
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 2. december, for genoptaget.

Hvad angår dagsordenen for onsdag, nærmere bestemt betænkning (A6-0061/2004) af hr. Moscovici om Rumæniens fremskridt hen imod tiltrædelse, har Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance anmodet om at få denne betænkning udsat til et senere møde. 
Frassoni (Verts/ALE ),
   Hr. formand, på min gruppes vegne vil jeg gerne præcisere, at vi er stærke tilhængere af Rumæniens optagelse i EU. Vi er dog modstandere af, at denne optagelse sker i alt hast og uden en fuld opfyldelse af de fastlagte kriterier. Det ville være negativt for både EU's troværdighed - navnlig fordi EU som bekendt er i gang med forberedelserne til flere udvidelser - for alle de mennesker i Rumænien, som kæmper for retsstaten og mod korruption, og for løsningen af andre alvorlige problemer, der senest også er blevet understreget af Kommissionen. Derfor har vi bedt om, hr. formand, at denne afstemning bliver udsat, og at man går i dialog med de nyvalgte parlamentsmedlemmer i Rumænien, så vi gør noget troværdigt, der ikke ville være troværdigt, hvis det udelukkende skulle foregå pr. automatik. 
Swoboda (PSE ),
   Jeg vil gøre det ganske kort, fru Frassoni. Det er jo ikke Rumæniens optagelse, vi stemmer om i denne uge, det er betænkningen. I betænkningen konstateres der nogle positive ting og nogle negative ting. Vi mener, at vi netop nu, i denne kritiske fase, skal vise Rumænien, hvilken vej det skal gå i de kommende uger, måneder og måske år, for at landet kan optages. Derfor går vi ind for, at debatten og derefter også afstemningen om Rumænien skal finde sted i denne uge. Derfor vil jeg på gruppens vegne modsætte mig, at vi udsætter denne sag. 

- Med hensyn til mødet på onsdag er der også stillet forslag om at ændre dagsordenen. Den Socialdemokratiske Gruppe og Den Liberale Gruppe har begge anmodet om at få betænkning (A6-0029/2004) af hr. Coelho om ensartet udformning af visa og opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere udsat til et senere møde. 
Swoboda (PSE ),
   Hr. formand, jeg ventede egentlig på hr. Watson, men nu gør jeg det selv. Jeg tror, at der er sket en misforståelse, for den Coelho-betænkning, som står på dagsordenen, skulle ikke på dagsordenen endnu, det skulle derimod den betænkning, som omhandler bekæmpelse af den grænseoverskridende køretøjskriminalitet. Derfor beder jeg om, at man udsætter den betænkning, som nu står på dagsordenen, og sætter Coelho-betænkningen om bekæmpelse af den grænseoverskridende køretøjskriminalitet på dagsordenen. 
Coelho (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg har ikke noget imod, at vi optager betænkningen om det hollandske initiativ vedrørende køretøjskriminalitet på dagsordenen, da jeg synes, at det ville være en sympatisk gestus over for det nederlandske formandskab, hvis Parlamentet giver udtryk for sin holdning til et fredeligt initiativ, som ikke skaber splid i Parlamentet. Det, jeg ikke synes er rimeligt, er, at det sker på bekostning af initiativet om registrene. Det er, fordi det, der er på spil i spørgsmålet om registrene, er indførelsen af biometriske data. Parlamentet traf allerede på det sidste møde i Bruxelles en beslutning om dette spørgsmål i forbindelse med pas. Nu skal vi afslutte visumdossieret. Det hører ikke under medbestemmelsesområdet. Det er et område, hvor Parlamentet informerer Rådet om sin holdning, og enten giver Parlamentet sin holdning til kende så tidligt, at det kan påvirke Rådets afgørelse, eller også taber vi på grund af "udeblivelse", fordi Rådet går videre og træffer en afgørelse uden Parlamentets holdning.
Vores holdning var velbegrundet, da den havde opnået konsensus blandt de socialdemokratiske medlemmer i Udvalget om Borgernes Rettigheder, og jeg synes ikke, at der er nogen grund til, at vi ser bort fra denne afstemning på dagens møde.
Jeg mener derfor, hr. formand, at vi kan medtage betænkningen om det hollandske initiativ, hvilket ville være en sympatisk gestus over for formandskabet, men uden at fjerne betænkningen om visa, der desuden blev vedtaget med stort flertal i Udvalget om Borgerlige Rettigheder, Retlige og Indre Anliggender, herunder med socialdemokraternes stemme. 

- Der er endnu et forslag til ændring af dagsordenen for mødet på onsdag. Den Socialdemokratiske Gruppe og Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance har begge anmodet om, at betænkning (A6-0052/2004) af Coelho om Kongeriget Nederlandenes initiativ med henblik på vedtagelse af Rådets afgørelse om bekæmpelse af grænseoverskridende køretøjskriminalitet, der er vedtaget i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 43, stk. 1, kommer med under formiddagens afstemning. 
Swoboda (PSE ),
   Hr. formand, jeg forestillede mig egentlig - og det var også det, jeg foreslog - at Coelho-betænkningen om den grænseoverskridende køretøjskriminalitet skulle behandles i stedet for den planlagte betænkning. Det var mit forslag, og som jeg har forstået det, har hr. Coelho ikke principielt noget imod, at denne betænkning bliver drøftet. 
Formanden.
   - Formelt set skal der, for at vi kan lade én betænkning træde i stedet for en anden, først stemmes om at fjerne den første fra dagsordenen og dernæst om at opføre den anden.
Napoletano (PSE ),
   Hr. formand, jeg stiller dette forslag på PSE-Gruppens vegne, og jeg tror ikke, at de andre grupper vil gøre indvendinger. Mit forslag drejer sig om den yderst alvorlige situation i Cambodja, hvor børn, som var blevet befriet og overgivet fra myndighederne til en ngo, igen er blevet bortført af bander, som opererer med prostitution, mens den pågældende ngo's personale er blevet truet på livet. Der er virkelig tale om en meget alvorlig situation.
Vi har allerede haft en forhandling om de uopsættelige spørgsmål, og jeg tror, at alle grupperne er enige i, at Zimbabwe, Congo og Bhopal stadig skal være opført på dagsordenen. Vi er ikke modstandere af disse emner, men beder blot om, at vi behandler Cambodja-spørgsmålet i forbindelse med den forhandling om forberedelsen af Det Europæiske Råd, der finder sted på onsdag, så Rådet og Kommissionen bliver opmærksomme på dette spørgsmål. Det ville efter vores mening være hensigtsmæssigt, også i betragtning af situationens alvor. Disse børn er blevet hentet tilbage til prostitutionsmiljøet, der som bekendt betjener europæiske kunder. Derfor ville det efter vores opfattelse være et udtryk for stor lydhørhed at behandle dette spørgsmål i forbindelse med forhandlingen om Det Europæiske Råd, og det tror jeg ikke, at de andre grupper vil gøre indvendinger imod. 
Formanden.
   - Deres indlæg drejer sig ikke om en ændring af dagsordenen.
Formandskabet vil ikke forhindre, at der er nogen spørgsmål, der tages op i forhandlingen med Rådet.
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, vi kan gøre sådan, som De lige sagde. Men måske kunne vi bede Dem om efter debatten at sende et brev til den cambodjanske regering, hvor De giver udtryk for Europa-Parlamentets store bekymring over disse hændelser. Det ville nok være en passende måde at behandle det på. 
Formanden.
   - Det vil jeg gøre med stor fornøjelse, såfremt der er enighed om det, og der ikke er nogen, der modsætter sig det. I modsat fald er vi nødt til at afholde en forhandling. Jeg vil viderebringe Europa-Parlamentets bekymring, men vi ændrer ikke dagsordenen. 
Pannella (ALDE ).
   - Hr. formand, også jeg er helt enig i dette punkt. Hvis De beslutter at sende et brev til de cambodjanske myndigheder, vil jeg dog bede Dem om, at De navnlig understreger denne episode, men også henviser til situationen i det hele taget. Cambodjas leder er som bekendt gået af i protest mod den generelle politiske situation, og medlemmerne af Sam Raisi-partiet og oppositionen er blevet truet på livet og truet med at blive forvist fra Parlamentet. Derfor bifalder jeg til fulde Deres intiativ til at sende et brev, og jeg opfordrer Dem til, at De i dette brev tager udgangspunkt i denne episode og giver udtryk for vores dybeste bekymring over lov- og menneskerettighedssituationen i det hele taget. 
Formanden.
   - Jeg vil med stor fornøjelse viderebringe denne og andre bekymringer, men jeg kan ikke skrive et brev, hvor jeg analyserer den konkrete politiske situation i et land, og komme ind på alle de forhold, det ville være umuligt at analysere, uden at Parlamentet har drøftet og stemt om dette. Der er et meget konkret spørgsmål, der kan blive genstand for et brev, og som giver udtryk for en ad hoc-bekymring over spørgsmålet, men jeg synes ikke, at jeg skal gå så vidt som at analysere hele den politiske situation i Cambodja uden Parlamentets forudgående forhandling og beslutning.
Hvis der ikke er nogen indvendinger, vil mit brev derfor begrænse sig til at udtrykke bekymring over det spørgsmål, som fru Napoletano har rejst, idet jeg opfordrer hende til, hvis hun synes, det er hensigtsmæssigt, at indlede en forhandling om den politiske situation i Cambodja ved hjælp af de relevante parlamentariske procedurer.
Jeg håber, at De har forståelse herfor, hr. Pannella. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indlæg af et minuts varighed om politisk vigtige sager. 
Podkański (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, problemerne hos de europæiske bærfrugtproducenter og de personer, der arbejder med at forarbejde og konservere sådanne frugter, fik mig til at stille Kommissionen følgende spørgsmål d. 28. oktober 2004: Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at beskytte bærfrugtproducenter - specielt i de nye medlemsstater - og sikre et rentabelt marked for både producenter og ansatte i forædlingsindustrien?
Kommissionens svar den 16. november 2004 indeholdt udsagn om, at problemerne skyldtes en rekordhøst, og at de polske producenter kan markedsføre deres produkter under særdeles favorable vilkår ved at gøre brug af CMO-midler.
Hr. formand, jeg spurgte ikke, hvad de polske producenter skal gøre, men hvilke foranstaltninger Kommissionen agter at træffe for at beskytte frugtproducenterne og sikre et rentabelt marked for deres frugt. Da jeg ikke har fået noget svar, vil jeg anmode Dem om at tage affære.
López-Istúriz White (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne her i Parlamentet tage kraftig afstand fra, at Spanien har ophævet et af principperne i ethvert demokrati, nemlig magtdelingen. Regeringen har netop fremlagt en lov om at underkaste den dømmende magt dens beslutninger, og i den forbindelse har den ikke tøvet med at manipulere med loven og de parlamentariske procedurer.
Hr. formand, med indførelsen af denne lov bliver det spanske retssystem offer for stor ustabilitet, ineffektivitet og manipulering, da der opstår blokeringer i den dømmende magts øverste råd, der forhindrer det i at komme videre med dets beslutningstagninger. Og disse vil altid være underlagt regeringens ønsker.
Denne overilede fremgangsmåde skal sandsynligvis undersøges af forfatningsdomstolen, men EU må ikke forholde sig passiv over for handlinger, der ophæver retsvæsenets uafhængighed. Vi skal tværtimod spørge os selv, hvorfor en medlemsstat forsøger at kontrollere den dømmende magts ledelsesorgans funktion. Hvis EU virkelig ønsker et område for frihed, sikkerhed og retfærdighed, bør det blande sig for at sikre den dømmende magts uafhængighed i Spanien. 
Tabajdi (PSE ).
   - Hr. formand, det er nu en måned siden, jeg gjorde Parlamentet opmærksom på, at vi den 16. september vedtog en beslutning om at sende et undersøgelsesudvalg til Vojvodina for at undersøge overgrebene på de nationale mindretal. Hvorfor tager det fire og en halv måned at sende et undersøgelsesudvalg af sted? I mellemtiden fortsætter volden. Det er et udtryk for manglende troværdighed fra vores side, at vi venter fire og en halv måned med at undersøge volden mod et nationalt mindretal og lader fire måneder gå uden at gennemføre den beslutning, vi har vedtaget. Parlamentets troværdighed står på spil. Der er behov for en generel opfølgningsprocedure, hvad angår overtrædelsen af menneskerettighederne. 
Hegyi (PSE ).
   - Hr. formand, vi er mange, der har protesteret mod åbningen af en ny guldmine i Rosia Montana i Rumænien. Hvis dette mineprojekt bliver gennemført, vil det ødelægge landskabet, forurene floderne og vandet med cyanid i hele regionen fra Rumænien via Ungarn og til Sortehavet. Ansvaret for at sætte en stopper for dette forfærdelige projekt påhviler den rumænske regering, men de canadiske ejere af mineselskabet bør også nævnes. Jeg kan ikke forestille mig, at et europæisk selskab ville få lov til at ødelægge en hel by i Canada med huse, kirker og kirkegårde. Jeg opfordrer den canadiske regering og offentligheden til at udvise samme respekt for os europæere. Miljøforurening bør ikke eksporteres. At dele den samme planet indebærer et fælles ansvar for os europæere såvel som for canadierne.
Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, selv om det måske ikke er første gang, vil jeg henlede Parlamentets opmærksomhed på den diskrimination, som mange universitetsstuderende fra de 10 nye tiltrædelsesstater udsættes for i forbindelse med studier i de 15 gamle medlemsstater. Et eksempel herpå, som jeg har modtaget en klage over fra de pågældende studerende, er, at 19 medicinstuderende ved Royal College of Surgeons i Dublin i Irland fortsat skal betale undervisningsgebyrer som ikke-EU-borgere - der beløber sig til mange tusinde pund om året - selv om Cypern blev medlem af EU den 1. maj.
Det er meget uretfærdigt, hr. formand, og jeg beder Dem gribe ind og sikre, at der ikke forekommer uretfærdig forskelsbehandling af universitetsstuderende fra de nuværende 25 EU-medlemsstater. 
Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, for nogle få dage siden mødtes formanden for vores PASOK-parti, hr. George Papandreou, med patriark Bartholomæus i Istanbul, hvor han kunne bekræfte vores støtte til det ortodokse økumeniske patriarkat, til dets vigtige åndelige og kulturelle arbejde samt til dets internationale initiativer vedrørende dialog med religioner og kulturer samt miljøbeskyttelse.
Hr. formand, De havde et lignende møde for ganske nylig, og jeg glæder mig over den skarpe humanitære bevidsthed, der kendetegnede Deres bemærkninger. Som alle ved, har det økumeniske patriarkat i mange århundreder gjort en stor indsats for at fremme ortodokse nationers kulturelle og spirituelle fremgang. Det er den ortodokse pol af kristendom i verden. Derfor måtte jeg - i lyset af Deres særlige politiske og institutionelle indflydelse - bede Dem om at tage et initiativ for sammen med alle politiske grupper at vedtage en fælles erklæring, der både bekræfter den økumeniske karakter af patriarkatet i Istanbul og behovet for straks at genåbne den teologiske uddannelsesinstitution på Halki, samtidig med at det bemærkes, at man ved at forsvare og fremme patriarkets arbejde ikke bringer Tyrkiets nationale sikkerhed i fare.
Alvaro (ALDE ).
   - Hr. formand, under mit arbejde i valgkredsen i weekenden fik jeg at vide, at alt tyder på, at der på grundlag af en dom igen vil finde en stening af en kvinde sted i Iran om tre uger. Da det var for sent at stille forslag om uopsættelig behandling, beder jeg nu Parlamentet undersøge denne sag og i givet fald skride ind over for Iran. For jeg mener ikke, at Europa-Parlamentet, for slet ikke at tale om EU, kan tolerere statslige handlinger, som går i en sådan retning. Derfor beder jeg Dem indtrængende om at undersøge, om det er sandt, at der om tre uger skal finde en stening af en ung kvinde sted i Iran, og hvis det er tilfældet, da at gribe ind med de midler, De har. 
Formanden.
   - Hvis De giver os konkrete oplysninger herom, vil formandskabet meget gerne iværksætte de mekanismer, der findes i vores forretningsorden med henblik på at intervenere. 
Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som De husker, henviste jeg under Parlamentets sidste mødeperiode til de tre gidsler, der var tilbageholdt i Afghanistan. Jeg er sikker på, at alle er lige så lettede som jeg over, at de blev frigivet og nu har forladt Afghanistan og er vendt tilbage til deres hjem.
Jeg takker Dem og Deres personale for Deres hjælp og indsats og hurtige henvendelse til både Rådet og Kommissionen. Det var godt at have ydet et om end beskedent bidrag til løsladelsen af de tre gidsler. Jeg mener, at det beviser, at det er nødvendigt at udøve et maksimalt pres i sådanne situationer. I en verden med så mange dårlige nyheder er det godt en gang imellem at høre en god nyhed som denne. 
Howitt (PSE ).
   - Hr. formand, Europa-Parlamentet har ofte drøftet spørgsmålet om fagforeningsrettigheder i Colombia, men på egne vegne og på vegne af min kollega, hr. De Rossa, anmoder jeg Dem om at gribe ind snarest for at forsvare arbejderne fra fagforeningen Sintracarbon. De har modtaget dødstrusler og været udsat for afpresning fra ulovlige paramilitære styrker under forhandlingerne med deres arbejdsgivere i Carbones del Cerrejón.
Hr. formand, jeg anmoder Dem om på vegne af Europa-Parlamentet at sende en skrivelse med krav om beskyttelse af disse arbejdstagere til virksomheden, dens europæiske ejere, Anglo American, BHP Billiton og Glencore International samt de colombianske myndigheder.
Europa-Parlamentet bør formelt fordømme enhver voldelig intimidering i Colombia og alle andre steder i verden af fagforeningsrepræsentanter, der blot søger at repræsentere deres medlemmer i overensstemmelse med de folkeretlige bestemmelser.
Mote (NI ).
   - Hr. formand, under Europa-Parlamentets sidste mødeperiode i Strasbourg blev hr. Farge advaret om de juridiske konsekvenser, da han talte om hr. Barrot. Det underforståede budskab var klart, at han ikke kunne give udtryk for sine synspunkter uden frygt for at blive arresteret eller retsforfulgt. Det sagde bl.a. hr. Watson, selv om han selv tidligere havde fremsat grove udtalelser om Marta Andreasen. Vi var mange, der protesterede mod disse udtalelser, men ikke mod hr. Watsons ret til at sige sin mening.
Europa-Parlamentet sikrer, så vidt jeg har forstået, immunitet mod retsforfølgelse eller repressalier på grund af udtalelser i denne forsamling under mødeperioderne. Hvordan kan et virkeligt parlament ellers fungere? Eller er dette ikke et virkeligt parlament?
Efter hr. Farges indlæg blev spørgsmålet om fransk ret taget op. Vi befinder os på fransk jord, men det er tvivlsomt, om fransk ret finder anvendelse, eftersom vi ustandseligt erindres om EU-rettens forrang i forhold til national ret. Jeg vil derfor gerne vide, om hr. Farge havde ret til at udtale sig, som han gjorde, og i benægtende fald hvordan og på hvilket grundlag der er opstillet begrænsninger for medlemmernes ytringsfrihed her i Europa-Parlamentet? 
Formanden.
   - Jeg benytter Deres indlæg til at komme med en bemærkning herom. Der fremkom faktisk forskellige teser på det tidspunkt. Jeg vil gerne sige, at Parlamentet er et ekstraterritorialt organ. Når det mødes i Strasbourg, gælder den franske lovgivning ikke, hvis den kan berøre et medlems ytringsfrihed.
Det skal der ikke herske nogen tvivl om, og alle bør respektere, at en fornuftig grænse ville være at undgå, at deres ord kan såre en kollegas ære. Der er ingen, der kan påstå, at fransk lov gælder i Strasbourg med det formål at begrænse medlemmernes ytringsfrihed. Det vil jeg gerne understrege meget klart. 
Yañez-Barnuevo García (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne minde Dem og hele Parlamentet om, at det om blot tre måneder er et år siden, det største attentat på europæisk jord i de seneste årtier fandt sted. Jeg tænker på attentatet i Madrid den 11. marts.
Undersøgelsesudvalget vedrørende den 11. marts er ved at afslutte sit arbejde. Det har gjort en stor indsats, og nogle af dets konklusioner er klare: Det er blevet bekræftet på troværdig og uomtvistelig vis, at den absolut eneste bagmand bag nævnte attentat var den islamiske radikalisme. Premierminister Rodríguez Zapatero har i dag foreslået en international pagt imod den radikale islamiske terrorisme, og i denne forbindelse er det vigtigt, at der kommer en dialog mellem Europa og den moderate muslimske verden. Udvalget understreger ligeledes, at det er vigtigt at forebygge den internationale terrorisme, ligesom det påpeger, at hr. Aznars regering begik alvorlige fejl, både fordi den var uforberedt, og fordi den manipulerede den offentlige mening fra den 11. til den 14. marts 2004 af rent partimæssige årsager. 
Villiers (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mellem den 25. september og den 19. oktober 1915 blev 61.000 britiske soldater dræbt, taget til fange eller såret under slaget ved Loos. Mindst 8.000 døde, og deres kroppe forsvandt i slagmarkens blodige hængedynd, som blev én stor massegrav. Denne slagmark ligger i Auchy-les-Mines i Nordfrankrig. For nogle få uger siden blev området gravet ud af bulldozere for at anlægge en kommunal losseplads. Efter bulldozerne gjorde deres indtog, har det været umuligt at bevæge sig rundt på området uden at træde på rester af menneskeknogler og lig, militæruniformer og militærudstyr. Disse mange tusinde modige soldater begraves nu igen under husholdnings- og byggeaffald.
Jeg anmoder Dem, hr. formand, om at rette en skriftlig henvendelse til myndighederne i Auchy-les-Mines for at give udtryk for vores skarpeste fordømmelse af denne krænkelse af disse soldaters grave. Disse mænd gav uselvisk deres liv for at forsvare friheden og demokratiet i Europa. Det er skammeligt, at deres hvilested er blevet behandlet på denne måde.
Formanden.
   - Jeg noterer mig Deres ord. Vi vil overveje, hvad vi kan gøre i den forbindelse. 
Martin, David (PSE ).
   - Hr. formand, de skotske øsamfunds økonomiske og sociale liv afhænger i vid udstrækning af færgeruterne langs vestkysten. Den skotske regering har efter at have indhentet juridisk rådgivning og efter høring af den foregående Kommission besluttet, at disse ruter ifølge EU's konkurrenceregler skal udgives i privat udbud, og at private operatører skal have mulighed for at overtage kontrakten fra det statsejede selskab Caledonian MacBrayne. Sidste uge oplevede vi et højst usædvanligt træk - faktisk er det kun anden gang, det er sket, siden oprettelsen af det skotske parlament - idet det skotske parlament nedstemte regeringens beslutning om dette emne og anførte, at regeringen og Kommissionen burde tage deres holdning angående disse livsvigtige tjenester op til fornyet overvejelse.
Hr. formand, eftersom øerne nu befinder sig i en fastlåst situation - idet parlamentet har hindret regeringen i at handle, og regeringen mener, at den har pligt hertil ifølge EU-retten - beder jeg Dem anmode kommissærerne med ansvar for transport og konkurrence om straks at undersøge sagen og afgøre, om EU's konkurrenceregler virkelig kræver, at færgefarten til disse øer gøres til genstand for et udbud.
Krupa (IND/DEM ).
    -  Hr. formand, jeg vil gerne protestere imod, at medlemmerne af Europa-Parlamentet behandles som mekaniske afstemningsrobotter. Den hastighed, hvormed nogle afstemninger foregår, er en fornærmelse imod den menneskelige værdighed og en fornægtelse af menneskets natur, da sidstnævnte i høj grad sætter snævre rammer for nervesystemets og sanseapparatets reaktionstider. Ligeledes foreligger arbejdsprogrammerne for de individuelle udvalg så kort tid før møderne, at det er fysisk umuligt at studere dem eller blot sætte sig ind i de enkelte punkter - specielt fordi oversættelserne bogstaveligt talt først foreligger i allersidste minut, hvilket specielt gælder for oversættelserne fra polsk. Det polske folk oplevede på nærmeste hånd det ulykkelige forsøg på at skabe et sovjetisk væsen, og ændringer i den menneskelige natur i forbindelse med oprettelsen af et europæisk økonomisk væsen er heller ikke andet end patologisk diskrimination. Denne diskrimination fornægter menneskelig værdighed, rationel hensigtsmæssighed og sund fornuft og fører til respektløshed over for mennesker. Vi er derfor imod bestræbelserne på at gøre Parlamentet til noget forlorent, hvor demokratiet kun findes af navn.
Allister (NI ).
   - Hr. formand, jeg havde håbet, at jeg i denne tale kunne glæde mig over et politisk gennembrud i Nordirland og prise IRA for endeligt at have opgivet sin beskidte krig og sine krigsvåben. Desværre har Sinn Féin IRA som så ofte før sagt de rigtige ting, men undladt at føre dem ud i livet. Selv om det forpligter sig over for demokratiet, klynger det sig stadig til sine terrorvåben. Og fortsætter således med at udelukke sig selv fra det demokratiske styre i Nordirland.
Det foretrækker klikket fra en riffel frem for klikket fra et kamera. Det skyer kameraerne, men ikke terror. Tag ikke fejl, det er alene Sinn Féin IRA, der endnu en gang har svigtet det nordirske folk. Demokraterne vælger kameraets linse, mens Sinn Féin vælger riffelmundingen. Udfordringen er nu at lade demokraterne gå videre uden dem. 
Rouček (PSE ).
   - Hr. formand, under Europa-Parlamentets sidste mødeperiode i Strasbourg godkendte vi en ny Kommission. Som alle større europæiske institutioner bør den være baseret på visse værdier og grundlæggende principper såsom lighed mellem og blandt dets medlemsstater. Men hvis vi f.eks. ser på tjenestemandsstillingernes fordeling mellem de gamle og de nye medlemsstater i Kommissionen, er dette desværre ikke tilfældet. Hidtil er mindre end en håndfuld af Kommissionens 265 ledende stillinger blevet besat med tjenestemænd fra de nye medlemsstater. Kommissionen har reserveret otte stillinger på A1-plan og 29 stillinger på A2-plan. Men indtil videre kommer kun tre ud af Kommissionens 34 vicegeneraldirektører og ingen af dens 32 generaldirektører fra de nye medlemsstater.
Det er en uholdbar situation. EU er ikke George Orwells , hvor alle medlemmer er lige, men nogen er mere lige end andre. Det burde snarere være et fællesskab baseret på principper om lighed og retfærdighed. Jeg anmoder derfor Kommissionen om regelmæssigt at forelægge Parlamentet en rapport om, hvor langt den er nået på dette område, og jeg opfordrer desuden Europa-Parlamentets formand til at følge situationen indgående. 
Zaleski (PPE-DE ).
    - Hr. formand, mine damer og herrer, den 13. december er en trist dag, da det er årsdagen for indførelsen af en militær undtagelsestilstand i Polen, der skulle standse den omfattende demokratiseringsproces. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at sige, at Parlamentet allerede ved flere lejligheder har hørt hr. Kovács få æren for Europas forandring. Det er specielt hr. Schulz, der har talt herom. Jeg nyder at lytte til hr. Schulz' indlæg, men kun fordi han taler tysk, og ikke på grund af indholdet. Jeg vil derfor gentage, at helten ikke var hr. Kovács, men de polske arbejdere i Lublin, Świdnik og derefter i Gdansk i 1981. Jeg vil sætte meget stor pris på, at man respekterer de ægte historiske fakta.
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der er blevet føjet endnu en facet til den demokratipolitiske skandale omkring præsidentvalget i Ukraine. I lørdags fik vi vished for, at præsidentkandidaten Jusjenko har været udsat for en forgiftning. Lægerne har efter flere undersøgelser entydigt kunne konstatere en dioxinforgiftning, og der verserer det hårdnakkede rygte, at denne dioxinforgiftning er blevet ham påført gennem oral indtagelse af dioxin, og at dette muligvis er sket under en middag med sikkerhedstjenesten. Derfor opfordrer jeg alle europæiske institutioner og delegationer til at tage dette dioxinangreb op, lade det få konsekvenser i Ukraine, presse på for en hurtig opklaring og lade hånt om, om nogle af de involverede måske har højtstående funktioner. 
Flautre (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg var i Tunesien den 10. december på invitation af de to foreninger Den Tunesiske Menneskerettighedsliga og Det Nationale Frihedsråd i Tunesien for at fejre årsdagen for Den Universelle Menneskerettighedserklæring. Jeg må desværre oplyse, at hr. Ben Alis sikkerhedsfolk forhindrede Det Nationale Frihedsråds generalforsamling, og de tøvede ikke med at gennemtæve og uskadeliggøre flere af organisationens tilhængere.
Derfor mener jeg, at det er vigtigt over for Rådet og Kommissionen at understrege den absolutte nødvendighed af at iværksætte retningslinjer til beskyttelse af dem, der forsvarer menneskerettighederne, eftersom hr. Ben Ali tydeligvis fortsætter med at udvise total ringeagt for den civile tunesiske befolkning. 
Borghezio (IND/DEM ).
   - Hr. formand, i disse dage skulle der finde et vigtigt retsmøde sted i en sag, der har at gøre med begivenheder, som går tilbage til 1944, og som vedrører situationen for militære fanger og civile italienske fanger. I stedet for endelig at have en positiv holdning til denne legitime anmodning om en erstatning, der snarere er moralsk end materiel, forsøger Forbundsrepublikken Tyskland at forhale sagen og inddrager ligefrem Den Italienske Republik. Jeg anmoder om, at der gribes ind i denne situation, så vi endelig får en afslutning på dette sorte kapitel fra Anden Verdenskrig. 
Formanden.
   - Hermed er vi færdige med indlæggene. Jeg beklager, at jeg ikke kan give flere talere ordet.
Hr. Posselt, ønsker De ordet for at komme med en bemærkning til forretningsordenen? 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg hører til dem, der i årtier har arbejdet for at se Tjekkiet, Ungarn og Polen her i Europa-Parlamentet. Det glæder mig. Men det ville også glæde mig, det vil jeg gerne sige helt klart, hvis De …
Formanden.
   - Det er ikke en bemærkning til forretningsordenen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0063/2004) af Eurlings for Udenrigsudvalget om Tyrkiets fremskridt mod tiltrædelse (KOM(2004)0656 - C6-0148/2004 - 2004/2182(INI)).
Jeg giver ordet til hr. Eurlings.
Eurlings (PPE-DE ),
   Hr. formand, da jeg fik hvervet som ordfører for forholdet mellem EU og Tyrkiet besluttede jeg mig for at skrive en fair og afbalanceret betænkning baseret på fakta. Foruden Kommissionens undersøgelse og andre rapporter, har jeg også baseret min beretning på mine hyppige besøg i Tyrkiet. I de seneste måneder - faktisk siden starten af oktober - har jeg tilbragt mere end to uger i landet.
Jeg må sige, at jeg er imponeret over de reformer, som Tyrkiet allerede har gennemført. Der er sket mere i de seneste par år end i de foregående fire årtier. I min betænkning nævner jeg Parlamentets støtte til processen, men offentlighedens fortsatte støtte til disse ændringer er også meget imponerende og fortjener ros. Samtidig er jeg også blevet overbevist om - hvilket fremgår af min betænkning - at der kommer flere reformer, der skal gennemføres. De nuværende reformer skal også gennemføres mere effektivt, hvis Tyrkiet fuldt ud skal opfylde de politiske kriterier. På baggrund af de positive bemærkninger vil jeg gerne have lov til at nævne en række områder, hvor en stor indsats fortsat er påkrævet.
Først og fremmest menneskerettigheder. I lovgivningen har regeringen gjort store fremskridt på dette område. Sammen med Kommissionen, Europarådet og alle menneskerettighedsorganisationer på nær en enkelt er jeg også af den opfattelse, at der ikke finder systematisk tortur sted i Tyrkiet. Men det handler ikke om, hvorvidt torturen er systematisk eller ej, men om, at Amnesty International, Human Rights Watch og andre organisationer har rapporteret om ca. 100 tilfælde af tortur i tyrkiske arrester, hvilket er alt for mange - 100 for mange for et land, der virkelig ønsker at nærme sig Europa. Derfor bruges der megen plads på dette spørgsmål i min betænkning. Der skal oprettes et uafhængigt inspektorat, der samarbejder med ngo'er, og som kan foretage uanmeldte kontrolbesøg på politistationer. Det skal også understreges, at alle indberettede tilfælde af menneskerettighedskrænkelser i politiets arrester straks skal for domstolen. 
Så er der religionsfriheden. Det er et område, hvor der fortsat er mange problemer, og hvor der ikke er gjort de store fremskridt. Alevitterne, der udgør mere end 30 % af befolkningen, er ikke fuldt ud anerkendt. Religiøse minoriteter har problemer med ejendomsretten og uddannelsen af præster, munke og gejstlige, men også med ganske enkelt at få anerkendt deres andel i den tyrkiske identitet. Jeg mener, at her er et reelt behov for forandring, eller som en kendt journalist fra CNN Turk sagde i sidste uge: "Lad Tyrkiet blive stolt, også over disse religiøse minoriteter, i stedet for at holde dem tilbage". Betænkningen indeholder klare tilkendegivelser om, hvilke fremskridt der er nødvendige med hensyn til religionsfrihed.
Et tredje punkt handler om kvinders rettigheder. Som det er tilfældet med menneskerettigheder, er der gjort store fremskridt med hensyn til kvinders rettigheder, bortset fra at praksis på nogle områder er langt mindre lovende med tvangsægteskaber og forbrydelser for at hævne ærekrænkelser inklusive æresdrab. Tyrkiet skal snarest muligt investere i bekæmpelsen af analfabetisme blandt kvinder og uddanne dem mere effektivt, ligesom landet skal støtte ngo'er, der tilbyder at beskytte kvindelige ofre. Det fremgår også ganske tydeligt af betænkningen.
Jeg har endnu tre punkter. Tyrkiet har foretaget mange forfatningsmæssige justeringer, men selve forfatningen går tilbage til en militær epoke. Derfor finder jeg det vigtigt at slå fast i denne betænkning, at hvis Tyrkiet virkelig ønsker at vokse yderligere, så vil vi råde det til at udarbejde en ny forfatning.
Nu vil jeg gerne gå videre med det følsomme spørgsmål om Armenien. Hvad det angår, foreslås det i betænkningen, at der nedsættes en bilateral komité bestående af armenske og tyrkiske eksperter for at katalogisere alle historiske fakta. Endvidere skal grænsen til Armenien genåbnes for at skabe nye forbindelser i en atmosfære, hvor fortidens sår virkelig kan hele. 
Sidst men ikke mindst er der Cypern. Jeg synes, at betænkningen er helt klar med hensyn til anerkendelsen af Cypern, tilbagetrækningen af tropper og indledningen af nye forhandlinger i et forsøg på at skabe varig fred og en genforening af øen. 
Efter min mening er nærværende betænkning konstruktiv uden at være naiv. Skønt den er realistisk, er den også kritisk, hvor det er nødvendigt. Ifølge betænkningen kan forhandlingerne indledes uden unødvendige forsinkelser, hvis tre betingelser opfyldes.
For det første er der, som Kommissionen også har nævnt, et reelt behov for at ændre en række love og vedtage nogle nye love. Jeg ved, at Tyrkiet i øjeblikket arbejder hermed. For det andet skal Kommissionen foretage den nødvendige overvågning. For det tredje - og det er afgørende både for os og for mig som ordfører - skal det gøres krystalklart, at når først forhandlingerne indledes, så vil der i første fase blive lagt vægt på en yderligere opfyldelse af de politiske kriterier i lovgivningen såvel som i praksis. 
Jeg har gjort mit yderste for at nå et samarbejdsniveau i Parlamentet, hvor denne balance bevares på en konstruktiv, men kritisk måde. Jeg vil bede alle de deltagende grupper om at forblive trofaste over for disse kompromiser, selv under dette sidste plenarmøde. Som ordfører vil jeg gentage, hvad jeg skrev i betænkningen om, at det nu er op til Tyrkiet at bevise, om det kan levere varen, og om det med yderligere ændringer inden for menneskerettigheder, religionsfrihed og kvinders rettigheder virkelig kan nå op på den standard, der er nødvendig for et EU-medlemskab. Nu er det op til tyrkerne. Bolden er på deres banehalvdel. Uanset hvad der sker, skal vi slå helt fast, at der fremover vil være et meget solidt samarbejde mellem Tyrkiet og EU. Det hersker der ikke tvivl om i betænkningen. Efter min mening skal vi nu sende et klart budskab til Tyrkiet om at gribe chancen.
Tyrkiet får en reel mulighed, men her i Parlamentet skal vi også sende en klar besked om vores egen relevans som Parlament ved i de kommende år at kontrollere, om Tyrkiet gør reelle fremskridt i det fornødne omfang. Europa-Parlamentet skal også tilskynde Tyrkiet hertil. Det finder jeg meget vigtigt, og jeg håber derfor, at betænkningen sidst på ugen ikke blot får bred opbakning fra Udvalget om Udenrigsanliggender, men også fra Europa-Parlamentets plenarforsamling. 
Rehn,
    Hr. formand, det er en stor fornøjelse at overvære Parlamentets forhandling om Tyrkiet i dag, idet vi nærmer os mødet i Det Europæiske Råd, hvor der vil blive truffet afgørelse om, hvorvidt tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet skal indledes. Jeg har fulgt Parlamentets arbejde vedrørende Tyrkiet meget indgående og finder det prisværdigt, at Parlamentets medlemmer har bestræbt sig på at gøre debatten rationel og analytisk. Jeg vil især takke ordføreren, hr. Eurlings, for den afbalancerede betænkning, han har udarbejdet, såvel som Udenrigsudvalget for det værdifulde arbejde, det har udført.
Den ændrede udgave af betænkningen, der inkorporerer flere kompromisændringsforslag, afspejler Parlamentets vilje til at skabe en bred konsensus om det vigtige emne, vi drøfter i dag. Herved følger betænkningen i det store hele linjerne i Kommissionens henstilling, og jeg er meget glad for denne støtte.
Tyrkiet gør virkelig fremskridt, som hr. Eurlings anførte det, i retning af en gennemførelse af den resterende del af den lovgivning, Kommissionen har betegnet som nødvendig for at opfylde de politiske kriterier. Vi håber, at Det Europæiske Råd vil følge vores henstilling og beslutte at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet, for så vidt disse betingelser er opfyldt.
Kommissionen har foreslået en forhandlingsstrategi baseret på tre søjler. Den første søjle understøtter reformprocessen i Tyrkiet. Lovgivningsmæssige og politiske reformer bør udvides, og gennemførelsen heraf konsolideres, således at de bliver uafvendelige. Mange af de emner, der omhandles i hr. Eurlings' betænkning, vil kræve yderligere opmærksomhed. Her tænker jeg især på den videre konsolidering af de kulturelle rettigheder, forbedringen af de forskellige trossamfunds situation, styrkelsen af kampen mod tortur og sikringen af fuld civil kontrol med militæret.
Siden den 6. oktober, hvor vi vedtog vores henstilling, er der sket flere opmuntrende fremskridt. F.eks er loven om foreninger og strafferetsplejeloven blevet vedtaget. Med udnævnelsen af en civil generalsekretær er Tyrkiets nationale sikkerhedsråd blevet omdannet til et rådgivende organ, og dets aktiviteter blevet mere gennemskuelige. Jeg kan forsikre Parlamentets medlemmer om, at Kommissionen til stadighed vil kontrollere, at Tyrkiet overholder de politiske Københavnskriterier. Disse kriterier står ikke til forhandling.
Den anden søjle vedrører rammerne for tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet, som er fastlagt under hensyntagen til landets særlige karakteristika. Det betyder ikke, at Tyrkiet stilles ringere end andre lande. Tyrkiets tiltrædelse vil under alle omstændigheder adskille sig fra tidligere tiltrædelser på grund den samlede indvirkning af landets befolkningstal, størrelse, geografiske placering og økonomiske, sikkerhedsmæssige og militære potentiale. Jeg skal som et eksempel erindre om, at Tyrkiets befolkning er næsten lige så stor som den samlede befolkning i de 10 nye medlemsstater, der blev optaget i Unionen i maj i år.
Udsigten til tyrkisk tiltrædelse af EU afstedkommer mange legitime spørgsmål, overvejelser og bekymringer. Vi har som demokratiske politikere pligt til at behandle de emner, der foruroliger offentligheden. Derfor vil den tredje søjle i vores tilgang til Tyrkiet være fokuseret på at styrke den politiske og kulturelle dialog mellem EU's og Tyrkiets borgere. Det står klart, at Europa-Parlamentet kan og bør spille en vigtig rolle i gennemførelsen af dette projekt.
Jeg vil kort beskæftige mig med Cypern, idet jeg på dette område i vid udstrækning kan tilslutte mig ordlyden i Parlamentets betænkning. I juni udtrykte Det Europæiske Råd tilfredshed med den tyrkiske regerings bidrag i forhold til FN's generalsekretærs bestræbelser på at løse Cypern-problemet. Bestræbelserne på at finde en løsning bør genoptages. Det står klart, at tiltrædelsesforhandlingerne vil blive afholdt inden for rammerne af en regeringskonference bestående af de 25 medlemsstater på den ene side og Tyrkiet på den anden. Vi forventer også, at Tyrkiet undertegner en protokol, hvorved associeringsaftalen udvides til at omfatte samtlige 25 medlemsstater.
Forbindelserne mellem EU og Tyrkiet har en lang historie bag sig. Muligheden for tyrkisk medlemskab blev omtalt allerede i forbindelse med associeringsaftalen fra 1963. Til trods for de op- og nedture, vi har været vidne til i de sidste 40 år, er muligheden for tyrkisk medlemskab blevet bekræftet mange gange af Det Europæisk Råd, især efter Helsinki-mødet i 1999.
Tyrkiet gennemgår i dag en proces med radikale ændringer, herunder en hurtig mentalitetsændring, som hr. Eurlings har beskrevet. Udsigten til tiltrædelse har vist sig at fungere som en meget vigtig katalysator for Tyrkiets iværksættelse af omfattende forfatningsmæssige og lovgivningsmæssige reformer.
Jeg er overbevist om, at forhandlingsprocessen vil medvirke til at få flere reformer igennem i Tyrkiet. Der er pr. definition tale om en åben proces, hvis resultat man ikke kan garantere på forhånd. Det endelige mål for tiltrædelsesforhandlinger er tiltrædelse, og vi har ikke noget alternativ hertil på vores dagsorden.
Som konklusion må vi fastslå, at forberedelserne af Tyrkiets tiltrædelse kan vare et godt stykke ind i det næste årti. I denne periode vil EU udvikle sig, og Tyrkiet forandre sig afgørende og grundlæggende. Under alle omstændigheder bør disse tiltrædelsesforhandlinger forvaltes omhyggeligt og forberedes grundigt, så vi kan fremme en sådan proces og opnå et resultat, der bekræfter resultatet af 50 års europæisk integration. Det er vores fælles mål, og jeg er overbevist om, at vi vil gøre vores bedste for at nå det. 
Nicolaï,
    Hr. formand, Parlamentet skal i dag drøfte en vigtig betænkning af hr. Eurlings om Kommissionens periodiske rapport for 2004 og henstilling om Tyrkiets fremskridt mod tiltrædelse. Denne forhandling afholdes på et meget passende tidspunkt, eftersom Det Europæiske Råd på fredag vil afgøre, om der skal indledes tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet.
Når vi ser tilbage på Det Europæiske Råd i Helsinki i december 1999 og forsøger at danne os et billede af, hvor Tyrkiet befandt sig dengang, hvad angår landets forberedelse af EU-medlemskab, må vi konkludere, at Tyrkiet har gjort imponerende fremskridt. Det er ikke nogen overdrivelse at fastslå, at forandringerne i Tyrkiet sker med næsten revolutionerende fart.
Berlinmurens fald skabte betingelserne for en hurtig forandring i de central- og østeuropæiske lande, der blev nye EU-medlemsstater i maj i år. For Tyrkiet opstod der ikke en sådan ydre anledning til forandring ud over et varigt ønske om EU-medlemskab og sandsynligvis ønsket om gennemgribende økonomiske ændringer efter de katastrofale økonomiske kriser i 2000 og 2001.
Det er bemærkelsesværdigt, at der ifølge Kommissionens rapport fra oktober i stigende grad kan konstateres en interaktion mellem ønsket om tiltrædelse og den omfattende modernisering, som Københavnskriterierne har fremkaldt i Tyrkiet. Kommissionen konkluderer ganske rigtigt, at denne modernisering både er i Tyrkiets og i EU's interesse, og at tiltrædelsen kan skabe betydelige muligheder for begge parter, hvis den forvaltes rigtigt.
Samtidig er det korrekt, at der stadig er mange problemer, der skal løses, inden Tyrkiet kan opnå medlemskab. Det erkender Parlamentets ordfører også i sin betænkning. I betænkningen henvises der til de forpligtelser, der tidligere er indgået i forhold til Tyrkiet, og ordføreren giver udtryk for sin tilfredshed med de omfattende reformer, der er gennemført i Tyrkiet for at sikre opfyldelsen af Københavnskriterierne. Betænkningen omhandler også flere områder, hvor der fortsat hersker usikkerhed, hvad angår reformernes gennemførelse.
Ifølge betænkningen bør tiltrædelsesforhandlingerne indledes uden unødige forsinkelser, idet der især bør lægges vægt på tre aspekter. For det første bør man i forhandlingernes første fase prioritere en fuldstændig gennemførelse af de politiske kriterier. For det andet bør de resterende seks vigtige love vedtages og gennemføres, inden forhandlingerne indledes. For det tredje bør alle de mekanismer, Kommissionen imødeser for at sikre en indgående overvågning og en intensiv politisk dialog samt en evt. suspendering af forhandlingerne, fungere fuldt ud.
Jeg skal desuden omtale et andet vigtigt element, som ordføreren henviser til i betænkningen, og som også omhandles i Kommissionens rapport. I betænkningen understreges behovet for at informere borgerne i både EU og Tyrkiet gennem en intensiv politisk og kulturel dialog for således at skabe større bevidsthed om integrationsprocessen og større gensidig forståelse. Det kan jeg fuldt ud tilslutte mig.
Som Eurlings-betænkningen er Rådets forberedelse af fredagens afgørelse sket med udgangspunkt i Kommissionens rapport og henstillinger. De giver et grundigt, bredt og godt grundlag for afgørelsen om at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet.
I dag har Rådet drøftet udkastet til konklusioner som en forberedelse af den afgørelse, Det Europæiske Råd skal træffe på fredag. Denne afgørelse indebærer mere end et simpelt ja eller nej til spørgsmålet om, hvorvidt der skal indledes tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet.
Som Kommissionen allerede anfører det i sine henstillinger, og som det fremgår af Eurlings-betænkningen, er det klare råd, at afgørelsen bør være uløseligt forbundet med f.eks. indgående overvågning af reformprocessen for at sikre, at processen bliver irreversibel, og en fuldstændig, effektiv og omfattende gennemførelse heraf.
Derudover behandlede Kommissionen i sine henstillinger de bekymringer, som Tyrkiets tiltrædelse giver anledning til i Europa - f.eks. bekymringer angående indvirkningen på budgettet eller den frie bevægelighed for arbejdstagere. Med andre ord skal denne afgørelse om Tyrkiet også være tilstrækkelig fremadskuende. Det nederlandske formandskab har foretaget omfattende høringer af de forskellige medlemsstater for at sikre, at den afgørelse, der vedtages på fredag, bliver bæredygtig og tilgodeser både EU's og Tyrkiets interesser.
I tirsdags aflagde den nederlandske premierminister besøg i Grækenland og Cypern, idet disse to nabolande har særlige interesser i forbindelse med denne afgørelse. I dag tog premierministeren til Berlin og Paris, i morgen vil han være i Østrig. Jeg var i Tyrkiet i sidste uge og havde i denne forbindelse lejlighed til at mødes med premierminister Erdogan og udenrigsminister Gul.
Også Tyrkiet har som bekendt en række betænkeligheder, herunder forslaget om permanente sikkerhedsklausuler og Kommissionens afsnit om, at forhandlingerne pr. definition er en åben proces, hvis resultat ikke kan sikres på forhånd. Endelig er Tyrkiet bange for, at der vil blive opstillet nye kriterier ud over Københavnskriterierne.
Jeg ved, at De allerede har haft og også i dag vil få en interessant debat om Tyrkiet, herunder om de nævnte elementer, der indgår i afgørelsen. Det glæder mig. Jeg er overbevist om, at en bred debat om Tyrkiets tiltrædelse af EU er en forudsætning for et godt resultat. Hvis afgørelsen skal være bæredygtig, kræver det politisk og offentlig støtte. Det nederlandske formandskab bestræber sig på at nå frem til en retfærdig og afbalanceret afgørelse baseret på Københavnskriteriernes opfyldelse. I denne forbindelse glæder vi os over det grundige og konstruktive arbejde, Parlamentets ordfører og Udenrigsudvalget har udført. Vi håber, Parlamentet vedtager en beslutning den 15. december.
Poettering (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger, den beslutning, som stats- og regeringscheferne træffer på fredag den 17. december, er en beslutning, som vil få meget vidtrækkende konsekvenser. Aldrig tidligere i Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs, Det Europæiske Fællesskabs eller Den Europæiske Unions historie har der været en beslutning, hvis konsekvenser kan have været så vidtrækkende, som det er tilfældet med beslutningen om Tyrkiets medlemskab af EU. Alle skal være klar over, at hvis Tyrkiet bliver medlem af EU, så vil EU få en anden karakter.
I vores gruppe er der - og det kan slet ikke være anderledes - forskellige holdninger. Jeg vil gerne minde om, at der også i andre partier findes tidligere regeringschefer, som udtaler sig for eller imod Tyrkiets medlemskab. I Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater mener vi ikke, at der kan være nogen selvpålagt forpligtelse, ingen automatik, ingen fastlæggelse på grund af bemærkninger fra tidligere regeringschefer i den ene eller anden retning. Vi mener, at spørgsmålet om Tyrkiet er et samvittighedsspørgsmål eller et spørgsmål, som ligger meget tæt på et samvittighedsspørgsmål, og derfor accepterer vi naturligvis, at enhver stemmer efter sin egen overbevisning.
Jeg vil gerne takke Camiel Eurlings varmt for hans betænkning og for, at han prioriterer menneskerettighederne så højt i sin betænkning.
Kommissionen anbefaler forhandlinger, hvor resultatet ikke er givet på forhånd, om end med medlemskab som mål, og vores gruppe vil fastlægge sin holdning i morgen aften. Der er nogle i vores gruppe, som ikke ønsker forhandlinger, og som på forhånd har sagt, at der skal være en anden form for partnerskab, det, som vi kalder privilegeret partnerskab. Der er andre, som ønsker forhandlinger med henblik på medlemskab af EU. Og der findes en tredje gruppe, som ønsker forhandlinger med henblik på et alternativt partnerskab - altså også et privilegeret partnerskab. Men det er fælles for alle tre holdninger, at vi betragter Tyrkiet som et stort og vigtigt land, som vi vil leve sammen med i partnerskab og venskab. De medlemmer af vores gruppe, som ikke vil forhandle eller kun med henblik på et privilegeret partnerskab - og dem hører jeg selv til - nærer den store bekymring, at vi risikerer at udvide os til døde og miste den europæiske identitet, hvis Tyrkiet bliver medlem af EU, at vi-følelsen, som er grundlaget for solidariteten i EU, kunne tage skade.
Vi, Det Europæiske Folkeparti, har bedt Wolfgang Schüssel om at koordinere vores holdning, og eftersom der kræves enstemmighed på topmødet, hr. rådsformand, så råder jeg Dem til - og kræver af Dem - at De som rådsformand har den fornødne fleksibilitet til at pege på en enstemmig beslutning. Hvis det skulle komme til forhandlinger, så vil vi befinde os i den meget mærkværdige situation, at vi forhandler med et land, hvor der sker massive overtrædelser af menneskerettighederne, og det må vi også sige åbent og fair, samtidig med at vi anerkender de fremskridt, som Tyrkiet har gjort. Vi har jo hørt årets bemærkning, nemlig at der ikke fandt systematisk tortur sted, men selv om der ikke finder systematisk tortur sted, så finder der dog alligevel omfattende tortur sted. Vi ved også, at der føres forhandlinger med regeringerne. Tyrkiet fører altså forhandlinger med regeringerne inklusive Cyperns regering, et land, som ifølge Tyrkiet overhovedet ikke eksisterer. Det er ikke særlig logisk!
Vi beder den tyrkiske ministerpræsident om at lade være med at beskylde os for at bruge spørgsmålet om Tyrkiet til indenrigspolitiske formål. Nej, vi debatterer med borgerne, og vi skal have befolkningen med på vejen frem mod Europas integration. Vi opstiller heller ikke strengere krav til Tyrkiet, men Tyrkiet har en størrelse, som vi aldrig tidligere har haft at gøre med i en optagelsesproces, og derfor er det nødvendigt, at det hele bliver drøftet meget grundigt. Målet må være, at EU har en fremtid som et demokratisk og handledygtigt EU.
Schulz (PSE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, Eurlings-betænkningen er i enhver henseende mere differentieret end hr. Poetterings tale. Det er den positive del, som jeg kan begynde med. Ordføreren har gjort sig store anstrengelser for at opnå bred konsensus i Udenrigsudvalget, det siger jeg på vegne af de kolleger, som har arbejdet sammen med Dem. Det er lykkedes Dem. Jeg mener, at afstemningsresultatet i Udenrigsudvalget har vist, at den linje, som De har lagt i denne betænkning, og som er blevet tilføjet elementer fra vores gruppe, har ført til en bred konsensus, som også kan danne grundlag for en bred konsensus her i salen. Her er der tre elementer, der er vigtige, og hvor vores gruppe adskiller sig klart fra det, som hr. Poettering sagde.
For det første, hvordan kan hr. Poettering bare sådan hævde, at EU ville få en anden karakter, hvis Tyrkiet blev optaget? Hvis Tyrkiet tiltræder EU, så må det underkaste sig EU's samlede eksisterende lovgivning. Hvis Tyrkiet tiltræder EU, så må det, fordi vi alle ønsker forfatningen, gøre denne forfatning til grundlag for sin indenrigspolitik, så snart den er ratificeret. Så bliver EU's charter om grundlæggende rettigheder bindende forfatningsret i medlemslandet Tyrkiet. Så bliver det bevist, at de værdier, som er defineret i dette charter, og som udgør værdigrundlaget for vores EU, bliver accepteret af et land, som for 99 % eller 98 %'s vedkommende er beboet af muslimer.
De islamiske fundamentalisters påstand om, at vores vestlige værdier og islam er uforenelige, ville være grundigt modbevist, hvis det lykkes at integrere dette land i EU, for så bevises det, at de grundlæggende værdier, som vi står inde for, er grundlæggende værdier for alle mennesker, hvad enten de er jøder, muslimer eller kristne eller ikke har nogen tro. Alene dette fremskridt, hr. Poettering, tvinger os til at indlede disse forhandlinger.
Der er et andet punkt, som vi ikke bør undervurdere. Det er de reformer, som Tyrkiet har gennemført i de seneste år, som hr. Erdogan har taget initiativ til, og som - det vil jeg gerne understrege - er langt mere radikale end alle de småreformer, som tidligere konservative eller socialdemokratiske regeringer har taget fat på. For ni år siden, den 15. december 1995, var jeg her i Parlamentet en af de tre ordførere om toldunionen med Tyrkiet. Da var fru Çiller ministerpræsident i Tyrkiet. Det vil jeg ikke sige mere om nu. Hun sagde dengang til os: "For himlens skyld, giv os den toldunion, ellers driver I os lige i armene på islamisterne." Samme kvinde indgik som bekendt en koalition med hr. Erbakan ni måneder senere. Det er fortid. Hullet i troværdigheden er glemt.
Erdogan har virkelig sat flere reformer i gang end de foregående regeringer. Det er bare ikke nok. Men alle, som vi taler med i Tyrkiet, og det kan De bekræfte, hr. Eurlings, alle menneskerettighedsforkæmpere, alle kvinderettighedsforkæmpere, alle demokratiske organisationer, alle demokratiforeninger, arbejdsgiverorganisationerne og fagforeningerne, alle siger de til os, at udsigten til at blive medlem af EU har forandret dette land. Udsigten til at blive medlem af EU gør dette land til et normalt parlamentarisk demokrati. Alt det vil ikke ske på en dag. Tiltrædelsen vil, hvis den kommer, ske en gang i slutningen af næste årti. Men chancen for, at dette store land bliver til et normalt vestligt demokrati, denne udsigt, det er en fredsdividende, som vi ikke må sige nej til.
For hvad sker der, hr. Poettering, hvis De afviser tyrkerne? Hvad sker der, hvis denne reformproces bliver afbrudt? Er De villig til at løbe den risiko? Det spørgsmål stiller jeg Dem. Fortæl os, hvad der sker inden for det privilegerede partnerskab, hvis reformprocessen bliver afbrudt. Det må vi også høre fra Dem, det siger De ikke noget om!
Vi siger, og det er vores tredje argument, at hvis det lykkes at stabilisere det demokratiske Tyrkiet, hvis det lykkes at forankre det vestlige værdisystem i dette samfund, hvis vi giver tyrkerne chancen for at blive det, som de ønsker at blive, nemlig mennesker i Europa, som accepterer det europæiske værdigrundlag for sig selv, så skaber vi et EU, som realiserer sin fredsproces, sit fredspotentiale, sit demokratistabiliserende potentiale i en region, som mere end nogensinde har brug for det. Demokrati, menneskerettigheder, social sikkerhed og fred. Det er lige præcis EU's eksportvarer, som vi bør eksportere til Tyrkiet - hvis det lykkes! Det er ikke sikkert, at det lykkes. Ingen kan ved begyndelsen af denne proces sige, om det virkelig lykkes. Men ikke at gøre forsøget, det ville være letsindigt! Derfor stemmer vi som gruppe for Deres betænkning, hr. Eurlings.
Bonino (ALDE ),
   Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, flertallet i Den Liberale Gruppe støtter hr. Eurlings' betænkning. Når man ser bort fra en række kompromiser, som jeg kommer tilbage til, anmoder man nemlig i det store og hele regeringerne om at indlede forhandlingerne uden unødig forsinkelse, og man slår fast, at forhandlingernes målsætning er Tyrkiets fulde tiltrædelse af EU.
Mange af os havde sikkert foretrukket en betænkning, der var klarere og på en vis måde mindre snørklet. Vi siger alt for ofte - og gentager hele tiden over for Tyrkiet - at forhandlingerne i sig selv er åbne, og at resultatet således ikke er givet på forhånd. Vi kan naturligvis ikke sige, kære kolleger, at vi ønsker en permanent beskyttelse, når det gælder personers frie bevægelighed, da det ville være i strid med traktaten, uanset hvem der er tale om. Det ville juridisk set være i strid med traktaten, hvad enten Kommissionen kan lide det eller ej. Det er dog tale om et kompromis, som vi efter min mening bør holde fast ved.
Kære kolleger, tillad mig at sige, at det i dag ikke drejer sig så meget om Tyrkiet, men snarere om Europa. Vi skal finde ud af, om Europa er en pålidelig partner, når det gælder de internationale forbindelser. Vi skal finde ud af, om det løfte, der blev givet, stadig er gyldigt efter over 40 år. Vi skal også finde ud af, hvilken identitet vi har, hr. Poettering. Efter min opfattelse består det europæiske projekts identitet i, at det er et politisk projekt og ikke et geografisk projekt eller et religiøst projekt.
Jeg mener desuden, at vores identitet ikke så meget ligger i vores fortid og vores rødder - som nogle ligefrem ønsker at kalde kristne eller katolske - men snarere i vores nutid og ikke mindst i vores fremtid. Vores fortid har ikke kun været storhed, men også krige og blodsudgydelser. Kære kolleger, jeg mener tværtimod, at vores identitet udgøres af de 50 år, hvor vi har forsøgt - hvilket på sin vis også er lykkedes os - at indføre en retsstat, magtopdeling, verdslige institutioner samt forsvaret af de borgerlige og politiske rettigheder som et vigtigt element i den menneskelige udvikling. Dette er vores identitet, og det er det projekt, som det tyrkiske folk og den tyrkiske regering ønsker at deltage i.
Jeg tror, at det er det, der er tale om. Enten vælger vi et Europa, der tror på sig selv, og som er i stand til at administrere de problemer og udfordringer, som det står over for - og som strækker sig fra de vanskelige forbindelser med den islamiske verden til indvandringen og de vedvarende forskelle - nemlig et Europa, der hverken indleder disse forhandlinger af lethed eller naivitet, men af dyb politisk bevidsthed, eller også vælger vi et Europa, som måske til ære for sin katolske og kristne identitet lukker sig inde i sig selv og tror, at det bedre kan forsvare den velfærd, som vi har opnået, ved at lukke i over for de udfordringer, vi står over for.
Kære kolleger, det er, hvad det drejer sig om. Det er dette Europa, der er tale om, og det er, hvad vi skal drøfte. Jeg mener, at det er dette Europa, som vi skal tro på, og som er værd af kæmpe for. Dette er et værdigt Europa for vores medborgere og på den internationale scene. Efter min opfattelse er enhver anden uklarhed og tvetydighed ikke på niveau med vores nutid og fremtid og navnlig ikke med det, som vi har skabt hidtil. 
Lagendijk (Verts/ALE ),
   Hr. formand, min gruppe støtter også denne betænkning i dens nuværende udformning efter ændringsforslagene fra Udvalget om Udenrigsanliggender. Som ordføreren allerede har sagt, er det en kritisk, men konstruktiv betænkning. Det betyder ikke, at vi er enige i hvert eneste afsnit - hvilket er grunden til, at vores gruppe har stillet ændringsforslag - men vi støtter de grundlæggende tanker.
Jeg vil gerne reagere på to holdninger under debatten, ikke kun den, der er kommet til udtryk i det offentlige europæiske rum, men også Parlamentets. Jeg vil gerne starte med de personer, som ganske enkelt er imod et tyrkisk medlemskab. Hr. Poettering har sat ord på det, og der er ikke tid til at gå ind i alle argumenterne. Jeg vil gerne advare imod forsøget på gennem ændringsforslag at få denne holdning optaget i hr. Eurlings' betænkning ved at foregribe - undertiden i en neddæmpet version - et muligt sammenbrud i forhandlingerne og henvise til andre former for forbindelser mellem Tyrkiet og EU.
Jeg vil gerne gøre det helt klart. Det er ikke Parlamentets opgave at udpensle tingene eller belønne De Kristelige Demokrater for den måde, hvorpå de fører politik med symboler. Betænkningen er meget klar på dette punkt. Forhandlingerne skal indledes snarest muligt og uden unødvendige forsinkelser. Intet i livet er sikkert. Det gælder også for disse forhandlinger, men der skal ikke herske tvivl om, at målet er et fuldt medlemskab. Det er entydigt, og det skal det blive ved med at være. Jeg opfordrer Dem til at nedstemme alle forsøg på at fjerne denne klarhed.
En anden holdning indtages i debatten af de kritikere, der føler, at der er sket for lidt, og at der skal ske langt mere - specielt på menneskerettighedsområdet. Jeg foreslår heller ikke nogen ordstrid på dette punkt. Sammen med formanden, hr. Borrell og hr. Eurlings besøgte jeg Tyrkiet så sent som i sidste uge og talte med mange mennesker i Istanbul, Ankara og Dyabakir. Vi talte med menneskerettighedsaktivister, jurister og religiøse minoriteter. De sagde alle, at der fortsat er meget galt i Tyrkiet, og nogle sagde, at vi kun er nået halvvejs. Ved afslutningen på alle disse samtaler bad de os alle om at genåbne forhandlingerne, idet de er den bedste garanti for, at de igangværende reformer lykkes. De er også den bedste opmuntring for de mennesker, der gennem de seneste 15 år har risikeret liv og lemmer ved at hellige sig reformer.
Både Kommissionens rapport og hr. Eurlings' betænkning indeholder tilstrækkelige garantier til ganske enkelt at indstille forhandlingerne, hvis det usandsynlige skulle hænde, at der fremover sker forværringer på menneskerettighedsområdet. Hvis De sætter pris på menneskerettigheder, hvis De virkelig mener, at tortur skal afskaffes, hvis De mener, at kurderne skal vinde rettigheder i praksis og ikke blot på papiret, så opfordrer jeg Dem til at stemme for en indledning af forhandlinger. Det betyder ikke, at tingene ændres i morgen, eller at det bliver let. Det ved både jeg og tyrkerne, men muligheden er der, og vi skal ikke forpasse den.
Jeg håber virkelig, at Parlamentet under onsdagens afstemning endelig vil kunne træffe en strategisk beslutning med følger, der rækker langt ud over Europa, og at Det Europæiske Råd vil gøre det samme to dage senere. Som hr. Schulz allerede har påpeget, kan Tyrkiet bevise, at demokrati og islam udmærket kan gå hånd i hånd. Det er den bedste modgift over for de skeptikere, der har monopol på spørgsmålet i Europa i øjeblikket, og som hævder, at det aldrig bliver muligt. Tyrkiet kan bevise, at det er muligt, og Europa kan bevise, at det kan medvirke til at forhindre et kultursammenstød mellem Vesten og den islamiske verden, et sammenstød, som mange fundamentalister i både øst og vest håber på. Europa kan vise, at der med udgangspunkt i fælles værdier er plads til mere end én kultur, og at der i det 21. århundredes Europa er plads til mere end én religion. 

Brie (GUE/NGL ),
   Hr. formand, for nu med det samme at opfylde hr. Schulz' krav om differentiering, så vil jeg gerne klart sige, at min gruppe på den ene side med stort flertal går ind for, at der indledes forhandlinger med Tyrkiet, og klart vil støtte det, som er formuleret i betænkningen, nemlig at målet for disse forhandlinger skal være EU-medlemskab for Tyrkiet, men at vi på den anden side har store problemer med selve betænkningen.
Det skyldes ikke hr. Eurling, som jeg her har oplevet som meget kompetent og engageret. Men jeg må klart og med beklagelse sige, at jeg er skuffet og overrasket over, at lige præcis Den Socialdemokratiske Gruppe og Gruppen De Grønne i alle konkrete spørgsmål, hvor man ville have kunnet måle tidsmæssigt og sagligt i en forhandlingsproces, om der var sket fremskridt, har afvist sådanne ændringsforslag. Vi har en betænkning, som er velafbalanceret i sin kritik, men kritikken bevæger sig på et metafilosofisk og så generelt niveau, at vi ikke rigtig kan arbejde med den.
Vi anerkender, at der i de sidste to år er sket betragtelige positive politiske og juridiske ændringer i Tyrkiet. Men det må dog være muligt at problematisere, at virkeligheden i mange tilfælde ikke er i overensstemmelse med disse reformer. I en betænkning, hvor vi to gange med rette nævner problemet med det græsk-ortodokse seminar i Chalki, må man også kunne nævne spørgsmålet om 4 millioner kurdere, som er flygtninge i et land, hvor over 4.000 landsbyer er blevet ødelagt. Til forskel fra andre spørgsmål er sådanne ting ikke kommet med i denne betænkning i så konkret form, og jeg formoder, at det er sket for ikke at give modstanderne af Tyrkiets optagelse dette kort på hånden. Men netop i disse følsomme spørgsmål, hvor det handler om substansen, forudsætningen, værdipotentialet for EU principielt - fru Bonino var inde på dette problem - mener jeg, at det taktisk er en helt forkert vej. Min gruppe vil ikke være med til denne relativering. Vi vil bruge forhandlingsprocessen til fortsat at anføre det, som har været gamle socialdemokratiske og grønne krav, i den nødvendige konkrete form - som jeg har lært af andre medlemmer.
Jeg var sammen med kolleger i den lille kurdiske by Kiziltepe, hvor en lastbilchauffør og hans 12-årige søn blev skudt den 21. november. Guvernøren forklarede, at man havde dræbt to bevæbnede terrorister. I ethvert medlemsland i EU ville en guvernør være tvunget til at gå af efter en sådan udtalelse. Denne målestok vil vi blive ved med at anvende.
Til sidst vil jeg gerne sige noget andet. Vi vil ikke tillade, at Tyrkiet i stedet for et privilegeret partnerskab får et diskriminerende medlemskab, sådan som Kommissionen planlægger. 
Belder (IND/DEM ),
   Hr. formand, i de store meningskampe i forbindelse med forhandlingerne om Tyrkiets medlemskab af EU er der brug for ærlighed. Det er netop denne prisværdige holdning, som vores ordfører hr. Eurlings indtager. I lørdags fortalte han ærligt og oprigtigt den nederlandske presse om sin bekymring over premierminister Erdogans klager over Bruxelles. Den tyrkiske premierminister og formanden for det tyrkiske parlament skaber i høj grad det indtryk, at deres land allerede overholder de politiske kriterier for tiltrædelse. For at opsummere kan jeg sige, at Bruxelles angiveligt beder Ankara om for meget på dette vigtige område.
Intet er imidlertid længere fra sandheden. Det tegner godt for Rådet og Kommissionen, hvis det uventede skulle ske, at man indleder forhandlinger med den klagende premierminister Erdogan. Ifølge ordførerens erklæring kan betænkningens afsnit fire under alle omstændigheder slettes på behørig vis. I dette afsnit omtales i jublende vendinger den tyrkiske regerings og det tyrkiske parlaments vedvarende stærke interesse i og vilje til at nærme sig EU.
For min del har jeg også været meget ærlig over for ordføreren om den grundlæggende mangel på religionsfrihed i Tyrkiet. Jeg fattes faktisk ord til at beskrive de tyrkiske myndigheders ærligt talt småtskårne holdning til forskellige diminutive kristne minoriteter på deres område. Man kan blot læse de seneste par ugers udgaver af eller fredagens udgave af . Skønt jeg i dette lys sætter stor pris på hr. Eurlings' kritiske holdning til denne grundlæggende krænkelse af menneskerettighederne, mener jeg fortsat, at han har for travlt med at bekæmpe symptomerne. Derfor vil jeg atter opfordre ham til at støtte mit ændringsforslag, hvori Rådet og Kommissionen opfordres til at bede de tyrkiske myndigheder om i overensstemmelse med de politiske Københavnskriterier straks at give de kristne kirker status som juridisk person samt straks at afskaffe deres direktorat for religiøse anliggender. Sidstnævnte anmodning vil faktisk fjerne en anden genstridig politisk myte - nemlig den om den sekulære tyrkiske stat og den deraf følgende diskrimination af ikke-sunnitter.
I kategorien af ikke-sunnitter finder man også den store minoritet af alevitter. Sammen med det store kurdiske samfund ønsker de ikke at blive betragtet som en minoritet, men som en integreret del af Den Tyrkiske Republik og som medstiftere heraf. Europa gør klogt i at holde sig langt væk fra eksplosive Tyrkiske politiske spørgsmål som disse, der straffes med egen implosion.
Szymański (UEN ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, der er bestemt mange fordele ved et tyrkisk medlemskab af EU. Blandt disse er en udvidelse af det fælles marked, hvilket vil være en stor økonomisk fordel, samt utvivlsomt en styrkelse af det transatlantiske samarbejde. Men en mere grundig gennemgang viser, at begge disse mål relativt let kan opfyldes, uden at Tyrkiet bliver medlem af EU.
Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er et glimrende eksempel på en platform for et godt økonomisk samarbejde mellem EU og lande, der ikke er medlemmer af EU. Det kunne også være nyttigt at foreslå Tyrkiet en passende reform af sikkerhedspolitikken, da landet er en af Europas vigtigste strategiske partnere på sikkerhedsområdet. Et sådant privilegeret partnerskab med Tyrkiet ville indebære en anden stor fordel for os, da det kunne give os chancen for at undgå en omfattende landbrugs- og samhørighedspolitisk krise. En reform af begge disse politikker er indlysende og nødvendig - særligt hvad angår landbrugspolitikken - men det vil være en ekstremt negativ udvikling, hvis en sådan reform kun gennemføres, fordi der er en chance for, at Tyrkiet bliver medlem af EU. Et sådant privilegeret partnerskab ville også give os mulighed for at foregribe yderligere sociale problemer i forbindelse med migrationer. Sidstnævnte bliver stadig mere udbredt i dagens Europa, og stedse værre at løse. Hvis vi ønsker at undgå migrationsrelaterede konflikter, skal vi ikke gøre et muslimsk land til EU's største medlemsstat, hvilket Tyrkiet f.eks. kan blive i 2020. Det vil skabe borgerlige uroligheder, som vi ellers skal forsøge at undgå i Europa. En optrapning af forbindelserne til Tyrkiet skal også stilles mere i forhold til Europas åbenhed over for Ukraine. Forholdet til Ukraine er ikke blevet tilsidesat på grund af Ukraines ønsker eller Ukraines fejl. Det var heller ikke Ukraines skyld, at det var en sovjetisk republik i 1963.
Det er alt sammen gode grunde til, at vi ikke kan stemme for denne betænkning. Vi synes også, at betænkningen blev malet alt for rosenrød i Udvalget om Udenrigsanliggender, hvilket vi finder uklogt. Hvis vi taler så let om Tyrkiets medlemskab af EU, skaber vi vrede i Tyrkiet, der skulle være vores ven.
Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg taler på vegne af Italiens nye Socialistparti, som er tilhænger af hr. Eurlings' betænkning og således af forhandlingernes indledning med Tyrkiet.
Tyrkiets tiltrædelse ville bekræfte, at EU er et åbent og tolerant samfund, der henter sin styrke i mangfoldigheden og er forenet af fælles værdier som frihed, demokrati, retsstaten og respekten for menneskerettighederne. Ved at lægge en anden model for dagen end det lukkede og sekteriske samfund, som fanatiske muslimer går ind for, kunne Europa desuden spille en uvurderlig rolle for de fremtidige forbindelser mellem Vesten og den islamiske verden.
Mere generelt er der ingen tvivl om, at på et tidspunkt, hvor Europa er ved at påtage sig et større ansvar i international politik, ville Tyrkiets tiltrædelse i høj grad styrke EU's evne til at spille en vigtig rolle på den internationale politiske scene, navnlig i vanskelige områder som Mellemøsten, Sortehavet, Sydkaukasus og Centralasien. Desuden kunne Tyrkiets optagelse - hvilket OECD bekræfter - øge Europas økonomiske indflydelse i verden takket være dets omfattende geografiske dimensioner, de betydelige naturlige ressourcer og den unge og højtuddannede arbejdskraft.
Tiltrædelsesforhandlingernes indledning er både et mål og et startpunkt. Det er et mål, fordi Tyrkiets første anmodning om tiltrædelse af det daværende Europæiske Økonomiske Fællesskab går helt tilbage til 1959. Landet er blevet moderniseret i årenes løb og har nået nogle vigtige resultater takket være effektive reformer og de innovationer, der navnlig er blevet foretaget i løbet af de sidste to år. Forhandlingerne indledning er dog også et startpunkt, eftersom varigheden og resultatet af forhandlingerne - der kan påbegyndes, lige så snart Tyrkiet har opfyldt de politiske Københavnskriterier - afhænger af de fremskridt, der bliver gjort, navnlig når det gælder økonomien og EU's .
EU og Tyrkiet er således fælles om en vigtig udfordring, hvor de sammen skal skabe grundlaget for det fremtidige Europas opbygning. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil begynde med at lykønske hr. Eurlings med hans fremragende indsats i forbindelse med et spørgsmål, der, som vi har set under denne forhandling, er kontroversielt og vanskeligt. Den lægger virkelig op til, at vi klart støtter indledningen af forhandlinger. På den anden side er der nogle medlemmer, der har givet udtryk for en grundlæggende modstand.
Jeg synes, at det er vigtigt, at forhandlingen bliver seriøs og tager udgangspunkt i objektive præmisser.
Tyrkiet er et ansøgerland i kraft af Det Europæiske Råds beslutning i Helsinki. Prodi-Kommissionen har udsendt en positiv udtalelse med henblik på indledning af forhandlinger, som Barroso-Kommissionen, som nævnt af hr. Rehn, har accepteret.
Tyrkiet er knyttet til EU i kraft af en associeringsaftale og er med i toldunionen. Samtidig - og det er nødvendigt at sige det, fordi det er en vigtig oplysning i forhandlingen - er Tyrkiet en loyal partner for Vesten som medlem af Den Atlantiske Alliance, og efter min mening, hr. formand, skal vi nu på grund af Tyrkiets strategiske placering, der giver det en særdeles vigtig stilling som transitland for den olie, der kommer fra Det Kaspiske Hav, og på grund af dets afgørende rolle for stabiliteten i Mellemøsten og Centralasien, spørge os selv, om vi ønsker, at Tyrkiet bliver tilknyttet EU's vestlige værdisystem, eller om vi ønsker, at Tyrkiet driver hen imod islamisk fundamentalisme eller kommer under Ruslands interessesfære.
Svaret i betænkningen af hr. Eurlings er kritisk, men konstruktivt, og jeg, hr. formand, synes, at der er andre spørgsmål på bordet, der også er legitime, f.eks. om den europæiske offentlige mening i dag er parat til at lade Tyrkiet komme med i EU. Men det spørgsmål vil tiden og EU's borgere komme med et svar på til sin tid, hr. formand. 
Rocard (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, jeg vil begynde med at lykønske og takke hr. Eurlings for kvaliteten i hans arbejde og for den åbenhed, han har udvist i alt sit arbejde.
I den form betænkningen fremlægges for os her i Parlamentet - efter at Udenrigsudvalget har ændret den kraftigt - anbefales en indledning af forhandlinger med Tyrkiet uden yderligere forsinkelser, og der mindes om, at disse forhandlinger har tiltrædelse og ikke andre alternativer som målsætning. Disse to punkter er i overensstemmelse med det, som størstedelen af min gruppe ønsker. Derfor stemmer vi socialdemokrater talstærkt for betænkningen, undtagen hvis et af disse punkter ændres med et ændringsforslag, der vedtages i Parlamentet. Det vil under alle omstændigheder være et meget stærkt signal til Tyrkiet, hvis denne betænkning vedtages med et solidt flertal.
Med hensyn til karakteren af de forhandlinger, vi har ført, hr. formand, hr. ordfører, vil jeg gerne udtrykke to personlige beklagelser. Den første drejer sig om tonen i vores udtalelser og vores skriftlige indlæg. Tyrkiet har gennemlevet en meget voldelig historie i det 20. århundrede. Denne har efterladt dybe spor i forholdet til Cypern, i forholdet til det armenske og kurdiske folk og også i den interne sociopolitiske organisation, der fortsat præges af hæren og politiet, som til stadighed sidder på magten. Det ved vi alle. Men også mange nuværende medlemsstater har kendt totalitære, fascistiske eller kommunistiske regimer eller regeringer, der har gjort sig skyldige i samarbejde med en besættelsesmagt. Unionens opbygning er i denne forbindelse en forsoningsproces. Det vigtigste i forbindelse med indledning af forhandlinger med et hvilket som helst land er, at en sådan proces finder sted, hvilket ikke vil lykkes, hvis der ikke både i Unionen og i ansøgerlandet er et minimum af tiltro til effektiviteten i en sådan proces. Men den meget insisterende og til tider aggressive påmindelse om og gentagelse af den sorteste periode i nyere tyrkisk historie er snarere udtryk for en mistillid og fjendtlighed end en egentlig lyst til at skabe en demokratisk konsoliderings- og forsoningsproces mellem alle befolkninger ud fra en virkelighed, der er historisk etableret. Dette må være nok - vi er gået for vidt.
Da Frankrig og Tyskland indledte deres forsoningsproces med opbygningen af Fællesskabet, passede de godt på ikke at vifte hinanden om næsen med alle de konflikter, som de kunne opremse for hinanden. På samme måde sluttede Spanien, Portugal og Grækenland sig til os efter sorte fascistiske perioder. Jeg husker ikke, at vores krav om storvask af straffelove og politimetoder var så hårdt formuleret, som de er i dag. Jeg håber blot ikke, at Tyrkiet opfatter dette forkert og tror, at vi vil fornærme dem, for det er ikke tilfældet. Men det er der en risiko for.
Min anden beklagelse vedrører de emner, vi har drøftet. Vi har stort set kun drøftet vores interne eller bilaterale anliggender og de tydelige, kildne og indlysende vanskeligheder, de uanfægtelige problemer ved denne tiltrædelse. Dette bærer betænkningen præg af. Udvidelsen af vores marked med et marked, der har 70 millioner forbrugere, et marked med en hurtig økonomisk vækst i de seneste seks år, er en betydelig styrkelse af Unionen, for slet ikke at nævne, at den tyrkiske vækst i høj grad bidrager til at nedsætte visse af vores nationers bekymringer om den store indvandring. Men i hvert fald er det at åbne sig mod et verdsligt land med et flertal af muslimer et tegn på, at Unionen - i denne tid med voksende spænding, med stadig større mistro og konflikter mellem de muslimske og de kristne lande - bidrager til fred og til gensidig forståelse mellem befolkningerne. Ud over den symbolske værdi har dette bidrag stor strategisk vigtighed. Det er grunden til vores stemme. Dette fortjener at blive gennemført.
Lehideux (ALDE ).
   - Hr. formand, mine kære kolleger, på et tidspunkt må EU finde sine grænser. Unionen må ikke blive et stort område, som alle naboer kan trænge ind på for at handle, hvis de bare overholder nogle ret generelle regler. Hvis vi skal optage alle de nabolande, der bliver eller forsøger at blive en lille smule demokratiske, så vil Unionen brede sig som ringe i vandet. Den vil ikke have en egentlig konsistens, den vil ikke have en struktur, den vil ikke have et formål. Vi vil skabe et regionalt FN, og vi kommer til at opgive den politiske Union, det egentlige projekt, som vi har arbejdet på i 50 år. Vi vil skabe et diplomaternes Europa og ikke et befolkningernes Europa. Men det er det, vores befolkninger forventer sig af os.
Det vigtigste spørgsmål er naturligvis, som Emma Bonino netop sagde, hvad vi vil med Europa, og det som Europa er i vores bevidsthed. Det er, mener jeg, tydeligvis et politisk føderalt Europa, der tillader befolkningerne sammen at vælge deres egen skæbne. Men hvis vi skal derhen, forekommer det mig ikke ønskværdigt at optage et land med en så talrig befolkning, og som er beliggende uden for Europas grænser rent geografisk.
For det andet vil denne tiltrædelse åbne op for - det er blevet nævnt mange gange i løbet af forhandlingen - en lang række af nye ansøgerlande. Tiltrædelse fra de nordafrikanske lande, fra Libyen, fra Palæstina eller Israel, og så er vi igen i færd med at genskabe et FN og ikke opbygge et politiske projekt, som Europas skabere havde forestillet sig.
Endelig vil jeg tilføje, hr. formand, at det i mine øjne er utænkeligt at indlede forhandlinger med Tyrkiet, for så vidt som de intet nævner om folkedrabet på armenierne - undskyld mig, hr. Rocard, jeg håber ikke, at jeg chokerer de tyrkiske ledere ved at sige sådan. Det er ikke muligt at indlede denne forhandling, så længe problemerne på Cypern ikke er løst. Endelig kan man ikke indlede forhandlinger med hr. Erdogan, der for nylig skrev i en stor europæisk avis, at de tyrkiske tropper aldrig ville forlade Cypern. 
Özdemir (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil også gerne takke ordføreren. Det er ganske vist blevet sagt mange gange, men det skal gentages, fordi det virkelig ikke har været noget let arbejde at få sammenfattet de modstridende forslag. Jeg vil først henvende mig til modstanderne af Eurlings-betænkningen og til modstanderne af at indlede tiltrædelsesforhandlinger. Der er to argumenter, som ofte bliver fremført. Det ene vedrører kultur, og tænker man det til ende, fører det til en hierarkisering af religioner og kulturer i EU. Det har ikke noget at gøre med EU, som flertallet her ønsker, at EU skal være. Et EU, hvor en religion skal være mere værd end en anden, hvor der findes over- og underordnede kulturer, det har ikke noget med Rom-traktaten at gøre.
Det andet argument er overbelastningen. Det er ganske vist et meget vigtigt argument, som man må tage alvorligt, og det gælder også for os fortalere for Eurlings-betænkningen og for udvidelsen af EU. Men der er bare det ved det, at vi ikke kan bede om timeout, om en pause fra verdenshistorien, hvor vi kan beskæftige os med os selv. Verden venter ikke på os, og det betyder også, at udfordringerne fra fundamentalismen og den internationale terrorisme ikke vil vente på EU, til vi er færdige med vores fordybelse. Vi må tage fat på fordybelsen og udvidelsen samtidig.
Henvendt til os, til fortalerne, vil jeg sige, at vi dermed forpligter os til sammen med civilsamfundet i Tyrkiet at sørge for, at Tyrkiet bliver et land, som er fri for enhver form for tortur. Vi forpligter os dermed til at sørge for, at kurdere, tjerkessere, lazere og andre i Tyrkiet kan dyrke deres modersmål sammen med landets officielle sprog. Vi forpligter os på, at alle kvinder i Tyrkiet kan komme i skole, selv kan vælge deres partner og leve i et parforhold, som er fri for enhver form for vold. Endelig forpligter vi os til sammen med vores venner i Tyrkiet at sørge for, at de kristne kirker i Tyrkiet og de mange religiøse samfund fra alevitter til sunnitter alle sammen genoplever en blomstring, som den kendes fra Osmannerrigets historie, og hertil hører vores ønske om, at antallet af kristne ikke vil falde yderligere, men atter vil vokse. Det ville også bidrage til at styrke det multikulturelle og multireligiøse Tyrkiet.
Tyrkiet påtager sig også en forpligtelse, nemlig forpligtelsen til at hjælpe os ved at videreføre reformerne og hjælpe os med at overbevise den europæiske offentlighed med hjerte og forstand.
Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hvis de politiske kræfter og befolkningen i Tyrkiet ønsker, at landet skal blive medlem af EU, fordi de mener, at det vil medvirke til at udvikle og demokratisere landet, har de ret til at bevæge sig i den retning. Vi er parate til at støtte sådanne bestræbelser, så længe Tyrkiet lever op til de kriterier, de adfærdskodekser og de forhåndsbetingelser, der gælder for alle EU's medlemsstater.
Det vigtigste punkt, der stammer fra Københavnskriterierne, er respekten for medlemsstaterne i EU, som Tyrkiet ønsker et partnerskab med. En af medlemsstaterne er Republikken Cypern, som Tyrkiet skal respektere og anerkende på samme måde som de øvrige 24 medlemsstater. Det nytter ikke noget, at Tyrkiet forsøger at blive medlem af EU, samtidig med at det ikke anerkender et EU-land. Det nytter heller ikke noget, at Tyrkiet besætter 37 % af Republikken Cypern, med andre ord en EU-medlemsstats område, samtidig med at det bliver medlem af EU. Hvis Tyrkiet opfylder EU's kriterier og adfærdskodekser, gør det sig selv og regionen en tjeneste ved at lette spændingen i regionen og fremme gode naboskabsforbindelser, der primært vil gavne befolkningerne og landene i området.
Cyperns kommunistparti Akel og Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre har aldrig haft som mål at skabe økonomisk isolation og ulykke hos vores tyrkisk-cypriotiske landsmænd. Desuden støttede vores gruppe finansieringsforordningen for tyrkisk-cyprioterne under forudsætning af, at Republikken Cypern ville blive respekteret, og at besættelsesmagten ikke ville få politiske fordele. Årsagen til isoleringen af tyrkisk-cyprioterne er ikke den såkaldte "embargo" fra græsk-cyprioternes side, men den tyrkiske besættelse, besættelsesmagtens løsrivelsesaktion og den fuldstændige sammenkobling af økonomien i de besatte områder med den nationale økonomi.
Efter den tyrkiske invasion og besættelse i 1974 erklærede Republikken Cypern sine besatte havne og lufthavne lukket, fordi den ikke havde nogen kontrol med dem. Det var også en selvforsvarshandling, så vi ikke blev ført til at anerkende pseudostaten. Som svar på spørgsmålet om at ophæve isolationen af tyrkisk-cyprioterne foreslog Republikken Cyperns regering, at man overdrager den lukkede del af Ammohostos til de lovligt bosiddende indbyggere og åbner havnen i Ammohostos sammen med tyrkisk-cyprioterne med henblik på at drive den til gavn for begge parter. Dette forslag er desværre ikke blevet accepteret. Vi håber, at Tyrkiet vil medvirke til at åbne et nyt kapitel i vores regions historie. 
Piotrowski (IND/DEM ).
    -  Hr. formand, mine damer og herrer, det polske folk har særlige grunde til at ønske Tyrkiet held og lykke med de politiske og økonomiske reformer, landet har påbegyndt. I det 18. og 19. århundrede, da Polen var delt og forsvandt fra Europa- og verdenskortet i mere end 100 år, var Tyrkiet det eneste land, der ikke anerkendte situationen.
Både Tyrkiet og landets stabile udvikling er vigtig i dag, ikke blot for Polen, men også for Europa og resten af verden. Tyrkiet skal være en privilegeret EU-partner, men ikke en medlemsstat. Der er fortsat en række fakta, der taler imod en indledning af tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet - eksempelvis det faktum, at Tyrkiet ikke er et europæisk land, hvad angår geografi, religion og kultur. De nyligt gennemførte politiske reformer var ufuldstændige og langtfra perfekte, og de er fortsat på kant med den almindelige praksis. Tyrkiet har ikke bragt orden i sine forhold til etniske og religiøse minoriteter, der lever på dets territorium, eller til nabolandet Armenien. Tyrkiet anerkender ikke en af EU's medlemsstater, Republikken Cypern, og besætter en del af dens område. Jeg vil gerne understrege, at europæiske lande, der ønsker at blive medlem af EU, skal have forrang, og det gælder i særdeleshed Ukraine.
I lyset af de skeptiske synspunkter fra Gruppen for Selvstændighed og Demokrati vedrørende en styrkelse af den europæiske superstat vil gruppen stemme imod en indledning af tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet. Egentlig skulle gruppen stemme for betænkningen, da det er tydeligt, at Tyrkiets tiltrædelse vil fremme EU's opløsning.
Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, er det hensigtsmæssigt at indlede forhandlingerne med Tyrkiet? Svaret på dette spørgsmål er hverken enkelt eller indlysende. På den ene side har Tyrkiet en legitim forventning om at komme med i EU. Man må bestemt ikke ignorere eller undervurdere den indsats, som Tyrkiet har gjort for at skabe en konkret lovgivningsmæssig og institutionel konvergens med de europæiske kriterier eller Tyrkiets stærke politiske vilje og meget kraftige ønske om at blive en aktiv del af den europæiske udvidelsesproces. Som europæere er det dog vores pligt ikke at slække på kravene, da dette ikke ville være foreneligt med demokratiet, og vi må heller ikke sælge ud af værdier, menneskerettigheder og borgerlige frihedsrettigheder. På disse punkter mangler Tyrkiet stadig at gøre en stor indsats, ikke mindst når det gælder respekten for kvinder og børn, beskyttelsen af mindretallene samt afskaffelsen af tortur og dødsstraf.
Endelig er der to problemer, som skal løses, hvilket er en absolut forudsætning for Tyrkiets tiltrædelse, nemlig at genskabe et normalt forhold til Armenien ved at åbne grænserne og at normalisere Cypern-situationen. Hvad det sidstnævnte problem angår, er troppernes tilbagetrækning en nødvendig etape for tiltrædelsen, og det samme gælder for anerkendelsen af den cypriotiske stat. Det er nemlig uacceptabelt, at Tyrkiet anmoder om tiltrædelse af EU, men ikke anerkender en medlemsstat som Cypern og sågar stadig har tusindvis af soldater på cypriotisk område.
Tyrkiet mangler således stadig at gennemgå en lang proces, hvor en automatisk tiltrædelse nødvendigvis er udelukket. Realistisk set kan vi dog ikke lukke døren for et muslimsk land med verdslige institutioner, hvor man forsøger at skabe modernisering og udvikling på europæisk vis. At gøre afstanden til Tyrkiet kortere er nemlig ensbetydende med at sende et vigtigt budskab til den moderate islamiske verden, der er i stand til at overvinde fundamentalismens ekstremisme og sørge for dialog og drøftelser mellem religioner og kulturer. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, der er en enkelt sætning i hr. Poetterings indlæg, der som en klar laserstråle gennemborer dagens forhandling, nemlig bekymringen for, at vi udvider os til døde. Europa står virkelig over for skæbnesvangre tider, og man må spørge her i Parlamentet, om EU overhovedet er klar til at gå i gang med det projekt. Er vi klar institutionelt? Findes der en forfatning, som virkelig fortjener at blive kaldt forfatning? Status i øjeblikket er Nice-traktaten. Hvordan ser det ud med økonomien? Hvor er det finansielle overslag? Hvor er den britiske rabat? Hvor er viljen til virkelig at yde solidaritet? Og økonomisk gennemlever vi i hverdagen skatte-, løn- og miljødumping alle vegne. EU er i virkeligheden stivnet. Hvem ville i denne fase have gavn af tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet? Det ville gavne de mennesker, som ønsker at udvande EU's værdier, netop dem, som ikke ønsker det, som mange af os her oprindeligt stræbte efter.
Vi vil få et "Europas Forenede Nationer". Det har vi allerede på verdensniveau, men det har meget lidt at gøre med EU. Det ville gavne USA i dets helt specifikke konstellationer, det ville gavne det militærindustrielle kompleks, det ville gavne de store investorer, og det i en tid, hvor vi oplever den største omfordeling af ejendom i fredstider i menneskehedens historie. Så når det nu hedder sig, at man ikke kan gøre noget nu, det er for sent at sige nej, så siger jeg, at jeg hellere vil have en ende på rædslen end en rædsel uden ende. Af bekymring for Europa, for ellers falder Europa i afgrunden: Nej til disse forhandlinger! 
Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger, ved disse forhandlinger, som man stræber efter, vil man bryde med to principper. For det første indleder man forhandlinger, uden at de politiske kriterier er fuldt opfyldt. For det andet undrer det mig, at venstrefløjen i spørgsmål om tortur og menneskerettigheder farer frem, som den gør, særligt at man kan skelne mellem systematisk og usystematisk tortur. Jeg finder det yderst forbløffende, at man foretager en sådan skelnen.
I øvrigt mener jeg ikke, der er hold i argumentet om, at dette skulle være en udstrakt hånd til den islamiske verden. Professor Winkler, den nok mest betydningsfulde tyske historiker, medlem af Tysklands Socialdemokratiske Parti, udtalte i går, at en sådan effekt af historiske grunde og andre grunde aldrig vil kunne forventes fra Tyrkiet, som jo er efterfølgeren til Osmannerriget.
Kommissionens rapport er fuld af tvivlsspørgsmål. Den siger i dag, at man ikke kunne forhandle om de økonomiske anliggender før 2004, fordi EU endnu ikke var klar. Der sættes varigt spørgsmålstegn ved arbejdskraftens frie bevægelighed. I Kommissionens rapport og åbenbart også i rådsformandskabets forberedelser tager man allerede nu højde for muligheden for, at forhandlingerne mislykkes. Det viser bare, hvor stor løgnagtighed der er omkring hele dette spørgsmål. Mange, som har en positiv holdning til det, tror i virkeligheden ikke, at det vil fungere. Det synes jeg også er unfair over for Tyrkiet, som faktisk er så vigtigt for os også strategisk, og som man må hjælpe til at opnå mere demokrati.
Jeg synes, at denne alt eller intet-strategi, altså at forhandle i 10-15 år og så muligvis uden positivt resultat, er et forkert udgangspunkt, og derfor må vi finde en anden løsning, som atter åbner mulighed for et europæisk økonomisk samarbejdsområde med privilegeret partnerskab, eller hvad man nu vil kalde det. For det, det handler om, er, om EU skal overleve som politisk enhed og bevare sine politiske muligheder. I disse dage er der én ting, der skal stå klart, og her vil jeg gerne modsige hr. Verheugen. Hvordan kan man sige, at Tyrkiet under alle omstændigheder skal optages, og at Ukraine under ingen omstændigheder kan blive optaget? Det er der ingen, der har kunnet forklare mig. Det betyder, at så må man optage dem begge, og jeg tvivler på, om EU kan klare det set ud fra det nuværende synspunkt. Lad os derfor søge efter nye veje, som åbner et europæisk perspektiv for alle disse lande, og som samtidig lader EU vokse politisk.
Wiersma (PSE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne lykønske min landsmand hr. Eurlings, der havde den vanskelige opgave at fungere som ordfører for dette meget komplicerede emne, og jeg synes, at han indtil videre har gjort et glimrende stykke arbejde. Det er overflødigt at sige, at vi i vores gruppe også nøje har fulgt debatten om Tyrkiet og spørgsmålet om, hvorvidt der skal indledes tiltrædelsesforhandlinger med landet. Faktisk besøgte vi for nylig Tyrkiet som gruppe for selv at undersøge, hvad man diskuterer i landet, og det har bekræftet vores holdning. Efter vores mening skal det i princippet være muligt for Tyrkiet at blive en EU-medlemsstat, hvilket selvfølgelig er det første spørgsmål, der skal besvares.
Tyrkiets integration i Europa bliver et afgørende og symbolsk skridt. I betragtning heraf bør EU i princippet ikke opføre sig som en lukket klub, men i stedet åbne sig mod et land, der ledes efter europæiske standarder. Vi forventer, at et tyrkisk medlemskab vil have en positiv effekt i fremtiden, ikke mindst på udviklingen i det, vi kan kalde det udvidede Mellemøsten. Tyrkiets interne udvikling spiller selvfølgelig også en vigtig rolle. De demokratiske ændringer gavner primært det tyrkiske folk, men Europa repræsenterer også de værdier, som Tyrkiet ønsker at overtage. Tyrkiet ændrer sig hurtigt. I de sidste par år har Tyrkiet vist en enorm reformevne inden for mange områder, og den proces er vi opsat på at støtte fremover.
Vores gruppe har tidligere fremhævet fire aspekter. Først og fremmest handler forhandlingerne om EU-medlemskab. Vi forkaster enhver anden formel med et andet mål. For det andet - og det bør alle erkende - vil forhandlingerne trække i langdrag. For det tredje er det ikke sikkert, at en indledning af forhandlinger fra starten giver gode resultater, da forhandlingerne vil tage lang tid, og der er meget at gøre. En reel tiltrædelse vil i sidste ende afhænge af udviklingen af reformerne og udviklingen i selve Tyrkiet.
Med hensyn til menneskerettighederne er vi positive over for den aktuelle udvikling, hvis altså den fortsætter. I tilfælde af tilbagegang er det afgjort muligt at indstille forhandlingerne. Det er tidligere sket i forhandlingerne med Slovakiet. Da vi var utilfredse med den politiske situation i Slovakiet, blev forhandlingerne indstillet i en årrække. I den henseende er der ingen diskrimination. Da alle disse punkter også er med i hr. Eurlings' betænkning, kan han regne med vores støtte ved afstemningen. 

Duff (ALDE ).
   - Hr. formand, det er afgørende for vores stabilitet og moral, at vi ikke svigter Tyrkiet. Hvis vi enes om at indlede tiltrædelsesforhandlinger, bør vi føre dem til ende. Jeg mener, at det såkaldte privilegerede partnerskab må betragtes som vildledende reklame, der har til formål at fjerne Tyrkiet fra integrationen i Europa. Tyrkiet har haft et privilegeret partnerskab via toldunionen og NATO i flere år. Det har bragt os frem i førtiltrædelsesfasen. Uanset tiltrædelsesforhandlingernes resultat vil der kun ske fremskridt i forholdet mellem Europa og Tyrkiet gennem tiltrædelsesforhandlingsprocessen.
Hr. Toubon og hans venner foreslår, at Tyrkiet skal gives et privilegeret partnerskab, som omfatter visse af medlemskabets aspekter, men ikke politisk repræsentation eller forpligtelse til at overholde EU-retten og princippet om loyalt samarbejde. Det er forrykt, fordi det er dårligt for Tyrkiet, i strid med EU's principper og tegn på en omfattende og overraskende mangel på selvtillid inden for Parlamentets mure i forhold til europæiske projekter.
Endelig vil jeg anmode Kommissionen og formandskabet om at stille et konkret forslag om en mekanisme til suspendering af forhandlingerne, hvis der skulle opstå en krise. Jeg har tillid til, at Det Europæiske Råd vil følge forfatningens ånd, ifølge hvilken det kræver en tredjedel af medlemsstaterne at udløse en sådan mekanisme og ikke blot en enkelt stridslysten medlemsstat.
Flautre (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, efter min mening har menneskerettighederne og demokratiet siden begyndelsen af denne forhandling været i fare for at blive gradbøjet for at passe til det ønskede mål, nemlig Tyrkiets tiltrædelse eller ikke-tiltrædelse. En af de gode ting ved hr. Eurlings' betænkning er netop, at den undgår denne tilpasning. Betænkningen indeholder utrolig mange meget interessante elementer og er meget præcis med hensyn til menneskerettighedssituationen, og man kan næppe bebrejde ham at have undervurderet visse elementer for at fremme et positivt syn på tiltrædelsen. Dette er en stor fortjeneste, fordi det var en stor udfordring.
Det forekommer mig, at en del af kollegerne trods alt befinder sig i en meget paradoksal position, fordi ingen kan benægte, at Tyrkiets tiltrædelse udgør en kraftig løftestang for demokratiet. Måske har vi ikke mindet hinanden nok om de gennemførte lovgivningsmæssige reformpakker i vores indlæg.
Det er rigtigt, som det er sagt, at tingene ikke skrider hurtigt nok fremad på dette område. Men at forkaste tiltrædelsen på grund af manglende overholdelse af de politiske Københavnskriterier vil betyde, at demokratiske værdier kommer til at stå i vejen for en demokratiseringsproces, hvilket er fuldstændigt ulogisk og paradoksalt. Jeg vil altså gerne henlede opmærksomheden på det hykleriske i denne holdning.
Der findes en mellemstrategi, der består i at samle et antal restriktioner og gennemføre tiltrædelsen i nedsat tempo. Man gennemtvinger, man stiller betingelser, man søger alternative perspektiver. Jeg mener, at hr. Brok har ret, men jeg drager ikke de samme konklusioner som han: At fastsætte en halvhjertet tiltrædelsesstrategi er at forberede en fiasko.
Det, vi har brug for, er en åben, fuld og hel tiltrædelse, som også stiller absolutte krav. Det er denne gensidige vilje, der efter min mening vil give os det multikulturelle Europa, som vi gerne vil se komme med Tyrkiets tiltrædelse. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, langt størstedelen af min politiske gruppe støtter i princippet en indledning af tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet. Vi mener imidlertid, at der er behov for ændringsforslag til Eurlings' betænkning, der kan styrke vores krav om, at den tyrkiske ledelse reelt overholder EU's standarder. Sådanne ændringsforslag skal også danne modvægt mod den amerikanske regerings uacceptable pres på det nederlandske formandskab for at give Tyrkiet en a la carte-tiltrædelse af EU, eller med andre ord en mere eller mindre betingelsesløs tiltrædelse.
Tyrkiets lange, vanskelige og usikre rejse imod en tiltrædelse skal justeres i handlinger og ikke blot i ord. Jeg opfordrer Kommissionen til straks at udarbejde en køreplan med en konkret og verificerbar tidsplan for gennemførelsen af de politiske Københavnskriterier med særlig vægt på Tyrkiets anerkendelse af Cypern, tilbagetrækning af de tyrkiske besættelsesstyrker fra den nordlige del af øen, synlige fremskridt i bestræbelserne på at løse det kurdiske folks problemer, beskyttelse af menneskerettighederne og udarbejdelse af en ny forfatning.
I mit hjemland Grækenland håber vi, at denne vanskelige rejse mod Europa, som Tyrkiet indleder om nogle få dage, vil gøre landet til en bedre, demokratisk og fredselskende nabo. Det er også noget, der motiverer det civile samfund i vores naboland.
Coûteaux (IND/DEM ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, vi, der ønsker at bevare fransk selvstændighed, vil naturligvis stemme mod denne betænkning, men vi vil gerne fremhæve forhandlingens i bund og grund ureelle karakter. Vi ved godt, at beslutningen allerede er truffet, ikke i 1999 i Helsinki, ikke heller i Europa, men i Washington mange år tidligere, og den blev i øvrigt annonceret af præsident Clinton, da han var på besøg i Istanbul i 1997.
Dette forklarer hr. Erdogans ufattelige arrogance, han ved udmærket godt, at hans tiltrædelse er hjemme, jeg gentager: Han er støttet af USA, og han mangedobler sine uforskammetheder, når en stat tøver. Og det gør mit land Frankrig. Man er nødt til at minde ham om - og formanden er nødt til at tage dette i betragtning - at Frankrig stadig er et demokrati, og at det har ret til at tøve.
Han udviser også arrogance, når han nægter at komme ind på to spørgsmål, som jeg kun nævner, fordi de allerede er nævnt her. Hvorfor nægter man så kraftigt at anerkende det forfærdelige armenske folkedrab? Jeg har indgivet en skriftlig erklæring om dette emne, hvor jeg bl.a. minder om, at Parlamentet to gange har nægtet at åbne enhver form for forhandling, så længe man ikke anerkender dette folkedrab. Det er forbavsende, at Parlamentet kan være så selvmodsigende, at vi er så lidt tro mod os selv. Jeg vil også nævne det cypriotiske spørgsmål. Det er godt nok forbløffende, at man vil ind i en klub, en samling af stater, en føderation af stater - hvad ved jeg, vi ved ikke selv, hvad det er - uden at ville anerkende et af medlemmerne. Det er sandt, at Unionen er vant til denne form for selvmodsigelser. I virkeligheden er vi i gang med at konstruere - ja, hvad ved jeg - det hedder måske en pærevælling, men det har tydeligvis ikke noget med Europa at gøre. 
Camre (UEN ).
   - Hr. formand. Når man læser denne betænkning, må man fastslå, at ordføreren og flertallet bag betænkningen er helt klar over de dybtgående forskelle på Tyrkiet og EU. Der er ikke blot tale om nogle økonomiske tilpasninger, men om to vidt forskellige civilisationer, hvis værdinormer er uforenelige. Ingen ansvarlig politiker kan på baggrund af denne betænkning komme til anden konklusion, end at Tyrkiet ikke hører hjemme i EU, og at der ikke er basis for at indlede optagelsesforhandlinger.
Men sådan tænker Europa-Parlamentets flertal slet ikke. Her lever man på en teori om, at vi alle sammen gerne vil gøres til tyskere. Ikke de grimme gamle tyskere, som led endeligt nederlag i 1945, men de gode nye tyskere med de korrekte meninger, som lydigt accepterede at opgive D-marken og få euroen, som ødelægger Tysklands økonomi og kaster titusinder ud i arbejdsløshed. De gode tyskere, som uden at kny alt for meget, lader millioner af fremmede flytte ind og nedbryde tysk kultur indefra. Sådan prøver EU at lave os alle sammen om, og sådan tror flertallet her, at man kan lave tyrkerne om. Men Tyrkiet er ikke Europa. Tyrkerne vil ikke være tyskere - det ser vi jo klart i Tyskland.
Der er en grund til Tyrkiets utallige problemer, og den grund er en civilisation, som har skadelige virkninger for samfundsudviklingen. Det, som EU siger, er jo reelt, at Tyrkiet skal opgive den muslimske kultur. Hr. Schulz sagde det rent ud her i dag: "Tyrkiet skal overtage alle vore love og værdier" Men det kan Tyrkiet naturligvis ikke. Man kan ikke tage et lands kultur fra det - det tager i hvert fald århundreder, hvis man vil prøve. Derfor bliver kravene næppe opfyldt, men om 10 år vil dette Parlament vedtage en fin betænkning, der siger, at kravene er opfyldt, uanset at alle ved, at det ikke er sandt. Europas folk er imod optagelsen af Tyrkiet i EU. Stærkest imod er de græske cyprioter, som er det europæiske folk, der senest har været i krig med Tyrkiet, og hvis nordlige del fortsat er besat af Tyrkiet. Men folket tæller ikke i EU. Her hersker den korrekte elite, og selv om den kun har 45 % af vælgerne bag sig, så er der ingen bekymringer om at tvinge folket. Cypern trues direkte med eksklusion ...
Allister (NI ).
   - Hr. formand, er dette Den Europæiske Union, eller har nogen ekspansionistiske ambitioner ud over Europas grænser? Det er et afgørende spørgsmål om definition, som rejses med Tyrkiets ansøgning om EU-medlemskab.
Tyrkiet er ikke en del af Europa, det er en del af Asien, idet kun en landtange omkring Istanbul ligger i Europa. Det gør det ikke til en europæisk nation. Man kunne lige så godt påstå, at Spanien er et afrikansk land, fordi det har nogle besiddelser på den nordafrikanske kyst. Det er en skammelig, ekspansiv tendens, der ligger bag EU's ønske om at indlemme Tyrkiet.
Tyrkiet har selv en skammelig historie, hvad angår ekspansioner, hvilket fremgår af landets brutale invasion og besættelse af Nordcypern, folkemordet på det afghanske folk og landets intolerante undertrykkelse af religionsfriheden, især hvad angår julen, til trods for massiv tilførsel af førtiltrædelsesbistand fra Bruxelles.
Nej, Tyrkiet er et land og en kultur, som vi sagtens kan være foruden.
Van Orden (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi er mange i denne side af salen, der går varmt ind for tyrkisk EU-medlemskab. Der er de sidste 80 år sket kolossale ændringer i Tyrkiet, og der er sket en dramatisk acceleration af reformprocessen efter den formelle anerkendelse af Tyrkiet som kandidatland. Vi er også mange, der husker på, at Tyrkiet har været en trofast NATO-allieret i omkring 50 år, og at landet i store dele af denne periode var genstand for terrorangreb begået af organisationer støttet af Sovjetunionen. Vi, der støtter Tyrkiet, gør os ingen illusioner om de udfordringer, der ligger foran os, eller om det arbejde, der forsat skal gøres. Det er grunden til, at vi erkender, at forhandlingerne sandsynligvis vil vare 10 eller 15 år. Modstanderne taler, som om det var meningen, at Tyrkiet skulle blive medlem i løbet af en måneds tid. Tyrkiet har mange, meget velfungerende industrisektorer og en driftig økonomi i mange henseender, men det er stadig et fattigt land. De økonomiske udfordringer er enorme, men den potentielle gevinst er også stor.
Der skal stadig gøres en stor indsats for at forbedre menneskerettighedssituationen, men vi må ikke glemme, at nogle ekstremistiske grupper misbruger menneskerettighedsstemplet til at skabe sympati for deres egen sag. Det ville være naivt af alle, der befinder sig på centrum-højrefløjen i europæisk politik på nogen måde at fæste lid til politiske grupper, der er nært forbundet med terrorister.
Vi kunne tale længe om Cypern. Det er ikke Tyrkiet, der skal på anklagebænken. De tyrkiske cyprioter gik med fuld støtte fra Ankara ind for De Forende Nationers plan, som bl.a. ville have betydet en udfasning af de ikke-cypriotiske styrker på øen, både de tyrkiske og de græske. Mange siger, at tyrkisk tiltrædelse vil betyde en grundlæggende ændring af EU's karakter. Hvis det markerer afslutningen på den uvægerlige higen mod politisk integration og tanken om en form for europæisk stat, vil jeg hilse den velkommen.
Jeg deler foruroligelsen i forbindelse med den frie bevægelighed for personer, men det er et problem, der er bredere end spørgsmålet om tyrkisk tiltrædelse. I dag, fire dage inden mødet i Det Europæiske Råd, bør vi sende et stærkt og positivt signal til Tyrkiet om, at landet er velkomment som medlem af EU. Dette signal vil vinde en bredere positiv genklang. Lad os i dag give grønt lys for forhandlingerne med Tyrkiet, ikke modstræbende, men med entusiasme.
Napoletano (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg håber, at Europa-Parlamentet sender et klart budskab til Rådet den 17. december, nemlig at vi skal indlede tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet. Det er det rigtige og konsekvente svar på de store fremskridt, som landet har gjort, og som fremgår af Kommissionens stringente og grundige rapport.
Forhandlingernes indledning vil naturligvis indebære lange frister samt yderligere og gennemgribende ændringer, både fra Tyrkiets og EU's side. Som situationen er nu, forekommer dette mig at være den eneste mulige løsning. Man taler om særlige partnerskaber, der skal erstatte udsigten til tiltrædelse, såfremt Tyrkiet ikke er i stand til at overtage EU's . Forhandlingernes indledning er ikke automatisk ensbetydende med en optagelse i EU, men at man allerede nu taler om andre udsigter, giver naturligvis vores dialogpartnere en begrundet mistanke om, hvorvidt de 25 EU-lande reelt ønsker Tyrkiets optagelse.
Derfor skal vi forsøge at udtrykke os klart og tydeligt og give landet en reel chance. Herefter vil den politiske vilje hos de nuværende og kommende ledere - og ikke mindst hos den tyrkiske befolkning - vise, hvilke udsigter der er for vores forbindelser. Vi må ikke give et alibi til modstanderne af demokrati og verdslighed i landet, for det risikerer vi at komme til at fortryde bittert.
Til hr. Camre vil jeg sige, at der i Italiens lovgivning tidligere var taget højde for æresdrab og for voldtægts ugyldighed i ægteskabet, men jeg kunne ikke drømme om at sige, at det skyldes den katolske kultur. Det vil jeg således opfordre Dem til at tænke over. 
Malmström (ALDE ).
   - Hr. formand, det er en meget vigtig betænkning, som kommer på et tidspunkt, hvor medlemsstaternes ledere stadig ikke har lagt sidste hånd på konklusionerne fra weekendens topmøde. Det er svært at forudsige, hvad der vil ske, hvis man lytter til Rådets formand. Derfor er det vigtigt, at vi her i Europa-Parlamentet sender et stærkt og tydeligt signal, og jeg håber, at Camiel Eurlings' betænkning bliver godkendt med et bredt flertal.
Tyrkiet er et langtrukket spørgsmål på den europæiske dagsorden. Medlemskabet er kontroversielt i mange lande. Denne uro skal vi naturligvis tage alvorligt. Medlemmerne i Parlamentet og alle Europas ledere står over for en stor opgave med at forsøge at forklare fordelene ved et tyrkisk medlemskab. Personligt er jeg overbevist om, at et demokratisk og økonomisk stabilt Tyrkiet vil være en stor fordel for EU. Tyrkiet kan blive en bro mellem Europa og den muslimske verden og give os store muligheder for at løse fælles problemer og bekæmpe fanatisme og terrorisme.
Vores fælles Europa er ikke et kristent projekt. Det er en union af værdier, og Tyrkiet arbejder nu hårdt og målrettet på at indføre disse værdier. Fremskridtene i Tyrkiet imponerer og skal tilskyndes. Derfor skal Tyrkiet have en dato allerede i weekenden.
De, som er modstandere af Tyrkiet, ræsonnerer, som om Tyrkiet ville blive medlem i morgen. Sådan er det naturligvis ikke. Det bliver en lang proces, som måske vil tage 15 år. Om 15 år ser såvel EU som Tyrkiet og verden i øvrigt anderledes ud. EU, men også Tyrkiet, skal forandres. Hr. Eurlings' betænkning indeholder en lang liste over foranstaltninger, som Tyrkiet skal gennemføre, inden et medlemskab kan komme på tale. De er ikke til forhandling. Det drejer sig om Cypern, menneskerettighederne og ikke mindst kurdernes situation. Det store kurdiske mindretal skal anerkendes og have fuldesproglige, kulturelle og politiske rettigheder.
Et flertal i Udenrigsudvalget har godkendt betænkningen, og jeg tror og håber, at den bliver godkendt med et stort flertal ved afstemningen på onsdag. Enhver anden beslutning på topmødet end at indlede forhandlinger - og at forhandlingerne skal føre til fuldt medlemskab - vil være en stor fejltagelse. 
Voggenhuber (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, debatten i dag om Tyrkiets optagelse viser, hvor svagt, usikkert og splittet Parlamentet er i denne beslutning. Splittelsen går gennem alle lejre og alle grupper, og det er en splittelse, som i sidste ende også afspejler usikkerheden i EU's befolkning. Hvor kommer denne svaghed fra, denne usikkerhed? Kommer den af, at vi først sent - for sent - tænker over og gør os klart, at vi med denne beslutning definerer Europa, fastlægger dets grænser og fastsætter det endelige mål for den europæiske integration, uden at vi har sagt det højt og uden at have talt med hinanden om det, uden at Europas parlamenter har behandlet det, og uden at have ført en offentlig debat om det med borgerne? Kommer den af, at det ikke er lykkedes os at overbevise flertallet af Europas borgere om, at Tyrkiet skulle optages? Kommer den af, at stats- og regeringschefernes legitimitet til at definere Europa bag lukkede døre uden parlamenter og uden offentlighed er særdeles tvivlsom, især hvis man læser de europæiske traktater? Det er parlamenternes opgave at definere Europa, ikke stats- og regeringschefernes.
De gjorde det i 1999 bag lukkede døre, uden at inddrage parlamenterne, uden at advisere Kommissionen. Det er ikke et ordentligt grundlag for et så dramatisk skridt. Er det virkelig en helt ubegrundet mistanke, at nogle af fortalerne vil benytte Tyrkiets tiltrædelse til en gang for alle at kvæle grundlæggernes idé om forbundsstaten Europa? Og hvis man endelig vil tale om demokratiløft og fredsdividende, hvorfor er det så ikke vores højeste prioritering at optage Balkan og forvandle en kronisk krise- og krigsregion til en fredszone? Og det sidste argument om demokratiløftet: Ja, hvis vi kan forvandle lande og stater til demokratier ved at optage dem …
Ransdorf (GUE/NGL ).
   - Hvad er Tyrkiet helt præcist i dag? Det er både første verden og tredje verden i en og samme stat. Man kan måske beskrive Tyrkiet af i dag på samme måde, som grev Mirabeau beskrev Preussen, nemlig ikke så meget som en stat med en hær som en hær med en stat.
Hvad kan Tyrkiet blive, eller hvad bør det blive? Det kan og bør blive en normal europæisk stat med vidtspændende garantier for borgerlige rettigheder og stabile forhold til nabolande, hvorved alle Tyrkiets naboer skal have en internationalt bindende garanti. Det skal selvfølgelig også være en stat, hvor sociale rettigheder overholdes, og hvor fagforeninger frit kan oprettes af dem, der måtte ønske det. Endvidere skal det være et stabilt økonomisk projekt, hvilket medfører investeringer i den østlige del af landet og et opgør med århundreders tilbageståenhed. Det betyder, at Tyrkiet skal blive europæisk, og ikke at Europa skal blive tyrkisk, hvilket ville være ensbetydende med en degeneration af det europæiske projekt til et frihandelsområde.
Da hr. Schröder for nylig kaldte hr. Erdogan for sin ven, mente han, at ...
Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hvis Adenauers, de Gaulles og Spaaks ånder var til stede her i Parlamentet i dag, ville de skælve blot ved tanken om, hvad vi debatterer. Ikke at vi beslutter at optage Tyrkiet i EU. Det er sandt, at hvis USA ikke ønskede Tyrkiet som medlem af EU, ville spørgsmålet slet ikke være på dagsordenen.
Det er derfor et institutionelt spørgsmål, der presser sig på. Er vi en uafhængig politisk enhed, eller er vi en anhænger til den amerikanske lastbil? Hvad er Tyrkiet? Siden hvornår har Tyrkiet været en del af Europa? Spørg Deres egne børn. Spørg Deres børn, der lærer geografi, om Tyrkiet ligger i Europa eller Asien. Spørg præsten, der viede Dem, om Tyrkiet ligger i Europa.
Det bringer mig videre til hr. Eurlings' betænkning. Originalen er anderledes end den betænkning, der er til forhandling i dag, på samme måde som Bibelen er forskellig fra Koranen. Og mens vi er ved Bibelen, vil jeg minde Dem om den mangfoldighed af racer, der befandt sig i Babelstårnet for mange århundreder siden. Hvis De ønsker EU's undergang, skal De blot bringe 80 millioner tyrkere med en anderledes kultur og religion ind i Europa. Da de Gaulle skabte Europa sammen med de andre europæere, sagde han, at Europa var defineret af geografi, græsk-romersk kultur og kristendom. Og nu hiver vi så tyrkerne ind i Europa. Det er en forbrydelse imod Europa. Lad være med at begå denne forbrydelse.
Ryan (UEN ).
   - Hr. formand, denne uge har utvivlsomt historisk betydning for EU's udvikling i bredere forstand. Europa-Parlamentet vil stemme om, hvorvidt det støtter indledningen af tiltrædelsesforhandlinger mellem Tyrkiet og EU. Lederne af EU's 25 regeringer vil senere på ugen mødes i Bruxelles og give - eller ikke give - det formelle startsignal til tiltrædelsesforhandlingerne mellem EU og den tyrkiske regering.
Vi må ikke undervurdere denne afgørelses rækkevidde. Der findes ikke nogen acceptabel middelvej, når vi taler om medlemskab af EU. Enten er et land medlem af EU, eller også er det ikke. Det er spørgsmålets kerne. Jeg mener, at et land, der ønsker at blive medlem af EU, klart skal overholde samtlige aspekter af Københavnskriterierne.
Vi må ikke glemme, at Kommissionen har udarbejdet en evalueringsrapport om Tyrkiets fremskridt mod tiltrædelse af EU. I denne rapport fastslog Kommissionen i oktober i år, at den tyrkiske regering i år havde forelagt en omfattende forslagspakke, som bl.a. omfattede nedlæggelse af de nationale sikkerhedsdomstole, således at forholdet mellem militæret og de civile myndigheder opfylder EU-standarderne, styrkelse af pressefriheden, indførelse af en forfatningsklausul om lighed mellem kønnene og fjernelse af alle referencer til dødsstraffen. Ved sidste valg havde mit eget parti et slogan, der lød: Meget er gjort og mere skal gøres. Det mener jeg også er tilfældet her. Der er mere, der skal gøres, men der er gjort meget, og det bør vi anerkende.
Jeg tilslutter mig betænkningens opfordring til Det Europæiske Råd om at stemme for, at tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet indledes uden forsinkelse, og at målet for disse forhandlinger skal være tyrkisk medlemskab af EU. Dette indebærer dog også en erkendelse af, at der skal gennemføres yderligere politiske reformer i Tyrkiet, inden tiltrædelsesforhandlingerne kan føre til det fastlagte resultat.
Det blev tidligere under denne forhandling antydet, at en af grundene til, at Tyrkiet bør holdes uden for EU, er, at det tyrkiske folk ikke er kristent. Det er helt klart i modstrid med selve det kristne budskab. Kristendommen handler om at være åben og imødekommende. Jeg mener, at vi bør være åbne og imødekommende og lade disse forhandlinger begynde.
Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hvis Tyrkiet som beskrevet i Eurlings-betænkningen gør fremskridt i retlig, samfundsmæssig og økonomisk henseende og fortsat er på vej mod demokratisering, så må det glæde os, hvis det virkelig er tilfældet.
 Især eftersom Tyrkiet jo er en allieret, en partner for EU, som for længst har et privilegeret partnerskab. Men det kan ikke ændre en tøddel ved, at Tyrkiet aldrig bør blive fuldt medlem af EU, og at det aldrig vil blive et virkelig europæisk land. Hvis Europa-Parlamentet virkelig vil repræsentere Europas borgere, kommer det til at sende et tydeligt signal nu, eftersom et stort flertal af Europas borgere, som vi alle ved, er modstandere af Tyrkiets medlemskab af EU. Så hvis man indleder tiltrædelsesforhandlinger med Ankara, lader man hånt om denne vilje i befolkningen. Når man indleder forhandlinger, betyder det jo efter alle relevante EU-erfaringer efterfølgende, at de før eller siden fører til et positivt resultat, som oftest sågar mere før end siden. Den tyrkiske ministerpræsident Erdogan gør det også helt klart, at der for ham kun findes ét forhandlingsmål, nemlig fuldt medlemskab uden forbehold. Ankara vil som bekendt ikke have noget at gøre med de meget omtalte åbne forhandlinger.
Fuld optagelse ville imidlertid betyde, at EU geopolitisk ville blive strakt alt for langt ud og ville blive involveret i kriseregionerne i Mellemøsten. Det ville blive enormt overbelastet finansielt og økonomisk, ingen ville kunne finansiere Tyrkiets EU-tiltrædelse. Desuden ville et islamisk land i EU utvivlsomt sætte spørgsmålstegn ved Europas kulturelle identitet, som er vokset frem gennem historien. Og den helt sikkert forestående masseindvandring af unge arbejdsløse tyrkere i millionvis ville føre en række sociale og økonomiske katastrofer med sig ...
Toubon (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for de franske medlemmer af PPE-DE er spørgsmålet ikke Tyrkiet. Spørgsmålet er, hvilket Europa ønsker vi ? Vi har altid ønsket os et politisk Europa, der er i overensstemmelse med resten af verden, et Europa med integration og ikke med forskelsbehandling, et Europa med fælles politikker og ikke med forskellig hastighed.
Men Tyrkiet er et stort land, et stort folk, en kæmpe civilisation, en verden, som det vil være illusorisk - endda selvbedragerisk - at forsøge at integrere, tilpasse, svække i sin storslåede historie. Hvis man accepterer, at Tyrkiet hører til EU, accepterer man også risikoen for, at Europa bliver nationernes samfund, en løftet pegefinger, men et samfund, der er ude af stand til at omsætte tanke til handling; at det bliver reduceret til en strategisk alliance, i gamle dage mod kommunismen, i fremtiden mod terrorismen, at det ændrer sig til en slags euro-asiatisk verdensomspændende handelsorganisation, at det samlet set bliver et åbent Europa uden magt og kraft.
Vi ønsker ikke et Europa med mangfoldighed på bekostning af forening, det er forening i mangfoldighed, der er forfatningens motto. Og med hensyn til Unionens projekt, så er hastværk ikke et projekt! EU er ikke længere accepteret af vores medborgere. Det er nødvendigt at bygge Europa op sammen med befolkningerne og ikke ignorere dem.
Det er denne opfattelse af, at der er fælles interesser i Europa og Tyrkiet, der har fået os til at fremsætte vigtige ændringsforslag for Parlamentet i samarbejde med vores tyske venner. Jeg vil ikke beskrive dem her, men blot sige, at det privilegerede partnerskab kun kan forbinde Tyrkiets og Europas skæbner yderligere uden at skade hverken det europæiske projekt eller Tyrkiets historiske rolle som Europas port til Asien.
Kære kolleger, vi må besinde os. Lad os sammen opløse tågen af diplomatisk konformisme, se virkeligheden i øjnene og foreslå Tyrkiet et broderligt, ligeværdigt forhold til EU. 
De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil først og fremmest takke min kollega hr. Eurlings for hans gode betænkning og navnlig for hans evne til at lytte. Jeg mener, at de kompromiser, vi har nået, det har min gruppe sagt igen og igen, er helt acceptable kompromiser. Men jeg vil alligevel gerne - efter at have lyttet til disse forhandlinger - undre mig over, hr. Toubon, hvad det er, vi vil med Europa.
Jeg har hørt det bedste og det værste i dag, og jeg vil nu gerne sige følgende. Det er lykkedes os at have indflydelse på en demokratisk ændring i Tyrkiet, der er sket med det tyrkiske folks vilje, uden kampvogne og uden våben. Man kar kaldt dette for en demokratisk revolution. Det er lykkedes os at udbrede den europæiske demokratiske model med fredelige midler. For mig er dette en kæmpe udfordring, som vi næsten har fuldført - ikke helt endnu, men næsten - og jeg er stolt af Europa, som ikke ryster på hånden, Europa, som ikke siger: Vi forkaster denne kultur.
Vi ved, at der er mange ting at gøre. Vi ved, at der er Cypern. Vi ved, at vi må fortsætte med at forbedre overholdelsen af menneskerettigheder. Vi ved, at der stadig er spørgsmålet om kurderne. Vi ved, at der er ligestillingsproblemet. Vi ved i denne forbindelse - og jeg minder mine tyrkiske venner om dette - at der er problemet med folkemordet på armenierne. At anerkende disse problemer vil gøre Tyrkiet større - ikke mindre. Men jeg vil også sige, hvad angår os, der ville have åbne forhandlinger, vi ønsker også et fuldstændigt partnerskab uden begrænsende klausuler. Det er faktisk, hr. Toubon, et storslået land, en storslået kultur, og vi ville være beærede over at integrere det i Europa, hvis det opfyldte Københavnskriterierne, men kun hvis det opfylder Københavnskriterierne. 
De Sarnez (ALDE ).
   - Hr. formand, det egentlige spørgsmål, vi står over for, er simpelthen, hvilken slags Europa vi ønsker. Ønsker vi en simpel frihandelszone, eller ønsker vi at bygge et politisk Europa, der er skabt til at have indflydelse i verden? Det er dette spørgsmål og udelukkende dette spørgsmål, som stats- og regeringscheferne skal svare på den 17. december.
Fra råd til råd og fra topmøde til topmøde er der truffet vigtige beslutninger for vores fremtid, uden at stats- og regeringscheferne nogensinde har diskuteret indholdet bare en enkelt dag eller bare en enkelt time. Dette er ikke en ansvarlig måde for vores institutioner at fungere på. Man kan ikke fortsætte med at beslutte Unionens fremtid under hemmelige omstændigheder, der næsten er mekaniske, og uden at Europas befolkninger inddrages i debatten.
Man forklarer os, at vi ikke kan gå baglæns, fordi det er for sent, og samtidig forklarer man os, at der altid er tid til at behandle dette spørgsmål om 10 eller 15 år. Dette er endnu en mangel på sammenhæng.
Jeg er en overbevist europæer, og jeg mener, at vi bør bygge et politisk og demokratisk Europa, hvor borgerne tager deres del af ansvaret, men jo mere Europa udvides ubegrænset, jo større bliver risikoen for, at det svækkes varigt. Og der er en ting, jeg er sikker på, og det er, at verden har brug for Europa.
Alt efter om Europa vil bestå eller ej, vil verdensbalancen ikke være den samme. Alt efter om Europa består eller ej, vil demokrati og fred ikke være det samme. Lad os ikke spilde denne chance. Mange tak. 
Ždanoka (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, som nævnt, mener de fleste menneskerettighedsforkæmpere i Tyrkiet - herunder Leyla Zana - at en positiv afgørelse vedrørende Tyrkiets ansøgning om EU-medlemskab vil bidrage til at forbedre den tyrkiske politik i forhold til de etniske, religiøse og sproglige mindretal. Det har de god grund til at mene. Menneskerettighedsforkæmperne i Letland var af samme opfattelse, da drøftelserne om Letlands ansøgning om EU-medlemskab fandt sted. Desværre er disse forkæmpere nu yderst desillusionerede. Det er korrekt, at der under pres fra de europæiske institutioner blev gennemført nogle ændringer i lovgivningen vedrørende problemer af afgørende betydning for mindretallene. Men disse ændringer var af kosmetisk karakter. F.eks. havde ændringerne af lovgivningen på sprogområdet kun til hensigt at begunstige en bestemt sproglig mindretalsgruppe, nemlig engelsktalende forretningsmænd.
Vi kan se de samme forhastede overfladiske løsninger i Tyrkiet. F.eks. har den tyrkiske regering tilladt åbningen af private sprogcentre med kurser i kurdisk, rumænsk og andre sprog. Et privat sprogcenter er noget helt andet end det, vi betragter som en skole - og som er den term, der bruges i hr. Eurlings' betænkning.
Mit hjemland, Letland, blev medlem af EU, selv om de lettiske myndigheder ikke anerkendte de sproglige mindretals rettigheder. Det var en fejl, at EU-institutionerne ikke brugte Letlands tiltrædelsesproces til at fremme Københavnskriteriernes opfyldelse.
Denne historie bør ikke gentage sig i forbindelse med Tyrkiets tiltrædelse. Vi håber, at Tyrkiet i løbet af 15 år vil opfylde de politiske kriterier fuldt ud. Vi opfordrer Kommissionen til at udnytte enhver mulighed for at tilskynde den tyrkiske regering til at anerkende det kurdiske mindretal i landet og skabe de nødvendige betingelser for, at dette mindretal kan blive respekteret og beskyttet.
Pafilis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, Grækenlands Kommunistiske Parti opponerer imod EU og dets udvidelse, og vi er således ikke enige i Tyrkiets tiltrædelse af etniske, chauvinistiske og kulturelle årsager, men også af samme årsager, som lå til grund for vores modstand imod Grækenlands tiltrædelse og forbliven i EU. Ikke desto mindre ønsker vi at rejse visse meget alvorlige spørgsmål om både EU's politik og hr. Eurlings' betænkning.
I lighed med førnævnte betænkning nævner de hidtidige tekster fra Rådet hverken den tyrkiske invasion af Cypern eller besættelsen af en del af en uafhængig FN-medlemsstat, der nu også er en EU-medlemsstat. Den tyrkiske regering nægter også på provokerende vis at anerkende Republikken Cypern og at tilbagetrække sin anerkendelse af pseudostaten. Hvis noget tilsvarende foregik i Frankrig, Storbritannien, Italien eller Tyskland, ville De så indlede forhandlinger med en sådan stat? Hvad i al verden skete der med ligheden mellem EU's medlemsstater?
For det andet har tyrkiske regeringer rejst nye stridsspørgsmål om grænseforskelle med Grækenland, der allerede er løst i henhold til internationale traktater, og det eneste problem, der endnu ikke er løst, er afgrænsningen af kontinentalsoklen i Det Ægæiske Hav. EU legaliserede disse krav under drøftelserne med den beslutning, der blev truffet i Helsinki. Tyrkiets aggressivitet i Det Ægæiske Hav bliver mere tydelig for hver dag, der går, med snesevis af luftrumskrænkelser.
For det tredje nævner betænkningen meget vigtige fremskridt med demokratisering. Hr. Eurlings blev tydeligvis forledt, da han rejste til Tyrkiet, og han lytter ikke længere til os. Måske besøgte hr. Eurlings et andet land end Tyrkiet. Der har været begrænsede og ikke væsentlige ændringer ...
Lundgren (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Junilisten ser ikke Tyrkiets geografiske placering eller landets muslimske religion som hindring for EU-medlemskab. Tyrkiet er vigtig for Europa. Vi bifalder, at Tyrkiet nærmer sig EU og arbejder på at opfylde Københavnskriterierne. Vi må dog ikke lukke øjnene for, at både Tyrkiet og EU skal forandres, inden et fuldt EU-medlemskab er muligt. 
Tyrkiet skal gøre op med sin fortid og tage afstand fra folkedrabet på armenierne. Tyrkiet skal give mindretallet fuldstændige menneskerettigheder. Tyrkiet skal opnå et økonomisk udviklingsniveau, så et fuldt medlemskab ikke skaber spændinger, som kan true det indre marked. 
EU skal også forandres. Den fælles landbrugspolitik skal afskaffes, og strukturpolitikken skal revideres, inden det store og fattige Tyrkiet kan optages. Der er allerede truffet beslutninger, så det nærmest er umuligt at foretage en gennemgribende reform af landbrugspolitikken før efter 2013.
For at sikre folkelig støtte bør forhandlingerne om medlemskab desuden først indledes efter en debat under medlemsstaternes valgkampagner i de næste år. Endelig skal spørgsmålet om en forfatning for Europa besvares, før vi begynder at forhandle om tyrkisk medlemskab.
Fuldstændigt tyrkisk medlemskab er et meget langsigtet spørgsmål, da det kræver store og gennemgribende politiske og økonomiske forandringer i både Tyrkiet og EU. 
Masiel (NI ).
    -  Mine damer og herrer, spørgsmålet er ikke korrekt formuleret. Det er ikke et spørgsmål om, hvorvidt Tyrkiet allerede opfylder EU's krav. Det er et spørgsmål om, hvorvidt vi ønsker et muslimsk Tyrkiet i et Europa, der blev bygget på kristne værdier. Her i Parlamentet er der blevet talt om Tyrkiets fremskridt. Som psykolog finder jeg hvert eneste individs skæbne vigtig, men jeg ved, at det ikke er alt, hvad der er vigtigt for mennesker, der kan måles. EU-borgernes følelser er også vigtige, og de fleste EU-borgere er imod Tyrkiets tiltrædelse af EU. Jeg har iagttaget muslimer i Bruxelles i 20 år, og jeg ønsker ikke, at et så stort land skal have nogen indflydelse på mit hjemland Polens skæbne inden for rammerne af EU. Vores verdener kan måske mødes om 50 år, men ikke tidligere. Vi skal yde bistand til muslimerne i deres egne lande og medvirke til en hurtig oprettelse af en palæstinensisk stat, da denne nation har lidt meget i hænderne på Israel. Det er noget, som jeg går ind for, og som hurtigst muligt skal gennemføres. Vi har ingen forpligtelser over for Tyrkiet. Vi skal ikke optræde hyklerisk, og vi skal ikke være bange for at sige nej til Tyrkiet ...
Langen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Toubon spurgte, hvilket Europa vi ønsker. Hvis man ønsker forfatningstraktatens og integrationens Europa, kan man ikke optage Tyrkiet som fuldt medlem.
Tyrkiet er en vigtig partner, og det ønsker vi skal fortsætte, men i form af et privilegeret partnerskab og ikke som fuldt medlem af EU. Tyrkiet siger, at man i 41 år har lovet landet fuldt medlemskab. Det er forkert. Målet med Ankara-aftalen fra 1963 var toldunionen. Dette løfte blev opfyldt for ni år siden. Tyrkiet forlanger nu fuldt medlemskab uden betingelser, før der overhovedet er indledt tiltrædelsesforhandlinger. Det er afpresning. Det er muligt, at man fører politik på den måde i Tyrkiet, i EU gør man det ikke.
Københavnskriterierne gælder for alle tiltrædelseskandidater. På grund af de store problemer med demokratiet, ytringsfriheden, menneskerettighederne, mindretallenes rettigheder, med naboerne i Armenien og på Cypern og med kurderne er det blevet besluttet, at Tyrkiet skal opfylde de politiske kriterier, før forhandlingerne indledes. Disse betingelser er helt sikkert ikke opfyldt endnu. Det siger Kommissionen også. Hvorfor der så alligevel skal indledes tiltrædelsesforhandlinger, det er Rådets og Kommissionens hemmelighed. Vi ønsker ikke fuldt medlemskab, men et privilegeret partnerskab med en særstatus, som begge parter kan magte - både EU og Tyrkiet.
Hvis man mod bedre vidende indleder tiltrædelsesforhandlinger, så skal deres resultat stå åbent, så de også kan føre til et alternativ, sådan som vi ønsker. Hvis man tilbyder Tyrkiet det, er man ærlig og fornuftig, politisk vidtskuende og fremtidsorienteret. Tyrkiet er ikke og bliver ikke noget europæisk land, og derfor er det privilegerede partnerskab det rigtige svar på en fælles fremtid for Europa og Tyrkiet. 
Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, i december 1999 sendte Det Europæiske Råd i Helsinki en klar besked til Tyrkiet med beslutningen om Tyrkiets faktiske snarere end fiktive kandidatur samt ved at opstille klare betingelser, forhåndsbetingelser og kriterier, som Tyrkiet skulle leve op til. Denne enstemmige EU-politik har i de seneste fem år i betydelig grad bidraget til vigtige reformer i Tyrkiet. Det er forkert af os at underkende de fremskridt, der er gjort, ligesom det er forkert af os at skabe et idyllisk billede, for selv om det er alment anerkendt, at der er sket forbedringer med hensyn til menneskerettigheder og minoritetsrettigheder, at der er vedtaget ganske mange love, og at situationen ikke er den samme som tidligere, så er der - som Leyla Zana også bekræftede i Europa-Parlamentet - fortsat en alvorlig manko, hvad angår gennemførelsen af europæiske principper og .
På samme måde som i 1999 skal det aktuelle forslag, som Europa-Parlamentet opfordres til at vedtage, og den beslutning, som Det Europæiske Råd vil tage, også indeholde et klart budskab. Et budskab om indledning af tiltrædelsesforhandlinger i overensstemmelse med de beslutninger, der blev truffet af Det Europæiske Råd i 2005 med en tiltrædelse af EU som det endelige mål, hvis Tyrkiet afslutter forhandlingerne med succes.
Dette budskab skal imidlertid ikke ses som et carte blanche. Tværtimod skal det omfatte en klar europæisk dagsorden og en køreplan med en specifik tidsplan for gennemførelsen af Tyrkiets forpligtelser. Vi må under ingen omstændigheder give det indtryk, at Tyrkiet kan forhandle "a la carte" og have sin egen dagsorden. Inden for disse rammer er det afgørende vigtigt, at Tyrkiet respekterer minoritetsrettigheder, de græske minoriteters rettigheder i Istanbul, Imvros og Tenedos samt patriarkatets økumeniske karakter, at Tyrkiet straks genåbner den teologiske uddannelsesinstitution på Halki, overholder international ret, medvirker til at løse operationelle problemer på basis af en specifik tidsplan med henvisning til Den Internationale Domstol i Haag samt endelig, at Tyrkiet fortsætter med den internationale anerkendelse af Republikken Cypern og den gradvise tilbagetrækning af besættelsestropperne.
Specielt hvad angår spørgsmålet om den diplomatiske anerkendelse af Cypern, vil jeg gerne høre det nederlandske formandskabs og hr. Nicolaïs mening om det nederlandske formandskabs holdning umiddelbart forud for Det Europæiske Råds møde.
Vores beslutninger skal gøre det klart, at det er EU, der opstiller rammerne, og ikke kandidatlandet Tyrkiet. Tyrkiet skal bekæmpe sin frygt og forsone sig med sin historiske fortid. Det gælder også de negative aspekter, som Tyrkiet skal have modet til at vedkende sig. Til gengæld skal visse politiske kræfter i Europa ikke dyrke frygt af interne grunde eller opstille skrækscenarier.
Afslutningsvis ...

Kacin, Jelko (ALDE ).
   - Tak, hr. næstformand. Tyrkiet har i mange år været vores nabo, allierede og partner. Det har også i mange år været et kandidatland med en velfungerende markedsøkonomi, der har ventet på en startdato for optagelsesforhandlinger. I den henseende er Tyrkiet meget forskelligt fra Ukraine.
Tyrkiet er som et langt, tungt tog, der har svært ved at komme i gang, men siden det satte kursen mod demokrati for mange år siden, er toget begyndt at køre hurtigere og mere sikkert. Vi lader det tyrkisk-europæiske tog køre ind i en tunnel. End ikke Orientekspressen har plads til at manøvrere derinde. Tog kører ikke slalom. De kan ikke vende rundt i tunneller. Tyrkiet skal fortsætte mod demokrati og ind i Europa, og der er ingen anden mulighed. 
Jeg støtter udvidelsen af EU og europæiseringen af Tyrkiet. Ingen anden EU-mekanisme vil give mere stabilitet, større visioner og mere udvikling i Østen end fastsættelsen af en dato for Tyrkiet. Tyrkiet ville ufortøvet anerkende Cypern, hvis hele Cypern var med i EU. Når hele Cypern er med i EU, vil der ikke længere være tyrkiske tropper på øen. Det er måden at skabe strategiske ændringer og nå strategiske mål på.
Derfor støtter jeg Europa og Tyrkiet. Mange tak. 
Hassi (Verts/ALE ).
   - Jeg vil gerne takke ordføreren for en afbalanceret betænkning. Tyrkiets kulturelle rødder er mere forskelligartede, end de fleste af os er klar over. De findes også i Europas, Kaukasus' og Middelhavslandenes kulturer. Tyrkiets tiltrædelse vil berige vores kultur. Nu er vi nødt til at holde det løfte, vi gav Tyrkiet under det finske formandskab. Det er en logisk fortsættelse af grundlæggelsen og udvidelsen af EU at styrke freden.
Modargumenterne er ulogiske. Hvis islam var en hindring, ville vi dermed sige, at de 15 millioner muslimer - dvs. tre gange Finlands befolkning - der nu lever i EU-lande, er andenklasses borgere. De, der husker osmannernes militære aktioner, vil måske også huske f.eks. Sveriges militære aktioner i forgangne århundreder. Det er imidlertid vigtigt, at Tyrkiets medlemskab kun bliver en realitet, hvis landet opfylder kriterierne vedrørende demokrati, menneskerettigheder, retsstatsprincipper og minoritetsrettigheder.
Agnoletto (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg håber, at Rådet sætter en præcis dato for forhandlingernes indledning i bevidstheden om, at vi fra denne dato tager hul på et langt forløb, hvis udfald i høj grad afhænger af de yderligere ændringer, der sker i Tyrkiet i den periode.
Vi må afvise enhver form for racisme fra dem, der forsøger at gøre religion til en måde at diskriminere på. Religionernes og kulturernes sameksistens er den eneste fremtid for et demokratisk og multietnisk Europa.
I forhandlingerne med Tyrkiet skal der være fokus på en løsning af Cypern-spørgsmålet, fuld respekt for menneskerettighederne, politisk anerkendelse af den igangværende konflikt i Kurdistan samt en indsats for en fredelig løsning og fjendtlighedernes umiddelbare ophør, hvilket naturligvis skal ske fra begge sider.
Det er netop de kurdiske demokratiorganisationer og Tyrkiets menneskerettighedsorganisationer - som selv i dag stadig lider og er vidner til dyb uretfærdig - der beder os om at indlede forhandlingerne, så hele Europa bliver inddraget i deres kamp for demokratiet og for menneskerettighedernes overholdelse.
Selv om vi noterer os de forfatningsmæssige ændringer og de ændringer af straffelovgivningen, der er blevet foretaget hidtil, er der nemlig ingen tvivl om, at de er utilstrækkelige. Der er stadig meget, der skal gøres, f.eks. reducere hærens magt og sætte hæren under den udøvende og den lovgivende magt, ændre valgloven og gøre det muligt at anvende det kurdiske sprog i officielle dokumenter. 
Speroni (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kære kolleger, blot nogle få ord for at sige, at Tyrkiet ikke skal med i EU, eftersom Tyrkiet ikke ligger i Europa! 
Vanhecke (NI ).
   - Hr. formand, muligheden for Tyrkiets tiltrædelse på sigt giver os et historisk ansvar. Det er et faktum - og det vil jeg gerne understrege - at Tyrkiet hverken geografisk, politisk, kulturelt eller økonomisk er et europæisk land. Det er derudover et islamisk land, hvor andre religioner som i alle islamiske lande kun med nød og næppe tolereres. Det er et land, der ikke opfylder nogen af betingelserne for tiltrædelse.
Vi har et historisk ansvar over for de europæiske borgere, som - helt rimeligt - ikke ønsker Tyrkiets tiltrædelse af EU, og som ikke bør tvinges til at acceptere en udemokratisk beslutning. Derudover betaler vores samfund allerede en høj pris for det forhold, at millioner af mennesker af ikke-europæisk oprindelse på vores kontinent finder det meget vanskeligt at leve side om side med den europæiske befolkning. Tyrkiets tiltrædelse med fri bevægelighed for 70 og snart 100 millioner islamiske og ikke-europæiske borgere vil blot øge problemerne forholdsmæssigt og føre til noget langt værre. Vi kræver derfor en folkeafstemning, hvor de europæiske borgere kan tale for eller snarere imod denne potentielle tyrkiske tiltrædelse af EU. 
Dimitrakopoulos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil starte med at lykønske ordføreren, hr. Eurlings, med den fremragende betænkning og den samarbejdsvilje, som han har udvist gennem hele proceduren.
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi siger ja til Tyrkiets mulighed for at tiltræde EU. Samtidig vil vi dog minde om, at denne mulighed er forbundet med overholdelse af de politiske og økonomiske kriterier, som er analyseret i teksterne i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møder fra København til Helsinki og i Bruxelles om få dage.
Efter granskning af betænkningen vil jeg især gerne kommentere følgende punkter:
- punkt 37, der indeholder rammerne for beskyttelse og overholdelse af de kristne mindretals grundlæggende rettigheder i Tyrkiet, blandt hvilke grækerne i Istanbul, Imvros og Tenedos er vigtigst,
- punkt 38, hvori forudsætningerne og mere væsentligt betingelserne for Tyrkiet i forhold til Cypern fastsættes. Vigtigst er anerkendelse af Republikken Cypern og tilbagetrækning af de tyrkiske styrker fra den nordlige del af Cypern,
- punkt 40, som indeholder en flerdimensionel metodologisk indsats i forhold til løsning af alle udestående konflikter med nabostater - og naturligvis - som fastsætter forpligtelsen til at undgå trusler og provokationer. Dette punkt dækker også forholdet mellem Grækenland og Tyrkiet.
Endelig vil jeg opfordre Parlamentet til at stemme for Eurlings-betænkningen. 
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger, også jeg vil gerne lykønske hr. Eurlings med hans betænkning. Det er ikke nogen let opgave. Jeg har også en gang prøvet at fungere som Tyrkiet-ordfører her i Parlamentet. Det er naturligvis så meget desto vanskeligere nu.
EU ville begå en stor fejl, hvis det efter så mange år med løfter til Tyrkiet pludselig sagde nej nu, hvor Tyrkiet tager sin opgave alvorligt. Vi har hjulpet Tyrkiet meget i de seneste måneder og år, og vi vil fortsat skulle hjælpe Tyrkiet. Alligevel vil jeg gerne sige, at der for mig er ét kriterium, som er centralt, nemlig om Europa med Tyrkiets medlemskab bliver styrket eller svækket. Og her bør vi helt åbent og ærligt sige, at det handler om det Europa, som vi som parlamentsmedlemmer må slås for. Hvis Tyrkiet, som hr. Schulz allerede har nævnt, gennemfører reformer, ændrer sig, i spørgsmålet om menneskerettigheder, i Cypern-spørgsmålet, i spørgsmålet om grænserne, i spørgsmålet om det regionale samarbejde - hvis et sådant Tyrkiet bliver medlem af EU, så vil det styrke Europa.
Det er i øvrigt ganske interessant at se, hvordan USA's oprindelige begejstring og anbefaling om endelig at optage Tyrkiet i EU er aftaget noget, fordi USA ikke længere er sikker på, om det virkelig ønsker en sådan styrkelse af EU - med et selvstændigt, selvstændigt tænkende, uafhængigt Tyrkiet, som imidlertid, når det bliver optaget i EU, også må tage en vis afstand fra sin nationalisme.
Jeg går varmt ind for at støtte betænkningen og for at indlede forhandlingerne. Men vi må sige til Tyrkiet, at det bliver en lang og vanskelig vej. Tyrkiet har gjort kolossalt meget i de sidste 2-3 år. Det kan jeg virkelig vurdere, og jeg lykønsker Tyrkiet, men det vil vare mange år endnu, før man også kan give Europa sikkerhed for, at det er et nyt Tyrkiet, et andet Tyrkiet, som tiltræder EU. 
Szent-Iványi (ALDE ).
   - Jeg støtter indledningen af tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet, og hvis Tyrkiet opfylder tiltrædelseskriterierne, støtter jeg endvidere Tyrkiets tiltrædelse af EU. Jeg ved, at Tyrkiet langtfra kan opfylde denne målsætning, men jeg håber inderligt, at Tyrkiet på sigt vil kunne opfylde kriterierne, for det vil være i alles interesse. Jeg støtter Tyrkiets tiltrædelse efter opfyldelse af kriterierne, selv om jeg ved, at det vil have betydelige konsekvenser for Europas fremtid.
Vi er vant til et Europa, der består af et samfund med værdier baseret på en fælles kulturarv, en fælles fortid og fælles traditioner. Et Europa, der omfatter Tyrkiet, vil være et anderledes Europa. Det vil være et samfund med politiske mål baseret på fælles interesser. Men jeg mener, at det er nødvendigt. Tyrkiets tiltrædelse af EU er af afgørende betydning, hvis Europa virkelig ønsker at deltage i politik på verdensplan, og hvis Europa ønsker at slippe for rollen som iagttager. Tyrkiets medlemskab er også nødvendigt, hvis vi skal påvirke processer i relation til Mellemøsten, Centralasien og Kaukasus. Og hvis vi ikke øver indflydelse på disse regioner, vil disse regioner øve en meget negativ og farlig indflydelse på os. Tyrkiet er meget vigtigt for os. Tyrkiets tiltrædelse af EU er i vores interesse, og jeg støtter derfor indledningen af tiltrædelsesforhandlinger. 
Sommer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Tyrkiet-debatten har altid være fuldstændig forløjet. Det var den allerede i 1999 i Helsinki, da Tyrkiet blev gjort til kandidat, og så mange egentlig slet ikke ønskede det, og det er den stadig. Den aktuelle fremskridtsberetning fra Kommissionen er en detaljeret beskrivelse af den kendsgerning, at Tyrkiet ikke opfylder førtiltrædelseskriterierne fra København på et eneste punkt. Og hvad er så Kommissionens konklusion? Man anbefaler, at der indledes tiltrædelsesforhandlinger. Det er da skizofrent, det er da uansvarligt!
Og Europa-Parlamentet er godt på vej til at gøre nøjagtig det samme, at begå nøjagtig samme fejl. Hvorfor? Ud fra nationale eller partipolitiske interesser? Altså af egennytte, eller måske også simpelthen af angst? Vil vi virkelig forhandle med et land, hvor de grundlæggende menneskerettigheder ikke er opfyldt, med et land, hvor kvinder er andenklassesmennesker, hvor der står jomfrutest, tvangsægteskaber og æresdrab på programmet, og hvor man tolererer bigami? Det er alt sammen en livslang tortur for kvinderne, og det er uansvarligt at forhandle med et sådant land!
I dette land, i dette Tyrkiet må der først ske en mentalitetsændring, der må ske noget i hovederne på folk. Det opnår man ikke med tvang. Man må overbevise menneskene, man må tage menneskene med i politikken ved at overbevise dem. Og sådan en mentalitetsændring, den tager tid. Det klarer man ikke lige hurtigt på 10 år. Det tager mindst 2-3 generationer, og hvorfor vil vi ikke give dette land den tid? Og alle ved jo, at vi simpelthen ikke har råd til Tyrkiet. Ikke integrationspolitisk, ikke økonomisk, ikke sikkerhedspolitisk.
Det politiske EU ville ikke kunne magte dette land, og derfor er hele diskussionen til dato og især Kommissionens forslag om at gøre Tyrkiet til en andenklasses medlemsstat forløjet. Med en andenklasses medlemsstat, med medlemsstater med forskellige klassificeringer, vil denne politiske union ikke kunne fungere i fremtiden. Vi ødelægger os selv. Det eneste ærlige tilbud til Tyrkiet er et privilegeret partnerskab, en særlig naborelation, og jeg beder indtrængende om, at man støtter dette! 
Hänsch (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, stats- og regeringscheferne påtog sig i 1999 og 2002 en international forpligtelse over for Tyrkiet, som de skal indfri den 17. december. Forhandlingerne skal indledes, ikke kun af hensyn til den fortsatte reformproces i Tyrkiet, men også af hensyn til EU's internationale troværdighed. Men nogen glædens dag er det ikke. For første gang i EU's historie er store dele af offentligheden modstander af at optage en ny stat. Man er ikke overbevist om, at Tyrkiet virkelig kan blive et europæisk land. Og som jeg også har hørt i debatten her, så er det, der er blevet kaldt positivt, behæftet med så mange hvis'er og måske'er, som det sjældent er set før i en så vidtrækkende beslutning. Og der mangler et overbevisende argument for, at Tyrkiet styrker Europas sammenhold og ikke svækker det.
Nogle ser Tyrkiets tiltrædelse som en del af det globale koncept for at bekæmpe terrorismen. Konfrontationsprocessen mellem kulturerne skal vendes om, men det, der her bliver præsenteret som et stort strategisk fremstød, overvurderer ikke kun de europæiske, men også de tyrkiske muligheder. Der er i hvert fald én ting, som Tyrkiet som medlemsstat i EU helt sikkert ikke kan, og det er at danne bro til Mellemøsten. Det skal være en Vestens søjle i Mellemøsten, som EU-medlem vil det være part, ikke mellemmand.
En ting skal stå helt klart. Hvis Tyrkiets medlemskab skulle betyde en nedbrydning af EU, så ville det være for høj en pris, i øvrigt ikke kun for EU, men også for Tyrkiet. Den pris skal ikke betales. Den 17. december bør Det Europæiske Råd utvetydigt slå fast, at det ikke kun er Tyrkiets tiltrædelsesevne, men også EU's optagelsesevne og bevarelsen af slagkraften i den europæiske integration, som er afgørende kriterier. 
Hennis-Plasschaert (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Eurlings, for den store indsats. Der er allerede sagt meget om de politiske Københavnskriterier. Der skal ikke være nogen misforståelser, jeg er i princippet ikke imod Tyrkiets tiltrædelse af EU, men jeg kan ikke tilslutte mig den holdning, at det er nødvendigt at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet for yderligere at forbedre f.eks. beskyttelsen af menneskerettigheder og mindretal. At gøre det er at vende op og ned på det hele.
Udvidelsesprocessen karakteriseres generelt af forhold og kriterier, der er glemt i det afgørende øjeblik. Selv om jeg, som et af medlemmerne af Parlamentet erklærede, ikke ønsker, at menneskerettigheder som sådan skal være et instrument, ønsker jeg, at de indgåede aftaler overholdes. Vi står over for spørgsmålet om, hvorvidt Tyrkiet opfylder de politiske Københavnskriterier, og svaret er nej. Jeg mener således, at indledningen af tiltrædelsesforhandlinger er startskuddet til en proces - som i forbindelse med Rumænien - hvor processen skrider langsomt frem og kulminerer i tiltrædelse, hvor forhandlingskapitlerne afsluttes kunstigt, og kriterierne ikke længere er relevante. Det vil uden tvivl svække EU før eller siden.
Jeg mener derfor, at det er meget vigtigt, at Parlamentet overholder de indgåede aftaler og omsider får sat en stopper for det modsætningsforhold eller den dobbeltmoral, der karakteriserer udvidelsesprocessen. 
Matsis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Eurlings, for det meget vanskelige arbejde, som han har udført så effektivt. Vi kender først resultatet af procedurerne for Tyrkiets tiltrædelse af EU, når Det Europæiske Råd træffer sin beslutning på mødet den 17. december 2004.
De to alternativer, udelukkelse eller fuld tiltrædelse af Tyrkiet, er ikke tilstrækkelige. Der skal være et tredje alternativ, nemlig muligheden for et særligt forhold til Tyrkiet. Hvis Rådets beslutning går i retning af et ja, vil der opstå interne problemer i EU. Hvis beslutningen går i retning af et nej, kan det skabe en krise i forholdet mellem Tyrkiet og EU, som bør undgås. Vores særlige forhold skal være den store mulighed, der hjælper både Tyrkiet og EU.
Tyrkiet bør dog ikke tiltræde EU, mens Cypern er opdelt eller besat, uden at anerkende Republikken Cypern. Hvis Tyrkiets forhold til Republikken Cypern skal normaliseres, skal kolonisterne og de 4.000 tyrkiske soldater, der har besat Cypern, trækkes tilbage fra øen og erstattes - hvorfor ikke? - af en lille europæisk styrke baseret på den bosniske model.
Den bedste garanti for græsk-cyprioterne og tyrkisk-cyprioterne er naturligvis anvendelsen af EU's love og principper. Derfor skal løsningen på problemerne med Cypern være fuldt ud europæisk og baseret på respekt for og anvendelse af og de generelle principper, hvorpå EU er bygget. Med en sådan udvikling er det helt sikkert, at de græsk-cypriotiske kristne, der udgør 82 % af befolkningen i Cypern, og de tyrkisk-cypriotiske muslimer, der udgør 18 %, vil være et unikt eksempel på fredelig sameksistens, samarbejde og fremskridt, og Cypern vil være et reelt forbindelsesled med fred og samarbejde mellem de arabiske nationer og Israel, som Cypern altid har haft et fremragende forhold til. 
Arif (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne først og fremmest, som også de tidligere talere har gjort, takke Camiel Eurlings for den velafbalancerede betænkning, som han har fremsat i dag. En betænkning, der i øvrigt ligger i forlængelse af det, som kommissær Günther Verheugen foreslog for nylig.
Jeg har, som de fleste af Dem, i nogen tid deltaget i den semantiske forhandling mellem tiltrædelse og privilegeret partnerskab. Jeg er en smule overrasket over denne forhandling, men den er kun udtryk for de irrationelle og subjektive følelser, der omgiver vores forbindelse med Tyrkiet. I mine øjne er de eneste spørgsmål, der skal besvares: Hvad har vi gjort, og hvad skal vi gøre? I mere end 40 år har europæiske politiske ledere fra alle kanter mindet om, at Tyrkiet hører til i Europa, og denne kontinuitet tjener dem og os til ære.
I dag mener nogle, at denne lange forlovelse ikke bør føre til ægteskab. Men den indledte proces er lang og svær og kræver i sig selv ansvarlighed og forsigtighed, således har Tyrkiet en forpligtelse til at give os de nødvendige garantier inden tiltrædelsen. Men vores krav bør følges af en tiltrædelse. Et privilegeret partnerskab ansporer ikke Tyrkiet til at acceptere disse krav. Vi skal altså først og fremmest være konsekvente, således at alle behandles ens.
Jeg er verdslig, jeg har i hvert fald ingen lyst til at støde den ene eller anden tro eller religion. Men når verden taler om civilisationssammenstød, når Bush-regeringen sætter de gode og de onde op mod hinanden, når muslimske fanatikere griber enhver mulighed til at prædike vold og udelukkelse, ville det være farligt for Europa at hoppe med på vognen og støtte denne tankegang.
Desuden støtter jeg alle krav om kvinders rettigheder, fagforeningsrettigheder, anerkendelse af minoriteter og menneskerettigheder. Jeg vil tilføje det armenske spørgsmål og anerkendelsen af republikken Cypern. Ikke desto mindre må disse spørgsmål, der alle er vigtige og essentielle i et værdiladet Europa, ikke være en forudsætning for indledning af forhandlinger.
Jeg er en engageret og fremsynet samfundsborger, og jeg ønsker ikke at skabe en fastfrosset verden, hvor situationen, som vi kender den i dag, i store træk vil være den samme om 10 eller 15 år. Denne opfattelse af politik skader menneskets og samfundets udvikling, menneskers intelligens og deres evne til at leve sammen. Med hensyn til den positive udvikling, som Tyrkiet har oplevet gennem adskillige år, udvikling der er skabt af en folkelig vilje, ville det være en kæmpefejl at nægte indledning af forhandlingerne.
Fordi jeg er føderalist, ønsker jeg nogle gange, drømmer jeg nogle gange, om et Europa, der er politisk integreret. I begrebet privilegeret partnerskab ser jeg kun et kommercielt overpartnerskab, der ville betyde, at man lever ved siden af hinanden og ikke sammen - en kommercielt skabt uretfærdig verden. Det, jeg ønsker …
Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil ikke gentage det, der allerede er blevet sagt, men begrænse mig til et generelt punkt, som jeg ikke mener, er blevet behandlet tilstrækkeligt indgående, nemlig omkostningerne ved tiltrædelsen.
De nøjagtige omkostninger i forbindelse med Tyrkiets tiltrædelse er ukendte. Nogle, heriblandt Kommissionen, ansætter dem skønsmæssigt til omkring 20 milliarder euro om året. Andre sætter omkostningerne meget højere. Et groft realistisk skøn må ligge på omkring 400-500 milliarder euro, eller ca. 1.000 euro for hver EU-borger med de nuværende priser. Det omfatter alle børn, der fødes i EU de næste 15-20 år. Disse børn vil skylde 1.000 euro i moms til dækning af omkostningerne i forbindelse med Tyrkiets tiltrædelse.
Hvad vil der ske, hvis Tyrkiet i sidste instans ikke opnår medlemskab - hvilket er en realistisk mulighed? Alle de penge, der kunne anvendes til at opføre hundredvis af hospitaler og skoler, vil være fuldstændig spildt. Jeg mener, at vi bør høre borgerne først og afholde en folkeafstemning, hvor borgerne bliver stillet over for kendsgerningerne og derefter skal træffe en afgørelse.
Seeberg (PPE-DE ).
   - Hr. formand. Først vil jeg udtrykke min støtte til hr. Eurlings' betænkning og det store stykke arbejde, som har været forbundet med at lave betænkningen. Der er brugt meget taletid og energi på at fremhæve alle forhindringerne for Tyrkiets medlemskab af vores Europæiske Fællesskab. Jeg foretrækker altid at fokusere på den positive dagsorden. Tyrkiet var gennem hele den kolde krig en trofast allieret på Vestens side. Kommunismen blev holdt stangen, bl.a. takket være tyrkisk trofasthed mod NATO-pagten. Det skal vi huske på her i dag. Der er meget store sikkerhedspolitiske gevinster ved at fremskynde Tyrkiets integration i Europa. Tyrkiet er efter min opfattelse det land, som kan bygge bro til den arabiske verden. Derfor vil jeg opfordre til, at vores udgangspunkt for den kommende proces bliver, at Tyrkiet er "Europas ven". Tyrkiet er et aktiv for Europa og ikke en belastning.
Nogle har udtrykt betænkeligheder ved at optage et så stort muslimsk land i EU. Jeg deler ikke betænkelighederne. EU er ikke en religiøs klub, fællesnævneren er demokrati og ikke religion. Mange taler for - og også her i dag - at Tyrkiet skal have et særligt privilegeret partnerskab, et alternativ til et egentligt medlemskab. I forvejen har Tyrkiet faktisk alle de aftaler, der er mulige før et egentligt medlemskab. Derfor vil et sådant forslag - hvis det nyder opbakning - placere Tyrkiet på et sidespor, og dermed vil EU-landene løbe fra alle de løfter, som vi tidligere har givet Tyrkiet. Vi må spørge os selv: "Kan vi være det bekendt?"
Der er ingen anden vej frem end fuldt tyrkisk medlemskab. Hvad kan man sige til et ansøgerland? At det skal opfylde hele det fælles regelsæt, men man kan ikke få nogen kommissærpost, ikke få stemmeret i Rådet og ikke få sæde i det fælles Parlament. Det giver ingen mening. Vi skal åbne forhandlingerne med Tyrkiet, som vi har lovet, og give Tyrkiet en fair chance. Men om Tyrkiet i sidste ende bliver medlem, afhænger af, om Tyrkiet selv er parat til at gennemføre de omfattende ændringer af deres samfund, som det vil kræve for at blive egentlig medlem. Her er der nok at tage fat på, ikke mindst hvad angår menneskerettighederne. Lad os møde Tyrkiets befolkning i åbenhed og uden fordomme, og lad os i fællesskab bekæmpe intolerance, hvor vi møder den.
Jeg støtter som sagt hr. Eurlings' betænkning, selv om der også er punkter, hvor jeg ikke er helt enig. 
Rasmussen (PSE ).
   - Hr. formand. Jeg vil gerne starte med at komplimentere Kommissionen for en klog, en fremsynet og en afbalanceret betænkning, og jeg vil også gerne sige til det hollandske formandskab, at jeg synes, at man har taget godt fat på håndteringen af en ekstremt svær sag. Jeg vil også gerne - som formand for De Europæiske Socialdemokrater i Europa - indledningsvis give udtryk for min støtte til hr. Eurlings' betænkning, som jeg synes er afbalanceret, og som også har den ansvarlighed, der er fuldstændig afgørende.
Hr. formand, det er ikke hver dag, at Parlamentet tager stilling til en så vigtig sag som netop Tyrkiet. Der er ikke tvivl om, at Tyrkiet har gjort meget store fremskridt, som Tyrkiet næppe ville have gjort, hvis der ikke havde været et kandidatstatusperspektiv for Tyrkiet, som er blevet brugt mange gange i det tyrkiske parlament. Medlemskab eller ej - jeg synes ikke, at det ville være rigtigt af os i dag eller i morgen at træffe beslutninger om, hvorvidt det skal være tilfældet. Jeg tror, at det afgørende er at starte forhandlingerne med Tyrkiet, at have et perspektiv, men ikke nogen automatik og ikke nogen garanti. Det fører frem til spørgsmålet, som jeg vil bruge resten af min taletid på.
Tyrkiet står foran at skulle præstere en lang række resultater. Det er ikke uden problemer. Jeg skal minde Kommissionen og hr. Olli Rehn om, at blandt de problemer, der er, har jeg senest gjort opmærksom på en konkret sag om anerkendelse af fagforeninger i Tyrkiet. Det er meget alvorligt, fordi det ikke er i overensstemmelse med ytringsfrihed og fri organisationsret, og jeg håber, at hr. Olli Rehn vil tage sagen alvorligt og meddele Tyrkiet, at den skal på plads. Kommer den det, vil det blive betragtet som et væsentligt fremskridt på vejen. Som sagt støtter jeg hr. Eurlings' betænkning, og lad os nu forhandle på en seriøs og på en historisk ansvarlig måde. 
In 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg mener også, at vi skal indlede forhandlinger med et klart mål for øje - et mål om fuldt medlemskab, og at vi skal indlede forhandlingerne uden tøven. Der er stadig mange problemer, som er drøftet indgående i Parlamentet, men jeg vil indtrængende opfordre Dem til at holde debatten på et plan, der ikke er baseret på frygt, fordomme og hykleri.
Der er sagt meget om europæiske værdier, og mange er i tvivl om, hvorvidt Tyrkiet nogensinde vil kunne leve op til disse værdier. Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på det forhold, at alle nuværende 25 medlemsstater med diverse kriminelle regimer og diktaturer hensynsløst har overset disse europæiske værdier på et eller andet tidspunkt i det tyvende århundrede. Under Anden Verdenskrig blev menneskerettighederne krænket på det grusomste, og til trods for dette er vi alle medlemmer af EU og fyldgyldige demokratier.
Det er arrogant at tro, at nogle etniske grupper er forudbestemt til at leve i undertrykkelse, ulykke og tilbageståenhed. EU blev oprettet specifikt for at garantere fred, frihed og fremgang efter alle uhyrlighederne under Anden Verdenskrig. Hvis et moderne, demokratisk og frit Tyrkiet tiltræder EU, vil EU have opfyldt sin mission. 
Kasoulides (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil lykønske hr. Eurlings med betænkningen, som er frugten af en grundig, hård og objektiv indsats.
Mange mener, at åbningen af forhandlinger med Tyrkiet frembyder muligheder - muligheder for yderligere demokratisering af landet, muligheder for afskaffelse af tortur og andre krænkelser af menneskerettighederne, muligheder for respekt for religiøse og etniske mindretals rettigheder i Tyrkiet og fuldstændig respekt for retten til en identitet for dele af det tyrkiske samfund, kurderne og alevitterne. Det vil skabe mulighed for religiøs stabilitet som følge af en mentalitetsændring og en mindre aggressiv adfærd, hvorved problemerne vedrørende Cypern og Ægæerhavet vil kunne løses i overensstemmelse med den europæiske tradition for konfliktløsning og respekt for folkeretten, Sikkerhedsrådets resolutioner, havretten osv.
Jeg er som cypriotisk medlem af Europa-Parlamentet og til trods for Tyrkiets invasion og fortsatte besættelse af den nordlige del af mit land rede til at tro på disse muligheder og undlade at modsætte mig, at der indledes forhandlinger med Tyrkiet. Samtidig forventer jeg, at ingen af Tyrkiets forpligtelser og ingen problemer bliver minimeret, overset eller fejet ind under gulvtæppet.
Tyrkiet skal løse enorme problemer og opfylde vigtige forpligtelser. EU bør kræve, at Tyrkiet indrømmer folkemordet på armenierne, så historikerne kan lukke dette skamfulde kapitel i menneskehedens historie. Ingen kan vende det blinde øje til den fortsatte militære besættelse af en del af Cyperns territorium. Tyrkiets forpligtelse til at søge en løsning i Cypern ophører ikke med folkeafstemningen i april i år. Tyrkiet har en forpligtelse til at sikre en gradvis tilbagetrækning af sine tropper og øjeblikkeligt standse nye fait accompli'er vedrørende privat ejendom. Tyrkiet er også forpligtet til at anerkende alle 25 medlemsstater, herunder Republikken Cypern, når det indgår i forhandlinger med dem.
Öger (PSE ).
   - Vi nærmer os en beslutning, som har overordentlig stor betydning ikke bare for hele Europa, men i lyset af globaliseringen også for det verdenspolitiske landkort. Vil vi have den nødvendige intellektuelle og moralske styrke til at træffe beslutningen om at indlede forhandlinger på en afslappet, suveræn måde, som følger principperne for politisk fornuft? Modstandere af betænkningen har endnu en gang forsøgt at genoptage drøftelserne på et nyt grundlag, som til dels er baseret på usandheder og går langt videre end det allerede opnåede. Jeg skal vel at mærke respektere de kolleger blandt os, som ikke vil stemme for forhandlingerne om Tyrkiets tiltrædelse, men jeg kan ikke acceptere argumenter, som ikke har noget med virkeligheden at gøre, og heller ikke påstande som dem, der blev fremsat i denne weekend af visse tyske konservative.
Tyrkiet skulle angiveligt medføre risiko for terror og bandekriminalitet. Det er bagvaskelse, og det er en fornærmelse mod NATO-partneren Tyrkiet. Vi bør undgå at diskutere på det niveau! Siden 1963 har EU medgivet, at Tyrkiet er en del af Europa, og i december 2002 forpligtede EU sig til at indlede forhandlinger om tiltrædelse med Tyrkiet, når det opfyldte kriterierne. Det handler om EU's troværdighed. Aftaler og løfter skal overholdes, det er ærlig politik. Der er aldrig tidligere, i århundreder ikke, gennemført reformer i Tyrkiet af et sådant omfang og med en sådan rækkevidde som nu. Demokratiet i landet oplever en stabilitet som aldrig før. Økonomien kan notere høje vækstrater. Sikkerhedspolitisk vil Tyrkiet stadig være en garant for hele Europa. Et europæisk Tyrkiet vil som model lyse på hele islam og dermed også på en række kriseregioner. Tyrkiet …
Lax (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg er enig i, at vi skal gøre alt for at stabilisere vores naboområder, men ikke på den måde, som Tyrkiets medlemskab forventes at blive en realitet på. Vi er helt enige i, at et demokrati forudsætter, at alle skal kunne deltage i beslutningstagningen. Det gælder også de nuværende medlemsstater, som f.eks. har sproglige mindretal, som samlet udgør 10 % af EU's befolkning.
Hvis medlemsstaternes mandat i Europa-Parlamentet reduceres, uden at der gives garantier for, at Europas virkelige mangfoldighed skal afspejles i Parlamentets sammensætning, bliver mindretallene udelukket fra Parlamentet som følge af Tyrkiets medlemskab. Europa er en kulturel og sproglig mosaik, hvilket også har givet anledning til spændinger og blodsudgydelser. Derfor er det uklogt at gå ind for en løsning, som ikke vil afspejle Europas virkelige mangfoldighed.
Alle EU-borgere skal føle sig velkomne i et EU, hvis magt øges hver dag. Det ville være uheldigt, hvis f.eks. Balkanlandene som fremtidige medlemmer kun var repræsenteret af den største befolkningsgruppe. Mindretallenes repræsentation på EU-niveau er i høj grad med til at mindske spændingerne. Da denne dimension ikke er taget med i betænkningen, kan jeg ikke stemme for den. Jeg vil have et Europa for alle EU-borgere, og ikke kun for en del af dem, uanset hvor store historiske beslutninger vi står over for. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, denne debat handler om EU's skæbne og fremtid, hverken mere eller mindre. Derfor er det rystende at se, hvor stor forvirring der hersker i denne debat. For det første fremfører man hele tiden påstanden om det angivelige løfte om tiltrædelse fra 1963 over for Tyrkiet. Hr. kommissær, også De talte om dette tiltrædelsesløfte, men det, som EØF stillede i udsigt i 1963, jeg gentager, EØF, er for længst realiseret med toldunionen. Denne toldunion fik vi igennem over for hr. Schulz' gruppe, som i dag har rost toldunionen, fordi vi går ind for et stærkt og levedygtigt Tyrkiet.
Men i dag handler det om noget helt andet. Det handler om fuldt medlemskab for Tyrkiet i et politisk EU, hvor udlandet i høj grad bliver til indland. Og hvis man ønsker et sådant integreret Europa, kan man ikke gå ind for fuldt medlemskab for Tyrkiet, som ville degradere EU til en frihandelszone. Hr. kommissær, De er ikke forpligtet af et påstået tiltrædelsesløfte, De er forpligtet over for det Parlament, som har valgt Dem, og som repræsenterer borgerne, som med overvældende flertal afviser Tyrkiets optagelse i EU.
For det andet handler det om spørgsmålet om Europas identitet, og også her anvender man to forskellige målestokke. Spørgsmålet er legitimt. Europa giver ingen mening uden europæere. Europa er ikke en sammenslutning af alle mulige slags stater på jorden, som opfylder kriterierne, men af alle europæiske stater, som opfylder kriterierne og ønsker at tiltræde. Naturligvis har Europa en identitet og nogle grænser. Det kan man ikke, hr. kollega Özdemir, reducere til kristendom og islam. De muslimske bosniere er helt klart europæere, de kristne etiopiere er det helt klart ikke. Men jeg kan svare Dem med en bemærkning fra Deres partiven hr. Voggenhuber, som har sagt, at Tyrkiet ikke er Storeuropa, det er Lilleasien. Alt har sine grænser, også det integrerbare Europa, og det hører med til virkeligheden at inddrage dette i vores regnestykke. Der findes delvist europæiske stater som Tyrkiet og Rusland, og at knytte dem til det integrerede Europa med en delvis integration - og det er det vi mener, når vi siger særstatus eller privilegeret partnerskab - er en fornuftig strategi, som i sidste ende gavner begge parter.
Jeg hører hele tiden, at man skal være konsekvent. Det er ganske vist måske en fejl, siger mange stats- og regeringschefer, at optage Tyrkiet eller indlede tiltrædelsesforhandlinger nu, men nu må man være konsekvent, da man nu engang har lovet det. Her får jeg lyst til at sige, at der findes ikke noget mere konsekvent end lemminger. Jeg vil ikke ledes af lemminger, og Europas befolkninger vil heller ikke ledes af lemminger. I Helsinki sagde man trods alt i denne omstridte beslutning, at Københavnskriterierne skulle være opfyldt, før der blev indledt forhandlinger. Jeg kan ikke forestille mig, at kriterierne kan nå at blive opfyldt i løbet af de kommende dage eller uger. Tyrkiet opfylder helt klart ikke disse kriterier, som det også dokumenteres af Eurlings-betænkningen og Kommissionens beretning, men så må man drage en ærlig konsekvens. Tyrkiet skal fortsat støttes på sin vej mod demokrati, retssamfund og vestlig integration. Det er rigtigt. Men et fuldt medlemskab ville overbelaste såvel Tyrkiet som EU og må derfor afvises, i begge parters interesse.
Stats- og regeringscheferne må på søndag i Bruxelles undersøge to ting. For det første om det virkelig er i Tyrkiets interesse at gå denne vej, og for det andet om EU overhovedet kan udvides. 
Bozkurt (PSE ).
   - Hr. formand, det glæder mig på hr. Eurlings' vegne, at hans betænkning efter så mange ændringsforslag endelig er færdig. Det glæder mig ligeledes, at premierminister Balkenende sammen med den tyske kansler Schröder i dag bekræftede, at forhandlingerne med Tyrkiet vil dreje sig om fuldt medlemskab og intet andet. Jeg er derfor noget utilfreds med, at nogle medlemmer af Parlamentet har stillet ændringsforslag om andet end fuldt medlemskab.
Det er en spændende tid for Tyrkiet og Europa, og der vil komme mange spændende år - år, hvor der skal ske mange forbedringer i Tyrkiet på områderne for menneskerettigheder, kvinders rettigheder, fagforeningsfrihed og religionsfrihed. Vigtigst af alt skal Tyrkiet lære at forstå ngo'er som Røde Halvmåne og lære at opfatte dem som nyttige og ikke skadelige for den europæiske integrationsproces. Og det er netop disse ngo'er, der opfordrer EU til at indlede forhandlinger med Tyrkiet, fordi det efter deres opfattelse vil være gavnligt i forbindelse med menneskerettighedssituationen.
Snart vil mange fejre jul i Europa, men mange, herunder tyrkerne, vil også fejre den store offerfest. Jeg håber, at Rådets erklæring den 17. december vil give alle grund til at feste, for både Tyrkiet og EU vil have glæde af en retfærdig og åben forhandlingsproces. Eurlings-betænkningen er det første skridt i den rigtige retning, det første skridt i retning af fuldt tyrkisk medlemskab af EU. 
Savi (ALDE ). -
   Hr. formand, mange mennesker mener, at Tyrkiet fortjener at tiltræde EU. Det er det eneste verdslige land, og det eneste tydelige demokrati i den islamiske verden - formentlig det eneste land, hvor vi kan tale om kvinders rettigheder i europæisk sammenhæng. Tyrkiet har også officielt frasagt sig sin islamiske arv. Samtidig er Tyrkiet bevidst om EU's løfte om at indlede forhandlinger, idet 2009 vil markere 50-års jubilæet for den tyrkiske premierminister Adnan Menderes' respektive anmodning. Som repræsentant for en lille nation mener jeg imidlertid, at der er en række spørgsmål, som skal behandles, inden EU indleder tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet.
Tyrkiet skal for det første anerkende den lovlige græsk-cypriotiske regering. Der er rent faktisk ikke noget alternativ, da kandidatlande skal indlede forhandlinger med alle EU-medlemsstater hver for sig, herunder Cypern. Det er endvidere helt klart, at Tyrkiet skal trække sine væbnede styrker tilbage fra alle positioner inden for EU's territorium.
For det andet mener jeg, at Tyrkiet skal anerkende massemordet i Armenien i 1915 som folkemord, der ikke var planlagt af religiøse fanatikere som Osman, men af verdslige unge tyrkere, hvoraf mange senere støttede Atatürk.
Og for det tredje, hvorfor ser Tyrkiet helt bort fra forholdene for kurderne, befolkningen i verdens største statsløse nation? 
Andrikienė (PPE-DE ).
   - Mange tak, hr. formand. Jeg vil først og fremmest fremhæve, at vores kollega, hr. Eurlings, har gjort et stort stykke arbejde og fortjener vores anerkendelse og taknemmelighed. Efter at have analyseret hr. Eurlings' betænkning står det klart, at Tyrkiet ikke opfylder Københavnskriterierne på nuværende tidspunkt, dvs. at Tyrkiet ikke er i stand til at bestå de prøver, som de EU-medlemsstater, der tiltrådte EU efter 1993 - dvs. efter fastlæggelsen af Københavnskriterierne - skulle bestå. Efter at have lyttet til talerne, hvor det er foreslået, at Tyrkiet anerkendes som værende parat til at indlede forhandlinger med henblik på tiltrædelse af EU trods krænkelse af mindretalsrettigheder, grundlæggende menneskerettigheder og frihedsrettigheder i Tyrkiet, minder det om George Orwell's , hvor alle er lige, men hvor nogle er mere lige end andre. Det er med andre ord et eksempel på dobbeltmoral, hvad angår yderligere udvidelse af EU. Årsagen er, at den pågældende stat, der ansøger om fuldt europæisk medlemskab, men som ikke opfylder kravene, har en vigtig fortaler. Måske er vi rede til at gennemgå og revidere Københavnskriterierne og mindske kravene?
I dag er det Tyrkiet, i morgen måske en anden kaukasisk stat, f.eks. Rusland? Det økonomiske aspekt af Tyrkiets medlemskab af EU er også væsentligt. Den tidligere EU-kommissær for det indre marked advarede om, at EU ville eksplodere, hvis der ikke blev gennemført reformer af landbrugspolitikken og regionalpolitikken. Der er utvivlsomt grænser for EU's evne til at absorbere nye medlemmer og leve op til de økonomiske udfordringer forbundet med udvidelsen. Der er helt sikkert grænser for den omfattende udvidelse af EU, og det vil være klogere at konsolidere og vurdere konsekvenserne af den seneste udvidelse af EU samt beregne de økonomiske konsekvenser af Ukraines og Moldovas ønske om tiltrædelse, som er forhold, der bør prioriteres. Derfor mener jeg, at det vil være i EU's interesse at have et privilegeret partnerskab med Tyrkiet. 
Howitt (PSE ).
   - Hr. formand, udsigten til EU-medlemskab har afstedkommet demokratiske reformer i Østeuropa, og i denne uge vil EU beslutte, om det samme skal være tilfældet for Tyrkiet. Der er med hr. Verheugens ord ikke mere, den tyrkiske regering kunne have gjort. Det er på tide, at EU 41 år efter, det første gang afgav sit løfte, indfrier sin del heraf, og forhandlingerne indledes.
Der foreligger en aftale om, at Tyrkiet skal behandles på sammen måde som alle andre ansøgerlande. Ikke desto mindre tyder visse aspekter af denne debat på, at der skal afholdes folkeafstemninger i eksisterende medlemsstater, at der vil blive opfundet en ny form for status, at der vil blive indført varige "sikkerhedsklausuler" i forhold til EU-frihederne, og at store lande vil blive behandlet forskelligt fra mindre lande. Ingen andre ansøgerlande er blevet behandlet på denne måde, og Parlamentet bør forkaste disse ændringer. Jeg anmoder derfor kommissær Rehn om i sit svar at oplyse, hvordan han vil fortolke det, hvis Rådet vedtager at indlede forhandlingerne uden forsinkelse, og hvilken tidsplan han vil anbefale.
Der er ingen, der benægter, at der er store problemer, der skal løses i Tyrkiet, og disse problemer giver anledning til kompromiser i formuleringen af Eurlings-betænkningen. Men hvis Leyla Zana, der har været politisk fange i 10 år, kommer som for to måneder siden her i Parlamentet og siger, at menneskerettighedssituationen kun vil kunne forbedres, hvis vi indleder forhandlingerne, er der vel ingen her i Parlamentet, der med nogen form for troværdighed kan henvise til menneskerettighederne som et argument for at afvise Tyrkiet.
Den enkle sandhed er, at alt for mange mennesker bruger disse argumenter. De taler om europæisk identitet og Unionens grundlæggende karakter for at dække over deres sande overbevisning om, at et land, hvor størstedelen af befolkningen er muslimer, aldrig bør accepteres som medlem. De forsøger at lancere tanken om et sammenstød mellem civilisationer, men for 3 millioner tyrkere i det nuværende EU og for 1 million muslimer i mit eget land, Det Forende Kongerige, kan et civiliseret Europa kun være et Europa, der er baseret på frihed for alle religioner og for ingen, på etnisk mangfoldighed og bekæmpelse af racisme.
Ikke flere forbehold, ikke flere udsættelser. Stem ja til et bedre Tyrkiet, men stem også ja til et stærkere, rigere, mere indflydelsesrigt, mere tolerant og mere sikkert Europa for os alle!
Guardans Cambó (ALDE ).
   - Hr. formand, dette er ikke en forhandling for eller imod Tyrkiet, det ville være en yderst omfattende forhandling, og jeg ville ikke ønske at tage del heri. Det er en forhandling om vores egen fremtid som en del af et politisk projekt og tyrkernes legitime ret til at få del i den form for vækst og stabilitet, som kun Europa kan bibringe.
Vi har pligt til at finde frem til nye former for forbindelser med vores naboer og allierede, således at begge mål kan tilgodeses på lige fod, uden at vi bringer vores egne projekter og drømme i fare og får dem til at bryde sammen, hvilket vil ske, hvis tingene ikke gøres rigtigt. Medlemskab af EU kan ikke være den eneste mulighed, vi tilbyder vores naboer og venner. Det bør siges meget tydeligt. Andre meget klare muligheder bør til stadighed tages i betragtning.
Endelig har Europas ledere alt for ofte ignoreret den offentlige mening og Europas borgere. Hvis vores politiske elite også i dette tilfælde tilsidesætter borgerne - og behandler dem som børn - kan det få katastrofale følger.
Queiró (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil begynde med at lykønske hr. Eurlings med hans betænkning, der gør det muligt for os at lave en nøjagtig beskrivelse af den aktuelle situation i Tyrkiet. Ordføreren minder os om, at der til trods for de løbende betydelige reformer fortsat er bekymrende områder, f.eks. det faktum, at der fortsat er tortur i Tyrkiet, at menneskerettighederne ikke altid bliver efterlevet, og at Tyrkiet ikke har indrømmet folkedrabet på den armenske befolkning. Vi skal naturligvis spørge os selv, om vi således er i stand til at indlede forhandlinger med henblik på tiltrædelse.
Hvad angår Cypern, vil det så være muligt eller endda acceptabelt, at en europæisk union med 25 medlemsstater indleder forhandlinger med et land, der kun anerkender 24 af disse stater fuldt ud? Det forekommer mig i det mindste overraskende. Endelig må vi spørge os selv, om EU vil være i stand til at integrere Tyrkiet fuldt ud med alt det, det indebærer, hvad angår de finansielle og strukturmæssige forhold og den europæiske samhørighed?
Endnu et spørgsmål. Vil vores eksterne sikkerhed blive styrket af, at vi får grænser til så problematiske lande som Iran, Irak, Syrien, Aserbajdsjan og Georgien? Og jeg er endda ikke engang kommet til det største spørgsmål af dem alle, nemlig hvor EU's grænser går til. Jeg tænker ikke kun på de geografiske grænser, men især på de begrebsmæssige grænser, som hr. Toubon så rigtigt henviste til i sit indlæg for et øjeblik siden.
På grund af alle disse forbehold bør Europa-Parlamentet i det mindste holde en dør åben for et alternativ til fuld tiltrædelse. Et alternativ, som anerkender betydningen af priviligerede forbindelser med dette store land, men som ikke desto mindre er et alternativ. Hvis det ikke sker, begår Parlamentet den samme fejl, som vi begik tidligere, og som består i, at vi, selv om det sker i den bedste mening, kommer med et forkert signal til den store tyrkiske nation eller binder Europa op på forpligtelser, som det efterfølgende måske ikke kan eller måske rent faktisk ikke ønsker at opfylde. 
Rouček (PSE ).
   - Det Europæiske Råd træffer en meget vigtig beslutning i denne uge om indledning af tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet. Modstandere af Tyrkiets tiltrædelse, og vi har hørt argumenterne i Parlamentet i dag, hævder, at Tyrkiet ikke er et europæisk land, at det har andre kulturelle, historiske og religiøse rødder end Europa, at det er beliggende i det ustabile Mellemøsten, at menneskerettigheder, borgerlige rettigheder og politiske rettigheder ikke overholdes i tilstrækkelig grad i Tyrkiet, og at Tyrkiet ikke er parat, hverken politisk, økonomisk eller hvad angår socioøkonomisk udvikling.
Der er naturligvis mange af disse argumenter, som man ikke kan se bort fra. Beslutningen, som Det Europæiske Råd skal træffe, og som vi nu drøfter, handler imidlertid ikke om Tyrkiets tiltrædelse, men om indledning af tiltrædelsesforhandlinger. Der er ingen tvivl om, at Tyrkiet i den nuværende situation ikke er klar til at tiltræde EU, men EU er heller ikke klar til Tyrkiets tiltrædelse. Jeg mener imidlertid, at beslutningen om, hvorvidt der skal indledes forhandlinger med Tyrkiet, er et helt separat spørgsmål.
Som det allerede er nævnt, vil tiltrædelsesforhandlingerne løbe over mange år, og de individuelle foranstaltninger, procedurer og fremskridt på de forskellige områder vil blive overvåget nøje, både inden for menneskerettigheder og borgerlige rettigheder, politiske reformer, socioøkonomisk udvikling osv. Hvis Tyrkiets forpligtelser ikke opfyldes, kan forhandlingerne naturligvis afbrydes når som helst, og det er understreget kraftigt.
Jeg er af den opfattelse, at EU har sine egne forpligtelser. Da Tyrkiet har fået status som kandidatland og ifølge en rapport offentliggjort af Kommissionen har gjort store fremskridt i forbindelse med opfyldelsen af Københavnskriterierne, bør landet have en chance. Tyrkiet bør have en chance for at leve op til arven fra grundlæggeren af den moderne tyrkiske stat, Kemal Atatürk, og nærme sig Vesten. Det er et ambitiøst projekt, og jeg mener, at både Tyrkiet og EU vil have fordele af det, hvis det lykkes. Hvis det ikke lykkes ... 
Ludford (ALDE ).
   - Hr. formand, som en modvægt til fokuseringen på de problemer og udfordringer, der er forbundet med Tyrkiets medlemskab, kan jeg kun glæde mig over udsigten til, at Tyrkiets sprudlende og generøse kultur vil berige EU, således som det allerede er tilfældet i det nordlige London, hvor jeg bor, ikke mindst gennem tilstedeværelsen af personer af tyrkisk og kurdisk afstamning såvel som deres udmærkede mad.
Jeg mener også, at Tyrkiets muslimske identitet - en sekulær muslimsk identitet - kan bidrage positivt til en harmonisk udvikling af EU som et multikulturelt samfund. Blot vil jeg understrege det afsnit i hr. Eurlings' betænkning, hvori den tyrkiske regering opfordres til at tage mere aktive skridt til at sikre en forsoning med de kurdiske kræfter, der har valgt at opgive brugen af våben. Jeg håber, at Tyrkiet som led i tiltrædelsesprocessen vil blive overtalt til at finde en politisk løsning på det kurdiske folks ønske om at lade deres identitet komme til udtryk, måske gennem en form for politisk decentralisering. PKK's våbenhvile fra 1999 er under pres, og kun politiske forhandlinger kan sikre varig fred.

Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Eurlings-betænkningen er en sjældenhed her i Parlamentet. Den er en sjælden oplistning af overtrædelser af menneskerettigheder, af mindretalsrettigheder og af folkeretten i en stat. Spørgsmålene om tortur, religionsfrihed, kvinders rettigheder, forfatningen, besættelse af en del af EU eller af et EU-medlemsland, om armenerne og om ytringsfriheden skal nævnes som de vigtigste. Den efter min mening forkerte konsekvens af denne opremsning af overtrædelser er at indlede forhandlinger, som mange kolleger har beskrevet det her.
Forhandlingerne med Slovakiet blev for få år siden afbrudt på grund af langt mindre ting, og i dag er opfyldelse af Københavnskriterierne en fremtidsmulighed, uden at man indtager en klar holdning til det. Demokratiseringsbestræbelserne i Tyrkiet skal støttes, men det kræver nok ikke medlemskab af EU, det kræver en god naboskabspolitik, en god partnerskabspolitik. To tredjedele af den europæiske befolkning er modstander af at indlede tiltrædelsesforhandlinger og modstander af Tyrkiets tiltrædelse til EU. I nogle lande som Tyskland, Frankrig eller Østrig er over 70 % imod. Man må spørge, hvorfor Kommissionen, mange kolleger, Rådet og mange lande i Rådet fører politik i modstrid med de klart definerede interesser og befolkningens ønsker.
Det er politisk uforståeligt og overordentligt kortsigtet, fordi man dermed bringer meningen med EU og fremtidsperspektivet for EU i store vanskeligheder. Jeg går ind for et privilegeret partnerskab og ikke for Tyrkiets medlemskab i EU. 
Riera Madurell (PSE ).
   - Hr. formand, dagens betænkning om Tyrkiet er meget vigtig, for den afgørelse, som Det Europæiske Råd træffer den 17. december, har en historisk betydning, der rækker længere end den politiske grænse, som understreges i betænkningen af hr. Eurlings.
I Udvalget om Industri, Forskning og Energi har vi også en interesse i at understrege og hilse de fremskridt, som Tyrkiet har gjort på det økonomiske område i tråd med de kriterier, der er fastsat af EU, og vi ønsker i særdeleshed at fremhæve, at Tyrkiet opfylder EU's på områder som energipolitik, industripolitik, forskning, udvikling og telekommunikation. Men selv om denne linje som helhed er korrekt, så har fremskridtene inden for de enkelte områder være forskellige, hvorfor det i fremtiden er nødvendigt at komme videre på mindst fire områder, som jeg vil nævne ganske kort.
For det første skal det forbedre den administrative kapacitet for at færdiggøre og styrke gennemførelsen af EU's . For det andet er det vigtigt, at overvågningen af statsstøtten bliver mere uafhængig. For det tredje bør det forøge budgettet til forskning og udvikling i forhold til dets BNP. Og for det fjerde bør det revidere retsgrundlaget for telekommunikationssektoren. Det er essensen, mine damer og herrer, af indholdet i det ændringsforslag, som Udvalget om Industri, Forskning og Energi har stillet til hr. Eurlings betænkning. 
De Veyrac (PPE-DE ).
   - Hr. formand, næste fredag træffer Rådet i Bruxelles beslutning om EU's fremtid, nemlig om at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet. Men hver gang der åbnes tiltrædelsesforhandlinger, ender det med tiltrædelse. Desuden, kære kolleger, henstiller jeg kraftigt til, at De sikrer, at de ændringsforslag, som De har stillet i forbindelse med indledning af et privilegeret partnerskab med Tyrkiet, tages i betragtning.
Som jeg allerede sagde her i salen i november 2002, er Tyrkiet ikke et naturligt medlem af EU. For det første understreger traktaterne, at EU er åben for alle europæiske lande, men 95 % af Tyrkiet, bl.a. hovedstaden Ankara, ligger i Asien. For det andet udvandes Unionen, efterhånden som man udvider den, og jo mere den udvides, desto mere fjerner man sig fra det politiske Europa, og jo mindre vil man være i stand til sammen at føre fælles politikker. For det tredje vil Tyrkiet, hvis det kommer ind i Unionen, i 2015 være det land, der har flest indbyggere - 80 millioner - hvilket vil medføre, at landet i Parlamentet vil have det største antal medlemmer og en afgørende indflydelse i Rådet.
Min sidste bemærkning er: Hvis vi accepterer Tyrkiet i Unionen, hvilke argumenter har vi så fremover for afslag til alle de andre kandidater, der vil banke på vores dør: Ukraine, Marokko, Algeriet osv.? Disse grunde - for slet ikke at tale om den manglende overholdelse af Københavnskriterierne, den manglende anerkendelse af folkedrabet på armenierne eller den manglende anerkendelse at et land i EU - taler til fordel for et afslag på tiltrædelsesforhandlingerne. Og løsningen er - og det gentager jeg - et privilegeret partnerskab. Lad det være helt klart, at denne holdning ikke er en antityrkisk holdning, men en proeuropæisk holdning. 
Demetriou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Eurlings har haft en meget vanskelig opgave. Han har forsøgt at gøre det umulige. På den ene side viser den dokumentation, han fremlægger, at Tyrkiet ikke er rede til at få en dato for indledningen af tiltrædelsesforhandlinger. På den anden side har han styrket den positive indstilling til Tyrkiet, hvor Tyrkiet efter strategisk bedømmelse og undersøgelse af situationen bør indlede forhandlinger med EU.
Ud fra alle oplysningerne i betænkningen og de forhold, vi kender til, fremgår det tydeligt, at Tyrkiet ikke opfylder Københavnskriterierne. Punkt 7(A)(iii) i disse kriterier er klart og tydeligt. Tyrkiet kan ikke opfylde kravene til demokrati, menneskerettigheder, respekt for mindretal samt mange andre områder.
Samtidig overtræder Tyrkiet i relation til Helsinki-konklusionerne ånden og indholdet i punkt 4 ved at være i konstant strid med Grækenland, fordi landet overtræder reglerne for luftrummet dagligt og - som det vigtigste - fortsat har besat en del af det europæiske territorium, en del af Republikken Cypern, og fortsat nægter at anerkende Republikken Cypern. Det er i sidste ende et spørgsmål om selvrespekt for EU at ville indgå i et partnerskab med en stat, der ikke anerkender et af EU's medlemmer. Det er noget, som Europa skal tage fat på med målrettet beslutsomhed.
Vi cyprioter er ikke modstandere af en europæisering af Tyrkiet. Vi ønsker en nabo, der kan identificere sig med europæiske værdier, og vi håber og tror, at Tyrkiet gennem denne procedure vil bevæge sig i retning af Europa og vedtage de europæiske værdier.
Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke hr. Eurlings for en dygtigt udarbejdet betænkning. Leyla Zana, vinder af Sakharov-prisen i 1995, anmodede os i oktober om at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet, ellers ville kurderne ikke overleve. Det er et alvorligt argument for at indlede forhandlinger, men det betyder blot, at Tyrkiet nu vil være inden for observationskategorien. Starttidspunktet for indledning af forhandlinger skal stadig være åbent - uden tidsfrist. Tyrkiet mangler stadig at opfylde kravene til europæisk demokrati, herunder kvinders rettigheder.
Det er vigtigt, at forhandlingerne kan afbrydes når som helst, hvis der ikke sker tilstrækkelige fremskridt. Der er derfor tre udtrædelsesmuligheder for Tyrkiet: i startfasen, slutfasen eller lige midt i det hele. Vi vil ikke være klar til udvidelse før om lang tid, men vi kan indlede forhandlingerne nu. Tyrkiet er ikke Europa, men demokrati og menneskerettigheder er, og derfor skal disse koncepter udbredes og indføres, i hvert fald inden for vores nabolande. 
Rack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Tyrkiet er et stort land på grænsen mellem Europa og Asien, i et geopolitisk særligt følsomt område. Det er i EU's interesse at knytte Tyrkiet godt til europæiske strukturer. Og det er naturligvis også i Tyrkiets interesse at knytte sig til europæiske strukturer. Derfor har Tyrkiet allerede for mange år siden søgt om optagelse. Der er klare kriterier for denne optagelse i EU. De blev nedfældet for over 10 år siden på topmødet i København i 1993. En kandidat skal opfylde politiske og økonomiske kriterier, og den skal acceptere den eksisterende lovgivning. EU skal også gøre sit hjemmearbejde, vi skal være udvidelsesdygtige, og vi må ikke bringe det allerede opnåede i fare.
Kommissionen forelagde for nogle uger siden endnu en fremskridtsberetning om Tyrkiet, som indeholdt forbløffende ting, især hvad kandidatens opfyldelse af de politiske tiltrædelseskriterier angår. Med hensyn til demokratiet er der sket fremskridt, især er militærets magt blevet reduceret til fordel for den civile autoritet. Også med hensyn til retssamfundet er der sket positive ændringer. Korruptionen er imidlertid stadig et massivt problem, og i fængslerne torturerer man mennesker. Hvad angår de grundlæggende rettigheder, er der stadig grund til massiv kritik, f.eks. står det dårligt til med religionsfriheden i Tyrkiet for slet ikke at tale om de mange mindretalsspørgsmål, som fortsat er uløste.
Og på baggrund af denne meget blandede midtvejsstatus konkluderer Kommissionen, at det nu er på tide at komme i gang med de formelle tiltrædelsesforhandlinger, idet man dog på afgørende områder af medlemskabet evt. vil indføje varige undtagelser fra Fællesmarkedets regler. Her måles der med to forskellige målestokke, det er tvetunget tale. Enten har Tyrkiet gjort sit hjemmearbejde og opfylder de politiske kriterier, eller også gør det det ikke. Og hvis vi ikke har i sinde at give Tyrkiet alle de rettigheder, der følger med medlemskabet, så bør vi præcisere det i tide og overveje et privilegeret partnerskab i stedet for at blive ved med at jage efter en tiltrædelse. I weekenden er det Rådets opgave at træffe en meget vigtig beslutning i dette spørgsmål. Jeg håber, det holder sig til de præmisser, som Det Europæiske Råd i København, altså samme institution, fastsatte for 10 år siden for dette tilfælde. 
Tabajdi (PSE ).
   - Hr. formand, den ungarske socialistiske gruppe lykønsker hr. Eurlings, for han har begået en rigtig god betænkning.
For os er situationen for de nationale mindretal et principspørgsmål. Uden en udvidet territorial selvbestemmelse for kurderne stemmer Ungarn og de ungarske socialister aldrig for Tyrkiets tiltrædelse. For os er det et principspørgsmål.
Som formand for den tværgående gruppe for de traditionelle nationale mindretal mener jeg, at situationen for ikke-muslimske mindretal fortjener særlig opmærksomhed. De etniske, religiøse minoriteter og især kvinderne skal respekteres. Det er en indledning på forhandlingerne, men man kender endnu ikke afslutningsresultatet. Disse forhandlinger er en chance for Tyrkiet og EU, men der gives ingen garantier. 
Gawronski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det, som vi taler om her i salen i dag, og som vi i flere år har talt om i Europa-Parlamentet på officielle møder og under private diskussioner, er et vanskeligt og komplekst spørgsmål.
I Forza Italia har vi overvejet fordelene og ulemperne, og vi er kommet til den faste og overbeviste konklusion, at det er hensigtsmæssigt og nødvendigt at indlede tiltrædelsesforhandlingerne. Hvis vi siger nej, ville det gøre den indsats forgæves, som Tyrkiet gør for at modernisere sig og skabe et demokratisk styre. Dermed ville vi overlade landet til den forvirring og det despoti, der er i ustabile områder som Mellemøsten og Kaukasus, og endelig ville det være et negativt signal til hele den moderate islamiske verden, som ville gøre fundamentalisternes uforsonlighed værre og gavne dem, der prædikter for et kultursammenstød.
I dag har vi mulighed for at mindske kløften mellem islam og Vesten takket være et land, der både har rødder i den kristne historie og i islam. Ved at åbne EU's dør for Tyrkiet sender vi et stærkt signal til de muslimske lande, der med store vanskeligheder har slået ind på demokratiets og frihedens vej, så vi overbeviser dem om, at det er det rigtige, og vi sender et signal om, at EU ikke betragter islam som uforenelig med demokratiet. Jeg vil minde skeptikerne og modstanderne af Tyrkiets tiltrædelse om, at vi ved at indlede forhandlingerne med landet får en meget større sikkerhed mod terrorisme, som er en trussel, vi skal imødegå i mange år endnu.
Derfor stemmer vi for hr. Eurlings' betænkning, og vi vil gerne rette en varm og dybtfølt lykønskning til ham med det utroligt store stykke arbejde, som han har udført på nogle meget vanskelige betingelser, og fordi han har været i stand til at finde et kompromis mellem de meget forskellige holdninger her i Parlamentet. 
Pahor, Borut (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil stemme for betænkningen, som jeg har gjort det med andre relaterede beslutninger i EU for nylig. Jeg forstår det sådan, at det først og fremmest er et budskab til Tyrkiet om, at vi er tilfredse med de nylige demokratiske reformer. Det er naturligvis samtidig helt tydeligt, at disse reformer slet ikke er vidtrækkende nok, og at de skal være mere effektive, hvis processen til godkendelse af Tyrkiet i EU skal fortsætte. Som alle andre kandidatlande skal Tyrkiet opfylde alle forpligtelserne. Det er det grundlæggende budskab i min korte tale.
Jeg vil gerne understrege, at EU også skal opfylde betingelserne for yderligere udvidelse, især når det drejer sig om et følsomt land som Tyrkiet. EU er bundet af Københavnskriterierne og, jeg citerer, skal være "i stand til at modtage nye medlemsstater". EU skal med andre ord opfylde sine politiske, økonomiske og sociale målsætninger.
Hvis vi skal opnå større enighed og effektivitet, skal EU først samles og styrkes indefra, og jeg betragter ratifikationen af en europæisk forfatningsaftale som en afgørende forudsætning, hvis en yderligere udvidelse af EU skal overvejes. 
Sonik (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, indledningen af tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet vil være en historisk begivenhed for både Tyrkiet og EU. I den moderne verden, hvor islam er forvandlet til et instrument til overvindelse og had, og hvor islam er blevet et dødbringende våben i hænderne på fanatikere, er et møde mellem Det Europæiske Råd og Ankara en enestående mulighed for at vende billedet og forvandle konfrontation til sameksistens.
Mit budskab til de personer, der er bekymrede over, at EU med Tyrkiets tiltrædelse vil have fælles grænser med Irak og andre problematiske områder i Mellemøsten, er, at vi allerede har sådanne grænser i selve hjertet af Europa. Disse grænser eksisterer mellem civilisationer og kulturer og har ikke noget med geografiske grænser at gøre. Det samme gælder for islam, der eksisterer i Europa i form af mange millioner, der bekender sig til denne tro. Jeg tænker på de muslimer, der blev inviteret til Europa for at arbejde i 1960'erne. De endte med at udgøre en stor del af befolkningen i Europa, og alligevel blev de ikke tilbudt en model for integration og sameksistens, der ville have givet dem mulighed for at identificere sig med deres nye hjemland. Det er derfor et problem, som vi allerede oplever i Europa.
Tyrkiet skal under forhandlingerne vise sin seriøsitet med hensyn til Københavnskriterierne og de foranstaltninger, som landet træffer, hvad angår religionsfrihed, kvinders status, anerkendelse af det armenske folkemord og åbningen af grænsen til Armenien. Det vil også give et svar til dem, der tror, at Tyrkiets tiltrædelse af EU vil reducere hærens indflydelse på samfundslivet, når hæren altid har været en garanti for statens verdslige indstilling.
Indledningen af forhandlinger med Tyrkiet bør gøre det klart for EU, at Ukraine er en lige så vigtig og strategisk partner for EU. Ukraine bør også hurtigst muligt have en klar, snarlig og troværdig udsigt til samarbejde med og tiltrædelse af EU. Den ukrainske befolkning har vist en bemærkelsesværdig beslutsomhed i deres engagement over for demokratiske værdier. De må og skal have en reaktion fra os, der støtter denne beslutsomhed. 
Varvitsiotis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Eurlings har helt fortjent modtaget mange lykønskninger i aften, fordi hans betænkning er helstøbt og velafbalanceret. Jeg mener, at vi skal støtte betænkningen. Det skal dog understreges, at Tyrkiet ligesom alle andre lande, der ansøger om medlemskab, skal erkende, at landet ikke blot har rettigheder, men også forpligtelser. Europas borgere kræver, at Tyrkiet overholder international ret og opretholder det forfatningsmæssige, økonomiske, politiske og kulturelle .
Jeg vil understrege, at det er meget vigtigt, at Tyrkiet overholder menneskerettighederne, respekterer og beskytter mindretal og religionsfrihed og sikrer fuld gennemførelse af Københavnskriterierne. Derudover forstår jeg ikke Tyrkiets paradoksale tyrkiske holdning, hvor Tyrkiet skal have en stemme fra en medlemsstat, som den ikke anerkender.
Endelig skal Tyrkiet anerkende, at muligheden for at tiltræde EU først og fremmest afhænger af Tyrkiet selv og af den holdning, som landet vil indtage til en lang række spørgsmål. 
Cederschiöld (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først vil jeg takke Camiel Eurlings for hans gode måde at løse en meget svær opgave på. Det er sent i forhandlingen; det meste er sagt, og mange kloge synspunkter er blevet fremført. Det er svært at nå hele vejen rundt på to minutter. Det er ikke engang en idé at forsøge, så jeg vælger to punkter på menneskerettighedsområdet, som ligger mig meget på sinde - ikke mindst i kraft af mit medlemskab i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender.
For det første sker der ifølge Advokater uden grænser voldtægter på politistationer. Kvinder tør ikke indgive anmeldelse på grund af risiko for værre repressalier. Den dag, Tyrkiet bliver EU-medlem, er det et ufravigeligt krav, at det ikke længere vil ske.
Det andet område, hvor jeg gerne så en stærkere ordlyd, er på uddannelsesområdet. Selv om der er oprettet hundredvis af nye skoler, er der store områder, hvor over halvdelen af pigerne i alderen 7-13 år forhindres i at gå i skole og lære at læse og skrive på grund af mandlig modstand. Når Tyrkiet bliver medlem, vil mange tusinde, måske millioner, unge smukke kvindelige analfabeter blive borgere i et EU, hvor god uddannelse er afgørende for en normal levestandard. Deres forsørgelsesmuligheder er yderst begrænsede. Kvinder skal kunne gå i skole i dag, hvis de vil være EU-borgere i morgen.
Der findes mange gode argumenter for et tyrkisk medlemskab, men det er op til os - de nuværende medlemmer - at opretholde reformpresset under hele forhandlingsprocessen. Under de omstændigheder vil Tyrkiet være meget velkommen. 
Stenzel (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hvad handler afstemningen om Tyrkiet-betænkningen den 15. december egentlig om? Den handler ikke om at belønne ordføreren, selv om han har min dybeste respekt. Den handler heller ikke om, hvilket hold der vinder - det hold, som ønsker Tyrkiets tiltrædelse uden betingelser, eller det hold, som siger, at der må være et alternativ til et fuldt medlemskab og også gerne vil give dette alternativ et navn. For begge hold gælder det nemlig, at man ikke kan udelukke risikoen for selvmål.
Den handler heller ikke om, at vi bare godtager tilråbene fra tilskuerrækkerne, som for størstepartens vedkommende er følelsesmæssigt begrundet. Den er ganske enkelt Europa-Parlamentets sidste lejlighed til at sende et sidste budskab til regeringscheferne i Rådet før deres beslutning om forhandlinger med Tyrkiet og til at gøre beslutningen så vanskelig som muligt for dem.
For på den ene side ser vi den uomtvistelige reformvilje hos Erdogan-regeringen, og på den anden side ser vi den samfundspolitiske virkelighed, som også er baseret på politiske konflikter, om det nu er Armenien- eller kurderspørgsmålet, som er i modstrid med vores målsætninger og kriterier. Det er ikke noget tilfælde, at de kurdiske repræsentanter i Paris har forlangt selvstyre for de kurdiske områder i Sydøstanatolien netop nu. Udsigten til forhandlinger og et evt. EU-medlemskab kunne i sig selv bidrage til at skærpe den kurdiske konflikt i stedet for at mildne den.
Når EU's grænser rykkes frem til Iran, Irak, Syrien og Kaukasus, går den hidtidige sikkerhedsafstand til verdens farligste kriseregioner tabt. Det skal Rådet også tage med i sine overvejelser.
Det må også mane til eftertanke, at den tyrkiske regering kritiserer, at EU pålægger Tyrkiet særbetingelser med hensyn til forhandlingsledelsen, for det er ikke EU, der vil tiltræde Tyrkiet, det er omvendt. Stemningen før beslutningen om tiltrædelsesforhandlingerne kunne ikke være dårligere. En tiltrædelsesautomatik uden andre muligheder ville være skadelig for både EU og Tyrkiet. Vi parlamentsmedlemmer bør benytte denne lejlighed til at gøre dette budskab klart før den 17. december, for hvis det viser sig, at der ikke kan opnås et fuldt medlemskab, må der være andre muligheder for at forankre Tyrkiet i europæiske strukturer. 
Jałowiecki (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mødesalen er allerede næsten tom, og argumenterne er næsten udtømte. Jeg ønsker ikke at vende tilbage til de spørgsmål, som de tidligere talere rejste, eller til de tidligere argumenter. Man kan se sagen fra begge sider. Situationen minder en del om filosofiske afhandlinger, hvor det, når alle argumenter er analyseret, og man har forsøgt at finde den oprindelige kilde til det filosofiske system, viser sig, at vi har forskellige karaktertræk og personligheder. Det, der sker, er, at en bestemt del af personligheden eller karaktertrækkene på et vist tidspunkt afgør, hvorvidt en fantastisk filosofisk afhandling accepteres frem for en anden lige så fantastisk afhandling.
I det pågældende tilfælde er der efter min opfattelse en klar opdeling af medlemmerne i Parlamentet. Nogle betragter Tyrkiets eventuelle tiltrædelse af EU med fortrøstningsfuldhed, andre betragter tiltrædelsen med frygt, og det er kun naturligt. De personer, der betragter den eventuelle tiltrædelse med frygt, bruger de geografiske argumenter og understreger f.eks., at Tyrkiet ligger i Asien. De personer, der betragter den eventuelle tiltrædelse med fortrøstningsfuldhed, bruger reglerne for tennis. Hvis en bold under en tenniskamp rammer linjen, er den lige så meget "inde", som havde den ramt midten af banen. Det er helt klart én måde at anskue situationen på. Jeg mener, at den afgørende faktor vedrørende dette spørgsmål er holdningen hos de personer, der arbejder i menneskerettighedsbevægelserne i og uden for Tyrkiet. Jeg tænker her først og fremmest på fru Zana, men også på mange andre, der fremhæver de negative aspekter af situationen i Tyrkiet i deres rapporter, men som også erklærer, at medlemskab af EU giver mulighed for at ændre forholdene. Det er et spørgsmål af afgørende betydning, og de personer, der kender landet, skal høres.
Mine damer og herrer, ikke alle parlamentsmedlemmer er imod Tyrkiets tiltrædelse af EU, og ikke alle lande er imod en sådan tiltrædelse. En polsk undersøgelse viser, at 72 % af Polens borgere stemte for en yderligere udvidelse af EU. Der er tale om en grundlæggende forskel. 
Itälä (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil først og fremmest takke min kollega, hr. Eurlings, for hans fremragende betænkning, hvori der tages højde for forskellige holdninger. Selv om jeg stiller mig mere kritisk over for en fremskyndet tiltrædelse af Tyrkiet, vil jeg alligevel støtte vedtagelsen af hr. Eurlings' betænkning.
Det, der undrer mig mest, hvad angår Tyrkiets medlemskab, er det store hastværk, hvormed tiltrædelsen skal gennemføres. Mange eksperter forudsiger, at den politiske styrke til at afvise Tyrkiet ikke vil være til stede om 10 år, selv om landet stadig ikke opfylder betingelserne for medlemskab. Dette hastværk kan vise sig at være en stor fejl.
Hvad angår Tyrkiet, kan vi ikke blot vende det døve øre til spørgsmålet om menneskerettigheder. Betingelserne for menneskerettigheder og mindretal skal være fuldt ud opfyldt, før et medlemskab kan godkendes. Jeg er også bekymret for, hvor meget Tyrkiets medlemskab vil koste, og at der tilsyneladende ikke er nogen, der ved det. Eksterne beregninger viser enorme udgifter. Bidragene fra de nuværende nettobidragydere vil stige betydeligt. Og det kan resultere i en offentlig utilfredshed med EU.
Efter Tyrkiets tiltrædelse vil EU ikke længere være det EU, som fremstår nu. Derfor bør vores borgere have ret til at give udtryk for deres holdninger til spørgsmålet. Vi skal opfordre medlemsstaterne til at afholde folkeafstemninger om spørgsmålet. Jeg er bange for, at et fremskyndet medlemskab for Tyrkiet vil være for stor en mundfuld at sluge, og at EU formentlig kommer til at knække nakken på det. 
Nicolaï,
    Hr. formand, mange tak for de mange kommentarer. Medlemmerne af Parlamentet har udtrykt mange forskellige synspunkter. Næsten alle medlemmer af Parlamentet mener, hvis jeg har forstået det korrekt, at den beslutning, som Rådet skal træffe på fredag, er en meget vigtig beslutning. Beslutningen om at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet er naturligvis vigtig for EU, men den er lige så vigtig for Tyrkiet.
Mange medlemmer, herunder hr. Rocard og fru Seeberg, har understreget, at vi i denne forhandling i tilstrækkelig grad skal fremhæve de fordele, som vil følge, hvis Tyrkiet tiltræder EU. Det drejer sig om fordele for offentligheden, både økonomiske fordele og fordele i relation til sikkerhed. Mange har givet udtryk for bekymring. Jeg kan nævne, at nogle af de bekymringer, der er givet udtryk for, også er bekymringer, der ligger Det Europæiske Råd på sinde, og som drøftes indgående, og som Rådet (almindelige anliggender) faktisk drøftede i morges. Et spørgsmål, der rejses ofte, og som også drøftes i Rådet, er situationen omkring menneskerettigheder, tortur, religionsfrihed og mindretal. Det er spørgsmål, der er rejst af mange, herunder hr. Poettering og hr. Brok, og - hvis jeg kan formulere det sådan - også af den anden side, hr. Schulz og hr. Lagendijk. Det er disse spørgsmål, som bl.a. ligger til grund for vores forhåbning om at indgå en aftale på fredag om et nyt forhandlingsgrundlag baseret på de forslag, som Kommissionen har stillet om en ny forhandlingsform, som vil give en bedre garanti for, at processen går let.
Et af de vigtige nye aspekter heraf er muligheden for suspension, som også er foreslået af flere medlemmer, og som kan være meget relevant netop i tilfælde af manglende overholdelse af menneskerettighederne og de øvrige aspekter, som jeg nævnte. Hr. Duff anmodede specifikt om en forklaring på denne procedure. Han spurgte om, hvorvidt en enkelt medlemsstat kan anmode om suspension, eller om det skal gøres af en tredjedel af medlemsstaterne. Jeg kan oplyse hr. Duff om, at formandskabet foreslår - igen baseret på Kommissionens forslag - at en tredjedel af medlemsstaterne skal indsende ansøgningen om suspension, dvs. anmode Kommissionen om at stille et forslag derom. Kommissionen skal således stille et forslag, som vil blive afgjort ved en afstemning med kvalificeret flertal. Jeg deler derfor nogle af medlemmernes bekymringer og vil understrege, at hovedparten af Kommissionens fornuftige forslag af denne grund vil indgå i de forslag, som vi nu sender til Det Europæiske Råd, og hvorom der træffes beslutning på fredag.
Endelig vil jeg gentage, hvad hr. Lagendijk og hr. Jałowiecki sagde i denne sammenhæng. Mange menneskerettighedsorganisationer og andre civile organisationer i Tyrkiet understreger, at der er mange problematiske områder, og at der skal gøres en stor indsats, men at det samtidig er af største vigtighed, at der træffes positive foranstaltninger, og at der indledes forhandlinger.
Jeg vil nævne endnu en grund til bekymring, som jeg ikke deler, og som heldigvis kun er nævnt af få medlemmer, nemlig religion. Jeg er helt enig med nogle af medlemmerne, herunder hr. Schulz og fru Bonino, der har understreget, at EU handler om værdier og ikke om religion. Et europæisk integrationsprojekt er ikke et religiøst projekt, men et politisk projekt.
En anden grund til bekymring, som jeg deler, er diskussionen om Cypern og Tyrkiets anerkendelse af Cypern. En række medlemmer har nævnt dette forhold, herunder hr. Beglitis, som udtrykkeligt har spurgt om formandskabets mening i denne sammenhæng. På fredag vil formandskabet gerne opnå Tyrkiets formelle anerkendelse af, at Cypern er en EU-medlemsstat, og at det er et af de 25 lande, der er en del af EU. Det kan opnås ved at undertegne protokollen til associeringsaftalen.
Endnu et problem, der blev nævnt af forskellige medlemmer, herunder hr. Hänsch og hr. Pahor, handler om EU's absorptionskapacitet. Ikke blot skal Tyrkiet være rede, men EU skal også være rede til at modtage et tiltrædelsesland. Da jeg deler denne opfattelse, vil formandskabet forsøge at inkludere EU's absorptionskapacitet i konklusionerne.
Et følsomt, men væsentligt spørgsmål, der blev rejst af mange, er forhandlingernes åbenhed. Det er et vigtigt spørgsmål, og netop derfor vil det blive drøftet indgående i Det Europæiske Råd, hvor den endelige beslutning vil blive truffet. Jeg kan naturligvis ikke komme med forudsigelser, men jeg kan sige to ting om det.
Det skal på den ene side være helt klart, som formandskabet hele tiden har understreget, at vi taler om tiltrædelsesforhandlinger. Forhandlingerne har ingen anden dagsorden end forhandlinger med henblik på tiltrædelse. Det er et meget vigtigt punkt og skal også være afspejlet i Rådets ord og konklusioner på fredag. Det er på den anden side en åben proces. Ingen kan garantere resultatet efter så lang tid, og vi må erkende, at vi kan stå i en situation, hvor der ikke er opnået resultater. Også i denne sammenhæng retter vi os hovedsagelig efter de forslag, som Kommissionen allerede har stillet.
Jeg vil slutte af med en generel observation. Jeg er positivt indstillet over for at træffe den beslutning, der nu er ved at tage form, på fredag, og jeg mener, at det vil være en positiv beslutning. En positiv beslutning, fordi vi således vil kunne indlede forhandlinger med Tyrkiet. Det er positivt for EU, men også - og det vil jeg gerne tilføje - positivt for Tyrkiet. Beslutningen skal dog indeholde tilstrækkelige garantier for at kunne løse problemerne omkring de bekymringer, som er kommet til udtryk i dag.
Endelig er det også positivt, hvis Det Europæiske Råd kan træffe denne beslutning på fredag, fordi vi så har gjort det rigtige i forhold til offentlig deltagelse. Hr. Poettering, fru De Sarnez og mange andre har understreget vigtigheden af at involvere borgerne i denne vidtrækkende beslutning. Jeg mener, at vi ved at træffe beslutningen på denne måde kan vise borgerne, at der har været en åben og omfattende debat i Parlamentet og i andre sammenhænge. Vi vil kunne vise offentligheden, at det skridt, som vi nu tager, er meget vigtigt for deres økonomiske forhold og deres sikkerhed, men at vi samtidig har taget deres mange bekymringer meget alvorligt. 
Rehn,
    Hr. formand, jeg takker Dem og de ærede medlemmer for en meget rig, analytisk og alsidig forhandling, som har belyst så godt som hele opinionsspekteret i Europa fra den fremtidige sikring af freden til fortidens korstog og i den mere alvorlige ende fra kvinders rettigheder til trossamfund og deres rettigheder i Tyrkiet.
Jeg vil komme ind på et begrænset antal af de spørgsmål, medlemmerne stillede direkte til Kommissionen. Først og fremmest har adskillige medlemmer fremsat krav om streng overvågning af de juridiske reformer og menneskerettighedssituationen generelt. Jeg kan fuldt ud tilslutte mig disse krav. Den strenge overvågningsordning og den dertil knyttede suspensionsklausul udgør klart kernen i vores forhandlingsstrategi over for Tyrkiet i de kommende år. Det er også i høj grad i Tyrkiets interesse, fordi det opretholder en stærk tilskyndelse til at implementere og konsolidere de nødvendige juridiske og politiske reformer. Vi vil udarbejde en overvågningsrapport i løbet af 2005 om opfyldelsen af kriterierne på menneskerettighedsområdet generelt.
Disse kriterier omfatter spørgsmålet om fagforeningsrettighederne, som hr. Rasmussen rejste. Han henviste til en verserende retssag, som Kommissionen er bekendt med. Vi følger denne sag meget indgående. I vores rapport anser vi dette for et seriøst vidnesbyrd om dybden af den juridiske reform i Tyrkiet, som omfatter fagforeningsrettigheder, sproglige rettigheder og mindretallenes rettigheder i Tyrkiet. Dette involverer også spørgsmålet om ikke-muslimske religiøse mindretal, som hr. Eurlings har behandlet indgående i betænkningen, og som flere medlemmer har henvist til i dag. Jeg skal understrege, at selv om den tyrkiske forfatning sikrer religionsfrihed, oplever de ikke-muslimske trossamfund dog en række vanskeligheder, fordi de bl.a. ikke har status som juridisk person og ikke indrømmes fuldstændige økonomiske rettigheder. De tyrkiske myndigheder har givet tilsagn om at vedtage en lov, der kan løse disse strukturelle problemer. Et lovforslag om fonde er under behandling, og Kommissionen er officielt blevet anmodet om at forelægge sine bemærkninger for de tyrkiske myndigheder om denne vigtige lov. Vi vil opretholde vores dialog med og pres på den tyrkiske regering angående dette særlige emne.
Angående håndhævelsesmekanismen og suspensionsklausulen, som hr. Duff henviste til, ligger suspensionsklausulens oprindelse i regelværkets udvikling. Unionen har nu klausuler i EU-traktatens artikel 7 og i udkastet til forfatningstraktat, der foreskriver en procedure for de tilfælde, hvor en medlemsstat gør sig skyldig i alvorlige og vedvarende krænkelser af Unionens grundlæggende principper. Det er kun logisk og normalt, at der gælder tilsvarende regler for kandidatlandene. Det har faktisk også tidligere altid forholdt sig således, at sådanne alvorlige situationer ville føre til suspendering af forhandlingerne. Følgelig er indføjelsen af en udtrykkelig suspensionsprocedure baseret på nye bestemmelser i regelværket, og Kommissionen vil basere sit forslag på disse traktatfæstede principper. Jeg er følgelig helt enig med hr. Nicolaï og hr. Duff.
Hvad angår spørgsmålet om et privilegeret partnerskab, er dette instrument til indgåelse af et særligt partnerskab omhandlet i udkastet til forfatningstraktat. Det har til formål at sikre en særlig behandling af naboer eller andre partnere af strategisk interesse for EU. Tanken om et særligt partnerskab understreger især den nye naboskabspolitik, som EU søger at udvide til også at omfatte sine naboer i Øst og i Syd. Dette initiativ finder ikke anvendelse på Tyrkiet, der har været kandidatland siden topmødet i Helsinki i 1999. Det er vanskeligt at forestille sig, hvordan man kan tilbyde Tyrkiet mere end det, landet allerede har i medfør af det privilegerede partnerskab.
Tyrkiet og EU er for det første bundet af en toldunion, som udgør et vidtrækkende bilateralt samarbejdsinstrument inden for området handel og økonomisk samarbejde og forudsætter en høj grad af økonomisk integration. For det andet deltager Tyrkiet allerede i mange fællesskabsprogrammer inden for en bred vifte af områder såsom kultur, narkotika, retlige og indre anliggender, uddannelse, forskning og udvikling. For det tredje er Tyrkiet medlem af NATO og deltager inden for nøgleområdet sikkerhed og forsvar - både via NATO og den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik - i udviklingen af EU-sikkerhedsoperationer. Der er f.eks. tyrkiske tropper i mange lande på Balkan og endog i "europahæren", som en britisk avis for nylig døbte Althea-operationen i Bosnien.
Hvad angår det privilegerede partnerskab, er jeg enig med hr. Nicolaï i, at tiltrædelsesforhandlingernes klare mål vil og skal være tiltrædelse, hvis Tyrkiet opfylder alle kriterier for medlemskab ved forhandlingernes afslutning. Det ville være uklogt at opstille en endelig måldato, for vi har for nylig lært, at tidsplaner ikke bør gå frem for indhold. Vi bør opstille realistiske mål og ikke frister, som vi ikke kan overholde.
Endelig spurgte hr. Howitt om startdatoen set fra Kommissionens synspunkt. Det er vores opgave at vurdere, om Tyrkiet opfylder de politiske Københavnskriterier. Og det har vi gjort. Hvad angår startdatoen for forhandlingerne, sætter vi vores lid til, at Det Europæiske Råd bestående af premierministre og præsidenter kan foretage den politiske vurdering af, hvornår i 2005 de finder det passende at indlede tiltrædelsesforhandlingerne.
Ud fra et kommissionssynspunkt kan jeg sige, at vi allerede er klar til at begynde arbejdet - som det fastslås i Parlamentets betænkning - uden unødig forsinkelse. Jeg håber blot, at nogen en dag vil forklare mig forskellen på unødig og nødig forsinkelse. Under alle omstændigheder er vi klar til at gå i gang uden forsinkelser, så snart forhandlingerne har fundet sted, og processen kan indledes.
Hr. Swoboda, hr. Szent-Iványi og flere andre påpegede med rette det meget vigtige forhold, at hvis denne lange forhandlingsproces lykkes, må og vil det styrke EU's strategiske position. Det er det grundlæggende aspekt i sagen og det strategiske, geopolitiske og geokulturelle nøglepunkt. Vi kan tage ved lære af historien - vi skal ikke nødvendigvis overtage erfaringerne kritikløst, men vi kan så sandelig lære noget. Under den kolde krig dæmmede Europa op for kommunismen og Sovjetunionen og samarbejdede for at fremme sikkerheden og menneskerettighederne med et imponerende resultat. Det fremgår af det store antal kolleger fra frie øst- og centraleuropæiske lande, som vi har blandt os i dag som medlemmer af Europa-Parlamentet.
Nu og i fremtiden består udfordringen i høj grad i forholdet mellem Europa og Islam. Europa skal på den ene side dæmme op for islamisk fundamentalisme med alle tilgængelige midler og på den anden side bygge broer og skabe dialog med alle, der repræsenterer den moderate islam. Hvis vi efter lange og vanskelige forhandlinger når frem til en situation, hvor retsstatsprincippet gælder i Tyrkiet, og hvor det europæiske demokrati møder en overvejende muslimsk befolkning, vil det afgjort være et aktiv for Europa og et meget vigtigt møde mellem civilisationer.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag.
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Det centrale spørgsmål i betænkningen er støtten til den officielle indledning af forhandlinger med Tyrkiet. En sådan støtte er baseret på en række betingelser og modsigelser, der i visse tilfælde er krav, der går ud over forsvaret af menneskerettighederne, mens der med hensyn til besættelsen af Cypern udvises en uacceptabel foragt, da det drejer sig om en medlemsstat af EU, hvor en del af dens område er militært besat af Tyrkiet.
På dette stadium, hvor der endnu ikke er tale om tiltrædelse, men kun om indledning af forhandlinger med henblik på en mulig tiltrædelse om 10 år, vil vi gerne vide, om de betingelser, som vi altid kommer med i betragtning af situationen i Tyrkiet og befolkningens interesser og ønsker, er opfyldt, samt hvilke konsekvenser det har for Portugal.
Hvis vi ser på spørgsmålet om menneskerettigheder, frihedsrettigheder og grundlæggende garantier, er det rigtigt, at der har været en vis fremgang, som mere skyldes befolkningens kamp og de progressive kræfter end presset fra EU. Og selv om der har været positive ændringer af visse love, er det også sandt, at de endnu mangler at blive ført ud i livet. Det er korrekt, at Leyla Zana og hendes støtter er blevet løsladt, men i henhold til oplysninger fra progressive tyrkiske og kurdiske kræfter er der fortsat næsten 5.000 fængslede ... 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A5-0056/2004) fra Kultur- og Uddannelsesudvalget om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om en samlet fællesskabsramme for større gennemsigtighed i kvalifikationer og kompetencer (Europass) (12242/1/2004 - C6-0158/2004 - 2003/0307(COD)) (Ordfører: Novak).
Novak, Ljudmila (PPE-DE ),
   Hr. formand, kommissćr Figeľ, mine damer og herrer.
Hensigten med indførelsen af Europass er oprettelsen af en fællesskabsramme for EU-dokumenter for at opnå større gennemsigtighed, hvad angår borgernes kvalifikationer og kompetencer. Det vil endvidere være et led i gennemførelsen af Lissabon-strategien og samtidig medvirke til at forbedre kvaliteten af uddannelse i Europa.
Europass-dokumenterne er følgende: Europass-CV, Europass-mobilitetsbevis, som indeholder dokumentation for perioder, som indehaveren har tilbragt i udlandet i uddannelsesøjemed, Europass-tillæg til eksamensbeviser, der indeholder oplysninger om indehaverens uddannelse på en videregående uddannelsesinstitution, Europass-sprogmappe, der indeholder oplysninger om sprogkundskaber, og Europass-tillæg til erhvervsuddannelsesbeviser, som beskriver indehaverens kompetencer og kvalifikationer som godtgjort i et bevis for gennemført erhvervsuddannelse.
Borgere kan på frivillig basis anvende enkelte Europass-dokumenter eller hele mappen af dokumenter. I de kommende år vil det være muligt at tilføje nye dokumenter, især inden for informationsteknologi.
Europa-Parlamentet afgav redegørelse om lovforslaget ved førstebehandlingen under den fælles beslutningsprocedure den 21. april 2004, og der blev stillet 14 ændringsforslag, som næsten alle blev godkendt. Rådet indgik en politisk aftale om udkastet på mødet den 27. og 28. maj.
Efter drøftelse i Kultur- og Uddannelsesudvalget blev det på plenarmødet i Europa-Parlamentet enstemmigt vedtaget (med ét medlem, der undlod at stemme) at godkende Europass med øjeblikkelig virkning.
Som ordfører støtter jeg Europass-forslaget, og jeg går ind for hurtig gennemførelse og kan forsikre om, at fordelene og goderne ved anvendelse af dokumentet er i EU-borgernes interesse såvel som i Kommissionens og det hollandske formandskabs interesse. Den foreslåede ikrafttrædelsesdato er 1. januar 2005. Den hurtige indførelse af det foreslåede Europass vil endvidere gøre det muligt hurtigt at oprette alle de relevante procedurer for gennemførelsen heraf.
Ifølge forslaget er medlemsstaterne ansvarlige for gennemførelsen på nationalt plan. I denne sammenhæng skal hver medlemsstat oprette et nationalt Europass-center, der har ansvaret for at koordinere alle aktiviteter på dette område. Der oprettes et europæisk netværk af nationale Europass-centre. Kommissionen koordinerer netværkets virksomhed.
De nationale Europass-centre skal i samarbejde med de relevante nationale organer koordinere opgaverne i forbindelse med tilrådighedsstillelse af Europass-dokumenter, oprette og administrere det nationale informationssystem, tilskynde til brug af Europass, sørge for, i samarbejde med de relevante nationale organer, at borgerne får behørig oplysning og vejledning om Europass, fremme information og vejledning om læringsmulighederne i Europa, om uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemernes struktur, varetage forvaltningen på nationalt plan af Fællesskabets finansielle støtte og deltage i det europæiske netværk af nationale centre. Det nationale Europass-center fungerer som et gennemførelsesorgan på nationalt plan.
Kommissionen og medlemsstaterne skal sikre, at der træffes relevante foranstaltninger på både fællesskabsplan og nationalt plan for at indføre Europass og holde borgerne, udbydere af uddannelse og erhvervsuddannelse, arbejdsmarkedets parter og virksomheder orienteret. Endvidere vil Kommissionen jævnligt underrette Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af foranstaltningerne.
Den første rapport og evaluering skal udarbejdes tre år efter, at dokumentet er trådt i kraft. Rapporteringsperioden vil herefter være hvert fjerde år. Da uddannelse er grundlaget for gennemførelsen af Lissabon-strategien, vil Europass-dokumenter i høj grad forbedre mobiliteten for Europas borgere på uddannelses- og beskæftigelsesområdet og give mulighed for tættere samarbejde mellem Borgerne i Europa. 
Figeľ,
    Hr. formand, for et år siden vedtog Kommissionen et forslag om rationalisering af de europæiske instrumenter vedrørende kvalifikationers og kompetencers anerkendelse og gennemsigtighed. Dette initiativ er Europass. Det udgør et skridt i retning af et europæisk læringsområde og vil, som min forgænger udtrykte det under førstebehandlingen, hjælpe folk med at gøre deres kvalifikationer og kompetencer let forståelige i hele Europa. Borgerne vil således lettere kunne finde et job eller flytte fra et land til et andet for at studere eller arbejde.
Forslaget samler fem eksisterende dokumenter om gennemskuelighed i en samordnet Europass-mappe, der vil omfatte Europass-cv'et med en beskrivelse af de personlige kompetencer, Europass-sprogmappen med nøjagtig beskrivelse af sprogkundskaberne, Europass-mobilitetsbeviset med en fortegnelse over alle ophold i udlandet i uddannelsesøjemed, der erstatter og udvider det nuværende Europass-uddannelse, Europass-tillægget til eksamensbeviser og Europas-tillægget til erhvervsuddannelsesbeviser. Sidstnævnte dokumenter klarlægger kompetencerne bag hhv. et eksamensbevis for en videregående uddannelse og et bevis for afsluttet erhvervsuddannelse.
Europass er en åben struktur, som i fremtiden vil kunne inkludere andre instrumenter og f.eks. beskrive specifikke kompetencer såsom computerrelaterede kvalifikationer. Det glæder mig, at dette vigtige tiltag blev støttet og beriget af Parlamentet, som understregede betydningen heraf, såvel som af Rådet, som opstillede en klar procedure for den praktiske gennemførelse heraf. Dette viser, hvordan forslaget uden at have undergået gennemgribende ændringer er blevet forbedret gennem en udveksling af synspunkter institutionerne imellem baseret på en bred konsensus angående både formål og indhold.
Jeg ønsker at understrege det bemærkelsesværdige arbejde, der er blevet udført af først fru Zissener og nu fru Novak i nært samarbejde med Kommissionen og Rådet. Dette arbejde har gjort det muligt for os at nå denne afsluttende fase.
Rådets fælles holdning afspejler begge lovgivende organers ønsker, idet Rådet har medtaget de ændringer, Parlamentet har foreslået, men kun to mindre ændringer, som ikke har betydning for indholdet. Som bekendt godkender Kommissionen den fælles holdning, og jeg er derfor glad for, at fru Novaks betænkning foreslår en godkendelse af denne fælles holdning, som følgelig vil kunne træde i kraft den 1. januar 2005.
Jeg har til hensigt at gå videre og foreslå medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter et passende instrument til fremme af gennemskueligheden for kvalifikationer. Vi håber, at Europa-Parlamentet vil støtte Kommissionens bestræbelser på dette område.
Endelig vil jeg takke Europa-Parlamentet og især Kultur- og Uddannelsesudvalget for at have bestræbt sig på at fremskynde processen især under andenbehandlingen. Jeg takker også både det irske og det nederlandske formandskab for det store arbejde, de har udført. Europass vil fungere direkte i borgernes tjeneste.
Pack (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mange tak til fru Novak og til hendes forgænger fru Zissner. Europasset er et europæisk kvalitetsstempel, med hvilket vi gud ske lov lader mange smukke ord følge af en lille, men vigtig handling.
Det skaffer for det første gennemsigtighed i hele Europa for alle uddannelsesperioder og for de erhvervede kompetencer på alle livets områder. Det skaffer for det andet troværdighed gennem bekræftelse og anerkendelse af erhvervsmæssige og ikke-erhvervsmæssige erfaringer, især også frivilligt arbejde på det sociale, kulturelle og sportslige område samt erhvervelse af forskellige sprogfærdigheder. Og det skaber for det tredje effektivitet, fordi det er et værktøj til forståelse og anerkendelse af kompetencer for et stadigt voksende antal mobile unge og ældre.
Vi har brug for større nærhed til borgerne og færre taler om et virtuelt teknokratisk-bureaukratisk Europa. Vi har brug for konkrete instrumenter som netop Europasset. Det er et værktøj til brug i det daglige liv. Europa udlever man nemlig dagligt og overalt.
Alle uddannelsespolitiske initiativer som Comenius, Erasmus, Grundtvig, e-learning, anerkendelse af diplomer og nu Europasset giver den europæiske merværdi, som giver Europa en menneskelig dimension. Denne styrkelse af indre værdier, som rykker individet i centrum for debatten og for beslutningen om den enkeltes daglige liv, er vigtig. Europasset er et nøgleelement, ikke kun fordi det bliver muligt at sammenligne eller anerkende professionelle præstationer, men netop også fordi det medtager det sociale og borgerlige engagement som del af kompetencekataloget.
Jeg vil gerne lykønske Kommissionen og os alle med, at vi på så kort tid - på mindre end et år - har skabt dette virkelig gode værktøj, og jeg håber inderligt, at vi med de yderligere forbedringer, som Kommissær Figeľ har stillet i udsigt, vil få en god start for Europasset til næste år. Jeg ønsker det og dermed vores ungdom held og lykke! 
Prets (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, med Europasset har vi skabt et ekstra instrument, som kan være nyttigt også i forbindelse med gennemførelsen af Lissabon-strategien, som vi taler så meget om. Vi ved, at den er sakket langt bagud, og at vi bør præsentere den langt mere fremtidsorienteret, end det er tilfældet. Og selv om dette Europass er en blød form for dokumentation af kvalifikationer og kompetencer, som ikke er obligatorisk, er det stadig meget vigtigt og giver de unge og mobile mennesker, som tager en uddannelse og tilbringer uddannelsesperioder i udlandet, mulighed for at få et gennemsigtigt, forståeligt og overskueligt bevis for deres præstationer, kvalifikationer og kompetencer, som er mere eller mindre sammenligneligt i hele EU. Her ser vi endelig den gennemsigtighed, som vi taler så meget om.
Samtidig skal Europasset imidlertid give de kommende arbejdsgivere inden for EU et overblik over de opnåede erfaringer og uddannelsescertifikater. Den udvidede dokumentsamling, der som bekendt består af CV, mobilitetsbevis og andre dokumenter, er et standardiseret supplerende instrument. Denne nye ramme, som sikrer, at man i fremtiden f.eks. også kan optage nye dokumenter inden for informationsteknologien i Europass-porteføljen, er meget vigtig, for der sker hele tiden nye ting inden for uddannelse, som vi så skal tage med i Europasset på en fleksibel måde. Denne fleksibilitet er jeg meget taknemmelig for.
Jeg vil også gerne fremhæve nytten af udlandsophold og påpege, at dokumenterne ikke kun bør registrere rene opholdsperioder og tekniske optællinger, men at også den interkulturelle læring og den sociale integration skal nævnes eksplicit i dokumenterne og være dokumenterbar. EU står for et åbent, mobilt område. Det fremmer og kræver mobilitet. Jeg krævede derfor, at der skulle udarbejdes en mobilitetsguide for borgerne. Det er nu desværre kun blevet til en "evt. mobilitetsguide". Jeg beder om, at dette "evt." vil blive anvendt hyppigt, for jeg tror, at det virkelig beviser nærhed til borgerne. Desuden mener jeg, at de nationale agenturer for Europasset skal integreres i eksisterende agenturer, som skal udbygges for at samle erfaring, aktiviteter og netværk fra allerede eksisterende institutioner.
Vi bør også sætte en informationskampagne i gang. 1. januar nærmer sig, og der er stadig stor uvidenhed. Derfor er der et påtrængende behov for at mobilisere til fordel for mobiliteten. 
Zatloukal (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Figeľ, i Parlamentet hører vi ofte om at opfylde målsætningerne i Lissabon-strategien. Vi hører også ofte om forsinkelser i forbindelse med opfyldelsen af disse målsætninger. Vi er halvvejs igennem den periode, inden for hvilken vores målsætning er at blive den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi med bæredygtig økonomisk vækst og flere og bedre beskæftigelsesmuligheder. Hvis Europas holdning i den videnbaserede økonomi skal cementeres, skal der skabes optimale forhold. Europæiske uddannelses- og erhvervsuddannelsesordninger skal opfylde kravene til den nye økonomi og kunne sammenkobles. Der skal tilbydes muligheder for uddannelse og erhvervsuddannelse i de forskellige medlemsstater og på forskellige niveauer i uddannelsesforløbet for unge mennesker - uanset om de er arbejdsløse eller i arbejde - der står over for den trussel, at hurtige teknologiske ændringer kan gøre deres kvalifikationer værdiløse.
Nu vil den samlede fællesskabsramme for gennemsigtighed og kompetencer gøre det lettere for EU-borgere at orientere om deres kvalifikationer og kompetencer. Denne ramme vil medføre, at det nuværende system med anvendelse af dokumenter bliver bedre koordineret, mere strømlinet og effektivt, hvad angår gennemsigtigheden af kvalifikationer og kompetencer, der accepteres på europæisk plan.
Mange arbejdsgivere og lærere er klar over de problemer, der på nuværende tidspunkt er forbundet med vurderingen af uddannelsesniveau og kvalifikationer opnået inden for en ukoordineret ramme af forskellige kvalifikationer, eksamensbeviser og diplomer. Indførelsen af Europass-dokumenter vil gøre det lettere for arbejdstagere, studerende, arbejdsgivere og uddannelsesinstitutioner at indgå i det europæiske arbejdsmarked og uddannelsesområde. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om Europass virker så fornuftig, og man kan undre sig over, hvorfor det tog så lang tid at nå hertil efter det indre markeds gennemførelse for 12 år siden. Det er ikke vedtagelsen af forslaget, der er vanskelig, men gennemførelsen heraf. Fru Novaks begrundelse indeholder en nyttig beskrivelse af den rolle, som de nationale Europass-centre forventes at spille i samordningen af alle de aktiviteter, denne beslutning omfatter.
Men der er ikke tale om en detaljeret administrativ funktion. Hvis forslaget skal have størst mulig virkning, kræver gennemførelsen direkte og løbende kontakt mellem de nationale Europass-centre og universiteter og uddannelsesinstitutioner såvel som arbejdsgiverorganisationer. Vil kommissæren i sit svar efter denne debat mon være så venlig at uddybe dette emne og oplyse, hvordan han mener, de nationale Europass-centre vil kunne varetage dette arbejde på tilfredsstillede vis?
Det andet emne, jeg ønsker at behandle, er forbundet hermed og vedrører ordningens overvågning. Den første evalueringsperiode er nu fastsat til tre år - oprindeligt lød forslaget på fire år - og vil derefter blive gennemført i henhold til en fireårig tidsplan. Jeg ville have anset det for usandsynligt, at der blev foretaget gennemgribende ændringer efter den første evalueringsperiode, så i virkeligheden betyder dette, at Kommissionen først vil kunne tage stilling til ordningen, når den har fungeret i syv år. Det forekommer at være meget langt ud i fremtiden. Kan kommissæren også redegøre nærmere for dette punkt?
Seeber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig takken til ordføreren fru Novak, som har præsteret et glimrende, hurtigt og især pragmatisk stykke arbejde. Min tak går også til Kommissionen for initiativet. Netop denne sag giver mange positive holdepunkter for de europæiske borgere, særligt for vores unge. Med sådanne initiativer kan vi vise de unge mennesker, at EU også giver konkrete forbedringer i deres liv. Det er virkelig den politik tæt på borgerne, som vi har brug for.
Denne tekst er resultatet af en lang udvikling, og den er slet ikke afslutningen på den, for Kommissionen har jo også klart sagt, at udviklingsmulighederne og -potentialet også skal bevares for fremtiden, og at processens åbenhed er statueret i selve dokumentet. Allerede i 60'erne og 70'erne var der jo konkrete initiativer på uddannelsesområdet. Målet har hele tiden været at højne kvaliteten og menneskenes mobilitet i uddannelsen uden at stræbe efter en harmonisering af den europæiske uddannelsespolitik. Det er klart, at vi så også skal skabe instrumenter og incitamenter til at gøre grænseoverskridende uddannelse praktisk mulig. Netop for borgere fra lande med mange grænser og mindre territorier er disse initiativer vigtige for at kunne deltage i det indre marked i Europa.
Målet må altså være at indføre yderligere forbedringer, dvs. at mindske bureaukratiet, involvere arbejdsmarkedets parter og sikre en enklere og billigere håndtering, især af dokumenterne. Udveksling af unge mennesker under uddannelse skal fremmes på alle niveauer, især også det økonomiske. Kun på den måde kan vi nå målene fra Lissabon og især øge vores borgeres tilfredshed med EU.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at i de seneste år har over 200.000 unge mennesker allerede deltaget i disse mobilitetsprogrammer, og det er sådan, i denne ånd, det skal fortsætte. 
Ján Figeľ,
   .Mange tak. hr. formand. Jeg har kommentarer til flere punkter. Men jeg vil naturligvis starte med at takke for den støtte, der er givet til konceptet og selve processen. Europass er et godt initiativ, og jeg er overbevist om, at det vil være vellykket. 
Initiativet har en tidsfrist for gennemførelse næste år, men allerede i morgen rejser jeg til Maastricht, som er vært for en stor konference for ministre med ansvar for uddannelse og erhvervsuddannelse. Konferencen efterfølges af en konference med arbejdsmarkedets parter og andre repræsentanter for erhvervslivet, som har til formål yderligere at fremme processen, hvad angår Københavnskriterierne, som er en del af Lissabon-strategien. I januar iværksætter vi under det luxembourgske formandskab en kampagne til indførelse af Europass i de enkelte medlemsstater. Det nuværende netværk af såkaldte eksperter og konsulenter for Europass vil blive ændret til et netværk af nationale Europass-centre. Vores agenturer i de forskellige lande skal forberede sig på overgangen til nationale Europass-centre. Jeg mener, at de midler, som Kommissionen har øremærket til 2005 og 2006, selv om midlerne er begrænsede, er givet direkte til støtte af konceptet Europass. Beløbet på 2 millioner euro om året vil ikke blot hjælpe os med at visualisere denne mulighed, men øge virkningen deraf, idet Europass-dokumenter vil blive anvendt som troværdige dokumenter for gennemsigtighed og kompetencer inden for EU. Som hr. Beazley nævnte, kræver det indre marked meget større muligheder for bevægelighed i forbindelse med arbejde og studerende, de personer, der er i gang med at tilegne sig kompetencer. Jeg er sikker på, at dette yderligere skridt i retning af anerkendelse af andre kvalifikationer end de etablerede ikke vil være så langsommelig en proces som nogle af processerne var tidligere i relation til opbygning af kompatibilitet på det indre marked. Vedrørende kommentarerne fra fru Prets vil jeg gerne tilføje, at støtten til den interkulturelle dialog vil stige, og at enhver, der kan få fodfæste i et bredere kulturelt miljø, og som forstår sproget og kulturen i et bestemt land, vil have samme komparative fordel. Det udvidede EU har brug for alt dette for at kunne eksistere. Jeg tror, at jeg har sagt nok. Jeg vil gerne takke Dem endnu en gang for muligheden for at deltage i denne forhandling, og jeg ønsker os alle held og lykke. Mange tak, .
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.30. 

