Årsrapport om FUSP 2008 - Gennemførelsen af den europæiske sikkerhedsstrategi og den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik - Ikke-spredningstraktat (forhandling) 
Formanden
Jeg byder Baroness Ashton velkommen og erklærer Europa-Parlamentets session for genoptaget.
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om:
betænkning af Gabriele Albertini Udenrigsudvalget om årsrapporten 2008 fra Rådet til Europa-Parlamentet om de vigtigste aspekter og de principielle valg inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) forelagt Europa-Parlamentet i medfør af del II, afsnit G, punkt 43, i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006,
betænkning af Arnaud Danjean for Udenrigsudvalget om gennemførelse af den europæiske sikkerhedsstrategi og den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik,
mundtlig forespørgsel til Rådet af Gabriele Albertini og Arnaud Danjean for Udenrigsudvalget om ikke-spredningstraktaten - B7-0009/2010) og
mundtlig forespørgsel til Kommissionen af Gabriele Albertini og Arnaud Danjean for Udenrigsudvalget om ikke-spredningstraktaten - B7-0010/2010).
Gabriele Albertini
Hr. formand, mine damer og herrer! Nu da Lissabontraktaten er trådt i kraft, skal EU vælge en helt ny metode og gøre en fælles indsats, når vi står over for globale udfordringer. De beføjelser, Parlamentet for nylig har fået med den nye traktat, betyder, at det kan indgå i hyppige, samarbejdsprægede og effektive diskussioner med vores primære samtalepartner, Baroness Ashton, der har æren af at fungere som den første nye næstformand/højtstående repræsentant.
Hendes mandat blev bekræftet ved vores konsensusafstemning i januar, og ved adskillige lejligheder blev Parlamentet lovet, at Rådet og Kommissionen konstant ville engagere sig i alle de vigtigste aspekter af europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik. Som det bekræftes i betænkningen, skal den højtstående repræsentant derfor give møde for Europa-Parlamentet og høre det hyppigt og regelmæssigt.
Med Lissabontraktaten får EU's foranstaltninger udadtil en ny og vigtig dimension, men hvis vi skal nå dette mål, kræver det også, at EU har de nødvendige budgetressourcer. Europa-Parlamentet har en nøglerolle at spille i sin egenskab af vogter af den demokratiske legitimitet af foranstaltningerne udadtil. Oprettelsen af en Tjeneste for EU's Optræden Udadtil vil give EU et organ og et system, mens man hidtil har været nødt til at forlade sig på national repræsentation.
De officielle repræsentanter, der skal udnævnes af den højtstående repræsentant, får en rolle med stor relevans. Men som det siges i betænkningen, kræver Parlamentet flere afstemningsbeføjelser og kontrol med de enkelte repræsentanters rolle og mandat, idet vi fastholder, at principperne om gennemsigtighed og kvalifikationer skal være de afgørende, når den højtstående repræsentant skal udpege kandidaterne. Vi håber, at vi i sidste ende når frem til en situation med dobbelte kasketter - undtagen for den særlige repræsentant, der får et regionalt indsatsområde - og at vi derfor kan nyde godt af stordriftsfordele, der kan gøre EU's foranstaltninger udadtil mere effektive og samtidig billigere.
Efter et indledende afsnit om strategi behandler vi i betænkningen spørgsmålet om europæisk udenrigspolitik opdelt i temaer og geografisk område. EU skal udnytte sin tilstedeværelse i de internationale organisationer, som vi er allieret med, navnlig FN, den største vogter over den globale sikkerhed. EU skal spille en vigtig rolle, ikke kun set fra vores plads i Sikkerhedsrådet, men også med hensyn til personale og delegationer, der forbinder de to organisationer. Vi opfordrer næstformanden/den højtstående repræsentant til at lade Europa opfylde sin ambition om at blive en aktiv, strategisk og uafhængig partner for en stor allieret som USA for at kunne reagere på de globale udfordringer med terrorisme, økonomi og det ofte spændte forhold til industrigiganter som Rusland, Kina og Japan.
Betænkningen fortsætter med en geografisk analyse af, hvad vi håber at opnå. I Balkan introducerer vi temaet med udvidelsen, idet betænkningen roser den gradvise gennemførelse af stabiliseringsprocessen i Kosovo, hvor EU er til stede gennem EULEX-missionen, men vi skal også arbejde på at sikre, at tiltrædelsesstandarderne overholdes for mange lande, der er tæt på at blive kandidatlande - Tyrkiet og Bosnien-Hercegovina.
I kapitlet om samarbejde med de østlige lande og Sortehavsregionen beskæftiger jeg mig i betænkningen med spørgsmålet om EU's energiforsyningssikkerhed og -afhængighed. I afsnittet om Rusland opfordres der til underskrivelse af en ny partnerskabs- og samarbejdsaftale. Med hensyn til Sydkaukasus opfordrer jeg i betænkningen til, at Georgiens område og landets etniske mindretal skal forblive intakte, og til løsning af konflikterne i Nagorno-Karabakh og Transnistrien.
Mellemøsten: konflikten mellem Israel og palæstinenserne, hvor EU skal spille en stærkere politisk rolle i genoptagelsen af fredsprocessen efter Rådets beslutning af 12. december 2009. Middelhavsunionen: løsning af konflikten mellem Tyrkiet og Cypern. Asien: Afghanistan, kritisk periode for indsættelsen af en ny regering efter valget, Pakistans centrale rolle i kampen mod terrorisme, bekymring over krænkelser af grundlæggende rettigheder i Iran. Afrika: positivt bidrag fra kystforsvarsmissionen i Somalia. Latinamerika: behov for at oprette et stabilt og varigt partnerskab for forbindelserne mellem EU og Latinamerika.
Jeg vil lytte til mine kollegers kommentarer med stor interesse og svare dem ved slutningen af forhandlingen.
Arnaud Danjean
Hr. formand, Baroness Ashton! Betænkningen om gennemførelsen af den europæiske sikkerhedsstrategi, som vi fremlægger i dag, er et årligt dokument fra Parlamentet, der indeholder en slags foreløbig evaluering af den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik sammen med forslag til forbedring af denne politiks effektivitet og synlighed.
I år ligger denne betænkning inden for en meget specifik sammenhæng og bør dermed kunne danne grundlag for forslag. Den specifikke sammenhæng er kendetegnet af kombinationen af tre vigtige cykler.
Den første drejer sig om 10-året for den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, som vi fejrede ved slutningen af 2009. De seneste 10 år har vist, at Europa har været i stand til at gennemføre civile og militære operationer på skuepladserne for mere end 23 kriser. Denne grundlæggende sejr kan vi bygge videre på. Den viser, at der er behov for Europa, og at EU har den institutionelle, politiske og operationelle evne til at tage disse udfordringer op.
Den anden vigtige cyklus er naturligvis - og hr. Albertini nævnte den for lidt siden - gennemførelsen af Lissabontraktaten. Ændringerne med hensyn til sikkerhed og forsvar er langt mere vidtgående end blot en semantisk tilpasning. ESFP bliver en virkeligt fælles sikkerheds- og forsvarspolitik, FUSP, og den får en ny dimension. Traktaten betyder flere værktøjer og et større anvendelsesområde for sikkerheds- og forsvarspolitikken, navnlig gennem medtagelsen af assistanceklausuler, solidaritetsklausuler, med et permanent struktureret samarbejde og frem for alt med oprettelsen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og af Deres rolle som højtstående repræsentant og næstformand for Kommissionen.
Endelig er den tredje vigtige begivenhed, der kendetegner den situation, hvor denne betænkning er forfattet, at NATO, som for 21 af EU's 27 medlemmer stadig er det vigtigste referencepunkt, når det drejer sig om det europæiske kontinents kollektive sikkerhed, i øjeblikket er i færd med at revidere sit strategiske koncept, og at denne vurdering fra NATO's side også skal få os i EU til at nå frem til en tydeligere definition af betingelserne for dette partnerskab, som fortsat er af grundlæggende betydning.
I denne forbindelse er betænkningens formål ikke så meget at holde fast i en doktrin, men at give Dem en køreplan, der nødvendigvis skal kunne udvikle sig, for alle de nye institutioner, der er ved at blive etableret, og som skal lære at arbejde sammen. Målet er at gøre Unionen mere troværdig, mere effektiv og mere synlig inden for sikkerheds- og forsvarspolitikken. I denne henseende skal Europa-Parlamentet helt klart have et større ansvar inden for disse følsomme områder, hvis en politik, der som sit vigtigste mål har at garantere de europæiske borgeres sikkerhed, skal være helt legitim.
Med denne betænkning har vi ønsket at fremhæve følgende punkter. For det første ønskede vi at påpege, at den europæiske sikkerheds- og forsvarsstrategi og den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik frem for alt skal tjene Europas befolkning ved at garantere og forbedre deres sikkerhed. Denne politiske ambition er ikke overflødig. Den er ikke til for et syns skyld. Den afspejler et behov for, at vores kontinent skal bestræbe sig på at garantere sin egen sikkerhed, men også bidrage til stabiliteten i verden omkring os, til at tackle de kriser og trusler, der udvikler sig i vores omgivelser. Ud over de traditionelle væbnede konflikter, der fortsat er i gang i vores umiddelbare omgivelser, skal Europa kunne give udtryk sine interesser og forsvare dem mod de nye trusler - jeg tænker navnlig på pirateri og cyberkriminalitet.
Vi fandt det også vigtigt at fremhæve præcis, hvor enestående Europas merværdi inden for krisestyring er takket være de mange forskellige løsninger, vi tilbyder, og den balance, vi skaber i vores operationer mellem de civile og militære dimensioner. Desuden afviser jeg i denne forbindelse den kritik, som nogle måtte rette mod EU's sikkerheds- og forsvarspolitik, nemlig at det kun drejer sig om militarisering. Jeg tror helt ærligt på den komplementære karakter af de civile og militære instrumenter, som EU råder over, og den seneste krise i Haiti, som De har besøgt - og jeg tror, at De blev vidne til dette gode samarbejde - viser behovet for at sammenkæde vores civile og militære ressourcer, så vi kan klare naturkatastrofer og større kriser.
Netop med hensyn til disse operationer var vi ivrige efter at revidere dem alle, at fremhæve, hvad vi anser for deres stærke sider, men også til tider deres svagheder - vi er nødt til at erkende dem, så tingene kan blive bedre. Vi var også ivrige efter at fremhæve adskillige områder af strategisk betydning for EU's sikkerhed og tilskynde Rådet og Kommissionen til at fremskynde gennemførelsen af globale strategier, især for Afrikas Horn og for AfghanistanPakistan-regionen.
Med hensyn til kapacitet - både civil og militær - som er et vigtigt aspekt af hensyn til troværdigheden for vores politik, består udfordringen i at forbedre EU's reaktionsevne. Vi kan alle blive hurtigere og mere effektive til at mobilisere de materielle ressourcer og det kompetente personale, som medlemsstaterne har til deres rådighed. Men vi er også nødt til at have kapaciteten i form af en sikkerheds- og forsvarsindustri, der er effektiv, der kombinerer uvurderlig teknologisk viden, og som tegner sig for hundredtusinder af job i Europa, for at sikre os udstyrsprogrammer, der passer til disse formodede behov.
Industriens og forsvarets Europa er begyndt at blive organiseret på vores kontinent gennem forsvarspakken. Problemer med industri- og handelssamarbejde med tredjelande skal løses hurtigt, især i lyset af de problemer, som europæiske virksomheder for nylig har haft med at opnå adgang til f.eks. det amerikanske marked.
Dette er et kortfattet, og det må nødvendigvis blive uforholdsmæssigt kortfattet, resumé af de prioriteringer, der optræder i denne betænkning, og som er udtryk for alle de udfordringer, som vi skal finde løsninger på. Parlamentet er parat til at påtage sig sin rolle fuldt ud, sin positive og konstruktive rolle, for at hjælpe Dem med at gøre denne ambition, denne fælles ambition, til virkelighed. Desuden vil jeg gerne benytte denne mulighed til at takke alle de politiske grupper, der har arbejdet hårdt på at berige denne betænkning. Vi har alle haft et fint samarbejde om at fastholde et højt ambitionsniveau, idet vi naturligvis har taget hensyn til de enkelte gruppers særtræk.
Jeg vil også benytte denne mulighed, Baroness Ashton, til at tage spørgsmålet om ikke-spredning op. Her kort før revisionskonferencen for ikke-spredningstraktaten, der skal afholdes i maj, ønskede Europa-Parlamentet sammen med Dem at gennemgå EU's engagement i kampen mod spredning og for våbenkontrol og nedrustning. Det er formålet med den mundtlige forespørgsel til Dem, som De snart skal besvare.
Den internationale sammenhæng tilbyder tilsyneladende nye muligheder her forud for denne revisionskonference. For det første har præsident Obama helt klart bekræftet sin ambition om en verden uden atomvåben og hans engagement i aktivt at arbejde for USA's ratificering af det generelle forbud mod atomprøvesprængninger. For det andet går forhandlingerne med Rusland om en ny aftale, der skal træde i stedet for START-aftalen, tilsyneladende fint, og endelig skal vi indlede forhandlinger om en ny nedrustningstraktat, der vil betyde et forbud mod fremstilling af fissile materialer til atomvåben.
Med hensyn til reduktionen i atomvåbenarsenalerne er prioriteringen naturligvis at reducere de to største arsenaler, dvs. Ruslands og USA's, som menes stadig at råde over næsten 95 % af alle de atomvåben, der findes på planeten. Derfor glæder vi os over løfterne fra præsident Medvedev og præsident Obama om at indgå en ny nedrustningsaftale i nærmeste fremtid. Hvordan regner EU i denne forbindelse med at støtte denne indsats og samarbejde med USA og Rusland?
EU skal også tage udfordringerne med ikke-spredningsordningen op, mere specifikt dem, vi står over for i forbindelse med de alvorlige spredningskriser i Iran og Nordkorea, der stadig udgør de største trusler mod den internationale sikkerhed. Vil EU fortsat forpligte sig til at løse disse kriser effektivt og fuldstændigt, navnlig hvad angår Iran? Vi forventer vejledning fra Dem om dette vigtige spørgsmål, Baroness Ashton. Desuden har EU en rolle at spille med hensyn til at fremme samarbejdet om fredelig udnyttelse af atomenergi. De ved, at dette er en vigtig udfordring. Hvilke foranstaltninger gennemføres der i denne sammenhæng, og hvad er Deres strategi i denne sag?
Endelig ønsker Europa-Parlamentet, at EU skal udgøre en proaktiv kraft under den kommende revisionskonference af ikke-spredningstraktaten. Vedtagelsen af en ny ambitiøs og afbalanceret fælles position fra EU er af central betydning, hvis vi skal forsvare vores position. Hvor står medlemsstaterne i denne henseende?
Catherine Ashton
Hr. formand! Mange tak. Jeg glæder mig over at være sammen med Dem for at drøfte de store spørgsmål på Europas internationale dagsorden.
Først vil jeg gerne takke hr. Albertini og hr. Danjean for deres fremragende betænkninger. De har fremhævet antallet og omfanget af de udfordringer, vi står over for, og hvor meget det haster med at finde løsninger på dem.
Fra en styrkelse af retsstatsprincippet i Kosovo til samarbejdet med de nye magter om at dele ansvaret for den globale styring, fra fremme af freden i Mellemøsten - og jeg vil gerne slutte mig til vicepræsident Bidens fordømmelse af beslutningen om at bygge 1 600 nye huse i Østjerusalem - til at levere ly til de overlevende efter jordskælvet i Haiti, som jeg besøgte i sidste uge, fra behandlingen af atomspredningsproblemer i forbindelse med Iran til udformning af effektive svar på "nye" udfordringer såsom energi, klimaændring og sikkerhed i cyberspace.
Europa er i færd med at opbygge noget nyt, hvor folk bliver nødt til at justere deres mentale kort og institutioner for at finde deres nye plads. Det er rodet og kompliceret at gøre dette, men samtidig spændende, for man kan ikke overvurdere betydningen af dette øjeblik. Lige nu har vi en mulighed for at opbygge det, som mange rundt om i Europa - og mange her i Parlamentet - længe har ønsket, nemlig en stærkere og mere troværdig europæisk udenrigspolitik.
Naturligvis vil Tjenesten for EU's Optræden Udadtil være nøglen til dette. Vi skal opbygge et system, der er robust, der vil give os mulighed for at håndtere de nuværende problemer og de nye problemer, der vil opstå i morgen.
I årevis har vi forsøgt at udforme og gennemføre omfattende strategier, men de strukturer og systemer, vi rådede over, vanskeliggjorde dette. Med Lissabontraktaten og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil bør vi nu være i stand til at opnå dette.
Som noget centralt i dette ligger en enkel sandhed: For at beskytte vores interesser og fremme vores værdier skal vi engagere os i udlandet. Ingen kan håbe på at være en ø af stabilitet og fremgang i et hav af usikkerhed og uretfærdighed.
Vores verden er så at sige i stadig forandring. For at engagere os effektivt i den skal vi først etablere rammerne. For mig at se findes der i dag to meget slående kendetegn ved verden. For det første en dyb gensidig afhængighed i politisk, økonomisk og sikkerhedsmæssig henseende, idet teknologier, idéer, sygdomme, penge - alting flytter sig. Vi er forbundet på måder, som vi aldrig har været det før. For det andet flytter magten sig, både inden for politiske systemer - groft sagt fra regeringer til markeder, medier og ngo'er - og mellem politiske systemer - groft sagt fra det gamle "Vesten" til både øst og syd. Begge er resultatet af globalisering, som ikke blot er et økonomisk, men også et politisk fænomen, både gennem sine manifestationer og naturligvis sine konsekvenser.
Tænk på Kinas og andre lige så vigtige politiske aktørers fremkomst, eller tænk på de politiske virkninger af finanskrisen. Gælden er i Vest, overskuddene i Øst. Denne omfordeling af den økonomiske magt former også vores politiske diskussioner. Eller tænk på klimaændringerne, som ikke kun er et miljøproblem, men også et problem med sikkerhedsmæssige og geopolitiske følger.
Så vi skal beskæftige os med komplekse problemer, og det skal ske i et nyt geopolitisk landskab. Vi er nødt til at tilpasse os. Tiden er ikke inde til at flyve på autopilot eller holde fast i forsvaret af den nationale måde at gøre tingene på. Tiden er inde til at være intelligente og ambitiøse.
Jeg vil gerne illustrere dette synspunkt med nogle tal. Europas andel af verdens befolkning er 7 %, et faldt fra 25 % for et århundrede siden. I de seneste 60 år er vores andel af verdens BNP faldet fra 28 % til 21 %. Økonomierne i Kina, Indien og andre lande stormer af sted med vækstrater på 10 % om året.
Økonomisk vægt bliver til politisk slagkraft og selvtillid. Man kan mærke det overalt, fra forhandlinger om klimaændringer til Iran, til store energiaftaler i Afrika eller Centralasien. Hvis vi trækker på samme hammel, kan vi sikre vores interesser. Hvis ikke, vil andre træffe beslutningerne for os. Så enkelt er det faktisk.
Jeg ved helt klart, hvad jeg foretrækker. Vi skal reagere som europæere. For det første ved at trække på samme hammel, fordi enighed er en forudsætning for indflydelse, og for det andet ved at handle, fordi svaret på et problem ikke kan være et dokument eller et møde. Hvis man ønsker resultater, er man nødt til at handle og undertiden tage risici. Og ja, i Europa har vi tendens til at sætte processen højere end resultaterne. For det skal vi både lade os styre af principper og være kreative. Vi skal lade os styre af principper i forsvaret for vores værdier og kreative med hensyn til, hvordan vi skaber skræddersyede løsninger på komplekse problemer.
Som det helt rigtigt siges i hr. Albertinis betænkning, er der "brug for en ny strategi [...], hvis EU skal handle kollektivt og tage de globale udfordringer op på en demokratisk, sammenhængende, konsekvent og effektiv måde". Dette overordnede billede fører til adskillige centrale målsætninger. For det første at sikre større stabilitet og sikkerhed i vores naboskab ved at fremme politiske og økonomiske reformer. Dette er vigtigt i sig selv af indlysende årsager, men vores internationale troværdighed i bred forstand afhænger også af, at vi får skabt orden i vores nabolag.
For det andet at løse de globale sikkerhedsudfordringer, udfordringerne i vores tid. For at gøre dette har vi brug for omfattende strategier, stærke internationale organisationer og retsstatsprincippet både inden for landene og mellem landene.
For det tredje at opbygge et netværk af strategiske forbindelse med centrale lande og organisationer, fordi de problemer, vi står over for, kan ikke løses af nogen enkeltstående aktør.
Oven i alt dette kommer oprettelsen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, et middel til at nå de tre andre mål og en metode til at holde løfterne i Lissabontraktaten.
Det er de centrale opgaver, som har jeg brugt tiden på, siden jeg overtog denne rolle. Jeg tog først til Washington og New York, som var den rette måde at indlede vores vigtige forhold med USA og FN på. Siden har jeg været i Moskva, Kiev, Balkan og Haiti. Jeg tager til Mellemøsten i næste uge og igen til New York sidst på måneden. Ind imellem har jeg ledet møder i Rådet (udenrigsanliggender) tre gange, deltaget i Det Europæiske Råds uformelle møde og haft møde med kollegiet af kommissærer. Jeg har arbejdet hårdt for at opbygge den nødvendige interne konsensus ved at besøge forskellige EU-hovedstæder, Berlin, Paris, London, Wien og Ljubljana. Jeg har naturligvis brugt en hel del tid på at oprette Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, og det vil jeg fortsat gøre i de kommende uger, herunder også samarbejdet med Dem.
Derfor har jeg også på grund af Europa-Parlamentets interesse sørget for, at Parlamentet deltager i den styregruppe, jeg har nedsat. Jeg vil også drøfte dette med Formandskonferencen i eftermiddag. Når jeg skal til møde med Udenrigsudvalget den 23. marts, får vi mulighed for en indgående debat, hvor alle de relevante udvalg er til stede.
Hver gang man opretter noget nyt, vil der være modstand. Nogle foretrækker at minimere de forventede tab frem for at maksimere de kollektive gevinster. Jeg ser anderledes på det, og jeg håber, at Parlamentet gør det samme.
Dette er en mulighed for at opbygge noget nyt, der kun opstår en gang i en generation, at opbygge noget, hvor vi endelig samler de instrumenter, vi har til rådighed, til støtte for en enkelt politisk strategi. En kæmpestor chance for Europa. Vi må ikke sænke vores ambitionsniveau, men snarere give os selv mulighed for at gennemføre vores ambitioner. Et øjeblik, hvor vi kigger på det store billede, er kreative og tager et kollektiv ansvar. Hvis vi gør det rigtigt - og det skal vi - vil vi kunne skabe det 21. århundredes europæiske udenrigspolitik med en udenrigstjeneste, der er beregnet til at gennemføre den, en, hvor vi mobiliserer al vores indflydelse - politisk, økonomisk, udviklingsværktøjer og krisestyringsværktøjer - på en koordineret måde. En tjeneste, der repræsenterer EU også i geografisk og kønsmæssig henseende. Jeg mener, at det er den eneste acceptable løsning.
Jeg vil gerne illustrere, hvad jeg tænker på, når jeg siger "omfattende metode" med et par eksempler.
Vestbalkan, en region, som det var en fornøjelse at besøge for nylig. På en måde er Balkan fødestedet for EU's udenrigspolitik. Mere end alle andre steder har vi ikke råd til fiasko der. Jeg ønskede at etablere gode arbejdsrelationer med politiske ledere, etablere kontakter med civilsamfundet om, hvad det kan betyde at tilhøre Europa, og koordinering blandt de forskellige EU-aktører på stedet. En af mine konklusioner var, at regionen gør fremskridt, selv om de er ujævne og ufuldstændige. Det europæiske perspektiv er fortsat den overordnede ramme, både som vores mål og som det vigtigste incitament til reformer. Som jeg fremhævede overalt, afhænger fremskridtene på vejen mod EU af engagementet i reformerne derhjemme. Inden for menneskerettigheder, retsstatsprincippet og regionalt samarbejde.
Vi bakker vores strategi op med de udenrigspolitiske værktøjer, vi har til rådighed. I Kosovo har vi vores største civile mission, og den er en succes. I Bosnien har vi tilpasset ALTHEA, efterhånden som situationen har stabiliseret sig, og udarbejdet et uddannelsesprogram. Vi presser hårdt på med det europæiske budskab forud for valget til oktober. I hele regionen gør vi fremskridt med hensyn til visumliberalisering og kontakt fra folk til folk.
Så vores Balkanstrategi er, som den skal være, nemlig strategisk i sine målsætninger, mangefacetteret i sine instrumenter og skræddersyet med hensyn til gennemførelsen.
Det andet eksempel er Afrikas Horn. Her ser vi et klart eksempel på samspillet mellem en skrøbelig stat, fattigdom, konkurrence om ressourcerne, herunder vand, pirateri, terrorisme og organiseret kriminalitet. Det eneste mulige svar er et omfattende svar, og det er præcis det, vi leverer. Vores marineoperation Atalanta anerkendes i vide kredse som en succes. Vores næste skridt er at videreudvikle vores mulighed for at overføre mistænkte pirater til retsforfølgelse i regionen. Vi tilføjer en uddannelsesmission til TFG i Somalia, og den forventes indsat til foråret. Gennem vores stabilitetsinstrument finansierer vi hjælpeforanstaltninger for at opbygge kapacitet, uddanne de maritime myndigheder og videreføre det langsigtede udviklingsarbejde i Yemen og Somalia med hensyn til fattigdom, skoleundervisning og sundhed.
Vores engagement i Georgien følger samme opskrift. Da en fastfrosset konflikt brød ud i åben konflikt i august 2008, reagerede vi straks. Vi gik i spidsen på internationalt plan, vi forhandlede en våbenstilstand på plads og indsatte en 300 mand stor overvågningsmission på rekordtid. Siden da har vi ved hjælp af hele spektret af Fællesskabs- og FUSP-midler sat ind på at forhindre en tilbagevenden til vold og arbejdet på at skabe stabilitet i Georgien og i regionen.
Sammen med FN og OSCE leder vi samtalerne i Genève, det eneste forum, hvor alle de berørte parter mødes. Vi var værter for en donorkonference for genopbygning og økonomisk støtte i Georgien, og vi har medtaget Georgien - sammen med Armenien og Aserbajdsjan - i Den Europæiske Naboskabspolitik. Vi fortsætter med at fremme disse reformer og tættere forbindelser. Vi arbejder med handel og visumliberalisering, og vi støtter tillidsskabende foranstaltninger med henblik på at genskabe forbindelserne med udbryderrepublikkerne.
Der forestår mere arbejde i Georgien, og vi har en fuld dagsorden, når vi diskuterer det med Rusland, hvilket jeg gjorde for bare 10 dage med Sergej Lavrov. I denne sag har vi demonstreret, hvad EU kan gøre, når vi mobiliserer vores ressourcer fuldt ud. De, der var involveret i disse utroligt hektiske uger, har fortalt mig, at det, der blev udrettet i denne sag, var helt enestående. Så vi har behov for stærkere strukturer, større fleksibilitet og større parathed, hvis vi ønsker, at Georgien skal være et benchmark for vores fremtidige indsats.
Nu vil jeg gerne gå over til vores fælles sikkerheds- og forsvarspolitik og sige, at jeg er enig i de overordnede synspunkter i Danjean-betænkningen om, hvor vigtige vores missioner er. De redder liv, skaber et rum, hvor den fungerende politik kan arbejde, og de betyder, at Europa kan trække på alle sine magtinstrumenter for at opfylde sit ansvar.
For mig er det slående, hvor langt vi er nået de seneste 10 år. Mere end 70 000 mænd og kvinder er blevet indsat på mere end 20 missioner i denne periode. Vi udfører krisestyring på den europæiske måde med en samlet metode som opbakning til folkeretten og internationale aftaler og i tæt samarbejde med vores nøglepartnere. Vi har et fint samarbejde med NATO i Bosnien-Hercegovina og langs Somalias kyst. I Kosovo og Afghanistan er situationen vanskeligere på grund af de politiske problemer. Vi er nødt til at gøre dette rigtigt, så jeg samarbejder med NATO's generalsekretær om at forbedre forholdet mellem EU og NATO på praktiske områder og i et positivt klima. Lad os se, hvordan vi kan udvikle vores relationer på en pragmatisk måde. FN er en anden nøglepartner. Der findes mange gode eksempler på praktisk samarbejde mellem EU og FN - Den Demokratiske Republik Congo, Tchad og Kosovo. På det seneste har vi lært hinanden bedre at kende, men vi både kan og bør styrke dette ved at fokusere på områder som planlægning og deling af bedste praksis.
I Danjean-betænkningen og mere generelt stiller man spørgsmålet om, hvorvidt tiden er inde til, at EU får sit eget permanente operative hovedkvarter. Det er et alvorligt spørgsmål, der kræver en seriøs debat. Ingen anfægter, at vi har brug for et hovedkvarter, der kan planlægge og gennemføre militæroperationer. Spørgsmålet er, om det nuværende system, der er baseret SHAPE eller nationale hovedkvarterer, er det mest effektive, eller om andet vil være bedre.
Vi tænker ofte på dette i form af strukturer. Jeg mener, at vi først skal foretage en analyse af, hvilke funktioner vi skal kunne udføre. Jeg ser tre hovedfunktioner, som beslutningerne skal udspringe af: Den første er evnen til at planlægge og gennemføre militæroperationer, herunder fremadrettet planlægning og evnen til at reagere hurtigt, når der opstår et behov, den andet er evnen til at udvikle den civil-militære koordinering på en mere struktureret måde for at maksimere vores kapacitet, og den tredje er evnen til at etablere forbindelser med andre, at optimere den overordnede koordinering og det, vi overordnet kalder det "internationale samfund". Hvis vi anvender denne analyse som udgangspunkt for vores diskussioner, bør vi kunne etablere det nødvendige fælles grundlag og komme videre, så vi kan beslutte, hvad vi skal gøre.
I betænkningen opfordrer man også til oprettelse af et Forsvarsministerråd, en idé, som jo har været fremme et stykke tid. Det næste møde i april vil blive afholdt i henhold til den etablerede praksis, men på det uformelle møde for forsvarsministrene tegnede der sig enighed om mit forslag om at afholde et møde i Rådet (udenrigsanliggender) i en sammensætning bestående af forsvarsministrene. På den måde vil forsvarsministrene kunne mødes og træffe beslutninger om f.eks. kapacitetsudvikling.
Mit sidste punkt i den forbindelse drejer sig om forslaget om en civilforsvarsstyrke. Lad os starte med erfaringerne fra missionen til Haiti, som er i gang i øjeblikket. Lad os så anvende ånden fra Lissabon og se, hvilke muligheder vi har for at mobilisere medlemsstaternes aktiver sammen med EU's instrumenter til støtte for enten FN, OCHA eller handle som EU selv. Slagordene bør være at maksimere synergier og undgå "hårde" eller kunstige forskelle mellem, hvordan vi håndterer EU's interne og eksterne kriser.
Endelig til spørgsmålet om ikke-spredning som følge af den mundtlige forespørgsel. Jeg skal ganske kort komme ind på de to vigtigste punkter. For det første revisionskonferencen for ikke-spredningstraktaten, der er planlagt til maj i New York. Jeg vil deltage med henblik på at sikre, at vi får et positivt resultat. Vi må ikke tage fejl af, at hele det traktatbaserede ikke-spredningssystem med ikke-spredningstraktaten som hovedhjørnesten er udsat for voksende pres. For at reagere på det må vi være parat til at yde vores bidrag i form af adgang til fredelig udnyttelse af atomenergi, navnlig for udviklingslandene, idet vi samtidig undgår spredning af risici, og det omfatter arbejdet med de multilaterale metoder for atombrændselscyklen - jeg mener, at 84 lande har nydt godt af EU's bistandsprogrammer, fremskridt med atomnedrustning - politisk er dette en forudsætning for at skabe en konstruktiv atmosfære, og ved at finde løsninger på regionale spredningskriser, navnlig med Iran, som vil kunne afspore konference.
Som De ved, fører EU an i bestræbelserne på at finde diplomatiske løsninger. Vi støtter fuldt ud Sikkerhedsrådets proces i retning af yderligere restriktive foranstaltninger, hvis - således som det helt klart er tilfældet i dag - Iran fortsætter med at lade hånt om sine forpligtelser.
For det andet er der præsident Obamas atomsikkerhedstopmøde. Vi er enige i formålet med dette topmøde, nemlig at styrke sikkerheden for nukleare materialer og forhindre terrorister i at få adgang til dem. Jeg mener, at EU har ydet støtte til IAEA siden 2004 for at bistå landene på dette område, og det vil vi blive ved med.
Endelig vil jeg gerne vende tilbage til det, jeg begyndte med. Kravet om, at Europa engagerer sig globalt, er kolossalt. Vi er nødt til at sørge for, at forsyningerne står mål med efterspørgslen. Lissabontraktaten giver os den chance. Vi skal handle i henhold til traktatens bogstav og ånd og huske på, hvorfor de europæiske ledere forhandlede denne traktat på plads i første omgang. Jeg mener, at grunden var klar, nemlig at man ville opbygge en stærkere, mere assertiv og selvsikker europæisk udenrigspolitik til gavn for EU's borgere. Jeg ved, at mange her i Parlamentet er enige i dette mål, og jeg regner med Deres støtte til at gennemføre dette.
Nadezhda Neynsky
Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske fru Ashton med hendes opmuntrende redegørelse.
Samtidig vil jeg gerne som ordfører for udtalelsen fra Budgetudvalget om FUSP understrege, at det er af central betydning, at hun indleder en revision af de tidligere og nuværende FUSP-operationer og civile missioner med henblik på at identificere deres styrker og svagheder. På den måde vil EU mere effektivt kunne skabe sikkerhed, vi vil kunne opnå øget selvstyre og vigtigst af alt udnytte det relevante budget bedre, idet det desværre fortsat er underfinansieret.
Ioannis Kasoulides
Hr. formand! Det er skræmmende at forestille sig en atombombe, ganske vist lille, men potentielt dræbende for millioner af mennesker, der falder i hænderne på terrorister. For nogle år siden kunne vi sige, at dette var særdeles usandsynligt. Det kan vi ikke sige mere.
Lande som Iran og Nordkorea er i færd med at anskaffe eller har kapacitet til at anskaffe et atomvåben. En videnskabsmand fra Pakistan har efter sigende solgt knowhow til Iran, og Nordkorea har indkøbt atommateriale. Ingen er imod, at Iran anskaffer atomenergi til fredelige formål, men tålmodigheden er ved at være opbrugt, hvis Iran køber tid i dialogen med de 5+1, som vi støtter.
Denne dobbelte metode og forberedelsen af intelligente og målrettede sanktioner fra FN's Sikkerhedsråd er på deres plads. Atomspredningen er på et så kritisk punkt, at det har fået personligheder som Henry Kissinger til at udtale, at kun en fuldstændig afskaffelse kan sikre ikke-spredning og global sikkerhed.
Så vi støtter en international traktat om den gradvise afskaffelse af atomvåben, indstilling af fremstillingen af fissilt materiale, fremrykning af traktaten om et generelt forbud mod atomprøvesprængninger, reduktion af antallet af atomsprænghoveder, START osv., således at al behandling af nukleart brændsel kommer ind under IAEA's kontrol gennem en styrkelse af denne organisations mandat og kontrolbeføjelser.
Adrian Severin
Hr. formand! Jeg håber, at vi er enige om, at vi har brug for en proaktiv udenrigspolitik, der er styret af vores fælles europæiske mål og baseret på vores fælles værdier. Denne politik skal anerkende sikkerhedens udelelighed i den globaliserede verden, eftersom den er en kilde til interessesolidaritet både inden for EU og uden for.
En sådan politik kræver og forudsætter et hensigtsmæssigt institutionelt instrument. Så prioriteringerne er tydelige, og det glæder mig at se, at de prioriteringer, jeg vil nævne, er de samme som fru Ashtons. En effektiv Tjeneste for EU's Optræden Udadtil, en levende naboskabspolitik, en visionær udvidelsespolitik, velstrukturerede partnerskaber med de strategiske aktører, både de traditionelle og de kommende, en effektiv strategi for løsning af de globale udfordringer, navnlig energisikkerhed, ikke-spredning, indvandring, international organiseret kriminalitet, tværnationale udtryk for fattigdom, kulturelle konflikter osv.
Med hensyn til Tjenesten for EU's Optræden Udadtil har vi brug for en institution, der ikke kun skal opbygges på princippet om politisk og budgetmæssig ansvarlighed, men også på princippet om effektivitet. Vi skal ikke opbygge en tjeneste, der fastholder den gamle nationale konkurrence eller den nuværende bureaukratiske struktur. Lederen af de europæiske foranstaltninger udadtil skal have begge kasketter på samtidig og dermed sikre enhed inden for tjenesten og konsekvens i dens foranstaltninger.
Med hensyn til vores eksterne naboskabspolitik har vi brug for en fremgangsmåde, der ikke udelukker Rusland og Tyrkiet. I forbindelse med Sortehavet skal vi gå fra synergi til strategi. Med hensyn til de fastfrosne konflikter har vi brug for regionale initiativer og mekanismer for regionalt samarbejde og sikkerhed under internationale garantier.
Med hensyn til global sikkerhed har vi brug for en ny ordning, der afspejler virkeligheden efter den todelte verdensorden. Vi skal fremme vores værdier i verden, men på en verdslig måde og ikke som nye korsfarere.
Jeg mener, at disse og mange andre er vores prioriteringer, og de udgør et kæmpearbejde. Lad os arbejde sammen - Parlamentet, Kommissionen og Rådet - for at løse denne opgave.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
Hr. formand, højtstående repræsentant/næstformand for Kommissionen, mine damer og herrer! Først og fremmest vil jeg gerne byde Dem velkommen, fru Ashton, og sige, at jeg virkelig håber, at Deres fremragende og kraftfulde redegørelse i dag vil indvarsle afslutningen på en særdeles vanskelig periode for os alle, som startede i november, da den foregående Kommissions mandat udløb. Hvis der er én ting, vi kan blive enige om, er det, at vi virkelig ikke kan tillade så lange perioder med tøven. Fra udgangen af november og frem til for ganske nylig virkede det desværre, som om EU var forsvundet fra den verdenspolitiske skueplads eller i hvert tilfælde var meget tæt på at forsvinde. Jeg vil gerne gentage, at vi ikke under nogen omstændigheder må lade dette ske. For det er klart, at verden ikke venter på os. De nævnte nogle tal, som helt klart viser dette. Men vi har også været vidner til en række begivenheder, som helt klart har illustreret dette, nemlig naturkatastroferne, der kommer i en stadig strøm, de skrækkelige angreb, der bliver ved med at ske, det forhold, at nogle regeringer i Mellemøsten, selv om de er demokratiske, har truffet beslutninger, der har hæmmet fredsprocessen i alvorlig grad osv. Derfor har vi brug for en højtstående repræsentant/næstformand for Kommissionen, der vil være i stand til at være til stede, hvor tingene sker, og ikke kun i de europæiske beslutningscentre, men også andre steder i verden. Både De og jeg ved, at De påtog Dem en nærmest umulig opgave. Jeg beundrer Dem for at have påtaget Dem den. Vi har lovet at støtte Dem i Deres opgave. Vi er glade for at have lyttet til Deres redegørelse i dag og for at have overværet Deres stærke erklæring om Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, som vi alle har så hårdt brug for. Hvis der er nogen, der stadig har viljen til at sætte en stopper for disse magtkampe - hvor den ene side kæmper med handsker på og den anden uden - er jeg sikker på, at hvis vi alle arbejder sammen, vil vi kunne forberede os på det, der måtte komme.
Franziska Katharina Brantner
Hr. formand, Baroness Ashton, mine damer og herrer! Vi har lyttet opmærksomt til, hvad De havde at sige, Baroness Ashton. Desværre må vi konstatere, at vi formentlig kommer til at vente et stykke tid endnu, før De kan fremkomme med planer om specifikke fremtidsprojekter baseret på Deres essay om Deres principper, som vi rent faktisk kan tilslutte os.
Jeg vil imidlertid gerne komme med et par bemærkninger om Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, som jeg virkelig havde forventet at høre noget langt mere konkret om fra Dem. De sagde gentagne gange, at det drejer sig om sammenhæng. Det er dagens orden. I mange tilfælde har vi brug for fælles planer og programmer fra Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og Kommissionen. Enhver, der går ind for at overlade talrige politikområder til Kommissionen eller Rådets Sekretariat skal være ærlig og indrømme, at vedkommende går ind for status quo, for systemet under Nicetraktaten.
For os er det vigtigt, i hvilken udstrækning vi er i stand til at opnå et flertal i alle spørgsmål vedrørende civil kriseforebyggelse, civil krisestyring og genopbygning. Efter vores mening er alle disse ting omfattet af begrebet fredsskabelse, dvs. konfliktforebyggelse, tidlig varsling, konfliktmægling, forsoning og stabilisering på kort til mellemlangt sigt. Vi har brug for en hensigtsmæssig organisatorisk enhed til dette formål, og derfor foreslår vi, at der oprettes en "krisestyrings- og fredsskabelsesafdeling". Derfor vil jeg høre Dem, hvad De mener om at oprette en sådan afdeling. Her vil jeg også gerne understrege, at vi støtter både budgettet for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) og det stabilitetsinstrument, der indbygges i Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, men ikke som en del af eller underlagt direktoratet for krisestyring og planlægning, men i stedet i en ny struktur, som jeg håber, at De vil oprette. Jeg vil meget gerne høre Deres holdning til dette.
En anden ting, som er vigtig for os, er forbindelsen mellem de traditionelle udenrigspolitiske områder og nye områder som energipolitik, klimapolitik, retspolitik og indre anliggender. Hvilke strukturer planlægger De for at give Tjenesten for EU's Optræden Udadtil systematisk adgang til disse globale politikområder for EU og medlemsstaterne?
Der er et punkt mere, som er vigtigt for os, nemlig at det skal være en moderne tjeneste med en afbalanceret personalepolitik. I denne uge har vi fejret den 8. marts. Det er således helt klart, at vi mener, at kvinders rettigheder skal være fast forankrede i denne tjeneste, og at kvinder skal deltage i den. Baroness Ashton, en række kvindelige medlemmer af Europa-Parlamentet har skrevet til Dem for at bede Dem sikre, at FN-resolution 1325 og 1820 indføres i tjenestens institutionelle strukturer lige fra begyndelsen. Så mit spørgsmål i denne forbindelse er også, hvilke planer De har i den forbindelse.
Som sagt har De vores opbakning til en robust fælles Tjeneste for EU's Optræden Udadtil. Jeg ser frem til Deres svar.
Charles Tannock
Hr. formand! Lissabontraktaten er nu en bindende juridisk virkelighed i den internationale retsorden, selv om den savner folkelig, demokratisk legitimitet, fordi de fleste EU-borgere, herunder i Storbritannien, blev nægtet muligheden for at stemme ved en folkeafstemning. Ikke desto mindre lægger ECR-Gruppen og de britiske Konservative vægt på et positivt engagement og ønsker at arbejde videre inden for den nye institutionelle ramme.
Vi vil gerne se en tilsvarende holdning hos medlemsstaterne og Kommissionen. Det er efter min mening dybt ironisk, at den første vigtige institutionelle udvikling under Lissabon, nemlig oprettelsen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, truer med at skubbe EU tilbage i retning af præcis den indadskuen og de skænderier, som Lissabon skulle have udryddet. Oprettelsen af udenrigstjenesten skal utvivlsomt være genstand for debat og enighed om, hvem der gør hvad og gør det bedst, men FUSP's udenrigspolitiske elementer skal fortsat ligge fast inden for Rådet.
Men vi har også brug for et stærkt lederskab, hvilket i teorien bliver muligt med Lissabontraktaten, for at skabe en varig vision for Europas diplomati i verden. Vi håber på, at De, fru Ashton, som den højtstående repræsentant tager initiativet og udviser den myndighed og det lederskab, som De tildeles i traktaten, banker nogle hoveder sammen, hvis det er nødvendigt, og afstikker kursen fremad. Vi vil støtte Dem i Deres bestræbelser, hvis De beviser, at De er den svimlende udfordring voksen.
EU har haft mange år til at overveje denne tjeneste, så disse tilfældige løsninger og den tøven, vi ser i øjeblikket, gør ikke meget for EU's ambitioner om at spille en global rolle inden for udenrigspolitik via FUSP.
Der er nogle mere generelle punkter. Albertini-betænkningen, som jeg støtter fuldt ud, indeholder EU's udenrigspolitiske prioriteringer og støtter med rette ønskerne om EU-medlemskab hos landene på Vestbalkan, navnlig Kroatien, Makedonien og Montenegro, som jeg er ordfører for.
Men man nævner også den transatlantiske alliance og NATO, som efter vores mening er hovedhjørnestenene i EU's udenrigs- og sikkerhedspolitik. Man understreger med rette EU's ansvar for at løse de fastfrosne konflikter, navnlig i Transnistrien og Nagorno-Karabakh i vores umiddelbare nabolag, og gode relationer med Ukraine.
Men endelig nævnes Taiwan også som en vigtig partner for EU, og dette land skal også have mulighed for at deltage aktivt og fuldt ud i internationale organisationer i henhold til EU's politik og "Et Kina"politikken.
Willy Meyer
Hr. formand, Baroness Ashton! Hr. Albertini kender allerede grundene til, at min gruppe fremsætter en mindretalsudtalelse om betænkningen om udenrigs-, sikkerheds- og forsvarspolitik. Vi gør det grundlæggende, Baroness Ashton, fordi vi er nået frem til en konklusion. I landene omkring os, i EU, har sikkerheds- og forsvarspolitik i dag ikke noget med forsvaret af territoriet at gøre. Sikkerhedspolitik er nu en videreførelse af udenrigspolitikken.
Vi mener, at det primære mål med udenrigspolitikken bør være at sikre nedrustning på internationalt plan, ingen våben, men pragmatiske politikker som reaktion på de nuværende årsager til usikkerhed i verden.
De største masseødelæggelsesvåben i verden i dag er sult og fattigdom. Det er våben, som vi ikke kan bekæmpe med militær magt. Derfor mener vi, at vi i ud fra denne betragtning skal forpligte os til et tværnationalt sikkerhedssystem, der vil give mulighed for en gradvis demilitarisering af al sikkerhed i verden. Vi er naturligvis modstandere af, at EU knyttes sammen med NATO, bl.a. fordi NATO's strategi har været at vælge militære svar på usikkerhedsmomenter som organiseret kriminalitet og terrorisme, som aldrig har været velegnede til et militært svar.
Jeg mener, at denne stigende militarisering kræver, at medlemsstaterne skal have stadig mægtigere våbenindustrier og bruge flere penge på våben. Vi står på vores højeste civilisationsniveau og med hensyn til våben, endnu mere end under den kolde krig, som er langt fra pragmatiske politikker, der går i retning af demilitarisering.
Nej, hverken terrorisme eller organiseret kriminalitet bør være militære mål. De bør være mål for politiet, for de internationale domstole, for efterretningstjenesterne, for at stille forbryderne for en domstol, men de bør ikke være genstand for et militært svar.
Derfor er vi ikke enige i dette militære fokus. Vi er ikke enige i, at vi skal have amerikanske baser i EU. Det ønsker vi ikke for nogen stat, vi ønsker ikke, at nogen magtfulde stater skal anvende militær magt i verden, og derfor mener vi, at respekten for folkeretten er meget vigtig. Vi er ikke enige i anerkendelsen af Kosovo - vi tror ikke på anerkendelsen af nogen stater, der anvender magt uden for folkeretten - fordi vi tror på folkeretten, og derfor tror vi på, at afkoloniseringsprocessen i Vestsahara skal med i denne betænkning. Vi ønsker naturligvis også en tilbagetrækning af styrkerne fra Afghanistan, hvor NATO selv uge efter uge erkender, at de forårsager civile dræbte.
Fiorello Provera
Hr. formand, mine damer og herrer! Hr. Albertinis virkelig fremragende betænkning indeholder en passus, som jeg anser for at være af stor politisk betydning, Baroness Ashton, nemlig afsnittet om at sammenkæde fænomenet med indvandring til samarbejdspolitikken med udviklingslandene.
At styre sådanne kolossale migrationsstrømme udelukkende gennem repressive foranstaltninger og indenrigspolitik vil være utænkeligt. Det vil heller ikke løse problemet med at fordele indvandrerne mellem EU's medlemsstater. Tværtimod vil det tilskynde flere til at komme. En af nøglerne til at styre indvandringsstrømmene er udvikling af en samarbejdspolitik, som helst skal koordineres på europæisk niveau, og som ikke kun sigter mod økonomiske fremskridt, men også mod sociale og demokratiske fremskridt. Udvandring skal være et valg og ikke en nødvendighed.
For at gøre denne samarbejdspolitik effektiv, så den når ud til dem, der virkelig har brug for den, er det vigtigt at fremme en god lokal forvaltning, for uden den vil der blive tale om ineffektivitet, korruption, ressourcespild og dårlige resultater. Et af målene med udenrigspolitikken er at sikre lokal forvaltning og samarbejdsvilje fra regeringernes side, og samarbejdet skal være et vigtigt instrument i den europæiske udenrigspolitik. Dette er min personlige besked til Baroness Ashton inden for et område, som jeg holder meget af, nemlig samarbejde.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! Det forhold, at man kun har defineret meget få specifikke udenrigspolitiske mål i Lissabontraktaten, vender nu tilbage for at plage os. Vi skal formentlig også betale prisen for, at vi i Baroness Ashton har en højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik uden nogen reel udenrigspolitisk erfaring, og som EU blev prakket på som den laveste fællesnævner, som medlemsstaterne kunne finde.
Hvis vi forbliver tavse om alle de vigtige udenrigspolitiske spørgsmål, vil vi som europæere kunne opnå lige så lidt som en flok diplomater, der giver hånd over hele verden, mens de taler for forskellige linjer inden for udenrigspolitikken.
Uenigheden om en Tjeneste for EU's Optræden Udadtil er også noget, vi faktisk ikke har råd til. Denne utvivlsomt vigtige nye tjeneste må og skal ikke trækkes hen over hovedet på medlemsstaterne og ind i et aktivitetsområde forbeholdt eurokrater.
Tiden er formentlig inde til, at vi baner os vej ud af underskoven ved oprettelsen af denne Tjeneste for EU's Optræden Udadtil, og at EU's stemme igen kan høres i verden udenfor. Det er også på tide, at den nye højtstående repræsentant handler mere fornuftigt i disse spørgsmål, f.eks. ved at vælge alle EU's tre arbejdssprog - altså også tysk - til Tjenesten for EU's Optræden Udadtil.
Vi skal udnytte den erfaring og de gode forbindelser, som de enkelte medlemsstater har med bestemte regioner, bedst mulig. Tænk f.eks. på Østrigs historiske erfaring med Vestbalkan. Når vi gør dette, skal det ligge fast, at Europas sikkerhed forsvares ikke i Hindu Kush, men ved EU's eksterne grænser i Balkan. EU skal holde op med at fungere som NATO's og USA's forlængede arm og hovedbidragyder. De europæiske penge gør mere gavn i FRONTEX end i Afghanistans ørkener.
Catherine Ashton
Hr. formand! Jeg har et par umiddelbare kommentarer til de spørgsmål, der netop er blevet taget op.
Til hr. Kasoulides om revisionen af ikke-spredningstraktaten er det særlig vigtigt, at den bliver gennemført. Vi mener, at vi skal tage nogle praktiske skridt, nemlig at der skal indføres en generel traktat med forbud mod prøvesprængninger, afskæring fra fissile materialer, støtte til fredelig udnyttelse af atomenergi for at finde sikre metoder til at undgå spredning - f.eks. vores bidrag til den nukleare brændselsbank - og støtte til et meget stærkt og effektivt IAEA. Vi skal naturligvis især arbejde i områder som Mellemøsten, hvilket betyder, at vi skal fortsætte med at lægge pres på Iran og løse de problemer, der findes der.
Hr. Severin, med hensyn til Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og prioriteringerne, De nævnte, er vi helt på linje. Det er meget vigtigt for mig, at udenrigstjenesten har politisk og budgetmæssig ansvarlighed, præcis som De var inde på, og den skal effektueres på denne måde med de to kasketter. Det bliver også vigtigt, at vi trækker på og drøfter disse spørgsmål med andre centrale partnere. De nævnte vist f.eks. Rusland og Tyrkiet. Rusland har jeg allerede besøgt. Jeg tilbragte en del af weekenden sammen med den tyrkiske udenrigsminister, en reel mulighed for at føre langt mere indgående samtaler om det kommende forhold. Så jeg er fuldstændig enig med Dem i de prioriteringer, som De har opstillet.
Fru Neyts-Uyttebroeck, tak for Deres venlige ord. Jeg mener ikke så meget, at det var EU, der forsvandt fra den internationale scene. Det er det uundgåelige ved denne lakune, at få en Kommission, der er effektiv, der nu er blevet løst. Og for mit eget vedkommende har det været utrolig vigtigt, for indtil Kommissionen tiltrådte, havde jeg ikke en gang et kabinet, for slet ikke at tale om en Tjeneste for EU's Optræden Udadtil. Og vi står nu i en position, hvor vi kan begynde at samle vores ressourcer.
Jeg mener også, at det er helt korrekt, at De fremhæver betydningen af at være synlig på stedet. Mit problem er jo, at jeg endnu ikke har lært at foretage tidsrejser, men jeg finder det meget vigtigt, at vi kigger fremad og ser på de prioriteringer, som jeg tror, at Parlamentet vil være enigt i, og sørge for, at min indsats er rettet mod disse prioriteringer, hvoraf den ene af etableringen af udenrigstjenesten, som endnu ikke findes. Den har ikke en personalestruktur. Den findes ikke endnu. Men når den er på plads, vil vi kunne demonstrere Europas styrke i ordets bedste betydning verden over.
Fru Brantner, De og jeg er enige om, at vi skal forsøge at få så mange detaljer som mulig med. Det er meget vigtigt. Nogle af de ting, De var inde på, er meget vigtige. Vi ønsker ikke overlapning inden for de forskellige institutioner. Vi ønsker en geografisk tilgang til det, vi gør, og jeg er enig med Dem om fredsskabelse, det er et meget vigtigt område, hvor EU bør handle.
I en vis forstand drejer det sig om at udnytte de forskellige elementer, som vi er gode til - vores arbejde med statsopbygning, retsvæsen, retsstatsprincippet, arbejdet med udviklingsprogrammer, arbejdet med at løse problemerne med klimaændringer, vores arbejde med at yde støtte til regeringer og befolkninger - alt dette er beregnet på at gøre os mere sikre, stabile og fremgangsrige, men ved at gøre dette skaber vi en mere sikker, stabil og fremgangsrig verden.
Disse mål er fantastisk vigtige.
Jeg er helt enig med Dem om kvinder. Vi skal have flere kvinder i f.eks. vores politimissioner, hvor der er meget få. Vi skal sørge for, at kvinderne er integreret i tjenesten på alle niveauer. Dette er en udfordring, som vi skal sikre os, at vi tager op. Men vigtigst af alt vil jeg sige, at Tjenesten for EU's Optræden Udadtil står til rådighed for hele EU.
Så hvad gør vi med retsvæsen og indre anliggender verden over, hvad ønsker parlamentarikere at gøre med andre parlamenter? Vi skal bruge tjenesten, efterhånden som vi opbygger den, til at kunne betjene Dem med at løse de praktiske problemer. Jeg tror, at vi er helt enige om disse ting.
Hr. Tannock: assertivt lederskab, der er udfordringen voksen. Men jeg håber, at De vil begynde at se noget, som De vil genkende som assertivt lederskab. Det er meget vigtigt, at vi tager nogle af disse kritiske spørgsmål op. Balkan og det transatlantiske forhold er af absolut central betydning for vores indsats. Derfor bruger vi meget tid på at diskutere med USA, og derfor bruger jeg personlig meget tid på at diskutere og føre dialog med dem og naturligvis Ukraine.
Jeg håber, at De var tilfreds med min beslutning om at tage med til indsættelsen og derefter invitere præsident Janukovich til Bruxelles, hvor han tilbragte en af sine første dage. Han blev indsat om torsdagen. Han var i Bruxelles om mandagen for at påbegynde en yderligere uddybning af forholdet med henblik på fremtiden.
Hr. Meyer, De talte om udenrigspolitik og nedrustning og spørgsmålet om, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at tænke i militære baner. Jeg vil komme med to meget hurtige eksempler, hvoraf jeg allerede har været inde på det ene, nemlig Atalanta, og betydningen af en generel tilgang til det, vi foretager os.
Ud for Somalias kyst har vi skibe, der i denne weekend har haft stort held med sammen med den franske flåde at fange pirater, der var fast besluttede på at skabe kaos i den del af havet. I samme forbindelse skal vi sikre, at de retsforfølges og behandles i henhold til vores egne retlige standarder i landene i regionen.
I samme forbindelse arbejder Kommissionen med udviklingsprogrammet med henblik på at støtte økonomien i Somalia, så den kan blive bedre. I samme forbindelse vil vi indlede arbejdet med at begynde at undervise folk i at kunne skabe sikkerhed i regionen. Med andre ord er det en fælles og en meget omfattende fremgangsmåde. Dette indebærer, at man anvender de værktøjer, der er nødvendige, for at kunne løse de problemer, som disse mennesker står over for.
Et andet eksempel: Efter at have været i Haiti i sidste uge vil jeg hylde de italienere, jeg så arbejde der. Lige fra tragedien i Aquila, men her havde vi flåden, vi havde brandfolkene, vi havde ngo'erne, vi havde de civile, vi havde lægerne, vi havde psykiaterne, vi havde tandlægerne, vi havde sygeplejerskerne, som alle arbejdede under kommandørens paraply, på hospitalsskibet, der var fuldt af personer, der blev behandlet for de direkte følger af jordskælvet. Unge mennesker med amputeringer, børn med forfærdelige forbrændinger, der fik behandling, og hold, der var ude for at støtte dem.
Det, jeg prøver at sige, er, at man skal tænke over den omfattende strategi og tilgang, som vi kan tilbyde, som indebærer, at vi udnytter de muligheder, vi har, bedst mulig.
Hr. Provera, De var inde på noget vigtigt i forbindelse med udviklingssamarbejde og indvandring, nemlig, at hvis mennesker ikke mener, at de har andet valg, vil de tage risici, ofte med livet som indsats, for at forlade det land, hvor de bor og blev født og ønsker at leve. De fleste mennesker ønsker at kunne leve i det land, som de er vokset op i.
Så det vigtige i forbindelse med udvikling har efter min mening altid været at støtte folks mulighed for at overleve økonomisk for at give dem mulighed for at kunne blive og leve, hvor de ønsker, ved at støtte deres uddannelse, sundhedspleje osv.
Det bliver en meget stor del af vores praktiske arbejde, og det hjælper navnlig i stater, hvor manglende stabilitet på grund af klimaændringerne kan blive et meget stort problem.
Endelig vil jeg sige til hr. Mölzer, at han ikke skal være så pessimistisk. Man skal ikke operere hen over hovedet på medlemsstaterne. Det drejer sig om at skabe noget enestående europæisk - ikke det samme, som sker i medlemsstaterne, uanset om det er Tyskland, Italien, Frankrig, Det Forenede Kongerige eller andre steder. Det er ikke det samme. Vi opbygger noget forskelligt med den langsigtede sikkerhed og stabilitet, økonomisk vækst på stedet, som kan bidrage til det, der er i vores interesse, men det er rent faktisk også de værdier, vi sætter højt.
Og med hensyn til det sproglige, oui, je peux parler français, mais je ne suis pas très bien en français. Ich habe auch zwei Jahre i der Schule Deutsch gelernt, aber ich habe es jetzt vergessen.
Så jeg kan det med sproget, og jeg vil blive bedre og bedre. Jeg ser frem til at kunne føre en rigtig samtale med Dem på et langt bedre tysk, end jeg kan i dag.
Elmar Brok
(DE) Hr. formand, fru næstformand, mine damer og herrer! Albertini- og Danjean-betænkningerne og forslaget til beslutning om ikke-spredning af atomvåben viser, at der snart vil blive truffet vigtige beslutninger, og at vi skal forberede os på dette. Jeg vil gerne nævne et par yderligere eksempler. Jeg mener, at EU nu har en vigtig rolle at spille i en vigtig fase, der har til formål at forhindre Iran i at fremstille atomvåben, og at det skal summe af aktivitet i 5+1-gruppen, især i forbindelse med udarbejdelsen af en FN-resolution og den mulige udvidelse af sanktionerne med henblik på at forhindre, at der opstår en ny atomstat med ikkemilitære midler. Den dramatiske situation i Mellemøsten og løsningen af problemerne der hænger sammen med dette, enten direkte eller indirekte.
Baroness Ashton, jeg vil gerne takke Dem, fordi De rejste til Kiev for at tale med præsident Janukovich. Det bliver vigtigt at klæde sådanne lande på, så de ikke træffer de forkerte beslutninger, og at gøre det klart, at en toldunion med Rusland og en frihandelszone med EU ikke er forenelige, og for at præcisere fordelene ved at foretage de rigtige valg.
Jeg har endnu en bemærkning. I modsætning til mange udenrigs- og forsvarsministre vil vi udvise den nødvendige tålmodighed for at opbygge en solid Tjeneste for EU's Optræden Udadtil sammen med Dem. Vi ønsker denne Tjeneste for EU's Optræden Udadtil. Den skal være en succes. Den er en forudsætning for, at vi kan tale med én stemme. Det ville være forkert at træffe forhastede og dermed forkerte beslutninger. Vi er ikke under tidspres her - vi har brug for et solidt resultat. Vi skal imidlertid tænke på, at EU gennem sin historie har haft succes, når vi har benyttet fællesskabsmetoden, og når vi har handlet på mellemstatsligt plan, har vi kun sjældent eller aldrig haft succes. Derfor skal det gøres klart, at Fællesskabets politik ikke skal ændres til mellemstatslig politik via Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. Vi skal indbygge sikkerhedsmekanismer med henblik på at sikre effektiviteten inden for denne fælles tjeneste, men samtidig også Fællesskabets politik og Europa-Parlamentets tilhørende rettigheder - med hensyn til budget, budgetkontrol og decharge - samt Europa-Parlamentets politiske tilsynsrettigheder. Vi håber på et positivt samarbejde.
(Bifald)
Hannes Swoboda
(DE) Hr. formand! Jeg henvender mig til Dem, Baroness Ashton, som næstformand for Kommissionen, men også som højtstående repræsentant - for i modsætning til udenrigsministrene går jeg ud fra, at De som højtstående repræsentant også har et vist politisk ansvar over for Parlamentet. I dag er det 100 dage, siden Lissabontraktaten trådte i kraft. Vi skal træffe to umiddelbare og betydningsfulde beslutninger om vores fremtidige retning. En af dem var De selv inde på i begyndelsen, nemlig udvidelsen af udenrigspolitikken, fordi klima, energi og andre spørgsmål er en del af udenrigspolitikken, og de andre skaber en dynamisk og effektiv Tjeneste for EU's Optræden Udadtil.
Med hensyn til energipolitik viste København, at hvis vi ikke står sammen, hvis vi er splittede, hvis alle regeringschefer tror, at de skal levere noget specifikt, vil vi opnå mindre, end vi ellers ville kunne. Ikke at vi ville have opnået noget fantastisk i lyset af Kinas og USA's indstilling, men den forfærdelige sæbeopera i København bør virkelig ikke kunne gentage sig.
Derfor er jeg enig med hr. Brok i, at vi skal have en robust Tjeneste for EU's Optræden Udadtil. Som mange andre er jeg ikke overrasket, men alligevel forfærdet over at se, hvordan mange af udenrigsministrene skaber problemer for Dem ud af ussel jalousi. Vi siger det lige ud. Mange giver Dem deres støtte, men mange skaber problemer. De kan simpelthen ikke tåle, at de ikke længere spiller hovedrollen og i stedet er udenrigsministre igen. Når alt kommer til alt, er det ikke noget dårligt job at være udenrigsminister, og det betyder ikke, at man skal bestemme hver eneste lille ting, der foregår i EU. Derfor siger vi også helt tydeligt herfra, at vi vil udnytte vores parlamentariske muligheder fuldt ud ikke til at forhindre noget, men til at skabe noget konstruktivt. En Tjeneste for EU's Optræden Udadtil er konstruktiv, som det står i Lissabontraktaten, når den er klart underordnet Dem, Baroness Ashton, og naturligvis også, når den samarbejder tæt med Kommissionen.
Tilsvarende vil vi ikke tolerere, at nogen lovgivningsmæssig aktivitet, der hidtil er foregået i henhold til fællesskabsmetoden, og som skal fortsætte på den måde i henhold til Lissabontraktaten, pludselig bliver mellemstatslig. Det er nemlig præcis, hvad mange ministre og måske endda mange regeringschefer ønsker, ikke kun for at undergrave Kommissionen en smule, men også for at undergrave fællesskabslovgivningen. Det er ikke acceptabelt. Der skal trækkes en klar grænse.
Hvordan det skal udmøntes i forbindelse med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, vil blive genstand for diskussioner i de kommende uger - ligesom tidligere. Derfor vil jeg også slutte med noget, der allerede er blevet sagt. Det er ikke et spørgsmål om timing, selv om vi ønsker at komme hurtigt frem til en løsning, men en indholdsbaseret præsentation. Det skal siges igen, især til udenrigsministrene i Rådet, at Parlamentet vil udnytte sine rettigheder - hverken mere eller mindre - i forbindelse med budgettet og tjenestemandsvedtægten, fordi vi har et mål, nemlig en effektiv Tjeneste for EU's Optræden Udadtil.
(Bifald)
Andrew Duff
(EN) Hr. formand! Vi forventer vist alle, at der vil komme nogle børnesygdomme, når traktaten skal træde i kraft, og vi skal måske undskylde, fordi vi ikke har medtaget en artikel om tidsrejser i traktaten, men noget, vi ikke havde forventet og ikke kan acceptere, er et sammenbrud i tilliden mellem Kommissionen og Rådet i forbindelse med etableringen af udenrigstjenesten. Løsningen findes i traktaten, som bør værdsættes og overholdes til punkt og prikke.
I artikel 40 beskyttes Kommissionens og Rådets respektive funktioner. De bør begge optræde pragmatisk for at sikre, at der kan skabes et stærkt, effektivt og sammenhængende diplomati over hele det politiske spektrum. Catherine Ashton giver os en malende beskrivelse af EU som en voksende magt, der udspringer af et kontinent i forfald. Det er helt sikkert, at kampagnen i Afghanistan er et problem, der kræver vores opmærksomhed. Der er behov for en grundlæggende reform af strategien og taktikken. Vores opgave bør være at tage formålet og omkostningerne ved samt varigheden af vores engagement der op til revision.
ALDE-Gruppen er ivrig efter at trykke på speederen på forsvarsområdet. Vi skal finde frem til de fælles sikkerhedsinteresser hos de 27 stater og trække på sammenlignelige øvelser i disse stater sammen med en ærlig vurdering af styrkerne ved ESDP-missionerne, således at vi skaber forudsætningerne for at etablere et permanent struktureret samarbejde på forsvarsområdet.
Reinhard Bütikofer
(DE) Hr. formand, Baroness Ashton! Jeg vil gerne takke hr. Danjean for hans fremragende betænkning, hvor han forklarer, hvor vi nu står i forbindelse med den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik. Han forklarer også de punkter, hvor vi ikke er enige.
Hvis Parlamentet vedtager denne betænkning, vil det være kommet længere end Kommissionen og Rådet på en række specifikke punkter, idet denne betænkning f.eks. igen kommer med udtrykkelige og positive henvisninger til Barnier-rapporten om europæisk civilbeskyttelse. Det er beklageligt, at Baroness Ashton netop har afvist den idé endnu en gang.
(EN) Lady Ashton, jeg beklager, at et af de små punkter i Deres redegørelse, hvor De sagde "nej", var til denne idé fra hr. Barnier, mens De på de fleste områder tilsyneladende er på linje med alle andre.
(DE) Den nye betænkning støtter som Albertini-betænkningen en EU-uddannelsesmission i Somalia. Hos Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance afviser vi denne idé. Vi snubler ind i en mission der, hvor det hverken er klart, hvilken merværdi den skaber i forhold til det, der allerede er sket i regionen, eller inden for hvilke brede politiske rammer den er funderet, eller om den rent faktisk overhovedet yder et bidrag til den nationale genopbygning i Somalia. Der er meget stor sandsynlighed for, at vi betaler dyrt for at uddanne infanterister, som så vil bevæge sig videre til den næste krigsherre, der er villig til at betale mest.
Jeg har en tredje bemærkning. I denne betænkning tales der om målene for Europas strategiske selvstændighed inden for sikkerheds- og forsvarspolitikken. For mig at se gaber vi over mere, end vi kan klare her. Jeg tror ikke, at nogen af medlemsstaterne er i stand til at levere de kolossale militærudgifter, som vil være nødvendige, hvis vi skal tage ordlyden om at opnå "strategisk uafhængighed" alvorligt. Jeg mener faktisk også, at det under alle omstændigheder ville være en strategisk fejltagelse. Europa skal finde sin rolle i et fletværk af europæisk og global sikkerhed, og denne rolle kan ikke bestå i strategisk enegang. Derfor ville det være bedre, hvis vi meget rationelt og realistisk kunne blive enige om at styrke den kapacitet og de strukturer, der giver os mulighed for at handle mere selvstændigt.
Paweł Robert Kowal
(PL) Hr. formand, fru Ashton! En indflydelsesrig russisk militærofficer har udtalt, at hvis Rusland havde rådet over amfibiefartøjer i Mistral-klassen, ville invasion af Georgien have varet mindre end en halv time. I mellemtiden sælger Frankrig Mistraler til Rusland, selv om Sarkozy-planen ikke gennemføres, og samtidig giver Frankrig sin støtte til den nordeuropæiske gasrørledning.
Det er vanskeligt at tale om sikkerhed i Europa, hvis vi løber væk diskussionen om situationen ved EU's østgrænse, men det er, hvad der skete under hele arbejdet med betænkningen, og jeg taler nu med stor beklagelse til formanden for Underudvalget om Sikkerhed og Forsvar. Man ønskede for enhver pris at undgå at tale om spørgsmål som "Zapad 2009"manøvrerne. Man gjorde sig stor umage for ikke at tale om dette, som om sikkerheds- og forsvarspolitikken - en fælles politik for EU, som det er vores rolle at skabe - kun var en politik for nogle få store lande. Der blev sagt en hel del om, hvad der sker langt væk på den anden siden af kloden, og om, hvad der sker nærmest overalt i verden, men for enhver pris - og mange medlemmer havde samme holdning - forsøgte man at undgå at tale om de betydelige problemer ved EU's østgrænse. Det var en enestående sammenblanding af en slags europæisk storhedsvanvid og despekt for nogle medlemsstaters interesser. Det er grunden til, at vi ikke vil støtte denne betænkning, men det er også en anmodning til fru Ashton ...
(Formanden afbrød taleren)
Formanden
Undskyld, hr. Kowal, men De har talt i et minut og 44 sekunder i stedet for det minut, De har fået tildelt.
Sabine Lösing
(DE) Hr. formand! På vegne af min gruppe, Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre, vil jeg gerne gøre det klart, at vi er dybt bekymrede over udviklingen inden for EU's udenrigspolitik i retning af militarisering og en stadig mere interventionistisk politik. Det er en farlig udvikling. Jeg vil gerne helt klart sige, at vi mener, at en militær tilgang til konfliktløsning eller til en formodet stabilisering af lande eller regioner er den helt forkerte metode til at opnå større sikkerhed for EU og verden. Militære interventioner - og Afghanistan er desværre et meget relevant eksempel på dette - medfører lidelser, død og langvarige ødelæggelser, men ingen fred og ingen forbedring af situationen for indbyggerne.
I Danjean-betænkningen opregner man, hvad der betegnes som centrale trusler, der udgør en udfordring for EU's fremtidige sikkerhedspolitik. En af disse er klimaændringer - noget, der i altovervejende grad er forårsaget af de vestlige industrinationer. Hvis befolkningen i landene i Syd må flygte, fordi de ikke længere har vand, og der bliver stadig mindre mad, vil de udgøre et sikkerhedsproblem for Europa. Et sådant synspunkt er kynisk og umenneskeligt. Hvis stater bryder sammen på grund af en neoliberal økonomisk politik, vil de udgøre et sikkerhedsproblem. Vi har ikke brug for mere militær, men en forandring, at EU's neoliberale orientering bringes til ophør.
Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, Det Europæiske Forsvarsagentur, oprettelsen af et krisestyrings- og planlægningsdirektorat og den planlagte opstartsfond til finansiering af militære operationer har til formål at gøre EU til en global aktør i militær henseende. Vi mener, at bevægelse i retning af centralisering af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil er en farlig og udemokratisk udvikling. EU bør påtage sig en lederrolle i forhold til demilitarisering og nedrustning, navnlig inden for atomnedrustning. Vi skal presse på for at sørge for, at forpligtelsen på atomstater i henhold til artikel 6 i ikke-spredningstraktaten, dvs. fuldstændig atomnedrustning, endelig vil blive overholdt. Dette var et centralt løfte, der udgjorde grundlaget for mange staters underskrivelse af ikke-spredningstraktaten og dermed permanent afholdt dem fra at anskaffe sig atomvåben. Troværdige garantier for ikke-aggression er den bedste metode til at undgå spredning, for ellers vil lande, der trues af intervention, forsøge på at afskrække et sådant angreb ved at anskaffe sig atomvåben.
Om ikke andet vil jeg gerne i denne forbindelse og navnlig med hensyn til Iran påpege og advare om, at militæroperationer eller militære aktiviteter af enhver art for at forhindre spredning virker fuldkommen mod hensigten og er særdeles farlige. Vi vil stemme mod Danjean-betænkningen og har fremsat vores eget beslutningsforslag om ikke-spredningstraktaten.
Bastiaan Belder
(NL) Hr. formand! "Kinesiske milliarder til Balkan" er en avisoverskrift for nylig, der bestemt kræver et europæisk svar ved denne forhandling, for i sidste ende er de nye kinesiske investeringsinitiativer rettet mod lande, der allerede er blevet medlemmer af EU, eller som ønsker at opnå denne status.
Jeg vil gerne spørge Rådet og Kommissionen, hvordan de ser på Kinas rolle i Balkan? Den omfatter trods alt en række økonomiske aktiviteter som finansiering og udførelse af vigtige offentlige arbejder og investeringer i industri og landbrug samt opkøb af havne. Det vigtige punkt er, at den kinesiske fremgangsmåde er helt uforenelig med vestlige standarder. Det store spørgsmål er nu, om denne kinesiske dagsorden nogensinde har stukket en kæp i hjulet for EU's møjsommelige udvidelsesdagsorden for denne region? Uanset hvad De svarer, tikker det kinesiske ur hurtigere og mere produktivt end det vestlige, også i denne region.
Endelig skal De, Lady Ashton, en tur til Mellemøsten. Noam Shalit, faderen til Gilad Shalit, en israelsk soldat, der blev bortført for næsten fire år siden, regner med Deres fulde støtte for at få Gilad løsladt. Det samme gør jeg.
Martin Ehrenhauser
(DE) Hr. formand! Jeg vil gerne kort komme ind på to spørgsmål. For det første er pligten til at yde bistand tydeligvis uforenelig med Østrigs neutralitet, og derfor vil det være vigtigt at medtage følgende punkter i denne betænkning. For det første skal det siges, at forpligtelsen til at yde bistand ikke er juridisk bindende, og for det andet at brugen af militære midler ikke nødvendigvis er påkrævet, og for det tredje, at de enkelte medlemsstater fortsat kan beslutte, hvad deres bistand rent faktisk omfatter.
Dette accepterede udvalget ikke, især ud fra et indholdsmæssigt synspunkt. Efter min mening er måden, som dette blev forkastet på, også udtryk for en alvorlig mangel på respekt. Jeg vil gerne have mere respekt fra Dem, Baroness Ashton, for os østrigere på dette følsomme område.
Mit andet punkt drejer sig om mindretalsbetænkningen. Kvaliteten af demokratier og samfund vises naturligvis gang på gang gennem deres behandling af mindretal. For mig er det meget udmærket, at vi har denne mindretalsbetænkning. Jeg er ikke enig i alle punkter i den, men det glæder mig meget, at fru Lösing gjorde brug af denne mulighed.
(Bifald)
Mario Mauro
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil også gerne benytte de fremragende betænkninger af mine kolleger, hr. Danjean og hr. Albertini, til igen at udtale min støtte til den højtstående repræsentants centrale rolle. For vores alles skyld må vi håbe, at hun, Baroness Ashton, gør sig klart, hvor vigtig hendes rolle er, at hun forsvarer den, og at hun er fast besluttet på at påtage sig denne rolle, når hun skal opfylde traktatens krav, f.eks. ved at styrke EU's forbindelser med sine strategiske partnere og ved at konsolidere sit eget lederskab i multilaterale fora.
Vi har kort sagt behov for en strategi, der endeligt identificerer de virkelige interesser, vi har til hensigt at forfølge, og det er vigtigt, at vi inddrager medlemsstaterne i de vigtige målsætninger. Det er også vigtigt, at vi ikke lader os styre af interinstitutionelle stridigheder over ansvarsfordelingen - her tænker jeg navnlig på den kommende Tjeneste for EU's Optræden Udadtil. Vi ønsker i alt væsentligt, Baroness Ashton, at De skal spille en central rolle. Vi ønsker, at De skal spille en central rolle uden at være bureaukratisk.
Jeg vil gerne sige, at jeg er virkelig ked af, at De har besluttet ikke at deltage i dagens diskussion om Cuba. Jeg ved, at De har god grund til det, og at De vil være den første til at deltage i diskussionen om Arktis, som også er af stor betydning. Men Cuba libre er ikke kun navnet på en cocktail, det er et kampråb for demokrati, som så mange mennesker her i Parlamentet bærer i deres hjerter. Derfor håber jeg, at De kan finde tid til at deltage i, bidrage til og støtte Parlamentets beslutning med Deres styrke og med styrken fra Deres rolle. De deltager i forhandlingen om Arktis, men De vil opleve, at Cuba libre glider bedre ned med en smule is.
Kristian Vigenin
(BG) Hr. formand! Betænkningen fra Udenrigsudvalget om Rådets årsrapport blev udformet i en ånd kendetegnet ved samarbejde og dialog, hvilket er typisk for vores indfaldsvinkel til alle strategiske spørgsmål. En betydelig del af betænkningen drejer sig om konsekvenserne af Lissabontraktaten.
Her vil jeg gerne fokusere på et vigtigt aspekt af vores samarbejde. En vellykket fælles udenrigspolitik og de faktiske resultater af de institutionelle reformer bliver en grundlæggende faktor, som bliver afgørende for de europæiske borgeres holdning til EU's evne til at forsvare deres interesser, til at forandre og udvikle. Hvad enten de er begrundede eller ej, knyttes der store forventninger til en langt større rolle for EU på den internationale scene, og vi har ingen ret til at skuffe Europas borgere.
I de seneste uger har den europæiske presse ikke uden grund beskrevet udenrigspolitik i et utroligt negativt lys og fremstillet den som en konkurrence mellem medlemsstaterne om stillinger i den nye Tjeneste for EU's Optræden Udadtil, som en konkurrence mellem institutionerne om, hvilken kasket Baroness Ashton skal have på oftest - Kommissionens eller Rådets - og som en unfair kamp fra Europa-Parlamentets side for at opnå større indflydelse.
De er klar over, at dette skader os internt. Desuden er det særdeles skadeligt som budskab til vores eksterne partnere. Splittelsen svækker os i deres øjne.
Derfor benytter jeg lejligheden ved denne forhandling til at fremsætte en appel. Alle vi, der har et synspunkt om udformningen og udviklingen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, skal koncentrere os om de vigtige strategiske spørgsmål og bestræbe os på hurtigst muligt at fremvise konkrete resultater gennem mere dialog og en konstruktiv metode. Vi skylder Europas borgere at få dem til at føle sig som en del af et fælles EU, hvis stemme bliver hørt, og som har noget at skulle have sagt i global politik.
Pino Arlacchi
(EN) Hr. formand! Det fælles beslutningsforslag om ikke-spredningstraktaten er meget vigtigt, ALDE-Gruppen og jeg er meget stolte over at have bidraget til det. Beslutningsforslaget er holistisk, fordi det omfatter alle nedrustningsspørgsmålene fra revisionskonferencen for ikke-spredningstraktaten til spørgsmålet om atomvåbenfri zoner.
I beslutningsforslaget opfordres der til et Mellemøsten uden atomvåben og til tilbagetrækning af alle taktiske sprænghoveder fra europæisk jord i forbindelse med en broderlig dialog med Rusland. I beslutningsforslaget henviser man også hyppigt til en atomvåbenfri verden, et mål, der skal opnås gennem en særlig konvention og inden for en "ambitiøs" tidsfrist - det betyder en kort frist.
Vores beslutningsforslag er det europæiske svar på præsident Obamas forslag om afskaffelse af atomvåben. Dette dokument skal derfor betragtes som et skridt på vejen mod et fuldstændigt forbud mod atomvåben. Det betyder en afslutning på paradokset med, at nogle lande råder over atomvåben, som er lovlige på den ene side, og det fuldstændige forbud mod kemiske og biologiske våben for alle lande på den anden side. Atombomber skal gøres ulovlige, og en dag skal det være ulovligt at besidde atomvåben. Jeg har tillid til, at Parlamentet vil fortsætte i denne retning med endnu større dynamik og flere visioner.
Ulrike Lunacek
(DE) Hr. formand, næstformand for Kommissionen og højtstående repræsentant! Som Parlamentets ordfører om Kosovo er jeg meget glad for at høre Dem sige, at De anser Vestbalkan for at være et centralt aspekt i den europæiske udenrigspolitik, og at EU ikke har råd til fiasko.
De sagde imidlertid også, at Bosnien er blevet stabiliseret. Baroness Ashton, i den situation, som Bosnien befinder sig, er stabilitet og stabilisering faktisk farligt. Det er ikke alle, der kan deltage i den demokratiske proces. Den nuværende forfatning - Dayton-forfatningen - var et tegn på stabilitet i 1990'erne, men det er ikke længere tilfældet i dag. Hvilken strategi har De, har vi som EU, for at lave om på dette? De har sagt, at De har en strategi for Bosnien. Det drejer sig om positionen som den højtstående repræsentant - men hvor er EU's strategi? Jeg vil gerne bede Dem fortælle mig det. Jeg mener, at EU stadig er nødt til at udvikle en strategi i denne forbindelse.
Med hensyn til Kosovo beskrev De EULEX som en succes. Det er kun delvis korrekt. Der er f.eks. stadig meget at gøre med hensyn til visumliberalisering for borgerne. Baroness Ashton, jeg opfordrer Dem til at sikre, at Kommissionen straks går i gang med at arbejde på en køreplan for at gøre det klart for Kosovos borgere, at de ikke vil blive svigtet.
Desværre svarede De ikke på et spørgsmål fra fru Brantner. En dedikeret afdeling, et dedikeret generaldirektorat for fredsskabelse inden for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, vil være dagens orden. De er enig med os i, at fredsskabelse er vigtigt, men vil De forankre det i Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. Vil De etablere et dedikeret generaldirektorat for fredsopbygning? Det vil være nødvendigt at gøre det klart, hvor EU er på vej hen.
Med hensyn til hr. Danjeans betænkning glæder det mig, at udvalget accepterede, at den fortsatte udvikling i den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik fuldt ud respekterer visse medlemsstaters neutralitet og alliancefrihed. Dette betyder, at de selv beslutter, hvor, hvornår og hvordan de deltager og yder bistand.
Geoffrey Van Orden
(EN) Hr. formand! Når EU kan tilføje værdi, og når det ikke undergraver vores suveræne interesser eller konkurrerer med organisationer som NATO, kan vi støtte det.
Dette vil for det meste betyde vedtagelse af fælles synspunkter om visse nøglespørgsmål og civile opgaver inden for humanitær bistand eller genopbygning og udvikling efter konflikter, selv om jeg må sige, at EUPOL's resultater i Afghanistan ikke indgyder megen tillid.
Den simple sandhed er, at Deres rolle som EU's udenrigsminister er at handle som tjenerinde for EU's politiske integration. Effekten af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, kæden af EU's ambassader rundt om i verden, vil blive at undergrave den nationale repræsentation i mange hovedstæder, helt urimeligt bevæbnet med penge, der stammer fra vores nationer for at fremme andres udenrigspolitik.
Den foreliggende betænkning om EU's sikkerheds- og forsvarspolitik er et manifest over EU's militære integration, hvor man bevidst sammenblander militær og civil krisestyring for at retfærdiggøre EU's rolle. Den er baseret på en falsk fortælling om EU-operationer og søger at inddrage Kommissionen stadig mere i områder, som reelt er nationernes og Rådets ansvar.
I praktisk taget alle afsnit af denne betænkning anbefaler man at styrke den militære integration i EU på bekostning af NATO og de enkelte europæiske landes suveræne integritet.
Jeg kan huske en af de store røde tråde i den britiske Labour-regerings forhandlingsposition, da den sagde, at den ville modsætte sig tanken om separate og permanente operative EU-centre med ansvar for operationel planlægning og gennemførelse af militæroperationer, eftersom dette ville være et af de tydeligste eksempler på en duplikering af NATO, hvis SHAPE-hovedkvarter udfører netop denne rolle.
Baroness Ashton, da jeg spurgte Dem om dette den 11. januar, sagde De, at De var enig i min daværende holdning. Nu har De tilsyneladende skiftet mening, og jeg vil meget gerne høre, hvad De virkelig mener nu.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Hr. formand! Hr. Albertinis betænkning er virkelig fremragende, og jeg lykønsker ham med den. Han er en seriøs person og leverer altid seriøse betænkninger. Redegørelsen fra Lady Ashton var ligeledes vigtig og fremragende.
Jeg mener, at den dækker talrige udenrigspolitiske spørgsmål, men jeg mener, at alt det, der tales om i de to betænkninger vedrørende korrekt udenrigspolitik og sikkerhedspolitik, hænger uløseligt sammen med to ting. For det første en klar definition af EU's grænser, så EU behandles med ensartet respekt, og for det andet ressourcer, med andre ord penge. Jeg har ikke læst noget som helst om ressourcer i nogen af betænkningerne, selv om det er den mest grundlæggende forudsætning for en effektiv udenrigspolitik.
Jeg mener, at den nye orden har medført en ny global økonomisk uorden. Der findes social og politisk uorden, og den økonomiske uorden står og banker på. Derfor vil jeg gerne have Lady Ashton til at koordinere Økonomi- og Valutaudvalget og Udenrigsudvalget, så vi kan drøfte ressourcerne til støtte for den vedtagne politik.
Philip Claeys
(NL) Hr. formand, højtstående repræsentant! Jeg er bange for, at det, De har haft med til os i dag, er et katalog over områder til overvejelse eller et katalog over almindeligheder. Desværre indeholder Deres redegørelse ikke ret mange strategiske visioner.
Hvilke foranstaltninger foreslår De f.eks. for at sikre, at vi opnår en større tilnærmelse over for Rusland i stedet for at lade Rusland bevæge sig yderligere i retning af samarbejde med slyngelstater som Iran og Nordkorea? Hvad foreslår De med hensyn til Irans forsøg på at udvikle atomvåben? Hvilken holdning vil De indtage over for de voksende antivestlige og antieuropæiske tendenser i den islamiske verden? En tendens, der også kan iagttages i kandidatlande som Tyrkiet.
Fru Ashton, er De parat til at forsvare de europæiske resultater som ytringsfrihed og adskillelse af kirke og stat på en klar og kompromisløs måde over for den stadig mere fremherskende politiske islam? Efter min mening må vi ikke gentage EU's vage holdning i forbindelse med Muhammed-krisen for et par år siden.
Ligesom hr. Provera vil jeg også gerne spørge, om De er parat til at bringe vores fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i spil for at få flodbølgen af masseindvandring til Europa under kontrol? Her henviser jeg både til ulovlig og lovlig indvandring. Det spørgsmål har De ikke besvaret.
Jacek Saryusz-Wolski
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne byde velkommen til den højtstående repræsentant, næstformanden og formanden for Udenrigsministerrådet under disse tre kasketter. Hun har tre kasketter. Vores betænkning henviser til gamle dage. Deres embede, Baroness Ashton, skulle indvarsle en ny æra, så jeg vil henvise til den nye æra. De repræsenterer et nyt embede, en nyfødt institution, som har en vanskelig barndom.
Det er en hybrid mellem en elektromotor, fællesskabsmetoden, og en dieselmotor, den mellemstatslige metode. Den er et forældreløst barn, som de formodede forældre, medlemsstaterne, Rådet og Kommissionen, ser på med en vis mistro og afstand. Parlamentet er parat til at indtage rollen som de manglende forældre.
På dette tidlige tidspunkt er der risiko for, at denne tjeneste rives i stykker af modsatrettet institutionel rivaliseren og modsatrettede interesser. Vores Parlament var og er en stærk fortaler for en stærk EU-udenrigspolitik. De kan regne med os.
De skal betragte Parlamentet som Deres allierede, måske også som en ærlig formidler blandt dem, der er fristet til kun at se én kasket på Deres hoved og ikke dem alle tre.
Parlamentet vil forvente, at den nye institution som de øvrige knyttes til os gennem en interinstitutionel aftale med klare regler for samarbejdet. Vi har til hensigt at træffe fælles beslutninger som hjemlet i traktaten vedrørende finansielle og personalemæssige bestemmelser i en ånd kendetegnet af en fuldstændig og ikke en iturevet EU-udenrigstjeneste. De bør overveje at styrke Deres embede i form af kompetence og politisk vægt ved at installere stedfortrædere til Deres embede - en slags "viceministre", herunder parlamentariske. Det vil løse problemet med, at døgnet kun har 24 timer, det problem, som ikke kan løses på andre måder. Der er brug for Dem overalt, og vi vil gerne have, at De mangedobler Deres muligheder for at handle på vores og på EU's vegne.
Maria Eleni Koppa
(EL) Hr. formand, Lady Ashton! Vi socialister og demokrater tror på et EU med en stærk tilstedeværelse på den internationale scene, en Union med en fælles udenrigspolitik, der kan tale med én stemme i en mere og mere kompleks verden, en Union med en separat forsvarsidentitet, som giver den valgfrihed og handlefrihed og en særlig rolle i det internationale samfund. Jeg henviser navnlig til den fremragende betænkning af hr. Danjean, som jeg gerne vil takke for hans produktive samarbejde.
Jeg har fire punker.
For det første er det navnlig efter Lissabontraktatens ikrafttræden vigtigt at henvise til FN-systemets centrale rolle og opfordringen til at styrke det multilaterale samarbejde.
For det andet støtter vi et tæt samarbejde med NATO. Men vi ønsker at understrege, at dette samarbejde ikke må hindre en uafhængig udvikling af EU's forsvarskapacitet. Der skal tværtimod tages fuldt ud hensyn til forskellene mellem de to organisationer, og de skal fortsat bevare deres selvstændighed, navnlig med hensyn til beslutningstagningen.
For det tredje mener jeg, at vi har behov for et afsnit om behovet for et styrket samarbejde med Rusland, som er en strategisk partner for EU inden for områder som energisikkerhed, krisestyring m.fl.
Her til sidst vi jeg gerne udtrykke min tilfredshed med, at betænkningen nu indeholder henvisninger til behovet for generel nedrustning med hovedvægten lagt på lette våben, antipersonelminer og klyngeammunition. Samtidig mener jeg imidlertid, at Europa-Parlamentet bør tage tydeligere stilling og bede medlemsstaterne yde reel opbakning til Obama-initiativet om en verden uden atomvåben. Nedrustning og ikke-spredning af atomvåben kan nås, hvis vi alle tager et skridt i retning af dette endemål.
Norica Nicolai
(RO) Hr. formand! Jeg vil gerne rose kvaliteten af de to betænkninger af hr. Albertini og hr. Danjean. Dette beviser, at der findes mennesker med ekspertise her i Parlamentet. Fru Ashton, jeg håber, at De vil benytte Dem af denne ekspertise, som er i vores fælles interesse.
Jeg vil især gerne fremhæve betænkningens anbefaling vedrørende Parlamentets deltagelse i overvågningen af EU's politikker. I lyset af artikel 1 i Lissabontraktaten mener jeg, at vi kan dele Europa-Parlamentets og de nationale parlamenters ansvar for at fremme en mere konsekvent tilgang til denne politiske foranstaltning.
Men jeg vil gerne igen nævne, at vi forventer en langt mere sammenhængende strategi fra Dem vedrørende sikkerhedspolitik, fru Ashton. Med hensyn til Tjenesten for EU's Optræden Udadtil mener jeg, at de medarbejdere, der skal arbejde i denne tjeneste og for Europas borgere, skal repræsentere medlemsstaternes ekspertise proportionalt, for mange institutioner har uden tvivl opnået et skjult niveau af inkompetence og bureaukrati, som kan skade en overordnet og sammenhængende vision for EU.
Endelig vil jeg gerne stille Dem et spørgsmål om kampgrupper, strukturer, som vi har oprettet, men desværre ikke anvendt. De kan skade sikkerhedspolitikkens ry, og jeg vil gerne høre, hvad Deres vision er. Med hensyn til Atalanta-operationen mener jeg, at der er behov for en langt mere realistisk fremgangsmåde, for desværre står vores styrkers succes i misforhold til det høje niveau af sørøveri.
Paul Nuttall
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne tale ærligt til Dem som en person fra Lancaster til en anden, for dette her går ikke særlig godt, vel? Det gør det virkelig ikke. Baroness Ashton, tidligere sagde De, at Europa har brug for en troværdig udenrigspolitik. Hvordan kan vi have en troværdig udenrigspolitik, når vi har en utroværdig højtstående repræsentant?
De vælter tilsyneladende fra den ene krise til den anden, i den grad, at den britiske udenrigsminister i denne uge måtte skrive til Dem og bede Dem om at stramme op og komme videre i teksten. Men det havde vi fra UKIP luret allerede fra starten. Vi var modstandere af Deres udnævnelse, fordi vi sagde, at De helt klart ville komme ud, hvor De ikke kunne bunde - og det har vist sig, at vi havde ret.
Det blev sagt, at Deres udnævnelse, som blev foretaget af Kommissionen, ville standse trafikken i Tokyo og Washington. Men De har ikke en gang været i stand til at udnævne en ambassadør til Washington, fordi gamle Barroso har sat Dem til vægs!
I den britiske presse hævder man også, at De ikke tænder for Deres telefon efter kl. 20. Men, Baroness Ashton, De er den højst betalte kvindelige politiker i verden. De tjener mere end Frau Merkel, og De tjener mere end Hillary Clinton. Det er et 24-timers job. Og desuden hørte vi i går, at De får stillet en Learjet til rådighed. De forventes at rejse 450 000 km om året. Det kan bringe Dem til månen, og de fleste så gerne, at De blev der.
Cristian Dan Preda
(RO) Hr. formand! Det var ikke min tur, men jeg fortsætter alligevel. Først vil jeg gerne lykønske hr. Albertini med den fremragende betænkning, han har lavet, hvor han sætter fokus på den rolle, som EU skal spille på den internationale scene som global aktør og hovedrolleindehaver.
Jeg glæder mig navnlig over punkt 47 i teksten, hvor man understreger betydningen af regionalt samarbejde inden for rammerne af østpartnerskabet og Sortehavssynergien, for jeg mener, at dette er et område, hvor EU's indsats kan føre til virkelige forandringer ud fra både et økonomisk og politisk perspektiv.
På den anden side vil jeg også gerne lykønske Arnaud Danjean med at have skrevet en betænkning, hvor det lykkes ham at komme ind på ikke bare alle udfordringerne for EU, men også alle vores resultater inden for sikkerheds- og forsvarspolitikken. Jeg mener, at forslaget i Danjean-betænkningen her ved 10-året for indførelsen af denne politik er kolossalt vigtigt med henblik på at forbedre EU's indsats, som bestemt vil bidrage til de europæiske borgeres sikkerhed og i sidste ende til fred og international sikkerhed.
Jeg vil gerne her ved denne skillevej understrege især ét punkt fra denne fremragende betænkning om betydningen af partnerskabet med USA inden for krisestyring, fredsbevarende operationer og militære anliggender i almindelighed. I denne henseende er projektet med missilforsvaret, som vores partnere har iværksat, ikke kun vigtigt for mit land, Rumænien, som har besluttet at engagere sig i det, men også i bredere forstand, fordi spredningen af ballistiske missiler udgør en alvorlig trussel for Europas befolkning.
Jeg skal nævne, at jeg stemte for ændringsforslag 34 vedrørende punkt 87 i betænkningen, fordi jeg mener, at hvis projektet med missilskjoldet kan bidrage til at etablere en dialog på europæisk niveau, giver referencen til dialogen med Rusland ingen mening i denne sammenhæng.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Hr. formand! Betænkningerne af hr. Albertini og hr. Danjean er meget vigtige dokumenter, der kommer på et vigtigt tidspunkt, idet Lissabontraktaten netop er trådt i kraft, EU har fået et Parlament og det transatlantiske samarbejde ser mere lovende ud.
Hr. Danjeans betænkning drejer sig om de nye sikkerhedsmæssige udfordringer, som EU's medlemmer står over for. I den forbindelse udtrykkes der ønske om en hvidbog, som vil udløse en offentlig debat og styrke FUSP's profil gennem en tydeligere forbindelse mellem mål og interesser på den ene side og midlerne og ressourcerne til at nå dem på den anden.
Betænkningen indeholder heldigvis også nogle konkrete forslag, og der peges på områder, hvor der er behov for en yderligere indsats på det militære område. Samtidig er nogle af forslagene såsom indførelsen af et europæisk præferenceprincip for forsvarsindkøb og kravet om, at den europæiske forsvarsindustri skal deltage i det kommende amerikanske missilforsvarssystem temmelig umulige at forene, mens det ikke altid er praktisk at møde alle behov med en ny institution.
Generelt bør tilgangen til FUSP i et Europa, der konstant har skåret ned i sine militærudgifter siden afslutningen af den kolde krig og med en befolkning, der ikke er interesseret i at støtte militæraktioner i almindelighed, ikke kun være mekanisk, men også politisk. Genoprettelsen af den politiske vilje i denne henseende er derfor et uomgængeligt krav for at få en vellykket FUSP.
Endelig er betænkningen vigtig, fordi den rejser det meget relevante spørgsmål om Europa-Parlamentets rolle i forhold til FUSP. Jeg vil gerne takke hr. Danjean og mine kolleger for deres bidrag.
Mirosław Piotrowski
(PL) Hr. formand! Beslutningsforslaget om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik har bl.a. til formål at etablere militære strukturer som en del af EU. Jeg appellerer til, at der oprettes et særligt EU-forsvarsråd og militært operativt center. Disse instrumenter vil kunne give EU status som en verdensaktør inden for militære anliggender.
Man skal huske på, at ud af de 27 EU-medlemsstater er hele 21 medlemmer af NATO. Kun seks EU-lande er ikke med i NATO, og de fleste af disse har erklæret sig neutrale. Det giver derfor anledning til et grundlæggende spørgsmål - har det fremsatte beslutningsforslag til formål at udvikle en række EU-lande, eller er det også et seriøst skridt i retning af at opbygge en separat militærblok i konkurrence med NATO? Selv på mellemlangt sigt vil det ikke være muligt at være medlem af begge organisationer samtidig. Ved at stemme for denne betænkning i dag vil man i realiteten ødelægge EU's civile karakter, give NATO det røde kort og indlede opbygningen af en alternativ militærblok.
Ernst Strasser
(DE) Hr. formand, Baroness Ashton, mine damer og herrer! Jeg vil gerne starte med en varm lykønskning til mine to kolleger for deres betænkninger, der har dannet grundlag for en meget fin forhandling med fremragende resultater. Der er nogle vejledende principper, som jeg gerne vil nævne. For det første vedrørende den fælles udenrigspolitik har vi desværre i øjeblikket et billede af EU med mange stemmer. Fru Ashton, som den højtstående repræsentant vil jeg gerne bede Dem sikre, at vi bidrager til at sikre, at Europa taler med én stemme. Det er særdeles nødvendigt, hvis vi skal opnå en paneuropæisk alliance.
For det andet er det korrekt, at man har nævnt de transatlantiske relationer. På det diplomatiske område, inden for sikkerhedspolitik og forsvarspolitik har vi brug for et tæt partnerskab med vores kolleger i USA, men som ligelige partnere på lige fod. Borgerrettigheder og sikkerhedsspørgsmål skal behandles på lige fod, og det krævede Parlamentet også udtrykkeligt i forbindelse med SWIFT-aftalen.
Mit tredje punkt er, at det er korrekt, at Vestbalkan er en særdeles vigtig faktor for fremtidens europæiske sikkerheds- og udenrigspolitik. Vi skal give disse stater europæiske perspektiver. Det betyder politisk stabile relationer, personlig sikkerhed og økonomisk udvikling. En Tjeneste for EU's Optræden Udadtil skal og bør - og her står Parlamentet på Deres side - bidrage til at opnå alt dette. Vi opfatter denne Tjeneste for EU's Optræden Udadtil som en tjeneste for Europa og ikke for medlemsstaterne, for institutionerne, europæisk tankegang og arbejdsmåde, ikke for andre interesser. Parlamentet vil stå på Deres side i dette spørgsmål.
Naturligvis støtter jeg også den tyske udenrigsminister, der kræver, at tysk skal være et af arbejdssprogene i Tjenesten for EU's Optræden Udadtil.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Hr. formand, Baroness Ashton, mine damer og herrer! Ja, vi har brug for en fælles udenrigs-, sikkerheds- og forsvarspolitik, men lad os bruge den til at få en atomvåbenfri verden. Vi ved, at det ikke vil ske fra dag til anden, for vi har kæmpet for dette for længe til at tro det. Men måske kan det lykkes os sammen med præsident Obama og præsident Medvedev at bringe dette mål et vigtigt skridt nærmere.
Jeg glæder mig også over, at den tyske forbundsregering i henhold til koalitionsaftalen vil bede om at få de amerikanske atomvåben trukket ud af Tyskland. Det ville være et klart og utvetydigt signal. Vi glæder os over, at NATO's generalsekretær vil gennemføre en omfattende debat om at bringe det overordnede mål om en verden fri for atomvåben tættere på uden at skulle give køb på sikkerhedsinteresser. Det ville også være et vigtigt skridt fremad.
Baroness Ashton, jeg mener, at De sammen med en velstruktureret Tjeneste for EU's Optræden Udadtil vil kunne opnå meget. Derfor er jeg fuld af håb i denne henseende, og jeg må sige, at mange af de bemærkninger, vi har måttet lægge øre til her i salen - især fra en såkaldt parlamentarisk gruppe fra Det Forenede Kongerige - er af en forfærdelig ringe kvalitet.
Eduard Kukan
(SK) Hr. formand! De fremragende betænkninger af mine kolleger, hr. Albertini og hr. Danjean, indeholder mange inspirerende tanker om at strømline de væsentlige aspekter og centrale muligheder ved gennemførelsen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Jeg vil gerne fremhæve dette lige nu, hvor vi behandler principperne for etablering af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og dens fremtidige virke, idet det er særdeles vigtigt, at denne tjeneste etableres på et så rationelt grundlag som mulig lige fra starten. Dvs. at den skal tjene EU's primære målsætninger og bestræbelser på at styrke vores position i verden.
Som vi kan se i dag, er dette hverken enkelt eller nemt. Mens vi drøfter principperne for tjenesten, kan vi allerede se, at de ofte modstridende interesser hos de forskellige europæiske institutioner og deres individuelle komponenter støder sammen og undertiden også grupper og enkeltpersoner inden for grupperne. Hertil kan vi også lægge de enkelte medlemsstaters nationale interesser. I denne situation er det nødvendigt for alle aktører og deltagere i denne proces at være ansvarlige, åbne og objektive for at kunne hæve sig over deres egne egoer og holde sig det fælles mål for øje, nemlig etablering af en diplomatisk tjeneste, der skal fungere som et homogent element, der udelukkende tjener EU's og medlemsstaternes behov. Her findes der en meget vigtig ledelsesrolle - nemlig Deres, Baroness Ashton. Det ville være en fejltagelse, hvis særinteresser og ønsket om at pådutte sin egen mening på bekostning af andres for enhver pris med henblik på at fremhæve sin egen betydning og status vandt over behovet for et bredere perspektiv. Resultatet af disse anstrengelser vil vidne om, hvorvidt vi virkelig lægger vægt på et stærkere EU, eller om det blot er endnu en demonstration og konkurrence om, hvis position inden for EU's strukturer der er den stærkeste.
Roberto Gualtieri
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne understrege over for den højtstående repræsentant/næstformand, at vi drøfter tre fremragende dokumenter, der er udarbejdet af Parlamentet, ambitiøse dokumenter, hvori man udtrykker en klar stillingtagen, foretager tydelige valg, og som er genstand for bred enighed mellem grupperne i Parlamentet, der bekymrer sig om Europa og Europas fremtid. Det er vigtigt at demonstrere Parlamentets vilje og evne til at være kandidat til at spille en central rolle i FUSP/ESFP på grundlag af, hvad jeg vil kalde for en dynamisk læsning af Lissabontraktaten.
Vi har til hensigt at udøve denne rolle i forbindelse med opbygningen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, ikke kun for at sikre Parlamentets prærogativer, men også for at bidrage til at gøre tjenesten til en organisation, der kan sikre, at EU's foranstaltninger udadtil er konsekvente og effektive og samtidig styrke og gradvis udvide fællesskabsmetoden.
Med hensyn til Danjean-betænkningen vil jeg gerne fokusere på, at begrebet strategisk uafhængighed præsenteres i sammenhæng med en multilateral fremgangsmåde, og det er en forudsætning for at styrke det strategiske partnerskab med USA. Jeg vil også gerne fremhæve, at Parlamentet står forenet i kravet om et operativt center, og jeg er glad for, at De som højtstående repræsentant har erklæret, at De er åben over for en grundigere diskussion af denne idé.
Med hensyn til ikke-spredningsbeslutningen vil jeg gerne understrege betydningen af at forestille sig en verden fri for atomvåben, en klar fordømmelse af anakronismen taktiske atomvåben og værdien af de positioner, som nogle europæiske regeringer for nylig har vedtaget på denne front. Derfor er Parlamentets budskab klart, realistisk og ambitiøst, og vi håber, at den højtstående repræsentant er i stand til at forstå og støtte det.
Tunne Kelam
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske mine kolleger hr. Albertini og hr. Danjean med deres omfattende og kreative betænkninger om udenrigs- og sikkerhedspolitikken.
EU skal være en global aktør, som Lady Ashton også sagde, , men med syv procent af verdens befolkning og en femtedel af BNP, vil dette kun være muligt på grundlag af et styrket transatlantisk samarbejde baseret på fælles værdier.
Først og fremmest skal EU udvise en fast vilje til at udvikle sammenhængende strategier inden for fem centrale områder, nemlig fælles strategier for Kina, Rusland, fred i Mellemøsten, Afghanistan og energisikkerhed.
Det er stadig et stort handicap for vores troværdighed og effektivitet i verden, at vi ofte ikke har været i stand til at fremlægge en fælles holdning på disse områder. Den største udfordring for Dem bliver at gennemføre Deres fremragende erklæring om opbygning af en enkelt politisk strategi og kollektivt ansvar i praksis.
Jeg glæder mig over punkt 10 i Danjean-betænkningen, hvor Rådet og Kommissionen opfordres til at analysere cybertrusler og til at koordinere et effektivt svar på sådanne udfordringer baseret på bedste praksis. Cyberkrig er ikke en udfordring ude i fremtiden, men er blevet en hverdagsforeteelse. Derfor skal EU straks i gang med at udarbejde en europæisk cybersikkerhedsstrategi.
Endelig vedrørende Tjenesten for EU's Optræden Udadtil mener jeg, at vi ved oprettelsen af denne tjeneste bør sikre en retfærdig geografisk balance og lige muligheder for repræsentanter fra alle medlemsstater, nye og gamle, med anvendelse af kvotesystemet. Kun dette kan garantere effektivitet og gennemsigtighed og i sidste ende den nye diplomatiske tjenestes troværdighed.
Held og lykke til Dem, højtstående repræsentant, og tak.
Richard Howitt
(EN) Hr. formand! Her til formiddag bad den højtstående repræsentant os om at udskifte vores mentale kort, at gå imod modstanden mod institutionelle forandringer og undgå et snævert forsvar for nationale interesser. Hvis Parlamentet mener, hvad det siger om FUSP, skal vi sende et klart budskab om, at vi ønsker at støtte en stærk, omfattende og integrerende Tjeneste for EU's Optræden Udadtil, og ved at holde fast i vores egne prærogativer bliver vi ikke en del af nogle iboende interesser, der søger at begrænse tjenestens kapacitet og effektivitet.
Dette bør betyde, at udnævnelser udelukkende sker på grundlag af kvalifikationer, udnævnelser fra medlemsstaternes udenrigsministerier fra første dag og fra alle lande i EU, det betyder medtagelse af strategisk rådgivning om spørgsmål som energiforsyning og miljøpolitik, det betyder organisatoriske strukturer, der afspejler den globale rækkevidde og lægger tilstrækkelig vægt på Afrika og på de transatlantiske relationer samt på Asien, Latinamerika og vores naboskab, det betyder en tilstrækkelig finansiel margin, ikke bare til hurtig indsats eller humanitære reaktioner, men at flytte penge for at afspejle nye politiske prioriteringer, det betyder støtte til Cathy Ashtons beslutning om at sætte katastrofehjælp højere end katastrofeturisme, og at hun skal udstikke retningen for den finansielle programmering, og det betyder, at Parlamentet skal støtte nye ordninger med stedfortrædere, der afspejler den internationale praksis, i stedet for at holde fast i vores gamle regler.
Endelig glæder det mig at se Kommissionens plads stå tom her til formiddag, og til alle dem, der førte kampagne for Lissabontraktaten, bør vi ikke begrænse deres eller vores støtte til traktatens gennemførelse.
Francisco José Millán Mon
(ES) Hr. formand! EU's udenrigspolitik er på vej ind i en ny fase, som Baroness Ashton og hr. Albertini har været ind på her til formiddag.
I traktatens artikel 21 fastlægges de objektive principper. Der oprettes også nye embeder gennem traktaten, med en højtstående repræsentant, en næstformand for Kommissionen, en permanent formand for Det Europæiske Råd, en Tjeneste for EU's Optræden Udadtil og en ny sikkerheds- og forsvarspolitik, som er genstand for betænkningen af min kollega, hr. Danjean, osv.
Disse nyskabelser har til formål at sikre, at EU får en langt mere effektiv indflydelse i verden, og jeg mener, at topmøder med tredjelande fortsat er et ideelt instrument til at opnå dette. EU afholder ikke mange topmøder med enkeltlande, så vi skal være omhyggelige med dem.
Topmødet med Marokko i sidste uge var det første topmøde med et arabisk land og ligeledes et symbol på den fremtrædende status, som Marokko har fået tildelt. Jeg havde ønsket, at De var med, Baroness Ashton. Jeg beklager også, at Marokkos konge ikke var til stede. Hans fravær betød, at et topmøde, der skulle have været historisk, mistede politisk indflydelse, betydning og effektivitet.
Jeg håber, at EU til Middelhavstopmødet i Barcelona også vil få succes på delegationsniveau.
Jeg beklager også, at topmødet med præsident Obama, der var planlagt her i foråret, ikke finder sted. Som det siges i Albertini-betænkningen, skitserer Lissabontraktaten scenen for en styrkelse af vores mekanismer for dialog med USA. Dette og andre temaer kunne have været behandlet på topmødet.
EU og USA bør ikke gå glip af muligheden for at drøfte de bilaterale spørgsmål, konflikter og globale udfordringer, der nu hober sig op på verdens dagsorden, på et højt niveau. Det ville være paradoksalt - og jeg slutter nu - hvis vi nu med Lissabontraktaten risikerer at blive irrelevante her i den verden, som nogle nu kalder "post-vestlig" eller "post-amerikansk".
Libor Rouček
(CS) Hr. formand, Lady Ashton, mine damer og herrer! I min tale vil jeg gerne pege på behovet for at etablere et partnerskab med Rusland. EU-landene og Rusland står over for mange fælles udfordringer og trusler. Jeg kan nævne kampen mod terrorisme, spredning af masseødelæggelsesvåben, regionale konflikter i Mellemøsten og Afghanistan, klimaændringer, energisikkerhed med bl.a. nuklear sikkerhed osv. Hverken EU eller Rusland kan løse disse problemer alene. Samarbejde er nødvendigt, og samarbejde bør danne grundlaget for en ny omfattende aftale mellem EU og Rusland.
Derfor vil jeg gerne opfordre den højtstående repræsentant til at udnytte sine nye beføjelser og fremskynde forhandlingerne med Rusland. Jeg vil også gerne bede Dem, Baroness Ashton, gøre brug af Deres nye beføjelser til at sikre en mere effektiv koordinering af de enkelte medlemsstaters synspunkter og synspunkterne hos de individuelle parter, der deltager i vores fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, for kun på den måde vil vi kunne sikre en ensartet fremgangsmåde og fremme værdier såsom menneskerettigheder, demokrati, retsstaten, lighed og retfærdighed i de gensidige relationer.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Hr. formand! Jeg glæder mig over og støtter begge betænkninger, og jeg lykønsker begge ordførere med disse dokumenter.
Jeg har to punkter. For det første vil jeg gerne i forbindelse med Danjean-betænkningen tage et spørgsmål op, som har fremkaldt mange rynkede bryn i en række EU-medlemsstater. Jeg taler specifikt om de eksklusive samtaler mellem Paris og Moskva om det mulige salg af fire Mistral-krigsskibe til Rusland.
Mistral-krigsskibet er helt klart offensivt, og det er virkelig meget alarmerende, at nogle EU-medlemsstater foretager våbensalg til tredjelande, som kan få meget negative konsekvenser for andre EU-medlemsstater eller EU-nabolandes sikkerhed.
Lissabontraktaten indeholder ønskerne om et fælles forsvar og omfatter en klausul om solidaritet på sikkerheds- og forsvarsområdet. Hvad mener De således, at Parlamentet og de andre EU-institutioner skal presse på for at opnå? Et sæt fælles regler inden for EU vedrørende våbensalg fra EU-medlemsstater til tredjelande.
Med hensyn til hr. Albertinis betænkning vil jeg gerne fremhæve betydningen af stabilitet og sikkerhed i Østasien. Vi glæder os over bestræbelserne fra både Taipei og Beijing på at forbedre relationerne mellem staterne og for at styrke dialogen og det praktiske samarbejde. I denne forbindelse bør EU yde kraftig opbakning til Taiwans deltagelse i International Civil Aviation Organisation og i FN's rammekonvention om klimaændringer, idet Taiwans deltagelse i disse organisationer er vigtig for EU og de globale interesser.
Zoran Thaler
(SL) Hr. formand! Jeg er meget enig med den højtstående repræsentant i, at Deres målsætning skal være en bedre og mere troværdig europæisk udenrigspolitik. At større stabilitet og sikkerhed på Balkan, vores del af verden, er Deres hovedformål.
Vi har virkelig ikke råd til at fejle i denne henseende. Derfor anbefaler jeg Dem til at forpligte Dem på to områder. For det første en hurtig løsning vedrørende forholdet mellem Grækenland og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, så vores medlemsstat Grækenland endelig kan begynde at trække vejret frit med hensyn til nordgrænsen, og for det andet at sørge for, at Serbien i det kunstige dilemma med at skulle vælge mellem EU og Kosovo vælger EU, dvs. at landet ikke isolerer sig. Der kunne måske være en god idé at erindre vores venner i Serbien om en vigtig ting, nemlig at Serbien og Kosovo vil blive samlet igen, når de bliver medlemmer af EU.
Michael Gahler
(DE) Hr. formand! I dag sidder De på den anden side, fru næstformand. Hvis De skifter hver måned, er det helt fint med mig.
Efterhånden som denne forhandling nærmer sig sin afslutning, ligger en række primære evalueringer fast. Vi ønsker, at De skal være leder af en Tjeneste for EU's Optræden Udadtil, hvor De, som en af mine kolleger sagde tidligere, har begge kasketter på samtidig. Disse to kasketter skal dog være det eneste dobbelte - dobbelte strukturer har vi ikke brug for. Vi skal sørge for at bevare fællesskabsmetoden, ikke kun i relation til budgettet og EP's tilsyn. For at sige det ligeud skal den nye tjeneste ikke kun være et eksklusivt legetøj for udenrigsministrene, der er fornærmede over, at de ikke længere er med i Det Europæiske Råd. Det samme gælder udnævnelse af medarbejdere og besættelse af vigtige poster inden for tjenesten.
Med hensyn til Danjean-betænkningen vil jeg gerne give min fulde opbakning til ordførerens linje. Med hensyn til det permanente operative center har jeg ligesom hr. Van Orden bemærket, at Baroness Ashton har bevæget sig i denne sag siden høringen, og jeg må sige, at det efter min mening er sket i den rigtige retning. De har bevæget Dem fra afvisning til en forsøgsperiode. Jeg mener stadig, at hvis vi skal foretage planlægning af civile og militære missioner fuldt integreret inden for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, giver det mening at køre denne tjeneste fra dets eget operative hovedkvarter.
Med hensyn til forslaget fra Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance om oprettelse af et generaldirektorat for fredsskabelse vil jeg sige, at i modsætning til mine kolleger yderst til venstre i salen, mener jeg, at hele EU-projektet og navnlig vores udenrigspolitik er et enestående fredsskabende projekt. På dette grundlag er jeg ikke sikker på, at vi bør begrænse dette til en enkelt afdeling.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Hr. formand! Vi mener, at de nye institutioner har brug for tid til at etablere sig, men vi mener også, at vi skal holde øjnene på bolden. Det vigtige er ikke, at den højtstående repræsentant er til stede overalt, hvor den europæiske udenrigspolitik er i spil. Det vigtige er, at EU er til stede på den internationale scene med kapacitet til at forsvare sine positioner. Dette siges i de betænkninger, vi diskuterer i dag.
Derfor taler vi for en bred EU-politik for samarbejdsrelationer med alle de lande, hvor vi har interesser, navnlig med hensyn til menneskerettigheder, fra Belarus til Cuba. Vi skal have denne politik for alle lande, hvor vi har en interesse i menneskerettigheder, sikkerhed og globale udfordringer, fordi EU kan gøre en forskel, hvilket er blevet bevist med den fælles holdning blandt et flertal af medlemsstaterne under det spanske formandskab ved Menneskerettighedsrådet i Genève, og dette skal både gennemføres for Mellemøsten og Cuba. Dette er et proaktivt og reformvenligt skridt med hensyn til EU's foranstaltninger udadtil. Vi ønsker en stærk, ægte Tjeneste for EU's Optræden Udadtil, der støtter den højtstående repræsentants arbejde, og som også opfylder Parlamentets krav.
Krzysztof Lisek
(PL) Hr. formand, fru Ashton! Jeg vil gerne udtrykke tilfredshed med, at vi i dag kan drøfte den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik med Dem. På trods af adskillige påstande om det modsatte vil jeg gerne sige, at jeg er sikker på, at flertallet her i Parlamentet ønsker Dem held og lykke og gerne ser en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og en professionel Tjeneste for EU's Optræden Udadtil, en tjeneste, hvor De vil kunne benytte Dem af de bedste diplomater fra alle EU's medlemsstater. Vores diskussion i dag om den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik tager udgangspunkt i den fremragende betænkning af min chef i Underudvalget om Sikkerhed og Forsvar, hr. Danjean. EU skal naturligvis skabe rammerne for den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik. Der ligger mange udfordringer foran os, ikke kun konflikter, men også naturkatastrofer, terrortruslen osv. Vi skal derfor styrke vores operative kapacitet. EU skal sørge for sin egen sikkerhed, men skal også være aktiv over for de globale udfordringer. Dette kan ikke gøres uden et godt samarbejde med vores allierede på den anden side af Atlanten. Det mener jeg ikke kun, fordi de fleste EU-medlemsstater tilhører NATO, men på grund af disse udfordringer forventer alle, at det vil lykkes Dem at indlede en god dialog og etablere et sammenhængende samarbejde mellem EU og NATO.
Baroness Ashton, jeg vil slutte humoristisk med at udtrykke håbet om, at De allerede har sendt Deres telefonnummer til ikke bare Henry Kissinger, men også til Hilary Clinton.
Proinsias De Rossa
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske næstformand Ashton med en tale fuld af visioner og indhold.
Det problem, som nogle personer har med Dem, næstformand Ashton, er, at De ikke er en machogeneral eller en snæversynet nationalist. Jeg glæder mig navnlig over Deres fokus på retsstatsprincippet mellem landene og opfordrer Dem til aktivt at insistere på, at dette gælder for Mellemøsten. Og Deres engagement i det vigtige princip om kollektive fordele i forhold til minimale tab for medlemsstaterne.
Mellemøsten er måske den mest ustabile region, der i øjeblikket risikerer at bryde i brand. De skal arbejde tæt sammen med USA og presse på for, at Rådets erklæring af 8. december skal være den centrale ramme for fremskridt her.
Endelig vil jeg gerne kraftigt anbefale, at De støtter tanken om en politik for Mellemøsten som atomvåbenfri zone.
Andrey Kovatchev
(BG) Hr. formand! Jeg mener, at betænkningerne af hr. Danjean og hr. Albertini markerer et fremskridt for vores meget nødvendige fælles vision for EU som en global aktør, der skal sikre fred og sikkerhed, og jeg lykønsker Dem med dette.
Skrumpende forsvarsbudgetter og den nuværende økonomiske krise gør det helt klart, at hvis vi ønsker, at Europa skal tale med én stemme i verden og udsende stærke signaler, der aftvinger respekt, skal vi bruge de tilgængelige ressourcer klogere og mere effektivt.
Det Europæiske Forsvarsagenturs rolle er blevet styrket gennem Lissabontraktaten, og dette er af central betydning for at maksimere vores potentiale gennem kollektive indkøb, samling af ressourcer og fælles uddannelse. Samspillet mellem de civile og militære aspekter af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik skal bruges til at forbedre EU's kapacitet og effektivitet.
Jeg forventer at se fru Ashton som leder af Det Europæiske Forsvarsagentur og højtstående repræsentant spille en aktiv rolle i denne henseende. Endelig ønsker jeg Dem, fru Ashton, al mulig succes med oprettelsen af den fælles Tjeneste for EU's Optræden Udadtil. Jeg forventer, at princippet om geografisk balance bliver overholdt ved udnævnelsen af tjenestens medarbejdere, således at den virkelig kan repræsentere hele EU. Europa har brug for, at De får succes.
Ágnes Hankiss
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Først og fremmest vil jeg gerne lykønske hr. Arnaud Danjean med denne betænkning, som er omfattende og samtidig eftertænksom i de enkelte spørgsmål. Jeg vil kun tale om et enkelt punkt. Der er mange lande blandt EU's medlemsstater, herunder mit hjemland Ungarn, der gerne vil spille en aktiv rolle som fuldgyldige og ligestillede medlemmer i samarbejdet om den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik. Samtidig giver hverken deres materielle ressourcer eller deres kapacitet eller sågar deres viden dem af velkendte historiske årsager mulighed for i dag at stå på lige fod med de største lande. Derfor stemte jeg for ændringsforslagene om at lette denne form for deltagelse, så disse lande får mulighed for at indhente de øvrige. På den ene side drejer dette sig om det igangværende strukturelle samarbejde, som kan formuleres og måske er formuleret på en måde, så det ikke bliver til en eksklusiv klub af de stærkeste og største medlemsstater, med andre ord at der ikke stilles ensartede krav til de enkelte deltagere, for i så tilfælde vil nogle lande ikke kunne komme med. I stedet bør man give de mindre lande mulighed for at deltage i henhold til deres særlige evner. På den anden side skal uddannelsesnetværkene udvikles i denne henseende. Jeg vil gerne takke formanden for at tage disse aspekter med i betænkningen.
Ivo Vajgl
(SL) Hr. formand, Baroness Ashton! I dag vil jeg gerne lykønske begge ordførere, som har styret denne forhandling så fremragende, en forhandling, der har ført til, at dette dokument, eller snarere dokumenterne fra både hr. Albertini og hr. Danjean, bliver vedtaget.
Jeg vil gerne sige, at disse dokumenter er blevet vedtaget på det rigtige tidspunkt, ved starten af Baroness Ashtons embedsperiode, og at vi detaljeret har givet udtryk for, hvad vi ønsker af EU's udenrigspolitik. Baroness Ashton, De har udnyttet denne mulighed meget udmærket til at omsætte disse to meget specifikke dokumenter til Deres egen vision for verden, og det vil jeg gerne ønske Dem tillykke med. Jeg vil naturligvis ikke altid lykønske Dem, medmindre De gør det klart, hvor De står med hensyn til specifikke problemer, dilemmaer og kriser. I dag vil jeg gerne lykønske Dem, især med den kritiske bemærkning om den israelske regerings handlinger med hensyn til bygning af ulovlige bosættelser.
Afslutningsvis vil jeg gerne tilføje, at jeg mener, at vi fremover bør være mere opmærksomme på Japan, vores gamle og pålidelige ven, og ikke være så fascinerede af Kina og andre fremstormende lande.
Piotr Borys
(PL) Hr. formand, fru Ashton! Jeg taler formentlig på vegne af alle de tilstedeværende i salen, når jeg siger, at udenrigspolitik er en af de største udfordringer for EU, og vi håber, at EU under Deres ledelse, fru Ashton, vil blive en ægte udenrigspolitisk aktør på verdensplan.
Jeg vil koncentrere mig om to områder. Det første er den politiske situation i Mellemøsten. Vi forventer en klar stillingtagen fra Dem vedrørende strategien i kampen mod terror. Vi forventer især, at situationen, navnlig i Afghanistan, bliver en situation, som vi kan trække os tilbage fra. Jeg vil gerne her foreslå, at vi benytter alle midler, herunder hovedsagelig civile operationer som led i bestræbelserne på at modernisere et land, som i dag ligger i ruiner efter 30 års konstant krig. Jeg mener også, at det politiske engagement i genopbygningen af Afghanistan er en central faktor for stabilisering af landet. Det andet område er Iran, som i dag spiller en central rolle for udenrigspolitikken i regionen. Jeg mener, at engagementet i kampen for at forhindre spredning af atomvåben er en vigtig opgave, som også tilfalder Dem. Vi ønsker Dem al mulig succes på dette område og har tillid til, at De vil kunne koordinere Deres arbejde med den amerikanske politik.
Jeg mener, at den politiske situation i Afghanistan, Pakistan, Indien og Iran er vigtig med hensyn til verdens sikkerhedspolitik. Derfor, fru Ashton, er Deres rolle her af uvurderlig betydning.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Hr. formand, Baroness Ashton! De har beskrevet Operation Atalanta ved Afrikas Horn, der har til formål at bekæmpe sørøveri, som en succes.
Men i sidste uge fandt der et massivt piratangreb sted på baskiske, spanske og franske fiskerbåde, som tvang fiskerflåden til at forlade området og trække sig tilbage til steder, hvor den kan beskyttes, men hvor der ikke er nogen fisk, og vi må heller ikke glemme de hundredvis af mennesker, der fortsat holdes som gidsler på forskellige skibe.
Jeg vil bede Dem anvende den beslutning, som Parlamentet vedtog i december om denne operation, til at beskytte fiskerbådene og udvide denne beskyttelse. Jeg opfordrer også til, at man genovervejer strategierne, og til en hurtig revision af de teknikker, som denne operation anvender i Det Indiske Ocean, sammen med arten af dens tilstedeværelse der.
Struan Stevenson
(EN) Hr. formand! 58 mennesker mistede livet i søndags, mens de forsøgte at udnytte deres ret til at stemme ved valget i Irak, og 140 blev alvorligt såret. Men vold, chikane, trusler om angreb og afpresning afholdt ikke millioner af modige irakere fra at gå til stemmeurnerne.
Der har været gentagne forsøg på at manipulere og forvride valgresultatet. Forbuddet mod mere end 500 verdslige, ikke-sekteriske kandidater, som den falske regnskabs- og retfærdighedskommission har indført, de gentagne bombeangreb på valgdagen og den dybt uheldige forsinkelse i offentliggørelsen af resultaterne er alt sammen foruroligende tegn på beskidte trick.
Irans ildevarslende indblanding har været et gennemgående træk ved dette valg, og vi skal i dag sende landet en kraftig advarsel om ikke at forsøge at indsætte en marionetpremierminister i Irak, ikke at forsøge at snyde den irakiske befolkning for dens demokratiske rettigheder og om ikke på ny at kaste Irak ud i et sekterisk kaos, for Vesten holder øje med Dem og søgelyset er rettet mod Dem.
Andrew Henry William Brons
(EN) Hr. formand! Baroness Ashtons rolle beskrives i artikel 18 i traktaten om Den Europæiske Union som et bidrag til udviklingen af en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i henhold til et mandat fra Rådets, som naturligvis består af nationalstaternes repræsentanter. Men i det samme artikel hedder det, at hun skal være næstformand for Kommissionen, hvorfra hun opererer. Desuden forstår jeg, at tidligere ansatte i Kommissionen vil få forrang frem for medarbejdere fra diplomatiet og udenrigsministerierne ved udnævnelse af personale til Tjeneste for EU's Optræden Udadtil.
Baroness Ashton, det er tydeligt, at Deres rolle var beregnet til løbende at undergrave medlemsstaternes indflydelse på udenrigspolitikken, ikke kun individuelt, men også kollektivt i Rådet. De og Deres efterfølgere vil kun få mandat fra Rådet på papiret. Den virkelige drivkraft bag EU's udenrigspolitik bliver Kommissionen. Medlemsstaterne og Rådet vil konstant blive marginaliseret.
Andrzej Grzyb
(PL) Hr. formand! En sammenhængende og effektiv politik er hovedbudskabet i hr. Albertinis betænkning. Jeg lykønsker ham med denne betænkning, og det samme gælder hr. Danjean. Jeg vil også gerne påpege, at der også findes et personligt aspekt vedrørende gennemførelsen af dette arbejde. Tjenesten for EU's Optræden Udadtil omtales i betænkningen, og selv om den vedrører 2008 - det er en skam, at den ikke allerede handler om 2009 - er det en slags markering af, hvordan vi udfører det arbejde, som nu hører under den tjeneste, der ledes af fru Ashton. Jeg mener, at den geografiske balance, vi kræver, samt Europa-Parlamentets og de nationale parlamenters rolle i denne proces er meget vigtige her. Klare ansættelseskriterier og en rolle til Europa-Parlamentet ved udviklingen af tjenesten er ting, der vil blive vurderet her i salen. Vi vil gerne appellere til, at denne proces bliver klar og entydig, så den bliver forståelig for os som repræsentanter for de enkelte vælgere, der trods alt udgør EU.
Jelko Kacin
(SL) Hr. formand! Jeg vil gerne komplimentere begge ordførere, hr. Albertini og hr. Danjean.
Jeg vil minde Dem om en tragisk begivenhed, der fandt sted i Beograd den 12. marts for syv år siden. Jeg henviser til mordet på Zoran Đinđić, den tidligere serbiske premierminister. De dræbte ham for at standse normaliseringen, demokratiseringen og europæiseringen af Serbien. Men de har ikke standset den. Det eneste, de gjorde, var at udskyde den. Denne begivenhed har også haft en negativ indvirkning på nabolandene og på regionen som helhed.
Fru Ashton, jeg vil gerne bede Dem hjælpe og opmuntre de proeuropæiske kræfter overalt i vores umiddelbare nærhed. De skal handle på en rettidig og forebyggende måde. De har valgt en ny institution og en ny rolle, som i alt væsentligt er to roller i to institutioner, og De bliver så at sige tohovedet. Nu kan vi ikke fortryde, hverken De eller os. Eftersom De nu kun kan gå fremad, vil jeg bede Dem leve op til den tillid, vi har vist Dem.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! Omfattende betænkninger kræver normalt differentierede evalueringer, og dette gælder også i dette tilfælde. Jeg går således ind for en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der tager sig af ulovlig indvandring, visumsvindel, kriminalitetsturisme og falske asylansøgninger. Jeg går også ind for en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der drejer sig om at sikre grænserne i Schengenområdet, og som helt tydeligt går til biddet i kampen mod organiseret kriminalitet. Men jeg er kritisk over for og modstander af en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der er beregnet på at give EU en aktiv rolle i militære spørgsmål, hvor vi allerede har FN og NATO. Denne dobbeltløsning bør afvises - og naturligvis taler jeg ud fra den særlige position som repræsentant for en neutral stat. Jeg afviser også ophævelsen af visumkravet, en uovervejet ophævelse af kravet for Balkanstaterne, som betyder, at der allerede efter få måneder er omkring 150 000 makedonere på vej til Centraleuropa, og hvoraf to tredjedele allerede er forsvundet ud i de illegale samfund.
Dette er bestemt ikke måden at styrke sikkerheden for de europæisk borgere - det yder ikke noget bidrag til sikkerheden, og det gør naturligvis heller ikke noget for vores borgeres ønske om mere Europa.
Miroslav Mikolášik
(SK) Hr. formand! Jeg er bekymret over, at de foregående konferencer ikke har givet konkrete resultater med hensyn til ikke-spredning af atomvåben. Sådanne våben og teknologier har bredt sig. Der er stadig større risiko for, at atomteknologien falder i hænderne på kriminelle organisationer og terrorister.
EU bør handle i fællesskab på dette område og stå fast i dette spørgsmål som en aktør på den internationale scene for at styrke alle tre søjler i ikke-spredningstraktaten og sikre den universelle anvendelse og håndhævelse af reglerne og instrumenterne for ikke-spredning. Jeg anser det for nødvendigt at medtage spørgsmålet om ikke-spredning af atomvåben blandt EU's prioriteringer og at indlede en konstruktiv dialog med alle atommagterne, ikke kun USA og Rusland. Antallet af lande, der har atomvåben, er ikke kun de fem medlemmer af FN's Sikkerhedsråd. EU bør derfor af hensyn til den globale sikkerhed gøre en politisk og diplomatisk anstrengelse for at sikre, at lande som Israel, Indien, Pakistan og Nordkorea underskriver ikke-spredningstraktaten om atomvåben.
Catherine Ashton
Hr. formand! Først vil jeg gerne sige tak for alle de indlæg, der har været, og sige, at dette efter min mening har været en meget vigtig og værdifuld forhandling om vores strategiske retning.
Først vil jeg gerne sige, at jeg er helt enig med de medlemmer, at talte om værdien og betydningen af, at Parlamentet får mulighed for at foretage undersøgelser, og betydningen af Parlamentets rolle, ikke bare i forbindelse med disse undersøgelser, men også med hensyn til den ekspertise, som jeg ved findes i Parlamentet. Det er min hensigt at trække på denne ekspertise, og jeg håber at få mange muligheder for at drøfte og diskutere mange af om ikke alle de vigtige spørgsmål, der er blevet taget op i dag.
Jeg skal fatte mig i korthed denne gang, men jeg vil gerne forsøge at komme ind på nogle af de kerneområder, som medlemmerne anser for de vigtigste. Jeg vil starte med at sige, at jeg ikke sagde "nej" til Barnier-rapporten. Jeg sagde, at på grundlag af erfaringerne fra Haiti og nu den støtte, vi yder i Chile, ønskede vi at se på, hvor meget mere vi kan gøre, hvordan vi kan gøre det mere effektivt, hvad vi skal sætte på standby, og om vi bør sætte noget på standby. Det kræver, at vi gør os strategiske overvejelser om, hvad vi skal gøre, og Barnier-rapporten kan netop bruges som grundlag for dette. Jeg er meget taknemmelig for Michels bidrag her - det danner baggrunden.
Med hensyn til ikke-spredningstraktaten har en række medlemmer talt om betydningen af den konference, der skal afholdes til maj, og jeg er helt enig med dem. Det er meget vigtigt, at vi nu bevæger os fremad for at kigge på, hvilke muligheder vi får i maj.
Jeg er også enig i, at sikkerheden starter med stærke politiske relationer. Vi skal konstant revidere vores fremgangsmåde i en større sammenhæng i verden, idet vi forsøger at fremme de stærke politiske forbindelser for at fremme sikkerheden, ikke kun for os selv, men også for tredjelande, for lande, som vi ønsker et forhold til, eller som vi er i dialog med på grund af vores ønsker.
En række medlemmer var inde på Balkans betydning. I mine prioriteringer har jeg skrevet, at dette er et meget vigtigt arbejdsområde. Det er meget vigtigt i perioden frem mod valget i Bosnien, at vi fremmer EU's betydning og sørger for, at de nationale politikere over for deres befolkning beskriver, hvilken vej de planlægger at gå for at skabe tættere forbindelser til Europa og i sidste ende blive en del af Europa.
Jeg er enig i Valentin Inzkos betydning. Han udfører et vigtigt stykke arbejde på den højtstående repræsentants kontor. Han og jeg arbejder sammen om at udtænke den strategiske fremgangsmåde - igen for en fremtid, der bringer os langt hen efter valget, hvor vi skal befinde os i de kommende måneder og år for at bevare sikkerheden. Jeg har også noteret mig betydningen af stabilitet. Vi skal ikke bare gøre noget for at opnå den, men også for at bevare den. I regionen lægger man vægt på, at vi skal bevæge os fremad, og nogle gange føler jeg, at vi er lidt i tvivl om, hvad vi skal gøre som det næste. Vi er nødt til at komme videre.
Det gælder, som en række af Dem nævnte, især for Kosovo, hvor jeg har mødt regeringen. Jeg har ført samtaler med regeringen og navnlig med premierministeren for at se på, hvad vi skal gøre sammen med dem fremover. Så er der Serbien, som presser meget hårdt på for at komme med i EU. Da jeg mødte præsident Tadić og regeringens medlemmer, var det også meget klart, at dette er, hvad de opfatter som deres fremtid, og de forstår de ting, som vi er bekymrede over på den rejse.
Med hensyn til diskussionen om Cuba ville jeg gerne have været der. Der var simpelthen nogle aftaler, der faldt sammen. Det Europæiske Råd skulle mødes for at diskutere Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, og jeg kan ikke være to steder på samme tid. Det var, hvad Europa-Parlamentet besluttede med hensyn til tidsplanen. Jeg adlyder og skal nok komme til stede. Men jeg mener, at Cuba er et vigtigt spørgsmål, og jeg er ikke i tvivl om, at vi nok skal komme tilbage til det.
Med hensyn til en separat afdeling for fredsskabelse vil jeg svare, at dette aspekt skal være til stede i alt, hvad vi gør, og jeg er altid nervøs for at udskille noget, som om det er uden sammenhæng med det arbejde, vi udfører. Hvis man kigger på, hvordan vi skal drive Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, er det som en paraplyorganisation, hvis ansvar helt tydeligt udspringer af traktaten, men som også er Deres tjener og Kommissionens tjener.
Så når Kommissionen ønsker at gøre noget med hensyn til handel, klimaændringer og energisikkerhed på verdensplan, kan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil også fungere som dens værktøj, således at Kommissionens arbejde kan kædes direkte sammen med det, der sker på stedet. Det hele drejer sig jo om at skabe en mere sikker og mere stabil verden. Så for mig drejer det sig om, hvordan vi indarbejder tanken om, at vi er der for at støtte bestræbelser på at sikre, at vi får fred, og at vi bevarer freden.
Med hensyn til Atalanta vil jeg sige, at de ting, der blev nævnt, er meget positive. Det er en meget vigtig mission, men det er en mission, der skal knyttes sammen med alle de andre ting, vi gør i denne region. Jeg er også enig i, at vi skal tale om fiskeri og strategien på det område. Det har vi forstået.
Med hensyn til arbejdsgrupper mener jeg, at det er en meget god idé, at Parlamentet har disse. Jeg mener, at de højtstående embedsmænd har en god kontakt til dem i øjeblikket, og det skal vi fortsætte med.
Med hensyn til det operative hovedkvarter er det ikke, fordi jeg har skiftet mening. Det, jeg sagde i januar, var, at jeg endnu ikke var overbevist. Vi har nu set på dette, for jeg har haft jobbet lidt længere, og jeg er mere engageret i det arbejde, vi udfører i forbindelse med vores missioner i udlandet, det være sig i Kosovo, Bosnien, eller at vi diskuterer, hvad vi gør inden for Atalanta, eller hvad vi netop har gjort i Haiti osv.
I min tale sagde jeg, at vi skal se på, hvad der er nødvendigt, og så beslutte, hvordan vi bedst kan opnå det. Der er forskellige synspunkter, men disse synspunkter vil efter min mening kredse om et fælles tema, og sådan bør det også være. Så det drejer sig om på den ene eller anden måde at være overbeviste om, hvordan vi gør det.
Med hensyn til menneskerettigheder vil jeg gerne beskrive det som en rød tråd. Formidlingen af vores værdier og af menneskerettigheder er vigtigt for alt, hvad vi gør i EU og på verdensplan. Det drejer sig om, hvordan vi skal sikre, at der findes en rød tråd, der løber hele vejen gennem vores foranstaltninger i form at støtte til det arbejde, vi udfører verden over for at fremme EU's værdier. Jeg vi gerne kigge meget nøje på, hvordan vi gør det, så det ikke bare bliver en tilføjelse til en dialog. Det skal blive en integrerende del af alt, hvad vi foretager os.
Jeg er også enig i tanken om et stærkt transatlantisk forhold med USA. Det er en stærk partner for os på en lang række områder, navnlig krisestyring, og det er meget vigtigt, at vi bygger videre på dette. Jeg er også meget ivrig efter at bygge videre på det arbejde, vi udfører sammen med USA inden for udvikling, f.eks. i Afrika, hvor der trods alt er mulighed for at gøre langt mere, hvilket jeg kan sige i lyset af min erfaring med støtte til samhandel som kommissær for handel.
Vi skal også tænke på andre vigtige partnerskaber. Jeg har talt med den brasilianske udenrigsminister om mulighederne for et samarbejde om udvikling, hvor stordriftsfordele og evnen til at samarbejde vil give os mulighed for at frigøre ressourcer langt mere effektivt til de dele af verden, som har et virkeligt behov.
Jeg er også enig med hensyn til cybertrusler. Dette er et meget vigtigt spørgsmål. De findes allerede i dag. Det er et spørgsmål, som vi skal blive ved med at se på, fordi truslerne uvægerlig ændrer sig konstant.
En lille smule om Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. EU's geografiske bredde skal være repræsenteret inden for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. Det er jeg helt enig i, men det vil tage tid at nå dertil. Noget af det, jeg har sagt til alle udenrigsministrene, og som jeg vil sige til Parlamentet, er, at de skal modstå fristelsen til at tro, at fordi de første fire eller fem udnævnelser, jeg foretager, ikke er fra Deres medlemsstat, betyder det ikke, at jeg ikke senere vil foretage udnævnelser fra disse medlemsstater. Vi er simpelthen nødt til at opbygge det trin for trin. De ved jo, at det hele ikke er på plads endnu. Jeg har ikke et hold eller et personale til Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, for inden retsgrundlaget er på plads, har vi ikke noget. Vi har kun det, vi havde før, og vi forsøger at samle det på en mere sammenhængende måde.
Jeg vil foretage udnævnelser i henhold til kvalifikationer og intet andet. Der findes ingen favoritter her. Det er baseret på kvalifikationer. Jeg vil have de kvikkeste og de bedste, og det har jeg sagt til medlemsstaterne og institutionerne. Jeg ønsker, at delegationerne på stedet skal være en paraply, der kan støtte EU's arbejde i alle dets aspekter, som det udføres over for tredjelande, som det fungerer med tredjelande.
Det er vigtigt, at det sker, for ellers ender vi med at stå splittet igen. Spørgsmålet er, hvordan vi skal gøre det, og derfor er vi i dialog med Rådet og Kommissionen i øjeblikket. Hvis det var meget let, ville vi have gjort det nu. Vi skal bare sørge for, at vi gør det rigtigt og effektivt. Vi får det på plads i løbet af de næste par uger.
Med hensyn til ressourcer vil jeg argumentere for fleksibilitet. Jeg vil argumentere for, at hvis der opstår en krise i et bestemt land, eller hvis man finder ud af, at man er nødt til at flytte ressourcer, skal vi gøre noget ved det, men det skal ske inden for rammerne af Parlamentets undersøgelsesret. Og igen skal vi tænke på, hvordan vi får det til at virke, ikke bare nu, men også i fremtiden.
Vi skal for enhver pris undgå dobbeltarbejde. Ellers vil vi ikke have opnået andet end mere bureaukrati, og det er ikke det, vi ønsker. Vi skal sørge for, at dette bliver en sammenhængende tjeneste, der fungerer godt som en enhed inden for EU, der yder støtte og modtager støtte fra de andre institutioner. Og som sagt eksisterer den ikke endnu. Lad os håbe, at vi kan få arbejdet gjort inden for de næste par uger. Med Parlamentets støtte er jeg sikker på, at det kan lade sig gøre, så vi kan få dette på fode. Vi kan lægge fundamentet, men det vil tage tid at opbygge det, og det er så vigtigt, at jeg håber, at alle medlemmerne vil forstå det.
Et par afsluttende bemærkninger. Med hensyn til topmøder har vi mange forskellige topmøder. Det spørgsmål, vi altid skal huske på, er værdien og betydningen af dem. Jeg kan ikke deltage i dem alle. Der er simpelthen for mange. Jeg vil deltage i nogle af dem. Vi var godt repræsenteret på Marokko-topmødet, fordi begge formændene var til stede. Jeg mener virkelig, at hvis formanden for Rådet og for Kommissionen er til stede, må vi sige, at EU er stærkt repræsenteret ved topmødet. Det kræver ikke altid, at jeg også er til stede, og det er de enige i.
Endelig har flere talt om forbindelserne med lande som Japan, med lande, der er vigtige for os i strategiske partnerskaber som Rusland, betydningen og værdien af Mellemøsten, hvor jeg vil rejse rundt fra på søndag og frem, og betydningen og værdien af kvartetten, fordi jeg skal rejse rundt i Mellemøsten. Jeg skal vist besøge fem lande, og så ender jeg i Moskva til mødet i kvartetten, hvor vi skal drøfte, hvad vi gør som det næste.
Endelig vil jeg gerne takke Dem for at have bemærket, at jeg er på Rådets side, og at der ikke er nogen Kommission. Jeg skifter side. Indtil da står stolen i midten, og jeg vil bevæge mig frem og tilbage. Det bliver Deres ansvar at huske på, hvilken side jeg skal være på, når jeg kommer ind.
Og endelig vil jeg gerne endnu en gang takke hr. Albertini og hr. Danjean for et par fremragende betænkninger, som har givet mig mulighed for at fremsætte mine synspunkter her i dag.
(Bifald)
Gabriele Albertini
Hr. formand! Jeg vil gerne takke mine kolleger, hvoraf så mange har taget ordet, og navnlig dem, der var enige i centrale dele af betænkningen, og som roste og støttede dens indhold, men også dem, der udtrykte kritik, og som navnlig gjorde det ud fra et ønske om at løse de beklagelige og tragiske tilfælde, hvor der er brugt magt, og for at drømme om en fredelig verden. Den græske filosof Platon sagde, at kun de døde kan se en ende på krigen. Men på trods af, at vi nægter at bøje os for denne filosofi og vores forsøg på at forhindre det, tvinger virkeligheden os til at bruge magt selv på fredsmissioner.
Jeg lykønsker den højtstående repræsentant/næstformand Ashton og takker hende for at have nævnt min betænkning. Et af de aspekter ved hendes fremgangsmåde, som jeg sætter særlig pris på, er dens dobbelte karakter, hvor man forsøger at skabe synergi mellem Rådets og Kommissionens opgaver. Selve hendes fysiske placering - som vil veksle mellem Rådets og Kommissionens pladser - eksemplificerer hendes ønske om to kasketter.
Jeg mener, at vi som Parlament skal støtte og fremme denne synergi. Kommissionen gennemfører politikker for udvikling, naboskab, og for stabilitet samt fremme af menneskerettigheder og demokrati, mens Rådet gennemfører fredsmissioner og missioner for at gennemføre retsstatsprincippet. Disse temaer skal finde deres endelige udtryk i den europæiske udenrigstjeneste, som skal være effektiv, omkostningseffektiv og udstyret med de nødvendige færdigheder og ressourcer til at kunne varetage sine opgaver, som den skal, og vi vil arbejde hårdt på at opnå dette.
Jeg vil også takke den højtstående repræsentant - og vi diskuterer videre den 23. april - for at have sagt ja tak til at komme til en høring i Udenrigsudvalget om udenrigstjenesten, som vi får mulighed for at drøfte mere indgående. Dagen i dag markerer begyndelsen på vores samarbejde, men bestemt ikke enden.
Arnaud Danjean
Hr. formand, Baroness Ashton, mine damer og herrer! Tak for alle indlæggene, som endnu en gang bidrog til at berige forhandlingerne og berige denne betænkning.
Jeg vil gerne berolige dem, der har udtrykt tvivl og til tider deres frygt for, at denne betænkning kan åbne døren til større konkurrence med især NATO og endda til isolation. Det er på ingen måde tilfældet. Det mener jeg helt sikkert ikke, og jeg vil gerne tilføje, at det heller ikke fremgår af traktaten, tværtimod. De kan stole på et fransk medlem af Europa-Parlamentet, der har kæmpet utrætteligt for at få sit land genindsat i NATO's integrerede strukturer.
Når vi taler om strategisk uafhængighed, hvilke idéer udvikler vi, og hvilken politik har vi udviklet i 10 år? Svaret er EU's evne til at intervenere gennem civile og militære missioner i områder, hvor andre organisationer, herunder NATO, ikke har mulighed for at intervenere. NATO kunne ikke have grebet ind for at standse konflikten i Georgien, hvor FN eller OSCE ikke er til stede. NATO greb ikke tidligere ind, end vi gjorde, i Afrikas Horn for at standse de begivenheder, der truer vores sikkerhedsinteresser.
Strategisk uafhængighed betyder også evnen til at intervenere med en række instrumenter, som vi alene råder over, nemlig civile og militære instrumenter, retlige instrumenter, finansielle instrumenter og udviklingsinstrumenter. EU er bedst placeret til at anvende denne overordnede fremgangsmåde i kriseområder.
Vores strategisk uafhængighed drejer sig også om vores mulighed for eventuelt ikke at intervenere, enten i ensidige militærkampagner eller - og dette har adskillige østrigske medlemmer påpeget - fordi der findes neutrale lande blandt os, og fordi vi respekterer deres status.
Det er det, vi mener med europæisk forsvar og sikkerhed. Det er det, vi mener med strategisk uafhængighed, som vi udvikler ved hjælp af denne politik. Vi må aldrig glemme oprindelsen til denne europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik. Den udspringer af en tragisk og blodig fiasko, Balkan i 1990'erne, hvor EU var ude af stand til at løse en vigtig sikkerhedsmæssig udfordring på sit eget kontinent. Det må vi ikke glemme. Vores europæiske borgere har ikke glemt det, og de vil ikke tilgive os, hvis vi opgav ambitionen om at se Europa spille en rolle på den internationale scene.
(Bifald)
Formanden
Punktet er afsluttet. Forhandlingen er afsluttet. Jeg har modtaget seks beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 115, stk. 5.
Afstemningen finder sted i dag.
Elena Băsescu  
Først vil jeg gerne lykønske hr. Albertini med at have udarbejdet denne betænkning. Jeg er tilfreds med, at mit ændringsforslag er blevet vedtaget. I sidste uge annoncerede Kommissionen, at den vil finansiere 43 vigtige energiprojekter, herunder fire, der vedrører Rumænien. Fremover skal Kommissionen tillægge den paneuropæiske olierørledning mellem Constanţa og Trieste stor betydning, og det samme gælder udviklingen af relationerne med landene i østpartnerskabet. Vi skal også intensivere indsatsen for at gennemføre projekter som led i Sortehavssynergien med henblik på at sikre et mere effektivt samarbejde i dette område. Republikken Moldova kan spille en vigtig rolle inden for både østpartnerskabet og Sortehavssynergien. EU skal være særligt opmærksom på relationerne med dette land og støtte det på dets vej mod EU-medlemskab. EU skal engagere sig mere i løsningen af de uløste konflikter i Sortehavsregionen, herunder konflikten i Transnistrien. Udviklingen af det transatlantiske partnerskab skal udgøre en prioritering for EU's udenrigs- og sikkerhedspolitik. Forholdet til USA er fantastisk vigtigt med henblik på at bidrage til at konsolidere den globale sikkerhed og stabilitet. Installationen af dele af det amerikanske antimissilsystem på rumænsk område er bevis på den tillid, som bliver mit land til del.
Ilda Figueiredo  
Det er beklageligt, at den multilaterale nedrustningsproces er blevet afbrudt, og at der ikke har været politisk vilje til at genoptage den i adskillige år. Derfor er den kommende revisionskonference i 2010 mellem parterne i ikke-spredningstraktaten af særlig betydning.
Som det siges i beslutningsforslaget, som vi har underskrevet, er vi dybt bekymrede over den fare, som atomvåbenkapløbet udgør. Derfor er det nødvendigt øjeblikkelig at indstille udviklingen, fremstillingen og oplagringen af atomvåben.
Det er nødvendigt for os at standse udviklingen af nye generationer af taktiske atomvåben og gå i den modsatte retning ved at underskrive og ratificere traktaten om et generelt forbud mod atomprøvesprængninger.
Vi argumenterer også for en fredelig løsning på striden om Irans atomprogrammer og en opfordring til genoptagelse af forhandlingerne, idet vi gentager vores modstand mod enhver militær aktion eller trussel om magtanvendelse. Vi advarer også mod enhver militæraktion, der kan føre til en endnu dybere krise i regionen.
Edit Herczog  
Revisionskonferencen for ikke-spredningstraktaten vil blive afholdt i april-maj 2010. Det er vigtigt, at EU's medlemsstater fremlægger et enigt standpunkt på dette møde, og at de bekræfter alle tre søjler i traktaten, nemlig ikke-spredning af atomvåben, nedrustning og samarbejde om civil anvendelse af atomenergi. Medlemsstaterne skal udtrykke deres engagement i at afskaffe handel med atomvåben, gradvist nedbringe de eksisterende lagre af atomvåben og foretage streng kontrol af fremstillingen af materialer, der er nødvendige til produktion af atomvåben samt besiddelse af produkter, der er nødvendige for produktionen af disse våben. Medlemsstaterne skal tage en førerrolle med hensyn til anvendelsen af FN's Sikkerhedsråds resolution 1887, som blev vedtaget i efteråret 2009 (den 24. september). I henhold til denne resolution skal medlemsstaterne lægge stor vægt på at nå frem til en omfattende international aftale om afskaffelse af atomvåben under nøje internationalt tilsyn. De skal desuden bestræbe sig på at indføre to konkrete foranstaltninger inden for ovennævnte områder for at foregå med et godt eksempel for resten af verden. EU's medlemsstater skal fremme traktaten om det generelle forbud mod atomprøvesprængninger samt fornyelsen af START-aftalen mellem USA og Rusland. EU skal prioritere bestræbelserne vedrørende atombrændsel og fokusere på harmonisering, opstramning og sikring af større gennemsigtighed for bestemmelserne vedrørende oplagring, transport og handel med dette brændsel.
Filip Kaczmarek  
Jeg vil gerne sige, at jeg ikke forventer, at den årlige betænkning om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik for 2008 vil give anledning til de samme følelser som vores forhandling om dette tema til næste år. For jeg håber, at vi om et års tid vil vide, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil ser ud, og denne nye tjeneste vil igen have kolossal indflydelse på udviklingen af den europæiske udenrigspolitik.
EU har ambitioner om at blive en global aktør. Det er udmærket, men disse ambitioner bliver ikke nemme at gennemføre. Vi har et hårdt arbejde foran os. De europæiske institutioner skal nå til enighed om udenrigstjenesten. Det bliver ikke let, men ellers vil vi ikke kunne forbedre udenrigspolitikken. Vi skal vende tilbage til de grundlæggende værdier for EU og bruge dem som grundlag for opbygningen af vores udenrigspolitik.
Vi skal altid huske på solidaritet, lighed, ensartede standarder samt menneskerettigheder og borgerlige rettigheder. Vi skal huske på at bevare den interne balance, og at vi skal forsvare interesser hos alle EU-medlemsstater, som ikke gensidigt udelukker hinanden. Et helt centralt aspekt er uden tvivl behovet for at forbedre koordineringen mellem Fællesskabets institutioner og medlemsstaterne. Særlige nationale interesser må ikke være i konflikt med vores samhørighed eller vores fællesskab. Paradoksalt nok handler selv de lande, der ønsker at blive betragtet som en drivkraft bag den europæiske integration, imod EU's kollektive interesser. Lad os lave om på dette.
Kristiina Ojuland  
Nogle af de foregående talere har påpeget problemerne vedrørende sammensætningen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, som har indledt sit arbejde efter Lissabontraktatens ikrafttræden. Jeg anser det for utrolig vigtigt at holde fast i princippet om geografisk lighed ved sammensætningen af udenrigstjenesten og som med andre EU-organer anvende positiv særbehandling over for repræsentanter fra de nye medlemsstater, som der er tale om i overgangsperioden, og som gør det muligt at fremskynde karriereudviklingen. Repræsentanter fra de nye medlemsstater savner de årtiers erfaring inden for EU's institutioner, der er en forudsætning for at få de højeste embeder. Det ville være uretfærdigt, hvis alle de vigtigste stillinger blev besat med tjenestemænd fra de gamle medlemsstater, og hvis tjenestemænd fra de nye medlemsstater måtte stå på sidelinjen i mange år. Dette ville naturligvis være et spild af ressourcer, for repræsentanten fra Malta har måske langt større viden om landene i Nordafrika, Cypern om Mellemøsten, Bulgarien om Tyrkiet, Polen om Belarus og Ukraine, De Baltiske Stater om Rusland osv. Jeg håber ikke, at EU begår den fejl kun at lade de gamle medlemsstater besætte stillingerne inden for udenrigstjenesten, og jeg håber, at man i stedet finder en optimal løsning, der kan stille alle medlemsstaterne tilfreds.
Czesław Adam Siekierski  
Situationen i verden skaber nye udfordringer for EU's udenrigspolitik og kræver en bredere forståelse af sikkerhedsproblemer. Nye magter er kommet til og engagerer sig aktivt i den globale politik på forskellige områder. Derfor har vi brug for en dialog på verdensplan samt indførelse af nye principper for samarbejdet og for rollefordelingen. Vi skal supplere den kolossale rolle, som NATO og USA spiller i verden, ved at etablere særlige mobile styrker som en del af EU, der vil være i stand til at håndtere alle former for naturkatastrofer og katastrofer. EU ønsker ikke kun at blive opfattet som en institution, der kæmper for demokrati og menneskerettigheder, men også som en institution, der kommer mennesker til undsætning i vanskelige situationer. Faren fra andre trusler vokser helt klart, og derfor bliver energi- og fødevaresikkerhed vigtige elementer. Jeg mener, at det er nødvendigt at udvikle et nyt princip for EU's udenrigstjeneste, hvor man definerer de områder, som Fællesskabet kan beskæftige sig med, og principperne for etablering af tjenesten og for rollefordelingen og for samarbejdet med medlemsstaternes diplomatiske tjenester for at præcisere, hvilke roller de enkelte EU-institutioner skal spille. Hvis vi ikke får etableret fordelingen af roller og kompetencer lige fra starten, kan det føre til misforståelser mellem forskellige institutioner og ledere i EU og mellem EU og medlemsstaterne. De første erfaringer med den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhed, og den generelle forventning om, at hun skal være aktiv og til stede forskellige steder, kræver, at vi overvejer at udpege stedfortrædere eller i højere grad inddrage andre kommissærer i hendes arbejde, eftersom vi har så mange af dem.
Traian Ungureanu  
Jeg glæder mig over Albertini-betænkningen, der skitserer de væsentlige aspekter ved den fælles sikkerheds- og udenrigspolitik, navnlig afsnittene om udvikling af østpartnerskabet og EU's politik i Sortehavsregionen. Østpartnerskabet og den parlamentariske forsamling Euronest udgør en velegnet ramme for at bringe EU's østlige naboer tættere på europæiske standarder og til at præcisere bestemte staters udsigter til at komme med i EU, f.eks. Republikken Moldova. Jeg vil især gerne understrege betydningen af hurtig og specifik bistand til Republikken Moldovas proeuropæiske regering. I denne henseende skal to europæiske foranstaltninger fremskyndes, nemlig processen for tildeling af makrofinansiel bistand fra EU og visumfritagelsen for rejser til EU foretaget af borgere fra Republikken Moldova. I Sortehavsregionen er det vigtigt at videreføre det europæiske mål om at garantere EU's energisikkerhed. Jeg støtter punkt 21 i betænkningen, hvor man opfordrer EU til at gennemføre Nabucco-projektet fuldt ud og så hurtigt som mulig. Et andet punkt ved denne forhandling, der er lige så vigtigt, er en hensigtsmæssig vurdering af udviklingen af det amerikanske missilforsvarsprojekt og dets betydning for Europas sikkerhed. Rumæniens engagement i dette projekt viser, at Rumænien er blevet en europæisk nettoleverandør af sikkerhed og har den fulde kapacitet til at honorere sine sikkerhedsmæssige forpligtelser over for sine allierede.
Janusz Władysław Zemke  
Jeg har adskillige bemærkninger vedrørende den europæiske sikkerhedsstrategi og den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik.
I Europa-Parlamentets beslutningsforslag har man helt korrekt defineret de største trusler og udfordringer, som Europa står over for. Problemet er, at vi ikke er i stand til at reagere på dem i tilstrækkelig grad, i det mindste ikke altid hurtigt nok. Der findes tre centrale svagheder, og hvis vi kan løse dem, vil det betyde en radikal forbedring af effektiviteten af den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik. Den første svaghed er den manglende beslutsomhed hos alle EU-medlemsstater med hensyn til at have en fælles politik og ikke bare en verbal erklæring om dens nødvendighed. For det andet den dårlige koordinering af arbejdet i talrige europæiske institutioner. Der findes stadig ikke noget reaktionscenter på EU-plan i krisesituationer. For det tredje og sidste er det militære og civile potentiale, som EU rent faktisk råder over, og som ikke kun står til rådighed for de enkelte medlemsstater, for lille.
Problemer med flytransport er f.eks. nu legendariske, og dette har grundlæggende betydning for en hurtig reaktion i krisesituationer. Kun fremskridt på disse tre områder vil gøre den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik mere effektiv.
