A gazdasági hanyatlás és pénzügyi válság nemi szempontjai - A nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó ütemterv (2006-2010) eredményeinek értékelése és a jövőre vonatkozó ajánlások - Nőjogi charta - nyomon követés (vita) 
Elnök
- A következő napirendi pont a következők együttes tárgyalása:
a Raül Romeva i Rueda által a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság nevében készített jelentés a gazdasági hanyatlás és pénzügyi válság nemi szempontjairól készített jelentés,
az Ilda Figueiredo által a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság nevében a nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó ütemterv (2006-2010) eredményeinek értékeléséről és a jövőre vonatkozó ajánlásokról készített jelentés [2009/2242 (INI)], és
a Gurmai Zita és Britta Thomsen által a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja nevében, Ilda Figueiredo és Eva-Britt Svensson által az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja nevében, Antonyia Parvanova által a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport nevében és Marije Cornelissen által a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja nevében a Bizottsághoz intézett, szóbeli választ igénylő kérdés, amelynek tárgya: Nőjogi charta - nyomon követés - B7-0305/2010).
Raül Romeva i Rueda
előadó. - (ES) Elnök úr! Köszönetet szeretnék mondani Önnek, amiért alkalmam nyílik megvitatni ezt az ügyet. Hadd kezdjem egy kérdéssel, egy igen egyszerű kérdéssel, amely azonban, úgy gondolom, igen jól megvilágítja a szóban forgó ügyet: ha a "Lehman Brothers” "Lehman Sisters” lett volna, itt lennénk-e ma, és erről beszélnénk-e? Nem tudjuk, mert nem így volt, az azonban egyértelmű, hogy a helyzet jelentősen különbözött volna attól, amelyet ma a hitelpiaci összeomlással, illetve a gazdasági és pénzügyi válsággal összefüggésben tapasztalunk.
A közgazdászok - feministák és nem feministák - között egyaránt egyöntetű egyetértés uralkodik azt illetően, hogy a jelenlegi válságért számos olyan intézmény felel, amelyeket lényegében és alapvetően férfiak irányítanak. Éppen ezért objektív adatok támasztják alá, hogy bizonyos férfiak közvetlenül felelősek ezért a helyzetért.
Nem tudhatjuk, hogy ha többségük férfi helyett nő lett volna, ugyanez a helyzet alakult volna-e ki, de úgy gondolom, nyilvánvaló, hogy mind a válság okai, mind pedig annak kezelése, és természetesen a jelenlegi megerősödés is másképpen ment volna végbe.
Meggyőződésem, hogy ki kell emelni még egy jelentős tényt: azok a pénzügyi ügynökségek például, amelyeknek vezető szerveiben nagyobb arányban vesznek részt a nők, jóval kevésbé kerültek ilyen helyzetbe. Úgy vélem, ez arra int bennünket, hogy megálljunk és elgondolkodjunk, ebben a jelentésben pedig éppen ezt tesszük.
Bizonyos mértékben arra kívánunk utalni, hogy a jelenlegi válság, amellett, hogy rendkívül súlyos probléma, egyben alkalmat kell, hogy teremtsen néhány olyan tényező kiigazításához, amelyek egy egyértelműen téves úton vezettek bennünket. A rossz politikák és az ezek nagy részét jellemző egyenlőtlenség az egyik probléma.
E tekintetben rámutatnék, és világosan kiemelném a válsággal kapcsolatos politikai válaszlépések néhány hiányosságát. Nem használják ki a most adódott lehetőséget: az úgynevezett "Lisszabon utáni megközelítésben”, tehát a 2020-ig szóló stratégiában egyetlen ponton sem alkalmazták a nemi szempontokat. Ez idáig legalábbis nem mutatkozott nyílt motiváció arra, hogy határozott és nyilvánvaló nemi szemponttal rendelkező, egyértelmű makrogazdasági politikákat és iránymutatásokat hozzanak létre. A nyilatkozatok jól hangzanak, ami azonban igazán fontos számunkra, az a kézzelfogható kötelezettségvállalás.
A jelentés célja az volt, hogy legalábbis elindítsa a vitát, és néhány olyan kérdést vessen fel, amelyek érzésünk szerint fontosak. Tisztában vagyunk azzal, hogy egyes tagállamok, egyes kormányok - többek között az elnökséget betöltő spanyol kormány is - vezető szerepet vállaltak az erről a témáról folytatott vitában, és kérdéseket fogalmaztak meg. Azonkívül, hogy ezt hangsúlyozom és elismerem, támogatni kívánom azokat a leendő elnökségeket is, amelyek hasonló kérdéseket vetnek majd fel, illetve szeretnének majd felvetni.
Úgy vélem azonban, fontos valami másra is rámutatni. Ha valóban helyre szeretnénk hozni a hibák egy részét, elengedhetetlen, hogy megértsük: az okok között található több kulcselem is, amelyek közül az első az egyértelmű esélyegyenlőségi politikák létrehozása iránti politikai akarat hiánya.
Ebben a jelentésben ezért a következőket kérjük: először is politikai akaratot; másodszor képzelőerőt, amelyet úgy vélem, fontos kiemelni; harmadszor pedig, és ez a jelentés egyik lényegi szempontja, kézzelfogható, világos, és lehetőség szerint kötelező erejű és érvényű intézkedéseket. Elég volt a jó szándékból!
Határozott vállalásokra, és, még egyszer mondom: kötelező erejű, kötelező érvényű vállalásokra van szükség, amelyeket teljesíteni kell. A teljes foglalkoztatottság például, mind a férfiak, mind pedig a nők körében, de elsősorban az utóbbiak esetében, önmagában is célkitűzés kellene, hogy legyen.
Röviden tehát, kézzelfogható cél, hogy a nők körében 2020-ra elérjük a 75%-os foglalkoztatottságot, vagy hogy a bérszakadékot legfeljebb 0-5%-ra csökkentsük; ezt már igen régóta kérjük. Ezek olyan intézkedések, amelyekről már legalábbis folyik a vita, és amelyeket néhányan - ismétlem - kötelezővé kívánunk tenni.
Tisztában vagyunk vele, hogy Reding biztos asszony és a spanyol elnökség több ízben is felvetette ezeket a kérdéseket, és szeretnénk felkérni nem csupán a többi képviselőcsoportot, hanem a többi országot is arra, hogy mindezt ne csupán egyfajta szeszélyként, hanem kötelezettségként és szükségletként, valamint - ismétlem - a jelenleg tapasztalható válságból fakadó lehetőségként fogják fel. Befejezésképpen mindenesetre elismeréssel adózom a különböző képviselőcsoportok munkájáért, támogatásáért és mindennemű közreműködéséért, amelyek elősegítették, hogy ez a szöveg konszenzus és kompromisszum lehessen, és világosan rámutathasson a problémára, valamint arra, mi jelenti, illetve mi kellene, hogy jelentse a megoldást.
Ilda Figueiredo
előadó. - (PT) Elnök úr, biztos asszony! A jelentés, amelyet ma itt ismertetek, a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottságon belül végzett közös munka eredménye, amelynek során meghallgatást tartottunk nőjogi szervezetek és szakértők részvételével, valamint maga az Európai Bizottság is közreműködött. Hálás köszönet valamennyi érintettnek.
A nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó, 2006-2010 közötti ütemterv általunk készített elemzése szerint történt bizonyos előrelépés, és a nők és férfiak közötti egyenlőség néhány alapvető szempontja kiemelt jelentőséget kapott. Valójában azonban a szükséges politikai erő hiánya miatt ezek a gyakorlatban nem valósultak meg maradéktalanul.
Különösen érdemes kihangsúlyozni azokat az egyenlőtlenségeket, amelyek a való életben továbbra is tapasztalhatók; ilyenek a munkavállalói jogokat tiszteletben tartó és tisztességes béreket kínáló munkahelyekhez való hozzáférés nehézségei, a szegénység, a folyamatos hátrányos megkülönböztetés és sztereotípiák, amelyek fenntartják az egyenlőtlenségeket, ideértve a képzéshez való hozzáférést, valamint a vezető pozíciókig, illetve a gazdasági és politikai életben megvalósuló szakmai előmenetel elérhetőségét. Ehhez hozzájárulnak a közösségi szakpolitikákban meglévő ellentmondások is, amelyek miatt több mint 85 millió ember - nagyrészt nő és gyermek - él szegénységben a munkanélküliség, a bizonytalan foglalkoztatási formák, az alacsony jövedelmek és a létminimum szintjét el nem érő nyugdíjak, valamint a minőségi közszolgáltatásokhoz való hozzáférés nehézségei miatt.
A jelenlegi gazdasági és társadalmi válság különösen súlyos következményekkel jár a nőkre nézve, mivel fokozza az egyenlőtlenségeket és a megkülönböztetést. Ez a helyzet a nők és férfiak közötti jövedelmi egyenlőtlenségek terén, amelyek átlagos mértéke meghaladja a 17%-ot, a közvetett megkülönböztetés pedig a nőket és fiatal lányokat érintő munkanélküliség emelkedésével egyre inkább fokozódik.
Az elmúlt években létrejött munkahelyek - különösen a fiatalok és a nők számára létrehozottak - nagyrészt bizonytalanok és rosszul fizetettek voltak, és nem tartották tiszteletben az alapvető emberi jogokat, különösen az anyasághoz való jogot. Ez hozzájárult a születések alacsony számához is. Különösen súlyosak azok a halmozott megkülönböztetések, amelyek a nők bizonyos csoportjait érintik. A legsúlyosabban érintett csoportok az idős, az eltartottakért felelős, a bevándorló vagy kisebbségekhez tartozó, illetve a fogyatékkal élő nők.
A nagyarányú szegénység és munkanélküliség mellett az erőszak és a megkülönböztetések is hozzájárultak ahhoz, hogy az Európai Unió több országában a korábbi szinten maradt vagy gyakoribbá vált a nő- és gyermekkereskedelem, valamint a prostitúció. E problémák sürgető fellépést tesznek szükségessé. Sajnálatos módon a Bizottság által bemutatott Európa 2020 stratégiában szereplő javaslatok nem foglalkoznak megfelelően a nemi szempontokkal. Bízunk benne ezért, hogy ezt a helyzetet felülvizsgálják, és mindenekfelett, hogy az esélyegyenlőségre vonatkozó stratégia kidolgozásával a biztos asszony törekedni fog e problémák megoldására. Mindez azonban túlmutat az Európai Bizottság egyszerű hatáskörén, és jóval átfogóbb közreműködést tesz szükségessé. A jelentésben ismertetett számos intézkedés közül ezért négy területet emelnék ki.
Intézményi szinten javasoljuk, hogy az esélyegyenlőségre vonatkozó új stratégia cselekvési tervet és politikai kötelezettségvállalást jelentsen a pekingi cselekvési platformra és annak eredményeire épülve, figyelembe véve, hogy a nők és a fiatal lányok emberi jogai az egyetemes emberi jogok elidegeníthetetlen, elválaszthatatlan és szerves részét képezik. Szorgalmazzuk továbbá, hogy az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően a Tanács fogadja el a Bizottság egyenlőségre vonatkozó új javaslatát. A javaslat célja, hogy nagyobb politikai erőt kölcsönözzön és új lendületet adjon az egyenlőségi politikának, valamint hogy uniós forrásokat különítsen el rá, elősegítendő annak hatékony teljesítését. Úgy véljük, hogy a Tanács, a Bizottság és az Európai Parlament között évente háromoldalú egyeztetést kell tartani, ahol megvizsgálnák a nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó uniós stratégia előrehaladását, valamint, hogy nélkülözhetetlen a nők és férfiak közötti egyenlőségről szóló évenkénti konferencia megrendezése, amelyen a különböző tagállamok nő- és férfiszervezetei, szakszervezetei, valamint természetesen európai parlamenti képviselők és a nemzeti parlamentek képviselői vennének részt, és amely minden évben egy előre meghatározott témának szentelne kiemelt figyelmet.
Felhívnám továbbá a figyelmüket, hogy a javaslatok elkészítése során érvényesíteni kell a nemek közötti egyenlőség elvét a közösségi szakpolitikákban. Végül - máris befejezem, elnök úr - megemlíteném még, hogy ragaszkodunk a már bejelentett intézkedések alkalmazásához és végrehajtásához, legyen szó akár a Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézetéről, a Nemi Alapú Erőszak Európai Megfigyelőközpontjáról vagy a meglévő irányelvek teljes körű alkalmazásáról, annak érdekében, hogy a nők szerepének erősítését, valamint személyes és szakmai kiteljesedésüket kezdeményezésünk és a stratégia központi céljává avathassuk. Nagyon köszönöm. Kérem, hogy mindenképpen vegyék figyelembe az általunk tett ajánlásokat.
Zita Gurmai
szerző. - Elnök úr! Üdvözlendő fejlemény, hogy a Bizottság úgy döntött, ismételten hangsúlyozza és erősíti a nők és férfiak közötti egyenlőség megvalósítása melletti elkötelezettségét. Ezt a "Nőjogi charta” című dokumentum formájában kívánja megvalósítani, amelyet a nemzetközi nőnap alkalmával hoztak nyilvánosságra.
Barroso úr, a Bizottság elnöke a második hivatali ciklusra történő megválasztását megelőző vita során kötelezettséget vállalt a Parlamentben a nőjogi charta elkészítésére. Ennek eredménye ez a dokumentum. Emellett a dokumentum megemlékezik a Pekingben tartott ENSZ Nők Világkonferenciája cselekvési platformja elfogadásának 15. évfordulójáról és az ENSZ nőkkel szemben alkalmazott hátrányos megkülönböztetés valamennyi formájának kiküszöböléséről szóló egyezményének 30. évfordulójáról is. Összefoglalva, a dokumentum számos szerepet betölt, és ezek mindegyike fontos.
Hogyan kívánja a Bizottság bevonni a többi EU-intézményt, a civil társadalmat és más érintett feleket ebbe a kezdeményezésbe?
Egy közelmúltbeli, a nemek közötti egyenlőségről szóló Eurobarométer-felmérés szerint az európaiak 62%-a úgy gondolja, hogy a nemek közötti egyenlőtlenség a társadalom számos területén még mindig fennáll. Mit tesz a nőjogi charta az egyenlőtlenség érzésének leküzdésére? Hogyan alakíthatók ki a nőjogi chartában foglaltakból mérhető célok és világos célkitűzések?
Szokás szerint a Bizottság továbbra is ötéves stratégia alapján végzi munkáját a nők és férfiak közötti egyenlőség területén. A jelenlegi "útiterv” a 2006-2010 közötti időszakra vonatkozott. Hogyan kapcsolódik majd konkrétan a Bizottság nemek közötti egyenlőségre vonatkozó, következő öt éves stratégiája a nőjogi chartához, és hogyan vonják majd be az érintett feleket ebbe a munkába?
A jövőt illetően a jelentés egyértelműen rámutat, hogy jelenleg többek között az okoz problémát, hogy több adatra lenne szükség, valamint hogy a nemek közötti egyenlőség terén elért eredményeket egyértelmű célok hiányában nem lehet megfelelően értékelni. Ha el szeretnék érni ezeket az eredményeket, ki kell értékelnünk az egyenlőtlenség okait, valamint fel kell mérnünk intézkedéseink eredményeit. A jelentés a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó 2006-2010 közötti ütemterv értékeléséről szól, de természetesen ennél ambiciózusabbnak kell lennünk.
Végül csupán említést kívánok tenni az európai védelmi határozatról; nem várhatunk tovább, valamennyi női áldozat számára biztosítanunk kell a legjobb védelmet Európában. Szorgalmazom, hogy a Bizottság és a Tanács a spanyol elnökség vezetésével mihamarabb kössön előre mutató és hatékony megállapodást.
Eva-Britt Svensson
szerző. - (SV) Elnök úr! Egy tökéletes világban nem lenne szükség a ma esti vitára. Egyenlő társadalomban élnénk. Nem élünk azonban tökéletes világban, és ezért folyik ez a mai vita. Nem szabad ugyanakkor, hogy megmaradjon a vita szintjén. Konkrét intézkedésekre van szükség a nők jogainak megerősítéséhez és ahhoz, hogy munkánk előmozdítsa a nemek közötti egyenlőség ügyét.
A nőjogi charta, amely valamennyi politikaterületen átfogó megközelítést alkalmaz, olyasmi, amire égető szükség van. Úgy gondolom, és meggyőződésem, hogy nem elég, ha nyilatkozatokat teszünk és szép szavakat zengünk az egyenlőségről. Nem elég, ha az egyes területeken különálló, elszigetelt intézkedéseket hozunk. Nem, az esélyegyenlőségi kérdések terén végzett munkának - az egyenlőségre vonatkozó stratégiának, a Figueiredo asszony által előterjesztett jelentésnek - átfogó megközelítést kell alkalmaznia, de ugyanígy szükség van egy átfogó nőjogi chartára is.
Egy ilyen charta elkészítéséhez véleményem szerint igénybe kell vennünk azokat az ismereteket, készségeket és tapasztalatokat, amelyek a Parlamenten kívül is rendelkezésre állnak. A nőjogi szervezetek, a nem kormányzati szervezetek és általában a civil társadalom olyan készségekkel, tudással és tapasztalatokkal bír, amelyekre egy átfogó charta szövegezésekor építenünk kell.
A Bizottságnak lehetősége nyílik egy olyan, az uniós intézmények, a nemzeti parlamentek, a nem kormányzati szervezetek és mások között zajló folyamat elindítására és összehangolására, amelynek célja a charta létrehozása. Biztos vagyok benne, hogy tekintettel a Reding biztos asszony által az esélyegyenlőség előmozdítása iránt tanúsított elköteleződésre, a Bizottsággal közösen kidolgozhatjuk ezt a chartát.
Hozzátenném még, hogy gyakran - de legalábbis valamennyi európai parlamenti választást megelőzően - megvitatjuk, hogyan érhetjük el, hogy több nő vegyen részt a parlamenti választásokban, és hogy vonhatunk be több nőt általánosabban a politikai döntéshozatalba. E tekintetben úgy vélem, nem elég, ha fogjuk magunkat és arra biztatjuk a nőket, hogy vegyenek részt a választásokon. Nem, a nők, és általánosságban polgáraink ennél okosabbak. Természetesen azt nézik, mit teszünk azért, hogy mindennapi életüket megváltoztassuk, illetve mit tettünk itt a Parlamentben azért, hogy javítsuk az életkörülményeiket, és így tovább.
Éppen ezért e parlamenti ciklusban meg kell ragadni a lehetőséget, és meg kell mutatnunk a nőknek az EU-ban és a világ más részein, hogy valahol lényegesen jobbá tesszük a hétköznapi élet valóságát a legtöbb nő számára.
Antonyia Parvanova
szerző. - (BG) Ma, amikor a nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó ütemterv által elért eredményeket értékeljük, és ezzel egyidejűleg felvázoljuk az e területtel kapcsolatos jövőbeni iránymutatásokat, különös figyelmet kell szentelnünk a nemek közötti egyenlőségre közvetlen vagy közvetett hatást gyakorló politikáknak.
Számítunk rá, hogy az Európai Bizottság javaslatot tesz az igazságtalanság, a megkülönböztetés, az éhezés, a szegénység, az emberkereskedelem, valamint az erőszak minden más formájának áldozatául esett nőkkel kapcsolatos politikára. Figyelembe kell vennünk, hogy bár a férfiak és nők közötti egyenlőség alapvető emberi jogaink teljes körű gyakorlásának szükséges feltétele, továbbá az Európai Unió egyik alapelve, a politikai gyakorlatban és a nők életében továbbra is egyenlőtlenségek tapasztalhatók.
Éppen ezért különösen fontos, hogy törekedjünk a nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos politikák megerősítésére, amelyek a gazdasági fejlődés és társadalmi kohézió eszközei. Figyelembe kell venni, hogy társadalmi szempontból fenntartható új modellre van szükségünk, amely a gazdaságba beépíti a női készségek teljes skáláját, egyensúlyt teremt a nők és a férfiak felelőssége tekintetében az állami és a magánszférában, továbbá összeegyeztethetővé teszi a családi életet és a munkát.
A nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó ütemtervről készült jelentés vizsgálata során ez a szóbeli kérdés különösen jól szemlélteti az Európai Parlamentnek a nemek közötti egyenlőség előmozdítását célzó politikákhoz való hozzáállását. Úgy vélem, hogy a nőjogi charta, valamint az év során később azt követő végrehajtási stratégia megkívánja az e területen az elmúlt évtizedekben elért haladás megerősítését, valamint egy teljesebb társadalom megteremtését célzó, megbízható európai politika kidolgozását.
Számítunk rá, hogy a Bizottság javaslatot tesz majd olyan, a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó stratégiába beépítendő intézkedésekre, amelyek konkrét jogalkotási kezdeményezéseket biztosítanak a nők elleni erőszak leküzdéséhez, valamint jogi és nem jogi eszközöket a munkaerő-piaci megkülönböztetés, a bérkülönbségek és annak kiküszöböléséhez, hogy a nőket a szakképzettséget nem igénylő munkák végzésére kényszerítik. Hatékony intézkedésekre van továbbá szükség a nők foglalkoztatási arányának és társadalmi előnyeinek az Európa 2020 stratégia részeként történő növeléséhez, valamint a nők zöld gazdaságban való részvételét ösztönző programokra, a vezetői szintű döntéshozatalban a nők fokozottabb képviseletét célzó politikákra, és végül megfelelő jogszabály-módosításokra, amelyek révén több nő juthatna vezető pozícióba.
Közös kötelességünk, hogy növeljük Európában a nők jogaival kapcsolatos tudatosságot. Úgy vélem továbbá, hogy közös erőfeszítéssel hatékony európai politikát hozhatunk létre, amelynek célja a nemek közötti egyenlőség előmozdítása, és amelyet megfelelő stratégiák, végrehajtási intézkedések és egyedi programok támogatnak. Külön fel szeretném hívni a figyelmet arra, hogy a gazdasági világválság fényében egyre fontosabbá válik a nők mezőgazdaságban betöltött szerepe.
A foglalkoztatás terén fennálló egyenlőtlenségek megszüntetését, valamint az üzleti vállalatok vezetésében és általánosságban valamennyi társadalmi területen a nők fokozottabb bevonását célzó közös fellépésünk biztosítani fogja a kedvező eredményeket. A nemek közötti egyenlőség elérése jó hatással lenne a termelékenységre és a gazdasági növekedésre, és számos társadalmi és gazdasági előnyt kínálna társadalmaink számára.
Egyszerűen nem vagyunk kellően ambiciózusak, biztos asszony. Vonakodunk bebizonyítani, milyen erős az Európai Parlament. Választóink felé elszámolással tartozunk. Szerintük a nemek közötti egyenlőtlenség az Európai Unió elsőszámú megoldatlan problémája, és támogatást várunk Öntől annak érdekében, hogy közösen megoldást találhassunk erre a problémára.
Marije Cornelissen
szerző. - Elnök úr! Közel egy éve történt, hogy megválasztották az új Európai Parlamentet. Közel fél éve Reding biztos asszonyt is kinevezték. Közösen tehát négy évünk maradt arra, hogy változást hozzunk a nők és férfiak számára. Az, hogyan ítélnek meg bennünket mint Parlamentet és Reding asszonyt mint biztost, attól függ, milyen intézkedéseket hozunk, és mekkora társadalmi támogatottságot tudunk szerezni.
A puszta szavak senkit sem fognak meggyőzni. Nem szeretném, ha négy év múlva azt kellene mondanom: "Nézzék, itt van ez a papírlap Reding asszonytól, itt pedig egy nagy halom parlamenti állásfoglalás”. Azt szeretném tudni mondani: "Igen, elértük, hogy minden európai apa két hét szülői szabadságot kaphasson. Igen, módosítottuk az esélyegyenlőségről szóló jogszabályokat, hogy azok valamennyi területet, hogy a transznemű személyeket is magukban foglalják. Igen, működésbe léptettünk egy rendszert, amely biztosítja a nemek közötti egyenlőséget a következő Európai Bizottságban.” Azt szeretném mondani: "Igen, a nemek közötti aránytalanságok csökkenőben vannak, és egyre több nő jut méltó álláshoz és tisztességes fizetéshez. Valamint hogy igen, a nemek közötti aránytalanságok csökkenőben vannak, és egyre több férfi veszi ki a részét a nem fizetett gondoskodási tevékenységekből”.
Bízom benne, hogy a Parlament valamennyi képviselőcsoportja egységesen megszavazza majd holnap a két erős jelentést - a Figueiredo- és a Romeva i Rueda-jelentést -, valamint abban, hogy Reding asszony kellően bátor lesz ahhoz, hogy e jelentéseket tettekre váltsa, még akkor is, amikor nem lesz egyszerű megszerezni az ehhez szükséges tanácsi többséget.
Mindezt nem vihetjük végbe egyedül. Be kell vonnunk azokat, akik számára a kérdés jelentőséggel bír. Nem vagyok igazán elégedett a nőjogi charta kidolgozásának eddigi módjával, amelyben a Parlament vagy a civil társadalom nem vett részt, de elfogadom, hogy az Európai Bizottság így tett bevezető nyilatkozatot, amelyben kinyilvánította a nemek közötti egyenlőség iránti elkötelezettségét.
Fontosabb az, mi történik ezután. Kérdéseinkre válaszként nagyon szeretném, ha Reding asszony elmondaná, hogyan dolgoz majd ki ambiciózus stratégiát az elkövetkező négy évre.
Isabel Martínez Lozano
a Tanács soros elnöke. - (ES) Jó estét, elnök úr! Köszönetet szeretnék mondani, amiért részt vehetek a tisztelt képviselők e ma esti vitáján. A Tanács soros elnöksége nevében gratulálni szeretnék Önöknek a ma este ismertetett jelentésekhez. Kétségtelen, hogy világosan meghatározzák az európai nők problémáit, a jelenlegi nehéz időszakban előttünk álló problémákat, és azokat a kihívásokat, amelyekre politikusként az elkövetkező néhány év során megoldást kell találnunk.
Az elmúlt hat hónapban a Tanács soros spanyol elnöksége nevében, azt megelőzően pedig több évig a Bizottság nevében foglalkoztam ezekkel a kérdésekkel - azokkal a problémákkal, amelyekre ma délután rámutattak.
Valójában, hogy úgy mondjam, munkám egy részét, a tanácsi spanyol elnökség munkájának egy részét az új növekedési és foglalkoztatási stratégia, az EU 2020 stratégia nemi szempontjainak szenteltem, amely stratégiát várhatóan most csütörtökön, június 17-én fogadják majd el. Ez kétségkívül lényeges eszköz, amely az elkövetkező évtized során valamennyi politikánkban érvényesülni fog.
A nemi szempontnak a stratégiába történő beillesztésén túl arra is törekedtem, hogy a nemi alapú erőszak elleni küzdelem kiemelt napirendi kérdéssé válhasson. Az a helyzet, hogy ez a kérdés, amely egyértelműen az egyenlőtlenség legkegyetlenebb arcát képviseli, valamennyi tagállamban továbbra is komoly társadalmi problémát jelent, ahogyan azt az imént bemutatott két jelentés is elismeri.
Ennélfogva elfogadtunk néhány olyan következtetést, amelyek a nők elleni erőszak felszámolása terén megerősítik a bizottsági és tagállami célokat és eszközöket. Az elfogadott szöveg a 27 tagállamot és a Bizottságot közös kezdeményezések és eszközök kidolgozására kötelezi, amelyek együttes megoldást kínálnak e szégyenfolt, a nők elleni erőszak megszüntetésére.
E következtetések egyike egy a nemi alapú erőszak megelőzését és leküzdését célzó európai stratégia kidolgozása. A Bizottság valójában már megkezdte az ezzel kapcsolatos munkát, amelynek elsődleges célként kell kitűznie az európai szinten összehasonlítható adatok gyűjtését, a közös célkitűzések és az ezek eléréshez szükséges források meghatározását, valamint a nemi alapú erőszak európai megfigyelőközpontjának létrehozását szolgáló első lépések megtételét.
Az erőszakot illetően ezenfelül, mint azt Önök is tudják, a következtetések javaslatot tesznek a nemi alapú erőszak áldozatai számára ingyenes segélyhívó vonal létrehozásáról, egy sor olyan intézkedéssel együtt, amelyek célja a női áldozatok szociális védelmének megerősítése lesz. Emellett arra kértük a Bizottságot, hogy tanulmányozza olyan új lehetséges jogszabályi eszközök jogalapját, amelyek lehetővé tennék, hogy valamennyi tagállamban hatékonyabban léphessünk fel e jogsértések ellen.
Más részről június 7-én ismét a nők és férfiak közötti egyenlőség képezte a Foglalkoztatási, Szociálpolitikai, Egészségügyi és Fogyasztásügyi Tanácsban folytatott európai vita tárgyát, mégpedig a tagállamokra vonatkozó foglalkoztatáspolitikai iránymutatások elfogadása nyomán. Ahogyan már mondtam, ezeket június 17-én terjesztik az Európai Tanács elé. Az iránymutatások magukban foglalják a nők és férfiak közötti egyenlőséget mint alapvető tényezőt, nem csupán a foglalkoztatásnak a jelenlegi gazdasági válság által jellemzett hangulatban történő helyreállítása terén, hanem a következő évtizedre szóló új, intelligens, fenntartható és integrációs növekedési modell gyakorlati megvalósítása tekintetében is. Ennek az az oka, hogy ezenfelül egy fenntartható szociális modellre is szükség van, amelynek feladata, hogy gondoskodjon az elkövetkező 20 év során várhatóan jelentősen elöregedő népességről, és e gondoskodás terhét a továbbiakban nem bízhatjuk kizárólag az azt önként vállaló nőkre.
Ha valami nyilvánvalóvá vált a bemutatott jelentésekkel kapcsolatos előzetes véleményekből, valamint az elnökségünk idején folytatott egyeztetésekből, az az, hogy ha szilárd alapokon kívánjuk újjáépíteni a növekedést, Európának képesnek kell lennie arra, hogy számíthasson valamennyi polgárában, köztük a nőkben rejlő lehetőségekre, az ő képességeikre és tudásukra. Annak ellenére, hogy az Európai Unióban felsőfokú végzettséget szerzők körében többségben vannak (60%), a nők bizonyos termelési rendszerek miatt, amelyek legalább annyira tisztességtelenek, mint amennyire kevéssé hatékonyak, nem tudják maximálisan érvényesítni a bennük rejlő lehetőségeket.
A munkaerőpiacokon tapasztalható mindezen egyenlőtlenségek leküzdése érdekében, amelyek valódi akadályt képeznek a közös haladás előtt, a 2020-ra vonatkozó 75%-os foglalkoztatási rátának a nők és a férfiak tekintetében egyaránt meg kell valósulnia. Ez nem csupán méltányosság kérdése. Ha összehasonlítjuk a férfiak és nők uniós foglalkoztatási adatait, láthatjuk, hogy előbbiek 76%-ának van állása, míg ez az arány a nők körében 63%. Következésképpen az elkövetkező néhány évben ezen a téren rendkívüli erőfeszítésre lesz szükség ahhoz, hogy a nők nagyobb számban léphessenek be a munkaerőpiacra. Ahogyan abban megállapodtunk, a nők munkaerő-piaci részvételének növelését azáltal is elő kell segíteni, ahogyan arra Romeva i Rueda úr rámutatott, hogy intézkedéseket hozunk a bérszakadékra vonatkozóan, amely az elmúlt évben az Európai Unióban átlagosan gyakorlatilag 18%-ot ért el.
Hangsúlyozni kell még a nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos további kérdéseket, amelyek az EU 2020 stratégia részét képezik majd, többek között a nemi sztereotípiák leküzdése az oktatásban, valamint a szakmai és tudományos iránymutatás terén. Tudjuk, hogy ezek a sztereotípiák jelenleg szegregált munkaerőpiacot eredményeznek, valamint szükségessé teszik a munka és a magánélet közötti egyensúly megteremtését célzó törekvéseket.
A társadalmi befogadást és a szegénység elleni küzdelmet, egy rendkívüli jelentőséggel bíró kérdéskört illetően Figueiredo asszonnyal együtt kiemelt figyelmet szenteltünk a nők helyzetének, tekintve, hogy az alacsonyabb bérek és nyugdíjak, valamint amiatt, hogy kizárólagos felelősséget vállalnak a nem fizetett gondoskodási tevékenységekért, a nőket a férfiaknál jobban fenyegeti a szegénység veszélye.
Nagy örömünkre szolgál továbbá, hogy az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmódról szóló irányelvre vonatkozó javaslatot illetően sikeresen megállapodásra jutottunk a Parlamenttel. Ez a megállapodás lehetővé teszi, hogy a Tanács következő ülésén elfogadjuk az irányelvet. Olyan irányelvről van szó, amely az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nők, és velük együttműködő házas- vagy élettársuk esetében új jogokat ismer el.
Ahogyan már mondtam, számos ülést rendeztünk, ahol a mai vita tárgyát képező problémákkal kapcsolatos lehetőségekről és javaslatokról tárgyaltunk. Végül, és Reding biztos asszony kétségtelenül kitér majd erre, megvitattuk a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó következő, 2011-2015 közötti stratégiát, amely az elkövetkező hónapokban minden bizonnyal élénk vitákra ad majd okot itt a Tisztelt Házban, és amelyre vonatkozóan az előttünk álló néhány hónapban a Bizottság ütemtervet fog készíteni.
Meggyőződésem, és ezzel be is fejezem, elnök úr, hogy a válságról és a gazdasági helyreállásról szóló vita nem szabad, hogy eltántorítson bennünket az európai szociális modell megerősítésétől. Ez hiba lenne. Nagy hiba lenne éppen most, és éppen ezért úgy gondolom, fontos, hogy életben tartsuk ezeket az esélyegyenlőséggel kapcsolatos vitákat és politikákat, amelyek oly sok éven keresztül nem csupán a növekedést, hanem azzal együtt egy irigylésre méltó és makulátlan társadalmi kohéziós modell fenntartását is lehetővé tették.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr! Rendkívül meggyőzőnek találom az előadók által végzett munkát. Elismerésre méltó továbbá az is, ahogyan a különböző képviselőcsoportok kis eltérésekkel egy irányban haladnak. E különbségek azonban nem fontosak, mivel az út és a célállomás azonos, és ez az, ami igazán számít.
Köszönöm - valamennyi felszólalónak, az előadóknak, valamint a szóbeli választ igénylő kérdés szerzőinek -, hogy kihangsúlyozták: nincs szükségünk további dokumentumokra, tettekre van szükség. Egyetértek Önökkel, mivel valójában tudjuk, mit szeretnénk, és tudjuk, miért szeretnénk azt. Tudjuk, hogy a társadalmi haladás egyetlen módja, ha megteremtjük a nemek közötti egyenlőséget, nem csupán a nőügyek területén, hanem horizontálisan is.
Pontosan ez volt az oka annak, hogy fennállása óta először a Bizottság úgynevezett bevezető nyilatkozattal indította ötéves mandátumát, egy chartával, amely politikai kötelezettségvállalás a Bizottság egyes tagjainak részéről arra vonatkozóan, hogy saját portfóliójukban előmozdítják a nők és férfiak közötti egyenlőség ügyét, ezzel pedig egyben a Bizottság egészének kötelezettségvállalása is az iránt, hogy a nemek közötti egyenlőséget kiemelt kérdésként kezeli.
Ez egy dolog. A második pedig a következő: hogyan valósítjuk meg mindezt? Hogyan lehelünk életet a nőjogi charta elképzelésébe, amelyre a Bizottság márciusban fogadalmat tett? Itt elérkezünk a végrehajtáshoz. Először is, valamennyi biztos kollégámat felkértem, hogy ötleteivel járuljon hozzá a stratégiához, hogy ne csupán a most Önökhöz szóló biztos legyen felelős a nemek közötti egyenlőségért, hanem a további 26 biztos is, akik saját hivatalukon és felelősségi körükön belül saját javaslatokat terjesztenek elő. Ez rendkívül fontos, mivel korábban még soha nem volt erre példa, és úgy gondolom, ez a szellemiség megegyezik azzal, amit itt a képviselőcsoportok részéről is tapasztalhattunk.
Hogyan születtek ezek az ötletek? A charta öt prioritási területe nem a semmiből jött. Az új stratégia előkészítése keretében 2009-ben megrendezett széles körű érdekelti konzultációk eredményét tükrözik. A későbbiekben még visszatérek a stratégiára.
Először hadd beszéljek az Európai Parlament által ismertetett igen fontos jelentésekről. Elsőként Romeva i Rueda úr jelentéséről. A jelentés összhangban áll a Bizottság álláspontjával a tekintetben, hogyan érinti a válság a nőket, és hogyan kell az erre adott válaszlépéseknek figyelembe venniük a nőkre gyakorolt hatásokat. Erre a kérdésre a nők és férfiak közötti egyenlőségről szóló legutóbbi éves jelentésben már felhívtam a figyelmet, hangsúlyozva, hogy a válság a korábbi visszaeséseknél súlyosabban érinti a nőket, mivel immár nagyobb arányban vesznek részt a fizetett munkavállalásban, és gyakran a foglalkoztatási lánc gyengébb végén helyezkednek el. A válság kezdetén azt láttuk, hogy a férfiak körében erőteljesen növekedett a munkanélküliség, elsősorban az építőipari ágazatban és az iparban jelentkező problémák miatt. Most azt láthatjuk, hogy a munkanélküliség azonos ütemben nő a férfiak és a nők körében, ami azzal a veszéllyel jár, hogy a közköltségvetésre rótt terhek és - remélhetőleg nem túl nagy mértékben, de - a nemek közötti egyenlőségre fordított kiadások csökkentése nyomán ez kétségtelenül hatással lesz majd a nők foglalkoztatottságára. Ennélfogva rendkívül fontos, hogy mindennek tudatában legyünk, és intézkedéseket kell javasolnunk. Ezért határozottan támogatom a nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos megfontolások beillesztését a gazdaságélénkítési intézkedésekbe. Úgy vélem, hogy a válság egyedi alkalmat teremt olyan politikák végrehajtására, amelyek a jövőben a nemek szempontjából egyenlőbbé teszik a munkaerőpiacot és társadalmunkat. Az elnökség már korábban is egyértelműen kijelentette, hogy a célul kitűzött 75%-os foglalkoztatottsági arány csak a nők részvételével érhető el.
Rátérve az Európa 2020 stratégia nemi szempontjaira, ennek három fő összetevőjét illetően semmi sem valósítható meg a nők nélkül. A nők közül kerül ki az egyetemi diplomások 60%-a, és nem "hasznosítjuk” őket a munkaerőpiacon, ha azonban célunk az intelligens növekedés és a zöld gazdaság, ahol szükség lesz az elmékre és ahol nem mellőzhetjük e magasan képzett, intellektuális nőket, a nők nélkül soha nem érjük el a céljainkat. Úgy gondolom ezért, hogy segítenünk kell a nőket, ha azt szeretnénk, hogy a 2020-ig szóló stratégia kedvező eredménnyel járjon. A célok csak akkor teljesíthetők, ha jelentősen több nőt vonunk be a munkaerőpiacra. Ennélfogva úgy vélem, kiváló, hogy az Európai Parlament több ízben is hangsúlyozta a stratégia erőteljes nemi dimenzióját - nagyon helyesen, hiszen valóban gondoskodnunk kell arról, hogy a nők is közreműködjenek a stratégiában, és egyben részesüljenek annak előnyeiből is.
A nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos stratégiánk, amelyet idén ősszel teszünk közzé, számos igen konkrét elemet tartalmaz majd - nem az elkövetkező néhány hónapra, hanem az elkövetkező néhány évre vonatkozóan. Valódi ütemtervet kell készítenünk a tekintetben, hogyan kívánjuk végrehajtani ezeket a konkrét elemeket a 2010 és a mandátumunk - az Önök európai parlamenti képviselőként, valamint az én európai biztosként betöltött mandátumom - lejárta közötti időszakban. A stratégia ezért törekedni fog a kormányzás és a szakpolitikai párbeszéd javítására, végrehajtása pedig a legfőbb európai szintű partnerekkel szoros együttműködésben fog megvalósulni. Itt az ülésteremben hangzott el, és nagyon is igaz, hogy megfogalmazhatjuk ugyan most a nemek közötti egyenlőségről szóló stratégiát, ám azt a tagállamokban kell átültetni a gyakorlatba. Láthatjuk, milyen jól működnek az érdekelt felek hosszú évek során - a pekingi platform óta - létrehozott eszközei. Válság idején gondoskodnunk kell arról, hogy továbbra is jól működjenek, és senki se próbálja megszüntetni ezeket. Számítok a parlament segítségére. Ha valamely kormánynak ilyesmi jutna eszébe, biztos vagyok benne, hogy itt a Parlamentben haladéktalanul felemelnénk a szavunkat.
Ezt az együttműködést tehát, amelyre a jövőbeni stratégia elképzelése épült - ahogyan az elején említettem, az érdekelt felek részt vettek az ezzel kapcsolatos nyilvános konzultációban -, eredményes párbeszéddé, és amit Önök kérnek, rendszeres párbeszéddé kell bővíteni. Hangsúlyozom ezért az új stratégiáról szóló, Figueiredo asszony által készített jelentést. Úgy gondolom, előadó asszony, hogy a fellépés során elért eredményeket felülvizsgáló, a Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, éves háromoldalú egyeztetésekre vonatkozó ötlete kiváló. Véleményem szerint hasznos lesz, ha megvalósul, ugyanis mindenkit - a Bizottságot, a Tanácsot és a Parlamentet is - arra ösztönöz majd, hogy többet tegyenek az ügy érdekében. A nemek közötti egyenlőségről szóló párbeszéd alapját képezhetné az Európai Bizottság által a nemek közötti egyenlőségről készített éves jelentés. Úgy vélem, ez egy igen aktív és konkrét haladási irány lehetne.
Számítok továbbá a tagállamokra is, hogy támogatni fogják a nemek közötti egyenlőség területén való bizottsági fellépést, először az új stratégia támogatása révén - természetesen azt követően, hogy a szeptember végén általam előterjesztendő javaslatokról meghallgatták a Parlament véleményét -, majd a nemek közötti egyenlőségről szóló európai paktum megújításával.
Összefoglalva, három olyan terület van, ahol szeretném, ha igen hatékony és kézzelfogható uniós fellépés valósulna meg, noha amikor e három területről beszélek, ez nem azt jelenti, hogy csupán ez a három terület létezik, de úgy gondolom, talán ezek képezhetnék fő céljainkat.
Először is, határozott intézkedéseket kell hoznunk a nők elleni erőszak kezelése és az áldozatok hatékony védelmének biztosítása érdekében. A jog érvényesülése közös térségének olyannak kell lennie, ahol az áldozatok úgy érzik, méltósággal, tisztelettel, valamint magas szintű védelemmel és támogatással jellemzett bánásmódban részesülnek, nem csupán egy, hanem számos területen. Kiemelt feladatomnak tekintettem annak biztosítását, hogy 2011 első felében a Bizottság átfogó csomagot terjesszen elő ebben a kérdésben. Tisztában vagyok vele, hogy a belga elnökség egy novemberben megrendezésre kerülő fontos konferencia keretében számvetést kíván készíteni az elért eredményekről, a folyamatban lévő, valamint a szükséges intézkedésekről. A spanyol elnökség vezetésével folyó előkészítő munkáról az ősszel áttérünk majd a számvetési és kiegészítő intézkedésekre, 2011 elején pedig eljutunk az átfogó csomagig.
Ismét megerősíteném, amit meghallgatásom során mondtam, és amit a bizottsági charta is egyértelműen kijelent: a Bizottság minden lehetséges eszközt, szükség esetén a büntetőjogot is igénybe fogja venni a női nemi szervek megcsonkításának felszámolása érdekében. Véleményünk szerint ez egy brutális eljárás, amely Európában semmilyen körülmények között és semmilyen indokkal nem folytatódhat.
Ezenkívül olyan jogalkotási eszközt fogok kidolgozni, amely ösztönzi a nők döntéshozatalban való részvételét. Igazuk van: a nők az egyetemi tanulmányokat kivéve valamennyi szinten súlyosan alulreprezentáltak a döntéshozatali pozíciókban, az állami és a magánvállalatoknál egyaránt. Európának tennie kell azért, hogy ezt az aránytalanságot a lehető legnagyobb mértékben csökkentse.
Tudom, hogy nem említettem az összes többi elemet, például a szabadság különböző típusait, amelyekkel a szülési szabadság kiegészíthető, a gyermekgondozási létesítményekre vonatkozó célokat, a bérszakadékot és azokat a lehetőségeket, amelyek az említett problémák területén a fokozottabb átláthatóság bevezetésére kínálkoznak. A címkéket, a chartákat, a díjat és így tovább, mind napirendre tűzzük majd; mindezekről tárgyalni fogunk szeptember végén.
A konkrét intézkedéseket illetően valóban oda kell jönniük, és el kell mondaniuk, hogy ez képtelenség, ez nem kellően határozott, illetve azt, hogy véleményük szerint mi a teendő ezekkel kapcsolatban. Mindezen munkatársaimmal közösen dolgozunk. Valamennyi érdekelt fél javaslatait meghallgattuk. Láttuk az Önök által készített jelentéseket, az Önök állásfoglalásait, és megkaptuk a spanyol elnökség idején egy rendkívül fontos konferencián ülésező miniszterek ötleteit is. Összességében úgy gondolom, boldogulni fogunk, és négy év múlva elmondhatják majd, "Igen, megcsináltuk”.
Lívia Járóka
a PPE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Az EU nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos politikáinak az elmúlt fél évszázadban elért eredményei ellenére, amelyekről ma szó esett, továbbra is sok még a tennivaló, ahogyan azt sok felszólaló említette. A 2006 és 2010 közötti uniós ütemterv ambiciózus célkitűzéseit - és számos európai parlamenti képviselő jelen volt, amikor beszámoltunk a Bizottságnak a korábbi ütemtervről -, amelyekben a gazdasági függetlenségre, a családi és a szakmai élet összeegyeztetésére, az egyenlő képviseletre, az erőszak felszámolására, a sztereotípiák kiküszöbölésére, valamint a nemek közötti egyenlőség szempontjának a külpolitikákban történő fokozottabb érvényesítésére hívtunk fel, tovább kell folytatni. Ez mindnyájunk számára nyilvánvaló.
Az előző ütemterv céljainak teljesítését és az új célkitűzéseinek meghatározását illetően, amelyre a jelen vitának és valamennyi jelentésnek is irányulnia kellett volna, azt látjuk, hogy a Bizottságnak konkrét intézkedéseket kell bevezetnie a meglévő ütemterv erejének biztosítása, valamint annak érdekében, hogy tanuljon saját hiányosságaiból és azokat leküzdje.
Legfőbb aggodalmam a láthatóság, az a látható befolyás, amelyet a nemek közötti egyenlőséget a gyakorlatban biztosító nemzeti és regionális szintű eszközökre gyakorolhatunk. Jóllehet, ahogyan azt Romeva i Rueda úr mondta, továbbra is nehéz értékelni a pénzügyi válságot, az mindnyájunk számára teljesen egyértelmű, hogy ez az időszak különösen súlyos következményekkel járt a nőkre nézve.
Ennélfogva nagyon is igaz, és szüntelenül fel kell hívni a figyelmet arra, hogy a nők gazdasági és társadalmi lehetőségeibe való elégtelen befektetés teljes mértékben hátráltatja a gazdasági növekedést, és lelassítja a szegénység és a társadalmi egyenlőtlenségek enyhítését Európában. Ezenkívül, ami hiányzott a korábbi ütemtervből - valójában szó volt róla, de vajmi keveset tettünk ez ügyben -, az a halmozott megkülönböztetések elleni küzdelem, hiszen a kor, a fogyatékosság, az etnikai vagy faji hovatartozás, a vallás vagy nemzeti hovatartozás és a társadalmi-gazdasági státusz alapján történő összetett megkülönböztetés többszörös akadályt képez a nők szerepének erősítése és társadalmi előrelépése előtt. Erről nem sokat beszélünk. Csak ritkán esik szó a nemek szerinti bontásban megjelenített adatok gyűjtésének, feldolgozásának és közzétételének fontosságáról. Végül, elsődleges eszközök ..
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Edite Estrela
az S&D képviselőcsoport nevében. - (PT) Elnök úr, biztos asszony, Martínez Lozano asszony! A Time magazinban nemrégiben megjelent cikk, amelynek címe The New Sheriffs of Wall Street (A Wall Street új seriffjei) azt állítja, hogy az Egyesült Államokban nem a nők irányítják a tőzsdét, és a pénzügyi válságért sem tehetők felelőssé, ugyanakkor a pénzpiacok szabályozásának hiánya nyomán kialakuló helyzetben rájuk számítanak, és őket nevezik ki vezető pozícióba, hogy eltakarítsák a férfi feletteseik által okozott felfordulást.
Ez érdekes. A válságot a férfiak okozták, de a nők dolga megoldani azt. Félretéve az iróniát, a világgazdaság a nagy világválság óta a legsúlyosabb visszaesést éli át. Unió-szerte társadalmi következményekkel járt, és a legsúlyosabb hatások a nőket érintették, mivel ők jobban ki vannak téve a munkahelyek bizonytalanságának, könnyebben bocsátják el őket, és szociális biztonsági rendszerek kevésbé nyújtanak védelmet számukra. Ebben az összefüggésben megalapozottak azok a félelmek, hogy számos tagállam csökkentheti a szociális ágazatnak nyújtott támogatásokat, ami ismét elsősorban a nőket érinti majd hátrányosan. Nem tisztességes, hogy a legsebezhetőbbeknek kell megfizetniük a spekulánsok hibáiért.
Befejezésképpen gratulálni szeretnék a spanyol elnökségnek, amiért kiemelt kérdéssé avatta a nemi alapú erőszak elleni küzdelmet.
Sophia in 't Veld
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Először is képviselőcsoportom nevében köszönetet szeretnék mondani az előadóknak, és egyben el szeretném mondani nekik, hogy képviselőcsoportom fenntartások nélkül támogatja mind a két jelentést, mivel azok egy rendkívül fontos kérdéssel, a nemek közötti egyenlőséggel foglalkoznak, amelynek jelentőségét, úgy vélem, a két jelentésben szereplő témák változatossága is jól szemlélteti.
Ugyanakkor, kedves kollégák, azt kell, hogy mondjam, kissé zaklatott vagyok, ha ugyanis azt mondjuk, hogy tetteket szeretnénk, hogy az elkövetkező négy évben el szeretnénk érni valamit, hogy ez a kérdés rendkívüli jelentőséggel bír, hogy a népesség fele megkülönböztetés áldozata és a bennük rejlő lehetőségek felét nem használjuk ki, akkor hogy lehet, hogy erre a vitára az utolsó esti időpontban kerül sor? Hol vannak a képviselőcsoportok vezetői? Miért fogadjuk el, hogy mindez nem elsődleges fontosságú? Azt javaslom, tisztelt kollégák, ragaszkodjunk hozzá, hogy a következő alkalommal ez a kérdés kulcsfontosságú vitaként szerepeljen a napirenden, és ha ezt nem teszik lehetővé, az ajtóhoz kell láncolnunk magunkat. Nem hiszem, hogy a továbbiakban elfogadhatjuk ezt a helyzetet.
Marina Yannakoudakis
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! A ma esti vita a nők sorsának javítására kínálkozó lehetőségeket vizsgálja; esetenként pozitív diszkrimináció, például kvóták útján, máskor a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó közvetlen politikák révén. Támogatom azokat az utalásokat, amelyek megerősítik a tagállamok közötti együttműködést a bérkülönbségek egyenlő feltételeket kínáló munkahelyek érdekében történő kezelése terén, valamint a nőknek és férfiaknak az erőszak minden formájával szembeni védelmét biztosító intézkedéseket illetően, ideértve az emberkereskedelmet és a nemi szervek megcsonkítását is, ugyanakkor a saját képességeikbe vetett hit erősítése, az oktatás és a döntési szabadságot ösztönző környezet megteremtését célzó intézkedések révén is határozott lépéseket kell tennünk a nők szerepének erősítése felé.
Valaki, aki egyszer a megkülönböztetés árnyékában élt, azt mondta: van egy álmom. Nos, nekem is van egy álmom. Várom azt a napot, amikor nem csupán a nők munkahelyi egyenlőségére törekszünk majd, hanem arra, hogy lehetővé tegyük a nők számára a szabad döntést, valamint azt, hogy kellően erősnek érezhessék magukat céljaik megvalósításához. Ez lenne az igazi ütemterv a nők számára. Ugyanakkor kis lépésekben kell haladnunk. Az esélyegyenlőség elvével valamennyien egyetértünk, és azt mondanám, hogy ez alapvető jogunk, de miért vonunk be zavaró kérdéseket? Az akták összetettek, és a tagállami hatáskörbe tartozó kérdések, például az egészségügyi célú közkiadások bevonása nem javítja a helyzetet.
Az úton vörös jelzések láthatók. Sajnálom, de azt kell, hogy mondjam, ha meg szeretnénk valósítani az egyenlőséget, gondoskodnunk kell róla, hogy az úton ne legyenek zavaró tényezők, csak akadálymentes úton haladhatunk ugyanis együtt előre.
Charalampos Angourakis
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (EL) Elnök úr! Felhívnám a figyelmet, hogy sok mindent hallottunk, a "miért”-ről azonban ez idáig igen kevés szó esett. Ebben az értelemben úgy vélem, hogy a két jelentés, különösen a válság hatásait említő dokumentum a legjobb esetben is csak kívánságlista. Ezt azért mondom, mert sajnálatos módon nem kínálnak megoldást azokra a problémákra, amelyeket ez az elfogadhatatlan helyzet a nők számára teremtett.
Véleményem szerint, ha ma Görögországban a nők nyugdíjkorhatára 5-17 évvel növekedett, az egyaránt betudható a kapitalista rendszernek és a 2020-ig szóló stratégiának, amelyet senki sem von kétségbe. Nem látom, hogyan beszélhet a biztos asszony a nők érdekében hozott különböző esélyegyenlőségi intézkedésekről, ha nem kérdőjelezi meg ezt a stratégiát.
Bármilyen intézkedést hoz is, Biztos asszony, a 2020-ig szóló stratégiát nem írhatja felül, hiszen még csak vitába sem szállt vele. Éppen ezért úgy gondoljuk, hogy a problémára csak az jelenthet megoldást, ha a nők harcolnak, ha valamennyi munkás harcba száll a válság következményeivel, a kapitalizmus megdöntését célzó küzdelem részeként.
Angelika Werthmann
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Két témakörről szeretnék beszélni, amelyek rendkívül fontosak számomra: a gazdasági és pénzügyi válságról, valamint az azt követő gazdasági visszaesésről. Ezek semmilyen körülmények között sem szolgálhatnak érvként a nemek közötti egyenlőség tekintetében eddig elért eredmények ellehetetlenítésére. Közép távon ez tovább akadályozhatja a gazdasági növekedést.
A nők és férfiak közötti bérszakadék továbbra is fennáll, és attól tartok, hogy Európa-szerte ez a helyzet. Az európai átlagértéket vizsgálva a férfiak és nők jövedelmében 17,8%-os különbség tapasztalható. E tekintetben ugyanakkor sajnálatos módon kedvezőtlen anomáliák is mutatkoznak, például hazámban, Ausztriában. Az osztrák szövetségi kormány által a nők helyzetéről készített legújabb jelentés szerint a nők keresete csupán a férfiak bruttó jövedelmének 58,7%-át teszi ki. Csak két országban figyelhető meg ennél is nagyobb aránytalanság. Általános célként kell kitűzni, hogy áttörjük ezt a mesterséges plafont, és végre múlt időben beszélhessünk róla.
Barbara Matera
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Úgy gondolom, fontos, és nagyon helyes, hogy megvitatjuk Figueiredo asszony jelentését. Olyan jelentés ez, amelyről a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottságban, amelynek alelnöke vagyok, hosszasan tárgyaltunk, a kompromisszumos módosítások benyújtásakor, majd akkor is, amikor az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja számos javaslatot terjesztett elő.
Hölgyeim és uraim! A jelentés több olyan, komoly aggodalomra okot adó kérdést vet fel, amelyekre nem tér ki, és nem old meg megfelelően. Nem vesz figyelembe olyan etikai és kulturális szempontokat, amelyek az általunk képviselt társadalom szempontjából alapvető jelentőségűek. Mindenekfelett pedig továbbra sem foglalkozik a 2006-2010 közötti ütemterv eredményeinek értékelésével, noha közeledik a négy éves terv vége, és fontos lenne, hogy az Európai Parlament véleményt nyilváníthasson ebben az ügyben. Mindezek miatt nem titkolhatom a jelentéssel kapcsolatos fenntartásaimat.
Iratxe García Pérez
(ES) Elnök úr! Köszönetet szeretnék mondani Romeva i Rueda úrnak és Figueiredo asszonynak a gazdasági hanyatlás nemi szempontjairól, valamint az egyenlőségre vonatkozó ütemtervről készített jelentéseken végzett munkájukért.
A Parlamentnek határozott álláspontja, hogy érvényesíteni kell a nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos politikákat, tekintettel arra, hogy az európai népesség 52%-át képviselő fontos eszközről beszélünk.
Stratégiánknak magában kell foglalnia olyan szempontokat, mint a békítés, az egyenlő képviselet, a sztereotípiák kiküszöbölése, valamint a nemi alapú erőszak minden formájának felszámolása.
Megragadnám az alkalmat, és felszólalásomban megkérném Reding biztos asszonyt, hogy mutasson fel eredményeket, a Tisztelt Ház, számos tagállam és az áldozatvédelmi határozatot támogató kampányt éppen ma útnak indító Európai Női Lobbi többszöri kérésének megfelelően. Most nem bonyolódhatunk eljárásügyi kérdésekbe, amelyek hátráltatják ezt a kezdeményezést. A párbeszédnek és a megértésnek van itt az ideje.
Százezernél is több okunk van a haladéktalan cselekvésre, már csupán a politikai akarat hiányzik.
Siiri Oviir
(ET) Az elmúlt öt évben valóban elértük az említett sikert a nők és férfiak gazdasági függetlensége terén, hiszen a nők foglalkoztatottsági aránya közel 60%-ra emelkedett. Ezzel egyidejűleg ugyanakkor a férfiak és nők jövedelmében mutatkozó aránytalanságok csökkentése terén nem történt előrelépés. A 2007. évi adatok szerint a nők átlagosan 17%-kal alacsonyabb fizetést kapnak, mint a férfiak. Hazámban, Észtországban ez a különbség meghaladja a 30%-ot. 2007-et gazdasági növekedés jellemezte. Milyen adatokra számíthatunk a közeljövőben, amikor a következő elemzést közzéteszik?
Minden országban elkészítik a sikeres vállalatok eredménytábláját; nyilvánosságra hozzák, kik az ország leggazdagabb emberei, és megtapsolják őket. Rendszerint azonban 99%-uk férfi. Ha most a férfiak és nők jövedelmében mutatkozó különbségekre gondolunk, egyértelművé válik, hogy e személyek nyereségében és osztalékában a nők...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Krisztina Morvai
(HU) Nagyon örülök ennek a mai vitának a nők jogairól és a kiváló jelentéseknek. Aminek nem örülök, az az, hogy a nők többsége, legalábbis az én hazámban, Magyarországon, nem ismeri a jogait és nem tudja őket érvényesíteni. Ez az a helyzet, ami sürgős orvoslásra vár. Többek között azért nem tudja érvényesíteni a jogait, mert nincs pénze ügyvédre. Milyen lehetőségekre gondolok? Speciálisan képzett jogászokra, ingyenes jogsegélyszolgálatra, felvilágosító, a hétköznapok női jogi problémáira választ adó internetes honlapra. Milyen kérdésekről van itt szó? Hónapok óta nem kapok tartásdíjat. Mit csináljak, hova forduljak? Bántalmaz a férjem, üt, ver. Kihívom a rendőrséget, azt mondják, hogy magánügy, nem avatkozhatunk bele. Igazuk van, vagy mégis honnan kapok segítséget? Három gyerekem van, huszadik helyre megyek állásinterjúra, mindenhonnan mondvacsinált okokkal visszautasítanak. Van-e helye jogorvoslatnak? Ahogy rájöttek a munkahelyemen, hogy várandós vagyok, eltávolítottak. Tudok-e valahova fordulni? Ilyen és hasonló kérdésekben kellene ..
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Anna Záborská
(FR) Elnök úr, biztos asszony! A vita tárgyát képező nőjogi charta az ENSZ jogi aktusaira hivatkozik. Az eljárás áldozatai a nemzeti kormányok, amelyek kizárólagos felelősséggel tartoznak a nemzeti szükségletek figyelembevételével hozott döntéseik végrehajtásáért. Az ENSZ-re való hivatkozás ezért hatékony módja annak, hogy meggyengítsük a nemzeti intézmények hatáskörét.
Amíg a létező jogszabályi eszközöket nem hajtottuk végre, nincs szükség chartára. A közös tudatlanság következtében azonban mi, nők jobban szeretjük, ha egy újabb nyilatkozatot tolnak az orrunk alá, semmint hogy jogilag kötelező érvényű eszközök végrehajtásáért küzdenének.
A charta az Európai Unióban megfigyelhető ellentmondásos tendenciát erősíti. Már hozzászoktunk az erkölcsiség szabályozásához. A társadalmi manipuláció most egy szokatlan paradoxont teremt az Unióban. A szabad verseny ürügyén privatizáljuk az állami gazdaságokat, de államosítjuk a férfiak és nők közötti kapcsolatokat. Az Unió olyan rossz tapasztalatokat teremt újra, amelyeket Kelet- és Közép-Európában átéltünk. Sajnálatos, hogy a társadalmi manipuláció nem veszi figyelembe a történelmi tapasztalatokat annak érdekében, hogy elkerüljön egy újabb vereséget, amelynek első áldozatai a nők lesznek.
Marc Tarabella
(FR) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Üdvözlöm a Romeva i Rueda úr által készített jelentést, amely a válság egy túl gyakran elfelejtett szempontjára, a nőkre gyakorolt hatásokra világít rá.
Mi itt az Európai Parlamentben már a válság kezdetén elsőként figyelmeztettünk arra, hogy megfelelő intézkedések hiányában milyen káros következményekkel járhat a válság a nőkre nézve. Rámutattunk arra is, hogy megfelelő politikák és intézkedések elfogadása esetén a válság lehetőséget teremtene arra, hogy az Európai Uniót olyan társadalommá formáljuk, amely fokozottabban figyelembe veszi a férfiak és nők közötti egyenlőséget.
Azt kell hinnünk, hogy tanácsunkat figyelmen kívül hagyták, hiszen a különböző megszorítási tervek nem kínálnak differenciált választ a válságra. Az első károsultak a feldolgozóipar és az építőipar voltak, amelyekben elsősorban férfiak tevékenykednek. Azóta a legtöbb ágazat érintetté vált, és az első áldozatok a társadalmi-gazdasági piramis legalján helyezkednek el, ahol többségben vannak a nők.
Éppen ezért sürgető szükség van arra, hogy figyelembe vegyük ezt a problémát, valamint hogy nőnemben is elragozzuk az Európai Unió és tagállamai által elfogadott különböző megszorítási intézkedéseket. Nem szeretném, ha 30 évet utaznánk vissza az időben. A nők függetlensége a tét.
Roberta Angelilli
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az elmúlt néhány napban az Európai Unió, részben a gazdasági válság leküzdését célzó törekvés keretében arra kényszerítette hazámat, Olaszországot, hogy tartsa be a közszférában dolgozó nőkre vonatkozó, 65 éves nyugdíjkorhatár kötelező előírását, aminek nyomán a férfiakra és a nőkre jelenleg azonos nyugdíjkorhatár vonatkozik.
Úgy gondolom, üdvözölnünk kellene ezeket a rendelkezéseket, amelyek az egyenlő felelősségről szólnak, egyben azonban úgy vélem, hogy a nőknek más prioritásaik vannak: a munkanélküliség és a bizonytalan munkahelyek elleni küzdelem, valamint az elfogadhatatlan bérszakadék megszüntetése.
Ott van továbbá az elégtelen szolgáltatások jelentős problémája. Hogy csak egy példát említsek, igen nehéz esélyegyenlőségről beszélni ott, ahol ilyen kevés gyermekgondozó létesítmény működik. Még munkát találni vagy azt megtartani is komoly feladat. Biztos vagyok benne, hogy az Európai Bizottság tanúbizonyságot tesz majd ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Olga Sehnalová
(CS) Biztos asszony, hölgyeim és uraim! A gazdasági hanyatlás és a pénzügyi válság kétségtelenül rendelkezik nemi szemponttal. Fennáll a veszélye, hogy azok az egyenlőtlenségek, amelyekkel jelenleg küszködünk, tovább mélyülnek majd. A jövedelmek közötti aránytalanságok, a munkaügyi jogszabályokra nehezedő nyomás, az anyasággal kapcsolatos szociális védelem és a munkaerő-piaci körülmények csupán néhány példa.
A válsággal kapcsolatos tagállami költségvetés-csökkentések elkerülhetetlen realitást tükröznek. Elsősorban a közszolgáltatásokat és ezek elérhetőségét érintik. A költségcsökkentő lépések a legnagyobb állami minisztériumok többségére nem gyakorolnak komoly hatást. Éppen ezért a takarékossági intézkedések olyan területeken összpontosulnak, ahol a csökkentések által érintettek részéről a legkisebb ellenállásra lehet számítani, arra hagyatkozva, hogy az emberek úgyis boldogulni fognak, hiszen nincs más lehetőségük. A gyermekek és az idős szülők ellátása minden körülmények között kötelesség lesz. Ezt a szerepet egyre gyakrabban a nőknek kell magukra vállalniuk.
A túlnyomórészt nőknek munkát adó szociális szolgáltatásokhoz nyújtott támogatások csökkentése szintén a költségek visszaszorítását célzó intézkedések élén szerepel. Az egyes kormányok azért is felelnek, hogy a költségcsökkentő költségvetési intézkedések és azok hatásainak tervezésekor ezt a szempontot is megvizsgálják, valamint hogy a társadalomra mint olyanra rótt terhekkel kapcsolatos döntések alkalmával kellően kiegyensúlyozott megközelítést válasszanak.
Regina Bastos
(PT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Elsőként elmondanám, hogy véleményünk szerint a nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó ütemterv (2006-2010) eredményeinek értékeléséről készült jelentés, amelynek célja, hogy befolyásolja a kérdéssel kapcsolatos jövőbeni stratégiát, lehetett volna határozottabb és kevésbé polemikus. Ha a cél valóban a lehető legátfogóbb konszenzus elérése volt, másképpen is megközelíthetett volna egyes etikai szempontból érzékeny kérdéseket, különösen a nők szexuális és reproduktív egészségének kérdését.
Ettől eltekintve hangsúlyozni szeretném, hogy "normális” gazdasági növekedés idején komoly aggodalmak merülnek fel a nők jogait illetően, különösen a nők és férfiak munkahelyi, társadalmi és családi életben elfoglalt helyzetében mutatkozó egyenlőtlenségek tekintetében, ezeket a problémákat azonban a jelenlegihez hasonló gazdasági és társadalmi válság jelentős mértékben súlyosbítja. Ezért a tagállamok részéről a helyi és regionális hatóságok szintjén, valamint a közösségi intézmények részéről határozottabb stratégiai elköteleződésre van szükség az olyan kérdésekben, mint a védelem ..
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Rovana Plumb
(RO) A gazdasági válság nemi szempontjai, a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó ütemterv és a nőjogi charta három különböző témakör, amelyeknek egy közös nevezője van: a nők társadalmi helyzete. Ha valóban javítani kívánjuk a nők társadalmi helyzetét, konkrét politikákra és intézkedésekre van szükség, például olyanokra, amilyeneket a S&D képviselőcsoport programjában javasoltakkal összhangban a nőjogi charta is megfogalmazott.
Ha valóban szeretnénk, hogy a nők jobban képviseltessék magukat a köz- és magánszféra döntéshozatali struktúráiban, nélkülözhetetlen, hogy az európai intézményekben megvalósítsuk a nemek közötti egyenlőséget. Úgy vélem, hogy az Európai Parlamentnek és az Európai Bizottságnak e tekintetben 2014-ben kötelezettségvállalás és határozott politikai akarat érvényesítése révén példát kell mutatnia.
Seán Kelly
Elnök úr! Úgy gondolom, csalódásra ad okot, hogy 2010-ben még mindig a nők jogairól beszélünk, az Európai Unió által elért jelentős előrelépés ellenére, különösen az azonos munkáért járó egyenlő javadalmazást célzó törekvések tekintetében.
Hangsúlyozni szeretném továbbá a nők jogainak hiányát, különösen a harmadik világban. Néhány hónapig önkéntesként dolgoztam Malawiban, és elborzadva láttam, hogyan bánnak ott a nőkkel. Először is ők végezték a földeken a kemény munka oroszlánrészét, miközben a férfiak a környéken őgyelegtek, másodszor pedig e férfiak némelyikét, különösen egy "A hiéna”-ként ismert férfit megillető szexuális jogosultságok szintén rendkívül szörnyűségesek voltak.
Úgy gondolom, itt az ideje, hogy az Európai Unió az ilyen országoknak járó fejlesztési segélyek folyósítását az ilyen borzalmas gyakorlatok felszámolásától tegye függővé. Erre a nem kormányzati szervezetek is határozottabban felhívhatnák a figyelmet. Nagy várakozással tekintek az európai nőjogi charta elé, amely remélhetőleg világszerte megvalósítandó példaként szolgál majd.
Silvia Costa
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az előadók - akiknek köszönetet mondok - felvetettek egy kulcsfontosságú kérdést, amelyet részben Reding biztos asszony is érintett. Gondoskodnunk kell róla, hogy a nőkkel és az esélyegyenlőséggel kapcsolatos politikákat európai és nemzeti szinten egyaránt hatékonyabban beillesszük és beépítsük az átfogóbb politikákba. Itt a válságra, a szegénységre, a fejlesztésre, az együttműködésre, a foglalkoztatásra és a jólétre gondolok.
Úgy vélem azonban, hogy három olyan kérdés van, amelyet a Bizottságnak, munkánk során nekünk és a tagállamoknak hangsúlyoznunk kellene. Először is szeretném, ha Reding biztos asszony hangsúlyt helyezne a nőknek az Európai Unió külpolitikájában játszott szerepére. Figueiredo asszony jelentése említést tesz egy olyan új politikáról, amelyre jobban fel kell hívni a nők figyelmét. A második kérdés az európai védelmi határozatról szóló irányelvtervezetnek nyújtott bizottsági támogatás, ez az eszköz ugyanis alapvető fontosságú annak biztosításához ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Elisabeth Köstinger
(DE) Elnök úr! Az elmúlt években és évtizedekben az Európai Unió élen járt a nőkkel és férfiakkal szembeni egyenlő bánásmód terén. Európa vezető szerepét ki kell terjesztenünk. A Bizottság által közzétett nőjogi charta, úgy vélem, nélkülözhetetlen eleme a nők és férfiak közötti egyenlőség megteremtésének az Európai Unióban. A nők gazdasági szerepének megerősítését, az egyenlő javadalmazást és a döntéshozó pozíciókba kinevezett nők számának növelését célzó erőfeszítések azonban nem maradhatnak pusztán üres szavak. Intézkedésekkel kell alátámasztanunk ezeket. Mindenekelőtt komolyabb erőfeszítéseket kell tennünk annak érdekében, hogy meggyőzzük férfi döntéshozóinkat az aggodalmainkról. A nőügyek a társadalom ügyei, és mindenkit érintenek. Ugyanakkor gátat kell vetnünk a nők hátrányos megkülönböztetésének, saját társadalmunkon belül és kívül egyaránt, és ezen a fronton határozott fellépést kell megvalósítani.
Evelyn Regner
(DE) Elnök úr, biztos asszony! Azért kértem szót, mert arra számítok, hogy Ön, biztos asszony, a mostani parlamenti ciklus végén megfelelő eredménylistát tud majd felmutatni nekünk.
Mai bejelentése, amely szerint a vállalatok irányítóbizottságára vonatkozó, kötelező női kvótákra irányuló uniós követelmények bevezetését tervezi, már rendkívül ígéretes. Ez a javaslat ésszerű, méltányos, és igencsak megkésett, valamint mindenekelőtt gazdasági sikerrel kecsegtet. E tekintetben őszintén bízom benne, hogy szavait tettek fogják kísérni.
Személy szerint többször is kísérletet tettem a pénzpiacok szabályozásával, az üzleti etikával és a foglalkoztatáspolitikai iránymutatásokkal kapcsolatos módosítások benyújtására. Már ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Mariya Nedelcheva
(FR) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim! A pénzügyi válság, amely gazdasági és végül társadalmi válsággá mélyült, katasztrofális következményekkel járt a nők és férfiak közötti egyenlőség terén korábban elért kedvező eredményekre nézve.
Akár a munkanélküliségről, akár a bérszakadékról beszélünk, egyértelmű, hogy a nők jobban megszenvedik a válság hatásait, mivel gyakran sokkal kiszolgáltatottabb helyzetben vannak, mint a férfiak. Éppen ezért fontos, hogy egyértelmű rövid, közép és hosszú távú célkitűzéseket léptessünk életbe, amelyek a sürgető problémák felszámolását célozzák, valamint hogy intézkedéseinkhez és céljainkhoz valódi forrásokat tegyünk elérhetővé.
Kétségtelen, hogy a tagállamoknak saját szintjükön sokat kell tenniük a közös tudatosságnövelés és a bevált gyakorlatok cseréje terén. Legalább ilyen egyértelmű azonban az is, hogy itt, az Európai Parlamentben kötelességünk megakadályozni olyan szövegek elfogadását, amelyek teljes mértékben híján vannak mindenféle tartalomnak, és amelyek semmiféle újdonsággal nem szolgálnak. Éppen ellenkezőleg, gondoskodnunk kell arról, hogy megfelelő és konkrét megoldásokat tartalmazzanak. Egyszerűség, hatékonyság, innováció; ez ..
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Monika Flašíková Beňová
(SK) A benyújtott jelentés igen részletes és magas színvonalú, ami elismerésre méltó.
Néhány olyan kérdésre szeretnék kitérni, amelyek különösen a volt kommunista országokra jellemzők, mivel az állami támogatásokat ezekben az országokban elsősorban a maszkulin jellegű, illetve a férfiakhoz kapcsolódó ágazatok, elsősorban az autóipar számára biztosították, amely exportorientált és túlnyomórészt férfiakat érintő terület. Ezzel szemben például azok az ágazatok, amelyekben a munkavállalók többsége nő, nem kaptak ilyen kormányzati támogatást.
Hangsúlyozni kell továbbá, hogy a volt kommunista országok kitartóan félipari jellegűek, és ezért igen nehéz alkalmat találni arra, hogy pontosan azokat az ágazatokat támogassuk, ahol a legtöbb munkavállaló nő. Ezenfelül súlyos megvonásokra lehet számítani a szociális területen, különösen a volt kommunista országokban, ami leginkább a nőket érinti majd. Éppen ezért fontos, hogy figyelmet fordítsunk erre a szempontra, és kapcsolódó megoldásokat keressünk.
Hella Ranner
(DE) Elnök úr! Ebben a kérdésben valamennyien egyetértünk, és úgy gondolom, ez minden tekintetben kétségen felül áll. Ugyanakkor javaslatot szeretnék tenni arra vonatkozóan, hogyan tudnánk némileg felgyorsítani a dolgokat, és haladást elérni.
Gondoskodnunk kell arról, hogy az egyenlőség kérdését a Parlamentben megvitatott valamennyi jelentésbe belefoglaljuk, illetve azt figyelembe vegyük. Biztos vagyok benne, hogy számos olyan akta van, talán nem mindegyik, de kétségtelenül éppen elég, amely kiegészíthető lenne az egyenlőséggel kapcsolatos megfontolásokkal. Ez lehetővé tenné, hogy belülről gyorsabb előrelépést érjünk el. Ezenfelül példaértékű eljárás lenne, amelyet az Európai Parlament kezdeményez.
Karin Kadenbach
(DE) Elnök úr, biztos asszony! Számos felvetett kérdést illetően lennének észrevételeim, de a válságot illetően azt mondanám, annak elérésére kell törekednünk, hogy a válság ne minden terhe a nők vállát nyomja.
Amikor a nemzeti parlamentek közötti kapcsolatok megerősítéséről beszélünk, a tisztelt Házat is beleértve, ez a konszolidáció nem történhet a társadalmi szempontból kiszolgáltatottak, sem pedig általában véve a nők kárára. Ha most a szociális szolgáltatásokat, az oktatást és a képzést, és mindenekelőtt a gyermekgondozást hátrányosan érintő takarékoskodásba kezdünk, ez következményekkel jár majd a jövőre és a nők megélhetési forrásaira nézve. Más szóval arra az aggodalomra próbálom felhívni a figyelmüket, hogy az Európa 2020 stratégiában hangsúlyos módon ismét be kellene vezetni a nemi szempont érvényesítését, és gondoskodnunk kellene arról, hogy a nemi szempontú költségvetés-tervezés a jövőben magától értetődővé váljon, mivel csak így biztosíthatjuk, hogy mai kívánságainkat és követeléseinket a jövőben is végre tudjuk hajtani Európában.
Isabel Martínez Lozano
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök úr! Sok érdekes vélemény hangzott el ma este. Gratulálni szeretnék Önöknek a közreműködésükhöz és ezekhez az ötletekhez, amelyek kétségtelenül nagymértékben kapcsolódnak a válságból való kilábalást célzó javaslatokhoz.
Reding biztos asszony azt mondta, mindnyájunknak sok papír van már a birtokában, és eljött a cselekvés ideje, amivel maradéktalanul egyetértek. Úgy gondolom, ez az, amit a civil társadalom 1995 óta kér a kormányoktól: hogy a tettek mezejére lépjenek. A cselekvés azt jelenti, hogy tovább munkálkodunk a valódi egyenlőség megteremtéséért, ezt pedig, ahogyan Romeva i Rueda úr fogalmazott, képzelőerővel és politikai akarattal tesszük. A valódi egyenlőség azt jelenti, hogy jobbá tesszük a nők életét, hogy javítjuk mindennapi életüket, hogy nap mint nap jobb életet biztosítunk férfiaknak és nőknek egyaránt.
Sokszor említették ma este, hogy a válságot lehetőségként kell felfogni. Ezzel a kijelentéssel egyetértek. Egyetértek azzal, hogy a válság lehetőségeket is kínál számunkra. Egyesek számára már most is lehetőségnek bizonyul, de nem szabad szem elől tévesztenünk azt, hogy kockázatok és visszalépést jelentő fejlemények is jelentkeznek.
Az egyenlőség kérdését illetően mindig is voltak előremutató és visszafelé mutató lépések, ezzel a nők túlságosan is tisztában vannak. Soha nem történt olyan előrelépés, amelyet ne kísért volna valamilyen visszalépés. Éppen ezért az ilyen visszalépések megelőzése érdekében úgy gondolom, fontos, hogy ne adjuk fel az európai konszenzust, hogy ne tévesszük szem elől az ütemtervet, amely lehetővé tette, hogy az elmúlt évek során ilyen mértékű közös haladást érjünk el. Tagállamként sem szabad letérnünk a kijelölt útról. Ahogyan a biztos asszony helyesen rámutatott, rendkívül fontos, hogy minden esetben hűek maradjunk a bizottsági ajánlásokhoz.
Máris befejezem, már csak egy kis időt kérnék. Úgy gondolom, nem hagyhatjuk magunk mögött saját identitásunk jegyeit vagy politikáink egységességét; ezek azok a politikák, amelyek lehetővé tették számunkra, hogy egy jobb oldalunkról ismerhessen meg bennünket a világ. Egyetértek Figueiredo asszonnyal abban, hogy amennyiben a jövőben ebben a szellemben kívánunk tevékenykedni, meg kell erősítenünk a Tanács, a Bizottság és az Európai Parlament közötti koordinációt, és természetesen folyamatosan figyelemmel kell kísérnünk a civil társadalom igényeit.
Gratulálni szeretnék a Tisztelt Háznak a vitához és a ma este ismertetett jelentésekhez. A Tanács spanyol elnökségének 15 napja maradt, mielőtt átadná a helyet a belga elnökségnek. Vállaltuk, hogy nem hagyjuk, hogy a jelenlegi, politikai szempontból bonyolult és összetett időszakban figyelmen kívül hagyják az egyenlőség kérdését. Magától értetődik, hogy a spanyol kormány tagjaiként továbbra is azon fáradozunk majd, hogy az egyenlőség kérdése kiemelt helyet kapjon az Európai Unió napirendjén.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - (FR) Elnök úr! Nagyon kedves és nagylelkű volt az Ön részéről, hogy az este folyamán valamennyi szót kérő képviselőnek szót adott, és nem szeretném, ha felszólalásom végén szigorúan félbe kellene szakítania.
Éppen ezért nem ismétlem meg az elmondottakat. Csupán annyit mondanék valamennyi felszólalónak, hogy tudomásul vettem javaslataikat és ötleteiket. Ez mindenekelőtt két visszatérő kérdés esetében igaz: az első a válság nőkre gyakorolt hatásai, a második pedig a konkrét intézkedések szükségessége.
Észrevételeiket megosztom majd bizottságbeli kollégáimmal, és szeptember végén ismertetni fogom a cselekvési programot. Stratégiánk olyan cselekvési program lesz, amelyet a három intézmény a szociális partnerekkel, az érdekeltekkel, tehát a tagállamokban az esélyegyenlőségért tevékenykedő nőügyi szervezetekkel és testületekkel közösen valósítanak majd meg négy éves mandátumuk ideje alatt.
Köszönöm Önöknek az együttműködést, és köszönöm valamennyi hölgynek a lelkesedést, valamint külön köszönetet mondok annak a néhány férfikollégának, akik a sok nő között is állták a sarat.
Raül Romeva i Rueda
előadó. - (ES) Elnök úr! Először is visszautalnék a képviselőtársam, in 't Veld asszony által említett zaklatottságra, amelyet nyilvánvalóan valamennyien érzünk. Ahogyan azonban láthattuk, az is nyilvánvaló, hogy, legalábbis számunkra, alapvető, fontos és lényeges kérdésről van szó. Így éljük meg, és addig fogjuk szorgalmazni, amíg a képviselőcsoportok elnökei, legyenek akár nők, akár férfiak, megértik, hogy ezt kiemelt kérdésként és nem csupán egy késő esti vitaként kell kezelni.
A második kérdés, amelyet, úgy érzem, fontos kihangsúlyozni, többször és több képviselő részéről is elhangzott, ez pedig az, hogy az egyenlőség nem csupán puszta szeszély vagy felesleges kiadás, hanem sokkal inkább befektetés. Azon túlmenően, hogy szükséges befektetés, egyben jog is.
Az ilyen jellegű kérdésekről folytatott vita során ezt szem előtt kell tartanunk. Meg kell értenünk, hogy a jelenleg tapasztalthoz hasonló válsághelyzetekben az egyenlőségre irányuló befektetés, valamint az erőfeszítés, idő, politikai akarat és pénz formájában megvalósuló ráfordítások nem csupán találékonyságot, hanem egyértelműen politikai akaratot és rendkívül szigorú figyelmet kívánnak részünkről.
A harmadik kérdés, amelyre röviden ki szeretnék térni, azon meggyőződésem, hogy hangsúlyoznunk kell: ahhoz, hogy 2020-ra ne csak a férfiak, de a nők esetében is elérhessük a 75%-os foglalkoztatottságot, meg kell értenünk, hogy ez olyan aktív intézkedések elfogadását jelenti, amelyek előmozdítják és ösztönzik a közügyekben való fokozottabb női szerepvállalást, valamint olyan intézkedésekét, amelyek pedig a férfiakat arra ösztönzik és kötelezik, hogy jelentősebb szerepet vállaljanak a magánéletben. Az egyik a másik nélkül nem valósítható meg. Fontos, hogy politikáinkban megértsük, hogy egyazon érem két oldaláról van szó. Ellenkező esetben ismét csak a nőket fogjuk rákényszeríteni, hogy elvégezzék azt a további kétnapi munkát.
A negyedik és utolsó kérdés, amely érzésem szerint szintén jelentős, annak biztosítása, hogy a válság ürügyén ne eszközöljünk megvonásokat olyan területeken, ahol erre a legkevésbé van szükség. Tudjuk, hogy jelenleg éppen a spanyol Esélyegyenlőségi Minisztérium rendelkezik a legalacsonyabb költségvetéssel. Az itt eszközölt csökkentések veszélye azt jelentené, hogy ez a terület nem bír kiemelt jelentőséggel. Ez súlyos hiba lenne, és úgy vélem, fontos, hogy az Európai Unió többi tagállama ne csupán megértse egy ilyen minisztérium létének fontosságát, hanem saját országukban modellként alkalmazzák azt.
Ilda Figueiredo
előadó. - (PT) Elnök úr! Magam is hangsúlyoznám, hogy noha a vitát késő este tartják, jelentős számú képviselő vett részt rajta, ami szokatlan egy ilyen késői vita során. A vita lebonyolításának kedvezőtlen körülményei ellenére is magas részvétel győzelemnek számít a nők jogaiért és esélyegyenlőségéért folytatott harcban.
Másodszor, hozzátenném, hogy a ma hallott felszólalások általában konkrét intézkedéseket és ötleteket hangsúlyoznak, amelyeket most a gyakorlatban is meg kell valósítanunk. Az itt jelenlévők valamennyien fel tudnak nőni a feladathoz, és meg tudják valósítani ezeket. Végül, úgy gondolom, hogy a javaslatok, szavak és ígéretek tettekre váltását célzó politikai akarat megerősítése olyasvalami, amire a ma esti vita egyik igen pozitív jellemzőjeként kell emlékeznünk. Az erősebb politikai akaratnak köszönhetően, akár az EU és a tagállamok valamennyi politikájában, akár olyan egyedi intézkedésekben érvényesül, amelyek a társadalmi előrehaladás és az egyenlőség párhuzamos megteremtése érdekében a nők láthatóságának növelését célozzák, mindez kulcsfontosságú hozzájárulást jelent, és bízunk benne, hogy négy év múlva - ahogyan a biztos asszony is mondta - pozitív mérleggel zárhatjuk a Parlamenttel, a Bizottsággal és a Tanáccsal közösen végzett munkát.
Éppen ezért azzal fejezném be, hogy e fokozott politikai akarattal és a nők kívánságaira és törekvéseire figyelemmel jelentősen elősegíthetjük szerepük megerősítését és azt, hogy kívánságaik beteljesüljenek. Ennek a személyes és szakmai kiteljesedés formáját kell öltenie, figyelembe véve mindnyájuk életét, amelynek részét képezi a munka, a munkavállalói jogokat tiszteletben tartó munkahely, a társadalmi, illetve adott esetben a gazdasági és politikai életben való részvétel, valamint a teljesebb családi élet.
Elnök
A vitát lezárom. A szavazásra holnap 12.00-kor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Corina Creţu
írásban. - (RO) Az EU szociális miniszterei elismerték, hogy 120 millió polgár a szegénységi küszöb alatt él. A gazdasági válság kibontakozását megelőző időszakból származó statisztikákhoz viszonyítva a szegények száma mindössze két év alatt 50%-kal emelkedett az EU-ban. A válság tovább súlyosbította az elmúlt évtizedben megfigyelhető állandó trendet: a szegénység jóval több nőt sújt, mint férfit. A munkanélküliség, a nem biztonságos körülmények között történő munkavégzés, a létminimum szintjét el nem érő nyugdíjak, valamint a minőségi közszolgáltatásokhoz való hozzáférés nehézségei a szegénység fő okai, amelynek jellege indokolttá teszi, hogy Európában a szegénység feminizálódásáról beszéljünk. A válság ürügyén sajnálatos módon számos jobboldali kormány felhagyott a nemek közötti aránytalanságok elleni küzdelmet célzó politikáival. Mindez különösen súlyosan érintette a gondozási szolgáltatásokra és a szabadságcélú juttatásokra szánt költségvetést, ami komoly hátrányos következményekkel jár többek között a gyermekekre. A szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai évének feléhez érve, az értékelés kedvezőtlen. A jövőre vonatkozó kilátások lehangolók, hiszen azt jelzik, hogy sok tagállamban kormányzati szinten, illetve európai intézményi szinten egyaránt kevés időt szentelnek az embertársaink közül legsúlyosabban érintettek életével kapcsolatos aggodalmaknak, illetve az ő életük javítását célzó törekvéseknek.
Vasilica Viorica Dăncilă
írásban. - (RO) A megkülönböztetés minden formájának kiküszöbölése a társadalmi és gazdasági élet valamennyi területén nélkülözhetetlen előfeltétele az egyes polgárok emberi jogai és jóléte védelmének. Állandó megoldandó kérdésként kell kezelni a női és férfi esélyegyenlőség elvének népszerűsítését, valamint annak biztosítását, hogy a nők teljes körű jogokat élvező résztvevőként nagyobb számban működjenek közre a gazdasági és társadalmi életben. Úgy gondolom, hogy ezt a megközelítést a közös agrárpolitikában is érvényesíteni kell annak érdekében, hogy a nemek tisztességes és egyenlő mértékben képviseltethessék magukat. Más részről ez a megközelítés biztosíthatná a különböző európai szintű politikák végrehajtásának hatékonyságát. Úgy vélem, hogy a nemek közötti egyenlőség a gazdaság területén rendkívül fontos a vidékfejlesztés szempontjából, valamint hogy az ehhez kapcsolódóan a 2. pillér részeként végrehajtott intézkedéseket a jövőbeli KAP-ban is meg kell őrizni. Figyelembe véve, hogy a nemek közötti egyenlőség az európai jogszabályok által támogatott és az Európa 2020 stratégia alapvető követelményét képező elv, indokoltnak látjuk, hogy e kérdés helyet kapjon a jövőbeli KAP-ban, többek között az említett elvet népszerűsítő új eszközök használata révén.
Joanna Senyszyn
írásban. - (PL) A nemek közötti egyenlőség elvének ösztönzése nem hatékony. Valenciano spanyol képviselőasszony szerint az EU-ban a teheneket jobban védik, mint a nőket. Az élet minden területén hátrányos megkülönböztetést kell elszenvednünk. 18%-kal kevesebbet keresünk, mint a férfiak, gyakrabban vagyunk munkanélküliek, és a politikában, a közéletben és az üzleti világban is kisebb számban képviseltetjük magunkat. Mindezek közül a legsajnálatosabb az a tény, hogy a nők még a legalapvetőbb jogaikat sem gyakorolhatják teljes körűen. A nők esetében szignifikánsan nagyobb mértékben sérülnek az élethez és a testi épség sérthetetlenségéhez való jogok, valamint a reproduktív jogok. Lengyelországban például eltűrik a nők emberi jogainak korlátozását. 1997-ben az Alkotmánybíróság elnöke az abortuszhoz való jog liberalizációja elutasításának igazolásaként úgy ítélte meg, természetes, hogy egy terhes nőt megfosszanak bizonyos polgári jogaitól. Ez nem csak hogy nem vetett véget az elnök pályafutásának, hanem még meg is erősítette "erkölcsi hatóság”-ként betöltött pozícióját.
A nemek kérdését az Unió költségvetésében is jelentős tételnek kell tükröznie. A gazdasági válság nem szolgáltathat okot a nők és férfiak közötti egyenlőséget célzó intézkedésekkel kapcsolatos megszorításokhoz. Csak következetes, hosszú távú politikai stratégiával érhetünk el eredményeket. Nem elegendő, ha pusztán a nemekkel szembeni egyenlő bánásmódot hirdetjük, és megkülönböztetésellenes jogszabályokat hozunk. A jogalkotás nem teremt automatikusan nemek közötti egyenlőséget. Alulról felfelé irányuló munkára van szükség, a társadalmi tudatosság és a nők iránti szolidaritás kialakítására. A nők helyzetének javításához küzdenünk kell a sztereotípiák és a megkülönböztető gyakorlatok ellen, valamint el kell távolítanunk a közéletből a hímsoviniszta személyeket.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
írásban. - (PL) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A nők munkaerő-piaci helyzete a válság előtt nem volt kielégítő. Ugyanakkor, az olyan nehéz és hosszú távon megoldatlan problémák ellenére, mint az azonos munkáért járó javadalmazásban tapasztalható eltérések vagy a vezető üzleti pozíciókban való alulreprezentáltság, fokozatosan javult. A vitának ezekről a kedvező tendenciákról sem szabad megfeledkeznie. Egy bizottsági jelentés szerint 1995 óta negyedével javult a nőknek az EU gazdasági növekedésében való részesedése, és a nők foglalkoztatottsági aránya az elmúlt évtized során 7,2%-kal 59,1%-ra emelkedett. A válság eredményeképpen a nők körében mért munkanélküliség gyorsabban nő, mint a férfiaknál. A nők elsősorban a közszférában dolgoznak, így közvetlenül fenyegeti őket a költségcsökkentő politikák nyomán végrehajtott leépítések veszélye. Az alkalmazott válságkezelési mechanizmusok célja elsősorban az olyan emberek foglalkoztatottsági helyzetének visszaállítása, akik közvetlenül a válság eredményeképpen veszítették el állásukat, ami ideiglenesen figyelmen kívül hagyja a tartósan munkanélküli személyeket. Személyes körülményeik által kényszerítve a nők jelenleg gyakrabban vállalnak részmunkaidős állást, amely igen bizonytalan foglalkoztatási forma. Mindezen veszélyek tudatában horizontális megoldások alkalmazására kell törekednünk annak érdekében, hogy fenntarthassuk a foglalkoztatás válság előtti szintjét, és megakadályozzuk a hanyatló tendenciát.
