Timpul afectat întrebărilor (întrebări adresate Consiliului) 
Președintă
Urmează timpul afectat întrebărilor (B7-0552/2010).
Următoarele întrebări sunt adresate Consiliului.

Subiect: Convenția ONU privind drepturile persoanelor cu dizabilități
Președinția belgiană a subliniat intenția sa fermă de a realiza progrese în domeniul combaterii discriminării și al promovării egalității. În acest context, care sunt măsurile concrete preconizate eventual de Președinție pentru a face să avanseze procesul de ratificare în cele 27 de state membre ale Uniunii a Convenției ONU privind drepturile persoanelor cu dizabilități?
Olivier Chastel
La 7 iunie 2010, Consiliul a adoptat rezoluția Consiliului Uniunii Europene și a reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, privind stabilirea unui nou cadru european pentru persoanele cu handicap. Această rezoluție invită statele membre și Comisia, în acord cu sferele lor de competență, să promoveze ratificarea și punerea în aplicare a Convenției ONU privind drepturile persoanelor cu handicap încheiată de către Uniunea Europeană la 26 noiembrie 2009. Până în prezent, convenția a fost ratificată de 13 state membre ale Uniunii Europene.
În cadrul Consiliului, prin urmare, așteptăm în mod evident ca celelalte state membre să ratifice această convenție. În special, articolele 3 și 4 din Decizia Consiliului 2010/48/CE stipulează că trebuie adoptat un cod de conduită între statele membre și Comisie înainte de depunerea instrumentului de confirmare formală în numele Uniunii Europene, în vederea stabilirii detaliilor privind funcționarea punctului de contact al Comisiei. Activitatea referitoare la codul de conduită se află în faza finală și ar trebui să se încheie până la sfârșitul anului.
Marian Harkin
Aș dori să mulțumesc Consiliului pentru răspunsul său. Sunt deosebit de încântată să vă aud spunând că ar putea fi încheiat înainte de sfârșitul anului. Cred că ați spus 13 - cifra mea arată că 16 state membre au ratificat convenția.
Îmi poate spune Consiliul care va fi impactul dacă UE în sine ratifică această convenție?
Ați menționat o serie de articole și există, evident, numeroase articole în cadrul convenției care se referă la problema unei locuințe corespunzătoare pentru persoanele cu handicap și la dreptul la un trai independent. Care credeți că va fi impactul?
În special, întrebarea mea este care va fi impactul ratificării convenției de către UE în sine asupra acelor țări care nu au ratificat-o încă?
Olivier Chastel
Aș dori să revin asupra unui punct menționat. Treisprezece state membre au ratificat într-adevăr convenția. De fapt, le voi enunța, astfel încât să le puteți critica aspru pe unele sau pe altele: Austria, Belgia, Republica Cehă, Danemarca, Germania, Ungaria, Italia, Portugalia, Slovenia, Spania, Suedia, Regatul Unit și Franța au ratificat această convenție.
Care este situația din prezent? Așteptăm un acord privind codul de conduită între statele membre și Comisie înainte de a stabili instrumentul de confirmare formală. Acesta va desăvârși ratificarea de către Uniunea Europeană a Convenției ONU privind drepturile persoanelor cu handicap.
Care sunt următorii posibili pași? Odată ce convenția este complet ratificată, Consiliul ar putea reveni la problema unui posibil "set de instrumente” pentru a promova în mod activ drepturile persoanelor cu handicap - idee care, apropo, a fost sugerată de mai multe state membre.
Lucrul la acest proiect va merge mână în mână cu pregătirea de către Comisie a unei strategii europene pentru perioada 2010-2020 pentru persoanele cu handicap și, după cum sugerează și numele, această strategie va prezenta un plan de acțiune pentru următorii 10 ani cu scopul de a garanta că persoanele cu handicap se pot bucura pe deplin de drepturile și libertățile lor.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Aș dori să îi adresez dlui ministru o întrebare pe care o consider foarte importantă. Situația lasă mult de dorit. Treisprezece din cele 27 de state membre au ratificat convenția, dar 14 state membre, sau, cu alte cuvinte, majoritatea, nu au făcut acest lucru. De ce numai jumătate dintre statele membre ale Uniunii Europene au ratificat o convenție care este atât de importantă pentru persoanele cu handicap?
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Vă mulțumesc pentru răspuns. Într-adevăr, ar fi foarte interesant să știm de ce statele membre au nevoie de atât de mult timp să ratifice Convenția ONU privind drepturile persoanelor cu handicap? Se tem să își asume responsabilitatea creării unor oportunități egale pentru persoanele cu handicap? Încă o dată, dle ministru, dacă nu este prea greu, aș dori să întreb dacă elaborarea directivei antidiscriminare a avansat măcar puțin și cum progresează negocierile, discuțiile și consultările cu statele membre privind grăbirea directivei antidiscriminare deoarece este foarte importantă pentru persoanele cu handicap.
Olivier Chastel
Se fac eforturi concertate în cadrul statelor membre, dar întocmai, trebuie să spun că poți, de fapt, să fii dezamăgit, și chiar sceptic, de ritmul procesului de ratificare din mai multe state membre. Într-adevăr, repet pentru a treia oară că este adevărat că doar 13 state membre au ratificat această convenție.
Nu cred că există vreun motiv special pentru aceasta. Pur și simplu statele membre ratifică în conformitate cu un proces care, uneori, poate să difere de la un stat membru la altul. Nu mă ascund în spatele acestui argument, dar trebuie, de asemenea, să vă spun că, în această problemă ca și în altele, suveranitatea națională este în continuare un factor care influențează modul în care statele membre avansează în procesul de ratificare.
Într-adevăr, se poate argumenta că procesul ar putea funcționa mai rapid, că toate statele membre ar putea coopera mult mai mult de la început. Cu toate acestea, rămâne faptul că suveranitatea națională intră în joc în ceea ce privește o serie de probleme.
Subiect: Tratamentul epilepsiei
În august 2010 am participat la conferința Europeană pe tema "Epilepsia și Societatea” din Porto, unde Campania mondială împotriva epilepsiei a prezentat în premieră un raport intitulat "Epilepsia în Regiunea Europeană a Organizației Mondiale a Sănătății”. Potrivit raportului, în 58% dintre statele Europei nu există programe de tratament chirurgical al epilepsiei și, totuși, 6 milioane de europeni suferă de această boală, generând astfel costuri de 20 miliarde de euro pe an.
Nu a venit vremea ca statele membre ale UE să adopte o strategie comună și coerentă cu privire la tratamentul acestei boli?
Olivier Chastel
Onorabili deputați, aș dori să încep prin a-i mulțumi, chiar dacă nu este prezent, onorabilului deputat care a depus această întrebare pentru interesul său în această problemă. Este adevărat că bolile neurodegenerative, tulburările de dezvoltare neurologică și bolile cerebrale non-psihiatrice, printre care se numără și epilepsia, sunt o preocupare majoră pentru mulți dintre concetățenii noștri.
În conformitate cu articolul 168 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Uniunea încurajează cooperarea între statele membre în domeniul sănătății publice și prevenirii bolilor. Prin urmare, la nivelul UE există o abordare orizontală care se concentrează asupra combaterii stigmatizării și a discriminării împotriva oamenilor care suferă de boli neurodegenerative, tulburări de dezvoltare neurologică și boli cerebrale non-psihiatrice.
În consecință, în concluziile sale din iunie 2003 privind combaterea stigmatizării și a discriminării în legătură cu sănătatea mintală, Consiliul a invitat statele membre să acorde o atenție specifică impactului problemelor legate de stigmatizare și discriminare cauzate de bolile mintale în toate grupele de vârstă și să garanteze că aceste probleme sunt recunoscute, în acest context, acordând o atenție deosebită reducerii riscului de excluziune socială.
În concluziile sale din 3 iunie 2005 privind acțiunea comunitară în domeniul sănătății mintale, Consiliul a invitat statele membre să pună în aplicare declarația și planul de acțiune privind sănătatea mintală adoptate de către Conferința Europeană Ministerială a Organizației Mondiale a Sănătății, care a avut loc la Helsinki în ianuarie 2005.
În cele din urmă, Consiliul este deosebit de implicat în combaterea altei boli care face parte din grupul bolilor neurodegenerative, al tulburărilor de dezvoltare neurologică și al bolilor cerebrale non-psihiatrice, și anume boala Alzheimer. Ar trebui să menționez în acest sens concluziile din 16 decembrie 2008 privind strategiile de sănătate publică pentru combaterea bolilor neurodegenerative asociate cu îmbătrânirea și, în special, a bolii Alzheimer, și concluziile din 3 decembrie 2009 privind programarea comună a cercetării în Europa, care include, în special, lansarea inițiativei pilot de programare comună dedicată luptei împotriva bolilor neurodegenerative și a bolii Alzheimer în special.
Mairead McGuinness
autoare. - Mulțumesc Consiliului pentru răspuns. Îi voi transmite colegului meu, Gay Mitchell, aprecierea dvs.
Puteți aborda realitățile din diferite state membre, care trebuie să preocupe Consiliul? Este adevărat că tratamentul pe care îl primești pentru epilepsie depinde de locul în care locuiești și există o problemă uriașă în ceea ce privește lipsa de neurologi în unele state membre.
De asemenea, puteți aborda implicațiile acestui fapt pentru pachetul privind asistența medicală transfrontalieră care este în prezent în discuție? Dacă epilepsia nu este tratată, oamenii suferă mult mai mult decât atunci când primesc un tratament adecvat. Este regretabil că în diferite state membre există diferite niveluri de îngrijire a oamenilor cu epilepsie.
Olivier Chastel
Consider că observația dvs. cu privire la calitatea îngrijirii medicale în numeroase state membre este corectă. Suntem încă destul de departe de armonizarea calității managementului asistenței medicale în ansamblu.
De asemenea, acest lucru este greu de realizat deoarece - și ar trebui evidențiat acest lucru - competențele Uniunii în materie de îngrijire medicală sunt încă foarte limitate comparativ cu competențele naționale. În plus, aveți dreptate să menționați pachetul transfrontalier, deoarece reprezintă ceva care poate îmbunătăți o serie de aspecte privind calitatea asistenței medicale.
Este nevoie să vă reamintesc faptul că, sub Președinția belgiană, Consiliul încă negociază și va continua să facă acest lucru până la final cu scopul de a câștiga cât mai mult sprijin posibil pentru un acord în a doua lectură privind acest pachet de asistență medicală transfrontalieră? Aceasta este o sarcină dificilă, iar timpul este limitat, dar avem ambiția de a realiza acest lucru înainte de sfârșitul lui decembrie.
Subiect: Coordonarea poziției UE la Cancún
În perspectiva Conferinței Națiunilor Unite privind schimbările climatice care va avea loc la Cancún în 2010, ce măsuri concrete ia Consiliul pentru a coordona poziția UE în cadrul negocierilor, în special pentru a se asigura că întreaga UE vorbește cu o singură voce?
Olivier Chastel
Onorabili deputați, în cadrul reuniunii sale din 14 octombrie, Consiliul a adoptat concluziile privind poziția Uniunii Europene la Conferința de la Cancún privind schimbările climatice, în cursul căreia se va examina cadrul global pentru protecția climei.
În baza acestui text, la reuniunea Consiliul European din octombrie, care va avea loc săptămâna viitoare la 18 și 19 octombrie, se va stabili poziția Uniunii Europene în vederea celei de a 16-a Conferințe a Părților la Convenția Națiunilor Unite privind schimbările climatice. Această poziție a UE cuprinde toate aspectele importante ale acestei conferințe: rezultatul așteptat, condițiile pentru continuarea Protocolului de la Kyoto după 2012, progresul care trebuie făcut în numeroase domenii menționate în foaia de parcurs de la Bali - atenuare, adaptare, aspecte privind tehnologia forestieră și finanțare.
Pentru toate aceste aspecte, Consiliul s-a străduit să prezinte o poziție care este clară și ușor de comunicat. Acum este de datoria tuturor jucătorilor din Uniunea Europeană să folosească această poziție pentru a trimite un mesaj clar și neechivoc partenerilor noștri internaționali.
După cum a subliniat Consiliul, Uniunea Europeană speră că reuniunea de la Cancún va duce la adoptarea unui set de decizii echilibrate care să ajute la introducerea unei politici internaționale de protejare a climei după 2012. În plus, vor avea loc mai multe reuniuni și contacte bilaterale înainte de reuniunea de la Cancún și acestea ne vor oferi oportunitatea de a explica partenerilor noștri poziția noastră.
În cadrul conferinței în sine, această poziție va fi clarificată, dacă este nevoie, în timpul reuniunilor periodice de coordonare organizate de Uniunea Europeană. Desigur, ne bazăm pe ajutorul tuturor instituțiilor în crearea unei poziții clare prin transmiterea, dacă este posibil, a aceluiași mesaj în toate reprezentările noastre externe.
Seán Kelly
Dle Președinte în exercițiu al Consiliului, apreciez răspunsul dvs. și consider că este foarte important să avem un impact pozitiv la Cancún, spre deosebire de ceea ce s-a întâmplat, din păcate, la Copenhaga.
Aș adresa doar o întrebare suplimentară: din legăturile pe care bănuiesc că le aveți cu alte țări din întreaga lume, care decurg din reuniunea de la Copenhaga, cât de încrezător ați fi cu privire la obținerea unui acord privind obiectivele obligatorii? La urma urmei, acestea trebuie să fie obligatorii. Nimic altceva nu va rezolva această situație nefericită.
Olivier Chastel
Trebuie să spun și să clarific faptul că, da, va fi dificil să facem progrese la Cancún.
Există trei motive pentru acest pesimism relativ. În primul rând, criza economică ce afectează în mod evident Uniunea Europeană și multe alte țări din afara UE a dus la scăderea bunelor intenții și a promisiunilor de investiții; în al doilea rând, refuzul țărilor emergente de a accepta angajamentele obligatorii; și în cele din urmă, eșecul Statelor Unite de a adopta o legislație clară privind acest subiect.
Uniunea Europeană și-a păstrat aceleași poziții pe care le-a avut la Copenhaga și consider că trebuie să fim precauți în ceea ce privește modul în care ne luăm angajamente în prezent pentru a nu banaliza pozițiile și orientările pe care le-am putea adopta la Cancún peste o lună.
Silvia-Adriana Țicău
(RO) Domnule ministru, aș dori să vă întreb dacă aveți în vedere legarea obiectivelor privind schimbările climatice și reducerea poluării, de obiectivele mileniului, pentru că, este adevărat, sunt țări în curs de dezvoltare care consideră că este prea scump pentru ele să treacă la un proces de reducere a emisiilor, dar acest lucru poate însemna crearea de locuri de muncă și implicit o economie sustenabilă. Deci vă întreb dacă aveți de gând să creați o legătură între obiectivele de dezvoltare ale mileniului și schimbările climatice.
Franz Obermayr
(DE) Dnă președintă, la Copenhaga, chiar și țările cooperante precum Indonezia și Brazilia au luptat în cele din urmă de partea statelor G77, astfel unindu-și forțele pentru a forma un bloc împotriva așa-numitelor state bogate din nord. Dezbaterea privind clima a devenit o dezbatere despre corectitudine și, chiar în cadrul conferinței pregătitoare, economiile emergente au precizat că nu au intenția de a face concesii la Cancún.
Așadar, întrebarea mea pentru dvs. este următoarea. Cum poate fi evitată formarea unor astfel de blocuri și cum poate fi prevenită această modalitate de schimbare a subiectului? În acest caz, UE nu ar trebui să aibă un rol important în calitate de mediator?
Olivier Chastel
Pentru a răspunde la aceste două întrebări, sunt perfect de acord cu dvs. Uniunea ar trebui să schimbe strategia referitoare la Copenhaga.
Uniunea ar trebui să își explice poziția mai detaliat, Uniunea ar trebui să discute mai mult cu grupurile de țări care au opinii foarte diferite de ale noastre și, da, aveți dreptate, legătura dintre schimbările climatice și Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului este evidentă.
În mod evident, nu ne putem aștepta, și mai ales nu în următorii ani, în următorii câțiva ani, la același efort din partea celor care trebuie să reducă o bază industrială solidă, așa cum avem în cadrul Uniunii și cum au și țările în curs de dezvoltare. Aparent, acest lucru nu este suficient, dar acesta este, de asemenea, motivul pentru care Uniunea contribuie atât de mult la principiul "fast start”, care este un program de finanțare ce vizează să ajute țările în curs de dezvoltare. Acesta vizează în mod evident țările care nu își permit această reducere.
Consider că acesta formează un întreg. Dialogul și resursele adecvate ar trebui să permită țărilor în curs de dezvoltare să reflecteze la propriile lor obiective în ceea ce privește reducerea, în special a emisiilor de gaz cu efect de seră.
Subiect: Programul președinției - abandonul școlar timpuriu
Capitolul intitulat "Politica în domeniul educației, formării profesionale, tineretului, sportului, culturii și audiovizualului” din programul președinției belgiene prevede ca președinția să acorde o atenție specială problemelor care rezultă din părăsirea timpurie a școlii, precum și rolului educației și formării în realizarea incluziunii sociale.
Ce inițiative precise a luat președinția până în prezent pentru a realiza angajamentele menționate mai sus și ce calendar intenționează să urmeze până la sfârșitul anului?
Deține Consiliul date care să dovedească că situația economică actuală exacerbează problema abandonului școlar timpuriu în statele membre care sunt afectate de aceasta?
Olivier Chastel
Dnă președintă, onorabili deputați, Președinția, continuând activitatea începută de președințiile anterioare cu privire la o cooperare europeană mai strânsă în domeniul învățământului, acordă o atenție deosebită problemei privind competențele-cheie și abandonul școlar timpuriu.
În acest sens, se respectă concluziile Consiliului European din martie 2010, care au evidențiat nevoia de a reduce rata abandonului școlar timpuriu în Europa și care, de asemenea, stabilește un scop colectiv pentru reducerea acesteia sub 10 % până în 2020.
Președinția a lansat mai multe inițiative în acest scop, începând cu seminarul ministerial organizat chiar la începutul mandatului său, în iulie. Acest seminar, dar și reuniunea directorilor generali din învățământul obligatoriu, care întâmplător a avut loc cu o zi înainte, s-au concentrat asupra dificultăților pe care le au elevii în dobândirea cunoștințelor de bază, adică, limba lor maternă, matematică și științe, precum și asupra experiențelor statelor membre și orientărilor politice care urmează a fi dezvoltate în vederea prevenirii abandonului școlar timpuriu.
În urma acestor reuniuni, Președinția a elaborat concluziile privind importanța creșterii nivelului de competențe-cheie în contextul cooperării europene în domeniul învățământului. Deoarece, în prezent, Consiliul discută aceste concluzii, Președinția intenționează să le pună pe ordinea de zi a Consiliului în noiembrie.
La nivel general, Consiliul așteaptă o propunere de recomandare pe care Comisia trebuie să o prezinte în scurt timp cu privire la problema abandonului școlar timpuriu la nivel european. În același timp, eforturile vor continua sau vor fi intensificate la nivel național pentru a reduce treptat rata abandonului școlar timpuriu până în 2020, în conformitate cu obiectivul stabilit de Consiliul European.
În încheiere, aș dori să adaug că, în contextul Anului european de luptă împotriva sărăciei și a excluziunii sociale, Președinția belgiană a organizat, de asemenea, la 28 septembrie, conferința intitulată "Ruperea ciclului de dezavantaje - Incluziunea socială în și prin educație”. Rezultatul acestei conferințe va fi folosit ca material pentru o dezbatere care va avea loc în cadrul reuniunii din 19 noiembrie a Consiliului Educație.
Georgios Papanikolaou
(EL) Vă mulțumesc, dle ministru, pentru răspunsul dvs. În urma a ceea ce ați spus, aș dori să adaug următoarele întrebări: unde se duc toți acești copii care abandonează școala? Aceștia ajung să fie marginalizați, excluși social sau îmbrățișează o profesie tehnică ce reprezintă o mișcare inteligentă care le va permite să aibă un nivel de trai decent?
Consiliul are informații sau cel puțin a solicitat sau intenționează să solicite Comisiei să întocmească o hartă a coridoarelor sociale, astfel încât să putem vedea ce se întâmplă în viețile acestor copii și cum putem garanta că politicile noastre au rezultate mai bune?
Olivier Chastel
Onorabili deputați, inițiativa este excelentă și, în plus, legăturile dintre miniștri și funcționarii din învățământ ne arată cât de mult variază situațiile de la o țară a UE la alta, deoarece anumite țări au programe care pot fi foarte specifice și foarte selective, pentru a evita marginalizarea celor care abandonează școala timpuriu. Acest proces de cartografiere este, în consecință, foarte important. Acest lucru necesită timp deoarece evaluarea situației din 27 de state membre nu este simplă.
Consider că activitatea referitoare la abandonul școlar timpuriu a pornit cu dreptul în timpul Președinției belgiene, iar președințiile viitoare, în special președinția maghiară, va fi cu siguranță capabilă să inițieze un proiect de recomandare, nu numai pentru a reduce rata abandonului școlar timpuriu, ci și pentru a concluziona pe baza acestei cartografieri a celor 27 de state membre ce se întâmplă cu acei elevii care abandonează școala timpuriu, în special, când sunt marginalizați și când nu sunt preluați de un sistem de învățământ profesional mai specializat, după cum ați subliniat.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Vă mulțumesc, dle ministru, pentru eforturile făcute, în calitate de țară care deține Președinția, pentru a combate sărăcia. Sunteți de acord cu faptul că sărăcia este, de asemenea, unul dintre motivele pentru care nu toți tinerii termină liceul și sunt obligați să abandoneze școala? Astăzi, Parlamentul European adoptă o decizie foarte importantă privind consolidarea venitului minim pe întreg teritoriul Uniunii Europene. În opinia dvs., în calitate de țară care deține Președinția, aceasta ar putea fi, de asemenea, una din măsurile care să încurajeze tinerii să urmeze liceul și să nu abandoneze școala?
Silvia-Adriana Țicău
(RO) Din păcate rata abandonului școlar la nivel european este de 19%, iar în țări precum Portugalia, de 40%. Criza economică, diminuarea resurselor bugetare și ale populației au dus în unele țări la închiderea multor unități școlare, în special în mediul rural. Atunci când vorbim de educație, vorbim despre viitorul Europei și v-aș ruga, domnule ministru, ca în anul combaterii sărăciei să stabiliți la nivelul Consiliului, poate chiar la nivelul Consiliului European, ținte obligatorii pentru reducerea abandonului școlar.
Olivier Chastel
Aș dori să spun că sunt de acord cu afirmațiile celor doi onorabili deputați că, într-adevăr, abandonul școlar timpuriu are legătură cu sărăcia și excluziunea socială. Îmi este clar faptul că mulți dintre copiii noștri, în funcție de statutul familiei lor și situația financiară a părinților lor, sunt dezavantajați în ceea ce privește școlarizarea, iar criza economică a înrăutățit în mod evident acest fenomen.
Acestea fiind spuse, atât Consiliul, cât și Comisia au luat acest lucru în considerare deoarece, împreună, am adoptat, după cum știți, această strategie 2020, care combină în același timp dezvoltarea economică, cercetarea pentru dezvoltare, calitatea învățământului nostru și lupta împotriva sărăciei. Toate aceste elemente formează un întreg care ne permite, cel puțin în opinia mea, să găsim un răspuns coerent.
Doresc să vorbesc pe scurt despre competențele-cheie deoarece este un subiect important. Concluziile pe care Președinția belgiană le va propune spre adoptare la reuniunea din noiembrie a Consiliului vizează o serie de obiective. Le voi menționa rapid: punerea în aplicare a strategiilor naționale pentru îmbunătățirea competențelor elevilor în materie de citit, matematică și științe.
Un alt obiectiv este analizarea eficienței actualelor strategii naționale pentru a avea o sursă de informații care poate fi folosită, după cum am spus anterior, în procesul decizional. Totuși, scopul este, de asemenea, de a lansa proiecte pilot realizate între statele membre pe bază de voluntariat și care vizează îmbunătățirea competențelor de bază ale tinerilor europeni, și - de ce nu? - de a garanta utilizarea mai eficientă a instrumentelor disponibile și relevante, cum ar fi cele care fac parte din metoda deschisă de coordonare, programul de educație și învățare pe tot parcursul vieții și cel de al Șaptelea Program Cadru pentru cercetare și dezvoltare tehnologică.
Acestea sunt o serie de obiective pe care le vom urmări în cadrul Președinției belgiene și care vor fi preluate cu siguranță de președințiile următoare, în special de către președinția maghiară.
Subiect: Obiectivul UE de eliminare totală a minelor antipersonal
Ce măsuri intenționează să adopte Consiliul pentru a contracara consecințele devastatoare ale minelor antipersonal? Anumite țări continuă să folosească minele antipersonal, iar despre unele țări se crede că sunt în continuare producătoare de mine antipersonal - aproximativ 65 de țări continuă să fie afectate într-o anumită măsură de mine și de munițiile rămase neexplodate (UXO). Din estimările globale referitoare la noile victime ale minelor antipersonal rezultă cifre cuprinse între 15 000 și 20 000 de oameni, mulți dintre aceștia fiind civili, inclusiv copii.
UE a și-a susținut fervent dorința de elimina minele antipersonal, precum și folosirea și depozitarea lor, dar până acum nici nu s-a propus și nici nu s-a implementat vreun plan ambițios de măsuri cu terme limită.
Olivier Chastel
Uniunea Europeană a lucrat ani la rând pentru a elimina total minele antipersonal, astfel ajutând la rezolvarea imenselor probleme umanitare și de dezvoltare pe care acestea le cauzează. În mai 1995, Uniunea Europeană a adoptat, prin Decizia Consiliului 95/170/PESC, prima sa acțiune comună pentru a ajuta la combaterea folosirii și răspândirii minelor antipersonal în lume.
Prin urmare, Uniunea Europeană a fost prima care a acționat în cadrul comunității internaționale, în noiembrie 1997, în urma adoptării Convenției de la Ottawa privind interzicerea utilizării, stocării, producerii și transferului de mine antipersonal și distrugerea acestora. La 18 septembrie, Consiliul a adoptat o nouă acțiune comună menită să continue eforturile politice ale Uniunii cu privire la eliminarea totală a minelor antipersonal și, mai exact, să stabilească un moratoriu comun privind exportul și producerea minelor antipersonal și să faciliteze contribuția multidimensională, în cadrul Uniunii, la deminare și alte activități conexe.
De atunci, Uniunea Europeană a promovat continuu aceste angajamente, care s-au bazat, începând cu 2003, pe Strategia europeană de securitate. În iunie 2008, o nouă acțiune comună a fost adoptată pentru a sprijini adoptarea universală a Convenției de la Ottawa. Această acțiune comună vizează, de asemenea, să ajute în special statele parte la Convenție să pună în aplicare prevederile acesteia, în special pe cele referitoare la deminare, la asistența acordată victimelor și la distrugerea stocurilor.
În plus, deși numărul statelor parte la Convenție a crescut considerabil, iar numărul victimelor minelor antipersonal scade, încă mai există nevoia de a acorda asistență victimelor și de a îmbunătăți practic viețile acestora.
Uniunea Europeană a fost implicată în elaborarea planului de acțiune pentru perioada 2010-2014 - pe care îl sprijină în totalitate - adoptat la Cartagena, Columbia, în cadrul celei de a doua conferințe de revizuire a convenției din perioada 29 noiembrie-4 decembrie 2009.
În prezent, se elaborează o nouă decizie a Consiliului pentru a sprijini în mod special planul de acțiune și partea componentă a acestuia referitoare la asistența acordată victimelor. Pe lângă acțiunea politică a Consiliului, programele de asistență coordonate de către Comisie în contextul ajutorului pentru dezvoltare și al politicii de vecinătate - alături de programele naționale ale statelor membre - au sporit contribuția Uniunii Europene la deminare și asistență acordată victimelor la 1,8 miliarde de euro, care reprezintă jumătate din contribuția totală globală.
Jim Higgins
Aș dori să-i mulțumesc dlui Președinte pentru răspunsul său foarte cuprinzător. Acesta a menționat Convenția de la Ottawa sau Tratatul pentru interzicerea minelor, am avut Convenția internațională în materie de arme cu submuniție semnată la Dublin în 2008, iar în prezent avem un plan de acțiune, însă realitatea este că Uniunea Europeană a alocat, până în 2007, 1,8 miliarde de euro pentru proiecte de conștientizare a pericolului reprezentat de mine, dar, cu toate acestea, numai 1,5 miliarde au fost cheltuite. Realitatea este că minele încă sunt folosite. Este o practică barbară; 2 000 de oameni mor sau sunt mutilați în fiecare lună și trebuie, într-adevăr, să avem o abordare cuprinzătoare a acestei probleme, la nivel internațional.
Olivier Chastel
Aveți dreptate, am cheltuit 1,5 miliarde și încă mai există 2 000 de victime în fiecare lună. Uniunea Europeană nu poate face de una singură tot ceea ce trebuie făcut în această caz - deja face jumătate din muncă.
Consider că am explicat în mod clar cât de sensibili suntem în ceea ce privește aspectul uman al acestei probleme. Din păcate, nu putem merge mai departe în ceea ce privește luarea deciziilor. Probabil, doar progresul substanțial și concret cu privire la dezarmare mai este posibil, iar noi suntem implicați îndeosebi în problema interzicerii minelor antipersonal.
Paul Rübig
(DE) Dnă președintă, dle Chastel, probabil minele vor continua să fie o problemă majoră chiar în viitorul îndepărtat. Credeți că este posibil să inițiem programe de cercetare destinate detectării minelor? Desigur, nu este o problemă europeană, este o problemă globală. De asemenea, ați putea găsi instituții potrivite care să se ocupe de programe de cercetare în acest domeniu?
Seán Kelly
În primul rând, îi mulțumesc colegului meu, dl Higgins, pentru că a adresat această întrebare foarte importantă și îi mulțumesc, de asemenea, Consiliului pentru răspunsul cuprinzător.
Cred sincer că Uniunea Europeană a fost proactivă în abordarea acestei situații nefericite. Aș dori să întreb Consiliul: este mulțumit de modul în care Organizația Națiunilor Unite a abordat această problemă și poate aceasta să aducă o contribuție mai bună, similar cu ceea ce facem noi?
Olivier Chastel
Cele două întrebări se leagă foarte mult una de cealaltă și voi răspunde la prima întrebare referindu-mă și la a doua. Este adevărat că orice program de cercetare privind găsirea minelor antipersonal din întreaga lume ar fi binevenit.
Introducerea unui astfel de program necesită o cooperare strânsă cu Organizația Națiunilor Unite și, foarte important, trebuie să fie posibilă stabilirea unui acord, în cadrul instituțiilor Organizației Națiunilor Unite, cu toți cei care compun aceste instituții. Această activitate necesită timp și este pretențioasă, deoarece trebuie convinse persoane care nu sunt neapărat de acord cu resursele care vor trebui să fie investite în acest tip de program de cercetare.
Subiect: Instituirea unui Observator al Violenței împotriva Femeilor
Concluziile Consiliului privind eradicarea violenței împotriva femeilor, adoptate la 8 martie 2010, pledează în favoarea instituirii unui Observator European al Violenței împotriva Femeilor, bazându-se pe structurile instituționale existente, cu scopul de a colecta date statistice de calitate, care vor servi drept bază pentru politicile de instaurat. Într-o societate civilizată, nu există loc pentru violența împotriva femeilor, care trebuie să dispară. Ar trebui colectate date statistice de mai bună calitate, ar trebui ca măsurile să fie mai bine coordonate, ar trebui să se facă schimburi de bune practici și să se organizeze campanii de informare eficace privind violența împotriva femeilor.
Când intenționează Consiliul să ia o decizie privind crearea acestui viitor Observator? Care ar fi obiectivele și misiunile sale și când și-ar intra în atribuții?
Olivier Chastel
Onorabili deputați, combaterea violenței împotriva femeilor este un obiectiv comun, atât al Parlamentului European, cât și al Consiliului. După cum știți, cele două instituții ale noastre au lucrat cu privire la acest subiect mai mulți ani și în numeroase contexte diferite.
Permiteți-mi să vă amintesc de rezoluția pe care ați adoptat-o anul trecut, când am sărbătorit 10 ani de la Rezoluția Organizației Națiunilor Unite care a stabilit ziua de 25 noiembrie drept Ziua internațională pentru eliminarea violenței împotriva femeilor. În acea rezoluție, ați invitat Comisia să prezinte un plan de politică europeană orientată și mai coerentă și ați îndemnat statele membre să introducă un sistem coerent de colectare a statisticilor.
După cum ne-a reamintit onorabilul deputat, în martie, Consiliul a cerut Comisiei să elaboreze o strategie europeană de prevenire și combatere a violenței împotriva femeilor. Una dintre prioritățile identificate de către Consiliu în această privință este de a pregăti crearea unui observator european privind violența împotriva femeilor, bazat pe structurile existente.
În prezent, Comisia elaborează o nouă strategie privind violența împotriva femeilor, care va include, de asemenea, crearea acestui observator. Cu toate acestea, după cum vă puteți imagina, pentru moment, încă nu știm în ce va consta strategia. Ne așteptăm să o primim anul viitor. Prin urmare, este foarte probabil ca, ulterior, să fie solicitată o propunere separată pentru a crea acest observator.
Evident, după cum știți, Consiliul poate interveni ca legiuitor doar pe baza unei propuneri a Comisiei. O astfel de propunere va fi examinată în mod corespunzător de către Consiliu, în calitate de colegiuitor alături de Parlamentul European.
Evident, este cam prematur, în acest stadiu, să se facă presupuneri despre obiectivele viitorului observator privind violența împotriva femeilor și în special despre data la care acesta va intra în vigoare.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Dle ministru, vă mulțumesc pentru răspuns. Așadar, încă mai există speranța că, la un moment dat, va exista un centru care va colecta date fiabile cu privire la violența împotriva femeilor care continuă să existe. Cu toate acestea, aș dori să știu dacă, în opinia dvs., statele membre dețin date suficiente pentru ca lupta împotriva violenței împotriva femeilor să devină cu adevărat o prioritate. Din câte am înțeles, încă nu deținem date fiabile și acesta este unul dintre motivele pentru care foarte multe tipuri de violență există încă în Uniunea Europeană.
Olivier Chastel
Nu este greșit ceea ce spuneți. Astăzi, este dificil de acceptat faptul că, pentru a crea acest observator și a identifica problemele implicate, trebuie să ne bazăm doar pe ceea ce diferitele state membre au identificat deja în mod individual în ceea ce privește recensământul, tipul de violență și prevalența diferitelor tipuri de violență. Acesta este un început.
Ceea ce așteptăm din partea Comisiei este un plan, o direcție, o metodologie, astfel încât să putem armoniza pe teritoriul UE, în cele 27 de state membre, o modalitate fiabilă de a lista toate tipurile de violență și prevalența acestora și astfel să putem elabora, împreună dacă este posibil, o strategie care va da roade.
Paul Rübig
(DE) Dle Chastel, avem agenții care se ocupă cu aceste probleme. V-aș reaminti Agenția pentru Drepturi Fundamentale cu sediul la Viena. Nu ar fi posibil să i se solicite acestei agenții să își concentreze activitatea asupra acestui subiect, astfel încât să nu mai fie nevoie să creăm un nou organism? Avem un personal foarte calificat acolo. Ar fi bine dacă s-ar putea rezolva acest lucru.
Olivier Chastel
Președinte în exercițiu al Consiliului. - (FR) (fără microfon)răspund cu ușurință la această întrebare. Sunt mai degrabă în favoarea utilizării unei agenții existente decât a creării uneia noi. Consider că sunt prea multe agenții și, prin urmare, nu este nevoie să se creeze altele noi. În orice caz, sper ca structurile existente, cum ar fi agenția de la Viena, să fie implicate în elaborarea planului strategic pe care trebuie să ni-l prezinte Comisia.
Subiect: Deșeurile biologice
La 6 iulie 2010, Parlamentul European a adoptat, cu o largă majoritate, Rezoluția P7_TA(2010)0264) referitoare la Cartea verde a Comisiei privind gestionarea deșeurilor biologice în Uniunea europeană, în cuprinsul căreia invită Comisia să elaboreze o propunere de directivă specifică în materie de deșeuri biologice până la finele anului 2010.
La 14 iulie 2010, în cursul unui schimb ulterior de opinii desfășurat în cadrul Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară, ministra Joke Schauvliege a exprimat, în numele Președinției belgiene, satisfacția cu privire la rezoluția adoptată de Parlament și s-a angajat să realizeze progrese în materie.
Dat fiind că ne aflăm deja la jumătatea Președinției belgiene, ar putea Consiliul să indice ce măsuri intenționează să ia până la finele mandatului său pentru a da curs cererilor formulate de Parlament?
Olivier Chastel
Dnă președintă, onorabili deputați, la fel ca Parlamentul European, la 25 iunie 2009 Consiliul a adoptat concluziile referitoare la Cartea verde privind gestionarea deșeurilor biologice în Uniunea Europeană.
În concluziile sale, Consiliul încurajează Comisia să continue evaluarea de impact cu scopul de a pregăti, dacă este necesar, o propunere legislativă europeană privind deșeurile biodegradabile până în 2010. Îmi veți spune că suntem în 2010 acum. În special, Consiliul a invitat Comisia să examineze măsurile de prevenire, măsurile pentru introducerea colectării separate a deșeurilor biodegradabile, a unui sistem de asigurare a calității bazat pe principiul managementului integrat al lanțului și trasabilitate pe parcursul întregului proces, precum și stabilirea unor cerințe privind etichetarea și criteriile de calitate pentru compost și digestat.
În plus, la 11 iunie 2010, Consiliul a luat cunoștință de comunicarea Comisiei referitoare la următoarele etape în gestionarea deșeurilor biologice în Uniunea Europeană. În acea comunicare, Comisia și-a exprimat intenția de a-și continua activitatea în vederea introducerii unor reguli tehnice pentru a sprijini gestionarea deșeurilor biologice și, în consecință, de a modifica Directiva 86/278/CEE privind nămolurile de epurare.
Consiliul va examina, evident, o nouă propunere în acest sens, iar Președinția belgiană a organizat o conferință privind deșeurile biologice la 21 septembrie pentru a discuta, printre altele, conținutul comunicării Comisiei. Rezultatul acestei conferințe a fost comunicat Consiliului la 14 octombrie, așadar, este foarte recent.
José Manuel Fernandes
(PT) Dnă președintă, dle Chastel, la 6 iulie anul acesta, Parlamentul European a adoptat, cu o largă majoritate, o directivă specifică privind deșeurile biologice. De dragul clarității, al simplității și al siguranței juridice, credem că în locul acestei legislații, care este răspândită în mai multe texte juridice, în locul acestei situații, o directivă specifică ar fi mai potrivită.
În acest sens, vom putea, de asemenea, să ne conformăm strategiei Europa 2020, cu o creștere inteligentă, durabilă și incluzivă. Astfel, vom crea, de asemenea, mai multe locuri de muncă ecologice. În acest fel, vom combate, de asemenea, cu succes, schimbările climatice. Utilizarea compostului de înaltă calitate ne va permite să ajutăm mai bine solurile noastre și va ajuta, de asemenea, biodiversitatea. Prin urmare, întreb Consiliul dacă este de acord: dacă și acesta susține o directivă specifică și ce va face pentru a atinge acest obiectiv.
Președintă
Am fost relativ indulgentă cu dvs. în această seară deoarece am avut mai mult timp la dispoziție, dar trebuia să dureze 30 de secunde.
Olivier Chastel
Voi încerca să fiu cât mai concis posibil, dnă președintă, pentru a nu fi chemat la ordine la sfârșitul discursului meu. Cu toate acestea, este o întrebare interesantă. După cum știți, Comisia este cea care propune sau nu o astfel de directivă specifică. Consiliul este conștient de faptul că, în comunicarea sa privind viitoarele etape în gestionarea deșeurilor biologice în Uniunea Europeană, Comisia nu a constatat deficiențe în legislația actuală care ar necesita o legislație specifică, dar a anunțat o propunere de modificare a Directivei privind nămolurile de epurare.
Acest răspuns nu vă va mulțumi, dar vă rog să fiți conștienți, de asemenea, de faptul că, în 2009, când au fost redactate concluziile Consiliului, statele membre păreau să fie împărțite în funcție de faptul dacă era sau nu nevoie de o directivă specifică privind deșeurile biologice. Prin urmare, nu voi răspunde prin "da” sau "nu” deoarece statele membre au opinii diferite. Evident, Consiliul va examina cu interes propunerile Comisiei cu privire la Directiva privind nămolurile de epurare și, în special, dispozițiile acesteia privind deșeurile biologice, care vor fi, desigur, conținute de această propunere.
Președintă	
Vă mulțumesc, dle ministru. Comentariile mele nu se refereau la dvs.

Subiect: Posibilitatea unei recesiuni duble: menținerea obiectivului de 3%
Poate Consiliul să răspundă observațiilor făcute de respectatul câștigător al premiului Nobel, economistul Joseph Stiglitz, care afirma că economia europeană riscă să cadă într-o nouă recesiune datorită reducerii cheltuielilor impusă de guvernele UE în încercarea de a atinge limita de deficit bugetar de 3% stabilită prin Pactul de stabilitate și de creștere?
Este acest obiectiv de 3% unul realist, având în vedere faptul că finanțele unora dintre statele membre sunt supuse în prezent unei presiuni considerabile?
Olivier Chastel
Dnă președintă, onorabili deputați, obiectivul principal al Pactului de stabilitate și creștere este de a menține stabilitatea prețurilor în cadrul Uniunii Europene. În conformitate cu dispozițiile tratatului, statele membre trebuie să aibă politici naționale care respectă Pactul de stabilitate și creștere și orientările generale ale politicilor economice.
La 7 septembrie, Consiliul a convenit asupra introducerii semestrului european începând cu 2011. Obiectivul principal al introducerii acestuia este de a alinia calendarul pentru prezentarea programelor de stabilitate și creștere și a programelor de reforme naționale, cu scopul de a garanta o supraveghere structurală coerentă la fiecare nivel al disciplinei bugetare, al stabilității macroeconomice și al creșterii, păstrând în același timp procedurile individuale separate formal.
Acest proces va permite o mai bună coordonare a politicilor economice în cadrul Uniunii Europene și va ajuta la consolidarea disciplinei bugetare, a stabilității macroeconomice și a creșterii. Această preocupare a determinat Uniunea Europeană, în conformitate cu competențele stabilite în tratat, să ia măsuri care vizează să promoveze redresarea economică garantând, în același timp, prezenta disciplină bugetară. Europa 2020, noua strategie a UE pentru ocuparea forței de muncă și creștere inteligentă, ecologică și favorabilă incluziunii, adoptată de Consiliul European la 17 iunie, răspunde acestei provocări. Scopul acesteia este de a orienta politicile de la gestionarea crizelor spre introducerea reformelor pe termen mediu și lung, care promovează în mod specific creșterea și ocuparea forței de muncă și care, de asemenea, garantează viabilitatea finanțelor publice.
După cum știți, principalele obiective identificate în strategia Europa 2020 includ o creștere a numărului locurilor de muncă, condiții mai bune pentru cercetare și dezvoltare, îmbunătățirea nivelurilor de educație - am discutat despre acest subiect într-o întrebare anterioară - și promovarea incluziunii sociale, inclusiv reducerea sărăciei. Așadar, după părerea mea, nu există nicio neconcordanță între Pactul de stabilitate și măsurile de restabilire a creșterii economice și a ocupării forței de muncă.
Mairead McGuinness
Vă mulțumesc pentru răspuns. Mă așteptam la mai multe detalii, dar vă mulțumesc pentru acesta. Partidul din care fac parte, Fine Gael, sprijină obiectivul de 3 %, la fel ca toate partidele importante din Irlanda. Consider că este important să avem un obiectiv și o dată pentru a-l îndeplini, nu numai pentru propriul nostru interes, ci și pentru binele Uniunii Europene.
Aș atrage atenția deputaților asupra unui discurs excelent rostit în această dimineață de către un fost prim-ministru al Irlandei, John Bruton, un prieten al acestui Parlament, care vorbește foarte direct despre provocări, dar și despre faptul că suntem capabili să facem ceea ce este stabilit în aceste obiective dure și că Irlanda ca țară are multe calități care ne vor permite să atingem obiectivele fără suferință. Va exista suferință, dar vom reuși să gestionăm această suferință. Aș dori să aud, vă rog, comentariile dvs. în legătură cu acest subiect și să vă atrag atenția asupra acelui discurs.
Olivier Chastel
Ați menționat problema Irlandei. Înțeleg și, evident, suntem cu toții sensibili la această problemă. Răspunsul meu la prima întrebare este, evident, unul foarte extins care acoperă 27 de state membre, deoarece trebuie să avem politici coerente, trebuie să avem politici de stabilitate monetară și bugetară și politici de redresare. În plus, este corect să spunem că unele state, desigur, vor întâmpina mai multe dificultăți decât altele, în funcție de nivelul de îndatorare, în funcție de datoria anuală din ultimii doi sau trei ani și de la începutul recesiunii.
Așadar, da, este adevărat că Irlanda trece printr-o perioadă dificilă. Puteți să fiți siguri că Europa înțelege că este o perioadă dificilă, dar cred că mai multe țări sunt în aceeași situație, mai multe țări vor fi în aceeași situație în viitor, iar austeritatea și solidaritatea nu se exclud reciproc.
Prin urmare, consider că măsurile de guvernare economică pe care le-a propus Comisa săptămâna aceasta vor include în mod invariabil preocuparea de a nu abandona la greu nicio țară - știți cum a reacționat Europa în ceea ce privește solidaritatea în cazul Greciei. Să nu comparăm situațiile celor două țări, dar puteți să fiți siguri că Europa nu va abandona, în niciun caz, niciunul dintre cele 27 de state membre.
Brian Crowley
Aș dori să-i mulțumesc dlui Președinte în exercițiu al Consiliului pentru răspunsul său și să menționez pe scurt două aspecte. În primul rând, când se discută despre problema deficitului de 3 %, se pare că există diferite standarde de contabilitate folosite în diferite state membre în conformitate cu anumite criterii.
În al doilea rând, cu privire la punerea în aplicare, care este nivelul de flexibilitate existent cauzat de criza actuală care afectează toate statele membre care să permită o pârghie sau o marjă de eroare în cadrul procentului de 3 %?
Georgios Papanikolaou
(EL) Dle ministru, desigur, concluziile Consiliului și strategia 2020 conțin un mesaj care încearcă să fie optimist. Totuși, chiar în bugetul pe care l-am adoptat astăzi, când vine vorba de atingerea obiectivelor din strategia 2020, consider că - de exemplu, în cercetare și inovare - am eșuat în a răspunde și nu vom putea atinge obiectivele dorite cu aceste cifre.
De asemenea, putem observa, totuși, faptul că nu există nicio reacție din partea Consiliului în ceea ce privește separarea masivă dintre nord și sud în cadrul Uniunii Europene. Mi-am amintit de o declarație recentă a unui funcționar superior al Uniunii Europene, președintele Eurogroup, referitor la faptul că marile țări din Uniune, precum Franța și Germania, știau de problema Greciei - menționez acest lucru deoarece v-ați referit la Grecia - și totuși nu au făcut nimic până acum, deoarece au câștigat foarte mult din această situație.
Să ne așteptăm la o inițiativă care să rezolve această separare între nord și sud în cadrul Uniunii?
Olivier Chastel
Două întrebări, două răspunsuri. În ceea ce privește prima întrebare: desigur, au existat, și încă mai există, numeroase diferențe în standardele de contabilitate. Aceste standarde sunt, desigur, în curs de armonizare, deoarece dacă, în viitor, dorim să fim corecți față de economiile celor 27 de state membre, trebuie să avem aceleași metode de calcul. Prin urmare, această armonizare este în curs de desfășurare.
În ceea ce privește flexibilitatea limitei de 3 %, după cum știți, suntem într-adevăr flexibili; suntem flexibili din 2009, am fost flexibili și în 2010 și vom continua să fim flexibili în 2011 și 2012, astfel încât diferitele state membre să revină la bugete sănătoase, pentru că dacă am vrea să aplicăm în mod rigid această limită de 3 %, fără nicio marjă de eroare, atunci anul acesta, de exemplu, practic niciunul dintre noi nu ar fi reușit să respecte planul de austeritate bugetară, și nu este cazul.
Consider că instituțiile europene au realizat că este nevoie de timp pentru a reveni la bugete stabile și echilibrate până în 2013, având în vedere în special recesiunea și situația statelor membre.
Acum, referitor la dezechilibrul dintre nord și sud. Fie că dezechilibrul este între nord și sud, fie că este între statele membre care au profitat, până la un anumit punct, de ajutorul oferit de Uniunea Europeană pentru a-și stimula economia, producția și piața forței de muncă și alte state membre care au făcut acest lucru într-o mai mică măsură, cred că Uniunea Europeană are, de fapt, rolul de a proteja această coerență și coeziune. În special, fondurile disponibile în bugetul european pentru coeziune - prima rubrică din bugetul Uniunii - ar trebui, într-adevăr, să fie folosite pentru a reduce aceste dezechilibre. Ați menționat dezechilibrul dintre nord și sud, dar nu sunt sigur că acesta este singurul dezechilibru care există în cadrul Uniunii Europene.
Subiect: Măsurile Consiliului pentru libera circulație a forței de muncă între statele membre
Noul plan economic al UE pentru următorii 10 ani menționează mobilitatea forței de muncă drept o condiție esențială pentru reducerea șomajului. Rata șomajului a crescut îngrijorător în timpul crizei, ajungând de la 6,8% (în mai 2008) la 10% (în iulie 2010). De asemenea, conform unui sondaj realizat de Comisia și publicat la data de 13 iulie 2010, 48% din europeni ar fi dispuși să-și caute un loc de muncă în altă țară sau regiune, dacă ar rămâne șomeri. Mai mult, 17% preconizează că vor lucra în străinătate în viitor. De asemenea, atrag atenția asupra faptului că statele membre trebuie să acorde prioritate cetățenilor din statele membre UE, în fața forței de muncă provenite din afara Uniunii.
În acest context, aș dori să întreb Consiliul care sunt măsurile concrete pe care le are în vedere pentru eliminarea rapidă a barierelor existente în calea liberei circulații a lucrătorilor ce provin din statele membre care au aderat la UE după 1 mai 2004?
Olivier Chastel
Dnă președintă, onorabili deputați, Consiliul ar dori, evident, să repete faptul că libera circulație a persoanelor este una dintre libertățile fundamentale garantate de tratat și de legislația secundară care rezultă din acesta și aceasta include dreptul cetățenilor Uniunii Europene de a locui și a munci în alt stat membru.
În ceea ce privește restricțiile temporare stabilite în tratatele de aderare, depinde de fiecare stat membru, care aplică în continuare restricțiile, să evalueze consecințele pentru propria piață a forței de muncă și să decidă dacă menține restricțiile sau dacă le diminuează înainte de finalul perioadei de tranziție: aprilie 2011 pentru țările care au aderat în 2004 și decembrie 2013 pentru cele care au aderat în 2007. În plus, Consiliul a invitat acele state membre care aplică în continuare restricțiile în conformitate cu dispozițiile tranzitorii prevăzute de tratatele de aderare să le elimine în faza a treia a perioadei de tranziție în cazul în care nu se poate stabili că piața forței de muncă a acestora ar suferi sau este susceptibilă de a suferi perturbări grave.
Din mai 2009, când Danemarca a acordat acces liber la piața forței de muncă, dispozițiile tranzitorii aplicate de statele membre au rămas aceleași și în timp ce majoritatea statelor membre acordă acces liber lucrătorilor din acele statele membre care au aderat după 1 mai 2004, 10 state membre aplică în continuare restricțiile.
Consiliul a subliniat faptul că actuala criză financiară nu ar trebui folosită pentru a justifica, prin ea însăși sau în mod mai general, folosirea în continuare a dispozițiilor respective și a făcut apel la statele membre să dezvolte în continuare strategii și instrumente adecvate care să permită le acestora să identifice și să analizeze barierele în calea mobilității geografice și profesionale a lucrătorilor și să ajute la eliminarea barierelor existente, în conformitate cu tratatul.
Silvia-Adriana Țicău
(RO) Dle ministru, mulțumesc pentru răspuns și chiar vă rog ca, în continuare, Consiliul Uniunii Europene să ceară statelor membre ridicarea barierelor și a dispozițiilor tranzitorii care restricționează libera circulație a lucrătorilor din noile state membre, în special România și Bulgaria. Și vreau să subliniez faptul că acordarea de șanse egale pe piața forței de muncă europene pentru toți lucrătorii din toate statele membre înseamnă, în egală măsură, protejarea lucrătorilor din țările de destinație. De aceea, vă rog, domnule ministru, să cereți statelor membre ridicarea barierelor existente
Georgios Papanikolaou
(EL) Dnă președintă, vă mulțumesc pentru că mi-ați dat din nou cuvântul. Dle ministru, pe de o parte, avem probleme de mobilitate și, pe de altă parte, avem inițiativele europene de stimulare a mobilității forței de muncă care, în aceste vremuri dificile, sunt, cu siguranță, o opțiune pentru numeroși cetățeni europeni, în special pentru tineri.
În 2007, am adoptat Planul de acțiune european privind mobilitatea forței de muncă și acesta expiră în 2010. Să ne așteptăm la o evaluare a acestui plan și o nouă propunere a Consiliului? De asemenea, avem programul Leonardo da Vinci privind mobilitatea forței de muncă. Ne putem aștepta în continuare la sprijinirea acestui program sau la noi inițiative similare?
Nicole Sinclaire
Pe scurt, ce măsuri ia Consiliul cu privire la circulația lucrătorilor, sau de fapt a refugiaților, care vin în Uniunea Europeană, obțin acte și apoi pleacă în alte țări din cadrul Uniunii Europene și, de asemenea, cu privire la garanțiile din Convenția din 1951 care se referă la faptul că aceștia trebuie să solicite azil în prima țară sigură?
Mă întreb ce măsuri a luat Consiliul referitor la această problemă.
Olivier Chastel
În primul rând, aș dori să subliniez faptul că libera circulație a forței de muncă este o prioritate veritabilă pentru Consiliu. Consider că se face totul pentru a informa statele membre care păstrează anumite restricții să analizeze profund această perioadă de tranziție și să stabilească modul în care pot elimina aceste restricții.
În plus, pentru a răspunde la una dintre întrebări, ar trebui să adaug că, într-adevăr, libera circulație a lucrătorilor este o prioritate pentru Consiliu, dar este o prioritate în special pentru Președinție. Veți vedea în programul de lucru de 18 luni al celor trei președinții ale Consiliului - spaniolă, belgiană și maghiară - că aceste trei țări vor lucra, și lucrează și în prezent, la revizuirea, în curs, a pieței unice, încurajând punerea în aplicare a celor patru libertăți, având în vedere că exploatarea potențialului maxim al pieței unice este esențială pentru a avea din nou creștere.
Programul nostru menționează îndeosebi posibilitatea de a revizui perioadele de tranziție care limitează libera circulație a lucrătorilor din noile state membre. Ar trebui să considerăm că aceste restricții tranzitorii sunt incompatibile cu libera circulație a lucrătorilor? Nu eu trebuie să judec acest lucru, deoarece restricțiile tranzitorii sunt definite în tratatele de aderare, iar astfel de restricții au fost folosite pentru toate aderările.
Este adevărat că, dincolo de stimulentele pe care le putem oferi, este responsabilitatea fiecărui stat membru să aplice aceste restricții pentru a analiza impactul asupra propriei piețe a forței de muncă și să decidă dacă păstrează sau elimină aceste restricții înainte de sfârșitul acestor perioade de tranziție, care, după cum vă amintiți, sunt aprilie 2011 pentru aderările din 2004 și decembrie 2013 pentru cele din 2007.
Președintă
Întrebările care nu au primit răspuns din lipsă de timp vor primi răspuns în scris (a se vedea anexa).
Timpul afectat întrebărilor s-a încheiat.
