Turcijas 2010. gada progresa ziņojums (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais darba kārtības punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Turcijas 2010. gada progresa ziņojumu.
Enikő Győri
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, pirmkārt, vēlos paust savu gandarījumu par to, ka izrādījāt tik lielu interesi par paplašināšanās jautājumu. Neskatoties uz to, ka gan dalībvalstīm, gan kandidātvalstīm pašlaik ir jāpārvar ievērojamas problēmas, manuprāt, paplašināšanās process ir jāturpina nepārtraukti un konsekventi, pamatojoties uz izvirzīto prasību izpildes rezultātiem. Lai to panāktu, abām pusēm jāsaglabā apņemšanās īstenot šo procesu. Zinot Eiropas Parlamenta darbību, ir skaidrs, ka tas ir forums, kurā visi dalībnieki apzinās, cik nozīmīgas ir mūsu attiecības ar Turciju.
Tās ir ilglaicīgas attiecības, kuras vēl vairāk ir satuvinājis Turcijas kandidātvalsts statuss. Vienlaicīgi Turcija ir arī nozīmīga dalībniece savā reģionā, un tai ir būtiska loma vairākās svarīgās jomās, piemēram, nodrošinātības ar enerģiju un reģionālās drošības jomā, kā arī dialoga veicināšanā starp dažādām kultūrām. Tajā pašā laikā tie dramatiskie starptautiskie notikumi, kas norisinās tai tuvējos kaimiņos, vēl vairāk uzsver Turcijas nozīmīgumu iepriekšminētajās jomās. Pievienošanās sarunas ar šo valsti notiek saskaņā ar attiecīgajiem Eiropadomes un Padomes secinājumiem, kā arī ar attiecīgo sarunu grafiku. Neskatoties uz sarunām, kas jau ir noslēguma posmā un kļūst arī aizvien sarežģītākas, prezidentvalsts Ungārija ir apņēmusies panākt progresu saistībā ar visām sarunu sadaļām, kurās šāds progress ir iespējams. Darbs turpinās pat šobrīd, un galvenā uzmanība tajā pašlaik tiek vērsta uz astoto sadaļu, proti, politiku konkurences jomā.
Es uzticos mūsu Turcijas partneriem, ka tie turpinās savu darbu un ka drīz mēs varēsim redzēt tā rezultātus. Savos pagājušā gada decembrī pieņemtajos secinājumos Padome atzinīgi novērtēja Turcijas ilgstoši izrādīto uzticību sarunu procesam, kā arī tās politisko reformu programmai. Konstitucionālo reformu kopums, ko Turcija pieņēma 2010. gadā, ir vēl viens svarīgs solis īstajā virzienā, jo šis kopums aptver vairākas pievienošanās partnerības prioritātes tiesiskuma, pamattiesību un valsts pārvaldes jomā. Pašlaik vissvarīgākais uzdevums ir nodrošināt, ka šīs reformas tiek īstenotas saskaņā ar Eiropas normām un apspriežoties ar visplašāko iespējamo dalībnieku spektru, proti, visām politiskajām partijām un pilsoniskās sabiedrības organizācijām.
Protams, ka joprojām ārkārtīgi svarīgi ir turpināt politisko kritēriju izstrādi. Daudzās jomās būs jāiegulda nopietns darbs, kā ir uzsvērts 2010. gada 14. decembra Padomes secinājumos, Eiropas Parlamenta rezolūcijas projektā un Komisijas 2010. gada progresa ziņojumā.
Vēlos uzsvērt dažas no šīm jomām. Turcijai arī turpmāk jāuzlabo stāvoklis pamattiesību un pamatbrīvību ievērošanas jomā, jo īpaši vārda brīvība un reliģiskās pārliecības brīvība - gan tiesību aktos, gan praksē. Jāiegulda arī papildu darbs, lai nodrošinātu Kopenhāgenas kritēriju pilnīgu ievērošanu, cita starpā, arī īpašuma tiesību, arodbiedrību tiesību, pie minoritātēm piederošo personu tiesību, sieviešu un bērnu tiesību, diskriminācijas apkarošanas, dzimumu līdztiesības un cīņas pret spīdzināšanu un necilvēcīgu izturēšanos jomā.
Attiecībā uz vārda brīvību, bažas rada tādas jomas kā preses brīvības ierobežošana, nepietiekama žurnālistu tiesību aizsardzība, kā arī biežā un ievērojama mēroga tīmekļa vietņu bloķēšana, kas arī ir uzsvērta Parlamenta rezolūcijas projektā. Šajā ziņā vēlos norādīt uz pagājušo dažu dienu notikumiem. Turcijas policija 3. martā arestēja vairākus žurnālistus. Mums ļoti cieši jāseko līdzi šai lietai un nepārtraukti jāatgādina Turcijas atbildīgajām iestādēm par to, cik svarīgi ir turpināt apliecināt šīs pamatbrīvības praksē.
Attiecībā uz reliģiskās pārliecības brīvību, Turcijai ir jārada gan tiesiskie, gan praktiskie apstākļi tās īstenošanai. Lai garantētu reliģisko plurālismu atbilstoši Eiropas normām, ir nepieciešams visaptverošs tiesiskais risinājums. Tāpat arī prezidentvalsts ir nobažījusies par ievērojamo skaitu ziņojumu, kas tiek saņemti par spīdzināšanu un necilvēcīgu izturēšanos, un jo īpaši par ļaunprātīgas varas izmantošanas gadījumiem ārpus oficiālajām ieslodzījuma vietu teritorijām. Lai novērstu cilvēktiesību pārkāpumus, jāveic stingra akta par policijas darbības un pilnvaru piemērošanas jomu ar 2007. gada grozījumiem īstenošanas uzraudzība. Kā uzsvērts Eiropas Parlamenta rezolūcijas projektā, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas pret spīdzināšanu un par cīņu pret nesodāmību fakultatīvā protokola apstiprināšana ir būtiski soļi šajā ziņā.
Turcijas un Kurdistānas attiecību jomā un jautājumā par dienvidaustrumu teritorijām ceram, ka demokrātiskās atvērtības iniciatīvas īstenošana un turpināšana drīz sniegs gaidītos rezultātus un galu galā var nodrošināt reģiona ekonomisko, sociālo un kultūras attīstību. Atgādināšu arī, ka Padome stingri nosoda Turcijas teritorijā pastrādātos terora aktus. Jāuzsver arī, ka Kurdistānas Strādnieku partija joprojām ir iekļauta Eiropas Savienības teroristu grupu sarakstā.
Pārejot pie attiecībām starp Eiropas Savienību un Turciju, ar dziļu nožēlu jāatzīst, ka, neskatoties uz mūsu vairākkārtējiem lūgumiem, Turcija joprojām atsakās izpildīt savas saistības pilnā mērā un nediskriminējoši īstenot tās asociācijas nolīguma papildu protokolu. Tas ir būtisks jautājums, un tādēļ Padome turpina īstenot savus 2006. gada pasākumus, kuri savukārt nepārprotami ietekmē pievienošanās sarunu tempu, kā mēs visi zinām.
Padome turpina cieši uzraudzīt un pārskatīt visu līdz šim sasniegto. Tāpat arī progress nav panākts attiecību normalizēšanā starp Kipru un Turciju. Padome gaida, lai Turcija aktīvi atbalstītu pašlaik ANO paspārnē notiekošās sarunas par taisnīgu, visaptverošu un pamatotu Kipras jautājuma noregulēšanu saskaņā ar atbilstošajām ANO Drošības padomes rezolūcijām un, ievērojot galvenos principus, kas ir Eiropas Savienības dibināšanas pamatā. Turcijas apņemšanās un ieguldījums ir patiešām būtisks šāda visaptveroša noregulējuma panākšanā.
Turklāt vēlos uzsvērt, ka Turcijai ir skaidri jāapņemas īstenot labas kaimiņattiecības un strīdu atrisināšanu mierīgā veidā. Turcija ir viena no galvenajām nelegālās imigrācijas izcelsmes un tranzīta valstīm uz Eiropas Savienību, un tādēļ mēs atzinīgi vērtējam to, ka ir pabeigtas sarunas saistībā ar nolīguma par atpakaļuzņemšanu noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Turciju. Padome cer, ka šis nolīgums tiks parakstīts pēc iespējas ātrāk un pēc tam veiksmīgi īstenots. Mēs labi apzināmies, ka tas notika pēdējā Tieslietu un iekšlietu padomes sanāksmē un šobrīd gaidām, kad Turcija parakstīs šo līgumu. Līdz tam brīdim Padome vēlreiz uzsver saistības pilnā mērā un atbilstoši īstenot pašreizējos divpusējos nolīgumus par atpakaļuzņemšanu.
Saistībā ar muitas savienību starp Eiropas Savienību un Turciju, vēlos norādīt, ka ir pienācis laiks, lai Turcija beidzot izpildītu savu lielo skaitu saistību, ko tai līdz šim nav izdevies atrisināt. Tās attiecas uz tehnisko un administratīvo tirdzniecības barjeru atcelšanu, reģistrācijas prasībām, importa licencēm, valsts atbalstu, intelektuālā īpašuma tiesību garantēšanu un cita veida diskriminējošu praksi un noteikumiem. Šie visi ir jautājumi, kas ir steidzami jāatrisina. Turklāt Turcijai ir jāatceļ visi ierobežojumi, kas ietekmē tirdzniecību un transportu starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Turciju. Pateicos par jūsu pacietību un ar prieku atbildēšu uz jautājumiem, ja tādi ir.
Stefan Füle
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, vēlos pateikties Parlamentam, un jo īpaši Oomen-Ruijten kundzei par viņas ziņojumu saistībā ar Turciju. Šīs debates un jūsu rezolūcija sakrīt ar nozīmīgu posmu Eiropas Savienības un Turcijas attiecībās, un rezolūcijas projektā ir uzsvērti vairāki Komisijai ārkārtīgi nozīmīgi jautājumi.
Komisija joprojām ir apņēmusies īstenot Turcijas pievienošanās procesu. Paplašināšanās process mudina īstenot politiskās un ekonomiskās reformas šajā valstī. Eiropas Savienības un Turcijas attiecības ir stipras. Turcijai ir nepieciešama Eiropas Savienība, un Eiropas Savienībai ir nepieciešama Turcija - šīs līdzsvars nav mainījies. Eiropas Savienība ir un arī turpmāk būs nozīmīga Turcijas partnere.
Šīs attiecības ir balstītas uz dziļu ekonomisko integrāciju - 40 % no Turcijas ārējās tirdzniecības apjoma nonāk Eiropas Savienībā, bet 80 % no tiešajiem ārvalstu ieguldījumiem Turcijā veic Eiropas Savienība. Eiropas Savienība efektīvi iegulda līdzekļus Turcijas modernizācijā tehnoloģiju nodošanas, Turcijas līdzdalības Eiropas Savienības izglītības un pētniecības programmās un mūsu pirmspievienošanās finansiālā atbalsta veidā.
Tajā pašā laikā pievienošanās sarunu temps ir samazinājies. Turklāt tajās sarunu sadaļās, uz kuru sākšanu Turcija var cerēt pašreizējā situācijā, ir nepieciešamas ievērojamas reformas un korekcijas. Ņemot to vērā, es vēl atzinīgāk vērtēju nesen sasniegto progresu, jo īpaši saistībā ar sarunu sadaļu konkurences jomā. Esmu drošs, ka drīz varēsim sākt šo sadaļu ar noteikumu, ka Turcija izpilda pēdējos atlikušos nosacījumus.
Protams, sarunas ietekmē arī Kipras jautājums. Pozitīvu soļu veikšana Ankaras nolīguma papildu protokola īstenošanā vai konflikta noregulēšanas sarunās varētu pozitīvi ietekmēt pievienošanās sarunas.
Tagad pievērsīšos reformām Turcijā. Es atzinīgi vērtēju pagājušā gada konstitucionālo reformu un tai sekojošos grozījumus tiesību aktos kā soli pareizajā virzienā. Tiesību aktu sakārtošana ir svarīga. Tomēr tikai tāda jauno tiesību aktu īstenošana, kas ir objektīva un bez taisnīga, spēj garantēt konstitucionālo reformu panākumus. Turcijai jāturpina konstitucionālo reformu īstenošana. Šim procesam jābūt pēc iespējas integrējošākam un pārredzamākam, aktīvi iesaistoties dažādām politiskajām partijām, pilsoniskajai sabiedrībai, nevalstiskajām organizācijām un plašākai sabiedrībai.
Komisija ar bažām seko līdzi nesenajām darbībām pret žurnālistiem. Preses neatkarība un brīvība ir ārkārtīgi svarīga demokrātijai. Savā 2010. gada progresa ziņojumā Komisija jau ir uzsvērusi tiesas prāvu lielo skaitu, kas uzsāktas pret žurnālistiem, un nevēlamo spiedienu uz plašsaziņas līdzekļiem, kas apdraud šo pamattiesību īstenošanu praksē. Preses brīvība paredz, ka ir jāuzklausa atšķirīgie un pretējie viedokļi, un, kas vissvarīgākais, pret tiem jāizrāda iecietība. Preses brīvība nozīmē sabiedriskās telpas garantēšanu brīvām debatēm, tostarp arī internetā. Eiropas Parlamenta rezolūcijas projektā šie jautājumi pamatoti tiek uzsvērti.
Attiecībā uz reliģiskās pārliecības brīvību, atzinīgi vērtējam iniciatīvas, kas tika uzsāktas to reliģisko kopienu labā Turcijā, kuras neveido musulmaņi. Tomēr jāveic papildu un sistemātisks darbs, lai atrisinātu to personu, kas nav musulmaņi, un alevītu problēmas.
Pievērsīšos migrācijas jautājumam. Pirms divām nedēļām Padome apstiprināja Eiropas Savienības un Turcijas nolīgumu par atpakaļuzņemšanu. Šis nolīgums ir izdevīgs Eiropas Savienības dalībvalstīm, jo Turcija ir svarīga migrācijas plūsmas tranzītvalsts Eiropas Savienības virzienā. Nolīguma par atpakaļuzņemšanu attīstība pirmo reizi paver arī jaunas un konkrētas perspektīvas turpmākai sadarbībai ar Turciju vīzu un migrācijas politikas jomā ar mērķi uzlabot mobilitāti un kontaktus starp mūsu pilsoņiem un uzņēmumiem.
Turcijai un Eiropas Savienībai ir kopīgi ieinteresētas īstenot ciešu sadarbību šajā jomā. Ir daudz pietiekamu iemeslu, lai palielinātu Turcijas pilsoņu, uzņēmēju un studentu iespējas ceļot uz Eiropu - iepazīties tuvāk ar Eiropas standartiem; uzlabot Eiropas Savienības un Turcijas tirdzniecību gan Eiropas Savienības, gan Turcijas uzņēmumu labā, un radīt tik nepieciešamo stimulu mūsu sadarbībai ar Turciju. Priekšsēdētājas kundze, varu jums apliecināt, ka Eiropas Parlaments pienācīgi iesaistīsies gan jautājumā par atpakaļuzņemšanas nolīgumu, gan par dialogu vīzu jomā saskaņā ar Līguma prasībām.
Attiecības ar Turciju ir jāanalizē arī plašākā kontekstā. Turcijas aktīvā ārpolitika ir spēcīgs potenciālais ieguvums Eiropas Savienībai, ja tas tiks izstrādāts Turcijas ES pievienošanās procesā. Eiropas Savienība joprojām ir gatava paātrināt savu pašreizējo dialogu ar Turciju kopīgo interešu ārpolitikas jautājumos.
Runājot par Turciju šodien, nevaram ignorēt galvenos notikumus tās plašākā apkārtnē. Notikumi Tunisijā un Ēģiptē ir parādījuši, ka Turcija ir stabila, turīga un demokrātiska valsts. Pilsoņi šajās valstīs raugās uz Turciju, tāpat kā tie raugās uz Eiropas Savienību - kā uz piemēriem, kam jāseko. Viņi vēro, kā Turcijā tiek aizstāvēti standarti un vērtības, par kurām viņi paši vēl cīnās un kas tiek asociēti ar Eiropu.
Atzīsim skaidri - lai gan Turcija ir piemērs citiem, tai ir vēl daudz darāmā. Daudzi no šiem izaicinājumiem, kas tai vēl ir jāpārvar, ir izklāstīti jūsu ziņojumā. Šī ir iespēja Turcijai pavirzīties vēl tuvāk ceļā uz pilnīgu Eiropas Savienības politisko kritēriju īstenošanu. Valdībai ir jāuzņemas ļoti liela atbildība, lai saglabātu tik priviliģētu stāvokli un rādītu piemēru citiem ne tikai pašai savu pilsoņu labā, bet arī visa reģiona labā.
Ria Oomen-Ruijten
Priekšsēdētājas kundze, Győri kundze, komisāra kungs, dāmas un kungi, šīs debates un ziņojuma izstrāde jautājumā par Turciju notiek trīs mēnešus pirms Turcijas parlamenta vēlēšanām. Tādēļ vēl vairāk nekā iepriekšējos gados es darīju visu iespējamo, lai pārliecinātos, ka ziņojumā paustais tonis ir ārkārtīgi objektīvs un konstruktīvs. To pierāda fakts, ka balsojumam Ārlietu komitejā tika piedāvāti 22 kompromisa grozījumi. Balstoties uz notikumiem pēdējā gada laikā, mēs - Eiropas Parlaments, vēlamies izvirzīt savas prioritātes, prioritātes jaunajam Turcijas parlamentam un nākamajai valdībai. Man šķiet, ka ir sešas šādas prioritātes.
Pirmkārt, smaga atbildības nasta ir jāuzņemas valdībai un opozīcijai, lai rastu kompromisu un vienprātību jautājumā par turpmākajām reformām. Opozīcija, un arī valdība, ir norādījušas, ka tās vēlas īstenot pilnīgu konstitucionālo reformu, un es paredzu, ka tā arī notiks.
Otrkārt, jebkuras demokrātiskas iekārtas pamatā ir kontroles un līdzsvara sistēma. Jāveic papildu pasākumi tādas tiesu sistēmas stiprināšanā, kas ir neatkarīga un objektīva, kā arī parlamenta uzraudzības lomas - un jo īpaši preses brīvības un vārda brīvības - stiprināšanā. Sevišķi esmu nobažījusies par preses brīvību, bet pie šī jautājuma es vēl atgriezīšos.
Treškārt, minoritāšu tiesības. Apsveicu Turciju par tiem simboliskajiem soļiem, ko tā ir spērusi, un par dialogu, ko valdība ir skaidri centusies īstenot. Tomēr ar dialogu vien nepietiek. Valsts dienvidaustrumu daļas iedzīvotāji - alevīti, kas ir kristiešu minoritāte, gaida kaut ko konkrētu. Sevišķi paziņojums Mor Gabriel lietā pierāda, ka ir vēl daudz darāmā un, manuprāt, Turcijas valdībai ārkārtīgi kaitētu vēl viena Eiropas Savienības Tiesas prāva šajā lietā. Tādēļ kaut kas ir jādara, lai nodrošinātu demokrātisko atvērtību.
Ceturtkārt, sieviešu tiesības. Pagājušajā gadā jau daudz ir izdarīts, bet ar likumiem vien nepietiek. Esmu apmeklējusi sieviešu patvēruma iestādes. Esmu runājusi ar Turcijas sieviešu organizācijām. Protams, zināmus centienus ir īstenojusi gan Turcijas valdība, gan parlaments - valsts un vietējā līmenī, tomēr šķiet, ka process nonāk strupceļā, tiklīdz tas sasniedz policiju un tiesu iestādes. Tas jāmaina. Likumu esamība ir pozitīvs aspekts, taču svarīga ir arī to īstenošana. Šodien - Starptautiskās Sieviešu dienas simtajā gadadienā, vēlos vēlreiz aizstāvēt pozīciju par sieviešu labāku pārstāvību Turcijas parlamentā. Šajā ziņā daudz kas ir jāmaina nākamajās vēlēšanās.
Piektkārt, būtiski svarīgs, manuprāt, ir Ankaras protokols. Šajā ziņā atbildība jāuzņemas Turcijai. Tas konkrēti ir sarunu sadaļās panāktā strupceļa iemesls - atkārtošu to vēlreiz.
Sestkārt, ārpolitika. Mēs - eiropieši, atbalstām, ka Turcija ir uzņēmusies aktīvu lomu šajā reģionā. Ņemot to vērā, jāuzsver, ka Turcijai tikai tad šajā ziņā būs vienojoša loma, ja šī vienojošā tilta balsts turpmāk stipri turēsies arī Bosfora jūras šauruma Eiropas pusē. Ashton kundzei arī šajā jautājumā jācenšas īstenot ļoti aktīva darbības koordinācija ar Turciju, vēl aktīvāka nekā tā ir bijusi līdz šim. Starp citu, tās nav tikai manas prioritātes. Viss iepriekš minētais ir ticis apspriests arī Turcijas sabiedrībā. Tagad no politiķiem būs atkarīgs tas, vai viņi spēs šīs debates pārvērst vienprātībā un kompromisā.
Vēl īsumā tikai vēl divi problemātiski jautājumi. Mūs satrauc Kurdistānas Strādnieku partijas paziņojumi, ka tā vēlas pārtraukt pamieru. Komisārs jau par to runāja. Preses brīvība - pagājušajā piektdienā es saņēmu atklātu vēstuli. Jāatkārto, ka ikviens, kurš ierobežo vārda brīvību kādā konkrētā valstī, uzbrūk šīs valsts kultūrai. Brīvas un iecietīgas debates ir būtiski svarīgas ikvienai valstij.
Richard Howitt
S&D grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, ilgstošā demokrātijas un cilvēktiesību ievērošanas stiprināšana Turcijā, kuras rezultātā būtu jāpanāk pilnīga dalība Eiropas Savienībā, kļūst vēl svarīgāka laikā, kad arābu un Tuvo Austrumu valstīs tepat pie Eiropas robežām valda krīze. Mums atzinīgi jānovērtē tas, ka atkal ir pienācis piemērots brīdis reformu procesa īstenošanai Turcijā, un, atzīstot tās pagājušā septembra referenduma pretrunas, jāaicina to izmantot kā platformu pamatīgu konstitucionālo reformu īstenošanai ar visu partiju atbalstu nākotnē.
Es no sirds atbalstu komisāra Füle kunga paveikto šajā ziņā un viņa bezkompromisa vārdus, ko viņš teica šo pēcpusdien par vārda brīvību, jo īpaši tādēļ, ka man kopā ar kolēģiem Eiropas pārstāvjiem vēl pagājušajā mēnesī netika atļauts darboties kā novērotājiem KCK lietās Diyarbakir tiesā. Tomēr lūdzu arī komisāru panākt progresu vīzu jautājumā, jo īpaši attiecībā uz uzņēmējiem, un prasībā Turcija izpildīt apsolīto saistībā ar likumprojekta par arodbiedrībām izstrādi.
Mūsu Sociālistu un demokrātu grupa uzskata, ka pievienošanās sarunas apdraud nevis kaut kas līdzīgs vilciena katastrofai, bet lēna nāve nožņaudzot. Astoņu mēnešu laikā nav sākta neviena jauna sadaļa, kas ir ilgākais periods kopš brīža, kad sarunas tika pirmo reizi uzsāktas. Rīt balsosim par tādu sadaļu sākšanu kā pamattiesību un tiesu sistēmas sadaļa, kā arī par kopējo ārpolitiku un drošības politiku ne tādēļ, ka vēlamies panākt vāju pozīciju šajās jomās, bet tādēļ, ka vēlamies būt stipri. Mēs nerīkojamies tā tādēļ, ka mēs vēlētos mainīt spiedienu uz visām pusēm, lai panāktu izlīgumu jautājumā par Kipras salu.
Tāpat kā ir nepieciešams piemērots brīdis Turcijas reformu procesā, šāds brīdis ir nepieciešamas arī sarunās par dalību Eiropas Savienībā.
Alexander Graf Lambsdorff
Priekšsēdētājas kundze, Füle kungs tikko skaidri atzina, ka Turcija un Eiropas Savienība viena otrai ir nepieciešama. Mēs esam svarīgi kaimiņi, mēs esam sabiedrotie NATO, un Eiropas Savienības dalībvalstīs dzīvo daudzi turku izcelsmes iedzīvotāji. Mums jāizrāda cieņa vienam pret otru. Es lielā mērā atbalstu vīzu atvieglojumus uzņēmējiem un studentiem, kā tikko teicāt. Es atbalstu arī ciešāku Turcijas integrēšanu kopējās drošības un aizsardzības politikas struktūrās. Vēlos, lai Kipra izbeigtu savu blokādi šajā jomā. Paraugoties uz Ziemeļāfriku, ir skaidrs, ka Turcija ir paraugs dauzām valstīm šajā reģionā. Tas viss ir ļoti pozitīvi.
Tālāk nonākam līdz pievienošanās procesam un uzzinām, ka daudzas sadaļas ir bloķētas. Ir ārkārtīgi grūti sākt jaunas sadaļas. Ir atlikušas tikai trīs sadaļas, un sadaļa konkurences jomā gandrīz jau ir sākšanas posmā. Kas notiks tad, kad tiks sāktas pēdējās sadaļas? Vai Turcijai un Eiropas Savienībai vairs nebūs nekā, ko viena otrai varētu pateikt? Tā tas noteikti nebūs! Tādēļ mums ļoti uzmanīgi jāapsver, kā panākt progresu pievienošanās procesā, un vai mēs varam vai nevaram saglabāt pašreizējo procedūru, kas paredz, ka Parlamentam rezolūcijā ir jāsniedz komentāri par Komisijas progresa ziņojumu.
Mūsu 2010. gada ziņojums ir ļoti kritisks, bet arī konstruktīvs. Tajā tiek risināti tādi pamattiesību jautājumi, kas ir pašsaprotami, jo īpaši liberāļiem - preses brīvība, brīvība paust viedokli, vārda un pulcēšanās, studentu protestu, arodbiedrību tiesību un reliģiskās pārliecības brīvība. Jau gadiem esam aicinājuši veikt uzlabojumus reliģiskās pārliecības brīvības jomā, tomēr ir panākts pārāk mazs progress. Ahmet Şık un Nedim Şener arests un iejaukšanās politisko fondu darbā Turcijā rada lielu iemeslu bažām. Šīs tiesības ievērot prasa Kopenhāgenas kritērijs. Tas ir pamatjautājums, jo ir saistīts ar politisko kritēriju. Ja Turcija nespēj virzīties uz priekšu savas iekšējās demokrātiskās iekārtas jomā, manuprāt, dažās jomās joprojām pastāvēs nopietnas problēmas, nemaz neņemot vērā strupceļu Padomē.
Diplomātiskā ziņā Turcija mums ir vajadzīga, un arī Turcijai mēs esam vajadzīgi. Demokrātiskā ziņā - Turcijā aizvien vēl ir daudz darāmā.
Hélène Flautre
Priekšsēdētājas kundze, vēlos izmantot šo iespēju, lai pateiktos Oomen-Ruijten kundzei par viņas ieguldīto darbu, sniedzot sīki detalizētu dokumentāciju un visgodprātīgākajā veidā izstrādājot ziņojumu, kura mērķis ir sniegt skaidrus politiskos vēstījumus, jo īpaši parlamenta vēlēšanu priekšvakarā Turcijā, un es atbalstu šo darbu.
Šajā ziņojumā - pretstatā jums, ministra kungs, bet tas ir saprotams, ir uzsvērta vārda brīvība un plašsaziņas līdzekļu brīvība. Diemžēl tā, protams, ir ārkārtīgi nepieciešama, un pašreizējie notikumi liek mums atcerēties par nesenajiem žurnālistu Nedim Şener un Ahmet Şik aizturēšanas gadījumiem saistībā ar informācijas pieprasījumiem Ergenekon un Sledgehammer lietās. Es iesniedzu grozījumu par šo jautājumu un vēlos aicināt jūs atbalstīt šo darbu, lai mūsu Parlaments varētu ievērot vislielāko modrību, kāda ir iespējama šajā būtiskajā jautājumā par preses brīvību, kas skar arī tiesu sistēmas neatkarības jautājumu un jaunas konstitūcijas izstrādāšanu.
Taču vēlos jums uzdot šādu politisku jautājumu - kad vērojam apslāpēto pievienošanās procesu un strupceļu saistībā ar šīm sadaļām, kas ir būtiski svarīgas, ja vēlamies panākt progresu pamatbrīvību, tiesu sistēmas neatkarības un jaunās konstitūcijas jomā, vai mūsu un Padomes lēmums sodīt, slēdzot sadaļas, un neiespējamība sadaļas sākt un slēgt šodien nav pilnīgi pretēju efektu izraisoši faktori?
Nav nozīmes Eiropas Savienībai atteikties no vienas no galvenajām darbības svirām Turcijā, proti, no sarunām - jo īpaši par 22., 23. un 24. sadaļu, un vēlos lūgt Padomi vēlreiz pārskatīt šo situāciju, jo šodien šķiet, ka pievienošanās process tiek izmantots kā ķīlnieks, ņemot vērā šīs sankcijas, ar kurām beigu beigās būs iespējams kaut ko mainīt tikai tad, ja saglabāsim aktīvu šo pievienošanās procesu. Šobrīd ikviens var redzēt, ka tas tā nav. Tādēļ esam nonākuši ārkārtīgi satraucošā politiskā situācijā laikā, kad visas valstis Vidusjūras dienvidos uzskata Turciju par iedvesmas avotu pašas sava demokrātiskā pārejas procesa īstenošanai.
Es šeit nelūdzu pieņemt lēmumu par Turcijas pievienošanos. Lūdzu, lai lēmumi, kurus pieņemam visos līmeņos, pilnībā saskanētu ar mūsu sarunu procesam raksturīgo paļāvību, uzticamību, nopietnību un lojalitāti. Šodien tas nepārprotami ir apšaubāms.
Geoffrey Van Orden
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, atzīstu, ka viedokļi par Turcijas pievienošanos atšķiras gan starp šajā Parlamentā pārstāvētajām politiskajām grupām, gan pašās grupās, tostarp arī manējā. Es personīgi vienmēr esmu atbalstījis Turcijas centienus tuvināties Eiropai. Protams, ka pastāv bažas, bet jāsaka, ka, ņemot vērā nemierīgo stāvokli, kādu pašlaik redzam Ziemeļāfrikā un Tuvajos Austrumos, un situācijā, kad pastāv nepārtraukti draudi no islāma teroristu puses, mums vēl nekad nav bijis tik svarīgi raidīt pozitīvu signālu Turcijai par to, ka tā tiek laipni gaidīta Eiropas demokrātisko valstu saimē.
Vēlos aicināt Kipras grieķus un jo īpaši mūsu Grieķijas draugus atteikties no savas vienpusējās pieejas Kipras jautājumam, kļūt draudzīgākiem un panākt visaptverošu šī jautājuma noregulēšanu ar turkiem, pirms nav vēl par vēlu. Mēs kritizējam Turciju saistībā ar papildu protokolu - šo pēcpusdien vēlreiz dzirdējām to pašu no mūsu Padomes priekšsēdētājas, tomēr nekas netiek minēts par neveiksmīgo 2004. gada 26. aprīļa ES Padomes lēmuma īstenošanu.
Turcija ir nozīmīga Atlantijas alianses locekle - demokrātiska valsts ar centrālo lomu saskarsmē starp rietumiem un austrumiem, un valsts, kas strauji mainās, sasniedzot tādu izaugsmes rādītāju, pateicoties kuram tā ir ierindojama pasaules vadītāju vidū. Sāksim rīkoties! Nepazaudēsim Turciju šajā posmā!
Takis Hadjigeorgiou
Priekšsēdētājas kundze! Es atturēšos no komentāriem par Van Orden kunga argumentiem, pirmkārt, tādēļ, ka nevēlos tam izmantot man pieejamo laiku, un, otrkārt, tādēļ, ka viņš - un ne jau pirmo reizi - jauc pārkāpēju ar upuri jautājumā par Kipru. Mēs atbalstām Turcijas pievienošanos, ja tāda ir tās iedzīvotāju griba, un ar noteikumu, ka tā izpilda visus pievienošanās kritērijus.
Lai tas notiktu, Turcijai ir jāatrod reāls politiskais risinājums kurdu jautājumam un jāatbrīvo simtiem kurdu mēru un pilsētu domnieku, kas tiek turēti tās cietumos, un tai jāstrādā, lai ieviestu tiesiskumu, atzītu genocīdu pret armēņiem un atrisinātu savas problēmas ar Grieķiju, jo īpaši Egejas jūras reģionā.
Jautājumā par Kipru tai jāpārstāj slēpties aiz 2004. gada notikumiem. Ir jau 2011. gads. Tai ir nekavējoties jānodod Famagustas pilsētas pārvalde tās iedzīvotāju rokās - šeit runa ir par eiropeisku pilsētu ar eiropeisku vēsturi, kas iestiepjas vairāku tūkstošu gadu senā pagātnē, pilsētu, kas jau gandrīz četrdesmit gadu ir tikusi atstāta katastrofālā stāvoklī, un tai nekavējoties jāsāk karaspēka izvešana no Kipras.
Noslēgumā vēlos atgādināt par Kipras turku protestiem, pieprasot Turcijai, Van Orden kungs, piešķirt tiem pašnoteikšanās tiesības iekšējās lietās. Tā vietā D. Eroğlu aicināja protestētājus nodot tiesāšanai. Turcijai jārespektē Kipras turku vēlmes, atļaujot veikt tautas skaitīšanu okupētajā teritorijā un izbeidzot tās kolonizāciju, un atļaujot kartē pārdēvēt pilsētas un ciemus tajos vārdos, kādos tie saukti jau vairākus tūkstošus gadu.
Nikolaos Salavrakos
Priekšsēdētājas kundze, apsveicu Oomen-Ruijten kundzi par viņas iesniegto tekstu, kurā ir sniegta līdzsvarota un precīza aina saistībā ar stāvokli Turcijā. Sevišķi augstu novērtēju Füle kunga nostāju. Vēstījums, kas izriet no Oomen kundzes ziņojuma ir tāds, ka Turcijai pilnībā jāizpilda savas saistības pret Eiropas Savienību, ja tā vēlas Savienībai pievienoties. Ja tā nevēlas iestāties Eiropas Savienībā, tai tas ir jāpasaka, jo, ja runa ir par tik lielu valsti kā Turcija, esmu pret tik lielas nenoteiktības pieļaušanu šinī jautājumā un sarunām, izmantojot tikai diplomātiskus jēdzienus. Tomēr neskatoties uz Eiropas skaidro vēstījumu Turcijai, tā rīkojas pretrunīgā veidā. Šķiet, ka pastāv problēma starp politisko vadību un militāro režīmu. Vienlaicīgi tā vienā brīdī demonstrē labus nodomus attiecībā pret tās kaimiņiem, bet nākamajā jau sašķeļ visu Egejas jūras reģionu, Turcijas lidmašīnām un kuģiem ikdienā šķērsojot un pārkāpjot Grieķijas sauszemes un gaisa robežas.
Mēs cienām Turciju un turku tautu, tomēr, mūsuprāt, jau sen ir pienācis laiks Turcijai izrādīt zināmu cieņu pret tās kaimiņiem un Eiropas ideju, kas ir izklāstīta Romas līgumā.
Barry Madlener
(NL) Priekšsēdētājas kundze, mēs šeit runājam par Turciju, bet premjerministrs R. T. Erdoğan drīzāk vēlētos nodibināt Turcijas un arābu valstu savienību. Turcija ir liels diktatora M. Ahmadinejad draugs. Turcija vairs nevēlas būt sekulāra valsts. Turcija turpina okupēt Kipras ziemeļu daļu, un Turcija vairs nav draugos ar Izraēlu. Tā vietā šī valsts ir izvēlējusies Hamas dibināto Musulmaņu brālību. Turcija aizvien vairāk pievēršas islāma pasaulei.
Dāmas un kungi, kad mēs izbeigsim šo fiktīvo procesu? Eiropa nevēlas Turciju, un Eiropa nevēlas islāmu. To ir norādījis arī Sarkozy kungs. Merkel kundze jau norādīja, ka arī vairākums Eiropas pilsoņu nevēlas redzēt Turciju Eiropas Savienības sastāvā. Turcija pati sevi jau gadiem apkaunojusi apmaiņā pret naudas līdzekļiem no Eiropas Savienības un solījumiem to uzņemt Eiropas Savienībā. Tomēr tādai islāma kultūrai, kas attīstās pretējā virzienā, Eiropā nav vietas. Premjerministr Erdoğan, vai esat īsts vīrs, vai arī tikai iztapīgs gļēvulis? Cik ilgi vēl turpināsiet pazemot turku tautu? Esiet goda vīrs un pārstājiet tā rīkoties.
Ioannis Kasoulides
Priekšsēdētājas kundze, tie, kuri atbalsta Turcijas pievienošanos Eiropas Savienībai, vai daži no viņiem šajā Parlamentā, izjūt pienākumu atbalstīt grozījumus pret Kipru. Drīz būs pabeigtas visas sadaļas sarunās ar Turciju, bet pievienošanās process draud nonākt strupceļā. Ir apturētas četrpadsmit nodaļas, jo Turcija stūrgalvīgi atsakās pagarināt Ankaras protokolu.
Ja pašreizējo sarunu par Kipras okupācijas jautājuma atrisināšanu iznākums būtu veiksmīgs, automātiski kļūtu pieejamas 14 sadaļas. Ban Ki-moon aicināja visas starptautiskās iesaistītās puses koncentrēties uz centieniem panākt šī jautājuma noregulējumu. Balsošana par tādiem grozījumiem kā saistībā ar tiešo tirdzniecību 26. aprīlī sašķeltajā Kiprā, kas nebūtu nepieciešami, ja tā būtu vienota, veicina nesamierināmību, neveiksmi centienos rast risinājumu un paildzina sadaļu apturēšanu. Sīkumainība Kipras jautājumā kavē Turcijas progresu.
Raimon Obiols
(ES) Priekšsēdētājas kundze, manuprāt, rīt kļūs skaidrs, ka Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupa ir centusies Parlamentā panākt visplašāko iespējamo konsensu, jo vēlamies, lai visās Savienības institūcijās galvenokārt valdītu vienota pieeja.
Šis sarunu process jau vairākus gadus ir bijis noderīgs līdzeklis Turcijas politisko un ekonomisko reformu īstenošanai - tajā ir bijušas zināmas pretrunas, neveiksmes un soļi progresa virzienā, bet kopumā tas ir bijis noderīgs. Pašreizējais brīdis varētu kļūt par patiesības brīdi, un par to mums atgādina pārmaiņas, kas pašlaik norisinās Vidusjūras reģionā.
Savā nesenajā uzstāšanās reizē Ārlietu komitejā komisārs Füle aicināja uz jaunu realitāti, kurā Eiropas Savienībai jāizvairās tikai no īstermiņa redzējuma. Šī jaunā realitāte ir tieši tas, kas mums ir nepieciešams sarunu procesā ar Turciju - jāievēro vislielākā piesardzība, bet vienlaicīgi arī pilnīga apņemšanās un nopietnība, kas nepieciešama, lai izvairītos no iespēju un uzticamības zaudēšanas, kā arī no pārmērīgas pieglaimošanās; un skaidri jānorāda, ka nolīgumi un saistības ir jāievēro. Turklāt, tam nepieciešama nelokāma visu iesaistīto pušu nostāja.
Cerams, ka nākamajā ziņojumā uzzināsim, ka sarunu procesā ir sperts vēl viens solis virzienā uz priekšu.
Graham Watson
Priekšsēdētājas kundze, islāma valstu iedzīvotāji šodien rīkojas diezgan līdzīgi tam, kā rīkojās Turcijas iedzīvotāji, gāžot vienas partijas diktatūru 1950. gadā, Kā Ēģipte, tāpat kā Turcija, iespējams, vēl atklās, ka gāzt dziļi iesakņojušās valsts struktūras ir daudz grūtāk, un tādēļ Ergenekon lieta un tamlīdzīgas izmeklēšanas ir tik svarīgas.
Šajā Parlamentā pārstāvētie liberāļi vēl Erdoğan kungam un viņa valdībai veiksmi patiesas demokrātijas izveidē un tās nostiprināšanai Eiropas demokrātisko valstu saimē. Muitas savienības izveide ir liels sasniegums, un Turcijas dalība Eiropas Savienībā var būt vienlīdz veiksmīga.
Diemžēl pievienošanās process ir nonācis strupceļā, un, lai gan tajā daļēji ir vainojama Turcija, dažu dalībvalstu nelabvēlība - kā nesen atklāja WikiLeaks sniegtā informācija, ir apkaunojoša mūsu Savienībai. Sarkozy kungs vairs nerunā par Turciju visas Eiropas vārdā vairāk kā par Savienību Vidusjūras reģiona vārdā. Viņa Ankaras apmeklējums bija iedvesmojošs, un diemžēl Vācijas Kristīgie demokrāti nepieņem Maksa Fišera padomu paraudzīties uz sevi spogulī, jo AKP šodien ir spoguļattēls Vācijas CDU 1950. gadā - nevis Kristīgie demokrāti, bet Islāma demokrāti, un vairs nav jāšaubās par to, kādēļ komisāra kungs saka, viņš izprot un piekrīt Turcijas sašutumam.
Šis ziņojums ir godīgs - dažiem pat pārāk godīgs. Turcijai daudz kas ir jāsasniedz, bet mums nāksies daudz zaudēt, ja neatzīsim islāma demokrātijas un nesadarbosimies ar tām, piemēram, ar Turciju un Indonēziju.
Paweł Robert Kowal
(PL) Priekšsēdētājas kundze, vēlos apsveikt referentu par interesanta un līdzsvarota ziņojuma izstrādi, lai gan daži jautājumi man izraisa šaubas. Es apšaubu, piemēram, vai būtu jāuzsver aizvien lielāka Turcijas iesaistīšanās Dienvidkaukāza reģionā.
Tas ir reģions, kurā ir jāievēro īpaši smalkjūtīga un teicami līdzsvarota politika. Tomēr jāatzīst, ka vissvarīgākās ir pārmaiņas attieksmē pret Turcijas īstenotajiem centieniem. Uz rezultātiem, kas ir sasniegti, īstenojot asociācijas nolīgumu, kas ir teicams Turcijas un Eiropas Savienības sadarbības paplašināšanas vēstnesis, jāraugās ar cerību, ka tie radīs iespējas nākotnē un ka durvis uz Eiropu ir atvērtas, tostarp arī Turcijai.
Tas šodien šajā Parlamentā ir skaidri jānorāda, jo īpaši tādēļ, ka apspriedes un sadarbība saistībā ar notikumiem Ziemeļāfrikā var izrādīties noteicošais faktors labai sadarbībai ar Turciju. Tādēļ būtisks mērķis, kas šodien ir jāsasniedz, ir Turcijas kā Eiropas Savienības partneres enerģētikas jautājumos un kā nākotnes politiskās partneres vērtības apliecināšana.
Charalampos Angourakis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, pašreizējais lejupslīdes stāvoklis ir pasliktinājies, un tā rezultātā ir radies jauns stimuls cīņai pret imperiālistu centriem, kas kontrolē tirgu un enerģijas avotus un to transportēšanai izmantotos kanālus.
To pierāda notikumi Lībijā un nesenie naftas resursu atklājumi Vidusjūras reģionā, kā arī nesaskaņas, ko šie notikumi jau ir izraisījuši. Vienlaicīgi NATO un Eiropas Savienība pastiprina savu intervenci šajā jomā. Turcija savukārt cenšas uzlabot savu stratēģisko stāvokli reģionā, kurā bieži ir sastopami konflikti un pieaug pretošanās kustība. Šis mērķis tika sasniegts, īstenojot neseno konstitucionālo reformu, kas tik atzinīgi tika uztverta no Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu puses. Tomēr vienlaicīgi Turcija turpina okupāciju Kipras ziemeļu daļā, pārkāpumus Egejas jūras reģionā un klajo necieņas izrādīšanu pret pamata cilvēktiesībām un demokrātijas pamatbrīvībām. Darba ņēmēji Turcijā zina, ka no Eiropas Savienības nekas pozitīvs nav gaidāms, jo darba ņēmējiem un iedzīvotājiem Eiropas Savienībā tiek liegtas viņu pamattiesības un Eiropas Savienība tāpat kā agrāk turpina atbalstīt virkni reakcionāru režīmu šajā reģionā.
Lorenzo Fontana
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, ja Turcijas jautājums būtu tikai tīri ekonomisks jautājums, šķiet, ka nebūtu nekādu problēmu. Tomēr, protams, pastāv nopietnas problēmas, jo Turcijas jautājums noteikti nav tikai ekonomisks.
Īpaši vēlos uzsvērt jautājumu par reliģisko iecietību, kas diemžēl Turcijā nepastāv vispār, un ne tikai tādēļ, ka varam minēt dažu priesteru, tostarp arī no Itālijas, piemēram, bīskapa Luigi Padovese un Andrea Sanotoro, noslepkavošanu, bet arī tādēļ, ka Turcijas pārstāvji nesenajā Eiropas Padomes sanāksmē diemžēl nobalsoja pret priekšlikumu, kurā tika nosodīti uzbrukumi kristiešiem visā pasaulē.
Mums tas šķiet pārsteidzoši un nesaprotami, kā mēs varam uzņemt valsti, kas reliģisko brīvību neuzskata par pamatvērtību. Mēs arī nesaprotam, kā Erdoğan kunga vietnieks Babacan kungs varēja nodēvēt Eiropas Savienību par "kristiešu klubiņu”. Ko viņš šeit bija cerējis ieraudzīt? Vai viņam turklāt nešķiet, ka problēma varbūt nav "Eiropas kristiešu klubiņš”, bet gan reliģiskās pārliecības tiesību trūkums Turcijā?
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Füle kungs, Turcijā ir sakāmvārds "Par cilvēkiem liecina viņu darbi. Vārdi neko daudz nenozīmē”. Tomēr Turcijas atbalstītāji ir ļāvuši sevi maldināt ar labskanīgiem, tukšiem vārdiem. 2010. gada progresa ziņojums patiesībā ir nepilnību ziņojums. Tajā ir parādīts, ka Turcija ir daudzveidīga, bet tā noteikti nav gatava pievienoties Eiropai. Pamattiesības bieži eksistē tikai uz papīra, un pastāv ievērojami ierobežojumi attiecībā uz vārda brīvību. To ir apstiprinājusi nesen īstenotā divu žurnālist arestēšana. Nekādas pārmaiņas nav panāktas etnisko un reliģisko minoritāšu, piemēram, kurdu un kristiešu, diskriminācijas ziņā. Premjerministrs R. T. Erdoğan liekulīgi apsūdz Eiropas valstis islamofobijā, neskatoties uz faktu, ka musulmaņiem šeit ir brīvi atļauts praktizēt savu reliģiju, pretstatā kristiešiem Turcijā. Strīds par klostera Mor Gabriel zemes piederību ir vēl viens piemērs, kas to uzskatāmi pierāda. Neskatoties uz pretējiem apgalvojumiem, R. T. Erdoğan valdība virza uz priekšu islamifikācijas procesu. Mēs zinām, ka tieši tas tur tiek īstenots.
Nesen veiktais pētījums rāda, ko turki patiesībā domā par Eiropas Savienību. Viņi atbalsta pievienošanos Eiropas Savienībai, bet vienlaicīgi lielā mērā raugās uz eiropiešiem ar neuzticību. Mums pēc iespējas ātrāk jāpārtrauc sarunas par pievienošanos.
Elmar Brok
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Győri kundze, Füle kungs, vēsturiskie salīdzinājumi, ko jūs, Watson kungs, sniedzāt, ir vairāk kā neprecīzi. Nevar salīdzināt Taisnīguma un attīstības partiju (AKP) ar partiju, kas atjaunoja Vācijā demokrātisku valdību un tiesiskumu pēc nacistu valdīšanas perioda beigām. Tas patiešām ir satraucoši, jo pagājušā gadsimta piecdesmitajos gados šī vācu partija sadarbojās un veidoja koalīciju ar liberāļiem.
Es atbalstu ciešas saites starp Turciju un Eiropas Savienību. Turcija mums ir stratēģiski nozīmīga, bet ne jau par katru cenu. Pirmkārt, nevaram atcelt pievienošanās nosacījumus, tostarp vārda brīvību, neatkarīgu tiesu sistēmu, minoritāšu tiesības un reliģijas brīvību. Tas ir skaidri norādīts Komisijas ziņojumos un Oomen-Ruijten kundzes ziņojumā. Otrkārt, nedrīkstam apdraudēt Eiropas Savienības integrācijas kapacitāti. Mums jāatrod citas metodes. Treškārt, Turcijas atbildība ir nodrošināt, ka šim procesam netiek likti šķēršļi un, visbeidzot - ir jāizpilda solījumi, kas tika doti, piemēram, Ankaras protokola kontekstā.
Turcija spēkos ir skaidri parādīt, ka integrācija Eiropas Savienībā ir iespējama. Taču tad, kad Erdoğan kungs savā runā Vācijā norāda, ka turkiem, kuriem ir vācu pilsonība, pirmkārt jābūt lojāliem Turcijai, tad integrācijas jomā es saskatu lielu problēmu. Tā ir konkrēta domāšanas veida izpausme un arī līdzeklis, kā to īstenot.
Tādēļ es uzskatu, ka Turcija vēl nav gatava. Tomēr esam aicinājuši Turciju kopā ar mums konstruktīvi sadarboties nolīguma "Berlīne plus” ietvaros un citās jomās, lai izveidotu ciešākas saites savā starpā. Mor Gabriel piemērs ir daļa no šīs problēmas.
(Runātājs piekrita atbildēt uz "zilās kartītes” jautājumu saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu.)
Graham Watson
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Brok kungs apmēram divi vai trīs miljoni vāciešu un britu dzīvo Spānijas dienvidos. Ko teiktu šie iedzīvotāji, ja Spānijas valdība pieprasītu, lai viņu bērni iemācītos spāņu valodu, pirms tie iemācās vācu vai angļu valodu? Protams, ka viņi būtu pretējās domās. Nevarat vienkārši pateikt Vācijā, lai iedzīvotāji vispirms iemācītos vācu valodu. Protams, ka viņiem jāiemācās abas valodas, bet Vācijai ir vēl tāls ceļš ejams līdz īstas integrācijas politikas izveidei.
Elmar Brok
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Watson kungs, cilvēki, kuri dzīvo Vācijā un plāno atgriezties savā izcelsmes valstī, protams, kā pirmo apgūs savu dzimto valodu. Taču cilvēkiem, kuri vēlas iegūt Vācijas pilsonību un palikt Vācijā uz pastāvīgu dzīvi, vispirms jāiemācās vācu valoda, lai tiem būtu iespējas gūt panākumus skolā, iegūt izglītību un līdz ar to nodrošināt sev veiksmīgu profesionālo izaugsmi un integrēties sabiedrībā. Šajā gadījumā valodas jautājums ir prioritārs. Mums jāizšķir starp tiem cilvēkiem, kuri dodas uz ārzemēm ziemas brīvdienās, un tiem, kuri vēlas palikt uz pastāvīgu dzīvi citā valstī. Atšķirība šajā gadījumā ir saistīta ar integrācijas jautājumu. Nevarat salīdzināt tos, kuri dodas uz Maljorku brīvdienās, ar tiem, kuri vēlas iegūt šīs valsts pilsonību un pastāvīgi tur dzīvot.
Maria Eleni Koppa
(EL) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, Turcijas pievienošanās process arī turpmāk būs stratēģiski nozīmīgs gan Eiropai, gan arī pašai Turcijai. Šis process ir kritērijs Eiropas uzticamībai un Turcijas nodomiem īstenot nepieciešamās demokrātiskās reformas. Tomēr fakti runā pretī valdības apliecinātajam nodomam īstenot demokrātiskas pārmaiņas. Pēdējās dažās dienās ar bažām vērojām vairāku žurnālistu aizturēšanu pēc kārtas. Kopā ar sešiem kolēģiem 20. februārī tika aizturēts žurnālists Nedim Şener, kurš ir pazīstams ar savu kritiku, kas tika vērsta pret metodēm, ko policija izmantoja armēņu žurnālista Hrant Dink slepkavības lietā. Viņi visi tika apcietināti, apsūdzot piederībā teroristiskai organizācijai, līdz ar to palielinot cietumā nonākušo žurnālistu skaitu līdz vairāk nekā vienam simtam. Šķiet, ka galu galā īstais pārkāpums šajās lietās ir viņu kritika, kas tika vērsta pret R. T. Erdoğan valdību, nevis jebkāda veida krimināli sodāmas darbības.
Savienība atbalstīja valdības centienus apspiest iespējamu jaunas valsts pašpasludināšanu. Tomēr to nedrīkst izmantot kā attaisnojumu, lai ierobežotu personu pamatbrīvības, jo īpaši uzskatu brīvību. Lūdzu komisāru Füle informēt, kā Komisija gatavojas reaģēt uz šiem notikumiem.
Andrew Duff
Priekšsēdētājas kundze, diemžēl Turcijas pievienošanās process ir nonācis strupceļā. Turcija nav panākusi to progresu, ko mēs vēlamies, Kipras problēma joprojām ir neatrisināma, Francija un Vācija ir nepielūdzamas pretinieces Turcijas dalībai ES, un šajā Parlamentā nepārprotami valda aizspriedumi pret Turciju.
Esam saskārušies ar milzīgu stratēģisku krīzi. Eiropa zaudē Turciju, un Turcija zaudē Eiropu. Mums ir jāvelta 2011. gads jaunas partnerības veidošanai, kuras pamatā ir radikāla abu pušu patieso interešu pārvērtēšana.
Evžen Tošenovský
(CS) Priekšsēdētājas kundze, Turcijas 2010. gada progresa ziņojums noteikti ir vissarežģītākais ziņojums, kādu šeit līdz šim esam apsprieduši. Tomēr, neskatoties uz to, ka tas ir sarežģīts, nedrīkstam ļaut sevi ietekmēt aizspriedumiem, kas ir vēsturiski izveidojušies. Nesenie notikumi Turcijā neapstrīdami veido faktorus, kas Eiropas demokrātijas principu ziņā nav pieņemami. Mums vēl vairāk jāpaātrina sarunas ar Turciju. Eiropai Turcija ģeopolitiskā ziņā ir ārkārtīgi nozīmīga, ņemot vērā sarežģīto Tuvo Austrumu reģionu. Šādu stāvokli, protams, nedrīkst izmantot ļaunprātīgi. Taču, ja risināsim atklātu un principiālu dialogu ar Turciju, varam panākt labāku demokrātijas noteikumu izpratni. Turcijas ekonomiskā attīstība pēdējo gadu laikā patiešām ir izcila, un tās rūpniecības nozare kļūst par nozīmīgu Eiropas uzņēmumu partneri daudzās jomās. Tādēļ ir svarīgi, lai šīs ekonomiskās attiecības sakristu ar tādām pašām politiskām attiecībām ar Eiropas Savienību, radot skaidru nākotnes perspektīvu. Ja Turcija ir patiesi ieinteresēta pievienoties Eiropas Savienībai, tā nedrīkst spert tādus soļus, kādus esam novērojuši pēdējā laikā. Vairāku iemeslu dēļ stingri atbalstu ilgstošo Turcijas tuvināšanās procesu Eiropas Savienībai.
Philip Claeys
(NL) Priekšsēdētājas kundze, mums jāpārstāj izmantot termins "progresa ziņojums”, debatējot par sarunām ar Turciju. Tas ir nepareizs formulējums, jo Turcija nav panākusi būtisku progresu to nosacījumu ievērošanā, kas ir obligāti jāizpilda, lai pievienotos Eiropas Savienībai.
Pilnīgi ir apstājušās sarunas Kipras lietā, jo turki joprojām atsakās izpildīt savas saistības un turpina prettiesisko militāro salas ziemeļu daļas okupāciju. Nekāds progress nav panākts arī demokrātisko tiesību ievērošanas jomā. Iedzīvotāji tiek vajāti par savu uzskatu paušanu, tīmekļa vietnes tiek bloķētas un kristieši un citu ticību pārstāvji, kas nav musulmaņi, tiek apdraudēti visos iespējamos veidos. Tad, kad šī Parlamenta deputāti reizi pa reizei uzdod jautājumus par šo stāvokli, Komisija atbild, ka tā cieši un ar bažām seko līdzi situācijai Turcijā. Tomēr tā nav veikusi nekādas konkrētas darbības, un sarunas turpinās bezgalīgi.
Ir visiem zināms noslēpums, kas izskan privātās sarunās, ka daudzi Turcijas pievienošanās ierosinātāji Komisijā paši savās valstīs un Parlamentā atzīst, ka pati doma par Turcijas pievienošanos ir katastrofāla. Tādēļ pārstāsim paši sevi mānīt, pārstāsim maldināt sabiedrisko domu Eiropā un Turcijā un beidzot pieliksim punktu sarunām ar Turciju.
Elisabeth Jeggle
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, es piekrītu godīgajam un līdz ar to arī kritiskajam pievienošanās sarunu novērtējumam, kas ir sniegts pašreizējā Turcijas progresa ziņojumā. Kopš sarunu sākuma ir pausti daudzi solījumi, tomēr ir panākts pavisam neliels progress. Ņemot vērā šīs valsts izteikti islāmisko raksturu, visām kristiešu un citu ticību kopienām, kas nav musulmaņi, ir jāpiešķir vienlīdzīgas tiesības, kas nozīmē brīvu savas reliģiskās pārliecības praktizēšanu, neciešot no diskriminācijas. Cik man zināms, tās ir būtiskas tiesības. Turcijai jāuzņemas īstenot pilnīga valsts un reliģijas nošķiršana un jāakceptē citas ticības, kas nav islāms. Mor Gabriel klostera lieta ir viens no šīs problēmas piemēriem.
Vēlos atgādināt Eiropas Savienības dalībvalstīm par viņu pienākumu visās savās sarunās ar šo valsti stingri pieprasīt no Turcijas, lai tajā tiktu atbalstītas vispārējās cilvēktiesības un jo īpaši reliģiskā brīvība.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, mēs tik tiešām īstenojam sarunas ar Turciju par tās pievienošanos Eiropas Savienībai, nevis par kādu citu jautājumu, un es atbalstu Turcijas pievienošanos. Es atzinīgi vērtēju Turcijas valdības pagājušajā gadā uzsāktās reformas. Tomēr Turcijai beidzot ir jāizpilda savas saistības un jāīsteno Ankaras protokols, lai sarunās varētu tikt panākts progress. Tā nedrīkst nepārtraukti novelt atbildību par šo strupceļu uz ES vai Kipru, kā jums Erdoğan kungs, tik ļoti patīk to darīt.
Turcijai beidzot ir jāizbeidz to žurnālistu aizturēšanas prakse, kuri kritiski izsakās par valdošo režīmu. Ahmet Şık, Nedim Şener un citiem ir nepieciešama aizsardzība pret patvaļīgo Turcijas tiesu sistēmu. Tās ir tikai dažas no prasībām, lai varētu sākt 23. sadaļu. Jums, Erdoğan kungs, tas ir skaidri jāapliecina, nevis jāuzstājas pret savu tautiešu integrāciju un jāizplata savs turku pasaules uzskats, kā to darījāt Diseldorfā. Tieši to mēs no jums gaidām. Protams, Eiropas Savienībai arī ir jāsniedz ieguldījums sarunu sekmīgā pabeigšanā un jāparāda, ka tā ir gatava uzņemt jaunas dalībvalstis. Abām pusēm ir jāizpilda savi pienākumi. Tomēr viens ir skaidrs - bumba tagad ir jūsu laukuma pusē, un ir pienācis jūsu laiks rīkoties.
Metin Kazak
Priekšsēdētājas kundze, apzinos, ka šis ziņojums ir ārkārtīgi pretrunīgs un ka šajā Parlamentā dažkārt var būt ļoti sarežģīti panākt kompromisu, tomēr mūsu debatēm joprojām jābūt līdzsvarotām un balstītām uz faktiem.
Pirmkārt, atcerēsimies, ka Ankaras protokols paredzēja četras pārvietošanās brīvības un Eiropas Savienības un Turcijas muitas savienības izveidi. Turklāt vairāki Eiropas Tiesas spriedumi, kā arī citās kandidātvalstīs pastāvošais vīzu režīms ir apliecinājis to, ka šajā ziņojumā ir skaidri jāatbalsta vīzu atcelšana Turcijas pilsoņiem, jo īpaši uzņēmējiem un studentiem.
Otrkārt, mums jāpieprasa jaunu iespēju radīšana jautājumā par Kipru, kas ir nonācis strupceļā. Padomes 2004. gada 26. aprīļa lēmuma īstenošana ievērojami pamudinātu Turciju ieviest Eiropas Kopienas un Turcijas asociācijas nolīgumu. Tas radītu ne tikai ekonomiskos un politiskos ieguvumus abām pusēm, bet arī ļautu salas iedzīvotājiem īstenot brīvu tirdzniecību, un izskaustu pašlaik Eiropas Savienībā pastāvošos dubultstandartus. Ir pienācis laiks parādīt, ka Eiropas Savienība spēj panākt pozitīvas pārmaiņas.
Peter van Dalen
(NL) Priekšsēdētājas kundze, Turcijas pievienošanās Eiropas Savienībai būtu vislielākā kļūda vēsturē. Mums pievienotos valsts ar 80 miljonu lielu iedzīvotāju skaitu un pretendētu uz Eiropas budžetu, Eiropas lēmējvaru un ārpolitiku. Pie kā tas var novest redzam no Turcijas attiecībām ar Hamas, Hezbollah un Irānu.
Turcijas pievienošanās kaitētu arī integrācijai. To mēs vērojam jau tagad. Premjerministrs R. T. Erdoğan nesen aicināja turku migrantus Vācijā pirmkārt un galvenokārt apgūt turku valodu. Man tomēr šķiet, ka būtu pareizi, dzīvojot Vācijā, piešķirt prioritāti vācu valodas apguvei.
Erdoğan kunga programma ir islāma partijas programma, un arī šajā ziņā līdzsvars tiktu izjaukts, ja Turcija pievienotos Eiropas Savienībai. Mums nāktos saskarties ar miljoniem iedzīvotāju, kuri diemžēl nepazīst Eiropas jūdaisma un kristietības pamatus un kuri vēlētos tos mainīt. Tādēļ pārliecināsimies, ka 2010. gada progresa ziņojums ir pēdējais. Pārtrauksim šīs bezjēdzīgās sarunas! Priviliģēta partnerība - tā varētu vislabāk apvienot labāko no abām kultūrām.
Emine Bozkurt
(NL) Priekšsēdētājas kundze, progress un savstarpēja uzticēšanās būs iespējama tikai tad, kad gan Turcija, gan Eiropas Savienība būs izpildījusi savas atbilstošās saistības. Jaunu sarunu sadaļu sākšanas dēļ radīsies tieši tas jaunais dinamisms cilvēktiesību un tiesiskuma progresa jomā, kādu vēlamies redzēt.
Ievērojamas bažas rada preses brīvība. Šīs brīvības, kas dažkārt ir tikusi lielā mērā apdraudēta, aizsardzība ir ārkārtīgi vērtīga. Demokrātiskā sabiedrībā presei ir nozīmīga loma, kontrolējot tos, kuri tur savās rokās varu. Protams, Turcijai pašai ir jāuzņemas liela atbildība par Eiropas Savienības tiesību aktu īstenošanu, tomēr arī Eiropai ir zināmi pienākumi, piemēram, izpildot asociācijas nolīgumā noteiktās saistības par personu brīvu pārvietošanos un apņemšanos saistībā ar 2004. gada aprīļa Padomes secinājumiem par Kipru.
Visbeidzot, Starptautiskās sieviešu dienas simtajā gadadienā vēlos nedaudz apsvērt stāvokli Turcijā sieviešu tiesību jomā. Tiesību aktu ziņā tajā ir panākti daudzi uzlabojumi, tomēr aicinu Turcijas valdību darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu pareizu to īstenošanu un, ņemot vērā vēlēšanu tuvošanos, izpildīt Parlamenta aicinājumu ieviest kvotas, lai palielinātu sieviešu skaitu reprezentatīvos amatos.
Konrad Szymański
(PL) Priekšsēdētājas kundze, manuprāt, ir pašsaprotami, ka Turcija nodrošinās milzīgus potenciālos ieguvumus mūsu pašu politikas īstenošanas jomā šajā reģionā saistībā gan ar Kaukāza, gan Tuvo Austrumu reģionu. Jaunā un neparasti aktīvā Turcijas politika attiecībā uz šo reģionu, protams, rada jautājumu, vai tā būs Turcijas politika, kas tiek īstenota zem Eiropas karoga, vai arī tā faktiski būs Eiropas politika, kas tiek īstenota ar Turcijas palīdzību. Jebkurā gadījumā tā ir vērtīga perspektīva.
Man ir radies iespaids, ka šī sadarbība pēc iespējas ātrāk ir jāpārveido, balstoties uz daudz pragmatiskākiem pamatiem, un ka ārkārtīgi - un pilnīgi nevajadzīgi - ieilgušās debates par dalību rada vilšanos abām pusēm. Ir vairāki iemesli tam, kādēļ tās ir tik ieilgušas, un izredzes tās pabeigt šobrīd nav īpaši labas. Šodien es vēlos pateikties par Oomen-Ruijten kundzes izstrādāto ziņojumu, kurš, kā parasti, ir teicami līdzsvarots dokuments. Jo īpaši esmu pateicīgs par to, ka tik izcili ir risināti jautājumi, kas skar kristiešu reliģisko brīvību Turcijā. Šis jautājums joprojām rada problēmu, kas ir saistīta ar kristiešu kopienas juridiskās personas statusu, īpašuma atdošanu un garīdzniecības izglītības iespējām. Tas mums ir jāatceras.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Priekšsēdētājas kundze, sākumā vēlos pateikties Oomen-Ruijten kundzei, kura atkal ir izstrādājusi ārkārtīgi visaptverošu Turcijas progresa ziņojumu. Katru gadu Eiropas Komisija pieņem "paplašināšanās paketi”, un mēs izstrādājam ziņojumu, kurā tiek novērtēts progress pievienošanās virzienā Eiropas Savienībai, ko katra kandidātvalsts ir sasniegusi pēdējo 12 mēnešu laikā, pamatojoties uz šo paketi. Komisijas vērtējumā politiskos kritērijus Turcija ir izpildījusi pietiekamā apmērā. Nesen īstenotās konstitucionālās reformas ir radījušas iespējas panākt uzlabojumus daudzās jomās, piemēram, tiesu sistēmas un pamattiesību jomā. Konstitūcijas grozījumu pakete, kas tika apstiprināta referendumā pagājušajā gadā, ir solis pareizajā virzienā, tomēr šo reformu izstrādāšana un apstiprināšana tika īstenota bez iepriekšēja apspriešanās ar politiskajām partijām un pilsonisko sabiedrību. Atzinīgi vērtējams ir tas, ka reforma rada pamatu Ombuda iecelšanai un valsts cilvēktiesību institūcijas izveidei.
Tagad būs ārkārtīgi svarīgi nodrošināt, lai šie jaunie priekšlikumi tiktu īstenoti pārredzamā veidā un pamatojoties uz demokrātiskām procedūrām atbilstoši Eiropas standartiem. Diemžēl sarunu procesu pastāvīgi aizēno Turcijas attiecības ar tās kaimiņiem. Manuprāt, ja Turcija parādītu labo gribu, radītu labvēlīgu gaisotni pašlaik notiekošajām sarunām jautājumā par Kipru un atbalstītu šīs sarunas, un ja šī valsts sniegtu reālu ieguldījumu visaptveroša šīs problēmas risinājuma atrašanā, Turcija tiktu sirsnīgāk uzņemta Eiropas un starptautiskā mērogā. Paldies!
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Priekšsēdētājas kundze, īpaši vēlos komentēt jautājumu par Kipru, kā tas ir atspoguļots Oomen-Ruijten kundzes rezolūcijas priekšlikumā. Vēl viens gads ir pagājis, un kolonizācija joprojām turpinās, joprojām ir vērojama okupācijas armijas klātbūtne Kiprā, un turklāt jau kādu mēnesi redzam, ka Kipras turki protestē pret Turcijas karaspēka klātbūtni uz šīs salas un pret ekonomisko stāvokli okupētajā teritorijā, ko ir izraisījusi Turcijas okupācijas karaspēka klātbūtne.
Kā uz to reaģēja Turcijas premjerministrs? Norādot, ka tā Kiprā atrodas nevis lai aizsargātu Kipras turkus, bet Turcijas stratēģiskās intereses.
Eiropas Savienības morālās vērtības un principi neļaus upurēt Kipru Turcijas pievienošanās procesa labā, un jāatzīst, kā Parlamentam atgādināja kāds sociālistu kolēģis - un tas manī rada lielas šausmas -, ka ne jau Kipra iekaroja Turciju; Turcija iekaroja Kipru. Neaizmirsīsim to!
(Aplausi)
James Elles
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos, kaut varētu pievienoties tiem, kuri ir apsveikuši referentu par ārkārtīgi visaptverošo un līdzsvaroto ziņojumu, bet man jāpievienojas tiem, kuri jau ir norādījuši, ka tas nav progresa ziņojums - tas drīzāk jāuztver kā ziņojums par pašreizējo stāvokli.
Uzsverot, ka šis ir ārkārtīgi neliela progresa katalogs par galvenajiem apspriežamajiem jautājumiem, referente ļoti rūpīgi ir 40. punktā izklāstījusi nepieciešamību izvest turku karaspēku no Kipras; 47. punktā, tāpat kā to darīja citi runātāji, viņa pauž nožēlu par Turcijas papildprotokola neīstenošanu; bet tad, un ko citi nav pieminējuši, viņa norāda uz tās NATO un Eiropas Savienības stratēģiskās sadarbības blokādi, kas pārsniedz "Berlīne plus” vienošanās.
Manuprāt, ir ārkārtīgi svarīgi, lai Savienība nekādā veidā nepiekāptos nevienā no jautājumiem un nesāktu nevienu sarunu sadaļu līdz brīdim, kad mēs redzēsim, ka Turcija būs gatava šo pārrunu partnere. Vai arī, iespējams, ka noslēgumā, kad paraudzīsieties uz visu šo procesu, radīsies jautājums, vai abās pusēs ir atbilstoša vadība, lai to pabeigtu, vai arī tā būs bijusi tikai 20. gadsimta ideja, kurai 21. gadsimtā vairs nav nekādas nozīmes.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Priekšsēdētājas kundze, ministra kungs, komisāra kungs, Turcija ir liela valsts ar stratēģisku nozīmi, tomēr, vai tā ir gatava pievienoties Eiropai? Nē, vēl ne. Vai Eiropa ir gatava uzņemt Turciju? Nē, vēl ne. Vai Turcija ir atteikusies no centieniem pievienoties? Nē, vēl ne. Trīs jautājumi un trīs atbildes, komisāra kungs, kas parāda reālu pagrieziena punktu, ko Turcija ir sasniegusi ceļā uz pievienošanos. Tajos arī ir apkopotas sarežģītās Turcijas un Eiropas attiecības. Vēsturisku, politisku un kultūras iemeslu dēļ šīs attiecības vienmēr ir svārstījušās starp uzticēšanos un aizdomām, starp pievilcību un antipātijām. Šīs patiesības politiskā izpausme ir Turcijas garais un sāpīgais ceļš uz pievienošanos.
Neskatoties uz ievērojamo progresu, ko Turcija ir sasniegusi, tā joprojām rada pamatu bažām jautājumos, kas skar cilvēktiesības. Tā joprojām kaulējas par vismazākajām saistībām ceļā uz Eiropas Savienību. Tā atsakās normalizēt attiecības ar dalībvalsti - Kipras Republiku; tā saglabā kara draudus pret vēl vienu no dalībvalstīm - Grieķiju, un tā atsakās atzīt un piemērot Jūras tiesību konvenciju.
Nesen Turcijas vadības augstprātība sadusmoja pat Kipras turkus. No savas puses Eiropa joprojām sūta neviennozīmīgus vēstījumus par pievienošanos, kam nav nekādas nozīmes. Tādēļ mums jāpieņem skaidrāka nostāja. Tikai Turcijas sniegto solījumu pilnīgas ievērošanas gadījumā tai būs iespējams un -tas ir tikai godīgi - tā drīkstēs turpināt ceļu pievienošanās virzienā. Tomēr, ja vēlamies būt godīgi, mums arī jābūt pietiekami stingriem pret Turciju.
Noslēgumā vēlos apsveikt Oomen-Ruijten kundzi par viņas ziņojumu, par kuru es balsošu, un aicinu savus kolēģus darīt tāpat.
Michael Cashman
Priekšsēdētājas kundze, es lepojos ar to, ka varu aizstāvēt un atzinīgi novērtēt Turcijas sasniegto progresu tās pievienošanās procesā ES. Es jau sen atbalstu Turcijas pievienošanos. Tas ir ES interesēs un, protams, Turcijas interesēs. Varam raudzīties uz šo procesu šauri, populistiskā veidā, vai arī izrādīt vadību un redzējumu. Šī vadība un redzējums ir ievest Turciju Eiropas Savienībā, kur ir tās īstā vieta.
Ir bijuši daži pozitīvi notikumi, bet ir vēl tikpat daudz darāmā. Sniegšu dažus konstruktīvus ierosinājumus. Ir jādara daudz vairāk diskriminācijas apkarošanā un līdztiesības veicināšanā seksuālās identitātes, dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģiskās piederības vai uzskatu, vecuma un seksuālās orientācijas jomā. Tas jāgarantē ar likumu. Tādēļ aicinu Turcijas atbildīgās iestādes no jauna iekļaut atsauci uz seksuālo identitāti likumprojektā par cīņu pret diskrimināciju un nelīdztiesību.
Laika atlicis pavisam maz. Es par šo jautājumu varētu runāt vēl ilgi. Jāatceras, ka Turcija ir moderna, sekulāra valsts un ka Turcijā sievietēm tika piešķirtas balsstiesības jau ilgi pirms tam, kad sievietes ieguva balsstiesības dažos Eiropas Savienības reģionos - tas mums ir jāatceras, atskatoties uz simts feminisma gadiem.
Miroslav Mikolášik
(SK) Priekšsēdētājas kundze, Turcijas pārveidošana par patiesi plurālistisku demokrātisku valsti, balstoties uz cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzību, šķiet, būs problēma arī turpmāk.
Turcija nav guvusi ievērojamo progresu reformu īstenošanā un Kopenhāgenas kritēriju ievērošanā, salīdzinot ar iepriekšējo gadu, kuru pilnīga izpilde ir būtisks ES pievienošanās priekšnosacījums. Joprojām nav novērsti trūkumi - galvenokārt tiesu jomā, kur joprojām nav nodrošinātas tiesības uz godīgu un ātru tiesas procesu, minoritāšu tiesību un sieviešu tiesību ievērošanas jomā, un arī reliģiskās brīvības, vārda brīvības un preses brīvības un korupcijas apkarošanas jomā. Īpaši pamanāms ir reliģiskās brīvības trūkums.
Turcijai ir jāuzlabo ārpolitikas koordinācija ar Eiropas Savienības ārpolitiku un jāparāda, ka tai ir kopīgas vērtības un intereses ar Eiropas Savienību. Konkrēts piemērs varētu būt atbalsts Eiropas Savienības centieniem neļaut Irānai iegūt kodolieročus un Starptautiskās Krimināltiesas statūtu parakstīšana, ko Turcija nepārprotami cenšas atlikt. Ceru arī, ka Turcija būs daudz aktīvāka, risinot Kipras jautājumu - kā mēs sakām slovaku valodā, izvedot savus militāros spēkus no šīs okupētās teritorijas.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētājas kundze, ārkārtīgi pateicos, ka devāt man iespēju uzdot jautājumu. Diemžēl šobrīd jau ir nedaudz par vēlu. Kā redzējāt, Cashman kungs, jau atstāja plenārsēžu zāli. Man ir daži nozīmīgi jautājumi, ko es būtu vēlējies uzdot Cashman kungam. Vēlos lūgt jūs nodrošināt, ka tad, kad deputāts izmanto iespēju uzdot jautājumu saskaņā ar zilās kartītes procedūru, viņam vai viņai vārds tiek dots nekavējoties. Pretējā gadījumā ir iespējams, ka deputāts, kuram tiek uzdots jautājums, jau ir atstājis plenārsēžu zāli, kā tas ir noticis šajā gadījumā. Varbūt man tomēr būs iespēja izteikties saskaņā ar nepieteiktās uzstāšanās procedūru un jau iepriekš par to jums pateicos.
Eleni Theocharous
(EL) Priekšsēdētājas kundze, ministra kungs, komisāra kungs, kā Oomen-Ruijten kundze pamatoti norāda savā ziņojumā, Turcija nevar pievienoties Eiropas Savienībai līdz brīdim, kad tiks atrisināts Kipras jautājums, kamēr nav atcelta okupācija, kamēr armija nav atstājusi Kipru; Turcija pati ciešāk savelk šo cilpu ap pievienošanās procesu. Tādēļ, komisāra kungs, katram, kas vēlas palīdzēt Turcijai, ir obligāti jāieklausās tajā, kas tiek teikts par Kipras turkiem, kuri pašlaik protestē ne jau par to, lai atļautu tiešo tirdzniecību vai tās pārveidošanu, kā šodien dzirdējām 26. aprīļa lēmumā, bet gan par Kipras atbrīvošanu no okupācijas un viņu personīgu atbrīvošanu un izglābšanu. Neuzskatu, komisāra kungs, ka Turcijas pievienošanās process varētu notikt, iznīcinot Kipru, un katram, kurš vēlas Turcijai palīdzēt, jāpārstāj vērsties pret Kipru. Tas ir pamatelements, kas mums visiem jārespektē, jo, ja Kipras jautājums netiks taisnīgi atrisināts, tā būs katastrofa pašai Eiropas Savienībai.
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, jāatzīst, ka izcilais Oomen-Ruijten kundzes paveiktais darbs liek mums iesaistīties debatēs, kurās, protams, ir iejaukta krietna liekulības deva, runājot par Turcijas jautājumu.
Mēs nespējam pārvarēt šo liekulību, bet varbūt varam labāk tikt ar to galā, ja apsveram dažus faktorus vispārējā šī jautājuma kontekstā. Vispirms jāatzīst, ka esam cietuši pilnīgu neveiksmi vai, iespējams, nekad vēl neesam centušies sākt īstas stratēģijas īstenošanu attiecībā uz valstīm, kas atrodas pie Vidusjūras dienvidu krastiem. Turcijas jautājums ar to ir cieši saistīts.
Kad pirms dažām dienām devāmies misijā uz Tunisiju, vienīgās islāma partijas al-Nahada pārstāvji mums diezgan atklāti atzina, ka viņiem šķiet iedvesmojoša Recep Tayyip Erdoğan AKP partija, un tādēļ zināmā veidā tās iedzīvotāji raugās uz Turciju kā valsti, kas varētu virzīties uz Eiropu, bet viņi nezina, vai pretējā puse - Eiropa, ir gatava to uzņemt.
Mums jājautā sev, ko būtu vērts panākt saistībā ar Turciju - vai ir vērts būt pilnīgi atsaucīgiem un ātri virzīties dažādu priviliģētās partnerības formu virzienā, iesaistot visu Vidusjūras reģionu, vai arī ir vērts turpināt novilcināt laiku un bezgalīgi atlikt lēmuma pieņemšanu, lai turki paši, ņemot vērā savu nacionālo pašlepnumu, reizi par visām reizēm pateiktu "nē”, vēl vairāk sarežģījot stāvokli Vidusjūras reģionā?
Manuprāt, mums pašiem ir jāizlemj, nevis jāgaida, kamēr citi pieņem lēmumu. Mums ir konkrēti pienākumi un mums tie ir jāuzņemas pilnībā. Mums jābūt drosmei pateikt "jā” vai "nē”, un pēc tam mēs redzēsim, ka šai situācijai būs pozitīvs iznākums.
Andrey Kovatchev
(BG) Priekšsēdētājas kundze, apsveicu Oomen-Ruijten kundzi par viņas paveikto labo darbu. Mēs uzskatām Turciju par nozīmīgu Eiropas un Atlantijas partneri. Tādēļ esmu pārliecināts, ka, neskatoties uz mūsu savstarpējām pretrunām, mēs visi piekrītam, ka mums ir nepieciešamas reformēta, demokrātiska, sekulāra un eiropeiska Turcija.
Mani personīgi satrauc tas, ka Turcijas iekšpolitikas un ārpolitikas virziens varētu noslieties islāma virzienā. Varam redzēt, ka daļai Turcijas politiskās sistēmas nav nekādas vēlēšanās ievērot stingru reliģijas un politikas nošķirtības principu saskaņā ar Atatürk lēmumu.
Eiropai jāpalīdz Turcijai pārvarēt iekšējo sašķeltību turku sabiedrībā, tostarp uzlabojot minoritāšu stāvokli un attiecības ar tās kaimiņiem. Protams, ka nevaram Turciju nosodīt, norādot uz to ar pirkstu. Arī tās kaimiņiem ir jāsper solis šajā virzienā.
Ceru uz partnersadarbību visos kopējo interešu jautājumos, jo īpaši sadarbībā ar NATO un enerģētikas infrastruktūras jomā. Visbeidzot, ceru un paredzu, ka Turcija pēc iespējas drīzāk parakstīs gaidāmo nolīgumu par atpakaļuzņemšanu ar Eiropas Savienību bez turpmākās kavēšanās un neparedzot papildu nosacījumus.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Priekšsēdētājas kundze, iespējamā Turcijas pievienošanās Eiropas Savienībai radītu plašas ekonomiskās, politiskās un kultūras sekas - tādas, ko Eiropas Savienība vēl līdz šim savā paplašināšanās procesā nav pieredzējusi. Neskatoties uz atšķirībām salīdzinājumā ar Eiropas kultūru, tradīcijām un vērtībām, Turcija tomēr nav fundamentālisma valsts un reliģija ir katra indivīda brīvas izpausmes veids.
Nav iespējams liegt Turcijai mēģināt izpildīt pievienošanās kritērijus ES, lai gan ir vēlams, protams, lai tiktu noteikti intensīvāki pasākumi strīdu noregulēšanai starp Kipras turkiem un grieķiem. Risinājuma atrašana Kipras jautājumam varētu radīt arī lielāku stabilitāti, labklājību un drošību Vidusjūras reģiona austrumu daļā un zināmā mērā varētu veicināt Turcijas pievienošanās procesa paātrināšanu.
Tomēr noslēgumā vēlos norādīt uz vēl vienu aspektu. Mēs esam šeit sapulcējušies, dāmas un kungi, tāpat kā mūsu kolēģi Komisijā un Padomē, lai runātu godīgi, un, ja mēs apstiprināsim, ka Turcija pakāpeniski izpilda šos kritērijus, tad nedrīkstam iepriekš runāt par priviliģētu partnerību. Labāk būtu uzreiz pateikt Turcijai, ka, neskatoties uz visu kritēriju izpildi, tā nekļūs par pilntiesīgu Eiropas Savienības locekli. Manuprāt, tas būtu godīgi no mūsu puses.
Jelko Kacin
(SL) Priekšsēdētājas kundze, Győri kundze, komisāra kungs, nesen pieredzētās dramatiskās un dziļās politiskās pārmaiņas mums atgādina, ka, kamēr arābu pasaulē norisinās demokratizācijas process, mēs aizvien labāk apzināmies savu neaizsargātību enerģijas piegādes jomā un savu energoatkarību.
Turcija ir mūsu visvērtīgākais, pamanāmākais un pārliecinošākais labi funkcionējošas demokrātiskas valsts piemērs arābu pasaulē, un, protams, plaukstošas ekonomikas piemērs. Tomēr gan Eiropas Savienība, gan Turcija joprojām ir neatrisinātā Kipras jautājuma ķīlnieces. Turcijai joprojām ir bloķētas dažas nozīmīgas sarunu sadaļas. Šodien mums jāuzsver steidzamība, ar kādu pēc iespējas ātrāk ir jāsāk sarunu enerģētikas sadaļa un mums jāsniedz skaidrs vēstījums mūsu Kipras draugiem Nikozijā, ka šīs sadaļas sākšana būtu gan mūsu interesēs, gan Kipras un Turcijas interesēs. Šīs sadaļas bloķēšana kaitē Kiprai, Turcijai un visai Eiropas Savienībai, stabilitātei visā reģionā un stabilitātei pasaules tirgos.
Turklāt, ja mēs atvērtu šo sadaļu šogad, mēs ar savu rīcību parādītu, ka Eiropas Savienībā esam gatavi, spējīgi un pietiekami efektīvi, lai atpazītu pagātnes un nākotnes problēmas un neveiksmes. Ja mums neizdodas atbloķēt šo sadaļu, mēs arī turpmāk būsim tikai nevarīgi un neefektīvi vērotāji.
Charles Tannock
Priekšsēdētājas kundze, Turcijas iespējas pievienoties Eiropas Savienībai arī turpmāk būs nedrošas. Viens no tā iemesliem, protams, ir Ankaras papildprotokola neievērošana un Kipras neatzīšana un turpmāka okupēšana.
Turcijas valdības atteikšanās atvērt savas ostas un lidostas tirdzniecībai ar Kipras Republiku ir nepieņemama, bet vēlos minēt arī faktu, ka tā varētu arī ievērot konstruktīvāku pieeju attiecībās ar savu kaimiņvalsti Armēniju, tostarp atverot kopīgo robežu ar Armēniju un atzīstot armēņu apzinātu masveida nogalināšanu 1915. gadā. Turklāt ir ārkārtīgi žēl, ka Turcijas vāji maskētais politiskais atbalsts Irānai draud izjaukt Eiropas Savienības centienus aizkavēt islāma teokrātiju Teherānā uzbūvēt atombumbu.
Esmu arī nobažījies par tās pieaugošo naidīgumu pret Izraēlu - mūsu sabiedroto, ko pierādīja gadījums ar flotili Gazas joslā un Turcijas oficiāli publicētie secinājumi. Turcija joprojām bez noteikta iemesla tur slēgtu grieķu pareizticīgo klosteri, kas atrodas Halki, un liedz senajiem sīriešu kristiešiem pilnībā izmantot savas kopienas tiesības. Manuprāt, Turcijai neapšaubāmi šobrīd jādubulto pūles, ja tā vēlas panākt turpmāko progresu virzienā uz Eiropas Savienību un tās vērtību ievērošanu.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Priekšsēdētājas kundze, no visām problēmām, ar kādām Turcija pašlaik saskaras savā ceļā uz pievienošanos, kā norādīts Oomen-Ruijten kundzes ziņojumā, par ko es viņai pateicos, piemēram, kurdu problēma, armēņu problēma, preses brīvība un nepieciešamība ievērot sieviešu tiesības, visjūtamākā ir Kipras problēma.
Kandidātvalsts nedrīkst okupēt Eiropas Savienības teritoriju. Ja tā vēlas turpināt ceļu pievienošanās virzienā, tai jāizved karaspēks no Kipras un jāizbeidz Kipras turku un grieķu teritoriju okupācija.
Jaroslav Paška
(SK) Priekšsēdētājas kundze, sākumā vēlos uzslavēt Turcijas valsts pārvaldes centienus tās politisko struktūru tuvināšanā Eiropas vērtību sistēmai. Taču ir neiespējami ignorēt neizzūdošās problēmas cilvēktiesību ievērošanas jomā, jo īpaši minoritāšu un sieviešu tiesības, kā arī reliģiskās brīvības apspiešanu.
Tomēr visnopietnāko problēmu, šķiet, rada fakts, ka Turcija vēl joprojām okupē 50 % no mūsu dalībvalsts - Kipras, teritorijas. Tādēļ Eiropas Savienība ir tieši iesaistīta militārā konfliktā ar Turciju. Šī konflikta dēļ daudzi Kipras iedzīvotāji ir zaudējuši savas mājas, un līdz šim nav bijis nekādu cerību atrisināt šādu prettiesisku stāvokli.
Tādēļ, manuprāt, dialogā starp Briseli un Stambulu jāievēro lielāka atvērtība, lai mūsu Turcijas draugi saprastu, ka ceļš uz ES ir iespējams tikai, izpildot kritērijus, kurus nedrīkst apiet. Ja mūsu turku draugiem šķiet, ka viņi nav gatavi izpildīt prasīgos Eiropas Savienības kritērijus, būtu pareizi to godīgi atzīt un piedāvāt saprātīgu alternatīvu mūsu kopīgai līdzāspastāvēšanai.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētājas kundze, šajā ziņojumā stāvoklis ir novērtēts pārāk zemu. Citēju: "ievērojami centieni ir nepieciešami pamattiesību jomā”. Autors Orhan Pamuk izvairījās no tiesas par atšķirīgu uzskatu jautājumā par Turcijas vēsturi tikai tādēļ, ka viņš bija starptautiski pazīstams. Likums joprojām nav atcelts. Vai ES varētu iecietīgi izturēties pret atšķirīga akadēmiskā viedokļa apspiešanu kādā no dalībvalstīm?
Turpmāk šajā ziņojumā ir teikts, ka nekāds progress nav panākts attiecību normalizēšanas virzienā ar Kipru. Vienkāršā valodā sakot, tas nozīmē, ka Turcija joprojām ar karaspēka palīdzību okupē šīs valsts ziemeļu daļu, atsavinot Kipras grieķu īpašumu un apgānot un izpostot viņu pielūgsmes un apbedījumu vietas. Kamēr Turcija bez nosacījumiem neizvedīs savu karaspēku, neatdos atpakaļ īpašumu tā īpašniekiem un nenovērsīs postījumus, nedrīkst būt nekādu attiecību ar Turciju vispār, nemaz nerunājot par tās dalību Eiropas Savienībā.
Stefan Füle
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, šīs patiešām bija labas un noderīgas debates, kurās tika atspoguļota virkne viedokļu un uzskatu.
Tomēr, kā daudzi no jums atzina, ja Turcija tik tiešām izpilda visas attiecīgās pievienošanās saistības un ja mēs arī turpmāk saglabāsim apņemšanos nopietni īstenot šo procesu, varēsim izvairīties no vilšanās, ko daži no jums minēja, un virzīties uz priekšu.
Piekrītu arī tiem, kuri diezgan skaidri ir pateikuši, ka virzība saistībā ar Ankaras nolīguma papildprotokolu un progresa sasniegšana sarunās par visaptveroša noregulējuma panākšanu jautājumā par Kipru padarītu iespējamas sarunas par pievienošanos.
Piekrītu arī tiem, kuri norādīja, ka spēles vidū nedrīkst mainīt spēles noteikumus. Tomēr vēlos apliecināt pilnīgi skaidri, ka es to neuztveru kā spēli; es to uztveru kā nopietnu procesu. Es nelokāmi ticu, ka šī procesa beigās, lielākā daļa Eiropas Savienības un Turcijas pilsoņu skaidri saskatīs ieguvumus, ko tiem sniedz jauna un mūsdienīga Turcija - Eiropas Savienības dalībvalsts.
Otrkārt, vēlos atzīmēt, ka šī gada ziņojums patiešām ir ārkārtīgi līdzsvarots. Tas, ko es ārkārtīgi augstu novērtēju, un ko gan referentei ziņojumā, gan arī mums šajās debatēs ir izdevies ņemt vērā, ir nepieciešamība plašāk paraudzīties uz šo situāciju tā vietā, lai iesniegtu šajā Parlamentā tikai starpgadījumu un problēmu uzskaitījumu.
Trešais aspekts, ko vēlos minēt, ir tas, ka es piekrītu arī tiem, kuri ir pilnīgi skaidri norādījuši, ka atslēga daudzu sadaļu atvēršanai ir Turcijas partneru rokās.
Esmu viens no tiem, kuri vēlētos sākt tādas sadaļas kā 15. sadaļa, kas attiecas uz enerģētikas jomu, un jo īpaši 23. sadaļu, kas attiecas uz tiesu un pamattiesību jomu. Tās ir ļoti nozīmīgas, jo īpaši 23. sadaļa. Manuprāt, gan Turcijas, gan Eiropas Savienības interesēs ir strādāt, lai varētu izveidot rezultātu uzskaiti šajās svarīgajās jomās.
Tika pateikts, ka 14 sadaļas ir apturētas Ankaras protokola dēļ. Sniegšu personīgu komentāru. Manuprāt, pastāv atšķirība starp tām sadaļām, kuras ir apturētas vienpusēji, un tām, kuras ir apturētas, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, jo Turcija nevēlas uzņemties saistības attiecībā uz muitas savienību, un par kurām ir panākta vienprātīga vienošanās visu dalībvalstu starpā. 23. un 15. sadaļa ir apturēta vienpusēji.
Kā pēdējo aspektu vēlos minēt arī jautājumu, kurš šodien lielā mērā nodarbina mūsu prātus, un tas ir stāvoklis plašsaziņas līdzekļu brīvības jomā Turcijā. Pagājušajā ceturtdienā es sniedzu nepārprotamu paziņojumu, lai pilnībā pārliecinātos, ka mūsu Turcijas kolēģiem tiek nodots vēstījums par to, ka Turcijas tiesību akti nesniedz pietiekamas garantijas vārda brīvībai saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas un Eiropas Cilvēktiesību tiesas normām, un lai skaidri norādītu, ka Turcijai steidzami jāveic grozījumi tās tiesiskajā sistēmā, lai uzlabotu preses brīvības tiesību izmantošanu gan praksē, gan pēc būtības.
Pagājušajā piektdienā es uzdevu šo jautājumu ļoti lielā mērā tādā pašā veidā arī Davutoğlu kungam, Turcijas ārlietu ministram. Tomēr vēlos sniegt arī šādu komentāru. Manuprāt, ir svarīgi nenobīties kritiski komentēt jomas, kurās mēs redzam problēmas. Tomēr ir arī svarīgi palīdzēt Turcijai pārveidot tās tiesību aktus tādā veidā, tādā kārtībā, kas atbilst iepriekš minētajai konvencijai.
Apsveru, kā šajā procesā iesaistīt gan Eiropas Padomi, gan ESAO, un informēšu Parlamentu arī turpmāk par šo apspriežu rezultātiem un ieteicamo veidu, kā tālāk turpināt šo procesu.
Enikő Győri
Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, dāmas un kungi, liels paldies par šīm izcilajām debatēm. Tajās tika izvirzīti daudzi argumenti - gan par, gan pret, saistībā kā ar Turcijas gatavību, tā ar pievienošanās procesu kopumā. Arī tas norāda uz šī stāvokļa sarežģītību un uz to, cik grūts patiesībā bija Oomen-Ruijten kundzes darbs. Manuprāt, viņa paveica izcilu darbu, izveidojot ziņojumu, kurā ļoti labi ir parādīts, cik grūti ir novērtēt Turcijas gatavības stāvokli.
Tomēr ir aspekti, kuros mūsu viedokļi sakrīt, un, manuprāt, tas arī tika atspoguļots šajās debatēs. Uzskatu, ka vienots viedoklis šeit pastāv ne tikai starp partijām, bet arī starp Komisiju un Padomi. Pirmais no šiem aspektiem ir tas, ka mums ir nepieciešama eiropeiska Turcija un mēs esam ieinteresēti tai šajā procesā palīdzēt. Mēs šeit runājam par stratēģisku partneri. Nav iespējams pārvērtēt nozīmi, kāda ir valstij ar mazu teritoriju Eiropā, kas ir mūsu draugs. Nav apšaubāms, ka šis ir arī process, kas ir balstīts uz nosacījumiem, un ka Turcijai ir jāizpilda savas saistības, visas, kuras tā ir uzņēmusies, un, lai nodrošinātu, ka varam panākt progresu sarunās, tai jāatbilst tiem standartiem un prognozēm, ko esam formulējuši. Nav šaubu arī, ka Turcijai ir jācenšas panākt labas kaimiņattiecības. Tas ir jautājums, kas nav apstrīdams nevienās pievienošanās sarunās.
Varējām vērot, ka notiek debates par to, cik liels progress ir panākts un cik daudz uzdevumu Turcija ir izpildījusi. Manuprāt, mēs nevaram apšaubīt konstitucionālās reformas sasniegumus un to, ka ir panākts arī zināms progress, piemēram, minoritāšu lietās, lai gan tikai daļējs. Neviens neapšaubīja faktu, ka vēl ir ļoti tāls ceļš ejams. Pietiek tikai vēlreiz norādīt uz preses brīvības, sieviešu stāvokļa vai tiesu sistēmas darbības jautājumu. Ja analizējam, kā ir iespējams atdzīvināt pievienošanās sarunas, mums jāpārskata sava darbības joma. Kā minēja komisārs Füle kungs, tik tiešām ir 13 sadaļas, kas vēl nav slēgtas, un mēs esam varējuši slēgt tikai vienu sadaļu, kamēr ir apturētas 16 sadaļas, kurās mēs nevaram panākt nekādu progresu. De facto varam strādāt pie trim sadaļām, proti, konkurences, publiskā iepirkuma un sociālās politikas un nodarbinātības jomā. No šīm vislabāk sagatavota ir sadaļa konkurences jomā, un ir daudz darīts prezidentvalsts Beļģijas termiņa laikā, lai mēs varētu sākt šo sadaļu, un Komisija ar mūsu maksimālu atbalstu daudz strādā, lai sāktu šo sadaļu ne vēlāk kā prezidentvalsts Ungārijas termiņā. Arī šajā ziņā Turcijai jāizpilda ļoti liels skaits nosacījumu, lai to panāktu. Ticu, ka šajā ziņā tiks panākts progress, un patiešām nevēlos gaidīt, kad paies vairāki mēneši un mēs vēl joprojām nebūsim varējuši iesākt šo sadaļu.
Daudzi ir vaicājuši vai norādījuši, ka būtu vēlams panākt progresu vīzu jautājumā. Būšu atklāta. Prezidentvalsts Ungārija varētu mudināt Komisiju sākt dialogu, taču mēs visi zinām, ka Padomes sanāksmē stāvoklis šajā ziņā vēl nebija pilnīgi skaidrs, un bažas par to ir paudušas vairākas dalībvalstis. Uzskatu, un tas ir arī prezidentvalsts Ungārijas viedoklis, ka mūsu interesēs ir sākt šo dialogu. Dzirdēju vairākkārtējas atsauces uz reliģisko brīvību un kristiešu vajāšanu. Padome ir saņēmusi zināmu devu kritikas par to, ka tā nav risinājusi šo jautājumu. Lai gan šis jautājums ietilpst Ārlietu padomes priekšsēdētājas Ashton kundzes kompetencē, vēlos jūs informēt, ka tas tika iekļauts Ārlietu padomes sanāksmes darba programmā janvārī. Tobrīd vienošanās netika panākta, bet februārī Ārlietu padome pieņēma rezolūciju, kurā tika nosodītas visa veida reliģisko minoritāšu, un īpaši kristiešu, vajāšanas, tātad Padome faktiski risināja šo jautājumu.
Visbeidzot, vēlos uzdot jautājumu visiem mums, jo visu laiku runājām par to, ko Turcija ir paveikusi, vai tā ir paveikusi pietiekami daudz, vai arī tās darbība pievienošanās virzienā ir pietiekama un atbilstoša. Taču padomāsim arī par to, kas ir atkarīgs no mums. Un, ja vēlamies būt godīgi, redzam, ka Eiropa pašlaik nepiedzīvo integrācijas periodu. Mēs analizējam notikumus Ziemeļāfrikā, bet, ja paraugāties uz to, kas notiek Eiropas Savienībā vai arī mums vēl tuvākās kaimiņvalstīs, ievērosiet, ka Turcija ir viena no piecām kandidātvalstīm, bet ir arī vēl pārējās četras. Cik lielā mērā varam atbalstīt visus šos procesus? Cik gatavi esam noslēgt pievienošanās sarunas ar Horvātiju? Cik gatavi esam uzņemt Rumāniju un Bulgāriju Šengenas zonā? Cik gatavi esam atbalstīt daudz cietušo Eiropas kopienu - romus? Integrācija ir darba kārtībā daudz un dažādos kontekstos.
Eiropa pašlaik ir kļuvusi nedaudz intraverta. Teikšu diezgan atklāti. Pašlaik ir iestājies nogurums paplašināšanās jomā. Mums jānoskaidro mūsu pašu sabiedriskā doma, cik atvērti mēs esam attiecībā uz šīm problēmām. Uzskatu, ka varbūt mums jādomā mazliet vairāk ilgtermiņā. Ja ņemam vērā Eiropas Savienības ilgtermiņa intereses, proti, saglabāt tās pievilcību gan ES pilsoņu, gan mūsu vistuvāko kaimiņu - Turcijas vai visu Ziemeļāfrikas valstu acīs, manuprāt, mums atkal jāatrod daudz integrējošāka Eiropa pašiem sevī, protams, ar noteikumu, ka tā nebūs beznosacījumu integrācija un ka mēs nedrīkstam taupīt pūles un enerģiju, lai panāktu tā darba izpildi, kas tiek gaidīts no visām kandidātvalstīm. Manuprāt, tas Eiropas Savienībai būtu ārkārtīgi skumjš brīdis, ja Turcija zaudētu interesi par to.
Ria Oomen-Ruijten
Priekšsēdētājas kundze, pirmkārt, vēlos pateikt vēlreiz, ka es - un arī mēs, diezgan rūpīgi izstrādājām šo ziņojumu. Piezīme par Reglamenta neievērošanu, ir šāda - vēlos lūgt kolēģus neierosināt jaunus grozījumus, jo, ja vēlamies, lai debates par šo jautājumu būtu mazāk polarizētas, ja vēlamies īstenot lielu apņemšanos līdz visas plenārsēdes ...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Priekšsēdētāja
Esmu saņēmusi vienu rezolūcijas priekšlikumu, kas ir iesniegts saskaņā ar Reglamenta 110. panta 2. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks trešdien, 2011. gada 9. martā.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Cristian Silviu Buşoi
Es atzinīgi vērtēju tos soļus, ko Turcija ir spērusi līdz šim, tomēr vēlos uzsvērt, ka vēl ir jāpanāk ievērojams progress. Jāveic konkrēti pasākumi tādās jomās kā preses brīvība, sieviešu stāvoklis Turcijas sabiedrībā, dialogs starp politiskajām partijām un jo īpaši Kipras atzīšanā, kas ir Eiropas Savienības dalībvalsts. Šis konflikts met milzīgu ēnu uz Turcijas sarunām par pievienošanos ES. Tādēļ Turcijai jāparāda pietiekama apņemšanās atrisināt šo strīdu.
Tomēr uzskatu, ka Turcijas pievienošanās sarunas jāpaātrina, lai veicinātu reformas šajā valstī, ņemot vērā, ka Turcija ir paraugs arābu valstīm. Turcija veicinātu stabilitātes izplatīšanos nemierīgajos reģionos, kas atrodas pie tās austrumu un dienvidu robežām.
Jāmin arī tas, cik Turcija ir svarīga Eiropas Savienībai kā galvenā enerģētikas nozares dalībniece savā reģionā. Turcijas integrācija Eiropas Savienībā var būt izdevīga abām pusēm - īstermiņā un vidējā termiņā, un galvenokārt arī ilgtermiņā.
Ioan Enciu
Vēlos apsveikt Turciju ar panākto ievērojamo progresu saistībā ar tās pievienošanos Eiropas Savienībai. Manuprāt, šī valsts ir parādījusi, ka tā ir apņēmības pilna izpildīt visus kritērijus, lai kļūtu par pilntiesīgu Eiropas Savienības locekli, un mūsu uzdevums ir to atbalstīt. Daudzi mani kolēģi deputāti šodien aktualizēja diskusiju par pamattiesību jautājumu. Tomēr vēlos jautāt, kādēļ šajā ziņojumā Padomei netiek prasīts sākt sarunas par sadaļu tiesu darbības un pamattiesību jomā. Padome bloķē šo sadaļu, lai gan tā ir vissvarīgākā sadaļa, kas attiecas uz ES demokrātijas standartu ievērošanu no Turcijas puses. Dārgie kolēģi, rīt mums būs jābalso par grozījumu, saskaņā ar kuru tiek prasīts sākt šo sadaļu. Pretējā gadījumā Eiropas Parlaments raidīs negatīvu signālu Turcijai, kas ietekmēs mūsu uzticamību.
Jaromír Kohlíček
Pēc diviem gadiem ir gaidāma nozīmīga gadadiena. Šogad paies 48 gadi kopš Turcija kļuva par kandidātvalsti dalībai ES. Nav apstrīdams fakts, ka kopš tā laika daudz kas ir noticis. Valsts ekonomiskajai attīstībai vienlaicīgi ar ES tirgu atvēršanu, protams, ir bijusi nozīmīga loma. Tomēr valstī joprojām pastāv problēma saistībā ar virkni faktoru, kas kavē mūsdienīgas Turcijas valsts izveidošanu. 1924. gada līgumā ir skaidri noteikts, ka pilsoņi, kas praktizē islāma ticību, ir turki, turpretī pilsoņi, kas praktizē citu ticību, bieži vien tiek uzskatīti par grieķu katoļiem. Citas etniskās grupas šajā līgumā netiek atzītas. Tam, kas bija progresīvs 1924. gadā, proti, fakta atzīšanai, ka kādam varētu būt cita reliģiskā pārliecība, izņemot islāmu, šodien ir pavisam cits konteksts. Turcijā nepavisam nav vienkārši atzīt citu, nevis turku, etnisko piederību - ne kurdiem, ne čerkesiem, ne arī kādai citai tautībai, kas nepārprotami Turcijā ir pastāvējusi ārkārtīgi daudz gadu, bet kuru atzīšanai reālajā dzīvē, tostarp etnisko tiesību veicināšanai, vēl būs vajadzīgs ilgs laiks. Galvenie jautājumi problemātiskajā situācijā saistībā ar pašlaik notiekošajām sarunām ir Kipras okupācijas jautājuma neveiksmīgā risināšana, aktivitātes trūkums ANO rezolūcijas jomā par Famagustu un iepriekšējos ziņojumos noteikto "uzdevumu” neizpilde. Armijas lomas samazināšana ir pozitīvs faktors, tomēr tikai tad, ja pie varas paliek sekulārie politiskie spēki. Ja tā nenotiks, var tikt apdraudēta stabilitāte visā reģionā.
Cristian Dan Preda
Es atzinīgi vērtēju savas kolēģes Ria Oomen-Ruijten ieguldīto darbu šī ziņojuma izstrādē, bet es paturu tiesības nepiekrist tā saturam visā pilnībā. Pirmkārt, manuprāt, sarunas par pievienošanos ir jāturpina attiecībā uz tām sadaļām, kurām jau ir pabeigti tehniskie sagatavošanās darbi. Iemesls tam ir vienkāršs. Tās sniegtu mums iespēju risināt dialogu, kura rezultātā Turcija būtu spiesta pieņemt acquis communautaire. Atzīstot Turcijas panākto progresu tehnisko kritēriju izpildē sarunu sākšanai par konkurences sadaļu, vienlaicīgi mums arī jāpasaka Ankaras varas iestādēm, ka šajā jomā vēl ir jāiegulda papildu pūles. Uzskatu arī, ka sarunu sākšana tiesu darbības un pamattiesību sadaļā var radīt ideālus apstākļus, lai mudinātu Turciju panākt progresu ceļā uz reformām šajā jomā, kas, manuprāt, ir mūsu kopējais mērķis. Uzskatu arī, ka mums jāprasa Padomei pastiprināt dialogu ar Turciju ārpolitikas jomā, jo sevišķi saistībā ar nesenajiem notikumiem Ziemeļāfrikā šī valsts var darboties kā sabiedrotais, kas nodrošinātu visa reģiona demokratizāciju un attīstību.
Czesław Adam Siekierski
Katru gadu mēs debatējam par Turcijas dalību Eiropas Savienībā. Kopumā risinātās problēmas katru gadu ir vienas un tās pašas - Turcija sasniedz zināmu progresu, saskaņojot savu darbību ar Eiropas Savienības prasībām, tomēr šis progress nekad nav īsti pietiekams, lai sniegtu skaidras norādes par iespējamo pievienošanās datumu vai lai noteiktu, vai šī valsts vispār kādreiz faktiski pievienosies Eiropas Savienībai. Pārmaiņas, kas jau ir panāktas, ir ieguvums, tomēr Eiropas Savienības skaidras nostājas nepieņemšana jautājumā par Turcijas pievienošanos rada vilšanos gan Turcijas atbildīgajām iestādēm, gan šīs valsts pilsoņiem. Nevaram, protams, pieprasīt, lai dalībvalstīm būtu identiski uzskati šajā jautājumā, bet mūsu neizlēmība liecina, ka Eiropas Savienībai šķietami trūkst uzticamības. Atbalsta līmenis dalībai Eiropas Savienībā Turcijas pilsoņu acīs pašlaik krītas. Šī valsts, iespējams, sāks lūkoties pēc jauniem sabiedrotajiem un novērsīsies no rietumiem, kas Eiropai būtu neizdevīgi. Turcija ir mūsu stratēģiskais partneris ekonomikas, reģionālajos un enerģētikas jautājumos, un tā ir arī ietekmīgs militārais spēks un viens no galvenajiem dalībniekiem Tuvajos Austrumos. Problemātiskās jomas vienmēr ir vienas un tās pašas - cilvēktiesības un pilsoņu brīvības, sieviešu un nacionālo minoritāšu tiesības, tiesiskums, tiesu sistēmas reforma, korupcija, preses brīvība un vārda brīvība, un tās joprojām lielā mērā atpaliek no Eiropas standartiem, neskatoties uz visām ieguldītajām pūlēm. Sarunu procesa paātrināšanas iespējas ir atkarīgs no tā, cik ātri un efektīvi Turcija var izpildīt tai noteiktās prasības, un no dalības veida, ko Eiropas Savienība piedāvā šai valstij.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Nav šaubu par to, ka Turcijas dalība Eiropas Savienībā ir strīdīgs jautājums, kurā ir daudz pievienošanās pretinieku un daudz pievienošanās atbalstītāju. Tomēr nav šaubu arī par to, ka Turcijas eiropeiskošanas procesā ir īstenotas daudzas demokrātiskas reformas, kā rezultātā 2005. gada 3. oktobrī tika panākta vienošanās par Turcijas pievienošanās sarunu grafiku. Sarunu sākšanu var uzskatīt par veiksmi ne tikai Turcijai, bet arī Eiropai, jo galvenais stimuls Turcijai īstenot šīs reformas bija tās vērienīgie ar Eiropu saistītie plāni. Atzīstot nozīmīgo progresu, ko Turcija līdz šim ir panākusi, jāatceras, ka ir daudz problēmu, kas kavē tās integrāciju Eiropas Savienībā. Galvenokārt tās ir konstitucionālā reforma, preses brīvība, sieviešu tiesības un nacionālo minoritāšu aizsardzība. Mūsdienīgai demokrātiskai valstij jābūt balstītai uz varas dalīšanas principu un līdzsvaru starp izpildvaru, likumdošanas varu un tiesu varas iestādēm, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanu un jo īpaši vārda brīvību un tiesisko sistēmu, kas garantē sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības ievērošanu. Es atzinīgi vērtēju Turcijas valdības un opozīcijas paziņojumu, ka tās ir gatavas īstenot reformas, kas ir nepieciešamas, lai pārveidotu Turciju par pilntiesīgu plurālistiski demokrātisku valsti, un, cerams, ka visas politiskās partijas un sabiedrība tiks iesaistīta visā šajā konstitucionālajā procesā.
Zbigniew Ziobro
Turcijai kā stabilizējošam spēkam ir stratēģiska nozīme visā Kaukāza un Tuvo Austrumu reģionā. Tā ir arī būtisks elements Eiropas plānam par apgādi ar kurināmo. Ankaras politika var kalpot kā paraugs arābu valstīm šajā reģionā. Tādēļ Eiropas Savienībai arī turpmāk ir jāievēro aktīva pieeja pozitīvu attiecību veidošanā ar Turciju, inter alia, palielinot finansējumu kopējiem stratēģiskiem ieguldījumiem enerģētikas jomā, piemēram, Nabucco gāzes cauruļvada izbūvē, un sniedzot lielāku atbalstu tirdzniecības attiecību attīstībai. Briselei jāparāda, ka tā atzīst progresu Eiropas Savienības integrācijas virzienā, ko Ankara pēdējos gados ir sasniegusi. Neskatoties uz to, daudzos jautājumos Turcijai vēl ir nepieciešams zināms spiediens no Eiropas Savienības puses, un par turpmāko progresu sarunās nevar būt ne runas, kamēr šie jautājumi nav atrisināti. Jāpiemin tikai Kipras samierināšana un atkalapvienošana, Ankaras atbildības uzņemšanās par genocīdu pret armēņiem un demokrātiskās sistēmas turpmāka pilnveidošana.
