A fejlesztési együttműködés finanszírozási eszköze - A demokrácia és az emberi jogok világban történő előmozdításának finanszírozási eszköze (az 1889/2006/EK rendelet módosítása) - A fejlesztési együttműködés finanszírozási eszköze (az 1905/2006/EK rendelet módosítása) - Az iparosodott országokkal folytatott együttműködés finanszírozási eszközének létrehozása (az 1934/2006/EK rendelet módosítása) (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a következők együttes tárgyalása:
Goerens úr Fejlesztési Bizottság nevében benyújtott ajánlása második olvasatra a fejlesztési együttműködés finanszírozási eszközére vonatkozóan [16447/1/2010 - C7-0424/2010 -
Lochbihler asszony és Gál asszony Külügyi Bizottság nevében benyújtott ajánlása második olvasatra a Tanács első olvasatkor kialakított álláspontjával kapcsolatban, különös tekintettel a demokrácia és az emberi jogok világban történő előmozdításának finanszírozási eszközéről szóló 1889/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet jóváhagyására [16446/1/2010 - C7-0427/2010 -
Mitchell képviselő úr Fejlesztési Bizottság nevében benyújtott ajánlása második olvasatra a fejlesztési együttműködés finanszírozási eszközére vonatkozóan (az 1905/2006/EK rendelet módosítása) [16442/1/2010 - C7-0426/2010 - 2009/0060A (COD)]
Scholz úr Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében benyújtott ajánlása második olvasatra az iparosodott és egyéb, magas jövedelmű országokkal és területekkel folytatott együttműködés finanszírozási eszközének létrehozására vonatkozóan (az 1934/2006/EK rendelet módosítása)
Charles Goerens
Elnök asszony, ma kerül sor egy, az AKCS banánipari kísérő intézkedésekkel foglalkozó projektet létrehozó rendeletre irányuló javaslat második olvasatára.
Emlékeztetőül megemlíteném, hogy az első olvasat során a lehető legtöbb kísérő intézkedést kértük a banánexportőr AKCS-országok részére, amelyek helyzete - valószínűleg - rosszabb lesz, amikor hatályba lép - a WTO-n belül - az egyesült államokbeli és a latin-amerikai termelőkkel kötött megállapodás, amelynek célja, hogy lezárja a banánt terhelő vámokról folytatott kereskedelmi vitát. A megállapodás értelmében a banánra kivetett importvám fokozatosan csökken 2017-ig: tonnánkénti 176 euróról 114 euróra.
Az AKCS-országokból származó banán azonban továbbra is vámmentességet élvez az Európai Unióban. Az ilyen országok helyzetének a kereskedelmi egyezmény hatálybalépését követő romlása vezetett a banánipari kísérő intézkedések meghozatalához az Európai Unión belül.
A Fejlesztési Bizottságnak, amelynek előadója vagyok, az alábbi pozitív módosításokat sikerült elfogadtatnia az eredeti szövegben az első olvasat során.
Először: hangsúlyt kapott a szegénység felszámolása és az életkörülmények javítása a javasolt intézkedések fő céljaként.
Másodszor: a kistermelők és a kisvállalkozások ezeknek az intézkedéseknek a fő kedvezményezettjei.
Harmadszor: a rendelet különös figyelmet fordít a környezetvédelmi, egészségügyi és munkaügyi előírásokra.
Negyedszer: átláthatósági kritériumok bevezetésére került sor a finanszírozás allokálására vonatkozóan.
Végül pedig sikerült ideiglenes értékelésről szóló megállapodást kötni, amelyet másfél évvel a program befejezése előtt kell elvégezni.
Ezenkívül a Parlament és a Tanács megállapodott a kísérő intézkedések 2010. és 2011. évi finanszírozásáról. Ezek az előrelépések jócskán megfelelnek az AKCS-országok elvárásainak. Az egyedüli holtpont a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok alkalmazásának horizontális alkalmazása a fejlesztési együttműködés finanszírozási eszközére vonatkozóan. A Lisszaboni Szerződés 290. cikkére adott értelmezésünk indokolja kérésünket.
A Parlament azt szeretné, hogy legyen beleszólása a Bizottság külső fellépések finanszírozására vonatkozó stratégiai döntéseibe. Mostanáig a Tanács nem biztosította a Parlamentnek az őt megillető szerepet a finanszírozási eszközök működésében.
Egyértelművé kell tenni a problémákat, és nem engedek az alábbi kérdésben: kikérjük magunknak, hogy bajkeverőnek tituláljanak bennünket. A Parlament és a Fejlesztési Bizottság napi munkája rácáfol erre. Ezért felkérem képviselőtársaimat, tartsanak ki az első olvasat során elfogadott álláspont mellett, és szavazzák meg azt a szöveget, amelyet benyújtottam, és amelyhez jóváhagyásukat kértem.
Barbara Lochbihler
Elnök asszony, az emberi jogok biztosítása, a demokratikus felépítmények előmozdítása, kialakítása és a korrupció elleni küzdelem a Tunéziában, Egyiptomban és Jemenben utcára vonulók legfontosabb követelései - békés eszközökkel és abban a reményben, hogy segítségükkel változás érhető el annak érdekében, hogy a Maghreb-térségben és az arab világban mindenki élvezhesse és gyakorolhassa a véleménynyilvánításhoz, a sajtószabadsághoz, a szabad választásokhoz és a állampolgári részvételhez fűződő jogát. Éppen e jogok megvalósítását kívánja előmozdítani a demokrácia és az emberi jogok világban történő előmozdításának finanszírozási eszköze; mostanáig kevés alkalom adódott arra, hogy az említett országokban alkalmazni lehessen, mivel az ottani körülmények olyanok, hogy azokra, akik eltérő véleményt vallottak, általában üldöztetés és kínzás várt.
Örömmel üdvözlöm, hogy - amint tegnap a munkacsoportban hallhattuk - a Bizottság részletes tervet dolgozott ki a finanszírozási eszköz felhasználására oly módon, hogy most már lesznek rövid, közép- és hosszú távú projektek, amelyeket a tunéziai demokratikus átalakulás támogatására lehet felhasználni. Jó lenne, ha a jövőben ebből modellt tudnánk kialakítani, amelyet akkor lehetne alkalmazni, amikor más országokban is ilyen alapvető átalakulás következik be. Nagyon remélem, hogy a Bizottság él a Tunéziában járt parlamenti delegáció javaslataival, például az igazságszolgáltatás rendszerének reformjával kapcsolatban.
A demokrácia és az emberi jogok világban történő előmozdításának finanszírozási eszközét oly módon alakítottuk ki, hogy támogatni tudja azokat, aki eltérő civil struktúrákban munkálkodnak az emberi jogi helyzet javításán. Ezek lehetnek kormányok, nemzetközi emberi jogi intézmények vagy egyének, akiknek, illetve amelyeknek az emberi jogok védelmezőiként támogatásra van szükségük. Összességében jó struktúráról van szó, mivel lehetővé teszi, hogy - bizonyos esetekben - az érintett kormány jóváhagyása nélkül is lehessen alkalmazni. Ezt én nem tekintem a belügyekbe történő beavatkozásnak, mivel az emberi természet lényegéből fakad, hogy dacolni kell a kormányok erőszakos fellépése, a lakossággal és az egyes állampolgárral szemben alkalmazott állami erőszakkal szemben.
Természetesen felül kell vizsgálni az egyes projekteket, csakúgy, mint az emberi jogok prioritásait és a demokratikus eszközöket, s folyamatos kritikai elemzésnek és értékelésnek kell alávetni őket. Egészen mostanáig az eszköz viszonylag új volt, tehát nem volt értelme olyan értékelés elvégzésének, amely csak kevés információval szolgálna. Éppen ezért még fontosabb, hogy most előkészítsük és elvégezzük a következő átfogó értékelést. A cél az egyes intézkedések hatásainak pontosítása, továbbá annak a lehetőségnek a biztosítása, hogy - ahol ennek jelentősége van - újragondoljuk a prioritásokat és munkamódszereket.
Ez a finanszírozási eszköz is arra az alapelvre épül, hogy a finanszírozási eszközök kiegészíthetik egymást. Ennek ellenére újra és újra tapasztaljuk, hogy ezt a viszonylag szerény finanszírozási eszközt egyértelműen geográfiai eszközhöz köthető projektek finanszírozására használják. Ez a kérdés felmerül az emberi jogi párbeszédek esetében is. Éppen ezért határozottan ellenezni kell e szerény eszköz minden megnyirbálását, továbbá meg kell győződnünk arról, hogy olyan projekteket finanszíroznak belőle, amelyek finanszírozására valójában nem alkalmas.
Végezetül pedig a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok tekintetében - arra a kérdésre vonatkozóan, ahol még egyetértésre kell jutnunk a finanszírozási eszközökre vonatkozóan. Sok szakpolitikai területen, például a környezetvédelem és a közlekedés területén, nincs vita arról, mi tekinthető felhatalmazáson alapuló jogi eszköznek. A külpolitikában azonban erősen megoszlanak a vélemények. Rendkívül fontos azonban - különösen a Lisszaboni Szerződés utáni időszakban -, hogy nekünk mint Parlamentnek is legyen együttdöntési jogunk a külpolitikában, a finanszírozási eszközökkel kapcsolatos projektek stratégiai fókuszának szintjén.
Kinga Gál
Tisztelt elnök asszony, kedves kollégák, a Bizottság képviselői! Mindaz amit Lochbihler képviselőasszony, jelentéstevő társam elmondott, nagyon komoly súllyal esik a latba akkor, amikor arra gondolunk, hogy ez a mostani feszült nemzetközi helyzet - a tegnap megvitatott észak-afrikai esetekre gondolok, Tunéziára, Egyiptomra - mutatja, hogy egyáltalán nem mindegy, hogy milyen figyelmet fordítunk például erre az emberi jogi, pénzügyi eszközre, és fontos lehet ennek az eszköznek a gyakorlati, adott helyszínen kifejtett hatása. Éppen ez az első fontos magyarázata annak, hogy a Parlament miért is követel magának ellenőrzési jogot az eszközt illetően.
Az első olvasatbeli tavaly októberi vitában megvitatott tartalmi kérdések, amelyek azt szolgálták, hogy a helyi kulcsfontosságú civil szervezetek működését elősegítsük. Ebben egyetértésre találtunk az intézmények között. A második olvasatra most az érem másik oldala, a Parlament demokratikus ellenőrzési jogát illető intézményközi vitában való megegyezés marad. Mint ismeretes, a pénzügyi eszközök kérdése, ezen belül ennek a demokráciát és emberi jogokat elősegítő eszköznek a kérdése is, egy éve intézményközi küzdelem részévé vált.
A Lisszaboni Szerződés megerősítette az Európai Parlament demokratikus ellenőrzési jogát, ez ugye tulajdonképpen a "delegated acts” intézménye, amelyet jelen helyzetben szükségesnek látunk érvényesíteni és alkalmazni. Ez a konkrét csomag, a "delegated acts” ügye az, ami az első jelentős példája lenne annak, hogy az Európai Parlament szerepe valójában megnőtt 2009. december 1-jét követően. Tehát második olvasatban, és várhatóan az ezt követő egyeztetési eljárás során mi is az Európai Parlament demokratikus ellenőrzési jogának elismeréséért küzdünk, és mi úgy gondoljuk, képviselőtársammal, hogy pontosan a demokrácia és az emberi jogok pénzügyi eszközének esetében releváns ez. Hiszen ahogy az imént is hallottuk, ez az eszköz az emberi jogokat, a jogállamiságot, a demokrácia védelmét szolgálná, és olyan konkrét jogokat segítünk elő, mint a nők, a gyerekek jogaiért folytatott küzdelem, a halálbüntetés, a kínzás és kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód elleni küzdelem. Az emberijogvédőket segítenénk a munkájukban a leglehetetlenebb körülmények között is. Ez az eszköz ezért is különösen fontos. Haszonélvezői civil szervezetek, amelyek komoly hátrányokban részesülnek adott országokban. Mindez indokolja, hogy nekünk, Parlamentnek beleszólásunk legyen a stratégia és a keretprogramok alakításába, és az elkövetkező tervek kidolgozásába, mert évenkénti nyomon követéssel komolyabb lépéseket tudunk tenni, és nemcsak azzal, hogy kétévente az esedékes pénzügyi ciklusok alkalmával kérdezik ki a véleményünket. Ebben kérjük tehát az Önök támogatását, hogy a Lisszaboni Szerződést követő időszakban most valóban annak szellemiségében is cselekedhessünk, és én bízom benne, hogy mind a Bizottság, mind a Tanács belátja ennek a szükségességét az elkövetkező egyeztetési eljárás során.
Helmut Scholz
előadó. - (DE) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, az iparosodott és egyéb, magas jövedelmű országokkal és területekkel folytatott együttműködés finanszírozási eszközének (ICI) alapvető módosítására kerül sor ebben a parlamenti ciklusban. 348 millió eurót kívánunk juttatni a tudomány, az oktatási csereprogramok, az Erasmus Mundus program, a kultúra, a környezetvédelem, a megújuló energiaforrások és a kétoldalú kereskedelmi kapcsolatok ösztönzése terén megvalósuló együttműködéshez. Kiemelt figyelmet kell kapniuk a kis- és középvállalkozásoknak.
Az új szempont, hogy - az ICI Plus segítségével - most már fejlődő országokbeli projekteket is lehet finanszírozni, továbbá konkrétan olyan projekteket, amelyek "nem férnek bele” a fejlesztéstámogatási intézkedések általános meghatározásába. Ezek például európai hallgatók afrikai, ázsiai vagy latin-amerikai egyetemekre küldésének projektjei, ami teljesen új elem. Mostanában, amikor az EU-nak nagyobb a felelőssége, hogy az egyre több országgal fennálló partneri kapcsolatai keretében megvalósuló együttműködését kiigazítsa és átrendezze, az önrendelkezéstől vezérelt fejlődés lehetővé tétele különleges szerepet kap.
A rendelkezés "átszabásának” egyértelműen tükröznie kell a földrajzi terjedelem növekedéséből adódó lehetőségeket és kihívásokat. Egyértelműen meghatározza, ki kaphat pénzügyi támogatást, milyen célra és milyen feltételekkel. Ennek az eszköznek egy másik új eleme, hogy a rendelet a következőket írja elő: a finanszírozás allokálásának biztosítania kell, hogy a partnerországok megfelelnek az ILO munkavégzésre vonatkozó alapstandardjainak, továbbá, hogy igyekszenek csökkenteni az üvegházhatású gázok kibocsátását, ami jelentős hozzájárulás az éghajlatváltozás elleni nemzetközi küzdelemhez.
Ugyanennyire fontos, hogy a jogállamiságot és az emberi méltóság tiszteletét az együttműködés céljai közé emeltük. Mivel nekilátunk a második olvasatnak, engedjék meg, hogy ismét hangsúlyozzam: alapvető fontosságú, hogy a pénzügyi támogatás nyújtása során ne tegyünk engedményeket az Európai Unió alapelveinek vonatkozásában. Amikor a fejlődő országok projektjeit támogatjuk, figyelmet kell szentelni a jövőben a szakpolitika következetességének, különösen az élelmiszerválság leküzdése érdekében meghozott intézkedésekkel történő harmonizációra. Az első olvasatkor a plenáris ülésen megtartott szavazás során elhatároztuk - igaz szűk többséggel - hogy az eddig fejlesztési támogatásra elkülönített egyetlen alap sem allokálható az ICI Plushoz.
A második olvasathoz úgy kezdünk hozzá, hogy itt, mint az összes többi finanszírozási eszköz vonatkozásában is, jelentős közeledést sikerült elérni. A Tanács és a Parlament közötti sikeresen kompromisszumos tárgyalásokat követően az ICI Plust hozzáigazítottuk azokhoz a kihívásokhoz, amelyeket a jövő tartogat. Minden érdemi kérdés szavazattöbbséget kapott a plenáris ülésen. Ezzel tehát megvolnánk - legalább is úgy tűnik. Ugyanakkor még döntést igényel az a kérdés, hogyan kezeljük a két európai uniós jogalkotó testület Lisszaboni Szerződés hatálybalépéséből adódó hatáskörmegosztását, különösen, ami a nemzetközi kereskedelempolitikának a közösségi jogba történő beemelését illeti. Ebben az esetben a tét a demokrácia és, egészen konkrétan, amit felhatalmazáson alapuló jogi aktusként ismerünk, amelyről az Európai Parlament, a Bizottság és a Tanács továbbra is eltérő véleményt vall.
Miről is van szó? Azt akarjuk megcselekedni, amire választóink - feladatként - megbízást adtak. Ellenőrizni kívánjuk, hogy az Európai Külügyi Szolgálat a Bizottság rendeleteinek végrehajtását szolgáló többéves stratégiai terve összhangban áll-e a jogalkotó szándékával. A múltban, sajnos, túl gyakran tapasztaltuk a Biztosság részéről azt a hozzáállást, amely szerint bármit le lehet leírni. A Lisszaboni Szerződés új szerepet és új feladatot ró ránk jogalkotókként, mi pedig vétójogot követelünk magunknak. A különféle külpolitikai finanszírozási eszközök előadói, a bizottsági elnökök és a különféle csoportok vezetői mind egyetértenek abban, hogy küzdenünk kell demokratikus jogunkért.
Biztos úr, hölgyeim és uraim, az eddig tapasztalt hozzáállás azt jelzi, hogy az Európai Uniónak három testülete közül nem mind ismerte el ezt az elvet. Ezért ma elszántan védelmezzük ellenőrzési jogunkat, hiszen a jövőben a Bizottságnak - tervezései során - nem saját közleményeire, hanem azokra az alapokra kell építenie, amelyeket a jogalkotók lefektetnek.
Karel De Gucht
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, a külpolitikai finanszírozási eszközökről folyó második vitában Andris Piebalgs-ot helyettesítem, aki külföldön tartózkodik, egy hosszabb, már korábban egyeztetett elfoglaltság miatt.
Először is szeretnék köszönetet mondani az előadóknak, Gál asszonynak, Lochbihler asszonynak, Mitchell úrnak, Scholz úrnak és Goerens úrnak. Jól sikerült az együttműködés ezekben a kérdésekben, és - a felhatalmazáson alapuló jogi aktus kivételével - jelentős érdemi közeledés történt a három érintett intézmény között.
Hogy további, még megoldatlan kérdések is vannak, az a Szerződés nyomán létrejött új környezetben fennálló szélesebb intézményközi kapcsolatnak tulajdonítható. Nehéz politikai és működési szakaszba értünk - amit külföldi partnereink nem értenek - mivel az alap-jogiaktusok végrehajtása az EU belső ügye.
Bár kereskedelmi biztosként egyik eszköz sem tartozik a felelősségi körömbe, egy sor európai uniós szakpolitikai célt támogatnak, többek között a kereskedelmet is, és segítségükkel jelentős külpolitikai tényező maradhatunk.
Az utolsó vita óta, amelyre októberben került sor, az év anélkül zárult le, hogy sikerült volna megállapodást elérni az első olvasatról. Ismerik a helyzetet. A Parlament azt várja, hogy a Szerződés 290. cikkét, amely a felhatalmazáson alapuló jogi aktusként ismert folyamatot körvonalazza, a stratégiai dokumentumok és a többéves cselekvési tervek jóváhagyására alkalmazzák. A Tanács azonban - az első olvasat során kialakított álláspontjával - elutasította az önök javaslatait, amelyek a felhatalmazáson alapuló jogi aktus módosítására irányultak.
Nagyon fontos, hogy rövid időn belül megállapodásra jussunk, különösen az ICI Plusszal és a banánipari kísérő intézkedésekkel kapcsolatban. Különben a Bizottság nem tudja majd végrehajtani a vonatkozó költségvetést.
Konkrétabban, ami az ICI Plus-t illeti, úgy vélem, hogy mindenki egyetért abban, hogy ezt az eszközt az EU-nak az iparosodott országokban meglévő érdekeltségei előmozdítására alakították ki; ezen országok között vannak stratégiai partnerek, amelyek nem várnak ránk, hogy adminisztratív szempontból készen álljunk. Mások versengenek egymással, hogy betöltsék az űrt, amelyet mi hozunk létre, legyen szó energiaügyi együttműködésről, üzleti támogatásról, a digitális menetrend célkitűzéseiről stb.
Ami a banánipari kísérő intézkedéseket illeti, csak hangsúlyozni tudom: kereskedelmi biztosként remélem, hogy ezek részét képezik a Genfi (Banánkereskedelmi) Megállapodásnak, amely a leghosszabb, csaknem 20 évig tartó vitát zárta le a WTO-ban és a GATT-ban.
E kiegészítő intézkedések célja, hogy támogatást nyújtson 10 banánexportőr AKCS-országnak, hogy alkalmazkodni tudjanak kedvezményes árrésüknek a Genfi Megállapodás miatti csökkenéséhez. Ezért tehát messzemenően fontos, hogy megőrizzük az EU-nak mint nemzetközi kereskedelmi tárgyaló félnek a hitelességét azáltal, hogy eleget teszünk vállalásainknak, illetve, ebben az esetben, ezzel a banántermelő AKCS-országoknak tartozunk.
Vizsgáljuk meg a világ élelmiszerkereskedelmének jelenlegi tágabb összefüggéseit és azokat a nehézségeket, amelyekkel azok az országok szembesülnek, amelyek nagymértékben függnek egy vagy több árucikk exportbevételétől. Itt sürgetően szükség van azonnali cselekvésre.
Megértem, miért akar a Parlament részt venni a stratégiai dokumentumok kialakításában és a többéves tervezésben. A Bizottság olyan javaslatokat tett le az asztalra, amely növeli a parlamenti ellenőrzést és egyéb kompromisszumos megoldásokat kínál, azonban ezek nem találtak visszhangra sem a Parlamentben, sem a Tanácsban.
Azért vagyok itt ma, hogy megismételjem Catherine Ashton és Andris Piebalgs tavaly októberben önöknek tett ígéretét, nevezetesen, hogy gyakorlati politikai megoldásokat keresnek. Dolgozzunk együtt mindannyian a Tanácsban, a Bizottságban, a Parlamentben a második olvasat során a kölcsönösen elfogadott eredményekért, és törekedjünk mindannyian tudatosan e cél megvalósítására.
A további késlekedés költségvetési, politikai, jogi, sőt társadalmi és gazdasági következményekkel jár. Ugyanakkor a Lisszaboni Szerződés megváltoztatta a komitológia rendszerét és új feladatokat rendelt az Európai Parlamenthez, erőteljesebb szerepkörökkel és új struktúrákkal, annak érdekében, hogy következetesebb, átfogóbb és szorosabb közösséget tükröző külpolitikát folytassunk. Köszönöm figyelmüket és nagy várakozással tekintek a vita elé.
Maurice Ponga
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, az Európai Parlament ma mond ítéletet - második alkalommal -a fejlesztési együttműködés finanszírozási eszközének módosításáról, amely a főbb banántermelő AKCS-országok részére banánipari kísérő intézkedések meghozataláról intézkedik. Ezeket a kísérő intézkedéseket az AKCS-országoknak nyújtott kedvezményes tarifák mértékének az Egyesült Államok és a latin-amerikai országok között 2009 decemberében megkötött, ún. Genfi Megállapodást követő csökkenése indokolja. Az Európai Unió akkor kötelezettséget vállalt arra, hogy 190 millió euróval támogatja az AKCS-országokat annak érdekében, hogy megbirkózhassanak az új versenyhelyzettel.
A Bizottság javaslatának a formáját és a tartalmát is módosítottuk az első olvasat során. A Tanács nem értett egyet velünk a formát illetően, ezért történt a rendelet benyújtása a mai második olvasatra. A Tanács elutasította a felhatalmazáson alapuló jogi aktus stratégiai dokumentumokra és többéves előzetes programokra történő alkalmazását, ezzel együtt pedig elutasította a Lisszaboni Szerződés jelentette haladás megvalósítását is. A Parlament úgy döntött, hogy gyorsan reagál, és ez alapvető fontosságú.
Éppen ezért erős politikai üzenetet küldünk az AKCS-országoknak. Az Európai Parlament támogatja őket és megtesz minden tőle telhetőt, hogy a 190 millió eurót a lehető leggyorsabban folyósítsák. A Tanácsnak is küldünk üzenetet. Az Európai Parlament védi a Lisszaboni Szerződésben rögzített előjogait. A labda most a Tanácsnál van. Az Európai Unió elkötelezettséget vállalt az AKCS-országok vonatkozásában. Éppen ezért a Tanácsnak helyt kell állnia a vállalt kötelezettségeiért, ahogy a Parlament is tette.
(A felszólaló beleegyezett, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kék kártyás kérdést intézzenek hozzá.)
William
Elnök asszony, vajon eszébe jutott-e már Ponga képviselő úrnak, hogy az európai uniós állampolgár adófizető és különösen a brit adófizető jobban örülne, ha a 190 millió eurót határozatlan időre befagyasztanák?
Maurice Ponga
(FR) Köszönöm a kérdést, Lord Dartmouth. Erre mindössze annyit tudok mondani, hogy érvényes nemzetközi szerződések vannak hatályban, amelyek előírják, hogy az Európai Unió fektessen be az AKCS-országokkal fennálló kapcsolataiba, továbbá, hogy ez egyike azoknak a megállapodásoknak, amelyeknek az Európai Uniónak elsőbbséget kell biztosítania. A magam részéről sohasem voltam azon a véleményen, hogy ezt a 190 milliót be kellene fagyasztani.
Patrice Tirolien
Elnök asszony, a Parlament által ma egyhangúlag elfogadott álláspont azt jelzi, milyen életbe vágóan fontos a Ház részére a végrehajtási hatáskör kérdése. Ami a banánipari kísérő intézkedéseket illeti, ez a megállapodás kellemetlen az AKCS-országokbeli partnereinkre nézve. Ugyanis egy évvel azt követően, hogy ezek az országok jogszerűen kaptak kompenzációt a Bizottságtól, még mindig nem kaptak támogatást annak ellenére, hogy a Genfi Megállapodás sújtja őket.
Ezért én ezekről kívánok szólni ma, amikor azt mondom, hogy mindez éppen azért van így, mert követeléseink nem állnak meg itt, mert a Háznak beleszólást kell kapnia az EU stratégiájába és a külső segítségnyújtásra vonatkozó általános iránymutatásokba. Nem fogunk belesétálni a Bizottság és a Tanács csapdájába. Az európai határozatok átláthatósága munkánk lényegi eleme kell, hogy legyen. Ez a Szerződés igazi szelleme és a történelem lényege.
Nirj Deva
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, a kérdésnek vannak technikai vetületei és emberi, a szegénységgel összefüggő vonatkozásai is. Ebben a közös vitában először is azt mondanám a Tanácsnak, hogy a Parlament dolga a nyomon követés és az ellenőrzés, annak nyílt, átlátható és elszámoltatható módon történő vizsgálata, hogyan költjük el adófizetőink pénzét nemzetközi fejlesztési együttműködések tekintetében.
Ha a Tanács ezt nem képes felismerni, továbbá nem ébred rá, hogy a felhatalmazáson alapuló jogi aktusnak át kell esnie a Parlament belső folyamatain annak érdekében, hogy élhessen az ellenőrzés jogával, akkor mi az ördögöt csinálunk itt? Mit keresünk itt, ha nem számolhatunk el választóinknak, választókerületünknek, adófizetőinknek azzal a pénzzel, amelyet jóhiszeműen bíznak ránk, hogy költsük, a Bizottság közvetítésével, a nemzetközi fejlesztési együttműködésre.
Másodszor, a banánkérdést illetően, amellyel kapcsolatban a Parlament megfontolásait érdemes lenne figyelembe venni, az európai adófizető kétszeresen is veszít. Szabadabb kereskedelmi megállapodásunk volt, amely most csődöt mondott, tehát ismét kártalanítani kell az érintett banántermelő országokat.
William  Dartmouth
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, hitelesen csengő indoklás adható a Parlamentnek ma bemutatott négy finanszírozási eszköz mindegyikére.
Összességükben azonban együttes céljuk, hogy az Európai Bizottság szakpolitikai és külpolitikai stratégiáját elősegítsék. A biztos - szokásos precizitásával és világos érvelésével - ezt egyértelművé tette, amit megköszönök.
Már mindannyian tudjuk, ki fizeti majd mindezt. az egyre inkább kiszipolyozott adófizető és nyilvánvalóan - a szokásos aránytalanul nagy részt - a brit adófizető. Ezeknek a finanszírozási eszközöknek a pontos költsége továbbra sem ismert, kollégáim tegnapi és ma reggeli legnagyobb erőfeszítései ellenére.
A Bizottság ismét pazarlóan és felelőtlenül bánik mások pénzével, ezért nem fogjuk támogatni egyik javaslatot sem.
(A felszólaló beleegyezett, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kék kártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Jörg Leichtfried
(DE) Elnök asszony, Dartmouth úr, feltűnt, hogy felszólalásaiban újra és újra megemlíti a brit adófizetőt. Szeretném tudni, tulajdonképpen úgy tekint-e magára mint aki britek egy kisebb csoportját képviseli, illetve egyáltalán úgy érzi-e, hogy az Európai Unió egy képviselője?
William
Elnök asszony, megemlítettem a felszólalásomban mind az európai uniós adófizetőt, mind a brit adófizetőt. Engem azonban britek választottak meg, nem más nemzetiségbeliek, tehát elsődleges feladatomnak a brit adófizető képviseletét tekintem. Együtt érzek az EU többi országában élő sanyargatott adófizetőkkel is, így az ön hazájának, Ausztriának az adófizetőivel is, akiknek a pénzét ezeknek a hiú és törékeny birodalmaknak építésére pazarolják.
Franziska Katharina Brantner
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, szeretnék megjegyezni néhány dolgot. Először is a finanszírozási eszközök külpolitikai rugalmasságának kérdését.
Az elmúlt hetekben és hónapokban sok, előre nem látható katasztrófa és esemény kibontakozásának lehettünk tanúi, és a külpolitikai fejezet alatt szinte nem is maradt terület, pedig még néhány év előttünk áll. Van azonban egy rugalmas eszköz, nevezetesen a stabilitási eszköz, amelyet gyakran használnak más célokra, mint amire ténylegesen tervezték.
Azt hiszem, egyetérthetünk abban, hogy a külpolitikai eszközöknek rugalmasabbaknak kell lenniük. Azt azonban ki kell emelnünk, hogy ez kizárólag fokozottabb egyidejű demokratikus ellenőrzéssel lehetséges. Jelenleg itt még csatát vívunk, és azt is jeleznünk kell, hogy a jövőben a finanszírozási eszköznek rugalmasabbnak kell lennie, haladás kizárólag fokozottabb egyidejű demokratikus ellenőrzéssel lehetséges.
Második megjegyzés: Újra kell gondolnunk, hogyan kell tevékenykednünk és támogatást nyújtanunk a törékeny országokban. Az ENSZ éppen tegnap kapcsolta össze a fejlődés és a konfliktus kérdését, és mutatott rá, hogy ahol konfliktus van, azok természetesen azok az országok, amelyek a legnehezebb küzdelmet vívják a szegénységgel.
Eddig nem került sor az európai uniós eszközök tényleges adaptálására. Vannak európai uniós misszióink ezekben a törékeny országokban, amelyek a finanszírozási eszközökkel párhuzamosan, de nem mindig velük együtt működnek. Tehát el kell gondolkodnunk, hogyan lehetne ideálisan ötvözni a kettőt.
Az utolsó megjegyzés, nagyon röviden, hogy a közelmúltbeli észak-afrikai események bebizonyították az emberi jogok és a demokrácia ügye támogatásának fontosságát, számomra még a nemek közötti egyenlőség jelentőségét is; merészebben kell fellépnünk e vonatkozásban a jövőben a struktúrák egyidejű felülvizsgálatával.
Elmar Brok
(DE) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, úgy vélem, egyértelműen le kell szögeznünk, hogy e finanszírozási eszközök esetében fontosságot tulajdonítunk a jogalkotási és a végrehajtó feladatok elkülönítésének. Nem a Parlament feladata a projektek részletes kezelése, illetve tényleges megvalósítása.
Ugyanakkor a jogalkotási folyamat nem eredményezhet több évig tartó korlátozás nélküli jogkört oly módon, hogy nem tudunk beavatkozni, ha a fellépés nem a jogalkotó szellemében történik. Ebből következően, függetlenül attól, hogy jogi értelemben vett felhatalmazáson alapuló jogi aktusról van-e szó vagy sem, meg kell kapnunk a határozatok visszavonásának lehetőségét abban az esetben, ha azt - a jogalkotó véleménye szerint - nem a jogalkotó szellemében hajtják végre.
Éppen ezért - függetlenül attól a jogszabálytól, amelynek értelmében végrehajtották, illetve függetlenül attól, hogy a felhatalmazásom alapuló jogi aktus keretében hajtották-e végre vagy sem - a Bizottságnak és a Tanácsnak lépnie kell ez ügyben annak érdekében, hogy ésszerű és objektív megoldást találjon; ez majd azt is eredményezi, hogy kevesebbszer avatkozunk bele végrehajtási ügyekbe, ezért - ahol minden rendben megy, ott - a végrehajtó ágnak nagyobb szabadságot adunk.
Támogatom, amit Brandtner asszony mondott. A Parlament már évekkel ezelőtt megvalósította a demokrácia és az emberi jogok világszerte történő előmozdításának finanszírozási eszközét, ami lehetővé teszi a kormányok és a diktátorok megkerülését a civil társadalom és a demokratikus erők támogatása érdekében. Csak most állapítjuk meg, hogy - a jogalkotó szellemével ellentétben - sem a Bizottság, sem a Külügyi Szolgálat sohasem alkalmazta így ezt az eszközt, ami lényeges összetevője annak a ténynek, hogy ma ebbe a helyzetbe kerültünk Észak-Afrikában. Mivel ez politikai kudarc - annak kudarca, hogy nem sikerül megvalósítani a jogalkotó akaratát -, a rendeletet módosítani kell, amiért készek vagyunk harcolni.
Ana Gomes
(PT) Elnök asszony, le Mubarakkal! Most! Az ellenálló erők továbbra is jelszavakat skandálnak a Tahrir téren, én pedig velük együtt skandálom őket. Az egyiptomi, tunéziai és más arab országbeli tüntetések, ahol állampolgárok milliói vonultak az utcákra, hogy véget vessenek a több évtizedes elnyomásnak és korrupciónak, jelzi, hogy az emberi jogok és a demokrácia univerzális törekvések, továbbá azt, hogy azok, akik a diktatúra továbbvitele érdekében követelnek stabilitást, szembe mennek a történelemmel.
A demokrácia és az emberi jogok világban történő előmozdításának finanszírozási eszköze olyan uniós eszköz, amelyet a kormányok hozzájárulása nélkül lehet és kell használni az emberi jogok, a nemek közötti egyenlőség, a jogrend, a szabad választások és a demokrácia védelmezőinek támogatására. Éppen ezért pénzügyileg támogatni kell és rugalmasabbá kell tenni, hogy vészhelyzetben is alkalmazni lehessen; nagyobb összhangot kell megteremteni a földrajzilag fókuszált eszközökkel ugyanazon célok megvalósítása érdekében. És megfelelő parlamenti ellenőrzést kell kapnia. Ezért ragaszkodik a Parlament a felhatalmazáson alapuló jogi aktushoz.
Marek Henryk Migalski
(PL) Elnök asszony, biztos úr, Gomes és Lochbihler képviselőtársaimnak igazuk van, amikor azt mondják, hogy az egyiptomi és tunéziai eseményeket támogatnunk kell, figyelmet kell szentelnünk nekik és, ami még fontosabb, a ma tárgyalt eszközöket, lehetőséget, de főleg a demokrácia és az emberi jogok világban történő előmozdításának finanszírozási eszközét kell biztosítanunk. Meggyőződésem, hogy ez erőteljes támogatást élvezne, mivel, ahogy Gomes képviselőtársam is mondta, ezek a jogok univerzális jogok, s mivel így van, az a jog, hogy demokráciában élhessünk, olyan országokban, amely elismeri az emberi jogokat, nyilvánvaló jog.
Fontos, hogy a második eszköz révén ez a támogatás a harmadik országok kormányaitól és más állami hatóságok hozzájárulásától függetlenül nyújtható. Ez fontos. A támogatásra igényt tart Fehéroroszország, Ukrajna és a keleti partnerség többi országa is, és, véleményem szerint, ezek az eszközök jól használhatók ott.
Rui Tavares
(PT) Elnök asszony, a finanszírozási eszközökkel összefüggő csomagokat vizsgáljuk, ezek között a Goerens-jelentést a demokrácia és az emberi jogok világban történő előmozdításának finanszírozási eszközéről, kollégám, Scholz úr és mások jelentését. A legtöbb jelentés konkrét intézkedésekről szól, amelyek milliók életét tehetnék jobbá. Más szóval a jogalkotási gyakorlat itt a "legjobb formáját” hozza.
A Tanács azonban ragaszkodik ahhoz, hogy nem folytatja le azt az együttdöntési eljárást, amely ezekhez az eszközökhöz szükséges. Itt válik az együttdöntés folyamata az együtt nem döntés folyamatává a Tanács hallgatólagos vétója miatt, amelyet semmi sem indokol a Szerződésben, és amelynek alapja pusztán szeszélyes elégedetlenség és a Lisszaboni Szerződés felhatalmazáson alapuló jogi aktust bemutató 290. cikkének ezoterikus olvasata, értelmezése.
Ami emberi életeket tesz kockára. Ami, például, a menekültek áttelepülésére vonatkozó politikát illeti, mindez ideig nem tudtunk többletfinanszírozást biztosítani sem az áttelepülés célországainak, sem a menekülttáborok bezárásához, ami azt jelenti, hogy mindez - amennyiben a Tanács nem tágít a szeszélyétől - rendkívül hátrányosan érinti az emberek életét. Ideje felhagyni ezzel, és annak is eljött az ideje, hogy a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok normálisan fejlődhessenek az együttdöntés folyamatában.
Dimitar Stoyanov
(BG) Elnök asszony, természetesen támogatni fogom a készülő javaslatot, mert a Parlamentnek meg kell védenie a jogait, amikor a Szerződések biztosította jogkörökről van szó. Azt szeretném mondani, hogy ki kell terjesztenünk ellenőrzési jogkörünket, és nem csak a felhatalmazáson alapuló, éppen tárgyalt jogi aktusok előzetes ellenőrzésére.
Utólagos ellenőrzésre is szükség van mivel bizonyos programokra több milliárd eurót költünk, amely rendszerint diktátorok zsebébe vándorol, az ő fényűző életmódjukat finanszírozza, miközben milliók élnek saját országainkban nyomorúságos körülmények között.
Ez azt is jelenti, hogy az európai adófizető pénzéből diktátorok fényűző életmódját finanszírozzuk, miközben saját állampolgárainknak rosszul megy a sora. Ezért hát: "Képmutató, vedd ki előbb saját szemedből a gerendát, és akkor majd jól fogsz látni ahhoz, hogy kivehesd atyádfia szeméből a szálkát”. Ezzel válik lehetővé e források valódi és erős ellenőrzése.
Barbara Matera
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, ismét arra kérnek bennünket töltsük be szerepünket az Európai Unión kívül és belül is.
Az emberi jogok 1948. évi egyetemes nyilatkozatában, a saját Alapjogi Chartánkban és a regionális instrumentumokban foglalt emberi jogok és alapvető szabadságok előmozdítása kül- és társadalompolitikánk részét képezi. A demokrácia és az emberi jogok világban történő előmozdításának finanszírozási eszközéről szóló, 1889/2006/EK rendeletnek hatékony gyakorlati eszköznek kell lennie, amely eléggé rugalmas ahhoz, hogy megbirkózzék kivételes működési helyzetekkel.
Az Európai Unió részvétele a civilizáció e csatáiban külső együttműködési stratégiák és az ehhez társuló finanszírozási eszközök, azaz az Unió külső fellépéseinek nagyobb hatékonysága és észrevehetősége révén, nem hagyhatja figyelmen kívül legreprezentánsabb testülete, az Európai Parlament felelősségét és ellenőrző szerepét.
Ennek fényében, támogatom a javasolt módosításokat, amelyek összhangban állnak a folyamatosan változó Európával.
(A felszólaló beleegyezett, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kék kártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Marek Henryk Migalski
(PL) Elnök asszony, szeretném megkérdezni Matera képviselő asszonytól, meg tudja-e mondani, hogy az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja hajlandó lenne-e támogatni, különösen a demokrácia és az emberi jogok kérdésében, hogy a keleti országok, így Ukrajna és Fehéroroszország és a keleti partnerség többi országa, segítséget kapjanak.
Barbara Matera
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, természetesen az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja napi munkája során mindig arra törekszik, hogy biztosítsa az alapvető emberi jogok tiszteletben tartását az egész világon.
Úgy vélem, hogy a nálam régebb óta itt dolgozó, nagyra becsült kollégáim felszólalásai megerősítették és támogatták a Ház politikáját. Hangsúlyozom, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportjának vagyok a tagja. Hűséges Európa-pártiak vagyunk, és szilárd elképzelésünk van arról, milyen szerepet játszhat a Parlament a világban.
Richard Howitt
Elnök asszony, szeretném jegyzőkönyv számára is kinyilvánítani támogatásomat azzal kapcsolatban, amit kollégáim mondtak el az eszközök - különösen a demokrácia és az emberi jogok előmozdításának eszköze - parlamenti ellenőrzésének kérdéséről. Szeretnék köszönetet mondani a Bizottságnak a strukturált együttműködésért. A dolog jellegéből adódóan az emberi jogok védelmezői kockázatot vállalnak, éppen szükség van kilétük bizonyos fokú titokban tartására. Tegyünk meg mindent, hogy ez az együttműködés folytatódjék a jövőben.
A projektek kritikájaként megjegyzem, hogy, bár projektjeink igen jó minőségűek, izoláltan működnek szerte a világon és nem integrálódnak megfelelően más programokba.
A Külügyi Szolgálat létrehozása esélyt ad ennek orvoslására. És ezt meg is kell tennünk. Aggodalomra ad okot, hogy bizonyos projektek, amelyeket jelenleg jogvégzett emberek készítenek elő, esetleg nem így készülnek a jövőben, s ez olyan kérdés, amellyel foglalkoznunk kell, ha ezt a minőséget meg akarjuk őrizni.
Zárásképpen pedig annyit, hogy - az Egyiptomban és az arab világban máshol is zajló események miatt - tudjuk, egyre nagyobb lesz az igény a demokrácia kiépítésének és a választások ellenőrzésének finanszírozása iránt. A rendeletben egy rögzített százalékos arányhoz ragaszkodtunk, egyébként kiszorítana más emberi jogi projekteket. Elképzelhető azonban, hogy több pénzre lesz szükségünk, s amikor eljön az új pénzügyi tervezés időszaka, nem szabad azt a régi érvet használni, hogy meg kell szabadulnunk ettől a rendelettől. Nagyobb szükség van rá, mint valaha.
(A felszólaló beleegyezett, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kék kártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Nirj Deva
Elnök asszony, köszönöm az előző felszólalónak, hogy megengedte, hogy kérdést intézzek hozzá.
Nagyra becsülöm Howitt úr tudását az emberi jogok kérdésében és a munkát, amelyet a múltban végzett. A kérdésem a következő: Hogyan élhetünk az Európában mély keresztény vagy humanista tradícióból született egyenlőségről, tisztességről és igazságosságról kialakított feltételezéseinkkel, és hogyan várhatjuk el más vallású vagy hitvilágú vagy hit nélküli kultúráktól, hogy értsék, miről beszélünk, anélkül, hogy azt a benyomást keltenénk, rájuk akarjuk erőltetni neokolonialista elképzeléseket? Hogy tehetnénk ez meg?
Richard Howitt
Elnök asszony, ezt a kérdést fél perc alatt megválaszolni nagy kihívás. A válasz - és ezt képviselőtársamnak és az összes itt ülőnek tudnia kell -, hogy a gondolat- és a vallásszabadság alapvető joga minden nemzetnek, vallásnak, országnak és népnek.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök asszony, a fejlődés támogatása mindig sokba kerül, gyakran, sajnos, hatástalan, néha pedig egyenesen káros, mivel túlságosan gyakran "elfelejt” a szóban forgó ország egyedi problémáival foglalkozni. Ritkán látunk törekvést hosszú távú megközelítésre, és a tevékenységeket rosszul koordinálják. Véleményem szerint kétséges, hogy a fejlesztési együttműködés finanszírozási eszköze, valamint a demokrácia és az emberi jogok világban történő előmozdításának finanszírozási eszköze javíthat-e a helyzeten, különösen, mivel nincs következetes és egységes koordináció az EU-ban.
Segélyt adni az afrikai kistermelőnek, ugyanakkor a csőd szélére kényszeríteni támogatott mezőgazdasági termékeinkkel, végeredményben azt jelenti, hogy milliárdokat dobunk ki az ablakon. Ez nem fog változni jelentősen, amíg fel nem hagyunk a nagyvállalatok támogatásával az EU-ban és - közvetve - a fejlődő országokban.
A Kínának nyújtott fejlesztési támogatás, amelyből Peking nyersanyagot vásárol és új piacokat biztosít magának, ellentétes a fejlesztési együttműködéssel kapcsolatos módszerünkkel. Ezen a területen is új elképzelésekre van szükség. Ezenkívül pedig ugyanennyire fontos, hogy a fejlesztési támogatást attól kell függővé tenni, milyen az együttműködés a menekültkérdésben, például a visszafogadási megállapodás bevezetésével.
Thijs Berman
(NL) Elnök asszony, ez a Parlament azt kéri, amit mindegyik parlament a világon: a fejlesztés és a szakpolitikák végrehajtásának demokratikus ellenőrzését. Az Európai Uniónak modellként és példaként kell szolgálnia ebben a vonatkozásban. A Lisszaboni Szerződés jelentős előrelépés volt az Európai Parlament befolyásának kialakításában.
Ebben a teremben a többség nem hódolt be a Tanács és a Bizottság abbéli erőfeszítéseinek, hogy megkurtítsák a parlamenti ellenőrzést, ami ellentétes a Szerződés szellemével. Ebben a teremben senki sem akar menedzsert játszani; mindössze arról van szó, hogy befolyást szeretne kapni a politikákat illetően, hogyan alakítják, hogyan hajtják végre. Éppen ezért ez stratégiai választásokról és a politika tartalmáról szól
Máshol az emberek, ezt a befolyást követelve, tüntetnek. Nekünk pedig minden erőnkkel támogatnunk kell őket. A demokráciáért folytatott küzdelem azonban időnként nehéz tárgyalásokat és száraz tényeket is jelent. Semmiféleképpen nem befolyásolja a mögöttes meggyőződést, hogy minden hatalmat maximális demokratikus ellenőrzésnek kell alávetni. Ez a jog mindenkit megillet, lakjék bár Kairóban, Tuniszban vagy éppen Brüsszelben.
Nick Griffin
Elnök asszony, választókerületemben egy fiatalasszony ma reggel, mint minden reggel, ebben az időpontban, éppen hazaért, miután két kisgyermekét elvitte az iskolába.
Régebben autóval vitte őket, de túl drága a benzin, és csak kétszer tudja hetente használni az autót, amikor elmegy a legolcsóbb szupermarketbe, Manchesternek abba a részébe, ahol lakik.
Ma reggel is, mint mindig, Jenny éhes volt, ugyanis választhatott: vagy ő reggelizik, vagy a két kislánya. Nem jut mindegyikőjüknek kenyér és lekvár.
Eközben, itt az EU nevű bolygón arról vitatkoznak a parlamenti képviselők, hogyan tekergessük azt a finanszírozási eszközt, amely adófizetők 1,1 milliárd eurónyi pénzét költi a demokrácia és az emberi jogok előmozdítására, főként a harmadik világban. A legtöbb nyakatekerés tovább szűkíti az egyes nemzetek ellenőrzési jogát, miközben a Bizottság szórja a brit adófizetők pénzét. Micsoda pazarlás, micsoda képmutatás az afrikai nők jogaiért síppal-dobbal, nagy hangon kiabálni, miközben több ezer Jenny nem tudja jóllakatni a gyermekeit!
George Sabin Cutaş
(RO) Elnök asszony, valószínűleg nem vitattuk volna meg a fejlődő országokkal való együttműködés kérdését, amennyiben az Európai Unió alapító tagállamai nem kérték volna, hogy külön említsék meg azokat az országokat, amelyek egykor a gyarmataik voltak, ami - mellesleg - árnyékot vet a demokrácia koncepciójára. Az Európai Unió alapja maga fokozatosan átalakult egy olyan politikává, amelynek alapkoncepciói a szegénység eltörlése, továbbá az emberi jogok, az alapvető szabadságjogok, a tisztességes munkához való jog és a jó irányítás előmozdítása.
Ma már a fejlődő országok az Európai Unió stratégiai partnerei. Éppen ezért vélem úgy, hogy az a finanszírozási eszköz, amelyet olyan fejlődő országoknak szánnak, amelyek nem felelnek meg a hivatalos fejlesztéstámogatás (ODA) kritériumainak, megkönnyíti a gazdasági, finanszírozási, műszaki, kulturális és tudományos együttműködést. Ezenkívül lendületet adnak a kétoldalú kereskedelemnek, a beruházásoknak, a gazdasági társulásoknak és az állami szektor és a nem kormányzati szervezetek közötti párbeszédnek az Európai Unióban és a partnerországokban egyaránt.
Jörg Leichtfried
(DE) Elnök asszony, a diktátorokat a szomszédos államokban megdöntik, és jó dolog, hogy ezek távoznak. Bár magas rangú európai uniós képviselőink nincsenek abban a helyzetben, illetve nincsenek felkészülve arra, hogy támogassák és bátorítsák a demokráciáért küzdőket, jó, hogy legalább cselekedni és segíteni tudunk, még akkor is, ha nem beszélünk. Nagyon fontos azonban, hogy összekapcsoljuk az általunk nyújtott támogatást azzal az előírással, hogy meg kell felelni értékeinknek, ideértve a demokráciát, a jogrend érvényesülését és az alapvető munkaügyi szabványokat. Alapvető fontosságú, hogy az Unió segítsen. Ráadásul nemcsak segítenünk kell ezeknek az embereknek, hanem arról is tennünk kell, hogy megértsék az értékeket, amelyek erőssé tettek bennünket.
Mivel erről van szó, világos számomra, hogy ezt a segítséget végeredményben egy demokratikus parlamentnek kell ellenőriznie és kezelnie. A jövőben nem engedhetjük meg, hogy bürokratikus szervezet irányítsa az Európai Unió fellépéseit. A Parlamentnek olyan helyzetbe kell kerülnie, hogy - parlamenti testületként - betöltse szerepét, ami annyit jelent, hogy döntéseket tudjon hozni.
Elena Băsescu
(RO) Elnök asszony, a Parlamentnek és a Tanácsnak egyenrangúakként kell stratégiai döntést hozniuk arról, hogyan költsék el az együttműködés finanszírozási eszközeinek forrásait. Ugyanakkor azonban az EU-nak rugalmasabbnak kellene lennie és fel kellene gyorsítania a partnerországokkal folytatott kereskedelmi kapcsolatok fejlesztésének mechanizmusait. Támogatom azt az elképzelést, hogy az Unió fogadjon el pragmatikus megközelítést a partnerországokkal fennálló gazdasági kapcsolataiban.
Különösen fontos a finanszírozási eszközök megvalósítása például Türkmenisztánban és Irakban, amelyek a Nabuccóhoz hasonló projekteken keresztül biztosíthatnak energiaforrásokat. Itt szeretném megemlíteni, hogy Románia és Türkmenisztán elnökeinek együttes nyilatkozata energiapartnerség létrehozását is jelzi, aminek célja a nyersolaj- és földgázkitermelés és -szállítás, ideértve a tapasztalatcserét és a berendezések cseréjét. Románia is részt vett az iraki stabilizációs és rekonstrukciós munkákban.
Ivo Vajgl
(SL) Elnök asszony, a finanszírozási eszközök révén rendelkezésünkre álló és a fejlődő országok fejlesztésére szánt erőforrások nagy része - bizonyos csatornákon keresztül - visszavándorol az itthoni vállalatokhoz és monopóliumokhoz. Úgy vélem, hogy e finanszírozási és politikai eszközök alapvető célja annak biztosítása, hogy az erőforrásokat azok fejlesztési tervei szerint használják fel, akiket támogatni kívánunk.
Már több felszólaló rámutatott arra, hogy gyakran finanszírozunk olyan rezsimeket, amelyekről minden elmondható, csak az nem, hogy demokratikusak. Amikor a legszegényebb országok finanszírozására kerül sor, úgy vélem, figyelnünk kell, nehogy egyféle mezőgazdasági tevékenységet támogassunk, hanem teremtsük meg a lehetőségeket ezen országok modern fejlődéséhez.
Karel De Gucht
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, figyelmesen végighallgattam a felszólalókat. A Bizottság reméli, hogy találunk megoldást e fontos finanszírozási eszközökkel kapcsolatban.
Teljes mértékben meg kell valósítani azonban a külkapcsolatok finanszírozási eszközeit. A külső fellépéseink megfelelő megvalósítása nem válhat az intézmények közötti viták áldozatává. Nehéz így megőrizni a hitelességet a külvilág szemében, továbbá emiatt sokat veszítünk nemzetközi szereplőként és kereskedelmi tárgyalófélként megszerzett presztízsünkből.
A Bizottság készen áll egy gyors, minden érintett intézmény részéről elfogadott megoldás kidolgozására.
A jelenlegi eszközökben, amelyek 2013-ig, vagyis még két évig lesznek hatályban, a többéves stratégiai dokumentumok a költségvetés megvalósításához szükséges végrehajtási intézkedéseknek tekinthetők. Az ilyen intézkedésekre a komitológia szabályai vonatkoznak.
A stratégiai dokumentumok technikai dokumentumok, ezért - természetük jellegéből adódóan - nem alkalmasak arra, hogy kötelező erejű jogi aktusok legyenek. A jelenlegi eszközök még két évig működnek, és már csak néhány stratégiai dokumentum működését kell elindítani. A Bizottság úgy véli, hogy ennek a rendszernek a megváltoztatásához jelentősen meg kellene változtatni az eszközöket, ami túl sok időt venne igénybe és nagymértékben felborítaná az EU külső együttműködésének folyamatát.
A Bizottság jelenleg is bevonja a Parlamentet a stratégiai dokumentumok demokratikus ellenőrzésébe. A Bizottság hajlandó megerősíteni ezt a folyamatot azáltal, hogy lényegi ellenőrzési jogokat biztosít a Parlament számára. Még korai lenne megmondani, milyenek lesznek az új eszközök, mivel az érdekelt felek közötti kiterjedt egyeztetésektől, illetve a Bizottság rájuk vonatkozó javaslataitól függenek.
Amennyiben a Lisszaboni Szerződés 290. cikkében rögzített kritériumok maradéktalanul teljesülnek, megnyílik a lehetőség a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokhoz történő visszatérésre az új eszközökben. A Bizottság azonban még nem alakított ki véleményt ebben a kérdésben.
Charles Goerens
Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani minden felszólalónak, akik a finanszírozási eszközökről általánosságban szóltak, továbbá konkrétan azokról nyilatkoztak, amelyekkel kapcsolatban a jelentést benyújtottam önöknek ma délelőtt.
Azt hiszem Brok úr adekvátan fogalmazta meg, mit szeretnénk. Nem bajkeverők akarunk lenni, de korlátozás nélküli jogkört sem szeretnénk adni a Bizottságnak arra, hogy parlamenti ellenőrzés nélkül valósítsa meg az Európai Parlament által jóváhagyott alapmegállapodásokat. A minden és a semmi közötti választásban a Parlament ésszerű megoldást sürgetett, amely a stratégiai fellépések erőteljes monitoringját jelenti. Nem kérünk többet, igaz, kevesebbet sem.
Szeretnék azokhoz is szólni, akik kritikusabb megjegyzéseket tettek, különösen azokhoz, akik meglehetősen szkeptikusan beszéltek a fejlesztési együttműködési politikáról, illetve azokhoz, akik mindig az adófizetőre hivatkoznak, hogy elutasíthassák a fejlesztési együttműködési politikát.
Meglátásom szerint az adófizető egy költségvetést finanszíroz. A költség a kevésbé tehetősekkel történő szolidaritás kinyilvánítására hivatott eszköz. Éppen ezért, hála az adófizetőknek, a költségvetés általában lehetővé teszi, hogy országaink segítsenek a társadalom elesettjeinek. Ennek alternatívája, hogy nem törődünk azok alapvető jogaival, akiknek nincs semmijük.
Én azonban azt javaslom, hogy ezek a képviselőtársak olvassák el az Egyesült Nemzetek Fejlesztési Programjáról készült jelentéseket, hogy lássák: azok járulnak hozzá a leginkább az együttműködéshez és a külső szolidaritáshoz, akik a saját országukban is a legtöbbet költik a belső társadalmi szolidaritásra. Más szóval: nincs természetükből fakadó ellenmondás a belső és a külső szolidaritás között.
Azok, akik azt szeretnék, hogy a világ többi része úgy vélekedjék, hogy minden pénz, amit külső szolidaritásra költünk, a világ négy sarkában elpocsékolt pénz, jól teszik, ha ismét elolvassák az ENSZ Fejlesztési Programjában található statisztikákat.
Barbara Lochbihler
Elnök asszony, azt hiszem egyértelmű lett a vita során, miét akarjuk mi, itt a Parlamentben ezeket a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat. Nem irányítgatni akarunk, de felelősen és jól informáltan kell tudni alkalmazni ezt az eszközt, oly módon, hogy - amennyiben szükséges - korrigálható legyen, ami elromlik. Ha a Parlamentnek olyan külső szervezetekkel, például emberi jogi szervezetekkel, kapcsolatosan kialakított álláspontját fejtjük ki, amelyekre ez hatással lenne, és ha nem sikerül megállapodást elérni, bár remélem, nem így áll a helyzet, és ha, ennek következtében, az egyes projektekre nem kerülhet sor, úgy vélem, a Parlament álláspontja támogatást kap, és megértik azt. Nem felel meg az igazságnak, hogy a Parlamentet és a koncepciót nem értik.
Szeretnék röviden arról a kritikáról szólni, amely szerint a Parlament túl sokat költ az emberi jogokra és a demokrácia fejlődésére. Úgy vélem, épp fordítva áll a helyzet. Ha megvizsgáljuk az emberi jogok és a demokrácia előmozdításának finanszírozási eszközét, amely csak 2004 óta működik, már most látjuk, hogy sikerült viszonylag sokat elérni, viszonylag kevés pénzből. Nem tekinthetünk rá mindig mint egységes egészre. Inkább azokra a részletekre kell összpontosítanunk, amelyeket ezek a projektek elértek. Csak kisszámú, egyedi esetben kellett megszüntetni projekteket.
Ha valóban működésbe akarjuk hozni az EU-nak ezeket az alapvető értékeit, ha valóban azt szeretnénk, hogy az emberek szabadon éljenek, ne féljenek, ne nyomorogjanak, akkor elő kell mozdítanunk az emberi jogi kérdést. Ez az eszköz nagyon jól egészíti ki azt a politikát, amely felkéri a többi államot, hogy támogassák az emberi jogok ügyét. Nem költünk túl sok pénzt. Épp ellenkezőleg: egyértelműbb anyagi támogatásra van szükségünk.
Kinga Gál
Köszönöm a kollégáknak, a biztos úrnak a vitában elhangzott véleményeket, és a kollégáknak természetesen a döntésünket támogató szavakat. Elég világosan elhangzott Brok úr szájából, hogy igazából különbséget akarunk mi tenni a végrehajtó és a jogalkotói feladatok között. Nem az a célunk, hogy ez összekeveredjen, de ahogy itt egyértelműen elhangzott mind a jelentéstevők, mind a képviselők részéről, lehetősége kell legyen a Parlamentnek beleszólni abba a tervezésbe, abba a stratégiába, hogy a végrehajtás aztán valóban hatékonyan működhessen, és valóban olyan irányba forduljanak a pénzek, ahol a legnagyobb szükség van.
Pont a pénzek felhasználásáról elhangzó véleményekhez fűzném hozzá, hogy azért én nem gondolom, hogy bármelyik adófizető megkérdőjelezné annak a fontosságát, ha ezzel a demokratikus és emberi jogokat védő pénzügyi eszközzel emberéleteket, emberi jogi harcosok életét tudjuk segíteni, akár megmenteni, úgyhogy én azt gondolom, hogy pontosan ez az az eszköz, ami bizony elfogadásra találna bármelyik előfizető részéről. Én nagyon komolyan gondolom azt, amit a biztos úr is elmondott, hogy a Parlament új illetékességi köröket kapott és erősebb jogokat Lisszabon után. Ezért nagyon szeretnénk, hogyha a Tanács és a Bizottság nyitottságot mutatna, hogy születhessen meg végre egy jó kompromisszum, hiszen mindnyájan abban vagyunk érdekeltek, hogy ezek az eszközök valóban hatékonyan működjenek, és ehhez mindhárom intézményre szükség van.
Gay Mitchell
előadó. - Elnök asszony, látom, kaptam egy kis hosszabbítást amiatt, hogy nem értem ide a vita elejére. Elnézést kérek, a forgalom feltartott.
Először is, a brit kolléga bírálta a helyzetet a demokrácia és az emberi jogok szempontjából. Ha a demokrácia és az emberi jogok működnének tagállamainkban, nem lennének olyan gyerekeink, akik csak egy szelet lekváros kenyérrel mennek iskolába, pedig ez a realitás.
Akár Nagy-Britanniában, akár más tagállamban, szerintem egyértelműen magának a tagállamnak a feladata arról gondoskodni, hogy ez ne történhessen meg. Mondjuk ki világosan, miről is van itt szó: nem csupán demokráciáról, meg emberi jogokról. Naponta huszonkétezer gyermek hal meg, minden áldott nap, ettől az épülettől rövid repülőgépes utazásnyi távolságra. Huszonkettőezer. A jó hír az, hogy ez a szám korábban 34 000 volt. Másokkal együtt sikerült ezt leküzdenünk 22 000-re a demokráciának, az emberi jogoknak és az olyan pénzügyi eszközöknek köszönhetően, amelyeket az Unió jóváhagyott.
Most akkor ne ássunk vermet ezeknek az embereknek saját tagállamainkban az iskolába egyszerű lekváros kenyérrel induló gyermekek rovására, akiket mélységesen sajnálok. Engedjük, hogy tagállamaink kormányai összehangolják intézkedéseiket e gyermekek ügyének támogatására.
Ez a kérdés a végrehajtásról, azaz a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokról szól. Végrehajtás vagy felhatalmazáson alapuló jogi aktus - melyik esetben jogalkotás?
Javaslom, szigorúan ragaszkodjunk a Parlament első olvasatához, így mondhatjuk, hogy minden módosítás a helyére kerül majd. Ezeket a változtatásokat nem fogadta el a Tanács. A kockán forgó kérdés elvi, a külügyi tevékenység terén az intézmények közötti kapcsolatok jövőbeli jellegének kulcsfontosságú kérdése.
Azok a módosítások, amelyeket a Parlament javasolt, nem érintik sem a fejlesztési együttműködés finanszírozási eszközének, sem más eszköznek a lényegét, csak azt a szerepet, amelyet a Parlament a jogszabályok gyakorlati alkalmazásában tölt be.
A cél az Európai Parlament Lisszaboni Szerződésben lefektetett demokratikus előjogainak védelme. A jogalkotás egyik résztvevőjeként lehetőséget kell kapnunk arra, hogy a Tanáccsal egyenrangú félként ellenőrzési jogunk legyen a fejlesztési támogatások elköltését illető stratégiai döntések meghozatala és végrehajtása felett: mennyit, mire és hogyan költünk. Technikai szempontból a módosítások biztosítják, hogy bizonyos határozattervezeteket, amelyeket a Bizottság alkot meg, az Európai Unió működéséről szóló Szerződés 290. cikkében található meghatározással összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusként legyen elismerhető.
Ezzel a jogalkotó hatalom két ága lehetőséget kap arra, hogy tiltakozzanak az olyan tervezett határozatok ellen, amelyek nem állnak összhangban a jogszabályi előírásokkal. A vétójog biztosítaná, hogy a Parlament javaslatait figyelembe vegyék, amikor a Bizottság elkészíti az Európai Unió segélyezési programját.
Hadd fogalmazzam meg világosan, hogy nem mikro-szintű igazgatásról beszélünk, ahogy egyik kolléga említette is, sőt még csak nem is egyedi programokról vagy projektekről. A módosítások biztosítják majd, hogy a jogalkotóknak továbbra is ellenőrzési joguk van a finanszírozásra kihelyezett összegek és az ágazati prioritásokat illető stratégiai döntések fölött.
Valamennyi javasolt módosítás szerepelt már a Parlament első olvasatában, amelyet 2010. október 21-én nagy többséggel fogadott el a plenáris ülés.
A Tanács azonban kereken elutasította a demokratikus vizsgálatokra és a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra vonatkozó összes módosítást, még csak alternatív megoldásra sem tettek javaslatot, amely megfelelhetne a Parlament igényeinek.
Nem szerencsés, hogy az alatt a sok-sok hónap, szinte egy év alatt, ami azóta telt el, amikor először nyújtottuk be a dossziét megvitatásra a bizottságban, az intézményközi tárgyalások egy tapodtat sem haladtak előre. Biztosíthatom a tisztelt Házat arról, hogy mi igazán mindent bevetettünk. A Tanáccsal és a Bizottsággal 2010 februárjában kezdtünk tárgyalni, ezeknek a tárgyalásoknak elő kellett volna segíteniük a folyamatot. Három párbeszédet és több technikai szintű értekezletet is tartottunk, mindkettőt a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok tartalmi kérdéseit illetően. Ezekben a kérdésekben nem történt közeledés. Csak tavaly év vége felé tettek a Bizottsági tárgyaló felek kompromisszumos javaslatot. A Parlament azonnal reagált egy ellenjavaslattal, de ez nem köszön vissza a Tanács álláspontjában. Mint megtudtuk, hivatalosan a Tanácsban nem történt meg átadása a tagállamok számára.
A Tanács keményvonalas vezetése ellenére, amelyben a Bizottság is osztozik, s amelyet felettébb szomorúnak tartunk, mivel nem ez az alkotmányos feladata, a Parlament kitart álláspontja mellett. Jogi szempontból érveink megalapozottak. A stratégiai dokumentumok többéves programok, amelyekről többek között a fejlesztési együttműködés finanszírozási eszközének keretében döntöttek, s amelyek megfelelnek a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra vonatkozó eljárások alkalmazási kritériumainak. Kiegészítik az alapvető szabályozást és alkalmazási körül általános. A 290. cikkben említett kritériumok teljesítésük esetén kötelezőek. A Tanácsnak és a Parlamentnek vétójogot kell biztosítani.
Ez nem politikai alku vagy külön megállapodások kérdése, azok ellenkeznének a Szerződéssel. Ez jogszabályi kötelezettség. Politikai szempontból teljes mértékben támogatjuk az Elnökök Konferenciáját, amely két különféle alkalommal hozott határozatot - legutóbb e hónap során egy korábbi időpontban -, amelyek szerint minden dossziéról tárgyaló félnek ragaszkodnia kell a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok eljárásának alkalmazásához olyan határozatok során, amelyek tágabb értelemben vett finanszírozási célkitűzésekre, prioritások felállítására, elvárt eredményekre irányulnak.
A bizottságok között is van közös kérdés: A Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság és a Külügyi Bizottság előadói, akik a maguk területén felelnek az iparosodott országokkal folytatott együttműködés eszközeiért és az emberi jogi, demokratikus eszközökért, ugyanazt az álláspontot képviselik, mint én. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok összes első olvasatra vonatkozó módosítását vissza kell állítani. Álláspontunk világos és egyszerű, teljes mértékben összhangban áll az Elnökök Konferenciájának felhatalmazásával. Nem oszlunk meg és nem hanyagoljuk el a jogalkotó szerepünket.
Meggyőződésem, hogy az új eljárás bevezetése a finanszírozási eszközök tervezett kedvezményezettjeinek is érdekében áll. A Parlament a jogalkotás éber őrzőjének szerepét hatékonyabban töltheti be, és gondoskodhat arról, hogy a pénzt az Unió Szerződésében meghatározott fejlesztési együttműködésének megfelelő célokra költsék: a szegénység visszaszorítására és végső soron megszüntetésére. Nem kell huszonkétezer gyermeknek meghalnia naponta, minden áldott nap. Követeljük, hogy beleszólási jogunk legyen abba, hogyan álljunk ezekhez a dolgokhoz.
(A felszólaló beleegyezett, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kék kártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Nirj Deva
Elnök asszony, csak annyit szeretnék kérdezni igen tisztelt Mitchell kollégámtól, egyetért-e velem abban, hogy 2005-ben a Parlament 14 együttdöntési területet engedett át ezekkel a finanszírozási eszközökkel kapcsolatban.
Amire most törekszünk, az valójában némi visszaállítás, mivel nem csak azt a lehetőséget veszítettük el, hogy belelássunk, mi történik a Bizottságban, hanem a számonkérési lehetőséget és a folyamat átláthatóságát is, ezért azt szeretném, ha Mitchell úr...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Gay Mitchell
előadó. - Elnök asszony, egyetértek Deva úrral, hogy bizonyos jogainkat feladtuk. Én a fejlesztési együttműködés finanszírozási eszköze előadójaként tevékenykedtem. Két és fél évig tartott, hogy egyetértésre jussunk ennek az eszköznek az ügyében, mert egyszerűen nem akartunk bizonyos parlamenti jogokat feladni, de a végén kompromisszumra kényszerültünk.
A végén a Parlament intézményközi megállapodást kötött a Bizottsággal és a Tanáccsal, amely szerint például a mi Fejlesztési Bizottságunkon keresztül lenne a fejlesztési együttműködés finanszírozási eszközei felett ellenőrzési jogunk, így csoportokat állítottunk fel e megállapodás végrehajtására. Ezek az eszközök annak a megállapodásnak a jegyében születtek, és ennek így kellene folytatódnia.
Helmut Scholz
előadó. - (DE) Elnök asszony, De Gucht úr, tökéletesen igazuk van abban, hogy a külvilág nem érti, miért kellett megegyeznünk a Tanáccsal. A Tanács még csak nem is képviselteti magát ezen a vitán, amit felettébb sajnálok, mert ez nem jó előjel a második olvasatban várható verseny szempontjából. Mindazonáltal fel kell tenni a kérdést, hogy egy normál elv és rendes jog, amelyet már maga a Szerződés is megfogalmaz, miért nem kap elismerést. Szerintem Brok úr ezt részletesen kifejtette, nekünk már csak a hozzászólás lehetősége maradt.
Talán még egy példával járulhatok hozzá a lényeghez. Az én hatáskörömbe tartozó, az iparosodott országokkal folyatott együttműködés eszközére vonatkozó bizottsági többéves terv szerint a hivatkozási alapul szolgáló dokumentum nem a módosított rendelet, hanem a Globális Európa stratégia. Ennek megfogalmazása homályos a gazdasági válság és az abból fakadó kereskedelmi gondok beköszönte óta. Például azt mondja, hogy a többéves terv célja az európai üzleti és nyereségérdekek elősegítése. A szöveg szerint az eszköz célja az, hogy megoldást adjon azokra a problémákra, amelyekkel az EU cégei bizonyos piacokra jutással kapcsolatban küszködnek.
Csak megismételhetem, hogy ez nem felel meg annak, amit a jogalkotók szándéka szerint az eszközzel elérni kívántak, egyetlen adófizető pénzét sem erre a célra tették félre. Szerintünk az iparosodott országokkal folyatott együttműködés eszközének modern együttműködési programnak kell lennie, nem pedig hódító fegyvernek. Hogy egy másik példával éljek, ezúttal kevésbé sarkítottan: Számunkra a délkelet-ázsiai országok nem alárendelt partnerek, ahogyan a Bizottság fogalmazott. A közép-ázsiai együttműködés keretében az eszközt nem csupán arra kell összpontosítani, hogy az EU hozzáférhessen az ottani gázforrásokhoz.
Ha a Maghreb országait nézzük, vagy akár a közel-keleti fejleményeket, egyértelmű, hogy hosszú távú, nagyvonalú módon kell ehhez az együttműködéshez állnunk. Remélem, az új szabályozás jövőálló lesz. Remélem, ez a finanszírozási eszköz egyenrangúakként segíti majd elő az EU és a harmadik országok közötti cserét, nyitottságot eredményez világszerte, és előmozdítja a fejlődési folyamatok fenntarthatóságának felelős támogatását, amely megfelel az állampolgárok érdekeinek is..
Elnök
A közös vitát lezárom.
A szavazásra ma 11,30-kor kerül sor.
Ioan Enciu
A demokrácia és az emberi jogok elősegítésének európai finanszírozási eszköze az EU egyik olyan külpolitikai eszköze, amely a pénzeszközök még mindig merev rendszerét alkalmazza, mivel nem ad lehetőséget arra, hogy kivételt tehessünk az EU által finanszírozott adókként és illetékekként el nem számolható költségek elve alól. Egy olyan helyzetben, amelyben az emberi jogok tiszteletben tartásának romlásával szembesülünk a világon mindenütt, szerintem abszolút szükség van arra, hogy az Európai Unió megerősítse globális vezető szerepét a demokrácia és az alapvető jogok betartatásában. E tekintetben különösen fontos, hogy az európai finanszírozási eszköz rugalmasabban alkalmazható legyen, és ezzel lehetővé tegye az Unió és az európai finanszírozás-támogatás kedvezményezettjei számára, hogy bizonyos mértékű rugalmasságot élvezzenek vállalt projektjeikben. Másrészt az európai uniós segélyalapok ilyen rugalmas megközelítését nagy figyelem övezi majd a visszaélések kiküszöbölése végett. Attól a kivételtől eltekintve, amelyet fenn kell tartani, és eseti alapon kell kivitelezni az illetékekkel, adókkal és egyéb járulékokkal kapcsolatos finanszírozási költségek jóváhagyásával összefüggésben, az Európai Parlament részére jogot kell biztosítani arra, hogy figyelemmel kísérhesse a Bizottság tevékenységét és azokat a stratégiai dokumentumokat, amelyeket elfogad.
Zuzana Brzobohatá
A fejlesztési együttműködés finanszírozása megteremtésének második olvasatával kapcsolatos ajánlás megemlíti az intézkedésekre vonatkozó magas szintű megállapodást, és lényegében elfogadja az első olvasat összes módosítását. Én személyesen prioritásként kezelem a fejlesztési támogatás többéves finanszírozására vonatkozó kérdések megoldását, és egyet értek az előadóval, hogy ki kell választanunk a 2012-re és 2013-ra vonatkozó finanszírozási módszert. Az ajánlás megállapítja, hogy a rendelet radikálisan csökkenti a 2007-2013 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret 4. fejezetcímének plafonján belüli tartalékokat, és nem hagy elegendő lehetőséget bármely jövőbeli válsághelyzet kezelésére. Az ajánlás a Tanács eljárásrendjével kapcsolatos jogi kérdésekkel is foglalkozik, amelyeket a Parlament kritikával illet, mert a Parlamentnek a Tanáccsal azonos ellenőrzési jogkörrel kell rendelkeznie azon stratégiai döntések elfogadását illetően, hogy hol és hogyan kell elkölteni a fejlesztési támogatásokat. Ezért a Lisszaboni Szerződés betűjével és szellemével összhangban támogatom, hogy sürgősséggel bekerüljön a fejlesztési együttműködés felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra vonatkozó, megfelelően integrált eljárásrendjéről szóló rendeletbe a jelenleg felülvizsgálat alatt álló pénzügyi eszközök, azaz stabilitási eszközök, az emberi jogok és a demokrácia eszközei és a fejlett országokkal való együttműködés eszköze.
Jiří Havel
Az EU fejlesztési politikájának egyik fő célja a szegénység csökkentése és felszámolása, amelynek megvalósításához jelentős mértékben hozzájárulhatnak a Bizottság által 2010. március 17-én jóváhagyott, javasolt 190 millió eurós banánipari kísérő intézkedések, amelyek a 2010 és 2013 közötti időszakra szólnak. Az is igaz, hogy a múltban ezen a területen a terveket inkább gazdasági, mint fejlesztés alapon készítették, és az új javaslatnak pontosan a fejlesztési perspektívát kellene visszatükröznie. Az is helyesnek tűnik, hogy támogassuk a banánipari kísérő intézkedéseket, mert azok emelik az EU banánbehozatalára kivetett vámok által érintett banánexportáló AKCS-országokban élők életszínvonalát. Mindazonáltal a Bizottság javaslatának vannak bizonyos hiányosságai, például a javasolt intézkedések hatásvizsgálatának hiánya, a lehívások időzítése, az európai uniós erőforrások nagybani felhasználásának kérdése, vagy a 4. fejezet elégtelen finanszírozása, amelyeket a Bizottság korrekt módon meg is jelölt az intézményközi megállapodást értékelő jelentésében. Összességében úgy vélem, hogy a Charles Goerens által benyújtott jelentés mind kereskedelmi, mind pedig fejlesztési szempontból pontosan méri fel a helyzetet, tükrözi a Költségvetéssel kapcsolatos, a Bizottság által 2010. április 13-án jóváhagyott megjegyzéseket, és megfelelő ajánlásokat tartalmaz a banánipari kísérő intézkedésekkel kapcsolatosan, ezért ajánlom a javasolt változat jóváhagyását.
Anna Záborská
Megértem, hogy a Bizottság nagyobb rugalmasságot igényel a demokrácia és az emberi jogok támogatását célzó, politikailag érzékeny projektek finanszírozása terén. Mindazonáltal szilárdan hiszem, hogy ha ez a Parlament szabadabb kezet ad a Bizottságnak az ilyen projektek finanszírozásában, akkor meg kell tartania ellenőrző szerepét. Végső soron mi vagyunk felelősek az emberek felé az EU költségvetéséért. Ha beszélünk a demokrácia terjedése, az emberek jogbiztonsága és tisztelete támogatásának finanszírozási eszközeiről, akkor beszélnünk kell ennek hatékonyságáról, és arról is, hogy tudnánk-e hatékonyabban támogatni a demokrácia és az emberi jogok ügyét. A keresztények világszerte történő üldözéséről folytatott vita során az EU külügyi főképviselője biztosított arról, hogy minden kétoldalú együttműködési megállapodás ma már tartalmaz egy klauzulát a demokráciáról és az emberi jogokról. Ha minden pénzügyi támogatást és kereskedelmi megállapodást e követelmények teljesítésétől teszünk függővé, akkor ez jobban segítheti a demokrácia terjesztését és az alapvető emberi jogok tiszteletben tartását, mintha különböző, többé-kevésbé érzékeny projekteket támogatunk.
