Forelæggelse af Revisionsrettens årsberetning - Årsberetning for 2008 (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forelæggelse af Revisionsrettens årsberetning.
Vítor Manuel da Silva Caldeira
formand for Den Europæiske Revisionsret. - Hr. formand, mine damer og herrer! Det er mig en ære at få mulighed for at deltage i forhandlingen i dag om Revisionsrettens årsberetning om gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2008, som jeg allerede den 10. november forelagde for formanden og Budgetkontroludvalget.
I denne årsberetning har vi fire hovedbudskaber.
For det første afgiver Revisionsretten for andet år i træk en erklæring uden forbehold om rigtigheden af EU-regnskabet. Retten konkluderer, at regnskaberne i alt væsentligt giver et retvisende billede af De Europæiske Fællesskabers finansielle stilling og af resultaterne af transaktioner og pengestrømme ved årets udgang. Det endelige regnskab for 2008 giver med andre ord et retvisende billede, skønt man bør være behørigt opmærksom på svaghederne i en række af Kommissionens generaldirektoraters systemer.
Med hensyn til de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed er det andet hovedbudskab, at der har været et gennemgående fald i omfanget af uregelmæssigheder de senere år, men på visse områder er niveauet stadig for højt.
Som det har været tilfældet tidligere år, afgiver Revisionsretten en blank erklæring på området indtægter og for forpligtelserne. Billedet for betalinger er dog fortsat broget.
Som tidligere år afgiver Revisionsretten en blank erklæring om gruppen administrationsudgifter og andre udgifter. Revisionsretten afgiver ligeledes en blank erklæring om gruppen uddannelse og medborgerskab, idet man vurderer, at fejlprocenten er faldet til under 2 %. Dette skyldes især en stor andel af betalinger af forskud i 2008, som er forholdsvis mindre behæftet med fejl end mellemliggende og endelige betalinger. Systemerne på dette område vurderes dog stadig som værende kun delvis effektive.
Hvad angår gruppen landbrug og naturressourcer konkluderer Revisionsretten, at betalingerne med undtagelse af området udvikling af landdistrikter i alt væsentligt var lovlige og formelt rigtige. Dette er første gang, Revisionsretten afgiver en erklæring med forbehold og ikke en afkræftende erklæring. Den overordnede fejlprocent for denne gruppe af politikområder ligger under 2 %, hvilket er en nedgang sammenlignet med tidligere år. Manglerne i overvågnings- og kontrolsystemer på området udvikling af landdistrikter bidrog i væsentlig grad til Revisionsrettens overordnede konklusion af, at systemerne kun er delvis effektive.
Revisionsretten afgiver ligeledes en erklæring med forbehold for gruppen økonomiske og finansielle anliggender på grund af fejl, der er fundet i transaktioner under sjette rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling.
Hvad angår gruppen af politikområder samhørighed, gruppen forskning, energi og transport samt gruppen bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse, afgiver Retten fortsat en afkræftende erklæring og konkluderer, at de er behæftet med væsentlige fejl, dog ikke i samme grad.
Samhørighed er fortsat det udgiftsområde, der er behæftet med flest fejl. Retten vurderer, at mindst 11 % af de i alt 24,8 mia. EUR, der blev godtgjort i 2008 med hensyn til programmeringsperioden 2000-2006, ikke skulle have været udbetalt.
Kommissionen har hævdet, at korrektions- og inddrivelsesmekanismerne dæmper virkningen af fejlene. Revisionsretten mener imidlertid ikke, at medlemsstaterne fremlægger tilstrækkelig fyldestgørende og pålidelige oplysninger om finansielle korrektioner til at understøtte dette krav. Revisionsretten har afdækket tilfælde, hvor medlemsstater har erstattet ikkestøtteberettigede udgifter, som Kommissionen havde forkastet, med nye udgifter, som heller ikke var støtteberettigede.
Hvad angår programmeringsperioden 2007-2013, er næsten alle betalinger forfinansiering, som der stilles relativt få betingelser for. Det er derfor for tidligt at udtale sig om, hvorvidt ændringer i regler eller systemer har reduceret fejlprocenten. Forsinkelser i godkendelsen af medlemsstaternes systembeskrivelser, overensstemmelseserklæringer og revisionsstrategi har dog forsinket gennemførelsen af budgettet og kan øge risikoen for, at kontrolsystemerne ikke forhindrer eller afdækker fejl i opstartsfasen.
Skønt der fortsat er en væsentlig grad af fejl i gruppen forskning, energi og transport, har de korrigerende foranstaltninger, som Kommissionen har truffet, bidraget til at reducere deres omfang. Lovkravene er ikke desto mindre fortsat komplekse, og kontrolsystemerne er stadig kun delvis effektive.
Betalinger til gruppen bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse er også fortsat behæftet med mange fejl, med svagheder i systemerne til gruppen bistand til tredjelande og udvikling og udvidelse, især på niveauet for gennemførelsesorganer og delegationer.
Overordnet set synes fejlprocenten at være for nedadgående, men de juridiske rammer er fortsat komplekse, og der er stadig problemer i visse kontrolsystemer. En yderligere reduktion af uregelmæssige betalinger vil derfor kræve løbende forbedring af overvågnings- og kontrolsystemerne og forenkling af regler og bestemmelser, hvor det måtte være hensigtsmæssigt.
Årsberetningens tredje hovedbudskab er, at Revisionsrettens anbefalinger fra tidligere år om fortsat forbedring af overvågnings- og kontrolsystemer stadig er gældende, da de relevante foranstaltninger er en del af en igangværende proces, hvor det vil tage tid, før de kan anses for at være effektive.
Det har stadig højeste prioritet at tage hånd om de specifikke svagheder, som Revisionsretten har fundet på de områder, hvor der er konstateret flest problemer, som jeg lige har skitseret en del af.
Man skal fortsat være specielt opmærksom på at forbedre de finansielle korrektions- og inddrivelsesmekanismer for at foregribe afslutningen af programperioden 2000-2006.
Kommissionen bør desuden fortsat overvåge systemernes effektivitet og undersøge, hvor der kan opnås mere via de eksisterende udgiftskontroller, eller hvor det ville være mere hensigtsmæssigt at overveje en revision af de berørte programmer eller systemer.
I forbindelse med sådanne revisioner bør lovgivningsmyndighederne og Kommissionen overveje at forsøge at fastlægge et niveau for den resterende risiko for uregelmæssigheder, som systemet skal opfylde, dvs. den acceptable fejlrisiko, i stedet for at præcisere det antal kontroller, der skal udføres, sådan som det er tilfældet nu.
Men der er grænser for, hvor meget man kan reducere antallet af uregelmæssigheder ved at øge overvågnings- og kontrolsystemernes effektivitet.
Dette fører mig til det fjerde og sidste hovedbudskab i denne årsberetning. Forenkling er stadig et nøgleord, hvis vi skal opnå markante og holdbare reduktioner i mængden af uregelmæssige betalinger. De områder, hvor Revisionsretten finder for høje fejlniveauer, er der, hvor der er komplekse og uklare lovkrav som f.eks. støttekriterier. Et eksempel på et område, hvor der allerede er gjort en kraftig indsats for at forenkle udgiftsreglerne, er området landbrug, hvor Revisionsretten har fundet de største forbedringer.
Revisionsretten mener stadig, at veludformede regler og bestemmelser, der er lette at fortolke og enkle at anvende, ikke blot reducerer risikoen for fejl, men også omkostningerne til kontroller.
Forenkling bør imidlertid anvendes med varsomhed, så man finder den rigtige balance mellem forenkling og fastlæggelse af politikmål og dermed undgår uønskede bivirkninger som f.eks. en mindre fokuseret omkostningspolitik.
Som Revisionsretten har fremhævet, bør forenkling desuden anvendes sammen med principper som klare mål, realisme, gennemsigtighed og ansvarlighed, når ordningerne for EU's udgifter skal revideres eller reformeres. De påtænkte forslag til en ændring af finansforordningen, en ny finansiel ramme og en reform af budgettet vil give mulighed for at gøre det i løbet af den nye Kommissions mandat.
Lissabontraktatens ikrafttræden vil også medføre forandringer i forvaltningen af EU's midler og kontrollen med deres anvendelse, hvorved Parlamentets rolle styrkes. Disse ændringer vil få stor indvirkning på Revisionsrettens arbejde og forventes at bidrage til at styrke ansvarlighed og gennemsigtighed og derved bidrage til at opbygge borgernes tillid og tiltro til EU's institutioner.
Dette er et vigtigt fornyelsens øjeblik for EU, og de påtænkte reformer giver rig mulighed for yderligere forbedringer af den økonomiske forvaltning af EU. I tider med fornyelse og reform er det imidlertid også vigtigt at udnytte tidligere erfaringer. Jeg er overbevist om, at Revisionsretten spiller en væsentlig rolle under sådanne omstændigheder med sine beretninger og udtalelser, der ikke blot påviser eksisterende problemer, men også indeholder anbefalinger for fremtiden. Revisionsretten ser derfor frem til at fortsætte samarbejdet med sine partnerinstitutioner med henblik på at udnytte mulighederne for yderligere at forbedre EU's økonomiske forvaltning mest muligt.
Siim Kallas
Hr. formand! Kommissionen glæder sig over Revisionsrettens årsberetning for 2008. Jeg har allerede haft lejlighed til at takke Revisionsretten for det fremragende samarbejde, vi har haft igen i år. Vi har haft en yderst frugtbar dialog, og beretningen er meget konstruktiv.
Som De netop har hørt hr. Caldeira slå fast, har niveauet for uregelmæssigheder overordnet set været faldende de seneste år. Tingene begyndte virkelig at gå bedre for fem år siden, og siden 2004 har vi oplevet en halvering af "det røde felt", hvor Revisionsretten finder flest fejl, og som den giver "et rødt kort" for.
For 2008 viser beretningen for andet år i træk en helt blank udtalelse om regnskaberne. Dette er resultatet af gennemførelsen af den dybtgående reform og overgangen til periodiseringsprincippet.
For det andet er landbrug for første gang som helhed betragtet blevet 'rent og grønt'. Dette kan helt sikkert tilskrives de seneste års store forenklingsindsats. For det tredje er politikgruppen uddannelse og medborgerskab også blevet grøn.
Generelt set sker der således forbedringer på forskningsområdet, og Revisionsretten påpeger, at uregelmæssigheder hovedsagelig er knyttet til det sjette rammeprogram, hvilket lader håbe, at det forbedrede og forenklede syvende rammeprogram vil give et bedre resultat.
Som det var tilfældet sidste år, har Revisionsretten heller ikke i år tændt røde lamper for forvaltnings- og kontrolsystemerne. Desuden mener Revisionsretten, at alle de årlige aktivitetsrapporter fra Kommissionens tjenestegrene giver rimelig sikkerhed - med eller uden forbehold - for, at de interne kontrolsystemer sikrer de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. Når det er sagt, giver beretningen også et klart rids af det arbejde, der stadig skal gøres.
Det 'røde felt' er nu på omkring 30 %, hvilket svarer til samhørighedsstøtten, som er det eneste område, hvor Revisionsretten endnu ikke har kunnet konstatere en markant bedring i omfanget af uregelmæssigheder. Dette var måske at forvente, i betragtning af at Revisionsretten i 2008 ikke reviderede betalinger, der var foretaget under de forbedrede systemer, som blev indført til den nye programmeringsperiode 2007-2013. På dette område bemærker Kommissionen, at Revisionsrettens resultater på samhørighedsområdet i meget stor udstrækning er sammenfaldende med vores generelle vurdering.
Hvad angår strukturfondene, havde Kommissionen forbehold i 2008 på grund af mangler i kontrolsystemerne for Belgien, Tyskland, Italien, Spanien, Bulgarien, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Polen og Luxembourg. Kommissionen prøver ikke at skjule, hvor de systemiske problemer skal findes. Navnene på disse medlemsstater blev offentliggjort tilbage i juni i Kommissionens sammenfattende rapport.
Revisionsretten minder os også om den vigtige rolle, som fuldstændige og troværdige oplysninger om finansielle korrektioner fra alle medlemsstater spiller. Dem har vi brug for til at bevise, at flerårige kontrolsystemer fungerer, og til at mildne konsekvenserne af de afdækkede fejl.
Revisionsretten anbefaler desuden, at Kommissionen fortsat arbejder på at skaffe sig sikkerhed via de årlige oversigter fra alle medlemsstater, fra visse medlemsstaters frivillige initiativer i form af nationale erklæringer samt fra overordnede revisionsorganer.
Kommissionen er enig i, at vi naturligvis skal kunne stole på, at vi får kvalitetsinput fra medlemsstaterne. Vi ser fremskridt, men vi overvejer også at styrke retsgrundlaget for at fremskynde processen.
Endelig understreger Revisionsretten, hvor vigtigt det er med klare mål, gennemsigtige og letforståelige regler og effektiv overvågning. Dette mindsker risikoen for fejl og udgifterne til kontrol. Det er dog ikke noget, man opnår fra den ene dag til den anden, og naturligvis er der muligheder i de kommende budgetkontroller, den finansielle ramme og finansforordningen, som vi ikke må gå glip af.
Det, vi skal gøre nu, er at forbedre erklæringerne fra medlemsstaterne vedrørende strukturfonde, arbejde hen imod mere forenkling, som i stigende grad vil kræve ændringer i den lovgivning, som de forskellige programmer er omfattet af. Revisionen af finansforordningen er lige nu i høring, og Kommissionen vil fremsætte forslag i foråret 2010. Vi har også brug for i fællesskab at definere et acceptabelt forhold mellem omkostninger og risici - den såkaldte acceptable fejlrisiko.
Tidligere har Parlamentet kraftigt støttet Kommissionens indsats for at nå en positiv revisionserklæring. Nu, hvor man kan måle virkningen af vores indsats, håber jeg, at jeg kan regne med Parlamentets fortsatte opbakning til at komme fremad.
Dechargeproceduren for 2008 indledes i de sidste dage af denne Kommissions mandatperiode og forventes at blive afsluttet i de første måneder af den nye Kommissions mandatperiode. Selv om den vedrører sidste års budget, kan vi forhåbentlig gøre proceduren fremadrettet.
Ingeborg Gräßle
Hr. formand, hr. formand for Revisionsretten! I dag er en god dag for Revisionsretten, men også for Budgetkontroludvalget, for Kommissionen og først og fremmest for Dem, hr. Kallas! De kan opvise en flot række resultater, og det er ikke noget, alle Deres kolleger kan sige om sig selv.
I de seneste år har vi oplevet en klar forbedring i den budgetmæssige og finansielle forvaltning, og denne forbedring skyldes den rådgivning, som Revisionsretten har ydet. Derfor vil jeg gerne varmt takke Revisionsretten og ønske den tillykke med dens beretninger, der bliver stadig lettere at forstå. Trafiklyssystemet er en god løsning, fordi det sender klare signaler. Det er lykkedes os at styrke ambitionsniveauet hos alle, der har med anvendelsen af dette system at gøre. Jeg vil også gerne takke de relevante kontorer i Kommissionen for at have gjort et godt stykke arbejde, og fordi de har indset, at der skal gøres noget på disse områder. Men 31 % af budgettet er stadig markeret med rødt. Det vil vi helt klart fokusere på de kommende år.
Der er nogle områder, som står bedre i henhold til Revisionsrettens klassificering, f.eks. gruppen bistand til tredjelande. Men vi ved naturligvis også, at gruppen bistand til tredjelande kun står bedre, fordi det ikke er muligt at kontrollere budgetstøtten, og fordi f.eks. udnyttelsen af midler via De Forenede Nationer indhøster klager fra den pågældende generaldirektør, men ikke et eneste forbehold i hans årsrapport. Vi vil fokusere på den kommende 2008-dechargeprocedure for strukturfondene og bistand til tredjelande. Der er mere end 5 000 eksterne bistandsposter i delegationerne og mere end 2 000 i Generaldirektoratet for Eksterne Forbindelser og i bistandshjælpsafdelingen i Bruxelles. Det ville være dejligt at diskutere dette spørgsmål med den nye kommissær for eksterne forbindelser.
Med hensyn til strukturfondene har vi gjort gode fremskridt ved at sætte navn på de involverede, men vi er bestemt ikke ved vejs ende endnu. Vi må behandle problemerne på dette område ved kilden. De har nævnt nogle af vores medlemsstater, og jeg mener, at Kommissionen må øge sin indsats betragteligt, hvad angår vores to nyeste medlemmer, Rumænien og Bulgarien, for ellers vil vi få varige problemer der. Kommissionens manglende strategi for disse to lande skaber stor bekymring. De har brug for mere støtte, ellers løber EU som et fællesskab baseret på retsstaten risikoen for at ophøre med at eksistere.
Jeg vil gerne ønske Dem tillykke og fortælle Dem, at De kan regne med solidaritet og et yderst konstruktivt samarbejde fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) i budgetdechargeproceduren.
(Bifald)
Bogusław Liberadzki
Hr. formand! Lad mig begynde på samme måde som fru Gräßle ved at udtrykke stor respekt for hr. Kallas og Revisionsretten for deres samarbejde, som har betydet, at vi år for år, når vi ser på statistikkerne, kan se klare forbedringer i budgetforvaltningen, rapporteringen, årsberetningerne og evalueringerne. Vi kan også se, at der gøres en stor indsats på disse områder for at sikre, at vores budgetprocedurer er korrekte på alle måder. Der er endvidere blevet gjort en stor indsats for at nå til enighed på områder, som kræver forbedring, og vi kan se, at der efterfølgende er sket forbedringer på disse områder, i første omgang inden for procedurer og endelig inden for forvaltning, ledelse, kontrol og den endelige beretning.
Vi er meget bekymrede over de områder, hvor vi ikke har kunnet se mærkbare forbedringer. Hr. Caldeira nævnte disse områder i sin tale. Lad mig vende tilbage til to af dem, der ser ud til at være de mest markante. Det første drejer sig om Samhørighedsfonden og de regionalpolitiske fonde. Noget, der efter vores mening er meget vigtigt, er, at vi får svar på to spørgsmål. For det første: Hvorfor er der ikke sket fremskridt med de programmer, som Kommissionen har planlagt og annonceret for inddrivelse af midler, der er anvendt uretmæssigt, eller i det mindste for at forklare disse situationer? For det andet blev det meldt ud, at 2008 helt klart ville blive bedre, men 2008 blev nøjagtig det samme som 2007, så de udmeldinger er intet værd.
Vi har et spørgsmål, som vi gerne vil stille under høringen af kommissærerne: Var de planlagte foranstaltninger ordentligt planlagt, og var de afgivne erklæringer korrekte, og er de stadig gyldige?
Vi hilser enhver form for forenkling velkommen, men det betyder dog ikke, at vi godtager primitive foranstaltninger. Vi tilslutter os systemet med forskudsbetalinger, fordi det gør det lettere for modtagerlandene at bruge midlerne. Målet var jo sådan set helt enkelt - at få midlerne frem til brugeren, opfylde de planlagte mål og gøre det til tiden. Men det ser imidlertid ud til - måske især de sidste to år - at modtagerlandene har brugt nogle af midlerne til at forbedre de løbende resultater på budgetsiden, men ikke til gennemførelse i overensstemmelse med det område, der skulle have økonomisk støtte.
Vi har derfor, selv om vi i høj grad værdsætter den retning, vi bevæger os i, visse forbehold vedrørende nogle områder, som vi glæder os meget til at diskutere under høringen af kommissærerne.
Luigi de Magistris
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne byde velkommen til samt takke formanden for Revisionsretten, som vi har haft et produktivt samarbejde med i løbet af denne periode.
Som formand for Budgetkontroludvalget har jeg altid fastholdt, at Revisionsretten spiller en afgørende rolle. Den er afgørende, fordi Revisionsretten opererer inden for en meget følsom sektor, som folk over hele EU følger med stor interesse, nemlig den udgiftsmæssige gennemsigtighed, nøjagtighed og lovlighed samt forvaltningen af offentlige midler.
Det skal efter min mening gentages i dag, at Revisionsretten altid skal garanteres autonomi og uafhængighed i udførelsen af sit arbejde, fordi dette er afgørende, hvis vi skal være i stand til at foretage ordentlige evalueringer og træffe gode beslutninger. Endvidere beder vi Revisionsretten om at sætte Parlamentet og Budgetkontroludvalget i stand til at udføre deres arbejde så produktivt som muligt.
Vi skal finde den rette balance, så de offentlige midler bliver brugt effektivt, for disse midler skal anvendes til at nå vigtige målsætninger såsom økonomisk udvikling og jobskabelse. Samtidig skal der være hårde straffe for alvorlige uregelmæssigheder og fejl, hvilket Revisionsretten også har afdækket i sidste regnskabsår, mens vi skal søge at undgå unødvendige formaliteter og bureaukrati. Som hr. Kallas også sagde, skal Parlamentet bestræbe sig på at finde en balance i den acceptable fejlrisiko.
Denne beretning, som vi har læst med stor interesse, giver en vis indsigt, men indeholder også mange gråzoner. Vi skal bestræbe os på at opnå de bedste resultater i forhold til disse gråzoner.
Som mine kolleger også har nævnt, angår de væsentligste problemer primært struktur- og samhørighedsfondene. Det er korrekt, at Revisionsretten i forbindelse med sit arbejde påpeger fejl og uregelmæssigheder i forhold til disse fonde. De, som er i stand til at dykke dybere ned og analysere forholdene, kan imidlertid se, at der bag de fejl, der er fremhævet, ligger endnu alvorligere spørgsmål, som det også fremgår af de seneste års juridiske erfaringer i flere forskellige lande. Der kan være tale om svig, der kan være tale om bedrageri. Jeg refererer specifikt til en eller to af de fundne fejl, såsom overtrædelsen af regler om offentlige udbud, overfakturering osv. Vi skal tilstræbe at opnå forbedringer på dette område.
Jeg mener, at Kommissionen skal støtte de medlemsstater, der følger reglerne, og straffe de medlemsstater, som ikke overholder dem. Derudover mener jeg, at det er vigtigt for OLAF at bruge Revisionsrettens forslag som udgangspunkt og yderligere forbedre sit arbejde, fordi det er i alles interesse, at det sker. Kun gennem samarbejde mellem forskellige institutioner, nemlig Parlamentet, Revisionsretten og OLAF, tror jeg, at vi vil formå at beskytte alle EU-borgeres økonomiske interesser.
Bart Staes
Hr. formand! Der er helt bestemt rigtig mange positive ting at sige i dag. For anden gang i træk er regnskaberne blevet godkendt uden forbehold. Forekomsten af uregelmæssigheder er faldende. Trafiklyssystemet, hvor alle lysene før var røde, bliver gradvist mere gult og særligt grønt. Dette er alt sammen positivt.
Et andet positivt aspekt er landbruget, som tidligere virkelig var en kilde til bekymring. Vi har i mange år opfattet IFKS - det system, der sikrer fælles forvaltning af landbrugsudgifterne - som et godt system. Vi har oplevet medlemsstater, såsom Grækenland, som ikke deltager. Disse er naturligvis alle sammen ting, som bevæger sig i den rigtige retning.
Alligevel er der en række kilder til bekymring. Disse omfatter samhørighed, forskning og udvikling, energi, transport og hele kapitlet om ekstern bistand, udvikling og udvidelse. Vi må derfor efter min mening forsøge at udvælge en række emner fra den decharge, som vi behandler i dag. Samhørighed er ét af disse emner. Jeg vil gerne minde Parlamentet om den famøse kommentar i punkt 6.17 om, at op til 11 % af udgifterne i forbindelse med strukturfondene, Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Den Europæiske Socialfond faktisk ikke skulle have været udbetalt. Vi skal efter min mening stille de kompetente kommissærer mange spørgsmål om dette og undersøge, hvordan situationen helt præcist ser ud.
Så er der ekstern bistand, udvikling og udvidelse, hele den pakke af midler, som vi kanaliserer videre til FN. Endnu en gang læser jeg i Revisionsrettens årsberetning, at Retten - ligesom andre organisationer - har utilstrækkelig eller endda slet ingen adgang til FN's regnskaber, hvilket betyder, at de store beløb, som kanaliseres fra Europa til denne organisation, faktisk ikke kan kontrolleres ordentligt.
Et tredje emne, vi skal tage fat på, er hele samforvaltningssystemet. Som hovedordføreren har påpeget, bruges 80 % af alle europæiske midler faktisk inden for rammerne af samforvaltning af medlemsstaterne og Kommissionen. Vi må nu endnu en gang lægge pres på især medlemsstaternes finansministre for at sikre, at de påtager sig deres ansvar og afgiver en erklæring om, at de har gjort deres arbejde ordentligt, at deres forvaltning har brugt midlerne korrekt, og at dette har været underlagt kontrol.
Jeg har selv ansvar for egne indtægter i Budgetkontroludvalget. Hele momssagen bekymrer mig fortsat. Vi har offentliggjort adskillige betænkninger om emnet, herunder i sidste valgperiode. Det skønnes, at det samlede momssvig i EU beløber sig til 80-100 mia. EUR. Revisionsretten har også gjort en række iagttagelser omkring dette. Derfor vil jeg gerne give dette særlig opmærksomhed i dechargen.
Jeg vil afslutningsvis nævne dechargen for de andre institutioner. Jeg er selv ordfører for Parlamentets decharge. Efter min mening bør de centrale emner i denne henseende også omfatte offentlige udbudsprocedurer, hvor der tydeligvis er problemer. Endelig gav vi tidligere på ugen decharge i forhold til Rådets decharge. Også denne beretning fra Revisionsretten fremhævede en række meget negative punkter om Rådet. Efter min mening skal vi til stadighed lægge pres på Rådet for at give os adgang til dets regnskaber, så Parlamentet også kan få mulighed for at kontrollere denne slags... (taleren flyttede sig væk fra mikrofonen) ordentligt.
Ryszard Czarnecki
Hr. formand! Dagens forhandling er en af de vigtigste forhandlinger i Parlamentet, fordi vores vælgere, skatteyderne og borgerne i EU-medlemsstaterne, er meget interesserede i gennemsigtig drift af de europæiske institutioner og særlig i forhold til Kommissionen. På den ene side er dette et argument for EU-skeptikerne, mens vi på den anden side ved, at der i de seneste år har været mange uregelmæssigheder på dette område. Jeg vil gerne minde Dem om situationen i slutningen af 1999 og begyndelsen af 2000, da Revisionsretten offentliggjorde en sønderlemmende kritik af Kommissionen, og det var dengang helt berettiget. I dag kan vi se klare fremskrift på dette område, men jeg vil gerne gøre opmærksom på vigtigheden af denne forhandling, for hvis vi ønsker, at EU og EU-institutionerne skal have større gennemslagskraft, er disse gennemsigtighedsprincipper ekstremt væsentlige. Gennemslagskraften blev svækket i sidste uge af den måde, hvorpå de øverste ledere i EU bliver valgt, men den bliver genvundet via forhandlinger som netop den i dag.
Jeg vil gerne understrege, at det ganske bestemt ville være godt, hvis hr. Caldeira kom lidt nærmere ind på noget. Han talte om seks lande, som indsender oplysninger på den forkerte måde, og nævnte to store lande, Polen og Storbritannien. Det er vel med god grund, at vi gerne vil have flere oplysninger om disse utilbørligheder.
Jeg vil gerne understrege, at forudbetalinger er en meget positiv udvikling, men de har også en bestemt ulempe, nemlig at regeringerne faktisk ofte bruger disse penge i valgøjemed.
Søren Bo Søndergaard
Hr. formand! Først vil jeg gerne udtrykke tilfredshed med, at der tilsyneladende er sket fremskridt, når det gælder fejlbetalingerne fra EU's budget. Det er jo godt! Men samtidig er det også blevet konstateret, at når det gælder samhørighedsområdet, så er der kæmpemæssige problemer - og samhørighedsområdet er det næststørste område, som i 2008 lagde beslag på 36,6 mia €. Det er et kæmpeproblem i forhold til almindelige skatteborgere i EU, at mindst 11 % af det samlede godtgjorte beløb ikke burde være udbetalt. Det er et kæmpeproblem! Hvordan skal vi kunne forklare, at der år efter år - fordi på dette område er det virkelig år efter år - udbetales milliarder af kroner i strid med reglerne eller måske endda til direkte svindel.
Revisionsretten koncentrerer sig i sine anbefalinger meget om forbedring af kontrolmekanismerne og forenkling af reglerne, og det er godt! Men spørgsmålet er, om dette gigantiske svind virkelig kan mindskes alene gennem kontrol og forenkling af reglerne, eller om der er tale om grundliggende strukturfejl. Vores gruppe går ind for solidaritet. Vi støtter, at der overføres penge fra de rigeste til de fattigste områder og lande både i og uden for EU, men når man læser rapporten, så er spørgsmålet, om EU har fundet den rigtige måde at gøre det på! Er det effektivt, at alle lande betaler ind til et system, som så fordeler tilskud ud i de yderste led i de enkelte lande, inkl. at disse indbetales fra de allerrigeste? Enhver ved jo, at jo længere en ledning er, jo større er risikoen for, at der forsvinder noget undervejs. Derfor er der behov for, at vi får en grundig diskussion om hele spørgsmålet om pengestrømmene i EU.
Marta Andreasen
Hr. formand! Jeg er ked af at måtte sige, at jeg er uenig, men som erfaren revisor deler jeg ikke mine kollegers optimisme vedrørende revisorernes udtalelse.
Revisionsrettens årsberetning om regnskabet for 2008 påviser ikke væsentlige forbedringer. 10 år efter, at Santerkommissionen trådte tilbage, og trods mange løfter om reformer er forvaltningen af EU's midler fortsat ude af kontrol. Revisorerne siger, at regnskaberne giver et retvisende billede af EU's finansielle stilling, men undlader at udtale sig om, hvorvidt det også er troværdigt, og det er netop vanskeligt at sige, om det er troværdigt, når de efterfølgende udtrykker bekymring vedrørende kvaliteten af de finansielle oplysninger.
Beretningen viser, at Kommissionen her 10 år efter indledningen af den administrative reform ikke benytter et integreret regnskabssystem, og at direktoraterne indfører transaktioner i deres lokalsystemer, hvoraf nogle ikke engang er blevet godkendt af Kommissionens regnskabschef. Hvad angår EU-udgifternes lovlighed og formelle rigtighed, godkendte revisorerne ligesom det foregående år kun 9 % af udgifterne for 2008. De afgiver en afkræftende erklæring i forhold til 43 % af budgettet, den del, som angår samhørighedsfondene, forskning, energi og transport, ekstern bistand, udvikling og udvidelse. I forhold til de resterende 48 % afgiver de en erklæring med forbehold.
En sådan beretning ville føre til, at en virksomheds revisionsudvalg ville fratræde, og at virksomheden efterfølgende ville blive afviklet, men her er ingen bekymrede. Revisorerne fandt endda 1,5 mia. EUR, som med deres egne ord ikke burde have været udbetalt.
Det første argument, De vil høre, er, at revisorerne ikke siger, at der er tale om svig, men kun fejl. De vil sige, at svig forudsætter et kriminelt forsæt, og det skal vi bevise, og derefter skal vi ringe til politiet.
Det andet argument, De vil høre, er, at reglerne er for komplekse. De har sagt dette i årevis, men reglerne er ikke blevet ændret, så betyder det, at vi skal bebrejde Kommissionen, at den bevarer komplekse regler, der indbyder til fejl?
Det tredje argument er, at det er medlemsstaterne, som skal bebrejdes for fejlene. Tja, i traktaterne angives det tydeligt, at Kommissionen er ansvarlig for forvaltningen af EU-midlerne, og at den faktisk er det eneste organ med bemyndigelse til at standse udbetalinger, i tilfælde af at den ikke modtager tilstrækkeligt bevis for, at midlerne bruges korrekt.
Faktum er, at disse fejl betyder, at skatteydernes penge er blevet misbrugt. Men der er ærlig talt ingen, der bekymrer sig om dette. Det er jo bare skatteydernes penge, vi har med at gøre. Det er jo bare penge fra de mennesker, som nu kæmper for at betale deres realkreditlån og give deres børn en uddannelse. Men ikke nok med det. Ud over de udbetalinger på 116 mia. EUR for 2008, som Revisionsretten har kontrolleret, har endnu 40 mia. EUR forladt EU's pengekasse. 35 % af budgettet er nu skjult under kontoen "forhåndsfinansiering" i balancen, og revisorerne kan ikke fortælle de europæiske skatteydere, om disse midler er blevet brugt korrekt.
Disse yderligere forudbetalinger er netop sket på de områder, hvor Revisionsretten har fundet flest fejl. Hvor længe vil dette Parlament tillade, at skatteydernes penge bliver midbrugt?
Daniël van der Stoep
(NL) Hr. formand! På vegne af det nederlandske frihedsparti vil jeg gerne takke formanden for Revisionsretten for deres årsberetning for 2008.
Når alt kommer til alt, har denne beretning gjort os opmærksom på, at ca. 11 % af Samhørighedsfondens midler for 2008 aldrig skulle have været brugt. Dette svarer til 4 mia. EUR, som er blevet fejet ind under gulvtæppet. Rådet, Kommissionen og for den sags skyld - med nogle enkelte undtagelser - også Parlamentet er opsat på at tie stille. Mit parti synes virkelig, at de skraber bunden.
Jeg vil gerne høre, hvad Kommissionen har til hensigt at gøre ved dette. Hvordan vil den sikre, at disse 4 mia. EUR bliver tilbagebetalt? Er den f.eks. parat til at bede de lande, der aldrig skulle have brugt pengene, om at tilbagebetale dem? I benægtende fald, hvorfor ikke?
Jeg vil også gerne høre fra Revisionsretten, om Retten til gavn for gennemsigtigheden i Kommissionens udgifter også undersøger alle de erklæringer, som Kommissionsmedlemmerne har udstedt. I bekræftende fald vil Retten så fremsende disse erklæringer til Parlamentet, og i benægtende fald, hvorfor ikke? Jeg vil gerne høre Revisionsrettens svar på dette.
Jan Olbrycht
(PL) Hr. formand! Forhandlingen vedrørende afstemningen om godkendelse bliver mere og mere interessant, som årene går, da parlamentsmedlemmerne dykker længere og længere ned i detaljerne. I denne forhandling er det vigtigt for det første at fastslå fakta, for det andet at forklare årsagerne til disse fakta og for det tredje at drage konklusioner.
Hvad angår fakta, er det meget interessant for os som parlamentsmedlemmer at lægge mærke til de metoder, som Revisionsretten anvender. Det er imidlertid endnu mere interessant, at Kommissionen i afsnittet om resultater ikke er enig i Revisionsrettens diagnose. Under forhandlingen vil vi gerne have klarlagt meningsforskellene mellem Kommissionen og Revisionsretten. For det andet er det meget vigtigt at fastslå, om der er tale om fejl, utilbørligheder eller lovovertrædelser. Ved at behandle det hele under ét sløres billedet, og der opstår forvirring om, hvorvidt vi skal rette fejlene eller kontakte politiet.
Med hensyn til at forklare årsagerne vil jeg gerne henlede alles opmærksomhed på, at det dokument, som vi har foran os, viser, at vi har at gøre med meget alvorlige utilbørligheder i det offentlige udbudssystem. I forhold til det er problemet ikke bare et spørgsmål om finansielle transaktioner, men også om at forklare og forenkle anliggender vedrørende offentlige udbud.
Det sidste punkt handler om konklusioner. Der kan være konklusioner af meget forskellig art. For det første kan de dreje sig om kontrolmetoder, ansvar, men også fremtidig politik. Det er de letteste. Det er meget let at drage den konklusion, at det bedste vil være at reducere udgifterne på dette politiske område, da pengene bliver brugt forkert, og da vi stadig nærer tvivl i forhold til dette område. Vi bør være meget forsigtige med sådanne konklusioner, fordi finansiel overvågning er én ting, overvågning af politisk effektivitet er en anden, og beslutningen om EU-aktiviteternes fremtidige retning er en helt tredje.
Inés Ayala Sender
(ES) Hr. formand! Jeg vil gerne lægge ud med at takke især hr. da Silva Caldeira for fremlæggelsen af denne beretning fra Revisionsretten, som er gået fra at være en mulighed for skandale og opfordringer til eurofobi til at blive en virkelig konstruktiv øvelse med klare, motiverende budskaber om mulighederne for forbedringer i både de europæiske institutioner og medlemsstaterne og med forslag til de instrumenter, der er nødvendige for at opnå disse forbedringer.
Alt dette er sket uden at miste noget af Revisionsrettens stigende stringens og professionalisme, og Retten har i øvrigt selv været den første til at anvende de principper, som hr. da Silva Caldeira har nævnt. Jeg har faktisk været medlem af Budgetkontroludvalget på et afgørende tidspunkt, og jeg takker ham for de ændringer, han har foretaget, da de er en stor hjælp for os.
Jeg vil naturligvis også takke hr. Kallas, fordi han fornuftigt nok lyttede til de krav fra Parlamentet, som blev udtrykt i Budgetkontroludvalget, hvilket ikke var nogen let opgave. Det går fremad med forvaltningskontrolsystemet, og vi håber bare, at det bliver udvidet og styrket.
Jeg støtter den nylige erklæring om, at vi har opnået den bedste revisionspåtegning nogensinde, men selv om dette er en succes for de tre tilstedeværende institutioner, Revisionsretten, Kommissionen og Parlamentet, er der stadig lang vej.
Vi er f.eks. stadig bekymrede i forhold til de åbenbare modsigelser i beretningen mellem Revisionsretten og Kommissionen på det vigtige område vedrørende budgetstøtte og tilpasning til nationale reformplaner.
Det, som også er meget bekymrende i år, er kontrollen med den tredje søjle i Den Europæiske Udviklingsfond, fælles forvaltning med organisationer. Mine kolleger fra FN, Den Afrikanske Union og andre organisationer har allerede talt om dette. Den repræsenterer mellem 6 og 7 % af EUF, og vi skal selvfølgelig anvende eller finde effektive procedurer, så vi kan få sat en stopper for denne uacceptable mangel på gennemsigtighed.
Hvad angår personalespørgsmålet, er udskiftningen endnu en gang for stor, og der er for mange midlertidigt ansatte, hvilket medfører, at den følelse af kontinuitet, som er så afgørende for denne type program, går tabt. Der mangler også en systematisering af de kontroller, der kommer fra delegationerne. Desuden er der ifølge Revisionsretten betydelige fejl og en høj forekomst af ikkekvantificerbare fejl, hvilket skal forbedres.
Vi glæder os imidlertid over den vej, som Kommissionen og Revisionsretten er slået ind på sammen med henblik på at nå frem til en definition af en acceptabel fejlmargin. Vi synes, at det er den rette vej at gå.
Jorgo Chatzimarkakis
(DE) Hr. formand, hr. Kallas, hr. Caldeira! Jeg kan se både gode og dårlige ting i Revisionsrettens årsberetning om EU-budgettet. For det første vil jeg gerne takke Revisionsretten for en mere klar, modig og politisk beretning, som er lettere for os at forstå.
De gode områder omfatter forvaltningen af budgettet som helhed. I modsætning til de senere år er den forbedret. Det skyldes først og fremmest bedre forvaltning af midlerne inden for landbrug og naturressourcer, som har været vores største hovedpine i de sidste par år.
For første gang afgiver hr. Caldeira ikke en afkræftende erklæring i beretningen, hvilket er gode nyheder. Det understreges i beretningen, at der, hvor EU selv kontrollerer og administrerer midlerne, forvaltes budgettet korrekt. Hvorvidt det er effektivt, er en anden sag. Jeg vil gerne lykønske hr. Kallas i denne forbindelse. Det er hans fortjeneste og i hans embedsperiode, at der er sket tydelige forbedringer. Tillykke med det!
Nu er det imidlertid især medlemsstaternes ansvar at forbedre deres kontrolsystemer. Hvis der fortsat er grund til kritik i forhold til budgetforvaltningen i EU, er det ikke på EU-niveau - som vi nu har set - men på medlemsstatsniveau. Det er der, problemerne ligger. F.eks. er samhørighedspolitik, som medlemsstaterne gennemfører, og som modtager omkring en tredjedel af midlerne, et stort problemområde. Hr. Caldeira sagde, at 11 % er regelstridige, og hr. van der Stroep sagde, at det beløber sig til 4 mia. EUR. Det er ikke korrekt. Det er over 2,5 mia. EUR, der specifikt omtales af skatteydernes penge, som ikke skulle have været brugt. Det skal vi sige helt klart, og vi skal indføre grundige kontroller.
Konsekvensen er imidlertid, at Kommissionen fortsat skal lægge pres på medlemsstaterne, og vi støtter hr. Kallas på dette område. Vi skal gennemføre en politik, hvor vi offentliggør navnene på de lande, der ikke lever op til kravene. Vi skal hænge de ødsle medlemsstater, der fortsat måtte findes, til offentligt skue og beskrive situationen klart og tydeligt.
Overordnet når hr. Kallas til den konklusion, at forordningerne skal forenkles. Vi vil gerne støtte ham i den henseende, og vi vil gerne komme med endnu en opfordring. Der skal være øget fokus på ikke alene den formelle rigtighed, men også på effektivitet for at sikre, at skatteydernes penge bliver brugt korrekt.
Reinhard Bütikofer
- (DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne henvise til kapitel 7 i Revisionsrettens beretning, som omhandler forskning, energi og transport.
For det første vil jeg gerne takke Revisionsretten for dens grundige arbejde. Ud fra dette kapitel står det imidlertid klart, at Revisionsretten ikke kan give gode karakterer til dette område i sin årsberetning. Det er et område, hvor udgifterne beløber sig til mere end 9 mia. EUR. Ifølge Revisionsrettens vurdering ligger fejlprocenten på mellem 2 og 5 %. På grundlag af denne beregning er mellem 180 og 450 mio. EUR med andre ord blevet brugt forkert. Revisionsrettens konklusion er, at området er "delvist effektivt", og på en karakterskala opfatter jeg det som et lille 7-tal. Efter min mening er det mærkeligt, at Kommissionen ikke fandt det nødvendigt at udtale sig om dette. For mig at se taler Kommissionens tavshed i høj grad for sig selv.
I sin anbefaling siger Revisionsretten, at Kommissionen bør fortsætte sit arbejde med at forenkle finansforordningerne. Jeg er enig. Det ansvarlige udvalg har talt om det samme. Jeg er imidlertid ikke enig i, at Kommissionen ved at udtale sig om Revisionsrettens anbefaling vender op og ned på den. Revisionsretten siger, at målet om at forenkle forordningerne skal kombineres med målet om omkostningseffektiv kontrol, hvilket vil være tilstrækkeligt til at sikre, at pengene bruges korrekt. Kommissionen siger derimod, at den ønsker omkostningseffektiv kontrol, og foreslår, at man allerede fra starten skal tage hensyn til en acceptabel fejlrisiko. Det er ikke rimeligt at håndtere skatteydernes penge på den måde. Kommissionen bør genoverveje det, den har sagt, og Parlamentet bør støtte Revisionsretten i dens kritiske aktiviteter.
Kay Swinburne
(EN) Hr. formand! Jeg glæder mig over beretningen fra Revisionsretten og over, at vi for første gang har opnået at få et rent regnskab for EU uden en afkræftende erklæring, særlig efter så mange år, hvor vi er løbet ind i problemer i denne vigtige proces, og med en mission, der i en privat virksomhed ville have betydet overtrædelse af adskillige EU-direktiver.
Jeg vil imidlertid gerne fokusere på et område, der fortsat kendetegnes af betydelig svaghed, nemlig struktur- og samhørighedsfondene. Mens Kommissionen opfatter det som en bedrift, at kun 11 % af den største del af budgettet - samhørighedsstøtte - indeholdt fejl, opfatter jeg det som chokerende, at det er blevet fastslået, at næsten 5 mia. EUR ud af et budget på 46 mia. EUR som beskrevet af Revisionsretten aldrig skulle have været udbetalt.
Jeg må sige, at min region, Wales, der allerede har modtaget strukturmidler fra denne pulje på 46 mia. EUR, med glæde kunne have brugt og gjort rede for brugen af de yderligere 5 mia. EUR. Wales har ikke skullet tilbagebetale nogen midler grundet forkert brug, selv om Det Forenede Kongerige som helhed ikke har modtaget en blank erklæring.
Fejlene ser ud til at ske hos de gennemførende institutioner, og jeg beder derfor Parlamentet og Kommissionen om at opfordre de enkelte medlemsstater til at fremlægge en grundig revision af de modtagne midler. I Wales administrerer Den Walisiske Forsamling via forskellige institutioner midler fra EU's struktur- og samhørighedsfonde, og derfor vil det ikke være så besværligt at gennemføre en formel revision.
Som det er, er det imidlertid først nu, at de projekter, som EU finansierede for syv år siden, undergår en finansiel revision hos Revisionsretten. Jeg er ikke sikker på, hvad formålet er med det. Vi har behov for en årlig, samtidig godkendelse, der kan identificere fejl og sikre bedst mulig overholdelse af reglerne.
Når det drejer sig om skatteydernes penge, som det gør i EU i forbindelse med det regionale budget, kan man aldrig opføre sig for ansvarligt.
Cornelis de Jong
(NL) Hr. formand! Jeg vil gerne sige et par ting om Kommissionens udgifter inden for rammerne af eksterne forbindelser. Ifølge Revisionsretten skete der flere fejl på dette område i 2008 end i 2007, og disse fejl blev fundet inden for alle dele af den eksterne politik.
Jeg synes, at det er chokerende, at der opstår mange fejl i forbindelse med udbud om forskellige projekter. Kommissionen holder et vågent øje med udbudsprocedurerne i medlemsstaterne, og i den forbindelse modtager jeg med jævne mellemrum råb om hjælp fra vores repræsentanter i kommunerne og provinserne vedrørende komplicerede, obskure procedurer.
Frygten for at begå fejl i Kommissions øjne er stor. Men hvad berettiger Kommissionen til at overvåge vores lokale myndigheder, hvis den selv gang på gang begår fejl i forbindelse med udbud om sine egne projekter? Hvad mener kommissæren om dette?
Kommissionen kan godt lide at fremstille sig selv som den 28. donor. Jeg overvejer, hvor effektivt det er, og jeg synes, at det er beklageligt, at den ellers rigtig gode beretning fra Revisionsretten ikke indeholder detaljerede oplysninger om effektivitet, og at dette emne kun tilfældigt bliver berørt i særberetningerne. Kunne man i fremtiden medtage oplysninger om politisk effektivitet?
For at give et eksempel læste jeg i beretningen, at der med hensyn til budgetstøtte er utilstrækkelig kontrol med overholdelsen af betalingsbetingelserne. Kommissionen har med andre ord uddelt en pose penge til nogle lande uden at foretage tilstrækkelig kontrol. Men hvilke betingelser stiller Kommissionen rent faktisk? Og i hvilken grad vurderer den, hvorvidt budgetstøtte rent faktisk bidrager til landenes udvikling? Jeg kan ikke finde noget om det i beretningen, og der kan sådan set ikke være noget i betragtning af tilgangen.
Mere overordnet spekulerer jeg ærlig talt på, om det måske ville være bedre, hvis vi lod medlemsstaterne selv stå for udviklingsudgifterne, når jeg læser, hvor letsindigt Kommissionen bruger de midler, der er tildelt den. Det er tydeligt, at Kommissionen kun har taget begrænset notits af anbefalingerne fra Revisionsretten, og jeg vil derfor gerne spørge formanden for Retten, om det ikke er nedslående år efter år at opleve, at det ikke er lykkedes Kommissionen at bringe orden i eget hus i denne henseende.
Bastiaan Belder
(NL) Hr. formand! Hvad angår regnskabsåret 2008, har Den Europæiske Revisionsret fundet mange fejl vedrørende strukturfondene, den regionale udvikling og forskningsprogrammet. Det skyldes, at bevillingsreglerne er for mange og for komplicerede.
Den Europæiske Revisionsret understreger med rette vigtigheden af at forenkle reglerne. I oktober indgav myndighederne fra fire medlemsstater en udtalelse til formanden for Kommissionen om at lette presset fra EU-reglerne. De anbefalede, at der blev oprettet en ekstern, uafhængig kommission med henblik på at lette regelpresset på EU-niveau. Det er et skridt i den rigtige retning i forhold til at få en bedre lovgivningsstrategi. Hvordan stiller Kommissionen sig i relation til dette?
Bestræbelserne på at forbedre den økonomiske forvaltning skal imidlertid ikke begrænses til denne regelforenkling. Der er også behov for bedre overvågning og kontrol. Kommissionen og medlemsstaterne skal udarbejde en handlingsplan med dette formål. Først nationale forvaltningserklæringer, som efterfølgende skal føre til en positiv revisionserklæring fra Europa. Opfatter Den Europæiske Revisionsret sådan en handlingsplan som et nyttigt instrument til forbedring af den økonomiske forvaltning? Efter min mening vil en sådan handlingsplan bidrage til at give økonomisk forvaltning den politiske prioritering, som den i den grad har behov for. Når alt kommer til alt, er målet at sikre, at EU-udgifterne ender på det rigtige sted på det rigtige tidspunkt.
Philip Claeys
(NL) Hr. formand! Den seneste årsberetning fra Den Europæiske Revisionsret giver igen en forvirrende indsigt i den måde, hvorpå EU håndterer de europæiske skatteyderes penge. Revisionsretten har på grundlag af realistiske stikprøver fastslået, at omkring 11 % af det samlede beløb på 36,6 mia. EUR fra Samhørighedsfonden i perioden 2000-2006 ikke skulle have været udbetalt. Det betyder, at der fejlagtigt er blevet givet bevillinger på mere end 4 mia. EUR.
I forhold til situationen i Belgien siger også Revisionsretten, at en stor del af de midler, der blev brugt i Vallonien - særlig i Hainaut - blev brugt forkert. Dette bekræfter netop, hvad en af vores kolleger sagde her i Parlamentet et par måneder før det seneste valg til Parlamentet, nemlig at de europæiske bevillinger ikke havde skabt de ønskede resultater i Vallonien, især ikke sammenlignet med andre europæiske regioner, og at det ikke kun var Vallonien selv, men også EU, som i sidste instans var ansvarlig for at have godkendt disse projekter.
I øjeblikket sker de fleste finansielle overførsler meget indirekte, idet de har mange mellemstationer. Håndteringen af dette skal prioriteres, og samtidig skal de eksisterende kontrolmekanismer naturligvis forbedres.
Jean-Pierre Audy
(FR) Hr. formand, hr. formand for Revisionsretten, hr. næstformand i Kommissionen! Jeg vil gerne takke formand Caldeira for denne gode betænkning og hr. Kallas for alt det arbejde, han har udført, samt ønske ham tillykke med hans nye udnævnelse i vores Kommission. Vi glæder os over dette.
Hvad angår årsregnskabet, har Retten ligesom sidste år afgivet en positiv revisionserklæring uden forbehold. Jeg vil gerne lykønske regnskabsføreren, hr. Taverne, og hans forgænger, Brian Gray, samtidig med at jeg gentager min manglende forståelse i forhold til den negative egenkapital på 47 mia. EUR, hvilket i det væsentlige skyldes, at vi ikke står til regnskab for de krav, vi har i forhold til medlemsstaterne på grundlag af de forpligtelser, de har indgået vedrørende personalepensioner. Jeg vil gerne minde Dem om, at det samlet beløber sig til 38 mia. EUR pr. 31. december 2008, hvilket er en stigning på 4 mia. EUR om året.
Hvad angår de underliggende transaktioner, vil jeg gerne bede formand Caldeira gøre det klart for Parlamentet, hvorvidt Retten afgiver en positiv eller negativ revisionserklæring. Rettens holdning er inddelt i fem afsnit, hvor de enkelte politiske gruppers holdninger opremses, og jeg har svært ved at skelne dette fra den revisionserklæring, der følger af traktatens artikel 248, hvoraf det også fremgår, at Retten kan foretage en specifik vurdering af alle de store områder inden for Fællesskabets aktiviteter.
I forhold til indholdet er iagttagelserne bortset fra samhørighedsstøtten positive. Hvad angår samhørighedsstøtten, er der for mange fejl. Jeg vil også gerne spørge formand Caldeira, om han mener, at antallet af undersøgelser - f.eks. 49 for Socialfonden, som repræsenterer tusindvis af transaktioner - er tilstrækkeligt for Retten at bygge sin holdning på. Hovedproblemet ligger imidlertid stadig inden for den delte forvaltning med medlemsstaterne og i, at alt for mange fejl skyldes den komplekse måde, som vores europæiske finanser fungerer på.
Jeg vil gerne afslutningsvis tale om samforvaltning og revisionskæden og gentage mit forslag om, at de nationale revisionsretter inddrages i processen, da vi som følge af Rådets beslutning aldrig vil få nationale opgørelser fra regeringerne. Ifølge Lissabontraktatens artikel 287, stk. 3, har formand Caldeira beføjelse til at rette henvendelse til de nationale revisionsretter. Jeg vil gerne gentage dette forslag.
Jens Geier
(DE) Hr. formand, hr. Kallas, hr. Caldeira, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne takke hr. Caldeira for hans præsentation, og jeg vil gerne takke ham og medlemmerne af Revisionsretten for deres beretning. Parlamentet vil omhyggeligt gennemgå de oplysninger, de har fremlagt, og vil handle på det i de kommende måneder. Jeg glæder mig over, at den tidligere uacceptable fejlprocent for den fælles landbrugspolitik er faldet. Efter at have læst Revisionsrettens beretning har jeg imidlertid fået det indtryk, at en medlemsstat, nemlig Rumænien, er ansvarlig for størstedelen af de resterende uregelmæssigheder. Det ser ud til, at vi i fremtiden skal lægge mere vægt på at uddanne medarbejderne og gennemføre kontrolsystemerne korrekt i de nye medlemsstater, om muligt før deres tiltrædelse.
De europæiske strukturfonde, som mange af mine kolleger allerede har nævnt, repræsenterer en anden grund til bekymring. Det er sandt, at antallet af regelstridige betalinger er faldet sammenlignet med det foregående år, men der er stadig enorme problemer med at sikre, at bistandsmidlerne håndteres uden uregelmæssigheder. Jeg vil gerne sige til den EU-skeptiske del af Parlamentet, at vi taler om ca. 11 % af de samlede udbetalinger og ikke 11 % af budgettet. Dette beløber sig til 2,7 mia. EUR og ikke 5 mia. EUR. Jeg indrømmer, at det stadig er 2,7 mia. EUR for meget, men vi skal for hæderlighedens skyld være nøjagtige.
Disse uregelmæssigheder vedrører hovedsaglig usædvanligt store udbetalinger og ukorrekt brug af midlerne. Hvis f.eks. penge fra Den Europæiske Socialfond (ESF) bruges til at betale løn til en administrator i den offentlige forvaltning, eller hvis penge fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) bruges til at betale for en byggegrund, har de berørte personer tydeligvis ikke fået tilstrækkelige oplysninger om korrekt brug af bistandsmidlerne, eller også har medlemsstaterne ikke viljen eller evnen til at administrere midlerne korrekt. Eller måske er grunden en blanding af disse tre.
Når vi reviderer ansøgningsproceduren, skal vi indføre klare, gennemsigtige regler, som er lettere at forstå. Medlemsstaterne skal sikre, at ansøgningerne overvåges nøje på nationalt niveau.
Det er klart, at selv det mindste spild og den mindste uregelmæssighed i forhold til de europæiske skatteyderes penge er for meget. Enhver, der kigger på EU og på denne beretning fra Den Europæiske Revisionsret med upartiske øjne, vil imidlertid kun finde begrænset grund til forargelse. Den giver os en række udgangspunkter for vores arbejde, som består i at gøre Europa bedre og mere effektivt hver eneste dag. På det grundlag vil vi gennemføre dechargeproceduren for Kommissionen.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Revisionsrettens for dens krystalklare årsberetning, og jeg vil gerne udtrykke en særlig tak til kommissær Kallas for den indsats, han har ydet i løbet af de seneste år. Efter min mening kan han med rette hævde at have gjort store fremskridt i løbet af den tid.
Jeg vil gerne fremhæve tre aspekter af denne årsberetning. Det første er, at de største problemer stadig ligger hos medlemsstaterne. Mange af mine kolleger har allerede givet eksempler på regionalpolitik, som jeg kun kan understrege. Derfor vil jeg gerne i relation til de nationale erklæringer, der eksisterer i nogle medlemsstater, spørge Kommissionen, om den måske kunne fremsætte et specifikt forslag til at gøre disse obligatoriske for medlemsstaterne i EU.
Det andet aspekt, jeg gerne vil fremhæve, er omfanget og kompleksiteten af EU-reglerne, et andet spørgsmål, som allerede er blevet rejst af mange af mine kolleger. Kan vi måske indlede en grundlæggende drøftelse af den måde, som vi bruger vores midler på, og de regler, der understøtter dette? Efter min mening er dette i øjeblikket baseret for meget på mistro og for lidt på tillid, og i den sidste ende skaber det bare flere uregelmæssigheder.
Det sidste aspekt er landbrug. Det er naturligvis fremragende, at hele landbrugssektoren for første gang har fået det grønne stempel, men vi skal ikke rose os selv for meget. Hovedproblemet ligger nemlig i udviklingen af landdistrikterne, og lad nu det blive netop det område inden for landbrugspolitikken, hvor vi kommer til at se stor vækst i de kommende år. Det væsentlige er heller ikke kun lovligheden, men også effektiviteten, da vi med hensyn til landbrugsmidlerne stadig skaber alt for dårlige resultater, når det gælder om at nå vores mål for miljø og natur.
Vicky Ford
(EN) Hr. formand! Den europæiske økonomi skaber virkelig stor bekymring blandt mine vælgere og blandt folk i Storbritannien. Det Forenede Kongerige er, når alt kommer til alt, den næststørste nettobidragyder til det europæiske budget, så andre medlemsstater kunne måske med fordel, når de drøfter disse penge, huske på, at en stor del af dem kommer fra de britiske skatteyderes lommer.
Hvis jeg skal nævne ét enkelt emne, der skaber afstand mellem det britiske folk og Bruxelles, er det oplevelsen af, at deres penge omgås med letsindighed i EU. Det samme gælder også i andre lande. Det handler ikke bare om et regnskab, men om et grundlæggende tillidssammenbrud mellem de institutioner, der er repræsenteret her, og de mennesker, vi repræsenterer derhjemme.
Vi skal notere os revisorernes erklæring. Ja, den er bedre end de tidligere år, men ligesom en forretningsmand tænker sig om en ekstra gang, før han handler med en virksomhed med nogen form for forbehold i sin revisionserklæring, vil indbyggerne også overveje deres forhold til EU, så længe disse forbehold eksisterer.
Vi kan ikke lade, som om det er revisorernes skyld. Revisorerne bruger ikke pengene, det gør bureaukrati og regeringer, både her og i vores hjemlande. Vi skal rydde op i dette.
Men selv en blank revisionserklæring er ikke nok i sig selv. Lige siden jeg var 18 år, har jeg modtaget et kontoudtog fra min bank hver måned. Pengene passer. Revisionserklæringen ville være blank. Men jeg ved godt, at jeg ikke altid har brugt mine penge klogt.
Hvis vi skal fortjene selv en lille smule respekt fra vores skatteydere derhjemme, skal vi i disse svære økonomiske tider behandle deres penge med respekt. Mit budskab til politikerne både i vores hjemlande i EU og i dette unødvendige, dyre andetkammer i Strasbourg er, at vi skal holde op med at spilde skatteydernes penge.
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand, hr. Kommissær! Vi har brug for en revolution i demokratiet. Velkommen til Lissabontraktatens nye verden. Dette er en mulighed for Dem. I 11 år har jeg fulgt med i Deres beretninger her i Parlamentet og før det som journalist, og i bund og grund er de alle sammen meget ens. Men nu har De virkelig mulighed for at se fremad. Benyt Dem af de professionelle kompetencer, vi har her i Parlamentet - vi er ikke samlet helt tilfældigt her i dette kammer i dag, og jeg kan se hr. Søndergaard og hr. Chatzimarkakis, hr. Staes og på vores side min kollega hr. Ehrenhauser - og gennemfør en omstrukturering af Revisionsrettens arbejde. Se på, hvad der virker andre steder, f.eks. i Tyskland, hvor det er muligt at bedømme, hvor omkostningseffektive og meningsfulde udgifterne er, og i Østrig, og sørg for at udvikle et koncept, måske som en del af en initiativbetænkning fra Parlamentet, som beskriver, hvordan de ting, De gør, kan gøres meget bedre, så De reelt kan opfylde Deres forpligtelser.
Tamás Deutsch
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Efter min mening skylder vi parlamentsmedlemmer alle de europæiske skatteydere en ordentlig overvågning af, at deres skatter bliver brugt ordentligt, begrundet og lovligt i EU. Det skylder vi alle europæiske skatteydere, uanset nationalitet.
Jeg mener, at Den Europæiske Revisionsret har gjort et grundigt, professionelt arbejde, da de udarbejdede deres beretning for 2008. Jeg vil derfor gerne takke formand Caldeira og alle medlemmerne af Revisionsretten. Jeg synes også, at der er blevet udviklet et passende fagligt samarbejde mellem Den Europæiske Revisionsret og Parlamentets Budgetkontroludvalg, og derved sikres det, at Parlamentet kan udføre sin overvågningsopgave ordentligt. Kommissær Kallas skal også have anerkendelse for den klare forbedring, der kan registeres i løbet af de sidste par år i forhold til Kommissionens økonomiske forvaltning.
Samtidig er jeg enig med mine kolleger, som siger, at Revisionsrettens beretning ikke kun indeholder positive punkter, men også decideret rystende og alarmerende punkter. Disse elementer, som vi bestemt skal nævne, omfatter bl.a., at Revisionsretten måtte erklære, at fejlprocenten for brugen af samhørighedsmidlerne lå på 11 %. Efter min mening skal vi for at rette op på fejlene helt afgjort have fastslået, hvem der var ansvarlig for hvilke undladelser, samt hvor og hvornår, så vi kan sikre, at vi får rettet op på disse fejl næste gang.
Edit Herczog
(EN) Hr. formand! Når jeg møder mine vælgere, beskriver jeg ofte denne institution som en computer, hvor medlemsstaterne leverer hardwaren, Kommissionen leverer softwaren, Parlamentet er nok det tastatur, der bruges til interaktion, og i den forstand er Revisionsrettens kontrol helt sikkert computerens kontrolpanel. Vi køber aldrig en computer på grundlag af kontrolpanelet, men ingen af vores computere kan arbejde i lang tid uden at have et ordentligt kontrolpanelsystem indeni.
Jeg vil gerne lykønske Revisionsretten med, at de fungerer som et ordentligt kontrolpanel for denne institution, og med, at de hvert år forbedrer deres eget arbejde, men også minder os om at gøre vores eget hjemmearbejde bedre.
Det, jeg har lært af Revisionsrettens beretninger efter at have været her i seks år, er, at vi ofte begår fejl, og at vi skal prøve at minde vores kolleger hjemme i medlemsstaterne om, hvad de skal gøre. Men for mig er det allervigtigste budskab, at når Lissabontraktaten træder i kraft, bliver vi nødt til at mindske kompleksiteten for at skabe bedre betingelser for vores udgifter på lokalt niveau og for at få pengene frem til tiden til dem, der ansøger om dem, uanset om det drejer sig om små- og mellemstore virksomheder, forskere eller landmænd i vores hjemlande.
Budskabet til os er, at vi skal forbedre færdighederne på lokalt niveau. Vi skal mindske kompleksiteten på europæisk niveau yderligere. Vi skal arbejde på at opnå et bedre samarbejde mellem medlemsstaternes revisionssystemer, og vi skal arbejde sammen i fremtiden.
Tak for de sidste fem års samarbejde.
(Formanden afbrød taleren)
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Revisionsretten for et fremragende stykke arbejde og også hr. Kallas - det er godt, at De fortsætter. Det er meget fint at høre de britiske medlemmer udtrykke deres kritik, men ud fra hvad jeg har set i aviserne, har mange britiske politikere været alt andet end ærlige med deres penge. Dette betyder naturligvis ikke, at vi ikke kan skabe forbedringer, men vi har endnu ikke set, om situationen i medlemsstaterne virkelig er så meget bedre end situationen i EU.
Inden for de områder, hvor EU er direkte ansvarlig for budgettet, er fejlene små. Manglerne ligger hos medlemsstaterne. 2,7 mia. EUR er selvfølgelig et meget stort beløb. Det er et urimelig stort beløb, og det er fuldstændig uansvarligt. Det er en stor del af EU's budget, og medlemsstaterne har et klart ansvar i denne henseende. Som flere af mine kolleger allerede har sagt, mener jeg, at Kommissionen bør sikre, at de lande, som nægter at udlevere deres regnskaber og fremlægge en revisionsberetning, gør det alligevel. Som kommissær eller Kommission - hr. Kallas ved naturligvis ikke, hvilket ansvarsområde han vil have i fremtiden - bør han sikre, at disse lande virkelig forbedrer sig, så oplysningerne samles, og tilsynet kan blive overvåget. Det kræver Europas skatteydere. Der er også behov for et bedre og mere effektivt overvågningssystem, hvorigennem det er muligt at fremhæve eksempler på god praksis.
Hr. Søndergaard foreslog noget i slutningen af sin tale, som ikke desto mindre kan være vejen frem, nemlig at udtænke et helt nyt budgetsystem, som giver medlemsstaterne bedre kontrol med likviditeten.
(Bifald)
Esther de Lange
(NL) Hr. formand! De kender måske filmen En ny dag truer om en mand, der vågner op til den samme dag igen og igen. Selv om jeg kun er parlamentsmedlem på tredje år, føler jeg mig allerede som hovedpersonen i den film. Hvert år kommer Revisionsretten for at fortælle os, at den desværre ikke kan give os en revisionserklæring, og hvert år gør Kommissionen sit bedste for at fremhæve hvert eneste lille lyspunkt.
Nok er der sket fremskridt - f.eks. inden for landbrug - men de underliggende problemer er der stadig. Man kan selvfølgelig øge den tilladte fejlprocent, som Kommissionen foreslår, men det lugter af at flytte målstængerne. Hvis spillerne ikke scorer, går træneren ikke hen og gør målet bredere, men sørger i stedet for, at de kommer til at spille bedre. Dette kræver samarbejde. Faktisk kan vi kun opnå en positiv erklæring gennem samarbejde - mellem de europæiske og de nationale revisorer - og ved hjælp af de nationale forvaltningserklæringer, som det allerede er blevet sagt.
Desværre er det et faktum, at nogle lande stadig behandler europæiske penge mere letsindigt end deres egne nationale midler - det er lettere at gå på indkøb med en andens kreditkort end med sit eget. Men kommissæren får alligevel regningen. Hvis det ikke lykkes ham og hans efterfølger at få styr på kontrolaktiviteterne, vil det ikke alene være skidt for budgetkontrollen i EU og for Kommissionen, men også for legitimiteten for os alle og vores arbejde.
Derfor kan kommissæren være sikker på, at Parlamentet holder grundigt øje med ham og hans efterfølger i denne henseende.
Barbara Weiler
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, hr. Caldeira, mine damer og herrer! Jeg vil gerne lægge ud med at takke hr. Caldeira og hans stab. Hans beretning vil være meget nyttig for os i vores overvejelser, som fører frem til, at vi giver decharge.
Jeg har en fornemmelse af déjà vu, for så vidt jeg kan se, glimrer Rådet igen ved sit fravær, nøjagtig som sidste år. Grunden til min hårde kritik er, at Rådet som en af vores primære fællesskabsinstitutioner hverken kan eller bør stå uden for denne forhandling.
Vi forventer med rette, at alle medlemsstaterne leverer kontrol og gennemsigtighed, men vi forventer også dette fra vores egne institutioner, og Rådet er medansvarligt for, hvad der sker eller ikke sker i medlemsstaterne.
Uregelmæssighederne i budgetterne påvirker naturligvis ikke Rådets budget så alvorligt, som de påvirker landbrugssektoren, men ikke desto mindre har vi også spørgsmål vedrørende offentlige udbud, forsinkede eller forfaldne betalinger og gentagne tilfælde af overvurdering. Det vil vi drøfte med Rådet i løbet af de næste par uger.
Det er korrekt, at fejl ikke er det samme som svig, og at inddrivelse af betalinger er et nyttigt værktøj. Et andet godt værktøj er offentliggørelse af navnene på dem, der ikke lever op til kravene inden for landbrugspolitikken, og det har vist sit værd i Bayern og resten af Tyskland. Jeg mener, at vi skal fortsætte med at bruge denne metode, fordi det står klart, at medlemsstaterne og de involverede virksomheder reagerer på den.
Vi forventer, at det svenske formandskab er parat til at drøfte dette i løbet af de næste par dage og også...
(Formanden afbrød taleren)
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Hr. formand, hr. Caldeira, hr. kommissær! Jeg vil gerne takke Den Europæiske Revisionsret for dens glimrende arbejde til gavn for de europæiske skatteydere.
EU-regnskabet tillader en fejlmargin på 2 %. Jeg vil sige, at det især er lønninger og andre administrative omkostninger, som skal håndteres mere præcist. Vi kan ikke tillade nogen usikkerheder, når det kommer til disse.
Der er imidlertid andre omkostningsgrupper, hvor det virker vanskeligt eller endda umuligt at opnå en fejlmargin på 2 %. Ifølge Revisionsretten er hele 11 % af det samlede beløb, der er brugt på samhørighedspolitik, penge, som slet ikke skulle have været brugt. Situationen var den samme de to tidligere år.
Når situationen er sådan, at tærsklen på 2 % ikke kan overholdes, vil jeg gerne spørge, om Kommissionen eller Revisionsretten har overvejet, om tallet 2 % bør revideres, så vi ikke år efter år er nødt til at sige, at vi umuligt kan overholde denne tærskel i år, og at vi heller ikke kan gøre det næste år. For fremtiden skal vi være mere forsigtige og fungere mere omkostningseffektivt, end vi gør nu, og ansøgningsproceduren skal forenkles.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr. formand! En analyse af Revisionsrettens årsberetning om budgetgennemførelse for 2008 fører os frem til den konklusion, at situationen er bedre end de tidligere år. Det er især godt, at det har været muligt at opnå en markant højere grad af korrekt forvaltning af budgettet. Vi har bemærket en usædvanlig stor forbedring i forhold til udgifterne til landbrug og udvikling af landdistrikter, som står for over 40 % af EU-budgettet. Dette er en afgørende ændring sammenlignet med de tidligere beretninger. Det er resultatet af reform og forenkling af den fælles landbrugspolitik. Vi udbetaler nu midler på grundlag af enkle, tekniske krav.
På den anden side peger revisorerne på nogle stridspunkter, da de opdagede, at 11 % af medlemsstaternes ansøgninger om midler inden for samhørighedspolitikken indeholdt fejl. Jeg understreger, at jeg taler om ansøgninger. Mange mennesker tror måske, at disse ugunstige data skyldes skødesløshed i Kommissionen eller i medlemsstaterne. I begrænset grad kan det helt sikkert være sandt, men jeg mener, at problemet ligger et andet sted. Hovedårsagen til dette store antal økonomiske fejl inden for samhørigheds- og regionaludviklingspolitikken er de alt for komplicerede og komplekse lovbestemmelser, hvilket revisorerne også anerkender i deres beretning.
Jeg opfordrer Revisionsretten til yderligere at styrke samarbejdet med deres kolleger i medlemsstaterne. Endelig vil jeg gerne sige, at vi skal være mere opmærksomme på problemet med uddannelse og på at give bedre oplysninger til dem, der modtager støtte fra EU og via institutionernes politikker, som gennemfører og forvalter specifikke programmer.
Afslutningsvis bør Kommissionen efter min mening gøre alt for især at forenkle finansforordningerne, samtidig med at vi bevarer de grundlæggende overvågningsmekanismer, som forhindrer misbrug. Modtagerne af især europæiske midler kæmper imidlertid ofte med en jungle af forordninger, der ikke er fuldstændig klare, og som i praksis gør det umuligt at opnå et regnskab, der fuldt ud ville tilfredsstille revisorerne. Dette bør ændres, og jeg understreger, at der skal være tale om forenkling og oplysning, men også om overvågning.
Georgios Stavrakakis
(EL) Hr. formand! Jeg vil også gerne lykønske Revisionsretten med deres fremragende arbejde samt Kommissionen og sige, at jeg er meget glad, for jeg kan se, at den overordnede situation er forbedret. Jeg vil gerne især fremhæve, at det er første gang, at landbrugsudgifterne ikke længere er i minus. Overordnet går det bedre, men der er stadig problemer med udgifterne til samhørighedspolitik, som flere af mine kolleger allerede har nævnt. Jeg er imidlertid ret optimistisk i forhold til fremtiden.
Vi skal også kigge på de gode nyheder. Systemet til inddrivelse af EU-midler fungerer. I 2008 blev der inddrevet 1,6 mia. EUR, og der er flere inddrivelser på vej, hvilket er et bevis for, at systemet fungerer ordentligt. Omfanget af svig, der er blevet afdækket, er ekstremt lavt og er kun blevet konstateret i nogle få isolerede tilfælde. Der er kun problemer i nogle få medlemsstater, hvilket er et bevis for, at systemet som helhed fungerer godt, og at målsætningerne for samhørighedspolitikken er ved at blive opnået.
På lang sigt er der brug for en revision af det fælles forvaltningssystem, og en større del af det økonomiske ansvar skal overdrages til medlemsstaterne, hvilket vil bidrage til at forenkle reglerne. Lissabontraktaten indeholder regler for dette i artikel 310, og på grundlag deraf har EU og medlemsstaterne lov til at samarbejde om gennemførelsen af budgettet i modsætning til tidligere, hvor Kommissionen alene har været ansvarlig.
Endelig vil jeg gerne påpege, at Revisionsrettens budskab om behovet for at forenkle reglerne er nået igennem til Rådet og Kommissionen, og jeg håber helt ærligt, at ændringerne...
(Formanden afbrød taleren)
Lambert van Nistelrooij
(NL) Hr. formand! Beretningen for 2008 giver endnu en gang anledning til dybdeborende analyse og handling, herunder fra Parlamentet. Tak for denne beretning. Denne tilgang - dette samarbejde - har medført håndgribelige forbedringer i løbet af de seneste år.
Ikke desto mindre ønsker jeg som koordinator for Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) at komme med et par kommentarer vedrørende især regionalpolitik. Er det korrekt, at fejlprocenten på 11 % inden for regionalpolitik er baseret på disse tre medlemsstater, og hvordan hænger det sammen med Deres prognoser? Er det korrekt, at de fleste mangler fandtes i udbudsprocedurerne? Er det korrekt, at det er for tidligt for beretningen at afspejle forbedringerne i udgifterne som følge af den nye, nuværende, forordning for 2007-2013? Som De ved, er der sket mange forbedringer på dette område i løbet af det seneste år. Hvis det er tilfældet, og i lyset af disse ændringer - disse forbedringer i den nuværende lovgivning - kan vi fortsætte med at arbejde i retning af denne stigende tendens til forbedringer i perioden frem til 2013.
Det er også vigtigt, at disse forbedringer i omsætningen af europæisk lovgivning gennemføres meget mere eftertrykkeligt i udbudsreglerne, at der sker forbedringer i evnen til at overvinde hindringer og i håndhævelsen, særligt i medlemsstaterne. Når alt kommer til alt, er der stærke spændinger her i forholdet mellem det europæiske og det nationale niveau. Derfor bliver vi nødt til at offentliggøre navnene på de relevante lande.
Så vil dette tal på 11 % kunne ændres fra at være rødt, hvilket er uacceptabelt, til gult og til sidst til grønt. Det er derfor, borgerne har valgt os, for at opnå flere resultater og større klarhed på dette område. Jeg vil også med glæde tage de forslag til mig om forenkling, der er indeholdt i Deres beretning.
Christel Schaldemose
(DA) Hr. formand! Tusind tak til Revisionsretten for en god og meget brugbar rapport. Når jeg her i dag lytter til debatten, så minder den mig lidt om et dansk ordsprog: Vi taler om, hvorvidt at glasset er halvfyldt eller halvtomt! Det er et spørgsmål om, hvorvidt man er optimistisk eller pessimistisk. Jeg synes måske nok, at der er alt for mange her i dag, der har været alt for optimistiske. Også hr. kommissæren har været for optimistisk. Jeg synes rent faktisk ikke, det er godt nok! Havde en dansk finansminister været ansvarlig for dette budget, hvor under halvdelen af budgettet kan accepteres som et fejlfrit budget, hvor under halvdelen af budgettet, kun 47 %, er grønt, så ville vedkommende faktisk være blevet smidt ud.
Jeg synes, det er dybt beklageligt, at der stadigvæk er så mange ting, der skal gøres, og jeg synes, det er dybt beklageligt, at det går så langsomt, som det gør. Jeg anerkender, at det er vanskeligt, og jeg anerkender, at reglerne kan være meget komplicerede. Jeg anerkender selvfølgelig også, at der er sket fremskridt, men det er ikke godt nok! Hvis vi ser på den hastighed, hvormed at vi får forbedret den grønne del af budgettet, så går det for langsomt! Kommissionen, I må tage jeres ansvar! I har redskaberne, I bliver nødt til at reagere hurtigere.
Monika Hohlmeier
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Fokus har indtil nu ligget på Samhørighedsfonden, og det er bestemt berettiget på grund af budgettets størrelse. Jeg vil imidlertid gerne rette opmærksomheden mod et område, hvor der kun blev brugt 2,7 mia. EUR sidste år, men som skaber betydelige problemer.
Den Europæiske Revisionsret, som jeg gerne vil takke varmt, har udarbejdet et mindre mesterværk, da det er lykkedes den at skabe gennemsigtighed i den opsplittede administration inden for udviklingsbistand og tydeligt at identificere de problemer, der fortsætter med at opstå. Jeg vil ikke gå så langt som til at sige, at dette område ikke har noget universelt princip og nogen gennemsigtige strukturer, men det har betydelige problemer.
Der er sket forbedringer, f.eks. i betalingerne til projekterne, men ikke desto mindre gælder det stadig, at der ikke kan foretages en revision af visse af projekterne, fordi kvitteringerne mangler, for slet ikke at nævne, at visse kvitteringer i udgangspunktet slet ikke er blevet fremskaffet, og at der ikke er nogen mulighed for opfølgende revisioner. Emnet budgetstøtte indebærer endnu en gang bestemte problemer, fordi det ikke er muligt at lave opfølgning eller spore pengene, og hvad de er blevet brugt til. Efter min mening skal vi nøje overveje endelig at integrere Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) i det almindelige budget af hensyn til gennemsigtighed, sporbarhed og håndterbarhed. Det vil gøre det muligt for os at kombinere og koordinere EUF med andre områder såsom udviklingsbistand, udenrigspolitik, naboskabspolitik og andre politikker inden for samme område, så vi kan opnå et fuldstændigt og gennemsigtigt overblik. Det er, hvad jeg foreslår.
Andrea Cozzolino
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Som det allerede er blevet sagt, giver Den Europæiske Revisionsrets beretning for 2008 os først og fremmest nogle gode nyheder, nemlig at den procentdel af EU's udgifter, der er kendetegnet ved mange uregelmæssigheder, er faldet fra 60 % i 2005 til 31 % i 2008. Det er et nævneværdigt resultat. Det signalerer en positiv tilgang, som vi skal fortsætte med.
Hvad angår strukturfondene og mere specifikt samhørighedspolitikkerne, er der fortsat problemer og vanskeligheder. Jeg mener, at vi skal rette vores opmærksomhed mod disse områder i de kommende måneder og år.
Med hensyn til strukturfondene giver forvaltningen og overvågningssystemerne for perioden 2007-2013 sammenlignet med analysen for perioden 2000-2006 anledning til strengere forordninger og større rigtighed og gennemsigtighed i forhold til udgifterne samt større ansvarlighed fra medlemsstaternes side.
Revisionsretten understreger kraftigt behovet for større forenkling. Derfor er der behov for lægge meget arbejde i en yderligere forenkling af reglerne.
Kvalitet i form af økonomisk vækst og gennemsigtighed i anvendelsen af Fællesskabets ressourcer er to målsætninger i samme kamp, som vi er nødt til kaste os ud i. Jeg mener, at vi skal gøre det ved også at gøre vores drøftelser om os selv og frem for alt om borgerne mere offentlige.
Samhørighedspolitikkerne, strukturfondene og regionalpolitikkerne er og bliver afgørende elementer i det europæiske projekt. De har virkeliggjort EU's grundlæggende værdier. Vi skal arbejde sammen om at sikre effektivitet og gennemsigtighed i de kommende år.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg takker især Revisionsretten for her til formiddag klart og tydeligt at fremlægge indholdet af en omfattende beretning, der giver os både gode og dårlige nyheder - og heldigvis ikke decideret grimme nyheder, for vi har til en vis grad fået ryddet op i de værste aspekter af vores regnskabspraksis.
Jeg vil især koncentrere mig om landbrugsområdet, som man, fordi det er fået en relativt blank erklæring, nærmest har set bort fra i denne forhandling. Det vil jeg gøre, fordi jeg gerne vil advare om, at vi måske er på vej tilbage til fremtiden.
Det er her til formiddag værd at huske, at landbruget har opnået forbedringer, fordi vi i høj grad har adskilt betalingerne fra produktionen. Vi foretager udbetalingerne direkte til aktive landmænd, aktive producenter, og derfor er risikoen for fejl blevet reduceret markant.
Ved hjælp af graduering tager vi imidlertid nu disse penge og bruger dem til udvikling af landdistrikterne, om hvilket der er blevet udtrykt alvorlig bekymring, deraf min kommentar om vores mulighed for at være på vej tilbage til fremtiden.
Jeg er også bekymret over, hvordan vi kan stå til regnskab for emner såsom vandforvaltning, klimaændringer og biodiversitet. Tænk på kompleksiteten af de regler, der vil omgive disse ting - og med rette - hvis offentlige midler bliver brugt på den måde, og på problemerne med og omkostningerne ved at opfylde de selv samme regler.
Vi kigger på en gennemgang af EU's budget takket være den tidligere britiske premierminister, Tony Blair, hvis regering ikke har en helt uplettet fortid i forhold til sine egne regnskaber.
Igen vil vi i denne gennemgang se på brugen af penge inden for områder, der tydeligvis har bekymret Revisionsretten, særlig inden for forskning og innovation. Lad os derfor være meget forsigtige, så det gode arbejde, vi har udført, ikke bliver ødelagt af det, vi skal til at gøre.
Peter Jahr
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Da jeg gik i skole, sagde lærerne ofte, at tillid er godt, men kontrol er bedre.
(Taleren indvilliger i at svare på et andet medlems spørgsmål i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 149, stk. 8)
Ingeborg Gräßle
(DE) Hr. formand! Jeg vil gerne spørge Dem, om De i løbet af denne vigtige forhandling bemærkede, at hr. Martin, som har givet os alle mange råd, trådte ind i salen kl. 10.00, holdt sin tale kl. 10.09 og forlod salen igen kl. 10.12.
Peter Jahr
(DE) Hr. formand! Jeg kommer i tanke om to grundlæggende regler fra min barndom. Jeg fik engang at vide, at når nogen taler til én, så skal man lade ham tale færdig. Og hvis man stiller et spørgsmål, skal man i det mindste vente på svaret. På grundlag af det princip ville det have været rart, hvis han var blevet i salen, så han kunne have fulgt forhandlingen i Parlamentet. Det er min mening.
De kontroller og forbedringer, som Revisionsretten har foreslået, er et betydeligt bidrag til en mere effektiv og økonomisk anvendelse af EU-midlerne. Som medlem med interesse i landbrug glæder jeg mig især over, at anvendelsen af midler på landbrugsområdet fik en positiv bedømmelse, og at der i snit ikke blev fundet betydelige uregelmæssigheder. Dette er imidlertid i snit, og det er præcis dér, problemet ligger. Der er et ordsprog inden for landbrug, der siger, at søen i snit er en halv meter dyb, men koen druknede alligevel. Når alting i snit er korrekt, og når det store flertal af landene er i stand til at anvende de administrative forordninger korrekt, er det med andre ord især i den situation, at vi skal beskæftige os med de lande, som ikke indordner sig, skurkene. Det er vigtigt at nævne navne i denne henseende. Jeg beder formanden om ikke at give efter. Han kan være meget mere specifik i forhold til, hvad han siger, og Parlamentet vil støtte ham.
Situationen vedrørende fejlprocenten inden for udvikling af landdistrikterne er noget anderledes. Selv om fejlprocenten er lavere end sidste år, er den stadig betydelig højere end for landbrugsudgifterne. Men her må jeg sige, at størstedelen af de problemer, som er blevet identificeret, skyldes ukorrekt anvendelse og manglende forståelse af komplekse EU-forordninger. Det betyder ikke nødvendigvis, at man spilder penge. Vi skal alle samarbejde om at ændre og forbedre EU-forordningerne, så medlemsstaterne lettere kan bruge dem.
Sophie Briard Auconie
(FR) Fru formand, mine damer og herrer! I Revisionsrettens beretning for 2008 konkluderes det, at der er sket en overordnet forbedring med hensyn til lovlighed og formel rigtighed i EU's budgettransaktioner. Ikke desto mindre står der, at de udgifter, som er forbundet med samhørighedspolitikken, stadig er problematiske, da det er dem, der indeholder flest fejl.
De midler, der er til rådighed til samhørighedspolitikken, repræsenterer næsten en tredjedel af det europæiske budget. Det er en af de mest grundlæggende og også en af de mest symbolske politikker for europæisk integration og for solidaritetsprincippet, som er kernen heri.
Som sådan skal vi være krævende og sikre, at procedurerne anvendes ordentligt. Vi skal imidlertid tage hensyn til samhørighedspolitikkens særlige karakteristika, herunder at politikken i høj grad er decentraliseret og derfor forvaltes af regionale myndigheder i medlemsstaterne. De fejl, som Revisionsretten har fundet, skyldes ikke, at initiativtagerne til projekterne har forsøgt at begå svig, men derimod de komplekse betingelser for at opnå støtte.
Efter min mening er løsningen derfor ikke at gøre procedurerne mere besværlige, men at forenkle dem, både på fællesskabsniveau og i medlemsstaterne. På fællesskabsniveau drøfter Rådet og Parlamentet i øjeblikket forenklingsforanstaltninger. På nationalt niveau arbejder jeg personligt på at forenkle de franske procedurer i tæt samarbejde med folkevalgte repræsentanter og lokale beslutningstagere.
I denne periode med økonomisk nedgang vil det være særlig uheldigt for initiativtagerne for forskellige projekter, og dem er der stadig mange af, hvis de har svært ved at få adgang til de europæiske midler, der er til rådighed for dem.
Ville Itälä
(FI) Fru formand! Vi behandler her en meget vigtig sag, og jeg vil gerne indledningsvis sige, at forvaltningen af budgettet er blevet meget bedre. Der er imidlertid problemer, og jeg vil gerne nævne et par af dem.
Det første er institutionernes bygnings- og ejendomspolitik. Da jeg udarbejdede budgettet for 2008 for Parlamentet og andre institutioner, gjorde jeg opmærksom på, at tingene ikke var helt rigtige på dette område. Jeg håber, at vi kan igangsætte en grundig undersøgelse af, hvorfor den pris, der betales for institutionernes ejendomme og bygninger, er højere end den gennemsnitlige markedspris. Når undersøgelsen er afsluttet, vil vi have klarhed over, om der er noget dubiøst ved alt dette eller alternativt, om alt er, som det skal være.
Den anden sag, som jeg gerne vil gøre Dem opmærksom på, er situationen vedrørende Rumænien og Bulgarien, som allerede er blevet nævnt her. Vi kender problemerne, og vi skal finde måder at hjælpe Rumænien og Bulgarien på, så der kan komme en løsning på tingene. Det er også et politisk spørgsmål. Når alt kommer til alt, hvad er så pointen med udvidelse, hvis vi optager lande, som ikke kan organisere forvaltningen af deres budgetter ordentligt.
Den tredje sag vedrører eksterne foranstaltninger, som er knyttet til FN, selv om vi under alle omstændigheder skal kunne foretage kontrol for at sikre, at offentligheden ved, at alt er i orden.
Men mere end noget andet skal vi konstatere, at antallet af områder uden fejl er steget, og det kan vi takke kommissær Kallas og Den Europæiske Revisionsret for. Begge har gjort et fremragende stykke arbejde.
(Bifald)
Seán Kelly
(EN) Fru formand! Et enkelt spørgsmål. Det er blevet anført, at mange tilfælde af manglende overholdelse skyldes en manglende forståelse af procedurerne og forordningerne.
Er De enig i, at det er tilfældet? Og i bekræftende fald, i hvor mange procent af tilfældene skyldes den manglende overholdelse denne uheldige situation og ikke bevidst overtrædelse af reglerne?
Ivaylo Kalfin
(BG) Fru formand! Jeg vil også gerne lægge ud med at lykønske repræsentanterne for Den Europæiske Revisionsret med den beretning, de har fremlagt, og kommissær Kallas med Kommissionens tydeligvis meget bedre indsats vedrørende europæiske fondsudgifter. Da jeg kommer fra Bulgarien, kan jeg med egne øjne se, at Kommissionen er ekstremt streng med hensyn til fondsudgifterne, og dens handlinger har bestemt en virkning. Jeg vil gerne rejse et enkelt spørgsmål i forbindelse med, at dette er den sidste beretning fra Den Europæiske Revisionsret under de nuværende traktater. Næste års beretning bliver baseret på Lissabontraktaten. Denne indeholder en række spørgsmål, som er blevet stillet, og som aldrig har fået noget tilstrækkelig grundigt svar, herunder vedrørende udarbejdelsen af budgettet og procedurerne for anvendelsen af budgettet. Jeg mener, at alle institutionerne, herunder Parlamentet samt naturligvis Rådet og Kommissionen for slet ikke at nævne den aktive inddragelse af Den Europæiske Revisionsret, skal gøre deres yderste for at finde et svar på disse spørgsmål, så vi har den samme opfattelse af dem.
Jean-Pierre Audy
(FR) Fru formand! Jeg tager ikke ordet i henhold til catch the eye-proceduren. Jeg ønsker bare at beklage, at Rådets pladser er håbløst tomme. Rådet er en budgetmyndighed, og vi bemærker, at vi har mange problemer i medlemsstaterne. Jeg ønskede bare at udtrykke denne beklagelse.
Bart Staes
(NL) Fru formand! Jeg har været til stede under hele forhandlingen. Et af de mest centrale spørgsmål, jeg har hørt - og jeg vil gerne udtrykkeligt bede hr. Caldeira om at forklare dette omhyggeligt - er, hvordan det stiller sig med de 11 %, der ikke skulle have været udbetalt under samhørighedspolitikken. Der er givet forskellige forklaringer i løbet af forhandlingen. Nogle har sagt 4 mia. EUR, andre har sagt 2 mia. EUR osv. Jeg mener, at det er usædvanlig vigtigt som udgangspunkt for dechargeproceduren, at De forklarer os klart og utvetydigt, hvor mange penge der faktisk er tale om. Jeg vil også gerne udtrykke min særlige tak til kommissær Kallas for det arbejde, han har ydet i de seneste år. Jeg synes altid, at Budgetkontroludvalget har oplevet samarbejdet med Dem som yderst konstruktivt. Vi har ikke altid været enige, men De får sandsynligvis snart endnu en embedsperiode i den nye Kommission, en ny post, og jeg ønsker Dem al mulig held og lykke med det.
Formanden
Jeg vil gerne sige til hr. Martin, at jeg har bemærket, at han gerne vil have ordet vedrørende et personligt spørgsmål, men i henhold til forretningsordenen vil jeg give ham ordet sidst i forhandlingen og efter Kommissionen.
Edit Herczog
(HU) Fru formand! Jeg er helt enig med hr. Audy. Rådet glimrer ved sit fravær, og det samme gælder lederne for de politiske partier. Som næstformand for Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater her i Parlamentet fornemmer jeg, at formændene for de andre grupper heller ikke mener, at denne forhandling er vigtig. Rådet glimrer imidlertid mest ved sit fravær.
Vítor Manuel da Silva Caldeira
formand for Den Europæiske Revisionsret. - (FR) Fru formand! Først vil jeg gerne takke alle de der medlemmer, der har taget ordet. Alle de, der har arbejdet for Revisionsretten, og som står bag den beretning, der er blevet fremlagt i dag, vil helt bestemt sætte meget stor pris på Deres bemærkninger.
Med den tid, jeg har fået tildelt i en så intens og interessant forhandling, er det lidt vanskeligt at besvare alle de spørgsmål, der er blevet stillet direkte til mig. Jeg vil gerne først henvende mig til hr. de Jong, som spurgte mig, om jeg som formand for Revisionsretten var skuffet over ikke at kunne afgive en positiv DAS. Mit svar er, at jeg som revisor vil glæde mig over at afgive en sådan erklæring, når den tid kommer, men det er ikke revisorernes opgave at være glade for de erklæringer, de afgiver. Revisorer skal have et solidt grundlag for deres erklæring i den forhåndenværende dokumentation.
Som revisor foretrækker jeg helt ærligt at afgive en erklæring i stil med den, vi har afgivet i år. Jeg vil ikke sige til hr. Audy, om det er en positiv eller negativ erklæring, men det er en realistisk erklæring, som fremhæver de punkter, hvor der er sket fremskridt. Vi har set et markant fald i antallet af fejl inden for visse områder, særlig inden for landbrugsområdet, men der er også områder, hvor der er behov for større omhu. Derfor foretrækker jeg som revisor at være realistisk frem for at være optimistisk eller pessimistisk.
Jeg mener, at det er sådan, vores budskab skal forstås i forhold til fremtidsudsigterne. Flere parlamentsmedlemmer har spurgt, hvad der kan gøres for at løse disse problemer. Revisionsretten har ydet sit bidrag i denne beretning og i tidligere beretninger ved at påpege, at dens anbefalinger vedrørende forbedring af tilsyns- og kontrolsystemerne i medlemsstaterne er vigtige, og ved at anføre, at det i forhold til Kommissionen er ligeså vigtigt at forenkle regelsættet, hvilket indebærer ikke at gøre tingene mere komplicerede, end de behøver at være. Vi kan ikke gå fra et stadium, hvor vi ønsker at gøre det hele og kontrollere det hele - hvilket kræver meget omfattende kontroller - til et, hvor der overhovedet intet tilsyn er. Så vil vi ikke kunne finde den rette balance, der gør os i stand til at nå målsætningerne med de forskellige politikker.
Flere af Dem har sagt, at der ikke i denne beretning tales om, hvor effektivt midlerne bliver brugt. Forhindrede de få fejl eller uregelmæssigheder, der blev identificeret, nogen projekter i at blive gennemført? Revisionsretten skal naturligvis afgive en erklæring i sine beretninger vedrørende årsregnskabet, hvilket helt klart er en positiv erklæring, og vedrørende de underliggende transaktioner for dette regnskab. Det handler om, hvorvidt transaktionerne lever op til de regler, de forventes at følge.
Men Revisionsretten giver Dem og især de kompetente parlamentsudvalg, Budgetkontroludvalget, alle vores særberetninger vedrørende politikkernes effektivitet, og hvorvidt midlerne på de forskellige områder bruges korrekt. Jeg håber, at De vil finde væsentlige oplysninger i disse særberetninger i forhold til, hvad der kan gøres bedre inden for disse politikker. Som det fremgår af vores beretning - og det fremhævede jeg i mit indlæg - er det imidlertid vigtigt at benytte sig af den mulighed, som reformen af finansforordningen og de nye rammer for det finansielle overslag vil give os i fremtiden, og den mulighed, som budgetreformen giver os, for at overveje nogle grundlæggende spørgsmål.
Som konklusion vil jeg gerne sige, at vores metodik overholder internationale revisionsstandarder. Vi opfatter vores stikprøver som behørige som grundlag for vores konklusioner. Hr. Audy spurgte, om vores stikprøver var tilstrækkeligt omfattende. Svaret er ja. Hvis vi havde flere ressourcer, kunne vi naturligvis måske udføre mere arbejde, men vores ressourcer er begrænsede, og det forventes, at vi bruger vores ressourcer med omhu.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige et par ord om den rolle, som Revisionsretten og revisionsretterne i medlemsstaterne kan spille i fremtiden. Vi arbejder altid sammen med revisionsretterne i medlemsstaterne og med de nationale revisorer ved at samarbejde med den ene og stole på den anden. Denne tilgang er bestemt i traktaten - og genbekræftet i Lissabontraktaten - og ved at følge den gør vi vores bedste for, at vi i det store hele kan tilføre merværdi til rollen med ekstern revision i EU.
Disse var mine sidste korte bemærkninger, da jeg ikke vil optage for meget af Deres tid.
(Bifald)
Siim Kallas
Fru formand! Tak for denne forhandling og for de pæne ord til Kommissionen. Jeg har to punkter vedrørende fortiden, fra 2008 og nogle år bagud. For det første blev der understreget en vigtig ting, nemlig gennemsigtighed. Jeg vil gerne minde Dem om, at vi sammen har opnået et stort gennembrud. Alle oplysninger om modtagere af EU-midler er nu offentlige, og det er også en af de store ændringer i denne periode.
Det andet faktum fra fortiden, som vi har drøftet, er bl.a., hvor mange penge der er gået tabt, og hvor mange penge der bør inddrives. Jeg vil gerne illustrere dette med et enkelt tal, der kommer fra en tekst med en meget kompliceret titel. Det er i bilag VI til vores sammenfattende rapport og er en "oversigt over fordringer, der opgives inddrevet", hvilket i virkeligheden betyder et beløb, som er fuldstændigt og uigenkaldeligt tabt. I den sammenfattende rapport for 2008 var det beløb 18 380 363,22 EUR, hvilket er under 0,01 % af EU-budgettet. Dette er tabt. Vi har drøftet alle disse milliarder, som ikke er blevet forvaltet ordentligt i strukturfondene, men der bliver inddrevet noget til sidst. Processen er ikke perfekt, og vi skal arbejde hårdt på denne, og nogle gange bliver fejlene rettet. Det er en lang proces, og vi skal tage den meget alvorligt.
Videre til nogle punkter vedrørende fremtiden. I nærmeste fremtid indleder vi forhandlinger om den nye finansforordning og de nye budgetoverslag. Der er rigtig mange ting, som er knyttet til denne proces. Der er behov for et bedre retsgrundlag for de nationale erklæringer og medlemsstaternes deltagelse. Vi kan helt klart gå videre med denne forenkling, der er blevet drøftet så meget og så mange gange her. Som formand Caldeira allerede har sagt, defineres målsætningerne af mere end 500 programmer, som er godkendt af Kommissionen, Parlamentet og Rådet. Hvert program har sit eget retsgrundlag, sine egne målsætninger, og alt skal registreres, herunder de penge, der er blevet brugt i overensstemmelse med disse målsætninger. Det er et centralt spørgsmål.
På sidste plenarmøde, hvor vi drøftede dechargen for 2007, var der et forslag fremme om at reducere antallet af programmer og have større projekter og større programmer, som er meget lettere at overskue. Det er et centralt spørgsmål, og som ifølge et medlem også var tilfældet med udvikling af landdistrikterne, kan man ikke tage mål af målsætningerne - særlig ikke i forbindelse med eksterne foranstaltninger, hvor der er tale om meget politiske målsætninger - og sige, at disse målsætninger er blevet nået. Det er et centralt spørgsmål, men et, der ligger inden for rammerne af de fremtidige drøftelser om finansforordningerne.
Hvad angår dialog, som her blev understreget som noget vigtigt, må jeg sige, at vi har gjort vores bedste for at opnå en god dialog med Parlamentet, med Budgetkontroludvalget og med Revisionsretten. Selv kan jeg godt lide at drøfte alting med folk med andre synspunkter, andre holdninger og andre vurderinger. Sådan er livet. Jeg bryder mig derimod ikke om, at nogle mennesker bevidst og konstant anvender ukorrekte fakta. Man kan ikke have en dialog, når fakta ikke er korrekte. Vi kan have forskellige vurderinger, forskellige fortolkninger og forskellige synspunkter, men fakta skal være korrekte. Jeg ønsker virkelig, at dette princip også vil blive respekteret i vores fremtidige dialog.
(Bifald)
Formanden
Hr. Martin, ønsker De at tale sidst i denne forhandling?
Hans-Peter Martin
(DE) Fru formand! Jeg beklager, at jeg er nødt til at benytte mig af denne mulighed for at komme med en personlig bemærkning, hvilket jeg ifølge dagsordenen har fået tre minutter til. Jeg har dog ikke brug for tre minutter.
Jeg anlagde en meget konstruktiv tilgang i min tale, og i forhandlingen påpegede jeg meget konstruktivt, hvad der nu kan på dette nye grundlag. For at kunne komme med denne vurdering har fulgt jeg forhandlingen meget tæt denne morgen. Jeg var i salen meget tidligere, end min kollega angav, gik senere, og nu er jeg her igen. Jeg synes, at det er dybt beklageligt, at fru Gräßle øjensynlig finder det nødvendigt at komme med personlige angreb, som virkelig er under bæltestedet. Jeg ville gerne høre hende være konstruktiv, og jeg ville gerne se færre ukorrekte historier, som hun står bag, i den tyske avis Bild Zeitung. Jeg ville foretrække konstruktive forslag til, hvordan vi kan redde situationen, og hvordan Revisionsretten kan få mulighed for at gøre dette. Derudover er det dybt beklageligt, at især fru Gräßle er den person, der helt unødvendigt gør arbejdet mere besværligt for løsgængere, diskriminerer mod os, forhindrer os i at få adgang til oplysninger, ikke giver os mulighed for at arbejde med medarbejdere og derefter synes, at det er umagen værd at angribe os på grundlag af ukorrekte fakta. De burde lære om demokrati, fru Gräßle.
Formanden
Vi stopper her. Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Elisabeth Köstinger  
Det er korrekt, at der stadig er betydelige mangler på nogle områder, særlig inden for samhørighedspolitikken, men nedgangen i fejlprocenten inden for landbrug og naturressourcer til under 2 % giver mig grund til at se optimistisk på fremtiden. Særlig i betragtning af at dette område udgør hovedparten af EU's udgifter, kan den forholdsvist lave fejlprocent på 2 % opfattes som tilfredsstillende. I fremtiden bør vi sætte alt ind på to områder. Det første af disse er samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne. Målet her er at identificere unøjagtige og ukorrekte data inden for alle de forskellige udgiftsområder og rette disse fejl. Det andet område handler om at forbedre EU's metoder til udbetaling af EU-midler til medlemsstaterne og til inddrivning deraf fra dem.
Véronique Mathieu  
Jeg vil gerne lykønske Revisionsretten med dens årsberetning om gennemførelsen af EU-budgettet for regnskabsåret 2008. Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på afsnittet om EU-agenturerne, hvor Revisionsretten udtaler, at den har afgivet en erklæring uden forbehold for alle de reviderede agenturer med undtagelse af Det Europæiske Politiakademi.
Her er det relevant at huske på, at vi stod over for en lignende situation i forbindelse med dechargen for 2007. Revisionsretten har offentliggjort en beretning med en revisionserklæring med forbehold vedrørende CEPOL's regnskab og underliggende transaktioner, hvori det især angives, at der er blevet brugt bevillinger til at finansiere private udgifter. Ordføreren opfordrede til, at dechargen for CEPOL blev udskudt, efterfulgt af Budgetkontroludvalget. Ved afstemningen i Parlamentet den 23. april 2009 blev dette forslag imidlertid afvist med 226 stemmer for og 230 imod som følge af en massiv mobilisering af Den Socialdemokratiske Gruppe i Parlamentet og Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance.
I betragtning af at Revisionsretten i dag har rejst flere problemstillinger vedrørende CEPOL, er det afgørende, at vi anerkender, at det var en åbenlys fejl, at der blev givet decharge i april ved at stemme mod ordførerens og det ansvarlige udvalgs forslag til afgørelse.
