Rummet og sikkerhed (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Karl von Wogau for Udenrigsudvalget om rummet og sikkerhed.
Karl von Wogau
Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Operationerne inden for sikkerheds- og forsvarspolitikken bliver farligere og farligere. Dette er kommet til udtryk ved, at der for første gang er blevet dræbt en soldat under en operation under europæisk kommando. Det var Gilles Polin, der blev dræbt på grænsen mellem Tchad og Darfur.
Vi må derfor overveje, om der er risici, som kan undgås. Sådanne risici opstår som følge af forkerte kommandostrukturer, men også når det nødvendige udstyr ikke er til rådighed for bestemte operationer.
Når vi tænker over det, er det Javier Solanas brede tilgang til sikkerhedsstrategi, som omfatter de væbnede styrker samt EU's kritiske infrastrukturer, ydre grænser og humanitære operationer, der er vores udgangspunkt. Her bliver vi ved med at finde svagheder, der vedrører rummet, satellitbaseret rekognoscering, satellitbaseret telekommunikation og satellitbaseret navigation. Gennem et tættere samarbejde på disse områder vil vi kunne give vores penge bedre ud og opnå større effektivitet.
Lad mig starte med rekognoscering. Vi har rekognosceringssatellitterne Helios, de tyske SAR Lupe og de italienske Cosmo-Skymed. Det er tvingende nødvendigt at sikre, at billederne fra disse rekognosceringssatellitter rent faktisk også er tilgængelige for vores satellitcenter i Torrejón.
Derudover har vi det planlagte fremtidige MUSIS-projekt. I betænkningen opfordrer jeg til, at dette projekt senere vil blive bragt ind i en passende europæisk ramme. Derudover har vi satellitnavigation, Galileoprojektet. Her angiver betænkningen ganske tydeligt, at Galileoprojektet også skal være til rådighed for fremtidige militære operationer, da vores militære styrker, som planlægger og gennemfører sådanne operationer, har brug for anvisninger fra Galileo.
Dette bringer mig videre til telekommunikation, som ligeledes skal være satellitbaseret. Her kan et tættere samarbejde være til stor nytte. Jeg ser også softwaredefineret radio som et fælles projekt, der giver store muligheder: Det angiver en fælles standard inden for beskyttet telekommunikation, som kunne medføre interoperabilitet mellem de væbnede styrker på den ene side og politiet på den anden side samt med de styrker, der skal holde sig i beredskab til at yde katastrofehjælp.
Vi har tillige brug for overvågning af rummet for at beskytte vores infrastruktur i rummet og vores satellitter. Her bør vi udarbejde et fælleseuropæisk system. Vi har brug for en tidlig varslingsmekanisme for ballistiske missiler, kommunikation og elektronisk efterretning.
Lidt om finansiering: Vi kan konstatere, at vi allerede bruger en betydelig del af det europæiske budget på sikkerhed, for det første på sikkerhedsforskning, for det andet på GMES, satellitobservationssystemet, der også har sikkerhedsaspekter, og nu på Galileo. Vi bruger reelt 750 millioner euro af budgettet på sikkerhedsaspekter. Måske burde vi overveje, om der ikke også kunne stilles midler fra det europæiske budget til rådighed til de øvrige planlagte projekter, som jeg har nævnt.
Günter Verheugen
Hr. formand, mine damer og herrer! Rumpolitik kommer til at spille en særdeles vigtig rolle i det næste halve år, da den hører til det franske formandskabs prioriteter. Dette hilser Kommissionen særdeles velkommen. Alle her ved naturligvis, at rummet er et fascinerende emne. Det oplever vi i øjeblikket, når vi følger Marssonden Phoenix' videnskabelige eventyr, ligesom vi gjorde det for et par måneder siden med den vellykkede installering af det europæiske laboratoriemodul Columbus i den internationale rumstation.
Jeg må dog tilføje, at rumteknologien ud over de store bedrifter også byder på et voksende antal instrumenter, som vi har brug for, hvis vi skal kunne indfri vores politiske mål. Dette gælder miljøpolitik, transportpolitik og landbrugspolitik, men også større udenrigspolitiske områder, såsom udviklingspolitik, humanitær bistand og international katastrofehjælp samt naturligvis - og hermed kommer jeg til det emne, som det er lykkedes hr. von Wogau at beholde på dagsordenen i mange år, hvilket Kommissionen er ham yderst taknemmelig for - rumpolitik og europæisk sikkerhed.
Kommissionen gjorde rede for betydningen af anvendt rumteknologi for den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik i sin meddelelse om europæisk rumpolitik sidste år. Jeg er enig med ordføreren i, at de to ting hænger tæt sammen. Kommissionen bifalder derfor denne betænkning om rummet og sikkerhed samt dens forslag og præciseringer omkring enkelte initiativer og foranstaltninger.
Jeg vil gerne komme nærmere ind på et par punkter. I betænkningen fremhæves det, at EU allokerer mere end 5 milliarder euro til finansiering af rumprojekter i henhold til de nuværende finansielle overslag. Langt størstedelen heraf går til anvendelse af GMES-systemet - global miljø- og sikkerhedsovervågning - der snart får sit eget - og i mine øjne et meget flot - varemærke, ligesom Galileo. Det vil ske i september.
Anvendelsesmulighederne for GMES er tillige af særdeles stor betydning for den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik. Jeg ønsker ikke, at der skal herske nogen tvivl her, for vi må ikke gentage fortidens fejltagelser. GMES har mange anvendelsesmuligheder, det benægter vi ikke, og dette potentiale bør og skal også udnyttes fornuftigt, så vi undgår dobbeltarbejde og unødvendige omkostninger. Kun sådan kan vi sikre, at vores rumindustri er konkurrencedygtig, og at vi udvikler teknologien inden for området.
Mit næste punkt er yderst vigtigt for Kommissionen, ligeledes i forbindelse med vores erfaringer med Galileo. Hvis vi ønsker at stille GMES-tjenester til rådighed på lang sigt, har vi brug for et permanent operationelt finansieringsgrundlag. Sådan et har vi ikke i øjeblikket. Vi er stadig i udviklingsfasen og finansierer GMES ved hjælp af forsknings- og udviklingsmidler. Vi går imidlertid meget snart ind i den operationelle fase, og til den tid er vi nødt til at være klar til at drage de nødvendige slutninger ud fra det, vi indtil da har besluttet i fællesskab, ikke kun specifikt i forhold til rumpolitik, men også på grundlag af det europæiske budget. Det giver ikke megen mening at bruge flere milliarder på at udvikle en teknologi for derefter ikke at ville finansiere den, når vi er i stand til at bruge den.
Hvis vi vil have et langsigtet, operationelt finansieringsgrundlag - og her taler jeg uden forbehold - så må vi inkorporere rumprojekter med relevans for sikkerhed og forsvar.
Dermed kommer jeg til mit næste punkt. Vi er enige om, at rummet og sikkerheds- og forsvarspolitik hænger tæt sammen. Vi bør derfor udnytte synergierne mellem rummet og den civile og militære sikkerhed optimalt, såvel på det teknologiske som på det operationelle område. Det glæder mig derfor meget, at betænkningen opfordrer til et stærkt samarbejde på tværs af søjlerne, dvs. mellem Kommissionen, Rådet, Det Europæiske Forsvarsagentur og EU-satellitcentret.
Jeg vil ligeledes påpege, at vi er nødt til at se på hele spektret af rumspørgsmålet og dets sammenhæng med den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, samtidig med at vi overholder traktaternes bestemmelser - Kommissionen ville aldrig pille ved dem og har sagt meget tydeligt, at vi ikke kan finansiere nogen europæiske forsvarsforanstaltninger eller nogen foranstaltninger af militær karakter via EU-budgettet. Kommissionen hilser det varmt velkommen, at betænkningen også behandler aspekter, der vedrører udenrigs- og sikkerhedspolitik i ordets snævrere forstand, såsom udviklingen af et adfærdskodeks for aktiviteter i rummet eller satellitters potentiale med henblik på at føre tilsyn med internationale våbenkontrolaftaler.
Et af de centrale anliggender i vores politik er anvendelsen af rummet til rene fredelige formål. EU - og her kan jeg henvise til flere af Europa-Parlamentets beslutninger - støtter ethvert initiativ til forebyggelse af, at der placeres våben i rummet. Derfor bifalder Kommissionen også Den Europæiske Rumorganisations hensigt om at udvikle et instrument, som tager sigte herpå, kaldet space situational awareness (kendskab til situationen i rummet), der ikke blot kan efterprøve, om de relevante aftaler overholdes, men tillige overvåge vores satellitters sikkerhed.
Hvordan dette koordineres med Fællesskabets aktiviteter, vil vi drøfte om et par dage på et møde mellem de ansvarlige ministre for rumanliggender, det franske formandskab og Kommissionen, som vil blive afholdt i Kourou, vores europæiske raketbase i Fransk Guyana.
Betænkningen om rummet og sikkerhed klarlægger de sikkerhedsudfordringer, som Europa vil stå over for i de kommende år. Vi bør se dette som en lejlighed til at gøre Europa mere handlekraftig og mere konkurrencedygtig. En innovativ europæisk rumpolitik og en fælleseuropæisk sikkerheds- og forsvarspolitik kan bringe os et stykke af vejen hen imod dette mål.
Romana Jordan Cizelj
Hr. formand! Den europæiske rumpolitik er usædvanlig vigtig af to årsager: For det første fordi den bidrager til større sikkerhed, og for det andet fordi den bidrager til at forfølge de udviklingsmål, som foreskrives af Lissabonstrategien for vækst og beskæftigelse. Det er primært dette aspekt, vi har fokuseret på i Udvalget om Industri.
Det glæder os, at Lissabontraktaten i dette kapitel om forskning og teknologisk udvikling tilvejebringer et retsgrundlag for den europæiske rumpolitik. Vi vil nøje undersøge de forslag til et europæisk rumprogram, som Kommissionen skal udarbejde, hvorefter vi vil tage stilling til dem. Vi må ligeledes fastlægge relationerne til Den Europæiske Rumorganisation i overensstemmelse hermed.
Det glæder mig også, at den relevante forordning netop i dag er blevet underskrevet og således garanterer en praktisk opstart af programmerne EGNOS og Galileo. Vores erfaring med disse to programmer vil sætte os i stand til at aftale, hvordan vi skal forvalte de øvrige programmer. Vi må nu i praksis forberede og skabe et miljø, hvor det bliver lettere for os på effektiv vis at udnytte nye systemer og så mange forskellige anvendelsesmæssige formål som muligt, uden at begrænse os selv for snævert på forhånd.
Rummet er et naturligt fælles gode og ikke én nations eller ét samfunds ejendom. Derfor skal vi også ved udarbejdelsen af den fremtidige europæiske lovgivning tage højde for de internationale rammer. Her mener jeg såvel de eksisterende FN-traktater som principperne om rumlovgivningen.
Endelig vil jeg også gerne takke ordføreren for samarbejdet og for at tage industrikomitéens synspunkter i betragtning, og jeg er overbevist om, at vi ved at arbejde på denne måde vil kunne opnå meget mere endnu.
Anna Ibrisagic
Hr. formand! Tak til hr. von Wogau for en god og tydelig betænkning. Lad mig lægge ud med noget, der ved første øjekast ikke synes at have meget med rummet at gøre, nemlig Balkankrigen. Vi har efterhånden erkendt, at Europa begik en hel del fejltagelser under de forskellige konflikter på Balkan i 1990'erne. Disse fejltagelser begik Europa ikke på grund af en dårlig fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, men på grund af en komplet mangel på en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Der er stadig folk, der er imod både en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og de områder, betænkningen omhandler.
Jeg er enig i hr. von Wogaus synspunkt, at satellitovervågningssystemer burde finansieres via det europæiske budget, ikke kun fordi sådanne systemer kan anvendes til sikkerhedsformål, men også fordi de kan anvendes til andre formål, som vi har en fælles interesse i, f.eks. miljøet.
Jeg vil ligeledes fremhæve, at det i disse vigtige, men også følsomme anliggender, som rumdimensionen for EU's sikkerhed er en reaktion på, er godt at have et system, som ikke er afhængigt af USA, som bygger på et øget samarbejde mellem medlemsstaterne, og som udnytter ressourcerne bedre. Et system som det, der er beskrevet i denne betænkning, er ligeledes en garanti for, at vi for eftertiden bedre vil kunne håndtere enhver konflikt, som vi ikke ønsker i Europa, men som vi måske en dag alligevel bliver nødt til at tage hånd om.
Ana Maria Gomes
Hr. formand! Jeg gratulerer vores kollega, Karl von Wogau, med hans betænkning og med den utrættelige måde, hvorpå han har støttet uddybningen af det europæiske projekt gennem udarbejdelsen af en europæisk forsvarspolitik. Betænkningen trækker en passende balance mellem de ting, der bør være hovedmålene for en europæisk politik på områderne rummet og sikkerhed. Først og fremmest vigtigheden af at anvende samtlige diplomatiske og politiske kanaler til at forebygge placeringen af våben i rummet, som kommissær Verheugen har pointeret, så rummet fortsat kan anvendes som et offentligt gode for hele menneskeheden. Dernæst at udruste Europa med de politikker, de finansielle ressourcer og det udstyr, der er nødvendigt for at sikre Europas strategiske selvstændighed på den internationale scene.
Hvad det første mål angår, er det vigtigt at fremhæve, at det ikke er anvendelsen af rummet til militære formål, vi taler om her. Vi ved, at siden udforskningen af rummet begyndte, er satellitter blevet brugt til understøtning af forskellige landes væbnede styrker på kommunikationsområdet. Nogle af vores kolleger forveksler til stadighed denne form for operation, som er forenelig med international ret, med nogle landes - navnlig USA's - seneste forsøg på at anbringe våben i rummet og omdanne det til en fjerde kampplads ud over landjorden, havet og luften. Det er sådanne krigsstrategier og andre uacceptable initiativer, såsom Kinas afprøvning af antisatellitvåben i januar 2007, der må og skal bekæmpes.
Betænkningen forholder sig til disse trusler ved at tilstræbe en proaktiv diplomatisk rolle for EU. Det er Europas opgave at føre en global strategi, der tilstræber at udruste det internationale samfund med en effektiv juridisk arkitektur, der garanterer en fuldstændig udelukkelse af våben fra rummet gennem ændring og styrkelse af Traktaten om Det Ydre Rum.
Hvad det andet mål angår, advarer betænkningen mod at negligere rummets afgørende betydning for Europas strategiske selvstændighed. Som Galileoprojektet har vist, mener et overvældende flertal af parlamentsmedlemmerne, at den eneste måde, hvorpå Europa kan undgå at blive afhængigt af USA, Rusland og Kina vedrørende afgørende strategiske aktiviteter, som f.eks. navigation, er, hvis europæerne er fælles om finansielle og teknologiske ressourcer og udstyr.
Betænkningen understreger ligeledes Galileos og andre europæiske nationale programmers betydning for en seriøs fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, som ofte ignoreres eller frygtes. Uden en fredelig og effektiv anvendelse af rummet ville vores økonomier, transportsystemer, meteorologi og hele den måde, vi lever på, være umulige. Europa må tænke strategisk på dette vigtige område, ligesom de gør i Washington, Beijing og Moskva. Tænke og handle. Det er med dette in mente, at jeg beklager dybt, at formandskabet for Rådet ikke er til stede under denne debat.
Tobias Pflüger
Hr. formand! I betænkningens afsnit 41 står der, at man henstiller til, at den europæiske rumpolitik under ingen omstændigheder bør bidrage til militarisering og placering af våben i rummet. Så langt, så godt. Betænkningen som helhed modsiger imidlertid denne erklæring. Den oplister rent faktisk militære foranstaltninger. I afsnit 5 står der f.eks., at der er et behov for telekommunikation, informationsstyring, observation og navigation på militærområdet. Betænkningen understreger endda nødvendigheden af satellitprojektet Galileo - som helt klart er et civilt projekt - til selvstændige ESFP-operationer.
Jeg er hr. Verheugen taknemmelig for, at han har tydeliggjort budgetaspekterne igen. EU's nuværende traktat siger ganske tydeligt, at EU-budgettet ikke kan anvendes til militære formål. Derfor har GUE/NGL-Gruppen indbragt ændringer, der skal rette op på den juridiske situation, som går ud på, at rummet kun må anvendes til udtrykkeligt civile formål, og at Galileo er et udtrykkeligt civilt projekt.
Når man ser på de øvrige ændringer, der er indbragt, er det interessant at se, hvor selvmodsigende nogle af dem er. Min favorit er De Grønnes ændring, som begynder med at understrege, at Galileo skal forblive et rumprojekt til civile formål, men ikke desto mindre fortsætter med at anerkende projektets betydning for selvstændige ESFP-operationer. Det er tydeligvis en selvmodsigelse. Vi bør gøre det ganske klart, at dette her drejer sig om EU's militarisering af rummet.
Det er let at blive ved med at pege fingre ad andre, der (også) tilstræber militarisering af rummet. Det er lige præcis sådan en militær anvendelse, vi ikke ønsker at se! Derfor er indholdet af denne betænkning, set som et hele og i den nuværende formulering, forkert, fordi det opfordrer til netop sådan en militarisering. Det vil vi ikke acceptere. Vi ønsker, at rummet skal anvendes til civile formål, og at Galileo skal forblive et rent civilt projekt. Vi har nu flyttet byrden over på skatteyderne - 3,4 milliarder euro - med den seneste licitation. Vi siger hele tiden, at vi vil have et system, der er uafhængigt af USA, men nu er Boeing tydeligvis interesseret i dette licitationstilbud, så det lader heller ikke til at holde helt stik længere.
Vi ønsker en ren civil anvendelse af rummet, ingen militarisering!
Gerard Batten
Hr. formand! Denne betænkning indledes med, at det hævdes, at de forskellige politiske udfordringer og sikkerhedsudfordringer, som EU i stigende grad står over for, gør en selvstændig europæisk rumpolitik til en strategisk nødvendighed.
Hvis man tager denne indledende påstand for pålydende, så følger betænkningens anbefalinger naturligvis som en logisk konsekvens: en fælleseuropæisk rumpolitik, gennemførelsen af den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, anvendelsen af satellitsystemet Galileo til militære formål samt naturligvis et budget, som skal betale for det hele.
Men hvis vi ikke accepterer den påstand, falder logikken fra hinanden. Europa står ganske rigtigt over for politiske udfordringer og sikkerhedsudfordringer, men hvorfor skulle EU have en selvstændig rum- og sikkerheds- og forsvarspolitik?
Ifølge et overvældende flertal af EU's borgere er EU ikke - og bør ikke være - en politisk stat. Og kun stater har retmæssigt sikkerhedspolitikker og militær kapacitet. Som der står i betænkningen, omfatter Lissabontraktaten et retsgrundlag for den europæiske rumpolitik samt muligheden for et permanent struktureret samarbejde om sikkerhed og forsvar.
Men juridisk set er Lissabontraktaten selvfølgelig død. Den blev aflivet af den irske nejstemme ved den seneste folkeafstemning, så gennemførelsen af en rum- og sikkerheds- og forsvarspolitik burde ligeledes være død.
En rum- og sikkerheds- og forsvarspolitik ville naturligvis fordre et fælles kommunikationssystem, og betænkningen understreger nødvendigheden af, at Galileo anvendes til en selvstændig europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik. Men indtil for nylig har vi fået at vide, at Galileo udelukkende var til civile formål. Man er omsider nødt til at tilstå, at projektets reelle anvendelsesformål er EU's militære formål.
Betænkningen er også selvmodsigende. Den forlanger et EU-rumprogram, der hænger sammen med sikkerheds- og forsvarspolitikken, men siger samtidig, at rumpolitikken ikke bør bidrage til militarisering og placering af våben i rummet. Selvfølgelig vil rummet blive militariseret, og der vil blive placeret våben i rummet. Det er uundgåeligt. USA vil gøre det, sandsynligvis også Rusland, og i sidste ende helt sikkert også Kina.
Vestens sikkerhedsinteresser bør være repræsenteret i rummet, ikke af en uretmæssig Europæisk Union, men med vores allierede USA i partnerskab med den eneste retmæssige sikkerhedsorganisation, der har det europæiske folks demokratiske støtte, NATO.
Justas Vincas Paleckis
- (LT) Hr. formand! Jeg vil gerne gratulere ordføreren, hr. von Wogau, som har udarbejdet en meget vigtig og aktuel betænkning. Betænkningen kan i mine øjne opsummeres som følger: mere fred i rummet, bedre samarbejde mellem EU's medlemsstater og andre lande og større finansiering af fælles rumprojekter.
Jeg bifalder de foreslåede ændringer, som endnu en gang fremhæver Galileos betydning som et rent civilt projekt, og forkaster enhver mulighed for anvendelse af rummet til militære formål.
Flere og flere lande bliver involveret i rumprojekter, efter at rummet er begyndt at spille en større og større rolle i vores liv. Militære og civile satellitsystemer, som er beregnet til jordobservation samt til telekommunikation, navigation, placering og tidsberegning, er blevet vores øjne og ører. Geopolitiske klassikere hævdede for længe siden, at den, der dominerer rummet, dominerer verden. EU tilstræber ikke at opnå dominans.
Den flerpolede verden, hvor alle nationers rettigheder er sikret, er langt mere attraktiv. Hvis EU's 27 medlemsstater forener deres kræfter i rummet, vil det øge landenes muligheder for at gennemføre vellykkede uafhængige civile og forebyggende operationer i deres stræben efter en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Det kunne give EU en vigtig fordel med hensyn til at observere våbenudvidelser og overvåge overholdelsen af internationale aftaler.
EU-landene har skabt talrige rumprojekter, som skal øge landenes sikkerhed. For at undgå unødvendigt dobbeltarbejde ville det være bedre at udnytte det potentiale fuldt ud, som disse systemer giver, og mindske udgifterne til jordobservation. Sektoren for telekommunikationssatellitter bør undergå en mere effektiv standardisering. Vi har brug for et mere intensivt samspil mellem de rumprojekter, der er udviklet af EU. EU bør allokere mere betragtelige midler og have et fælles budget, så det undgås, at de enkelte lande spilder anstrengelser og ressourcer.
I mellemtiden giver de kommende forhandlinger om det strategiske partnerskab mellem EU og Rusland os en god lejlighed til at organisere et endnu mere produktivt samarbejde i rummet, som utvivlsomt vil tilstræbe at udvide det strategiske samarbejde i fælles rumprogrammer med USA og NATO på enhver mulig måde.
Philippe Morillon
- (FR) Hr. formand! Jeg bad om at få ordet, da jeg hørte fru Ibrisagic beskrive krisen, der fandt sted på Balkan, hvor jeg - som De måske husker - var involveret.
Dengang udtalte vores tidligere kollega Jean-François Deniau, at Europa døde i Sarajevo, hvortil jeg svarede: "Europa døde ikke i Sarajevo, for Europa eksisterer ikke".
Europa eksisterer stadig ikke, og jeg gratulerer vores kollega hr. von Wogau for at have kæmpet - hvilket han har gjort, siden han blev formand for Underudvalget om Sikkerhed og Forsvar - for at sikre, at Europa lever op til de forventninger, der er fremsat ikke blot uden for Europa, i alle verdenshjørner, men også internt i Europa, hvor 70 % af vores medborgere som bekendt opfordrer Europa til at indtage sin plads på den internationale scene og vise sig værdig til sin arv.
Marie Anne Isler Béguin
- (FR) Hr. formand! Da der ikke er mange af os til stede, vil også jeg benytte lejligheden til - i samme ånd som hr. Morillon - at tilføje, at folk faktisk venter sig en hel del af Europa, og som hr. von Wogau ved, er Georgien - et land, som er omfattet af vores naboskabspolitik - selv i dag næsten på randen til krig. Hver dag er der konfrontationer mellem Georgien og den separatistiske region Abkhazia. Jeg er tilbøjelig til at sige, at situationen bliver værre for hver time, der går.
Endvidere har vi her i eftermiddag fra de Georgianske myndigheder modtaget en indtrængende opfordring til EU om at medvirke til at løse denne konflikt, hvilket beviser, i hvor høj grad vi har brug for Europa. Når vi indfører en naboskabspolitik, så må vi også påtage os at omsætte den til praksis.
Günter Verheugen
Hr. formand, mine damer og herrer! Som man kun kunne forvente, har denne debat været meget tydeligt koncentreret om de virkelig afgørende punkter. Vi bør tale åbent om dem, for vi har her med virkeligheden at gøre, ikke med ønsketænkning.
Virkeligheden er såre simpel. De traditionelle konfliktmønstre er ikke længere, hvad de har været. Den traditionelle sondring mellem intern og ekstern sikkerhed bliver mere og mere udvisket. F.eks. er ikke alle her i Parlamentet enige i den amerikanske opfattelse, at kampen mod terrorismen er en krig. Men dette er de fleste amerikaneres opfattelse.
Den teknologi, der anvendes til opretholdelse af den interne sikkerhed, navnlig til bekæmpelse af international kriminalitet og terrorisme, ses oftere og oftere at komme fra de samme forskningscentre og de samme selskaber samt at anvendes med det samme formål, om end den har forskellige anvendelsesområder.
Vi må klart erkende, at vi er nødt til at trække grænserne et andet sted, nemlig på det sted, hvor de politiske beslutninger om instrumenternes anvendelse bliver taget. Lad mig her anføre ganske tydeligt: Her gælder traktaten.
General Morillon - hvis jeg må bruge hr. Morillons titel her, eftersom han omtalte sin vigtige rolle på Balkan - har gjort os opmærksomme på dette igen. Der har længe været europæiske operationer, som skulle forebygge konflikter, løse konflikter og forhindre konflikter. Jeg behøver ikke indkalde nogen højtstående officerer som vidner, da alle her er klar over, at de, som er ansvarlige for de europæiske soldaters sikkerhed på disse missioner, er afhængige af at have et nøjagtigt og præcist billede af situationen. Under de nuværende forhold er det ikke længere muligt at opnå et sådant billede uden brugen af rumteknologi, for ellers ville den anden side have det. Vi ville udsætte vores egne styrker for voldsom fare og gøre dem mindre effektive, hvis vi sagde, at vi europæere af principielle årsager ikke kunne tillade sådan noget.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på disse problemer igen for at vise, at jeg i høj grad er bevidst om dem. De står i forbindelse med såvel vores rumpolitik som med sikkerhedsforskningsområdet.
Jeg kan kun opfordre Parlamentet til også at se det som sin rolle at sikre, at vi i den vanskelige situation, vi befinder os i, hvor det hele ikke bare er sort/hvidt, men der er også et stort gråt område, stadig farer frem på en måde, der ikke går ud over vores værdier og vores principper.
Karl von Wogau
Hr. formand! Jeg vil gerne tage det op, som hr. Verheugen sagde, og tillige svare hr. Pflüger og hr. Batten på spørgsmålet om, hvad borgerne i EU vil have.
Eurobarometerundersøgelser viser, at 70 % af borgerne i EU mener, at vi har brug for en fælles sikkerheds- og forsvarspolitik. Det stod især klart i forbindelse med de forfærdelige begivenheder på Balkan. De 27 europæiske lande bruger 170 milliarder euro om året på forsvar, og alligevel var disse lande ude af stand til at stoppe blodsudgydelserne på Balkan, fordi vi simpelthen endnu ikke har en fælleseuropæisk organisation til operationer som denne. Der var tyske, franske, britiske, italienske, luxembourgske og andre styrker til stede, og alligevel var det dengang kun amerikanerne og ikke europæerne, der formåede at sætte en stopper for blodsudgydelserne. Hr. Morillon så dette med sine egne øje og erfarede det i høj grad personligt.
Det er også temmelig forkert at tale om våben i rummet her. Hvilken trussel er der? Hvis vi f.eks. placerer Galileo eller observationssatellitter i rummet for at finde ud af, hvad der foregår, bliver det gjort for vores borgeres sikkerheds skyld. Den virkelige fare består i, at der placeres våben i rummet, som bruges til at ødelægge vores kommunikationssatellitter, for så vil man med forholdsmæssigt små midler kunne få hele vores sociale system til at bryde sammen. Forestil Dem blot, hvad der ville ske, hvis telekommunikationssatellitterne til tv, radio og alt, hvad der udgør vores samfund i dag, blev ødelagt.
Derfor mener jeg, at vi er på rette spor, også med Galileo. Vi vil sandsynligvis konstatere ved afstemningen i morgen, at der er sket et holdningsskifte i Europa-Parlamentet. Det første skridt var, da det lykkedes os at få Galileo finansieret via det europæiske budget. Dette har Budgetudvalget og Udenrigsudvalget presset hårdt på for, og det lykkedes dem at opnå det. Det næste skridt bliver, at Galileo naturligvis er et civilt projekt, som er en smule anderledes end det amerikanske system, men at det også er nødvendigt, og at det er til rådighed for EU-styrkernes operationer i f.eks. Congo, Bosnien-Hercegovina eller Tchad.
Derfor mener jeg, at vi i morgen vil se en ændring i flertallets holdning i Europa-Parlamentet.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen, den 10. juli 2008.
