Vildledende praksis hos udgivere af erhvervsvejvisere (kortfattet forelæggelse) 
Formanden
- Næste punkt på dagsordenen er en kort forelæggelse af betænkning af Busuttil for Udvalget for Andragender om vildledende udgivere af erhvervsvejvisere (andragende 0045/2006, 1476/2006, 0079/2003, 0819/2003, 1010/2005, 0052/2007, 0306/2007, 0444/2007, 0562/2007 m.fl.).
Simon Busuttil
ordfører. - (MT) Hr. formand! Denne betænkning blev udarbejdet, fordi Parlamentet modtog over 400 andragender fra sine borgere, primært fra små virksomheder, som har været udsat for reklamesvindel, hvor de uden selv at ønske det bliver indrykket i en erhvervsvejviser. Ofrene modtog en formular som denne og blev bedt om at udfylde den, idet de blev narret til at tro, at de indgik aftale om gratis omtale i vejviseren. Efterfølgende modtog de imidlertid et brev og indså, at de uden at vide det havde indgået en kontakt, der bandt dem til at betale ca. 1 000 EUR i tre år. Det er, hvad der sker for ofrene for disse udgivere, som vi opfatter som bedrageriske. Jeg vil gerne tilføje, at den udgiver, som ejer vejviseren European City Guide, er den, der oftest er nævnt i disse andragender. Det er værd at bemærke, at denne udgiver også har lagt betydeligt pres på medlemmer af Parlamentet i et forsøg på at standse eller underminere de betænkninger, vi fremlægger i dag. Heldigvis lykkedes det dog ikke for dem, til trods for at udgiveren ikke altid gav os de korrekte oplysninger. Hvad er resultaterne af denne betænkning? Vi opdagede, at der er tale om et meget reelt problem, at det er udbredt, og at det kan spores over hele EU. Det er også kommet frem, at det påvirker utallige små virksomheder samt erhvervsdrivende og andre personer, som ikke nødvendigvis ejer en virksomhed. Vi fandt ud af, at dette problem påvirker virksomheder transnationalt, og at det ikke alene har betydelige økonomiske indvirkninger, men også alvorlige psykologiske konsekvenser for ofrene for denne fidus, som blev lokket til at underskrive denne formular og så senere blev jaget af udgiveren med krav om betaling. Hvad er det, vi foreslår i denne betænkning? For det første opstiller vi en liste over foranstaltninger, der skal øge bevidstheden om problemet og dermed mindske antallet af ofre, der overhovedet går i fælden. For det andet skal vi sikre, at den eksisterende EU-lovgivning håndhæves, som den burde. Her skal det bemærkes, at Kommissionen, hver gang emnet er blevet bragt på bane, har svaret, at det er op til medlemsstaterne at afgøre, hvorledes de vil gennemføre EU-lovgivning på nationalt niveau. Vi er opmærksom på disse skønsbeføjelser, men jeg vil gerne minde Kommissionen om, at det er dens pligt at sikre, at EU-lovene bliver gennemført effektivt i medlemsstaterne. Vi foreslår også, at de europæiske love ændres for bedre at kunne imødegå dette særlige problem. Vi konstaterede f.eks., at den østrigske model er eksemplarisk, fordi Østrig ændrede sin nationale lovgivning, så den specifikt gælder i forhold til denne problemstilling med bedrageriske udgivere af erhvervsvejvisere. Mit sidste punkt angår behovet for at hjælpe ofrene ved at råde dem til ikke at foretage nogen betaling til disse udgivere af erhvervsvejvisere, indtil de har søgt ordentlig rådgivning. Før jeg slutter, vil jeg gerne udtrykke min oprigtige tak til Udvalget for Andragender for at give denne betænkning deres enstemmige støtte, og jeg vil også gerne takke hele mit personale. Derudover vil jeg gerne sige hjertelig tak til udvalgets sekretariatschef - David Lowe. Hvis betænkningen bliver vedtaget, vil det sende to klare signaler - for det første til ofrene, idet vi viser dem, at vi forstår deres situation og står helt og fuldt bag dem, og for det andet til disse bedrageriske udgivere af erhvervsvejvisere, idet vi advarer dem om straks at sætte en stopper for deres svindelnumre, da Parlamentet holder skarpt øje med dem.
Vladimír Špidla
medlem af Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Kommissionen roser den indsats, som Parlamentet har gjort i forbindelse med udarbejdelsen af denne betænkning og vil aktivt gennemgå dens konklusioner.
Jeg vil gerne påpege, som betænkningen også tydeligt angiver, at i det omfang det pågældende problem angår forhold mellem to virksomheder, gælder en stor del af fællesskabslovgivningen om forbrugerbeskyttelse, herunder direktiv 2005/29 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne og forordning (EF) nr. 2006/2004 om samarbejde inden for forbrugerbeskyttelse, ikke.
I direktiv 2006/114/EF om vildledende og sammenlignende reklame fastsættes der imidlertid en vis beskyttelse. Ifølge disse direktiver er de offentlige myndigheder, der er ansvarlige for at føre tilsyn med anvendelsen af lovgivningen, og/eller de kompetente domstole i de medlemsstater, hvor disse virksomheder opererer, forpligtet til fra sag til sag at afgøre, om en kommerciel kommunikation er vildledende, og træffe de behørige tvangsforanstaltninger.
Jeg vil også gerne understrege, at adskillige myndigheder og kompetente domstole i f.eks. Spanien og Belgien allerede har truffet tvangsforanstaltninger i forhold til visse former for praksis og har opnået en række positive resultater.
Direktivet om urimelig handelspraksis gælder ikke handelspraksis mellem virksomheder, da der ikke er noget argument, der taler for en fuld harmonisering af de nationale love om urimelig konkurrence. Et fuldt ud harmoniseret direktiv om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne var allerede et meget ambitiøst forslag, som ville være strandet, hvis dets anvendelsesområde var blevet udvidet til at omfatte virksomheders urimelige konkurrencemæssige praksis over for andre virksomheder.
Den høring, der resulterede i forslaget, og arbejdet i Rådet har vist, at der næsten ikke var nogen støtte til at udvide direktivets anvendelsesområde til at omfatte virksomheders urimelige handelspraksis over for andre virksomheder. Mens visse medlemsstater var positive over for at ændre direktivets anvendelsesområde til at omfatte urimelig konkurrence, gav andre udtryk for deres støtte til forbrugerbeskyttelse, men modsatte sig indførelsen af et yderligere harmoniseret system af regler om urimelig konkurrence på EU-plan.
Selv om Kommissionen ikke kan træffe foranstaltninger mod virksomheder, der benytter en sådan praksis, har den forsøgt at gøre virksomhederne opmærksom på dette problem ved at forelægge det for forskellige europæiske erhvervsorganisationer. Emnet er specifikt blevet taget op i forretningsstøttenetværket, og samtidig stilles der i "Small Business Act" krav til medlemsstaterne om at beskytte deres små og mellemstore virksomheder mod urimelig praksis. Kommissionen vil fortsætte med at gennemgå andre metoder til at øge virksomhedernes bevidsthed om problemet, hvis den finder det nødvendigt.
Derudover har Kommissionen skrevet til de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater - Spanien, Østrig og Tyskland - for at henlede deres opmærksomhed på, at situationen fortsætter, og for at bede dem om yderligere oplysninger. Det fremgår klart af de modtagne svar, at de nationale myndigheder er opmærksomme på problemet, og at de har indført lovgivning mod denne praksis, og der, hvor det har været nødvendigt, har de allerede anvendt de pågældende foranstaltninger.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag den 16. december 2008.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Richard Corbett  
skriftlig. - (EN) Da jeg har arbejdet for at standse organisationerne bag disse svindelnumre i årevis, støtter jeg med glæde denne betænkning.
Det er et grænseoverskridende problem. Hvert år narres tusinder af virksomheder, velgørenhedsorganisationer og frivillige grupper til at indgå aftale om noget, der ligner en fuldstændig uskyldig indrykning i en vejviser. Reelt narres de ind i en kompleks kontrakt og møder derefter aggressive krav om penge uden mulighed for at kunne ophæve kontrakten.
Det er afgørende at lukke de juridiske smuthuller, der gør det muligt for disse svigagtige udgivere at operere. Jeg opfordrer især Kommissionen til at følge denne betænknings centrale henstilling og forelægge et forslag for Parlamentet om udvidelse af anvendelsesområdet for direktivet om urimelig handelspraksis til specifikt at forbyde indrykning af annoncer i sådanne vejvisere, medmindre potentielle kunder i reklamen tydeligt oplyses om, at de tilbydes en kontrakt mod betaling.
Disse henstillinger er juridisk enkle - Østrig har i forbindelse med gennemførelsen af direktivet allerede stillet yderligere krav med henblik på at indføre netop denne bestemmelse - men de vil i høj grad forbedre beskyttelsen af virksomheder og andre organisationer, der bliver ofre for disse svindelnumre, og sende et klart signal til svindlerne om, at deres dage er talte.
