A Guantánamóban fogvatartottak letelepítése ügyében tett előrelépés és Guantánamo bezárása (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Guantánamóban fogvatartottak letelepítése ügyében tett előrelépésről és Guantánamo bezárásáról tett tanácsi és bizottsági nyilatkozatok.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök asszony, miként ön is tudja, az Európai Unió üdvözölte Obama elnöknek a guantánamói fogolytábor bezárására tett ígéretét. Az elnök erre beiktatási beszédében tett ígéretet, melyet később az Európai Unió és tagállamai, valamint az Egyesült Államok együttes nyilatkozata múlt év június 15-én támogatásáról biztosított.
Mi a jog alkalmazása mellett és az emberi jogok állandó tiszteletben tartása mellett állunk, és ebben a nyilatkozatban az Egyesült Államok természetesen egyetértett ezzel. A nyilatkozat tehát láthatólag összeegyeztethetetlen volt a guantánamói fogolytábor fenntartásával, ami az idők folyamán az Al-Kaida által propaganda célokra használt leggyakoribb ürüggyé vált.
Igaz, hogy a bezárására tervezett egy évnyi határidő már letelt. Ugyanakkor az is igaz, hogy a bezárás nehézségekbe ütközik, gondoljunk csak arra, hogy például a volt jemeni foglyok most nem térhetnek azonnal vissza hazájukba. Az is kiderült számunkra, hogy ezt a kérdést az Egyesült Államokban rengeteg vita övezi, jóllehet üdvözöljük, hogy Obama elnök továbbra is kitart Guantánamo bezárása mellett, pedig a Kongresszusban nemcsak a republikánusok, hanem a demokraták részéről is erős ellenállásba ütközik.
Mindenesetre egyes foglyok már elhagyták Guantánamót, és az Egyesült Államokban a közeljövőben rendes bíróság elé állítják őket: vonatkozik ez például Khalid Sheikh Mohammedre, a szeptember 11-i merényletek állítólagos kitervelőjére, és mindez annak ellenére történik, hogy ez a fejlemény aggodalmat keltett az Egyesült Államokban.
Ezért az Egyesült Államokkal fennálló kapcsolatainkban mindig is egyértelműen kifejeztük álláspontunkat, ugyanúgy, ahogy Daniel Friednek, az Egyesült Államok különmegbízottjának e téma kapcsán tett közelmúltbeli brüsszeli látogatása alkalmával is, aki korábban az Egyesült Államok és az Európai Unió közötti kapcsolatokért, jelenleg pedig Guantánamo bezárásának irányításáért felel. Brüsszeli látogatása során, valamint az Európai Unió és az Egyesült Államok közötti rendszeres emberi jogi párbeszéd összefüggésében az Európai Unió aggodalmát fejezte ki az úgynevezett katonai bizottságok és a bírósági eljárás nélküli elhúzódó fogva tartás miatt, és természetesen kifejeztük, hogy ellenezzük a halálbüntetést. Ezek teljesen egyértelmű, határozott állásfoglalások, melyeket az Egyesült Államokkal fennálló kapcsolataiban az Európai Unió fenntartott, fenntart, és a jövőben is fenn fog tartani.
Feltételezem, hogy a parlamenti képviselők közötti kapcsolatokban, a tengerentúli jogalkotókkal folytatott párbeszédben nyilván önöknek is volt alkalmuk ugyanezeket az elveket hangoztatni.
Úgy vélem, hogy az Európai Unió teljesítette az Egyesült Államokkal kötött azon megállapodását, amely az imént említett együttes nyilatkozatban fogalmazódott meg. Vannak olyan tagállamok, melyek már beleegyeztek a Guantánamón régebben vagy még jelenleg is fogva tartott személyek fogadásába; jelenleg 16 fő azok száma, akikkel a tagállamok körében foglalkozni tudunk, és melyet az Európai Unió schengeni térségbeli partnerével, Svájccal egyetemben az európai országok számszerűsítettek,.
Mindenesetre önök nyilván annak is tudatában vannak, hogy a guantánamói foglyok fogadására vagy fogadásának megtagadására vonatkozó döntés természetesen a tagállamoktól függ. Az Európai Unió belügyminiszterei által megállapított mechanizmus az Egyesült Államoknak történő segítségnyújtás szándékának volt a kifejeződése. Mindig is hangoztattuk, hogy be akarjuk záratni a guantánamói börtönt, mivel létezése egyértelműen ellentétes a legalapvetőbb emberi jogokkal. Az Európai Uniónak ezért lehetőségeihez mérten, és - még egyszer hangsúlyozom - a minden egyes tagállam által a foglyok esetleges fogadására vonatkozó, önállóan és szuverén módon meghozott döntésekkel összhangban elő kell segítenie ennek lehetővé tételét. Elmondhatjuk, hogy Obama elnök hatalomra kerülésekor a fogolytáborban 244 fogoly volt, akik közül 44-en már elhagyták a börtönt.
A fogolytábor létezése persze komoly problémát jelent a transzatlanti kapcsolatok szemszögéből. A börtön bezárásáról tett együttes nyilatkozat azon megállapodás talaján született, hogy a jövőben hasonló dolog nem fog megtörténni. Természetesen ez az Egyesült Államok kormányának a szándéka, és az Európai Unió állásfoglalása minden kétséget kizáróan hozzájárult az Egyesült Államok álláspontjának, valamint a Guantánamóval kapcsolatos börtönpolitikájának a megváltoztatásához.
Mint mondtuk, azt is fel akarjuk tárni - és ez szintén része az Európai Unió és az Egyesült Államok együttes nyilatkozatának -, hogy az Európai Unió és az Egyesült Államok miként állíthatna fel olyan egyeztetett alapelv-rendszert, amely közös hivatkozási pontként szolgálhatna a terrorizmus elleni küzdelmünk során tett erőfeszítéseink összefüggésében, ami szintén része az együttes nyilatkozatnak.
Az Európai Unió határozott kívánsága a Guantánamo Bay-i katonai börtön végleges bezárása, és üdvözöljük, hogy Obama elnök kitart ez iránti elkötelezettségében.
Paweł Samecki
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, az Európai Unió - beleértve az Európai Bizottságot is - következetesen felszólított a Guantánamo Bay-i fogolytábor bezárására. Miként a miniszter úr is említette, az Európai Unió kétszintű keretet hozott létre Guantánamo bezárásának a támogatására, egyrészt a Bel- és Igazságügyi Tanács 2009. június 4-i következtetésein és a mellékletben csatolt információcsere-mechanizmuson keresztül, másrészt pedig az Európai Unió és tagállamainak, valamint az Amerikai Egyesült Államoknak a guantánamói fogolytábor bezárásáról és a jövőbeli, terrorizmus elleni együttműködésről szóló, 2009. június 15-i együttes nyilatkozatán keresztül.
A tanácsi következtetések és az együttes nyilatkozat világosan megállapítják, hogy az egykori fogvatartottak fogadásáról és jogállásának meghatározásáról szóló döntések kizárólag a fogadó tagállam vagy a schengeni társult ország felelősségi körébe és hatáskörébe tartoznak. Az ennek keretében fogadott egykori fogvatartottak a uniós tagállamokban alkalmazandó nemzeti jogszabályok értelmében részesülhetnek rehabilitációs intézkedésekben.
A Guantánamo bezárásáról szóló fent említett nyilatkozattal összefüggésben a Tanács elnöke 2009. június 16-án írásban fordult az Egyesült Államok fogvatartási politikai munkacsoportjának társelnökéhez. A levélben az Európai Unió a terrorizmus elleni küzdelemmel összefüggő nemzetközi jogi elveket tartalmazó informális dokumentumot terjesztett elő. Ez egyértelmű megállapításokat tesz többek között olyan megfelelő eljárási biztosítékokról, mint például a bírósági eljáráshoz való hozzáférés az őrizetbe vétel, a fogva tartás és a fogolyszállítás megtámadása céljából, valamint a kínzás tilalmáról. A megállapítások részletes vita tárgyát képezték a terrorizmus elleni küzdelemről és a nemzetközi jogról folytatott párbeszéd során.
A Bizottság úgy véli, hogy e biztosítékok fontosak a párbeszédhez, mivel hozzájárulnak annak jobb megértéséhez, hogy a terrorizmus elleni küzdelem során miként kell betartani a jogállamiságot és a nemzetközi jogot, benne a nemzetközi emberi jogot, a nemzetközi menekültjogot és a nemzetközi humanitárius jogot is. Amint már elhangzott, az Európai Unió ellenzi a halálbüntetést, és a halálbüntetések végrehajtásának megakadályozása érdekében egyedi esetekben beavatkozott harmadik országoknál, köztük az Egyesült Államoknál is. A Bizottság megfelelő lépéseket vesz fontolóra abban az esetben, ha egy egykori guantánamói fogolyra egy egyesült államokbeli bíróság vagy katonai bizottság halálbüntetést szabna ki. Az Európai Bizottság nagyra értékeli az Obama elnök által Guantánamo bezárására tett eddigi lépéseket, és reméli, hogy a jövőben további előrelépés történik ebben a kérdésben.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
a PPE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök asszony, López Garrido úr, biztos úr, először is szeretnék rámutatni arra, hogy az Európai Parlament különböző alkalmakkor, különböző állásfoglalásokon keresztül már kifejtette véleményét a guantánamói foglyok helyzetével kapcsolatosan.
Beiktatási beszédében Obama elnök kijelentette, hogy kötelezettséget vállal a guantánamói fogolytábor egy éven belüli bezárására. A határidő január 22-én lejárt, és az, hogy a börtönt még mindig nem zárták be, bizonyítja, hogy a politikában könnyebb ígéreteket tenni, mint betartani azokat.
Ahogy a Tanács soros elnökségének képviselője is kifejtette, Obama elnök személyes képviselője látogatást tett az Európai Unióban, találkozott a mi elnökünkkel és több tagállam képviselőjével is, kérve együttműködésünket, melyet a biztos által említett kiindulási pontok alapján kell felkínálni. Ezek egyike az, hogy a probléma az Egyesült Államok előző kormánya idején keletkezett, ezért az Európai Uniónak együtt kell működnie, de csak bizonyos követelmények teljesülése, és különösen tagállamaink biztonságának az alapján.
E tekintetben szeretnék emlékeztetni egyes tagállamok döntésére, köztük azon tagállam döntésére is, mely jelenleg a Tanács soros elnökségét tölti be, vagyis a saját hazáméra. Szeretném megkérdezni a spanyol elnökség képviselőjétől, vajon gondolkodik-e további intézkedéseken annak érdekében, hogy megkíséreljék összehangolni a különösen Jemenben felmerült problémákra adandó tagállami válaszokat, vagy pedig ezt a döntést a Bel- és Igazságügyi Tanács határozata nyomán minden egyes tagállam önálló és szuverén döntésére bízza?
Még egy utolsó kérdés, elnök asszony: való igaz, hogy a fennmaradó mintegy 190 fogolyból százat származási országukba vagy harmadik országokba küldtek vissza, negyvenet pedig amerikai bíróságok elé állítanak majd. Van azonban még 50, akiket nem fognak elengedni, mert nincs ugyan elegendő bizonyíték vizsgálati fogságba helyezésükre, ám az általuk képviselt kockázat arra késztette az Egyesült Államok kormányát, hogy úgy döntsön: nem lehet őket szabadon engedni. Szeretném tudni, hogy a Bizottság és a Tanács mit gondol ezen 50 személy helyzetéről, akik nem kerülnek majd egyesült államokbeli bíróság elé.
Ana Gomes
az S&D képviselőcsoport nevében. - (PT) Guantánamo a Bush-kormány kreálmánya, de az európai szövetségesek és az Európai Unió hallgatása nélkül nem jöhetett volna létre. Következésképpen az Unióra hárul a feladat, hogy értékeivel és érdekeivel összhangban cselekedjék, és tegyen meg minden tőle telhetőt történelmünk e sötét fejezetének lezárása érdekében.
Az Európai Unióról a világban kialakult kép, a transzatlanti kapcsolatrendszer, a terrorizmus elleni küzdelem és a schengeni térségben való mozgás szabadsága mind-mind azt jelenti, hogy a guantánamói foglyok fogadására vonatkozó kérelem kollektív és következetes európai választ érdemel. A válasz azonban késve érkezett, és az Egyesült Államok, valamint egyes tagállamok közötti kétoldalú egyetértési megállapodásokra korlátozódik.
Megdöbbentő, hogy azok a nagy államok, melyek a rendkívüli kiadatások, a titkos börtönök és Guantánamo ügyében Bush cinkosai voltak - gondolok itt Németországra, az Egyesült Királyságra, Olaszországra, Lengyelországra és Romániára -, most az Obama-kormány felhívásairól tudomást sem véve kibújnak a felelősség alól. Ez a közös kül- és biztonságpolitika kérdései közé tartozik, mellyel a Lisszaboni Szerződés 24. cikkére figyelemmel az Európai Unió külügyminisztereinek kell foglalkozniuk, és amelynek a tagállamok közötti kölcsönös politikai szolidaritáson kell alapulnia.
A Szerződés 30. cikke értelmében a most már kezdeményezési jogkörrel rendelkező főképviselőre hárul, hogy javasoljon és irányítson egy, a guantánamói fogolytábor mihamarabbi bezárását elősegítő valódi európai stratégiát, mely biztosítja a szabadon bocsátott személyek egyéni sorsának helyreállításához és társadalmi visszailleszkedéséhez szükséges támogatást, ideértve a családegyesítést is.
Üdvözölnöm kell az Obama-kormánynak elsőként segítséget felkínáló saját hazám, Portugália hozzájárulását, amiért sürgeti a többi európai partnert, hogy ugyanígy járjanak el, és amiért már befogadott olyan személyeket, akiket évekig tartottak fogva jogtalanul, és akik évekig sínylődtek a guantánamói börtönben.
Sarah Ludford
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, egyes európai kormányok tevékeny részt vállaltak törvénytelen kiadatásokban, kínzásokban és törvénytelen fogva tartásban. Mások háttértámogatást biztosítottak. Megint mások úgy tettek, mintha semmiről sem tudnának. Ezért nem olyasmiről van szó, ami "arrafelé” épp csak megtörtént. Ez volt az egyik oka annak, hogy a kérdést folyamatos érdeklődéssel kísértük.
Az európai parlamenti képviselők természetesen hosszú évek óta felszólítottak Guantánamo bezárására, így aztán melegen üdvözöljük Obama elnök bejelentését, és megértjük, mennyire nehéz eltakarítani a George Bush által hátrahagyott szemetet. Ugyanakkor rendkívül elkeserítő, hogy még mindig mintegy 200 ember van ott. Fenntartás nélkül üdvözöljük az olyan személyek szövetségi bíróság elé állítását is, mint Khalid Sheikh Mohammed, csak az a kérdés, hogy erre miért kellett nyolc évet várni? A terroristáknak adott legjobb válasz ugyanis a büntetőítélet.
Egyrészt transzatlanti szolidaritásból, másrészt saját bűnrészességük miatti bűntudatuk okán továbbra is ösztönözni fogjuk az uniós kormányokat arra, hogy több fogvatartottat fogadjanak be és telepítsenek le, és ellent fogunk állni az ujgurokra vonatkozó kínai fenyegetőzésnek. Ezt megnehezíti, hogy az Egyesült Államok képtelen a 17 ujgurból egyet is letelepíteni az USA területén.
Az Egyesült Királyságban törvényesen letelepedett saját választópolgárom, Shaker Aamer, akinek brit állampolgárságú felesége és négy brit állampolgárságú gyermeke London Battersea városrészében él, nyolc év után még mindig a guantánamói jogi útvesztőben senyved. A jelek szerint az "csön-csön-gyűrű” játék áldozata, ugyanis az Egyesült Államok és az Egyesült Királyság kormánya összejátszhat egymással, és hazájába, Szaud-Arábiába tuszkolhatják vissza. Ő közvetlen tanúja annak, hogy saját magát és másokat amint kínoztak meg nem csak amerikai, hanem brit titkos ügynökök is. Így nagyon kényelmesen el lehetne intézni, hogy ne tanúskodhasson amerikai törvényszék előtt.
Még egyszer szeretném leszögezni, hogy melegen üdvözöljük a Guantánamo bezárására irányuló erőfeszítéseket, de ellenezzük a katonai bizottságokat, és ellenzünk minden más folytatólagos jogsértést is. És Európának is jobban ki kell tennie magáért.
Heidi Hautala
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök asszony, López Garrido úr, az Egyesült Államok magas rangú képviselői közelmúltbeli brüsszeli látogatásuk alkalmával velünk, az Európai Parlament tagjaival is találkoztak.
A Parlament természetesen kulcsfontosságú helyzetben lehet ahhoz, hogy ösztönözze a tagállamokat arra: próbáljanak meg közös politikát kialakítani Guantánamo bezárását illetően. A napnál világosabb, hogy Guantánamo még mindig az igazságtalanság égbekiáltó jelképe, és bezárásához az Európai Uniónak sok érdeke fűződik.
A találkozó során kifejeztük azt a véleményt, melyet az Európai Parlament múlt év februári állásfoglalásában is kifejtett. Azt is elmondtuk nekik, hogy nemcsak arról akarunk beszélni, hogy a guantánamói foglyokat hová helyezzék el, hanem ezzel egyidejűleg azt is meg akarjuk vitatni az Egyesült Államokkal, hogy a fogvatartottakkal szembeni bánásmódra vonatkozó politikája és büntető törvénykönyve egyaránt átfogó reformra szorul annak érdekében, hogy mindkettő megfeleljen a jogállamiság elveinek.
López Garrido úr, biztos úr, szeretném remélni, hogy Önök komolyan veszik ezt, és az Önök által említett párbeszédekben meg fogják vitatni az Egyesült Államokat képviselő személyekkel is.
Végezetül szeretném kifejezni, mennyire fontos az Európai Unió számára, hogy tisztába tegye a titkos letartóztatásokban és fogolytáborokban játszott szerepét. Itt utalnék az előző parlamenti ciklus során képviselőtársam, Carlos Coelho által végzett jelentős munkára. Folytatnunk kell a munkát, mert az Európai Unió a mai napig még semmilyen magyarázatot nem adott arra, hogy tagállamai milyen szerepet játszottak az EU területén végrehajtott titkos letartóztatásokban és létrehozott fogolytáborokban.
Ryszard Czarnecki
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök asszony, visszautalva az előttem felszólalt tisztelt képviselőtársam kijelentésére, szeretném hangsúlyozni: a helyzet az, hogy nincs határozott bizonyíték, és nincsenek konkrét tények arra vonatkozóan, hogy egyes európai országokban léteztek volna CIA-fogolytáborok és börtönök, legalábbis Lengyelországra ez érvényes. Az elmúlt néhány évhez hasonlóan az Európai Parlamentben megint Guantánamóról beszélünk. Szeretnék rámutatni arra, hogy erről Barack Obama elnöksége alatt is beszéltünk, vagyis úgy tűnik, hogy a problémát nem kizárólag az ifjabb George Bush rettenetes és gonosz kormányzásának tudhatjuk be. A kérdés láthatólag bonyolultabb. Azért mondom ezt, mert a Tanács képviselője és a spanyol elnökség kijelentette, hogy az amerikaiak voltaképpen még nem váltották valóra minden ígéretüket.
Végül csak annyit szeretnék hozzáfűzni: nagyon jó, hogy az Európai Unió felemeli szavát a polgári szabadságjogokat érintő ügyekben. Ezzel együtt azonban emlékezzünk az áldozatokra - a terroristák áldozataira is.
Elnök
Czarnecki úr, elfogad egy kérdést Hautala asszonytól?
Ryszard Czarnecki
(PL) Elnök asszony, a Zöldek/Európai Szabad Szövetség képviselőcsoportjához tartozó egyik előttem felszólalt tisztelt tagjának kijelentésére utaltam.
Heidi Hautala
(FI) Elnök asszony, Czarnecki úr talán nem tudja, hogy 2009. december 22-én egy európai kormány első ízben ismerte el, hogy saját területén volt titkos fogolytábor. Ez akkor történt, amikor egy litván parlamenti bizottság megállapította, hogy a terrorizmus elleni háborúban egy ilyesfajta CIA-börtön működött Litvániában.
Örülök, hogy e tényfeltárás nyomán a litván kormány erélyes válaszlépést tett.
Ryszard Czarnecki
Elnök asszony, köszönöm a tisztelt képviselőtárs megjegyzését, de szeretném tájékoztatni arról, hogy én nem Litvániát, hanem Lengyelországot képviselem.
Helmut Scholz
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, tisztelt képviselőtársaim, kifejezetten üdvözlöm, hogy az Európai Parlament újra megvitatja a Guantánamo Bay-i, kínzásokról elhíresült börtön azonnali bezárásának a témáját, és azonosulok valamennyi olyan képviselőtársam szavaival és álláspontjával, akik az Európai Uniót és a tagállamokat erélyes fellépésre szólították fel.
Itt valójában transzatlanti együttműködési problémáról van szó. Guantánamóban a Genfi Egyezménynek fittyet hányva több mint negyven országból származó közel 800 személyt tartottak fogva vádemelés, ügyvédi közreműködés és bírósági eljárás nélkül. Számos beszámolót ismerünk, melyek a fogvatartottak meggyilkolásáról, a velük szemben elkövetett iszonyatos jogsértésekről és megalázásokról tudósítanak. Az, hogy az Európai Unió legtöbb tagállama harmadik országként mindezidáig vonakodott kinyilvánítani Guantánamo Bay-i foglyok fogadására irányuló hajlandóságát, véleményem szerint szégyen, és felettébb sajnálatos, ezért felszólítom a Bizottságot, hogy haladéktalanul vigye ezt az ügyet ismét a Tanács elé, ideértve az európai országoknak a törvénytelen guantanamói fogva tartásban játszott szerepének a feltárását is.
Utolsó gondolatként talán a következőkkel zárnám szavaimat: Guantánamo Bay kínzóbörtön gyanánt történő felhasználása az eredeti bérleti szerződés egyértelmű megszegésének minősül, és Ashton bárónőnek, valamint a Bizottság külpolitikáért felelős más tagjainak esetleg csatlakozniuk kellene hozzám, és fel kellene szólítaniuk az Egyesült Államok kormányát, hogy egy jelképes vonallal zárja le ezt a szégyenletes fejezetet, és adja vissza Guantánamót Kubának.
Mike Nattrass
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, West Midlands-ből jövök, az egykor Guantánamón fogva tartott úgynevezett "tipton tálibok” hazájából. Az Egyesült Királyság Függetlenségi Pártja európai parlamenti képviselőjeként el kell ismernem, hogy emberek őrizetbe vétele, valamint egy másik, idegen országban történő bíróság elé állítás és bebörtönzés céljából történő, bírósági felügyelet nélküli deportálása szokatlan és idegen eljárás, a szabadság, a demokrácia, az elszámoltathatóság és a természetes emberi jogok arcul csapása.
Sorolhatnám azokat a brit állampolgárokat, akiket ilyen módon kényszerítettek börtönbüntetésre, tuszkoltak szutykos és szűk tömlöcbe, és ez nem a CIA vagy kiadatási programja "jóvoltából”, hanem a Tisztelt Ház által megalkotott európai elfogatóparancs értelmében, az EU tagállamainak "jóvoltából” történt. Az európai elfogatóparancsot az EU-ban gyártották. Ezért mielőtt elítélnék az Egyesült Államokat, nézzenek tükörbe, és szembesüljenek a saját kétszínűségükkel!
Franz Obermayr
(DE) Elnök asszony, Guantánamo bezárása biztosan jelzi azt, hogy az Egyesült Államoknak be kell ismernie, miszerint megsértette az emberi jogokat - ideértve azt is, amikor ez a terrorizmus elleni küzdelem jegyében történt -, és hogy véget akar vetni ennek. Ezért üdvözlöm ezt a lépést. Szlovákia, Olaszország és más tagállamok kijelentették, hogy készek foglyok befogadására. Véleményem szerint erről európai szinten kell tárgyalni, mivel a volt foglyok a Schengeni Megállapodás következtében végül bármely más tagállamban köthetnek ki. Ugyanakkor lényegében először is három dolgot kell tisztáznunk.
Először is tisztázni kell azt a biztonsági kockázatot, amelyet ez a befogadó ország számára jelent - és ez sem nem szégyen, sem nem sajnálatos, Scholz úr. A fogvatartottnak a szóban forgó tagállammal fennálló bármely különleges kapcsolatát is vizsgálni kell. Végül és a lényeget tekintve, hitelt érdemlően tisztázni kell, hogy a szóban forgó foglyokat miért is nem lehet az Egyesült Államokban elhelyezni.
Carlos Coelho
(PT) López Garrido úr, biztos úr, Guantánamo a Bush-kormányzat egyik legsúlyosabb tévedése volt. Olyan nemzetközi egyezményeket sértett, mint a kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmódok elleni egyezmény, valamint az egyének erőszakos eltüntetéssel szembeni védelméről szóló nemzetközi egyezmény, és lehetővé tette az ártatlan emberekkel szembeni önkényeskedést, az emberi jogok semmibe vételét, ártatlan emberek bebörtönzését és megkínzását.
Obama elnök teljesen helyénvalóan azt nyilatkozta: Guantánamo bezárása lényegbevágó annak érdekében, hogy az Amerikai Egyesült Államok visszaszerezze azt az erkölcsi tekintélyt, melyet elveszített azáltal, hogy a terrorizmus elleni küzdelemben törvénytelen eszközöket használt. Obama elnök a Fehér Házban töltött első napján határozta el, hogy felfüggeszti a katonai törvényszékek előtt folyamatban lévő pereket, és bejelenti a guantánamói támaszpont bezárását. Feladata különösen az amerikai Kongresszus részéről tapasztalható együttműködés hiányának fényében nem könnyű.
Mi itt az Európai Parlamentben mindig is megosztottak voltunk a transzatlanti stratégiát illetően, a szégyenletes börtönnel szemben azonban széles körű egyetértésre jutottunk. Az iraki háború által mélyen megosztott Tanácsban lehetővé vált, hogy valamennyi külügyminiszter egyhangúan követelje Guantánamo bezárását. Amint Salafranca Sánchez-Neyra úrtól hallottuk, több tagállam - Franciaország, Portugália, Írország, Belgium, az Egyesült Királyság, Olaszország és Magyarország - is beleegyezett abba, hogy területére beengedjen volt foglyokat. Az arra vonatkozó döntés, hogy Guantánamóból fogadnak-e vagy sem foglyokat, kizárólag minden egyes tagállam hatáskörébe tartozik, ám ezt európai szintű összehangolás alapján kell meghozni. A határok nélküli Európában, ahol mindenki szabadon mozog, a tagállamoknak meg kell osztaniuk egymás között az információkat.
López Garrido úr, biztos úr, miközben kifejezem aggodalmamat az amerikai helyzetben tapasztalható késlekedés miatt, szeretném megkérdezni, hogy véleményük szerint az Európai Unió még miben segíthet? Mi az, amit nem teszünk meg, de amit még meg lehetne tenni? És véleményük szerint az Európai Uniót jelenleg mi hátráltatja, vagy mi nehezíti a segítségnyújtás megadásában?
María Muñiz De Urquiza
(ES) Elnök asszony, Guantánamo jogi és humanitárius eltévelyedés volt, a Bush-kormányzatnak a nemzetközi közösségről és a nemzetközi kapcsolatokról alkotott egyoldalú felfogásának, valamint a nemzetközi jog iránti tökéletes megvetésének talán a legkirívóbb példája. A katasztrofális Bush-kormányzást követően rengeteg mindent kellett kijavítani, és Obama elnök jelenleg ezen munkálkodik.
Egy évvel ezelőtt helyes alapokról indított, amikor egyik első döntéseként bejelentette Guantánamo bezárását, amely az Egyesült Államok világbeli legitimitásának visszaállítása érdekében tett bátor elhatározás volt, és gesztus is a muzulmán közösség felé. A saját maga által Guantánamo bezárására kiszabott január 22-i határidő azonban lejárt, és még mindig 192 fogoly van ott.
Ha az Európai Unió kormányai valóban igazi stratégiai viszonyrendszert akarnak kiépíteni, támogatniuk kell Obama elnök elhatározását, és ehhez a legjobb út a guantánamói foglyok vagy fogvatartottak befogadásán keresztül vezet. Spanyolország és más európai uniós országok ezt a már említett június 15-i együttes nyilatkozat alapján teszik, amely közös keretet teremtett a fogvatartottak befogadásához.
Ugyanakkor - bár technikai értelemben az egyes tagállamok által egyoldalúan, szuverén módon hozott döntésekről van szó - az Európai Uniónak együttesen kellene fellépnie, és megmutatnia, hogy támogat egy közös európai uniós határozatot, melyet a Parlament, és főként a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja már több alkalommal követelt.
50 fogolyról van szó, azokról, akiket a szabadon bocsátásra alkalmasnak nyilvánítottak. Ezt a számot a 27 tagországnak tudnia kell kezelni. A tagállamok, valamint a schengeni térségben részt vevő, a fogolybefogadásban érdekelt többi ország közötti információcserét szolgáló meglévő mechanizmusokon túlmenően szükségünk van a volt fogvatartottak társadalmi integrációjával összefüggő megfelelő gyakorlatokra vonatkozó információk és tapasztalatok cseréjére is.
Ivo Vajgl
(SL) Először is szeretném megköszönni mind a Tanács, mind a Bizottság képviselőjének a guantánamói kérdéshez való kezdeményező hozzáállását. Guantánamo az első naptól, a börtön megnyitásától fogva anomália, szégyenfolt. Megnyitását a szeptember 11-i sokkoló merényletek nyomán talán könnyebben meg lehetne érteni, ám azóta évek teltek el. Ennek ellenére a guantánamói gyalázat tovább folytatódik, és voltaképpen mindannyiunk, akik hiszünk a nyugati civilizáció olyan értékeiben, mint az emberi jogok és a jogállamiság, továbbra is szégyenkezünk miatta.
Ma reggel véletlenül rábukkantam egy Guantánamo közös munkacsoport nevű kormányzati szervezet honlapjára. Az ember nevetne, ha az általuk leírt guantánamói helyzet nem lenne olyan elkeserítő: Guantánamót ugyanis ötcsillagos, minden elképzelhető kényelemmel felszerelt szállodaként írják le. Legfőbb ideje, hogy felszólítsuk Obama elnököt ennek a szégyenfoltnak a bezárására, és kíméljenek meg bennünket a képmutatás vádjától.
Hélène Flautre
(FR) Elnök asszony, én is azt kívánom, hogy európai szinten minden intézkedés megtétessék a tagállamok felelősségteljes hozzáállásra való ösztönzésére, és arra, hogy befogadjanak ártatlannak nyilvánított volt guantánamói foglyokat, akik áldozatok, és akiket az Európai Unió területén biztonságosan kell elhelyezni.
Ám mindenki tudja, hogy Guantánamo bezárása sem az Egyesült Államokban, sem Európában nem fog véget vetni az emberi jogi és a terrorizmus elleni küzdelemmel összefüggő kérdésfeltevésnek. Amint hallottuk, az Egyesült Államokban a terrorellenes törvény még mindig lehetővé teszi a korlátlan idejű előzetes vizsgálati fogságot és a katonai törvényszékek előtti eljárást. Nos, a guantánamói foglyok nem az égből pottyantak Európába! És határozott meggyőződésem, hogy ebben a témában még mindig nem látunk tisztán.
Hautala asszony jogosan beszélt a Litvánia által december 22-én lezárt parlamenti vizsgálatról. Ehhez csak gratulálni lehet. Példaértékű! Példaként kell szolgálnia! Az európai földön elkövetett törvénytelen gyakorlatok tanulságai nem lettek levonva, és úgy gondolom, hogy ez a feladat az Európai Bizottságra és a Tanácsra vár.
Le kell vonnunk az elkövetett törvénytelen gyakorlatok tanulságait, amelyek Guantánamo megnyitásához vezettek, az európai államok teljes cinkossága mellett.
Rachida Dati
(FR) Elnök asszony, először is, legutóbb megtudtuk, hogy a guantánamói fogolytábort nem 2010-ben fogják bezárni, amint ez a tervekben szerepelt, hanem 2013-ban, vagyis Obama elnök mandátumának a végén. Jóllehet a bezárás késedelmet szenvedett, mégis örülnünk kell annak, hogy folyamatban van, hiszen abba is maradhatott volna. Ez megfelel Európa kifejezett akaratának. Ugyanis nem lehet egyik oldalról évekig bírálni az Egyesült Államokat a guantánamói tábor miatt, a másik oldalról pedig saját magunk nem mutatni erőteljes szándékot és hajlandóságot a probléma megoldásának előmozdítására.
Röviddel ezelőtt találkoztam az amerikai igazságügyi miniszterrel, Eric Holderrel, aki beszélt a feladat nagyságáról, de egyúttal tudatta velem az Egyesült Államok azon kívánságát és akaratát is, hogy részesüljön az európai országok támogatásában, amelyek fogvatartottak európai területre történő befogadásával segítenék az Egyesült Államokat a tábor bezárásában. Tehát összehangolt erőfeszítéssel segítenünk kell az Egyesült Államokat abban, hogy lezárjon egy olyan intézményről szóló fejezetet, melyet mi európaiak hosszú évek óta ellenzünk.
Katarína Neveďalová
(SK) Az Európai Uniónak miért kell viselnie az amerikai politikák következményeit? Egyszerűbb lenne felszólítani Amerikát és elnökét, aki megválasztása előtti ígéretét teljesíti most - amelyben mellesleg sok vezető politikus támogatja nyilvánosan -, hogy saját maga intézze el ezt a jókora és kínos problémát. Ám az Európai Uniónak sok köze van ehhez. A terroristák az EU-t is megfenyegették és megtámadták, és továbbra is fenyegetik az egész világot, melynek az EU szerves részét képezi. Már megfeledkeztünk volna a londoni földalattiban, Németországban, Spanyolországban, Hollandiában elkövetett, meg a több tucat megelőzött terrorista merényletről? Ezért Amerikával egy hajóban evezünk, a probléma mindnyájunkat érint.
Most figyelmünket leginkább és különösen az érintett személyekre gyakorolt hátrányos következmények megelőzésére és kiküszöbölésére kell összpontosítanunk, és minden lehetséges erőfeszítésünknek e személyek társadalomba való visszailleszkedésének segítését kell céloznia azért, hogy visszatérhessenek a normális életbe, és rendes polgári életet élhessenek családjuk körében.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Elnök asszony, szeretném kiemelni az előbb Flautre asszony által említett pontot. Nagyon fontos, hogy segítsünk Obama elnöknek Guantánamo bezárásában. Ezt már jó ideje kérjük, ezért lényeges, hogy az Európai Unióban mi is megkapjuk a szükséges támogatást mindazon személyek fogadásához, akiknek befogadását az Obama-kormányzat jelenleg kéri tőlünk.
Ennek azonban nem szabad elfeledtetnie velünk, hogy a börtön jórészt azért is létezhetett, mert Európa ehhez áldását adta. Következésképpen történelmi felelősség nyomja a vállunkat, melyet semmilyen körülmények között nem rázhatunk le. Guantánamo bezárásában azért is kell segítenünk, mert az is lényeges, hogy európaiakként vállaljuk a saját felelősségünket, ugyanis itt európai felelősségről van szó.
Európa hosszú ideig félrenézett, például a repülős fogolyszállítások esetében. Az Európai Bizottság jelenlegi elnöke még portugál miniszterelnökként engedélyezte és lehetővé tette, hogy Guantánamo felé tartó gépek repüljék át Portugália felségterületét. A Tanácsban és a Bizottságban ülő hölgyeim és uraim, ez a történelmi felelősség semmilyen körülmények sem megengedhető.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök asszony, mindannyian teljes joggal egyetértünk abban, hogy nyújtsunk gyakorlati támogatást az Egyesült Államoknak a guantánamói fogolytábor bezárására vonatkozó döntéséhez, és természetesen sürgetjük az Unió tagállamait, hogy fogadjanak be fogvatartottakat.
Széles körű egyetértés van abban a tekintetben, hogy Guantánamo hiba volt az Egyesült Államoknak a terrorizmus elleni küzdelemre irányuló törekvésében. Ugyanakkor oda kell hatnunk, hogy hasonló tévedésekre a jövőben ne kerüljön sor, főként Európában ne. Az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa elé a közeljövőben, 2010 márciusában beterjesztendő jelentés azonban sajnálatos módon súlyos gyanút vet fel gyanúsítottak titkos fogva tartásának gyakorlata tekintetében az Európai Unió olyan tagállamaiban, mint Nagy-Britannia, Románia és Lengyelország.
Az egyik oldalról nem ítélhetjük el az ilyesfajta magatartást, és nem mondhatjuk, hogy igazuk van Guantánamo bezárásában, miközben a másik oldalról eltűrjük a hasonló magatartást, amelyről talán azt tartjuk, hogy nem is jelent olyan súlyos problémát. Mindnyájunknak szembe kell néznünk a saját felelősségünkkel.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Elnök asszony, azzal szeretném kezdeni, amit az előző felszólaló mondott. Ugyanis ön, Papanikolaou úr, kategorikusan kijelentette, hogy Európában, köztük Lengyelországban és Romániában, léteztek illegális börtönök. Lengyel felszólalóként világosan le kívánom szögezni, hogy nincs határozott bizonyíték arra nézve, miszerint ilyen börtönök léteztek volna Lengyelországban. Ez az első megjegyzésem. Most nézzük a másodikat. Úgy gondolom, a Tisztelt Házban nincs vita közöttünk abban a tekintetben, hogy Guantánamónak meg kell szűnnie létezni. Ugyanakkor igen könnyű belátni, hogy Guantánamo bezárása nagyon bonyolult folyamat lesz, és senki sem akar segíteni ebben. Fel kell tennünk a kérdést, hogy akkor mit lehet tenni? Nos, kérdésem a következő: van-e valamilyen változás a foglyok elhelyezésére és kihallgatására szolgáló módszerek vonatkozásában? Ugyanis Guantánamóban sokféle módszert használtak erre, kezdve attól, hogy a foglyok fejét víz alá nyomták, egészen addig, hogy hosszú éjjeleken keresztül nem hagyták őket aludni. Biztosak vagyunk-e abban, hogy ezek az embertelen módszerek többé nem használatosak arrafelé?
Krisztina Morvai
(HU) Örülök annak, hogy képviselőtársaim ennyire fölháborodnak azokon a durva emberi jogi jogsértéseken, amelyek Guantánamóban történtek a terrorizmus elleni fellépés nevében. Ezt a fölháborodást azonban kizárólag akkor tudom komolyan venni, hogyha önök végre, sokadik megszólalásom alkalmával, elköteleződnek arra, hogy az EU-n belül, Magyarországon létező Guantánamo ügyét kivizsgálják. Sokadszorra mondom, Magyarországon tizenkét politikai ellenzékhez tartozó személy van közel egy éve előzetes letartóztatásban terrorizmus vádjával, ugyanolyan körülmények között és büntetőeljárási jogaik ugyanolyan jellegű megsértésével, mint a guantánamói foglyok voltak. Kérem, szíveskedjenek képviselőtársaim kézfeltartással jelezni, ki az, aki önök közül hajlandó ezt az ügyet komolyan venni és részt venne egy részletes kivizsgálásban. Várom a kézfeltartásokat Elnök asszonytól és képviselőtársaimtól.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök asszony, két igen konkrét, elhangzott témáról szeretnék szólni, az egyiket Salafranca úr, a másikat Scholz úr vetette fel.
Az első Jemennel függ össze. Jemen vonatkozásában semmilyen bizonyítékom nincs arra nézve, hogy volt-e vagy lesz-e olyan külön határozat, amely Jement összefüggésbe hozná Jemenből jövő és Guantánamóban fogva tartott személyekkel. Az Unió történetében első külügyi tanácsi ülés következtetéseinek témája a jemeni helyzet volt. Csak egy rendes külügyi tanácsi ülés volt, január 25-én, amelynek következtetései felhívták Jement, hogy hajtson végre nagyszabású politikai reformprogramot, de ebben Guantánamo kérdéséről nem történt említés. Természetesen támogatjuk ezeket a következtetéseket, valamint a január 27-én Londonban megrendezett konferenciát is.
A Scholz úr által a Guantánamo Bay-i helyzet megváltoztatására, valamint a terület jogállásának lehetséges megváltoztatására tett célzást illetően: ez a kérdés az Egyesült Államok és Kuba között 1903-ban létrejött nemzetközi szerződés alapján vetődik fel. Ez tehát teljes mértékben Kuba és az Egyesült Államok közötti kétoldalú kérdés.
Úgy gondolom, általános egyetértés van arra nézve, hogy a guantánamói börtön az emberi jogok súlyos sorozatos megsértésével egyenértékű, és jogi eltévelyedést jelent, amelyet nem lehet eltűrni, amelyet az Európai Unió keményen bírált; és amelyről azt akarjuk, hogy ilyesmi többé ne ismétlődhessék meg. Éppen ezért akarunk együtt dolgozni az Egyesült Államok elnökével, aki elhatározta, hogy véget vet Guantánamónak, és bezárja a börtönt. Sőt mi több, arról is határozott, hogy felülvizsgálják majd az Egyesült Államok börtönpolitikáját.
Ezért erős alapja van Vajgl úr arra vonatkozó megjegyzéseinek, hogy ezt a börtönt az emberi jogok tömeges megsértése, valamint egyéb elhangzott megjegyzések okán feltétlenül be kell zárni. Sőt, véleményem szerint általánosságban is igaz az, hogy ha a világ más országaiban vagy Európában megsértik az emberi jogokat, ez még nem azt jelenti, hogy ezt a helyzetet ne kellene bírálni, vagy hogy ne kellene azon dolgoznunk, hogy odahassunk, hogy ilyesmi többé ne történjék meg. Mondom ezt Nattrass úr felszólalásával kapcsolatban, mert természetesen biztos vagyok abban, hogy egyetért azzal, miszerint Európában nincs semmi hasonló a guantánamói börtönhöz.
Az Európai Unió és az Egyesült Államok igen alaposan dolgoztak ezen a kérdésen. Említettem a múlt év június 15-én tett nyilatkozatot, melyben az Egyesült Államok és az Európai Unió elkötelezték magukat arra, hogy munkálkodni fognak az emberi jogok megszilárdítása és a terrorizmus elleni küzdelem érdekében. Vonatkozik ez az emberi jogok ellen a guantánamói börtönben elkövetett jogsértésekre, de arra is, hogy a terrorizmus elleni küzdelmet az alapvető szabadságok, az alapjogok és a törvényesség feltétlen tiszteletben tartásával kell folytatni. Fontos, hogy ezzel összhangban cselekedjünk. Ezért tökéletesen egyetértek azzal, amit Coelho úr mondott, miszerint fontos, hogy az Európai Unió hozzájáruljon ehhez.
Ámde nem csak a Guantánamo bezárására vonatkozó amerikai döntésről beszélünk, az ezzel együtt járó összes problémával, amiről első beszédemben szóltam. Azt is el kell ismerni, hogy Obama elnök ténylegesen szakít a múlttal. Ami annyit jelent, hogy új fejezet nyílik nemcsak Guantánamo történetében, hanem a Guantánamót övező összes gyakorlat tekintetében is. Úgy gondolom, ez teljesen világos, ha szemügyre vesszük az Obama elnök által foganatosított intézkedéseket.
Ő véget vetett a CIA által folytatott titkos fogva tartásoknak, és elrendelte, hogy mostantól kezdve minden egyesült államokbeli foglyot vegyenek nyilvántartásba a Vöröskereszt Nemzetközi Bizottságánál. Véget vetett a szintén a CIA által alkalmazott "feljavított” kihallgatási módszereknek. Ami annyit jelent, hogy az USA nyomozói többé nem használhatják igazolásként a szeptember 11. után a kínzásról és a kihallgatási módszerekről keletkezett jogi véleményeket, amivel természetesen új fejezet nyílik. A fogolyszállítási politikát is felülvizsgálták annak érdekében, hogy összhangban legyen a nemzetközi joggal.
Mindezt üdvözöljük, és ezt az együttes nyilatkozatban is kifejeztük. Üdvözöljük, hogy az Egyesült Államok alaposan felülvizsgálta a fogva tartásra, fogolyszállításra, bíróság elé állításra, kihallgatásra, valamint a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó politikáját. Ezért a nyilatkozatban kifejezetten leszögeztük, hogy tudomásul vesszük az Egyesült Államok azon elkötelezettségét, hogy újragondolja a biztonságot övező valamennyi kérdést, és az Obama elnök által 2009. január 22-én aláírt rendeletnek köszönhetően átfogóan felülvizsgálja a folyamatban lévő politikákat.
Úgy gondolom, hogy ezt ki kell emelni. A cél elérése érdekében persze együtt kell működnünk, és Muñiz de Urquiza asszony igen kifejezetten utalt az Egyesült Államokkal való együttműködésre. Európa számos alkalommal bírálta a börtönt, Európának ezért a lehető legnagyobb mértékben együtt kell működnie, bár van kétféle korlát. Az egyik az Egyesült Államokkal függ össze, hiszen végső soron az Egyesült Államok jogi szabályozása és szuverenitása érvényesül. A másik pedig az, hogy az Európai Unió tagállamai szintén szuverén módon döntenek arról, hogy befogadnak-e volt guantánamói foglyokat.
A Tanács soros elnöksége természetesen egyértelműen az együttműködés és az együttműködés ösztönzésének a talaján áll, miközben tiszteletben tartja minden egyes ország és minden egyes polgár biztonsághoz való jogát, ami ezért egy figyelembe veendő másik elv. Következésképpen, amint Gomes asszony mondta, elő kell mozdítanunk az Egyesült Államok és az Európai Unió közötti együttműködést, de az Unió tagállamai közötti együttműködést is.
Együtt kell működnünk magunk között ebben a kérdésben, párbeszédet kell magunk között folytatnunk, és e párbeszéd egy részének Guantánamo konkrét témájánál messzebbre kell nyúlnia. Ezt a témát néhány felszólaló, például Hautala asszony és Czarnecki úr említette beszédében: az áldozatokról van szó. Úgy gondolom, hogy ez a párbeszéd egyik olyan területe, amelyet az Egyesült Államokkal fennálló kapcsolatainkban be kell vezetnünk. Megítélésem szerint a különböző terrorista bűncselekmények áldozataira vonatkozó párbeszéd olyan kérdés, mellyel a jövőben foglalkozni kell; e témában mindenesetre már folyik mélyreható párbeszéd az Egyesült Államokkal.
Azzal szeretném zárni, hogy az Európai Uniónak teljesen egyértelmű az álláspontja Guantánamóval kapcsolatban: a börtönt be kell zárni. Az Európai Uniónak teljesen egyértelmű az álláspontja abban a tekintetben is, hogy az emberi jogokat és az alapvető szabadságokat semmilyen alapon nem lehet megsérteni, és az Európai Unió természetesen kiáll a terrorizmus elleni küzdelem, valamint az Egyesült Államokkal való közös munkálkodás szükségessége mellett is. Ez hiteles állásfoglalás, figyelemmel arra, hogy az Egyesült Államok és Obama elnök terrorellenes politikájában, valamint a fogva tartásra, fogolyszállításra és kihallgatásra vonatkozó számos politikában kétségkívül gyökeres változás következett be, nyilvánvaló gyökeres változás a múlthoz képest. Nekünk ezt az álláspontot kell erősítenünk, és ezen álláspont megszilárdulását kell elősegítenünk. A Tanács álláspontja tehát az, hogy egyértelműen együtt kell működni az Egyesült Államokkal azért, hogy elérjük, amit valamennyien akarunk, nevezetesen a guantánamói börtön végleges bezárását.
Paweł Samecki
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, először is meg kívánom ismételni: úgy gondoljuk, az Európai Unióban mindannyiunk érdeke a guantánamói fogolytábor bezárása, és amint előzőleg leszögeztem, a Bizottság további előrelépést vár az amerikai kormánytól Guantánamo közeljövőbeli bezárása vonatkozásában.
Scholz úr felszólalására megjegyzésként újfent szeretném aláhúzni, hogy úgy gondoljuk: Guantánamo miatt az elsődleges felelősség az Egyesült Államokat terheli. A Bizottság azonban úgy véli, hogy nekünk, úgy is mint Európai Uniónak, a lehető legsegítőkészebbnek kell lennünk a kérdés megoldásában, és az Obama-kormány már tett efelé néhány jelentős lépést. A miniszter úr szólt ezekről.
Zemke úr kérdésére válaszul: valóban meg kell említenünk, hogy Obama elnök véget vetett a feljavított kihallgatási intézkedések és módszerek alkalmazásának, mi pedig üdvözöljük ezt a lépést.
Salafranca Sánchez-Neyra úrnak azon 50 fogvatartottra vonatkozó kérdésére válaszul, akiknek a sorsa még nem dőlt el: véleményünk szerint az Egyesült Államok kormánya kezelni fogja ezt az 50 esetet, és az előző esetekhez hasonló állapotra vagy megoldásra fog jutni.
A Bizottság még nem kapta meg a munkabizottság jelentését, így nem tudunk semmilyen konkrét felvilágosítást adni, de általánosságban úgy gondoljuk, hogy mindenki számára tisztességes eljárást akarunk.
Végezetül meggyőződésünk, hogy a továbbiakban is támogatnunk kell a helyzet összehangolt uniós megközelítését, és nagyra fogjuk értékelni a Parlament ennek érdekében tett hozzájárulását és erőfeszítéseit.
Elnök
A vitát lezárom.
