Şedinţă solemnă
Preşedintele
- Domnule vicepreşedinte, excelenţele voastre, stimaţi colegi, dragi prieteni, este un mare privilegiu pentru mine să urez bun-venit la Parlamentul European domnului Joseph Biden, cel de-al 47-lea Vicepreşedinte al Statelor Unite.
(Aplauze)
Domnul vicepreşedinte Biden este o persoană importantă în politica americană şi un prieten pentru colegii din acest Parlament de mulţi ani. A fost ales pentru prima dată în Senatul american în anul 1972, fiind unul dintre cei mai tineri senatori din istoria acestei ţări. A fost ales de şase ori înainte de a deveni Vicepreşedintele Statelor Unite în noiembrie 2008.
Fost preşedinte al Comisiei pentru relaţii rxterne a Senatului şi al Comisiei judiciare a Senatului, este cunoscut drept o persoană care spune întotdeauna ce gândeşte, militând uneori pentru cauze care nu sunt deloc populare în momentele respective. Este lider de opinie, nu urmează opinii. Acesta este un motiv pentru care discursul dumneavoastră de astăzi la Parlamentul European, domnule vicepreşedinte, este atât de important pentru noi toţi. Permiteţi-mi să vă mulţumesc din nou pentru invitaţia foarte călduroasă şi discuţiile extrem de constructive şi fructuoase de miercurea trecută de la Washington.
Stimaţi colegi, în lumea ultilaterală şi multipolară de astăzi, Europa şi America pot şi ar trebui să lucreze împreună într-un parteneriat pentru stabilitatea globală şi valorile luminate în care credem. Vizita de astăzi a vicepreşedintelui Biden în Uniunea Europeană ne demonstrează angajamentul domniei sale.
Fără un parteneriat transatlantic puternic şi eficient ca parteneri egali - Statele Unite şi Uniunea Europeană - nu putem găsi soluţii durabile pentru multiplele provocări cu care ne confruntăm: schimbările climatice, securitatea energetică, criza economică ce ne mai afectează încă pe toţi, terorismul sau promovarea drepturilor umane, apărarea comerţului liber şi îmbunătăţirea guvernării globale.
Stimaţi colegi, cu 25 de ani în urmă, în jurul acestei date, preşedintele Ronald Reagan a vorbit acestui Parlament, la 8 mai 1985. Aceasta a fost ultima şi până acum singura dată când un preşedinte american a vorbit reprezentanţilor aleşi în mod democratic ai populaţiei Europei. Prezenţa dumneavoastră în faţa Parlamentului astăzi, domnule vicepreşedinte, este un simbol al reluării acelui dialog la cel mai înalt nivel între cele două continente ale noastre.
Aici în Europa avem un nou Tratat, care ne acordă nouă, celor din Parlamentul European, o nouă forţă şi posibilitatea de a acţiona, care este atât de importantă pentru întreaga Uniune Europeană. În America, după un an sub conducerea preşedintelui Obama, există o nouă speranţă pentru lume. Domnule vicepreşedinte, nici nu are putea exista un moment mai bun pentru discursul dumneavoastră.
Domnule vicepreşedinte, am deosebita plăcere de a vă ura bun-venit aici în această după-amiază în Parlamentul European. Aveţi cuvântul.
(Aplauze)
Joe Biden
Vicepreşedinte al Statelor Unite ale Americii. - Domnule Preşedinte, vă mulţumesc pentru primire. A fost o încântare să vă primesc la Washington şi la Casa Albă şi este o mare onoare - şi, pot să adaug, un privilegiu - să mă pot adresa unei adunări atât de respectate.
Am făcut parte dintr-un parlament care avea în total doar 435 membri; în acest caz este o şi mai mare onoare. Îmi aduc aminte de discursul preşedintelui Reagan de aici din 1985 şi, ca să citez un poet irlandez - William Butler Yeats -, vorbind despre Irlanda sa într-un poem intitulat Easter Sunday 1916, a spus: "Toate s-au schimbat, s-au schimbat în totalitate; s-a născut o frumuseţe teribilă”. S-au schimbat multe din 1985, multe s-au schimbat şi s-a născut o frumuseţe teribilă.
După cum ştiţi deja, doamnelor şi domnilor, nu numai că sunt încântat să mă aflu din nou aici, la Bruxelles, pentru a doua oară în calitate de vicepreşedinte, după cum probabil ştiţi, anumiţi politicieni şi jurnalişti americani numesc Washington DC capitala lumii libere. Dar am impresia că în acest extraordinar oraş, care are o mie de ani de istorie şi care este capitala Belgiei, casa Uniunii Europene şi sediul NATO, acest oraş are propriul său drept de a primi acest titlu. În calitate de legiuitor de peste 36 ani în parlamentul nostru, mă simt deosebit de onorat să mă adresez Parlamentului European.
Preşedintele Obama şi cu mine am fost primii colegi candidaţi din ultimii 50 ani în America care au ajuns la Casa Albă din corpurile noastre legislative, prin urmare am ajuns amândoi la posturile noastre executive cu o apreciere profundă a activităţii dumneavoastră de aici din bastionul democraţiei europene. Împreună cu foştii mei colegi din Congresul Statelor Unite, dumneavoastră şi cu mine reprezentăm peste 800 de milioane de persoane. Opriţi-vă şi gândiţi-vă la acest lucru pentru o clipă.
Două organisme alese care concep legile pentru aproape o optime din populaţia planetei: acest lucru este cu adevărat remarcabil. Acum, în virtutea Tratatului de la Lisabona, aţi obţinut mai multe puteri şi mai multă responsabilitate care sunt însoţite de o influenţă mai mare, lucru pe care îl salutăm. O salutăm deoarece noi, Statele Unite, avem nevoie de aliaţi puternici şi alianţe care să ne ajute să înfruntăm problemele secolului al XXI-lea, dintre care multe sunt aceleaşi - dar multe sunt şi diferite - în comapraţie cu cele din secolul trecut.
Permiteţi-mi să enunţ acest lucru cât mai simplu. Administraţia Obama/Biden nu are nicio îndoială în ceea ce priveşte necesitatea unei Uniuni Europene vibrante, şi sprijină acest lucru cu putere. Considerăm că este absolut esenţial pentru prosperitatea şi securitatea pe termen lung a Americii. Prin urmarem nu ne îndoim deloc în ceea ce o priveşte.
În perioada de câţiva ani în care am fost preşedintele Comisiei pentru relaţii externe a Senatului Statelor Unite, am avut ocazia de a întâlni mulţi legiuitori europeni din organismele legislative naţionale, inclusiv pe unii dintre cei care se află în această sală astăzi. Prin urmare, apreciez, după toţi aceşti ani, ce pas important a fost crearea singurului parlament multinaţional din lume ales prin sufragiu universal. S-au schimbat atâtea.
Sunt încântat că, prin intermediul Dialogului Legislativ Transatlantic, construiţi o relaţie puternică cu Congresul Statelor Unite şi sper ca biroul pe care l-aţi deschis la Washington luna trecută să întărească şi mai mult acele legături.
Dragi prieteni, acum 65 de ani, în această săptămână, la mai puţin de 200 km spre sud de aici, liderii nazişti au semnat o predare necondiţionată ce a însemnat sfârşitul celui de-al Doilea Război Mondial în Europa. A doua zi, sărbătoririle au erupt în Times Square şi Piccadilly Circus; grupuri bucuroase dansau pe Champs-Elysées şi în pieţele oraşelor din lumea aliată. Aici, în Bruxelles, la o slujbă de mulţumire, enoriaşii au cântat imnurile naţionale ale Marii Britanii, Belgiei şi Statelor Unite. În acea zi veselă, 8 mai 1945, acest continent zăcea în ruine, distrus de două ori de războaie totale în mai puţin de 30 ani. În acel moment, o Europă Unită, un Parlament European, trebuie să fi părut o fantezie tuturor celor în viaţă. Şi totuşi, prin voinţa concetăţenilor dumneavoastră şi a unor oameni de stat ca Paul-Henri Spaak, după care este numită această sală excelentă, şi Robert Schuman şi Jean Monnet şi viziunile care au dat naştere unui parlament şi i-au adus Medalia Prezidenţială a Libertăţii înmânată de preşedintele Lyndon Johnson, iată-ne reuniţi în această sală. Iatăvă.
Ceea ce a început ca un simplu pact între şase naţiuni de a crea o piaţă comună pentru cărbune şi oţel a crescut şi a devenit un motor economic şi politic. O Comunitate dedicată libertăţii de gândire, mişcării libere şi liberei iniţiative economice. O Europă pe care un istoric a numit-o "Nu atât un loc cât o idee”. Sunt aici pentru a afirma încă o dată că preşedintele Obama şi cu mine credem în această idee şi într-o lume mai bună şi o Europă mai bună la care Europa a ajutat deja. O Europă în care toate statele membre au avantaje prin negocierea acordurilor economice şi lupta împotriva degradării mediului înconjurător cu o singură voce; o Europă care sprijină valorile culturale şi politice pe care ţara mea le împărtăşeşte cu dumneavoastră. O Europă care este un întreg, o Europă liberă şi o Europă paşnică.
(Aplauze)
Aşa cum a spus preşedintele Obama la Praga cu nici un an în urmă, o Europă puternică este un partener şi mai puternic pentru Statele Unite -, iar noi avem nevoie de parteneri puternici. De aceea vom face tot ceea ce ne stă în putinţă pentru a vă sprijini acest efort excelent. Deoarece ultimii 65 ani au arătat că, atunci cânt americanii şi europenii îşi dedică energiile unui scop comun, nu există aproape nimic ce nu poate fi realizat. Împreună, prin intermediul Planului Marshall, am reconstruit Europa şi am făcut poate cea mai mare investiţie din istoria umanităţii. Împreună am construit cea mai durabilă alianţă pentru securitate din lume, NATO, şi o forţă militară şi politică ce a legat America şi Europe şi ne-a apropiat şi mai mult în deceniile următoare. Împreună am stabilit cea mai bună relaţie comercială din istoria lumii, ce cuprinde aproape 40 % din comerţul global, ajutând la deschiderea unei ere de prosperitate şi inovaţie tehnologică fără precedent. Împreună am oferit ajutor şi speranţă persoanelor care au suferit de pe urma catastrofelor umanitare în mai multe locaţii decât aş putea menţiona, de la Balcanii de Vest până la Congo şi activitatea noastră în desfăşurare în Haiti astăzi.
Scepticilor care, în ciuda acestor rezultate, continuă să pună sub semnul întrebării situaţia relaţiilor transatlantice sau atitudinea ţării mele faţă de Europa Unită, răspunsul meu este următorul: chiar dacă Statele Unite şi toate naţiunile pe care le reprezentaţi nu au fost unite de valorile împărtăşite şi o moştenire comună a numeroase milioane de cetăţeni, inclusiv eu, interesele noastre globale aveau să ne apropie inexorabil.
Relaţia dintre ţara mea şi Europa este mai puternică şi mai importantă pentru noi toţi decât oricând. Secolul acesta a declanşat noi provocări, nu mai puţin periculoase decât cele dinainte, din secolul al XX-lea, şi împreună - împreună - le abordăm, una câte una. Sunt dificile; vor exista dezacorduri, dar le vom rezolva împreună. Schimbările climatice: una dintre cele mai mari ameninţări cu care se confruntă planeta noastră. Statele Unite şi Europa lucrează pentru a se asigura că toate ţările, şi în special economiile mari, contribuie la o soluţie globală. Toţi am aşteptat şi am făcut un pas major la Copenhaga. Acum trebuie să reducem emisiile, să obţinem finanţarea şi transparenţa menţionate în acel acord şi trebuie să ajutăm cele mai vulnerabile naţiuni, de la nordul arctic până la insulele Pacificului, care sunt vestitoarele acestei crize incipiente.
În peisajul agitat din Afganistan şi Pakistan, lucrăm împreună pentru a distruge, dezmembra şi învinge al-Qa'ida şi luptătorii talibani şi pentru a antrena armata şi poliţia afgană pentru ca guvernul lor să-şi poată proteja propriul popor şi să nu fie un pericol pentru vecini. Pentru a construi capacitatea de guvernare a Afganistanului, Statele Unite, Uniunea Europeană şi naţiunile sale membre utilizează resurse financiare semnificative, precum şi resurse civile. Deşi susţinerea acestor misiuni importante nu a fost întotdeauna un subiect prea popular, ştiţi cu toţii - după cum ştiu şi eu - acestea sunt necesare. În calitate de lideri, avem obligaţia de a explica populaţiilor noastre că acest lucru este necesar pentru securitatea noastră colectivă - deşi, credeţi-mă, ca un politician care a activat în acest domeniu în ultimii 38 ani, înţeleg că nu este uşor. Vă asigur că nu este mai popular în ţara mea decât este în oricare dintre ale dumneavoastră.
Acesta este un alt motiv pentru care Statele Unite şi Europa stau alături pentru a împiedica Iranul să achiziţioneze arme nucleare: o dezvoltare care ar pune în pericol cetăţenii şi ameninţa vecinii, inclusiv pe unii dintre cei mai apropiaţi aliaţi ai noştri. Împreună am pornit pe o cale fără precedent a angajării cu liderii iranieni şi, doamnelor şi domnilor,
(Aplauze)
în ciuda a ceea ce anumiţi sceptici credeau, preşedintele a vorbit serios când a spus că vom întinde mâna oricărei părţi care îşi va descleşta pumnul. La începutul administraţiei sale, preşedintele Obama a declarat că suntem pregătiţi să tratăm cu Iranul în baza interesului şi respectului reciproc. Cu aliaţii noştri am explicat clar liderilor Iranului cum pot începe să-şi reconstruiască încrederea în cadrul comunităţii internaţionale, inclusiv prin acordarea accesului la instalaţiile lor de îmbunătăţire nedeclarate până acum şi oferind uraniu slab îmbogăţit în schimbul carburantului necesar energiei unui reactor de cercetare. Dar, după cum lumea a putut vedea, liderii iranieni au nesocotit eforturile noastre colective de bună credinţă şi continuă să realizeze acţiuni care ameninţă stabilitatea regională. Permiteţi-mi să o spun direct: Programul nuclear al Iranului încalcă obligaţiile sale din cadrul Tratatului de neproliferare nucleară şi riscă declanşarea unei curse a armelor nucleare în Orientul Mijlociu. Ar fi ironic - ar fi ironic - ca acum, că a căzut Cortina de Fier şi ameninţările reciproce de distrugere reciprocă s-au diminuat în ceea ce priveşte superputerile, să izbucnească o nouă cursă a armelor în câteva dintre cele mai instabile părţi ale lumii. Ar fi ironic să nu ne ierte, după părerea mea, copiii, nepoţii şi strănepoţii noştri pentru că am lăsat acest lucru să se întâmple.
În plus, liderii iranieni sprijină organizaţii teroriste, iar acest sprijin continuă nestingherit şi continuă în mod inconştient să-i persecute pe cetăţenii lor care ies paşnic în stradă în căutarea justiţiei: o trădare a datoriei tuturor guvernelor în ceea ce priveşte lucrul pe care îl datorează cetăţenilor lor. Teheran se confruntă cu o alegere dură: să respecte normele internaţionale şi să se alăture din nou comunităţii naţiunilor responsabile - ceea ce sperăm - sau să sufere alte consecinţe şi o izolare din ce în ce mai mare.
În faţa ameninţării pe care o reprezintă Iranul, avem datoria de a asigura securitatea aliaţilor noştri. De aceea am implementat programul de apărare antirachetă adaptiv în etape: pentru a opri atacurile cu rachete pe acest continent și pentru a asigura apărarea împotriva lor.
(Aplauze)
Doamnelor şi domnilor, lucrăm, de asemenea, împreună în cadrul NATO pentru a ne pregăti pentru o gamă de ameninţări viitoare, inclusiv securitatea energetică şi securitatea pe internet, şi continuăm să sprijinim cooperarea strânsă în materie de securitate între NATO şi Uniunea Europeană.
Anul trecut, Statele Unite şi Europa au acţionat rapid şi decisiv atunci când lumea ieşea dintr-o criză financiară mai cumplită decât oricare de la marea recesiune. Procedând astfel, am ajutat colectiv la prevenirea a ceea ce prevedea prevestea: colapsul total al economiei lumii. Astăzi preşedintele Obama şi cu mine urmărim îndeaproape criza economică şi financiară din Grecia şi eforturile Uniunii Europene de a o rezolva. Salutăm pachetul de sprijin pe care Europa îl are în vedere împreună cu Fondul Monetar Internaţional şi vom sprijini - atât direct, cât şi prin intermediul FMI - eforturile dumneavoastră de a salva Grecia.
Aceste exemple şi multe altele pe care le-aş fi putut menţiona arată de ce Europa continuă nu doar să fie cel mai mare partener comercial al Americii, ci şi cel mai important aliat al nostru.
Doamnelor şi domnilor, predecesorii noştri s-au reunit cu peste şase decenii în urmă în săptămâna aceasta pentru a începe să construiască instituţii menite să asigure faptul că nu se vor mai repeta cele mai întunecate capitole ale secolului al XX-lea în perioada de timp rămasă din secolul respectiv sau în secolul al XXI-lea. Acele instituţii - această instituţie - au cunoscut un mare succes, dar acum trebuie să ne concentrăm pe provocările acestui nou secol pe care le-am menţionat la început.
Lumea s-a schimbat. S-a schimbat în totalitate. S-a născut o frumuseţe teribilă. Poate că ameninţarea cea mai complexă cu care ne confruntăm astăzi este cea pe care o prezintă faţă de cetăţenii noştri actorii neguvernamentali şi extremiştii violenţi, în special dacă - Doamne fereşte - aceşti extremişti violenţi ar fi capabili să facă rost de arme de distrugere în masă. Flagelul nu ține cont de granițe - de niciuna. Nicio naţiune, indiferent de cât de puternică sau bogată, organizată sau capabilă este, nu poate învinge această ameninţare singură. Poate fi oprită cu succes doar dacă facem din aceasta o cauză comună şi exact asta trebuie să şi facem.
Noile puteri conferite acestui Parlament în Tratatul de la Lisabona v-au oferit un rol mai mare în acea luptă şi un imperativ mai mare de a guverna responsabil. Guvernul american şi acest Parlament au depus eforturi pentru a-şi proteja cât mai bine cetăţenii fără a deforma drepturile fundaţionale în baza cărora sunt construite toate societăţile noastre. Sunt absolut sigur că trebuie - şi putem - nu numai să ne protejăm cetăţenii, ci şi să ne păstrăm libertăţile.
De când am preluat funcţia anul trecut, preşedintele Obama şi cu mine am fost conduşi de imperativul Constituţiei noastre de a căuta să obţinem o uniune perfectă. În acest sens, una dintre primele noastre acţiuni oficiale a fost sistarea practicilor de interogatoriu care nu erau foarte productive şi pe care nu le puteam continua, ca să fim drepţi.
(Aplauze)
Am comandat închiderea centrului de detenţie din Guantánamo Bay, care devenise un simbol al injustiţiei şi o mobilizare a teroriştilor.
(Aplauze)
Şi apreciem sprijinul - aşa dificil cum a fost - pe care l-au oferit mulţi dintre dumneavoastră în cadrul acestui efort.
Am făcut aceste lucruri deoarece, la fel ca dumneavoastră, preşedintele Obama şi cu mine respingem falsa alegere între siguranţă şi idealurile noastre. Considerăm că susţinerea principiilor noastre nu poate decât să ne facă mai puternici şi compromiterea acestora ne subminează de fapt efortul în lupta mai extinsă împotriva extremismului violent. Pentru că, de fapt, care este scopul lor? Scopul este să schimbe ceea ce apreciem - să schimbe cum ne comportăm. Cu opt zile după atacul de la 11 septembrie, am spus unui grup de câteva mii de studenţi universitari din ţara mea că nu pot permite ca tragedia de la 9/11 să pună capăt modului nostru de viaţă, deoarece exact acest lucru îl doreau teroriştii. Le-am mai spus şi că America nu poate triumfa în această nouă luptă acţionând singură.
Aceste cuvinte nu doar se potriveau contextului din acel moment, ci consider că s-au dovedit a fi adevărate - şi sunt şi mai adevărate astăzi. Nu trebuie să vă vorbesc dumneavoastră despre tradiţia demnă de laudă a Europei de a-şi proteja cetăţenii de invadarea intimităţii lor de către guvern - un angajament bazat pe respectul pentru demnitatea inerentă a oamenilor. Le numim drepturi inalienabile. Le-am introdus în Constituţia noastră şi angajamentul Americii faţă de intimitate este, de asemenea, profund - la fel de profund ca şi cel al dumneavoastră. Amendamentul Patru al Constituţiei noastre protejează persoanele fizice de urmăririle şi popririle nejustificate realizate de Stat, pe care unul dintre cei mai celebri jurişti ai noştri l-a tradus prin sintagma "dreptul de a fi lăsat în pace”. Curtea Supremă a Statelor Unite a explicat foarte clar faptul că intimitatea este un drept fundamental protejat de Constituţie. La fel ca Uniunea Europeană, Curtea Supremă a caracterizat acest drept ca fiind un aspect de demnitate personală.
La nivel personal, în cei 36 ani de carieră am apărat drepturile la intimitate. În cadrul Senatului Statelor Unite în fiecare an organizaţiile dau puncte persoanelor care sunt cele mai dedicate libertăţilor civile şi în fiecare an eu - şi mai apoi preşedintele Obama - caracterizez una dintre acele patru persoane alese. Şi aceste lucruri pe care vi le spun nu au legătură cu mine, ci cu angajamentul Administraţiei noastre faţă de drepturile individuale. Dacă am schimba lucrurile acum, ar însemna că este o minciună tot ce am spus că a fost idealul meu în ţara mea în ultimii 37 de ani. Când conduceam Comisia judiciară a Senatului, care este răspunzătoare pentru confirmarea candidaţilor judiciari numiţi de preşedinte, după cum am mai spus, am fost clasat în mod constant printre persoanele care pledau cel mai ferm pentru libertăţile civile şi am făcut o prioritate din determinarea viziunii judecătorilor candidaţi asupra intimităţii înainte de a decide dacă pot sau nu să facă parte din Tribunal.
Preşedintele Obama şi cu mine considerăm că datoria primară, cea mai fundamentală şi mai solemnă a guvernului este să-şi protejeze cetăţenii - cetăţenii pe care îi deserveşte - şi drepturile acestora. Preşedintele Obama a spus că apărarea securităţii ţării noastre este primul lucru la care se gândeşte atunci când se trezeşte dimineaţa şi ultimul lucru la care se gândeşte atunci când se duce seara la culcare. Presupun că aceasta este abordarea tuturor liderilor lumii în ceea ce priveşte rolul lor. Într-adevăr, pe acelaşi plan cu intimitatea, siguranţa fizică este, de asemenea, un drept inalienabil. Un guvern care îşi abandonează datoria de a asigura siguranţa cetăţenilor săi le încalcă drepturile la fel ca un guvern care îşi reduce la tăcere dizidenţii sau încarcerează criminalii acuzaţi fără a-i judeca.
Prin urmare, dragi prieteni, chiar şi acum, când suntem reuniţi aici, inamicii noştri utilizează toate instrumentele de care dispun pentru a organiza noi atacuri devastatoare ca cele care au lovit New York, Londra, Madrid şi multe alte locuri de pe glob. Pentru a-i opri, trebuie să utilizăm orice instrument legitim de care dispunem - aplicarea legii, tehnologia inteligentă militară - conform legilor şi valorilor noastre. Luptăm pe multe fronturi, de la curajoşii bărbaţi şi femei care fac parte din armata noastră aflată în străinătate până la răbdătorii şi neobosiţii noştri profesionişti însărcinaţi cu aplicarea legii care investighează reţele financiare complexe şi suspecte.
Chiar săptămâna aceasta serviciile noastre de protecţie vamală şi de frontieră, utilizând date privind pasagerii, au arestat un suspect în atentatul cu bombă din Times Square din New York în timp ce încerca să fugă din ţară. Este vital să păstrăm toate capacităţile pe care le avem în temeiul legii pentru a opri atacurile de acest gen. De aceea considerăm că Programul de urmărire a finanţărilor in scopuri teroriste este esenţial pentru securitatea noastră şi a Europei - aş putea spune. Acesta a oferit piste extrem de importante pentru investigaţiile pentru combaterea terorismului de ambele părţi ale Atlanticului, dejucând planuri şi salvând, în cel din urmă, vieţi. Are redundanţe integrate care asigură că informaţiile personale sunt respectate şi utilizate doar pentru combaterea terorismului. Dar nu vă condamn dacă aveţi îndoieli în privinţa acestui lucru. Vă înţelegem îngrijorarea. Drept urmare, lucrăm împreună pentru a le rezolva şi sunt sigur că com reuşi atât să utilizăm instrumentul, cât şi să garantăm intimitatea. Este important să facem acest lucru şi este important să o facem cât mai repede posibil.
În calitate de fost senator al Statelor Unite, ştiu şi cât de greu poate fi să luăm deciziile cerute de provocările globale, rămânând loiali în acelaşi timp valorilor noastre locale. Bănuiesc că toţi treceţi prin acest lucru de fiecare dată când votaţi în cadrul acestui Parlament. Cu cât trece mai mult timp fără să avem un acord privind Programul de urmărire a finanţărilor în scopuri teroriste, cu atât este mai mare riscul unui atac terorist care ar fi putut fi prevenit. În calitate de lideri, avem cu toţii datoria de a face tot ceea ce ne stă în putinţă conform legii pentru a proteja cei 800 de milioane de oameni pe care îi reprezentăm colectiv. Am mai avut opinii diferite înainte, vom avea cu siguranţă şi de data aceasta, dar sunt la fel de convins că Statele Unite şi Europa pot înfrunta provocările secolului al XXI-lea - aşa cum am făcut în secolul al XX-lea - dacă vorbim şi ne ascultăm unii pe alţii; dacă suntem sinceri unii cu alţii.
(Aplauze)
Doamnelor şi domnilor, Winston Churchill ne-a învăţat că este nevoie de curaj pentru a se ridica şi vorbi. Tot de curaj este nevoie pentru a sta jos şi asculta. În după-amiaza aceasta am vorbit numai eu. Puteți fiţi siguri că eu, guvernul şi preşedintele meu ne ascultăm din nou aliaţii. Doamnelor şi domnilor, nu întâmplător Europa a fost prima mea destinaţie în calitate de vicepreşedinte şi a fost, de asemenea, prima destinaţie a Preşedintelui. Nu întâmplător am revenit aici de câteva ori de atunci. Statele Unite au nevoie de Europa şi îmi permit să spun că şi Europa are nevoie de Statele Unite. Avem nevoie unii de alţii acum mai mult ca niciodată.
(Aplauze)
Prin urmare consider că aniversarea de săptămâna aceasta ne oferă o oportunitate binevenită pentru a consolida legătura pe care popoarele noastre au creat-o cu mult timp în urmă în focul adversităţilor. Acum, la fel ca atunci, urmărind atingerea idealurilor şi căutând parteneri, europenii şi americanii apelează unii la alţii înainte de a apela la oricine altcineva. Acum, la fel ca atunci, suntem onoraţi şi recunoscători că ne aflăm alături de dumneavoastră în eforturile viitoare. Prin urmare, menţionez din nou că mă aflu aici pentru a spune fără echivoc: Preşedintele Obama şi Joe Biden susţin cu putere o Europă unită, liberă şi deschisă. Sprijinim cu putere idealurile dumneavoastră de la această întâlnire. Vă doresc să vă ajute Dumnezeu ca planurile să vi se îndeplinească rapid, fiţi binecuvântaţi şi Dumnezeu să ne binecuvânteze toate trupele noastre. Vă mulţumesc mult, mult de tot.
(Aplauze)
Preşedintele
- Vă mulţumesc foarte mult, domnule vicepreşedinte. Este o bază excelentă pentru cooperarea şi discuţiile noastre viitoare. După cum aţi spus, să ne ascultăm şi să vorbim unii cu alţii: Acest lucru este foarte important.
Aş dori să vă mulţumesc pentru faptul că aţi repetat cele mai frumoase cuvinte de săptămâna trecută: Europa are nevoie de America. Ne aducem aminte de secolul al XX-lea - Primul Război Mondial, al Doilea Război Mondial, Cortina de Fier - am luptat cot la cot, obţinând victoria împreună, ca democraţii. După cum aţi adăugat astăzi, America are nevoie de Europa. Vom ţine minte acest lucru. Este un bun început pentru parteneriatul şi cooperarea noastră.
Domnule vicepreşedinte, vă mulţumesc mult încă o dată.
(Aplauze)
