Europæisk aftaleret (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel af Giuseppe Gargani for Retsudvalget til Kommissionen om fælles referenceramme for europæisk aftaleret - B6-0386/2007).
Rainer Wieland
spørger. - (DE) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Det er ingen hemmelighed, at et så ambitiøst og nødvendigt projekt som en europæisk civilret allerede er mislykkedes os én gang. Det hænger utvivlsomt sammen med, at nogle retssystemer her i EU har det svært med skreven lov. Det hænger med sikkerhed også sammen med, at andre har det svært med tanken om, at væsentlige bestemmelser om beslægtede temaer til en vis grad kombineres og forvaltes tilstrækkeligt definitivt og omfattende, og at de grundlæggende bestemmelser er placeret uden for parenteserne. Vanskelighederne relaterer også til det faktum, at vi i EU har fælles rødder, som dog går langt tilbage. Nogle rødder har udviklet sig i en anden retning, andre er blevet begravet og andre er igen blevet underkastet en vilkårlig fortolkning af hensyn til den helt aktuelle politik.
Som Theodor Heuss, den første præsident for Forbundsrepublikken Tyskland, så passende formulerede det i 1956 - og bemærk venligst, at han var liberal: Europa er bygget på tre bakker: Golgata, Akropolis i Athen og parlamentsbygningen i Rom. Akropolis er her symbol på den græske lærdom, med hvilken landets store filosoffer og politiske tænkere etablerede fundamentet for vores demokratier og statsindretning. Golgata står for Europas sociale og moralske værdier, som har spredt sig til alle områder af vores liv fra en forståelse af familien til menneskerettigheder. Parlamentsbygningen karakteriserer romersk lov, som har vist os vejen til retsstaten og fornemmelse for retfærdighed.
Som nævnt er vores principper for retsanvendelse dog vokset fra hinanden, selv om de oprinder fra samme rødder, og ofte så langt fra hinanden, at det ikke længere er til at få øje på de fælles rødder. Det eneste fælles grundlag for EU synes at være det indre marked. Nogle vil måske sige, at alle medlemsstaternes juridiske traditioner fortsat kan bestå. Men den opfattelse ligger langt fra virkeligheden og i øvrigt også fra enhver livsopfattelse, når vi bor i en stadig mindre og mere kommunikativ verden, som bevæger sig i et stadig hurtigere tempo. Jo tydeligere vi gør det indre markeds fire evangelier - den frie bevægelighed for personer, varer, kapital og tjenesteydelser - des bedre kan vi udtrykke dem demokratisk og på en baggrund af europæiske moralske begreber, og des tydeligere træder det frem, at det alt sammen er værdiløst, hvis vi ikke efterprøver deres gyldighed efter retsstats- og retfærdighedsprincippet, mellem selvstændige individer og mellem individet og statens kontrol.
Det er allerede mislykkedes for os én gang. Dengang jerntæppet faldt i Europa, og landene spurgte: Har I en lov til os? Det var måske forståeligt nok set i lyset den opfattelse, at enhver forgrening af national juridisk tradition kunne overleve hvad som helst i en Union, som kun kunne forhandle enstemmigt. Men vi må ikke mislykkes endnu en gang. Dette er måske den største udfordring sideløbende med det sproglige spørgsmål. Jo mere vi understreger de forhold, vores indre marked bygger på, des tydeligere bliver det grundlæggende behov for lovmæssig enhed, ikke blot vertikalt, men også horisontalt på tværs af hele kontinentet.
Vi har bevæget os fremad. Vi har allerede konkurrence i retssystemerne. Det ville være godt, og vi ville have nok tid at gøre med, hvis dette ikke var den eksterne virkelighed. Konflikt blandt europæere kan kun gavne dem, der har magt og i forvejen har overflødige retssystemer. Vi er ikke en familie med brødre og søstre, som skændes indbyrdes, så det slår gnister, men står forenet over for udefrakommende udfordringer. Vi lader os ikke chokere af udefrakommende udfordringer. Intetanende om verden - selvopslugt. Folks ønske om sammenhold er derfor til stede, selv om det efterfølgende skaber splid i individet. Der opstår angst på grund af den nationale politiks evne til at fremelske egoisme - en strategi, der risikerer at ende med et sammenbrud af historiske dimensioner på kontinentalt niveau.
Vi har indgået en aftale, da vi ellers ville ende med ikke at have noget at holde fast i. Siden den overordnede plan ikke er lykkedes, er vi nødt til at se på, hvad der er muligt at nå til enighed om. Vi har derfor redskaberne. Referencerammen er derfor god, hvorfor det er en god idé at undersøge, hvad der er muligt, og måske også gå lidt videre end det. Europa-Parlamentet er derfor overvejende enigt, hvilket det også gentagne gange har udtrykt i sine resolutioner. Vi vil derfor gerne spørge Kommissionen om, hvor ambitiøst den vil arbejde for at nå dette mål. Derfor stiller vi spørgsmålene, som vi gør.
Kontinentet og dets folk har brug for en ensartet retssikkerhed, som minimum i form af... under alle omstændigheder i hvad retsvæsenets aktører kalder den grundlæggende del. Vi kan bygge videre på den. Vi har brug for retfærdighed i form af et afbalanceret kompromis af legitime interesser. Vi har brug for hurtighed, lov for offentlig ejendom og lovgivning, som alle kan forstå. Selv om kun aftaleretten skal debatteres i dag, er der tydeligvis behov for, at der skrides til handling på andre områder: familieret, arveret, forvaltningsret - ja, selv strafferet. Det er metoden, der skal stå sin prøve i det, Kommissionen nu påbegynder. Metoden vil i bund og grund blive den afgørende faktor, når der skal findes svar på spørgsmålet om, i hvilket omfang, hvor hurtigt og hvor godt vi er i stand til at reagere på de indlysende udfordringer. Mange af os verden over afventer et vellykket eksempel, og mange forventer ganske enkelt, at vi mislykkes.
Meglena Kuneva
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Det er ikke overraskende, at der er så stor fokus på dette spørgsmål, for det er helt centralt og meget vigtigt.
Hele Kommissionen hilser helhjertet den interesse, som Parlamentet udviser for den fælles referenceramme (CFR), velkommen.
Kommissionen meddelte i sin anden situationsrapport, at den, efter at forskerne har leveret den teoretiske fælles referenceramme, omhyggeligt vil udvælge de dele af dette udkast, som stemmer overens med de fælles lovgivningsmæssige målsætninger. Som vi ved på baggrund af beslutningen, vil denne teoretiske fælles referenceramme stå klar sidst på året.
Udvælgelsesprocessen vil blive udført i samråd med de øvrige institutioner, herunder Parlamentet og interessenter, og jeg tror, at Parlamentet, der råder over mange eksperter, som sædvanligt vil spille en meget vigtig rolle.
Kommissionen har endnu ikke besluttet, hvordan udvælgelsen af disse dele af den teoretiske fælles referenceramme, som bliver inkorporeret i Kommissionens endelige fælles referenceramme, skal finde sted, da det også afhænger af indholdet af udkastet til den fælles referenceramme, som forskerne afleverer. Derudover har Kommissionen endnu ikke taget stilling til, hvilke temaer i den gældende EU-aftaleret, den fælles referenceramme skal dække.
For at kunne træffe denne beslutning vil Kommissionen også tage hensyn til indholdet af den teoretiske fælles referenceramme - hvilket vi ikke har gjort tidligere - de opnåede resultater i de nye arbejdsgrupper om den fælles referenceramme samt Parlamentets og Rådets holdninger.
Kommissionen har dog flere gange meldt klart ud, at den fælles referenceramme ikke bliver en storstilet harmonisering af privatretten eller af en europæisk civilret. Det fremtidige rammedirektiv, som er resultatet af revisionen af den gældende forbrugeraftaleret, er uafhængigt af udfaldet af den fælles referenceramme, som er et langsigtet, sideløbende projekt.
Kommissionen vil sikre, at de dele af forskernes udkast, som udvælges til den fælles referenceramme, og som muligvis ændres, hænger sammen indbyrdes og med det fremtidige rammedirektiv.
Al dette forberedelsesarbejde udføres af alle de involverede Kommissionsgeneraldirektorater i tæt koordinering.
Hvad angår forbrugerspørgsmål, har mine tjenester allerede fuldført arbejdet i de respektive arbejdsgrupper og analyseret resultatet. Resultaterne udgør allerede et udgangspunkt for revisionen af den gældende forbrugeraftaleret og var meget brugbare.
Min kollegakommissær hr. McCreevy afholdt for nylig to arbejdsgruppeseminarer om informationsbehovene i lovgivningen for finansielle tjenesteydelser og for uretfærdige konkurrenceregler i business-to-business-aftaler ("B2B").
Hvad angår den almindelige aftaleret, planlægger næstformand Frattinis tjenester at arrangere en række arbejdsgrupper i løbet af næste år.
Kommissionen forstår fuldt ud, at Parlamentet ønsker at blive holdt orienteret om, og blive inddraget i, det igangværende arbejde om den fælles referenceramme. Vi glæder os over Parlamentets engagement i processen omkring den fælles referenceramme. Ud over det samråd, jeg tidligere nævnte, vil Kommissionen fortsat holde Parlamentet orienteret om fremskridtene på den mest passende måde, ikke mindst gennem Parlamentets arbejdsgruppe, som er dedikeret til den fælles referenceramme.
Jeg vil slutte af med at takke Parlamentet for dets støtte til Kommissionens arbejde om dette vigtige dossier. Jeg ved, at en af de store begivenheder i 2006 - hvis jeg ikke tager fejl - fandt sted i Wien, og at resultatet af den konference i høj grad har inspireret vores arbejde.
Klaus-Heiner Lehne
for PPE-DE-Gruppen. - (DE) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil starte med oprigtigt at takke Dem for Deres dedikerede indsats for denne sag. Det har medført store fremskridt i projektet i de forgangne måneder. Jeg vil i dette afgørende øjeblik nævne, at jeg anser dette projekt som det vigtigste i hele denne valgperiode, selv om det faktisk er et indledende snarere end et endeligt lovgivningsprojekt.
Som Parlament er vi naturligvis meget optaget af - hvilket også er hovedårsagen til, at dette mundtlige spørgsmål blev stillet igen i dag - at spændingen og diskussionen bevidst holdes i gang, ikke alene i den arbejdsgruppe, vi har oprettet, og på udvalgsplan, men også her sammen med Dem under plenarmøderne. Det er derfor vigtigt, at vi sætter emnet på dagsordenen i dag.
Vi er også interesseret i at få oplysninger fra Dem, selv om De endnu ikke kan sige så meget om den endelige tidsplan. Fra Parlamentets synspunkt er det selvfølgelig også bemærkelsesværdigt, i lyset af det kommende valg i 2009, for vores strategi i forhold til, hvordan vi fremover håndterer referencerammen. I løbet af det kommende år vil der blive udarbejdet et første udkast, men den endelige tekst ligger først klar i april 2009. I alle tilfælde vil teksten ligge klar så sent, at det formodentlig ikke længere vil være muligt at gå i dybden med indholdet i denne valgperiode, og det vil derfor blive en opgave for det næste Parlament i den kommende valgperiode.
Jeg vil igen kraftigt understrege, at referencerammen, hvis den vedtages af Kommissionen og indføjes i høringsdokumentet, ikke kun må vedrøre aftaleretlige emner, og Parlamentet har hele tiden med et stort flertal tilkendegivet, at dette skal strække sig længere end til den rent aftaleretlige ramme for at få den ønskede effekt.
Vi ønsker også specifikt at kunne overveje muligheden, om vi efterfølgende kan løse de mange problemer, vi har på det indre marked, i form af et valgfrit redskab til grænseoverskridende sager.
For tiden er situationen den, at vi er nødt til at leve i lykkelig sameksistens mellem oprindelseslands- og bestemmelseslandsprincippet sideløbende med de mange direktiver og europæiske lovgivningsmæssige beslutninger - som indbefatter op til 28 retssystemer - som alle, alt afhængigt af omstændighederne, skal anvendes samtidig. I praksis er det ikke muligt, da ingen - hverken sagfører, dommere eller advokater - kan have omfattende kendskab til 28 europæiske retssystemer.
Set i det lys kunne et valgfrit redskab være det, der rent faktisk åbner det indre marked, navnlig for små og mellemstore virksomheder og for forbrugeren, og som åbner op for alle mulighederne på det indre marked. Alle Kommissionens og Parlamentets aktiviteter bør rettes mod at holde døren åben for denne mulighed, så en endelig beslutning kan træffes om dette emne i den næste valgperiode.
Manuel Medina Ortega
for PSE-Gruppen. - (ES) Hr. formand! At vi diskuterer den fælles referenceramme her på dette sene tidspunkt er tegn på, at i hvert fald de af os, som er til stede, er meget optagede af spørgsmålet, og kommissæren har selv udvist den interesse, som hun og de øvrige kommissærer har for spørgsmålet.
Jeg tror, hvilket vi alle gør, at den procedure, som Kommissionen anvender, er den rigtige. Før det bliver til et kodificeringsprojekt, er det vigtigt, at vi får en teoretisk forståelse af projektets elementer, og vi synes, at det er et storartet initiativ, at man ikke bare udfærdiger lovforslag uden først at have overvejet dem nøje. Jeg tror, at resultatet kan blive ganske godt.
Med hensyn til den anden fase, som vedkommer os, da nogle parlamentsmedlemmer arbejder med eller deltager i den parlamentariske gruppe, der overvåger den fælles referenceramme, har vi den opfattelse, at der tilsyneladende er akkumuleret så meget materiale, at det synes at have vanskeliggjort udvælgelsen. Min kollega hr. Lehne henviste til den midlertidige ramme; dog med andre ord, selv om kodificeringsprojektet er langsigtet, er det ikke desto mindre nyttigt, at vi i det mindste kigger på retningslinjerne for projektet.
Idéen med et rammedirektiv om dette spørgsmål synes at være et godt udgangspunkt. Under alle omstændigheder står det klart, at de seneste års indsat for at opnå harmonisering gennem procedurer, lovgivning samt anerkendelsen og håndhævelsen af domme har været nyttig, men også har haft betydelige begrænsninger.
EU-lov generelt og navnlig aftaleret kan kun udvikles gennem etablering af bestemte principper. Jeg tror, at Parlamentet som institution kunne være et meget brugbart redskab for Kommissionen, da de forskellige retssystemer og nationale lovgivninger er repræsenteret her, og Parlamentet kunne være en fremragende referenceramme til at afgøre, i hvilket omfang de harmoniserende forslag vil komme i konflikt med de nationale retssystemer.
Vi kender alle årsagerne til, at harmoniseringen af EU er temmelig vanskelig, men Kommissionen har valgt den rette fremgangsmåde ved først at gennemføre en teoretisk fase og derefter en lovgivningsfase.
Vi gør her og nu Kommissionen opmærksom på, at vi i Parlamentet oplever et vist tidspres, fordi den europæiske integration allerede er i gang: Europæiske borgere oplever praktiske problemer hver dag, og de kan kun løses ved hjælp af en harmonisering af lovgivningen. Kommissæren var selv inde på disse praktiske problemer, da hun præsenterede sit forslag til harmonisering af aftaleretten om forbrugerbeskyttelse, hvilket blot er ét af aspekterne, om end et vigtigt aspekt, da vi kort sagt alle i EU er forbrugere, og i et vist omfang er det et fremragende princip for at skride til handling.
Jeg tror ikke, at det er et spørgsmål om at skabe en fælles referenceramme, som er rent teoretisk. Så vidt muligt er konkrete angivelser det mest optimale. Min kollega hr. Lehne nævnte, at der kunne udarbejdes en form for frivilligt dokument. Modellen ville være noget i stil med USA's Uniform Commercial Code, der betegnes som den mindst ensrettede kodeks overhovedet, og som giver mindst mulig harmonisering. Det er en mulighed, men det vigtigste kan blive at finde frem til, hvilke principper der kan anerkendes af alle retssystemer, og det ved vi reelt først, når vi har undersøgt sagen og overvejet de oplysninger, som akademikerne giver os.
Derfor mener jeg, at Parlamentet vil være en god samarbejdspartner i det videre lovgivningsforløb, og vi er allerede utålmodige efter at komme i gang, så vi i det halvandet år, der resterer af indeværende valgperiode, kan bidrage positivt til udviklingen af denne lovgivning.
Diana Wallis
Hr. formand! Jeg vil takke kommissæren for hendes svar og i særdeleshed for hendes engagement i denne sag, som det også er blevet nævnt af flere af mine kolleger.
Jeg må dog sige, at jeg er lidt overrasket. Jeg tilbragte morgenen og aftenen i går på Münster Universitet i anledning af, at EF-domstolens præsident fik overrakt en æresgrad. Samtidigt blev der afholdt et møde i gruppen vedrørende den fælles referenceramme. Gruppens medlemmer fortalte mig, at de bl.a. diskuterede de elementer af den teoretiske fælles referenceramme (CFR), som måske vil blive anvendt af kommissærens tjenester. Så denne udveksling finder allerede sted, og jeg vil understrege, at Parlamentet ønsker løbende at få at vide, hvad der foregår, så det kan følge processens udvikling.
Kommissæren er klar over, hvor optaget Parlament er af hele dette spørgsmål, og hvor meget det har forsøgt at kæmpe for det. Til næste år vil udvalget, som jeg og mine kolleger er med i, afholde en reception med det slovenske formandskab for at fejre lanceringen af den teoretiske fælles referenceramme. Vi ønsker derfor at gøre noget ud af det og fortsætte arbejdet.
Men vi skal være med i processen. Vi har længe følt, at dette er en afgørende del af hele programmet "bedre lovgivning". Jeg ved ikke, hvor mange gange jeg har talt til Parlamentet om sammenhængskraft i denne forbindelse. Vi ved, at den fælles referenceramme næsten er klar til at blive taget i anvendelse, men alligevel kører vi videre med forskellige typer af lovgivning, der berører aftaleret, uden at se på nogle af de grundlæggende bestemmelser, som vi allerede er ved at formulere i den fælles referenceramme. Vi undersøger revisionen af forbrugerlovgivningen og undersøger timeshare ved siden af. Andre af mine kolleger arbejder med betaling eller spørgsmål om personbefordring. Vi får snart et utroligt redskab. Det er nødvendigt, og der er et presserende behov for det.
Vi accepterer og glæder os over det arbejde, som hele Kommissionen har gjort for at få sagen behandlet i de forskellige generaldirektorater. Det er gode nyheder.
Jeg kan kun slutte af med den bøn, som jeg allerede har sendt til kommissæren: Hold os inde i processen. Vi ved, at der foregår et igangværende arbejde. Vi kan støtte Dem. Vi ved, at dette er et vanskeligt spørgsmål lige over for/i forhold til Rådet. Brug vores stemme til at understøtte Deres i indsatsen for at give dette projekt mest mulig fremdrift og energi, hvilket bedst tjener borgerne på det indre marked.
Meglena Kuneva
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Dette er ikke blot en venlighed: Det er altid en stor fornøjelse at høre så fremtrædende jurister diskutere et af de seneste års allervigtigste emner inden for civilretten.
Jeg ved imidlertid, at De ønsker, at jeg er så specifik som muligt. Jeg vil derfor sige, at Kommissionen i 2008 skal beslutte omfanget - hvad angår tidsplan, indhold og form - af den fælles referenceramme, og hvordan ovennævnte arbejde skal udføres med hensyn til metodologi, menneskelige og finansielle ressourcer og arbejdsfordeling blandt de pågældende generaldirektorater: retfærdighed, frihed og sikkerhed, det indre marked og tjenesteydelser, erhvervspolitik, generalsekretær samt sundhed og forbrugerbeskyttelse. Generaldirektoraterne eller deres repræsentanter mødes den 11. december - dvs. i morgen - med det formål at træffe en samlet beslutning i 2008 om omfanget, indholdet og formen af den fælles referenceramme.
Som jeg tidligere har oplyst, spurgte jeg kommissærkollegiet om den fælles referenceramme og sendte det i indeværende år et notat om emnet. På spørgsmålet om valgfrie redskaber har Kommissionen i revisionen af det indre marked tilkendegivet, at den vil se nærmere på værdien af et sådant initiativ i forbindelse med finansielle tjenesteydelser, og det, synes jeg, er et godt tegn.
Alle talere henviste til rammedirektivet om forbrugerlovgivningen. Jeg synes, at det er en rigtig god øvelse, og hvad end vi gør med forbrugslån eller med timeshare, gør vi med det mål at undgå denne koncentration om det horisontale instrument, for jeg mener, at vi i øjeblikket har brug for en diskussion om timeshare i Parlamentet. Men vi skal definere rammens omfang, og jeg tror, at vi har en virkelig god mulighed for at se, hvor samlet vi står, når vi skal harmonisere de vigtigste søjler i aftaleretten som en rygrad i rammedirektivet. Jeg vil naturligvis med glæde påtage mig at holde Dem personligt orienteret om udviklingen på dette meget vigtige felt.
Formanden
Jeg har modtaget et beslutningsforslag , jf. forretningsordenens artikel 108, stk. 5.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 12. december.
