EU's havmiljøpolitik (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategirammedirektivet) (09388/2/2007 - C6-0261/2007 - (Ordfører: Marie-Noëlle Lienemann).
Marie-Noëlle Lienemann
ordfører. - (FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Det direktiv, som Parlamentet bør vedtage ved andenbehandlingen, er ekstremt vigtigt, da det er det første direktiv, som tvinger medlemsstaterne til at have en miljøstrategi om at genoprette den gode økologiske tilstand i havene og oceanerne. Da vi så på det ved førstebehandlingen, understregede vi dets vigtighed, i betragtning af at nylige videnskabelige rapporter viser, at fiskebestandenes overlevelse og havenes og oceanernes biodiversitet er særligt truet. Der er endda nogle, der mener, at der om 50 års tid ikke er flere fisk tilbage. Desuden spiller oceanerne en fundamental rolle ved at regulere klimaet, og når vi forurener dem, er der fare for at reducere denne regulerende funktion og forstærke klimaændringernes negative virkninger. Det var derfor presserende og nødvendigt for EU efter vedtagelsen af vandrammedirektivet, der især omhandler ferskvand, hurtigst muligt at behandle spørgsmålet om havvand.
Ved førstebehandlingen viste vi vores vilje til at forbedre den eksisterende tekst. Først vil jeg redegøre for de strukturelle punkter i dette direktiv og de eksisterende tekster. Det første mål er at genoprette vores haves og oceaners gode økologiske tilstand. Det andet er at definere de nødvendige skridt, som hver enkelt medlemsstat skal tage: for det første samarbejde inden for havregioner eller subregioner, dernæst klarlægge vandets og biodiversitetens tilstand i disse have. Efterfølgende defineres en god økologisk tilstand og nogle prioriterede miljømæssige mål og endelig udarbejdes en handlingsplan og nogle foranstaltninger, der skal træffes. Vi var derfor positivt stemt over for dette direktiv, men følte, at det ikke gik vidt nok i den stand, det kom til os fra Kommissionen.
Vi har understreget en række punkter. Det første er behovet for at gøre dette direktiv solidt. Strengt både med hensyn til ressourcer og med hensyn til resultater. Det har uden tvivl været det mest positive aspekt i vores samarbejde med Rådet og Kommissionen: Direktivet er solidt.
Det andet punkt er, at vi håber, at god økologisk tilstand vil blive nøje defineret, således at genoprettelsen af dette aktiv ikke kun er snak. Vi har i høj grad fået opfyldt vores ønske, idet kriteriet for god økologisk tilstand er blevet udvidet til at omfatte pres fra alle forurenende stoffer, der påvirker et økosystem, og behovet for at vurdere dem og reducere deres påvirkning med dette mål om at genoprette god økologisk tilstand.
Det tredje punkt er, at Parlamentet er meget interesseret i at etablere beskyttede havområder, den slags reservater som skulle spille en hovedrolle i genoprettelsen af denne biotops diversitet og især i genskabelsen af fiskebestandene. Vi ville gerne have haft en tekst, som var mere restriktiv, mere stringent, hårdere hvad angår behovet for disse reservater, men princippet er der stadig. Under alle omstændigheder er behovet for, at de er store nok til at spille en rolle i genoprettelsen af biodiversitet, stadig til stede.
Endelig ønskede Parlamentet at udvide direktivets anvendelsesområde. Vi ville især gerne have, at der blev taget behørigt hensyn til kystvandene, og vi ville ikke have, at der fortsat herskede usikkerhed om behovet for at tage højde for alle tidevande. Under alle omstændigheder har dette været tilfældet for mange af dem. Vi ville selvfølgelig gerne have haft en lidt bedre definition på det land, der dækkes af tidevandet, men den tekst, vi har, er tilstrækkelig.
Jeg vil gerne understrege vigtigheden af, at der er overensstemmelse i strategierne i de geografiske områder: Vi ville gerne have haft en mere stringent tekst, men behovet for overensstemmelse bekræftes.
Endelig ønskede vores kolleger fra De Baltiske Stater, at Østersøen blev en slags pilotprojekt, der gav os mulighed for at handle hurtigere i lyset af situationens presserende karakter. De fik ikke helt opfyldt deres ønske, da man ifølge traditionen i vores institutioner ikke fokuserer på noget specifikt område. Ikke desto mindre er tanken om et pilotområde blevet fastholdt, og jeg er sikker på, at Kommissionen ville vælge Østersøen som dette område.
Til slut er der spørgsmålet om en tidshorisont. Det vigtigste for os var, at direktivet var bindende, selv om dette ville betyde, at den tid, som medlemsstaterne fik til at nå det, ville blive lidt længere. Det var dette kompromis, som man nåede til enighed om til sidst. Fristen er 2020, men medlemsstaterne bør ikke trække tingene i langdrag, for direktivet skal være gennemført i 2010. Under alle omstændigheder vil jeg opfordre dem til ikke at spilde tiden, for i forbindelse med vandrammedirektivet har der været omfattende forsinkelser, og vores have kan ikke vente.
Charlie McCreevy
Hr. formand! Jeg tager dette punkt på vegne af min kollega Stavros Dimas, hvis tilstedeværelse på konferencen om klimaændringer på Bali har forhindret ham i at være her i aften. Jeg vil først gerne takke og lykønske ordføreren, fru Lienemann, i forbindelse med hendes fremragende arbejde med havstrategidirektivet, og Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed for dets positive og konstruktive bidrag.
Dette direktiv markerer begyndelsen på en ny metode til at beskytte vores have og oceaner. Den næste udfordring vil naturligvis være en vellykket gennemførelse af direktivet. Parlamentets bestræbelser på at styrke målsætningen for dette lovgivningsmæssige initiativ har båret frugt, og de har sikret sig, at det aftalte direktiv vil blive et effektivt instrument til beskyttelse af vores have og oceaner på en integreret måde. Kommissionen glæder sig over, at det var muligt at nå en aftale ved andenbehandlingen. Jeg vil især gerne fremhæve Europa-Parlamentets konstruktive rolle i denne proces. Ved til enhver tid at fastholde sine høje politiske og miljømæssige mål har Parlamentet spillet en nyttig og konstruktiv rolle i arbejdet hen imod denne aftale.
Målsætningen med det foreslåede direktiv er, at medlemsstaterne tager de nødvendige forholdsregler for at opnå god miljøtilstand i havmiljøet senest i år 2020. Dette vil ske ved at etablere og gennemføre havstrategier i deres havområder. Derfor indeholder direktivet en meget krævende målsætning. Kommissionen er opmærksom på at sikre, at der træffes alle nødvendige foranstaltninger for at sikre en effektiv beskyttelse af vores havmiljø. På nogle vigtige punkter er det lykkedes Parlamentet at gå videre end det oprindelige forslag fra Kommissionen.
Jeg vil især gerne fremhæve tre emner, som har været centrale for forhandlingerne: at sikre en ambitiøs målsætning for direktivet, at definere på en mere præcis måde, hvad der menes med god miljøtilstand, herunder en række specifikke deskriptorer, og at kræve, at der etableres beskyttede havområder i forbindelse med dette direktiv.
Parlamentet har gennem hele forhandlingsprocessen insisteret på behovet for at sikre, at direktivet har klare målsætninger på alle vigtige punkter. Dette direktiv fastsætter en ny ramme for for første gang at arbejde sammen på en integreret måde for at beskytte vores have og oceaner. Vi vil fortsætte med at bygge på dette politiske initiativ for at gøre det muligt for dette havstrategidirektiv konkret at udgøre den miljøpolitiske søjle i EU's havpolitik. Derfor kan Kommissionen acceptere en kompromispakke for at opnå en aftale om dette direktiv ved andenbehandlingen.
Eija-Riitta Korhola
Hr. formand! Som ordfører for min gruppe er det med glæde at jeg kan sige, at det direktiv, som vi har opnået et kompromis om, er en af de dele af EU's miljølovgivning, hvis frugter vores fremtidige generationer vil nyde godt af på en meget realistisk måde. Det er på tide endelig at fokusere på vores havmiljø, hvis dårlige tilstand har været sørgelig at overvære med Østersøen som det mest chokerende eksempel. Dette direktiv bringer nyt håb til denne situation, med dets mål om at standse forureningen af havene og genoplive deres biodiversitet.
Arbejdet disse to år har ikke altid været let. Selv om målet var det samme for alle, var de midler, der blev anvendt af de politiske grupper, ofte forskellige. Et af eksemplerne på, hvordan vores holdninger var forskellige, vedrørte de fremtidige udsigter for en teknik til kulstofseparation og -lagring. Fru Lienemanns holdning ville i praksis have forhindret udviklingen af en sådan teknik. Vi på den anden side mente, at den i lyset af klimaændringerne var nødvendig, og at havstrategidirektivet derfor ikke skulle være tynget af detaljer, som ville gøre den umulig.
Jeg mener, at det kompromis, som vi nu er nået frem til, er tilfredsstillende for alle parter. Dets mål er ambitiøse, mens det overlades til medlemsstaterne at vælge midlerne til at nå dem, selv om de forpligtes til at samarbejde i hver havregion for at opnå det bedste resultat. Kompromisteksten beskriver tydeligt, hvilken slags god havmiljøtilstand, vi søger, og hvilke mulige trusler der findes mod den. Samtidig vil den ikke længere redegøre i detaljer for de forskellige foranstaltninger, der er truffet, som kunne udgøre en trussel, idet listen ikke kan være udtømmende, og den ville give de foranstaltninger, som er truffet vedrørende havmiljøet, ulige status. Den ordlyd, der nu er valgt, forpligter parterne, men anklager ikke, og tilskynder uden ubegrundede tvangsforanstaltninger. Målsætningerne er ikke desto mindre tydelige, videnskabeligt berettigede og bindende og vil derfor også være effektive.
Jeg vil gerne takke min kollega fru Lienemann for hendes vellykkede arbejde. Hun har været en god forhandlingsleder og har også lyttet til de andre grupper. Jeg er især taknemmelig for, at det lykkedes os at sætte fokus på den alvorlige situation i Østersøen.
Jeg er sikker på, at havstrategidirektivet vil blive en fremragende miljøpolitisk søjle i en fælles EU-havpolitik. Det støtter på glimrende vis målet med en fælles havpolitik, nemlig at fremme vækst, beskæftigelse og bæredygtig udvikling, og samtidig bygger det på en fast havforskningsvidensbase. Det er den slags lovgivning, vores Fællesskab har brug for.
Justas Vincas Paleckis
Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordføreren for at have udført en vigtig opgave. Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at jeg er enig i, at en mere meningstilkendegivende betænkning ville have været endnu mere effektiv. De stærke holdninger kan imidlertid vente til senere, og i mellemtiden kan vi nyde det kompromis, der er opnået.
I nogen tid har beskyttelsen af havene og oceanerne ikke fået den rette opmærksomhed. Havressourcerne er blevet udnyttet uden ophør, økosystemet er udtømt, og vi har behandlet havmiljøet, som om vi savede den gren af, vi sad på. Derfor er etableringen af beskyttede havområder af stor vigtighed, så vand med liv i kan bevares til de fremtidige generationer.
Som det er almindeligt kendt, er EU's havområde større end dets landområde. Alle EU-regioners og millioner af EU-borgeres trivsel afhænger af den gode miljøtilstand og de omgivende haves og oceaners produktivitet. Derfor er det afgørende, at EU i fremtiden ser miljøbeskyttelse som en helhed, velvidende at det ikke er tilstrækkeligt med lappeløsninger i form af separate ubetydelige beslutninger. Når vi reducerer jordforureningen, reduceres havforureningen også. Det er nødvendigt, at vi bevilger flere midler til at etablere dræn, og det er ikke mindre vigtigt også at udvikle dette uden for EU.
Jeg glæder mig over, at EU endnu en gang påtager sig at være førende på verdensplan og forpligter sig til at opnå god havmiljøtilstand om ca. 13 år.
Spørgsmålet om Østersøen har allerede været nævnt. Dette hav er særligt følsomt - dets vand udskiftes kun hvert 25.-30. år, så forureningens indflydelse er stærkere end gennemsnitligt. Vi mærker stadig konsekvenserne af årtiers uansvarlig anvendelse af kemikalier. Inden vi sætter gang i udvinding af olie og planlægger etableringen af rørledninger i Østersøen, bør vi overveje miljøspørgsmålene. Vi bør sikre, at vores børns og børnebørns trivsel ikke påvirkes negativt af vores beslutninger.
Adamos Adamou
for GUE/NGL-Gruppen. - (EL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke fru Lienemann og lykønske hende med hendes indsats og den måde, hvorpå hun gennemførte forhandlingerne med Rådet og Kommissionen. Jeg vil fokusere på nogle af de vigtigste positive elementer.
I sin helhed vil direktivet lægge tilstrækkelig vægt på de nødvendige foranstaltninger for at sikre overholdelse og for at opnå god miljøtilstand, og enhver forringelse heraf vil blive undgået. Selv om Europa-Parlamentet oprindeligt havde fremsat et krav om 2017, løber fristen for medlemsstaternes overholdelse nu indtil 2020, en realistisk dato, som foreslås af Rådet i samarbejde med repræsentanterne fra de enkelte medlemsstater.
Medlemsstaterne vil fremlægge en indledende vurdering frem til 2012, der definerer god miljøtilstand og angiver sammenhængende miljømål. Europa-Parlamentet var i stand til at få klare tilsagn fra Rådet om integrerede politikker og initiativer, som vil tilskynde medlemsstaterne til at samarbejde om at nå god miljøtilstand i hele EU.
Dette direktiv tager også højde for den fælles fiskeripolitik, idet det giver mulighed for en bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne, mens det samtidig respekterer økosystemernes integritet, så de kan bevares eller genoprettes, og, hvor det er nødvendigt, kan æglægningssteder, tilflugtssteder og fodringssteder beskyttes.
Endelig, hvad angår finansieringsressourcer, vil gennemførelsen gælde for de eksisterende midler inden for rammerne af de finansielle ressourcer og i overensstemmelse med de økonomiske udsigter for 2007-2013 og vil blive genforhandlet med hensyn til den næste periode, idet direktivets samlede varighed er indtil 2020.
Ioannis Gklavakis
(EL) Hr. formand! Jeg vil også starte med at lykønske ordføreren, fru Lienemann, med det fremragende arbejde, hun har udført. Direktivet sigter - som det også bør - mod at beskytte havmiljøet. Som ordfører for Fiskeriudvalget er der imidlertid nogle ting, jeg gerne vil kommentere.
Miljøudvalget bør lægge mere vægt på fiskeri og de problemer, fiskeriet står over for som følge af havforurening. Sømænd og fiskere kender havene bedre end nogen andre. De lever på dem og af dem. Deres deltagelse er påkrævet for at bekæmpe dette problem. Jeg vil også gerne udtrykke min tilfredshed med udvidelsen af de beskyttede havområder.
For at opsummere vil jeg sige, at en vellykket beskyttelse af havstrategien er afhængig af fire vigtige faktorer: for det første at forpligte parterne til at overholde den tidsplan, der er fastlagt i direktivet. Vi hverken kan eller skal tillade udsættelser i vores program. Målene skal alle være nået i 2020. Hvis vi ikke når dem, vil det være for sent at rette op på tingene.
For det andet et samarbejde med tredjelande, idet havene ikke har nogen grænser. Vi bør samles om et bord og drøfte sagerne med alle vores naboer. Lad os ikke glemme, at 27 lande grænser op til Middelhavet, og at kun syv af dem er medlemsstater. Vi bør derfor alle sætte os ned sammen og se, hvad vi kan gøre.
For det tredje bør der bevilges tilstrækkelige midler til dette formål.
For det fjerde bør vi få fiskerne til at deltage i denne indsats. Det er vores eneste håb om succes.
Som afslutning og for at runde disse kommentarer af vil jeg gentage, at havstrategidirektivet, hvis det anvendes korrekt, vil bidrage til levedygtigt og bæredygtigt fiskeri samt et sundt hav, så vi kan have rene have, hvis skønhed vi alle kan nyde.
Inger Segelström
(SV) Hr. formand! Lad mig starte med at takke Marie-Noëlle Lienemann for hendes gode arbejde med rammedirektivet. Som svensker boende i Stockholm ved Østersøen, et af verdens mest forurenede have, hilser jeg virkelig dette direktiv velkommen. 40 % af den svenske befolkning lever mindre end 5 km fra kysten, og turisme står for 71.000 arbejdspladser i vores land, herunder på vores øer. Fiskeriet står for yderligere 4.000 arbejdspladser. Takket være vores fiskeindustri kan vi nyde fisk, hvilket er meget vigtigt for os svenskere.
Et skadet havmiljø vil betyde en forringet livskvalitet for mange og er en uvelkommen udvikling. Der er risiko for, at kommercielt fiskeri og lystfiskeri i både, havbadning og fritidsaktiviteter ved havet vil forsvinde, medmindre vi i EU gør noget sammen, her og nu. En fælles havmiljøpolitik vil styrke og beskytte havøkosystemet og vil støtte etableringen af databaser til overvågning og videnindsamling. Vi i Europa-Parlamentet har højere ambitioner end Kommissionen, og jeg er glad for, at vi har sat fristen for at opnå god miljøtilstand til 2017 og ikke 2021. Jeg er også glad for, at medlemsstaterne skal fremlægge indsatsprogrammer for havmiljøet inden 2015.
Jeg vil gerne takke kommissær Frattini for at komme om bord. Som en borger med et miljøengagement vil jeg gerne gøre hurtigere fremskridt, men hvis alle 27 medlemsstater speeder op, kan vi gøre noget og starte nu. Dette er et førsteklasses eksempel på et område, hvor grænseoverskridende samarbejde er nødvendigt. Jeg håber, at Østersøen kan blive et pilotområde, eftersom otte ud af ni lande rundt om Østersøen er EU-medlemsstater. Det er vores problem og vores ansvar. Det er også vigtigt, at vi, som er engageret i miljøudenrigspolitik, samarbejder med Rusland om Østersøen og havmiljøet. Foran os har vi beslutninger både inden for miljø- og energipolitik. Lad os gøre havmiljøet til det vigtigste fokuspunkt nu!
Georgios Toussas
(EL) Hr. formand! Udvikling i henhold til Lissabonstrategien, styret af princippet om at støtte konkurrenceevnen, dvs. øge rentabiliteten for monopolvirksomheder i EU, intensiverer ikke kun udnyttelsen af arbejderklassen og arbejdstagere generelt til det yderste, men forværrer også i alvorlig grad miljøproblemerne ved systematisk at ødelægge havøkosystemerne og havenes biodiversitet og forårsage en vedvarende forringelse af havvandkvaliteten.
Ud over den skade, havvandet udsættes for ved forurening fra skibe, bærer industriforureningen en stor andel af ansvaret for forureningen af havvandet. Den forårsager et uberegneligt forureningsniveau i grundvandet, og efterfølgende omdannes det til havvand. Forurening fra det til stadighed stigende antal dambrug lægger også et alvorligt pres på havmiljøet og økosystemernes funktion.
Problemerne med havmiljøet forværres alvorligt af monopolers invasion af en række operationer, som det offentlige tidligere stod for, som et resultat af privatiseringen af forsyningsvirksomheder og offentlige infrastrukturer og også af kommercialiseringen af offentlige aktiver, som f.eks. havvand. Enorme turistkkomplekser, som ejes af monopolgrupper, fører til en højindkomstmodel af turistudviklingen, mens offentlige aktiver, som f.eks. kystlinjer, strande og havvand, ødelægges.
Forureningen af havvand skyldes ikke længere alene udledningen af spilde- og kloakvand fra disse turistkomplekser i havet, men også etableringen af industrienheder, der skal tjene deres forretningsaktiviteter, herunder installeringen af afsaltningsenheder til vanding af golfbaner, og generelt for at tjene deres behov. Konsekvenserne er alvorlige for beboerne i hele områder.
Jeg vil gerne slutte af med at pointere, at den fælles holdning i Rådets og Kommissionens betænkning faktisk ikke giver den løsning, der er brug for, hvis vi skal løse eller i det mindste begrænse de alvorlige miljøproblemer.
Andres Tarand
(ET) Hr. formand! Havene er den mindst udforskede og mindst kendte del af biosfæren. Endnu vigtigere er det, at udnyttelsen af havene burde være baseret på de kendte forsigtighedsprincipper for miljøbeskyttelse.
Heldigvis deler ordføreren, fru Lienemann, denne synsvinkel, og jeg takker hende herfor.
Forhåbentlig vil vi ved andenbehandlingen nå til en aftale med Rådet, og gennemførelsen af havstrategien kan hurtigt gå i gang.
Jeg ønsker også særskilt at understrege min egen støtte til ændringsforslag 29 i betænkningen, som forsøger at gøre Østersøhavregionen til et pilotområde med hensyn til gennemførelsen af EU's havstrategi.
Af alle have, der omkranser Europa, er Østersøen uden tvivl det mest sårbare på grund af dets lave vandstand og det faktum, at der kun er en ringe udveksling af vand med Atlanterhavet. Som et resultat heraf etableres der f.eks. ikke gasrørledninger, som det er tilfældet i Nordsøen og Middelhavet.
Hvis Østersøhavregionen allerede var et pilotområde for gennemførelsen af EU's havstrategi, ville den sandsynligvis ikke være en del af Nordstreamprojektet.
Heldigvis skal EU ikke skabe et program af foranstaltninger for Østersøen fra bunden af. Helsingforskonventionen, som skabte beskyttelse for Østersøen, gjorde det nødvendige forarbejde i den forbindelse inden for rammerne af Handlingsplanen for Østersøen.
Resultatet er, at det er muligt at bruge Østersøen vellykket som et pilotområde for havstrategi. Et andet positivt aspekt er, at Rusland gennem HELCOM er i stand til at deltage i gennemførelsen af programmet af foranstaltninger for Østersøen. Uden Ruslands deltagelse er det vanskeligt at beskytte Østersøen og sikre god miljøtilstand.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Hr. formand! Først vil jeg gerne takke og lykønske ordføreren, fru Lienemann.
Et grundlæggende element i den europæiske havstrategi er erkendelsen af den negative indvirkning, menneskelige aktiviteter har på økosystemet og den øgede indsats for at bekæmpe denne indvirkning. Menneskelige aktiviteter og udviklingen i turismen langs kysterne har en stor indvirkning på havmiljøet som følge af intensiveringen af fiskeriaktiviteter, søtransport og fritidsturisme. Klimaændringer, affald, fiskeriaktiviteter, akustiske, biologiske og kemiske faktorer truer farvandene, og dette direktiv udgør et vigtigt skridt hen imod en forbedring af økosystemernes integritet og bevarelse af biodiversiteten.
Olie- og svovlforureningen i Sortehavet og Det Azovske Hav, som fandt sted for nylig på grund af en storm, hvor adskillige kommercielle skibe blev sænket, vil have afgørende betydning for os mindst 10 år frem. Katastrofen opstod på grund af en systemfejl, idet skibene var beregnet til flodsejlads og ikke havsejlads, hvilket understreger manglen på bestræbelser for at bevare og beskytte havmiljøet. Denne alvorlige ulykke komplicerer processen med økologisk forbedring af disse farvande, som allerede klassificeres mellem de mest forurenede havområder i verden.
Forringelsen af vandet i Sortehavet påvirker både folkesundheden og den marine biodiversitet, og der er behov for en væsentlig indsats for at genoprette økosystemets integritet. Desuden skal søtransport af farlig last overholde kravene i internationale konventioner og garantere en minimumssikkerhed for at forhindre alle lignende katastrofale ulykker i fremtiden, som forårsager betydelig skade både på livet i havet og menneskeliv.
Gennem dette direktiv vil vi sikre, at EU's havmiljø beskyttes bedre, og menneskelige aktiviteter og transport ikke påvirker vandkvaliteten og biodiversiteten.
Charlie McCreevy
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! På grundlag af de vedtagne tekster skal medlemsstaterne nu udarbejde havstrategier for deres farvande. Sådanne strategier vil begynde med en vurdering af farvandenes tilstand og deres nuværende indvirkninger og pres og vil udvikle mål med henblik på at finde god miljøtilstand.
Medlemsstaterne vil udarbejde overvågningsprogrammer og vil så fra 2015 udarbejde de programmer og foranstaltninger, som er nødvendige for at nå målsætningerne. Denne række forholdsregler vil blive truffet igen hvert sjette år på et cyklisk grundlag.
En række vigtige elementer er blevet indføjet i den samlede kompromispakke, som nu foreslås. Det vigtigste er, at målet med direktivet nu er tydeligt og ambitiøst, idet det kræves af medlemsstaterne, at de tager de nødvendige forholdsregler for at opnå god miljøtilstand i havmiljøet senest inden 2020.
Lovgiverne er blevet enige om en definition på god miljøtilstand, herunder en række tilknyttede deskriptorer, som skal opfyldes. Der er nu indgået aftale om en revideret tidsplan, som egentlig er mere krævende end det, der stod i Kommissionens oprindelige forslag, men som samtidig giver tilstrækkelig tid til at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger på hvert enkelt trin.
Undtagelser og afvigelser, herunder uforholdsmæssigt store omkostninger, er blevet begrænset i bedre omfang. Medlemsstaterne skal oprette beskyttede havområder for at overholde deres målsætninger i henhold til dette direktiv i overensstemmelse med Fællesskabets og medlemsstaternes internationale forpligtelser. Der vil blive krævet en indsats i forbindelse med hver enkelt havregion, og udviklingen af havstrategier vil derfor kræve et stærkt samarbejde med og inden for regionale havkonventioner.
Gennemførelsen af dette direktiv vil i realiteten kræve denne øgede koordinering. I denne forbindelse vil jeg gerne minde om den vigtighed, som Parlamentet har tillagt omfattende regionale processer under alle forhandlingerne. Jeg vil især gerne nævne Østersøhandlingsplanen, som blev vedtaget som led i Helsingforskonventionen. Som det blev fremhævet af Parlamentet, er denne integrerede handlingsplan et nyttigt første eksempel og en ressource, som vil gøre det lettere at komme videre med gennemførelsen af direktivet.
Sådan en integreret strategi bør være en vigtig bestanddel af alle de foranstaltninger, der er blevet truffet af de forskellige regionale havkonventioner for at beskytte de europæiske have - Middelhavet, det nordlige Atlanterhav, Sortehavet og Østersøen.
Afslutningsvis glæder Kommissionen sig meget over udfaldet af forhandlingerne. Kommissionen kan acceptere de foreslåede kompromisændringsforslag i deres helhed.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Richard Seeber  
skriftlig. - (DE) Med henblik på en effektiv miljøbeskyttelse skal der lægges større vægt på verdens oceaner, især farvandene rundt om Europa, i EU's politikker. Det nuværende havstrategirammedirektiv er en reaktion på de udfordringer, der viser sig i forbindelse med klimaændringerne, og omfatter foranstaltninger både fra EU's side og fra medlemsstaternes side. For at tage de rette skridt på europæisk niveau er det vitalt i første omgang, at miljøtilstanden i havmiljøet kortlægges ved hjælp af ensartede krav. Endvidere tvinger direktivet medlemsstaterne til at opnå god miljøtilstand i havmiljøet inden 2017 og til at udarbejde de bestemmelser, der er nødvendige i denne sammenhæng.
Jeg vil gerne bede medlemsstaterne om inden for rammerne af betænkningen at tage de nødvendige skridt til at kontrollere og spore havforurening, således at princippet om, at "forureneren betaler", kan finde anvendelse. De skridt, som EU allerede har taget med hensyn til separation af CO2 i havbunden, skal styrkes, eftersom de er et innovativt bidrag til bekæmpelsen af klimaændringer. Allerede eksisterende pilotprojekter bør imidlertid gennemgås kritisk, hvad angår deres effektivitet og mulige følgeskader. For effektivt at imødegå klimaændringer bør vi ikke udelukke nyskabelser, men indføje dem i en overordnet EU-miljøpolitik.
