele verden om, hvordan man skal beskytte de yngstes rettigheder. Jeg vil gerne rose Roberta Angelilli for en fremragende betænkning.
Desværre krænkes mindreåriges rettigheder ofte visse steder i et Europa, hvor vi er så stolte af det højtudviklede system til beskyttelse af menneskerettighederne. Derfor må vi sikre, at børn, der har oplevet at blive ydmyget på forskellige måder, har en følelse af, at der er nogen, som de kan henvende sig til om hjælp, samt nogen, der yder dem denne hjælp. Jeg støtter derfor ordførerens opfordring til at etablere en effektiv kontrol samt Kommissionens idé om at oprette en telefonisk hjælpetjeneste for børn, der har brug for hjælp.
Problemet med børn fra fattige familier, immigranter eller flygtninge er også et vigtigt spørgsmål. De lider nød af årsager, som de ikke selv er herre over, og af denne årsag er de dømt til at have et dårligere fremtidigt liv end deres jævnaldrende, der ikke har været tvunget til at flygte fra deres fædreland. Derfor støtter jeg forslaget om at tildele disse børn fulde rettigheder, uanset forældrenes retslige situation, samt at give dem mulighed for lige adgang til uddannelse.
Franco Frattini
næstformand i Kommissionen. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg takker alle talerne, og det glæder mig, at de har anerkendt, at Kommissionen og Parlamentet for første gang i Europas historie og endog inden Lissabontraktatens ikrafttrædelse i fællesskab formulerer en ægte, horisontal europæisk politik på alle områder vedrørende beskyttelse og fremme af børns rettigheder. Det er en politisk bedrift på et område, der ikke stod på den europæiske dagsorden før for to år siden, og derfor er den også et svar til dem, der var opmærksomme på behovet for praktiske resultater. Europa gør fremskridt på dette område.
Jeg var meget enig i det, hr. McMillan sagde. Et af hovedkriterierne for evaluering af et lands civilisationsgrad er den måde, hvorpå det behandler sine yngste indbyggere, dvs. børnene. EU's medlemsstater og alle europæere ønsker at føre an på globalt plan, hvad angår den måde, hvorpå vi behandler børn, og de muligheder, vi tilbyder dem.
Der er blevet talt om mange ting, og nogle af dem indgår allerede i det forslag, jeg stillede, og i fru Angelillis meget nyttige henstillinger, men jeg mener, at der er andre ting, som bør undersøges nøjere i de kommende måneder. Lad os gøre 2008 til året for yderligere fremskridt med denne europæiske strategi.
Fru Gál og fru Sinnot, som talte om familiens rolle, gjorde det helt klart, at mange af de problemer, vi støder på, skyldes et syn på familiens rolle, der er forældet og ikke er, som det burde være. Som De sikkert husker, undersøgte vi det sidste år i forbindelse med voldelige videospil, og en statistisk undersøgelse i Europa viste, at kun 20 % af de adspurgte interesserede sig for, hvordan deres børn brugte internettet og stødte på eller brugte videospil. Det betyder, at 80 % af de adspurgte forældre ikke var klar over, hvilken type elektroniske spil eller internetsteder deres børn besøgte. Det viser, hvorfor familien, som det er blevet sagt, er det centrale sted, hvor vi skal fremme børns rettigheder.
Hr. Catania og andre talte om børnearbejde. De husker nok, at jeg i det forslag, jeg stillede om strenge straffe for dem, der udnytter lovlige indvandreres ulovlige arbejde, især fordømte brug af indvandrerbørn, som både er sårbare, fordi de er indvandrere, og bliver udnyttet, fordi de arbejder ulovligt. De er særligt sårbare, fordi børn ikke bør arbejde, men gå i skole. Hvis det forslag, som er under behandling, bliver vedtaget, bliver det et europæisk direktiv, som tvinger medlemsstaterne til at indføre bestemmelser, som vi desværre ikke har endnu.
Spørgsmålet om uledsagede indvandrerbørn er vigtigt, og vi drøfter, hvordan målrettede projekter kan finansieres, for vi har afsløret virkelig tragiske situationer ud over dem, der er blevet nævnt. På De Kanariske Øer f.eks. har den spanske regering afsløret, at et stort antal børn er uledsagede, fordi deres forældre ganske enkelt har sendt dem af sted på egen hånd. Det er meget foruroligende og chokerende, og vi må naturligvis gribe ind. Vi må styrke den europæiske lovgivning med henblik på at bekæmpe vold mod børn, hvilket fru Segelström med rette påpegede.
Der er et meget alvorligt spørgsmål, som jeg personligt er bekymret over. Der findes regler, som skal sikre, at en af de to forældre i praksis får forældremyndighed over et barn i tilfælde af separation eller skilsmisse. I mange medlemsstater bliver de gældende regler ikke anvendt i praksis. Det betyder ikke, at regeringerne ikke anvender dem, men ofte er dommerne og retterne knap nok opmærksomme på dem. Der er tilfælde, hvor den ene forælder stjæler barnet fra den anden. I nogle tilfælde viser det sig at være umuligt at håndhæve afgørelserne, og det er derfor, at vi må lægge langt større vægt på dette spørgsmål i forbindelse med tilkendelse af forældremyndighed over mindreårige.
Sexturisme er et andet område, der skal sættes fokus på, herunder samarbejde mellem offentlige myndigheder og privatpersoner, turistbureauer og kreditkortselskaber, så vi kan afsløre personer, som køber børnepornografisk materiale via internettet. Pædofile betaler givetvis ikke kontant, men med kreditkort. Hvis det samarbejde fungerer, og det gør det så småt, kan vi også mindske og sætte en stopper for den tragedie, som sexturisme er.
Et nyt område er retten til at vokse op i et miljø, der ikke er forurenet, børns miljørettigheder. Det må vi sætte stærkt fokus på, for det er ikke blot et nyt område, men også et område, som vi alle sammen må tage alvorligt.
Fru Harkin var en af dem, der rejste spørgsmålet om Lissabontraktatens virkning. Den traktat indfører ikke noget specifikt retsgrundlag, men giver den strategi, som vi drøfter her i dag, og som hidtil har været baseret på en fælles politisk beslutning, værdi som en europæisk politik. Med Lissabontraktaten kan vi virkelig betragte strategien for beskyttelse af børn som europæisk, og det er et kæmpe fremskridt.
I de kommende måneder skal vi altså arbejde med dette emne, og det står klart, at Europa på denne måde investerer i sin fremtid. Det investerer i sine unge, det investerer af hensyn til børnene. Der er imidlertid et andet område, hvor børn kunne deltage aktivt i en af EU's vigtigste politikker, nemlig politikken for integration af indvandrersamfund. Hvis vi sætter vores lid til børn, til de mindste skolebørn, og gør dem til ambassadører for integration - eftersom det er meget lettere for dem at lege og lære sammen med børn med en anden kultur og baggrund - kan vi give børnene den opgave, som en eller anden sagde, ikke at være små voksne, men at være aktive deltagere i integrationspolitikken. For hvis den politik ikke er baseret på integration af børn i skolen, bliver den aldrig en ægte politik for integration af indvandrere fra andre lande.
Roberta Angelilli
ordfører. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil endnu en gang takke kommissær Frattini for, at han gentog, at Kommissionen er stærkt engageret i børns rettigheder. Jeg takker ham også for i sit indledende indlæg at opfordre medlemsstaterne til hurtigt at aktivere rådgivningstelefonerne for børn, for disse forsinkelser er helt ubegrundede. Det glæder mig også, at han påpegede, at ikke alle medlemsstater endnu har indført en national garanti i forbindelse med børns rettigheder, noget som vi også bemærkede og beklagede i betænkningen.
Jeg takker også alle mine kolleger, som deltog i udarbejdelsen af dette dokument, og de, der har talt, for jeg tror, at vi alle sammen er enige om, at barnets tarv kommer i første række. Det støtter jeg naturligvis, og jeg deler de bekymringer, der er kommet til udtryk i Parlamentet i dag. Vi må tvinge medlemsstaterne til hurtigere at gå fra ord til handling, og Parlamentet og Kommissionen skal naturligvis også gøre deres.
Jeg vil sige lidt om nogle af de emner, der blev fremhævet. Jeg vil give hr. Frattini ret i, at vi måske kunne have gjort mere ud af miljøet i betænkningen, men vi gjorde det klart, at retten til et sundt og rent miljø skal være en af de vigtigste rettigheder, som mindreårige skal være sikret.
Det glædede mig også at høre, at et af de emner, der bliver behandlet på det næste europæiske forum om børns rettigheder, er internationale adoptioner. I den forbindelse vil jeg også påpege, at der, ud over de enorme og ofte helt igennem bureaukratiske vanskeligheder ved internationale adoptioner, også er tragedien med børn, som forældrene kæmper om efter separation eller skilsmisse. Det er et stort problem i Europa, som givetvis er blevet større som følge af, at grænserne er åbnet.
Til sidst vil jeg sige, at jeg naturligvis er meget tilfreds med det udførte arbejde, og selv om jeg ikke mener, at resultatet på nogen måde er perfekt, kan det være et glimrende udgangspunkt, som sagt forudsat at der omgående træffes seriøse og ansvarsbevidste praktiske foranstaltninger.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Lívia Járóka  
Uddannelsesmæssig segregering er en af de værste former for forskelsbehandling for romanibørnene. Uddannelse er som grundlæggende menneskerettighed af afgørende betydning for opnåelsen af andre menneskerettigheder, og investering i tidlig uddannelse af romanibørn er en politik, der fungerer på mange planer og gavner flere end blot de børn, der modtager undervisning. Fordelene ved tidlig uddannelse omfatter fremme af social ligevægt, øget individuel og bredere social produktivitet, mindre fattigdom og udryddelse af diskriminerende holdninger og social udstødelse. I takt med at romanibørnene får bedre uddannelse, forøges deres chancer for at være produktive medlemmer af arbejdsstyrken. Når de tjener penge og bidrager til det nationale budget gennem indkomst- og forbrugsskatter, vil de få indflydelse på andres opfattelse af romanibefolkningen og dermed påvirke bredere sociale spørgsmål. Når en person i romanibefolkningen er mere produktiv og mindsker fattigdomsniveauet, bidrager den pågældende person også til samfundet i stedet for at modtage offentlig støtte. Kombinationen af øget bidrag og udbetaling af mindre offentlig støtte er nettobudgetbidrag til det nationale budget. Et program til støtte af denne udvikling vil gavne alle europæere og ikke blot romanibefolkningen.
Eija-Riitta Korhola  
En af de mest fundamentale strukturer, som danner grundlag for de fælleseuropæiske værdier, er vores pligt til at forsvare uskyldige sjæle, hvormed jeg mener børn. Få ting kan vi være så enige om.
Det er strengt nødvendigt, at børns rettigheder beskyttes mere effektivt, end det sker nu, og at det også gælder på fællesskabsniveau. Kommissionens indlæg om opstilling af en strategi for beskyttelse af børns rettigheder var meget velkomment.
Parlamentets betænkning om strategien er prisværdig. Jeg vil gerne rejse et par spørgsmål om dette brede emne.
For det første hænger familiestatusen direkte sammen med børns rettigheder. Familien er uden diskussion det bedste miljø for et barn. Familien og beskyttelsen af familielivet er faktisk børns rettigheder, og de realiseres, når en familie fungerer godt. Strategien burde også omfatte foranstaltninger til at fremme familiernes trivsel. Et barns ret til kontakt med begge forældre bør beskyttes for enhver pris.
For det andet udsættes børn meget tidligt for gruopvækkende, voldelig og seksuelt betonet underholdning med katastrofale følger. Forslaget i betænkningen om f.eks. at oprette et ensartet klassifikations- og mærkningssystem i EU for salg og distribution af audiovisuelt indhold og videospil for mindreårige er værdifuldt. Princippet om, at forureneren betaler, burde gælde inden for voldelige former for kommerciel underholdning, fordi den skade, den forvolder, er enorm.
For det tredje burde man iværksætte en målrettet indsats for at udrydde børneporno. Vigtige opgaver for Kommissionen er at styrke grænseoverskridende operationer for at få lukket internetsider, som undertrykker børn, og at forbedre samarbejdet mellem offentlige myndigheder og den private sektor.
Desværre går børns rettigheder ikke fri af den generelle værdirelativitets ånd, som tenderer til at være fremherskende i samfundet. Vi må højlydt gøre opmærksom på, hvad der definitivt ikke er relativt. Børns rettigheder og beskyttelse er kernen i menneskelige værdier, hvorfor vi stadig må minde folk om de alvorlige konsekvenser, der venter lovbryderne.
Katalin Lévai
skriftlig. - (HU) EU har et særligt ansvar for at beskytte de grundlæggende menneskerettigheder, navnlig børns rettigheder. Alligevel lever 19 % af alle børn i EU med en risiko for fattigdom, og dette tal er højere end for den voksne del af befolkningen (15 %). På verdensplan er 40 millioner børn under 12 år udsat for en eller anden form for vold. Næsten 6 millioner er udsat for tvangsarbejde, og 1,5 millioner bliver ofre for menneskehandlere. På den baggrund er en europæisk nultolerancestrategi, der tager sigte på at beskytte børns rettigheder, af største vigtighed.
Jeg tror, at en bedre lovregulering kan spille en nøglerolle i den forbindelse, herunder en undersøgelse af nye og eksisterende bestemmelsers konsekvenser for børn. Jeg støtter dog ikke oprettelsen af et separat parlamentsorgan med ansvar for børns rettigheder. Alle et sådant organs opgaver kan udføres af den børnerettighedskoordinator, som Kommissionen udpeger. Jeg støtter dog indførelsen af en kommissær for menneskerettigheder og minoriteter, der ligeledes er ansvarlig for at beskytte børns rettigheder. Det er vigtigt at bemærke, at de fleste børn, som lever under dårlige forhold, er af romanioprindelse eller tilhører den minoritet, der lever i Europa. Det ville ligeledes være hensigtsmæssigt at gennemføre europæiske institutionsreformer, i henhold til hvilke kommissærens børnerettighedskoordinator kunne skabe forbindelser mellem institutioner, ngo'er og regeringer og sørge for en fortsat dialog og samarbejde. Der er allerede mange europæiske organisationer og institutioner i EU, som beskæftiger sig med børns rettigheder, og derfor bør vi hellere slå de eksisterende sammen og få dem til at arbejde mere effektivt end at oprette nye.
Foruden beskyttelse af børns rettigheder bliver uddannelsesspørgsmålet mere og mere aktuelt. Med omhyggelig uddannelse bliver uvidende unge kriminelle til vidende, lovlydige borgere.
Joseph Muscat  
Jeg ville gøre mig skyldig i en forsømmelse, hvis jeg ikke i forbindelse med denne debat om børns rettigheder talte om sagen vedrørende Shaun Attard, som berørte Maltas og Gozos befolkning meget.
Denne dreng fra Gozo blev taget fra sin far på en måde, der givetvis havde psykisk indvirkning på ham.
Det er muligt, at loven og de europæiske direktiver bliver overholdt i denne sag. Men der hersker stærk tvivl om, hvorvidt det, der foregår, virkelig er i overensstemmelse med barnets tarv.
Jeg må desværre sige, at de britiske myndigheder efter min opfattelse gør det vanskeligt for barnets far at få en retfærdig rettergang i denne sag. Selv de få kontakter mellem barnet og faren er fulde af forhindringer.
Jeg vil gerne opfordre til, at Mario Attard får en retfærdig rettergang, og at der tages behørigt hensyn til Shauns tarv, samtidig med at loven overholdes.
Andrzej Tomasz Zapałowski  
skriftlig. - (PL) Dagens forhandling om børns rettigheder berører mange grundlæggende spørgsmål om vores ungdoms korrekte udvikling. Børnenes fremtid og sikringen af deres korrekte udvikling er bestemmende for vores kontinents fremtid, når det gælder korrekte mellemmenneskelige forhold.
Børns rettigheder skal respekteres. Man skal ligeledes respektere forældrenes ret til at opdrage børn i overensstemmelse med de værdier, som forældrene er tilhænger af. Når man taler om børns rettigheder og samtidig undlader at omtale deres ret til at blive opdraget i naturlige familier, hvor der er en far og en mor, krænker man børnenes rettigheder. Når man beslutter, at et barn kan adopteres af par af det samme køn, bestemmer man barnets videre skæbne, ja man påtvinger sågar på en vis måde barnet en seksuel orientering, og herved krænker man dets grundlæggende rettigheder. Man må ikke tie om dette forhold, for det bryder med EU's politiske korrekthed.
