Europæiske samarbejdsudvalg (omarbejdning) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Bushill-Matthews for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne (omarbejdet udgave) - C6-0258/2008 -.
Philip Bushill-Matthews
Hr. formand! Jeg går ud fra, at dette dokument vil blive en lille smule mindre kontroversielt end det tidligere, og der er i hvert fald en kortere taleliste. Men nu får vi se. Livet er fuldt af overraskelser.
Må jeg starte med at takke Kommissionen og ikke mindst Rådet for at få os dertil, hvor vi er i dag. I modsætning til det foregående dokument er dette en førstebehandling, men vi har foreløbig en uformel aftale fra trepartsmødet, hvilket vil betyde, at der er enighed ved førstebehandlingen, forudsat at kollegerne støtter den ved afstemningen i morgen. Kollegerne kan være uenige om, hvorvidt trepartsaftalen er en forbedring af den oprindelige betænkning, men der er i det mindste en trepartsaftale, og tiden vil vise, hvor god den er. Jeg ser frem til at høre enhver kommentar, som kolleger måtte have, og jeg vil opsummere til slut.
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! Europæiske samarbejdsudvalg er det sociale Europas pionerer. De styrker den sociale dialog mellem ledelsen og arbejdstagerne i mere end 820 selskaber. De gør det muligt for næsten 15 mio. arbejdstagere at blive informeret og hørt ikke bare på et lokalt niveau, men også på et europæisk og selv et globalt niveau. De gør det muligt at knytte de økonomiske og sociale aspekter af selskaber, som opererer på et fælleseuropæisk niveau, sammen. Vi kan være stolte af det, der er opnået, siden direktivet blev vedtaget for 15 år siden. Det gamle direktiv kan imidlertid ikke længere gøre det, og vi har nu beviseligt højere krav.
I juli foreslog Kommissionen derfor en grundig overhaling af lovrammen for europæiske samarbejdsudvalg. Målet er at øge deres antal og deres effektivitet, at styrke retssikkerheden og forbedre koordinationen af høringer på statsligt og europæisk niveau, særlig inden for omstrukturering. Kommissionen har derfor foreslået klarere definitioner af begreberne "information af arbejdstagerne" og "høring af arbejdstagerne" og en afklaring af, hvordan disse aktiviteter er indbyrdes forbundet på forskellige niveauer. Den har også foreslået en anerkendelse af arbejdsmarkedets parters rolle i at nedsætte nye europæiske samarbejdsudvalg og gøre det muligt for eksisterende samarbejdsudvalg at tilpasse sig og overleve. Den har foreslået en klarere definition af mulighederne for koordination og høring mellem udvalg, som er blevet nedsat som en selvfølge. Sidst, men ikke mindst, har den foreslået en klarere definition af rollerne for medlemmer af europæiske samarbejdsudvalg, særlig hvor det drejer sig om at videregive information til arbejdstagere og om uddannelsesmuligheder.
Denne sommer blev de europæiske arbejdsmarkedsparter, arbejdsgivere og fagforeningsorganisationer tilskyndet af det franske formandskab enige om en fælles holdning, i hvilken de accepterede Kommissionens forslag som grundlag for drøftelser. De stillede en række ændringsforslag til forslaget, hvis hensigt hovedsageligt er at afklare definitionerne af "informere" og "høre" og at etablere en toårsperiode, i løbet af hvilken det vil være muligt at nedsætte nye europæiske samarbejdsudvalg eller at forny eksisterende udvalg uden at skulle anvende nye regler.
Kommissionen har altid støttet dialog mellem arbejdsmarkedets parter, og den har derfor budt dette initiativ velkommen. Kommissionen hilser Parlamentets og Rådets konstruktive tilgang, takket være hvilken de er nået frem til en pålidelig og retfærdig løsning baseret på en række foranstaltninger, som er skabt gennem Kommissionens forslag og arbejdsmarkedets parters fælles holdning. I sin søgen efter en løsning har Kommissionen samarbejdet aktivt med begge organisationer. Det kompromis, som Parlamentet og Rådet er nået frem til, definerer tydeligere de europæiske samarbejdsudvalgs og sanktionernes overstatslige magt, selv om det ikke indfører et minimumsantal af arbejdstagermedlemmer. Dette kompromis fastholder essensen af Kommissionens forslag. Kommissionen kan derfor støtte kompromiset.
Valérie Létard
formand for Rådet. - (FR) Hr. formand, hr. kommissær, hr. Bushill-Matthews, mine damer og herrer! Vi mødes nu for at forhandle om et forslag til direktiv, som direkte berører 880 europæiske virksomheder og 15 mio. europæiske arbejdstagere. Meget står derfor på spil, og vi bør alle gå ind i denne forhandling med en fuld forståelse af, hvad vores ansvar er. Som De ved, omarbejder det forslag til direktiv, som vi forhandler om i aften, direktivet fra 1994 om europæiske samarbejdsudvalg.
Den betænkning, som forelægges Europa-Parlamentet, er resultatet af en kollektiv indsats, som omfattede alle interessenter over hele Europa. Jeg tænker naturligvis på Kommissionen, som stillede et forslag om omarbejdning den 2. juli 2008; jeg tænker også på de europæiske arbejdsmarkedsparter, som i sommeren 2008 stillede otte fælles forslag inden for rammen af en fælles holdning; og jeg tænker naturligvis på Europa-Parlamentet og den ordfører, det udpegede til at lave et udkast til denne betænkning, hr. Bushill-Matthews, som jeg gerne vil takke for hans kvalitetsarbejde. De samarbejdede alle med Rådets formandskab for uden forsinkelser at nå frem til en tekst, som alle kan acceptere. Resultatet af denne kollektive indsats er, at vi her til aften vil kunne vedtage forslaget, som omarbejder dette direktiv fra 1994, ved førstebehandlingen.
Så vidt jeg ved, er det længe siden, vi har oplevet en situation som denne på det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område. Dette lover godt for fremtiden; det opmuntrer os til at fortsætte med at samarbejde i en kollektiv ånd. Det forslag, der stilles Dem her til aften, er et afbalanceret kompromis, som vil gøre det muligt at styrke den sociale dialog i europæiske virksomheder og at give nye garantier til arbejdstagerne i de 27 medlemsstater.
Med dette forslag styrker vi de europæiske samarbejdsudvalgs særlige rettigheder ved især at vedtage en længe ventet ny definition af høring og information.
Med dette forslag opmuntrer vi til nedsættelsen af nye europæiske samarbejdsudvalg, eftersom vi præcis som i 1994 åbner et toårigt vindue, i løbet af hvilket de indgåede aftaler vil kunne afvige fra de nye bestemmelser i direktivet.
Endelig øger vi med dette forslag retssikkerheden for arbejdstagere og virksomheder ved at fjerne enhver usikkerhed, som kunne have fået alvorlige konsekvenser.
Det er også med tanke på denne målsætning om retssikkerhed, at det forslag, der stilles Dem, sikrer de aftaler, der blev indgået under det forrige vindue, som blev åbnet mellem 1994 og 1996, efter at det nuværende direktiv trådte i kraft.
I dag bliver det kompromis, som alle involverede aktører har arbejdet på, bragt til afstemning i Europa-Parlamentet, og det er vigtigt, at det bliver vedtaget. Det er vigtigt, fordi de nuværende krisevilkår udsætter virksomheder for en øget risiko for omstrukturering, og under disse omstændigheder forventer de europæiske arbejdstagere, at vi yder dem ekstra garantier, garantier, som vil berolige dem med hensyn til fremtiden.
Det er også vigtigt, at det bliver vedtaget, fordi Europas befolkning har brug for stærke budskaber, som viser, at det sociale Europa er ved at rejse sig igen i 2008, og at det ikke bare er snak, at det er i stand til konkret handling, som vil forbedre deres hverdag.
Til slut er det vigtigt, at det bliver vedtaget, fordi vi må opmuntre til social dialog i Europa, og dette afhænger af implementeringen af nye samarbejdsudvalg og udviklingen af fælles aktioner, der gennemføres af de europæiske arbejdsmarkedsparter som helhed, som det har været tilfældet i denne sag.
Jan Cremers
Hr. formand! Der er et ordsprog, der hedder, at kompromiser aldrig vil vinde en skønhedskonkurrence. Ved første øjekast kunne dette siges om udfaldet af alle forhandlingerne om omarbejdningen af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg. PSE-Gruppen har altid, baseret på Menrad-betænkningen, som blev vedtaget i Parlamentet for seks år siden, på retspraksis og på erfaringerne fra ledelser og arbejdskraft de seneste 12 år, anmodet om en ambitiøs revision af direktivet.
Der er for mange arbejdstagerrepræsentanter, som stadig unddrages basale informations- og høringsrettigheder, fordi deres arbejdsgiver nægter at tilstå dem disse rettigheder. I vores øjne er disse rettigheder imidlertid en integreret del af oparbejdelsen af alle industrielle relationer. Arbejdstagerens position som den stabile interessent, som bliver i firmaet - sammenlignet med ledelsens hyppige jobskift og den nye type finansinvestors uforpligtende attitude - skal afspejles i god virksomhedsledelse. PSE håber med rådene fra arbejdsmarkedets parter indlemmet i direktivet og de yderligere modifikationer, som blev vedtaget under vores forhandlinger, at levere nogle byggesten til en ny dynamik.
Den formelle politiske procedure er næsten afsluttet. Det er nu op til ledelsen og arbejdstagerne at handle. Efterlevelsen af direktivet, som for indeværende er omkring 40 %, er stadig alt for lav. PSE er af den mening, at dette ikke er enden på historien; det er en ny begyndelse. De europæiske arbejdsmarkedsparter har en kolossal udfordring med at overbevise de firmaer, som stadig nægter at efterleve direktivet.
Vi beder indstændigt Kommissionen om at hjælpe med denne opgave. Der er behov for en ny kampagne. Ny forskning har vist, at virksomheder med hensigtsmæssig arbejdstagerinformation, -høring og -medbestemmelse fungerer bedre, særlig i vanskelige tider. Den økonomiske krise og de omstruktureringer, vi må se i øjnene i nær fremtid, gør arbejdstagernes deltagelse i beslutningsprocessen i vores firmaer mere aktuel end nogensinde før.
Jeg vil gerne takke min modspiller, hr. Bushill-Matthews, for den professionelle ledelse af forhandlingerne, mine kolleger fra de andre grupper for deres politiske assistance, og det franske formandskab for deres sofistikerede løsning. Lad os gribe til arbejdet.
Bernard Lehideux
Hr. formand, fru formand for Rådet, hr. kommissær! Den aftale, der blev indgået med Rådet om samarbejdsudvalg, beviser, at det sociale Europa, som vi har så meget brug for, er ved at blive bygget sten for sten. Det beviser også, at den sociale dialog i dette spirende sociale Europa har fundet sin retning.
Alle ved i sandhed, at dette forslag er resultatet af først og fremmest produktivt arbejde mellem fagforeningerne og arbejdsgiverorganisationerne. Det nuværende direktiv havde tilsyneladende nået sine begrænsninger, eftersom der 14 år efter dets vedtagelse kun var blevet nedsat udvalg i en tredjedel af de pågældende virksomheder, og retsusikkerhed betød, at Domstolen var nødt til at gribe ind ved flere lejligheder. Det er imidlertid ikke dommernes opgave at fastlægge reglerne, men derimod politikernes at påtage sig deres ansvar. Desuden er de nuværende omstændigheder en barsk påmindelse om det stadigt mere centrale behov for at konsultere samarbejdsudvalg og at gøre det så tidligt som muligt i tilfælde af omstrukturering.
Det er derfor, vi er nødt til at bevæge os fremad og godkende aftalen under førstebehandlingen, efter at have takket ordføreren for kvaliteten af hans arbejde og for hans gode evner til at lytte.
Elisabeth Schroedter
Hr. formand, hr. kommissær, fru formand for Rådet! Da Nokias ledelse i Finland besluttede at lukke Nokiafabrikken i Bochum og flytte til Rumænien, fik de berørte arbejdstagere - 2 000 mistede deres job - det at vide gennem avisen.
For at forhindre, at en sådan situation gentager sig, haster det - og jeg vil gerne understrege, at det haster - at det ændrede direktiv om europæiske samarbejdsudvalg, med dets nye definition på tværnationale virksomheder, træder i kraft. Det er meget trist, at Kommissionen har brugt så mange år på dette og har boykottet dette kompromis indtil nu.
Det viser endnu en gang, at det sociale Europa står nederst på Kommissionens dagsorden. Hvis ændringsforslagene havde været på plads tidligere, ville en sag som Nokiasagen ikke være sket.
Der er et tvingende behov for disse ændringsforslag for at råde bod på den tidligere undladelse af at handle, og de har faktisk længe været påkrævet, hvis vi tænker på de nye virksomhedsstrukturer, som overskrider nationale grænser, og disse virksomheders aktiviteter. Min glæde over kompromiset er behersket. Ikke desto mindre stemmer jeg som en del af Parlamentets forhandlingsudvalg for dette kompromis, da vi har brug for dette direktiv nu.
Jeg appellerer endnu en gang til alle dem, som nu forsøger at trævle dette kompromis op igen. De leger med ilden. Det ville betyde, at vi ville være ved forhandlingsbordet i al evighed, og at en sag som Nokia ville ske igen. Det er derfor nødvendigt faktisk at sørge for, at dette minimale krav på demokrati, som vi nu har i direktivet, træder i kraft.
Fra et politisk synspunkt forbliver revisionen af direktivet på dagsordenen. Endnu en gang vil jeg sige til Kommissionen, at det, vi har her, er en justering. Revisionen skal stadig foretages, og vi er af den mening, at vi har brug for en ordentlig revision, hvilket som sådan så vil give samarbejdsudvalget, hvad det faktisk har brug for til sit langsigtede arbejde. Det, vi har nu, er udelukkende en justering.
Dimitrios Papadimoulis
for GUE/NGL-Gruppen. - (EL) Hr. formand! Vi i Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre ønsker ikke at være med på feststemningen, for vi ved udmærket godt, at det sociale Europa ikke er en af Kommissionens eller Rådets prioriteter. Det fælles kompromis mellem Europa A/S og fagforeningerne ligger bag det, vi forhandlede os frem til i Parlamentet i 2001. Endvidere begrænser omarbejdningsproceduren Parlamentets rolle. Vi vil stille ændringsforslag, der støtter og fremmer fagforeningernes krav under forhandling, nemlig bedre, omgående og væsentlig information, offentlighed og gennemsigtighed i aftaler og styrket indflydelse til eksperter fra fagforeningsorganisationer. Uheldigvis forspilder vi en mulighed for at foretage mere materielle forbedringer af direktivet, og med denne reviderede realpolitik accepterer vi meget mindre, end arbejdstagerne har brug for.
Jean Louis Cottigny
(FR) Hr. formand, fru formand for Rådet, hr. kommissær! Først vil jeg gerne lykønske hr. Bushill-Matthews, som gav os en flot lektion i demokrati som budbringer for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender under trepartsforhandlingen. I dag er trepartsforhandlingen ovre. Parterne har forsøgt at nå frem til en aftale.
Jeg vil også gerne lykønske Dem, hr. kommissær, for på et vist tidspunkt lykkedes det Dem at sikre, at Parlamentets rolle som medlovgiver i nogen grad blev nægtet os, eftersom De gennem en aftale indgået mellem arbejdsmarkedets parter fik os til at se, at kun de spørgsmål, som blev rejst af dem, kunne forhandles af os.
Hvad der er vigtigt nu, er at få denne trepartsforhandling til at blive en succes. Den har fundet sted, og vi har nu mulighed for at sikre, at forslaget vedtages ved førstebehandlingen. Det må imidlertid ikke betyde, at en revision udelukkes, og det må ikke betyde, at vi forhindres i efterfølgende at overveje, hvordan vi kan opnå en fuld revision med støtte fra alle eller næsten alle arbejdsmarkedets parter.
Jeg mener, at det er i denne ånd, vi må handle. I morgen, ved førstebehandlingen, er vi naturligvis nødt til at vinde vores sag, men det er også tydeligt, at vi er nødt til at se på, hvordan alt dette gennemføres, og hvordan vi vil kunne sikre, at en revision kan finde sted.
Siiri Oviir
(ET) Hr. formand, fru formand for Rådet, mine damer og herrer! Først og fremmest vil jeg gerne takke ordføreren for hans konstruktive tilgang til revisionen af direktivet.
Omskrivningen af det pågældende direktiv rejste også visse juridiske spørgsmål om vores handlemuligheder. Det ser ud til, at disse nu er blevet løst med hjælp fra ordføreren.
Revisionen af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg har længe været en vigtig sag for såvel virksomheder som fagforeninger. Det er prisværdigt, at arbejdsmarkedets parter nåede frem til en aftale i sommer. Det vil også gøre det lettere for os i Parlamentet at afslutte behandlingen af dette emne med succes.
Uden at så tvivl om behovet for at omskrive direktivet på dette tidspunkt og i denne situation mener jeg ikke desto mindre, at en revideret og opdateret udgave af direktivet bør underlægges en lovgivningsprocedure i fremtiden, med andre ord i løbet af Europa-Parlamentets næste valgperiode.
Alligevel kan jeg i dag, som repræsentant for et lille land, ikke være enig i Kommissionens forslag om, at medlemskab af et særligt udvalg bør gøres afhængigt af antallet af ansatte i en virksomhed. Et sådant krav kunne føre til en situation, hvor nogle medlemsstater står tilbage uden nogen som helst til at repræsentere deres interesser i forhandlinger.
Proinsias De Rossa
(EN) Hr. formand! Jeg glæder mig over aftalen ved førstebehandling om omarbejdning af det europæiske samarbejdsudvalg, som ikke mindst skyldtes vores skyggeordfører, hr. Cremers. Vi befinder os i en dybere og dybere økonomisk krise, som er en krise på grund af systemet og ikke blot i systemet.
"Business as usual" er ikke muligt, og såvel arbejdsgivere som regeringer må acceptere, at arbejdstagerne i denne krisetid må få større indflydelse på, hvad der sker på deres arbejdsplads. Enhver anden løsning ville være uacceptabel.
Blind tro på uhindrede markeder og konkurrence har fejlet afgrundsdybt, og tiden er nu inde til, at Europa viser mere mod i etableringen af en ny social kontrakt mellem arbejdstagere og virksomheder, og ikke mindst til, at medlemsstaterne og Europa skaber en ny social markedsøkonomi, som fastlagt i Lissabontraktaten.
Harald Ettl
(DE) Hr. formand! En revision af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg har været påkrævet siden 1999. Dette har resulteret i en omarbejdningsprocedure - hvilket ikke er nok for et industrielt landskab i hastig forandring. Det kræver naturligvis en forbedring af information og høring som redskaber til at skabe en konfliktdæmpende virksomhedskultur. Dette er essentielt. Tværnationale beslutninger hører til i det europæiske samarbejdsudvalgs rådgivningsudvalg. Gennemføringen af dette ifølge sagens natur tandløse direktiv skal styrkes juridisk, og dette bør knyttes til sanktioner for at sikre, at det er muligt at gennemføre direktivet. Dette skal ske, således at EF-Domstolens afgørelser ikke længere ganske enkelt ignoreres.
Trods det, at der sker mindre fremskridt, vil en revision være nødvendig om senest tre år. Vi kunne, og burde, have gjort dette nu for til en vis grad at leve op til den industripolitiske virkelighed og den hastigt ændrende situation. Men - og det er det vigtigste - der sker i det mindste noget.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Hr. formand! De europæiske samarbejdsudvalg og proceduren for at informere og høre arbejdstagere i virksomheder eller koncerner er vitale værktøjer til at yde beskyttelse til arbejdstagerne.
Samarbejdsudvalg er nødt til at være yderst aktive, særlig i situationer, hvor virksomheder omstruktureres. Hvor det drejer sig om multinationale selskaber eller koncerner, er det essentielt, at selskabets ansatte i den medlemsstat, hvor afskedigelserne foretages, også høres og får en plads ved forhandlingsbordet. Når en koncern træffer vigtige beslutninger om fremtiden for virksomheden og dens ansatte, skal virksomhedens ansatte i den medlemsstat, hvor omstruktureringen foregår, informeres og kunne deltage i og påvirke den beslutning, der træffes.
Hidtil har EF kun ydet finansiel støtte til virksomheder, der er under omstrukturering. Jeg mener, at vi også er nødt til at yde denne støtte til de ansatte, som er blevet afskediget.
Stephen Hughes
(EN) Hr. formand! Først og fremmest mange tak til ordføreren. Selv om de ændringsforslag, der blev vedtaget i udvalget, ikke var det, han ville - faktisk ville han ikke have nogen ændringsforslag - forsvarede han ikke desto mindre udvalgets holdning i de forhandlinger, som førte til denne førstebehandlingsaftale.
Også mange tak til hr. Cremers, vores skyggeordfører, som var den egentlige arkitekt bag aftalens indhold. De tre tilføjelser til de punkter, som arbejdsmarkedets parter var blevet enige om i deres rådgivningsnotat - om sanktioner, om tværnationalitet og afskaffelsen af tærsklen for det særlige forhandlingsorgan - er vigtige i sig selv, men mange af os føler os som sagt stadig snydt af denne omarbejdning..
Vi blev lovet en fuld revision af direktivet for næsten 10 år siden. Der er andre alvorlige mangler, som er nødt til at blive behandlet, og vi insisterer på, at Kommissionen bør foreslå denne fulde revision i løbet af sin næste mandatperiode.
En anden alvorlig bekymring vedrørende håndteringen af denne omarbejdning var skæringen mellem den sociale dialog og de juridiske spor. Arbejdsmarkedets parter blev hørt i henhold til artikel 139 og signalerede langt om længe, at de var ude af stand til eller uvillige til at forhandle en rammeaftale frem. Men netop som vi indledte vores lovgivende arbejde, signalerede de så, at de gerne ville åbne forhandlinger. Derefter blev de enige om et rådgivningsnotat, som overhovedet ikke har nogen oprindelse i traktaterne, men som gav vores ordfører, hr. Bushill-Matthews, mulighed for at foregive at være forsonende ved at acceptere indholdet af notatet, men intet andet.
I stedet for at fungere som en ansporing for vores arbejde, blev rådgivningsnotatet næsten som en spændetrøje. Procedurerne i artikel 139 og 138 skal holdes klart adskilte. Det er galt, hvis en af dem underminerer eller indskrænker den anden, og det er Kommissionens opgave at sikre denne adskillelse. I talende stund får en lignende skæring lov at afspore et lovændringsforslag, som vi har stillet krav om for at tage fat på problemet med nålestiksskader.
Jeg gentager, dette er farligt og kan kun føre til fortrydelse og mistillid mellem arbejdsmarkedets parter og Parlamentet. Ikke desto mindre er det et skridt fremad i form af informations- og høringsrettigheder til arbejdstagerne, og jeg hilser det velkommen.
Ewa Tomaszewska
- (PL) Hr. formand! Da det blev gennemført, repræsenterede direktivet om europæiske samarbejdsudvalg et afgørende skridt fremad med henblik på at etablere social dialog inden for økonomien. Det gav også mulighed for en øgning af produktiviteten, samtidig med at det opretholdt den sociale harmoni.
Efter adskillige tiårs erfaring har arbejdsmarkedets parter nu fundet frem til nogle måder, hvorpå direktivet kan omarbejdes og gøres mere specifikt. Samarbejdsudvalgets medlemmers rolle i informations- og høringsprocessen over for medarbejderne burde fastlægges klarere. Det er højst ønskeligt med en forståelse mellem arbejdsmarkedets parter og forhandlinger baseret på god tro og pålidelig information, særlig i krisetider. Værdien af social dialog, af at opnå løsninger gennem drøftelse og forhandling, og af en bevidsthed om den anden parts bedste og interesser peger alle på behovet for at respektere resultaterne af denne dialog. Der opfordres derfor til accept af aftaler, som er indgået mellem arbejdsgiverorganisationer og fagforeninger på europæisk niveau.
Jeg lykønsker ordføreren og ser frem til at evaluere direktivets betydning i fremtiden.
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand! Jeg beklager, at vi forspilder denne mulighed for at forbedre direktivet om europæiske samarbejdsudvalg på en mere gennemført og meningsfuld måde. Dette blev faktisk forudsagt i 2001, da Menrad-betænkningen blev vedtaget, hvilket jeg selv deltog i. Det var derfor, vi insisterede på at stille og stemme om nogle ændringsforslag, som sigter mod at styrke arbejdstagerrepræsentanternes ret til information og høring i alle tilfælde, inklusive vetoret, især hvor der er tale om omstruktureringsaktiviteter og forsøg på udflytning af virksomheder og særlig tværnationale virksomheder, hvor arbejdstagernes rettigheder ikke respekteres.
Det ville være fint, hvis disse ændringsforslag kunne blive vedtaget, da de ville styrke direktivet om europæiske samarbejdsudvalg.
Karin Jöns
(DE) Hr. formand! Min gruppe og jeg ville også gerne have set mere end det, der nu er blevet fremlagt, men jeg tror ikke desto mindre, at vi har opnået en masse og har bragt enigheden på europæisk niveau et skridt videre fremad. En ting står klart, nemlig at det europæiske samarbejdsudvalg i fremtiden skal informeres og høres forud for enhver beslutning - og det er det vigtige - forud for enhver beslutning, som træffes vedrørende omstrukturering, og så vil det ikke længere få det at vide gennem avisen.
Jeg vil imidlertid gerne sige noget meget klart til Kommissionen, nemlig at den form for kaos, vi så, da vi besluttede, hvem der egentlig forhandler her, ikke må ske igen. Der må være et klart skel mellem den sociale dialog og Europa-Parlamentet. Vi havde indimellem den fornemmelse, at Parlamentets rettigheder blev ophævet. Det må ikke ske i fremtiden.
Valérie Létard
formand for Rådet. - (FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Omarbejdningen af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg er en god nyhed.
Det viser, at det sociale Europa er ved at tage fart, og at fremskridt er muligt, når det gælder en forbedring af de europæiske arbejdstageres ret til information og høring. Det viser også, hvor værdifuldt arbejdsmarkedets parters engagement er. Uden det ville vi uden tvivl ikke have opnået et sådant resultat. Sluttelig viser det kvaliteten i arbejdet og samarbejdet mellem de tre institutioner - Kommissionen, Parlamentet og Rådet - eftersom vi, hvis Parlamentet beslutter sig for det i morgen, vil have indgået en aftale ved førstebehandlingen, og det kan vi kun være tilfredse med.
Skulle dette være tilfældet, er jeg formanden taknemlig.
Vladimír Špidla
Hr. formand! Fremskridt er vanskeligt, men ikke umuligt. Det mener jeg, at historien med forslaget til direktiv om samarbejdsudvalg er bevis for. Det har ikke været nogen let vej, og jeg vil gerne især understrege arbejdsmarkedets parters og ordføreren hr. Bushill-Matthew, såvel som hans socialdemokratiske kollega hr. Cremers, roller. Efter min mening har forhandlingen tydeligt vist, at lovforslaget er klar til afstemning, og jeg mener også, at det er en virkelig god betænkning for det sociale Europa.
Philip Bushill-Matthews
Hr. formand! Som kolleger vil vide, er jeg en stor tilhænger af social dialog og samarbejdsråd, og jeg er glad for, at vi er nået til enighed ved førstebehandlingen, således at retssikkerheden kan råde for alle arbejdsmarkedets parter.
Min holdning er, at vi ville være nået til enighed ved førstebehandling, selv hvis vi ikke var gået igennem denne særskilte proces. Eftersom Stephen Hughes har valgt at give en temmelig forvrænget version af, hvordan dette gik til, vil jeg bare gerne bringe misforståelsen ud af verden, så eftertiden vil vise, hvordan vi kom til der, hvor vi er. Arbejdsmarkedets parter bad ganske vist os alle om ikke at stille nogen ændringsforslag, og fagforeningerne bekræftede ganske vist over for mig, at hvad dem angik, ville de andre grupper absolut respektere dette. Hvad jeg ikke forventede, og hvad jeg ikke vidste, var, at mens de på det kraftigste opfordrede vores gruppe til ikke at stille nogen ændringsforslag, opfordrede de faktisk socialdemokraterne til at stille ændringsforslag. Vi fik derfor en voldsom ubalance i udvalget. Hvis vi var gået til Parlamentet først, og hvis alle kolleger havde haft mulighed for at forhandle om sagen, så tror jeg stadig, vi ville være nået til enighed, men den ville have været en smule anderledes.
Når det er sagt, så lad mig give nogle af kollegerne fred i sindet. Jeg foreslår nemlig ikke, at vi trævler den aftale op, som vi har indgået. Det er vigtigt, at der er en aftale, og jeg er sikker på, at den vil blive vedtaget i morgen. Det er imidlertid højst ironisk, at en af arbejdsmarkedets parter i et spørgsmål, der drejer sig om gensidig tillid mellem arbejdstager og arbejdsgiver, og harmoni og samarbejde mellem begge sider af industrien, skulle tilnærme sig sagen på en helt anden måde.
Jeg håber, at dette vil være et isoleret tilfælde, for social dialog må nødvendigvis foregå med tillid på begge sider. Der er imidlertid i dette tilfælde sket et tilbageskridt i den henseende, et tilbageskridt, som jeg håber, aldrig vil ske igen.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag.
