Asigurarea calităţii alimentelor - incluzând armonizarea şi recunoaşterea reciprocă a standardelor (prezentare succintă)
Preşedintele
Următorul subiect este o prezentare succintă a raportului elaborat de dna Petre, în numele Comisiei pentru agricultură şi dezvoltare rurală, referitor la asigurarea calităţii alimentelor - incluzând armonizarea şi recunoaşterea reciprocă a standardelor.
Maria Petre
raportoare - Doresc mai întâi să mulţumesc Comisiei Europene pentru iniţiativa binevenită a Cărţii verzi privind calitatea produselor agricole şi pentru consultarea lansată pe această temă.
Cartea verde răspunde unei nevoi reale a statelor membre de a promova imaginea produselor agricole, mai ales avantajele în ceea ce priveşte calitatea, atât în rândul consumatorilor europeni, cât şi al celor din alte ţări. Aceste standarde înalte sunt cerute de către consumatori şi reprezintă o modalitate de realizare a unei valori adăugate maxime. Deşi nu se aplică procedura de codecizie, sper ca opinia Parlamentului European să fie clar luată în considerare în etapele care urmează.
Doresc, de asemenea, să mulţumesc colegilor din Comisia pentru agricultură şi, în mod special, experţilor pentru sprijinul acordat în promovarea acestui raport.
Simplificarea normelor de comercializare, o mai bună informare a consumatorilor, în special asupra originii produselor alimentare, protejarea mai bună a produselor europene de calitate pe plan internaţional sunt unele dintre cele mai importante propuneri ale raportului.
Politica privind calitatea nu poate fi disociată de viitorul politicii agricole comune şi de provocări cum ar fi schimbările climatice, necesitatea conservării biodiversităţii, aprovizionarea energetică şi gestiunea resurselor de apă. În acelaşi timp, consumatorii - ştim cu toţii - sunt tot mai interesaţi nu numai de siguranţa alimentelor, dar şi de originea şi metodele de producţie ale produselor alimentare.
Sistemele de certificare se asociază în conştiinţa consumatorilor cu garanţia calităţii superioare. Scopul standardelor trebuie să fie de a-i ajuta pe fermieri să livreze produse de o calitate care să corespundă aşteptărilor consumatorilor, să nu-i dezamăgească pe aceştia şi să faciliteze compararea preţurilor pentru diferite calităţi ale produselor.
Ca raportor, doresc să se reducă gradul de complexitate al sistemului european al standardelor de bază şi numeroasele prevederi la care trebuie să se conformeze agricultorii europeni. Sunt în favoarea unei simplificări şi pentru adoptarea unor reguli care să garanteze în mod suficient siguranţa alimentară europeană.
Propun, de asemenea, modalităţi de simplificare a procesului de elaborare a standardelor, prin scurtarea procedurilor în cadrul Comisiei, prin transferul acestei sarcini către alte organisme sau prin trimitere la standarde internaţionale. Consider, de asemenea, că simplificarea trebuie să ţină seama de sarcinile administrative care revin autorităţilor publice sau părţilor interesate. Pe măsură ce se schimbă cerinţele pieţei şi avansează tehnologia, standardele de comercializare pot să devină parţial perimate şi trebuie adaptate şi actualizate.
Uniunea Europeană trebuie să insiste asupra respectării, de către toate produsele alimentare, a standardelor de producţie, în special a celor ce privesc igiena şi siguranţa. Dincolo de aceasta, Uniunea Europeană trebuie să asigure un nivel egal al concurenţei produselor autohtone cu cele din statele terţe. Sunt în favoarea introducerii obligatorii a indicaţiei privind locul de producere a produselor primare, prin menţiunea "produs realizat în Uniunea Europeană”, respectiv în afara ei.
Doresc şi o extindere a acestui sistem asupra produselor alimentare procesate, care să ţină cont de originea principalelor ingrediente şi materii prime şi care să realizeze o legătură între locul de origine al acestora şi locul ultimei prelucrări a produsului. Consider necesară adoptarea unor norme de utilizare a termenilor "de munte” şi "insular”, deoarece astfel se va conferi valoare adăugată semnificativă produselor agricole şi produselor alimentare provenind din aceste regiuni dezavantajate.
Jacques Barrot
Doamnă preşedintă, aş dori să îi mulţumesc raportorului, dna Petre, pentru acest raport. Politica europeană privind calitatea produselor agricole reprezintă o problemă majoră pentru agricultori, pentru cei implicaţi în lanţul alimentar în general şi, desigur, pentru consumatori. De aceea, Comisia a adoptat Cartea verde privind calitatea produselor agricole şi a consultat părţile interesate înainte de a redacta propunerile legislative.
Comisia salută raportul dumneavoastră, dnă Petre, precum şi discuţiile care au avut loc în diferitele comisii ale Parlamentului European. Aceste discuţii sunt în plus faţă de cele 560 de contribuţii primite în timpul perioadei de consultări introduse pentru a ajuta Comisia să definească direcţiile strategice ce urmează a fi publicate într-o comunicare programată pentru sfârşitul lunii mai, anul acesta.
Comisia intenţionează să sprijine fermierii din Europa să comunice condiţiile dificile de producţie pe care le respectă. Am spus că propunerea de a indica locul de producţie a primit prea puţin sprijin şi chiar şi mai puţin pentru un logo european care să arate conformitatea cu standardele europene. Pe de altă parte, există cerere pentru etichetare cu numele ţării de origine.
Comisia consideră binevenit sprijinul pentru politica sa de simplificare spre standarde de comercializare. Comisia a fost întotdeauna în favoarea simplificării legislaţiei, acolo unde este necesar. De aceea, dnă Petre, ne îndemnaţi şi ne încurajaţi să ne continuăm munca.
Comisia a luat notă de cererea de definire a menţiunilor rezervate facultative, cum ar fi "de casă” sau "de munte”. Pot să vă spun că aceasta este şi părerea majorităţii celor care răspund Cărţii verzi.
În ceea ce priveşte informaţiile geografice, Comisia vă împărtăşeşte opinia. Procedurile ar trebui simplificate sau, cel puţin, accelerate. În prezent, examinăm reacţiile la Cartea verde pentru a decide asupra modului de acţiune.
Problema unei agenţii rămâne deschisă. Între timp, avantajele şi dezavantajele unui astfel de organism trebuie studiate cu grijă.
În ceea ce priveşte negocierile cu Organizaţia Mondială a Comerţului, pot să vă asigur că recunoaşterea sistemelor europene de calitate rămâne cu siguranţă pe agenda Comisiei. La orizont se întrezăreşte un consens privind necesitatea de armonizare, de stabilire a unui cadru pentru sistemele de certificare şi de ajungere la o recunoaştere reciprocă între aceste sisteme. Orientările ar putea fi suficiente şi ar evita prea multe constrângeri administrative.
Acesta este un prim pas către o politică de calitate reală pentru produsele agricole. În acest moment, Comisia aşteaptă cu nerăbdare următorii paşi şi discuţiile fructuoase pe care le preconizăm şi, în numele colegei mele, dna Fischer Boel, vă asigur că Parlamentul va fi implicat în toate acţiunile viitoare pe care Comisia le va întreprinde în acest domeniu. Este un domeniu a cărui importanţă aţi evidenţiat-o corect, dnă Petre, nu doar pentru producători, ci pentru noi toţi, consumatorii.
Preşedintele
Cu aceasta se încheie subiectul. Votul va avea loc mâine.
Declaraţii scrise (articolul 142 din Regulamentul de procedură)
Magor Imre Csibi  
în scris - Într-o lume extrem de globalizată, fermierii se confruntă cu o presiune sporită. Pentru a fi competitivi, pot fie să reducă din costuri, fie să se specializeze în produse de nişă, de înaltă calitate. Astfel, programele privind calitatea alimentelor nu doar le oferă consumatorilor produse autentice, ci pot şi să sprijine dezvoltarea rurală. Pentru a le da fermierilor o alternativă la dezvoltarea rurală, trebuie să simplificăm standardele de comercializare şi să consolidăm stimulentele pentru implicarea micilor producători. Dar simplificarea standardelor nu înseamnă mai puţină calitate sau autenticitate. Standardele UE pentru comercializarea produselor alimentare sunt deja printre cele mai riguroase din lume. Pentru a păstra încrederea în standardele de calitate, este necesară punerea lor în aplicare prin intermediul unor controale intensificate şi al unor sisteme de trasabilitate. Mai mult, în cazul "indicaţiilor geografice protejate” sau al "denumirii de origine protejate”, ar fi de dorit să se eticheteze principalele ingrediente cu locul de origine dacă nu provin din acea zonă. Consumatorii identifică în aceste produse calităţi specifice rezultate dintr-o anume origine sau metodă de producţie. Există, cu toate acestea, cazuri în care ingredientul indicat pe etichetă nu coincide exact cu cel folosit în produsul alimentar respectiv; de exemplu, "şuncă de Parma” nu vine de fapt din Parma.
Véronique Mathieu
în scris - (FR) Consumatorul este din ce în ce mai pretenţios în privinţa calităţii, originii şi siguranţei produselor agricole. UE a introdus cu succes un sistem de etichetare a calităţii care garantează autenticitatea produselor regionale şi a metodelor tradiţionale de producţie. În prezent, statele membre şi UE au datoria să promoveze aceste produse de calitate şi să întreprindă mai multe acţiuni pentru protecţia lor la nivel internaţional. Acest lucru presupune o garanţie a unei concurenţe echitabile între produsele europene şi cele din ţări terţe, în special, prin protejarea fermierilor europeni împotriva oricărui produs care uzurpă o nomenclatură recunoscută. Produsele ale căror denumiri ar putea fi uzurpate ar trebui să beneficieze de protecţie internaţională din partea OMC şi orice cerere de înregistrare a unei denumiri protejate din ţări terţe ar trebui să fie supusă unui control mai riguros. Pentru a oferi informaţii mai bune consumatorului, este important ca pe etichetă să se specifice ţara de origine a produselor primare, iar în cazul produselor prelucrate, originea ingredientelor principale şi locul unde s-a realizat prelucrarea finală.
În acelaşi timp, UE trebuie să se asigure că principiul "accesului condiţionat pe piaţă” este susţinut, recomandând OMC să adopte standarde de protecţie mai stricte pentru produsele de calitate, astfel încât produsele importate să poată fi supuse aceloraşi cerinţe de siguranţă şi calitate precum cele europene.
Czesław Adam Siekierski  
Doamnă preşedintă, calitatea este un cuvânt cheie în întreg lanţul de producţie a produselor alimentare, şi anume "de la fermă la consumator”. Este extrem de important să sensibilizăm consumatorii europeni în legătură cu cerinţele şi standardele ridicate puse în aplicare în domeniul produselor alimentare, pe care fermierii şi producătorii de produse agricole şi alimentare trebuie să le îndeplinească, precum şi în legătură cu costurile asociate. Produsele alimentare europene se disting printr-o calitate înaltă şi prin standarde corespunzătoare ridicate. Nu întotdeauna se poate spune acelaşi lucru despre produsele importate.
Nu cred că trebuie să creăm alte sisteme de certificare la nivel comunitar sau alte simboluri care să diferenţieze produsele alimentare din UE. Acest lucru îl va induce în eroare pe consumator. În schimb, ar trebui să ne concentrăm pe măsuri promoţionale pentru a informa consumatorii despre simbolurile UE care sunt deja folosite şi pe care consumatorii ar trebui să le considere drept o garanţie de calitate.
O altă provocare este aceea de a îmbunătăţi procesul de evaluare a solicitărilor în ceea ce priveşte produsele regionale şi de a grăbi procesul de înregistrare. Din nefericire, procesarea acestor solicitări de către Comisia Europeană durează de ani de zile. Regiunile din Polonia Kielce şi Polonia Mică încă aşteaptă înregistrarea unor produse, cum ar fi fasola korczyńska (fasolea Korczyn), kiełbasa lisiecka (cârnaţii Lisiecka), wiśnia nadwiślanka (vişina de Vistula), śliwka szydłowska (pruna Szydlow), jabłka łąckie (mărul Łącko), obwarzanek krakowski (chifla de Cracovia) şi fasola z Doliny Dunajca (fasolea din valea Dunării).
