Európai Tanács eredményei (2009.6.18-19) - A cseh elnökség féléves tevékenysége (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a következőkről szóló közös vita:
az Európai Tanács jelentése és a Bizottság közleménye az Európai Tanács (2009. június 18-19.) eredményeivel kapcsolatban
a Tanács leköszönő elnökségének közleménye a cseh elnökség hivatali idejéről.
Szeretném megragadni a lehetőséget, hogy üdvözöljem a Cseh Köztársaság miniszterelnökét, Jan Fischer urat. Szeretném ugyancsak szeretetteljes üdvözletemet kifejezni az Európai Bizottság elnöke, José Manuel Barroso úr felé is.
Itt van előttünk a leköszönő elnökségnek a cseh elnökség hivatali idejéről szóló közleménye. Kérem, engedjék meg, hogy először is mondjak pár szót. Tegnap megnyitottuk az Európai Parlament hetedik ciklusát. Önök rám bízták azt a feladatot, azt a felelősséget, engem ért a megtiszteltetés, hogy az elkövetkezendő két és fél évben betöltsem az Európai Parlament elnöki posztját. Ma, a második napon, szeretném ismét őszinte köszönetemet kifejezni, köszönöm a belém vetett bizalmat. Mindent megteszek, hogy meggyőzzem Önöket arról, hogy helyesen döntöttek.
2009 első felében másodízben töltötte be az elnökséget olyan ország, amely a tagállamok azon csoportjához tartozik, amely alig öt évvel ezelőtt csatlakozott az Európai Unióhoz. Ennek révén tehát lehetőségünk van még inkább egyesülni és szorosabban összekapcsolódni. Tudjuk, hogy a válság, valamint az energiaproblémák miatt ez egy nehéz elnökség volt. Válság volt továbbá Gázában, és most voltak az európai parlamenti választások is. Azonban, amint azt Önök is tudják, az európai parlamenti választások idején kevesebb kapcsolat van az elnökség, a Parlament és az Európai Bizottság között. Ma szeretnénk meghallgatni, hogyan látja a leköszönő cseh elnökség az elmúlt hat hónapot, és milyen következtetései, valamint lényeges hozzáfűznivalói vannak a közeljövő teendőire vonatkozóan.
Ezért szeretném megkérni a Cseh Köztársaság miniszterelnökét, hogy tárja elénk az elnökség elmúlt hat hónapra vonatkozó véleményét, valamint, hogy milyen teendők várnak ránk a közeljövőben.
Jan Fischer
a Tanács soros elnöke. - (CS) Elnök úr, hölgyeim és uraim, nagy megtiszteltetés számomra, hogy üdvözölhetem Önöket ötéves mandátumuk kezdetén. A cseh elnökség véget ért, és új Európai Parlament alakult. Szeretném megragadni a lehetőséget, hogy gratuláljak Önöknek megválasztásukhoz, és ahhoz, hogy országaik választói felhatalmazták Önöket arra, hogy képviseljék őket ebben a fontos európai intézményben. Gratulálok Jerzy Buzeknek, hogy az Európai Parlament elnökévé választották, csakúgy, mint a tegnap szintén megválasztott alelnököknek, és mindannyiuknak sok sikert kívánok az Önök által végzett fontos munkához, és kívánom, hogy váltsák valóra mindazokat az elképzeléseket, amelyekkel telve megkezdik most munkájukat itt, az Európai Parlamentben.
A Cseh Köztársaság most más Parlamentnek számol be az Európai Tanács vezetésében eltöltött hat hónapról, mint amelyik tisztsége betöltésének kezdetén volt hivatalban. Ez természetesen semmit sem változtat azon, hogy mi hogyan értékeljük saját elnökségünket. Ellenkezőleg, ebben sokkal inkább az európai politika folytatólagosságának megerősítését látom. Ugyanígy a globális gazdasági válság hatásai, valamint az energia és az energiabiztonsági kérdések kezelésével az új, svéd elnökség azt a két legfontosabb feladatot viszi majd tovább, amely bennünket is foglalkoztatott. Ez év első fele egy komplex gazdasági és politikai helyzetből következő, megerőltető próbatételek időszakaként fog bevonulni az Európai Unió történetébe. E próbatételek némelyikét előre láttuk, különösen a folyamatban lévő és már teljesen kibontakozott gazdasági válságot és az EU teljes intézményi reformjának szükségességét. Más próbatételek, mint például a gázai konfliktus és az orosz gázkészletekkel kapcsolatos krízis, amely a cseh elnökség első óráiban bontakozott ki, váratlanul értek bennünket. Ezek után természetesen belpolitikai események is próbára tették azon képességünket, hogy be tudjuk-e tölteni az elnökség tisztjét, amikor is elnökségünk idejének kétharmada táján kormányváltás történt a Cseh Köztársaságban. Sokakkal ellentétben nem hiszem, hogy a Cseh Köztársaságon belüli politikai válság komolyan károsította volna az EU egészét, bár azzal egyetértek, hogy a kormány bukása nem volt szerencsés. Mindazonáltal szilárdan hiszem, hogy elnökségünk ideje alatt bizonytalankodás nélkül vezettük az adminisztrációt, és hogy e teljes hat hónap alatt sikerrel teljesítettük az általunk prioritásként megjelölt feladatokat - az EU menetrendjéből adódó feladatokat -, ahogy folyamatosan és teljes elköteleződéssel tudtuk kezelni a váratlan, aktuális kérdéseket is. Ez részben annak volt köszönhető, hogy a Cseh Köztársaság szakértő csoportjai mind teljes elhivatottsággal, lojalitással és száz százalékos professzionalizmussal dolgozott. Részben pedig annak, hogy a cseh elnökség a kormányváltást követően is élvezte a Bizottság teljes támogatását. Én személy szerint is profitáltam a Bizottság elnöke, José Manuel Barroso úr támogatásából, és - ha szabad egy személyes megjegyzést tennem - ugyancsak határozott támogatásban volt részem akkoriban számos tagállam képviselője részéről is. Ez óriási segítséget jelentett akkor mind a cseh kormány számára, mind személyesen az én számomra.
Szeretném előre kijelenteni, hogy nem szeretnék semmilyen filozófiai vagy politikai elemzésbe bocsátkozni. Nem szeretném mérlegre tenni az EU vezetésének politikai dimenzióit vagy hathatósságát annak fényében, hogy kis ország vagy nagy, régi tagállam vagy új végzi azt, és azt sem, mik az előnyei és hátrányai, ha az elnökséget betöltő tagállam élén politikai, vagy épp bürokratikus kormány áll. Ezt a feladatot meghagyom másoknak; ami pedig a többit illeti, csak annyit mondanék, hogy egy rendes, elfogulatlan elemzéshez bizonyos távolság, valamint az érzelmektől és a rövid távú érdekektől való elhatárolódás szükségeltetik. Mostantól kezdve tartózkodom a nagy szavaktól és a pátosztól is. Ehelyett - minthogy a statisztika végül is életre szóló hivatásom, sőt, talán szenvedélyem is - a megfelelő esetekben statisztikák által alátámasztott, puszta tényekre koncentrálok, vagyis, Tomáš Garrigue Masaryk, a Csehszlovák Köztársaság első elnökének szavaival élve, a kis, mindennapos feladatokra. Mint tudják, a Cseh Köztársaság a következő három dolgot jelölte meg prioritásai között: a gazdaságot, az energiapolitikát és az EU világban betöltött szerepét. A körülmények, véleményem szerint, világosan megmutatták, hogy mindezek rendkívül aktuális és érvényes témák voltak, amelyek érvényessége semmiképp sem ér véget 2009 első félévének végén. Ezek olyan területek, amelyeken ezentúl, a jövőben is szükségünk lesz minden létező erőfeszítésünkre annak érdekében, hogy az Unió megállja a helyét az instabil időkben is, és hogy polgárai hasznára lehessen - hiszen ez létének legfőbb oka. Ezek a prioritások próbára teszik az integráció eszméjét, a gyakorlatban mutatva meg, milyen hűek vagyunk azokhoz az értékekhez, amelyek jelen voltak a Közösség megszületésekor, és amelyek a szabadság, a biztonság és a jólét közös területeként határozzák meg Európát. A "Határok nélküli Európa” mottót azért választottuk, hogy szimbolikusan is kifejezzük mindezeket az erőfeszítéseket. A gazdasági válság a lehető legnagyobb mértékben próbára tette az integráció eszméjéhez való hűségünket, még sürgetőbb jelentőséget adván a cseh elnökség mottójának. Az elmúlt fél év számos megbeszélésének eredményei és az Európai Tanács következtetései azt mutatják, hogy a huszonhét tagállam e téren remekül vizsgázott. A cseh elnökség alatt hátat fordítottunk a protekcionizmusnak, és megállapodtunk abban, hogy közös, koordinált megközelítéssel kezeljük a válság hatásait mind európai uniós kontextusban, mind a nemzetközi színtéren.
Ugyancsak sikerrel teljesítettünk egy olyan feladatot, amellyel kapcsolatban sokan gondolták azt, hogy nem vagyunk rá képesek; ez pedig az intézményi reform kérdése. Maga a Cseh Köztársaság sikeresen ratifikálta a Lisszaboni Szerződést, parlamentje mindkét házában. Ez a politikai akarat világos és meggyőző kifejezése volt, ami lehetőséget nyitott arra, hogy hiteles megoldást találjunk az ír garanciák kérdésére. Szilárdan hiszem, hogy a júniusi Európai Tanácson elfogadott garanciák eredményeképpen jó esély van arra, hogy Írország is sikeresen véghezviszi a Szerződés ratifikálásának folyamatát, így az 2009 végére életbe léphet. A cseh elnökség szintén komolyan közelített ahhoz a feladathoz, amely ennek az új Európai Parlamentnek a megválasztásához kapcsolódott, nevezetesen a következő, 2009-2014-ig tartó jogalkotási időszak során hivatalban lévő Bizottság kinevezési folyamatának elindításához. A júniusi Európai Tanács alkalmával világos politikai konszenzus született a tekintetben, hogy José Manuel Barrosót jelöljék a következő Bizottság elnökévé. A cseh elnökséget és az azt követő svéd elnökséget illető hatáskör, miszerint tárgyalásokat folytasson az Európai Parlamenttel, megteremti az intézményi folytonosság megőrzéséhez szükséges előfeltételeket. Mindent egybevéve, a cseh elnökségnek egy sor konkrét eredményt és látható fejlődést sikerült megvalósítania mindhárom prioritást élvező területen. Jogalkotási téren több mint 80 konkrét intézkedés kapcsán folytatott tárgyalás zárult sikerrel, köszönhetően mindenekelőtt a tagállamokkal és az EU intézményeivel, különösen az Európai Parlamenttel való szoros együttműködésnek. A jogalkotáson kívül eső területeken is számos jelentős sikert értünk el, például az év eleji külpolitikai helyzet és energiaválság kezelésében, a protekcionista tendenciák elutasításában, az európai gazdaság támogatására hozott meghatározó intézkedések terén, az energiaellátás diverzifikálása és a klímavédelem irányába tett lépések terén, valamint az Európai Unió kulcsfontosságú partnereivel folytatott tárgyalások eredményei terén.
Ami az egyéni prioritásokat illeti, a gazdasági szféra leglényegesebb feladata a globális válság hatásainak kezelése volt, valamint az, hogy folytassuk az európai gazdasági fellendülés tervének mint a gazdasági jólét helyreállítása egyik legfőbb eszközének végrehajtását. Szintén elfogadható eredményt értünk el a bankszektor stabilizációjára irányuló intézkedésekkel is. Az elfogadott intézkedések hatékonyak. A garanciák és az újratőkésítés révén a tagállamok az Európai Unió GDP-jének több mint 30%-át kitevő potenciális támogatást nyújtottak a bankoknak. Az energia és a szélessávú internet területén futó projektek számára biztosított 5 milliárd eurós csomag kapcsán létrejött kompromisszum, valamint a közös agrárpolitika hatékonyságát vizsgáló intézkedések a tavaszi Európai Tanács pozitív üzenetei voltak. Az EU-tagállamoknak a Nemzetközi Valutaalap (IMF) forrásainak megerősítését célzó 75 milliárd eurós kölcsönhöz való hozzájárulását illető megállapodás alapvető jelentőséggel bírt a világgazdasági válság kezelésének szempontjából. A cseh elnökség alatt az EU, a Bizottság szilárd támogatása mellett, jelentősen hozzájárult a G20-ak londoni csúcstalálkozójának kiváló előkészítésében és sikeres lebonyolításában, ahol megszületett az IMF-források megerősítésével, valamint a világgazdasági válság hatásainak leküzdése érdekében egyéb nemzetközi szervezeteken keresztül juttatott forrásokkal kapcsolatos megállapodás. Az EU továbbá, a tavaszi Európai Tanács által elfogadott közös következtetéseknek köszönhetően, erőteljes pozíciót foglalhatott el ezen a csúcson. Ezúton megerősítette abbéli ambícióját, hogy erőteljes globális szereplő legyen. Amint azt már korábban említettem, a cseh elnökség idején hozott minden olyan intézkedést, amely célja a válság leküzdése volt, a protekcionizmus közös és egyöntetű elutasításának fényében kell szemlélni.
A jogalkotási intézkedések terén a cseh elnökségnek a fellendülési terv keretein belül sikerült konszenzust teremtenie a helyben szolgáltatott, munkaerő-igényes szolgáltatások esetében alkalmazott, csökkentett hozzáadottérték-adó alkalmazásának lehetőségével kapcsolatban. Ez a megállapodás jelentősen hozzájárul a foglalkoztatásnak a gazdaság legérzékenyebb ágazataiban való fenntartásához, és különösen a kis és középméretű vállalkozásokat hivatott segíteni. A pénzügyi piac szabályozásának és a piac felügyeletének változásai új fejezetet nyitottak a jelenlegi pénzügyi és gazdasági válság leküzdéséért tett erőfeszítések terén. A cseh elnökség alatt jelentős előrelépést sikerült tennünk a bizalom helyreállítása kapcsán. Lezártuk a tárgyalásokat minden olyan kulcsfontosságú jogalkotási javaslattal kapcsolatban, amelyet az elnökség célul tűzött ki. Ezek közül az egyik legfontosabb a biztosítást és a hitelminősítő ügynökségekre és egyebekre vonatkozó szabályozást érintő, II. fizetőképességi irányelv volt. A pénzügyi piac szabályozásáról és felügyeletéről szóló, kihívást jelentő viták során végül megegyezés született a reform alapelemeiről, amelynek stabilitást kell biztosítania mind tagállami szinten, mind az egyéni pénzügyi intézmények és azok szabályai szintjén. A júniusi Európai Tanács jóváhagyta a Bizottság által felvett irányt. A Bizottság tervei számára biztosított támogatásnak konkrét jogalkotási javaslatokhoz kell vezetnie, amelyeket ez év őszén ki kell dolgozni és el kell fogadni.
Az energiapolitika, amely a cseh elnökség második prioritása volt, igen nagy próbatétel elé került már az elnökség első néhány napjában. Láttuk ugyanakkor, hogy az energiaválság problémáit nem mindig érdemes ad hoc alapon kezelni, mivel nagyjából hathavonta kitör egy-egy válság. Ehelyett inkább olyan szisztematikus intézkedéseket kellene foganatosítanunk, amelyek biztonságos és rugalmas megoldást jelentenek az EU számára az energiaellátottság terén. A cseh elnökség alatt lépéseket tettünk az energiabiztonság növelése érdekében, koncentrálva azokra a tevékenységekre, amelyek növelni fogják az energiaforrások és az energiaellátási utak sokféleségét, az úgy nevezett déli folyosón keresztül. Az Európai Regionális Fejlesztési Alap módosított szabályzatában foglalt energiahatékonysági támogatás szintén jelentősen hozzájárul az energiabiztonsághoz. Lehetővé teszi, hogy pénzügyi befektetéseket eszközöljenek a nagyobb energiahatékonyságba, valamint a megújuló energiaforrások lakóépületekben való felhasználásába. Ez pedig már kapcsolódik a svéd elnökséghez, amely az energiahatékonyságot jelölte meg egyik fő prioritásaként. Itt ismét megfogható az egész EU működéséhez elengedhetetlen kontinuitás. Végül, de nem utolsó sorban, a márciusi és a júniusi Tanács teljes mértékben megerősítette, hogy nem lenne okos felhagyni az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésére, vagy a fejlődő országokban a hatásmérséklő és az alkalmazkodási intézkedésekre vonatkozó ambícióinkkal. Ugyanakkor olyan világos prioritásokat és célokat is meghatároztunk, amelyeket még az ez év decemberében Koppenhágában megrendezendő éghajlatváltozási ENSZ-konferencia előtt el kell érni, hogy az EU megőrizhesse az éghajlatváltozás terén betöltött vezető szerepét.
A cseh elnökség harmadik prioritása az EU világban betöltött szerepéhez kapcsolódott, és az események világosan mutatják, mennyire fontos az EU számára, hogy közös külpolitikát alakítson ki és folytasson. A cseh elnökség idején ez számos esetben bebizonyosodott. Míg az EU, egységének köszönhetően sikerrel megoldotta a gázválságot, az év eleji második válság, a gázai válság, ismét megmutatta, hogy ha az EU világszinten is valóban fontos szereplő kíván lenni, meg kell tanulnia egy emberként felszólalni. E két krízis egyazon elnökség idején bontakozott ki, ami azt mutatja, hogy az, hogy adott pillanatban ki vezeti az EU-t, kevésbé számít, mint az, hogy a huszonhét tagállam egységes-e. A cseh elnökség sikerrel útjára indította a Keleti Partnerség programját, amely a szomszédsági politika egyféle folytatása, ezúttal keleti irányban. A cseh elnökség legfontosabb külpolitikai prioritása az volt, hogy folytassa az EU bővítésének folyamatát. Ez legfőképpen azt jelentette, hogy európai perspektívát nyújtottunk a Nyugat-Balkán államainak. A régióban uralkodó helyzetnek köszönhetően az elnökségnek meglehetősen kevés tere nyílt a cselekvésre. Mindazonáltal a Horvátországgal folytatott csatlakozási tárgyalások felfüggesztésének dacára előrelépés történt a vízumkényszer feloldásának folyamatában. Igyekeztem tömören, lényegre törően ismertetni a cseh elnökség prioritásait és azok megvalósítását. Természetesen ennél részletesebb információk is rendelkezésükre állnak, mint ahogy én magam is állok rendelkezésükre, hogy megválaszoljam az Önök kérdéseit és hozzáfűznivalóit.
José Manuel Barroso
Elnök úr, miniszterelnök úr, hölgyeim és uraim, egy újonnan választott Európai Parlament első plenáris ülése különleges politikai pillanat. Olyan jogalkotási időszakot nyit meg, amely több százmillió európai polgár mindennapi életét és egy egész kontinens sorsát befolyásolja majd.
Szeretnék őszintén gratulálni minden európai parlamenti képviselőnek megválasztásához. Az, hogy Önök jelen vannak ebben a teremben, a transznacionális demokrácia világ által valaha látott legnagyobb mutatványának eredménye. Sok sikert kívánok Önöknek hivatali idejükre!
Európa óriási kihívásokkal áll szemben, és az elkövetkezendő néhány évben is ilyenek várnak rá. Először is itt a gazdasági és pénzügyi válság, amely megköveteli tőlünk, hogy folytassuk azt a szisztematikus, koordinált munkát, amelyet elkezdtünk. A válságnak társadalmi értelemben is ára van, amelyet elsődleges prioritásnak tekintünk. Küzdünk az éghajlatváltozás ellen, valamint a zöld, fenntartható gazdaságra való áttérésért, ami kijelöli, milyen politikai irányba kell haladnunk.
Mindezek a kihívások fémjelezték a cseh elnökséget is, amelynek hivatali ideje épp a végéhez ért. Szeretnék gratulálni Fischer miniszterelnök úrnak és elődjének, Mirek Topolánek úrnak is azokhoz az eredményekhez, amelyeket ebben a különösen nehéz időszakban elértek. Köszönöm nekik és minden munkatársuknak, hogy a belpolitikai nehézségeik dacára kiválóan együttműködtek.
Szeretném továbbá kiemelni e cseh elnökség politikai jelentőségét is. Első ízben történt, hogy egy ország, amely néhány évvel ezelőtt még a Varsói Szerződés tagja volt, most a szabadságon és szolidaritáson alapuló európai projektünk vezetésével volt megbízva. Ez rendkívül fontos dolog, amely megmutatja, milyen mértékű fejlődésen mentünk át itt, Európában.
A cseh elnökség alatt a gyakorlatban is elértünk néhány igen jelentős eredményt: 54 szöveget fogadtunk el együttdöntési eljárás keretében. Szeretném külön kiemelni a pénzügyi piacok szabályozásával összefüggésben hozott számos intézkedésről, valamint az európai fellendülési tervvel kapcsolatos, 5 milliárd euróról szóló megállapodást, amelyről Önök mindannyian nagyon jól tudják, hogy nekünk, a Bizottságnak és a Parlamentnek milyen keményen meg kellett küzdenünk az elfogadásáért. Szeretném megemlíteni a Globalizációs Alkalmazkodási Alap felülvizsgálatát, és üdvözlöm a belső energiapiac és a belső szállítási piac létrejöttét is.
Mindezeken a területeken a Bizottság ambiciózus javaslatokkal szolgált, amelyeket ez a Parlament is támogatott. Üdvözlöm, hogy a legutóbbi Európai Tanács egyhangúlag támogatta a pénzügyi piacok felügyeletére vonatkozó, Bizottság által javasolt elképzeléseket. Így most olyan erős egyetértésre jutottunk, amelyet senki sem remélt még néhány hónapja, amikor de Larosière úr elnökletével összehívtam egy magas szintű szakértői csoportot. E konszenzus lehetővé teszi számunkra, hogy a nemzetközi pénzügyi rendszer reformjának élére álljunk. Mi több, ebben a szellemben vettünk részt a G20-ak londoni csúcsán is, ahol ösztönöztük néhány rendkívül fontos döntés meghozatalát.
Jogalkotói tevékenységén túl a cseh elnökség politikai jellegű kihívásokkal is sikerrel szembesült, amelyek némelyike különösen érzékeny természetű, rendkívül komoly ügy volt. Kezelnünk kellett az Ukrajna és Oroszország közötti gázválságot, amely ismételten rávilágított, milyen nagy szüksége van Európának energiabiztonsága megerősítésére. Az elmúlt hat hónap során jelentős előrelépést tettünk, például a balti összeköttetés tervének kidolgozásával.
Tegnapelőtt részt vettem a Törökország és négy európai uniós tagállamunk - Ausztria, Magyarország, Bulgária és Románia - között létrejött Nabucco-terv aláírási ceremóniáján, ahol számos olyan állam is képviseltette magát, amelyektől reményeink szerint gázt importálhatunk a jövőben. Ez egy valódi európai terv, és büszke vagyok rá, hogy a Bizottság vezető szerepet töltött be a létrehozásában, tekintve, hogy ez minden résztvevő számára nélkülözhetetlen szerep volt.
a Bizottság elnöke. - Elnök úr, a cseh elnökség alatt a Lisszaboni Szerződés kapcsán is jelentős előrelépés történt. A legutóbbi Európai Tanács megegyezett azokban a szükséges garanciákban, amelyek lehetővé teszik az ír kormány számára, hogy újabb népszavazást írjon ki, teljes mértékben biztosítva azt, hogy az ír emberek által felvetett aggályok mindegyikét megfelelő módon kezelik. Ne feledjük el, hogy szintén a cseh elnökség idején történt, hogy a cseh szenátus befejezte a parlamenti ratifikációt, 26-ra emelve azon tagállamok számát, amelyek lezárták a parlamenti jóváhagyás folyamatát.
A cseh elnökség immár átadta a stafétát a svéd elnökségnek, a kihívások, amelyekkel Európának szembe kell néznie, továbbra is fennállnak, és messze túlnyúlnak egy-egy elnökségen.
Az európai terv mindig is hosszú távú terv volt. Akkor jutunk előre, ha csapatként dolgozunk. És mint minden csapatban, itt is minden tagra szükség van a sikerhez: a Tanácsra, a Bizottságra, a Parlamentre, amelyek mind lényegi szerepet töltenek be abban, hogy Európa polgárainak szolgálatában valóra válthassuk közös, európai ambícióinkat.
Az az Európa, amelyet továbbra is együtt kell építenünk, erős, nyitott Európa, a szolidaritás Európája. Olyan Európa, amely a lehető legtöbb lehetőséget kínálja polgárai számára; olyan Európa, amely kontinentális dimenzióira épít, és teljes mértékben kihasználja a belső piaca által nyújtott előnyöket, ami oly fontos a fogyasztók, valamint a kis és középvállalatok számára; a tudás és az innováció Európája; egy olyan Európa, amely tiszteli a környezetet, és biztosítja az energiabiztonságot; egy olyan Európa, amely a partnerség szellemében kapcsolódik más globális szereplőkhöz, hogy közösen lépjenek fel a mindenkit érintő kihívásokkal szemben.
Most, a világgazdasági válság idején nagyobb szükségünk van egy erős Európára, mint valaha - egy erős Európa pedig nem más, mint egy egyesült Európa, amely kész kézbe venni és alakítani a sorsát. Dolgozzunk hát együtt - a Parlament, a Tanács és a Bizottság -, hogy megmutassuk, hogy az európai polgárok reményei biztos kezekben vannak nálunk; hogy nem hagyjuk figyelmen kívül a szabadság, az igazság és a szolidaritás iránti vágyaikat.
(Taps)
Ádám Kósa
Tisztelt Elnök úr, tisztelt képviselőtársaim! Meghatottan állok itt az Európai Parlamentben, mint első siket, hogy a saját anyanyelvemen, a magyar jelnyelven szólalhatok föl és nem csak magam, a siketek közössége érdekében, hanem minden hátrányos helyzetű ember érdekében. Most kezdem úgy érezni, hogy egy olyan európai közösséghez tartozom, ahol a kisebbségek ellenére lehet eredményeket elérni. Például 50 évvel ezelőtt Robert Schumann is, aki elzász-lotaringiai volt, ilyen módon vált az EU atyjává. A most lezáruló EU-s elnökség, a cseh elnökség vége felé sajnos egy fordulat következett, amire szeretném a soron következő svéd EU-s elnökség figyelmét is felhívni. Két héttel ezelőtt ugyanis a szlovák parlament olyan szabályt fogadott el, amely súlyosan korlátozza a területen élő kisebbségek nyelvhasználati jogait. Én jelnyelvhasználóként kötelességemnek érzem kiállni az európai nyelvhasználat értéke és jogai mellett és ezért fogok itt dolgozni az Európai Parlamentben. Kiállásom azonban szól minden európai polgárnak. Olyan Európát akarok, amely biztosítja mindenkinek a jogot a teljes élethez és az érvényesüléshez. Olyan Európát szeretnék, ahol az esélyek valóban egyenlőek az általam képviselt siketek vagy minden fogyatékossággal élő ember számára. Külön köszönöm Joseph Daul úrnak, az Európai Néppárt frakció alelnökének, hogy lehetőséget adott nekem a felszólalásra ezen a különleges napon. És ez azt bizonyítja, hogy Európa valóban a sokszínűségről, a toleranciáról és az esélyegyenlőségről szól.
Libor Rouček
az S&D képviselőcsoport nevében. - (CS) Fischer miniszterelnök úr, a Bizottság elnöke, Barroso úr, hölgyeim és uraim, ez év januárjában figyelmeztettem a tisztelt Házat, hogy a cseh elnökség ideje nem lesz könnyű, és hogy valószínűleg komoly instabilitás fogja jellemezni. Félelmeim alapjául a cseh kormánykoalíción belüli instabilitás, a kormány és az ellenzék egyet nem értése, valamint a kormány és az elnök közti viták szolgáltak. Annyit szeretnék röviden mondani, hogy Václav Klaus cseh elnök e Ház előtt elmondott beszéde sajnos megerősítette az instabilitásra vonatkozó félelmeimet, mutatván, hogy az elnökséget valóban az jellemzi majd, és nem is csupán a kormány bukása miatt. Ennek ellenére bizonyos dolgokban sikert hozott az elmúlt hat hónap, míg másokban kevésbé. A pozitív oldalra sorolnám a korábban már említett energiapolitikát. Úgy vélem, hogy a Cseh Köztársaság sikeresen kezelte ez év januárjában a gázválságot. A Nabucco-megállapodás aláírása, amelyről Barroso úr is említést tett, szintén a cseh elnökség munkájának eredménye volt. A gazdasági válság kezelése sajnos nem váltotta be Európa és az Európai Parlament hozzá fűzött reményeit. Emlékezzünk csak a korábbi cseh miniszterelnök, Topolánek úr beszédére, amikor is elküldte a pokolba az Egyesült Államok elnökét, Obama urat, gazdaságpolitikájával egyetemben.
Ennek ellenére, összességében szeretnék köszönetet mondani Fischer miniszterelnök úrnak, különösen azért, hogy megmentette a cseh elnökséget. Ezt a júniusi csúcs bizonyította, hiszen a találkozó egész menetrendjét sikeresen lebonyolították. Szeretnék továbbá köszönetet mondani annak a több száz cseh tisztviselőnek, akik nem csak Brüsszelben, hanem a cseh minisztériumok mindegyikében dolgoztak. Véleményem szerint ezek a tisztviselők nagyszerű, szakszerű munkát végeztek, és semmiképp nem tehetők felelőssé azért, ami a cseh politikai színtéren történt.
Alexander Graf Lambsdorff
Elnök úr, engedje meg, hogy először is gratuláljak megválasztása alkalmából. Sok sikert kívánok Önnek a következő két és fél évre. És azt a legutóbbi kérését is értettem, hogy tartsuk be a felszólalásainkhoz rendelkezésre álló időt, a fülhallgatók használata nélkül is.
Miniszterelnök úr, az Ön elődje nem kezdte könnyen, vagy kedvező körülmények közt munkáját. A hangsúlyt nagyon helyesen az energiára, a gazdaságra és a külkapcsolatokra helyezték, de ahogyan az életben gyakran előfordul, a valóság történései olykor egészen mások, mint amit előzőleg eltervezünk. A gázai konfliktusban a Tanács elnöksége hirtelen cselekedett, anélkül, hogy előzőleg megegyeztünk volna egy közös, európai álláspontban. Az Oroszország és Ukrajna közti gázvitában már több millió ember fázott, mire az Önök kormánya végre lépett, hogy közvetítőként, végül remek eredménnyel, beavatkozzon.
A kritika ellenére Önök más területeken is igen sikeresek voltak. A cseh elnökség hosszú távra kiható eredménye, hogy az Európai Unió nem esett a protekcionizmus hibájába úgy, mint annak idején, az 1930-as években. Ez akkor is valós veszély volt, és most is az. Ezzel a kérdéssel kapcsolatban az elnökség világos álláspontot képviselt, amelyet főleg a versenyügyi biztos támogatott. Sokan akarják egy új gazdasági nacionalizmus népszerűsítésére használni a válságot. Ez viszont katasztrofális lenne. A liberálisok és demokraták számára a Szerződések által biztosított szabad és tisztességes verseny jelenti a növekedéshez és a jóléthez vezető utat.
Ha azonban a polgáraink készek elfogadni a szabad versenyt, biztosak akarnak lenni, és biztosnak is kell lenniük abban, hogy mindenkire ugyanazok a szabályok vonatkoznak. A verseny torzulása, az ingatlanárverések, egy állam saját nemzeti vállalatainak preferenciája - mindezek a dolgok nem a válság végéhez, sokkal inkább egyenesen egy vak sikátorba vezetnének. Elnöksége alatt a Cseh Köztársaságnak mint új tagállamnak számos régi tagállamot rendre kellett utasítania, ami sajnos szükségszerű volt, tekintve, hogy a belső piacot nem szabad aláásni, és követni kell a szabályokat.
A cseh kormány végül is tehetetlennek bizonyult a prágai vár folyamatos zaklatásával és a bizalmatlansági szavazással szemben. Az elnökség időtartamának közepén bekövetkezett bukása példa nélküli. Egész Európa elképedve figyelte Prágát. Ezzel a lépéssel a cseh politika kárt okozott, és nem csak saját országának, de Európának is.
Miniszterelnök úr, Ön azonban megmutatta, hogy a politikában, ahogy a futballban is, a játék még úgy is fordulhat, ha a cserejátékost csak későn küldik pályára. A júniusi Európai Tanács menetét a pénzügyi piac teljes felülvizsgálatának szentelték. Most már a Bizottság feladata, hogy elszántan véghezvigye ezt a kezdeményezést. Megegyeztek az Írországnak nyújtandó garanciákról, így az október 2-i referendum remélhetőleg sikerrel zárul. A tagállamok hivatalosan megegyeztek egy, a Bizottság elnöki hivatalába küldött jelöltben, ami eleget tesz a mi képviselőcsoportunk egyik fontos kérésének is.
Miniszterelnök úr, Ön személy szerint remek munkát végzett, és nagy tiszteletet szerzett. Az első cseh elnökség azonban valószínűleg nem azt a helyet fogja elfoglalni a történelemkönyvekben, amelyet korábban reméltünk. Amit azonban mindannyiunknak észben kell tartanunk, az Önök mottója: "Európa határok nélkül”.
Rebecca Harms
Elnök úr, miniszterelnök úr, a Bizottság elnöke, nem könnyű mérlegelni, milyen előrelépéseket kellett volna tenni a cseh elnökség alatt. Én magam a képviselőcsoportom nevében komoly erőfeszítéseket tettem ez ügyben, de az, amit látni szerettünk volna - nevezetesen azt, hogy a cseh elnökség felnő a feladatokhoz - sajnos nem történt meg.
Ami a pénzügyi válságot illeti, mire szeptemberben újra összegyűlünk itt, a nyári szüntetet követően, már egy teljes éve lesz, hogy a pénzügyi piacokon szükséges új szabályozásokról beszélünk, ugyanakkor addigra még semmilyen érdemi előrelépés nem fog történni. Temérdek nyilatkozat látott napvilágot, amelyek célja a polgárok megnyugtatása volt, ám gyakorlatilag nem sok minden történik.
Ami a gazdasági válságot illeti, az európai fellendülési terv - már szinte zavarba ejtőnek érzem, hogy ilyen sokszor emlegetjük - csupán egy jelképes program, amely lehetővé teszi számunkra, hogy beszéljünk az európai fellendülés tervezéséről, ám ettől még híján van a valódi tartalomnak. Mindösszesen 5 milliárd euróról van szó, és még arról is kicsinyes vita folyik, mire kellene ezt felhasználni. Nem hiszem, hogy ez olyasvalami, amire büszkének kellene lennünk. Azt a programot viszont, amelyen keményen dolgoztunk, nevezetesen az európai energiahatékonyság következetes programját, amely több millió állást óvna meg, jószerivel meg sem fontoltuk.
És most áttérnék az éghajlattal kapcsolatos válságra; aligha kell megkérdeznem a zöld politikusokat, miként értékelik az e területet érintő politikát. Ivo de Boer, az ENSZ klímaváltozási titkára és Ban Ki Mun nyomatékosan tudtunkra adta a legutóbbi bonni konferenciát követően, hogy a világ minden országa, amely kijelentette, hogy vezető szerepet vállal a klímaváltozási válság elleni küzdelmet szolgáló globális politikában, alatta marad az elvárásoknak, és nem tesz meg minden szükséges intézkedést. Ha például vesszük az európai energiapolitikát mintegy mércéjét annak, hogy mi, európaiak mit vagyunk hajlandók tenni, nem hiszem, hogy egy közös, jövőorientált, európai energiapolitika valódi kiindulópontjának tekinthetjük az északi áramlattal és a Nabucco-tervvel kapcsolatban oly világosan alkalmazott, továbbra is versenyszemléletű stratégiát.
Miért van ez? Mik ennek az okai? Úgy vélem, hogy az ezt illető kritikát valójában nem Önnek kellene célozni, Fischer úr. Az ország, amelyet képviselőcsoportom vezetője, Cohn-Bendit úr az európai zászlóval a hátizsákjában keresett fel, hogy átadhassa azt az elnöknek, valójában gyenge volt. És sajnos, Barroso úr, még ha gyakran esik is szó az Ön erejéről, hol volt ez az erő e tanácsi elnökség gyengélkedése idején? Semmi jelét nem láttuk.
(Taps)
Jan Zahradil
az ECR képviselőcsoport nevében. - (CS) Miniszterelnök úr, a Bizottság elnöke, nagy megtiszteltetés számomra, hogy szólhatok a mai napon, mégpedig az Európai Konzervatívok és Reformisták új képviselőcsoportjának első felszólalójaként, valamint cseh parlamenti képviselőként, aki a cseh elnökségről beszél. Mindazonáltal az Európai Parlament képviselőjeként fogok beszélni, nem csupán egy szűk, nemzeti nézőpontból. Ugyanakkor saját képviselőcsoportom tagjaként is fogok szólni, ennélfogva figyelembe véve e képviselőcsoport politikai prioritásait. Egyszer már lehetőségem nyílt felszólalni a plenáris ülésen, mégpedig januárban, amikor a cseh miniszterelnök, Topolánek úr ismertette a cseh elnökség prioritásait; ma pedig úgy szólalhatok föl, hogy a cseh miniszterelnök, Fischer úr éppen beszámolt arról, mit ért el a Cseh Köztársaság. Nem véletlenül említem ezt. Szeretném felhívni a figyelmüket, hogy a cseh kormány sikerrel megőrizte az elnökség mind politikai, mind szervezeti folyamatosságát, dacára a kormány összeomlásának, amely pusztán belpolitikai tényezőknek volt köszönhető. Itt szeretném megtapsolni a miniszterelnök úr beszédének hangvételét, mivel az pont olyan volt, mint maga a cseh elnökség: tényszerű és eredményorientált. Véleményem szerint a kritikai megjegyzések egy része bizonyos európai képviselők és médiaszereplők szubjektív érzésein alapult, és semmivel sem járultak hozzá a sokat hangoztatott európai kohéziónkhoz, mivel leginkább a hazai közönségnek szánt, magán politikai kampányokhoz tartoztak.
Szeretnék most rátérni a cseh elnökség három prioritására. A gazdasággal kapcsolatban szeretném ismét hangsúlyozni, hogy a Cseh Köztársaság sikerrel hárította el a nemzeti protekcionista intézkedések baljóslatú hullámát, amely komolyan aláásta volna az európai integráció alapvető értékeit, és legfőképp az egyesített egységes piac alapelveit. Ami az energiapolitikát illeti, az energiaszektor biztonságos és fenntartható ellátása jól megválasztott témának bizonyult. A cseh elnökség legelső napjaiban formálódó krízist, amely a gázellátásban következett be, sikerült kivédeni; nem szabad azonban megfeledkezni arról, hogy ha valódi előrelépést szeretnénk tenni e téren, ahhoz hosszú távú stratégiai intézkedések szükségeltetnek, úgymint az ellátás diverzifikációja, vagy a belső energiapiac liberalizációja. Az EU külkapcsolataihoz fűződő következő célkitűzés szimbolikus nézőpontjából a legfőbb globális szereplők részvételével tartott csúcstalálkozókat, más szóval a transzatlanti kapcsolatok alapvető jelentőségét újfent megerősítő EU-USA találkozót, valamint az EU-Oroszország és az EU-Kína csúcsot szeretném kiemelni. Szeretném továbbá hangsúlyozni a Keleti Partnerség kezdeményezés és annak bevezetésének a jelentőségét. Végezetül, úgy hiszem, hogy a cseh elnökség tevékenységét egészében véve úgy foglalhatjuk össze, mint annak bizonyítékát, hogy a közepes méretű országok, és az úgynevezett új tagállamok is becsülettel és magas színvonalon képesek betölteni egy efféle tisztséget.
Miloslav Ransdorf
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (CS) Szeretném elmondani, hogy a cseh elnökséget valójában Fischer úr kormánya, és maga Fischer úr mentette meg. Szeretném hangsúlyozni, hogy az elnökség egybeesett a politikai változások huszadik évfordulójával, amelyet a média felszabadulásként emleget, de volt húszévnyi teljesítetlen ígéretünk is, mivel a Cseh Köztársaságban a közigazgatás alkalmassági szintje mélyre zuhant. Szeretném továbbá elmondani, hogy Fischer úr kormánya ebből a szempontból kellemes meglepetés volt. Ő olyan miniszterelnök és olyan férfi, aki nem hajlandó hazudni. Neve akkor tűnt fel nekem először, amikor kiállt az ellen, hogy a statisztikai adatokat meghamisítsák a Cseh Köztársaságban. Olyan férfi, aki kerüli a nagy frázisokat, amelyeket több elnökség alatt hallhattunk itt, és aki megfontoltan cselekszik. Véleményem szerint rendkívül jó, hogy végül ilyen ember vette át a cseh elnökség vezetését. Minthogy jelenleg az 1509. július 10-én Franciaországban született Kálvin születésének 500. évfordulóját jegyezzük, azt szeretném mondani, hogy az egyetlen, ami bizonyosan megment minket ebben a két krízissel sújtott nehéz időszakban... (az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Nigel Farage
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, a cseh elnökség nyomasztóan ismerős mintát követett: a folytonosságot, többnyire ugyanazzal kapcsolatban, folyton az éghajlatváltozással foglalkozott, és kényszeresen új jogszabályokat akart. Elhangzott, hogy ezen elnökség alatt 18 új területen történt jogszabályalkotás, és úgy tűnik, erre Önök büszkék. Azt gondoltam volna, itt az ideje néhány lépést visszafelé tenni, és azt mondtam volna, hogy az Európai Unió egy túlszabályozott rendszer, amely nagyon rosszul szolgál minket a recesszió feneketlen mélységében.
És a további status quo. Önök támogatták az ötletet, hogy Barroso urat biztos nyertessé tegyék, anélkül, hogy bármilyen valódi versenyt meghirdettek volna, engem azonban a legjobban a Lisszaboni Szerződés érdekelt. Önök saját parlamenti kamaráik által jóváhagyták a szerződést, anélkül természetesen, hogy megfordult volna a fejükben, hogy népszavazást hirdessenek saját népük körében, hogy az emberek is kifejezhessék véleményüket. Ám valójában Írország esete érdekel. Önök azt mondták, hiteles politikát akartak folytatni Írország második népszavazásával kapcsolatban, ezért biztosítékokat mutattak fel, amelyek íme, itt vannak - az élethez való jogot, az adózást, a biztonságot és a védelmet illető garanciák.
Ez a dokumentum mindenesetre nem jogerős. Annyit sem ér, mint a papír, amelyre írták. Önök egy becstelen kísérlet szerzői, amely rá akarja szedni az ír népet, hogy azok a Lisszaboni Szerződés mellett voksoljanak az elkövetkező népszavazás alkalmával. Természetesen Barroso úr ebben a segítségükre volt. Ő soha nem tartja tiszteletben a demokratikus népszavazás eredményét, legyen az Franciaországban, Hollandiában vagy Írországban. Azt mondja, nem szabad velük foglalkozni, folytatnunk kell a munkát. Az egész a hatalomról szól. Az egész arról szól, hogy ő és az európai intézmények még több hatalmat kapjanak a tagállamok kárára. Remélem, október 2-án a második népszavazáskor az írek majd megmondják Önöknek mind, hogy hova menjenek - és megtehetik!
(Vegyes reakciók)
Nem akarok azonban rosszindulatú lenni, mivel volt egy csodálatos, ragyogó, felemelő pillanata is a cseh elnökségnek, egy olyan pillanat, amikor mindannyian, akik hiszünk a nemzetállamokban, akik hiszünk a demokráciában, akik őszintén hiszünk a jogállamiságban, összegyűlhettünk ebben az ülésteremben, és tapasztalataim szerint először lehettünk büszkék arra, hogy része vagyunk ennek az Európai Parlamentnek. Természetesen Václav Klaus látogatására gondolok. Micsoda csodálatos beszéd volt: amikor bejött az ülésterembe, és néhány kellemetlen igazság elmondása után rámutatott arra, hogy az európai parlamenti képviselők és vezetők nem hallgatnak Európa népeire - aminek hallatán 200-an Önök közül felkeltek és kisétáltak a teremből. Ezért legalább Václav Klausnak hálásan köszönjük az utóbbi hat hónapot.
(Taps)
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Elnök asszony, csak egy kérdést szeretnék feltenni. Nem akarok akadékoskodni, de megengedett zászlót hozni az ülésterembe?
(Tiltakozás. Farage úr feltart egy brit zászlót.)
Mert ha igen, akkor én szeretném ma kitenni ide az európai zászlót, ha megengedik.
(Barroso úr európai zászlót helyez az asztalára. Taps.)
Andreas Mölzer
(DE) Elnök asszony, az európai integráció szempontjából kétségkívül örvendetes, hogy az egyik új uniós ország, jelen esetben a Cseh Köztársaság látta el a Tanács elnökségét. Kevésbé volt örvendetes ugyanakkor a káosz, amelybe részben ez az elnökség vezetett minket.
Természetesen aligha várhatunk tökéletességet egy kevés európai tapasztalattal rendelkező új országtól, ám az érzékenység minimális szintjét azért elvártuk volna. Az elnökség kezdetén kirobbant művészeti botrányért nem lehetett a prágai kormányt hibáztatni, a Tanács elnökségét ellenben teljes mértékben felelősségre lehet vonni lagymatag reakciójáért és azért, hogy az alkotások továbbra is ki vannak állítva.
A cseh elnökség ugyanakkor politikai vezetői képességéről is tanúbizonyságot tett, különösen a nehézségekkel való küzdelemben és a válságkezelés terén. E tekintetben különösen nagyok voltak a hiányosságok: az Oroszország és Ukrajna között zajló vita alatti húsznapos európai energiaválságot le lehetett volna győzni egy s más módon; a közel-keleti válság kezelése, véleményem szerint, több volt, mint kissé ügyetlen. És ha a csehországi amerikai rakétavédelmi pajzs nem lett volna elég kellemetlen, az elnökség alatt nyilvánvalóan látszott az Egyesült Államoktól való függőség, például abban, ahogyan Izrael gázai övezet elleni támadását védelmi akciónak minősítették.
A prágai vezetőség még a Lisszaboni Szerződést is csak kedvetlenül bírálta és késleltette. Ennek eredményeképpen elmulasztottunk egy fontos alkalmat, hogy még több demokráciát hozzunk vissza az Európai Unióba.
Továbbá az is rendkívül sajnálatos, hogy végül nem született megállapodás Szlovénia és Horvátország közti tengeri határok tekintetében. Végső soron Horvátország nem kevésbé felkészült az Unióhoz való csatlakozásra, mint amennyire a tíz új tagállam volt csatlakozásukkor. Ellenkezőleg, talán még felkészültebb is. Annál sajnálatosabb, véleményem szerint, hogy Svédország nem kívánja folytatni a békéltetési kísérleteket. Horvátország nem érdemli ezt.
Mindent összevéve, következtetéseink a cseh elnökség sikerességéről némiképp vegyesek.
Jan Fischer
a Tanács soros elnöke. - (CS) Hölgyeim és uraim, szeretnék nagyon röviden válaszolni a Tanács és a korábbi cseh elnökség nevében. Először is - egy személyes megjegyzés - a Parlament hangulatával szembesülni, legyen az a cseh parlament vagy az Európai Parlament, mindig is remek lecke egy olyan ember számára, aki elsősorban szakember, és akinek fontos elméleti hajlamai vannak. Leckét ad abból, milyen különbözőek lehetnek néha az elképzelések az európai integráció sebességét és az EU természetét illetően. Ez mind egyszerűen az önök nézeteinek nagyon széles skáláját tükrözi, és azt gondolom, nélkülözhetetlen része a valódi demokráciának. Ezért szeretném megköszönni Önöknek, hogy kifejezték nézőpontjukat, és végtére a bíráló javaslatokat is, amelyeket elénk tártak.
Ami Kósa úr beszédét illet, nem kívánom részletesen véleményezni, de azt gondolom, hogy a beszéd mottónknak, a "Határok nélküli Európának” a jelentőségét tükrözi, és remélem, hogy az EU továbbra is e mottó szerint fog élni. Szilárd meggyőződésem, hogy az igen komoly gazdasági és pénzügyi válság hatásainak enyhítését célzó intézkedések megfelelőek és ésszerűek voltak alkalmazásuk idején. Bíráló megjegyzések hangzottak el a pénzügyi piac szabályozásának üteméről. Lényeges intézkedéseket fogadtunk el ezen a területen egy nagyon komoly, küzdelmes és ellentmondásos vita utáni megállapodás eredményeként, ahol egészen a júniusi Európai Tanácsig zsonglőrködtünk az adatokkal, minek révén olyan eredményt értünk el, amely talán nem mindenki számára volt kielégítő, minthogy vannak, akik úgy vélik, hogy túlszabályozott a világ. Mindazonáltal mi készen állunk a Bizottság idei őszi jogalkotási megoldástervezetére, amely a pénzügyi piacok szabályozásának és a banki felügyelet európai formátumban történő megvalósításáról szól. A protekcionizmus megnyilvánulásának hiánya, ismétlem, alapvető jelentőségű, ahogyan az is, hogy sikerült megegyeznünk a szolidaritás elveinek alkalmazásában, különösen néhány olyan ország esetében, ahol a gazdaság a legnagyobb nehézségekkel küzd.
Ma este találkozóm van Klaus elnök úrral, és közvetíteni fogom felé a tisztelt képviselő magasztalását. Máskülönben a Lisszaboni Szerződés cseh köztársaságbeli jóváhagyása természetesen a cseh alkotmánnyal tökéletes összhangban történt. A szerződést mindkét parlamenti kamarában jóváhagyták, és várjuk a köztársasági elnök aláírását. Remélem, végleges, határozott és szabályszerű lesz. Az a tény, hogy a Cseh Köztársaságban nem tartottak népszavazást a szerződés jóváhagyásáról, teljes egészében a Cseh Köztársaság belső ügye, továbbá teljességgel összeegyeztethető a cseh alkotmánnyal, és tökéletesen megfelel annak. Ezzel véget is ér a belügyekről szóló kitérőm.
Szeretném megköszönni a sok felszólalónak, akik dicsérték a cseh elnökség által elért folyamatosság szintjét. Magam fontos kihívásnak tekintettem ezt a kabinetem és saját magam számára is. Próba volt ez az új kabinet, és minden miniszter és szakértői csoport számára, és mindenki sikerrel vette az akadályokat - ahogyan ez elhangzott a beszédemben és egyes tisztelt képviselők méltatásában is. Úgy tekintettem az elnökség idejéből rám eső harmadra, mint személyes feladatomra, és örömmel tölt el, hogy a cseh elnökség becsülettel helytállt.
Zuzana Roithová
(CS) A Bizottság elnöke, a Tanács soros elnöke, hölgyeim és uraim, büszke vagyok rá, hogy a cseh elnökség úgy fog bevonulni az EU történetébe, mint a szolgálatkész, szakértő, elfogulatlan és jól felkészült vezetés mintája. Az európai média és a cseh ellenzék részéről érkező vagdalkozó kritikák dacára a csehek sikeres megállapodásokat kötöttek több tucat jogalkotási előírásról. A csehek ezt félidőben teljesítették - mielőtt a Parlament ülésszaka véget nem ért volna a választások miatt. A megállapodásokban többek között a roaming, az energiacsomag és a válság elleni küzdelmet támogató intézkedések szerepeltek. A csehek voltak azok, akiknek végül sikerült megtörni a jeget a munkaerő-igényes szolgáltatásokra alkalmazandó alacsonyabb áfakulcs bevezetésével, ami növekedést elősegítő és válságellenes intézkedés. A cseheknek továbbá sikerült nemcsak közreműködni az Oroszországból Európába érkező olaj- és gázszolgáltatások újraindításában, hanem megállapodásra jutni a Nabucco déli gázcsővezetékéről, és a Bizottság elnökével együtt aláírásra előkészíteni azt.
Sajnos a cseh elnökség a politikai bizonytalanság példájaként is be fog vonulni az EU történetébe, mert a szociáldemokrata Paroubek saját ambícióit az EU érdekei elébe helyezte, és - néhány köpönyegforgatóval együtt - sikeres elnökségének félidejében előkészítette a cseh kormány bukását. Szeretnék köszönetet mondani Topolánek és Fischer miniszterelnök urak csapatainak, csakúgy, mint a brüsszeli cseh küldöttségnek az EU és a Cseh Köztársaság érdekeinek támogatásában folytatott kemény munkájukért. E csapatok megmutatták, hogy ezek az érdekek nem kölcsönösen kizárólagosak, még válság idején sem. Továbbá meggyőzték többek között a francia elnököt, hogy a protekcionizmus csúnya szó. Ezért szeretnék gratulálni Önöknek és mindannyiunknak.
Most pedig szeretném felkérni a svéd elnökséget, hogy azonnal kezdjen tárgyalásokat arról, hogy függesszék fel a cseh állampolgárok kanadai vízumkötelezettségét. Úgy vélem, ezek a megbeszélések szintén sikerrel fognak zárulni. Végtére is a szolidaritás az Európai Unió legnagyobb erőssége.
Edite Estrela
(PT) Elnök asszony, Fischer miniszterelnök úr kijelentette, hogy a cseh elnökség igen sikeres volt. Fischer úr, sajnálom, de azt kell, mondjam, nem értek egyet. A miniszterelnök úr a legkevésbé felelős ezért, de a cseh elnökséget egyáltalán nem az egyetértés jellemezte. Először említeném a műalkotások körüli ellentmondásokat, amelyek kedveztek a művészeknek, de az elnökségnek nem. Aztán ott volt a belpolitikai bizonytalanság, amely foltot ejtett az Európai Unió imázsán, vagyis mindannyiunkén. Fischer úr, igaz, hogy a Cseh Köztársaságnak sikerült jóváhagynia a Lisszaboni Szerződést, ám még mindig hiányzik róla Václav Klaus elnök aláírása, és abban mindannyian egyetértettünk, hogy egy euroszkeptikus elnökkel az élen vinni az Európai Unió elnökségét, egyáltalán nem segít. A cseh elnök több jelét adta euroszkepticizmusának, elsősorban azzal, hogy elutasította az EU-zászló kitételét. Ennél is fontosabb azonban, hogy még nem írta alá a Lisszaboni Szerződést. Ez tiszteletlen gesztus felénk és Európa népe felé.
Mindemellett a cseh elnökség különösen rossz nyomon járt a szülési szabadságról szóló irányelvet illetően. Tudom, miről beszélek, mert én voltam a jelentés előadója. Az elnökség rendkívül negatívan állt ehhez a témához, amihez nagyban hozzájárult Lulling asszony, aki bojkottálta a jelentésemről szóló szavazást. A cseh elnökség ellene volt annak, hogy az anyasági szabadság idejét húsz hétre hosszabbítsák, továbbá ellene volt az apasági szabadságnak is, amely elengedhetetlen ahhoz, hogy biztosítsa a családi kötelezettségek megosztását férfiak és nők közötti, és ily módon támogassa a nemek közötti egyenlőséget.
Miniszterelnök úr, a férfiakra ugyanolyan szükség van otthon, mint a nőkre a munkaerőpiacon. A férfiaknak ugyanolyan joga van látni gyermekeik fejlődését, mint a nőknek élvezni karrierjük sikerét. Miniszterelnök úr, kérem, ne becsülje le a nők jogait vagy szakértelmét.
Bairbre de Brún
(GA) Elnök asszony, tavaly az emberek borzasztóan nagy számban szavaztak a Lisszaboni Szerződés ellen, mivel úgy gondolták, egy jobb Európát is meg lehet valósítani: egy demokratikus és felelős Európát; a munkavállalók jogait pártoló Európát, amely védi a közszolgáltatást, és amely pozitív szerepre törekszik a világban.
Azt mondták nekünk, hogy az Európai Tanács kötelező érvényű garanciacsomagban állapodott meg, amely válasz az ír nép aggodalmaira, ám amit közzétettek, az mindössze a Lisszaboni Szerződés világossá tétele. Semmilyen lényegi változtatás nem esett benne.
Amikor októberben újra szavazunk e kérdésről, tökéletesen ugyanarról a szerződésről fogunk szavazni, amelyet tavaly elutasítottunk - egyetlen módosítás, egyetlen kiegészítés, egyetlen kitörölt rész nincs benne. Ugyanarról a Lisszaboni Szerződésről szavazunk, amelyet a szavazók 53%-a elutasított.
Egy új korban új szerződésre van szükségünk.
Mario Mauro
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, hálás vagyok a cseh elnökségnek az erőfeszítéseiért, amelyeket talán pontosan úgy lehet értelmezni, mint annak a helyzetnek a példázatát, amelyben jelenleg intézményeink leledzenek.
Mindannyian elismerjük, hogy az Európai Unió az egyetlen lehetséges platform arra, hogy megbirkózzunk a főbb kihívásokkal, amelyekkel szembesülünk. Senki sem gondolhatja például, hogy Málta egymagában, vagy Olaszország az 5000 km-es partszakaszával meg tudja oldani a bevándorlás problémáit, ahogyan sok más ország sem boldogul az energiaellátással kapcsolatos problémákkal.
Mindazonáltal pontosan a cseh elnökség példája - nevezetesen a komoly belső nehézségekkel, sőt, Európa eltérő értelmezéseivel való küzdelem - az, ami által jobban megértjük, mire kérnek bennünket. Én nem hoztam ma reggel zászlót magammal, de azt biztosan tudom, hogy bizalmatlan vagyok a korlátolt nacionalizmussal szemben, és bizalmatlan vagyok a bürokratikus szörnyekkel szemben, amelyek kiölik az érzést politikai tapasztalatunkból, és elfeledtetik velünk, mi volna az elérni kívánt cél.
Az az igazság, hogy megfizetünk a határozatlanságért. Tragikus árat fizetünk azért, mert nincs bátorságunk meghozni egyes döntéseket, amelyek manapság nagy jelentőségű döntések, és talán ez látszik abban is, hogy jelen pillanatban nincs erőnk megbirkózni a legsürgetőbb helyzettel, amely pedig egy rendkívül problematikus, új parlamenti időszak kezdetéhez kötődnek.
Ugyanakkor úgy vélem, nagyszerű lehetőség áll előttünk. Egyesek jobban szerepeltek ezen a választáson, mint mások, ám mindannyian tudjuk, hogy képtelenek leszünk megfelelni bármely kihívásnak, ha nem dolgozunk együtt. Ezért úgy gondolom, fel kell vállalnunk a felelősséget, és megadnunk ezeknek az intézményeknek az erőt, hogy képesek legyenek újból kapcsolatba lépni a polgárokkal, mert egy biztos: amiért a leginkább megfizetünk, az az, hogy fizetnünk kell, mert ez polgáraink elidegenedéséhez vezet, akik így elhatárolják magukat eszményeinktől.
Jiří Havel
(CS) Miniszterelnök úr, elnök asszony, a Bizottság elnöke, hölgyeim és uraim, azért gyűltünk itt ma össze, hogy értékeljük az előző elnökséget. Ez az elnökség kétarcú volt. Egyiket se feledjük, még ha vannak is dolgok, amelyeket szívesen felednénk. Sokan arról panaszkodnak, hogy a cseh elnökség nem volt elég aktív a pénzügyi válság elleni harcban. Mások Klaus elnök ellentmondásos parlamenti beszédére emlékeznek. Megint mások arra panaszkodnak, ahogyan Barack Obama válságkezelő programját tapintatlanul a pokolba vezető útként emlegették. Ugyanakkor a cseh elnökség alatt történt néhány határozott előrelépés is. Emlékezzünk csak például a környezetvédelmi csomagra és a Lisszaboni Szerződés elfogadásának ügyében tett előrelépésre. A cseh elnökségnek két arca volt, és szimbolikusan két vezetője is. Kettejük közül ma a sikeresebb áll Önök előtt. Miniszterelnök úr, szeretném megköszöni az Ön és kormánya erőfeszítéseit, ahogy szeretném megköszönni az európai és cseh intézmények tisztviselőinek munkáját is. Hölgyeim és uraim, nagy tapsot kérek a miniszterelnök úrnak és a Cseh Köztársaságnak.
Joe Higgins
Elnök asszony, ezt a Parlamentet egy cinikus nagykoalíció uralja, amely az európai kapitalizmus fő pártja, az Európai Néppárt, és azok közt a baloldalinak álcázott szociáldemokraták közt jött létre, akik valójában ugyanazt a neoliberális menetrendet pártolják, amely a dolgozó emberekkel akarja megfizettetni a nemzetközi kapitalizmus jelenlegi válságát.
Ez a nagykoalíció most rá akarja kényszeríteni a Lisszaboni Szerződést az ír népre és Európa népére, mert Lisszabon képviseli a neoliberális menetrendet - beleértve a munkavállalók jogai elleni támadásokat -, a militarizálás bővítését és a hadiipart. Az íreknek adott úgynevezett garanciák semmin nem változtatnak, semmit nem jelentenek, és nem érintik a lényeget.
Ír szocialistaként kihívást intézek ehhez a koalícióhoz. Felkérem Buzek elnök urat, Barroso urat, Schulz urat és Verhofstadt urat: jöjjenek el szeptemberben Írországba, vitázzanak velünk munkavállalókból álló hallgatóság előtt arról, miért kellene nekik támogatniuk a lisszaboni projektet, amely teljes egészében ellent mond az ő érdekeiknek.
(GA) Legyenek felkészülve arra, hogy Írországban élénk kampányt folytatunk a Lisszaboni Szerződés ellen. Több millió európai nevében fogunk beszélni, akiknek nem volt alkalmuk a Lisszaboni Szerződés ellen szavazni, amely ahelyett, hogy az európai népek többségének hasznára jött volna létre, a bürokraták, nagyvállalatok és a hadiipar hasznát tartja szem előtt.
Manfred Weber
(DE) Elnök úr, miniszterelnök úr, a Bizottság elnöke, hölgyeim és uraim, e vita alatt sokan kifejezték hálájukat a cseh elnökség felé, hogy mégis sikerült néhány projektet befejeznie, igazgatási szempontból, hivatali idejének végére.
Komolyan felteszem magamnak a kérdést: tényleg ilyen szerények lettek az elvárásaink? A politikában dolgozunk. Amit valójában várunk az elmúlt évtizedek legnagyobb gazdasági válságában, amelyet ráadásul környezetvédelmi kihívások súlyosbítanak, az egy olyan elnökség, amely vezetői szerepet és elképzelést mutat fel. Ez az, amit valójában várunk. Láttuk, hogy az igazgatási munkát teljesítették, ám van, ami a hivatali idő végén még mindig terítéken van. Én igazán többet vártam volna.
Miniszterelnök úr, ha találkozik ma este Klaus elnök úrral, kérem, mondja meg neki, hogy hat hónapja volt, hogy világossá tegye a cseh nemzeti identitást és szuverenitást Európa számára azáltal, hogy erős vezetésről tesz tanúbizonyságot. Itt a Parlamentben természetesen támogatta a nemzeti szuverenitás jelentőségét. A lehetőséget viszont elszalasztotta.
Mairead McGuinness
Elnök úr, csak egy percünk van, ezért félreteszem a tréfát. Szeretném megvédeni az Ön becsületét egyik ír kollégám, Joe Higgins szavaival szemben. Emlékeztetném Higgins urat, hogy Ön, a szolidaritási mozgalomban végzett munkája során védte a munkavállalókat és azok jogait, és azt gondolom, a történelmi tényeket figyelembe kellene vennünk ebben a Házban. Egy kis ellentmondás nem rossz dolog, ám igazán rendkívüli, hogy ma reggel Nigel Farage ül az egyik oldalon, míg Sinn Féin és Joe Higgins a másikon - a szélső jobb és a szélső bal képviseletében -, akik a Lisszaboni Szerződés ellen beszélnek.
Úgy vélem, már ennek elegendő oknak kellene lennie a legtöbbünk számára, hogy megszavazzuk a Lisszaboni Szerződést, és az ír szavazók számára is, akik október 2-án döntenek majd, hogy meghallgassák azokat a hangokat, amelyek arra biztatják őket, hogy nemmel szavazzanak, és hogy nagyon figyeljenek, hogy megítélhessék, mi mellett állnak ki, valamint meghallgassák az értelem hangjait, és eltöprengjenek azon, hogy az Európai Unió nagyon jó volt Írországnak, és Írország nagyon jó volt neki, és a Szerződés támogatásával továbbra is Európa szívében maradunk.
Jean-Pierre Audy
(FR) Elnök úr, Fischer úr, Barroso úr, az Ön elnöksége, Fischer úr, újra csak rámutat, milyen sürgető is az Európai Unió számára, hogy szilárd elnöksége legyen. Mi több, ez az, amiről a Lisszaboni Szerződés gondoskodik.
Úgy vélem, Ön meglehetősen csendes, Fischer úr, holott szeretném tudni a véleményét a trojka programjáról, amelyet az Ön kormánya 2008 júniusában írt alá Franciaországgal és Svédországgal. Továbbá kíváncsian várjuk, hogy beszámoljanak Svédország munkaprogramjáról ugyanezzel a kérdéssel, mégpedig különösen a következő három témával kapcsolatban: a dohai program, a millenniumi fejlesztési célok és az Unió a Mediterráneumért.
Mik az érzései ezzel az okmánnyal kapcsolatban, Fischer úr, és hogyan értékeli Ön a trojkát, amely immár az első jele az Európai Unió szilárd elnökségének?
Zoltán Balczó
(HU) Elnök úr, képviselőtársaim! Rendkívül tanulságos volt Európa jövője szempontjából az a rövid, de éles vita, amely Farage frakcióvezető úr és Barroso elnök úr között lezajlott. Leplezetlenül tette világossá, hogy az az út, amelyet a Lisszaboni Szerződés alapján megnyitnak, az a nemzetállamok felszámolását tűzte ki célul, hiszen miért is háborodott volna föl Barroso elnök úr, hogy ebben a teremben egy nemzeti zászlót lát. A mi célunk természetesen ugyanaz, Európa közös célja, de olyan módon, hogy mi világossá akarjuk tenni, hogy a jelszó helyett, ami itt áll, "Egyesülve a sokféleségben” mi arra törekszünk, hogy együttműködve a sokféleségben, és ez azt jelenti, hogy kiállunk a nemzetek megmaradása mellett, és ilyen keretek között kívánunk a közös Európáért működni.
Elmar Brok
(DE) Elnök úr, szeretném még egyszer kijelenteni, hogy az adott körülmények között, amelyekért sem Topolánek miniszterelnök úr, sem Fischer miniszterelnök úr nem volt felelős, a Tanács Elnöksége sikeresebb volt, mint amilyennek tűnt, és szeretném Saša Vondrának is megköszönni, hogy előkészítette az elnökséget.
Szeretnék egy további megjegyzést tenni, válaszul Higgins úrnak. A Lisszaboni Szerződés horizontális szociális záradékot tartalmaz. Több szociális jogot kapunk, és az alapjogi chartát. Ha nem fogadjuk el ezt a szerződést, akkor kevesebb joggal rendelkező Európánk lesz. Úgy vélem, ezt kellene világosság tenni, hogy Írország népének ne mondhassanak több hazugságot. El kell mondanunk az igazságot. A Lisszaboni Szerződés nélkül csak a Nizzai Szerződés marad, amely kevesebb szociális jogot jelent Európának. Ezért véget kellene vetni ennek a szörnyű kampánynak, és el kellene mondani az ír népnek az igazságot.
(Taps)
Bernd Posselt
(DE) Elnök úr, szeretnék rámutatni arra, hogy a cseh elnökség nemcsak, hogy többet ért el, mint amennyit feltételeztek róla, hanem nagyon változatos is volt. Kiváló tisztviselők és kimagasló miniszterek, mint Karel Schwarzenberg, Saša Vondra, Ondřej Liška és mások, csakúgy, mint Fischer miniszterelnök úr, kitűnő munkát végeztek. Szeretném ezt megköszönni nekik. Ennek az országnak csupán egyetlen problémája van, ez pedig Klaus elnök úr, aki súlyosan károsította országát, tudatosan és szándékosan aláásva ezt a sikeres elnökséget. Szeretném megköszönni Fischer miniszterelnök úrnak, hogy ezt mesteri módon elhárította, saját maga elment a brüsszeli csúcstalálkozóra, és sikeresen végigvitte a Tanács ezen elnökségét.
Jan Fischer
a Tanács soros elnöke. - (CS) Elnök úr, hölgyeim és uraim, ezúttal valóban nagyon rövid lesz a válaszom. Szeretném megköszönni, hogy részt vettek ezen a megbeszélésen. Beszédeik újra megmutatták az európai vélemények sokféleségét és a különböző gondolatok emelkedettségét; milyen nehéz és egyszersmind mennyire szükséges, hogy valamilyen közös nevezőt és közös hangot találjunk. Ugyanakkor úgy vélem, ez a sokféleség erőt ad a kontinensünknek, az integrációs folyamatnak, és hozzánk tartozik. Önök kétségtelenül tovább viszik majd magukkal álláspontjukat, elemző szempontjaikat és értékeléseiket erről a helyről, és talán nem áll módomban befolyásolni Önöket, minthogy ez nem egy elméleti vita. Mind kormányom és - mondjuk csak ki - mind az előző kormány megtett mindent, amit csak lehetett, hogy teljesítsék elnökségünk programját és menetrendjét, és mindezt állhatatosan tettük, tekintet nélkül arra, milyen előrelépést tett a Cseh Köztársaság a Lisszaboni Szerződés jóváhagyása terén. Szeretném ezt nagyon világossá tenni. Ami a trojkát illeti, és a trojkabeli munkában Franciaország, a Cseh Köztársaság és Svédország vesz részt, nagyra értékelem. Nagyon szorosan együtt tudtunk működni a napi menetrenden. Ez a mechanizmus óriási mértékben hozzájárul az elnökség folyamatosságához és zökkenésmentes átadásához, és nagyra értékelem. Ami a cseh elnökség ambícióit illeti, és amennyire az elnökség technokrata volt, vezetői szerepet töltött be, előremutató vagy bármi volt is - biztos vagyok benne, hogy volt elképzelése az EU-ról, volt programja, és az is bizonyos, hogy ezt a programot vége is hajtotta. Az Önök feladata megítélni, milyen sikeresen valósította ezt meg. A magam részéről ugyanakkor továbbra is szilárdan hiszem, hogy ez az elnökség elérte célkitűzéseit és beteljesítette ambícióit, jóllehet mindig lesznek kritikák, és területek, ahol - bármilyen okból kifolyólag - hiányosságaink voltak. Még egyszer szeretném megköszönni Önöknek a vitát és a bíráló megjegyzéseket, és szeretnék köszönetet mondani mindazoknak, akik megértésüket és nagyrabecsülésüket fejezték ki, úgy politikai, mind személyes szinten. Még egyszer sok sikert kívánok Önöknek munkájukhoz!
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Elnök úr, elhangzott néhány konkrét kérdés.
Először is a Cseh Köztársaság Kanadába utazó állampolgárai számára újra bevezetett vízumkényszer tekintetében a Bizottság sajnálatát fejezi ki. Megvitattam ezt a kérdést a kanadai miniszterelnökkel a G8-ak legutóbbi találkozója alkalmával. Úgy gondolom, ez az intézkedés ideiglenes lesz, és remélem, hogy a Cseh Köztársaság és Kanada közötti teljes körű vízummal történő utazás hamarosan helyreáll.
Felkértem Barrot biztos urat, hogy ennek megvitatása érdekében találkozzon a cseh tisztviselőkkel, és úgy tudom, hogy a Bizottság tisztviselői és a cseh külügyi tisztviselők találkozója tegnap Brüsszelben lezajlott. Ebből kiindulva a Bizottság körültekintően meg fogja vizsgálni a helyzetet, és beszámol erről a vízumviszonosságról szóló jelentésben, amelyet valószínűleg 2009 szeptemberében tesznek majd közzé. A cseh kormánnyal együttműködve tanácskozni fogunk a kanadai hatóságokkal, hogy minél többet megtudjunk a döntésük mögött meghúzódó indokokról, és minden szükséges erőfeszítést megteszünk, hogy visszaállítsuk a vízummentes utazást.
A pénzügyi piac szabályozásának és felügyeletének kérdését illetően, amely szintén felmerült a vita során, természetesen még itt van a teljesítendő menetrend, nevezetesen az, amelyet az Európai Tanács ülésén - az általam a magas szintű munkacsoporttól megrendelt - de Larosière-jelentésen alapuló konszenzusként elfogadtak, ám figyelembe kell vennünk az ügyben történt előrelépést is.
A Bizottságnak a tőkekövetelményekről, a betétbiztosításról, a hitelminősítő intézetekről és a biztosítási ágazat fizetőképességi irányelvéről szóló javaslatait az Európai Parlament és a Tanács már elfogadta. A Bizottság jogszabálytervezetet mutatott be a fedezeti alapokról és a magántőke-alapokról, továbbá a banki ágazatban történő értékpapírosításról és ellentételezésről. Immár az Európai Parlamenten és a Tanácson a sor, hogy - amennyiben egyetért vele - mihamarabb elfogadja azt.
A vita során felmerülő további kérdés volt a protekcionizmussal való szembeszállás. Valóban, igen jelentős téma volt ez a március 1-jei Európai Tanácson. A 2008-as év második felében veszélyes hajlam mutatkozott a protekcionista belső intézkedésekre az Európai Unióban. Úgy vélem, tisztességes kimondani, hogy a cseh elnökség és sok tagállam világossá tette, hogy nem fogadhatjuk el a belső piacunknak ezt a fajta feldarabolását, ezért a hónapok alatt folyó egyeztetések szintén igen fontos fejlemények voltak.
Végül a Lisszaboni Szerződés parlamenti jóváhagyását ért kritikákkal kapcsolatban hadd mondjam meg Önöknek, fel nem foghatom, hogy valaki, akit megválasztottak egy parlamentbe, hogyan kérdőjelezheti meg egy szerződés parlamenti jóváhagyását. A parlament a demokrácia alapja, és a parlamenti jóváhagyás ugyanolyan legitim, mint egy népszavazás.
(Taps)
Elnök
Szeretnék újra köszönetet mondani a Cseh Köztársaság miniszterelnökének az elnökségéért, az összefoglalójáért, és a mai vitában való részvételéért.
A vitát lezárom.
(Az ülést 10.35-kor felfüggesztik és 10.40-kor folytatják.)
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
João Ferreira  
írásban. - (PT) A világ jelenleg a kapitalizmus egyik legkomolyabb válságával néz szembe, amelynek drámai következményei vannak a munkavállalókra és általában az emberekre nézve.
Az EU-ban a válság a neoliberális intézkedések eredménye, amelyek gyakorlata továbbra is folyik. Ezeket a politikákat gondosan őrzik a Szerződések és az úgynevezett "lisszaboni stratégia”, amelyet a Lisszaboni Szerződés megpróbál nagyobb mélységben és területen intézményesíteni. Ahelyett, hogy megfelelő módon küzdene a válság okaival, a Tanács azon politikák alapvető irányvonalait hajtogatja, amelyek a válságot okozták, ami nyugtalanító és felelőtlen kísérlet arra, hogy minden bizonyíték ellenére ezeket a politikákat folytassák. Ennek eredményeképpen a Tanács a következőket támogatja:
a Lisszaboni Szerződés elfogadásának szándékát, immár a félrevezetés eszközével élve, amely szerződést úgy akarnak elfogadtatni, hogy másnak tüntetik fel az írek által egyszer már elutasított dolgot;
a tőke szabad és szabályozatlan áramlását, és offshore pénzügyi központok létezését;
a piacok liberalizációját, a közszolgáltatások privatizációját és a gazdaságban növekvő pénzügyi dominanciát;
a munkaügyi kapcsolatok deregulációját, a munkabérek elértéktelenedését, a kizsákmányolás erősödését és a rugalmas biztonság védelmét;
a munkanélküliség elleni megfelelő küzdelem kudarcát, azáltal, hogy továbbra is óriási összegeket irányít a pénzügyi ágazat támogatására anélkül, hogy ugyanilyen figyelmet szentelne a termelő ágazatoknak.
