EU-Oroszország csúcstalálkozó (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozata az EU-Oroszország csúcstalálkozóról.
Manuel Lobo Antunes
a Tanács soros elnöke. - (PT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Amint Önök is tudják, e hét pénteken a portugáliai Mafra városában sor kerül a 20. EU-Oroszország csúcstalálkozóra. Úgy véljük, ez kiváló alkalmat nyújt Oroszország és az Európai Unió vezetőinek egyaránt, hogy áttekintsük a két fél közötti kapcsolatokat.
Úgy gondoljuk, hogy az Európai Unió és Oroszország közötti kapcsolatok általánosságban jók és bizonyosan sokkal jobbak, mint ahogy azt a nemzetközi sajtó olykor elénk tárja. Oroszország az EU kulcsfontosságú partnere, és nagyon komolyan vesszük a vele fennálló kapcsolatot. A csúcstalálkozón az Unióban és Oroszországban uralkodó helyzetről lesz szó. Beszámolunk majd az Európai Unión belüli fejleményekről, különös tekintettel a Lisszabonban nemrég elfogadott új Reformszerződés megszövegezése terén elért előrehaladásról, valamint a Bizottság által javasolt, majd szeptember 9-én elfogadott energialiberalizációs csomagról.
Ami a közös térségeket illeti, áttekintjük az ütemtervek végrehajtásában elért előrelépéseket. E folyamat továbbra is teljes egészében pozitív, bár egyes területeken több lendületre van szükség. Bizonyos fontos ágazatokban az Állandó Partnerségi Tanács (PCC) segített e célkitűzés elérésében. A PCC kultúrával foglalkozó ülése - melyre a csúcstalálkozót megelőző napon kerül sor - segít majd fokozni a kulturális együttműködésünket.
A csúcstalálkozó prioritásai tekintetében megállapodásra törekszünk az energiaágazat korai figyelmeztető rendszerének elindításáról, amelyről elvben megállapodás született a Szamarában tartott legutóbbi csúcstalálkozón. Az Európai Unió és Oroszország között az energia terén mutatkozó kölcsönös függésből adódóan nagyobb bizalomra és erősebb kölcsönös együttműködésre van szükség. Ezért kiemeljük majd azokat a célkitűzéseket és elveket, melyeket az EU-nak tiszteletben kell tartania az energiapartnerségünk kapcsán, különös tekintettel a viszonosságra, az átláthatóságra, a nyitottságra és egy eredményes jogi és szabályozási keret kialakítására. Véleményünk szerint az Energia Charta Egyezmény elveit és a G8-ak által Szentpétervárott elfogadott, a világszintű energiabiztonságról szóló dokumentumot be kell építeni az Európai Unió és Oroszország közötti új megállapodásba, amely jogilag kötelező erejű lesz és a jelenlegi Partnerségi és Együttműködési Megállapodás (PCA) helyébe lép majd.
A beruházások területén örömmel üdvözöljük a közös gazdasági térség ütemtervében szereplő hivatalos párbeszédet. Az átlátható, diszkriminációmentes és kiszámítható feltételek elengedhetetlenek az Oroszországban beruházó uniós vállalkozások számára, és szem előtt kell tartani a Duma által tárgyalt, a stratégiai beruházásokról szóló törvényt is. Arra is ösztönözni fogjuk Oroszországot, hogy kerülje a kiegészítő politikák - mint a környezetvédelem vagy az adózás - szelektív használatát arra, hogy feltartsa a már működő beruházásokat vagy rejtett akadályokkal állja az új beruházások útját. Úgy gondoljuk, hogy Oroszország csatlakozása a Kereskedelmi Világszervezethez (WTO) prioritás és emiatt is törekszünk rá, hogy a csúcstalálkozón felvessük ezt a kérdést. A Bizottságnak esetleg több mondanivalója van erről.
Rá kell mutatnom, hogy a csúcstalálkozót arra is felhasználjuk, hogy az előrehaladás biztosítása érdekében nyomást gyakoroljunk Oroszországra, amennyiben nem talált kielégítő megoldást a még rendezetlen fő kérdésekre, mint a faexportvámokra vagy a diszkriminatív vasúti díjszabásokra.
Tisztában vagyunk vele, hogy e csúcstalálkozóra olyan pillanatban kerül sor, amikor Oroszországban az elnök- és a parlamenti választások egyaránt a küszöbön állnak. A választási folyamatban a szólás-, a sajtó- és a gyülekezési szabadság rendkívül fontos lesz, ezen lehet majd lemérni Oroszország demokratikus legitimitását. A Demokratikus Intézmények és Emberi Jogok Irodájának (ODIHR) szabad hozzáférést kell kapnia, hogy megfigyelhesse a Duma-választásokat. Az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet (EBESZ) és az Európa Tanács tagjaként Oroszország különleges felelősséggel rendelkezik közös értékeink védelméért. Sajnálatos, hogy bizonyos kérdések beárnyékolják az Európai Unió és Oroszország közötti kapcsolatokat, mivel egymásra utaltságunk mértéke nő, nem pedig csökken.
Oroszországnak és az Uniónak együtt kell dolgoznia különbségeik megszüntetésén, mivel nincs más megoldás az együttműködésre. Sajnálatos módon az EU és Oroszország közötti új megállapodásról szóló tárgyalások kezdete még nem jutott túl a holtponton. Az Oroszország által a lengyel húsra és zöldségekre kivetett behozatali tilalom továbbra is jelentősen gátolja a tárgyalások megkezdését. A Bizottság jelezte, hogy készen áll az újabb kapcsolatfelvételre, amennyiben mindkét fél számára elfogadható megoldás születik. Sajnálatos módon a helyzetet tovább bonyolítja az orosz állategészségügyi hatóságok által az előző hónap végén hozott döntés, mely szerint behozatali tilalmat léptetnek életbe 36 uniós vállalkozás hústermékeire.
A Litvániának szánt, a Barátság olajvezetéken keresztül történő olajellátás leállítása szintén olyan kérdés, amely megakadályozza, hogy az EU és Oroszország közötti új megállapodásról folytatott tárgyalások meginduljanak. Több mint egy év telt el anélkül, hogy Oroszország hivatalos tájékoztatást adott volna a vezeték szivárgásáról vagy a szállítás újraindításának kilátásairól. Ebből kifolyólag elengedhetetlen, hogy olyan kielégítő megoldást találjunk, amely megteremti az EU és Oroszország közötti energiaügyi partnerség továbbfejlesztéséhez szükséges bizalmat.
A tárgyalások jelenlegi holtpontja ellenére a helyzetet nem kell túldramatizálni. Tulajdonképpen 2006-ban megállapodtunk Oroszországgal arról, hogy a Partnerségi és Együttműködési Megállapodás érvényben marad, így pedig elkerülhető a jogi vákuum kialakulása az Oroszországgal fennálló kapcsolatainkban.
Végezetül bizonyos, hogy tárgyalni fogunk a jelenleg legfontosabb nemzetközi kérdésekről, főként Koszovóról és Irakról. Azt is hangsúlyozzuk majd, milyen fontos az Oroszországgal való pozitív együttműködés közös szomszédságunkban, hogy így együtt tudjuk megoldani a lényeges és aggodalomra okot adó közös kérdéseket, különösen a "befagyasztott” megbeszéléseket.
Benita Ferrero-Waldner
a Bizottság tagja. - Elnök úr, Oroszország nem csupán egy közeli szomszéd, hanem stratégiai partner. Ha egy pillantást vetünk a kereskedelemre és a beruházásokra, láthatjuk, hogy virágoznak, és látjuk azt is - ahogy az elnökünk fogalmazott -, hogy az egymásra utaltság is nő. Tudjuk azonban azt is, hogy Oroszország kulcsfontosságú partner az itt már szintén említett regionális konfliktusok és globális kihívások megoldása szempontjából, és hogy kapcsolatunk kiteljesítése még sok kívánnivalót hagy maga után.
A közelgő pénteki csúcstalálkozó a következő alkalom arra, hogy értékeljük kapcsolatunk állását. Míg számos eddig rendezetlen kérdés most sem fog megoldódni, néhány más kérdés terén előrelépést érünk majd el, így pedig előkészítjük a talajt a jövőbeli munkához az átmenet mostani pillanatában.
Tudjuk, hogy ez egy kritikus időszak Oroszország számára, néhány hónappal a döntő fontosságú parlamenti és elnökválasztások előtt, és tudjuk azt is, hogy az Európai Unió ismételten aggodalmának adott hangot a demokratikus elvek végrehajtása és az emberi jogok tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettségvállalás betartása kapcsán. Mi, az Európai Unió nagyon közelről követjük az eseményeket - e tekintetben a közelgő választások fontos próbát jelentenek - és arra számítunk, hogy Oroszország helyesen dönt és felkéri az EBESZ megfigyelőit, hogy kövessék figyelemmel a választásokat.
Megragadjuk az alkalmat arra is, hogy szót ejtsünk az emberi jogi kérdésekkel kapcsolatos aggodalmainkról, mint a sajtószabadság korlátozásáról, az újságírókat érő támadásokról, a nem kormányzati szervezetekre nehezedő nyomásról és az észak-kaukázusi helyzetről.
Amikor október 11-12-én Kalinyingrádban jártam, alkalmam nyílt megbeszélést folytatni a közelgő csúcstalálkozóról az orosz elnök fő tanácsadójával, Jasztrzsembszkij különmegbízott úrral. Hadd kezdjem néhány jó példával, majd beszélek arról is, ahol nem fogunk előrelépést elérni.
Úgy gondolom, hogy bejelentés várható Oroszország részéről arra vonatkozóan, hogy jelentős pénzügyi támogatással szándékozik hozzájárulni számos uniós irányítás alatt álló határon átnyúló együttműködési programhoz. Ezt nagy örömmel fogadjuk, mivel a 2004. évi bővítés után lényeges elemmé vált a kialakuló határokon átnyúló együttműködés. Kalinyingrád természetesen földrajzi elhelyezkedéséből fakadóan nagyon különleges eset.
Amint mindig is gondoltuk, ez különleges rendelkezéseket kíván a határon átnyúló együttműködés és a helyi határforgalom elősegítése érdekében. Figyelembe véve a tagállamok és Oroszország, vagyis Kalinyingrád közötti határt, valamint több tagállam és Oroszország közötti más határátkelőhelyeket érintő nagyon komoly forgalmi torlódást, az orosz pénzügyi hozzájárulás nagyon időszerű is lenne.
A határ uniós oldalán akár 50 km hosszan húzódó kamionsorok egyértelműen nem elfogadhatók. Végre kell hajtanunk az intézkedéseket, és ezért megegyeztünk Oroszországgal, hogy csökkentjük a torlódást. A Bizottságban épp most indítunk el egy kísérleti projektet, amelyhez hozzátartozik a váminformációk cseréje és a határinfrastruktúra korszerűsítésének finanszírozása. A maga részéről Oroszországnak egyszerűsítenie kell a határokon alkalmazott eljárásait. Elvben készen áll erre, de időbe telik.
Az elnökünk már szót ejtett az energia kérdéséről. Én csak annyit szeretnék hozzátenni, hogy képesnek kellene lennünk rá, hogy bejelentsünk egy a korai figyelmeztető rendszerre vonatkozó megállapodást, hogy megoldjuk az ellátási problémákat mielőtt még azok válságossá válnak. Az elnökünk beszélt az energiakultúráról és a beruházásokról, így ehhez nem kell semmit hozzáfűznöm. Annyival szeretném csak kiegészíteni, hogy a beruházások és az üzleti kapcsolatok szintén napirenden lesznek a gyáriparosok holnap, vagyis csütörtökön kezdődő lisszaboni kerekasztalos találkozóján, amelyen Günter Verheugen és Andris Piebalgs is részt vesz. E kerekasztal pénteken beszámol a csúcstalálkozó résztvevőinek az elért eredményekről. Úgy gondolom, ez jó hozzájárulás egy fejlődő üzleti kapcsolathoz.
Oroszország kulcsfontosságú gazdasági szereplő, a WTO kapcsán pedig annyit szeretnék hozzáfűzni, hogy segíteni fogjuk Oroszország törekvéseit. Önök jól tudják, hogy mindig is elköteleztük magunkat Oroszország WTO-csatlakozása mellett. Véleményünk szerint lényeges, hogy mindenki azonos feltételekkel dolgozhasson, ezért helyezünk majd nagy hangsúlyt arra, hogy Oroszország WTO-csatlakozására sor kerüljön. A csúcstalálkozó új lendületet ad ezen összetett folyamatnak, amely jelenleg kritikus szakaszában jár.
A csúcstalálkozóhoz kapcsolódóan új acélmegállapodást írunk alá, így növeljük az acél mennyiségét, melyet Oroszország az Európai Unióba exportálhat. Az EU és Oroszország közötti együttműködés pozitív részeinek újabb jele, hogy a Kábítószer és Kábítószer-függőség Európai Megfigyelőközpontja és az Orosz Szövetségi Kábítószer-ellenőrző Szolgálat közötti egyetértési megállapodás aláírásra kerül a csúcstalálkozóhoz kapcsolódóan.
Kevésbé pozitív információ azonban az, hogy bár Oroszország májusban Szamarában egyértelműen elkötelezte magát, hogy még a következő, mafrai csúcstalálkozó előtt időben aláírja a Szibéria fölötti átrepülésekre vonatkozó megállapodást, erre jelenleg nagyon csekély esély van. Szeretnénk továbblépni e hosszú ideje tartó vitában. Oroszország részéről pozitív lépés lenne, ha lehetővé tenné, hogy elkezdjük a novemberre tervezett moszkvai légi közlekedési csúcstalálkozó munkálatait, hogy felmérjük az ezen ágazatbeli együttműködésben rejlő hatalmas lehetőségeket.
Ami a nemzetközi kérdéseket illeti, továbbra is bizonyosan Koszovó marad az egyik legfontosabb, és Oroszországgal közösen el kell gondolkodnunk, hogyan találhatunk megoldást e kérdésre a Trojka erőfeszítéseit alapul véve. El kell kerülnünk, hogy a Balkánon újabb konfliktus újuljon ki.
Egyéb lényeges nemzetközi kérdéseket is megvitatunk, mint a Közel-Kelet helyzetét az annapolisi konferencia előtt, Irán helyzetét Putyin elnök közelmúltbeli teheráni és afganisztáni látogatását követően, Burma/Mianmar kérdését, valamint a főként Grúzia és Moldova közötti befagyasztott kapcsolatok helyzetét.
Szeretnénk építő jelleggel dolgozni együtt Oroszországgal, megoldást keresve e vitás kérdésekre. Ennélfogva folytatnunk kell megkezdett munkánkat és sosem veszíthetjük szem elől hosszú távú terveinket.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök úr, reméljük, hogy - amint a sajtó is rámutatott - a portugál ősz melegebb lesz, mint az orosz tavasz, ami a szamarai csúcstalálkozót illeti.
Ahogy a biztos asszony mondta, úgy vélem, hogy tovább kell építenünk a stratégiai szövetséget Oroszországgal, a hangulat azonban nagyobb mértékben függ majd Oroszország hőmérsékletétől, mint az Európai Unióétól: részben annak fényében, amiről a biztos asszony beszélt, mindenekelőtt azon új szerep fényében, melyet Oroszország a nemzetközi színtéren játszani kíván, illetve főképp az energiaellátás biztonságának tekintetében.
Azonban, elnök úr, ezt a kapcsolatot több pillérre kell építeni. Az első az, hogy bármilyen döntést vagy cselekedetet, amely egy tagállam ellen irányul, az egész Európai Unió elleni döntésnek vagy cselekedetnek kell tekinteni.
Másodszor, elnök úr, az Európai Unió visszavonhatatlanul és kétségbevonhatatlanul elkötelezte magát az emberi jogok mellett, és nagyon szilárdan kell védelmezni ezen álláspontját. E tekintetben úgy érzem, örömmel kell fogadnunk az orosz kormány döntését arról, hogy engedélyezi, hogy a Zöldek / Európai Szabad Szövetség Moszkvában tartsa ülését és megadja a képviselőcsoport tagjainak a vízumot.
Aggodalomra ad okot az Kaszpi-tengerrel határos országok közelmúltbeli csúcstalálkozójával kapcsolatban elhangzott nyilatkozat, mely egyfajta széles front kialakításáról szól - bizonyos mértékben - a regionális és nemzetközi fenyegetések, illetve az Egyesült Nemzetek Szervezetének bizonyos állásai elleni harc céljából.
Már a végén járok, elnök úr. Biztos asszony, elnök úr, soros elnök úr, védjék meg a gyakorlatban az Európai Unió érdekeit, építsék ki ezt a szövetséget, de ne felejtsék el, hogy a szereplőknek meg kell felelniük az ideáloknak. Emlékszem valamire, amit a The Economist egy közelmúltbeli - természetesen kiváló - cikkében olvastam: a wiesbadeni csúcstalálkozón Putyin elnök azt mondta Merkel szövetségi kancellár asszonynak, hogy az volt az a hely, ahol Dosztojevszkij veszített a ruletten.
Én remélem, hogy az Európai Unió szerencsésebb Portugáliában, mint az orosz író volt Wiesbadenben.
Jan Marinus Wiersma
a PSE képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök úr, a közelgő csúcstalálkozóra való előkészülés során képviselőcsoportom számára továbbra is az a legfőbb alapfeltevés, hogy Oroszországnak és az Európai Uniónak sok közös érdeke van, és a sok véleménykülönbség ellenére az Európai Uniónak a közelgő csúcstalálkozón továbbra is e feltétel alapján kell cselekednie. Oroszországnak és Európának szüksége van egymásra, hogy megoldják az európai problémákat, azonban főként azért van szükségük egymásra, hogy megoldják a legfontosabb nemzetközi kérdéseket. Európa fenntartható biztonsága csak az Oroszországgal való együttműködés által valósítható meg.
Ezen okok folytán mi - a képviselőcsoportom és én - mindig is támogattuk az Oroszországgal létesített stratégiai partnerséget. A csúcstalálkozó programja kimerítő, és a biztos asszony, valamint az elnökség képviselője már beszélt róla. Mégis reméljük, hogy valamikor előrelépés történik az új partnerségi és együttműködési megállapodás tárgyalását illetően. Reméljük, hogy egy új lengyel kormány jobban tud majd együttműködni Moszkvával, és ennek következtében talán nagyobb tér nyílik az előrelépésre.
Az energiaügyi kapcsolat rendkívül fontos, és úgy gondoljuk, hogy a kölcsönösségből kell kiindulni, azonban fel kell ismernünk, hogy itt egyfajta kölcsönös függetlenséggel van dolgunk, amelyet meg kell próbálnunk együttes erővel jobban kezelni. Több együttműködést akarunk elérni a Fekete-tenger térségében is, és reméljük, hogy olyan kérdésekről is szó esik a csúcstalálkozón, mint Transznisztria és Grúzia.
Az előttem szólók már említették az oroszországi demokrácia állapotát, és ezt természetesen nem lehet kihagyni a megbeszélésekből. Aggódunk a Duma-választások előkészületei miatt is. Mi is szabad és tisztességes kampányokat szeretnénk és azt, hogy minden párt egyenlő eséllyel fejthesse ki nézeteit. Ezért oly fontos, hogy nyomatékosan hangsúlyozzuk a megfigyelők moszkvai jelenlétének kérdését: nemcsak a választás napján van szükség a megfigyelők munkájára, hanem a választásokat megelőző kampány ideje alatt is. Mindannyian tudjuk, mennyire fontos, hogy megfelelően tudjuk megítélni a választásokat; egy olyan országnak, amely az Európa Tanács Parlamenti Közgyűlésének elnöki posztjára pályázik, képesnek és hajlandónak kell lennie arra, hogy együttműködjön az EBESZ-szel, amikor a választások megfigyeléséről van szó.
Végezetül - és megismétlem, amit felszólalásom elején mondtam - továbbra is kritikusan kell szemlélnünk Oroszországot; kritikusan, amikor az emberi jogok és a demokrácia kérdéséről van szó, de nem szabad szükségtelenül egyoldalúan megközelíteni a dolgokat. Kiindulópontunk legyen továbbra is a jó szomszédi viszonyra, az együttműködésre törekvés és az, hogy próbáljuk meg együtt megoldani a problémákat Európában és ne csináljunk mindenből nagy ügyet.
Graham Watson
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, a májusi szamarai csúcstalálkozó felszínre hozta az Oroszországgal kialakított stratégiai partnerségünkön tátongó hasadékokat - az energiaügy, Koszovó és az emberi jogok terén. E repedések törésvonalakká váltak, melyek ma már oly mélyek és szélesek, hogy nagy nyomás nehezedik ránk, hogy megmondjuk, hogyan valósítható meg egy közös értékeken alapuló komoly "partnerség”.
Putyin elnök bevallása szerint "Oroszország nem válik egyhamar olyan országgá - ha egyáltalán valaha olyanná válik -, amelyben a liberális értékek mély történelmi gyökerekkel rendelkeznek”.
Meddig hagyhatjuk még figyelmen kívül az egyre gyarapodó bizonyítékokat? Nem arról van szó, hogy az oroszok elutasítják a nyugat kulturális kellékeit, mivel Putyin elnök több alkalommal is beszélt arról, hogy milyen helyet foglal el országa Európa kulturális szívében. Nem, e hevesség, e tagadás elsősorban a Barroso elnök úr által Európa "szent értékeinek” hívott értékek - mint a szabadság, a demokrácia -, valamint a jogállamiság ellen irányul, melyek nyilvánvalóan nincsenek jelen a mai Oroszországban.
Salafranca Sánchez-Neyra úrnak igaza volt. Túl sok reálpolitikát és nem elég morális politikát hallottunk a Tanácstól és a Bizottságtól. Kapcsolatunk Oroszországgal bizonyosan stratégiai, de nem nevezhető partnerségnek.
Ahol csak lehetséges, gyakorlatias megközelítésre és együttműködésre van szükség az olyan mindkét felet érintő kérdéseket illetően, mint a határátkelők, energiaellátás, WTO-tagság - bár az élelmiszerek árának tegnap bejelentett ellenőrzése a múlt gazdaságpolitikájához való visszatérést sugallja.
Némi előrelépés elérhető Oroszországgal, de harsonaszó nélkül és az utána következő kiábrándulással, amely túl sok EU-Oroszország csúcstalálkozóra jellemző.
Ahogy Oroszország két fontos választás elé néz, egy kicsit több őszinteségre is szükség van. Ha az emberek klónozása fejlettebb lenne, Putyin elnök a lengyel Kaczyński fivérek példáját követve valószínűleg az elnöki és a miniszterelnöki pozícióért egyaránt indulna! Egy olyan országban, amely még 1917-ben megdöntötte az oligarchák uralmát, meglehetősen hihetetlen, hogy egy új autokratikus hatalom nyer teret, és nem szabad visszafogni kritikus megjegyzéseinket attól való félelmünkben, hogy egy olyan partnerséget sodrunk veszélybe, amely mindössze papíron létezik.
Európa csak akkor vállalhat szolidaritást Oroszországgal, amikor a független igazságszolgáltatás, a szólásszabadság és a demokrácia nemcsak rövid beszédfoszlányokat jelent és amikor az újságírók, ellenzéki pártok és nem kormányzati szervezetek a megtorlás félelme nélkül működhetnek.
Ezért törekedett a képviselőcsoportom egy állásfoglalásra, amely lezárja ezt a vitát, és több mint 300 képviselő támogatta a felhívásunkat. Készen kell állnunk, hogy papírra vessük, amit a nyilvánosság előtt mondunk, és hogy rácáfoljunk azokra, akik szerint az Európai Parlament nem más, mint egy agyonmagasztalt társalgó.
Első alkalommal a Reformszerződés valódi beleszólási lehetőséget ígér a Parlamentnek a külső felekkel kapcsolatos cselekvések terén. Javítsunk tehát a teljesítményünkön, hogy meg tudjunk felelni a kihívásnak és olyan üzenetet adhassunk át a csúcstalálkozón, melyet Putyin elnök nem hagyhat figyelmen kívül.
Konrad Szymański
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportjának vezetői által tegnap hozott döntés, mely szerint ne fogadjunk el semmilyen állásfoglalást az EU-Oroszország csúcstalálkozót megelőzően, azt mutatja, hogy még mindig van problémák Oroszországgal. A döntés felér egy súlyos hibával. Ez nem az a fajta francia-német motor, amelyet elvárunk Európa azon részén, ahol élünk.
A május 2-i, a szamarai csúcstalálkozót megelőző állásfoglalásunk nagyon hasznosnak bizonyult. Bízom benne, hogy a mai csend nem azt jelzi, hogy megpróbálunk eltérni egy világosan meghatározott és nagy követelményeket támasztó Oroszország-politikától. Amennyiben a Szamarában elfogadott megközelítésünk sérül, Oroszország egyre inkább meg lesz róla győződve, hogy az integráció és főként a 2004-es bővítés figyelmen kívül hagyható vagy lebecsülhető fejlemény csupán. Azok a politikusok, akik a hamis realizmus jegyében most megpróbálnak szemet hunyni afölött, hogy Oroszország a diktatúra irányába indult el, beleegyeznek a finn példa megismétlődésébe. Hozzájárulásukat adják a Közép-Európa elleni diszkriminációhoz és ezáltal gyengítik az Európai Uniót mint globális partnert.
Bart Staes
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök úr, biztos asszony, miniszter úr, hölgyeim és uraim! Miniszter úr, Ön bevezetőjében elmondta, hogy kapcsolataink Oroszországgal jók, vagy legalábbis jobbak, mint ahogy a nemzetközi sajtó lefesti őket. Miniszter úr, Ön talán a Marson él? Vagy a Vénuszon? Meg meri mondani az oroszoknak, hogy mi a lényeg, vagy az Európai Unió Önnek csupán a pénzről és puszta kereskedelemről szól? Fontosabb ez Önnek, mint a demokrácia és az emberi jogok?
Ne kerteljünk. Oroszország elindult lefelé egy olyan lejtőn, amelynek az alján egy erős vezető által irányított kész diktatúra áll: egy erős vezető, aki nem tűr el semmiféle tiltakozást és aki beveti az orosz titkosszolgálat (FSB) rendőreit, amikor csak szükségesnek látja; egy vezető, aki semmilyen körülmények között nem mond le a hatalomról és aki mindenféle csaló fogást bevet, hogy a decemberi parlamenti és a márciusi elnökválasztás után is az ő kezében legyen a hatalom. Oroszország, miniszter úr, egy olyan zárt társadalommá fejlődik, amely soha nem engedné meg, hogy bárki bepillanthasson.
Nem akarok elméleti okfejtésekre szorítkozni. A valóság az, hogy Oroszországban az emberi jogok állandó nyomás alatt állnak és a demokrácia állapota siralmas. A valóság az, hogy a szólás- és a sajtószabadság nem tud ellenállni a szigorú öncenzúrának. A közelmúltban elfogadott törvény a szélsőségességről könnyedén felhasználható a független újságírók és politikai ellenfelek elhallgattatására.
A valóság az, hogy az orosz rezsim számára egy erős és független civil társadalom nem kívánatos, és a nem kormányzati szervezetekre nagy nyomás nehezedik a rendkívül korlátozó jogi szabályozás miatt. A valóság az, miniszter úr, hogy Oroszországban a szabad választás utópia. Csak azok vehetnek részt, akiket a rezsim eltűr. A Garri Kaszparov körül csoportosuló "Másik Oroszország” koalíció például nem vehet részt a közelgő parlamenti választásokon.
Végül, miniszter úr, a csecsenföldi helyzet talán már nem aktuális kérdés a politikában, azonban az ottani valóság még mindig rendkívül aggasztó. Az embereket még mindig gyilkolják, az embereket elfogják és illegálisan tartják fogva, az embereket zsarolják, napi gyakorisággal történnek emberrablások és a kínzás bevett gyakorlat. Ez az orosz valóság, miniszter úr, és remélem, hogy emlékezni fog erre, amikor e hét végén Putyin elnökkel tárgyal.
Helmuth Markov
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, Európa és a világ stabilitása és fejlődése nem lehetséges az Európai Unió és Oroszország közötti megfelelő együttműködés nélkül. Szamariával szembeállítva mit szeretnék most látni? Azt szeretném, ha Ön visszajönne és arról számolna be nekünk, hogy Oroszországgal közös stratégiánk van a koszovói probléma megoldására és a közel-keleti békefolyamatra, valamint hogy közös álláspontot alakítottak ki az iráni nukleáris energia problémájára vonatkozóan és közös stratégiát a transznisztriai probléma megoldására.
Ez nemcsak az energiaellátásról szól. Felejtsük el a Galileót. Az ipar nem akarja és a számlát az adófizetőknek kell állniuk. Dolgozzunk együtt Oroszországgal egy megfelelő energiapolitikán, amely bevonja az új technológiákat. Oldjuk meg a vízummentes utazás problémáját Oroszországgal. Miért nem értünk még el nagyobb előrelépést e téren, csupán e konkrét csoportok számára? Nézetem szerint jelentős eredményeket lehetne elérni.
Mi lesz az Európai Unió álláspontja a rakétapajzs kapcsán? Oroszország mellé állunk és azt mondjuk, hogy nem kérünk az Egyesült Államok védőpajzsából? Úgy gondolom, nagyszerű lenne, ha ezt el tudnánk érni. Természetesen kritikusnak is kell lennünk Oroszországgal szemben és meg kell mondanunk, hogy ha szót emelek a Schäuble és Jung urak által Németországban kidolgozott terrorizmusellenes tervek ellen, akkor Oroszországnak is meg kell mondanom, hogy nem akarom ezt a diszkriminációellenes törvényt. Ez egészen egyértelmű.
Ha véleményünk szerint a csecsenföldi helyzet teljes mértékben ellentétes az emberi jogokkal, akkor ezt nagyon világosan közölnünk kell az oroszokkal is, de azt követően nyomon is kell követnünk az eseményeket. Azt gondolom, hogy egy helyes partnerségi megállapodás megléte esetén a jó partnereknek ezeket meg szabad és kell mondaniuk egymásnak. Szükségünk van Oroszországra és Oroszországnak szüksége van ránk, és együtt fogunk tovább haladni, ha minden kérdésről nyíltan beszélünk és - mindenekelőtt - felvázoljuk a megoldási lehetőségeket.
Jana Bobošíková
(CS) Hölgyeim és uraim, ha meg akarjuk állni a helyünket a világban, szükséges, hogy az EU mint egy erős csoport és Oroszország mint egy szuperhatalom rendezzék gazdaságaikat egységbe.
Csak így lesznek képesek szembenézni az elkerülhetetlen politikai nyomással, amely különben megoszthatná ezt az ésszerű partnerséget. A dolgok jelenlegi állása szerint az Unióba irányuló orosz export - az energiához kapcsolódó kereskedelem nélkül - a Marokkóba vagy Argentínába irányulónak felel meg. Ezért támogatom a kereskedelmi biztos, Mandelson úr kezdeményezését, melyben arra kérte az EU-t és Oroszországot, hogy többé ne úgy viselkedjenek, mint két város, melyeket mindössze egy keskeny út és egy gázvezeték köt össze.
Meg vagyok róla győződve, hogy mindkét partnernek hosszú távú, kölcsönös előnyökkel járó gazdasági és kereskedelmi kapcsolatok kiépítésére kell összpontosítania és nem engedhetik meg, hogy rövid távú politikai taktikák vegyék át az irányítást. Úgy gondolom, hogy az uniós polgárok érdeke, hogy az EU következetesen járjon el Oroszországgal szemben, azonban jelenleg sajnos nem ez a helyzet. Szorgalmaznunk kell egy stabilabb politikai és vállalkozói környezet kialakulását Oroszországban, amely kevesebb akadályt gördítene az import elé és amely kedvezőbb környezetet teremtene az Unióból érkező beruházók számára.
Reino Paasilinna
(FI) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Kétféleképpen lehet megközelíteni az EU és Oroszország közötti kapcsolatokat. Tekinthetjük őket problémáknak vagy lehetőségeknek. Amint tudjuk, jelenleg mindkettő bőven adódik.
Az elmúlt héten Lisszabonban az Unió vezetői egy lépést tettek egy következetesebb külügyi politika irányában. Nem lehetne az Oroszországgal kapcsolatos politika az első megálló mindkét fél számára, vagyis Oroszország számára is? A Partnerségi és Együttműködési Megállapodáson változtatni kell és ezt jól tudjuk. Az északi dimenzió területén némi eredmény már mutatkozik a Balti-tengerhez kapcsolódó kérdések tekintetében, de tovább kell lépnünk új területekre. Az útiterv megvan, de nem sokan járnak az úton.
Támogatjuk Oroszország WTO-tagságát. Végleges formába kell öntenünk a megállapodást. Ekkor a határokon a fára kivetett vámot és illegális díjakat - melyekről Ferrero-Waldner biztos asszony is szót ejtett - ellenőrzés alatt lehetne tartani. Teljes egészében egymástól függünk az energia kérdésében, e függésnek azonban kétirányúnak kell lennie. Az export éppúgy függést jelent, mint az import.
Ennélfogva véget kell vetnünk ennek az Oroszországgal folytatott némajátéknak. Sajnálatos módon ez már így megy jó ideje, de üdvözlöm Lengyelország új vezetőjét, aki javítani szándékozott a kapcsolatokat Oroszországgal és Németországgal is. Oroszország nyilvánvalóan nagyobb problémát jelent.
A tárgyalásoknak az állampolgárok jogait érintően is eredményre kell vezetniük, nemcsak amikor árukról van szó. Megkérdezem a Tanácstól, hogy szó lesz-e a csúcstalálkozón a fára kivetett vámokról. Továbbá mi a helyzet az új orosz törvénnyel, mely arra a gyakorlatra vonatkozik, hogy a gyanúsítottakat nem adják ki kihallgatásra annak az országnak, amelyben a bűncselekményre sor került? Ez különös eljárás. Másképp mondva, egy bűnöző, aki egy uniós tagállamban bűncselekményt követ el, menedékjogot kérhet Oroszországban. Foglalkozik majd a Tanács ezzel a kérdéssel a csúcstalálkozón?
Annemie Neyts-Uyttebroeck
(NL) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Az egész vitát, valamint a Tanács és a Bizottság nyilatkozatait hallgatva rendkívül világossá vált, hogy Oroszország esetében mily nehéz összeegyeztetni a kellő tiszteletet, melyet e nagy és fontos ország, valamint e nagy és fontos nép megérdemel és a jogállamiság, a működő demokrácia, a szabad sajtó és az emberi jogok tiszteletben tartásának előmozdítását. Nehéz megtalálni a helyes egyensúlyt, annál inkább, hogy Putyin elnök egyedülálló módon ért ahhoz, hogy kihasználja a tagállamok közötti valamennyi nagyobb vagy akár igen csekély véleménykülönbséget.
Hallottuk, hogy hamarosan választások lesznek Oroszországban, és tudjuk, hogy erre néhány hét múlva kerül sor. Ezzel kapcsolatban szeretném hangsúlyozni, hogy a Dumában képviselőkkel nem rendelkező pártokra rákényszerített feltételek teljes mértékben méltatlanok egy demokráciához. Akár a letét összegéről beszélünk, akár az aláírások előírt számáról, ezek ellenőrzéséről - nézzék csak meg, mi történt Szentpétervárott néhány hónapja -, ezek egyike sem felel meg annak, amit mi és a világ többi része szabad és tisztességes választásoknak tartunk. Másképpen kifejezve, a dolgok nem sok jót jósolnak.
Néhány nagyon aggasztó beszámolót is hallottunk arról, hogyan próbálták meg ellenőrzés alatt tartani a diákok kapcsolatait és a látogatói programokon résztvevőket. Vagyis - és már be is fejezem, elnök úr - a tagállamoknak egységesebbnek és éberebbnek kell lenniük, mint valaha, hogy az együttműködés folytatódhasson.
Inese Vaidere
(LV) Hölgyeim és uraim, Oroszország fontos partner, politikái azonban aggodalomra adnak okot. Még nem emeltek szobrot Putyin elnöknek az orosz utcákon, azonban a személyi kultusz jelei már megmutatkoznak. A demokratikus államokban még nem volt rá példa, hogy az állam elnöke elinduljon a parlamenti választásokon, mint ahogy arra sem, hogy a Nasi elnevezésű radikális mozgalom vezetőjét jelöljék ifjúsági miniszternek, vagy hogy egy ország ne legyen hajlandó fogadni az Európai Parlament Emberi Jogi Albizottságának küldöttségét. Veszélyes, ahogy Oroszország manipulál más nemzeteket. Lettországi kutatások azt mutatják, hogy az Oroszország által a népeknek nyújtott támogatás gyökeresen ellentétes a társadalmi integrációval. Attól is tartok, hogy azon emberek politikai múltja, akik a közelmúltban megszervezték az orosz fórumot az Európai Parlamentben, arra enged következtetni, hogy más európai államokban is létezhetnek pusztító tervek. Kötelességünk szembeszállni e manipulációkkal, mivel Oroszország türelmünk határait feszegeti. Az energiakérdésről folytatott vita kapcsán arra van szükség, hogy az Energia Charta elvei és ratifikációja az új megállapodás szerves része legyen, annak ellenére, hogy Moszkva elégedetlen a viszonossági záradékkal. Köszönöm.
Hélène Flautre
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, beszéljünk világosan! A tegnapi döntésünket az orosz hatóságok nagy sikerként fogják értelmezni - és ez gyakorlatilag már meg is történt: nincs állásfoglalás, nincs üzenet. Ez valódi jutalom azután, hogy Oroszország nem volt hajlandó fogadni az Európai Parlament hivatalos emberi jogi küldöttségét. Az orosz társadalom most még nagyobb mértékben túsza egy propagandista sajtónak, mint valaha, és veszélyes nacionalizmusba húzódik vissza.
Ma Oroszországban a félelmen alapuló erőszak uralkodik, miközben a rasszizmus és az idegengyűlölet egyre aktívabbá válik. A "független” szó többé nem használható. A "független” emberi jogi aktivisták, újságírók vagy politikai ellenfelek automatikusan "a rendszer ellenségeinek” számítanak. Egy 2007-ben elfogadott törvény hivatalosan velük foglalkozik. A szélsőségesség elleni harc álcája alatt e törvény gyakorlatilag szabad kezet ad a hatóságoknak e tisztességtelen harcban. Amint tegnap Marie Mendras elmondta nekünk, az emberi jogok állandó megsértése nem sarkallja tettekre az orosz embereket. Putyin elnök hazárdjátéka tehát bevált: sikerült meggyőznie a többi orosz állampolgárt, hogy Oroszország saját különleges szabályai szerint játszik, amikor a demokráciáról és az emberi jogokról van szó.
Ilyen meggyőződés mellett nem meglepetés, hogy még mindig Oroszország az Európa Tanács egyetlen tagja, amely nem ratifikálta a 14. számú jegyzőkönyvet. Putyin elnök számára ez váratlan szerencse, isteni áldás. Ez ugyanis azt jelenti, hogy nem kell megfelelnie a határozatoknak és megakadályozhatja, hogy az ügyek az országán kívülre kerüljenek, különös tekintettel a megkínzott csecsenek kérdésére. E helyzet fényében naivitás lenne azt gondolni, hogy Oroszországban december 2-án szabad és átlátható választásokra kerül sor. A körülmények láttán a választás nem csupán egy népszavazás Vlagyimir Putyin mellett vagy ellen? Amennyiben az alkotmány nem kerül módosításra, Vlagyimir Putyin továbbra is uralni fogja az összes politikai, gazdasági, pénzügyi, közigazgatási, igazságügyi és biztonsági kérdést.
Az EU-Oroszország csúcstalálkozó előestéjén felszólítom a Tanácsot és a Bizottságot, hogy a legmagasabb politikai szinten tárgyaljanak az emberi jogokról. Elengedhetetlen, hogy kulcsszerepet játsszanak, akár a jövőbeli megállapodásról, akár Koszovóról vagy az energiakérdésről legyen is szó. Ezt kérik tőlünk az orosz demokraták. Mindössze ennyit mondanak: "Beszéljenek róluk továbbra is, mondják meg az igazat”. Mi legalább nem kockáztatjuk az életünket, amikor ezt tesszük.
Vladimír Remek
(CS) Hölgyeim és uraim, az Európai Unió és Oroszország közötti kapcsolatokról szóló vita az egyik leggyakoribb téma itt a Házban.
Rendszeresen halljuk ugyanazokat a közhelyeket, akár szándékosan, akár a tények félreértéséből vagy nem ismeretéből fakadóan. Ennek ellenére - akár akarjuk, akár nem - partnerként kell bánnunk Oroszországgal. Ha nem találunk közös nyelvet és nem törekszünk fokozatosan javítani a kapcsolatainkat, azt az Unió jobban megszenvedi, mint Oroszország. Ez nem azt jelenti, hogy el kell fordítanunk tekintetünket a nehézségekről, hanem inkább azt, hogy szembe kell néznünk a valósággal és mindenkit ugyanúgy kell megítélnünk.
Tény, hogy a jelenlegi Oroszország gazdaságilag erősebb és ezért magabiztosabb is. Védelmezi saját érdekeit, éppúgy, mint az Egyesült Államok, vagy ami azt illeti, az EU. Józan hozzáállásra van szükségünk. Ezért örülök, hogy az állásfoglalás elhalasztásával nagyobb mozgásteret engedtünk a képviselőinknek a portugáliai csúcstalálkozón.
A mai Oroszország nem a volt Szovjetunió. Nemcsak az ebben az országban szerzett sokévi munkatapasztalat alapján mondom ezt, hanem az amerikai diplomácia fejétől kölcsönzött szavakra is támaszkodva.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani a soros elnöknek és a Bizottság elnökének. Én nem az együttes zárónyilatkozat hossza alapján fogom megítélni a csúcstalálkozó sikerét. Ami nekem számít - és remélem, hogy szó lesz róla -, az, hogy egészítsük ki azon témák részleteit, melyekről tudjuk, hogy együtt kell rájuk megoldást találnunk.
Az EU és Oroszország közötti kapcsolatok hihetetlenül összetettek. Ez nem lesz másképp a mostani választások idején sem. Azonban valóban be kell látnunk, hogy Oroszországnak és az Uniónak nem áll rendelkezésére más gazdasági és politikai alternatíva, mint a partnerség. Elnök asszony, e partnerséghez kiváló megállapodásunk van, amely immár tíz éve érvényben van. Hogyan kezeljük ezt majd a jövőben kreatív módon? A csúcstalálkozó fontos alkalom arra is, hogy tisztázzuk a demokrácia fogalmát, és megköszönöm a Bizottságnak az e kérdést érintő terveit.
Mindig megdöbbenek azon, hogy Oroszországban a stabilitás és a demokrácia egymás ellentétének számít; ezt mi természetesen soha nem gondolhatjuk így. Mindannyiunk számára nagyon fontos, hogy Oroszország belépjen a WTO-ba.
Hannes Swoboda
(DE) Elnök asszony, nem sok értelme van a reálpolitikát és a morális politikát kijátszani egymás ellen, amint Watson úr mondta. A valóságban mindkettőre szükségünk van: az Oroszországgal való kapcsolatunkban realistának kell lennünk, és világosan és szilárdan kell képviselnünk etikai és erkölcsi álláspontunkat.
Sokan úgy gondoltuk, hogy a kommunizmus bukása után Oroszország egyszerűen eltűnik a nemzetközi porondról, és sok ember ezt is akarta. Azonban nem ez történt. Főként azért nem történt meg, mert az emelkedő energiaárak következtében Oroszország képes volt növelni bevételeit és ismét hatalomra szert tenni a nemzetközi színtéren. Ezt el kell ismernünk; ha nem tesszük, nem ismerjük el a valóságot.
Van azonban valami, amit nem akarunk elfogadni, és ez természetesen a negatív fejleményeket jelenti; a Tanács elnöksége és a biztos asszony ezt egyaránt egyértelműen megfogalmazta. Egyszerűen nem vagyunk hajlandóak elfogadni, hogy egyre több lépés irányul az oroszországi demokrácia romba döntésére. E lépéseket nem fogadhatjuk el, semmi közük nincs a demokrácia építéséhez, viszont minden erővel annak elpusztítására törekszenek. Nem akarjuk elfogadni, hogy Oroszország sajnálatos módon nem hajlandó szomszédainak - közös szomszédainknak - nyílt partnerséget kínálni. A mi érdekünket ez szolgálná, és nagyon világossá kell tennünk, hogy együtt akarunk dolgozni Oroszországgal e partnerség előmozdításán, azonban egy olyan Oroszországgal, amely elismeri összes szomszédjának függetlenségét és szuverenitását.
Nem fogadhatunk el olyan helyzetet, amelyben Oroszország például az Európa tanácsi vagy EBESZ-tagságán keresztül helyesen befolyást akar gyakorolni más országokra, azonban nem hajlandó felelősséget vállalni, és ezért nem engedi, hogy megfigyelők dolgozzanak a választásokon. Elvben nem szabad bizalmatlanul fordulni a választások felé, azonban egy olyan országnak, mint Oroszország, amely azt gondolja, hogy már teljesen kifejlesztette a demokráciát, lehetővé kell tennie alapos vizsgálatokat is. Amennyiben Oroszország nagyobb szerepet kíván játszani az Európa Tanácsban és az EBESZ-ben, akkor fel kell szólítanunk, hogy erről tegyen tanúbizonyságot azáltal, hogy megengedi, hogy a választási megfigyelők megállapítsák, hogy saját választásai átláthatóak és tisztességesek-e. Ezt az egyértelmű üzenetet kell az Európai Uniónak küldeni Oroszországnak.
Bronisław Geremek
(PL) Soros elnök úr, biztos asszony, úgy gondolom, hogy amikor az Oroszország és az Európai Unió közötti kapcsolatokról vitázunk, meg kell kérdeznünk magunktól, hogy mit akar Oroszország az Európai Uniótól és mit vár el az Unió Oroszországtól. Egy bizonyos orosz politikus azt állítja, hogy Oroszországnak most az úgynevezett féken tartás politikája mellett kellene döntenie. Amennyiben Oroszország valóban így tesz, az bizonyos értelemben a hidegháborús időszakhoz való visszatérést jelenti. El kell gondolkodnunk, hogy vajon pontosan mit is próbál meg Oroszország féken tartani. Talán a szabadság szelét, amely az Európai Unió felől fúj? Ez komoly probléma. Az Európai Unió ugyanakkor azt állítja, hogy stratégiai partnerségre törekszik Oroszországgal.
Ez egészen biztosan nehéz kihívás, és jól tennénk, ha észben tartanánk, hogy a jogállamiság elvei az Oroszországgal kialakítandó stabil partnerség elengedhetetlen feltételét képezik. A jogállamiság magában foglalja a bíróságok függetlenségét. Magában foglalja a média szabadságát, a szólásszabadságot és a gazdasági szabadságot. Azt is jelenti egyben, hogy nem lehet vállalkozókat egyszerűen bebörtönözni. Továbbá részét képezi az is, hogy a jogállamiság elvei érvényesülnek a nemzetközi kapcsolatok terén, ami viszont maga után vonja a kaukázusi és moldovai kapcsolatok újra felvételét és a nemzetközi közösség ösztönzését arra, hogy foglalkozzon Koszovó kérdésével.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Elnök asszony, az EU-Oroszország csúcstalálkozó egybeesik az orosz történelem egy döntő fontosságú időszakával, vagyis a Putyin-korszak végével. Azonban valóban véget ér ez a korszak?
Az Orosz Föderáció elnökválasztása nem hoz majd változást. A hatalom ugyanannak a személynek a kezében marad, aki mostantól a miniszterelnöki posztot tölti majd be. Andrej Lugovoj, Alekszandr Litvinyenko állítólagos gyilkosa be akar kerülni a parlamentbe, így pedig mentességet élvezne. Az orosz hatóságok így nyíltan védenek egy olyan személyt, aki úgy tűnik, súlyos bűncselekményt követett el az Európai Unió területén. Ezáltal azt az egyértelmű üzenetet közvetítik, hogy a Kreml érdekei felülírnak minden törvényt, valamint az Európai Unió tagállamai iránti tiszteletet.
A választások után semmi nem változik meg. A csecsenekre továbbra is a megsemmisítés vár, a sajtóra az elhallgattatás, a természeti erőforrások bőséges, a Kreml kezében összpontosuló tartalékai pedig lehetővé teszik, hogy Oroszország tovább folytassa brutális külügyi politikáját. Nagyon remélem, hogy az Európai Unió képviselői ezt szem előtt tartják majd az orosz küldöttséggel folytatott tárgyalásaik során. Képviselőinknek arról sem szabad elfeledkezniük, hogy maguk a tárgyalások nem bírnak nagy jelentőséggel. Csak akkor válnak jelentőssé, ha valódi változásokat eredményeznek az Orosz Föderáción belül.
Christopher Beazley
Elnök asszony, szeretném megkérni a Tanács soros elnökét és a biztos asszonyt, hogy - a tegnap elhangzott kérésnek megfelelően - biztosítsák az Európai Parlamentet arról, hogy az általa kifejezésre juttatott nézetek pénteken közvetlenül Putyin-elnök és tanácsadói elé kerülnek a mafrai csúcstalálkozón.
Hallottunk a három vezérelvről, melyet Barroso elnök úr szent elveknek nevez: a szolidaritásról, a viszonosságról és a jogállamiságról. Portugálként a Tanács soros elnöke jól tudja, hogy az én hazám, Anglia az egyik olyan ország, amely a legrégebb óta áll szövetségben az ő hazájával. Ennélfogva megértjük, mit jelent a szolidaritás és a kölcsönös támogatás. Ha elfeledkezünk róla, közös védőszentünk, São Jorge emlékeztet rá.
Egy tagállam vagy egy tagállam diplomatái ellen irányuló támadás, vagy egy kibertámadás egy tagállam ellen az egész Unió elleni támadásnak számít. Igen alkalmas, hogy Putyin elnököt emlékeztessük rá, hogy e szolidaritás és viszonosság elengedhetetlen számunkra. Nem fogadhatjuk el a szuverén demokrácia fogalmát, ha az azt jelenti, hogy Oroszország csatlakozik nemzetközi szervezetekhez - biztos asszony, Ön utalt a WTO-ra -, megígéri, hogy teljesíti kötelezettségeit, majd elmulasztja ezt megtenni. Ezt ki kell hangsúlyozni.
Holnap véget ér Mihail Hodorkovszkij négyéves szibériai börtönbüntetése. Az orosz törvények értelmében ezt a büntetést Moszkvában kellett volna letöltenie. Talán nem ártana emlékeztetni Putyin elnököt arra, hogy a jogállamiság kétirányú dolog, ami a kapcsolatunkat illeti. Mihail Hodorkovszkijt nem helyezik szabad lábra, mivel újabb vádakat emeltek ellene.
Talán azt kérdezik, miért fontos ez az EU-nak. Azért, mert sok uniós részvénytulajdonos aggódik, hogy a kereskedelmi és jogi kötelezettségvállalások nem teljesülnek egészében.
Végül, soros elnök úr, nem vagyunk együttműködésre kárhoztatva és nem működtethetünk partnerséget kölcsönös tisztelet és megértés nélkül. A magunk részéről mi nagyon komolyan dolgozunk ezen. Biztosítékokra van szükségünk Putyin elnöktől, hogy megérti a mi vezérelveinket.
Libor Rouček
(CS) Hölgyeim és uraim, teljes mértékben egyetértek Antunes miniszter úr szavaival, amikor azt mondja, hogy az EU és Oroszország közötti kapcsolat erősebb és szilárdabb, mint amilyennek első látásra tűnik.
Az EU-nak és Oroszországnak közös érdeke egy stratégiai partnerség. Végül is ugyanazon a földrészen élünk. Kölcsönösen függünk egymástól gazdaságilag. Közös együttműködés híján nem tudunk megoldani semmilyen súlyos nemzetközi kérdést, legyen az a globális felmelegedés, a tömegpusztító fegyverek elterjedésének megakadályozása, a közel-keleti vagy a koszovói konfliktus stb. Más szóval, az EU és Oroszország közötti erős, sokoldalú és kiegyensúlyozott szomszédi kapcsolatok alapvető kihatással vannak egész Európa stabilitására, biztonságára és jólétére.
E kapcsolat ápolása és megerősítése közben azonban nem szabad elfeledkeznünk az EU alapját képező alapvető értékekről, mint az emberi jogokról, a polgári szabadságjogokról, a demokráciáról és a jogállamiságról. Meg vagyok róla győződve, hogy emlékeztetnünk kell orosz kollégáinkat ezen értékekre, most a közelgő oroszországi választások kapcsán.
A közelgő mafrai csúcstalálkozón orosz partnereinket az átláthatóság és a viszonosság elvére is emlékeztetni kell, melyeknek a gazdasági kapcsolatokban is érvényesülniük kell. Az európai piacoknak nem szabad bezárkózniuk az orosz cégek előtt. Éppígy azonban az orosz piacoknak is - beleértve az energiapiacokat és az ahhoz kapcsolódó cégeket - nyitva kell állniuk az európai cégek előtt.
Georgios Papastamkos
(EL) Elnök asszony, az EU és Oroszország közötti új stratégiai partnerségbe való átmenet nem könnyű feladat. Egymást követő különbségek gátolják, melyek olykor jelentős feszültséghez vezetnek. E különbségek túldramatizálása lehetővé teszi, hogy a múlt korlátozó intézkedései újra előtűnjenek, bizonytalanná teszi a jelent és gátolja az építő jellegű fejlődést.
Fel lehet tenni néhány ésszerű kérdést az EU és Oroszország közötti partnerségről. Elfogadta Oroszország a kibővített Unió tényét? Túljutott az Unió a keleti bővítéssel kapcsolatos gyermekbetegségeken? Úgy érzik az új tagállamok, hogy egy eredményes európai biztonsági rendszerben vesznek részt? Hogyan reagál az Unió arra, ahogy Oroszország megpróbálja újrafogalmazni és megerősíteni új szerepét a nemzetközi hatalmak között? A két fél között viszonyra továbbra is a bizalmatlanság és a "csendes diplomácia” lesz a jellemző, vagy törekszenek majd együttes cselekvési tervek kialakítására?
Hölgyeim és uraim, úgy gondolom, hogy az ágazatalapú megközelítés kizárólagos alkalmazása nem a legjobb választás. A négy közös térség kialakításának kinyilvánított céljának politikailag kötelezőnek kell maradnia, hasonlóképp az Oroszország WTO-csatlakozására irányuló célkitűzésnek. Ezért széles és erős partnerségi struktúrákra van szükség a gazdaság, a szabadság, biztonság és igazságügy, a külügyi biztonság, valamint a kutatás, oktatás és kultúra terén megvalósuló együttműködéshez. Az oroszfóbia nem illik egy olyan EU-hoz, mely a demokrácián, a jogállamiságon és az alapvető szabadságjogokon alapul. Megértem, hogy az új tagállamok állampolgárai számára ez olykor érzékeny téma, de a múltbeli események túlhangsúlyozása megkérdőjelezheti az átlátható politikai együttműködés és szoros intézményi kapcsolatok lehetőségét.
Soros elnök úr, biztos asszony, az Unió és Oroszország közös érdeke, hogy közös politikai és gazdasági célokat tűzzünk ki a demokrácia elve, a béke, a stabilitás és a biztonság érdekében.
Józef Pinior
(PL) Elnök asszony, biztos asszony, szeretném azzal kezdeni, hogy kiemelem az Európai Unió és Oroszország közötti stratégiai partnerség fontosságát, és hogy szeretetemet fejezem ki az Orosz Föderáció lakossága és az Oroszország területén élő összes nemzet iránt. Szeretném elismerni Oroszország eddigi teljesítményét a gazdasági fejlődés és a társadalmi válság megoldása terén. Egy valódi stratégiai partnerség azonban komoly és becsületes hozzáállást igényel a kölcsönös kapcsolatokat illetően. Az Európai Unió aggodalommal követte a Putyin elnök körül szerveződő új hatalmi rendszer kialakulását. E rendszer azzal a veszéllyel fenyeget, hogy tartósan meggyengíti az orosz liberális demokráciát. Ezenkívül olajat önt az orosz külügyi politika neoimperializmusának tüzére. Az EU-Oroszország csúcstalálkozó előtt elkészített dokumentumaiban az Amnesty International felhívja a figyelmet az emberi jogok megsértésére Oroszországban. Az Amnesty által szolgáltatott információ a kormányzati hatóságok által az Észak-Kaukázusban, főképp Csecsenföldön és Ingusföldön elkövetett emberijog-sértésekre, a szólás- és gyülekezési szabadság egyre romló helyzetére, az újságírók meggyilkolására és a faji alapú erőszak fokozódására vonatkozik.
A 2007. október 26-án tartandó mafrai csúcstalálkozón a portugál elnökségnek fel kellene vetnie az Amnesty International által említett kérdéseket. Az orosz civil társadalomnak, az újságíróknak és emberi jogi aktivistáknak az Európai Unióban az alapvető jogok őrét és egy demokratikus, liberális és a világ felé nyitott Oroszország szövetségesét kell látniuk.
Elmar Brok
(DE) Elnök asszony, soros elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Remélem, hogy az EU-Oroszország csúcstalálkozó arra késztet minket, hogy megálljunk egy pillanatra és meghatározzuk közös érdekeinket, mivel ezek kétségtelenül léteznek. Szerepelnek köztük gazdasági érdekek és biztonságpolitikai érdekek, főként a közel-keleti kérdés, Irán és a terrorizmus elleni harc stb. terén, ahol fel kell ismernünk, hogy nem tudjuk megvalósítani célkitűzéseinket, ha nem tudjuk magunk mellett Oroszországot. Azonban Oroszországnak is meg kell értenie, hogy ha nem száll be, saját érdekei ellen dolgozik.
Oroszország demográfiai fejlődését és Szibéria óriási kiterjedését, valamint az itteni nagy népességű országokat szemlélve, ha orosz lennék, nem számítanék fenyegetésre Európától. Hosszú távon máshonnan várnék fenyegető veszélyt. Úgy vélem, hogy itt magas szintű konszenzus létezik azt illetően, hogy hol kell cselekednünk.
Az úgynevezett nyugati oldalon mi - és az amerikaiakat is ide sorolom - nem vettük igazán komolyan Oroszországot, amikor rossz helyzetben volt, ez pedig azt eredményezte, hogy az ország most egy imperialistább magatartáshoz tér vissza. Ez vonatkozik az oroszországi fejleményekre is, főként ami az emberi jogokat és a sajtószabadságot illeti, valamint a szomszédai függetlenségéről tett egyre gyakoribb és elfogadhatatlan nyilatkozataira. Elfogadhatatlan, hogy a Szovjetunióból kivált független köztársaságoknak megmondják, hogy hogyan kell viszonyulniuk egy-egy konkrét országhoz. Minden országnak joga van szabadon és függetlenül hozni meg döntéseit és meghatározni, milyen úton jár. Oroszországnak ezt el kell fogadnia. Nem lehet visszatérni elavult elképzelésekhez és az energiát használni fegyverként, ami még kevésbé elfogadható.
Csak akkor tudunk előrelépni, ha ismét gondosan elemezzük az érdekeinket. Véleményem szerint amint a választások lezárulnak Oroszországban, ez újra lehetséges lesz, és remélem, hogy ez majd megakadályozza azt, hogy Oroszország a téves gazdasági úton haladjon. Az országba az olajjal és a gázzal kapcsolatos tevékenységből befolyó hatalmas összegű bevételt a repüléssel és űrhajózással kapcsolatos, a hajóépítő és hasonló ágazatok régi nehézipari kombinátjainak újraélesztésére fordítják. Amennyiben a helyzet negatív fordulatot vesz, ugyanazzal a katasztrofális helyzettel találják magukat szemben, mint korábban, mivel Oroszország nem épített ki egy szilárd, széles alapokon nyugvó, kis- és középvállalkozásokat is magában foglaló gazdaságot, és e mulasztás következményei nyilvánvalóak. A mi érdekünkben is áll, hogy gondoskodjunk róla, hogy ne keletkezzen új vákuum Oroszországban, ha az olajárak csökkennek.
Ana Maria Gomes
(PT) A csúcstalálkozó hasznosnak bizonyulhat azon bizonytalanságok megoldásában, melyek továbbra is befolyásolják az Európai Unió és Moszkva közötti kapcsolatokat. Amado miniszter úr azonban már óvatosan alacsonyabbra tette a lécet azzal, hogy kifejtette, az elnökség nem rendelkezik nagyratörő programmal a mafrai csúcstalálkozót illetően.
Egy a LUS-nak adott interjúban kollégája, Lavrov úr az Európai Unióban egyre növekvő betegségről panaszkodott, utalva bizonyos tagok nem konstruktív hozzáállására. Mégis ami megmérgezi a kapcsolatainkat, az a demokrácia, az emberi jogok, a sajtószabadság és a jogállamiság lassú halála Oroszországban, valamint az, hogy a biztonsági erők volt tagjai büntetlenül alakíthatják az Orosz Föderáció programját. Ez aggasztja az európai közvéleményt, és ez tükröződik kapcsolatainkban is. Az Európai Unióban egyre növekvő betegsége, vagyis az egyet nem értés kezelés alatt áll és a Reformszerződés hatékony orvosság. Sajnálatos módon még nincs gyógymód arra, hogy Putyin Oroszországa az autokrácia felé sodródik, és amennyiben az Európai Unió Tanácsa továbbra is szemet huny e helyzet fölött, még hosszabb időbe telik majd rátalálni a gyógymódra.
Roberta Alma Anastase
(RO) A 2007. október 26-i mafrai csúcstalálkozó közvetlenül az Európai Unió és Oroszország jövőbeli kapcsolata szempontjából nagyon fontos események előtt kerül megrendezésre. Csak néhányat említek meg közülük: az Európai Unió és Oroszország közötti partnerségi és együttműködési megállapodás lejárta, a 2007. decemberi parlamenti választások és a 2008. márciusi elnökválasztás Oroszországban. Ez a környezet nemcsak arra nyújt lehetőséget, hogy Oroszországot nyílt és őszinte párbeszédre buzdítsuk az Európai Unióval, hanem arra is, hogy tárgyilagosan áttekintsük az együttműködés elmúlt 10 évét.
Képviselőtársaim előttem elhangzott felszólalásaihoz csatlakozva szeretnék arra a fontos szerepre összpontosítani, melyet Oroszországnak kell felvállalnia a közös szomszédaink körében és a fekete-tengeri régióban. Az elmúlt 10 év áttekintése rámutat arra, hogy a régióban megmaradtak a befagyasztott konfliktusok és hogy Oroszország gazdasági és politikai kapcsolatai mind a régió országaival, mind szomszédaival, az Európai Unió jelenlegi tagállamaival nem mindig a viszonosságra, a bizalomra és a jó kapcsolatok elvére épülnek. Ha befagyasztott konfliktusokról beszélünk, jó és jól ismert közelmúltbeli példát szolgáltatnak ezekre azon körülmények, melyek között engedték szabadon Andrej Ivantok és Tudor Popa politikai foglyokat; ők élő példák a terület instabilitására, arra, hogy van egy bizonytalan térség, amely az egész régióra kihatással van. Ennek következtében a mafrai csúcstalálkozónak e kérdésekkel is foglalkoznia kell, és emlékeztetnie kell arra az alapvető célkitűzésre, melyet az Európai Unió magára vállalt, vagyis hogy a fekete-tengeri térségben és a közös szomszédaink körében megteremti olyan térséget alakít ki, ahol valódi demokrácia, stabilitás és jólét uralkodik.
E szempontból az Európai Unió és Oroszország közötti párbeszédben állandóan szerepelnie kell annak a szerepnek és konstruktív részvételnek, melyet Oroszország vállal magára e kérdést illetően, megfelelve a nemzetközi normáknak és kötelezettségeknek. Egy valóban stratégiai partnerség és előnyös kapcsolat nagyobb mértékű felelősséget és szilárd kötelezettségvállalást is magában foglal mindkét fél részéről.
Katrin Saks
(ET) Tegnap magyar bábjáték kezdődött a Parlamentben. Megdöbbentem attól, ahogy olykor itt szavazunk, kábultan feltartva a kezünket. Mi is bábokká váltunk talán?
Az a hír járja, hogy kerülő utakon egyezségek készülnek az elnökség javaslatáról, melyek lehetővé tennék, hogy az Oroszországról szóló állásfoglalás átcsússzon a szavazáson, azzal az állítólagos céllal, hogy ne árnyékolja be az Európai Unió és Oroszország közötti csúcstalálkozó hangulatát. Botrányos, hogy ilyen megadóan lemondunk az önkifejezésről alkotott álláspontunktól.
Ez a legjobb példa arra, hogy Európa még mindig nem képes megérteni, hogy az Oroszországgal fenntartott kapcsolatok problémája nem a részletekben rejlik, hanem a mi magatartásunkban. Az Európai Parlament korábban ellenezte az ilyen helyzeteket, ma azonban úgy tűnik nekem, hogy az orosz társadalmat megbénító félelem immár ránk is hatással van.
Miért teszünk újra és újra kivételt Oroszországgal? Továbbra is hiszünk saját elveinkben, mint azelőtt, vagy megengedjük, hogy belénk férkőzzön a gondolat, mely szerint Oroszország annyira más, hogy nemcsak a palacsintánknak, hanem partnerségi kapcsolatainknak is az orosz mintát kell követniük? Az ilyen viselkedés mindkét fél számára romboló hatású, az Európai Uniónak és Oroszországnak egyaránt.
Tunne Kelam
Elnök asszony, úgy vélem, itt az ideje, hogy szembenézzünk a valósággal. Watson úr szerint repedések vannak a jelenlegi együttműködési mechanizmuson, és ezek jó úton járnak afelé, hogy törésekké váljanak. A Partnerségi és Együttműködési Megállapodás szerint ugyanazokat az értékeket valljuk magunkénak. Ugyanakkor néhány évvel ezelőtt Chris Patten azt írta, hogy nem hiszi, hogy jelenleg ugyanazokat az értékeket valljuk. Az orosz állami politikák hagyományos jellemzője a tettetés - Patyomkin-falvak építése -, és Putyin elnök még mindig úgy tesz, mintha Oroszországban demokrácia lenne, miközben már szinte teljesen kiépítette a rendkívül nacionalista diktatórikus államot.
Mi is úgy teszünk, mintha a közelgő választások döntő fontosságúak lennének. Én ezt kétlem, mivel már minden elő van készítve a választások megmanipulálásához és a Putyin elnök óhaja szerinti eredmény megszületéséhez, beleértve a mesterséges ellenzéki pártokat és a hamis nem kormányzati szervezetek létrejöttét. Ha most belemegyünk ebbe a színjátékba, ha úgy teszünk, mintha hinnénk ebben a demokráciában, mi is felelősek leszünk azért, ami Oroszországban történik majd és felelősek leszünk azon egyszerű orosz emberek sorsáért, akik jobbat érdemelnek, mint ez az áldemokrácia.
Erőteljes egyet nem értésemet fejezem ki ezért a Tanács nyilatkozatával, mely szerint nincs más választási lehetőség, mint az együttműködés. A demokrácia alapja az alkotás és a választás lehetősége. Nekünk is el kell köteleződnünk az emberi jogok erőteljes védelme mellett. Kiegyensúlyozottá kell tenni kapcsolatainkat és jeleznünk kell, hogy készen állunk leállítani az együttműködést, amennyiben Oroszország nem viszonossággal és nyíltsággal válaszol.
Manuel Lobo Antunes
a Tanács soros elnöke. - (PT) Elnök asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Nagy figyelemmel követtem a ma itt elhangzott valamennyi felszólalást, mely az Önök véleményét fejezte ki az Európai Unió és Oroszország közötti küszöbön álló csúcstalálkozóról, az általános EU-Oroszország kapcsolatokról, valamint az Oroszországon belüli helyzetről. Azt kell mondanom, hogy - amint az kötelességem is - tudomásul vettem e véleményeket és kellőképpen figyelembe is fogom őket venni.
Véleményem szerint van egy közös szál az összes ma itt elhangzott hozzászólásban és elemzésben, ez pedig az, hogy Oroszország az Európai Unió stratégiai partnere. Az EU-nak ugyanúgy szüksége van Oroszországra, mint Oroszországnak az EU-ra. Ennek alapja az a teljességgel tagadhatatlan tény, hogy olyan kapcsolatot kell kiépítenünk, amely természetesen előnyös mindkét fél számára, ugyanakkor szilárd és biztos is, közös értékeken és elveken alapul.
Szó esett a szolidaritásról, az emberi jogokról és a viszonosságról. Most még aktuálisabb, mint valaha, hogy az Európai Uniónak határozottan ki kell állnia Oroszországgal szemben saját belső szolidaritása mellett. Ami probléma egy tagállam számára - és én mindig is ezt hangoztattam -, az probléma az összes tagállam számára. E szolidaritás soha, semmilyen körülmények között nem kérdőjelezhető meg.
Az emberi jogok kapcsán mindannyian tudjuk, hogy az Európai Unió a jogállamiság, a demokrácia és az emberi jogok tiszteletben tartásában gyökerezik. Ezek a mi elidegeníthetetlen értékeink és elveink, melyeknek minden esetben irányítaniuk kell a harmadik országokkal folytatott kapcsolatainkat.
Saját részünkről természetesen biztosítanunk kell a viszonosságot. Eközben azonban mi is elvárhatjuk ugyanezt másoktól. Ha most törésvonalak léteznek - amint a képviselő úr állította - akkor úgy gondolom, hogy az Európai Unió és Oroszország csak akkor állhat nyerésre, ha mindent megtesznek az általam említett referenciakereten, vagyis a szolidaritás, a viszonosság és az emberi jogok tiszteletben tartásának keretein belül.
Az Európai Unió számára nélkülözhetetlen, hogy e törések összeforrjanak, ezért erre fogunk törekedni. Munkánk során természetesen szem előtt tartjuk a nehézségeket és a különböző célokat, de eltökélten fogunk előrehaladni, mivel tisztában vagyunk vele, hogy a jelenlegi helyzet nem igazán jó az Unió érdekei szempontjából. Természetesen a mi kötelességünk az Európai Unió érdekében cselekedni, és mi ezt nyíltan és átlátható módon megtesszük, nyíltan beszélve - mint mindig is kell - a partnereinkkel, akiket stratégiainak tekintünk.
Bizonyos, hogy intenzív és fontos párbeszéd lesz. A gazdaságról, a kereskedelemről, az emberi jogokról és természetesen a nemzetközi, valamint a regionális politikai helyzetről beszélünk majd. Reméljük, hogy - és erre törekszünk - a nehézségek, problémák és véleménykülönbségek ellenére, mindezek ellenére e pénteki csúcstalálkozó végén azt mondhatjuk, hogy történt némi előrelépés a kapcsolatainkban és hogy a nehézségek ellenére sikerült elérnünk célkitűzéseinket.
Benita Ferrero-Waldner
a Bizottság tagja. - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Szeretnék néhány felvetett kérdésre reagálni. A vita egy dolgot nagyon világossá tett: az itt ma uralkodó feszült kapcsolatot.
Én még mindig azon a véleményen vagyok, hogy Oroszország stratégiai partner. Azonban azt is mondtam, hogy természetesen szomszédos ország is, és épp ezért oly lényeges, hogy a Graham Watson, Christopher Beazley és mások által felvetett és hasonló kérdéseket nagyon komolyan vegyük. Valóban komolyan vesszük őket.
Vessünk csak egy pillantást az előző, szamarai csúcstalálkozóra. Akkor Angela Merkel a Tanács soros elnökeként nyílt kártyákkal játszott, nemcsak a megbeszélésen, hanem a sajtó előtt is. Ezért kérem, ne gondolják, hogy ezek az értékek nem fontosak számunkra. Tudjuk, hogy nagyon aggasztó fejleményeknek lehetünk tanúi ami a média szabadságát, az igazságszolgáltatás függetlenségét és a méltányosság kérdését illeti, a választások kapcsán szintén.
Valamennyi ma felvetett kérdés természetesen helyes. Azonban hadd mondjam azt is, hogy Elmar Brok megjegyzése egy kicsit az én saját nézeteimet írja le, vagyis hogy világosan meg kell határozni, mik az érdekeink. Másrészről nagyon jelentős biztonsági kérdések forognak kockán, az emberi jogokkal és a demokratikus érdekekkel egy időben.
Természetesen az is fontos, hogy szót ejtsünk a Beazley úr által említett három fő alapelvről: a szolidaritásról, a viszonosságról és a jogállamiságról. Ezek persze különböző formában jelentkeznek, és ezzel lehet érvelni. Önnek teljesen igaza van, Beazley úr, de biztosíthatom, hogy ezekről is tárgyalunk majd.
Tudom, hogy Barroso elnök úr világosan beszél majd e kérdésekről, különösen például az energiával kapcsolatban. Amint Önök is tudják, a Bizottság most fogadott el egy intézkedéscsomagot, mely ebbe az irányba mutat. Világos szabályokat akarunk e téren, melyeket a valódi viszonosság érdekében mindenki betart.
Ezek után már csak egy dologra szeretném emlékeztetni Önöket: minél felkészültebbek vagyunk arra, hogy egyhangúan beszéljünk az Európai Unióban, annál erősebbek leszünk. Amint mindannyian tudjuk, ezt nem mindig tudjuk megtenni. Azonban minél erősebbé válik Oroszország, annál inkább kellene tudnunk egyhangúan képviselni a véleményünket. Itt van ez az energiafüggőség, de csak akkor tudjuk eredményesen megvédeni az érdekeinket, ha egy erőteljes és világos üzenetet adunk tovább.
Talán nem figyeltünk erre kellőképpen a múltban, és amikor Oroszország úgymond gyengébb gazdasági helyzetben volt, valószínűleg nem támogattuk megfelelő mértékben. Mindazonáltal ma viszonosságon alapuló álláspontra és valódi partnerségi hozzáállásra kell törekednünk, ez azonban azt jelenti, hogy Oroszországnak azt is el kell ismernie, ami nekünk fontos.
Elnök
A vita lezárását követően hat közös állásfoglalásra irányuló indítvány kerül benyújtásra az eljárási szabályzat 103. cikkének (2) bekezdése értelmében.
A vitát lezárom.
A szavazásra a következő ülésen kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
András Gyürk  
írásban. - (HU) Az EU-Oroszország csúcstalálkozó kapcsán szeretném felhívni a figyelmet pár energiapolitikai vonatkozású tényezőre. Nem túlzás azt állítanunk, hogy az orosz energiaiparban ma nem érvényesülnek a piacgazdaság szabályai. Oroszország nem tekinti magáénak a külföldi befektetések védelmére és a diszkrimináció-mentes kereskedelemre vonatkozó elveket. Miközben bebocsátást kér az európai energiaszektorba, saját piacát nem nyitja meg a külföldiek előtt. Az elmúlt évek energetikai vonatkozású ügyei kapcsán azt is látnunk kell, hogy Moszkva számos esetben politikai nyomásgyakorlásra használta energiaexportját. Mindez együtt jár az uniós tagállamok megosztására irányuló törekvésekkel.
A közös európai energiapolitika kialakításakor figyelembe kell vennünk, hogy Oroszország már ma sem tudja saját forrásból fedezni földgázfogyasztását és exportját. Ezért szükségletei nem kis hányadát Közép-Ázsiából szerzi be. A készletek csökkenése azt eredményezheti, hogy Moszkva a jövőben mindinkább politikai alapon tesz majd eleget a megrendeléseknek.
Fontosnak tartjuk, hogy a szabad verseny elve érvényesüljön az EU külkapcsolataiban is. Egyértelművé kell tennünk, hogy elfogadhatatlannak tartjuk az energiaforrásokra irányuló monopolista törekvéseket. A stabil energiaellátás biztosítása alapvető közösségi érdek. Meggyőződésünk, hogy a tagországokat is egyre nagyobb mértékben érintő nyomásgyakorlás ellen csak egy egységes, a közösségi szolidaritás elvét szem előtt tartó Európai Unió léphet fel sikerrel.
Európa energiaellátása ma nem képzelhető el Oroszország nélkül. Ugyanakkor ez a különleges kapcsolat csak a kölcsönösségen alapulhat.
Richard Seeber  
Az EU-t és Oroszországot a múltban és jelenleg is közös történelem, erős gazdasági és politikai kapcsolatok és közös hagyományok kötik össze. Szoros együttműködésük tovább mélyült a globalizáció folyamatán és az európai országok növekvő fosszilisenergia-igényén keresztül. Az energiaellátás jövőbeli biztosítása érdekében az EU tagállamai az 199-es évek óra intenzívebb együttműködésre támaszkodnak ebben az ágazatban.
Az Energia Charta döntő fontosságú eszköz ebben a kérdésben. Ezen egyezmény célja elősegíteni a kelet-európai országokban rejlő energialehetőségek fejlesztését és ezzel egy időben biztosítani az uniós tagállamok folyamatos energiaellátását. Ahogy a külpolitikai/külkereskedelmi és az energiaellátási kérdések között húzódó vonal egyre jobban elmosódik, aggodalomra ad okot, hogy Oroszország még nem ratifikálta az Energia Chartát. Az Alapjogi Chartában rögzített jogokat sosem szabad kockára tenni, és ez vonatkozik az EU külkapcsolataira is.
Az EU és Oroszország közötti erős gazdasági egymásrautaltság fényében kijelenthető, hogy a fenyegető jellegű gazdasági lépések sosem lehetnek hasznos eszközök a külpolitikai célkitűzések elérésére, ezért el kell őket utasítani. Nyomatékosan javaslom a Bizottságnak és a Tanácsnak, hogy álljanak ellen Oroszország próbálkozásainak, melyek az európai energiapiacokon egyoldalú előnyök biztosítására irányulnak. Meg kell óvni a piaci liberalizáció teljes viszonosságát és gondoskodni kell a beruházások védelméről.
(A 11 óra 40 perckor felfüggesztett ülést a LUX-díj átadását követően déli 12 órakor folytatják.)
Martin Schulz
a PSE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, egy kéréssel fordulok a Parlament elnökéhez - nem Önhöz, az ülést vezető elnökhöz, hanem az Európai Parlament elnökéhez.
A képviselőcsoportom nevében fordulok Önhöz egy kéréssel. Azonban biztos vagyok benne, hogy a Parlament összes demokratikus csoportja nevében beszélek. Véleményem - és képviselőtársaim véleménye - szerint a kérdés, amelyről szólni kívánok, olyannyira komoly, hogy Pöttering elnök urat kell megkérnem, hogy lépjen fel az általam megnevezendő személyekkel szemben.
Az elmúlt két napban komoly tiltakozásokra került sor Budapesten. Nincs ebben semmi szokatlan: a tüntetések mindennapi eseményeknek számítanak az európai fővárosokban és olykor bizony erőszakba torkollnak. Ezt bizonyosan lehet kifogásolni, de nem lehet megelőzni. Ami azonban a napokban Budapesten történt, új dimenzióval rendelkezik, és kifejtem, hogy miért.
Gondolhatnak, amit akarnak, Gyurcsány miniszterelnök úrról. Lehetnek mellette vagy lehetnek ellene. Ami elfogadhatatlan, hölgyeim és uraim ...
(Felzúdulás a teremben)
Lehetnek Gyurcsány miniszterelnök úr mellett vagy ellene. Ami elfogadhatatlan, hölgyeim és uraim, - és javaslom, hogy figyeljék meg alaposan, ki az, aki máris túl akar kiabálni - az, hogy egy miniszterelnököt az Európai Parlamentben "mocskos zsidónak” neveznek a tüntetések alatt. Ez új dimenziót ad a történteknek, ez pedig a Parlament ezen oldalán elhelyezkedő fasiszták dimenziója.
(Hosszan tartó taps)
Hálás lennék, elnök úr, ha megkérné Pöttering urat, hogy fejezze ki a Ház elsöprő támogatását ezen emberek megrovása iránt.
(A Ház feláll és állva tapsolja meg a felszólalót)
Elnök
Nagyon köszönöm.
Úgy gondolom, az üzenetet megértéséhez nem férhet kétség, de természetesen átadom a címzettnek.
Graham Watson
Elnök úr, én egy teljesen más témáról szeretnék szólni. Képviselőcsoportom sok tagja és biztos vagyok benne, hogy sok más képviselő nevében szeretném kifejezni köszönetünket Önöknek a LUX-díj átadásának megszervezéséért. Ilyet Parlamentként korábban nem tettünk. Ilyen dolgokat kellene tennünk, és - ahogy egy volt svéd miniszterelnök mondta egyszer - "a politikusok jól tennék, ha gyakrabban járnának moziba”.
(Taps)
Elnök
Köszönöm, hálás vagyok a megjegyzéséért.
Hölgyeim és uraim, nagy örömömre szolgál, hogy emlékeztethetem Önöket rá, hogy ma ünnepeljük az Egyesült Nemzetek Szervezetének 62. évfordulóját. Az elmúlt napokban kézhez kellett kapniuk egy üzenetet, melyet az ENSZ Főtitkára írt ez alkalomból.
Szeretném arról is tájékoztatni Önöket, hogy Strasbourgban, az Európai Parlamentben ma adják ki hivatalosan az Európai Unió és az ENSZ között a válságkezelés, a fejlesztés, valamint a demokrácia és az alapvető jogok támogatásának terén folyó együttműködésről szóló éves jelentést. Ez kiválóan mutatja az intézményeink közötti kapcsolat fontosságát, közös elkötelezettségünket a multilateralizmus iránt, valamint az azért végzett együttes munkánk fontosságát, hogy a többi ember békében és jólétben éljen.
