

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er beretning fra Det Europæiske Råd og redegørelse fra Kommissionen om Det Europæiske Råds møde i Bruxelles den 4.-5. november 2004.
Balkenende,
    Hr. formand, ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, mine damer og herrer, det er mig en glæde i dag at aflægge beretning fra Det Europæiske Råds møde den 4.-5. november. Det var et godt møde.
De emner, som var i fokus, er af stor betydning for borgerne, såsom økonomi og området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
Endvidere drøftede vi formidling af EU, , og spørgsmålet om bedre kommunikation og interaktion mellem politikere og borgere om Europa. Endelig drøftede vi en række aktuelle udenrigspolitiske emner, herunder især Irak.
Hr. formand, set i lyset af den seneste udvikling i Nederlandene må jeg nødvendigvis indlede med emnet frihed, sikkerhed og retfærdighed. Udviklingen er et sørgeligt, men klart bevis på, at det er påkrævet at styrke samarbejdet på disse områder.
Hr. formand, jeg er Dem meget taknemmelig for den støtte til og solidaritet med den nederlandske regering og hele det nederlandske samfund, De gav udtryk for i Deres indlæg den 15. november. Tillad mig at takke herfor som nederlænder.
Vi er i Nederlandene stolte af den diversitet, der præger vores land. Siden Anden Verdenskrig har vi modtaget store grupper af mennesker fra mange forskellige lande. Nogle fordi de blev forfulgt, andre fordi de kunne skabe sig en bedre fremtid hos os, og fordi de på vores arbejdsmarked udgjorde en velkommen forstærkning. Disse mennesker har ydet et stort og værdsat bidrag til kvaliteten af vores samfund.
Nu hører de og deres familie til hos os. Det kræver imidlertid opmærksomhed og indsats fra begge sider således "at høre til". Integration er et komplekst spørgsmål, som vedrører identitet, normer og værdier og det at kende og forstå hinanden. Samtidig kræver integration også respekt for og efterlevelse af grundlæggende spilleregler i vores samfund, nemlig ytringsfrihed, religionsfrihed og respekt for den demokratiske retsstat, som skal sikre borgerne den beskyttelse, de har ret til.
Sidst jeg havde lejlighed til at tale her i Europa-Parlamentet, sagde jeg i forbindelse med Tyrkiets mulige tiltræden til EU, at det ikke var et spørgsmål om islam eller religion i det hele taget. Det vil jeg gentage i dag. I vores europæiske samfund kan mennesker udmærket leve side om side og leve sammen, selv om de ikke har samme religiøse overbevisning. Men vi kan ikke tillade, at troen misbruges som påskud for attentater mod personer, skoler, moskeer eller kirker. Sådanne anslag må vi alle og overalt i Europa vende os imod med overbevisning og handlekraft.
Hr. formand, i Deres indlæg i mandags, hvor De gav udtryk for Deres støtte, påpegede De, at de seneste begivenheder i Nederlandene har betydning for hele det europæiske samfund. Jeg giver Dem ret heri. Nederlandene er overbevist om, at vi må styrke samarbejdet om bekæmpelse af terrorisme. De voldsomme reaktioner og modreaktioner efter mordet på Theo van Gogh vidnede endnu en gang om, at der i vores samfund og den måde, det er opbygget på, eksisterer nogle spændinger. Også i Europa må vi lære af hinanden, når det gælder integration af mindretal. Jeg skal lige om lidt komme nærmere ind på det flerårige program for retlige og indre anliggender, Haag-programmet, som tager sigte på at udbygge begge områder.
I sidste uge blev der i Nederlandene afholdt en ministerkonference, hvor emnet integration blev drøftet indgående. Vi har naturligvis også i den seneste uge gjort direkte brug af det eksisterende operationelle instrumentarium. Justitsministeren og indenrigsministeren har endvidere anmodet om, at begivenhederne i Nederlandene drøftes med kollegerne i Rådet (retlige og indre anliggender) fredag i denne uge, og at man drøfter de europæiske aspekter af begivenhederne.
Lad mig vende tilbage til rollen som formand for Det Europæiske Råd og det egentlige emne for denne forhandling. Det Europæiske Råd vedtog den 5. november Haag-programmet. Programmet beskriver i grove træk vores samarbejde med hensyn til frihed, sikkerhed og retfærdighed i de kommende fem år.
Haag-programmet er ydermere den første omfattende pakke af foranstaltninger, som forhandles med 25 medlemsstater. Det vidner om, at vi også i en udvidet Union kan nå til enighed om væsentlige, komplekse politiske spørgsmål. Det giver tiltro til fremtiden.
I et Europa uden indre grænser må vi stå sammen, når det drejer sig om at løse problemer som organiseret kriminalitet, terrorisme og menneskehandel. Vi må også samarbejde intensivt, når det gælder asyl og indvandring. Asylsøgere og indvandrere har krav på klare bestemmelser i Europa.
Haag-programmet bygger videre på Tampere-programmet fra 1999, i hvilket samarbejdet på dette felt for første gang blev formuleret. Haag-programmet bygger på bidrag fra medlemsstaterne, Kommissionens evaluering af Tampere-programmet, og Europa-Parlamentets henstilling af 14. oktober 2004, især hvad angår beslutningsprocedurerne.
Haag-programmet giver nye impulser på vigtige områder. Nettet mellem de nationale systemer bliver mere fintmasket, hvilket giver langt færre muligheder for fænomener som grænseoverskridende kriminalitet. Tilsynet vil blive skærpet, når det gælder effektiv gennemførelse af de foranstaltninger, der træffes, og det vil regelmæssigt blive vurderet, hvorvidt de pågældende foranstaltninger er effektive.
Hvad indeholder Haag-programmet konkret?
Unionen vil lette udvekslingen af information mellem medlemsstaternes politi, retsvæsen og efterretningstjenester på grundlag af disponibilitetsprincippet.
Hvad angår terrorisme, er det aftalt, at medlemsstaterne går videre end opretholdelse af egen sikkerhed, men også fokuserer på sikkerheden i EU som helhed. Organer som Europol og Eurojust kommer til at spille en central rolle, når det gælder bekæmpelse af kriminalitet.
Vi vil ihærdigt arbejde videre med oprettelsen af et europæisk retligt område, hvor det ikke længere er muligt at unddrage sig sin straf ved at flytte til en anden EU-medlemsstat.
Endvidere vil vi arbejde hen imod et fælles asylsystem i 2010, hvor der i alle lande anvendes de samme procedurer. Vi ønsker et fælles system, som er humant, men som også er klart, således at der sættes en stopper for "asylshopping".
Også illegal indvanding skal gribes mere effektivt an. Hertil hører en fælles hjemsendelsespolitik og bedre grænsekontrol.
Vi arbejder nu med udformning af basisprincipper vedrørende integration, og de vil om muligt allerede blive fastlagt under det nederlandske formandskab. Første skridt i så henseende blev taget under en uformel ministerkonference i Groningen.
Et andet forhold, jeg vil fremhæve, er anvendelse af kvalificeret flertal og den fælles beslutningsprocedure, når det gælder asyl- og indvandringsområdet. Europa-Parlamentet udtrykte indtrængende ønske herom i sin henstilling af 14. oktober 2004. Vi vil gøre Unionen mere slagkraftig og demokratisk på dette område, sådan som De har ønsket. Ordningen indføres den 1. april 2005. Der var ganske vist enkelte medlemsstater, som nærede et stærkt ønske om at knytte undtagelser hertil, men i sidste ende lykkedes det at begrænse det til undtagelsen vedrørende legal indvandring.
Det er alt i alt et ambitiøst og realistisk program. Kommissionen vil i 2005 fremlægge en handlingsplan herfor. De konkrete forslag til retsforskrifter, som vil indgå deri, vil blive forelagt Europa-Parlamentet i henhold til høringsproceduren og den fælles beslutningsprocedure. Det glæder mig meget, at der nu er opnået enighed medlemsstaterne imellem om målene og om, hvordan vi vil nå målene.
Et mere sikkert Europa for frie borgere, hvis grundlæggende rettigheder beskyttes på effektiv vis, det er, hvad det drejer sig om.
Jeg vil gå til det andet vigtige tema under Det Europæiske Råds møde, nemlig europæisk økonomi og forberedelsen af midtvejsrevisionen af Lissabon-strategien.
2004 er kendetegnet ved en svag økonomisk opgang i Europa. En sådan opgang er imidlertid på ingen måde nogen selvfølge. For at sikre den europæiske samfundsmodel, må vi foretage yderligere tilpasninger.
Kok-rapporten udmærker sig først og fremmest ved, at den klart påviser Lissabon-strategiens relevans, ja, dens nødvendighed. Strategiens hovedmål står uændret. Der er ikke noget alternativ.
Verden omkring os ændrer sig, idet, ud over USA, økonomier som Kina og Indien konkurrerer ikke kun på lønomkostninger, men også i stigende grad på kvalitet og innovation. Europa selv forandrer sig imidlertid også. Befolkningens aldring øges med de følger, det har for erhvervsaktiviteten og pensionssystemernes og sundhedsvæsenets bæredygtighed.
Det er dog klart, hvilken vej vi skal. Kun ved at imødegå fremtidens udfordringer kan vi bevare fortidens landvindinger. Viden, innovation og konkurrenceevne skal være de bærende søjler, når det gælder den europæiske økonomis tilpasningsevne. Europa skal videreudvikle sine stærke sider. Med udgangspunkt i en befolkning, som har en høj og bred uddannelse, i fleksible arbejdsmarkeder, aktiverende sociale systemer og innovativ økologi vil Europa kunne imødegå den globale udfordring.
Kok-rapporten viser således med al ønskelig tydelighed, at Lissabon-strategien beslutsomt bør fortsættes. I flere henseender kan der noteres fremskridt. Når det gælder erhvervsaktiviteten, når det gælder det indre marked og udbredelsen af ikt og internet i skoler, på universiteter, hos myndigheder og i husholdninger. Men lad os ikke stikke os selv blår i øjnene. Det fremgår også af Kok-rapporten, at indsatsen skal øges, især fra medlemsstaternes side. Ellers når vi afgjort ikke målene.
Netop denne proces, gennemførelsen af strukturelle forandringer samtidig med at offentlighedens støtte bevares, gav under mødet i Det Europæiske Råd anledning til en livlig diskussion med mine kolleger på uformelt plan. Der blev udvekslet praktiske erfaringer og skitseret visioner for fremtiden. Det var en god diskussion, netop fordi Kok-rapporten henviser til medlemsstaterne selv. 
Jeg fandt det i forbindelse med denne uformelle diskussion bemærkelsesværdigt, hvordan der herskede enighed om behovet for reformer og om behovet for god kommunikation om dette spørgsmål med samfundet, herunder civilsamfundet.
Endvidere var regeringscheferne enige om at erklære sig parat til at påtage sig det politiske ansvar for Lissabon-strategien, såvel på europæisk plan som derhjemme, på det nationale plan. Det var i den forbindelse også glædeligt, at den udpegede formand for den nye Kommissionen, hr. Barroso, bekræftede, at han ser Lissabon-strategien som det centrale element i sin politik, og at han inden for Kommissionens rammer vil tage ansvar herfor.
Jeg har nu talt om, hvilken rolle Det Europæiske Råd, Kommissionen og medlemsstaterne skal spille. Men Kok-rapporten tager også direkte sigte på Europa-Parlamentet, som i højere grad skal inddrages i denne strategi. Rapporten indeholder således et forslag om, at De skal nedsætte et fast parlamentarisk udvalg, som skal koncentrere sig om Lissabon-strategien og vækst og beskæftigelse. Jeg er naturligvis interesseret i at høre, hvad De agter at gøre i den anledning.
Hr. formand, jeg vil nu vende mig mod et andet tema, nemlig . De har også selv drøftet dette spørgsmål med os. Der er til stadighed grund til at understrege og sikre forståelse for, at kommunikationen med borgerne om, hvad Europa er og gør, bør forbedres. Jeg finder det positivt, at de kommende formandskaber har tilkendegivet, at de vil videreføre denne debat.
Ratifikationen af traktaten om en forfatning for Europa er en vigtig anledning til yderligere at forbedre kommunikationen med borgerne. De europæiske borgere deler afgørende værdier, og det er politikernes opgave, det er Deres og min opgave at formidle det europæiske projekt til borgerne. Samspil mellem Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen er forudsætningen for virkelig åben debat. Jeg hilser derfor den udpegede kommissionsformands plan om en næstformand med ansvar for kommunikationsporteføljen velkommen. Vi ser frem til den annoncerede kommunikationsstrategi, som vil blive fremlagt inden Det Europæiske Råds møde i juni.
Hr. formand, jeg er nu nået til de spørgsmål vedrørende eksterne anliggender, der blev behandlet. Først Irak. Det Europæiske Råd nåede til enighed om en pakke med støtteforanstaltninger på kort sigt til Irak. Pakken blev forelagt den irakiske premierminister Ayad Allawi, som i samme anledning var inviteret til at deltage i frokostmødet den 5. november. Endvidere fik Irak ved denne lejlighed stillet i udsigt, at der på lang sigt kunne blive tale om samarbejde og dialog. Hr. Allawi takkede os for støtten til genopbygningsprocessen i Irak. I den forbindelse spiller valget en afgørende rolle. Jeg lægger derfor også stor vægt på premierminister Allawis meddelelse om, at valget, til trods for de vedvarende sikkerhedsproblemer, vil blive afholdt i januar.
Mødet med Allawi og den hjælpepakke, vi forelagde, viser, at EU er parat og i stand til at spille en større rolle, når det gælder konkret støtte til den politiske og økonomiske genopbygningsproces i Irak. Endvidere blev der hermed sendt et signal om enighed i EU vedrørende Irak.
Et andet emne, som Det Europæiske Råd udtalte sig om, hvad angår eksterne anliggender, er Iran. Lad mig sige det klart. Vi ønsker fuldstændig og vedvarende frivillig suspension af alle berignings- og oparbejdningsaktiviteter fra Iran side. Det er forudsætningen for, at EU kan stille Iran i udsigt, at der føres drøftelser om et langsigtet samarbejde, som vil være til gavn for såvel EU som Iran. Den aftale, som sidste weekend blev indgået med Teheran, er et skridt i den rigtige retning. Vi må dog først sikre os, at suspensionen hurtigt kan fastslås af IAEA. Mislykkes også dette forsøg, synes der kun at være en mulighed tilbage, nemlig vejen via FN's Sikkerhedsråd.
Hr. formand, det fører mig til spørgsmålet om Mellemøsten. Der synes at være åbnet , når det gælder fredsprocessen i Mellemøsten. Israels beslutning om tilbagetrækning fra Gazastriben åbner forhåbentlig nye muligheder for at gennemføre køreplanen. Det Europæiske Råd har ønsket at knytte an hertil. Vi har nu efter forslag fra Javier Solana fastlagt et kortfristet handlingsprogram til støtte for palæstinenserne på områderne sikkerhed, reformer, valg og økonomisk udvikling. For at sikre en vellykket gennemførelse af programmet kræves naturligvis såvel palæstinensernes som israelernes medvirken. Lige nu sørger man over præsident Arafats død. Jeg håber imidlertid, at Den Palæstinensiske Myndighed, når der i januar er valgt en ny præsident, hurtigt og handlekraftigt vil starte på en frisk. 
Situationen i Sudan er stadigvæk overordentlig vanskelig. Det Europæiske Råd opfordrede Sudans regering og alle andre parter til at opfylde de internationale krav. Vi har helt klart en til rådighed, nemlig mulighed for om nødvendigt at iværksætte sanktioner. Hvis det virkelig er påkrævet, vil vi også gøre det.
For tre uger siden drøftede Europa-Parlamentet og Rådet situationen i Ukraine. Jeg håber, de ukrainske myndigheder forstår det signal, Det Europæiske Råd sendte. Anden runde af præsidentvalget finder sted på søndag. Anden runde skal være mere demokratisk end første runde. I modsat fald må vi overveje, hvilke konsekvenser vi vil lade det få.
Som det fremgår af konklusionerne fra mødet, drøftede Det Europæiske Råd ikke EU's udvidelse. Det vil vi gøre på mødet i december. På det tidspunkt kender vi udfaldet af Europa-Parlamentets forhandling om emnet. De beslutninger, vi skal træffe vedrørende de fire kandidatlande, kan ændre Unionen på afgørende vis. For tillidsfuldt at kunne imødese beslutningstagningen og gennemførelsen af beslutningerne er en klar, positiv og fremadrettet holdning fra Europa-Parlamentets side af stor betydning. Jeg håber, det bliver resultatet den 2. december.
Afslutningsvis, hr. formand, et par ord om Europa-Parlamentet selv og om Kommissionen.
Først vil jeg sige, at jeg deler Deres ønske om at finde en løsning på den langvarige sag om en vedtægt for Europa-Parlamentets medlemmer. Med gennemsigtige og entydige aftaler om løn og andre arbejdsbetingelser for Parlamentets medlemmer ville vi undgå opfattelser, som undergraver tilliden til EU's institutioner som helhed. Formandskabet vil, repræsenteret ved ministeren for europæiske anliggender, hr. Nicolaï, i den kommende tid undersøge mulighederne for at nå til enighed om dette spørgsmål, som alt for længe har været uløst. Spørgsmålet vil også blive drøftet med Dem, hr. formand, inden for den nærmeste fremtid.
Strengt taget var Europa-Parlamentets debat for tre uger siden om den indstillede Kommission ikke på dagsordenen for Det Europæiske Råds møde. De beskæftigede Dem ikke desto mindre, og helt berettiget, med spørgsmålet i Deres indlæg på mødet, hr. formand. Det samme vil jeg gøre nu.
Unionen er ikke kastet ud i en krise på grund af den pågældende debat, tværtimod, den har styrket Unionen. Traktaten tillægger Europa-Parlamentet en vigtig rolle ved udnævnelsen af Kommissionen. Europa-Parlamentet har fuldt ud ret til at afvise den indstillede Kommission. Havde Parlamentet gjort det, hvis Kommissionen var blevet sat under afstemning, ville det have været en politisk selvbevidst tilkendegivelse.
Det er ligeledes positivt, at den udpegede formand, hr. Barroso, drog den politiske konsekvens, han måtte drage af debatten. Han har været i stand til at justere sin Kommission, således at han opnår så bred støtte i Europa-Parlamentet som muligt. Han lægger dermed et stærkt fundament for samspillet mellem Parlamentet og Kommissionen.
Set med Rådets øjne er resultatet også positivt. Rådet vil gerne i gang, sammen med Parlamentet og Kommissionen. Vi står over for vigtige spørgsmål og vigtige valg. Jeg har grund til at tro, at Europa-Parlamentet i morgen udtrykker tillid til Kommissionen, og at vi derefter sammen kan gå i gang med arbejdet. 
Nielson,
    Hr. formand, som De ved drøftede Det Europæiske Råd hovedsagelig Lissabon-strategien og lanceringen af et nyt program for frihed, sikkerhed og retfærdighed - Haag-programmet. Det udvekslede synspunkter om et emne med særlig betydning for borgerne, nemlig formidling af EU. Det hørte en fremlæggelse om udvidelsen fra formanden for Kommissionen, hr. Prodi, og vedtog konklusionerne om en række udenrigspolitiske spørgsmål, især Sudan, Irak, Mellemøsten og Iran. Endelig mødtes stats- og regeringscheferne med Iraks premierminister, hr. Allawi, til frokost. Ved den lejlighed fremlagde den indstillede kommissionsformand, hr. Barroso, en ny liste med kommissionsmedlemmer, som skal godkendes af Rådet og sendes til afstemning i Parlamentet.
På mødet med medlemmerne af Det Europæiske Råd den 4. november 2004 understregede formanden for Parlamentet, hr. Borrell, Parlamentets rolle i denne proces. Jeg vil kort fremhæve de hovedpunkter, som blev drøftet på Det Europæiske Råds møde.
Hvad angår Lissabon-strategien, bekræftede Det Europæiske Råd gyldigheden og relevansen af den proces, det satte i gang i marts 2000 i Lissabon med det sigte at opnå en væsentlig styrkelse af de europæiske økonomiers konkurrenceevne gennem en afbalanceret strategi, der rummer en økonomisk, en social og en miljømæssig dimension. Det opfordrede Rådet til at fastholde fremdriften i arbejdet. Det fremhævede atter betydningen af, at medlemsstaterne gennemfører vedtagne foranstaltninger.
Det Europæiske Råd udtrykte tilfredshed med redegørelsen fra gruppen på højt plan under Wim Koks ledelse. På grundlag af Wim Koks redegørelse vil Kommissionen udarbejde forslag til Det Europæiske Råds møde i marts 2005 med henblik på midtvejsrevisionen af Lissabon-strategien. Der er tydeligvis sket fremskridt i løbet af de sidste fem år, men som kommissionsformand Prodi sagde, er der ikke sket nok fremskridt, og medlemsstaterne skal stadig leve op til deres forpligtelser. Jeg er fristet til at gentage dette: Medlemsstaterne skal stadig leve op til deres forpligtelser!
Den indstillede kommissionsformand, hr. Barroso, har allerede tilkendegivet, at Kommissionens højeste prioritet vil være at fremme et konkurrencedygtigt EU gennem øget vækst og flere job, og at den fortsat ønsker at gennemføre alle elementer af Lissabon-strategien. På den baggrund er det også fortsat Kommissionens ønske at forbedre reguleringen. Formandskabet har fokuseret på tiltag vedrørende forenkling, konsekvensanalyse og måling af den administrative byrde. Vi støtter disse tiltag og udtrykker tilfredshed med arbejdet i den tekniske gruppe på højt niveau om bedre regulering mellem Parlamentet, Kommissionen og Rådet.
Med hensyn til frihed, sikkerhed og retfærdighed vedtog Det Europæiske Råd et ambitiøst flerårigt program, Haag-programmet, som er et resultat af Tampere-dagsordenen, og som skal tjene som rettesnor for EU's virke inden for disse områder i de kommende fem år.
EU-borgerne forventer med rette, at EU anlægger en mere effektiv, fælles tilgang til grænseoverskridende problemer som ulovlig migration, menneskehandel og menneskesmugling, terrorisme og organiseret kriminalitet, idet Unionen samtidig garanterer respekten for de grundlæggende friheder og rettigheder.
Haag-programmet afspejler de ambitioner, der kommer til udtryk i traktaten om en forfatning for Europa. Det lægger vægt på vedtagelse og gennemførelse, det tager højde for Kommissionens evaluering af Tampere-dagsordenen og den henstilling on anvendelse af kvalificeret flertal og fælles beslutningsprocedure, som Europa-Parlamentet vedtog den 14. oktober 2004. Kommissionen vil i 2005 forelægge en handlingsplan med henblik på at omsætte Haag-programmets mål og prioriteter til konkrete tiltag.
Hvad angår formidling af EU, gentog Det Europæiske Råd behovet for at styrke borgernes bevidsthed om betydningen af EU's arbejde. Politikerne på såvel nationalt som europæisk plan har et ansvar for at formidle relevansen af det europæiske projekt og inddrage europæerne i beslutningsprocessen gennem offentlig debat og aktivt medborgerskab. EU-institutionerne spiller også en rolle i den henseende. Kommission agter at fremlægge sin formidlingsstrategi i god tid inden Det Europæiske Råds møde i juni 2005. Ratificeringen af forfatningstraktaten i medlemsstaterne er desuden en vigtig anledning til at drøfte EU-anliggender med EU-borgerne. Selv om dette er den enkelte medlemsstats ansvar, er det meget vigtigt, at drøfte dette i hele EU frem for at overlade det til den enkelte medlemsstat.
Med hensyn til udvidelsen påhørte Det Europæiske Råd en redegørelse fra kommissionsformand Prodi om den fremskridtsrapport, det strategidokument, de henstillinger samt den redegørelse for spørgsmål i forbindelse med
Tyrkiets udsigt til medlemskab, som Kommissionen offentliggjorde den 6. oktober 2004. Som De ved, vil Det Europæiske Råd behandle disse spørgsmål vedrørende udvidelsen på mødet i december 2004. 
Mayor Oreja (PPE-DE ),
   Hr. formand, blandt de mange spørgsmål, der blev drøftet på det sidste Europæiske Råd, vil jeg koncentrere mit indlæg om to, nemlig fremme af området for frihed, sikkerhed og retfærdighed og den økonomiske og sociale moderniseringsproces for Europa, også kaldet Lissabon-processen.
Jeg vil gerne lykønske det nederlandske formandskab med det omfattende Haag-program på frihedsområdet, men lad mig komme med en kort betragtning. Der mangler stadig valg og prioriteringer i forbindelse med fremme af dette område. At regere er at vælge og foretage prioriteringer.
Tiden har ændret sig siden Tampere I. Tiden er inde til at foretage prioriteringer og vælge de mest presserende problemer, som berører europæernes sameksistens, og som ikke mindst vil berøre den fremtidige sameksistens. Vi er nødt til at have mod til at vælge og påtage os den risiko. Der bliver brug for mod i forbindelse med fremtiden for området for frihed og retfærdighed i EU.
Rådet siger f.eks., at terrorbekæmpelsen skal behandles med ildhu, men den mangler stadig ildhu for klart at få identificeret den islamiske terrorisme som det største problem for europæernes sameksistens. Madrid, Beslan, tragedierne med de europæiske gidsler og det, der skete i Nederlandene i sidste uge, bekræfter denne virkelighed. Jo mere union, vi får, desto bedre skal vi være til at foretage valg. Derfor skal dette område fremmes inden for ganske få, men meget solide og identificerbare europæiske politiske projekter, som tager hånd om de reelle problemer, vi har, hvoraf det vigtigste er den islamiske terrorisme. Den største risiko for Europa i dette spørgsmål er manglende handling, lammelse og ikke at vide, hvad man skal gøre.
Haag-programmet omtaler ikke den nødvendige beskyttelse, som vi er nødt til at give ofrene for terrorismen, og jeg beklager, at hverken Parlamentets anmodning om oprettelse af et europæisk kontor for bistand til ofrene eller konsolideringen i de kommende år af et politisk projekt, et politisk program, der går i den retning, er omtalt i konklusionerne.
Hr. formand, efter at have set rapporten om midtvejsrevisionen af Lissabon-processen er det vigtigste, at vi er klar over, at vi er langt bagud. Europa-Parlamentet bør fremme Lissabon-processen på baggrund af tre meget enkle og elementære tanker. Den første er, at Parlamentet bør opfordre regeringslederne til at udvise mod og tilskynde til de nødvendige strukturreformer. Den anden er at overbevise os selv om, at beskæftigelse uden tvivl er den bedste socialpolitik, for jo mere union, desto større vægt skal vi lægge på jobskabelse. Og den tredje er, at staterne for at gennemføre Lissabon har brug for sunde offentlige finanser, for jo mere union, desto større er kravet til budgetstabilitet. Der er ikke brug for lempelse af de europæiske staters finanser som helhed.
Hr. formand for Rådet, jeg takker Dem for Deres indsats i de forløbne måneder. 
Schulz (PSE ),
    Hr. formand, mine damer og herrer, min kollega hr. Désir vil på vegne af vores gruppe komme med nogle bemærkninger til Lissabon-processen. Jeg vil dog gerne påpege, at status for denne proces skal stå i centrum for min gruppes arbejde her i Parlamentet, men også, synes jeg, i centrum for Unionens samlede bestræbelser, for den Kok-rapport, som De diskuterer i Rådet, taler sit tydelige sprog. Vi er simpelthen ikke tilstrækkeligt fit og skal koncentere alle kræfter - udgående fra den nye Kommission, fra Rådet og også fra Parlamentet. Det vil vi lægge meget stor vægt på i Den Socialdemokratiske Gruppe.
Jeg vil imidlertid, ligesom den foregående taler, hr. Mayor Oreja, tale om området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. I Rådet blev det besluttet, at overgangen til flertalsbeslutninger og til proceduren med fælles beslutningstagning, til fælles beslutninger, skal finde sted allersenest den 1. april næste år for områderne asyl- og indvandringspolitik og for brede områder som retsvæsen og internt samarbejde.
Vi opstillede, hvilket den foregående taler gjorde opmærksom på, dette krav i vores beslutning den 14. oktober. Men det var ikke denne beslutning af 14. oktober, men derimod en lang proces, en femårig proces, der gjorde udslaget, og jeg vil derfor referere til en ikke-tilstedeværende her: vores tidligere kollega og kommissær, hr. Vittorino, for den kendsgerning, at vi er dér i slutningen af Tampere-processen, hvor vi er, skyldes ikke mindst hr. Vittorinos vedholdenhed. Det vil jeg gerne sige tydeligt på vegne af vores gruppe her.
Hvad handler sagen om? Sagen handler om, at Kommissionen, Rådet og Parlamentet i fællesskab får ansvaret, ansvaret for, at vi fører en balanceret politik. De gjorde efter min mening i meget, meget velvalgte ord i begyndelsen af Deres tale opmærksom på situationen i Deres land. Kravet til sikkerhedspolitikken i EU, sikkerhedskravene fra vores borgere til medlemsstaterne og til Unionen, skal vi opfylde. Der er overhovedet ingen tid at spilde her! Vi må ikke give plads til fjender af de grundlæggende borgerrettigheder, vi må ikke give plads til fjender af demokratiet, vi må ikke give plads til dem, som omsætter deres blinde had i mord og drab for at ødelægge den orden, som vi forsvarer, overhovedet! Det stærke demokrati har retten til at være stærk og til at imødegå sine fjender energisk. Her står vores gruppe altid på Deres side.
Men det er kun den ene side af medaljen. Den anden side af medaljen er, at staten, Unionen, ordensmagten, som skal værne om de demokratiske grundlæggende friheder, ikke samtidig må begrænse netop disse rettigheder, som de værner om, som led i forsvaret af dem. Det er lettere sagt her i Parlamentet end gjort i virkeligheden - det ved jeg. Men alligevel må vi ikke opgive bestræbelserne på hele tiden at holde balancen mellem borgernes krav om beskyttelse mod usikkerhed og garantien for deres grundlæggende rettigheder på en rimelig måde.
Når jeg hører den ene eller den anden forhandling i Rådet eller i Kommissionen, når jeg hører indlæg fra kandidater, som ikke bliver kommissærer nu, har jeg af og til det indtryk, at man skal henvise mere energisk hertil. Jeg kan ikke forestille mig - jeg siger det også som en, der er parlamentsmedlem i Tyskland - at et land som Libyen har stor erfaring i at praktisere grundlæggende rettigheder. For så vidt er de løsninger, der tilbydes så hurtigt og billigt på markedet for medier, nogle gange ikke de bedste.
Jeg vil gerne endnu en gang henvise til, at vi, hvis vi ønsker at bekæmpe illegal indvandring - det har i lang tid været min gruppes credo - skal skabe lovlig indvandring. Og det giver forhandlingen her i Parlamentet mulighed for fra den 1. april næste år. At vi kan og vil yde bidrag hertil som lovgivere, at vi, hvis vi ønsker at skabe sikkerhed, ikke altid kun skal tale om menneskers illegalitet, men også skal skabe rammerne for deres legalitet. Det er også en chance, som vi får fra den 1. april næste år. 
Alvaro (ALDE ),
   Hr. formand, ganske kort, hr. Schulz, gør venligst den tyske indenrigsminister opmærksom på Deres netop afgivede erklæring. Det kunne godt se ud til, at det er meget nødvendigt.
Den 4. og 5. november i år fastlagde Det Europæiske Råd sine prioriteringer med henblik på videreudvikling af det fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Denne udvikling vil sandsynligvis give Unionen mere karakter end ethvert hidtidigt fælles initiativ, for gennemførelsen af denne rettens Union vil være grundlaget for et fælles europæisk samfund. Det er ikke kun et spørgsmål om, hvorvidt EU vil beskytte vores 450 millioner borgere bl.a. mod farerne fra terrorismen eller ønsker at se det juridiske samarbejde udformet i praksis i fremtiden, men også det fælles forehavende på områderne asyl, indvandring og integration vil bestemme karakteren af vores samfund. Vi må ikke glemme, at det grundlag, som vi beslutter i de næste fem år, ikke kun vil påvirke 450 millioner menneskers fremtid, men også deres børn og børnebørns fremtid.
Her på stedet vil jeg ikke blot minde Dem om, men måske også endnu en gang gøre Dem bevidst om, hvilket ansvar vi alle sammen har påtaget os her, idet vi har besluttet os for at føre politik her i Parlamentet. Vi udformer samfund og deres fremtid. Om det er kronet med succes eller ej, kan desværre først konstateres i et tilbageblik. Men så skal vi besvare spørgsmål fra vores børn, som vores forældre og bedsteforældre også måtte besvare spørgsmål fra os. Og jeg kan sige her, ja, jeg har opnået, at friheden ikke er blevet offer for sikkerheden. Ja, jeg har opnået, at dette udmærkede samfund er forblevet et åbent, tolerant og frit samfund, som ikke har tolereret intolerance. Og, ja, jeg har givet dem, som forfølges i fremmede lande, mulighed for at søge beskyttelse i dette Europa, og også givet dem, der germe vil leve og arbejde her, denne chance.
Og hvordan, vil mine børn så spørge mig, hvordan har du opnået det? Jeg vil forhåbentlig kunne svare dem, at vi, de direkte valgte repræsentanter for borgerne, ikke har tolereret, at indenrigsministrene i nogle stater er allieret med de såkaldte G5-lande og træffer de væsentlige afgørelser uden om Parlamentet. Vi har set, hvor vigtigt det er at integrere udlændinge, der lever i Europa, på en måde, hvor de respekteres, og hvor der ligeledes forlanges respekt fra deres side. Og vi var brandstifterne i det frie samfund overlegne. Vi har aldrig gennemført bekæmpelse af terrorisme uden hensyntagen til tabet af borger- og frihedsrettigheder. Foranstaltninger som f.eks. biometriske data i identifikationspapirer er helt nøjagtigt målt på kriterierne for nødvendighed og forholdsmæssighed. Vi har udryddet det moderne slaveri, menneskehandelen i enhver udformning. Vi har bekæmpet det på alle niveauer og gjort lovlig indvandring til Europa mulig for folk. Og vi har varetaget vores ansvar over for asylsøgere. Og det er ikke blevet gjort let for os, idet vi har skudt vores ansvar fra os til stater uden for vores grænser og love. Vi har ikke kun oprettet tomme institutioner, men f.eks. også forsynet det europæiske agentur for menneskerettigheder med finansielle midler og et mandat.
Haag-programmet er en begyndelse, sikkert ikke en ende. Vi skal hele tiden tænke, diskutere og strides, før vi gennemfører irreversible ændringer i vores samfund. For beskyttelsen af menneske- og borgerrettighederne, frihedsrettighederne og sikkerhedsrettighederne er fundamentet i Europa, som vi skal forsvare og af og til netop også inden for Europas institutioner.
Lambert (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne begrænse mine kommentarer til to aspekter af Rådets fremlæggelse, nemlig Lissabon-strategien og Haag-programmet.
For det første bekymrer det mig personligt, når jeg hører en politiker bruge udtrykket "der er ikke noget alternativ", eftersom fru Thatcher anvendte dette udtryk, selv om vi alle udmærket var klar over, at der var masser af alternativer. Det bekymrer mig således, at vi udelukkende betragter Lissabon-dagsordenen som en slags hellig gral, som vi skal følge. Derfor hilser jeg i den grad det nederlandske formandskabs anerkendelse af bredden i denne dagsorden velkommen.
Her i Parlamentet er Lissabon-dagsordenen alt for ofte begrænset til spørgsmålet om konkurrenceevne, og vi udelader alle de andre aspekter vedrørende flere og bedre job, social samhørighed og bæredygtig udvikling, som efterfølgende blev mere færdigudviklet i Göteborg. Hvis vi begrænser Lissabon-dagsordenen til området vedrørende konkurrenceevne, skyder vi os selv i foden og vil ikke løse ret mange af de problemer, som vi står over for. Hvorvidt det er relevant kun at fokusere på en del af dagsordenen, er således yderst tvivlsomt, og det er delvis derfor, at vi har haft problemer med at gennemføre så mange aspekter af dagsordenen.
Vi har fuldstændig glemt Cardiff-processen om inddragelse af miljøet i alle EU-processer og -politikker. Hvis vi ser på spørgsmålene om social samhørighed, der har forbindelse til nogle af de andre emner, som er blevet berørt i dag, har vi tilsyneladende også glemt den dynamiske tilgang, der er nødvendig i forbindelse med gennemførelsen af artikel 13-direktiverne om diskrimination. Det ville være passende at overveje, hvilken rolle Equal-programmet skal spille i fremtiden frem for at smide det i skraldespanden. Gennemførelsen af lovgivning om diskrimination vedrører spørgsmålet om en marginalisering af mange mennesker i vores samfund og nogle af de spørgsmål, vi har drøftet her i formiddag, som respekt for den enkelte og for det, de kan tilbyde.
Hvis man ser på selve Haag-programmet, er politisk lederskab i forbindelse med spørgsmål om diskrimination en af de ting, der ikke træder stærkt nok frem. Et direktiv om bekæmpelse af racisme og fremmedhad er stadig ikke nået længere end Rådet, og vi udviser ikke det politiske lederskab, som Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad betragter som nødvendig for at kunne gøre fremskridt. Mon Det Europæiske Menneskerettighedsagentur kan udvise dette lederskab?
Vi hilser naturligvis overgangen til afstemning med kvalificeret flertal og en fælles beslutningsprocedure velkommen og antager, at det også vil bringe EF-Domstolen i spil, selv om det er noget, der endnu ikke er afklaret. Jeg beklager imidlertid, at legal indvandring ikke er med, da illegal indvandring - som det fremgår af Rådets konklusioner, og som vi igen har hørt her i formiddag, ikke kan adskilles fra legal indvandring. Det er ikke blot et indenrigspolitisk spørgsmål. Det har også reel betydning for beskæftigelsespolitikken. Mennesker foretrækker at have en juridisk status, og vi er nødt til at kigge på de bureaukratiske kompleksiteter, som står i vejen for dette, og som Parlamentet definerede klart i den foregående valgperiode.
Frem for blot at dvæle ved det negative - hvilket vi har hørt mange eksempler på i formiddag - efterlyser vi større politisk lederskab med hensyn til, hvilket EU vi ønsker. 
Zimmer (GUE/NGL ),
    Hr. formand, jeg er også overrasket over manglen på alternativer i Lissabon-strategien, som premierminister Balkenende proklamerede, fordi det implicerer, at den måde, som den bliver gennemført på, er uden alternativer. Min gruppe kritiserer ikke den hidtidige Lissabon-strategi, fordi den har noget mere og bedre som formål, der kræves social samhørighed og bæredygtighed, men vi kritiserer den, fordi de globale problemer også tilspidses yderligere med denne strategi. Rådets møde i Bruxelles og de konferencer, der har fundet sted under det nederlandske rådsformandskab, signalerer følgende: oprettelsen af fornuftige, eksistenssikrende arbejdspladser, hvor styrkelsen af den sociale samhørighed og fornuften i omgangen med naturen sættes på andenpladsen efter konkurrenceevnen for koncerner og EU-europæiske .
I stedet for at korrigere de politiske prioriteringer for social, økologisk og global bæredygtighed på en ansvarsfuld måde og udbrede tilsvarende forslag for Rådet i foråret 2005, hører vi nu, at Europas konkurrenceevne for det første skal styrkes, at arbejdsmarkedernes dynamik skal øges, og at de sociale sikringssystemer skal tilpasses udfordringerne fra konkurrenceevne og demografisk ændring. Og jeg siger tydeligt: Sådan vil vi ikke kunne løse de globale problemer, de samfundsmæssige problemer.
Der angives heller ingen alternativer her i Kok-rapporten, som blev præsenteret på mødet. Den bidrager ikke til at udvikle en tidssvarende beskæftigelses- og socialpolitik. Derfor er jeg også enig i vurderingen af det europæiske netværk mod fattigdom og er parat til at diskutere dets forslag om f.eks. en socialpolitisk dagsorden for 2006-2010.
Med hensyn til topmødet og de forslag, som Kommissionen stiller næste år, opfordrer jeg Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne til at korrigere de politiske prioriteringer i forbindelse med Lissabon-strategien i den forstand, som jeg nævnte tidligere.
Blokland (IND/DEM ),
   Hr. formand, tillad mig at komplimentere premierminister Balkenende for den handlekraft, hvormed han har håndteret det rystende mord på Theo van Gogh og de efterfølgende uroligheder. Lederskab er helt nødvendigt under disse vanskelige omstændigheder. Uden samhørighed og enig optræden over for dem, som truer retsstaten, lykkes indsatsen nemlig ikke. Det er positivt, at samme behov kommer til udtryk i samfundet. Jeg ønsker Dem Guds velsignelse i arbejdet, ikke mindst i indsatsen for at samle de forskellige befolkningsgrupper og holde dem samlet.
Hr. formand, under de europæiske regeringschefers seneste møde præsenterede hr. Kok sin rapport om Lissabon-strategien. Europa-Parlamentet så med interesse frem til denne rapport. Konklusionerne og henstillingerne i rapporten er ikke nye. Det, som er nyt, er, at en rådgiver for Rådet spiller bolden tilbage til medlemsstaterne. Medlemsstaterne skal påbegynde strukturelle reformer, hvilket åbenbart stadigvæk ikke er sket. Der blev ikke foretaget et valg blandt det store antal målsætninger. Det er dog et spørgsmål, hvorvidt det i sig selv er tilstrækkeligt at reducere antallet af målsætninger. Det tror jeg ikke. Der skal gøres mere, men det kræver vilje. Hvilken medlemsstat vover sig på banen som den første?
I Europa-Parlamentet har vi siden 2001 adskillige gange drøftet, hvorfor denne strategi ikke har haft den tilsigtede effekt. Parlamentet har kun begrænsede beføjelser, når det gælder Lissabon-processen, og den åbne koordinationsmetode gør det under alle omstændigheder vanskeligt at konkretisere Unionens rolle. Miljøpolitikken og den sociale politik er under pres i denne forbindelse. Det er ikke desto mindre nødvendigt at følge en bæredygtig strategi, hvis vi på lang sigt vil sikre velfærd og trivsel også for kommende generationer. Der hersker i grove træk enighed partierne imellem om analysen. Men hvilken medlemsstat påbegynder den konkrete gennemførelse? Mit spørgsmål til hr. Balkenende lyder derfor også, hvilken opfølgning vi kan imødese fra det nederlandske formandskabs side i de kommende seks uger. Nederlandene har som bekendt altid været fortaler for reformer for at sikre, at Lissabon-processen lykkes. 
Szymański (UEN ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, Rådet står over for meget alvorlige udfordringer i den interne politik. De omfatter sikkerhed og økonomisk vækst. Sidstnævnte glimrer ved sit fravær over hele Europa til trods for Lissabon-strategiens usædvanligt ambitiøse bestemmelser. Dette forhold skyldes først og fremmest, at vi stadig har en overordentligt naiv tro på reguleringens magt og kraft som iværksætter af forandringer, navnlig hvad angår reguleringen af det økonomiske liv. Denne naive tro har ført til, at Europa bliver fuldstændig forsvarsløs på det globale marked, og til, at vores borgere og iværksættere bliver overdænget med bunker af lovgivning, som meget ofte er ugunstig. Den anden årsag til svag økonomisk vækst er den meget hurtige aldring af vores samfund. Aldring med den hastighed, der for øjeblikket gør sig gældende i Europa, ville ødelægge selv en økonomi, der var på højdepunktet af sin udvikling, for ikke at tale om den europæiske økonomi.
Med henblik på det forestående Råd er det værd at nævne harmonisering af lovgivningen. Der er nogle områder, hvorpå harmonisering kunne få positive virkninger, men der er også områder, hvorpå harmonisering er intet mindre end umulig. Sådanne områder omfatter familieret af den simple årsag, at der er helt forskellige holdninger til familien rundt omkring i Europa. Buttiglione-sagen er et glimrende eksempel på det. Det ville være en alvorlig fejl at tro, at det er muligt at anvende europæisk lov til at sikre, at homoseksuelle forhold anerkendes retligt i lande, som ikke går ind for sådan et eksperiment.
Ligeledes med henblik på topmødet skal Rådet have ros for at vise interesse for Ukraine. Det skal siges, at denne interesse er kommet for sent - vi må bare håbe, at den ikke er kommet alt for sent. Hvis denne krise ikke var opstået, ville de usædvanligt passive politikker, der er vedtaget for områderne i Øst, nok stadig gælde. Den krise, vi ser blandt de provestlige og proeuropæiske kræfter, ville formentlig ikke være opstået, hvis vores naboskabspolitik havde været politisk set mere modig, økonomisk set mere generøs og især mere åben over for lande som Ukraines tiltrædelse til EU.
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, hr. Balkenende, mine damer og herrer, under kommunismen sagde myndighederne, at ideologien var god, og at befolkningen var ond, fordi den ikke ønskede at gennemføre den. Da jeg læste dette beslutningsforslag, fandt jeg et udsagn om, at Lissabon-strategien er god, men at de onde medlemsstater, som ikke ønsker at gennemføre den, er "den væsentligste hindring for hurtigere fremskridt". Det lyder foruroligende bekendt, og jeg må tilslutte mig fru Lamberts og fru Zimmers bemærkninger til spørgsmålet. Hvad angår beslutningsforslagets afsnit 4, kunne forslagsstillernes henvisning til investeringer i mennesker, forskning og innovation desværre få en til at frygte, at dette vil blive gennemført ved at foretrække de gamle medlemsstater frem for Polen, Den Tjekkiske Republik, Slovakiet, Ungarn, Slovenien, Estland, Letland og Litauen, som det sker i bestemmelserne i EU's budgetforslag for 2007-2013. Fine ord kan og bliver desværre nogle gange omsat til praksis på en måde, der langt fra er fin. Efter disse kritiske ord vil jeg gerne rose Rådet for endelig at have erkendt betydningen af den demografiske faktor, og beslutningens forslagsstillere for at have anmodet Rådet om, "at spørgsmålet om, hvad der skal gøres for at tackle konsekvenserne af den europæiske befolknings aldring, gøres til politisk prioritet".
Eurlings (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der hersker fortvivlelse i Nederlandene i øjeblikket. Mere end nogensinde før stilles vi over for spørgsmålet om balancen mellem frihed og tolerance, men også spørgsmålet om at sætte grænser af hensyn til sikkerheden. Jeg tilslutter mig fuldt ud hr. Bloklands kompliment til premierminister Balkenende for den måde, hvorpå han viser lederskab, viser vejen, når det drejer sig om at kanalisere befolkningens følelser i retning af et mere tolerant samfund med gensidig respekt. Respekt for disse værdier er også noget, vi i Europa-Parlamentet til enhver tid må forsvare. Det hører imidlertid sammen med tolerance, at der trækkes grænser, at grænser trækkes op. Det er positivt, at der med Haag-programmet bygges videre på Tampere-dagsordenen. Min kompliment for den måde, hvorpå der er opnået enighed. Jeg er dog enig med hr. Oreja, som for et øjeblik siden udtalte, at det nu gælder konkret handling, det gælder prioritering af konkrete handlingspunkter på kort sigt. Måske kan rådsformanden komme nærmere ind på dette. Lad mig under alle omstændigheder pege på en prioritering, som jeg flere gange har nævnt. Det kan efter min opfattelse ikke være rigtigt, at vi efter anslagene i New York og efter anslagene i Madrid kan høre Rådet (retlige og indre anliggender) udtale, at nu skal oplysninger om mulige anslag udveksles automatisk og omgående. Det er ufatteligt, at det stadigvæk ikke sker, at det, som er påtrængende nødvendigt, i den grad er trængt i baggrunden, mens vi også i forbindelse med det politiske mord og de herpå følgende begivenheder i Nederlandene nu igen har set, at der kunne være tale om internationale forbindelser.
Dernæst har jeg en kort bemærkning om Lissabon-strategien. Det er den eneste vej, sagde hr. Balkenende, og det giver jeg ham ret i. Det er den eneste vej, og vi må gå videre ad den vej. Det er imidlertid afgørende hvordan. Det skal ikke være med en "superkommissær", sådan som forbundskansler Schröder på et tidspunkt har foreslået, men ved at lære af hinanden. Ser De muligheder for mere effektiv udveksling af gode eksempler i forbindelse med de innovationsråd, De selv er formand for? Ser De muligheder for langt mere eftertrykkeligt at appellere til de nationale parlamenter om at påtage sig deres del af ansvaret?
Der er et sidste punkt, jeg vil nævne, inden jeg slutter indlægget, hr. formand. Kommunikation er også et vigtigt anliggende i Europa. Det er afgjort vigtigt, hr. Balkenende, at der udarbejdes en vedtægt. Så længe en sådan ikke forefindes, vil vi ved hvert valg blive konfronteret med det negative image. Tak for Deres tilsagn. Jeg er interesseret i, hvor langt De når på det område. 
Désir (PSE ).
   - Rådet har modtaget hr. Koks rapport om revisionen af Lissabon-strategien. Resultaterne ligger langt fra de mål, der blev fastsat i 2000, hvilket skyldes, at der blev fastlagt alt for mange prioriteter. Der er sket fremskridt, hvad angår alle aspekter om fællesskabsmetoden eller liberaliseringen, mens der ikke er sket fremskridt på de områder, som krævede engagement fra landenes side, og som var afhængige af den åbne koordinationsmetode, såsom investering i forskning, innovation, uddannelse, kvaliteten af den sociale dialog og menneskelig kapital. Den nationale tilpasning har heller ikke fundet sted, og der er stadig meget at gøre på dette område.
Vi glæder os over, at det endnu en gang blev slået fast, at det er nødvendigt at bevare det ligevægtige forhold mellem de tre aspekter i Lissabon-strategien, nemlig det økonomiske, sociale og miljømæssige aspekt. Vi er overbeviste om, at yderligere vækst og konkurrence i den europæiske økonomi er bydende nødvendig til sikring af den europæiske social- og miljømodel. Men vi mangler stadig at drøfte sammenhængen mellem de tre aspekter og betingelserne for en varig vækst i Europa. 
Vi kan se en stigende tendens, som vi mener er en tendens til letkøbthed, og som består af i endnu højere grad at overgive sig til liberalisering, nemlig liberalisering af tjenesterne, arbejdsmarkedet og de sociale systemer. Men hvis vi bevæger os ud på det skråplan, vil der snart ikke være meget tilbage af den europæiske model, dens karakteristika, styrke og trumfer, som heller ikke vil kunne findes i en harmonisering med laveste fællesnævner mod det sociale niveau, som findes hos en række af vores nye internationale konkurrenter - jeg tænker på Kina og Indien - men som findes i en konkurrencesituation med den højeste fællesnævner til fordel for det bedste, den bedste kvalitet, det største udvalg og innovation.
Vi er derfor overbeviste om, at investeringer i menneskelig kapital, i et højt uddannelsesniveau for arbejderne hele livet, i kvaliteten af de offentlige tjenester og i europæiske miljøstandarder og i en god social dialog er produktive og konkurrencebefordrende faktorer og også betingelser for, at reformerne kan accepteres, når de er nødvendige. Derfor drejer det sig ikke udelukkende om udgifter, afgifter eller infleksibilitet, men om holdepunkter til gennemførelse af en ny strategi til udvikling og vækst i EU.
Vi ønsker vækst og arbejdspladser, som vil blive prioriteret, og jeg tror, at det ligeledes vil kræve en bedre anvendelse af alle instrumenterne i de europæiske politikker, dvs. en reform af vækst- og stabilitetspagten, en større sammenhæng i de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker med de nye finansielle overslag og naturligvis med målsætningerne i den reviderede Lissabon-strategi.

In 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand, det første emne, jeg vil tale om, er Lissabon-processen. Jeg hilser afgjort hr. Koks rapport velkommen, og jeg mener også, den rammer et ømt punkt. Det er nemlig tilstrækkeligt belyst, hvilke midler der skal til for at løse problemerne, men der savnes handling. Og efterhånden føler jeg en vis fortvivlelse, når jeg konstaterer, at vi allerede har sagt dette så ofte, og at vi stadigvæk ikke har fundet det middel, der kan sætte medlemsstaterne i bevægelse. Jeg vil gerne høre, hvad EU-formandskabet agter at gøre i den forbindelse.
For det andet konstaterer jeg, at der undertiden skabes en falsk modsætning mellem konkurrenceevne og solidaritet. Det er komplementære størrelser, der er ikke tale om modsætninger. Liberalisering er påkrævet - det var vi alle enige om i Lissabon - og liberalisering er ikke ensbetydende med, at den europæiske sociale og økonomiske model undergraves, den forstærkes netop.
Ser vi et øjeblik på kendsgerningerne, så har liberalisering og det frie marked medført, og dette vil jeg understrege over for venstrefløjen her i Europa-Parlamentet, at flere produkter og flere tjenester nu er inden for flere menneskers rækkevidde. Det er virkeligheden, og vi bør efter min mening undgå at gribe til de velkendte midler såsom protektionisme, statsstøtte - det er en uhensigtsmæssig anvendelse af skattemidlerne - og monopoler.
Det andet emne, jeg vil omtale, er Haag-programmet. Der er afgjort grund til at hilse programmet velkommen, og det må naturligvis også ses i lyset af begivenhederne i Nederlandene. Det er ikke et nederlandsk anliggende, det er et europæisk anliggende. Ja, det skal understreges, at frihed og et fredeligt samfund er selve Unionens , og vi bør ihærdigt kæmpe for at bevare disse værdier. Det betyder på den ene side, at vi vil arbejde hårdt for sikkerheden, og jeg må set i dette perspektiv endnu en gang understrege, at jeg slet ikke forstår den modvilje mod øget samarbejde, medlemsstaterne i de seneste år har vist med henvisning til den nationale suverænitet. Det drejer sig om menneskeliv, om vores demokrati og om social samhørighed.
Afslutningsvis, hr. formand, må vi ud over ensidig fokuseren på undertrykkelse og terrorisme også have øje for den anden side. Den ensidige tilgang er ikke effektiv, den er omsonst. Vi må således også bekæmpe had og racisme. Afslutningsvis vil jeg påpege, at tonen i debatten også i høj grad kan bidrage til at løse problemet. 
Evans, Jillian (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, denne forhandling repræsenterer en meget afgørende fase i EU's udvikling. Vi har lagt meget vægt på Lissabon-strategien, og som fru Lambert glæder jeg mig over Rådets anerkendelse af, at der skal være en reel balance mellem den økonomiske, sociale og miljømæssige dimension. Der skal dog også tages mere effektivt fat i den kulturelle dimension, især hvis vi agter at lovprise vores mangfoldighed, som ministeren sagde tidligere.
Jeg glæder mig også over den vægt, der blev lagt på formidling på dette møde. Partierne i Den Europæiske Fri Alliance har forskellige holdninger til forfatningen, men vi er alle enige om, at det haster med at forbedre forholdet og formidlingen mellem EU og befolkningerne i EU. Dette gøres mest effektivt ved at bruge befolkningernes eget sprog, og derfor benytter jeg den mulighed, som jeg i kraft af Præsidiets afgørelse af den 13. oktober har for at udtrykke mig på andre sprog her i Parlamentet. Jeg slutter med at sige dette på walisisk, selv om der ikke er nogen officiel tolkning.
Portas (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne kommentere Rådets beslutninger om Irak. Efter min mening er den vedtagne pakke både dyr og til ingen nytte, og Fallujah er dens forudsigelige fiasko. Fallujah er ikke blot en menneskelig tragedie - 1.500 flere døde, tusinder flere sårede, titusinder flere fordrevne - Fallujah er alt det her, men det er også kirkegården for valget til januar. På grund af Fallujah vil hverken sunnier eller shiitter, der er imod besættelsen, gå hen og stemme.
Der er ikke garanti for noget som helst ved valget til januar, hverken registrering af vælgerne, oppositionslister eller bevægelsesfrihed og sikkerhed for kandidater og vælgere.
Den irakiske valghandling kan ikke foregå i ly af de amerikanske og engelske tanks. Det er ikke på den måde, man genopbygger håb eller genvinder tillid. Valg må derimod være Europas prioritet i Palæstina, for Arafats død har skabt et akut behov for et nyt lederskab, der utvetydigt er udtryk for folkets vilje.
Europa må derfor være klar til at overvåge hele valgprocessen, så der ikke bliver skygge af tvivl om dens gennemsigtighed. Men ikke kun dét. Europa må sige til Israel, at den politiske dialog skal genoptages, og at man skal afstå fra fjendtligheder. Hverken selvmordsbomber på den ene side eller kollektiv afstraffelse og selektive henrettelser på den anden side. Der må udsendes signaler, signaler om, at registrering af vælgere kan finde sted i Jerusalem, og vejspærringerne i de besatte områder må hæves, så der sikres bevægelsesfrihed under valgkampen, og frem for alt skal Marwan Barghouti løslades.
Modsat hvad George W. Bush mener, går vejen til Baghdad over Jerusalem, og deri bør den europæiske forskel bestå. 
Knapman (IND/DEM ).
   - Hr. formand, det vil glæde Parlamentet at vide, at Det Forenede Kongeriges Uafhængighedsparti spillede en væsentlig rolle i det seneste nej til en regionalforsamling i den nordøstlige del af Storbritannien. I denne region sagde 73 % af befolkningen nej til mere EU-bureaukrati. Hvor stor en procentdel ønsker mon at afskaffe de allerede eksisterende regionalforsamlinger og deres udpegede medlemmer og hæslige korruption?
Om kort tid har vi mulighed for at stemme nej til EU-forfatningen, og jeg mener her alle EU-forfatninger, da kløften mellem EU-retorikken og virkelighedens verden aldrig har været større. Forstillelsen her er, at der ikke vil ske yderligere integration, før der her været en folkeafstemning. I realiteten bliver folkeafstemningen skubbet længere og længere ud i fremtiden, mens integrationstempoet hastigt øges i form af indførelse af f.eks. en fælles visumpolitik inden 2006 og en europæisk bevissikringskendelse inden 2005. Jeg kunne komme med 25 andre eksempler, hvoraf det vigtigste ville være det fælles asylsystem, som bliver indført i 2005, og koordineringen heraf vil være på plads inden årets udgang. Alle disse eksempler vil være på plads, før der finder en folkeafstemning sted.
Som medlemmer af dette parlament har vi derfor ret til at spørge, hvad konsekvensen vil være, hvis en nation stemmer nej i en folkeafstemning. Betyder det, at vi vil forblive medlem af Det Fjerde Rige? Betyder det, at vi blot vil være associerede medlemmer, eller vil vi være ude? Eller nok så væsentligt - betyder det, at al foregående lovgivning vil forsvinde? Vi mangler en afklaring af dette.
EU kan faktisk ikke fortælle, hvad et nej indebærer. Storbritannien vil til den kommende folkeafstemning stemme nej med et overvældende flertal, og vi vil vise jer, hvad et nej indebærer. 
Ó Neachtain (UEN ).
   - Hr. formand, koordineringen af økonomierne i EU er afgørende for EU's udvikling. EU er nødt til at gennemføre det indre marked, forbedre de lovgivningsmæssige rammer i EU og gøre hele EU mindre kompliceret.
Ny EU-lovgivning skal analyseres grundigt for at måle indvirkningen på virksomhederne og konkurrenceevnen. EU-lederne har et mål om, at EU inden 2010 skal være den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden. Et stærkt og velfungerende indre marked er nødvendigt, hvis EU skal være den mest konkurrencedygtige økonomi og opfylde målet i strategien om social samhørighed. Det indre marked har bidraget til skabelsen af 2,5 millioner job i EU alene i de sidste 10 år.
EU har bruge for bedre regulering. Det betyder ikke mere regulering, men snarere mindre. Det er vigtigt at støtte en ny handlingsplan vedrørende god virksomhedsledelse, som kan sikre, at europæisk virksomhedspraksis lever op til de højeste internationale standarder. Der skal indføres et nyt EF-patenteringssystem i EU, og EF-toldkodekset skal ændres med henblik på at styrke og modernisere EU's toldpolitik.
Jeg støtter vækstinitiativet, som vil sikre opfyldelsen af målet om, at investering i forskning og udvikling i EU skal udgøre 3 % af BNP senest i 2010.
Der er ikke tale om nemme udfordringer, men de skal prioriteres. EU's økonomi sakker agterud i forhold til vores modparter. Vi skal forbedre vores metoder. Det er de primære, aktuelle udfordringer for Parlamentet, Rådet og Kommissionen. Vi skal sikre, at vi samarbejder. Som fru Evans vil jeg på gælisk - et sprog, som jeg håber bliver et officielt sprog her i Parlamentet - gerne sige følgende:
Der er styrke i fællesskabet. Lad os fortsætte med at samarbejde. 
Mote (NI ).
   - Hr. formand, Parlamentet taler om Lissabon, men selv efter de foreslåede ændringer i Kommissionen skal vi stadig til magtfulde embeder vælge politikere, hvis primære kvalifikationer er, at de slog fejl derhjemme.
Få, om nogen, medbringer talent og erfaring i bagagen, selvfølgelig med undtagelse af kommissæren for konkurrence, som i næsten 20 år har været indblandet i korruption og manipulation af handelsaftaler til egen eller venners fordel. Jeg har set beviser på dette og beviser på, at fru Kroes gentagne gange bevidst har givet groft vildledende oplysninger under høringen. Over 1.000 sider med beviser er nu genstand for en juridisk undersøgelse, og vi er en håndfuld parlamentsmedlemmer, der nu vil færdiggøre det arbejde, som de udpegende regeringer burde have færdiggjort i første omgang.
Såfremt Kommissionen overlever morgendagen, skal Rådet og hr. Barroso vide, at hans hold af kommissærer sandsynligvis ikke vil forblive intakt særligt længe. 
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil i mit indlæg især koncentrere mig om Lissabon-dagsordenen. Jeg har dog en enkelt bemærkning forinden. Der er nået glimrende resultater med hensyn til det såkaldte Haag-program, hvilket jeg finder meget værdifuldt. I Nederlandene er dette forblevet så godt som ubemærket på grund af de seneste ugers uro og opstandelse. Jeg vil dog gerne slå fast, netop når det gælder retlige og indre anliggender, sikkerhed og retfærdighed, at et område med frihed for borgerne nu igen er rykket nærmere takket være de gode aftaler og også takket være hr. Doorns medvirken.
Hr. formand, lad mig vende mig mod Lissabon-strategien. Jeg er helt enig i, og det nederlandske formandskab har med sikkerhed bidraget hertil, at udgangspunktet for Lissabon-processen forsat skal være strategiens tre søjler - økonomiske reformer, social samhørighed og bæredygtighed - og balance og sammenhæng mellem disse.
Social samhørighed og bæredygtighed opnår vi imidlertid kun, hvis vi er i stand til på ny at bringe Europa tilbage i rollen som en virkelig spiller på verdensmarkedet. Økonomisk fremgang er i øvrigt ikke noget mål i sig selv, men det er en forudsætning for også med henblik på kommende generationer at kunne bevare den europæiske sociale model, som bygger på solidaritet mellem beskæftigede og personer på overførselsindkomst, mellem unge og gamle.
Hr. formand, formandskabet havde også succes med et andet anliggende. Forenkling af de lovgivningsmæssige rammer var et centralt punkt for formandskabet, og emnet er også nævnt i hr. Koks rapport. Må jeg erindre om hr. Doorns betænkning fra april 2004. Europa-Parlamentet er vist det første parlament, som også vil lade egne ændringsforslag underkaste en konsekvensanalyse. Det er et eksempel til efterfølgelse for andre parlamenter.
Afslutningsvis vender jeg tilbage til Lissabon-strategien. Målet er klart. Jeg håber inderligt, at vi i marts 2005 igen kan gøre Lissabon-strategien til en løfterig strategi, men med enklere procedurer, med strengere aftaler, især for medlemsstaterne, hvor processen i for høj grad forbliver strategi, sådan som hr. van Nistelrooij korrekt påpegede for et øjeblik siden, hvorfor der savnes positive resultater. Og Europa-Parlamentet bidrager gerne hertil. 
Kósáné Kovács (PSE ).
   - Det er svært at acceptere, at der blandt alle de grundlæggende idealer og principper, som holder EU sammen, i dag stadig er mangler, hvad angår overholdelse af menneskerettigheder, og at grundlæggende menneskerettigheder bliver krænket. Derfor er det på sin plads, at de europæiske institutioner af og til forsøger at placere menneskerettighederne i deres sociale sammenhæng, når de undersøger og definerer fremtidige mål.
Denne opgave er ikke let. Hele vores liv er defineret af et netværk af menneskerettigheder, der strækker sig fra den menneskelige værdigheds ukrænkelighed til lige muligheder for enkeltpersoner, samfund og generationer. Efter de to eksempler fra Tampere og Lissabon bør vi derfor takke det nederlandske formandskab for Haag-programmet og dets undersøgelse af disse spørgsmål i deres sociale sammenhæng.
Jeg vil gerne fremhæve det afsnit i dokumentet og i den tilsvarende beslutning fra Europa-Parlamentet, hvor der gøres forsøg på at samle beslutningerne om beskyttelse og udøvelse af menneskerettigheder i et komplekst system, og hvor det foreslås, at disse beslutninger skal være koblet sammen og bygge på hinanden i stedet for blot at følge hinanden. Hvis det skal ske, må vi tænke tilbage fra Haag til Lissabon, hvad angår menneskerettigheder.
Hvorfor? Fordi det strategiske program for konkurrenceevne og social samhørighed i dag også sender os budskaber om menneskerettigheder. Mennesker, der lever i et forenet Europa, vil kun blive europæiske borgere, hvis de ikke bliver udstødt, hvis deres sikkerhed ikke bliver brudt af truslen om krig eller terrorisme, arbejdsløshedens svøbe, faren for hjemløshed eller den grusomme udsigt til alderdom uden hjælp, og hvis de ikke trues af forskelsbehandling og stempling. Samtidig med at jeg bifalder Haag-programmet, mener jeg derfor, at det kommende luxembourgske formandskab også får en masse arbejde at gøre på dette område, og det vil jeg ønske dem held og lykke med.
Guardans Cambó (ALDE ).
   - Hr. formand, Rådets møde i Haag fandt sted 48 timer efter valget af en ny amerikansk præsident - jeg gentager, en ny amerikansk præsident. Dette er den bedste måde, at betragte præsidentembedet på, hvis vi ønsker at bevare et godt forhold på tværs af Atlanten. 
Det er meget vigtigt for EU, at vi under Rådets og Kommissionens fælles ledelse er i stand til at håndtere mindst to meget vigtige bekymringer. Hvis vi kan det, kan vi bevare det transatlantiske forhold eller i det mindste undgå at blive beskyldt for at have skadet det.
For det første skal vi se fremad og ikke længere tænke på, hvordan vi er nået hertil. Vi skal glemme fortiden og alt, hvad der er sket i de sidste fire år, og i stedet se fremad på en kreativ og pragmatisk måde, så vi kan løse de forskellige problemer på den internationale dagsorden på den bedste måde.
For det andet skal Kommissionen, og især Rådet, gøre alt for at forhindre, at USA - bevidst eller ubevidst - for egen vindings skyld skaber splid i EU mellem tilhængere og modstandere af USA eller tilhængere og modstandere af Bush. Vores styrke ligger udelukkende i fællesskabet. Hvis vi står sammen, vil det styrke os og sætte os i stand til at løse mange af problemerne på den internationale dagsorden. Udgangspunktet skal være et stærkt samarbejde med den nye, demokratisk valgte leder af et demokratisk land, hvad enten vi kan lide ham eller ej. 
Flautre (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne vende tilbage til Haag-programmet og stille Rådet nogle spørgsmål. Det er uden tvivl en stor fornyelse med overgangen til kvalificeret flertal for afsnit IV. Nogle kolleger har udtrykt forbehold over for den legale indvandring, men jeg vil gerne mere præcist sætte spørgsmålstegn ved den ekstreme betydning, som udenrigsaspektet har i asyl- og indvandringspolitikkerne. Vi kan reelt se, at disse i stadig stigende grad afhænger af EU's evne til at indgå partnerskabsaftaler, som er samarbejdsaftaler om hjemvendte indvandrere, fornyet adgang, udvikling af kompetencer, grænsekontrol, politisamarbejde og juridisk samarbejde, med andre ord en række aftaler med tredjeverdenslandene, som ikke er underlagt den fælles beslutningsprocedure.
Vi er bekymrede af to grunde, for vi har absolut ikke tillid til personer som hr. Schily eller hr. Pisanu, som har stillet forslag om lejre, som skal etableres uden for EU, og som skal fungere som indgangsdøre for indvandrerne. Selv om disse grovheder i vid udstrækning er blevet afvist, selv om de ikke er gentaget i Haag-programmet, og selv om de er genstand for en massiv afvisning fra en række ngo'er og flere parlamentsmedlemmer - også fra Europa-Parlamentet - er vi bekymrede, for i forslaget fra Haag henvises der til en undersøgelse om gennemførelse af behandlingen af asylansøgninger uden for EU, og fordi vi for øvrigt ved, at en finansiel ramme på 1 million euro er blevet bevilget, som kan gøre det muligt for FN's Flygtningehøjkommissariat at udvikle kompetencer på asylområdet i landene i Nordafrika.
Vi spørger allerede nu os selv, om dette ikke samtidig er en demokratisk fritagelse af Europa-Parlamentet og en uddelegering af Europa-Parlamentets og EU's ansvar på asyl- og indvandringsområdet, som er ansvar, som vil blive afvist af tredjeverdenslandene, hvis kompetencer er meget mindre end vores på dette område.
Catania (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det glædede mig, at rådsformand Balkenende startede med at tale om de dramatiske begivenheder i Nederlandene, som har rystet det tolerante land. Det er et integrationens land, selv om dette ord slet ikke blev nævnt i formandens tale i dag.
Til gengæld satte jeg bestemt ikke pris på, at der slet ikke blev sagt noget om de meget alvorlige begivenheder i Irak i dag. På vores tv-skærm kunne vi i går se forfærdelige billeder af amerikanske marinesoldater, der slog sårede irakere ihjel, som om rædsler og grusomhed var en hverdagsting, man ikke engang behøver at nævne.
Efter min mening må Europa ikke forholde sig passivt til disse begivenheder eller blot sørge for bevillinger til genopbygningen - sådan som Rådet gjorde for nylig - og vi må heller ikke nøjes med at møde Allawi eller regne med, at de kommende valg kan løse konflikten.
Hvad Haag-programmet angår, mener jeg ikke, at det ligger i forlængelse af Tampere. Jeg kan dog konstatere, at der er sket et kvalitetsløft, som skyldes en misforståelse. Man kan nemlig ikke komme spørgsmålene om organiseret kriminalitet, terrorisme, menneskehandel og indvandring i samme bøtte, som om der kun var tale om en enkelt spørgsmål. Herved begrænser man i virkeligheden Europas virkefelt til sikkerhedsområdet og ser bort fra retfærdigheden og friheden. Jeg mener, at den islamiske terrorisme bør bekæmpes ved hjælp af dialog mellem kulturerne og religionerne. Det var ikke, hvad Deres viceminister hr. Balkenende gjorde, da han dagen efter drabet på van Gogh erklærede islam krig, og det er ikke, hvad Deres land gør ved at finansiere religiøse skoler. Efter min opfattelse bør man tværtimod skabe en skole, som forener både katolikker, muslimer, protestanter og ateister.
Endelig er menneskehandel og indvandring ikke det samme. Vi skal straffe de kriminelle, men vi skal først og fremmest opfylde behovene hos dem, som flygter fra krig og sult, og som rejser hertil og beder det solidariske og integrerede Europa om husly. 
Giertych (IND/DEM ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg håber ikke, at det har forbigået Deres opmærksomhed, at Rådet for Den Europæiske Union allerede har vedtaget en af de mest kontroversielle idéer i udkastet til forfatningstraktat, nemlig kvalificeret flertal ved afstemning om indvandring og asyl. Hvad betyder det i praksis? Det betyder, at EU ved at gribe til kvalificeret flertal vil kunne tvinge et land til at acceptere asylansøgere, også selv om landet ikke ønsker det. Ved at gribe til kvalificeret flertal kan EU f.eks. beslutte, at Polen etnisk set er for homogent, og at det skal modtage nogle asiatiske eller afrikanske asylansøgere, fordi der allerede er for mange af dem i andre medlemsstater. Det ville vi ikke kunne sige noget til.
Lande accepterer indvandrere på grund af deres nærhed til forskellige nabolande, deres tidligere kolonialistiske politikker eller deres behov for arbejdskraft, og de enkelte lande må træffe deres egne beslutninger om, hvorvidt de er rede til at give asyl og i givet fald til hvem. Det er også op til de enkelte lande at bestemme, hvem der skal have lov til at indvandre. At berøve medlemsstaterne vetoretten i den slags sager er en krænkelse af suveræniteten på et meget vigtigt område. Forfatningstraktaten vil blive forkastet ved folkeafstemningerne, og alligevel tvinger Rådet for Den Europæiske Union os allerede til at gennemføre en af dens mest kontroversielle idéer. Der er ingen enighed om dette.
Belohorská (NI ).
   - Hr. formand, jeg anerkender den første koordineringsindsats udført af den udvidede gruppe på 25 medlemmer under det nederlandske formandskab. De har gennemført den uden de store problemer. Lad mig alligevel nævne noget negativt. Til trods for at der i præamblen til alle de vigtigste dokumenter om ligestilling nævnes ligestilling mellem mænd og kvinder, anser jeg det for at være en skændsel for det 21. århundrede og alle strategier, at det Råd, som De leder - navnlig i november - bestod af 25 mænd og to indbudte gæster, hr. Chirac og hr. Schröder. Vi har alle sammen kritiseret hr. Buttiglioni for hans synspunkter, men dette er virkelighed i dette vigtige EU-organ.
De har ikke fået vedtaget statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og har dermed forlænget den reelle opdeling af Europa og forskelsbehandlingen inden for dette organ i det uendelige. Vi arbejder på forskellige betingelser her. Alligevel erklærer vi i Lissabon-strategien, som et meget vigtigt kapitel, at vi bør være lige, hvad angår både rettigheder og ansvar.
Det er godt, at De har overvejet indvandring til Europa set ud fra et sikkerhedsmæssigt synspunkt. Det ville nu også være godt, og jeg ville bifalde det, hvis De også så på udvandring i et fremtidsperspektiv. De mest værdifulde mennesker forlader Europa og hjælper vores konkurrenter i andre lande direkte. Tak.
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg synes, det er meget vigtigt, at Det Europæiske Råd bekræftede Lissabon-processens gyldighed og nødvendigheden af at fremme den, ligesom det er et heldigt sammentræf, at dette mål også står øverst på den politiske platform for den nye Kommission, som jeg tror vil få et tillidsvotum fra Parlamentet i morgen, så den kan begynde sit arbejde. Vi ser således med stor interesse frem til Kommissionens forslag op til midtvejsrevisionen af Lissabon-strategien. Denne midtvejsrevision, som skal foretages på Det Europæiske Råds forårsmøde, giver os en fremragende lejlighed til at foretage en ærlig vurdering og intervenere i samarbejde med medlemslandene, de nationale regeringer og sociale instanser på alle niveauer. Denne strategi er nemlig af central betydning for alle aktuelle og fremtidige økonomiske og sociale udfordringer. Den omfatter alle de politikker, som direkte vedrører borgerne: arbejdsløshed, fattigdom, usikkerhed på arbejdsmarkedet og kvalitet i uddannelse, sundhed og social beskyttelse. Et vigtigt redskab i vores arbejde med denne midtvejsrevision og det skub fremad, vi er nødt til at give strategien, bliver bl.a. Wim Kok-rapporten.
Vi er i hvert fald nødt til at finde måder til at bringe denne strategi tættere på borgerne og de organiserede sociale aktører, for uden dem kan vi ikke gennemføre så komplicerede politikker. Dette emne hænger indirekte sammen med den generelle præsentation af Kommissionen for borgerne, og det er vigtigt og opmuntrende, at Det Europæiske Råd i november beskæftigede sig med et spørgsmål som en egentlig oplysningspolitik og kommunikationsstrategi for EU's politik. Vi må ikke glemme resultaterne af valget til Europa-Parlamentet, som viste os, at borgerne er fremmedgjorte over for udviklingen i det europæiske samarbejde. Det er ikke første gang, vi bemærker det, men nu er det på tide, vi tager det til os. Det er på tide, vi forstår, at den kommunikations- og oplysningspolitik, vi har ført i alle årene indtil nu, ikke har givet resultat. Vi er nødt til at gøre en indsats, da vi står over for store sociale og strategiske valg, som drejer sig om udvidelse, og som kræver både information af borgerne og deltagelse fra deres side. 
Napoletano (PSE ).
   - Hr. formand, vi er meget bekymrede over forværringen af situationen i Irak. Angrebet på Falluja og den måde, som civilbefolkningen er blevet inddraget på, er ikke bare endnu en krænkelse af international ret og Genève-konventionen, men giver også næring til hadets spiral.
Her bør vi tænke på den stakkels Margaret Hassan, som brutalt blev slået ihjel i går. Både terrorisme og krig som svar på terrorisme gør udsigterne om fred og demokratisering af landet stadig mere fjerne. Vi beder derfor EU om at spille en rolle på konferencen den 23. november i Sharm el Sheikh og om at gøre sin indflydelse gældende i lyset af den enighed, som vi er nået til, og forlange alle parters fulde accept af FN-resolution 1546, ikke mindst når det gælder respekten for international ret og menneskerettighederne. Under disse omstændigheder er det legitimt at være stærkt i tvivl om, hvorvidt det reelt er muligt at afholde valg i januar 2005.
Resultatet af valget i USA og udskiftningen af Colin Powell risikerer at give endnu mere næring til de ekstremististiske kræfter, både i Irak og i Mellemøsten. Hvad Mellemøsten angår, er jeg mindre optimistisk, eftersom det ikke lader til, at premierminister Sharon har givet flere indrømmelser til Abu Mazen i hans periode som premierminister, end han gav til Arafat. I den forbindelse vil vi ikke bare endnu en gang understrege vores solidaritet med det palæstinensiske folk, efter at det har mistet sin historiske leder, men også anmode EU om, at det med politiske og finansielle midler sikrer en korrekt afholdelse af præsidentvalget og de lokale valg i Palæstina og får køreplanen ud af det nuværende dødvande. Det ville gøre det muligt at erstatte - og jeg siger "erstatte" - Sharon-regeringens unilaterale handlinger med en egentlig forhandling, hvor man løser de mere kontroversielle spørgsmål såsom bosættelser og retten til at vende tilbage, og som således fører til oprettelsen af en palæstinensisk stat og de to folks sameksistens. 
Sbarbati (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, Det Europæiske Råds beslutninger bliver truffet i en delikat overgangsperiode for EU's institutionelle liv, nemlig lige efter den historiske undertegnelse af forfatningstraktaten i Rom og i forventningen om en ny interinstitutionel dialektik som følge af Europa-Parlamentets manglende godkendelse af den nye Kommission.
I teksten til Rådets konklusioner ser vi et Parlament, der i højere grad er bevidst om den nye æra for parlamentarisk demokrati, som vi har indledt i Europa, og den fortjener et par bemærkninger. Først skal det siges, at Lissabon-målsætningerne bør forfølges på en mere effektiv og stringent måde, hvor vi er modige nok til at vælge, sådan som hr. Kok siger. Den udfordring, som den globale konkurrence giver os, gør, at vi ikke kan slække på ambitionerne og kræver stor politisk ansvarsfølelse og beslutsomhed fra regeringernes side, hvis vi skal gennemføre strukturreformerne og støtte ændringerne på det sociale sikringsområde.
Det er dog nødvendigt med et passende budget, så Lissabon-strategien kan forblive et grundlæggende politisk element for Kommissionen, sådan som kommissionsformand Romano Prodi sagde. Dette er også vigtigt for, at vi kan arbejde videre med den fundamentale europæiske pagt for ungdommen, hvis hjørnesten er undervisning, uddannelse, arbejde og forskning. Disse spørgsmål kræver kloge, omfattende og samordnede politikker, men ikke mindst investeringssikkerhed.
Endelig kræver også den strategi, der tager sigte på at informere om Europa og udbrede kendskabet til forfatningstraktaten, en lignende investering, men det lader ikke til, at man hidtil har sat et passende beløb af på budgettet til dette formål. 
Borghezio (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Haag-programmet til bekæmpelse af terrorisme er efter min mening utilstrækkeligt og mangelfuldt med sine foranstaltninger, som langt om længe burde have været effektive. Desuden kaldes fænomet ikke ved sit rette navn, nemlig islamisk terrorisme, for netop det er Europa bange for.
Man opfordrer til forskellige foranstaltninger og gør opmærksom på nødvendigheden af at bekæmpe hvidvaskning af kapital, som finansierer terrorisme, men man siger ikke klart, at det er nødvendigt at overvåge bankerne og de finansielle institutioner, eftersom man også i de europæiske banker hvidvasker penge fra den islamiske fundamentalismes tilsyneladende lovlige aktiviteter såsom slagterier og de angiveligt religiøse netværk og støttecentre. Lad os tage ved lære af det nederlandske eksempel!
EU bør træffe de strenge foranstaltninger mod terrorisme, som først blev bebudet efter det brutale mord på filminstruktøren van Gogh. Vi bør følge det gode eksempel fra Nederlandene. Landet var modigt nok til at anbefale den væsentligste foranstaltning, nemlig lukningen af alle moskéer og islamiske centre, der er infiltreret af terror- og ekstremistpropaganda. Det er sådanne steder, at denne propaganda finder sted, og at man samler penge ind for at give næring til barbariske mord på uskyldige mennesker, sådan som det var tilfældet i Madrid. 
Dillen (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, her i Europa-Parlamentet tales der meget om menneskerettigheder overalt i verden, men i Belgien blev mit eget parti, Den Flamske Blok, i sidste uge af politisk udnævnte dommere erklæret ulovligt, hvilket partier, som kalder sig selv demokratiske, bifaldt.
Kassationsretten erklærede efter en juridisk farce, som har varet i fire år, vores parti ulovligt, efter at et politisk center for racismebekæmpelse på premierministerens begæring og for offentlige midler indledte en retssag mod det største oppositionsparti, Den Flamske Blok, udelukkende på grund af meningstilkendegivelser. Politisk udnævnte dommere har, utvivlsomt mod en eller anden fremtidig udnævnelse, været yderst lydhør over for denne opfordring fra den belgiske stats side til at erklære det største parti i Flandern ulovligt.
Jeg håber således, at der inden for EU, hvis denne institution vil bevare sin troværdighed, rejser sig en klar protest mod de totalitære metoder, der tages i brug i en EU-medlemsstat for at få partier erklæret ulovlige. 
Peterle, Alojz (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. premierminister, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg ser positivt på Det Europæiske Råds ambitioner og navnlig Nederlandenes, hvad angår gennemførelsen af Lissabon-strategien, men samtidig må jeg med en vis bekymring konstatere og være enig med Det Europæiske Råd i, at denne strategi ikke har givet de forventede resultater i løbet af de sidste fire år. Jeg er også enig i Kok-rapportens konklusioner om medlemsstaternes ynkelige gennemførelsesniveau.
Jeg taler ikke om fjerne galaksers problemer, men om et af Unionens vigtigste projekter, som ville føre til den mest dynamiske og konkurrencedygtige økonomi inden 2010 samtidig med en afbalanceret respekt for de sociale og miljømæssige aspekter af udvikling. Vi har under seks år tilbage.
Jeg er overbevist om, at vi ikke vil få succes ved at gentage det, der helt klart er acceptable mål, men ved ud fra et teknisk synspunkt at supplere en strategi, som i bund og grund er god. Det, der virkelig mangler, er politisk vilje og europæisk ånd. Det lader til, at alle tænker på sig selv først i krisetider, men Unionens historie fortæller os, at Unionen tidligere har gjort fremskridt, når den har handlet i en solidarisk ånd og med kollektiv vilje.
Derfor vil Lissabon-strategiens ophøjede mål ikke kunne nås gennem uharmonisk, splittet og partisk aktivitet med forskellige spilleregler for forskellige medlemsstater. Det vigtige er, at hovedaktørerne handler samtidig på alle vigtige fronter og på alle niveauer. Jeg ser gerne, at Europa-Parlamentet som den mest legitime repræsentant for unionsborgernes interesser lader den ansvarlige gennemførelse af Lissabon-strategien gå hånd i hånd med et bidrag til en stærkere politisk vilje fra medlemsstaternes side og til fremragende lederskab fra de implicerede kollektive institutioners side.
Jeg ved naturligvis, at den globale økonomiske situation er ugunstig. Alligevel ville jeg ikke bryde mig om at opfatte det som en undskyldning, men snarere som et incitament for et udvidet EU til at finde svar på de spørgsmål, som andre ikke kan besvare.
Van den Burg (PSE ).
   - Jeg vil også gerne på min gruppes vegne tale om forårsmødet og Kok II-rapporten. I rapporten og i Rådets konklusioner er der, helt korrekt, ikke tale om nogen ændring af sammenhængen mellem økonomisk politik og socialpolitik samt bæredygtighed, hvilket er kendetegnende for Lissabon-strategien. Der kan ikke være tale om, at målsætninger på det sociale område og på miljøområdet nedprioriteres, om end vækst og beskæftigelse helt berettiget er i fokus.
Det er beklageligt, at det mandat, der er tillagt gruppen på højt plan med henblik på at udvikle en konsistent strategi for at nå Lissabon-målene, ikke i højere grad har fokus på den fælles makroøkonomiske politik i europæisk sammenhæng. Der har nemlig på det felt allerede længe været tale om en europæisk økonomi og ikke økonomier i flertal.
Vi noterede os med tilfredshed, at man agtede i højere grad at inddrage Europa-Parlamentet i forberedelsen af forårsmødet og Lissabon-strategien. Hr. Balkenende spurgte interesseret om vores planer angående nedsættelse af et fast udvalg. Jeg kan fortælle, at vi er i fuld gang med at drøfte, hvilken form det skal have. Jeg vil imidlertid også anmode ham om at tage hensyn til tidsplanerne for de forskellige rapporter, herunder tage hensyn til den planlægning, vi også må foretage her i Europa-Parlamentet. Det er vores erfaring, at der ofte levnes for lidt plads til i tilstrækkelig grad at udnytte denne.
Det er også planen mere udtalt at involvere de nationale parlamenter i strategien. Det er ligeledes et væsentligt element efter min opfattelse. Vi vil sammen med det luxembourgske formandskab undersøge, hvordan vi også sammen med de nationale parlamenter kan forberede det kommende forårsmøde.
Det er klart, at en mere effektiv Lissabon-strategi først og fremmest forudsætter, at medlemsstaterne er parat til virkelig at samarbejde i EU-regi. Vi står efter min opfattelse over for et skifte fra indbyrdes konkurrence mellem medlemsstaterne til fokus på en styrket, fælles europæisk strategi. Der ligger vores styrke i forhold til andre økonomiske blokke, såsom USA og Kina, som også hver især fungerer som en enhed. Det er således vigtigt, at vi ikke kun ser på medlemsstaternes indkomst- og udgiftssaldo i forbindelse med stabilitetspagten, men også på kvaliteten, hvad angår de offentlige finanser, sådan som kommissær Almunia påpegede i mandags i . Og den diskussion om national budgetpolitik er også et fælles anliggende for Rådet, Kommissionen, de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet. Dermed kan den økonomiske politik blive mere end blot summen af 25 særskilte dele. Det er den udfordring, vi står over for. 
Staniszewska (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke Rådet for at have rettet opmærksomheden mod Ukraine, EU's største nabo i Øst. Landet har en befolkning på 50 millioner og dækker et område, der er større end Frankrig. For øjeblikket er der præsidentvalg i Ukraine. Rådet skal roses for at have fremhævet de uregelmæssigheder, der fandt sted under første valgrunde, men jeg mener ikke, at det er gået langt nok med at fremhæve, hvad der virkelig sker i Ukraine. Der er ved at opstå et civilt samfund i landet. Der er intet tegn på, at noget lignende er ved at ske i Rusland eller Belarus. Titusindvis af mennesker demonstrerer hver dag i Ukraine med det formål at gøre deres land demokratisk og retfærdigt og sikre, at der skabes forbindelser mellem Ukraine og EU. Jeg mener ikke, at det er nok blot at kritisere de nuværende ukrainske myndigheder for, at de ikke har formået at håndhæve demokratiske valgregler. Det er tvingende nødvendigt at styrke den ukrainske befolknings håb og åbne døren for deres europæiske ambitioner.
Radwan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, måske er det et tegn, at jeg taler om Lissabon-strategien, og at medlemmet af Kommissionen med ansvar for udviklingshjælp samtidig er til stede her. Formålet med at gøre Europa til den mest konkurrencedygtige region er ubestrideligt rigtigt. Men vi skal rundt om i Europa se på, hvem der er ansvarlig for hvad. Og netop med henblik på Rådet, hr. Balkenende, mener jeg imidlertid, at det er uudholdeligt, hvis regeringscheferne og økonomiministrene mødes hver måned og hvert år, fastlægger ophøjede mål, giver Europa ansvaret for, at det skal nå Lissabon-strategien, og så tager hjem og ikke laver lektierne i den forbindelse. Nej, de går endda videre og forhindrer det, som Europa kan bidrage til. Lad mig nævne Europapatentet som eksempel: Det ville være et yderligere skridt i forbindelse med et europæisk initiativ. Tænk på liberaliseringsskridt, hvor den franske præsident og den tyske forbundskansler har skudt liberaliseringen for de endelige kunder tidsmæssigt tilbage. Det, som Europa yder, forhindres i Rådet, og det, som de nationale stater burde gøre, gøres ikke. Og til sidst er det Europa, som ikke har nået Lissabon-strategien.
Jeg takker for Kok-rapporten. Det, som vi virkelig har behov for nu, er en udformning af Lissabon-strategien, for denne strategi er rigtig. Målet er rigtigt, måske for ambitiøst defineret. Vi kan imidlertid være glade i Europa i forbindelse med disse medlemsstater, hvis afstanden til USA ikke øges. Vi skal præsentere et tilsvarende koncept i Europa, hvor de nationale stater sammenlignes, således at det bliver gennemsigtigt, hvilken regering i Europa der har svigtet i forbindelse med denne strategi, og hvilken regering der er god, for at gøre borgerne opmærksom på gennemsigtigheden i den politiske proces, at vi kun kan klare det i fællesskab. Ellers håber jeg, at tilstedeværelsen af kommissæren med ansvar for udviklingshjælp ikke er noget tegn på, hvor Europa driver hen i fremtiden. 
Titley (PSE ).
   - Hr. formand, der er utvivlsomt tale om en afgørende tid for Unionens udvikling. Hvor vi end kigger hen, hvad enten det er Lissabon-strategien, spørgsmålet om sikkerhed og kravet om et øget politi- og retssamarbejde eller denne uges årsberetning fra Revisionsretten, ser vi gang på gang, at de medlemsstater, som taler om et europæisk samarbejde, ikke omsætter det til praksis. Vi kan ikke fortsætte med et system, hvor medlemsstaterne efter eget forgodtbefindende vælger, hvilke elementer af beslutningerne de agter at gennemføre, og hvornår de agter at gøre det, når der er tale om afgørelser, de selv har været enige i.
Det underminerer den politiske støtte i EU. Jeg håber, at en kommende fuldtidsformand for Rådet vil betragte dette som absolut højeste prioritet, men for at holde Lissabon-processen på sporet bør Kommissionen i mellemtiden offentliggøre en årlig resultattavle, som viser, hvilke medlemsstater der har gjort hvad og hvornår. På den måde kan misdæderne få løn som forskyldt.
Mine kolleger hr. Désir og fru van den Berg har beskrevet mange af de vigtige elementer, som vi gerne ser, at der lægges vægt på i Lissabon-strategien. Hertil vil jeg gerne tilføje behovet for en mere aktiv arbejdsmarkedspolitik på nationalt plan. Vi er tilsyneladende tilfredse med at betale penge for at holde folk fanget i arbejdsløshed, at betale folk for at blive afskrevet og marginaliseret, når vi i stedet burde investere i at hjælpe dem tilbage i arbejde. Det lægges der for lidt vægt på, selv om det var med i redegørelsen fra Wim Kok, hvilket jeg håber, det fortsat vil være.
Formanden for Rådet sagde, at hr. Barroso skal roses for at have taget ved lære af den seneste måneds debat om Kommissionen. Det er en skam, at det samme ikke kan siges om det nederlandske formandskab. Fru Kroes har utvivlsomt en erfaring og ekspertise, som vil komme Kommissionen til gode, men i lyset af de udtrykte bekymringer er det forkert, at hun beholder posten som kommissær for konkurrence. Med rette eller urette vil der altid blive sat spørgsmålstegn ved hendes integritet, når hun skal træffe afgørelse i en kontroversiel sag.
Formandskabet bør handle ud fra EU's interesser, ikke snævre nationale hensyn. Jeg er bange for, at det nederlandske formandskab i denne henseende har svigtet. 
Hennis-Plasschaert (ALDE ).
   - Hr. formand, premierministerens udsagn om situationen i Nederlandene var klart og tydeligt, og mine kolleger har i mellemtiden ligeledes i deres indlæg sagt meget om denne sag. Ikke desto mindre beklager jeg, at Det Europæiske Råd ikke benyttede topmødet den 4.-5. november til eftertrykkeligt at tage afstand fra de chokerende begivenheder i Nederlandene. Det var efter min opfattelse netop en lejlighed til også som Union at markere en fast holdning over for radikale muslimer, som anlægger en fundamentalistisk fortolkning af Koranen.
Det europæiske samarbejde, når det gælder bekæmpelse af terrorisme, er desværre også i dag kendetegnet ved medlemsstaternes velkendte "hellige køer". Den erklæring, der blev vedtaget efter anslagene i Madrid, udnævnelsen af Gijs de Vries eller Haag-programmet er alt sammen til ringe nytte, hvis medlemsstaterne ikke lader de smukke ord udmønte i praksis. Europæisk handlekraft, også fra medlemsstaternes side, er i den forbindelse helt afgørende. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne lykønske formanden for Rådet og det nederlandske formandskab som helhed med den meget klare orientering vedrørende hele spørgsmålet om konkurrenceevnen og gennemførelsen af Lissabon-dagsordenen.
Jeg vil især gerne takke Dem, hr. formand, for det initiativ Deres regering har taget i forbindelse med spørgsmålene om at håndtere den administrative byrde og forbedre betingelserne for erhvervslivet i EU. Jeg blev glad, da jeg i formandskabets konklusioner så, hvor store bestræbelser De sammen med andre regeringer - jeg ved, at den britiske regering også har bidraget - har gjort for at forbedre betingelserne for erhvervslivet. Jeg er næsten skuffet over, at De ikke nævnte det i deres tale, da det er et af de meget vigtige bidrag fra Deres formandskab.
Det står ganske klart - og det blev også fremhævet i redegørelsen fra Wim Kok - at det er afgørende at sænke de administrative omkostninger og tilskynde til opstart af nye virksomheder, hvis Lissabon-dagsordenen skal gennemføres. Vi kender til det meget effektive stykke arbejde, som I gør i Holland, hvor jeg mener at vide, at jeres ministre har årlige mål for nedskæringer i den administrative byrde. Det er et eksempel på bedste praksis, som burde kopieres ikke kun i medlemsstaterne, men også i Kommissionen.
Til hr. Nielson, Kommissionens repræsentant her i dag, vil jeg gerne sige, at vi forventer, at Kommissionen udfører sine opgaver på dette område. Det er en af de forpligtelser, der fremgår af Rådets konklusioner.
Vores side af salen støtter kraftigt op om og vil tilskynde dette, og jeg vil gerne sige til alle medlemmer, at Parlamentet her har en rolle at spille.
Hr. formand for Rådet, De spurgte os, hvordan vi vil reagere på udfordringen i Wim Koks redegørelse, som handler om, at vi skal beskæftige os mere med Lissabon-dagsordenen. Vi har her i Parlamentet behov for et effektivt udvalg, der kan kigge på Lissabon-dagsordenen. Ikke et udvalg, der træder i stedet for udvalg som mit, men et udvalg, der behandler spørgsmål, som går på tværs af Parlamentets arbejde, såsom at forbedre den lovgivningsmæssige dagsorden og anerkende, at vi af og til gør livet mere besværligt for virksomhederne i EU. Det er de vigtige spørgsmål, som jeg håber, at Parlamentet vil tage fat på fremover, og jeg vil gerne lykønske Dem og Deres regering med at skabe et grundlag for fremskridt med denne afgørende dagsorden. 

Roure (PSE ).
   - Hr. formand, Rådet vedtog på mødet den 4. og 5. november sammen med Haag-programmet de nye europæiske prioriteter med henblik på styrkelse af området for sikkerhed, frihed og retfærdighed. Vi glæder os over, at Rådet har lyttet til Europa-Parlamentets ønsker særlig i forbindelse med overgangen til den fælles beslutningstagning og afstemning med kvalificeret flertal f.eks. på asyl- og indvandringsområdet og i forbindelse med bekæmpelse af terrorisme uden dermed at glemme den borgerretlige del af lovgivningen.
Vi beklager dog, at det endnu en gang ser ud til, at Rådet i dette program blot begrænser sig til en hensigtserklæring. Selv om Rådet reelt glæder sig over de fremskridt, der er sket i de seneste fem år særlig med grundlaget for en fælles asyl- og indvandringspolitik, harmonisering af grænsekontrollerne og forbedring af det juridiske samarbejde, vil det alligevel være korrekt at nævne de forhindringer, som en række medlemslande har opsat for fremskridtene på det juridiske område. Det vil også være korrekt at minde om, at harmoniseringen af asylområdet kun er gennemført minimalt. Selv om Rådet beklager, at alle målsætningerne ikke er opfyldt, kan vi dog ikke se konkrete foranstaltninger til at undgå, at dette gentager sig i de kommende år. 
Endelig er vi i særdeleshed bekymrede over sammenligningen mellem bekæmpelsen af terrorismen, den organiserede kriminalitet og den illegale indvandring. Sammenligningen lader skinne igennem, at illegale indvandrere først og fremmest betragtes som potentielle kriminelle eller terrorister, hvilket er fuldstændig uacceptabelt. Disse personer har været tvunget til at forlade deres hjemlande på grund af uudholdelige livsbetingelser, eller fordi de er blevet forfulgt. Selv om det er nødvendigt med en overordnet opfattelse af asyl- og indvandringspolitikken og politikken om de ydre grænser, skal det ikke - det må De være enig i - ske på bekostning af indvandrernes grundlæggende rettigheder.
Nicholson of Winterbourne (ALDE ).
   - Hr. formand, i dag er en velkommen lejlighed til at takke hr. Nielson og hans stab for det fantastiske arbejde, de har udført i hr. Nielsons embedsperiode som kommissær. Det er også godt at høre rådsformanden fortælle om sit vellykkede møde med præsident Allawi.
Jeg var i Irak i sidste uge, og jeg har et forslag til, hvordan bistanden kan målrettes mest effektivt. Som vi alle ved, er sikkerhed det største problem. Omhyggeligt målrettet støtte fra EU kan gøre forskellen med hensyn til uddannelse og udrustning af det irakiske politi. Det er sikkerhed, det irakiske folk har brug for, og manglen på en strategisk plan har måske allerede kostet mange menneskeliv. Det vil koste mange flere menneskeliv, hvis vi ikke gør noget effektivt. Vi har brug for en strategisk plan, der er udarbejdet i samarbejde med det irakiske indenrigsministerium, og der er akut behov for retsmedicinske faciliteter. Disse muligheder bør håndteres som i Vesten, og vi bør forsyne irakerne med avanceret overvågningsudstyr og den rette uddannelse.
Der er også et reelt behov for at uddanne højtstående officerer i det irakiske politi i strategisk planlægning og ledelse, og det skal kombineres med en serviceorienteret og retfærdighedsbaseret etik inden for det irakiske politi. Med andre ord skal vi bevæge os fra udelukkende at bekæmpe oprør med en militær taktik til at følge en kombineret plan. Politiet bør ikke betragtes som en andenrangs militærstyrke, men bør - med EU-støtte, engagement og uddannelse - have en reel chance for at blive til en egentlig politistyrke.
Endelig ønsker det irakiske folk et valg i januar. En rigtigt uddannet og effektiv politistyrke er alfa og omega for valgets succes. Med vores økonomiske støtte og uddannelseskompetence kan vi i EU gøre hele forskellen. 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, lad os huske på vores styrker, lad os gøre det helhjertet, lad os fjerne blokeringerne i os selv, lad os ikke jamre os, så vi bliver syge! Lad os føre europæisk Europapolitik i stedet for nationale Europapolitikker!
Hr. rådsformand, jeg mener, at det er virkelig nødvendigt, at De konkretiserer og operationaliserer Lissabon-målene. Enhver skal vide, hvem der skal gøre hvad inden hvornår. Sørg for, at enhver regeringschef efter hvert forårstopmøde afgiver en regeringserklæring i sit land, og at parlamenterne drøfter og træffer beslutning om de landespecifikke handlingsplaner. Styrk Kommissionen i dens kontrol-, koordinerings- og initiativrettigheder vedrørende Lissabon-processen! Lad os på europæisk plan i de nationale regeringer og nationale parlamenter indføre en Lissabon-Steering-komité, som er aktiv på tværs af faggrænserne!
Vi er ikke noget amerikansk overføringsbillede. Vi europæere spiller ikke konkurrenceevnen ud mod det sociale sammenhold. Begge dele er udtryk for den europæiske model for bæredygtig social markedsøkonomi.
Mine damer og herrer, jeg har endnu et punkt til forfatningen: De har alle underskrevet den nye forfatning. Var det så det? Hvor er det fælles informationskoncept fra Rådet, Kommissionen, Europa-Parlamentet og Regionsudvalget? Hvor er den uge for forfatningen, hvor alle ratificeringsprocedurer foregår? Hvorfor har De vægret Dem så meget imod en europæisk folkeafstemning? Der er mere at gøre, og det er muligt, hvis der er politisk vilje hertil og større beslutsomhed til stede.
De talte om statutten for medlemmerne af Europa-Parlamentet. Hr. rådsformand, De behøver blot at godkende beslutningen fra Europa-Parlamentet, så har vi en statut for medlemmerne og en ny diætordning. Stop de taktiske spil fra nogles side, nemlig få medlemsstater i EU! 
De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, med Yassir Arafats død indledes en ny og usikker æra for Palæstina. Ifølge den palæstinensiske forfatning skal der udskrives præsidentvalg inden for 60 dage. Men på nuværende tidspunkt kan afholdelsen af dette valg blive forhindret af forskellige faktorer.
For det første er det helt nødvendigt, at palæstinenserne får bevægelsesfrihed i Gaza, på Vestbredden og i Østjerusalem såvel i forbindelse med valgkampen og forberedelserne til valget som ved afholdelse af valget og håndteringen af resultatet. Men denne bevægelsesfrihed kan langtfra garanteres. Det er Østjerusalem, der skaber de fleste problemer, for de israelske myndigheder modsætter sig her opstillingen af palæstinensere på valglisterne. Jeg anmoder derfor Rådet om sammen med USA at presse på for, at Israel trækker de tropper, der på nuværende tidspunkt befinder sig i de besatte områder, tilbage.
For det andet er der problemet med tvivlen om, hvorvidt en kandidat kan vælges. Det er udelukkende op til de palæstinensiske myndigheder at beslutte, hvilke personer der kan vælges ud fra deres egne kriterier.
For det tredje er der den fysiske organisering og sikring af en korrekt gennemførelse af valget. I den forbindelse er EU's materielle støtte helt nødvendig. 
For det fjerde er der sikkerheden i forbindelse med afholdelsen af valget. Den skal sikres både for kandidaterne, vælgerne og observatørerne. Men det palæstinensiske politi er blevet afvæbnet og har problemer med at sikre civilbefolkningens sikkerhed. Hvad angår den politiske sikkerhed, afhænger den af kontrollen med de ekstremistiske grupper. Fatahs seneste initiativ om at integrere Hamas i en national unionsregering, så snart Hamas opgiver den væbnede kamp, er en faktor, som Europa skal følge meget nøje.
Jeg vil gerne på nuværende tidspunkt vide, hvilke aftaler der er indgået med palæstinenserne for at sikre, at valget afholdes i sikkerhed. Hr. formand, jeg beklager meget at skulle sige det, men Europa har indtil nu ikke ladet sin stemme høre i kvartetten. Lad os benytte denne anledning til at blive hørt. Palæstina bør på nuværende tidspunkt kunne regne med os ved dets side med henblik på, at dette valg afholdes i frihed på alle niveauer, ligesom vi altid bør - er det nødvendigt at sige det? - være ved Israels side for at stoppe de attentater, der sker i blinde, og som skaber sorg hos familierne. Jeg er overbevist om, at det mere end nogensinde forholder sig således, at fremtiden for det ene land ikke kan adskilles fra fremtiden for det andet land.
Kelam, Tunne (PPE-DE ). -
   Jeg vil gerne tale om Lissabon-processens aktuelle situation. Jeg husker den tid, hvor den sovjetiske diktator hr. Khrusjtjov erklærede, at Sovjetunionen ville indhente USA på syv år. Jeg husker også, at han tog fejl. 
Selv om EU har alle muligheder for at nå sit mål, er Lissabon-rapporten alligevel årsag til bekymring. Som Wim Kok har anført, er drømmene om at indhente USA blevet skrinlagt. I stedet for beskæftiger EU sig med spørgsmålet om, hvordan den økonomiske nedgang kan standses.
Jeg tilslutter mig min kollega hr. Radwans rosende ord om det nederlandske formandskab og dets dristige og stærke lederskab. Det er lovende. Men for at indhente den tid vi har spildt, må vi koncentrere os mere om en ting, nemlig motivering af processen. Der er ingen tvivl om, at klar og stærk resultatorienteret motivation har været drivkraften bag vores konkurrenter USA's og Japans succes.
For det andet bør EU gå efter en systematisk tilgang til forsknings- og udviklingsaktiviteter og innovation. I Wim Koks rapport understreges nødvendigheden af at give forskning og udvikling højeste prioritet, men der bør lægges særlig vægt på anvendelsessiden af forskning. Det, der kræves, er altså ikke mindre forskning, men mere udvikling.
For det tredje er det særligt vigtigt at basere alle vores planlagte aktiviteter på innovationsbehovene som helhed og at motivere virksomhedslederne derefter.
For det fjerde er de nuværende finansieringsordninger for innovation inden for forskning desværre for fokuserede på forvaltning, og de fremmer ikke den praktiske anvendelse af resultater. Et af de største problemer er, at finansieringen ofte føres ind i lukkede og ineffektive systemer. Derfor er det vores opgave i dag ikke bare at stole på tiltalende planer, men at vise politisk vilje til faktisk at gennemføre de planer. Det er vores ansvar over for vælgerne. Tak.
Grabowska, Genowefa (PSE ).
   - Hr. Balkenende, jeg vil gerne kondolere med de seneste begivenheder i Nederlandene. Hidtil har vi forbundet navnet van Gogh med kunst og stærke farver. Maleriet symboliserer sol, varme og frihed. Er det ikke historiens ironi, at en person med samme navn skulle dø, fordi han udøvede sin ytringsfrihed og ret til at tænke frit, og fordi han søgte sandheden?
På den baggrund er det særligt betydningsfuldt, at det var det nederlandske formandskab, der rejste det komplekse spørgsmål om sikkerhed for EU, dets medlemsstater og dets borgere. Offentligheden forventer med god grund, at EU, en institution, der respekterer menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, vil finde effektive løsninger, hvad angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Disse forventninger skal Haag-programmet indfri. Jeg vil understrege, at der i programmet fremsættes mål, som allerede er indeholdt i forfatningstraktaten. Det indfrier faktisk størstedelen af de forventninger. Erklæringen om, at dette program skal omfatte en narkotikastrategi, skal også bifaldes. Det samme gælder Rådets formandskabs prioritering af information om Europa. Det er klart, at borgernes bevidsthed om Europa skal øges, navnlig set i lyset af stemmeprocenterne ved det sidste valg. EU skal bringes tættere på borgerne, men vil det kunne opnås ved at transmittere offentlige debatter om europæiske spørgsmål forud for rådsmøder, en idé, der er anført i konklusionerne? Vil det være nok til at bringe EU tættere på borgerne? Erklæringen om, at vi må vente indtil juni 2005 med at få en fuld formidlingsstrategi, bekymrer mig også. Hvorfor skal det tage så lang tid? Vi har brug for den strategi nu, især i betragtning af at informationskampagnerne henvendt til offentligheden om den europæiske forfatning blev iværksat umiddelbart efter, at forfatningen var undertegnet.
Til slut vil jeg tale om en sidste ting, der vedrører vores fremtid. Lederne af fire medlemsstater havde helt ret, da de understregede demografiske faktorers betydning for EU's fremtidige økonomiske og sociale udvikling, og da de opfordrede til udarbejdelse af en europæisk ungdomspagt. Det er et godt initiativ. Unge mennesker har et andet syn på Europa. De er veluddannede, fulde af energi og fri for den ældre generations frygt og fordomme. Det er et godt tegn for Europa, for EU og for os alle sammen. Den europæiske ungdomspagt bør derfor udarbejdes hurtigst muligt med unge menneskers deltagelse.
Buzek (PPE-DE ).
   - Jeg vil gerne hylde hr. Kok, den tidligere nederlandske premierminister. Sammen med et team udarbejdede han rapporten om Lissabon-strategien. Det falder sammen med det nederlandske formandskab. Vi er alle enige i rapportens konklusioner. EU er langt bagefter, og det er hovedsageligt medlemsstaternes og de nationale regeringers skyld. Jeg er enig i, at vi skal udarbejde nationale strategier for Lissabon-processen og gennemføre dem konsekvent, men disse strategier skal være sammenhængende og må ikke udarbejdes enkeltvis. Vi skal skabe merværdi på grundlag af regionalt samarbejde mellem medlemsstater, der grænser op til hinanden, og jeg kan give tre eksempler på, hvordan dette kan gøres. Polen har rigtig mange yderst veluddannede unge mennesker, mens dets nabolande Tyskland og Sverige har veludviklede højteknologiske industrier. Der er udviklingsmuligheder, hvis vi slår os sammen. De baltiske lande har særlige muligheder for samarbejde på området for sikker energiforsyning, noget der er vigtigt for hele Europa. Den Tjekkiske Republik, Tyskland og Polen kan yde det største bidrag til gennemførelsen af Kyoto-protokollen. Det kræver, at der udvikles europæiske rent kul- og CO2-opfangningsteknologier.
Regionalt samarbejde omfatter også samarbejde med EU's nye naboer, og derfor er Rådets holdning til spørgsmålet om naboskab med Ukraine afgørende. Vi må forsikre Ukraine om, at dørene er åbne for dets europæiske ambitioner, og vi bør straks iværksætte en handlingsplan for Ukraine med henblik på at fremme udviklingen af det civile samfund. Der er i øvrigt også behov for foranstaltninger til forbedring af det civile samfund inden for EU. Hvis det ikke sker, vil vi ikke nå vores ambitiøse mål, og millioner af borgere vil aldrig forstå Lissabon-processen.
Lambrinidis (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, da en af mine græske venner for nylig besøgte mig i Holland, fortalte han mig, at det, der gjorde størst indtryk på ham, var, at politiet på gaderne i Amsterdam gav en følelse af, at de var der for at beskytte borgerne og deres forskellighed og ikke for at holde øje med dem og være mistroiske.
De tragiske begivenheder med van Gogh og ekstremisterne fra den modsatte side viser desværre, at terrorisme fungerer, og hvad den har til formål, nemlig at ødelægge alt det, som vi tager som en selvfølge. Racistisk vold fortjener nul tolerance, men terroristerne vinder over os, hvis vi i Europa tænker på samme måde, som de desværre gør andre steder, nemlig at når man skal bekæmpe vold, er krig det samme som fred, og indskrænkning af de individuelle friheder er det samme som at beskytte dem. Derfor bør vi lykønske det nederlandske formandskab, fordi det, samtidig med at disse frygtelige begivenheder fandt sted, arrangerede en uformel konference for de 11 fælles myndigheder vedrørende integration. Der har I prioriteret rigtigt. Integration i stedet for mere politi.
Jeg har kun tre kommentarer til, hvad der er blevet sagt:
For det første skal der ifølge det femårige Haag-program, som vi behandler i dag, oprettes særlige fonde for hjemsendelse af indvandrere og bemanding af grænserne med politi, men der er ingen særlig fond for integration, selv om integration er et af de grundlæggende indsatsområder. Vi vil gerne have et løfte om, at finansieringen af integration prioriteres lige så højt, så vi ikke skal nøjes med ord.
For det andet må vi ikke glemme, når vi udarbejder politikker for integration, at der er millioner af europæiske borgere i andre lande over hele verden, som selv er indvandrere. Vi må ikke ignorere deres erfaringer. Set ud fra den synsvinkel må vi være villige til at give de indvandrere, som bosætter sig i EU-landene, den samme behandling på det samme niveau, som vi selv kræver for de europæiske indvandrere i tredjelande. Ellers er vi ikke konsekvente.
For det tredje skal vi være opmærksomme på de individuelle rettigheder, når vi bekæmper terrorisme. Biometriske elementer i pas og andre lignende foranstaltninger kan være vigtige, men på den anden side bidrager de måske kun lidt til sikkerheden i forhold til, hvad de fjerner fra de civile frihedsrettigheder. Kun hvis de er absolut nødvendige og effektive i forhold til helt klare, på forhånd fastsatte fælles mål, kan de efter min mening tages op til drøftelse. 
Dimitrakopoulos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, når jeg ser på konklusionerne fra Rådets møde i november, hvad angår EU's udenrigspolitik, må jeg sige, at selv om jeg finder det meget positivt, at Rådet behandlede fire emner inden for europæisk udenrigspolitik, må vi, som omstændighederne er nu, prioritere i hvert fald to af dem højt.
Det første drejer sig om situationen i Irak. Der føres krig igen, og krigen må fordømmes på samme måde, som terrorhandlingerne og kidnapningerne må fordømmes. De væbnede sammenstød og krigsoperationerne løser ikke nogen problemer, men giver tværtimod EU en endnu stærkere forpligtelse til langt om længe at forelægge et fuldstændigt, integreret program for håndteringen af krisen i Irak. Det første skridt i denne proces er absolut valget. Der er nødt til at afholdes valg i Irak, og så mange kræfter som muligt skal deltage, så valgene ikke er et mål i sig selv, men et redskab, der giver Irak mulighed for snart at blive et progressivt demokrati.
Det andet spørgsmål, som er parallelt og relateret til det første, er situationen i Mellemøsten. Med Arafats død vendes et nyt blad i områdets historie. Og her har EU først og fremmest pligt til at gribe ind og sikre, at Yassir Arafats politiske testamente respekteres. For det politiske testamente, som Yassir Arafat efterlader sig, kan uden tvivl bruges til at håndtere krisen i Mellemøsten. 
Herrero-Tejedor (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den 4. og 5. november kom Det Europæiske Råd som bekendt, da det drøftede, hvordan Europa skal kommunikeres til borgerne, med en meget klar analyse af den situation, vi befinder os i. Europa mangler stadig sin egen personlighed. Det har ikke sit eget ansigt. Det er svært for det at få borgernes opmærksomhed, og der er derfor rige muligheder for at gøre fremskridt, hvad angår det at sælge idéen om Europas politiske enhed.
Rådet var naturligvis meget bekymret, i betragtning af at der venter nogle meget store udfordringer lige rundt om hjørnet, f.eks. de enkelte medlemsstaters ratificering af den europæiske forfatning. Og Rådet kom med en meget konkret og praktisk betinget anbefaling, som jeg gerne vil rose, om at styrke tv-debatter i medlemslandene, der kan vække borgernes interesse for ratificeringen af forfatningen.
Jeg vil gerne påkalde mig Deres opmærksomhed, mine damer og herrer, for vi har et problem. Det første land, der allerede har udskrevet en folkeafstemning til ratificering af den europæiske forfatning, er Spanien. I Spanien regerer Spaniens Socialistiske Arbejderparti, som er det parti, som formanden for Parlamentet, hr. Borrell, tilhører, hvilket vi alle ved, da han intet gør for at skjule det, til trods for at han på grund af sin rolle som mægler burde forsøge at holde sine ideologiske holdninger lidt mere skjult.
Vi står i et dilemma, for enten favoriserer vi fra Parlamentets side, der har en overvågende funktion, partipolitiske holdninger, eller også favoriserer vi fra Parlamentets side institutionelle holdninger. Med udgangspunkt i dette synspunkt vil jeg gerne, hr. formand, bede om, at vi alle er mere bevidste om denne omstændighed, så vi ikke svigter denne overvågende funktion, og vi er helt klar over, at vi også i denne europæiske institution er nødt til at gå bort fra sekterisk eller partipolitisk adfærd og tænke på det fælles projekt, vi står over for.
Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg takker det nederlandske formandskab for dets indsats for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Det er meget vigtigt at værne om borgernes sikkerhed og grundlæggende rettigheder, gensidig tillid og retsstatsprincipper over hele EU.
Jeg takker især Rådet for dets beslutning om fuldt ud at gennemføre traktatens artikel 67, så der ved kvalificeret flertal og fælles beslutningsprocedure kan stemmes om en hel række områder under afsnit IV. Det betyder ikke blot større effektivitet, men også større demokratisk legitimitet, fordi Europa-Parlamentets afgørende rolle styrkes på så følsomme områder som asyl- og indvandringspolitikken og hele det spekter, der berører borgernes grundlæggende rettigheder.
Femårsperioden efter Tampere rinder ud med vigtige forbedringer på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Ikke alle mål er nået, men vi har gjort fremskridt. Status er helt igennem positiv, og det kan vi for en stor del takke kommissær António Vitorino for. I løbet af disse fem år er der vedtaget en imponerende mængde lovgivning, men vi må desværre konstatere, at dens gennemførelse i national lovgivning lader meget tilbage at ønske, både med hensyn til at overholde fristerne og gennemførelsens kvalitet.
Jeg glæder mig over Haag-programmet for de kommende fem år. Det er nu Kommissionens opgave at foreslå konkrete initiativer og en tidsplan for vedtagelsen og gennemførelsen af dem. Jeg glæder over Haag-programmet, men jeg vil også gerne her fremhæve, at vores opbygning af Europa forudsætter, at vi råder over tilstrækkelige ressourcer. Det nytter ikke noget at proklamere prioriteringer, hvis vi ikke afsætter de nødvendige midler.
Jeg glæder mig særlig over, at anden fase af udformningen af det fælles europæiske asylsystem er påbegyndt. Kun en fælles europæisk asyl- og indvandringspolitik kan tackle problemer som ulovlig indvandring og menneskehandel. Dertil kommer spørgsmål som civil- og handelsretlige forhold og samarbejdet på det strafferetlige område samt EU's sikkerhed, der fortsat er en af de vigtigste prioriteringer, og hvor der endnu en gang skal lyde en fordømmelse af enhver form for vold og især af terror, og hvor det er vigtigt at inddrage såvel Europol som Eurojust. Mange tak. 
Őry (PPE-DE ).
   - Jeg vil allerførst lykønske udvalget med dets betænkning, og jeg vil kun tale om en enkelt ting, nemlig Lissabon-strategien. Kok-rapporten er utvivlsomt et vigtigt skridt på den ujævne vej mod opnåelsen af de mål, der blev fastsat i Lissabon. Det er i dag indlysende, at det vil blive næsten umuligt at overholde den oprindelige tidsplan uden større politisk engagement og en alvorlig indsats.
Rapporten bidrager væsentligt til fremskyndelse af Lissabon-processen, og alle, jeg understreger, henstillinger i dokumentet er værd at overveje. Den holistiske tilgang med forslag om en direkte sammenhæng mellem spørgsmålet om jobskabelse, nødvendigheden af at øge beskæftigelsen og udvikling inden for det makroøkonomiske miljø er særligt værdifuld. Det understreger også den vigtige rolle, som faldende og stigende økonomiske væksttendenser spiller.
Nogle få af de udsagn, der vedrører dette i rapporten, bør imidlertid behandles med forsigtighed. Jeg er sikker på, at De også har lagt mærke til de få kritiske bemærkninger om stabilitets- og vækstpagten. Hvad angår fastholdelse af økonomisk vækst, gives der i rapporten et temmelig negativt billede af et instrument, der er så vigtigt for offentlige finanser og budgetdisciplin. Vi må ikke glemme, at stabilitets- og vækstpagten spiller en vigtig rolle for sikring af økonomisk stabilitet og dermed af, at penge bevarer deres værdi. Det bør understreges, at antagelsen om, at det at reformere stabilitetspagten og slække på den økonomiske disciplin i sig selv ville skabe job gennem øget forbrug, er noget af en overforenkling af økonomisk logik. Det er indlysende, at denne antagelse kun ville være korrekt, hvis regeringerne udelukkende anvendte deres budgetudgifter til udviklingsformål. Det er imidlertid langt fra tilfældet.
Derfor mener jeg ikke, at en omfattende reform af stabilitets- og vækstpagten ville være i Unionens økonomiske interesse, tværtimod: Den ville mindske konkurrenceevnen selv på kort sigt. Kritikken af stabilitetspagten i Kok-rapporten afspejler imidlertid utvivlsomt et reelt problem, nemlig den økonomiske væksts afgørende betydning for jobskabelse og øget beskæftigelse. Jeg for min del ville foreslå en anden måde at løse dette problem på: Jeg tænker især på at skabe et erhvervsorienteret økonomisk miljø.
Balkenende,
    Hr. formand, først og fremmest vil jeg gerne takke Europa-Parlamentets medlemmer for deres indlæg. De har talt indtrængende om emner, som berører den europæiske borger direkte. Jeg har også fornemmet, at der fra mange sider var støtte til de hovedpunkter, Rådet har anført, nemlig øget samarbejde vedrørende retlige og indre anliggender, indsatsen for sikkerhed i Europa, indsatsen for en mere afbalanceret økonomisk vækst, Lissabon-strategien og styrkelse af borgerens engagement.
Hr. formand, lad mig først komme ind på Haag-programmet. Hr. Schulz påpegede med rette, at kommissær Vitorino har spillet en væsentlig rolle. Det er bl.a. takket være hr. Vitorinos indsats og den inspiration, han har tilført arbejdet, at der er nået et godt resultat. Jeg finder det derfor også helt på sin plads at benytte lejligheden til at takke hr. Vitorino herfor. Hr. Mayor Oreja anførte med rette, at det er væsentligt, at der fastlægges prioriteringer i forbindelse med programmet for frihed og sikkerhed. Sådanne prioriteringer eksisterer, eksempelvis når det gælder det første punkt, asyl og indvandring. Vi arbejder på en bedre beslutningstagning. Der indføres beslutningstagning med kvalificeret flertal, og fra 2010 vil der eksistere en asylprocedure. Hvad angår terrorisme, må vi tage afgørende skridt for at bekæmpe denne, og netop derfor er en styrkelse af samarbejdet mellem politi, retsvæsen og efterretningstjenester påkrævet, sådan som fru in 't Veld sagde for et øjeblik siden. Terrorismen vil blive behandlet mere indgående under Det Europæiske Råds møde i december. Hvad angår de øvrige spørgsmål, vil jeg henvise til den handlingsplan, Kommissionen vil udarbejde.
Hr. Schulz anførte med rette, at der altid må være tale om en kombination af sikkerhed for borgeren, styrkelse af sikkerheden på den ene side og respekt for grundlæggende rettigheder på den anden side. Efter min opfattelse genfindes den balance i Haag-programmet. Også fru Kósáné Kovács påpegede, at respekten for de grundlæggende rettigheder i Europa er afgørende. Hun forsvarede i den forbindelse Haag-programmet. Også hr. Alvaro talte om en passende kombination af efterforskningsmuligheder og respekt for grundlæggende rettigheder.
Endvidere har De været inde på betydningen af beslutningstagning med kvalificeret flertal. Denne beslutningstagning anvendes allerede på mange områder, men endnu ikke i spørgsmål om illegal indvandring. Det vil ændre sig, når den nye forfatningstraktat træder i kraft, hvorefter kvalificeret flertal vil være gældende på alle områder. Hr. Giertych talte om, at medlemsstaterne påtvinges indvandringskvoter. Asylindvandring er ganske vist, hvad angår procedurerne, et fællesskabsanliggende. Derfor er Haag-programmet også så vigtigt, men det betyder ikke, at medlemsstaterne i forbindelse med beslutningstagning med kvalificeret flertal kan påtvinges indvandringskvoter.
Hr. Eurlings talte om betydningen af værdier og tolerance i samfundet. Det var vise ord. Det drejer sig netop også på europæisk plan om, at mennesker møder hinanden med respekt, men det forudsætter to ting. For det første bør der vises respekt for de forskellige værdier, som kendetegner Europa, og for det andet skal der sættes grænser, når mennesker tyer til had, trusler og krænkelser. Vi vil netop på den måde arbejde på at skabe frihed og et fredeligt samfund. Det betyder også, at vi må være på vagt over for had og racisme i debatten. Det drejer sig netop om respektfuldt at samarbejde og leve sammen. Man bør i den forbindelse også være på vagt over for sprogbrugen. Jeg har bemærket, også i min kontakt med repræsentanter for det muslimske samfund, at man også der eftertrykkeligt afviser ekstremisme og terrorisme. Det er derfor farligt direkte at sammenkæde eksempelvis islam og terrorister. Det er lige akkurat terroristerne, der misbruger religionen til at gøre onde gerninger, hvilket bør give grund til eftertrykkelig afvisning. Det er således også væsentligt, at forskellige grupper, det være sig kristne, humanister, ikke-troende eller muslimer, samarbejder om at bringe vold og ekstremisme til ophør. Der har i Europa-Parlamentet med rette været talt om vigtigheden af bistand til ofrene. Hr. Mayor Oreja efterlyste denne. Der foreligger en europæisk handlingsplan om bekæmpelse af terrorisme, som blev vedtaget under Det Europæiske Råds møde i marts, og som indeholder en passus om solidaritet med ofrene for terrorisme. Det nederlandske formandskab har til hensigt at behandle dette aspekt mere indgående under Det Europæiske Råds møde i december.
Fru Lambert talte om et menneskerettighedscenter. Kommissionen har offentliggjort en meddelelse om omdannelse af Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad i Wien til et europæisk menneskerettighedscenter. Spørgsmålet drøftes i øjeblikket i Rådet, og der vil blive truffet afgørelse herom under det luxembourgske formandskab.
Endelig, hvad angår Haag-programmet, talte fru Flautre om modtagelse i hjemregionen. Hun gav udtryk for bekymring desangående. Det er værd at bemærke, at modtagelse i hjemregionen altid sker efter samråd med UNHCR.
Hr. formand, jeg vil gå over til Lissabon-strategien. Jeg kan mærke, at der også i Europa-Parlamentet er stor støtte til strategien, som tager sigte på at styrke den europæiske økonomi. Behovet for reformer understreges ligeledes. Jeg vil i den forbindelse henvise til hr. Koks anden rapport, rapporten fra vores , som blev drøftet for nogen tid siden. Men ud over de positive bemærkninger er der også sendt flere kritiske signaler. Jeg tænker eksempelvis på fru Lambert og fru Zimmer. De giver fra tid til anden udtryk for, at der ikke findes alternativer til Lissabon-strategien. Er det korrekt? Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at der i Lissabon-strategien er tale om en kombination af økonomisk dynamik, social samhørighed og hensynet til bæredygtig udvikling. Det er den treklang, man kan genfinde i konklusionerne fra Det Europæiske Råd. Jeg er derfor heller ikke enig i, at hr. Kok og gruppen på højt plan, som han er formand for, ikke i tilstrækkeligt omfang har haft opmærksomheden rettet mod den sociale dimension og miljødimensionen. Miljøet er inddraget på udmærket vis, især ud fra en -tankegang. Hr. Kok anførte også endnu en gang over for Det Europæiske Råd, at vi netop for at bevare den europæiske sociale model har behov for vækst.
Endelig vil jeg henvise til afsnit 5 i konklusionerne fra Det Europæiske Råd, hvor det netop understreges, at konkurrenceevnen bør styrkes gennem en afbalanceret strategi, der rummer en økonomisk, en social og en miljømæssig dimension.
Hr. Blokland anførte, at hr. Kok har spillet bolden tilbage til medlemsstaterne. Hr. Blokland spurgte i den forbindelse også, hvad det nederlandske formandskab ville gøre i den kommende tid. Jeg vil i den forbindelse gerne nævne tre ting.
For det første har vi analyseret de bemærkninger, forslag og synspunkter, som regeringscheferne gav udtryk for under den uformelle arbejdsmiddag.
For det andet vil vi føre forhandlinger med det luxembourgske formandskab, hvad angår de videre konklusioner, og vi vil naturligvis være i kontakt med kommissionsformand Barroso, såfremt De godkender ham og hans hold.
Jeg har også bemærket mig, at De kræver konkret handling, ikke blot erklæringer, men saglig analyse og handling. I den forbindelse er hr. Eurlings' forslag interessant. Han peger på, at der i forskellige medlemsstater findes innovationsfora, og at disse burde samarbejde, hvor det er muligt. Fru van den Burg påpegede med rette samarbejdet mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter. Fru in 't Veld påpegede atter behovet for handling. Vi vil også lade dette budskab gå videre til det luxembourgske formandskab. Det er nyttigt endnu en gang at minde os selv om, at liberaliseringen, som vi netop har behov for med henblik på at kunne styrke markedskræfterne, ikke behøver at være på kant med den europæiske sociale model. Fru Oomen-Ruijten anførte med rette, at der skulle være tale om konkret handling, og at der netop også bør være tale om et nationalt ansvar. Også af den årsag har jeg som formand for Det Europæiske Råd valgt en anden arbejdsmetode, nemlig en dybtgående samtale under arbejdsmiddagen for at tale om de erfaringer, der er gjort i de forskellige europæiske medlemsstater med hensyn til reformpolitikken. Det var efter min opfattelse en god metode. Det er efter min opfattelse også helt berettiget, at fru Oomen-Ruijten påpeger behovet for bedre regulering og forenkling af de lovgivningsmæssige rammer med henblik på at styrke erhvervsklimaet i Europa og styrke den økonomiske vækst. Jeg er også enig med Dem i, at Europa-Parlamentet også på dette punkt kan spille en vigtig rolle.
Endelig talte fru Staniszewska om Lissabon-målene set i relation til de finansielle overslag. Lissabon-målene vil afgjort stå centralt i forbindelse med de nye finansielle overslag. Drøftelserne om beløbenes størrelse er naturligvis endnu ikke afsluttet.
Hr. formand, det tredje punkt, jeg vil komme ind på, er formidling. Fra flere sider har man påpeget behovet for god kommunikation. Hr. Eurlings gjorde med rette opmærksom på, at der hurtigt skal findes en løsning på problematikken vedrørende vedtægten og Deres indtægtsforhold, da en vedblivende diskussion herom ikke efterlader noget godt indtryk. Den nederlandske minister for europæiske anliggender, hr. Nicolaï, vil også af den grund engagere sig i dette spørgsmål. Der blev talt om sprog, og vi kunne glæde os over at høre både walisisk og irsk. Jeg forstod Deres budskab. Så blev der talt om forfatningen. Det blev i den forbindelse foreslået, at folkeafstemningerne afvikles inden for en uge. Folkeafstemningerne er imidlertid afhængige af forskellige situationer i medlemsstaterne. Lovgivningen varierer på dette felt. Der er en række praktiske og juridiske indsigelser mod at afholde folkeafstemningerne inden for en og samme uge. Hr. Nicolaï drøftede emnet i går med Udvalget om Konstitutionelle Anliggender. I den forbindelse blev der peget på tre forhold.
For det første anerkendes det, at det primært drejer sig om nationale anliggender. For det andet kan det europæiske aspekt tydeliggøres eksempelvis ved fælles og samtidig handling, hvilket også imødekommer det, De her har fremført. Endvidere vil vi arbejde på at sikre koordinering på detailplan, eksempelvis ved at sørge for behørigt samråd mellem ministrene for europæiske anliggender, hvad angår planlægningen af kampagner og lignende.
Hr. Knapman talte derudover om de mulige problemer, som kunne opstå i tilfælde af et negativt udfald af folkeafstemningerne og af medlemsstaternes beslutningstagning. De kender aftalen. Det er i Det Europæiske Råd aftalt, at situationen tages op til drøftelse, hvis 4/5 af medlemsstaterne har ratificeret, og hvis der fortsat skulle være problemer hermed i enkelte medlemsstater. Der kan ikke være tale om undertegning og ratifikation af en traktat, hvis ikke alle lande er med. Men lad os alle gøre vores yderste for, at det bliver et positivt udfald, og for, at der gøres alt for at sikre støtte til forfatningstraktaten. Jeg er oprigtigt talt ved godt mod i så henseende og nærer store forhåbninger hertil. Men det skal understreges, at det kræver god kommunikation.
Endelig talte professor Grabowska, også i forbindelse med emnet formidling, om en ungdomspagt. Hun støttede os heri, og jeg er meget glad for hendes ord.
Afslutningsvis vil jeg omtale de forskellige bemærkninger, der er fremkommet vedrørende eksterne anliggender, udenrigspolitik og bekymring over forskellige udviklingstendenser i verden. Det fører mig til de bemærkninger, der blev fremført af hr. Catania, hr. Dimitrakopoulos og fru Napoletano om situationen i Irak. Vi kan ikke lukke øjnene for begivenhederne i Irak. Naturligvis skal de folkeretlige bestemmelser overholdes. Vi går ud fra, at USA's myndigheder iværksætter en direkte og dybtgående undersøgelse foranlediget af de billeder, vi så i går, og træffer foranstaltninger, som sikrer, at sådanne hændelser ikke forekommer fremover. Jeg vil benytte lejligheden til ligeledes at give udtryk for min afstandtagen fra de gentagne anslag og gidseltagninger i Irak. Det seneste lavpunkt var mordet på nødhjælpsarbejder Margaret Hassan. Vi har stor medfølelse med ofrene for de modbydelige voldshandlinger i Irak. Samtidig må vi alle bidrage til stabilitet i Irak. Konferencen i Sharm el Sheikh, der afholdes på tirsdag, er for nabolandene og de store internationale aktører en god anledning til i fællesskab at sende et signal til Irak og til den irakiske befolkning. Jeg håber og har tiltro til, at der bliver tale om et klart signal til støtte for den midlertidige irakiske regering og til støtte for demokrati, frihed, sikkerhed og retfærdighed i Irak.
Fru De Keyser gav udtryk for bekymring over situationen i Mellemøsten. Jeg vil understrege, at Unionen vil gøre sit yderste for at bidrage til, at det palæstinensiske valg bliver en succes. Det var også begrundelsen for det kortsigtede handlingsprogram, som vi godkendte i Det Europæiske Råd. Hr. Bot og den højtstående repræsentant Javier Solana fører forhandlinger med de arabiske lande, med kvartetten og de berørte parter. Endvidere arbejder formandskabet i samråd med Javier Solana på en pakke af direkte foranstaltninger til støtte for palæstinenserne, især i forbindelse med forberedelsen af præsidentvalget.
Det sidste punkt, jeg vil tage frem, hr. formand, er fru Staniszewskas bemærkning om Ukraine. EU tilbyder afgjort Ukraine fremtidsperspektiver, og vi har ikke for intet udviklet en handlingsplan sammen med og for Ukraine i forbindelse med den europæiske naboskabspolitik. Den formelle fastlæggelse af planen kan forhåbentlig ske i december, hvormed vi har et nyt grundlag for det fremtidige samarbejde. Vi ser i den forbindelse ikke på, hvem der vinder valget, men på, hvordan valget afvikles. Kun ved at gennemføre ærlige og frie valg kan den ukrainske regering vise, at den efterlever de europæiske standarder i såvel ord som gerning. Hr. formand, hermed vil jeg slutte mit indlæg. Jeg vil gerne på formandskabets vegne takke Europa-Parlamentets medlemmer for dybtgående og interessante indlæg. De har sendt signaler, som er af betydning for den videre udformning af den internationale politik. Europa har stor betydning for borgeren. Hvis Europa bidrager til at styrke beskæftigelsen, sikre fremtidsperspektiver for økonomien, hvis Europa bidrager til at styrke sikkerheden, og hvis Europa forstår at skabe resultater på disse områder, vil det i høj grad fremme formidlingen. Jeg vil naturligvis meddele Rådet Deres opfattelser. Endnu en gang tak for Deres bidrag. 
Nielson,
    Hr. formand, under forhandlingen blev det sagt, at det ikke var sikkert, at der ikke er noget alternativ til Lissabon-strategien, men at det afspejler en forkert opfattelse af, hvad det egentlig handler om. Det er ikke en simpel og enkel proces, der fik os til at definere denne holdning i Lissabon. Det er en meget mere kompliceret og bredt defineret strategi. Det er ikke nogen a la carte-menu for selektiv politisk udvælgelse, men en samlet menu. Selvfølgelig er den kompliceret, og derfor havde vi brug for at revurdere, hvor vi befinder os, og hvordan vi kan forbedre vores resultater. Hvis vi ikke havde den, var vi nødt til at opfinde den.
Et aspekt forbinder udfordringen ved befolkningens aldring i Europa med udfordringen ved øget konkurrenceevne. Dette aspekt er uddannelse i bred forstand. Efter min mening er vi ikke berettiget til livslang indtægt uden livslang læring, og det skal defineres meget bredt. Det handler ikke kun om at fremhæve eliten i Europa, det er også vigtigt at betragte den bredere definition af uddannelse til arbejdsmarkedet. Udfordringen i Europa med henblik på øget konkurrenceevne er her ikke at sige "arbejd mere", men at sige "arbejd mere effektivt". Det er den eneste vej frem, og det er også grunden til, at det er afgørende at øge fokus på uddannelse.
Penge spiller også en afgørende rolle. 1 % er ikke nok! Det giver ingen mening at tale om ambitioner og definere og identificere sig med Lissabon-strategiens ambitioner uden at gøre noget ved budgettet. Dette handler ikke kun om fællesskabsbudgettet, men det omfatter fællesskabsbudgettet. Vi kan ikke have en troværdig ambition for Europa uden et troværdigt budget for Europa.
Hr. Titley foreslog en resultattavle, der viser medlemsstaternes gennemførelsesindsats. Jeg betragter redegørelsen fra Wim Kok som et indledende skridt i den retning. Jeg er helt overbevist om, at kommissionsformand Barroso og den tiltrædende Kommission vil gøre deres absolut bedste i denne henseende.
Hr. Harbour nævnte, at der er behov for, at Kommissionen begrænser bureaukratiet og forenkler procedurerne. Et vigtigt punkt på den europæiske dagsorden bør være at undersøge den eksisterende af direktiver og finde ud af, om de kan forenkles gennem omstrukturering og tydeliggørelse, så der bliver flere forordninger og færre direktiver. Det vil gøre det nemmere for de økonomiske aktører i Europa at hitte rede i den eksisterende lovgivning ved at læse i en forordning frem for at skulle undersøge, hvordan direktiver er gennemført i alle de forskellige medlemsstater.
For nu at nævne bare et eksempel har Prodi-Kommissionen reduceret antallet af udbudsmetoder fra 48 til 8. Det løser ikke alle problemer, og jeg mener, at finansforordningen stadig er noget af en moppedreng. Vi er ikke nået så langt med forenklingen, som vi havde håbet. Det skyldes bl.a., at vi måske indførte for mange lag af unyttig -kontrol som reaktion på den tidligere Kommissions problemer. Jeg håber, at Kommissionen og Parlamentet stadig vil se på finansforordningen. Det er nødvendigt at skabe tillid mellem de europæiske institutioner, og nu er det også nødvendigt at skabe selvtillid. Det kan vi gøre bedre.
Nu har jeg et par afsluttende bemærkninger til de eksterne forbindelser. Jeg vil også gerne udtrykke min sympati til hjælpearbejderen Margaret Hassans famillie, specielt fordi vi i Kommissionen i mange år har finansieret hendes og hendes organisations arbejde i Irak.
Det er åbenbart nødvendigt hele tiden at minde verdens stærkeste magt om at respektere folkeretten på det humanitære område. Jeg blev meget chokeret forleden dag, da jeg fandt ud af, at den amerikanske hær i Fallujah havde nægtet Røde Halvmånes hjælpearbejdere adgang til byen. Det er meget, meget slemt, og det internationale samfund - hvis vi har sådan et - bør reagere meget skarpt på en sådan adfærd. Som europæere kan vi ikke skabe et troværdigt grundlag for vores forbindelser med et demokratisk Irak, hvis vi ikke investerer og ikke får afklaret, at vores synspunkter godt kan være forskellige fra andres i nogle henseender.
Hvad angår problemet med tilbagesendelse, vil jeg også gerne sige, at vi skal skabe tillid. Det handler ikke kun om at fortælle vores nabolande og visse udviklingslande langt væk, at de skal tage imod tilbagesendte asylansøgere fra deres eget land eller måske deres naboland. Her må vi tænke på Europas image. Vi må og skal tilbyde at dele byrden, når vi gør sådan noget. Vi skal gøre det klart, at vi ikke finansierer sådanne aktiviteter med penge, der er øremærket til udviklingssamarbejde. Vi er nødt til at tale om additionalitet, fordi vi tilføjer ting til listen over opgaver, der skal udføres.
Dette er sidste gang, jeg taler her i Parlamentet. Jeg vil hermed takke Dem for fem meget gode år både med hensyn til de resultater, vi har opnået sammen, og på det personlige plan.
Mange tak og held og lykke.
Formanden.
   - Tak, hr. Nielson. På Parlamentets vegne vil jeg også takke Dem for Deres arbejde.
Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag, og afstemningen om disse vil finde sted kl. 12.30 i dag. Forhandlingen om Rådets og Kommissionens redegørelser er nu afsluttet, og jeg vil takke alle talerne, hr. Balkenende og hr. Nielson. Vi genoptager mødet kl. 12.00, hvor vi vil behandle ..., hvor der vil være et højtideligt møde om Sydafrika.
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Det Europæiske Råd den 5. november var det første efter underskrivelsen den 29. oktober i Rom af traktaten om en forfatning for Europa. Vi finder det derfor væsentligt at gentage vores afvisning af denne traktat og vores kritik af de økonomiske og monetære aspekter samt de social- og konkurrencepolitiske aspekter af denne traktat, hvor omvendt socialpolitikken nedprioriteres, de sociale rettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder anskues mere restriktivt, centralismen og føderalismen styrkes på diverse måder, og - som vi siger det i Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppes forslag til beslutning - der udformes en europæisk sikkerhedspolitik, som indeholder en væsentlig militær dimension og indebærer et nært samarbejde med NATO og en forøgelse af medlemsstaternes bestræbelser på det militære område.
Hvad angår midtvejsrevisionen af Lissabon-strategien, kritiserer vi skarpt Kok-rapporten om midtvejsrevisionen af Lissabon-strategien, især fordi den lægger så stor vægt på konkurrenceevnen, styrkelse af arbejdsmarkedernes fleksibilitet, strukturelle reformer i det indre marked og liberaliserings- og privatiseringsforanstaltninger trods de velkendte katastrofale følger heraf. Vi opfordrer på det kraftigste til, at stabilitetspagten annulleres, og der i stedet skabes en vækst- og beskæftigelsespagt, sådan som det fremgår af vores gruppes beslutningsforslag.

Formanden.
   - Hr. præsident for Den Sydafrikanske Republik, mine damer og herrer, jeg har på vegne af Europa-Parlamentet den store ære og fornøjelse at byde velkommen til hr. Mbeki, præsident for Den Sydafrikanske Republik. Jeg byder også fru Mbeki og de ministre og parlamentsmedlemmer, der ledsager præsidenten, og som har sat sig i gæstelogen, velkommen.
Hr. formand, Europa-Parlamentet har altid fulgt begivenhederne i Deres land tæt. I apartheidtiden, for ikke så længe siden, vedtog vi mange resolutioner, der fordømte denne praksis, og støttede den humanitære bistand, som Kommissionen kanaliserede via mange ngo'er. Der deltog også en delegation fra Parlamentet som observatør ved det første demokratiske valg, som Deres land afholdt i april 1994.
Det er virkelig imponerende på 10-årsdagen for Deres lands møde med friheden at se de omfattende ændringer, det sydafrikanske samfund har gennemgået på mindre end 10 år, fra apartheidtiden til Dem som republikkens præsident.
Hr. præsident, vi ved, at Deres liv har været karakteriseret af Deres kamp for frihed og demokrati. Siden De var 14 år gammel, har De været tilknyttet Den Afrikanske Nationalkongres' aktiviteter i Sydafrika og i mange fremmede lande, og senere som vicepræsident i Nelson Mandelas regering og nu som præsident for Deres nation.
Ja, vi bør virkelig alle være forbavsede over den bemærkelsesværdige udvikling, som Deres land har gennemlevet i disse 10 år med demokrati, og glæde os over, hvordan levevilkårene, adgangen til bolig, rindende vand, uddannelse og sundhed er blevet forbedret. De økonomiske resultater er også meget positive. De har genvundet en bæredygtig vækst, inflationen er under kontrol, og der har været en betydelig stigning i Deres valutareserver. Men ud over disse successer er Deres vigtigste fortjeneste, at De har formået at forsone nationen.
Det er en ære, ikke kun for Dem, men for hele menneskeheden, at have afskaffet raceadskillelsen, ikke kun fysisk, men også i borgernes hjerte og sjæl, dér hvor det utvivlsomt er vanskeligst at ændre noget, og er gået fra apartheid til et interracialt og mere lige samfund, hvor der heller ikke findes uligheder på grund af kønsdiskrimination.
Et årti er naturligvis ikke tilstrækkeligt til at løse problemerne fuldt ud. Vi ved, at De står over for vanskelige udfordringer, i særdeleshed hvad angår bekæmpelsen af aids og den manglende sikkerhed for borgerne. Vores forbindelser har undergået en betydelig udvikling via den multilateralisme, som Cotonou-aftalen betyder, og via aftalen mellem EU og Den Sydafrikanske Republik på handels- og udviklingsområdet, som nu træder fuldstændig i kraft, efter at alle EU's stater har ratificeret den.
Endelig vil jeg gerne henvise til den vigtige rolle, som Deres land spiller som mægler i de regionale eller civile konflikter, der hærger Deres kontinent. Deres land, og De personligt, har vist det i De Store Søers område, og lige nu, netop i disse dage, gør De det i Côte d'Ivoire.
Hr. præsident, De kan være forvisset om, at Parlamentet har fulgt oprettelsen af Det Panafrikanske Parlament, som i dag har sæde i Den Sydafrikanske Republik, med stor interesse, og som vi håber at få tætte forbindelser til i fremtiden. Derfor, hr. præsident, glæder Europa-Parlamentet sig i dag over Deres tilstedeværelse, og jeg er sikker på, at det, De nu vil sige, er særdeles interessant for os alle.
Hr. præsident, De har ordet.
Mbeki,
   Hr. formand, ærede parlamentsmedlemmer, den 31. januar sidste år offentliggjorde avisen en artikel af David Harland, der af avisen blev omtalt som en ledende politisk rådgiver i humanitære anliggender for FN i Genéve. Under overskriften (Misforstået debat om krise) omhandlede artiklen situationen i Afrika.
Harland skrev, at der i skyggen af krisen i Irak var sket en hel del i Afrika på det seneste. Bl.a. blev det nævnt, at Côte d'Ivoire, som i første omgang var på vej mod mere fredelige tilstande, muligvis atter var på vej tilbage til afgrundens rand, og at Sudan var ved at finde den fine balance mellem krig og fred med en aftale, der muligvis ville gøre en ende på det, der nu er den mest langvarige konflikt i Afrikas historie.
Ifølge Harland er borgerkrigene i Burundi og Congo sandsynligvis kommet tættere på en løsning i forhold til for et år siden, og Sierra Leone har tilsyneladende lagt den frygtelige borgerkrig bag sig. Det samme har Angola, som indtil for nylig har været skueplads for Afrikas 30-årskrig. Han fremførte, at freden mellem Etiopien og Eritrea ser ud til at vare ved, og stillede derefter følgende spørgsmål: Er der glæde i Afrika uden for rampelyset, mens resten af verden bekymrer sig om Irak? Harlands svar lød: Nej, tværtimod. Trods de få gode nyheder er Afrika fortsat en rodet affære, hævder han. Ifølge Harland sagde den romerske forfatter Plinius den Ældre, at Afrika bestandigt bringer noget nyt . Harland vurderede, at det i dag faktisk er det modsatte, der gør sig gældende, nemlig at der bestandigt er noget nedslående velkendt ved Afrika. Afrikas svage nationer har brug for langsigtet støtte.
Seks måneder efter denne artikel, dvs. den 13. juli, havde endnu en vurdering af situationen i Afrika i en artikel med overskriften (Invitation til en katastrofe), som var skrevet af Arnold Beichman, der beskrives som en forsker fra . Beichman tog Plinius' berømte udtryk op igen og nævnte ligeledes, at Plinius den Ældre, romersk naturhistoriker og filosof, i sit omfattende værk skrev: , eller for dem, der har glemt deres skolelatin: Afrika bringer bestandigt noget nyt.
Beichman spurgte, hvad der kunne være mere nyt end et Afrika syd for Sahara, der med FN's støtte indtrængende beder EU og USA om at vende tilbage med deres tropper for at skabe fred i Liberia. Indtrængende beder amerikanerne om at fratage Liberias præsident Charles Taylor magten, da det var amerikanske slaver, der i 1847 blev befriet og sendt af sted for at etablere deres eget land.
Han nævnte, hvor underligt det er, at tidligere europæiske kolonier i Afrika kommer med en sådan bøn, netop fordi det kan betyde, at de vestlige tropper, som tidligere var så forhadte, igen vil okkupere Liberia. Fra Afrikas frigørelse til Afrikas genbesættelse.
Han fortsatte: Hvad er problemet? Der skal ingen amerikanske tropper til Liberia eller andre dele af Afrika. Ikke én. Vi har gjort vores del, og mere til i Afghanistan og Irak, og vi er stadig ikke færdige i de to lande og vil ikke være det før om mange år. Lad Europa - Storbritannien, Frankrig, Belgien, Italien, Tyskland, Holland, alle tidligere kolonimagter - sende deres tropper af sted. Nu er det nok.
Arnold Beichmans reaktion på David Harlands bemærkning om, at Afrikas svage nationer har behov for langsigtet støtte, var at foreslå, at de europæiske lande, som er repræsenteret i dette ærede Parlament, og ikke USA, skulle genbesætte Afrika og være indstillet på at blive der et stykke tid, ligesom USA, ifølge Beichman, er indstillet på at blive i Afghanistan og Irak.
Hvis det bliver tilfældet, hvad vi alle må og skal bestride, at det udviklede Nord for at løse problemerne i det udviklende Syd er nødt til at genoplive de gamle koloniale herredømmer, så vil det være nødvendigt at omskrive det meget anvendte udtryk "Afrika bringer bestandigt noget nyt", så det ikke kun omfatter Afrika.
Jeg er sikker på, at De forstår, at vi som afrikanere absolut ikke agter at følge Arnold Beichmans forslag og heller ikke ønsker at høre, at det nye, Afrika bringer, er rekolonisering. Tilsvarende er jeg sikker på, at hverken De eller de befolkninger i EU, som De repræsenterer, ønsker at påtage jer, hvad den britiske forfatter, Rudyard Kipling, så arrogant har omtalt som den hvide mands byrde.
Men før jeg går videre, vil jeg gerne vende tilbage til Plinius den Ældre. Valgsproget for , det vigtigste museum i vores land, lyder på latin: . Oversat betyder det, at Afrika bestandigt bringer eller bidrager med noget nyt.
Man kan naturligvis spørge sig selv, hvad der ligger bag en sådan omskrivning af et berømt latinsk citat, som tilsyneladende er temmelig populært blandt iagttagere af de aktuelle forhold i Afrika. Tillad mig at lave en kort afstikker til oldtidens sprog og litteratur, så jeg kan forklare, hvordan kom frem til netop denne gengivelse af Plinius den Ældres berømte citat.
Faktisk er Plinius den Ældres citat en latinsk oversættelse af et citat af den græske filosof Aristoteles. Plinius henviste til, hvad han beskrev som et almindeligt græsk ordsprog og skrev .
Udtrykket er en senere tilpasning af Plinius' oprindelige citat. Derfor valgte at bruge Plinius' oprindelige citat som sit valgsprog.
Som et opbevaringssted for unikke museumsgenstande, der bidrager med noget nyt til vores forståelse af, hvordan vores fælles verden udvikler sig, heriblandt de ældste fossiler fra fortidsdyr, som er fundet i vores land, valgte museet et valgsprog, der udtrykker, at Afrika bestandigt bidrager med noget nyt til den menneskelige viden.
Ligesom Europa vil jeg hævde, at Afrika i øjeblikket er i gang med en usædvanlig og kreativ proces, som kan bidrage med noget nyt til forståelsen af menneskets kapacitet og evne til at overvinde modgang og opbygge en ny verden af håb.
Jeg kommer fra et afrikansk land, hvor der for bare 10 år siden var stor usikkerhed om fremtiden. Da vi nærmede os afslutningen på 350 års brutalt, hvidt minoritetsstyre, var der mange verden rundt, som holdt vejret, fordi de ventede et katastrofalt racesammenstød, der ville forvandle gaderne i vores byer til et blodbad.
Men de sorte og hvide sydafrikanere forstod, at man hverken kunne ændre de store overgreb på millioner af mennesker igennem århundreder eller få mulighed for at gøre det godt igen ved at tage bare et eneste menneskeliv, og derfor har Afrikas Sydafrika i dag sluttet fred med sig selv.
De sorte og hvide sydafrikanere og andre fra resten af verden, som har valgt at bidrage til denne proces, arbejder hver dag hårdt på ved fælles bestræbelser at opbygge et nyt afrikansk land, som i alle henseender faktisk tilhører dem, der bor i landet.
Mange af de mennesker verden rundt, som frygtede det værste, beskriver det, vi har opnået, som et mirakel. Hvis det er et mirakel, så er det bemærkelsesværdigt nok et menneskeligt mirakel, som kan tilskrives en genopblomstring af alt, hvad der er godt og ædelt i mennesket. Som afrikanere er vi stolte over, at dette til og med er et afrikansk mirakel.
For 10 år siden, blot tre uger før Sydafrikas første demokratiske valg, som gav os vores frihed, begyndte det mest grusomme folkemord i Rwanda. I løbet af 100 dage blev 1 million afrikanere nedslagtet af andre afrikanere på en så brutal og barbarisk måde, at det var og stadig er svært at forstå.
Nogle af de steder, hvor nedslagtningen fandt sted, har regeringen og befolkningen i Rwanda forladt som de så ud, da der blev sat en stopper for det morderiske vanvid.
I dag, et 10 år efter, kan man se skeletter med knuste eller gennemhullede kranier fra dem, der skånselsløst blev slagtet uden anden årsag end det samme kriminelle had til andre mennesker, som resulterede i udryddelsen af millioner af jøder i forbindelse med holocaust i Europa, da nazisterne forsøgte at gennemføre deres modbydelige projekt.
Selv som sydafrikaner med et vist kendskab til menneskers ubeherskede grusomhed over for andre mennesker undrer jeg mig over, hvad der fik morderne til at begå de voldsomme overgreb på Rwandas befolkning.
Men jeg er i endnu højere grad forundret over den uudgrundelige tilgivelse, som har gjort det muligt for Rwandas befolkning ude i de små landsbysamfund at drøfte, hvad der skete - morderne over for de mennesker, som er mærket for livet af de brutale overgreb, eller som har mistet slægtninge eller venner som følge af disse blodsudgydelser.
Jeg er forbløffet over, at jævne afrikanere, jægerne sammen med de jagede, kan mødes under den åbne afrikanske himmel, uden et simpelt forsamlingshus som tag over hovedet, og beslutte sig for tilgivelse og national forsoning frem for hævn.
I sidste ende er jeg stolt over, at andre afrikanere, rwanderne, på uvurderlig og mirakuløs vis var i stand til at vise vores kontinent og hele menneskeheden, hvor vigtigt det er at lade fortiden hvile.
Da krigens grusomheder brød den skrøbelige fred i Etiopien og Eritrea, i Den Demokratiske Republik Congo og Burundi, i Algeriet og Côte d'Ivoire, i Sudan og Uganda kunne det virke, som om Afrika snarere er kendetegnet ved krig og ufred end ved sin stræben efter fred, illustreret ved sydafrikanernes og rwandernes bestræbelser de seneste 10 år på at håndtere nogle af de mest modbydelige uretfærdigheder på afrikansk jord eller ved den reelle fred, som er fremherskende i langt de fleste afrikanske lande. Som afrikaner vil jeg ikke desto mindre driste mig til at opridse nogle af de, efter min mening, uomtvisteligt positive ting, der er at sige om mit kontinent.
Ved algerisk initiativ er der sat en stopper for krigen mellem Etiopien og Eritrea. Afrika vil gøre alt for at sikre, at disse to afrikanske broderlande undgår endnu en krig som følge af grænsestridigheder. Som afrikanere glæder vi os over, at der nu og fremover vil være fred i denne del af vores verden.
Ved afrikansk initiativ er der sat en stopper for krigene i Den Demokratiske Republik Congo og Burundi. Som afrikanere glæder vi os også over, at der fra nu af vil være fred i denne del af vores verden, og at disse to broderlande mod alle odds fortsat gør fremskridt mod dannelsen af en ny regering, som skal vælges af afrikanere ved demokratiske valg i 2005.
Ved kenyansk initiativ er Sudan ved at afslutte den langvarige krig mellem den nordlige og sydlige del af dette afrikanske broderland og agter at danne en ny, fælles national regering.
Samtidig vil konflikten i Darfur og andre dele af Sudan, trods de nuværende problemer, blive løst under Den Afrikanske Unions ledelse, hvilket bl.a. vil føre til en tilpasning af den sudanesiske regeringsform, så den involverer principper som tolerance og forenet i mangfoldighed.
Terrorkrigene i Algeriet og Uganda er også ved at finde deres afslutning.
Hvor svært det end kan være at forstå for nogle, er vi som afrikanere ikke i tvivl om, at befolkningen i Côte d'Ivoire vil finde hinanden og sammen skabe en stabil fred, genforene deres land og i fællesskab vælge en regering, der repræsenterer befolkningen i Côte d'Ivoire som helhed. Det nuværende styres tilsagn om at afholde valg inden oktober 2005 har således en vigtig signalværdi for de fælles forpligtelser.
Som De har hørt, har jeg forsøgt at give eksempler på det nye Afrika, som er ved at se dagens lys. Det er et nyt Afrika, som defineres af Den Afrikanske Union og dens samfundsøkonomiske program, det nye partnerskab for Afrikas udvikling, NEPAD. Det er også et Afrika, der anvender retlige instrumenter, som kan håndhæves, med henblik på at opfylde de grundlæggende målsætninger om fred, demokrati, respekt for menneskerettigheder, god regeringsførelse, udvikling og et bedre liv for alle.
Det nye Afrika, som er ved at se dagens lys, har etableret eller er ved at etablere institutioner som en afrikansk kommission svarende til Europa-Kommissionen, et panafrikansk parlament, et freds- og sikkerhedsråd, en panafrikansk kriminal- og menneskerettighedsdomstol, et økonomisk, socialt og kulturelt råd, som repræsenterer det afrikanske civilsamfund, en afrikansk selvovervågningsmekanisme , som specifikt har til formål at fremme god politisk og økonomisk styring og god virksomhedsledelse samt naturligvis NEPAD-programmet.
Det er et nyt Afrika, som har iværksat konkrete tiltag og dermed sat handling bag målsætningen om politisk og økonomisk integration i Afrika i forsøget på at skabe et afrikansk fællesskab, som er baseret på, at vi som afrikanere forstår, at vi deler en fælles skæbne. Det er et nyt Afrika, der endelig har erkendt over for sig selv, at det er nødvendigt at tage ansvar for sin egen skæbne og tage kontrol over sin egen fremtid.
Jeg taler om et Afrika, som har indset, at det skal kurere sig selv for dårligdomme som krig og konflikter, diktatorer, korruption og den tilbagegang, som har kendetegnet store dele af Afrika i de seneste årtier.
På den baggrund bestrider vi David Harlands påstand om, at der bestandigt er noget nedslående velkendt ved Afrika. Jeg anfægter også Arnold Beichmans argument om, at EU skal sende ekspeditionsstyrker til vores kontinent for at redde de ulykkelige afrikanske befolkninger fra de svage nationer.
En historisk gensidig påvirkning og afhængighed binder Europa og Afrika tæt sammen. Denne historiske binding og de aktuelle forhold byder vore kontinenter at forsøge at opbygge et partnerskab for forandring, som er til gavn for alle.
Det Afrika, De kender så godt, er fattigt. Men det er fast besluttet på at påbegynde bekæmpelsen af denne fattigdom. Afrika er underudviklet. Men det er fast besluttet på at forbedre udviklingen. Afrika lider fortsat under tilsvarende konflikter, som De for ikke så længe siden oplevede på Balkan. Ikke desto mindre er Afrika fast besluttet på med bestemte og konsekvente tiltag at sikre freden.
Vi eksporterer nogle af vore bedst uddannede menneskelige ressourcer til jeres lande og til jeres fordel. Vi er forpligtet til at tage de afrikanere tilbage, som drevet af sult har forladt Afrika og på farefuld, men ulovlig vis er flygtet til Europa, hvor de er blevet fanget og udvist.
De aktuelle internationale forhold, der truer os alle, dvs. fejlslagne nationer, tilsyneladende uoverstigelige ideologiske forskelle og international terrorisme, peger alle på det samme budskab om, at intet land eller kontinent kan isolere sig i disse globaliseringstider. I sidste ende kan EU ikke opfylde sine noble målsætninger, hvis det ikke lykkes for nabokontinentet Afrika at opfylde de samme målsætninger.
I forbindelse med arbejdet med at opbygge et nyt Europa efter den omkostningskrævende Anden Verdenskrig og afslutningen på den kolde krig har Europa valgt at følge to beslægtede og helt afgørende målsætninger om samhørighed og solidaritet inden for EU. På det grundlag har I besluttet at være jeres broders og søsters vogter.
Med det, I allerede har gjort, og det, I er i færd med via jeres regionalpolitik, er det lykkedes jer at kombinere det praktisk nødvendige med det moralsk rigtige. Dermed har millioner af EU-borgere genvundet deres menneskelige værdighed, hvilket giver alle mulighed for at trives i en Union præget af fred, venskab, samarbejde til gavn for alle samt velstand.
Vi håber, at erfaringerne i Europa gennem de sidste mange århundreder illustrerer, at hvis der nogensinde skulle blive bygget høje mure omkring et såkaldt Fort Europa, så vil de altid være nemme at forcere.
Vi håber også, at når I hjælper de millioner af afrikanere, som forsøger at hjælpe sig selv, så forstår I, at I ved at hjælpe os som afrikanere med at sikre vores egen menneskelige værdighed samtidig sikrer, at I selv, sammen med os, får mulighed for at trives under forhold præget af fred, venskab, samarbejde til gavn for alle samt velstand.
Kort sagt er det svært at se, hvordan Afrika kan løsrive sig fra fattigdommens og underudviklingens grusomme greb uden at gøre brug af udviklingsmodellen i EU's regionalpolitik, som med stor succes har fungeret i de fattige og underudviklede regioner i EU.
Derfor mener jeg, at vi bør indlede en seriøs dialog for at få svar på, hvorvidt de nuværende rammer for samarbejdet mellem Afrika og EU - nemlig udfordringen med at håndtere fattigdom og underudvikling, hvis omfang er langt større end den fattigdom og underudvikling, man hidtil har haft erfaringer med i EU - er præget af de samme overvejelser som jeres egen interne regionalpolitik. Måske kunne Europa-Parlamentet og Det Panafrikanske Parlament tage initiativ til at indlede denne dialog.
Det virker indlysende, at vi bør undgå en selvopfyldende profeti, som i kraft af det, der ikke blev gjort, vil indebære, at David Harland får ret, når han hævder, at der bestandigt er noget nedslående velkendt ved Afrika.
Jeg vil gerne udtrykke min dybeste taknemmelighed for at få mulighed for at tale her i dag, idet vi er fuldt ud bevidste om den dybtfølte betydning af denne solidariske gestus. Jeg vil også gerne benytte lejligheden til at ønske jer held og lykke med bl.a. den udfordring, det er at opnå succes med udvidelsen af EU.
Jeg er sikker på, at De bedre end jeg forstår, at jo større succes I har med at skabe en stærk, effektiv og succesfuld Europæisk Union, jo større vil ansvaret være for at bidrage til at skabe en bedre verden for alle.
Succes kræver ansvar. En af de største ansvarsforpligtelser i vores tid er at gøre en ende på den grusomme fattigdom, som er millioner af menneskers hverdag, når vi har midlerne og knowhow til at skabe et bedre liv for alle.
Jeg vil endnu en gang takke Dem hr. formand og parlamentsmedlemmerne for, at vi måtte komme, og samtidig rose Dem for Deres bidrag til at besejre apartheidsystemet - vi fejrer i år 10-året for denne begivenhed. Afslutningsvis vil jeg gerne forsikre Dem om, at uanset hvad skeptikerne siger, så vil Afrika bestandigt bidrage med noget nyt.
Mange tak, hr. formand, og tak for Deres opmærksomhed.
Formanden.
   - Mange tak for Deres ord, hr. præsident. Jeg er sikker på, at de har levet op til de forventninger, vi havde til Deres tilstedeværelse her i dag.
Jeg vil også, hr. præsident, takke rådsformanden, hr. Balkenende, for hans tilstedeværelse her i Parlamentet i dag, hvilket Parlamentet værdsætter meget.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
(1)

 - Hr. formand, jeg påpeger, at Parlamentets tjenestegrene har begået en fejl, og at dette ændringsforslag ikke blev stillet af PPE-DE-Gruppen. Vi er naturligvis imod det.
 - Tak, fordi De påpegede det, hr. Salafranca. Jeg tager til efterretning, at dette ændringsforslag ikke er stillet af PPE-DE-Gruppen.
(2)
 - Afstemningen er afsluttet. 


Manolakou (GUE/NGL ),
    Med det foreslåede direktiv privatiseres også certificeringen af såsæd, som gøres til en genstand, der kan spekuleres i. Certificeringen overdrages altså fra staten til private, idet staten vil foretage stikprøvekontrol, men vel at mærke i meget begrænset omfang.
I betænkningen konstateres det, at den nye metode ikke medfører nogen væsentlig forringelse af frøkvaliteten! Der forventes altså en forringelse, men den er ikke væsentlig! Så må man spørge, hvorfor der foreslås en anden ordning, når den nye ikke kun ikke forbedrer den eksisterende, men faktisk er dårligere og dyrere.
Formålet er at øge den private kapitals udbytte, når den foruden produktion og handel også får overdraget certificeringen, og reducere de tilsvarende statslige udgifter i medlemsstaterne, som vil blive væltet flerfoldigt over på landmændene.
De sanktioner for de private, som fastsættes i direktivet, er irrelevante for landmændene, da de hverken beskytter mod tab eller giver dem kompensation. I Grækenland er kvaliteten af grønsagsfrø, som man regner med er garanteret af producenten, blevet så forringet, at de landmænd, som brugte dem, er gået fallit, de har ikke fået nogen erstatning og har måttet igennem frugtesløse og dyre retssager.
Af alle disse årsager vil vi stemme imod betænkningen og Kommissionens direktivforslag. 
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for forslaget til Rådets direktiv om frø produceret i tredjelande - hvis formål er at forenkle procedurer for officiel certificering af frø, udvide omfanget af markbesigtigelser af alle afgrøder til produktion af frø og udvide EU's ligestillingsordning til alle slags frø produceret i tredjelande - fordi jeg mener, at forslaget er rigtigt og ikke skader portugisiske landmænds eller forbrugeres interesser. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Efter en lang periodes forsøg med prøvetagning og analyse af frø for at vurdere, om disse teknikker kunne udgøre alternativer til procedurerne for officiel certificering af frø, har man konkluderet, at der kan opnås en forenkling af procedurerne uden væsentlig forringelse af frøkvaliteten.
På baggrund af denne konklusion vil direktivforslaget, der dækker fire produktionsområder (frø af foderplanter, af sædekorn, bederoefrø og frø af olie- og spindplanter), kunne medvirke til den ønskede forenkling, ligesom det vil udvide omfanget af markbesigtigelser under officielt tilsyn af alle afgrøder og udvide EU's "ligestillingsordning" til alle slags frø produceret i tredjelande.
Da de lovgivningsændringer, som forslaget sigter på, har afbureaukratisering til formål og vil gavne markedets udvikling, har jeg stemt for. 

Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Jean-Paul Gauzès' betænkninger om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger (Andorra og Liechtenstein), fordi jeg mener, at fremme af det indre marked og fair konkurrence ikke er til skade for borgernes frihed, og at disse og andre mekanismer befordrer indsatsen mod hvidvaskning af penge. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Da vi er os det pres bevidst, der udøves for at overdrage EU suverænitet på skatteområdet, dvs. mulighed for at iværksætte beskatning, modsætter vi os det energisk, eftersom denne suverænitet er et afgørende element i en stats suverænitet. Vi er os ligeledes de farer bevidst, som hidrører fra den øgede harmonisering af skatter og afgifter, der sigter mod skridt for skridt at komme videre ad den føderale vej. Vi har imidlertid aldrig modsat os øget skattesamordning med henblik på at beskatte uhæmmet kapitalcirkulation, bekæmpe skatteunddragelse og skattesvindel, gøre en ende på skatteparadiser og hindre hvidvaskning af penge.
Opsparingsdirektivet, der indgår i den såkaldte Monti-pakke, medvirker - trods sine farer og mangler - til, at medlemsstaternes skattemyndigheder bedre kan udveksle oplysninger, herunder gennem lempelse af bankhemmeligheden, så de kan beskatte indtægter af renter, som personer med bopæl i den givne medlemsstat opnår i en anden medlemsstat. Med henblik herpå har Rådet bemyndiget Kommissionen til at føre forhandlinger med Schweiz, USA, Andorra, Liechtenstein, Monaco og San Marino for at sikre, at disse lande indfører lignende foranstaltninger, for at undgå kapitalflugt. Vi støtter disse aftaler, ikke på grund af hindringerne for, at det indre marked kan fungere hensigtsmæssigt, sådan som ordføreren argumenterer, men fordi samordningen er nødvendig for at beskatte kapital og bekæmpe skatteparadiser, særlig
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Dette forslag en følge af den bemyndigelse, som Rådet gav Kommissionen (beslutning af 16. oktober 2001), til at føre forhandlinger med Schweiz, USA, Andorra, Liechtenstein, Monaco og San Marino om aftaler med henblik på en indsats over for personer og selskaber, der unddrager sig enhver form for beskatning i den stat, hvor de har bopæl, af de renter, som de modtager i en anden stat.
Forslaget skaber nye mekanismer til bekæmpelse af unfair skattekonkurrence og vil selvfølgelig føre til, at det indre marked kommer til at fungere mere hensigtsmæssigt. Det vil desuden være endnu et effektivt instrument imod hvidvaskning af penge, i dette tilfælde i forhold til Andorra.
Den enstemmige vedtagelse i det korresponderende udvalg viser til overmål, at der er et ønske om at gå videre, så alle disse mål kan blive indfriet.
Jeg har stemt for. 

Coelho (PPE-DE ),
    Argo-programmet nåede langtfra sine mål for 2003 på grund af en underudnyttelse af midlerne, der dels skyldes, at programmet ikke er tilstrækkeligt kendt af de nationale myndigheder, dels at disse har vanskeligt ved at mobilisere den nødvendige medfinansiering.
Dette finansieringsprogram har især til formål at fremme administrativt samarbejde på områderne asyl, indvandring, ydre grænser og visum.
Dette forslag sigter på at ændre Argo-beslutningen, så det bliver muligt at finansiere projekter i en enkelt medlemsstat uden direkte deltagelse af andre medlemsstater med hensyn til foranstaltninger inden for EU's ydre grænser, der pr. definition befinder sig i et område med fri bevægelighed og derfor selvfølgelig er af fælles interesse for samtlige medlemsstater.
Jeg har stemt for de foreslåede ændringer, ikke fordi de er den ideelle løsning, men fordi de på kort sigt er den eneste mulige foranstaltning til - inden de nye finansielle overslag efter 2006 - at bidrage til at dele byrderne inden for rammerne af en integreret forvaltning
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Der er mange forhold i forbindelse med Argo-programmets mål - et program, som vi i øvrigt afviser som helhed - der fortjener at blive fremhævet.
Det er et program, der skal fremme EU's overtagelse af forvaltningen af medlemsstaternes grænser og deres visum-, asyl- og indvandringspolitik ved at stille midler fra fællesskabsbudgettet til rådighed, der fordrer national medfinansiering, altså endnu et redskab til opbygningen af Fort Europa via en begrænsning af staternes grundlæggende suverænitetsbeføjelser.
Gennemførelsen af dette program synes at være nok et eksempel på, at hyperføderalistiske hensigters hastværk og pression kommer til kort over for virkeligheden.
Ikke blot kan det konstateres, at der ikke er noget reelt behov for medlemsstaternes myndigheder til sammen med partnere fra andre medlemsstater at organisere og mobilisere de nødvendige ressourcer til at gennemføre projekterne, men som det fremhæves, er grunden også, at Den Europæiske Centralbanks og de 12 eurolandes regeringers pengepolitik og gennemførelse af stabilitetspagten har som følge, at medlemsstaterne ikke kan skaffe de midler til veje, som er en forudsætning for at få adgang til dette programs finansiering. Som det siges, "er intet så skidt, at det ikke er godt for noget".
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Formålet med betænkningen er at ændre det såkaldte Argo-program ved at gøre det muligt at yde økonomiske bidrag til nationale projekter vedrørende EU's ydre grænser. Junilisten støtter tanken om solidarisk finansiering af grænsebevogtningen for de ydre områder, især fordi udvidelsen mod øst har medført, at økonomisk svage medlemslande rammes af store omkostninger i den forbindelse.
Imidlertid udgør Argo-programmet en del af EU's mål med henblik på skridt for skridt at oprette et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Dette betyder gennemførelse af en fælles politik med foranstaltninger for visering, asyl og indvandring, hvilket Junilisten er imod. Disse spørgsmål skal håndteres af medlemslandene selv i deres egne nationale parlamenter.
Vi stemmer således imod forslaget. 
Pafilis (GUE/NGL ),
    Argo-programmet blev vedtaget i juni 2002 i forbindelse med det (for sine indvandrerfjendske og repressive beslutninger) velkendte Sevilla-møde, og indeholdt finansiering, med 25 millioner euro, af fælles aktiviteter i mindst tre medlemsstater inden for kontrol af grænserne i en periode på fire år.
Bevillingerne er ikke blevet brugt, ikke fordi der var uenighed om programmets retningslinjer, men fordi den herskende klasse i de enkelte EU-lande (i hvert fald på nuværende tidspunkt) selv vil have ansvaret for landets grænser og beslutte, hvor mange indvandrere det kan betale sig for den at udnytte. Ikke desto mindre indeholder Kommissionens forslag til Rådet, som vi behandler her, en fordobling af det oprindelige beløb samt finansiering af initiativer i hvert enkelt land, hvilket klart viser, at EU insisterer på at få et befæstet europæisk område med undertrykkelse og mere politi.
Programmets hovedmål er tydeligvis at gøde jorden for alle de ting, som endnu tydeligere sættes i gang i dag på baggrund af det nye, mere reaktionære Haag-program, som efterfølger Tampere, og som blev vedtaget på det seneste topmøde.
Parlamentets betænkning er helt i tråd med EU-institutionernes beslutning og Kommissionens forslag.
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Argo-programmet, fordi forvaltningen af grænserne er et af de vigtigste områder for gennemførelsen af et ægte område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i EU, fordi det er et program, hvis midler er blevet underudnyttet i en situation, hvor de her berørte problemer burde have medlemsstaternes største opmærksomhed, og endelig fordi programmets forenkling imødekommer de behov, som Portugal i de seneste år har peget på inden for dette område. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Den praktiske gennemførelse af Argo-programmet - et handlingsprogram for administrativt samarbejde på områderne ydre grænser, visum, asyl og indvandring, igangsat ved Rådets beslutning i juni 2002 - er ikke forløbet ganske som ønsket, hvilket særlig skyldes, at de påtænkte foranstaltninger har vist sig alt for bureaukratiske. Hertil kommer medlemsstaternes vanskeligheder med at organisere og mobilisere de nødvendige ressourcer til gennemførelsen af projekterne.
Med henblik på at fremme Argo-programmets generelle målsætninger foreslår Kommissionen derfor at øge og variere antallet af foranstaltninger, som foreslås på området ydre grænser.
Tildeling af finansiel støtte til nationale projekter på området ydre grænser med henblik på at afhjælpe visse strukturelle svagheder ved strategiske grænsesteder imødekommer et ønske, som både Rådet og Parlamentet ofte har tilkendegivet, om en stadig større samordning mellem de forskellige medlemsstater som det nødvendige svar på vor tids udfordringer.
Det skal erindres, at den seneste udvidelse næsten har fordoblet EU's ydre landegrænse.
Jeg har derfor stemt for. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette forslag til direktiv har især til formål at tage højde for EU's nylige udvidelse og de nye medlemsstaters særlige situation, navnlig med hensyn til opfyldelse af genanvendelses- og nyttiggørelsesmål, ved at give dem mere tid til at tilpasse deres genanvendelses- og nyttiggørelsessystemer til Fællesskabets mål, hvilket vi ikke har principielle indvendinger imod.
Selv om Kommissionen forpligter sig til at forelægge en rapport om direktivets gennemførelse inden den 30. juni 2005, er det vigtigt igen at fremhæve betydningen af genbrug og forebyggelse, hvad angår emballage og emballageaffald, og prioritere dette højere end genanvendelse.
Det skal påpeges, at forebyggelse bør komme i første række med henblik på at nedbringe mængden af affald i miljøet og genbrug dernæst, og at alt det, der ikke kan genbruges, bør genanvendes. Det foreliggende direktiv kan derfor få negative følger for de eksisterende genbrugsordninger, og der bør derfor skabes flere incitamenter til genbrug af emballage, når de nuværende ikke er til gavn for miljøet. 
Manders (ALDE ),
    Medlemmerne af Folkepartiet for Frihed og Demokrati, repræsenteret ved Toine Manders, har stemt imod ændringsforslag 4 til emballagedirektivet, som er stillet af fru Corbey, fordi der med ændringsforslaget ikke lægges op til at undersøge, hvilken form for genbrug af emballagemateriale der er mest hensigtsmæssig i det indre marked.
Medlemmerne af Folkepartiet for Frihed og Demokrati har ikke hermed stemt imod miljøet, men vi kan ikke se, at det omhandlede ændringsforslag giver yderligere fordele for miljøet, da det ikke står klart, hvilke omkostninger der knytter sig til genopfyldning af engangsemballage, eksempelvis i form af ekstra transport, anvendelse af rengøringsmidler og heraf følgende ekstra vandforurening. Ydermere sker der i øjeblikket allerede genanvendelse med godt resultat af mellem 80 % og 90 % af engangsemballagen.
Endvidere må yderligere miljøforanstaltninger ikke medføre forstyrrelse af det indre marked, sådan som det har været tilfældet med pantsystemet for engangsemballage i Tyskland. Det pågældende pantsystem er forelagt EF-Domstolen, og man afventer for nærværende den endelige afgørelse. Det har, siden det blev indført, tilføjet forbrugerne og erhvervslivet skader i størrelsesordenen en halv milliard euro, og det har ikke mindst skadet beskæftigelsen betragteligt. 
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Dorette Corbeys betænkning (A6-0027/2004) om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald.
Den 31. december 1994 trådte direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald i kraft. Da forslaget til det ændrede emballagedirektiv blev forelagt Europa-Parlamentet og Rådet, var der tiltrædelsesforhandlinger i gang med 10 lande. De nye medlemsstater tiltrådte EU den 1. maj 2004, uden at overgangsperioderne for det oprindelige direktiv var udløbet for alle tiltrædelsesstaterne.
Desuden var oplysningerne om betingelserne for en yderligere skærpelse af målene for nyttiggørelse og genanvendelse i tiltrædelsesstaterne utilstrækkelige. Derfor indeholder det ændrede emballagedirektiv ikke specifikke forslag for tiltrædelsesstaterne i den dispositive del. Det foreliggende forslag fastsætter den 31. december 2012 som frist for de 10 nye medlemsstater til at opfylde målene for nyttiggørelse og genanvendelse af emballageaffald. Jeg finder den indsats særdeles vigtig, der fremmer genbrugsordninger for emballage med henblik på at sikre
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Som jeg flere gange har påpeget, bør udnyttelse og genanvendelse af emballageaffald øges over hele EU for at nedbringe påvirkningen af miljøet.
De gode resultater, som medlemsstaterne i en union med 15 medlemmer har opnået kan og bør de nytilkomne også kunne opnå. Dette forslag indeholder derfor midlertidige undtagelser for tiltrædelseslandene, hvad angår de målsætninger, der er fastsat i "det ændrede emballagedirektiv", så de først "kommer op på siden" inden for de næste år.
Jeg bifalder varmt ordførerens forslag om, at alle medlemsstaterne fortsat bør tilskyndes til at indføre genbrugssystemer for emballage med henblik på at sikre en høj grad af miljøbeskyttelse, men at de nye medlemsstater får en tilpasningsperiode.

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, tillad mig først at lykønske formandskabet. Jeg lagde navnlig mærke til, at De taler perfekt engelsk. Dernæst vil jeg forklare, hvorfor jeg stemte for hr. Samuelsens betænkning om Det Europæiske Genopbygningsagentur.
For et par dage siden var jeg i La Fenice-teateret i Venedig for at se operaen sammen med vores dygtige kollega Karl von Wogau. Ved siden af os på tilskuerpladserne sad der en meget gammel dame fra Serbien, som jeg spurgte, hvad jeg skulle stemme til denne betænkning, der også tager højde for en genopbygning af Serbien. Hun gav mig følgende svar: "Du skal selvfølgelig stemme for. Det er en god ting at genopbygge det, som kommunismen og Milosevic har ødelagt i vores land. Men når I nu har en premierminister som Berlusconi, der også får sit ansigt genopbygget, kunne I så ikke også genopbygge ansigtet på vi ældre damer? Det ville glæde os meget." 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette forslag til ændring af forordningen om Det Europæiske Genopbygningsagentur har efter vores opfattelse meget alvorlige politiske konsekvenser for Republikken Cypern.
Som det er påpeget, er der tale om at benytte et EU-agentur, der er oprettet med henblik på at anvende finansielle midler til Balkanregionen efter Jugoslaviens ødelæggelse, til at forvalte kommende EU-midler til det tyrkisk-cypriotiske samfund.
Man vil altså bruge dette agentur til at forvalte midler beregnet for tredjelande - en kategori, som Cypern jo ikke ligefrem tilhører - til at sørge for "bistanden" til det tyrkisk-cypriotiske samfund, der er besat af tropper fra Tyrkiet. Denne foranstaltning er ensbetydende med en de facto-anerkendelse, en implicit anerkendelse af besættelsesmyndighederne og af den ulovlige Tyrkiske Republik Nordcypern (som kun Tyrkiet anerkender).
Det, man foreslår, er en fremgangsmåde for økonomisk støtte til det tyrkisk-cypriotiske samfund, der fuldstændig ignorerer, at Republikken Cypern, en af EU's medlemsstater, har en del af sit territorium militært besat af Tyrkiet, og dét kan ikke accepteres.
Det skal også fremhæves, hvilket paradoks det er, at vi stemmer om at benytte agenturet til den praktiske gennemførelse af en forordning
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Der er grund til at sætte spørgsmålstegn ved oprettelsen af nye EU-organer for at støtte regioner i deres økonomiske udvikling. Vi frygter, at disse organer bliver permanente, og at det på sin side skaber et voksende og mere og mere omkostningstungt bureaukrati. Derfor mener vi, at Det Europæiske Genopbygningsagentur bør være afviklet inden 2008.
Der bør anvendes økonomiske incitamenter for at fremme fred og stabilitet. Derfor skal der findes en samlet løsning for en fredelig og stabil udvikling på Cypern, før EU bidrager med midler, gennem Det Europæiske Genopbygningsagentur, for at støtte tyrkisk-cypriotiske befolkningsgrupper. Vi støtter dermed Kommissionens oprindelige skrivelse i den forbindelse. 
Krarup, Seppänen, Sjöstedt og Svensson (GUE/NGL ),
   Vi går ind for Det Europæiske Genopbygningsagentur og for at støtte det tyrkisk-cypriotiske samfund.
Men vi ønsker ikke at yde nogen form for anerkendelse af den såkaldte regering i de besatte territorier på Cypern.
Cypern er medlem af EU, og selv om er suspenderet i de besatte områder, udgør de stadig et territorium inden for Republikken Cypern.
Det er grunden til, at vi må afholde os ved den endelige afstemning om Samuelsen-betænkningen.
Pafilis (GUE/NGL ),
    Med Det Europæiske Agentur for Genopbygning, som var drivkraften i den økonomiske og politiske manipulation af de stater, som blev dannet efter de beskidte interventioner i Balkan, tager EU endnu et skridt mod den europæiske opdeling af Cypern.
Efter at den cypriotiske befolkning sagde nej til Annan-planen om opdeling af landet, behandler Kommissionen nu Cypern som et tredjeland og lægger støtten til det besatte Cypern ind under Det Europæiske Agentur for Genopbygning!
Den beslutning, der tegner sig, beviser, at Cyperns optagelse i EU bruges til at opnå en egentlig accept af øens indirekte eller direkte deling.
Med beslutningen om støtte anerkender EU den nordlige del af Cypern, der er besat af den tyrkiske hær, som en selvstændig stat.
KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemmer imod begge betænkninger om støtte til pseudostaten i det besatte Cypern og støtter den faste holdning, der går ind for et forenet, selvstændigt, uafhængigt og demilitariseret Cypern.
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Anders Samuelsens betænkning (A6-0031/2004) om forslag til Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2667/2000 om Det Europæiske Genopbygningsagentur.
Jeg mener, at agenturet har en helt central rolle at spille, ikke mindst fordi Sydøsteuropa er et så vigtigt område for EU. Europa-Parlamentet må dog fastholde sit ansvar som budgetmyndighed og sørge for, at Det Europæiske Genopbygningsagenturs beføjelser og opgaver fremover sikres den fornødne struktur og stabilitet.
I al almindelighed synes agenturet effektivt at løse sin opgave med at forvalte de vigtigste fællesskabsstøtteprogrammer i regionen. Parlamentet afventer, at Kommissionen forelægger en rapport, der klart redegør for fordelingen af arbejdsopgaver mellem agenturets operative centre og kommissionsdelegationerne, samt en analyse af forordningens gennemførelse. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Det Europæiske Genopbygningsagentur har ifølge de seneste evalueringsrapporter vist god evne til at gennemføre den udviklingsbistandspolitik for Balkanregionen, som CARDS-forordningen fastsætter, og har nået de mål, der ligger i dets mandat.
Det Europæiske Råd i Lissabon i marts 2000 bekræftede, at dets overordnede mål fortsat var at integrere landene i Balkanregionen mest muligt i Europas generelle politiske og økonomiske udvikling, og at stabilitets- og associeringsprocessen var kernen i dets politik på Balkan, og Det Europæiske Råd i Vila da Feira i juni 2000 anerkendte, at disse lande var potentielle ansøgere om EU-medlemskab.
Den bistandspolitik, der er blevet gennemført, og hvis relevans og gode resultater er påvist, skal derfor følges op ved at forlænge agenturets mandat, da der findes en stabil EF-finansieringsramme frem til 2006.
Jeg har stemt for. 
Toussas (GUE/NGL ),
    Det Europæiske Agentur for Genopbygning er en af EU's mekanismer til kontrol, økonomisk udplyndring og politisk manipulation af befolkningerne i de balkanlande, som blev dannet efter de tidligere socialistiske landes sammenbrud, med militær indblanding fra USA, NATO og EU, der førte til Jugoslaviens splittelse og et blodbad blandt befolkningen.
En sådan "hjælp" er en hån og et alibi for politisk manipulation, for at styrke kapitalen og gennemtvinge kapitalistiske omstruktureringer i staterne i området. De forbryderiske bombardementer med forarmet uran i Jugoslavien, som blev udført af USA og NATO og med EU-medlemsstaternes medvirken, med tusindvis af civile ofre, ødelæggelse af monumenter og generel ødelæggelse af miljøet, har smertelige følger for befolkningerne på Balkan.
Problemerne i Balkanlandene og i hele regionen løses ikke, når de imperialistiske kræfter selv har fremdyrket et etnisk had for at retfærdiggøre deres interventioner og vedblivende militære tilstedeværelse i området.
De stigende arbejdsløshedstal, de elendige levevilkår og fattigdommen i landene i hele området er en tikkende bombe, hvis lunte USA og EU er parate til at antænde ved at opmuntre de albanske nationalisters ekspansionistiske planer i hele Balkan.
Vi tror, det er nødvendigt at stoppe enhver fremmed indblanding, og at de fremmede tropper fjernes fra området.

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for et par dage siden spurgte jeg mig selv, om de planlagte bevillinger - der beløber sig til 114 millioner euro i 2005 og 139 millioner euro i 2006 - til det tyrkisk-cypriotiske samfund i det mindste delvist kommer de pensionister til gode, som bor i den tyrkiske del af Cypern.
Mens jeg overvejede dette, lukkede jeg øjnene, og i min drøm kunne jeg tydeligt se fru Rothe, som sagde følgende til mig: "Hvad er du i tvivl om, Fatuzzo? Størstedelen af disse midler går navnlig til de ældre og pensionisterne på øen." Så kunne jeg gøre andet end at stemme for denne betænkning? 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Et af de afgørende spørgsmål, som dette forslag rejser, angår respekten for Republikken Cyperns fulde integritet.
Europa-Parlamentet kræver kynisk, at Rådet træffer en "fair" beslutning. Fair i forhold til hvem? Det bliver vi nødt til at spørge om. Kan man overhovedet forlange fairness mellem den besatte og besætteren? Mellem angriberen og offeret?
Europa-Parlamentet kræver en "retfærdig" beslutning. Vi hævder, at en beslutning kun er retfærdig, hvis den også fordømmer Tyrkiets besættelse af det nordlige Cypern og kræver, at Tyrkiet trækker sine tropper tilbage og overholder FN's resolutioner.
Enhver beslutning, der sigter på at fremme "den økonomiske udvikling af det tyrkisk-cypriotiske samfund" må derfor uomgængeligt respektere Republikken Cyperns territoriale integritet og suverænitet.
Det er derfor ikke acceptabelt, hvis EU etablerer direkte handelsforbindelser med den besatte del af Cypern til skade for og uden om den cypriotiske regering.
Som de cypriotiske myndigheder helt legitimt og med fuld ret har givet udtryk for, må EU's handel med den besatte del af Cypern nødvendigvis foregå under inddragelse af den cypriotiske regering.
Derfor har vi stemt, som vi har gjort. 
Gollnisch (NI ),
    Lad os ikke glemme, at Cypern blev invaderet af militæret for 30 år siden, naturligvis i en anden international sammenhæng. Landet blev, og er stadig, delt i to. Den græske befolkning på den nordlige del af øen blev forfulgt og frarøvet deres ejendele og jorde. Den nordlige del af Cypern er stadig besat af en udenlandsk magt, som har fået titusinder af dets indbyggere til at komme til landet, samtidig med at der er sket en massivkolonisering i forbindelse med den militære besættelse.
Vi er ikke principielt imod Tyrkiet som sådan og heller ikke imod det oprindeligt tyrkiske samfund, som har været cypriotisk i flere generationer.
Men vi vurderer, at så længe problemet med den militære besættelse ikke er løst, er det ikke passende, at EU bevilger betydelige summer til Tyrkiet, dvs. til et besættelsesland, som landet kan bruge til at forberede sig på dets tiltrædelse.
Vi kan ikke støtte denne situation. Vi stemmer imod hr. Rothes betænkning.
Lang (NI ),
    I de seneste 30 år har en tredjedel af Cypern være besat af det tyrkiske militær, som ved etnisk udrensning har fordrevet cyprioter, der bekender sig til den ortodokse kristendom, fra deres jorde for at give dem til tyrkiske kolonister fra Anatolien.
EU's institutioner fordømmer ikke denne krænkelse af den internationale ret, som rammer et medlemsland, men finansierer den også. Hvorfor?
Fordi vores ledere vil fjerne enhver forhindring for, at Tyrkiet, som er et asiatisk og muslimsk land, kan indtræde i Europa. Efter at have ladet hånt om grundlæggende geografiske regler, som fastslår, at Tyrkiet ikke er et europæisk land, lader de nu hånt om principperne i international lovgivning, som de for øvrigt ustandseligt bruger til at give hele verden en opsang.
Den eneste løsning er, at landene i Europa i det kommende år afviser forfatningen for dette Europa, der er skabt i Bruxelles.
Matsis (PPE-DE ),
    Jeg stemmer for fru Rothes og hr. Samuelsens betænkninger, fordi jeg tror, at det tyrkisk-cypriotiske samfund på Cypern har brug for økonomisk støtte og udviklingsstøtte med henblik på øens genforening. Jeg er dog nødt til at forklare min stemme, da der er visse uklarheder, som også har fået offentlig omtale. Den første uklarhed drejer sig om ændringsforslag 3, artikel 1, nr. 5, i Samuelsen-betænkningen, og den anden drejer sig om punkt 5 i udtalelsen fra Budgetudvalget, som er vedføjet fru Rothes betænkning.
Jeg stemmer ja på grundlag af følgende kriterier: For det første vil Det Europæiske Råds endelige beslutning ikke efterlade nogen gråzoner og heller ikke undergrave Republikken Cyperns suveræne og andre rettigheder. Og hjælpen til tyrkisk-cyprioterne vil ikke have opsplittende tendenser, men føre til Cyperns genforening. For det andet nævnes det i Europa-Parlamentets Budgetudvalgs beslutning, at støtten til tyrkisk-cypriotierne bevilges under udgiftsområde 3, hvorfra der udbetales penge til medlemsstaterne, i stedet for udgiftsområde 7 eller 4, som drejer sig om kandidatlande og ekstern bistand. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Efter 40 års faktisk adskillelse og 30 års tyrkisk militær tilstedeværelse i det nordlige Cypern opstod der i begyndelsen af 2004 endelig en mulighed for at forene Cypern som en føderal stat. Nøglen til løsningen var garanteret selvstyre for såvel græsktalende som tyrkisktalende i hver deres landsdel, hvor forbilledet var den vellykkede model, som tidligere har løst spændingerne i Belgien mellem flamlændere og valloner.
Denne fredsløsning, som blev foreslået af FN's generalsekretær Kofi Annan, blev desværre afvist af det græsktalende flertal ved en folkeafstemning. En løsning, som afviger meget herfra, vil aldrig kunne opnå særskilt tilslutning fra begge befolkningsgrupper. Jeg har forståelse for grækeres og græsk-cyprioters følelser og for, at de ville foretrække, at tyrkerne affandt sig med en mindretalsstilling i et overvejende græsktalende land, sådan som det var tilfældet fra 1960 til 1964, men det er stadigvæk ikke muligt.
Indtil videre opretholdes adskillelsen således. Jeg glæder mig over, at Kommissionen har søgt ikke at straffe det tyrkisktalende mindretal, som ønskede fred og forsoning, og som ved folkeafstemningen stemte for fredsplanen, i forbindelse med at deres område ikke kunne optages i EU den 1. maj. Så længe situationen er som i dag ...
Queiró (PPE-DE ),
    Uanset resultatet af folkeafstemningen på Cypern bør EU fastholde sin beslutning om at yde økonomisk støtte til det tyrkisk-cypriotiske samfund, eftersom det på ingen måde skaber tvivl om EU's holdning i denne sag.
Jeg har derfor stemt for Mechtild Rothes betænkning (A6-0032/2004) om økonomisk støtte (Cypern). 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Rådets forslag til forordning har til formål at fremme det tyrkisk-cypriotiske samfunds økonomiske udvikling og derved omsætte den beslutning i praksis, som fremgår af Rådets erklæring af den 26. april 2004 om "at bringe isoleringen af det tyrkisk-cypriotiske samfund til ophør og lette Cyperns genforening ved at støtte den økonomiske udvikling af det tyrkisk-cypriotiske samfund".
Sagen er jo, at det tyrkisk-cypriotiske samfund i den folkeafstemning, der blev afholdt den 24. april 2004, klart har givet udtryk for sit ønske om, at dets fremtid skal ligge inden for EU, et ønske, som EU ved flere lejligheder ligeledes har udtrykt. Det samlede resultat har imidlertid forhindret, at det beløb, der var afsat i de finansielle overslag for perioden 2004-2006, blev anvendt.
Jeg er derfor enig i, at EU bør yde støtte til det tyrkisk-cypriotiske samfund med særlig vægt på den økonomiske integration af øen og bedre kontakt mellem de to samfund og med EU for at lette Cyperns genforening, som det også foreslås i forordningen.
Jeg bifalder dette vigtige forslag og har stemt for. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg var i Reggio Calabria, hvor jeg skulle med et fly, så jeg kunne nå mødet i Europa-Parlamentet. Jeg blev fulgt til lufthavnen af lederen for Pensionistpartiet i Calabrien, Carlo Rositani. Vi var i god tid, så jeg fortalte ham om denne betænkning, der tager sigte på en begrænsning og regulering af våbeneksporten i EU.
Han slog armene ud og sagde: "Fatuzzo, du skal ikke blot stemme for denne betænkning, men også bede om, at der ikke længere eksporteres våben, uanset om der er kodekser på området eller ej. Europa, Europa-Parlamentet og alle verdens regeringer skal forstå, at der ikke bør eksporteres våben nogen steder fra."
Jeg er enig i denne bemærkning, som jeg med glæde gentager her i Parlamentet i dag. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ).
   - Det bloksystem, der herskede indtil den kommunistiske totalitarismes sammenbrud, fik begge parter til helt skødesløst at sælge og forære våben til alle og enhver i håb om, at de ville blive anvendt mod den lokale ideologiske modstander.
På grund af den nye strategiske situation i verden er det blevet stadig vigtigere at kontrollere eksporten af våben og sikre dens gennemsigtighed. De særdeles mangfoldige trusler mod den frie verden, som fik udtryk i tragedierne den 11. september og den 11. marts, viser, hvor nødvendigt det er af hensyn til den almene sikkerhed, at det internationale våbensalg underlægges strenge regler.
EU-adfærdskodeksen er et væsentligt skridt fremad i den ønskede retning, og de såkaldte prioriterede retningslinjer vil sammen med ordningen for krydstjekning af fortrolige oplysninger bidrage væsentligt til, at vi får bedre indsigt i det europæiske våbenmarked. Dertil kommer, at flere kirkelige organisationer gentagne gange har advaret om den alvorlige spredning af lette våben særlig i Afrika og om de voldelige konflikter, som de befordrer og forværrer, og de millioner af ofre, som de har som deres tragiske konsekvens. Jeg har mange gange tilsluttet mig disse advarsler og appeller. Denne betænkning af Raül Romeva i Rueda, som jeg gerne vil takke, peger ligesom adfærdskodeksen i den rigtige retning og giver nyt håb. Jeg har stemt for. 
Ford (PSE ),
    Jeg vil støtte denne betænkning. For næsten 10 år siden forelagde jeg Parlamentet den første betænkning nogensinde om våbenhandel, hvori der blev opfordret til at indføre en adfærdskodeks for våbensalg. I 1998 blev denne revolutionerende foranstaltning indført. Og dog ser vi allerede nu, at der er brug for at styrke den, gøre den juridisk bindende og udvide den til at dække forhandlinger om våbensalg, transithandel og aktiviteter udøvet af EU-borgere uden for EU.
Under forhandlingen blev den fortsatte embargo mod våbensalg til Kina fremført som argument. Det var helt rigtigt at indføre en embargo efter de skrækkelige begivenheder på Den Himmelske Freds Plads i 1989. Men nu er Kina forandret. Økonomien blomstrer, millioner er løftet ud af fattigdommen. Menneskerettighedssituationen er begyndt at blive forbedret, selv om den langtfra er fuldkommen. Der bliver nu indført demokratiske procedurer på landsbyplan.
Med adfærdskodeksen er denne embargo ikke længere nødvendig. Kina bør behandles på samme måde som alle andre. Mange former for våbensalg vil være forbudt under adfærdskodeksen, og med rette. Men det vil tilskynde Kina til at fortsætte sine betydelige fremskridt med hensyn til menneskerettighederne, hvis hver transaktion bedømmes individuelt i stedet for at blive mødt med et generelt forbud. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi er af den opfattelse, at overvågningen af våbeneksport skal gennemføres af de respektive medlemslande gennem deres nationale lovgivning og gennem et samarbejde inden for rammerne af FN. Vi er afgjort imod, at et EU-agentur for kontrol med våbeneksport skal tages med i overvejelserne.
Hvad angår spørgsmålet om våbenembargo mod Folkerepublikken Kina, har vi valgt hverken at stemme for eller imod under de afstemninger, der vedrører dette spørgsmål i betænkningen. Vi mener, at det er et spørgsmål, som et af de nationale parlamenter, f.eks. Sveriges rigsdag, skal afgøre.
Vi har også valgt hverken af stemme for eller imod under den endelige afstemning om denne betænkning, da der behandles spørgsmål her, som de nationale parlamenter bør træffe beslutning om. 
Hedkvist Petersen, Jan Andersson, Anna Hedh, Inger Segelström og Åsa Westlund (PSE ),
    Delegationen valgte at stemme imod punkt 25. Vi støtter helhjertet adfærdskodeksen, men er imod på dette stadium at tale om retligt bindende forskrifter og fuldstændig harmonisering af medlemsstaternes politik for kontrol med våbeneksport. Vi foretrækker politiske beslutninger på dette område og ønsker, at medlemsstaterne skal bevare den ultimative ret til at træffe beslutninger.
Vi mener desuden ikke, at spørgsmål om en særlig afgift på handel med våben (punkt 40) hører hjemme i denne betænkning. Det er også modsigende, at jo flere våben der sælges, desto mere støttes ofrene. Vi kan ikke støtte dette forslag uden yderligere information og forberedelse. 
Howitt (PSE ),
    Labour-medlemmerne af Europa-Parlamentet støtter i særdeleshed opfordringerne til at styrke adfærdskodeksen under den igangværende revurderingsproces.
Men den interessante debat om en mulig skat på våbensalg i hele EU befinder sig stadig på et tidligt stadium, og der er mange implikationer, som man må se grundigt på og drøfte, sådan som det blev skitseret af det nederlandske formandskab under debatten i går. 
Lulling (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for de ændringsforslag, der anbefaler en fastholdelse af embargoen mod våbenhandel, som blev pålagt Folkerepublikken Kina i 1989 efter nedkæmpelsen af demonstrationerne for demokrati på Den Himmelske Freds Plads i Beijing, for Kina er stadig et diktatur, som ikke respekterer menneskerettighederne.
Jeg mener ikke, at embargoen bør ophæves på grund af presset eller snarere afpresningen fra styret i Beijing i særdeleshed af økonomiske grunde, så længe 600 missiler peger på Taiwan.
Ophævelsen af embargoen uden forudgående betingelse om fjernelse af de missiler, som truer den stabile situation og freden i Taiwan-strædet, vil være en fatal fejl. Lad os i den forbindelse ikke glemme, at Taiwan er det eneste sted ud af fire store kinesiske samfund i Asien, hvor der findes demokrati og respekt for menneskerettighederne. 
I Folkerepublikken Kina er der hverken demokrati eller respekt for menneskerettigheder. I Hongkong findes respekten for menneskerettighederne, men ikke demokratiet. Da det nu forholder sig således, hvorfor har vi så fortsat ingen diplomatiske relationer med Taiwan, når vi her i Europa-Parlamentet benytter enhver anledning til at forsvare demokratiet og menneskerettighederne?
Mann, Thomas (PPE-DE ),
    Jeg har netop stemt for Rueda-betænkningen. Vi europæere bekender os i ord til at bidrage til den globale fred og til sikkerhed gennem militærbegrænsning og nedrustning. Strenge våbeneksportkontroller har høj prioritet.
Der er ikke den mindste grund til at ophæve våbenembargoen mod Folkerepublikken Kina, blot fordi medlemsstaterne har en interesse i at udvide lukrative handelsforbindelser.
Med rette iværksatte Rådet i 1989 enstemmigt embargoen som reaktion på massakren på Den Himmelske Freds Plads i Beijing. Hvorfor skal den ophæves nu? Har Kina f.eks. ratificeret FN-aftalen om politiske rettigheder og borgerrettigheder? Har der været forfatningsændringer til fordel for menneskerettighederne? Er tortur eller dødsstraf blevet afskaffet? Har der været retfærdige processer for politiske fanger? Må tibetanerne udøve deres religion eller deres kultur? Har uigur-folket og mongolerne fået flere rettigheder? Kina er - trods reformerne i de seneste år - langt fra retsstatslige rammebetingelser.
Det er tvingende nødvendigt, at EU opretholder dets begrænsninger for våbensalg til kineserne. I dialogen mellem EU og Kina må menneskerettighederne ikke længere behandles perifert - de hører til i centrum! 
Pafilis (GUE/NGL ),
    Overskriften på denne debat er i sig selv en provokation af de befolkninger, som sørger over deres døde efter den nye imperialistiske orden, og en provokation af EU's arbejdstagere, som betaler dyrt for krigsudstyret.
En debat som denne er ironisk, når EU fremmer finansiering af forskning på det militære område, udvikling af krigsindustrien og øget salg af våben af enhver art til forskellige lande.
Omtalen af børn, som er ofre for konflikterne, er en fornærmelse af folks intelligens, når EU samtidig griber ind med militær i lande for at få større indflydelse på og kontrol over nye markeder og starter lokale og regionale kriser og konflikter, og når EU-medlemslande og EU selv allierer sig med besættelseshære.
Omtalen af smugleri og især af øget anvendelse af private sikkerhedsfirmaer og det forhold, at der stilles militære tjenester og polititjenester til rådighed, er topmålet af hykleri, da det netop er våbenfirmaerne og EU selv, der fremmer disse politikker.
Et EU, der bliver mere og mere militært, og som samarbejder med USA og NATO mod befolkningerne, har ikke ret til at henvise til adfærdskodekser for våbeneksport og nedrustning.
Nedrustning kan opnås gennem befolkningernes kamp for at styrte de herskende politiske kræfter. Man narrer sig selv, hvis man forventer sådanne foranstaltninger fra imperialismens og krigens Europa. 
Queiró (PPE-DE ),
    Selv om jeg har indvendinger imod visse punkter, er der også vægtige grunde til, at jeg stemmer for Raül Romeva i Ruedas betænkning (A6-0022/2004) om våbeneksport.
Jeg er frem for alt enig i det synspunkt, at en effektiv global kontrol med våbeneksport kun kan opnås gennem en international ordning for kontrol med våbenhandel, og opfordrer derfor medlemsstaterne til at fremme strenge internationale bestemmelser om våbeneksport med henblik på FN's evalueringskonference om håndskydevåben i 2006 og til at arbejde hen imod en retligt bindende international aftale om våbenhandel, omfattende foranstaltninger til omstilling og omstrukturering af virksomheder, der producerer militært udstyr.
På den anden side er opretholdelsen af embargoen mod salg af våben til Kina et positivt signal om, hvilke kriterier EU anvender på dette område. 
Wijkman (PPE-DE ),
    I dag har Europa-Parlamentet vedtaget en betænkning om EU's adfærdskodeks for våbeneksport.
Jeg stemte for betænkningen i sin helhed. Vigtige signaler i betænkningen er, at adfærdskodeksen for våbeneksport bør være bindende, og at Rådet og medlemsstaterne opfordres til at opretholde våbenembargoen mod Kina.
I betænkningen behandles også indførelsen af en særlig afgift på våbeneksport. Princippet med en sådan afgift, hvor indtægterne er tiltænkt ofre for væbnede konflikter og fattigdomsbekæmpelse generelt, er prisværdigt. For at være effektiv bør en sådan afgift imidlertid gælde på globalt niveau snarere end på europæisk niveau. Desuden bør en afgift på våbeneksport ses i sammenhæng med øvrige eventuelle globale afgifter. Det er heller ikke klarlagt, hvordan systemet for beskatning skal gennemføres i praksis. Derfor har jeg valgt hverken at stemme for eller imod i dag i det specifikke spørgsmål om en afgift på våbeneksport. 

Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Althea er en afgørende prøve for EU's evne til at sikre udenrigs- og sikkerhedspolitisk stabilitet på sit eget kontinent. Og vi ser frem til denne mission med stor spænding, for den kan kun blive en succes, når den langt om længe giver vores Sydøsteuropapolitik et ansigt og et klart navn. Der hersker stor forvirring i regionen og også stor mistillid over for mangfoldigheden i internationale organisationer, som er uigennemskuelige og ikke synes at blive kontrolleret af nogen. Ligesom f.eks. Den Høje Repræsentant Paddy Ashdown i Bosnien-Hercegovina synes at have en fuldstændig løsrevet eksistens.
Althea er en enestående chance for virkelig at optræde som EU - først og fremmest sikkerhedspolitisk og forhåbentlig også politisk - og at forsyne det med en passende demokratisk kontrol fra Europa-Parlamentet, således at den borgerfjerne uigennemsigtighed i mellemstatslige organisationer afløses af en renere og gennemsigtig kontrol fra Europa-Parlamentets side, som også tager sit udenrigs- og sikkerhedspolitiske ansvar alvorligt. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Fred og tillidsskabende foranstaltninger i Bosnien-Hercegovina er yderst ønskelige. Vi vender os imidlertid imod en del af det, der fremgår af beslutningsforslaget fra Udenrigsudvalget.
Vi vil ikke, som udvalget foreslår, beklage os over, at denne militære operation finansieres uden for EU's almindelige budget (punkt 2).
Vi støtter heller ikke formuleringen, at "der med denne operationen skal tilvejebringes yderligere kapacitet for planlægning og forvaltning af europæiske militære operationer på EU-niveau" (punkt 11).
Ovenstående og den generelle ånd i beslutningsforslaget om øget militær kapacitet for EU er grunden til, at vi stemmer imod denne beslutning. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Bosnien-Hercegovina behandles som et protektorat af EU, som foreskriver, hvordan forvaltningen skal tilrettelægges, hvordan politi og grænseovervågning skal fungere, og endog hvordan skattesystemet skal se ud.
Man har desværre ikke benyttet lejligheden til en kritisk vurdering af, hvad ni års udenlandsk militær tilstedeværelse har medført. Det bekendtgøres i mellemtiden ved opslag overalt i landet, at EU i december overtager ansvaret for de udenlandske styrker efter NATO.
Man kan her bl.a. læse, at dette bidrager til integration i EU. Det efterlader det indtryk, at Bosnien-Hercegovina indlemmes i EU ved en besættelse. Det vil utvivlsomt give anledning til negative reaktioner fra serberne, som kan opfatte det som et middel til at opnå definitiv adskillelse fra Serbien. Jeg vil gerne slå til lyd for en politik fra EU's side, som først og fremmest tager hensyn til de tre folks forskellige ønsker i dette land, og som begrænser sig til at bidrage til, at der findes en fredelig løsning på de indbyrdes problemer, og til, at de tre folk kan leve side om side som gode naboer.
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for forslaget til beslutning om EU's militære operation Althea i Bosnien-Hercegovina, B6-0162/2004. Jeg mener, at operation Althea bør indebære en styrkelse af EU's samlede politik over for Bosnien-Hercegovina og bidrage til at støtte fremskridt i landet.
Denne aktion er at styrke den lokale politikapacitet og bekæmpe organiseret kriminalitet gennem en gradvis overdragelse af ansvaret for sikkerheden til de lokale myndigheder. Stabiliserings- og associeringsprocessen i Bosnien-Hercegovina udgør en vigtig ramme for landets kurs i retning af stabilitet og udvikling.
Jeg vil gerne på ny minde om, at landet i første række selv må gøre en indsats på sin vej mod fred og stabilitet. EU's afgørelse om at gøre brug af NATO's aktiver og muligheder i forbindelse med Althea-missionen er meget vigtig, idet den bekræfter samarbejdet mellem de to organisationer, herunder aftalen af 22. december 2002 om EU's adgang til NATO's planlægnings- og kommandofaciliteter ("Berlin Plus").
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Europa-Parlamentets beslutning henviser til, at det er "Den Europæiske Unions første militære mission i større målestok" med omkring 7.000 militærpersoner.
Andre tilføjer, at det "først og fremmest" drejer sig om at overdrage kommandoen fra NATO til EU "uden større ændringer i troppernes sammensætning i felten".
Man skriver også, at denne "mission" vil støtte "landets fremskridt hen imod et evt. EU-medlemskab".
Blandt meget andet, som det er umuligt at opregne her, beklager Europa-Parlamentet endvidere, at de ca. 71 millioner euro, som "missionen" officielt siges at koste, ikke dækkes af EU's almindelige budget.
Vi siger, at det handler om at videreføre NATO's besættelse af dette balkanland, men nu gennem NATO's europæiske søjle, "EU", som led i den fremskredne "transatlantiske" militariseringsproces.
Med en parafrase af den græske mytologi i stil med den, som de aktuelle krigsherrer - ansvarlige for krigens forfærdelige følger - så kynisk har benyttet, kan man sige, at "Mars", krigsguden, der plages af mere akutte problemer - krigen mod det irakiske folk - har givet sin hustru "Althea" den opgave at tage sig af Bosnien-Hercegovina, men fortsat under hans "beskyttende" væbnede arm.
Det er folkene og freden, der taber. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Det forhold, at operation Althea er EU's første militære mission i større målestok burde være en god anledning til styrke den politiske og folkelige debat om medlemsstaternes forsvarspolitiske begrænsninger og uafhængighed (og mulige gensidige afhængighed).
Vi bør grundigt iagttage, hvordan operationen forløber, og fremme forsvarsdebatten i europæisk sammenhæng, evt. i forbindelse med diskussionen om forfatningstraktaten.
Jeg finder det fornuftigt, at NATO opretholder et hovedkvarter i Sarajevo, og at det forbliver tæt knyttet til operationen. De erfaringer, som organisationen råder over, den succes, som den har haft i Bosnien, og det forhold, at den er den vigtigste militære struktur, som de fleste medlemsstater også tilhører, er faktorer, der samlet taler for ikke at overse dens relevans og helt afgørende betydning i en geostrategisk sammenhæng, der har euro-atlantisk prioritet.
Bosnien-Hercegovina har stadig store problemer at løse. Ud over terrorisme, besvær med at gennemføre god regeringsførelse og allestedsnærværende korruption er der rapporter fra militærfolk, der har deltaget i tidligere operationer, som viser, at der stadig findes forskellige tilfælde af latent fjendskab, som vil kunne udløse nye sammenstød mellem befolkningsgrupperne.
På baggrund af det bosniske folks behov og den solidaritet, som EU bør udvise, har jeg stemt for. 
Toussas (GUE/NGL ),
    Kommissionens erklæringer og EU's beslutning om at iværksætte en operation med kodenavnet Althea, hvor en ekspeditionsstyrke på 7.000 soldater sendes til Bosnien-Hercegovina til vagtskifte - for at erstatte USA's og NATO's besættelsestropper - bekræfter EU's aggressive og imperialistiske karakter, og hvor meget EU har overtaget USA's strategi, der er vendt mod befolkningerne.
Den nye europahærstyrke har til formål at opretholde besættelsen på Balkan for at beskytte og fremme kapitalens interesser i hele området.
EU' demagogiske erklæringer om, at ekspeditionsstyrkens mission i Bosnien-Hercegovina bidrager til overgangen til demokratiet, er en provokation af Balkans befolkninger, der med blod og lidelse har betalt prisen for de imperialistiske væbnede interventioner i området.
De seneste begivenheder efter USA's intervention til fordel for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, selv om der foregik forhandlinger med Grækenland i FN's regi, og den kendsgerning, at 2005 bliver afgørende for situationen i Kosovo med hensyn til imperialisternes indbyrdes konkurrence og deres interventioner i hele området, skaber et minefelt for befolkningerne.
Befolkningerne i Jugoslavien og på Balkan i det hele taget er nødt til at kæmpe i samlet front mod de imperialistiske planer og interventioner, så alle fremmede tropper og baser fjernes fra området.

Cederschiöld, Hökmark og Ibrisagic (PPE-DE ),
    Den moderate delegation i Europa-Parlamentet har i dag stemt for beslutningen om klimaændringer. Vi beklager imidlertid, at beslutningen ikke behandler spørgsmålet om, hvordan vi skal klare den fremtidige energiforsyning på en seriøs måde.
Med beslutningen burde det understreges, at den for tidlige afvikling af sikker atomkraft, som flere medlemslande beskæftiger sig med, ubestrideligt fører til øget udslip af kuldioxid. Disse lande burde i stedet opfordres til fortsat at anvende atomkraft, en effektiv energikilde, som ikke påvirker klimaændringerne negativt. Ellers vil det ikke være muligt at leve op til kravene i beslutningen. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    De globale klimaændringer udgør et problem, som der efter vores mening er gode grunde til at behandle på internationalt niveau. Vi sætter dog spørgsmålstegn ved, om der er brug for en fælles strategi for, hvordan EU skal handle på konferencen om klimaændringer i Buenos Aires. Efter vores mening bør de enkelte medlemsstater selvstændigt fastlægge deres respektive nationale holdning i forbindelse med denne konference.
Ud over denne grundlæggende holdning sætter vi spørgsmålstegn ved punkt 5 i beslutningen, dvs. at Europa-Parlamentet skal opfordre de lande, som endnu ikke har ratificeret Kyoto-protokollen, til at gøre det. Vi er af den opfattelse, at de respektive lande skal fastlægge deres holdning til denne protokol på nationalt niveau.
Endvidere er vi imod den tanke, at Kommissionen og medlemslandene skal gøre opmærksom på behovet for klimabeskyttelse, samtidig med at der føres dialoger med andre lande. Vi mener, at de respektive medlemslande skal have lov til at afgøre den nationale holdning på egen hånd.
Europa-Parlamentet bruger her en vigtig global miljøkonference til at øge det overstatslige element i EU-samarbejdet. 
Manolakou (GUE/NGL ),
    Beslutningsforslaget er ren ønsketænkning, som slet ikke stemmer overens med det alvorlige problem, der truer klodens fremtid.
Selv om det er positivt, at man støtter metoder med direkte tildeling, nævnes de ikke udtrykkeligt. Der tales kun om vedvarende energikilder, øget energieffektivitet og energiproduktion fra biomasse, mens andre foranstaltninger ikke er medtaget, såsom brug af biobrændstof som delvis erstatning for fossile brændstoffer, udnyttelse af en større del af den varmeenergi, som fremkommer ved elproduktion, forbedring af eksisterende teknikker til at nedsætte emissionen af drivhusgasser pr. produceret energienhed og en reel beskyttelse og anvendelse af skovene til at optage CO2 fra atmosfæren.
Kommissionens tal, ifølge hvilke de 15 gamle EU-lande er alvorligt bagefter, når det gælder målet om at nedsætte emissionen af drivhusgasser med 8 % inden 2010 i forhold til 1990, viser, at EU's forsøg på at være et "eksempel til efterlevelse" er slået fejl.
Vi vil gerne give udtryk for en kategorisk og urokkelig modstand mod handel med drivhusgasemissioner, da den er ineffektiv og hyklerisk. Da beslutningsforslaget ikke blot accepterer, men også støtter handel med forurening og herved beviser, at de multinationale og deres politiske talerør godt må forurene, når blot de betaler, og således har minimal interesse i en virkelig ændring af denne farlige kurs, vil vi stemme imod det. 
Queiró (PPE-DE ),
   Jeg har stemt for forslaget til beslutning om klimaændringer, B6-0129/2004. Jeg mener, at Kyoto-protokollen kun er det internationale samfunds første initiativ i bestræbelserne på at bekæmpe klimaændringer, og at de øvrige foranstaltninger til nedbringelse af drivhusgasemissionerne, som kan træffes på nationalt plan, ikke af den grund bør komme til at spille en sekundær rolle, idet de skal være et supplement.
EU må spille en førende rolle under de forhandlinger, der skal finde sted på COP-10-konferencen i Buenos Aires. COP-10 frembyder ikke blot en god lejlighed til at bygge videre på beslutningerne fra tidligere partskonferencer - navnlig i Bonn, Marrakesh, New Delhi og Milano - om gennemførelsen af Kyoto-protokollen, men også til at indlede en bred debat om mulige retningslinjer for anden forpligtelsesperiode med henblik på at nå EU's målsætning om en gennemsnitlig global temperaturstigning på mindre end 2°C i forhold til niveauet før industrialiseringen. Europa-Parlamentet gentager her, at dets synspunkt er, at princippet om lige rettigheder for hver enkelt verdensborger må finde anvendelse på lang sigt. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Spørgsmålet om klimaændringerne og deres følger for jorden er en problematik, der hænger sammen med den stadig mere vidtgående globalisering, og som nøder os til at genoverveje vores syn på verden og på de gældende udviklingsmodeller.
De foreliggende undersøgelser af klimaændringerne viser, at deres følger bliver stadig værre. Hvis det fortsætter som hidtil, vil klimaændringerne få ganske alvorlige konsekvenser socialt, miljømæssigt, økonomisk og for folkesundheden.
Jeg er enig i, at Kyoto-protokollen som det vigtigste internationale instrument i indsatsen mod klimaændringerne er af stor betydning, men jeg mener også, at forebyggelse af klimaændringerne indebærer, at den enkelte stat må vedtage politikker og foranstaltninger, der kan formindske udslippet af drivhusgasser.
Jeg mener, at EU-delegationen på konferencen i Buenos Aires må spille en førende rolle under forhandlingerne, hvor den må søge at få sine internationale partnere til at indse, hvor nødvendigt det er at beskytte klimaet, og hvor den også bør tage initiativ til en åben, ærlig og meningsfuld dialog med USA, så dette land genovervejer sin beslutning om ikke at ratificere protokollen.
Jeg har stemt for. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for et par dage siden skulle jeg rejse fra Genova, hvor jeg havde haft et møde med lederen af Pensionistpartiet i Genova, Mauro Rossi. Da jeg sagde farvel til ham og min smukke og elskede fødeby Genova - en by, som jeg nu, hvor det er frokosttid, navnlig mindes med glæde på grund af dens berømte pasta, med pesto - bad jeg hr. Rossi om et råd om, hvad jeg skulle stemme til dette beslutningsforslag om Cuba.
"Det er da nemt nok, Fatuzzo", sagde han. "Beslutningsforslagets tekst er god. Men som den valgte repræsentant for Pensionistpartiet skal du bede Europa-Parlamentet om at sende dig til Havana for at tale med Fidel Castro og tilbyde ham en god pension. Fidel Castro slipper ikke magten, fordi han ikke er sikker på at få en god og retfærdig pension. Sørg for at blive sendt til Cuba, og overbevis ham om, at han skal gå på pension. Han har lige så meget ret til en god pension som alle andre. Det ville efter min mening løse Cubas problemer", sagde Rossi, og jeg er enig med ham. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er vigtigt, at vi sender et meget entydigt signal til Cuba om, at diktaturet omkring Castro langt om længe skal have en afslutning. For det handler for det første om et undertrykt folk, som skal kæmpe med en af de sidste kommunistiske diktaturer, som har eksisteret siden Anden Verdenskrig eller i dette tilfælde siden 1960'erne, og for det andet om, at Cuba stadig er en slags infektionssted i Latinamerika. Vi ser, at Castro pludselig igen nyder et nyt renommé hos en række latinamerikanske stater, og det kan vi ikke bare tage til efterretning og så se gennem fingre med.
Vi er ikke tilhængere af en ensidig sanktionspolitik, men for os er demokrati og menneskerettigheder elementære, og hvis disse elementære menneskerettigheder ikke indføres og overholdes i Cuba, betyder det ikke bare, at det ikke fører til fornuftige forbindelser mellem Cuba og EU, men også at det belaster Latinamerika generelt. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    De beslutninger, som de forskellige grupper har præsenteret, indeholder mange velformulerede og veludformede forslag til at nå det mål, som vi alle stræber efter - et åbent, demokratisk og parlamentarisk ledet Cuba.
Vi mener dog, at Parlamentet er det forkerte forum til at behandle dette spørgsmål i. Arbejdet med at opnå et demokratisk Cuba skal udføres inden for rammerne af FN og ved udveksling med Cuba, hvor omfang og rammer afgøres af de nationale parlamenter rundt om i verden.
Vi accepterer en fælles handelspolitik for EU og opfordrer derfor Unionen til at påbegynde forhandlinger om en handelsaftale med Cuba ligesom med de øvrige latinamerikanske lande. 
Howitt (PSE ),
    Labour-medlemmerne af Europa-Parlamentet støtter dele af dette beslutningsforslag, i særdeleshed modstanden mod USA's embargo mod Cuba og den dybe bekymring for menneskerettighedssituationen og begrænsningerne af de grundlæggende frihedsrettigheder i Cuba, som kommer til udtryk. I beslutningsforslaget opfordres med rette til omgående handling fra Europas side til forsvar for friheden til at udtrykke sig og til at sammenslutte sig politisk samt til løsladelse af politiske fanger og samvittighedsfanger.
Men vi har ikke kunnet støtte dette beslutningsforslag, fordi man i punkt 6 forsøger at underminere bestræbelserne på at genoptage en konstruktiv dialog med og engagement i Cuba ved at gøre løsladelse af alle politiske fanger til en forhåndsbetingelse for enhver revurdering af EU's fælles politiske holdning. 
Pafilis (GUE/NGL ),
    Kommissionens udtalelser om, at EU er villig til at føre en ny politik over for Cuba, hænger sammen med, at EU's forvaltning af sine økonomiske interesser og handelsforbindelser med Latinamerika er blevet bedre og mere effektiv. Det er ikke en ændring af politik. Sammen med USA forsøger man at vælte socialismen på revolutionens ø. Derfor har man i så mange år tolereret USA's skændige embargo og undladt at fordømme de nye foranstaltninger, USA har indført mod Cuba.
Derfor blev der under det græske formandskab truffet uacceptable foranstaltninger under påskud af, at menneskerettighederne blev krænket. Man tier over for de foragtelige udtalelser fra fru Palacio.
Vi udtrykker vores solidaritet med Cubas regering og befolkning og med dens revolution, vi kræver, at embargoen ophæves, at USA's nye foranstaltninger fordømmes, og at de imperialistiske interventioner i Cubas indre anliggender og støtten til de lejesoldater, som kalder sig modstandere og politiske fanger, indstilles.
Vi går ind for en normalisering af forbindelserne til Cuba og for ophævelse af de foranstaltninger, EU har truffet. Vi støtter Cubas anmodning om at undertegne Cotonou-aftalen.
Det er folkets sag at forsvare Cuba. Det er alle progressive menneskers pligt at støtte idealerne uafhængighed, frihed og socialisme, som er svaret på den imperialistiske grusomhed. 
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for forslaget til fælles beslutning om situationen i Cuba. Jeg vender mig skarpt imod de krænkelser af menneskerettighederne, der vedvarende finder sted i Cuba, og som vi hører om hver dag.
De cubanske myndigheders udvisning af tre parlamentsmedlemmer fra EU's medlemsstater og af repræsentanter for ikke-statslige organisationer må fordømmes. Cubas fremtidige politik bør udelukkende tage udgangspunkt i borgernes ønsker. Jeg vil også gerne understrege, at løsladelsen af alle politiske fanger, udrejsetilladelse til Payá Sardiñas og væsentlige fremskridt i Cuba med hensyn til fremme af demokratiet og respekten for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder er en absolut forudsætning for en evt. ændring af EU's fælles holdning om Cuba og de foranstaltninger, der blev vedtaget enstemmigt den 5. juni 2003. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Nok en gang har talt, og flertallet af Europa-Parlamentets medlemmer har bekræftet USA's politik over for Cuba som deres egen.
Godt nok har de inkluderet et punkt, hvor de "understreger, at USA's blokade af Cuba har virket stik mod hensigten, og at restriktionerne derfor bør ophæves igen", men det er kun for mere effektivt at få forhindret, at Rådet evt. ændrer EU's fælles holdning om Cuba eller de sanktioner, som EU har pålagt landet, hvilket er beslutningens centrale mål.
Samtidig - og med stadig større styrke - lyder der fra vide kredse på begge sider af Atlanten et krav om solidaritet med Cuba, med dets stædige og målbevidste folk. Man vender sig imod den ulovlige og kriminelle blokade, som landet har været pålagt af USA gennem mere end 40 år, ligesom man kræver en ende på "EU's fælles holdning" og dets uacceptable sanktioner over for Cuba.
Dette krav om, at blokaden ophører, er endnu en gang blevet bekræftet af FN's Generalforsamling, hvor 179 stemte for, og kun fire imod - USA, Israel, Marshalløerne og Palau - mens Mikronesien undlod at stemme. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Uden ligefrem at omtale forslagsstillerne bag ændringen i EU's fælles holdning med Vargas Llosas grusomt frimodige ordvalg må jeg dog beklage og fuldstændig afvise dette initiativ.
Ihukommende Oswaldo Payás brev af den 11. november mener jeg, at den faste etiske holdning, som EU har indtaget over for menneskerettighedsproblemerne i Cuba ikke kan "mildnes", uden at det ligner og lyder som skammelig kapitulation. Hvis EU ønsker at påtage sig rollen som friheds- og menneskerettighedernes befordrer og beskytter, må EU fordømme et totalitært regime, der ikke blot skamløst udfordrer den internationale orden, men også kvæler dets eget folk. 
Selvfølgelig ønsker vi dialog med Cuba! Vi håber netop, at vi i det mindste kan komme tilbage til den kritiske, men lovende situation, der herskede i december 2002, da Oswaldo Payá kunne komme til Strasbourg og modtage Sakharov-prisen. For at dét skal ske, er det Fidel Castro og hans regime, der må forandre sig. Og dét hurtigst muligt.
Jeg har stemt for det forslag, som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater har stillet, og som jeg selv er medforfatter til, fordi det er det forslag, der bedst afspejler dette synspunkt.
Trods begrædelige angreb fra venstrefløjen har plenarforsamlingen klart valgt frihedens side. Det giver anledning til glæde og håb. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg stemte for denne beslutning om Det Europæiske Råd. Jeg må dog sige, at jeg havde stemt for med meget større overbevisning, hvis Rådet havde indset, at det blandt de mange målsætninger havde været hensigtsmæssigt også at medtage målsætningen om at genskabe tilliden mellem borgerne og de europæiske landes regeringer.
Hvordan skal man gøre det? Det skal man gøre ved at styrke tilliden til regeringerne, nemlig ved at sikre borgerne en pension under alle omstændigheder. Og det skal man gøre ved ikke hele tiden at ændre pensionsreglerne, hver gang statistikerne finder ud af, at de ældre lever længere. Når det er sagt, vil jeg sige "velbekomme" og undskylde, at jeg har taget formandskabets, parlamentsmedlemmernes og alle tolkenes tid. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ).
   - Det Europæiske Råd i Bruxelles den 4. og 5. november gav en klar diagnose af det forhold, at Lissabon-dagsordenens mål endnu ikke er nået. EU har faktisk ikke udviklet sig til den mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi i verden, og den interne samhørighed, som en sådan udvikling skulle have ført med sig, foreligger tydeligvis heller ikke.
Da jeg er tilhænger af de overordnede mål, finder jeg det fornuftigt, at staterne bestræber sig på at gennemføre konkrete og realistiske foranstaltninger for at nå disse mål. Jeg mener dog, at forslaget om, at Parlamentet i højere grad skal inddrages i bestræbelserne på at overvåge og fremme realiseringen af Lissabon-dagsordenen, forbliver utilstrækkeligt, hvis medlemsstaternes nationale parlamenter, borgernes direkte repræsentanter, ikke inddrages.
Jeg bifalder, at Rådet har lagt betydelig vægt på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, og jeg bekræfter det, som blev sagt i en betænkning i den foregående lovgivningsperiode, en betænkning, som jeg havde lejlighed til at udarbejde. Jeg vil gerne igen fremhæve, hvor vigtigt det er at vise respekt for de forskellige meninger i Europa, og jeg finder det derfor også væsentligt at sikre, at initiativet "formidling af Europa" ikke bruges til at sprede den misopfattelse, at der kun er én mening om, hvad det europæiske projekt går ud på. Jeg har selvfølgelig stemt for det forslag, som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater har stillet. Mange tak. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi har stemt imod den fælles holdning, fordi vi er uenige i dens indhold, og fordi de forslag, som vi har stillet, ikke er blevet vedtaget. Det gælder særlig så vigtige områder som området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, herunder Haag-programmet, som vi kritiserer skarpt, fordi det er motiveret af terrorbekæmpelse og foranstaltninger imod illegal indvandring, men indebærer risiko for, at der ensidigt lægges vægt på "sikkerhed" på bekostning af "retfærdighed" og "frihed".
Vi beklager således, at følgende af vores gruppes forslag ikke er blevet vedtaget, nemlig:
- afviser den generelle idé med at indføre biometriske identifikatorer i identitetspapirer, hvad enten det er visa, opholdstilladelser eller EU-pas, først og fremmest på grund af de høje risici for databeskyttelse og beskyttelse af privatlivets fred, og for det andet fordi der mangler en ordentlig begrundelse angående nødvendigheden, formålet, effektiviteten og de mulige ledsagevirkninger af at medtage disse identifikatorer i identitetspapirerne;
- er stærkt modstander af oprettelsen af en europæisk tilbagevendelsesfond og af, at Kommissionen udnævner en særlig repræsentant for en fælles tilbagetagelsespolitik;
Gollnisch (NI ),
    Vi er uden tvivl de eneste her, som ikke kan acceptere resultatet af mødet i Bruxelles.
Vi kan ikke fuldt ud støtte Lissabon-strategien. Bag de nævnte prisværdige mål som beskæftigelse, uddannelse, økonomisk vækst - og de midler, der efter sigende har været anvendt hertil - samt koordinering er strategien et egentligt redskab til yderligere harmonisering af de nationale økonomiske og sociale politikker. Det tenderer mod en fjernelse af de offentlige tjenester og tilbagegang for vores sociale sikringssystemer.
Vi afviser helt bestemt den fremskyndede harmonisering af indvandringspolitikkerne, som udelukkende har til formål at organisere indvandringsstrømmene og erstatte den aldrende befolkning i Europa. Der planlægges endog endnu færre interne kontroller, uden at en forstærkning af Europas ydre grænser garanteres. At give Kommissionen initiativret og Europa-Parlamentets medbestemmelsesret på disse områder og derved fjerne enhver form for indflydelse hos de nationale parlamenter, om det så kun er kontrollen, og fratage landene deres vetoret, er at sikre, at disse vidtgående forslag bliver gjort endnu mere vidtgående af Europa-Parlamentet.
Derfor stemmer vi imod alle de beslutningsforslag, som er blevet stillet i dag.
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Dette beslutningsforslag uden for de lovgivningsmæssige procedurer indeholder en del kloge synspunkter på forskellige områder, men også en del synspunkter, som vi ikke kan acceptere, bl.a. hvad angår kravet om en ensartet og generel europæisk asyl- og indvandringspolitik (punkt 11). Der er ligeledes tale om mange ændringsforslag, som det er op til de nationale parlamenter at håndtere.
Vi har valgt hverken at stemme for eller imod under afstemningen om de fleste ændringsforslag til det fælles beslutningsforslag samt under afstemningen om beslutningsforslaget i sin helhed. Vi har også stemt nej til ændringsforslag 2 fra De Liberale, da vi ikke tror på idéen med at grundlægge en - en skole for dommere i EU. 
Manolakou (GUE/NGL ),
    På topmødet den 4.-5. november blev der truffet beslutninger af strategisk betydning for en hurtig gennemførelse af den befolkningsfjendtlige og repressive politik, som gennem de næste fem år skrupelløst vil slå ned på den omfattende græsrodsbevægelse og Europas arbejdstagere.
En hurtigere gennemførelse af Lissabon-strategien og en kvælende kontrol af medlemsstaternes fremskridt med gennemførelsen, som det er fastlagt i Kok-rapporten, viser, at de europæiske monopoler har travlt med at gennemføre middelalderlige arbejdsvilkår med deltidsarbejde og midlertidigt arbejde uden faste arbejdstider, sikkerhed og rettigheder til arbejdstagerne.
Samtidig regner de med, at den folkelige modstand vil vokse, og derfor befæster de deres umenneskelige, udbyttende system med nye repressive foranstaltninger, nemlig Haag-programmet. Indvandringspolitikken og forebyggelse og bekæmpelse af terrorisme bruges som påskud til at indføre biometriske elementer, styrke centralistiske ordninger for udveksling af data og udarbejde en strategi til håndtering af kriser i EU, som påvirker EU's vitale struktur, offentlige orden og sikkerhed, som det hævdes. De europæiske monopoler pansres med andre ord, så man kan imødegå den voksende folkelige bevægelse.
De kræver også en del af rovet i Irak, og derfor støtter de Iraks besættelsesregering med flere hundrede millioner euro af befolkningernes penge, samtidig med at de kalder den irakiske modstand for terroristisk vold.
KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemmer imod betænkningen.
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for forslaget til fælles beslutning om Det Europæiske Råds møde den 4.-5. november 2004, der behandlede grundlæggende spørgsmål og traf afgørelser om vigtige foranstaltninger navnlig med hensyn til Lissabon-strategien.
Der udtrykkes glæde over gyldigheden og relevansen af en afbalanceret Lissabon-strategi med en økonomisk, social og miljømæssig dimension. Denne balance er væsentlig både for den europæiske samfundsvision og for Europas globale konkurrencedygtighed. Med hensyn til området med frihed, sikkerhed og retfærdighed gav Det Europæiske Råd klart udtryk for, at det er bydende nødvendigt at begrænse den ulovlige indvandring, og at det eneste effektive middel ligger i gennemførelsen en samlet europæisk indvandrings- og asylpolitik.
Det konstateres, at den eneste mulige løsning på konflikten i Mellemøsten består i at forhandle en regulær og endelig fredsaftale som skitseret i køreplanen for fred. Hvad angår Irak, giver en situation præget af ustabilitet og vilkårlig vold med terrorangreb og gidseltagninger anledning til bekymring på grund af de vanskeligheder, som det betyder for genskabelse af sikkerhed og for forudsætningerne
Sudre (PPE-DE ),
    Jeg glæder mig over, at det arbejde, som en række EU-lande efter pres fra Europa-Parlamentet har udført, i dag gør det muligt for os at have tillid til den afstemning om indsættelse af José Manuel Barrosos nye Kommission, som afholdes torsdag den 18. november. 
En anden god beslutning, som blev truffet på Det Europæiske Råds møde, var beslutningen om at puste nyt liv i Lissabon-strategien, som sigter mod at gøre EU 25 til et af de mest konkurrencedygtige områder i verden i de kommende år. Det er op til EU at udvise vilje til at gøre de europæiske virksomheder til de mest konkurrencedygtige, samtidig med at vi også sikrer den europæiske socioøkonomiske model fremover.
I modsætning til det, som de franske socialister tror, ligger økonomiens dynamiske aspekt ikke i nedsat arbejdstid, flere afgifter og administrative formaliteter, men tværtimod i fleksibilitet og skattefradrag.
Den europæiske debat om forfatningen, men også om Tyrkiets plads i Europa, er på forsiden af alle landenes aviser. Jeg kan kun opfordre Rådets nederlandske formandskab og alle de kommende formandskaber til at bruge deres fantasi.
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet. 


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse ved Barroso, den valgte formand for Kommissionen. 
Barroso,
    Hr. formand, ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, først vil jeg gerne overbringe mine hilsner til formanden for Rådet, Nederlandenes premierminister, Jan Peter Balkenende.
Ærede medlemmer, for tre uger siden foreslog jeg, at vi satte uret i stå. I dag er tiden kommet til at sætte det i gang igen for at bede Parlamentet tage stilling til mit hold. Beslutningen om at udsætte afstemningen blev godt modtaget både i og uden for Parlamentet som en måde til at give godkendelsesproceduren et positivt resultat. Det er en procedure, der viser det europæiske demokrati i praksis.
Hvis Parlamentet vil, kan det i morgen give den nye Kommission sin solide støtte og dermed også det europæiske demokrati endnu en sejr. Det er medlemmernes afgørelse, om de vil godkende en Kommission, der - som jeg klart bekendtgjorde i juni, da jeg havde den ære at modtage forsamlingens støtte som udpeget formand - agter at etablere et nært samarbejde med Europa-Parlamentet, en positiv indforståethed, som jeg kalder det, en Kommission, der med Parlamentets støtte og samarbejde kan sætte en europæisk dagsorden i stand til at overbevise borgerne om Europas betydning. 

Mine damer og herrer, jeg har hørt, hvad De har sagt. De understregede nødvendigheden af at have en stærk og kompetent Kommission, en Kommission for alle europæere. Jeg har for at imødekomme dette ønske foretaget de ændringer, som jeg vurderede som berettigede og nødvendige uden at skulle ændre hele sammensætningen. I den proces har jeg skullet tage en række forskellige forventninger - ofte modstridende - i betragtning, som er kommet både fra Europa-Parlamentets politiske grupper og medlemslandene. Som De ved, har jeg skullet vælge medlemmerne af mit hold i enighed med hver enkelt medlemsland. Det drejer sig derfor, og det vil jeg gerne understrege, om et delt ansvar. Jeg har drøftet det med mine kolleger i Rådet og har insisteret på Europa-Parlamentets bekymringer og har derfor foreslået de ændringer, som jeg vurderede som nødvendige.
Kort fortalt har jeg indstillet to nye kommissærer til mit hold, nemlig hr. Franco Frattini og hr. Andris Piebalgs. Jeg har ændret ansvarsområdet for hr. László Kovács. Alle tre har imidlertid været til høring hos Europa-Parlamentets udvalg, hvilket har givet medlemmerne af Europa-Parlamentet og offentligheden mulighed for at lære dem bedre at kende og få større kendskab til deres vision om Europa. Jeg er for øvrigt Europa-Parlamentet taknemmelig for den fleksibilitet, det har udvist i forbindelse med organiseringen af høringerne, som alligevel bevarede det væsenligste indhold og stringens. Høringerne gav Dem mulighed for at stille seriøse og vanskelige spørgsmål til de indstillede kommissærer, og jeg tror, at de gav mange gode svar.
Når jeg i dag præsenterer mit hold for Dem, vil jeg naturligvis gentage mit ønske om at skabe en ny gruppe kommissærer med ansvar for grundlæggende rettigheder, bekæmpelse af diskrimination og ulighed samt min vilje til at foreslå en række ambitiøse foranstaltninger, som sigter mod en øget respekt for de grundlæggende rettigheder. Det er et spørgsmål, der vedrører alle områder, og som alle medlemmerne af Kommissionen hele tiden skal holde sig for øje. Derfor vil jeg personligt lede arbejdet med denne gruppe sammen med hr. Frattini i hans egenskab af næstformand i Kommissionen.
Endelig har jeg også truffet andre foranstaltninger, som jeg meddelte inden mødeperioden i oktober, og har indført meget strikse procedurer for at undgå interesssekonflikter i forbindelse med konkurrencepolitikken.
Overordnet set giver disse ændringer os mulighed for at bevare den balance, der var i det oprindelige hold. Den nye Kommission har stadig det største antal kvinder nogensinde. De personer, der er en del af Kommissionen, bidrager med en bred vifte af politisk erfaring og en grundlæggende viden om EU. Vi må dog imidlertid ikke glemme, at Kommissionen finder sin styrke som kollegialt styre i den kollegialitet, som findes i traktaterne, i historien og i Kommissionens retningslinjer. I henhold til traktaten skal forsamlingen godkendes som helhed. Derfor beder jeg Dem om under afstemningen at vurdere os på vores evne til både som kollegialt styre og sammen med Parlamentet at tjene de europæiske interesser.
Jeg kan forsikre Dem om, at vi er fast besluttet på at arbejde med åbenhed og gennemsigtighed. Jeg ønsker, at vores arbejde baseres på den gensidige respekt, som har vist sig i løbet af godkendelsesprocessen, og jeg ønsker, at denne respekt afspejler sig i en fornyet rammeaftale. Når det sker, kan vi på konstruktiv vis besvare de spørgsmål, der opstår i forbindelse med de beslutningsforslag, som De opfordres til at stemme om i morgen, og som jeg vil reagere på fremover.

 Jeg vil gerne vende tilbage til min indbydelse sidste juli til at opbygge et partnerskab for Europa, et partnerskab for velstand, solidaritet og sikkerhed. Nu er det nødvendigt, at vi omgående kommer tilbage til arbejdet. Både i juli og i sidste måned formulerede jeg i detaljer højt prioriterede områder og områder, der giver anledning til bekymring, så det vil jeg ikke gentage i dag. Ikke desto mindre kan vi udrette mere ved at arbejde sammen end ved at handle hver for sig, uanset hvad vores prioriteringer er.
Lad mig først tilføje to kommentarer. For det første mener jeg, at Unionen, Kommissionen og Parlamentet kan gå styrkede ud af denne godkendelsesproces. Vi er måske ikke enige i alle sager. Som i enhver familie vil der være skænderier og modsætninger. Men lad mig forsikre Dem om, at Kommissionen med Deres hjælp vil spille sin ledende rolle. Den vil stræbe efter at lede en dynamisk koalition, der afspejler de synspunkter, som findes i Parlamentet, og som fremmer de fælles europæiske interesser.
For det andet følger der større ansvar med denne nye styrke: et ansvar for at arbejde sammen, et ansvar for at opbygge et forhold, der hviler på gensidig respekt og tiltro til Europas fremtid og et ansvar for at levere resultater, som gør en forskel for europæernes tilværelse.
Det er på tide at skifte fokus fra, hvem vi er, og hvor vi er kommet fra, til hvor vi ønsker at komme hen. Vi må iværksætte en positiv dagsorden for forandringer. Vi må skabe betingelserne for vækst og arbejdspladser, delt velstand og muligheder i hele Unionen. For at gøre dette må vi belønne fornyelse, uddannelse og forskning. Vi må udnytte viden for at fremme vækst.
Hvis jeg først taler om økonomien, er det ikke, fordi den er et mål i sig selv, men fordi en stærk og dynamisk økonomi er forudsætningen for vores ambitiøse sociale og miljømæssige mål. Vi må styrke det europæiske demokrati og igen forbinde Unionen med befolkningen og arbejde hen imod ratificeringen af vores nye forfatning. Vi må møde alle på vores kontinent med en udstrakt hånd for at få den udvidelse, der for nylig har fundet sted, til at blive en succes. Vi må arbejde på at forbedre livskvaliteten inden for en moderne europæisk model, der er baseret på økonomisk dynamik og social retfærdighed. Vi må styrke Unionens fremtrædende rolle som et område, hvor der hersker frihed og retfærdighed, og vi må styrke vores lederskab ved at stræbe efter fred, sikkerhed og bæredygtig udvikling på hele kloden. Vi må derfor skabe et Europa for kommende generationer og appellere til vores unges fantasi og begejstring.
I dag beder jeg Dem om tillid, så vi kan påbegynde dette arbejde. Med Deres støtte kan vi opbygge et bedre Europa. Mit hold er parat og ivrigt efter at spille sin rolle. Så lad os nu komme videre med vores arbejde!
Poettering (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger, vi kritiserer ofte Rådet, når vi ser, at pladsen igen er tom, men hvis vi vil være objektive, skal vi også sige nogle anerkendende ord, når pladsen er optaget.
Når rådsformanden er til stede, skal vi vise vores anerkendelse. Hr. rådsformand, overbevis Deres efterfølgere om, at de også skal følge Deres eksempel i fremtiden, når der finder vigtige forhandlinger sted her.
Hr. kommissionsformand, den 29. juni nominerede stats- og regeringscheferne Dem til formand for Kommissionen. PPE-DE-Gruppen bifaldt denne nominering eftertrykkeligt, og vi bifalder også denne nominering i dag, fordi vi ved, at De har evnen og viljen til at lede en stærk Kommission. Den 22. juli blev De valgt til formand for Kommissionen her i Parlamentet med 413 stemmer, altså et resultat langt over det absolutte flertal. I stor enighed gav vores gruppe udtryk for tillid til Dem, og denne tillid til Dem gælder også i dag uden nogen begrænsning. Den 27. oktober besluttede De ikke at sætte Deres team til afstemning, fordi der ikke var sikret noget flertal. Havde der været en afstemning, ville PPE-DE-Gruppen have støttet kollegiet af kommissærer i stor enighed. Der manglede den forventede støtte eller den støtte, der var blevet stillet i udsigt, fra to andre grupper. I betragtning af denne situation var Deres afgørelse, som vi i øvrigt også rådede Dem til, om ikke at stille Deres Kommission under afstemning den 27. oktober rigtig. Den 1. november erklærede Rocco Buttiglione, hvis overbevisning førte til en hidtil ukendt emotionalisering her i Europa-Parlamentet og i den europæiske offentlighed, på en pressekonference i Rom, at han ikke længere stod til rådighed for Kommissionen. Han tilføjede, at han dermed ville bane vejen for en bred støtte til Kommissionen under Deres ledelse, hr. Barroso. For denne noble gestus vil jeg gerne takke og anerkende Rocco Buttiglione på vegne af PPE-DE-Gruppen.
Med Rocco Buttigliones afgørelse blev vejen banet for yderligere ændringer. Den italienske regering foreslog en ny kandidat med Franco Frattini. Høringerne beviste, at Franco Frattini er en glimrende personlighed, kompetent, overbevisende, fagligt dygtig og klog. Andris Piebalgs, den nye kandidat fra Letland, præsenterede sig overbevisende og imponerende. Jeg vil gerne tilføje følgende helt nøgternt og roligt: Mange i vores gruppe ville have bifaldet, hvis den ungarske regering havde fulgt den lettiske regerings eksempel med henblik på at udskifte landets kandidat.
Hvilke konklusioner bør vi nu drage af begivenhederne i de seneste uger? Jeg når frem til tre konklusioner: For det første skal vi bekende os til vores europæiske værdier. Grundlaget for vores frie europæiske samfund er respekten for hvert enkelt menneskes værdighed, tolerance, pluralisme og retsstatslighed. Alle mennesker har krav på tanke-, samvittigheds- og religionsfrihed. Styrken ved vores europæiske kulturelle identitet består i, at vi accepterer og udholder den kulturelle forskel. Hvis vi holder op med at gøre det, vil Europa mislykkes, det er jeg dybt overbevist om. Og det betyder følgende: Ingen i EU, ingen i Europa, ingen i verden må diskrimineres, heller ikke på grund af hans eller hendes religiøse overbevisning.
For det andet ønsker vi en stærk Kommission og et stærkt Europa-Parlament. Kommissionen og Europa-Parlamentet er allierede i forsvaret af det fælles Europa. Samtidig udøver Europa-Parlamentet den parlamentariske kontrol med Kommissionen. Og derfor forventer vi af Dem, hr. Barroso, og af hele Kommissionen, at De og alle medlemmer af Kommissionen står til rådighed for Europa-Parlamentet, uanset hvornår Europa-Parlamentet kræver det. Vi foreslår, at der føres en forhandling her i Parlamentet i december om Europa-Parlamentets politiske prioriteringer for lovgivningsperioden frem til 2009, og ud fra vores holdning kan De så drage konklusioner til Deres program, som vi forventer at se i januar.
For det tredje skal Rådet og regeringerne give kommissionsformanden større spillerum i fremtiden i forbindelse med udnævnelsen af de enkelte kommissærer og tildelingen af ressortområder. Vi forventer, at regeringerne for så vidt samarbejder bedre med den valgte kommissionsformand i fremtiden.
Og nu er tiden til en afgørelse kommet. PPE-DE-Gruppen vil med meget stort flertal give udtryk for tillid til Kommissionen. Med henblik på den ansvarsfulde opgave at skulle arbejde for EU-borgernes velbefindende og samlingen af vores kontinent ønsker PPE-DE-Gruppen Dem, hr. kommissionsformand Barroso, og hele Kommissionen held og lykke.
Schulz (PSE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, hr. Barroso, det fremgår, at der mellem den tale, De holdt i dag, og den tale, som De holdt sidste gang, da det handlede om præsentationen af Deres daværende forslag, har været betydelige ændringer. Ændringer i en god retning, ændringer, som viser, at De har draget konsekvenserne af begivenhederne før sidste plenarforsamling her i Strasbourg. Vi mener, at De burde have draget dem tidligere. Men godt, De har draget konsekvenserne, og det, De har annonceret som forslag i dag og vil stille i morgen, er bedre end det, De foreslog for 14 dage siden. Denne Kommission er blevet kvalitativt bedre. Det er et fremskridt. Og den kunne have været endnu bedre, end den er - og her henvender jeg mig til Dem, hr. Balkenende - hvis en sag, som vi har diskuteret meget kontroversielt og stadig diskuterer, var blevet løst ved Deres regerings medvirken.
Jeg har med al respekt, som jeg viser netop Deres rådsformandskab og også Dem personligt, beklaget, at den italienske regering var mere fleksibel end den nederlandske regering. Jeg mener, at vi er nødt til fortsat at diskutere, hvilke konsekvenser der skal drages af denne fremgangsmåde. Hr. Barroso har antydet nogle konsekvenser, jeg kommer straks tilbage til dem endnu en gang.
Men én ting er helt klar: Hvis Parlamentet er blevet styrket i forhold til Kommissionen og også i forhold til Rådet - og det er blevet styrket - så har min gruppe en afgørende andel heri. Det er jeg stolt over. Men sejren har, hvilket vi netop har hørt, altid mange fædre. At de, som har siddet i buskadset under slaget, efterfølgende annoncerer sejren mest højlydt, kan man forstå menneskeligt, men er ikke politisk berettiget.
Vi skal afklare endnu to punkter med hr. Barroso. De har først og fremmest meddelt, at De fortsætter de aftaler, som hr. Prodi har truffet med Parlamentet, efter at Kommissionen tiltrådte i 1999. De er nødt til at præcisere det. Vi er vendt tilbage til det endnu en gang i vores beslutninger, som vi har indgivet. En præcisering betyder, at vi går ud fra, at tilsagnet om, at kommissærerne trækker sig fra Kommissionen, hvis De forlanger det, og at det afklares på forhånd internt i Kommissionen, gælder. Og vi går ud fra, at De accepterer, i enkelte tilfælde, hvis det viser sig, at udtalelser om, at der er tale om uforenelighed med tidligere aktiviteter blandt enkelte kommissærer, er rigtige, griber til dette middel på Parlamentets forlangende. Det forventer vi af Dem, og jeg mener, at De har antydet det i dag og vil præcisere det endnu en gang i morgen. Det er også en del af vores beslutning, og det holder vi fast ved.
Desuden, hr. Barroso, har De i den forgangne mødeuge forsøgt - ilde faren efter min mening - at opnå et flertal imod Den Socialdemokratiske Gruppe, men det er ikke lykkedes. Denne Kommission er blevet ændret på grund af forslag og energisk pres fra Den Socialdemokratiske Gruppe. Hvis De ønsker et bredt flertal i Parlamentet, så er det kun muligt med Den Socialdemokratiske Gruppe.
Derfor - og også fordi en stor andel af Deres kommissærer kommer fra vores politiske familie - anbefaler jeg Dem følgende: Søg samarbejde med vores gruppe. En Kommission, der er båret af et bredt flertal i Parlamentet, er en stærk Kommission. I hvert fald hellere det end at være afhængig af stemmerne fra det ekstreme højre. Det vil jeg også gerne have slået fast på her i dag.
Hvis De opnår en godkendelse, er det en godkendelse til at sammensætte denne Kommission og et signal til at begynde på arbejdet. Det er ikke en erklæring om det lovgivningsprogram, som De præsenterer i januar. Og vi vil ikke måle Deres lovgivningsprogram på personerne i Kommissionen, men på indholdet af det. De 200 socialdemokrater, der sidder her, er blevet valgt, fordi Europas borgere forventer af os, at de sociale resultater, som vi har tilkæmpet os i medlemsstaterne i EU som europæisk venstrefløj, ikke skal reduceres af en Kommission i Bruxelles, men at de derimod skal sikres med denne Kommission. Det gælder især i Lissabon-processen, som er en vækstproces, men som også skal være en proces med henblik på social samhørighed og social stabilitet. Det vil vi måle Dem på.
Derfor er vi parate til et konstruktivt samarbejde med Dem og Deres Kommission. Hr. Barroso, jeg har i de seneste uger flere gange haft lejlighed til at diskutere med Dem, og først i går så jeg Deres bestræbelser, som jeg respekterer personligt. Af og til spørger jeg mig selv, om disse bestræbelser er situative bestræbelser, som er født af presset fra situationen. Men hvis det kun var det, ville det være skidt. Hvis der imidlertid er tale om kontinuerlige bestræbelser, hvis De, som De netop annoncerede i Deres tale, som kommissionsformand ved, at denne Kommission sammensættes ud fra forskellige politiske tendenser, og at disse politiske tendenser genfindes både i Rådet, i sammensætningen af regeringerne dér, i Deres Kommission og i Parlamentet, og at det socialdemokratiske element er et afgørende element i alle tre institutioner, og hvis De lægger Dem det på sinde i Deres arbejde, i Kommissionens arbejde og i dens lovforslag, kan De også regne med Socialdemokraternes støtte her i Parlamentet. Hvis De ikke lægger Dem det på sinde, så husk altid på oktober 2004, for præcis det vil så gentage sig. 
Watson (ALDE )
   Hr. formand, enhver besøgende i den medlemsstat, som hr. Barroso kender bedst, får at vide, at Portugals nationale symbol forestiller den hanekylling, der rejste sig fra middagsbordet og galede for at frelse en dødsdømts liv. For fire uger siden, hr. valgte formand for Kommissionen, nægtede Deres hane at gale. I morgen tror jeg, den gør det.
Alt i alt var Den Liberale Gruppe tilfreds med, hvad den nye, ændrede Kommission har gjort. Hr. Piebalgs og hr. Kovács har gjort det godt. Hr. Frattini var lidt vag, når det gjaldt det konkrete, men skarp i almindelighed. Han har evnerne til at blive en betydningsfuld kommissær for rets- og indenrigsanliggender, selv om han måske bliver nødt til at tage afstand fra meget af det, hans protektor i Rom er kendt for.
Det er en bedre Kommission. Jeg vil godt se, om nogen her i Parlamentet vil give udtryk for en anden opfattelse. Jeg vil udfordre enhver, der siger, at Parlamentet ikke gjorde ret i at forlange, at De omdannede den.
I Den Liberale Gruppe står vi ved vores godkendelse med samme overbevisning, som fik os til at tage afstand fra hr. Buttiglione. Vi var tvunget til at definere Deres hold ud fra dets svageste led. Dette led er blevet erstattet, og i dag erkender vi styrken af holdet. Der er virkeligt talent og masser af kompetence.
Parlamentet bliver anmodet om at foretage en nøje granskning af Kommissionen, men får kun de mest rudimentære redskaber til arbejdet. Traktaten giver Parlamentet de simpleste redskaber: de tungest mulige sanktioner og ikke andet. Politisk set giver traktaten kun mulighed for at ødelægge byen for at redde den.
Et system med indbyggede kontrolforanstaltninger, som ikke har noget stadium mellem det kosmetiske og en regulær krise, er ikke en europæisk regering værdig, og derfor må Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa sætte en pris på støtten i morgen. Hvis Parlamentet i løbet af Deres embedsperiode trækker sin tillid til et medlem af Kommissionen tilbage, forventer vi, at De vil møde op her i Parlamentet og gøre noget ved dette. De vil enten forsvare denne kommissær med Deres personlige myndighed eller anmode om, at vedkommende træder tilbage.
I juli skrev De princippet om individuelt ansvar for kommissærer ind i Deres taler. Nuvel, i dag ønsker vi dette løfte mejslet i sten.
Den foreliggende rammeaftale understreger, at formanden for Kommissionen "alvorligt vil overveje" enhver sådan mistillidserklæring. Det er ikke nok. Parlamentet ønsker mere end "alvorlige overvejelser", og vi vil ikke betragte Deres Kommission som seriøs uden dette.
For vores vedkommende må vi nu konsekvent leve op til den udfordring om et kritisk partnerskab, som vi formulerede for en måned siden. Der har været for meget snak om politisk gengældelse her i Parlamentet, der har været for mange forsøg her og andre steder på at styre denne proces, som om det drejede sig om en lille, privat forestilling, der omhandlede Parlamentets interne politik og ikke udvælgelsen af en europæisk regering.
Hr. Schulz, min gruppe er måske ikke enig i Deres vurdering af de enkelte kommissærer, men vi anerkender, at De har søgt en dialog med hr. Barroso, der tager hensyn til det, der er nødvendigt, og til at vi uundgåeligt må have et kompromis. Til den permanente oppositions røde og grønne bannere vil jeg sige følgende: Der er ingen ære eller værdighed eller bare forbigående virak ved stædigt at stemme mod en aftale om Kommissionen, der respekterer Parlamentets klager inden for rammerne af det mulige.
Hr. valgte formand for Kommissionen, Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater er parat til at give Dem og Deres Kommission sin støtte.
Frassoni (Verts/ALE ),
   Hr. formand, kære kolleger, Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance anså det for meget vigtigt at kæmpe for, at Europa-Parlamentet virkelig giver sin holdning til kende i et væsentligt spørgsmål, nemlig respekten for en fælles europæisk opfattelse af frihed og ikke-forskelsbehandling.
De personers valg - og her medregner jeg Dem, hr. Poettering, og Dem, hr. Watson - som kaldte noget så banalt som anmodningen om at skifte et hold ud, der ikke fungerer, for helligbrøde og dommedagskrise, viste sig at være forkert. I modsætning til, hvad man troede, forstod og støttede befolkningen helt det, der skete her i Parlamentet. Det er efter min mening noget, der bør understreges kraftigt. Alligevel har min gruppe enstemmigt besluttet ikke at støtte Deres Kommission.
De ændringer, som De har foretaget, er meget små, og selv om De har sørget for at fjerne Rocco Buttigliones uheldige tilstedeværelse, løser ændringerne ikke de mere alvorlige problemer, og de fastholder navnlig Deres Kommission i en uacceptabelt svag og sårbar position. Det er rigtigt, at denne Kommission er bedre end den, vi havde den 27. oktober, hr. Watson, men vi kunne have fået en, der er endnu bedre.
Når man ser bort fra hans personlige kvalifikationer, mener vi stadig, at det var en fejltagelse at udnævne en minister til kommissær for retslige anliggender, der har skrevet under på en farceagtig lov om interessekonflikter, og som kommer fra en regering ledet af en mand - Silvio Berlusconi - som man netop har anmodet om bliver idømt otte års fængsel for korruption.
Men berlusconiseringen af Europa fortsætter desværre, og med Deres Kommission bliver interessekonflikten en dårlig vane i Europa. Den sag, der efter vores mening er mest problematisk, kommer netop fra Nederlandene, der er et land, som altid er parat til at belære andre om moral. Uden at undervurdere de negative konsekvenser, som fru Fischer Boels interessekonflikt kunne få for den fælles landbrugspolitik, er det klart, at tilfældet fru Kroes udgør den største risiko for at underminere Deres Kommissions troværdighed, hr. Barroso.
De latterlige statistikker, som Kommissionens tjenestegrene har udarbejdet ud fra forkerte beregninger, kan ikke skjule, at hvis fru Kroes havde haft hr. Montis post, havde hun været nødt til at træde til side i hele 35 sager. Desuden viser statistikkerne, at der i øjeblikket er tre sager, hvor Deres Kommission bliver lammet og ikke særlig troværdig, nemlig reformen af konkurrencereglerne i søtransportsektoren, de igangværende undersøgelser af det såkaldte "asfaltkartel" - som er en særligt alvorlig sag, eftersom fru Kroes indtil for få uger siden var med i en af de involverede virksomheder - og endelig undersøgelsen af den britiske mobiltelefonioperatør mmO2's mulige misbrug af dominerende stilling.
Konkurrence - og det er ærligt talt lidt latterligt, at en af de grønne skal minde om dette med et Parlament og en Kommission, som er fuld af liberale - er en af hjørnestenene i EU's troværdighed, og den ansvarlige kommissær bør være hævet over enhver mistanke.
Vil De være venlig at forklare os, hvorfor De vil have Europa til at løbe denne risiko? Hvorfor vil De efter Santer-krisen, Eurostat-polemikken og det psykologiske drama om Buttiglione tage ansvaret for at svække Deres Kommission i en sådan grad? Det er rigtigt, at De ikke er ene om dette ansvar, eftersom hr. Schulz, hr. Pottering og hr. Watson støttede Dem. De blev bange for den store succes den 27. oktober og ville igen være et eftergivende Parlament.
Vi er ikke enige, og det er ikke vores ansvar, hvis det går galt. Det bliver Deres ansvar og de gruppers ansvar, som har ofret ansvaret for institutionens fremtid på tilfældige partiinteressers alter og efter optællingen af, hvor mange kommissærer der hører til deres egen politiske familie.
Endelig mener vi, hr. formand, at valget af Stavros Dimas som miljøkommissær ikke er tilfældigt. Det afspejler Deres Kommissions klare prioritetshierarki, hvor miljøet ikke er medtaget. På trods af dette er vi naturligvis villige til at forsøge at indlede en slags charmeoffensiv over for kommissær Dimas og også til at indrømme, at vi har taget fejl, hvis han viser større energi og større kompetence.
Til sidst vil jeg meget hurtigt sige, hr. formand, at det ikke bare er Kommissionens sammensætning, som er et problem, men også den retning, som Kommission ønsker at gå i. Vi vil forsøge at fungere som opposition i en absolut konstruktiv ånd, og vi håber, at vi undertiden kan overbevise Dem om, at det er vores vej, der er den rigtige. 
Wurtz (GUE/NGL ),
   Hr. formand, min gruppe havde en meget kritisk holdning over for Barrosos Kommission i den oprindelige form. Denne holdning angik ikke kun toppen af isbjerget, nemlig sagen om hr. Buttiglione, men også den generelle profil af holdet, som var præget af en ubegrænset liberalisme.De ansvarlige for konkurrencen, det indre marked, udenrigshandlen, landbruget, miljøet og en række andre områder ud over området med frihed, sikkerhed og retfærdighed blev særlig ramt. Kommissionsformanden forstod dog at skille sig af med den person, der var årsag til skandalen, for at undgå endnu et nederlag, som sandsynligvis ville have været endeligt over for Europa-Parlamentet. 
Man kan dog konstatere, at hr. Barroso ud over denne uundgåelige indrømmelse har anvendt en medicinsk behandling af et onde, som krævede et kirurgisk indgreb. Patienten risikerer at komme til at lide meget fremover på grund af denne alvorlige fejldiagnosticering. Jeg frygter ærligt talt, at det ikke drejer sig om en fejldiagnosticering, men et velovervejet valg. Det viser det, som jeg har kaldt den dobbelte provokation - undskyld udtrykket - som for et stort mindretal af parlamentsmedlemmerne og de millioner af borgere, som de repræsenterer, vedrører accepten af tildeling af ansvaret for det meget betydningsfulde konkurrenceområdet til fru Kroes og området om retfærdighed og frihed til en betroet medarbejder, nemlig hr. Berlusconi.
Fru Kroes er kendt for sin indblanding i forretningslivet, som er et område med særlig risiko for sammenblanding af offentligt ansvar og private interesser. Hr. Barroso løber således en risiko for at indsætte en person, der kan skabe interessekonflikter på Kommissionens vigtigste kompetenceområde, hvor vedkommende har vilkårlig myndighed.
Hr. Berlusconi kommer fra en kreds, som i eftertiden ikke vil blive vurderet som den strengeste forsvarer af retfærdighed eller som forbillede på fremme af frihederne. Indsættelsen af Kommissionen risikerer endda at kollidere med de italienske dommeres generalstrejke mod kandidaten til posten som kommende kommissær for retfærdighed og friheder, som af dommerne anklages for korruption, der kan straffes med op til otte års fængsel.
Det Europæiske Råd har netop lanceret programmet . For Kommissionen er det dårligt planlagt. Desværre handler det ikke om fejl i indstillingerne. Det er velovervejede beslutninger. Og det er endnu værre!
Hr. Barroso, i morgen bliver Deres hold uden tvivl indsat, men det bliver uden vores støtte.
Bonde (IND/DEM ),
   . - Hr. formand. Næsten alle medlemmer i min gruppe stemmer nej tak til Barrosos Kommission. Det har ikke gjort os mildere stemt, at man nu har fjernet en kristen og en euro-skeptiker. Vi har ikke fået de tilsagn om åbenhed og kontrollerbarhed, som vi har anmodet om. Barrosos Kommission har ikke villet love, at EU's revisorer og Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg nu kan få lov til at kontrollere ethvert bilag for anvendelse af EU-penge.
Barrosos Kommission har heller ikke lovet os fuld indsigt i Kommissionens over 3000 arbejdsgrupper. Hvem er med i disse grupper, hvad laver de, hvem har netsat dem og hvad koster det skatteyderne? Hvor er viljen til at gøre op med fortidens synder og fejl? Hvornår bliver der sagt undskyld til heltemodige "whistleblowere" som Paul van Buitenem og Dorte Smith Brown? Hvornår får den fyrede regnskabschef, Marta Andreasen byttet fyresedlen med en fortjenstmedalje? De medarbejdere, der medvirker til at opklare svindel og hindrer svindel, skal belønnes og ikke straffes.
Straffes skal de, der dækker over svindel og er ansvarlige for, at der fortsat kan svindles. De, der nægter at indføre den kontrollerbarhed, som findes i alle vore lande hver for sig. Vi har brug for en kommission, der vil indføre almindelig lov og orden. Lad os håbe, at Barroso vil støtte sin næstformand Kallas, og at de tilsammen vil vise ubestikkelig åbenhed og nul tolerance over for svig.
Hvert land bør vælge sin egen kommissær og holde ham eller hende politisk ansvarlig, mens Europa-Parlamentets medlemmer kan føre kontrol med deres adfærd som europæiske forvaltere og evt. anmode Domstolen om at fyre dem for pligtforsømmelser. 
Angelilli (UEN ),
   Hr. formand, vi har mange forventninger til den nye Kommission, som vi stemmer for i morgen. Vi forventer kort sagt, at der skabes et Europa, som er i stand til endelig at spille en reel og konkret hovedrolle. Mange målsætninger kan ikke længere udsættes, og det er først og fremmest nødvendigt med den meget omtalte revision af stabilitetspagten, så den også bliver en vækst- og udviklingspagt. I den forbindelse vil vi gerne understrege, at man bør medtage den såkaldte gyldne regel, nemlig den bestemmelse, som gør det muligt at se bort fra forsknings- og investeringsudgifterne ved statsgældens beregning.
Et andet vigtigt spørgsmål er bekæmpelsen af illegal indvandring og terrorisme. Her skal der ikke længere blot være tale om straffeforanstaltninger, men også om indførelsen af en plan for økonomisk støtte til de fattigste lande i Mellemøsten og til udviklingslandene, så der gøres noget ved de dybere årsager til problemet, som navnlig skyldes fattigdom og social udstødelse.
Endelig er der den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Efter Den Monetære Unions gennemførelse er det nødvendigt, at der langt om længe gøres en konkret indsats for, at Europa kommer til at spille en hovedrolle på den internationale scene. Derfor er det af afgørende vigtighed, at der indledes en debat om reformen af FN's Sikkerhedsråd, så EU bagefter kan gøre krav på en afgørende rolle. Det er vigtigt, at EU ikke bare ser passivt og retorisk til, men tværtimod gør en konkret, aktiv og effektiv indsats i international sammenhæng.
Til sidst vil jeg gerne minde hr. Schulz om, at det er Kommissionens klare og demokratiske pligt at høre hele Parlamentet, og den skal ikke - sådan som han sagde - blot nå til enighed med en enkelt politisk gruppe. Hans betragtninger minder lidt om afpresning - undskyld mig, hvis jeg bruger et lidt stærkt udtryk - der er uværdig for en stor gruppe som den, han repræsenterer.
Tillad mig at komme med en sidste bemærkning. Vi håber, at man i fremtiden også vil bruge den energi, som en del af Parlamentet lagde i sit korstog mod Buttiglione - og på en måde også mod Italien - på en bedre sag, nemlig et konkret Europa, som i praksis repræsenterer de europæiske borgeres forventninger. 
Kozlík (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, uanset arrangementet mellem de uafhængige medlemmer af Europa-Parlamentet regner jeg mig for at være eurorealist, og på vegne af Slovakiets Folkeparti og de øvrige eurorealistkolleger vil jeg støtte valget af den nye Kommission, nu hvor den indleder arbejdet. Samtidig vil jeg gøre den opmærksom på nogle spørgsmål vedrørende økonomisk vækst. EU opstod oprindeligt som en økonomisk sammenslutning, der på grundlag af stigende økonomisk magt kunne få en positiv indvirkning på udenrigspolitiske processer. Jeg betragter det derfor som et advarselssignal, at euroområdets økonomiske vækst sakker agterud i forhold til væksten hos dets største konkurrenter på verdensplan, f.eks. USA, Kina og Rusland.
Lissabon-strategien er strandet, før den er nået halvvejs, og EU's vigtigste udviklingsinstrumenter slår fejl. De enorme ressourcer, der er blevet investeret i landbrugssektoren, tjener hovedsageligt til at råde bod på ineffektiv produktion eller til at tilskynde til produktionsnedgang. Ressourcer rettet mod strukturelle aktioner, som ville stimulere EU's økonomi, er i stor udstrækning opbrugt, mens forpligtelserne består. Således er vi tavse vidner til, at det samlede beløb for EU's lovmæssigt stiftede budgetforpligtelser når op på 200 milliarder euro, hvilket svarer til fem års bidrag. Desuden bliver før- og eftertiltrædelsesstøtten til de nye medlemsstater også mindre. Sammen med Parlamentet og Rådet må Kommissionens specialister undersøge de grundlæggende årsager til den svage økonomiske vækst, den høje ledighed og den stigende statsgæld inden for euroområdet. Derfor siger vi til den nye Kommission: Se så at komme i gang!
Pinheiro (PPE-DE ).
   - Hr. formand for Kommissionen, De har tidligere i og uden for Europa-Parlamentet sagt, at De ville foretage de nødvendige og tilstrækkelige ændringer, så der kunne fremstå en Kommission, der var troværdig, og som ikke mindst - og jeg fremhæver "ikke mindst" - kunne samarbejde i partnerskab med Rådet og i partnerskab og samvirke med Parlamentet.
Jeg vil gerne ønske Dem tillykke, for høringerne har vist, at De har ageret behændigt og intelligent og har formået at skabe det klima, der skal til for at virkeliggøre dette så nødvendige partnerskab. Det er nødvendigt, fordi - og lad os ikke nære nogen illusioner - der såvel hos offentligheden som i Parlamentet er forventninger om, at den nye Kommission fremlægger klare visioner og retningslinjer for effektiv handling, hvad angår Lissabon-strategien, de transatlantiske forbindelser, de finansielle overslag, for ikke at tale om udvidelsen og forhandlingerne med Tyrkiet. Der er med andre ord forventninger om, at vi endelig får en Kommission med visioner, en modig Kommission, der opstiller målsætninger, og som kan samarbejde med Rådet og med Parlamentet.
Vi i vores gruppe føler os overbevist, og jeg tror, at jeg i dag i Parlamentet kan sige, at De har de personlige egenskaber og det hold, der skal til, for at gøre den kommende Kommission til en virkelig god Kommission for Europa, og at De vil være alle tre institutioner til ære. Held og lykke. Mange tak. 
Swoboda (PSE ).
   - Hr. Barroso, jeg vil først gratulere Dem med en langt bedre Kommission, som De ikke mindst har opnået ved vores hjælp. Det kan De i høj grad være os taknemmelig for. Jeg synes, at De har vundet personligt, men det har Kommissionen, Parlamentet og - hvilket er meget vigtigt - befolkningen, vælgerne i Europa også. For mange vælgere har sagt til mig og sikkert også andre kolleger: "Nu ved jeg, hvorfor jeg deltog i valget til Europa-Parlamentet". Jeg håber, at alle dem, der siger det, deltog i valget, fordi de mærkede, at det gør en forskel, hvordan man stemmer, og om man deltager i valget til Europa-Parlamentet. I den forstand er det efter min mening ikke en sejr for den enkelte, men en sejr for os i fællesskab, og jeg mener også, at Kommissionen og Parlamentet fremstår styrket og i fællesskab på baggrund af denne proces.
Lad mig desuden, hr. Poettering, meget kort komme ind på historien med hr. Buttiglione, fordi der også er opstået mange myter i den forbindelse. En af Deres stedfortrædere sagde følgende i en diskussion i Wien: Det er overraskende, at en kommunist kan være medlem af Kommissionen, men ikke en katolik. Og netop det er efter min mening meget, meget problematisk, nemlig hvad der opdigtes af myter. Vi kender og værdsætter alle sammen mange af de kommissionsformænd, som var katolikker, og jeg går ud fra, at der i tidligere kommissioner - sikkert også i denne Kommission, jeg har ikke kontrolleret det - har siddet og sidder mange katolikker og troende mennesker. Det skal i høj grad accepteres. Det var ikke det, det handlede om. Det handlede netop om, hvorvidt hr. Buttiglione nu også var egnet til det embede, han var udset til.
Jeg vil sige endnu en ting til Dem, hr. Poettering, fordi De har talt meget om tolerance, og fordi jeg i høj grad er enig i store dele af Deres tale: Hvis den selvsamme kollega under høringerne af hr. Kovács - over for en mand, som har hjulpet med til at overvinde det kommunistiske styre, som har bidraget handlekraftigt til, at der er et forenet og fælles Europa - argumenterer således, er der også blandt Deres kolleger nogle, som opfatter denne argumentation fra deres gruppekolleger som en skændsel. Jeg håber - min kollega er her ikke - at denne slags hemmelige metoder stopper med dagen i dag eller i morgen, når vi i høj grad godkender denne Kommission, og at vi vil samarbejde konstruktivt med den nye Kommission. Jeg håber også, at det betyder Deres godkendelse af denne Kommission.
Jeg vil gerne komme ind på to indholdsmæssige punkter. Det første punkt vedrører det sociale aspekt. Hr. Schulz omtalte det i detaljer: Vi har ved dette valg set, hvor mange borgere - ikke alle har ubetinget givet os en stemme, men de fleste af dem - der er berørt af en høj grad af arbejdsløshed, af, at fattigdommen vokser på dette kontinent, og derfor er det denne Kommissions forpligtelse at gøre alt for at skabe flere arbejdspladser og udforme de sociale sikkerhedssystemer vedvarende. Det taler ikke imod reformer, men vi har en dyb skepsis imod meget af det, der f.eks. står i arbejdstidsdirektivet og i tjenesteydelsesdirektivet. At der er mere konkurrence, er ikke noget problem, men hvis konkurrencen opstår på baggrund af en forringelse af de sociale ydelser eller en forringelse af arbejdsbetingelserne, er det problematisk.
Og det andet punkt er, at samarbejdet med USA er af særlig betydning. USA får en ny regering, der til dels er den gamle. USA får også en ny udenrigsminister. Kommissæren med ansvar for vores eksterne forbindelser vil skulle samarbejde meget med Condoleezza Rice. Men jeg vil minde om det, som De, hr. formand, sagde i begyndelsen af Deres formandskab: Vi vil samarbejde med USA i samme øjenhøjde. Og vi forventer ikke, at Deres Kommission fører en antiamerikansk politik, det ville være dumt, men nok en selvstændig politik, en politik, hvor vi som europæere kan være stolte over, at vi samarbejder selvbevidst med USA og også korrigerer USA i tilfælde af fejl og siger det åbent og ærligt og tydeligt. Det forventer vi af Deres Kommission, og jeg håber, at De kan opfylde det. 
Koch-Mehrin (ALDE ).
   - Kære hr. Barroso, demokrati er ikke bekvemt, og vi i Europa-Parlamentet er heller ikke bekvemme. Det har De jo bemærket. Men jeg er overbevist om, at man dagligt må tilkæmpe sig demokrati, og hvis man ønsker demokrati i Europa, kan man ikke vente på en tilladelse til denne kamp for demokratiet. Indstil Dem derfor på, at vi liberale og demokrater vil være kritiske partnere i de kommende år. Vi satser på, at De i den ændrede Kommission gør mennesker og borgerrettigheder til Deres mærkesag. Vi kræver også, at De fører en økonomisk politik, som orienterer sig helt klart omkring markedsøkonomiske principper, og hvor man lægger sig følgende princip på sinde: først indtjene, så fordele.
En politik, hvor der kræves reformer, som er meget nødvendige i mange medlemslande, også i mit hjemland, Tyskland. Og derfor anmoder jeg Dem om at se nøje på, hvor kritikken af Deres politik eller også af enkelte kommissærer kommer fra. Måske handler det slet ikke så meget om den enkelte person, måske kommer kritikken fra den retning, hvor der i princippet sættes spørgsmålstegn ved markedsøkonomien, og hvor man er bange for liberalisme.
Hr. Barroso, vi satser også på, at De sammen med os vil arbejde for at bringe mere demokrati til Europa. Vi bør være allierede, Deres Kommission og vi i Parlamentet, mod de nationale vogtere af status quo, der især skal findes i Rådet. Til det formål er det nødvendigt, at De ikke kun respekterer Parlamentet i ekstreme situationer, men i øvrigt også ser os som det, vi er, nemlig repræsentanter for de europæiske borgere. Og Karl Popper sagde engang: Det er ikke vigtigt, hvem der hersker, det er vigtigt, at man kan vælte en dårlig regering, og det holder vi os til. 
Joan i Marí (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hvad der skete i sidste mødeperiode, var vigtigt for Parlamentet. Tvunget af vores demokratiske vilje måtte hr. Barroso trække sit forslag tilbage. Det var af betydning for at styrke de europæiske institutioner og Europa selv som politisk enhed.
Faren for en Kommission, der ikke blev støttet af Parlamentet, tvang hr. Barroso til at fremsætte nye forslag, og det var en god dag for vores institution. Det mest synlige problem formodedes at være hr. Buttigliones kontroversielle udtalelse under høringen, men den var bare symptomatisk. Tidligere har vi haft adskillige kommissærer med de samme meninger, uden at der skete noget. Faktisk var problemet, at flertallet i Parlamentet mente, at Kommissionen skulle være bedre, mere i overensstemmelse med reelle europæiske behov og med de europæiske institutioner og mere lydhør over for folkene i Europa og de nationer, der ikke har nogen stat.
Medlemmerne af Den Europæiske Fri Alliance, der indgår i Gruppen De Grønne, er overbevist om, at Deres nye forslag ikke på væsentlig måde adskiller sig fra det gamle. Hr. Barroso, da De for tre uger siden anmodede om mere tid i Strasbourg håbede vi, at De ville komme til os med et bedre forslag. Men vi har set, at De på en måde er en fange, der er undergivet medlemsstaternes vilje. De har ikke frihed til at opbygge en Kommission, som er baseret på Europas almene interesser i modsætning til de enkelte medlemsstaters interesser. Vi parlamentsmedlemmer har ikke frihed til at vælge Kommissionen og hvert enkelt af dens medlemmer på egen hånd. Derfor kan vi ikke støtte Deres forslag, hr. Barroso. 
McDonald (GUE/NGL ).
EU gennemgår en periode med umådelige forandringer, og i de kommende måneder vil landene debattere og stemme om afgørende spørgsmål, i særdeleshed EU-forfatningen. Der var en reel mulighed efter udvidelsen for at komme frem med en Kommission, som var åben og progressiv, og som ville have haft en positiv indvirkning på folk inden og uden for EU's grænser. Desværre er dette ikke sket.
I sidste måned gav vi i Sinn Féin udtryk for vores modstand mod den kommende Kommission, fordi vi var dybt bekymrede over denne Kommissions politiske sammensætning og politiske program. For os har dette aldrig drejet sig om enkeltpersoner eller om de personlige overbevisninger, nogen inden for Kommissionen har. Vores analyse bygger på det manifest, som vi forelagde de irske vælgere ved årets valg til Europa-Parlamentet. I dette manifest formulerede vi en klar og radikal vision om et Europa, der er baseret på principper om lighed, retfærdighed og menneskerettigheder. Vi gjorde også klart rede for vores modstand mod fortsat udhuling af den offentlige sektor og velfærdsydelserne i hele Europa og den rolle, EU spiller i denne forbindelse.
Under høringerne i september skitserede mange af de foreslåede EU-kommissærer støtte til en social- og økonomipolitik, som aktivt vil underminere lighed, retfærdighed og social solidaritet. Som tidligere talere har bemærket, er der også et antal af dem, der er foreslået til Kommissionen, der har alvorlige spørgsmål at besvare med hensyn til deres ry som fungerende ministre i deres egne lande.
Hvordan retorikken end er, så repræsenterer den Kommission, som De præsenterer i dag, hr. Barroso, kun minimale og kosmetiske ændringer af Deres hold. Det er på dette grundlag og ikke ud fra noget ønske om at brillere som nejsiger, at medlemmerne af Sinn Féin i Europa-Parlamentet ikke kan støtte sammensætningen af Kommissionen.
Coûteaux (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kære repræsentanter for de forskellige lande, opretholderne af fransk suverænitet stemmer mod den såkaldte Barroso-Kommission først og fremmest af principielle grunde, som jeg allerede har nævnt her. Vi er imod den ophøjelse af stater, som EU vil være, og imod Kommissionen, som leger regering, og som skal indsættes. Alt dette kan vi naturligvis slet ikke acceptere.
Vi kan heller ikke acceptere den stemning, som Deres Kommission, hr. Barroso, er blevet planlagt i, nemlig i en heksejagtsstemning. For det første skal De bemærke, at landene er blevet frataget deres sidste privilegium over for Kommissionen, eftersom to af kommissærerne blev nødt til at trække sig tilbage. Det er vi naturligvis meget bekymrede over. Dernæst er der ofring af fru Udre, som blev mistænkt for pligtforsømmelse, eftersom hun blev anklaget for at have været kritisk over for Europa. Men den totalitære enhed, som kalder sig Den Europæiske Union, kunne ikke klare den mindste kritik inden for egne rækker. Stemningen var heller ikke god i forbindelse med ofringen af hr. Buttiglione, som blev smidt for løverne på Colosseum. Den 29. oktober vendte stats- og regeringscheferne med underskrivelsen på Capitol af den såkaldte europæiske forfatning ryggen til Vatikanet og de kristne rødder, hvilket i vores øjne er en fuldstændig uacceptabel udvikling. 
Jeg håber, at katolikkerne i Frankrig og de kristne i Frankrig og Europa vil huske dette og er klar over, at Europa endeligt har vendt ryggen til sine rødder. Jeg mener, at det er en illusion under disse betingelser at tro, at man ved at kappe forbindelsen til rødderne kan komme meget længere.
Kamiński (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, lov og orden-delegationen (PiS) i Gruppen Union for Nationernes Europa var i et alvorligt dilemma. På den ene side støttede vi hr. Barroso, og det skammer vi os ikke over. Vi mener, at det var rigtigt af os, for han er en garanti for, at denne Kommission vil opnå positive resultater og være en god Kommission. Vi mener også, at det er i mange medlemsstaters interesse, at vi har en stærk Kommission, det gælder især medlemsstater med svag økonomi, og vi håber, at hr. Barrosos Kommission bliver en stærk Kommission, der går ind for tanken om europæisk solidaritet.
På den anden side stod vi imidlertid ansigt til ansigt med et yderst foruroligende eksempel, nemlig at hr. Buttigliones udnævnelse blev trukket tilbage under indflydelse af Parlamentets yderste venstre og visse parlamentsmedlemmers ideologiske fordomme. Vi mener, at han ville have været en god kommissær. Hr. Buttiglione er faktisk ikke længere medlem af denne Kommission. Derimod var Parlamentet rede til at lukke øjnene for visse kommissærers totalitære fortid og deres medlemskab af det kriminelle kommunistparti. Det betyder efter vores opfattelse, at der for øjeblikket anvendes dobbelte moralske standarder. De standarder, der anvendes på europæiske borgere med konservative synspunkter, navnlig katolikker, er ikke de samme som dem, der anvendes på kommunister, mennesker, der arbejdede for at fremme en kriminel ideologi og for undertvingelsen af deres egne lande.
For medlemmerne af lov og orden-delegationen (PiS) i Gruppen Union for Nationernes Europa er princippet om medlemsstaternes suverænitet imidlertid af største betydning. Vi erkender, at det i den foreliggende situation er suveræne stater og suveræne europæiske nationers suveræne regeringer, der har forhandlet om Europa-Kommissionen, og derfor forkaster vi Parlamentets ret til at betvivle medlemsstaternes beslutninger. Vi kan imidlertid ikke stemme imod denne Kommission, fordi vi mener, og det vil jeg gerne understrege, at Parlamentet ikke har nogen ret til at betvivle medlemsstaternes regeringers beslutninger. Af de årsager, jeg nævnte før, kan vi imidlertid heller ikke stemme for denne Kommission, selv om vi har stor respekt for hr. Barroso og mange af hans kommissærer. Uden ønske om at stå i vejen for valget af Kommissionen agter vi at afholde os fra at stemme, og samtidig ønsker vi hr. Barroso og hans Kommission held og lykke med deres arbejde for Europa.

Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand for Kommissionen, hvis man ikke er blevet ramt af rutineblindheden fra Bruxelles, gnider man sig imidlertid i øjnene og siger: Dér har EU-bjerget arbejdet, og en ny Berlusconi-mus er født. Og alt andet bliver, navnene har imidlertid en graverende baggrund bag sig. Hvad vil fru Kroes beslutte? Hvor forsigtig er fru Boel nødt til at være, så hun ikke træffer en beslutning, der går i den forkerte retning? Og hr. Kovács påstår, at han er blevet skatteekspert ud af intet på ni dage. Hvis det var muligt, kunne enhver europæisk borger, måske endda snart også en kvinde, blive pave på 14 dage.
Men det går ikke. Her forspildes en chance. Gennemsigtigheden mangler, det er en Kommission, der er så neoliberal som ingen anden af dens forgængere. Det er en skam, at så mange har mistet modet nu her i Parlamentet! For så meget har det ikke ændret sig endnu. Her må man igen gå ud fra - og vi ved det jo også - at parti- og regeringscheferne, hvad enten de hedder Schröder eller Blair eller noget helt tredje, har ringet, ikke kun til Dem, hr. Barroso, men også til forskellige kolleger.
I den forbindelse har De selv, hr. kommissionsformand, talt om en , som De har indladt Dem på, fordi De jo ikke kunne finde folk. Det er bittert for Europa, her har vi en konstruktionsfejl, og derfor er præcis det modsatte af det, hr. kommissionsformand, De har sagt, rigtigt: Demokratiet styrkes ikke, hvis vi støtter Dem nu, men det styrkes, hvis vi fortsat reagerer mod sådanne fremgangsmåder. 
Thyssen (PPE-DE ).
   - Hr. formand for Europa-Parlamentet, hr. formand for Rådet, hr. valgte formand for Kommissionen, vi kender nu Deres hold, vi har hørt spillerne, og jeg glæder mig over, at vi forventeligt i morgen er klar til , således at Deres hold kan komme godt fra start.
Vi er under alle omstændigheder bundet af traktatens bestemmelser. Sammensætningen af Kommissionen kræver et samspil mellem institutionerne. Det er den enkelte institutions ansvar, herunder også Europa-Parlamentets medlemmers ansvar, at sikre, at der på et givet tidspunkt rent faktisk udnævnes en Kommission. Det har denne gang ikke været nogen nem fødsel, men når blot barnet er stærkt, kan det helt sikkert udvikle sig og blomstre.
Det kræver, at vi sammen engagerer os heri, hver især med udgangspunkt i vores egne opgaver, og lad os derfor samarbejde åbent, loyalt, konstruktivt og produktivt. Ikke af hensyn til egne interesser, men fordi borgerne forventer det af os. For dem er det ikke afgørende, hvem der gør hvad, deres vurdering beror på resultatet, på hvad Unionen gør for dem. Og de ønsker indflydelse. Lad os derfor lægge et stort arbejde i det partnerskab, De allerede to gange har talt om, hr. valgte formand, nemlig partnerskabet mellem institutionerne, medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter, forbrugerne og borgerne.
Lad os lægge et stort arbejde i et ambitiøst program og træffe aftaler, som åbner de bedste muligheder for at imødegå de konkrete udfordringer, vi står over for. Det betyder naturligvis gennemførelse af udvidelsen og fremme af ratifikationen af forfatningen, men det omfatter efter vores opfattelse også og ikke mindst, at vi finder ud af, hvordan vi kan bidrage til at virkeliggøre Lissabon-målene for vækst, beskæftigelse og øget livskvalitet. At vi fastlægger asyl- og indvandringspolitikken, og gør det på en menneskelig måde. At vi bekæmper terrorismen uden at anfægte de grundlæggende frihedsrettigheder, og at vi sikrer, at Unionen kan spille en væsentlig rolle på den internationale scene.
Hr. formand, held og lykke med opgaven. De kan regne med samarbejde fra vores side. 
Wiersma (PSE ).
   - Hr. formand, i dag gennemfører vi den anden forhandling om udnævnelsen af den nye Kommission under ledelse af hr. Barroso. Den første forhandling, for tre uger siden, drejede sig først og fremmest om problemerne i forbindelse med udnævnelsen af en række nye kommissærer og om det manglende samarbejde mellem Europa-Parlamentet og den udpegede formand vedrørende sammensætningen af den nye Kommission. Alle europæiske medier havde på det tidspunkt opmærksomheden rettet mod Europa-Parlamentet. Alle spurgte sig selv, om et flertal af Europa-Parlamentets medlemmer ville være parat til at drage den logiske konsekvens af det arbejde, der var udført i ugerne forinden under høringerne. Det drejede sig især om, hvorvidt et flertal i Europa-Parlamentet ville kunne frembyde den fornødne disciplin og det fornødne mod til også, når den endelige beslutning skulle træffes, at foretage en indholdsmæssig afvejning, beroende på kendsgerninger, af de enkelte kommissærers kvaliteter og den nye Kommissions kvaliteter som helhed.
Slutudtalelsen dengang lød: Nej, vi har ikke tillid til, at den på nuværende tidspunkt indstillede Kommission vil kunne forsvare de europæiske borgeres interesser på optimal vis. Det var en klar sejr for Europa-Parlamentet. Takket være bl.a. min gruppes samstemmende holdning blev det klart, at Europa-Parlamentet var parat til og i stand til at gøre optimal brug af de muligheder, det råder over, for at bevæge hr. Barroso til at foretage de nødvendige ændringer i den Kommission, han havde præsenteret. Denne uges høringer af de indstillede kommissærer har vist, at ændringerne har givet Kommissionen et kvalitativt løft.
Det må konstateres, at alle er gået styrket ud af denne strid om udnævnelsen af den nye Kommission. Europa-Parlamentet har formuleret sit standpunkt i en seriøs og åben debat og under den åbne høringsproces. Det har efterfølgende også kunnet gøre det klart, at dets holdning, som er blevet til i åbenhed, beroende på kendsgerninger, fortjener respekt og i høj grad fortjener, at de øvrige europæiske institutioner, Kommissionen og Rådet, lægger sig den på sinde. Det styrker klart Europa-Parlamentets stilling og anseelse.
Men også Kommissionen og dens fremtidige formand har, godt nok først i en meget sen fase, trods alt fundet en vej til i samarbejde med Europa-Parlamentet at finde en udvej ud af de problemer, der er opstået. Denne øvelse i samarbejde betyder i sidste ende også en styrkelse af Kommissionens stilling, og det vil komme Kommissionen til gode i de kommende år, når det gælder samråd og forhandlinger med medlemsstaterne.
En enig gruppe har efter vores opfattelse kunnet gøre det klart, at det i europæisk politik ikke er muligt at presse beslutninger igennem på basis af støtte fra en enkelt politisk retning her i Europa-Parlamentet. Vi er klar til at påtage os dette ansvar for EU's fremtidige politik.
Men de egentlige vindere, og det er det centrale budskab i mit indlæg, er de europæiske borgere. De har kunnet konstatere, at Europa-Parlamentet er parat til på saglig vis at gå ind i kampen for at skabe det bedst mulige Europa. Den til tider hårde debat om Kommissionens sammensætning har sikret vælgernes stemme ved valget til Europa-Parlamentet en klar merværdi. Europa-Parlamentet og Kommissionen har efter min opfattelse også ubetinget pligt til i fællesskab i de kommende år at give den merværdi, som vi har erhvervet i de seneste uger, yderligere indhold. Det er min erfaring på baggrund af min kontakt med de borgere, der har stemt på mig i Nederlandene, at disse begivenheder under alle omstændigheder har styrket Europa-Parlamentets anseelse betragteligt. 
De Sarnez (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. indstillede formand, jeg stemte for Dem i juli, men i dag vil jeg dele mine bekymringer med Dem.
Ved den første præsentation af Deres Kommission skulle De reelt hen til sidste sekund i det sidste minut i den sidste time, inden De endelig forstod, at der var et problem. Deovergav Dem til Europa-Parlamentet ikke så meget på grund af respekt for institutionen, men fordi der for Dem ikke var nogen anden udvej. Jeg mener, at det viser, i hvor høj grad De i en periode var upåvirket af det, som vi gav udtryk for. Men i denne sag var det Deres ansvar og Deres pligt at forstå os, lytte til os og støtte os. De burde have været på vores side. De valgte at være på stats- og regeringschefernes side. De tog fejl. Dernæst valgte De helt med vilje at give os en halv og meget begrænset løsning.
Hr. Barroso, De har i løbet af nogle få uger haft to historiske muligheder for at vise Deres uafhængighed af Rådet, og De besluttede Dem for ikke at benytte dem. Det er ikke et godt varsel for alle dem, der ikke ønsker et regeringsstyret Europa, men som tværtimod ønsker at skabe et reelt politisk og demokratisk Europa. I morgen er der ingen tvivl om, at De får Europa-Parlamentets officielle godkendelse, men De mangler endnu det vigtigste, nemlig at opnå fuldstændig tillid fra de fleste af os.
Aubert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, på vegne af De Grønne vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på betydningen af den fælles landbrugspolitik og rollen for den kommissær, der er indstillet til landbrugsområdet.
Den fælles landbrugspolitik har reelt stor betydning for EU, som bruger næsten halvdelen af budgettet på dette område. Det samme gælder vores landbrugsarealer, fødevarer, sundhed, forhold til udviklingslandene og en vellykket gennemførelse af udvidelsen.
Men for de fleste af landmændene er situationen i dag meget vanskelig på trods af en blomstrende landbrugsfødevareindustri. Vi mener, at resultatet af den fælles landbrugspolitik er meget alvorligt: nedlæggelse af små og mellemstore landbrug på grund af vedvarende uretfærdighed i tildelingen af midler, handelskrige, som intet har at gøre med den fair konkurrence, som vi ellers praler af, ødelæggelse af miljøet, jorden, vandet samt fødevarer, der bliver stadig mere standardiserede og kunstige.
Den reform, der blev vedtaget i 2003, der var meget liberalt inspireret, giver desværre ikke mulighed for at løse problemerne på tilfredsstillende vis, og Deres svar i denne sag har været meget vage og undvigende. Vi opfordrer Dem derfor allerede nu til at arbejde meget seriøst med disse spørgsmål. Vi kan ikke godkende en Kommission, som giver så vage svar på dette område.
Catania (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg henvender mig til Dem, hr. formand for Kommissionen, med en omskrivning af den første af Ciceros taler mod Catilin: , hr. Barroso? Vil De misbruge vores tålmodighed i de næste 5 år? De bliver ved med at sige, at De vil gøre brug af Parlamentets støtte, og så præsenterer De os med et kunstgreb for et hold, der bestemt ikke giver et svar på de spørgsmål, som Parlamentet stiller.
Der var en nederlandsk kommissær, som blev kritiseret for sin interessekonflikt, og som stadig er med. Der var en ungarsk kommissær, som var uegnet på energiområdet, og som blev forfremmet til beskatningskommissær. Der var en italiensk retskommissær, som med rette blev fjernet, og nu er der en anden italiensk retskommissær, der understreger, at regeringen i Italien - hvis premierminister som bekendt har juridiske problemer - har krav på at blive beskyttet af Deres Kommission. Hr. Barroso, De ved, at den italienske regerings adfærd på det juridiske område - og hr. Frattini er stadig med i den italienske regering - har givet anledning til en fælles strejke fra dommernes og advokaternes side.
Endelig bør De lade Parlamentet vurdere, hvordan kommissærerne svarede under høringen. Jeg kan forsikre Dem for, at brevet fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender til kommissær Frattini bestemt ikke er en godkendelse med topkarakterer. Vil De venligst fortælle os, hvor længe De vil blive ved med at misbruge vores tillid? 
Piotrowski (IND/DEM ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, Gruppen for Selvstændighed og Demokrati var og er stadig imod Kommissionen, både den afgående Kommission og den indstillede Kommission, fordi det er et udemokratisk og uigennemsigtigt organ, der holder omfattende beslutningsbeføjelser for sig selv. Derfor observerede vi de indstillede kommissærer, som deltog i høringer i de enkelte parlamentariske udvalg, meget nøje. En af disse 25 indstillede kommissærers evner var ubestridelige, og som jurist, politolog og erfaren statsmand opfyldte han alle de nødvendige kriterier. Alligevel blev hr. Buttiglione offer for grov forskelsbehandling i Parlamentet på grund af hans katolske tro, selv om den tro ikke ville have fået nogen indflydelse på kvaliteten af hans arbejde, hvilket han forsikrede os om. Jeg er derfor helt enig med kardinal Friedrich Wetter, ærkebiskoppen af München, som påpegede, at ikke en af grundlæggerne af det samlede Europa ville have nogen chance for at blive kommissær i nutidens EU. Det følger af det, jeg lige har sagt, at den måde, hvorpå EU fungerer i øjeblikket, er en parodi på Jean Monnets, Alcide De Gasperis, Robert Schumans og Konrad Adenauers idéer.
Camre (UEN ).
   - Hr. formand. Kommissionens medlemmer udpeges af de nationale regeringer og ligesom regeringerne har forskellige politiske farver, er kommissærernes politiske holdninger forskellige. Ud fra respekten for medlemslandenes regeringers ret til at udpege Kommissionen havde jeg til hensigt at stemme for den Kommission, som hr. Barroso først præsenterede. Den var udtryk for pluralismen i europæisk politik og så måtte Parlamentet leve med, at der var kommissærer, hvis holdninger vi ikke var enige i. Et flertal i dette Parlament ville som bekendt ikke godkende Kommissionen på grund af et enkelt konservativt katolsk medlem, hr. Buttiglioni, som havde nogle gammeldags holdninger til homoseksualitet og til kvinders stilling i samfundet. Nu er hr. Buttiglioni så blevet udskiftet efter forhandlinger mellem Kommissionens formand og Parlamentets gruppeformænd - ikke på grund af hans handlinger, men på grund af hans personlige holdninger. Der er fortsat indstillede kandidater, som har en kommunistisk fortid. Der er stadig indstillet et medlem som konkurrencekommissær, som næppe har den fornødne uafhængighed til den post.
Medlemslandenes ret til selv at udpege kommissærer anfægtes altså, når der er tale om højreorienterede katolikker, men ikke når der er tale om kommunister og personer, som har økonomiske særinteresser.
Jeg er ikke katolik og jeg deler ikke hr. Buttiglionis syn på homoseksuelle eller på kvinders ligestilling, men på baggrund af det åbenlyse meningsdiktatur i modstanden mod hr. Buttiglioni, agter jeg at stemme nej til denne Kommission, som er sammensat uden at afspejle de forskellige politiske holdninger, der findes i Europa. EU rummer bl.a. kommunister og højreorienterede katolikker, der deler hr. Buttiglioni holdning. Kun den første af disse politiske holdninger er tilladt efter dette Parlaments flertalsopfattelse. Der sker her en meget farlig ensretning, og den vil jeg ikke være med til at godkende. 
Bobošíková (NI ).
   - Hr. formand for Kommissionen, jeg vil stemme for Dem i morgen. Før jeg gør det, vil jeg imidlertid minde Dem om, hvad De sagde, da De anmodede Parlamentet om dets tillidsvotum i juli. De sagde, at Europa først må gøre sig fortjent til en velfærdsstat, og jeg er sikker på, at De ikke vil miste modet eller vige tilbage for den opgave, der går ud på at give den europæiske økonomi et effektivt skub.
I dag sagde rådsformanden, hr. Balkenende, til os, at medlemsstaternes ledere ønsker et parlamentarisk udvalg for beskæftigelse og vækst. Men et parlamentarisk udvalg ville ikke garantere nye job, det ville snarere trække penge op af skatteydernes lommer. Der er kun en måde, hvorpå den økonomiske produktivitet kan øges, og der kan skabes job, og jeg er sikker på, at De er ganske klar over, hvad det er: Virksomhederne skal overbevises om, at EU er det rigtige sted at være, hvis de skal trives. Det er den opgave, som De og Deres Kommission står over for.
Her har jeg et EU-flag, som jeg købte på etagen nedenunder. Der er ikke noget bemærkelsesværdigt ved det bortset fra et lille mærke, hvorpå der står . Det viser, at det i dag er billigere for virksomheder at fremstille EU-flag i Kina og bagefter transportere dem hele vejen fra Kina til EU's hjerte. Dette er desværre en direkte følge af de økonomiske politikker, der er blevet ført hidtil, og det må vi erkende.
Hr. Barroso, jeg tror, at De vil gøre det klart for Deres kommissærer, at vi ikke kan skabe en velfærdsstat på kredit og dermed klatte vores børns fremtid væk. Jeg vil anmode Dem om at opmuntre visse af de 25 medlemsstaters ledere til at vise et tilsvarende mod, så de i stedet for at oprette parlamentariske udvalg begynder at reformere deres velfærdssystemer, sænke skatterne og spare op. Jeg krydser fingre for Dem og Deres Kommission.
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, Rådet tog Dem som gidsel. Europa-Parlamentet vil i morgen befri Dem, og det er på tide, at De bliver befriet, for der venter Dem meget arbejde. De har ikke haft nogen nem opgave over for den passive modstand fra Rådet, som var mere optaget af at forsvare nationale interesser end af en europæisk vision. Hr. Barroso, jeg håber, at de sidste ugers begivenheder har bragt Dem tættere på Europa-Parlamentet.
Vi har dog ganske vist nogle beklagelser. Vi beklager, at den nederlandske regering ikke kunne acceptere vores anbefaling om en ændring af fru Kroes' ansvarsområde. Hendes opgave var ikke nem, for alle beslutningerne blev drøftet. Vi beklager, at nogle mente, at De burde beholde hr. Kovács. På grund af hans oprindelse tvivler jeg meget på hans evne til at behandle skattemæssige spørgsmål. Derimod glæder vi os over tilbagetrækningen af fru Udre, og vi siger bravo til hr. Frattini for hans virkelig gode præstation. Vi har allerede set den interesse, han viste for en mere effektiv Union.
Hr. Barroso, vi har tillid til Deres Kommission, for De har udvist ansvarlighed. Lad os nu kigge fremad. Europa-Parlamentet har gjort sig gældende, og det vil udfylde sin rolle ved Kommissionens side. Europa-Parlamentet bliver Deres partner, for som jeg allerede har nævnt, kan Europa ikke komme fremad uden et samarbejde mellem en stærk Kommission og et stærkt Europa-Parlament. Vi kender kun alt for godt den handlingslammelse, der kan komme fra Rådet. De står over for en enorm opgave med et ja til forfatningen, beskæftigelsen, konkurrenceevnen, støtte til de små og mellemstore virksomheder og håndværkerne. Vi forventer en egentlig industriel politik, som kan støtte væksten.
Men der skal især gives prioritet til forsvaret af de europæiske borgeres interesser. Jeg lagde i Deres indlæg mærke til Deres ønske om at skabe en Union, der talte til de unge og de yngre generationer. En Union, som for mig skal forberede fremtiden med faglige uddannelser og tilegnelse af sprogkundskaber for alle. Hr. Barroso, De står over for to meget store udfordringer, nemlig befolkningens aldring og den demografiske tilbagegang. Hr. Barroso, hvis De besidder den fornødne vilje og de nødvendige ambitioner, kan De regne med os. Det, vi beder Dem om, er at være formand for et hold med visioner for Europa.
Rasmussen (PSE ).
   - Hr. Barroso. Det der er sket, er faktisk ikke alene en sejr for Europa-Parlamentet, men også en sejr for Dem. Man bliver altid stærkere, når man har overvundet vanskeligheder og jeg tror, at De er blevet stærkere, nu hvor De er kommet igennem. De har nu sammensat en Kommission, der er bedre end den, De valgte ikke at forelægge Parlamentet. Den anerkendelse skal De have og den har min gruppeformand også givet Dem og jeg vil gerne gøre det samme på vegne af Det Europæiske Socialdemokrati.
Hr. Barroso, De sagde i dag, at De vil forstærke forbindelsen mellem almindelige mennesker og EU. Det er fantastisk vigtigt, og jeg tror, at Deres næstformand, Margot Wallström, har de talenter og den kommunikationskraft, der skal til. Jeg håber derfor inderligt, at De også prioriterer det og at hele kollegiet prioriterer det.
EU's problem er imidlertid ikke alene et kommunikationsproblem, men også et handlingsproblem. Det er meget vigtigt for os i dag i De Europæiske Socialdemokraters Gruppe og for det parti, som jeg er formand for, at De bekræfter, at Deres højeste prioritet - som De har sagt det internt i EU - er job, job og atter job. De må forstå, at der blandt borgerne i Europa hersker usikkerhed. De spørger sig selv: Kan jeg få et job i fremtiden? Hvad sker der med mit barn? Hvad sker der med min familie? Alt det kan der kun gives et reelt svar på, hvis EU kan fremlægge en samlet strategi, der giver job, job og atter job. Hvis vi skal håndtere globaliseringen på en offensiv og ikke på en defensiv måde, hvis vi skal have et offensivt svar under de kommende handelsforhandlinger med USA, Kina, Indien, med hele den tredje verden, skal vi kunne skaffe job, job og atter job i Europa.
Derfor tror jeg, at det til syvende og sidst måske er regeringerne, der er den vigtigste samtalepartner. Lissabon-processen, som vi alle - eller i hvert fald mange - slutter op om, skal tages alvorligt af regeringerne. Jeg vil appellere til Dem om at gøre en indsats for at sikre, at især de ansvarlige ministre i regeringerne, dvs. især finansministrene og naturligvis statsministrene, forstår, at social tryghed og økonomisk vækst ikke er uforenelige, men at de er gensidige forudsætninger. Det ville være afgørende, hvis De kunne bekræfte det i Deres svartale. 
Riis-Jørgensen (ALDE ).
   - Hr. formand. Kære hr. Barroso. Jeg gik til valg, bl.a. for at få en Kommission med flere kvinder end den nuværende. Jeg formulerede dette krav i min gruppes brev til Dem forud for afstemningen om Deres kandidatur i juli måned. De ønskede at efterleve vores krav og lovede derfor otte kvindelige kommissærer. På baggrund af dette løfte godkendte jeg med glæde Dem som formand for Kommissionen. De levede op til mine forventninger, da De hurtigt og effektivt sammensatte en Kommission med otte kvindelige kommissærer og gode liberale kræfter på vigtige poster. Jeg har på den baggrund støttet Dem hele vejen igennem også i de sidste ugers stormvejr.
Det er derfor med stor beklagelse, at jeg nu må konstatere, at De har brudt Deres løfte om otte kvinder i Kommissionen. Det er altså belønningen for min støtte. Belønningen i form af løftebrud. Jeg må derfor drage den nødvendige konsekvens. Jeg kan desværre ikke stemme for Deres Kommission i morgen, hvilket jeg dybt beklager. Jeg vil nemlig ikke være løftebryder i forhold til mine vælgere. Jeg skal også kunne se de personer i øjnene, som føler sig berørt af vores oprindelige krav om otte kvinder i Kommissionen. De kan nu med rette stille det meget relevante spørgsmål: Er kravet om otte kvindelige kommissærer altså ikke længere ultimativt? Nej, det er det tilsyneladende ikke længere. Jeg kan dog heller ikke stemme imod en så liberal og reformvenlig Kommission, som De har sammensat. Derfor vil De i morgen se, at jeg ikke deltager i afstemningen. Dette sker ikke med min gode vilje. 
Jonckheer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. Barroso, jeg tror, at vi har samme engagement i at få en kompetent og visionær Kommission. Men når jeg lytter til Dem i dag, vil jeg helt ærligt sige, at jeg frygter et tilbageskridt i forhold til Prodi-Kommissionen i forbindelse med selve udformningen af den europæiske vækstpolitik.
Jeg lyttede også til Dem for et øjeblik siden. Hr. Barroso, det kan ikke fremstilles som økonomi og konkurrenceevne på den ene side og socialt aspekt og miljø på den anden side. Jeg støtter hr. Rasmussens udtalelser, men jeg vil gerne tilføje, at hvis vi ikke vender tilbage til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Göteborg, som forpligter hele EU, og som virkelig fokuserer på denne strategi i en kvalitativ europæisk vækststrategi, og hvis Indien og Kina derudover vil følge Deres forslag, så er situationen for jordens økosystem i dette århundrede fuldstændig katastrofal.
Jeg beder Dem derfor om i januar, når De fremlægger Deres forslag, at vende tilbage til de overordnede konklusioner fra Det Europæiske Råd i Göteborg om en kvalitativ vækstpolitik til fordel for beskæftigelsen og miljøet.
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, den afgående Kommission var ganske vist domineret af socialdemokraterne, men den støttede den neoliberale politik, der fulgte af Lissabon 2000. Den nye Kommission vil være domineret af kristelige demokrater og liberale, som er parat til at gennemføre det højreorienterede politiske program, der er defineret i udkastet til forfatningstraktat.
Ud over denne ændring af den politiske sammensætning er det tydeligt, at nogle af de indstillede kommissærer har tradition for at prioritere private forretningsmæssige aktiviteter højere end enhver form for almen interesse. Fru Kroes skal som kommissær for konkurrence kontrollere, om andre gør det, som hun selv i årtier har gjort, nemlig favoriserer en virksomhed på bekostning af en anden, indgår hemmelige aftaler og lader en vennekreds nyde gavn af dem. Under høringen fremførte hun vedrørende ydelse af tilskud til kriminelle venner samme udsagn, som i 1997 blev afvist enstemmigt af det nederlandske parlament. Ydermere har hun nu for første gang indrømmet, at hun for 10 år siden sendte et hemmeligt brev til en nærtstående virksomhed for at give den mulighed for at få del i en transaktion under det nederlandske eksportkonsortium, hun var formand for. Den nederlandske regering siger, at kun kommissionsformand Barroso kan afvise hende, og hr. Barroso svarer ved at spille bolden tilbage til Nederlandene. Det ville være positivt, hvis Europa-Parlamentet kunne afvise omstridte indstillede kommissærer ved en afstemning om hver enkelt kandidat. 
Borghezio (IND/DEM ).
   - Hr. Barroso, den verdslige fundamentalisme, som dominerer i Parlamentets Udvalg om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, har tvunget Deres Kommission til at erstatte professor Buttiglione med en anden kommissær, som blev stillet et hav af spørgsmål, og som måtte holde sig nøje til en strengt politisk korrekt linje.
Mærkeligt nok er en person som Louis Michel dog stadig med i Kommissionen. Som belgisk minister bad han sågar om, at man ved hjælp af sanktioner fjernede Italien fra det europæiske demokratis rækker, blot fordi den politiske bevægelse Den Norditalienske Liga var med i regeringen. Det er nogle kønne eksempler på demokrati og tolerance! Vi vil så afgjort holde øje med ham i de kommende år, hr. Barroso.
Kommissionen glæder sig over indførelsen af afgørelser med kvalificeret flertal, også på vanskelige områder såsom asyl og indvandring, som tværtimod er de enkelte nationers og de enkelte landes direkte ansvar og kræver deres lydhørhed. Jeg vil endda sige, at det også gælder for de enkelte regioner.
Kommissionen går hårdnakket ind for, at europæisk ret har forrang frem for de enkelte nationers ret. Det siger meget om den proces, hvor den nationale suverænitet eksproprieres, og som man ukritisk støtter uden at tænke på de enkelte nationers og de enkelte regioners ret, historie og traditioner. Kommissionen bliver ved med at ignorere minoritetsbefolkningernes grundlæggende rettigheder og træde disse rettigheder under fode, selv om de på den ene eller den anden måde bør stadfæstes. Det gælder de statsløse nationers rettigheder - korsikanere, baskere, alsacere, sardere og occitanere - og Deres Kommission anerkender ikke disse rettigheder. 
Kilroy-Silk (NI ).
   - Hr. formand, det rakkerpak dernede skal forestille at være Europas regering. Er det det bedste, De kan gøre? Er det toppen, eliten? Det er en dårlig vittighed! Hvordan man end blander kortene, så kommer jokeren til at ligge øverst. Det er en bande afviste fiaskoer, forhenværende, ineffektive, løgnagtige, luskede personer og kommunister, med den britiske kommissær hr. Mandelson som bedste eksempel - hr. Mandelson, der løj i sin ansøgning om lån i huset, så han kunne bruge mere, end han tjente, der to gange blev smidt ud af det britiske kabinet, og som i sit eget land er synonym med løgne, bedrag, undvigelse og spin. Og han og den bande dér skal nu udstede love for mit land om indvandring, asyl, udenrigspolitik og forsvar? Det tror jeg ikke! Det er ikke folk, der har evne eller mulighed …
Åh! Jeg ser, at der bliver hamret meget hurtigt i bordet, når jeg taler, hr. formand!
Mit land fortjener og vil få noget bedre!
Jeg bemærker, at der bliver slået i bordet efter nøjagtig et minut og ikke 30 sekunder senere, som det har været tilfældet for alle andre. 
Formanden.
   - Hr. Kilroy, vær glad for, at jeg ikke afbrød Dem under talen, for der er ingen her, der behøver at høre på fornærmelser. Heller ikke fra hr. Kilroy-Silk fra Storbritannien. 
Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. valgte formand for Kommissionen, kære kolleger, hvad handler det om i dag? Det handler ganske enkelt om følgende i dag: Får vi en Kommission i Europa, der kan tackle udfordringerne i de kommende år? Får vi en Kommission, som kan opfylde folks forventninger? Får vi en Kommission, som kan lede Europa stærkt, og som også vil være en anset medspiller og partner i verden?
Jeg vil gerne sige på vegne af PPE-DE-Gruppen, der trods alt er stærkest repræsenteret i Europa-Parlamentet, at vi får en Kommission, der kan opfylde disse opgaver, som har vores tillid - og vi står her som repræsentanter for borgerne i hele Europa - en Kommission, som også har fortjent tilliden fra folk i Europa. Vi vil også give udtryk for denne tillid i morgen.
Men vi håber også - og det siger jeg med samme tydelighed - at det samarbejde, der har udviklet sig i de sidste tre uger især imellem den nye Kommission og Europa-Parlamentet - ikke er nogen døgnflue, men at dette tætte samarbejde også søges fremover. Jeg mener, at vi i Europa-Parlamentet har til opgave, og De i Kommissionen har til opgave at agere i borgernes interesse. Det er vi parate til. Og jeg vil gerne udtrykkeligt opfordre Dem til at gøre det med alle parter, ikke kun med hr. Schulz og hans mandskab - der jo ikke er så homogent, som det altid forsøger at optræde som - men med alle grupper i Parlamentet og især med dem, som virkelig har overtaget ledelsen i Europa. 
Goebbels (PSE ).
   - Hr. formand, så længe man kan falde, har man endnu ikke nået bundet. Jeg har lige citeret formand Mao.
Formand Barroso har nået bunden af den politiske afgrund, som hr. Buttiglione og fru Udre skubbede Kommissionen ud i, da det om natten den 26. oktober gik op for ham, at enigheden i Den Socialdemokratiske Gruppe sandsynligvis vil gøre det umuligt at skaffe et parlamentarisk flertal til hans fordel. Hr. Barroso gjorde ret i at rette fejlen. Kommissionen som institution ville have lidt et nederlag. Den ville ikke engang kunne komme ud af det med oprejst pande, selv om et usandsynligt flertal ville have givet en kort sejr til hr. Barroso.
I morgen kan den ændrede Kommission regne med et meget fordelagtigt flertal. Men omfanget af positive stemmer er på ingen måde en garanti for ubegrænset tillid som en slags blankocheck. Vi giver altså vores stemme til et hold, som langtfra er noget , men som synes at være mere kompetent end Barrosos første hold. Den nye Kommission skal arbejde på at opnå tillid fra de fleste af parlamentsmedlemmerne, som ønsker et aktivt Europa med fremgang, og som kæmper for den europæiske social- og miljømodel.
Europa-Parlamentet er et særligt parlament. Man kan ikke finde et struktureret flertal eller en struktureret opposition for eller imod et regeringsprogram Alle de politiske grupper er på samme tid en del af flertallet og en del af oppositionen, hvor flertallet opstår i forbindelse med præcise politiske mål. 
Det er lykkedes PPE-Gruppen at skabe en stor koalition af proeuropæere og antieuropæere, der er stykket løseligt sammen af nogle konservative værdier. Den er blevet den største gruppe i Europa-Parlamentet uden dermed at være afgørende, hr. Ferber.
Jeg håber, at kommissionsformand Barroso har bøjet sig for kendsgerningerne og forstået, at han ikke udelukkende kan støtte sig til sit oprindelige parti og heller ikke til hele højrefløjen, og at han især bør tage hensyn til Den Socialdemokratiske Gruppe, som med sine 200 parlamentsmedlemmer er helt nødvendig, hvis der skal opnås kvalificeret flertal under hele den lovgivningsmæssige procedure. Hr. formand, jeg håber, at De vil tage hensyn til det.
Duff (ALDE ).
   - Hr. formand, undertiden gør det parlamentariske demokrati i Europa fremskridt ved at rejse et skafot og sende en konge til guillotinen. Til andre tider vender vi et upåagtet blad i vores parlamentariske procedurer og moderniserer forholdet mellem den udøvende og lovgivende magt, idet vi løser problemerne gennem forhandlinger.
Den rammeaftale, der er stillet forslag om, styrker Parlamentet, men styrker også Kommissionen, særlig dens formand og dens status i forhold til Rådet. Kommissionen vil få en dobbelt legitimitet, der hviler både på medlemsstaterne og borgerne. Jeg håber, De nyder det, men jeg er også sikker på, at De vil bruge det klogt.
Krisen har forsikret borgerne om, at demokratiets ånd hersker i EU. Det vil være absurd af folk i fremtiden at sige, at Kommissionen er fyldt med bureaukrater, der ikke er valgt. Europa og demokratiet er vinderne efter denne krise. 
Horáček (Verts/ALE )
   - Kære formænd, jeg er temmelig skuffet. For mens jeg fulgte diskussionen, måtte jeg konstatere, at hr. Watson mente, at Dem er der ingen, der gider at interessere sig for, men der er kun kommet meget lidt ud af det. Hvorfor? Fordi hr. Poettering egentlig ikke ønsker hr. Kovács. Hr. Schulz vil egentlig ikke konkurrencekommissæren. Andre grupper kritiserer endnu andre kommissærer. Og jeg spørger mig selv: Hvad er bedre ved denne Kommission? For mig at se sprang De i begyndelsen rundt som en vred løve, men endte som Rådets sengeforligger. Derfor afviser jeg Deres Kommission. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. Barroso, De hedder jo Manuel til fornavn, og på græsk svarer det til Manolis eller Manolios. Derfor får den nye Kommission mig til at tænke på det græske ordsprog, der hedder "Manolios ændrede sig og satte sin hat på en anden måde".
I stedet for den ubeskrivelige Buttiglione på den følsomme post som kommissær for retlige anliggender foreslår De hr. Fratini, Berlusconis førstemand, der sikrede ham retlig immunitet. Samtidig beholder den nederlandske fru Kroes posten som kommissær for konkurrence, selv om hendes professionelle løbebane viser, at hun er helt uegnet.
Den nye Kommission, De har foreslået, er meget neoliberal og temmelig langt til højre i forhold til Europa-Parlamentets anbefalinger. De har i flere måneder ført Dem selv frem som uafhængig. Der er dog tale om en enøjet, selektiv uafhængighed. De siger af og til nej til den franske og tyske regering, men altid ja til den italienske og nederlandske regering, der siger ja til Bush, som De selv gør og også gjorde på Azorerne.
Jeg beklager meget, men dette er altså ikke "politisk korrekt", hvis vi skal kunne tale sammen, hr. Barroso. 
Lundgren (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, det svenske parti Junilisten valgte at stemme nej til hr. Barrosos første forslag af to grunde. For det første mente vi, at han havde forhandlet med regeringerne for at opnå en ekstremt føderalistisk Kommission. For det andet mente vi, at han havde fået et meget dårligt omdømme ved at foreslå hr. Buttiglione som ansvarlig for kvinders ligestilling og homoseksuelles rettigheder. Derimod havde vi ingen indvendinger imod hr. Buttiglione som medlem af Kommissionen på en anden post. Diskriminering af katolikker eller andre religiøse retninger må naturligvis ikke forekomme.
Nu er denne misforståelse udbedret, men det nye forslag er endnu mere føderalistisk end det forrige. Det afspejler den politiske elites vilje i stedet for folkets vilje. Junilisten har fået sit mandat fra vælgere, som er imod fortsat centralisering og bureaukratisering af det europæiske projekt. Vi vil derfor stemme nej til hr. Barrosos forslag. Tak for ordet. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, hr. Barroso, mine damer og herrer, jeg er ikke enig med hr. Kilroy-Silk, og det er ikke bare fordi, han indtil for nylig var medlem af Labour-Partiet i det britiske parlament, noget som jeg gerne vil gøre nogle af hans kritikere opmærksomme på. Hr. Cohn-Bendit citerede for nylig i en af sine taler til Parlamentet Mao Zedong, en leder, hvis skrifter De er bekendt med, hr. Barroso. Jeg vil citere hr. Lenin, som sagde, at det nogle gange er nødvendigt at tage et skridt tilbage for at kunne tage to skridt frem. De lyttede ikke til hr. Lenins råd. I stedet for tog De to skridt tilbage og kun et skridt frem. Jeg er endnu ikke overbevist om, at Kommissionens nuværende sammensætning er bedre end den foregående, men jeg forstår, at vi må stemme for denne Kommission, fordi der har været forvirring nok inden for EU's strukturer. Det er jeg helt enig i. Hr. Barroso, jeg vil gerne sige, at medlemmerne af det polske politiske parti Self-Defence (Samoobrona) vil stemme for det kommissærkollegium, som De har foreslået, selv om vi stadig har forbehold over for nogle af de indstillede kommissærer. Vi vil stemme for Kommissionen, men dette er ikke et tillidsvotum for de næste fem år. Vi gør det udelukkende med henblik på denne afstemning, og vi vil følge Deres handlinger meget nøje.
Til sidst, hr. valgte formand for Kommissionen, vil jeg sige, at vi også stemmer for Deres Kommission, fordi De forekommer os at være en ærlig mand, og der mangler ærlighed i europæisk politik. Jeg håber, at De kan råde bod på den mangel.
Kirkhope (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i juli var mine kolleger fra de Konservative i Det Forenede Kongerige parate til at støtte Dem, hr. Barroso, og Deres hold af kommissærer, trods forbehold. De har klart vist Deres reformvenlige synspunkter, både som premierminister i Portugal og også i Deres program for EU, i særdeleshed i forbindelse med Lissabon-dagsordenen.
Men vi var fortsat bekymrede for, at objektiviteten i udvælgelsen af Deres hold af kommissærer her blev korrumperet af venstreorienterede politikere fra Parlamentet. Vi har i særdeleshed store forbehold over for hr. Kovács. Vi var meget kede af at se tabet af en god mand som hr. Buttiglione. Tilmed er det endnu langtfra bevist, at hr. Kovács er god. Inkonsekvensen i vores undladelse af i det mindste at tage en vejledende afstemning om denne kandidat, når vi gjorde det i tilfældet Buttiglione, er noget, der vækker en vis bekymring.
Men, hr. Barroso, vi vil gerne give Dem vores støtte i det arbejde, De skal gøre. Vi byder Dem velkommen som ny formand for Kommissionen. Komplikationerne ved ratifikationsprocessen må imidlertid give os en alvorlig lektion med hensyn til fremtiden. Vi i denne side af salen er altid villige til at lære. Det forekommer mig, at Socialdemokraterne og De Liberale aldrig synes at lære noget. De kan godte sig, men de lærer ikke noget.
Endelig vil jeg sige, at hr. Kilroy-Silk, der havde ordet for lidt siden, helt åbenlyst ikke har fundet vej til klassen i sin børnehave.
Leinen (PSE ).
   - Hr. formand, hr. Barroso, enhver krise har også potentiale til at være en chance, og jeg tror, at turbulensen i de seneste uger har styrket både Parlamentet og Deres Kommission. Idéen med den europæiske forfatning, nemlig at Kommissionen i højere grad skal få sin legitimation gennem Parlamentet, trådte allerede i kraft, før forfatningen blev ratificeret. Jeg kan som formand for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender kun bifalde det. Vi bør også sikre dette resultat for fremtiden i den interinstitutionelle aftale.
De har udnævnt en næstformand i Kommissionen specielt til emnet kommunikationspolitik, det er en innovation, som vi kun kan bifalde, det har der ikke været hidtil, og De udfylder dermed et vakuum, som i de forløbne år har bidraget meget til usikkerhed og Europaskepsis. Politikken fra Bruxelles blev simpelthen ikke formidlet til befolkningen og de enkelte borgere. Her kan jeg kun lykønske Dem, det var en meget rigtig beslutning, som vi støtter. Jeg ved, som alle, at de nationale regeringer meget ofte fører den politik, at det dårlige kommer fra Bruxelles, det gode imidlertid fra de nationale hovedstæder. Effekten har ikke slået fejl hos folk: De er blevet usikre, og det skal korrigeres.
Med den europæiske forfatning har De en enestående chance i de næste to år til at formidle værdierne og fundamentet for den europæiske idé udadtil. Det er sjældent, at der kommer en så god chance. Jeg håber, at De er aktiv og ikke fortsat passiv. Det er vores opgave som europæisk institution at arbejde med her. Naturligvis skal de nationale regeringer hovedsageligt spille deres rolle, men vi er advokater for den europæiske forfatning, og vi skal også forsvare den mod forfalskninger og forvridninger. Jeg tilbyder Dem, at Parlamentet i de næste to år sammen med Kommissionen og Rådet vil gøre alt, for at dette historiske projekt kan afsluttes med succes. 
Bourlanges (ALDE ).
   - Hr. formand, hvad skal vi stemme om i morgen? Vi skal stemme om to ting først og fremmest om en liste over kommissærer, der er udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 214. Der er ikke meget at sige om denne liste. Den kunne have været bedre, og den kunne have været værre. Jeg tror ikke, at der er grund til at drage tvivl om den. 
Men vi skal også stemme om den måde, hvorpå kommissionsformanden i henhold til artikel 217 påtager sig sine forpligtelser i forbindelse med uddelegering af opgaver. Og der kan vi se, at tingene ikke er blevet gjort på tilfredsstillende vis. De blev som noget af det første ikke gjort ordentligt. Det er absurd at udnævne en repræsentant fra Berlusconi-regeringen til området for friheder, og det er absurd at udnævne en til konkurrenceområdet, der, uanset hvad vedkommende har fortjent, ikke er i stand til fuldt ud at påtage sig alle opgaverne. 
De to ting kan samles til én, nemlig enten at disse valg er hr. Barrosos ansvar, og det er alvorligt, for han har truffet nogle dårlige valg, eller også har han ladet sig påvirke til disse valg af regeringerne, og det er endnu værre!
Schlyter (Verts/ALE ).
   - Hr. Barroso, i stedet for at lave hovedrengøring, da De flyttede ind, fejede De nogle af problemerne ind under gulvtæppet. Her vil de ligge og gære og ulme, og en dag vil de dukke frem og skabe problemer. Ved at udsætte problemerne har De selv skabt hindringer for en vellykket Kommission. De skulle have byttet portefølje for de kommissærer, som har økonomiske interesser på deres egne områder.
Skilærer Frattini har kørt politisk slalom mellem høringerne med stor dygtighed, men han falder på, at han ikke har kæmpet seriøst mod kollektive udvisninger. Hr. Dimas vækker tillid, men han virker mere interesseret i virksomhedspolitik end i miljøet. Hvis der findes Viagra nu til at øge lysten til miljøspørgsmål, håber jeg, at De har et lager parat til ham, således at Kommissionen ikke får en impotent miljøpolitik.
Så længe De ikke har klaret disse problemer, er jeg desværre nødt til at stemme nej til Kommissionen. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, fra juli til november har kommissionsformanden, hr. Durão Barroso, haft en snoet vej at gå, med mange forhindringer, deriblandt hans fiasko i oktober, der tvang ham til at lave om på Kommissionens sammensætning, og som viste, at hovmod kan stå for fald.
Den neoliberale kapitalismes basale holdninger står dog fortsat helt ved magt i denne Kommission både i kraft af visse af dens medlemmers velkendte forbindelse til de store europæiske økonomiske og finansielle grupper og ikke mindst i kraft af de forslag, som den agter at føre ud i livet, og som betyder, at der stadig ikke vil blive sat ind over for de alvorlige samfundsøkonomiske problemer som arbejdsløshed, enorme sociale og regionale uligheder, fattigdom og social udstødelse.
Vores holdning er klar og den samme som i juli. Vi vil stemme imod, og ikke kun fordi vi kender hr. Durão Barroso og den katastrofe, som hans politik har været i Portugal, men først og fremmest fordi vi kæmper for en anden politik, en politik, der kan give udvikling, beskæftigelse med rettigheder og offentlige tjenesteydelser af høj kvalitet, og som gør alt for at sikre freden, fred i hele verden - også i Irak. 
Sinnott (IND/DEM ).
   - Hr. formand, der har været meget snak de sidste uger om uegnede kommissærer, faktisk så meget, at offentligheden næsten kunne tro, at det var det, der var det virkelige problem. Det er ikke tilfældet. Når man sigter affaldet fra de seneste uger, står det mig klart, at krisen med Kommissionen drejede sig om magt. Hvem har kontrollen med vores lovgivere, medlemslandene eller Parlamentet?
Hvis De havde haft mod til at fremstille medlemsstaternes Kommission for os i oktober, ville De have fået min stemme. Som det er, kan der ikke være nogen tvivl om, at det nu er Parlamentet, der har denne magt. Medlemsstaternes tab er Parlamentets gevinst. Vi vil måske bruge den sparsomt til at begynde med, men forestil Dem en tid, hvor vi ikke gør det. Hvad skal så forhindre de to største grupperinger i Parlamentet i at bruge det flertal, de har tilsammen, til at forlange kommissærer med politiske overbevisninger, der ligger nærmere deres egne? Eller lad os gå et skridt videre. Hvad kan forhindre dem i at udarbejde en liste med 25 navne og underrette medlemsstaterne om, at det er den eneste liste, de vil godkende? Måske 13 for PPE-DE-Gruppen og 12 for PSE-Gruppen. Hvilke løfter vil kommissærerne skulle give næste gang, når truslen om afvisning hænger over hovedet på dem? En institution har vundet, 25 lande har tabt, og vi er ikke længere en union af nationer. 

Romagnoli (NI ).
   - Hr. valgte formand, det er ikke et solur, som De har sat i gang, men et juridisk ur, der ikke har rødder i vores historie og kultur. Jeg stemmer ikke for Deres Kommission, eftersom De ikke har løst de talrige interessekonflikter. Ved hjælp af hårdt arbejde, logisk sans og mekanismer, der er typiske og symbolske for den mest dystre form for kompromisregering, har De kun sørget for at gøre de indstillede kommissærer egnede.
De havde let ved at overtale den mest proatlantiske og proamerikanske allierede i Europa-Rådet til at udskifte professor Buttiglione - som var et let offer for diskrimination, selv om jeg ikke deler hans fordomme om enlige mødre - mens hr. Kóvacs og fru Kroes, der begge er involveret i tydelige interessekonflikter, stadig er blandt Deres kommissærer.
De talte om social retfærdighed, om EU's hovedrolle og om støtte til bæredygtig udvikling, som om alt dette ikke stod i klar kontrast til de politikker, som De og mange af Deres kommissærer går ind for. Disse politikker er imod nationerne og imod befolkningernes interesser på samme måde som den europæiske forfatning, der er et vidt forgrenet bureaukratisk misfoster, som De alle sammen ønsker at påtvinge Europas befolkninger.
Hvis Kommissionen gør en indsats for at fjerne social diskrimination, hvis den ændrer de politikker, som gør tilværelsen mere usikker, hvis den støtter demografiske udviklingspolitikker og familiepolitikker, hvis den forsvarer vores producenter mod angrebet fra konkurrenterne uden for Europa, og hvis den standser enhver udvidelsesproces, medmindre Europas befolkninger først er blevet spurgt, vil vi måske støtte Kommissionen. Ellers vil den på sin vej møde kvinder og mænd, der er lige så urokkeligesom Karnaks sten og lige så solbeskinnede som Parthenons sten, og de vil fortsat være lige så fjendtlige over for Dem, som de er i dag. 
Mauro (PPE-DE ).
   - Fru formand, kære kolleger, hr. valgte formand for Kommissionen, som De ved, er den italienske delegation fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater stærkt knyttet til Barroso-Kommissionen. Derfor vil jeg - da jeg er af den opfattelse, at denne sag har fået en lykkelig afslutning - nøjes med et par ord for at takke, selv om jeg dog også har et par enkelte spørgsmål.
Den første, mest dybtfølte og hjerteligste tak vil jeg rette til Dem. De sagde, at De ville gøre, hvad der var nødvendigt og tilstrækkeligt for at opnå Parlamentets godkendelse. Jeg forstod ærligt talt ikke, hvorfor det var nødvendigt at udskifte kommissær Buttiglione, men Italien har under alle omstændigheder beholdt retsporteføljen og har en glimrende kommissær, som er næstformand i Kommissionen. Det er mere end tilstrækkeligt for mig.
En stor tak til vores venner i Den Liberale Gruppe, som virkelig gav en fortolkning til de rådvilde italienske parlamentsmedlemmer, der i flere år har diskuteret spørgsmålet om interessekonflikter. Takket være den ubeskrivelige måde, som de har kæmpet for Parlamentets beføjelser på, ved vi i dag, at en interessekonflikt forsvares på denne måde, nemlig ved at lade, som om der ikke er nogen interesse. Når man på disse bænke nævner uhyret Berlusconi, ved vi, at det skrives "Berlusconi", men udtales "Kroes".
En anden tak går til vores venner i Den Socialdemokratiske Gruppe. Jeg forstod ikke helt, hvorfor de pludselig ikke længere var modstandere af Barroso-Kommissionen. Jeg tror dog, at det kan skyldes den manglende godkendelse af den ungarske kommissær. Jeg burde navnlig takke Den Socialdemokratiske Gruppes dristige formand for dette, men det gør jeg ikke, for hver gang nogen fra min halvdel af salen taler om hr. Schulz, forfremmer de ham til en højere stilling.
Jeg vil nøjes med at stille et spørgsmål til sidst. Består det "nødvendige og tilstrækkelige", som De sagde, måske i at fratage en indstillet kommissær sin ytrings- og tankefrihed? De sagde, at demokrati er halvdelen plus en, i dag er demokratiet her i Parlamentet måske halvdelen minus en, nemlig den forfærdelige og stærkt katolske Buttiglione. 
Arif (PSE ).
   - Fru formand, kære kolleger, jeg vil først og fremmest takke de parlamentsmedlemmer, som under det forrige møde viste, at de ikke havde tillid til den Kommission, som De foreslog, hr. Barroso, for den levede på ingen måde op til de værdier om tolerance, solidaritet og gennemsigtighed, som bør være kendetegnende for EU. 
De har siden arbejdet på et holdbart strategisk svar, men De har under ingen omstændigheder fornægtet de værdier, som De sætter højest, og som De for øvrigt indførte i Portugal både inden for det socialpolitiske og udenrigspolitiske område. Denne taktiske manøvre vil De i dag fejre som en politisk sejr. Jeg synes, det er mangel på respekt over for os som parlamentsmedlemmer. De har præsenteret nogle små frivillige eller påtvungne ændringer, men vi kan konstatere, at de under ingen omstændigheder er tilstrækkelige. Hr. Buttiglione var det træ, som skoven var skjult bag. De troede, at De ved at ofre ham kunne få os til at glemme den øvrige Kommission. Det er et røgslør, som ikke fik os til at godkende en kommissær for konkurrenceområdet, i særdeleshed ikke, når hun, som det allerede er nævnt, ville være tornen i øjet under hele Deres mandatperiode.
Jeg ved, at De i forbindelse med det, som De har præsenteret for os, ikke har fornægtet Deres holdninger, og at det sociale område og de offentlige tjenester, hvis jeg blot skal nævne disse to områder, ikke reelt vil blive prioriteret af Deres Kommission. De ønsker imidlertid, at vi endnu en gang bliver i tvivl, og at vi giver Dem et flertal, som ingen kommissionsformand før Dem har kunnet opnå. Hr. Barroso, det er en storslået tilbagevenden, men også en storslået fornægtelse af parlamentsmedlemmerne. Den stolthed, som jeg føler, når jeg oplever, at Europa-Parlamentet er andet end et simpelt registreringskontor eller resterne af et parlament, og denne nye berettigelse må under ingen omstændigheder i dag drages i tvivl af en god præsentation og nogle gode talegaver. Der vil altid være en sammenhæng mellem et program og de personer, som fremlægger det. Derfor kan jeg som fransk socialist kun give udtryk for mistillid til den Kommission, som De foreslår. Da jeg vil være tro mod mine værdier, have en vis konsekvens i mine valg og værne om respekten for Europa-Parlamentet stemmer jeg imod Deres Kommission.
Samuelsen (ALDE ).
   - Hr. Barroso. Jeg vil gerne sige Dem tak, fordi De i dag stiller med et klart bedre hold end De gjorde for nogle uger siden. De stiller med en Kommission uden hr. Buttiglioni, som Parlamentet ikke kunne acceptere. Ikke fordi han var og er katolik, ikke fordi han var og er konservativ, men fordi han ikke kunne varetage det hverv, som han var udset til at skulle varetage. Hans holdninger og hans tidligere handlinger var beviset for, at det simpelthen ikke var holdbart.
Jeg ser nu foran mig en Kommission, som vil være i stand til at kæmpe for ligestilling, for beskyttelse af minoriteters rettigheder; en Kommission, der vil være i stand til kæmpe for reformer i Europa. Jeg har selv overværet høringen af bl.a. den indstillede budgetkommissær, og det var en fremragende oplevelse, hvor der ikke blev lagt fingre imellem i forbindelse med spørgsmålet om de nødvendige reformer. Jeg ser frem til et samarbejde. Jeg er overbevist om, at De får et konstruktivt, men også et kritisk samarbejde med Parlamentet og det vil være til gavn for Europa og for os alle. 
Dehaene (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg er overbevist om, at vi i morgen med stort flertal vil godkende den nye Kommission, hvilket er positivt, for det er en grundlæggende forudsætning for at sikre en stærk Kommission. Det er også en forudsætning for et godt samarbejde mellem de to institutioner i denne valgperiode. Nogle har betegnet de sidste ugers hændelser som en institutionel krise. Intet er mere forkert, og det understregede formanden for Det Europæiske Råd helt korrekt i morges. Selv om det er første gang, vi ser denne procedure bragt i anvendelse, er den ikke nødvendigvis exceptionel. Det er uomtvisteligt kommissionsformand Barrosos fortjeneste, at spillets regler er fulgt, og det har afgjort styrket hans stilling og måske også ført til en stærkere Kommission.
Den valgte formand for Kommissionen havde det ikke nemt i den forbindelse, og det er også klart, at vi må uddrage en lære heraf i flere henseender. Kommissionsformanden befinder sig i denne procedure tydeligvis i en ubehagelig situation. På den ene side står medlemsstaterne, som ikke levner ham meget råderum, om overhovedet noget, når det gælder valget af kommissærer. På den anden side står Parlamentet, som behandler sagen, som om han havde et sådant råderum.
For at undgå denne situation havde konventet foreslået, at hver enkelt medlemsstat skulle indstille tre kommissærer, herunder mindst en mand og en kvinde. Den valgte formand ville dermed være sikret et reelt valg og ville kunne sammensætte en afbalanceret Kommission. Beklageligvis slettede regeringskonferencen denne bestemmelse. Det er efter min opfattelse, set i lyset af de seneste erfaringer, ønskeligt, at det overvejes, om denne bestemmelse i praksis skulle tages i betragtning, også selv om det kun måtte være som en aftale institutionerne imellem. Noget sådant er ganske vist ikke indskrevet i forfatningen, men det er heller ikke i modstrid med forfatningen.
Europa-Parlamentet bør efter min opfattelse tage alle aspekter af proceduren op til vurdering. Vores kollega hr. Duff vil stille forslag herom. Jeg mener, det er afgørende, at vi værner om Kommissionen som kollegium. Hvis Europa-Parlamentet skal foretage individuel godkendelse af de indstillede kommissærer, vil det bringe dette princip under pres. Vi må ikke blive en . Vi skal holde et vågent øje med balancen institutionerne imellem. 
Tabajdi (PSE ).
   - Fru formand, hr. Barroso, De har udvist en helt nødvendig og uundgåelig fleksibilitet, som gør, at De i morgen vil få de fleste af Europa-Parlamentets stemmer. De har i dag lovet os et reelt partnerskab, som er uundgåeligt, for EU står over for enorme udfordringer.
For det første skal der pustes nyt liv i Lissabon-strategien, som for øjeblikket er klinisk død. For det andet skal gennemførelsen af forfatningstraktaten gøres til den første betingelse for en grundfæstelse af EU. For det andet skal den nuværende udvidelse konsolideres. Der skal ske en fuldstændig integration af de nye medlemslande, de nye medlemslande skal sikres lige behandling, der skal skabes en samhørighed i den udvidede Union, og endelig skal kendskabet til Europa udbredes, for der er en enorm kløft mellem borgerne i Europa og EU.
Hr. Barroso, for os og for de nye medlemslande er den lige behandling af afgørende betydning. Vi er godt klar over, at der ikke længere er forbehold over for de finansielle ressourcer, men vi beder Dem i lighed med de ungarske socialdemokrater og den tidligere portugisiske minister for de nye medlemslandes skyld om at finde nye midler og nye metoder, der passer bedre til de specifikke betingelser, f.eks. hvad angår landbrugsudviklingen, som fru Boel lovede under høringen.
Hr. Barroso, vi ønsker, at De og de europæiske regeringer vil få succes med disse opgaver og nå de fælles målsætninger, som er nødvendige for et udvidet EU.
Di Pietro (ALDE ).
   - Hr. valgte formand for Kommissionen, den omrokering, som De foretog, efter at mange af de indstillede kommissærer var dumpet med et brag, sker for sent og er utilstrækkelig. Kommissionsformand Barroso, De forsøgte lige til det sidste ikke at tage højde for Parlamentets vilje. Da De blev tvunget til det, ændrede De Deres hold så lidt som muligt og glemte f.eks. at udskifte fru Kroes som konkurrencekommissær på trods af den åbenlyse og alvorlige interessekonflikt, hun befinder sig i.
I den forbindelse vil jeg gerne berolige hr. Mauro fra PPE-DE-Gruppen. Som liberal stemmer jeg imod Kommissionen, og det er netop, fordi De ikke udskiftede den liberale fru Kroes. Heller ikke hr. Buttigliones udskiftning med hr. Frattini er efter vores mening tilstrækkelig, når man ser bort fra de ubestridelige faglige kvalifikationer, som kommissær Frattini efter vores mening har. Det er dog netop disse faglige kvalifikationer - som han har stillet til rådighed for den italienske ministerpræsident med henblik på udarbejdelsen af en meget partisk lov om interessekonflikter - der bekymrer os.
Jeg stemmer derfor imod Barroso-Kommissionen, og det gør jeg på grund af manglende tillid til den, men jeg håber ærligt talt, at jeg kan skifte mening i fremtiden. 
Coelho (PPE-DE ).
   - Fru formand, ærede medlemmer, hr. formand for Kommissionen, allerførst vil jeg gerne ønske Dem tillykke, hr. Barroso. I den sidste uge af oktober var der nogen, der ikke forstod, og også nogen, der kritiserede Deres beslutning om at udskyde afstemningen om Kommissionen. Til lykke med, at De havde ret, og med, at det i dag anerkendes af alle.
Det europæiske ideal, den europæiske integration, forudsætter et effektivt forhold mellem Kommissionen og Parlamentet. Det har De så rammende kaldt positiv indforståethed. Det er i vores fælles interesse, og vi må hele tiden sørge for at opbygge det. De har i disse uger vist, hvad De står for, og det er nu vores opgave at vise Dem, hvad vi står for, ved med overvældende flertal at stemme for den Kommission, som De står i spidsen for.
Vi har nemlig brug for en stærk Kommission, der udviser autoritet og legitimitet. De udfordringer, som vi står over for, gør det nødvendigt. Vi regner med Dem og Deres Kommission til at forsvare Fællesskabets ånd. Vi regner med Dem til at styrke den økonomiske og sociale samhørighed. Der bliver ikke noget fælles projekt, hvis uligheder og asymmetrier øges. Vi regner med Dem til at sikre tilstrækkelige finansielle ressourcer. Det giver ikke mening at pålægge Kommissionen større ansvar og opgaver, hvis vi ikke afsætter de nødvendige midler. Vi regner med Dem til at værne om den kulturelle og sproglige mangfoldighed. Det europæiske projekt bliver mere værdifuldt, hvis der værnes om alle de europæiske folks kulturelle identitet, og hvis alle borgere modtager information og kommunikerer med de europæiske institutioner på deres eget sprog. Vi regner med Dem til at skabe en ny impuls, der kan bringe Europa nærmere til borgerne og gøre op med manglende information og deltagelse i den europæiske demokratiske proces.
Hr. Barroso, jeg taler her ikke først og fremmest som partifælle, men som portugiser og europæer, og det er som portugiser og europæer, at jeg med engagement og overbevisning ønsker Dem og Deres Kommission den størst mulige succes. God arbejdslyst og held og lykke. 
Pahor, Borut (PSE ).
   - Fru formand, hr. valgte formand for Kommissionen, jeg har anmodet om ordet for i høje toner at rose begivenhedernes gang i de seneste uger og udtrykke min tilfredshed med den måde, hvorpå Kommissionens udnævnelse er blevet håndteret af både Dem og os.
Hr. valgte formand for Kommissionen, det, at De besluttede at udsætte afstemningen om Kommissionen, at De lyttede til stemningen i Parlamentet, og at De ændrede sammensætningen af Kommissionen på passende vis, betyder, at De i praksis viste respekt for Parlamentet og bidragede til både dets omdømme og dets styrke.
Nu er tiden kommet for, at Parlamentet gør noget lige så fornuftigt ved at støtte Deres Kommission og bidrage til dens omdømme og styrke.
Efter min opfattelse er der brug for gensidig styrkelse af de vigtigste europæiske institutioners roller, hvilket forhåbentlig vil føre til, at de europæiske borgere får større tiltro til både det europæiske ideal og EU.
Hr. valgte formand for Kommissionen, Europa fortjener et stærkt Parlament. Europa fortjener en stærk Kommission. De opgaver, der venter os i denne mandatperiode, kræver vision, dristighed og, som De så rigtigt har påpeget, et robust institutionelt partnerskab. Europa har under alle omstændigheder brug for stærkt politisk lederskab.
Der er mindst to afgørende opgaver. Lissabon-strategiens gennemførelse og succesfuld ratificering af den europæiske forfatningstraktat.
De har sagt mange ord om den første opgave, hr. valgte formand, men alt for få om den anden. Jeg vil slutte af med at opfordre Dem til at sørge for, at den europæiske forfatningstraktat bliver ratificeret med succes som en del af Deres personlige og kollektive politiske ansvar. Jeg ønsker Dem held og lykke med denne opgave.
Ek (ALDE ).
   - Fru formand, hr. Barroso, Deres nye Kommission har et stort ansvar for den europæiske økonomiske udvikling og for, at den foregår under hensyntagen til miljøet, og at der også tages et stort socialt ansvar.
Lissabon-processen er i dag som en elefant, en alt for stor elefant i en eksklusiv glasforretning. Meget svær at håndtere. Jeg håber, at den nye Kommission finder kræfter og mod til at udvikle nye arbejdsmetoder og tænke nyt, hvad angår dette - for Europa så uhørt vigtige - spørgsmål, den bæredygtige økonomiske vækst. Det er ikke et prestigeprojekt, men et projekt, som er uhørt vigtigt for de mennesker, som bor og lever i det geografiske område, som Parlamentet og Kommissionen tilsammen har et meget stort politisk ansvar for. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Fru formand, forleden dag i Bruxelles mindede De om, at da den berømte tænker Ortega blev spurgt, på hvor lang afstand man skulle betragte begivenhederne for at skrive historien, svarede han: "på så lang afstand, at det ikke er muligt at se profilen på Cleopatras næse".
Bortset fra denne anekdote, fru formand, så synes jeg, at historien i dag foregår i nutid, og i den historiske nutid, der er blevet vores lod, fremstår EU som en af de vigtigste aktører. Med en befolkning på i alt 450 millioner personer, hvoraf 300 bruger den samme valuta, er EU den vigtigste handelsmæssige, finansielle og industrielle magt, den vigtigste udviklingsbistandsyder og en central, om end stadig ny aktør på den internationale scene.
Jeg synes, fru formand, at Kommissionen nu som nævnt af hr. Durão Barroso bør begynde at arbejde med projektets indre dimension, dvs. det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union - i overensstemmelse med den kurs, der blev lagt i Lissabon, og i overensstemmelse med forpligtelserne fra Lissabon-processen, for at kunne genoptage en bæredygtig vækst og jobskabelse. Og hvad angår projektets eksterne dimension, skal vi, fru formand, eksportere vores værdisystem og yde vores bidrag til fredsprocessen i Mellemøsten og genetablere forbindelserne til USA på vores betingelser.
Hr. Durão Barroso, Don Quixote siger "de gør, så rider vi". Flertallet i Parlamentet vil i morgen investere en stor politisk kapital i Dem. Brug denne kapital ansvarligt, sammensæt en stærk Kommission, der tjener borgernes interesser, forsvar den fælles interesse og, ikke mindst, sæt kursen for integrationsprojektet.
Gør det, hr. Durão Barroso, og opfyld Deres forpligtelse i en strategisk alliance med Parlamentet, så der, som hr. Coelho sagde for et øjeblik siden, opstår en positiv medskyldighed, og jeg er sikker på, at De vil få det europæiske integrationsprojekt sikkert i havn, for det er et af vores tids mest spændende projekter.
Hr. kommissionsformand, jeg ønsker Dem held og lykke med arbejdet.
Fava (PSE ).
   - Hr. valgte formand for Kommissionen, udskiftningen af kommissær Buttiglione er så afgjort et fremskridt og et tegn på god vilje, men efter vores mening er det stadig ikke tilstrækkeligt.
Vi sætter et kraftigt spørgsmålstegn ved beslutningen om at beholde fru Kroes som konkurrencekommissær, selv om man ved, at dette embede faktisk vil resultere i en situation, hvor der kan opstå en interessekonflikt. De smertelige erfaringer fra den italienske regering viser, at interessekonflikter hos den udøvende magt fører til en særdeles dårlig politik.
Endelig er vi stadig modstandere af nogle af de grundlæggende politiske valg, som De præsenterede os for i juli. Her tænker jeg på uklarheden omkring de spørgsmål, der har at gøre med krig og fred, den alt for store vægt, som De lægger på markedet og konkurrenceevnen, og den fremskyndelse, som De ønsker at foretage af liberaliseringsprocesserne. Jeg hentyder til visse politiske valg, som - tillad mig at sige det, hr. formand - så afgjort forekommer os at være højreorienterede. Derfor giver vi ikke udtryk for vores tillid til Dem med vores stemme i morgen, hr. Barroso. 
Maaten (ALDE ).
   - Fru formand, jeg skal forsøge at gøre mig færdig, inden taget styrter sammen. Hr. Barroso, i sommer overbeviste De mig om, at jeg skulle stemme for Dem, og nu hvor krudtrøgen er ved at lægge sig, og jeg kan overskue slagmarken, må jeg sige, at det var helt berettiget, jeg dengang gav Dem min stemme. Jeg var af den opfattelse, at en kommissionsformand samtidig skal være leder og demokrat. Det er en vanskelig balanceakt, som De med største behændighed har vidst at håndtere.
Fru formand, De Grønnes heksejagt mod fru Kroes kræver en kommentar. Følger man De Grønnes logik, vil man også nå frem til, at en læge ikke kan være ansvarlig for folkesundheden, en tidligere fagforeningsleder kan ikke være ansvarlig for socialpolitikken, en kvinde ikke for kvindernes ligestilling og en fra De Grønne ikke for miljøpolitikken. Har jeg brug for en dommer, vælger jeg helst en, som kan spille fodbold. Ydermere har ingen kommissær tidligere underkastet sig en så streng adfærdskodeks, og det betegner også en institutionel fornyelse. Hr. Barroso, Deres Kommission har glimrende ambitioner, når det gælder økonomisk fornyelse og bekæmpelse af forskelsbehandling. Jeg forventer i lighed med min gruppe, at De hertil føjer yderligere demokratisering.
Afslutningsvis vil jeg sige, at Kommissionen som institution egentlig siden årsskiftet er ophørt med at stille forslag til lovgivning, og den har nu efter min opfattelse sovet længe nok. Kommissionsformand Barroso, væk Tornerose af søvnen, og gå i gang med arbejdet. Jeg føler mig overbevist om, at Europa-Parlamentet i morgen sætter Dem i stand hertil. 
Saryusz-Wolski (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg regner med, at den lyd ikke var et tegn på, at der er uvejr på vej, og jeg håber, at det gode vejr fortsætter.
På vegne af den polske delegation i Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vil jeg støtte den anden Barroso-Kommission. Det er med tungt hjerte, at vi gør det, for ændringerne inden for Kommissionen er på den ene side uretfærdige og på den anden side ikke vidtrækkende nok. Men det udvidede EU har brug for en ny Kommission og for Deres stærke lederskab, hr. Barroso. Vores fælles europæiske interesse kræver sådan et lederskab. Derfor er det indholdet af den nye Kommissions politikker, der nu er afgørende, ikke de enkelte kommissærer.
Hvad forventer vi af den nye Kommission? Vi forventer, at den vil gennemføre tre prioriteringer. For det første håber vi, at den vil fuldføre udvidelsen. Den blev indledt, men ikke gennemført. For det andet skal Kommissionen opretholde og udvikle EU's solidaritet og samhørighed. For det tredje skal den udvikle EU's østlige dimension. Som sagt blev udvidelsen gennemført formelt, men den er ikke fuldført. Det vigtige er, at de nye medlemsstater opnår samme indflydelse på alle dimensioner af EU's politikker og fulde og lige rettigheder, og at de behandles lige.
Den anden prioritering, som især er vigtig for de nye medlemsstater, er EU's sociale og økonomiske samhørighed, noget der hidrører fra det altid nødvendige solidaritetsprincip. Kommissionens første opgave vil være at overbevise Rådet om, at budgettet for de næste syv år skal svare til de opgaver, som EU's udvidelse medfører. Som De sagde i juli, hr. Barroso, kan man ikke få mere Europa for færre penge. Vi forventer, at De holder Deres ord og støtter de budgetforslag, som Prodi-Kommissionen har stillet. Parlamentet vil være på Deres side, hr. Barroso.
Den tredje prioritering er den østlige dimension og den nye naboskabspolitik. Vi forventer, at De indtager en proaktiv holdning til denne politik, hr. Barroso. Vi har brug for en politik, der er generøs, men ikke lemfældig, der er krævende, men effektiv, en politik, der eksporterer den europæiske demokratimodel og markedsøkonomi, der modvirker krænkelse af demokratiets principper, retsstatsprincippet og menneskerettighederne, der fremmer det civile samfund og retfærdige og frie valg i Belarus og Ukraine og en åben dør-politik for et demokratisk Ukraines europæiske ambitioner.
Til sidst vil jeg sige, at vi støtter Deres Kommission, hr. Barroso. Vi har tiltro til, at den vil fokusere på disse prioriteringer, og vi håber, at det bliver en stærk Kommission, og at De bliver en stærk leder.
Xenogiannakopoulou (PSE ).
   - Fru formand, de ændringer, hr. Barroso var nødt til at foretage, var et resultat af Europa-Parlamentets stærke holdning. Vi er dog stadig bekymrede over vigtige spørgsmål og kræver klare garantier og løfter fra Barrosos Kommission. Vi giver ikke noget carte blanche.
Vi er især bekymrede og kræver garantier for konkurrencepolitikkens funktion og for en effektiv kontrol i tilfælde af interessesammenstød. Vi kræver opfyldelse af løfterne om politiske friheder og afskaffelse af forskelsbehandling og vil føre streng kontrol med Kommissionen på dette område. Vi kræver styrkelse af aftalen om de institutionelle relationer til Europa-Parlamentet. Og først og fremmest kræver vi, at De, hr. Barroso, når De fremlægger Kommissionens programerklæringer, fokuserer på bæredygtig udvikling, beskæftigelse, solidaritet og samhørighed og på at styrke Europas rolle som fredens og samarbejdets stormagt.
Fru formand, hr. Barroso, på grund af vores ansvarsfølelse over for Europas borgere vil vi være strenge i vores bedømmelse. Vi vil dagligt kontrollere Kommissionens politiske initiativer, dens politiske handlinger og aktiviteter og overholdelsen af Deres forpligtelser. Som sagt giver vi ikke noget carte blanche. 
Sbarbati (ALDE ).
   - Fru formand, hr. Barroso, den italienske delegation er af den opfattelse, at De er gået glip af den historiske lejlighed, som Parlamentet gav Dem, nemlig at give os en Kommission på niveau med de udfordringer, som EU skal tage op.
Hr. Buttiglione var ikke det eneste problem i Deres svage hold. De har ikke gjort en tilstrækkelig indsats for at få vores fulde tillid, og den vil vi med vores ansvarsfølelse ikke give Dem. Der er nemlig stadig et alvorligt spørgsmål om interessekonflikt, når det gælder den vigtigste portefølje - konkurrence - som Mario Monti tidligere havde ansvaret for, hvilket han gjorde glimrende. Til hr. Mauro og de andre gruppeformænd vil vi gerne sige, at vi ikke har givet hr. Buttiglione særbehandling, at vi kritiserede den italienske regerings frækhed, da den anmodede om retsporteføljen, og at vi værdsætter hr. Frattinis kvalifikationer og høflighed, uden at vi dog undervurderer fortielserne. Vi ville dog gerne have haft en tilsvarende strenghed og stringens, når det gælder interessekonflikterne og de andre tunge byrder, som hæmmer Deres Kommission, hvor nogle af kommissærerne bliver forhindret i at udøve deres mandat til fulde. 
Varvitsiotis (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. Barroso, den 27. oktober beviste De, at de synspunkter, De havde givet udtryk for fra den samme talerstolen, da De talte i forbindelse med Deres valg i juli, var både faste og præcise.
De sagde dengang, at De ville lægge stor vægt på Europa-Parlamentets medlemmers synspunkter, også selv om de gik imod Deres egne. Den 27. oktober lyttede De til Parlamentets stemme og handlede i overensstemmelse hermed i respekt for Parlamentets rolle og den tillid, det viste Dem i juli.
Denne handling tilkendegiver, at De nærer en dyb tro på, at politik er sammensætningens kunst, noget EU i sig selv legemliggør. Selv udtalte De, at kommissionsformandens vigtigste rolle er at forvalte den dynamiske konsensus, som Europa har behov for, og De har allerede vist Dem tro mod dette princip.
Vi tror, at den nye sammensætning, De har præsenteret, er mere effektivt i stand til at leve op til de spørgsmål, der drejer sig om velfærd, solidaritet og sikkerhed. Jeg husker imidlertid Deres udtalelse om, at De, hvis et medlem af Kommissionen ikke kan opfylde sine forpligtelser, ikke vil tøve med at bede vedkommende om at træde tilbage. Dette, sammen med den betydning, De tillægger Parlamentets demokratiske kontrol, giver os garanti for en klog administration.
De 11 græske medlemmer fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti vil støtte og stemme for Kommissionen, men vi vil følge Deres arbejde på nært hold og være kritiske, hvis vi konstaterer, at De ikke overholder Deres forpligtelser.
Hr. Barroso, vi håber, De opnår bred støtte til den nye Kommission, og ønsker Dem held og lykke med Deres vanskelige opgave. 
Panzeri (PSE ).
   - Hr. Barroso, De kom tilbage til Europa-Parlamentet med en ny indfaldsvinkel, og det er en god ting. Jeg håber og tror, at De i bund og grund har forstået, at Europas demokrati ikke kun hviler på to søjler, nemlig Rådet og Kommissionen, men at der er en tredje enhed, som tæller med, og som ønsker at tælle med. Denne enhed er Europa-Parlamentet.
Jeg noterer mig den indsats, som De har gjort i den forbindelse, både når det gælder den forhåbentlig definitive anerkendelse af Parlamentets rolle, og når det gælder den ændrede sammensætning af det hold, som skal følge Dem i de kommende år. Der er dog stadig nogle åbne spørgsmål, som ikke må undervurderes. Dem vil jeg nævne to af. Det første spørgsmål vedrører Deres retningslinjer på det socialpolitiske område, som mildest talt ikke lever op til Europas behov for beskæftigelse, velfærd og rettigheder ud fra Lissabon-strategien. Det andet spørgsmål er fru Kroes' tilstedeværelse på Deres hold. Det er mit indtryk, at denne kommissær snart vil løbe ind i et hav af problemer. Hendes interessekonflikt er efterhånden kendt af alle, og hvis De bekræfter hendes deltagelse i Kommissionen, hr. Barroso, svækker De Dem selv og Deres handlinger.
Selv om jeg sætter pris på nogle af Deres ændringer, gør disse spørgsmål det ikke muligt for mig at stemme for Deres Kommission. Jeg ønsker Dem under alle omstændigheder god arbejdslyst, ikke mindst for Europas skyld. 
Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. valgte formand for Kommissionen, i de sidste par uger har vi kunnet se den måde, som De drøfter tingene på med Parlamentet. Denne metode vidner om en fin fornemmelse for EU-institutionerne. Derfor er vi overbevist om, at De i de næste fem år vil lede Kommissionen på en ny og anderledes måde end for kort tid siden, og at De vil foretage en slags kopernikansk revolution.
Vi er sikre på, at vi får en formand, som ikke allierer sig med den ene eller den anden politiske side. Europa har brug for mænd og kvinder, der fortolker rollen som øverste ansvarlige for alle institutionerne på denne måde, herunder Europa-Parlamentet og parlamentsudvalgene, og her tænker jeg på hr. Bourlanges, som ikke er til stede i salen.
Vi har kort sagt brug for en konstant styrkelse af institutionerne. Derfor ville vi gerne have haft, at andre regeringer - ikke mindst Ungarns socialistiske regering - udviste samme institutionelle lydhørhed som den italienske regering.
Kun en Kommission, som ikke har travlt med at øve indflydelse på national politik, kan få den anseelse og myndighed, som giver Europa mulighed for at få et harmonisk institutionssystem, hvor Parlamentet endelig kan udøve sin lovgivende magt til fulde. En Kommission med en sådan profil skal arbejde for en hurtig vedtagelse af forfatningstraktaten.
Vedtagelsen af EU's første grundlov er et stort resultat for os alle, selv jeg og parlamentsmedlemmerne fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater beklager den manglende medtagelse af en udtrykkelig henvisning til de kristne rødder. Det er dog vores alle sammens pligt at lægge politisk vilje i dette store forfatningsarbejde. Vi skal kort sagt give Europa hjerte og sjæl, for ellers risikerer vi blot at få et valutaens og bureaukratiets Europa.
Derfor gik Parlamentet ind for tildelingen af et sæde til EU i FN's nye Sikkerhedsråd. Målsætningen er at få et Europa, som har stadig større indflydelse på den internationale scene, og et Europa, der arbejder for freden, sådan som det har gjort inden for sine egne grænser i de sidste 50 år.
Vi er sikre på, at De vælger Parlamentets holdninger, og det gør De ikke som partiernes mand, men som institutionens mand. Netop fordi De bliver institutionens mand, som udelukkende arbejder i borgernes tjeneste, vil den italienske delegation fra PPE-DE-Gruppen vise Dem sin tillid. 
Berès (PSE ).
   - Fru formand, hr. valgte formand for Kommissionen, Rådet hjælper Dem ikke, for det forsøger ikke at øge Deres indflydelse, ellers ville det famøse , som Rådet vil have os til at tro er den bedste måde, hvorpå det kan skabe fremskridt, have ført til det, at det nederlandske formandskab skulle indrømme den fejl, der bestod i fortsætte italienernes stædighed. Hverken det nederlandske formandskab eller Rådet har hjulpet Dem, så De står med en svækket kandidat til det område, hvor Kommissionens egentlige myndighed ligger. Deres institution kommer svækket ud af dette, så De bør lytte til det, som Europa-Parlamentet siger Dem.
I den skrivelse, som formand Borrell gav Dem på vegne af det udvalg, som jeg er formand for, spurgte vi Dem om, hvilken entydig metode til alarmering og overvågning der vil blive anvendt i tilfælde af en interessekonflikt, som er en konflikt, der efter min mening langt overstiger de sager, som Den Juridiske Tjeneste har behandlet. Problemet er ikke at få kendskab til, hvilken bestyrelse fru Kroes var medlem af, men at vide, inden for hvilken sektor hun har lært at forsvare enkelte virksomheder og bekæmpe andre.
I Deres indlæg hørte jeg ingen forsikringer hverken om dette eller om, hvordan De vil fratage fru Kroes hendes kompetencer, når en interessekonflikt opstår. Det kan ikke være en administrerende direktør, der bliver den 26. kommissær …
Hökmark (PPE-DE ).
   - Fru formand, den store udfordring nu er at sørge for at gøre udvidelsen vellykket og at sørge for at give Europa en dynamisk økonomi. Men det handler også om at bryde op fra et Europa, som var delt, og som har en historie, der aldrig kan undskyldes.
Det er på den baggrund, at jeg må sige, at det er beklageligt, at en kommissær efter 20 år i diktaturets tjeneste ikke mener at have noget at fortryde. Ingenting at fortryde efter 20 år i diktaturets tjeneste. Det siger mere om den ungarske regering og Den Socialdemokratiske Gruppe end om Kommissionen, fordi ansvaret hverken falder på Kommissionen eller på formanden.
Det er også interessant at notere sig den forhandling, vi har haft her i dag. Den Socialdemokratiske Gruppe mener åbenbart, at det er værre at have en baggrund i et frit erhvervsliv end at have en baggrund i en af Europas brutale diktaturer uden at have noget at fortryde i dag. Det rammer Dem hårdt og er svært at forklare og svært at forsvare.
Men nu består opgaven i at få fart på Europa, og det er på den baggrund, vi giver kommissionsformand Barroso og Kommissionen vores støtte. Det handler om at regulere mindre, det handler om at åbne for frihed og åbenhed. Det handler om at repræsentere et Europa, som bygger på frihedens og demokratiets ideal, det handler om at få fart på Lissabon-processen, og det handler om at give europæerne de største muligheder. På det område vil Kommissionen være god, og vi giver den vores støtte.
Gebhardt (PSE ).
   - Fru formand, man kan ikke omgås således med en kommissær, der har haft succes i forbindelse med åbningen af jerntæppet. Det er efter min mening absolut uhørt. Det må jeg ganske enkelt sige på denne måde! Fru formand, der er fortsat dunkle pletter på Kommissionen, som vi skal godkende i morgen. Hr. Barroso, De er under pres fra regeringer, men De bør ikke undervurdere Europa-Parlamentets årvågenhed. Jeg vil være den første med min gruppe, når det handler om at fjerne fiaskoer i Deres omgivelser. Vi vil tage Dem på ordet! De har lovet Parlamentet at fjerne kommissionsmedlemmer, som af den ene eller anden grund ikke duer. Dette løfte skal De holde, ellers vil De mislykkes ligesom hr. Santer. Den, der har fulgt begivenhederne i de seneste uger, ved, at det frit valgte Parlament har samlet point. Dermed er vores indsats for Europa og dets borgere blevet mere synlig end nogensinde før. Befolkningerne i nu 25 stater vil også kunne se med velvilje på os i fremtiden, forhåbentlig også på Barroso-Kommissionen. 
Brok (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne give udtryk for, at vi nu har en Kommission med 25 medlemmer, hvor vi alle sikkert mener, at den ene eller den anden ikke lige er vores kop te. Det er dog det allermest normale i verden, det er et holdspil. Nu er spillet imidlertid forbi, nu handler det om at opnå handledygtighed.
Men, fru Gebhardt, hvis en Rocco Buttiglione kritiseres på grund af sine værdier, burde det også være tilladt for De Konservative at kritisere Socialdemokraterne, uden at dette betegnes som uanstændigt. Jeg mener, at balancen skal bevares tilsvarende her. Jeg vil gerne agitere for og f.eks. også appellere til De Grønne og andre om følgende: Spillet er forbi, Parlamentet har samlet point, og nu handler det om at forsyne en Kommission med et stærkt flertal, således at den med denne legitimation kan udføre arbejde for os i de næste fem år, som vi skal kontrollere.
Der er masser af arbejde at gøre. Konsolideringen af den udvidede Union og Lissabon-processen er blevet nævnt ligesom Europas rolle i verden og de transatlantische relationer. Vi overvinder terrorismen, og hvilken rolle spiller vi i den forbindelse? Hvordan sikrer vi stabiliteten for vores valuta i diskussioner, hvor mange ikke ligefrem er stolte af stabilitetspagten?
Det er opgaver, som har stor betydning, og derfor vil jeg gerne opfordre os selv til at give udtryk for stor tillid til Kommissionen og samtidig sige følgende til den: En stor tillid betyder dog også stærk kontrol under arbejdet og et godt samarbejde på samme tid. For fællesskabsinstitutionerne, Parlamentet og Kommissionen, vil være dem, der skal implementere forfatningen, således at dette bliver et fælles Europa og ikke et interguvernementalt Europa. Derfor er samarbejdet mellem vores to institutioner af afgørende betydning for Europas fremtid, og vi bør opgive den lille krig og begynde med arbejdet. 
Berger (PSE ).
   - Fru formand, det er ofte blevet sagt, at Parlamentet har hjulpet Europa til en bedre Kommission. Det gælder især også for besættelsen af ressortområderne for retsvæsen og indre anliggender, som er så vigtige for borgerne. Som koordinator for min gruppe i Retsudvalget kan jeg kun bekræfte, at vi var overordentligt imponerede over den store kompetence, som kommissær og næstformand hr. Frattini også besidder selv i meget vanskelige retlige spørgsmål. Han har i hvert fald forstået væsentligt bedre, hvad vi forventer af kommissæren her i Europa-Parlamentet.
Vi har også tillid til, at hr. Frattini lader sin fortid som minister i Berlusconi-regeringen bag sig. Vi undrer os dog over, hvordan han med sin holdning til en meget stærk forpligtelse til at respektere de grundlæggende rettigheder og retsstatsprincippet, som han viste under høringerne, kunne være minister i Berlusconi-regeringen så længe. Hvordan kan det være, at denne regering kunne beslutte så mange love, der rent retsstatsligt var betænkelige, og som de italienske og europæiske domstole nu anvender? Vi må derfor antage til hans fordel, at han altid var i udlandet som udenrigsminster, når disse love blev besluttet. 
Doyle (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne takke hr. Barroso for at have hørt på Europa-Parlamentet. De stridigheder, der har fundet sted mellem Parlamentet og Kommissionen for nylig, har gjort tre ting for Unionen. For det første har den bekræftet, at EU grundlæggende er et politisk og ikke et bureaukratisk projekt. 
For det andet har den styrket EU's evne til at tage beslutninger ved at forbedre de interinstitutionelle forbindelser. For det tredje, og det er det vigtigste, har den styrket EU's demokratiske legitimitet ved at engagere vores borgere i en ægte europæisk debat via det forum, som Parlamentet udgør. 
Personlig føler jeg mig nu mere sikker, når jeg støtter et stærkere hold, forstærket ved kloge tilpasninger, der er foretaget på nogle sagsområder. Hvis De blot kunne være gået videre, hr. Barroso, ville de have slået to fluer med et smæk ved at bytte om på den ungarske og den lettiske kommissærs sagsområder. Derudover byder jeg hr. Piebalgs velkommen til Energidirektoratet som en lovende og dygtig kandidat, der ikke er besmittet af det spøgelse, der udgøres af anklager for ukorrekt optræden i modsætning til den person fra hans land, der oprindelig var nomineret.
Hr. Kovács, der har udvist inkompetence og total foragt for den parlamentariske proces under første runde af høringerne i udvalget, har kunnet vinde lidt mere tillid i rollen som udpeget skattekommissær. Jeg er uenig i hans politiske synspunkter, men er personlig beroliget af hans udtalelse om, at harmonisering af selskabsskatterne fortsat vil ligge inden for medlemsstaternes kompetenceområde.
Selv om jeg ikke tvivler på fru Kroes' professionelle kompetence - det vil jeg gerne understrege - vil jeg gentage min bekymring i forbindelse med en række interessekonflikter, som kan ramme hende som direkte resultat af hendes succes i forretningsverdenen til dato. Måske er det et tilfælde, at vi denne gang har den rigtige kvinde til det forkerte job, men jeg ønsker hende alt godt.
Jeg kan stort set støtte Deres Kommission som repræsentativ for de synspunkter, der findes i et demokratisk valgt Parlament. Vi har jo kun mulighed for at stemme for eller imod den samlede Kommission, men jeg ville ønske, hr. Barroso, at vi klart kan få ført til protokols, at De har udtrykt Deres fulde støtte til princippet om individuel ansvarlighed for hver af kommissærerne. Det ville have været at foretrække ikke at vente med disse ændringer til 11. time, men resultatet af hele episoden er, at samarbejdet mellem Parlamentet, Kommissionen og Rådet er blevet styrket. Parlamentet har vist sig som et langt stærkere forum og et forum, som man ikke kan ignorere. Vi har givet Dem et klart budskab. Vi er ikke noget gummistempel. Jeg ønsker Dem og Deres hold alt godt. 
De Veyrac (PPE-DE ).
   - Hr. valgte formand for Kommissionen, kære kolleger, i forbindelse med den Kommission, som er blevet præsenteret for Europa-Parlamentet, er der flere punkter, som jeg glæder mig over. Jeg vil især gerne nævne et. Det er valget af de drevne og erfarne personligheder, som det overvejende flertal af høringerne i Europa-Parlamentet er bevis på, f.eks. den høring af kommissær Jacques Barrot, som jeg fulgte i Transport- og Turismeudvalget. Men, hr. indstillede formand, jeg vil ikke lægge skjul på, at der stadig i dag er nogle spørgsmål. 
Hr. Barroso, De organiserede topmødet på Azorerne for præsident Bush, og i dag 18 måneder efter krigens start er det endnu ikke afsluttet. Vi kender desværre til det antal ofre, som krigen kræver hver dag. Jeg vil gerne kende Deres holdning til dette emne.
Det andet punkt, som giver anledning til undren, og som netop er blevet nævnt, er ændringen af Kommissionens sammensætning. Ændring af sammensætningen er måske så meget sagt, for den har kun ændret sig lidt. Hr. Barroso, er De ikke bange for, at De ved at udnævne en person for konkurrenceområdet, som, uanset hendes kvalifikationer som det er blevet understreget her, regelmæssigt risikerer at komme i interessekonflikter, risikerer, at Deres Kommission bliver underlagt en slags permanent tvivl om de beslutninger, som den skal træffe på et område, der er lige så ømtåleligt som konkurrenceområdet?
Det tredje og sidste punkt ligger mig meget på sinde, og det handler om Tyrkiet. Alle her kender vores holdning til denne sag. Tyrkiet har, hvilket vi så ofte har gentaget, ikke berettigelse til at tiltræde EU, og dette af flere grunde. Men jeg vil kun nævne en, nemlig at landets tiltræden vil sætte en stopper for fællesskabsprojektet. EU kan ved at udvide sig ubegrænset hurtigt blive et enormt økonomisk frihandelsområde eller en klassisk international organisation, der har mistet alle karakteristika.
I flere år har hr. Barroso og vores gruppe, og jeg selv gjorde det i november 2002, talt til fordel for et privilegeret partnerskab mellem EU og Tyrkiet. Er De åben for denne tredje mulighed, som kan løse dilemmaet mellem tiltrædelse og udelukkelse?
Hr. indstillede formand, som De kan forstå, er der stadig nogle bekymringer, og vi håber, at vi i løbet af denne forhandling vil blive beroliget.
Karas (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. Barroso, mine damer og herrer, Barroso-Kommissionen og Europa-Parlamentet er styrket. Det er dog trist, urimeligt og forkert, at få personers forskellige vurdering fordrejer blikket for helheden og de udfordringer, som ligger for os.
Kommissionen og Europa-Parlamentet er en kommunikationskanal. Vi har brug for hinanden. Vi har brug for en stærk Kommission, der er initiativrig, dynamisk og kompetent. Vi har brug for et stærkt Europa-Parlament, for uden Europas borgere eller deres repræsentanter må og kan der ikke afgøres noget i EU, fordi vi skal gøre EU mere borgernært, gennemsigtigt og demokratisk. Vi skal gøre alt, for at der igen kan føres en Europapolitik på forfatningens grund, indadtil, som det er tilfældet ude i verden, i stedet for primært nationale og partipolitiske Europapolitikker, jf. hr. Schulz' tale.
Lad os gøre borgerne til berørte parter! Lad os erklære vores mål, motiver og succeser! Jeg forventer af Dem, hr. formand, at De på en forståelig måde konkretiserer og operationaliserer Lissabon- og Barcelona-processen. At De fjerner de indre europæiske blokader, at De fremmer den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, at De ikke svækker stabilitets- og vækstpagten, at De gennemfører subsidiaritetstesten før fremlæggelsen af forslag, at De på en forståelig måde artikulerer en klar begrundelse for merværdien af europæiske regler, og at De træffer en aftale med Rådet om, at der overalt, hvor der investeres 1 euro, er 12 synlige stjerner. Kun på den måde skaber vi en europæisk bevidsthed og kan mindske forskellen.
Ca. 500 parlamentsmedlemmer og jeg glæder os til et selvbevidst, vellykket og fair samarbejde. Held og lykke! 
Busuttil (PPE-DE ).
   - Jeg er en af dem, der ville have foretrukket, at Deres Kommission var blevet valgt for tre uger siden. I så fald ville De allerede have indledt arbejdet. Efter nærmere overvejelse mener jeg dog, at vi kan tage ved lære af det, der er sket.
Den første lære er, at EU - og navnlig Kommissionen - må acceptere, at det ikke må blande sig i ting, der vedrører tro, moral og etik. Jeg tænker især på følsomme spørgsmål vedrørende abort, dødshjælp, kloning, familie og ægteskab - alt sammen meget følsomme emner, som der er forskellige holdninger til i de enkelte medlemsstater.
Efter de seneste ugers begivenheder mener jeg, at De ville gøre klogt i at holde Dem fra den slags emner og undgå optrin, hr. Barroso. Hvis vi virkelig tror på subsidiaritetsprincippet og idéen om at være forenet i mangfoldighed, må vi give de enkelte stater lov til at regulere den slags ting i henhold til situationen i deres land.
Den anden lære, vi kan drage af det, der skete, er, at Europa-Parlamentet styrker sin position og støt og roligt bliver mere beslutsomt i den rolle, det spiller for de beslutninger, som EU træffer. Europa-Parlamentets styrkede rolle betyder, at der bliver holdt skarpere øje med Kommissionen, og at den bliver holdt mere ansvarlig.
Samtidig vil Kommissionen imidlertid på denne måde opbygge sin egen styrke, fordi dens legitimitet øges i offentlighedens øjne. Det betyder, hr. valgte formand, at vi har et stærkere Parlament efter det, der er sket. Vi har imidlertid også en Kommission, der er stærkere, fordi den er mere åben over for, at repræsentanter, der er direkte valgt af den europæiske befolkning, foretager undersøgelser og udøver kontrol. Dermed har vi mindsket det demokratiske underskud i Europa, og vi har rykket EU et skridt tættere på borgerne. Tak.
Queiró (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. formand for Kommissionen, for tre uger siden var den Kommission, som De står i spidsen for, hr. Durão Barroso, en god Kommission. Deres program var positivt, Deres holdning fast og klar, og de opstillede mål var gavnlige for Europa som helhed og fair over for samhørighedslandene i særdeleshed. I dag er den - af præcis de samme grunde - stadig en god Kommission. Vi kunne, ligesom vi stadig kan, altovervejende godkende dens sammensætning, især fordi De har undgået en sondring mellem superkommissærer og kommissærer af lavere rang, men også fordi den ideologisk afspejler vores værdier og alt i alt er mere i tråd med flertallets følelser i medlemsstaterne.
Fru formand og hr. formand for Kommissionen, det Europa, jeg tror på, er et Europa, der udmærker sig ved frihed og mangfoldighed, ved sikkerhed, velstand og solidaritet. Det bør være vores retningslinjer, og det er også dem, som hr. Durão Barroso har lovet at følge. Europa bør komme i hu, at der ikke er sikkerhed uden frihed, at ingen social model kan overleve uden konkurrencedygtighed, og at man ikke kan være forenet i mangfoldighed uden nærhed, men derimod sammensmeltet i ensretning, og dét ønsker vi ikke.
Endelig har Barroso-Kommissionen vores støtte, fordi den kan knytte de transatlantiske bånd på ny. Europa defineres ikke i modsætning til noget land og slet ikke i modsætning til vores vigtigste allierede, ikke som modsætning og slet ikke ved underkastelse, men det tror jeg er indlysende for alle.
Til sidst et par ord til hr. Durão Barroso, der var en god premierminister i Portugal. Jeg beder Dem ikke om - og jeg ønsker det heller ikke - at være vores kommissær, jeg beder Dem om at være en kommissionsformand, der husker på det, som borgerne og staterne er optaget af, uanset deres økonomiske, befolkningsmæssige eller geografiske tyngde, og som jeg håber vil være Dem til inspiration, når De skal udøve Deres nye og vigtige hverv. Held og lykke, hr. Durão Barroso. Mange tak. 
Formanden.
   - Kære kolleger, før jeg giver hr. Nicolaï ordet på vegne af Rådet, skal jeg meddele Dem, at jeg som afslutning på forhandlingen har modtaget syv beslutningsforslag. Afstemningen finder sted torsdag kl. 11.
Jeg giver nu hr. Nicolaï ordet på vegne af Rådet. 
Nicolaï,
    Fru formand, som De ved, og som Europa-Parlamentet ved, er Rådet og formandskabet formelt ikke part i diskussionen mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen og kommissionsformanden. Vi har afgjort været stærkt involveret heri, og vi har fra Rådets side, som De ved, også bifaldet den nye liste over indstillede kommissærer.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at understrege, at jeg glæder mig over det forslag, hr. Barroso, den nye formand for den nye Kommission, i dag har stillet. Jeg vil gerne give hr. Barroso min kompliment. Og jeg vil også gerne komplimentere Europa-Parlamentet. Jeg har hele tiden gjort det klart, at Europa-Parlamentet fuldt og helt har ret til at fastlægge sin holdning, når det gælder de nye kommissærer og den nye Kommission. Ja, det er Parlamentets pligt. Jeg har også hele tiden understreget, at vi naturligvis har fuld tillid til, at Europa-Parlamentet vil indtage en velovervejet holdning. Vi ser frem til i morgen. Jeg har fuld tillid til, at De træffer en forstandig beslutning. Vi har også fra formandskabets side fastholdt, at der ikke var tale om nogen krise, da denne situation opstod. Tværtimod er det udtryk for, at der i et fuldt udviklet demokrati kan opstå en konflikt, og vi må i den forbindelse også vise, at det er muligt at finde en løsning på kort sigt. Jeg har fuld tillid til, at det vil vise sig i morgen, at en sådan løsning er fundet.
Fru formand, lad mig benytte lejligheden til at takke hr. Prodi og hans kommissærer for, at de har fortsat arbejdet. Ligeledes vil jeg gerne benytte lejligheden til at understrege, at vi glæder os meget til samarbejdet med den nye Kommission, som lige er blevet præsenteret.
Afslutningsvis skal det understreges, at vi, hvis De i morgen i Europa-Parlamentet træffer en positiv beslutning, efter min opfattelse alle kan drage den konklusion, at såvel EU i almindelighed som europæisk demokrati i særdeleshed er styrket efter denne situation. 

Mange tak, hr. Nicolaï.Jeg giver ordet til hr. Barroso. 
Barroso,
    Hr. formand, mine damer og herrer, først og fremmest vil jeg gerne takke Dem både for denne forhandling, den overvejende positive modtagelse og for at have givet udtryk for Deres forskellige synspunkter. Jeg bemærkede især støtten fra de fleste af Dem, de bekymringer, der er kommet til udtryk, de forslag, der er blevet stillet og også de nævnte prioritetsområder.
Jeg vil gerne tale om især tre punkter, nemlig for det første sammensætningen, for det andet de eventuelle interessekonflikter og for det tredje samarbejdet mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen, hvor jeg bl.a. drømmer om en rammeaftale. 
Lad os først tale om sammensætningen. Flere af Dem har kritiseret mig, fordi jeg tog hensyn til medlemslandenes vilje. Det er korrekt. Jeg tog hensyn til medlemslandenes vilje. Det er for øvrigt det, der står i traktaten. Ansvaret for sammensætningen af Kommissionen påligger ikke kun den indstillede kommissionsformand. Ansvaret er delt mellem den indstillede formand og Rådet. Det, som jeg præsenterer for Dem i dag, er derfor allerede et resultat af et kompromis. Jeg nævner det, for at det kan blive ført til protokols, og for, at det skal være helt klart. Det er allerede et resultat af et kompromis mellem den indstillede kommissionsformand og Rådets medlemmer, hvor der ligeledes er taget hensyn til Europa-Parlamentets vilje, som jeg har tolket den. Derfor var mødet i oktober positivt. Det var faktisk på dette møde, at jeg forstod Deres væsentligste bekymringer og kunne imødegå dem.
Når det er sagt, har jeg ikke kunnet løse alle de nævnte problemer, og jeg vil sige Dem hvorfor. Til en vis grad fordi De har fremsat modstridende ønsker. Flere af Dem er f.eks. meget optagede af, at en bestemt kommissær bliver, mens andre ikke ønsker denne kommissær. Jeg blev for øvrigt meget overrasket over, at nogle af medlemmerne af en parlamentarisk gruppe udtrykte skarp kritik af en kommissær, i dette tilfælde kommissæren for konkurrenceområdet, selv om den selvsamme gruppe netop meget indtrængende havde bedt mig om at bevare den pågældende kommissær på den post, hvilket virkelig er besynderligt, når man tænker på forholdet mellem Europa-Parlamentet og den indstillede formand. Under de vilkår er det meget nemt - jeg bliver nødt til at sige det - at fremstille sammensætningen af Kommissionen som et problem mellem den indstillede kommissionsformand og Rådet. Nej! Den indstillede kommissionsformand er, når han tildeler ansvarsområder, også underlagt modstridende ønsker fra de forskellige politiske grupper og endda mellem medlemmerne af den samme politiske gruppe, som vi har set det i dag.
Jeg fortæller Dem alt dette, mens jeg drømmer om fremtiden, for to efter min mening væsentlige aspekter ligger mig meget på sinde. For det første overholdelse af traktaterne. Som De ved, er Kommissionen traktaternes vogter, hvilket betyder, at jeg har pligt til at overholde traktaterne. For det andet ligger Kommissionens institutionelle position mig meget på sinde, ikke på grund af institutionel egoisme, men fordi jeg virkelig tror, at vi mere end nogensinde har brug for en stærk Kommission til fremme af opbygningen af Europa. Jeg er derfor klar til et loyalt, gennemsigtigt og åbent samarbejde med Dem, og jeg er klar til dette positive partnerskab med Europa-Parlamentet, men jeg bør også fortælle Dem, at det ikke kommer til at foregå på bekostning af Kommissionen. Det kan jeg ikke acceptere, for vi har alle i Europa brug for en uafhængig, troværdig og stærk Kommission med respekt for traktaterne. Det er meget vigtigt, at jeg præciserer dette for Dem, for vi ved alle, hvor ansvaret ligger. Derfor - naturligvis stadig med respekt for traktaterne - har jeg taget hensyn til medlemsstaternes vilje. Jeg bør også fortælle Dem, at nogle har samarbejdet mere end andre. Det er korrekt, at nogle medlemsstater har udvist større forståelse end andre for de bekymringer, som jeg har givet udtryk for. Det ligger mig på sinde at få det sagt, for jeg tror, at det er vigtigt, at alle lektioner drages af denne erfaring med henblik på Kommissionens fremtid og for den gode forvaltning af institutionerne.
Hvad angår spørgsmålet om interessekonflikter, vil jeg først og fremmest sige, at jeg har taget konklusionerne fra det udvalg, som varetog høringen af fru Kroes, i betragtning. Jeg vil læse konklusionerne fra dette udvalg op for dem. Jeg vil læse dem på engelsk, for teksten var oprindelig engelsk. Udvalget bekræftede, at fru Kroes havde, og jeg læser nu op:

 (den nødvendige personlige og professionelle evne til at indtage den høje stilling, som hun er blevet foreslået til, og at hendes handlinger og forpligtelser, hvoraf nogle går ud over, hvad der er strengt nødvendigt, er tilstrækkelige til at håndtere risikoen for fremtidige interessekonflikter). 

 Det var ordene i den skrivelse, som jeg modtog fra Europa-Parlamentets formand, som formanden for udvalget havde skrevet. Dernæst spurgte udvalget mig i lighed med Formandskonferencen om, hvilke garantier jeg i min egenskab af kommissionsformand kunne give, hvad angår de planlagte foranstaltninger til at undgå interessekonflikter. Vi har faktisk truffet en lang række foranstaltninger, men listen over dem er alt for lang at nævne her, men filosofien er, at hvis en tjeneste og særlig generaldirektøren for konkurrence konstaterer en potentiel interessekonflikt, har vedkommende pligt til at meddele det, men ikke til at undersøge sagen nøjere, hvilket er vigtigt, for beslutningen henhører ikke under generaldirektørens ansvar, men er kommissionsformandens ansvar.
Kommissionsformanden kan naturligvis ikke være orienteret om de hundreder og tusinder af konkurrencesager, som Kommissionen kommer til at beskæftige sig med. Generaldirektøren, som på denne post bistås af Kommissionens juridiske tjenestegrene, har derfor meddelelsespligt. Dernæst er det, som De ved, kommissionsformanden, som i henhold til traktaten er garant for sammenhæng og kontinuitet i Kommissionen, som træffer beslutningen, hvis han mener, at der er en potentiel interessekonflikt, om at overdrage sagen til en anden kommissær eller måske selv træffe denne beslutning i forsamlingen. Der findes altså en foranstaltning.
Når det er sagt, har jeg hørt en række bemærkninger. Således nævnte fru Frassoni tre sager, som i øjeblikket er under behandling, og som har forbindelse til bekæmpelsen af konkurrencebegrænsende aftaler, som kunne indeholde interessekonflikter. Fru parlamentsmedlem, det erkender jeg, men det er kun tre sager ud af 561 lignende sager, som i øjeblikket behandles af Kommissionen, ud af et samlet antal på mere end 1.000 sager enten om fusioner eller statsstøtte. Det er altså eksisterende sager, som naturligvis kan forårsage interessekonflikter. Men vi har gennemsigtige foranstaltninger for at undgå, at disse interessekonflikter reelt kan skabe disse følger. Denne foranstaltning er demokratisk, for ansvaret er pålagt holdet og kommissionsformanden.
Endelig har nogle af Dem også nævnt, at De vurderer, at en kommissær fra den italienske regering blot på grund af den kendsgerning, at vedkommende er italiener og medlem af den italienske regering, ikke kan have ansvaret for retsområdet. Jeg vil sige Dem, at det er en ting, som jeg ikke kan acceptere, og det skyldes princippet om ikke-diskriminering. Det handler om et ansvar, som personen og individet bærer. Det er ikke acceptabelt, at en person fra et land eller fra en regering alene på det grundlag ikke kan overdrages et vist ansvar, selv om vedkommende har de fornødne politiske, intellektuelle og faglige kvalifikationer. Medlemsstaterne er demokratiske lande. Og det er ikke op til os som Kommission at træffe afgørelse om, hvilke regeringer der kan accepteres, og hvilke der ikke kan. Det er ikke vores område. Det er vælgerne i de forskellige lande, der afgør det.
Dette gælder ligeledes en anden kommissær, nemlig den kommissær, der er indstillet af den ungarske regering. Den ungarske regering er en demokratisk regering, ellers ville jeg tro, at Ungarn ikke kunne være med i EU. Jeg mener også, at det er uacceptabelt at sige, at en person, der er udnævnt af en af Unionens demokratiske regeringer, og som indtil for nylig var formand for det største parti i dette demokratiske land, af rent politiske årsager ikke kan indstilles som medlem af Kommissionen. Derfor mener jeg, at vi bør forsøge at holde fast på denne kommissær.
Mine damer og herrer, der skal naturligvis indgås kompromiser. Som en af Dem så rigtigt sagde, er det en Kommission med 25 medlemmer. Og jeg stiller Dem spørgsmålet, om alle medlemmerne i den nationale regering i hver enkelt af Deres hjemlande kan godkendes af Dem, selv om det er Deres parti, der er ved magten. Jeg tror ikke, at det er tilfældet. Hvorfor kræve mere af de europæiske institutioner end det, der kræves af de nationale institutioner?
Det er der, problemet ligger. Jeg vil gerne indrømme, at der skal være mere gennemsigtighed, og at der kan stilles flere krav, men jeg spørger mig selv, om ikke nogle ud af naivitet og andre med andre intentioner ikke er ved at svække de europæiske institutioner, som vi ønsker skal være stærke. Vi kan acceptere mange krav, men indimellem kan jeg blive overrasket, når jeg ser, at medlemmerne af Kommissionen er underlagt meget højere krav end medlemmerne af de nationale parlamenter. Jeg spørger mig selv, hvor mange af de nationale regeringer der reelt ville blive godkendt, hvis alle medlemmerne skulle deltage i høringer af den type, som De har organiseret her i Europa-Parlamentet. 
I forbindelse med sammensætningen af Kommissionen har nogle af Dem nævnt, at den var alt for liberal. Lad det være helt klart, at sammensætningen reelt afspejler den mangfoldighed, som kendetegner medlemsstaterne. Hvis der var kommunistiske regeringer i EU-medlemslandene, ville der også være kommunistiske kommissærer. Hvis der var regeringer, der var ledet af De Grønne, ville der også være kommissærer med denne overbevisning. Det er slet ikke noget problem for mig. Det er regeringerne, som repræsenterer flertallet i landet - eftersom det i alle EU-landene som regel er flertallet - og som stiller forslag til os. Derfor er kritikken af Kommissionen på grund af en alt for højreorienteret eller venstreorienteret sammensætning på ingen måde berettiget. Kommissionen er virkelig et resultat af mangfoldighed, og jeg vil gerne gentage det, som jeg allerede har nævnt, særlig for øvrigt til Den Socialdemokratiske Gruppe, nemlig at jeg ikke er en partipolitisk formand. Og som direkte svar på de bekymringer, som hr. Schulz, hr. Swoboda og hr. Rasmussen gav udtryk for, kan jeg sige, at selv om jeg har en ideologisk politisk overbevisning, kan jeg i min egenskab af kommissionsformand hverken være højrefløjens formand mod venstrefløjen eller venstrefløjens formand mod højrefløjen. Jeg mener, at vi på europæisk plan først og fremmest bør stå sammen, alle os med proeuropæisk overbevisning, og arbejde til fælles europæisk fordel.
Lad mig også sige en ting til medlemmerne af Den Socialdemokratiske Gruppe, med al den respekt, som jeg skylder Dem: De vil meget ofte opdage, at De f.eks. inden for social samhørighed vil få meget færre vanskeligheder med mig i Kommissionen end De ville få med en række socialdemokratiske regeringer, der i øjeblikket er ved magten. Det vil vi for øvrigt kunne konstatere under drøftelsen af de finansielle overslag. Vi vil i den anledning reelt se, hvem der forsvarer den sociale samhørighed, og hvem der forsvarer en mere aktiv fordelingspolitik.
Vi siger ofte, at vi skal forsvare den europæiske socialmodel, og det er rigtigt. Men er De klar over, at der i en række medlemslande, særlig dem, som netop er tiltrådt, endnu ikke findes nogen europæisk socialmodel, og at deres problem ikke er at bevare den europæiske socialmodel. Deres problem er at forsøge at opnå den europæiske socialmodel. Vi bør derfor gøre en indsats for, at udvidelsen bliver en succes, og vi skal arbejde i den retning.
Hvad angår spørgsmålet om samarbejdet mellem Kommissionen og Europa-Parlamentet, vil jeg ikke vente på resultatet af afstemningen om Deres beslutningsforslag i morgen. Men da flere af Dem direkte har stillet mig dette spørgsmål, bl.a. hr. Watson, jeg vil i forbindelse med et beslutningsforslag, der er indgivet af hr. Poettering, hr. de Vigo, hr. Duff, hr. Schulz, hr. Swoboda, hr. Crowley med flere, sige, at punkt 5a) med ændringer er fuldt ud acceptabelt. Det handler om følgende princip: Hvis Europa-Parlamentet under en afstemning beslutter at trække sin tillid til en kommissær tilbage, skal kommissionsformanden alvorligt overveje muligheden for at anmode kommissæren om at træde tilbage. Formanden skal enten anmode kommissæren om at træde tilbage eller foran Europa-Parlamentet afgive begrundelse for at afvise at gøre det. Det er ordene i det dokument, som er blevet forelagt for mig, og det er det kompromis, som min forgænger, hr. Prodi, udarbejdede. Det har jeg ingen indvendinger imod.
Det væsentlige spørgsmål er, hvordan princippet om individuelt ansvar kan forenes med Kommissionens kollegialitet. Det er en balance, der ikke er let at opnå, for som De ved, er Kommissionens kollegialitet indskrevet i traktaterne, og den har dermed forpligtende virkning. Jeg kan derfor ikke acceptere at gå imod traktaterne. Jeg kan ikke acceptere, at det bliver således, at Deres manglende tillid til en kommissær automatisk medfører vedkommendes tilbagetræden, for det fremgår ikke af traktaterne, og det er heller ikke i traktatens ånd eller bogstav, og jeg bør som kommissionsformand være traktaternes fremmeste vogter.
I traktaterne slås kollegialitetsprincippet fast, hvilket ikke på politisk plan forhindrer, at jeg med den nødvendige opmærksomhed fuldt ud kan beskæftige mig med de bekymringer, som De giver udtryk for med hensyn til et medlem af Kommissionen og begrunde min beslutning med det samme. Jeg har for øvrigt bedt kommissærerne om at acceptere princippet om fratrædelse, hvis formanden anmoder dem om det, hvilket de har accepteret.
Jeg tror desuden, at med de nuværende 25 medlemslande er formandens myndighed, som for øvrigt blev styrket med Nice-traktaten, som stadig er gældende, også blevet væsentlig i forhold til medlemslandene. Derfor har medlemmerne af Kommissionen på uformelle møder accepteret princippet om fratrædelse, hvis kommissionsformanden anmoder om det. Vi går derfor i en vis udstrækning længere end det, som De anmoder om. Det, jeg ikke kan ændre, er forholdet mellem institutionerne, som er fastlagt i traktaten. 
Jeg tror, at vi i morgen vil få mulighed for at reagere og fremsætte erklæringer efter afstemningen. Jeg vil gå endnu mere i detaljer, hvis De ønsker det. Jeg kan dog allerede i dag sige Dem, at næstformanden, fru Wallström, og jeg selv er klar til at arbejde med Dem på en fornyelse af rammeaftalen, hvor vi især vil tage den skrivelse, som formanden, hr. Borrell, gav mig, i betragtning samtidig med en række initiativer, særlig hr. Poetterings, som har medført en række vigtige holdepunkter for den institutionelle debat. Jeg kan der virkelig se en konstruktiv vilje til åbenhed over for Europa-Parlamentet.
Jeg vil slutte med at nævne spørgsmålet om de transatlantiske forbindelser. I den forbindelse mener jeg, at vi bør samarbejde med USA på lige fod og med lige værdighed med gensidig respekt. Vi har mere end nogensinde brug for det, og hele verden har behov for dette samarbejde.
De har selv i dag modtaget den sydafrikanske præsident. Jeg modtog ham i går, og han fortalte mig i lighed med de øvrige ledere fra udviklingslandene, at et tættere samarbejde mellem Europa, som på nuværende tidspunkt er den største økonomiske og handelsmæssige stormagt, også er meget vigtig for dem, og at vi sammen med USA absolut burde arbejde for en bredere transatlantisk dagsorden. Det er naturligvis det, jeg vil gøre, samtidig med at jeg selvfølgelig vil forsvare de europæiske fælles interesser.
Jeg vil konkludere med at sige, at denne uges forhandlinger har været givende for os alle. Jeg afviser dog tanken om vindere og tabere. Jeg mener, at de europæiske institutioner gensidigt kan styrke hinanden, og at vi alle kan gå ud som vindere af denne konstruktive forhandling. Jeg vil endnu en gang gøre Dem opmærksom på min og hele Kommissionens vilje til at samarbejde loyalt med Dem og at få etableret en positiv dagsorden for Europa, for vi har meget at gøre. Tanken om et positivet partnerskab med Europa-Parlamentet er meget vigtig i de kommende fem år. Det bliver nogle vanskelige år. Der vil komme flere anmodninger, men vi - Europa-Parlamentet og Kommissionen - kan arbejde sammen uden smålig partiånd og uden unyttige opdelinger og i særdeleshed forsøge at samle alle dem, der mener, at Europa har en fremtid, som mener, at vi kan samle de unge i medlemslandene til fordel for Europa. Ud fra det synspunkt kan jeg garantere Dem min vilje til et loyalt samarbejde i et åbent og konstruktivt forhold til Europa-Parlamentet.
Formanden.
   - Mange tak, hr. Barroso.
Jeg giver ordet til hr. Kilroy-Silk, som har en bemærkning til forretningsordenen. 
Kilroy-Silk (NI ).
   - Hr. formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Jeg er glad for at få denne mulighed for at tale til dem.
De vil erindre, at jeg, da det minuts taletid, der var afsat til mig tidligere i dag, var gået, noterede, at De havde formandshammeren hævet efter 59 sekunder. Jeg nævnte dette og sagde, at jeg syntes, det var lidt unfair, at De var parat til at stoppe mig, når andre havde talt i halvandet minut. Jeg får at vide - det hørte jeg Dem ikke sige - at det var heldigt for mig, at De ikke havde brugt hammeren tidligere, fordi jeg sagde ting, der ikke var sande. 
Jeg ville være meget taknemmelig, hvis De kunne fortælle mig to ting. Hvad var det, jeg sagde, som ikke var sandt, og ifølge hvilken regel kan formanden for dette Parlament censurere medlemmernes indlæg?[lt]
Formanden.
   - Hr. Kilroy-Silk, De skal som alle andre respektere taletiden, og desuden er Deres indlæg ikke en bemærkning til dagsordenen. 
Batten (IND/DEM ).
   - Hr. formand, hr. Kilroy-Silks bemærkninger vedrørende Kommissionen var korrekte, i særdeleshed når det gælder hr. Mandelson, hvis navn er synonymt med fusk i Det Forenede Kongerige. Deres bemærkninger, hvor de anklagede hr. Kilroy-Silk for bagvaskelse, viser Parlamentet og alle EU-institutioners antidemokratiske natur, hvis et sådant yderligere eksempel …
Toubon (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har ingen intentioner om at deltage i denne maskerade. Hr. formand, jeg ønsker ganske enkelt at sige - og det er en bemærkning til forretningsordenen - at jeg var til stede mandag eftermiddag, men mit navn fremgår ikke af tilstedeværelseslisten. Jeg vil gerne have, at det bliver rettet.
Formanden.
   - Mange tak, hr. Toubon. Vi vil kontrollere Deres udsagn og foretage eventuelle korrektioner. 

Kære kolleger, næste punkt på dagsordenen er spørgetiden. Vi behandler en række spørgsmål til Rådet. 
Formanden.
   - Jeg begynder med spørgsmål nr. 1 af hr. Papadimoulis, som handler om udførelsen af arrestordren på Kenan Akin, og jeg giver hr. rådsformand Nicolaï ordet med henblik på et svar. 
Formanden.
Den 15. august 1996 deltog den tidligere "minister" i den nordcypriotiske fupstat, Kenan Akin, i mordet på den græske demonstrant Solomon Solomou under en fredelig demonstration i Cyperns neutrale zone. Demonstrationen blev opløst på voldelig vis, hvilket medførte mange tilskadekomne, og forløbet kulminerede i mordet på den græske demonstrant. Der har siden da foreligget en international arrestordre fra Interpol imod Kenan Akin, og Europa-Parlamentet har i sin beslutning (B4-0994, 1024, 1039, 1043, 1058 og 1073/96)(1), som det vedtog efter disse hændelser, krævet "at Tyrkiet samarbejder om foranstaltningerne til identificering, arrestation og retsforfølgelse af alle dem, der var indblandet i mordene på og beskydningen af de ubevæbnede demonstranter".
For nylig blev denne eftersøgte person imidlertid arresteret i Istanbul på grund af smugling men løsladt igen til trods for Interpols arrestordre.
Hvilke foranstaltninger vil Rådet træffe for at sikre, at Ankara overholder sine internationale forpligtelse samt de forpligtelser, Tyrkiet har i medfør af sine aftaler over for Den Europæiske Union, så ordren til arrestation og udlevering af Kenan Akin omgående kan efterkommes?
Nicolaï,
    Rådet er ikke vidende om enkelthederne vedrørende udstedelse og håndtering af den internationale arrestordre og anmodninger om udleveringer, som nævnes af det ærede medlem. Ej heller er det op til Rådet at afgøre, om Tyrkiet har overtrådt sine internationale forpligtelser i dette tilfælde.
Den Interpol-arrestordre, der blev udsendt efter denne afgørelse, er ikke baseret på et EU-instrument eller på et internationalt instrument, der binder EU og Tyrkiet. Det spørgsmål, som det ærede medlem har rejst, synes derfor at falde helt inden for de pågældende landes egen jurisdiktion, og det er derfor ikke op til Rådet at udtrykke nogen mening om denne sag. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Fru formand, hr. formand for Rådet, Europa-Parlamentet har i sit beslutningsforslag opfordret til, at der efter disse begivenheder træffes alle nødvendige foranstaltninger for, at de ansvarlige for drabene og skyderierne mod ubevæbnede demonstranter stilles for retten. Jeg ved ikke, hvad Interpol gør eller ikke gør, men agter Rådet at gøre noget som respons på, hvad Europa-Parlamentet har krævet i sin beslutning?
Nicolaï,
   Jeg kan uddybe det, jeg lige har sagt, en smule. Eftersom Rådet, som jeg har sagt, ikke er vidende om nogen af de påståede detaljer vedrørende den internationale arrestordre og den anmodning om udlevering, der nævnes i spørgsmålet, kan jeg ikke fremkomme med nogen synspunkter derom. Men vi bør erindre, at internationale arrestordrer udstedt af Interpol ikke i sig selv er bindende for den stat, der modtager dem. De ligner mere anmodninger fra en stat til en anden og garanterer ikke automatisk, at en mistænkt bliver tilbageholdt og/eller udleveret. I stedet bliver spørgsmålet om udlevering stort set styret af eksisterende bilaterale udleveringsaftaler, hvis sådanne findes.
I modsætning til EU's arrestordresystem, som Tyrkiet ikke deltager i, er der ikke noget implicit princip om gensidig anerkendelse af juridiske afgørelser mellem de pågældende stater.
Den Europæiske Konvention om Udlevering under Europarådets auspicier, som Tyrkiet deltager i, følger samme logik. 
Formanden.
Hvorfor er Rådet nødsaget til at vente til april 2005, inden det i medfør af Nice-traktatens bestemmelser træffer afgørelse - og realiserer en sådan afgørelse - om at gå over til afstemning med kvalificeret flertal og anvendelse af proceduren med fælles beslutningstagning på områderne asyl, indvandring og grænsekontrol? Hvad er til hinder for en tidligere gennemførelse af traktatens bestemmelser?
Nicolaï,
    Den 5. november 2004 vedtog Det Europæiske Råd et nyt flerårigt program for de næste fem år, der blev kaldt Haag-programmet, og som styrkede frihed, sikkerhed og retfærdighed i EU.
Det Europæske Råds konklusioner, som sætter fokus på Haag-programmet, tager hensyn til anbefalingen vedrørende brugen af kvalificerede flertalsafstemninger og den procedure med fælles beslutningstagning, som Europa-Parlamentet vedtog den 14. oktober 2004.
I selve Haag-programmet anmoder Det Europæiske Råd, idet det tager hensyn til Kommissionens vurdering og de stærke synspunkter, der kom til udtryk i Europa-Parlamentet i dettes beslutningsforslag, Rådet om at vedtage en beslutning baseret på artikel 67, stk. 2, i traktaten om Det Europæiske Fællesskab umiddelbart efter formel høring af Europa-Parlamentet og ikke senere end 1. april 2005 for at anvende den procedure, der er anvist i traktatens artikel 251, afsnit IV, foranstaltninger til at styrke friheden under Nice-traktaten, undtagen for legal indvandring.
Formandskabet agter at forelægge et forslag til beslutning for Rådet så snart som muligt. Europa-Parlamentet vil blive spurgt til råds om dette forslag. I kraft af protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling vil disse to medlemsstater have ret til at tilkendegive deres ønske om at deltage i vedtagelsen af beslutningen inden for tre måneder.
I betragtning af disse krav til proceduren ser Det Europæiske Råd frem til, at overgangen til proceduren med fælles beslutningstagning skal træde i kraft ikke senere end 1. april 2005. 
Ludford (ALDE ).
   - Jeg glæder mig naturligvis over, at Det Europæiske Råd har truffet denne beslutning om at gå fremad. Jeg komplimenterer det nederlandske formandskab og rådsformanden selv for at have sikret denne aftale. Men det synes at være tegn på nogen modvilje fra medlemsstaternes side, at dette skal ske et år senere end specificeret i Nice-traktaten. En bevægelse i retning af medbestemmelse, som vil gøre beslutningerne mere demokratiske, og afstemninger med kvalificeret flertal, der vil gøre det muligt at træffe dem hurtigere og forbedre deres kvalitet, vil bestemt forbedre det indtil videre ikke særlig imponerende ry, når det gælder opbygningen af en fælles asyl- og indvandringspolitik.
Vi må ændre de isolationistiske holdninger i de nationale ministerier, en holdning, der kan forklare, hvorfor vi måtte ændre Argo-programmet, så kun et enkelt ministerium kan forelægge et projekt, fordi det ikke er blevet muligt at få tre lande til at samarbejde. Et initiativ i retning af at gå over til kvalificerede flertalsafstemninger vil bestemt hjælpe herpå. 
Nicolaï,
    Tak for Deres bemærkninger, men jeg har intet at føje til det, jeg sagde i mit første svar. 
Martin, David (PSE ).
   - Jeg vil gerne overtale rådsformanden til at opgive sin modvilje mod at fremsætte yderligere kommentarer. Det er helt klart, at asyl- og indvandringspolitikken kun kan virke, hvis der sker koordinering mellem de 25 medlemsstater. Mener rådsformanden, at de nationale regeringer nu støtter europæiske initiativer på en måde, som de simpelthen ikke gjorde for et år siden? Mener han i særdeleshed, at Irland og Det Forenede Kongerige den 1. april vil underskrive en fælles holdning til håndtering af disse problemer? 
Nicolaï,
    Det ligner et helt nyt spørgsmål, som jeg beklageligvis ikke kan besvare med det samme. 
Formanden.
I juli vedtog medlemsstaterne i Den Europæiske Union på forslag af Spanien at ændre den fælles holdning om Cuba og ligeledes at ændre de midler, der anvendes til at lægge diplomatisk pres på Cuba.
Har Rådet gjort status over, hvorvidt den fælles holdning og midlerne til diplomatisk pres på Cuba er effektive?
Kan Rådet oplyse, hvilke initiativer det siden har taget, eller hvilke initiativer det agter at tage med henblik på en genoptagelse af den politiske dialog med Cuba og gennemførelse af den nævnte ændring, og på hvilket niveau befinder de diplomatiske forbindelser sig på nuværende tidspunkt?
Nicolaï,
   Rådet er begyndt at se på virkningen og effektiviteten af de foranstaltninger, der blev vedtaget den 5. juni 2003 i lyset af målene for den fælles holdning om Cuba. De mål, man tilstræber gennem den fælles holdning, er stadig gyldige, i særdeleshed det, der går ud på at fremme en fredelig forandring og respekt for menneskerettighederne i Cuba gennem en dialog med de cubanske myndigheder og med alle sektorer i det cubanske samfund. Den vurdering er stadig i gang, og jeg kan derfor ikke på dette tidspunkt give nogen oplysninger om mulige konklusioner.
Martínez Martínez (PSE ).
   - Jeg noterer mig det svar, vi har fået. Den annoncerede revision har i henhold til Rådets oplysninger til hensigt at fastholde de samme mål, men jeg går ud fra, at det vil forsøge at opfylde disse mål ved hjælp af nogle mere effektive tiltag end de hidtidige tiltag, som ikke alene ikke har givet noget resultat, men som endda har været negative.
Formanden siger, at han ikke kan give mig yderligere forklaringer for øjeblikket. Jeg forstår, at det er nødvendigt at være diskret i en forhandlingsproces, og jeg udleder af Deres ord en vilje til at forbedre instrumentet med henblik på at nå de mål, vi er enige om. 
Nicolaï,
    Jeg kan ikke sige meget mere, men jeg kan uddybe det lidt.
De har måske læst i pressen, at der foregik en indledende drøftelse af revisionen af den fælles holdning i går i et af Rådets kompetente forberedende organer. Vi vil i de kommende uger fortsætte drøftelsen, som bl.a. vedrører fejringen af nationaldage. Endnu er der ikke nogen enighed. Men jeg vil gerne give udtryk for, at alle medlemsstaterne er enige om vigtigheden af en bred strategisk EU-politik over for Cuba baseret på den fælles holdning. Dette indbefatter en række foranstaltninger, der har til hensigt at intensivere og strukturere konteksterne med systemkritikere og det civile samfund såvel som med de cubanske myndigheder. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne spørge rådsformandskabet, om det mener, at situationen før vedtagelsen af den fælles holdning var tilfredsstillende, hvad angår fremme af demokratiet og menneskerettighederne i Cuba, om EU skal lade være med at træffe nogen foranstaltninger efter undertrykkelsesbølgen, og endelig om det ved, at et stort flertal af Europa-Parlamentet her til morgen har anmodet om, at den fælles holdning ikke bliver ændret, og at de tillægsforanstaltninger, der blev vedtaget efter undertrykkelsesbølgen i juni, bliver fastholdt.
Nicolaï,
    Jeg har ikke noget at tilføje. Jeg håber, at mit svar var tilstrækkeligt til at forklare holdningen. 
Formanden.
I den seneste tid har jeg modtaget et stigende antal klager over, at de amerikanske toldmyndigheder på grund af strengere grænsekontrol bruger meget lang tid på at undersøge de varer, der er produceret af europæiske virksomheder. Dette forårsager længere leveringstid og højere driftsomkostninger. Idet det er umuligt at sige, hvor lang tid det vil tage at undersøge varerne, bliver leveringerne forsinket.
Hvilke foranstaltninger har Rådet til hensigt at træffe inden for sit ansvarsområde for gøre det lettere for europæiske virksomheder at handle med USA?
Nicolaï,
    Rådet er opmærksom på de problemer, der rejser sig på grund af nødvendigheden af at finde en balance mellem hensynet til sikkerheden og en effektiv handel. Spørgsmålet om udviklingen af konsekvente krav til sikkerheden for fragt og et behov for at sikre mindst mulig skade på handelen bliver hele tiden rejst inden for rammerne af den politiske dialog mellem EU og USA om transport- og grænsesikkerhed.
I denne forbindelse sigter den aftale om containersikkerhedsinitiativet, der blev underskrevet i april sidste år mellem EU og USA, mod at nå frem til enighed om gensidigt acceptable og fælles standarder, som vil overflødiggøre de besværlige ekstra kontrolforanstaltninger i forbindelse med gods, der ankommer til USA. I særdeleshed lægger denne aftale op til etablering af en arbejdsgruppe, der bl.a. har til formål at forbedre og fastlægge gennemførlige standarder for industrielle partnerskabsprogrammer, for at forbedre forsyningskædens sikkerhed og lette den legitime vareudveksling.
Ligeledes forsøger EU aktivt inden for rammerne af den politiske dialog mellem EU og USA om transport- og grænsesikkerhed at få USA til at samarbejde om USA's bioterrorlov for at fjerne eventuelle negative virkninger af denne lov for EU's eksport til USA.
Med hensyn til de praktiske foranstaltninger, der skal gennemføres for at lette internationale handelsaktiviteter med USA til fordel for firmaer i EU, opfordrer Rådet det ærede medlem til at tage dette spørgsmål op med Kommissionen. 
Brejc, Mihael (PPE-DE ).
   - Mange tak, hr. formand. Jeg vil gerne tilføje, at det ikke er et spørgsmål om mindre vanskeligheder for europæiske virksomheder. Jeg tænker naturligvis især på slovenske virksomheder. Det er et spørgsmål om de alvorlige problemer, de har i USA, fordi de aldrig ved, hvor lang tid det vil tage for toldmyndighederne at undersøge varerne. I den forbindelse vil jeg foreslå, at De, og naturligvis hele Kommissionen, undersøger muligheden for, at toldmyndighederne, inden for rammerne af handelsbestemmelserne, på forhånd orienterer om, hvor lang tid det vil tage at undersøge containervarer. På den måde kunne leverandørerne overholde leveringsfristerne, og kunderne i USA ville være tilfredse. Det ville kort sagt betyde, at handelen mellem EU og USA kunne foregå uhindret. Mange tak.
Nicolaï,
    Det var, hvad jeg forsøgte at forklare i mit første svar. Det er virkelig et spørgsmål, der henhører under Kommissionen. Men jeg forstod bemærkningerne. I almindelighed forsøger EU's formandskab at forbedre forholdet til USA på forskellige områder, f.eks. ved denne forretningsdialog. At stimulere den gensidige forståelse for rimelig bekymring for sikkerheden på den ene side og på den anden for mulige vanskeligheder for handelen vil forhåbentlig føre til praktiske løsninger, der kan finde den rette balance mellem disse forskellige interesser. 
Purvis (PPE-DE ).
   - Hr. rådsformand, må jeg opfatte Deres ord sådan, at De er enig i, at der foregår en uacceptabel forsinkelse fra de amerikanske myndigheders side med hensyn til europæiske varer, der importeres til USA? Er De derfor enig i, at man måske bør gribe til gengældelsesforanstaltninger for at sikre, at vores eksport bliver behandlet ordentligt af de amerikanske myndigheder? 
Nicolaï,
    Jeg håber, De vil forstå, at jeg ikke kan føje noget til det, jeg allerede har sagt, og at dette henhører under Kommissionen. 
Crowley (UEN ).
   - Jeg forstår de vanskeligheder, rådsformanden kan have med at svare direkte på de spørgsmål, der bliver stillet til ham. En betænkning fra USA's ministerium for indenrigssikkerhed skitserer de foranstaltninger, de vil træffe for at forbedre sikkerheden med hensyn til gods. Til trods for nogle drakoniske foranstaltninger, der er indført i de sidste to år af USA's myndigheder, er de ikke blevet gennemført. De forsinkelser, som de europæiske eksportører møder med hensyn til handelen i USA, synes at være rettet mod europæiske varer snarere end at være et resultat af en generel fokusering på sikkerhed for fragt.
Kan De som formandskab henvende Dem til de amerikanske myndigheder for at se, om der kan foretages en inspektion på europæisk plan forud for levering, som så kunne frigive varerne til direkte transport ind i USA, i stedet for at de bliver forsinket fra amerikansk side? 
Nicolaï,
    Jeg har virkelig ikke noget at tilføje på formandskabets vegne. Det er en drøftelse, som De bør have med Kommissionen. 
Purvis (PPE-DE ).
   - Jeg synes bare, at De er her for at forsvare medlemmernes interesser, fru formand. Det er ikke ulejligheden værd for os at møde op til spørgetiden, hvis ministeren ikke vil svare eller forsøge at svare på vores spørgsmål, hvad han udmærket kunne. Jeg gider ikke sidde her og høre på disse ikke-svar! 
Formanden.
   - Hr. Purvis, hvis jeg har forstået Dem rigtigt, var det en meningsytring og ikke nogen bemærkning til forretningsordenen. Jeg tager Deres meningsytring til efterretning. 
Formanden.
Hvilke oplysninger er Rådet i besiddelse af i sagen om Abdelkadar Buchama, algerisk statsborger, som har været forsvundet, siden han blev arresteret den 18. maj 1994? Vil Rådet på baggrund af denne sag og på grundlag af associeringsaftalen med Algeriet medvirke til, at den algeriske regerings menneskerettighedskommission nu endelig bliver besat med uafhængige medlemmer, også fra ngo'er, som får et omfattende mandat?
Nicolaï,
   Fru formand, Rådet er orienteret om den sag, det ærede medlem omtaler, nemlig sagen om Abdelkadar Bouchama, hvis familie ikke har hørt fra ham, siden han blev arresteret den 18. maj 1994. Sagen er, som de mange tusinde tilfælde af såkaldte "forsvundne personer", som er bortført i løbet af den konflikt, der har hersket i landet siden 1992, en af de ca. 7.000 forsvindingssager, der ligger hos den algeriske liga til beskyttelse af menneskerettighederne.
I september 2003 nedsatte præsident Bouteflika et ad hoc-udvalg, som skulle beskæftige sig med forsvindingsspørgsmål. Da udvalget ikke har beføjelser til at foretage efterforskning, har det hidtil ikke kunnet skabe fuld klarhed om forsvindingerne. Hr. Farouk Ksentini har givet udtryk for, at staten er "ansvarlig, men ikke skyldig", og han har efter sydafrikansk forbillede foreslået at give amnesti til alle involverede medlemmer af sikkerhedsstyrkerne. For nylig er der tilbudt økonomisk erstatning til de forsvundnes familier, på betingelse af at de trækker deres anklager tilbage. Rådet har jævnligt bragt forsvindingerne på bane og regner også med at gøre det igen under de kommende møder i forbindelse med den politiske dialog med Algeriet. Vi følger spørgsmålet opmærksomt. Den kommende bekræftelse af associeringsaftalen betegner i den sammenhæng en vigtig udvikling i forbindelserne mellem EU og Algeriet. Når aftalen er trådt i kraft, vil det være muligt for EU mere effektivt at lægge pres på Algeriet, når det drejer sig om overholdelse af menneskerettighederne i almindelighed og spørgsmålet om forsvindinger i særdeleshed. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Ja, jeg har to konkrete tillægsspørgsmål. For det første vil jeg gerne spørge, om Rådet er parat til endnu en gang at intervenere i den sag, som jeg har nævnt, over for de algeriske myndigheder. Og for det andet vil jeg gerne spørge om, hvorvidt man som led i den dialog, som nu kan finde sted på basis af aftalen, ikke kunne foreslå et mere effektivt instrument end det udvalg, som De selv har beskrevet som meget ineffektivt. 
Nicolaï,
    Fru formand, vi kan fra Rådets side ikke foreholde Algeriet individuelle tilfælde på den foreslåede måde. Jeg forventer, at den næste ministerielle trojka vil mødes med Algeriet i 2005, altså næste år, og ved den lejlighed vil EU og Algeriet afgjort drøfte spørgsmålet om menneskerettigheder, og også de nævnte tilfælde vil kunne indgå i drøftelserne. 
Formanden.
Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) har på grund af sin nuværende sammensætning og sine beføjelser samt manglen på instrumenter, der kan gennemtvinge overholdelse af de indgåede overenskomster, givet stater, der sejler under bekvemmelighedsflag, mulighed for kun at ratificere halvdelen af de undertegnede overenskomster og for endog i realiteten ikke engang at overholde dem, de har ratificeret.
Hvilke forslag agter Rådet at forelægge vedrørende IMO, og hvilke foranstaltninger påtænker det at træffe på EU-plan for at afhjælpe denne alvorlige situation, som i høj grad har negative konsekvenser for sikkerheden inden for international transport?
Ortuondo Larrea (ALDE ).
   - Hr. formand, tak for Deres svar. De har sagt det: EU er ikke med i IMO som sådan. Men i henhold til traktaten om oprettelsen af De Europæiske Fællesskaber har EU enekompetence på miljøområdet. Jeg vil gerne høre, hvad der er Rådets holdning til, at Kommissionen kan deltage i IMO på vegne af EU.
På den anden side foreslås det i et ændringsforslag til direktivet om sanktioner på grund af havforurening, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet ved førstebehandlingen, at skibe, der sejler under EU-flag, er ansvarlige overalt i verden. Rådet modsætter sig dette. Jeg vil gerne vide, hvilke medlemsstater der modsætter sig denne foranstaltning. Er det måske de stater, der sejler under bekvemmelighedsflag? 
Nicolaï,
    Tak for Deres bemærkning.
Jeg vil gerne understrege vigtigheden af den status, som PSSA (, dvs. særlig følsomme havområder) har. Inden for rammerne af IMO kan beskyttelsesforanstaltninger for et PSSA indbefatte foranstaltninger vedrørende skibsruter såsom et område, der bør undgås - et område inden for fastlagte grænser, hvor det enten er særlig farligt at sejle eller særlig vigtigt at undgå ulykker, og som er et område, der bør undgås af alle skibe eller visse klasser af skibe. 
Formanden.
   - Hr. Ortuondo Larrea, jeg vil gerne behandle endnu et spørgsmål, for så er vi færdige med spørgetiden. 
Ortuondo Larrea (ALDE ).
   - De har overhovedet ikke svaret på mit spørgsmål. 
Formanden.
   - De ved udmærket, at det er mig som formand, der giver ordet. Men hvordan De vurderer besvarelsen af spørgsmålet, det er så at sige Deres vurdering.
Jeg vil slutte med spørgsmål nr. 9 af hr. De Rossa, men først sige, at spørgsmål nr. 7 af Willy Meyer er ugyldigt, fordi han ikke er til stede. Spørgsmål nr. 8 af fru Mastenbroek blev trukket tilbage, således at spørgsmål nr. 9 kommer nu. Spørgsmål nr. 9 af hr. De Rossa vedrører statsejede virksomheder i forbindelse med olieproduktion i Burma/Myanmar. Hr. rådsformand, De har ordet og vil endnu en gang, tror jeg, komme ind på spørgsmålet fra før. 
Formanden.
Vil Rådet oplyse, hvorledes det opstillede listen over statsejede burmesiske virksomheder i Rådets fælles holdning 2004/730/FUSP(2)? Vil Rådet navnlig oplyse, hvorfor Myanmar Oil and Gas Enterprise (MOGE), Myanmar Timber Enterprise og Myanmar Post and Telecoms ikke er med på listen, og hvorfor ingen joint venture-selskaber med deltagelse af EU opførtes på listen? 
Hvorledes agter Rådet at sikre, at der sættes en stopper for EU-virksomheders deltagelse i Burmas vigtige energisektor? Hvorledes agter det at kontrollere og opdatere sin liste ved at medtage andre relevante selskaber? Agter det at identificere de europæiske virksomheder, der allerede har indgået kontrakter eller aftaler, og agter det at søge at gøre sin indflydelse gældende over for de pågældende virksomheder for at få dem til at trække sig ud af sådanne kontrakter eller aftaler, så snart deres kontraktlige forpligtelser åbner mulighed herfor? Agter Rådet i betragtning af Kommissionens udtalelse i svar på spørgsmål H-0339/04(3) at drage omsorg for, at medlemsstaterne fuldt ud efterlever Rådets fælles holdning?
Nicolaï,
    Det ærede medlem, der stillede det sidste spørgsmål, er gået. Men jeg kan sige, at vi studerer mulighederne for den tiltrædelse, han anmodede om.
Som svar på spørgsmål nr. 9 vil Rådet underrette det ærede medlem om, at forslaget til fælles holdning, herunder dets bilag, er blevet drøftet inden for Rådets kompetente forberedende organer. EU-medlemsstaternes lokale diplomatiske repræsentationer er blevet spurgt til råds. I henhold til den fælles holdning vil den gælde i et år og blive konstant overvåget. Den vil blive fornyet med et passende mandat, i særdeleshed med hensyn til de burmesiske statsejede foretagender som opregnet i bilag 2, hvis Rådet finder, at dets mål ikke er blevet nået.
Beslutninger om at ændre bilag 2 bliver derfor taget i enstemmighed. Rådet kan ikke kommentere medtagelsen af individuelle foretagender. Med hensyn til overvågning af gennemførelsen må man notere, at Rådet i foråret 2004 etablerede en arbejdsgruppe på teknisk plan, der skulle udveksle erfaringer og udvikle standarder for den bedste praksis med hensyn til gennemførelse og håndhævelse af restriktive foranstaltninger.
Den er begyndt på sit arbejde og overvåger gennemførelsen af retningslinjerne og vurderer de restriktive foranstaltninger inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der blev vedtaget af Rådet sidste år, i særdeleshed for at tjekke, om EU's restriktive foranstaltninger bliver påvirket. 
De Rossa (PSE ).
   - Hr. rådsformand, den mest bemærkelsesværdige del af Deres svar er, at De ikke kan kommentere de individuelle selskaber, jeg har spurgt om. Jeg fatter ikke, hvorfor De ikke kan sige til mig og Parlamentet, hvorfor disse tre statslige energi-, tømmer- og teleselskaber er udelukket fra den fælles holdning.
Kan De fortælle mig, hvilke stater der har modsat sig medtagelse af disse tre vigtige burmesiske statsforetagender? Har selskaber, enten statslige eller private i disse stater, allerede joint ventures med disse vigtige selskaber i Burma? 
Nicolaï,
    Det er et spørgsmål, der er til drøftelse i Rådet. Jeg kan ikke føje noget til det, jeg allerede har sagt. 
De Rossa (PSE ).
   - De kan ikke underrette Parlamentet om, hvilke medlemsstater der modsætter sig, at disse tre selskaber bliver taget med? Enten er Rådet åbent, eller også er det ikke. Hvorfor modsætter det sig medtagelsen af disse tre selskaber i den fælles holdning, og hvordan kan disse sanktioner være effektive, hvis de ikke medtager energi-, tømmer- og telekommunikationssektorerne? 
Nicolaï,
    Min reaktion er den samme. Jeg kan ikke fortælle Dem, hvad der er til drøftelse i Rådet og mellem medlemsstaterne. 
Formanden.
   - Kære hr. De Rossa, nu har De ikke ordet. Måske kan De drøfte det bilateralt endnu en gang med rådsformanden. Spørgetiden er allerede forsinket, vi skulle egentlig slutte kl. 19.00, og De har haft mulighed for at stille spørgsmålet.
Spørgsmål nr. 10-15 besvares skriftligt.
Spørgetiden er hermed afsluttet. 
Formanden.
   - Næste møde finder sted i morgen torsdag den 18. november fra kl. 10.00 til kl. 13.00 og fra kl. 15.00 til kl. 17.00. 

