Svinīgā sēde
Priekšsēdētājs
Viceprezidenta kungs, ekselences, cienījamie kolēģi, dārgie draugi! Man ir liels gods sveikt Eiropas Parlamentā Joseph Biden kungu, Amerikas Savienoto Valstu 47. viceprezidentu.
(Aplausi)
Viceprezidents Biden jau vairākus gadus ieņem nozīmīgu vietu ASV politikā un ir draugs maniem kolēģiem Parlamentā. Pirmoreiz viņš tika ievēlēts ASV Senātā 1972. gadā, kļūdams par vienu no jaunākajiem senatoriem savas valsts vēsturē. Viņš tika ievēlēts sešas reizes, pirms 2008. gada novembrī kļuva par Amerikas Savienoto Valstu viceprezidentu.
J. Biden, bijušais Senāta Ārlietu komitejas un Tieslietu komitejas priekšsēdētājs, ir pazīstams ar to, ka atklāti izsaka savu viedokli, reizēm atbalstīdams iniciatīvas, kas tajā brīdī netiek pārlieku atzītas. Viņš vadās pats pēc saviem uzskatiem, nevis seko citu izteiktam viedoklim. Tas ir viens no iemesliem, viceprezidenta kungs, kādēļ jūsu šodienas runa Eiropas Parlamentā mums visiem ir tik nozīmīga, tik svarīga. Ļaujiet man vēlreiz jums pateikties par laipno uzaicinājumu un par konstruktīvajām un rezultatīvajām diskusijām pagājušajā trešdienā Vašingtonā.
Cienījamie kolēģi, mūsdienu pasaulē, kur saduras daudzu pušu intereses un ietekmes sfēras, Eiropa un Amerika var sadarboties un tām vajag sadarboties ar mērķi veicināt stabilitāti visā pasaulē un aizstāvēt progresīvās vērtības, kurām mēs ticam. Viceprezidenta Biden vizīte Eiropas Savienībā šodien uzskatāmi parāda šo apņemšanos.
Bez spēcīgas un efektīvas, kā arī vienlīdzīgas transatlantiskās sadarbības ASV un Eiropas Savienības starpā mēs nespēsim rast noturīgus risinājumus daudzajām problēmām, ar kurām mums nākas saskarties: klimata pārmaiņas, energodrošība, ekonomikas krīze, kas joprojām ietekmē mūs visus, terorismam, cilvēktiesību aizsardzībai, brīvas tirdzniecības veicināšanai un pasaules pārvaldības uzlabošanai.
Cienītie kolēģi, gandrīz precīzi pirms 25 gadiem, 1985. gada 8. maijā, prezidents Ronalds Reigans teica runu šajā Parlamentā. Tā bija pirmā un līdz šim vienīgā reize, kad ASV prezidents ir uzrunājis eiropiešu demokrātiski ievēlētos pārstāvjus. Jūsu klātbūtne šodien Parlamentā, viceprezidenta kungs, simbolizē mūsu starpkontinentālā dialoga atsākšanos visaugstākajā līmenī.
Šeit, Eiropā, mums ir jauns līgums, kurš Eiropas Parlamentam piešķir jaunas pilnvaras un iespējas rīkoties un kurš ir ļoti nozīmīgs visai Eiropas Savienībai. Amerika, kura jau aizvadījusi vienu gadu prezidenta Obamas vadībā, pasaulei rada jaunu cerību. Viceprezidenta kungs, šis ir vislabākais laiks jūsu uzrunai.
Man ir liels gods sveikt jūs šajā pēcpusdienā Eiropas Parlamentā. Viceprezidenta kungs, vārds jums!
(Aplausi)
Joe Biden
Amerikas Savienoto Valstu viceprezidents - Priekšsēdētāja kungs, pateicos par uzņemšanu. Man bija prieks tikties ar jums Vašingtonā un Baltajā namā, un es jūtos ļoti pagodināts, pat privileģēts, par iespēju uzrunāt tik cienījamu institūciju.
Es darbojos parlamentā, kurā bija tikai 435 deputāti, tādēļ šis man ir vēl lielāks gods. Es atceros prezidenta Reigana uzrunu šeit 1985. gadā, un, citējot īru dzejnieku William Butler Yeats, kurš dzejolī "Easter Sunday 1916” to teica par savu dzimto Īriju, "Viss mainījies, pilnībā mainījies; briesmīga daile ir dzimusi”. Daudz kas ir mainījies kopš 1985. gada, daudz kas ir mainījies, un briesmīga daile ir dzimusi.
Kā jau jūs, dāmas un kungi, zināt, esmu priecīgs jau otro reizi manā viceprezidenta karjerā būt šeit, Briselē, bet, kā jūs, iespējams, zināt, daži amerikāņu politiķi un žurnālisti Vašingtonu dēvē par brīvās pasaules galvaspilsētu. Tomēr man liekas, ka arī Briselei, šai diženajai pilsētai ar tūkstošgadīgo vēsturi - Beļģijas galvaspilsētai, Eiropas Savienības mājvietai un NATO galvenajam birojam - ir savas likumīgas tiesības uz šo titulu. Kā likumdevējs ar vairāk nekā 36 gadu darba pieredzi parlamentā es jūtos īpaši pagodināts par iespēju uzrunāt Eiropas Parlamentu.
Es biju prezidenta Obamas viceprezidenta amata kandidāts, un mēs Amerikā bijām pirmie, kuri pēdējo 50 gadu laikā no mūsu likumdošanas iestādēm iekļuva Baltajā namā, līdz ar to, pildot savus izpildvaras amata pienākumus, mēs abi augstu vērtējam jūsu darbu šeit, Eiropas demokrātijas cietoksnī. Kopā ar maniem bijušajiem kolēģiem ASV Kongresā mēs pārstāvam vairāk nekā 800 miljonus cilvēku. Padomājiet par to.
Divas vēlētas struktūras, kuras nosaka likumus gandrīz astotajai daļai pasaules iedzīvotāju - tas ir tiešām grandiozi. Tagad saskaņā ar Lisabonas līgumu jums ir piešķirtas plašākas pilnvaras, un saistībā ar šo ietekmes pieaugumu jūs esat uzņēmušies lielāku atbildību, un mēs jūs ar to apsveicam. Mēs to vērtējam atzinīgi, jo mums, Amerikas Savienotajām Valstīm, ir vajadzīgi spēcīgi sabiedrotie un palīgi, kuri mums palīdzētu risināt 21. gadsimta problēmas, dažas no kurām ir tādas pašas kā pagājušajā gadsimtā, bet citas - pavisam atšķirīgas.
Ļaujiet man izteikties pēc iespējas vienkāršāk. Obamas un Biden valdība neapšauba vajadzību pēc spēcīgas Eiropas Savienības un to aktīvi atbalsta. Mēs uzskatām, ka šāda pieeja ir pilnīgi nepieciešama Amerikas uzplaukumam un ilgtermiņa drošībai. Tādēļ nešaubieties par to.
Visus šos gadus būdams Amerikas Savienoto Valstu Senāta Ārlietu komitejas priekšsēdētājs, es tikos ar daudziem likumdevējiem no Eiropas valstu likumdošanas iestādēm, un daži no viņiem šodien ir šajā zālē. Tādēļ es novērtēju, cik svarīgs solis pēc visiem šiem gadiem bija pasaulē vienīgā daudznacionālā parlamenta, ko ievēlē vispārējās vēlēšanās, izveidošana. Tik daudz kas ir mainījies.
Es priecājos, ka, izmantojot transatlantisko likumdevēju iestāžu dialogu, jūs veidojat ciešas attiecības ar ASV Kongresu, un es ceru, ka ar pagājušajā mēnesī Vašingtonā atklātās jūsu pārstāvniecības palīdzību šīs saites tiks stiprinātas.
Draugi, šajā nedēļā pirms 65 gadiem mazāk nekā 200 km uz dienvidiem no šejienes nacistu līderi parakstīja beznosacījumu kapitulāciju, kas Eiropā pielika punktu Otrajam pasaules karam. Nākamajā dienā Taimskvēru un Pikadilī laukumu satricināja svinības, gavilējoši pūļi dejoja Elizejas laukos un sabiedroto valstu pilsētu laukumos. Briselē pateicības dievkalpojumā baznīcēni dziedāja Lielbritānijas, Beļģijas un Amerikas Savienoto Valstu himnas. Tajā priecīgajā dienā - 1945. gada 8. maijā - Eiropu klāja gruveši, ko mazāk nekā 30 gadu laikā aiz sevis bija atstājuši divi totālas iznīcības kari. Mierīga, vienota Eiropa un Eiropas Parlaments jebkuram tobrīd droši vien likās fantāzija. Tomēr, pateicoties jūsu līdzpilsoņu un tādu valstsvīru gribai kā Paul-Henri Spaak, kura vārdā ir nosaukta šī zāle, pateicoties Robertam Šūmanam un Žanam Monē, kā arī idejām, kas radīja Parlamentu un nopelnīja viņam prezidenta Lindona Džonsona piešķirto Prezidentālo Brīvības medaļu, te nu mēs esam - sapulcējušies šajā zālē. Te nu jūs esat.
Vienkāršs līgums starp dažām valstīm ar mērķi izveidot kopēju ogļu un tērauda tirgu ir izaudzis par ekonomisku un politisku lielvaru. Par Kopienu, kas aizstāv uzskatu, pārvietošanās un uzņēmējdarbības brīvību. Par Eiropu, ko kāds vēsturnieks ir nodēvējis par "drīzāk nevis vietu, bet ideju”. Es esmu šeit, lai apliecinātu, ka prezidents Obama un es ticam šai idejai, kā arī labākai pasaulei un labākai Eiropai, ko šī ideja jau tagad ir palīdzējusi izveidot. Eiropai, kurā visas dalībvalstis ir ieinteresētas vienoties par tirdzniecības nolīgumiem un vienoti cīnīties pret vides degradāciju; Eiropai, kura atbalsta tās kultūras un politikas vērtības, kas manai valstij un jums visiem ir kopīgas. Vienotai un brīvai Eiropai - Eiropai, kurā valda miers.
(Aplausi)
Kā prezidents Obama pirms mazliet vairāk nekā gada teica Prāgā, spēcīgāka Eiropa ir spēcīgāks ASV sabiedrotais - un mums ir vajadzīgi spēcīgi sabiedrotie. Šī iemesla dēļ mēs darīsim visu iespējamo, lai atbalstītu jūsu diženos centienus. Iepriekšējos 65 gados ir pierādījies, ka, ja amerikāņi un eiropieši apvieno savus centienus kopīga mērķa sasniegšanai, tad gandrīz nekas vairs nav neiespējams. Ar Maršala plāna palīdzību mēs kopīgi atjaunojām Eiropu un īstenojām, iespējams, lielāko ieguldījumu cilvēces vēsturē. Kopā mēs izveidojām pasaules ilgstošāko drošības aliansi - NATO - un militāri politisku spēku, kas nākamajās desmitgadēs vēl vairāk vienoja un satuvināja Ameriku un Eiropu. Kopā mēs izveidojām visapjomīgākās tirdzniecības attiecības pasaules vēsturē, kas aptver aptuveni 40 % visas pasaules tirdzniecības un kas radīja līdz šim vēl nebijušas pārticības un tehnoloģisko inovāciju laikmetu. Kopā mēs esam snieguši palīdzību un cerību neskaitāmās humanitārajās katastrofās cietušajiem no Rietumbalkāniem līdz Kongo un līdz mūsu pašreizējam darbam Haiti.
Tiem skeptiķiem, kuri, neraugoties uz visiem šiem sasniegumiem, turpina apšaubīt transatlantisko attiecību stāvokli vai manas valsts attieksmi pret Eiropas Savienību, es atbildēšu, lūk, ko: pat ja Amerikas Savienoto Valstu vērtības atšķirtos no jūsu pārstāvēto valstu vērtībām un pat ja miljoniem mūsu pilsoņu, arī mana, izcelsme nebūtu saistīta ar okeāna pretējo krastu, mūsu globālās intereses vien mūs saistītu nesaraujamām saitēm.
Mūsdienās attiecības starp manu valsti un Eiropu ir tikpat ciešas un tikpat svarīgas mums visiem, kā jebkad agrāk. Šis gadsimts ir nācis ar jaunām problēmām, kuras ir ne mazāk bīstamas kā tās, ar kurām mums nācās saskarties 20. gadsimtā, un kopā - kopīgiem spēkiem - mēs tās pakāpeniski risinām. Tās ir sarežģītas, un par risinājumiem būs domstarpības, tomēr mēs tās risinām kopīgi. Klimata pārmaiņas: viens no bīstamākajiem draudiem mūsu planētai. Amerikas Savienotās Valstis un Eiropa strādā pie tā, lai visas valstis, jo īpaši tās, kurām ir attīstīta ekonomika, piedalītos globāla risinājuma īstenošanā. Kopenhāgenā mēs visi cerējām, ka tiks sperts nozīmīgs solis uz priekšu, un mēs to arī izdarījām. Tagad mums atliek samazināt emisijas un nodrošināt šajā saistībā vajadzīgās finanses un pārredzamību, un mums jāpalīdz tām nabadzīgajām valstīm no Arktikas līdz pat Klusā okeāna salām, kuras būs pirmās cietējas šajā draudošajā ekoloģiskajā krīzē.
Nemierīgajos Afganistānas un Pakistānas kalnos mēs kopīgi strādājam, lai sakautu, uzveiktu un iznīcinātu Al-Qaeda tīklu un Taliban kaujiniekus un lai apmācītu afgāņu armiju un policiju tā, lai Afganistānas valdība reiz pati spētu aizsargāt savus pilsoņus un pārstātu apdraudēt kaimiņvalstis. Afganistānas valdības efektivitātes palielināšanai ASV, Eiropas Savienība un tās dalībvalstis piešķir ievērojamus finanšu un civilos resursus. Lai gan šo svarīgo misiju uzturēšana ne vienmēr ir populāra, mēs visi zinām, ka tas ir vajadzīgs. Kā vadītājiem mums ir pienākums izskaidrot saviem pilsoņiem, ka šāda politika ir vajadzīga mūsu kolektīvās drošības labad, lai gan, ticiet man, darbodamies politikā jau 38 gadus, es saprotu, ka tas nav viegls uzdevums. Varu jums droši apliecināt, ka manā valstī šis jautājums ir tikpat neiecienīts kā jūsu pārstāvētajās valstīs.
Šī iemesla dēļ arī ASV un Eiropa ir ieņēmušas kopīgu nostāju attiecībā uz to, lai Irāna nevarētu iegādāties kodolieročus - šāds notikumu pavērsiens pakļautu riskam tās pilsoņus un apdraudētu kaimiņvalstis, ieskaitot arī dažus no mūsu ciešākajiem sabiedrotajiem. Kopā mēs esam sākuši bezprecedenta dialogu ar Irānas līderiem, un, dāmas un kungi,
(Aplausi)
neraugoties uz dažu skeptiķu uzskatiem, prezidents runāja nopietni - mēs sniegsim roku jebkuram, kurš būs nolaidis dūri. Neilgi pēc stāšanās amatā prezidents Obama teica, ka mēs esam gatavi sadarboties ar Irānu, pamatojoties uz kopīgām interesēm un savstarpēju cieņu. Kopā ar mūsu sabiedrotajiem mēs esam paskaidrojuši Irānas līderiem, ko viņi var darīt, lai starptautiskā sabiedrība viņiem atsāktu uzticēties - piemēram, atļaut pieeju Irānas iepriekš nedeklarētajām urāna bagātināšanas rūpnīcām un apmainīt mazbagātinātu urānu pret degvielu izpētes reaktora darbināšanai. Taču, kā mēs visi to redzējām, Irānas līderi noraidīja mūsu kopīgos centienus vairot savstarpējo uzticību, un turpina veikt darbības, kas apdraud reģiona stabilitāti. Teikšu atklāti: Irānas kodolprogramma pārkāpj savas saistības saskaņā ar Kodolieroču neizplatīšanas līguma noteikumiem un draud izraisīt kodolbruņošanās sacensību Tuvajos Austrumos. Tas būtu ironiski - nudien ironiski - ja tagad, kad ir kritis dzelzs priekškars un samazinājušies lielvaru savstarpējie iznīcināšanas draudi, sāktos jauna bruņošanās sacensība vienā no nestabilākajiem pasaules reģioniem. Tādas ironijas pieļaušanu mūsu bērni, mūsu mazbērni un mazmazbērni, manuprāt, mums nepiedotu.
Turklāt Irānas valdība atbalsta teroristiskas organizācijas, un šis atbalsts nesamazinās; tā turpina nežēlīgi vajāt tos savus pilsoņus, kuri miermīlīgi iziet ielās, meklējot taisnību: tā ir valdības pienākumu nepildīšana un nodevība pret saviem pilsoņiem. Teherāna ir izšķirošas izvēles priekšā: vai nu tā ievēro starptautiskās tiesības un atgriežas atbildīgu valstu saimē - uz ko mēs ceram - vai arī tai nāksies saskarties ar turpmākām sekām un arvien pieaugošu izolāciju.
Ņemot vērā Irānas radītos draudus, mēs esam ieinteresēti mūsu sabiedroto drošībā. Šī iemesla dēļ mēs sākām īstenot pakāpenisko un pielāgojamo pretraķešu programmu - lai novērstu raķešu uzbrukumus kontinentā un lai pret tiem aizsargātos.
(Aplausi)
Dāmas un kungi! Mēs arī kopīgi darbojamies NATO, lai sagatavotos dažādiem drošības, ieskaitot energodrošības un kiberdrošības, apdraudējumiem nākotnē, un mēs turpināsim atbalstīt ciešu sadarbību drošības jomā NATO un ES starpā.
Pērn, kad pasauli satricināja smagākā finanšu krīze kopš Lielās depresijas, ASV un Eiropa rīkojās ātri un izlēmīgi. Tādā veidā mums kopīgi izdevās novērst to, no kā cilvēki bija baidījušies - pasaules ekonomikas pilnīgu sabrukumu. Pašreiz prezidents Obama un es rūpīgi sekojam līdzi Grieķijas ekonomikas un finanšu krīzei, kā arī Eiropas Savienības centieniem uzlabot situāciju. Mēs piekrītam palīdzībai, kuras sniegšanu apsver Eiropa kopā ar Starptautisko Valūtas fondu, un mēs gan tieši, gan ar SVF starpniecību atbalstīsim jūsu centienus glābt Grieķiju.
Šie un citi piemēri, ko es varētu nosaukt, parāda, kādēļ Eiropa turpina būt ne tikai Amerikas galvenais tirdzniecības partneris, bet arī mūsu nozīmīgākais sabiedrotais.
Dāmas un kungi! Mūsu priekšgājēji sanāca kopā šajā nedēļā pirms vairāk nekā sešdesmit gadiem, lai sāktu veidot iestādes, kas nodrošinātu, ka 20. gadsimta drūmākie notikumi vairs neatkārtotos ne tajā, ne arī nākamajā - 21. gadsimtā. Šīs iestādes - šī iestāde - ir bijušas ļoti veiksmīgas, taču tagad mums jāpievērš uzmanība jaunā gadsimta izaicinājumiem, kurus es minēju runas sākumā.
Pasaule ir mainījusies. Tā ir mainījusies pilnībā. Briesmīga daile ir dzimusi. Iespējams, ka vissarežģītākie draudi, ar kuriem mums tagad nākas saskarties, ir tie, ko mūsu pilsoņiem rada nevalstiskas organizācijas un vardarbīgi ekstrēmisti, īpaši tad, ja tiem - nedod, Dievs - izdodas savā rīcībā iegūt masu iznīcināšanas līdzekļus. Šim postam nav robežu - nekādu. Neviena atsevišķa valsts, lai cik tā būtu varena, bagāta, organizēta un spējīga, nespētu viena tikt galā ar šādiem draudiem. Šādus draudus var veiksmīgi ierobežot tikai tad, ja mēs rīkojamies kopā, un tieši tas mums ir jādara.
Jaunās pilnvaras, ko Parlamentam piešķir Lisabonas līgums, palielina jūsu lomu šajā cīņā un uzliek lielākas saistības pieņemt lēmumus atbildīgi. ASV valdība un Eiropas Parlaments ir meklējuši risinājumus, kā labāk aizsargāt savus pilsoņus, vienlaikus ievērojot pamattiesības, kas ir mūsu sabiedrības pamatā. Esmu pilnīgi pārliecināts, ka mēs varam vienlaikus aizsargāt mūsu pilsoņus un saglabāt viņu brīvības un ka tieši tas mums ir jādara.
Kopš stāšanās amatā pērn prezidents Obama un es esam vadījušies pēc mūsu Konstitūcijas, kura uzliek par pienākumu tiekties pēc ideālākas savienības. Lai to panāktu, viens no mūsu pirmajiem oficiālajiem rīkojumiem bija pārtraukt lietot tās pratināšanas metodes, kuras bija neauglīgas un kuras mēs atzinām par neētiskām.
(Aplausi)
Mēs pavēlējām slēgt ieslodzījuma vietu Gvantanamo līcī, jo tā bija kļuvusi par netaisnības simbolu un par teroristus vienojošu saukli.
(Aplausi)
Un mēs novērtējam atbalstu, ko daudzi no jums, neraugoties uz grūtībām, ir snieguši saistībā ar šiem centieniem.
Mēs to darījām tādēļ, ka, tāpat kā jūs, prezidents Obama un es atsakāmies izvēlēties starp drošību un mūsu ideāliem. Mēs uzskatām, ka principu ievērošana mūs padara tikai stiprākus un ka to kompromitēšana faktiski apdraud mūsu panākumus plašākā cīņā pret vardarbīgu ekstrēmismu. Jo kāds tad ir viņu mērķis? Viņu mērķis ir mainīt mūsu vērtības, mainīt mūsu uzvedību. Astoņas dienas pēc 11. septembra uzbrukumiem es Amerikā uzstājos vairāku tūkstošu studentu priekšā un teicu, ka viņi nedrīkst pieļaut, ka šī traģēdija maina mūsu dzīvesveidu, jo tieši to jau teroristi vēlējās panākt. Es viņiem arī teicu, ka Amerika nevar šajā jaunajā cīņā uzvarēt viena pati.
Tas, ko es teicu, ne tikai atbilda tā laika notikumiem, bet, manuprāt, arī pierādījās kā patiess - un joprojām tāds ir. Man nav jums jāstāsta par Eiropas cēlo tradīciju aizsargāt tās pilsoņus pret valdības iejaukšanos viņu privātajā dzīvē - tradīciju, kas pamatojas uz cieņu pret katram cilvēkam piemītošo pašcieņu. Mēs tās saucam par neatņemamām tiesībām. Mēs tās esam iekļāvuši savā Konstitūcijā, un arī Amerika centīgi rūpējas par privātuma ievērošanu - tikpat centīgi, kā jūs. Konstitūcijas ceturtais grozījums aizsargā privātpersonas pret nepamatotu pārmeklēšanu un valsts varas iestāžu veiktu aizturēšanu - viens no mūsu slavenākajiem juristiem to reiz nosauca par "tiesībām tikt liktam mierā”. Amerikas Savienoto Valstu Augstākā tiesa ir skaidri noteikusi, ka privātums ir viena no pamattiesībām un ka to aizsargā Konstitūcija. Līdzīgi kā ES, Augstākā tiesa šīs tiesības saistīja ar cilvēka pašcieņu.
Es pats esmu 36 savas profesionālās dzīves gadus aizstāvējis tiesības uz privātumu. Katru gadu ASV Senātā organizācijas vērtē, kuri ir visaktīvākie civiltiesību aizstāvji, un katru gadu es, un vēlāk prezidents Obama, raksturo vienu no četriem izvēlētajiem cilvēkiem. Es jums to stāstu nevis sevis dēļ, bet gan lai parādītu mūsu valdības ieinteresētību privāttiesību aizstāvēšanā. Ja tas tagad mainītos, tad tas padarītu par meliem visu, ko es savā valstī pēdējo 37 gadu laikā esmu atbalstījis. Kad es biju priekšsēdētājs Senāta Tieslietu komitejā, kura ir atbildīga par prezidenta izvirzīto tiesnešu kandidātu apstiprināšanu, es, kā jau teicu, tiku pastāvīgi ierindots starp stingrākajiem privāttiesību aizstāvjiem un, pirms lemt par tiesnešu apstiprināšanu, es izvirzīju par prioritāti noskaidrot kandidātu viedokli privāttiesību jautājumā.
Prezidents Obama un es arī uzskatām, ka valdības primārais, galvenais un nopietnākais pienākums ir aizsargāt savus pilsoņus, kam tā kalpo, kā arī viņu tiesības. Prezidents Obama ir teicis, ka valsts drošība ir pirmā lieta, par ko viņš iedomājas no rīta pēc pamošanās, un pēdējā, par ko viņš domā, vakarā ejot gulēt. Es domāju, ka katrs valsts līderis savu lomu uztver šādi. Arī fiziskā drošība ir neatņemamas tiesības, tāpat kā tiesības uz privātumu. Valdība, kas ignorē pienākumu nodrošināt tās pilsoņu drošību, pārkāpj viņu tiesības tikpat lielā mērā kā valdība, kas apklusina disidentus vai bez tiesas sprieduma apcietina noziegumos apsūdzētos.
Tā, draugi, pat šīs svinīgās sēdes laikā mūsu ienaidnieki izmanto katru iespēju no jauna veikt tādus postošus uzbrukumus, kādi jau ir notikuši Ņujorkā, Londonā, Madridē un daudzās citās vietās visā pasaulē. Viņu apturēšanai mums jāizmanto visi pieejamie likumīgie līdzekļi - likumu piemērošana, militārās spiegošanas tehnoloģijas - kas atbilst mūsu likumiem un vērtībām. Mēs cīnāmies vairākās frontēs - gan drosmīgie vīrieši un sievietes mūsu armijās, gan pacietīgie un nenogurdināmie tiesībsargi, kas izmeklē sarežģītas un aizdomīgas finanšu shēmas.
Vēl šonedēļ, izmantojot pasažieru datus, mūsu muitnieki un robežsargi aizturēja vīrieti, kurš tiek turēts aizdomās par Ņujorkas Taimskvēra spridzināšanas mēģinājumu, brīdī, kad viņš centās bēgt no valsts. Ir ārkārtīgi svarīgi, lai mēs saglabātu visas likumīgās iespējas apturēt šādus uzbrukumus. Šī iemesla dēļ mēs uzskatām, ka Teroristu finansēšanas izsekošanas programma ir būtiska gan mūsu, gan Eiropas drošībai - es varu pamatot šo apgalvojumu. Šī programma ir devusi nozīmīgu ieguldījumu pretterorisma lietu izmeklēšanā abos Atlantijas okeāna krastos, tādā veidā ļaujot novērst plānotus uzbrukumus un galu galā glābt cilvēku dzīvības. Tās izmantošanas mehānismā ir ietverti noteikumi, kas nodrošina personiskās informācijas neizpaušanu un izmantošanu tikai pretterorisma nolūkos. Taču es jūs nevainoju par programmas apšaubīšanu. Mēs saprotam jūsu bažas. Tādēļ mēs kopīgi strādājam, lai šīs šaubas izgaisinātu, un es esmu pilnīgi pārliecināts, ka mums izdosies panākt tādu risinājumu, kas garantē gan efektivitāti, gan privātumu. Mums ir svarīgi to panākt, turklāt pēc iespējas ātrāk.
Tā kā agrāk es biju ASV senators, es arī zinu, cik sarežģīti un grūti var būt pieņemt globālo problēmu noteiktos lēmumus, vienlaikus saglabājot uzticību vietējām vērtībām. Droši vien jūs visi saskaraties ar šādām grūtībām katru reizi, kad balsojat. Jo ilgāk netiks noslēgts nolīgums par Teroristu finansēšanas izsekošanas programmu, jo augstāks būs risks, ka notiks teroristu uzbrukums, ko citādi būtu bijis iespējams novērst. Kā vadītāji mēs esam atbildīgi par to, lai darītu visu likumīgi iespējamo, lai aizsargātu tos 800 miljonus cilvēku, kam mēs kopā kalpojam. Mums agrāk ir bijušas domstarpības, arī nākotnē mēs ne par visu būsim vienisprātis, tomēr ar tikpat stingru pārliecību es varu teikt, ka Amerikas Savienotās Valstis un Eiropa var stāties pretī 21. gadsimta izaicinājumiem - tāpat kā mēs to darījām 20. gadsimtā - ja mēs sarunājamies un uzklausām viens otru, ja mēs esam godīgi viens pret otru.
(Aplausi)
Dāmas un kungi! Vinstons Čērčils teica, ka drosme ir tas, kas ļauj piecelties kājās un izteikties. Drosme ir arī tas, kas ļauj apsēsties un ieklausīties. Šajā pēcpusdienā runāju tikai es. Tomēr nešaubieties - gan es, gan mana valdība un prezidents ir gatavi uzklausīt savus sabiedrotos. Dāmas un kungi! Tā nav nejaušība, ka Eiropa bija mans pirmais ārzemju ceļamērķis pēc stāšanās viceprezidenta amatā, un tāpat arī prezidentam. Tā nav nejaušība, ka kopš tā laika mēs esam jau vairākkārt šurp atgriezušies. Amerikas Savienotajām Valstīm ir vajadzīga Eiropa, un es ar cieņu atļaušos piebilst, ka Eiropai ir vajadzīgas Amerikas Savienotās Valstis. Mēs esam vajadzīgi viens otram vairāk nekā jebkad agrāk.
(Aplausi)
Tāpēc es uzskatu, ka šīs nedēļas gadadiena sniedz lielisku iespēju no jauna apliecināt saikni, ko mūsu tautas agrāk bija posta ugunīs izveidojušas. Tagad, tāpat kā agrāk, tiecoties pēc ideāliem un meklējot partnerus, eiropieši un amerikāņi vispirms lūko sadarboties savā starpā, pirms meklēt palīdzību citur. Tagad, tāpat kā agrāk, mēs esam pagodināti un pateicīgi par iespēju kopīgi cīnīties pret nākotnes likstām. Tādēļ es vēlreiz viennozīmīgi atgādināšu: prezidents Obama un Joe Biden stingri atbalsta vienotu, brīvu un atvērtu Eiropu. Mēs stingri atbalstām to, ko jūs šeit darāt. Mēs vēlam jums sekmes, un lai Dievs svētī jūs visus un sargā mūsu kareivjus! Liels, liels jums paldies!
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Viceprezidenta kungs, paldies jums. Jūsu runa bija lielisks pamats mūsu turpmākajai sadarbībai un sarunām. Kā jūs teicāt, ieklausīties vienam otrā un sarunāties. Tas ir ļoti svarīgi.
Es pateicos jums, ka atkārtojāt pagājušās nedēļas vissvarīgāko atziņu: Eiropai ir vajadzīga Amerika. Mēs atceramies 20. gadsimtu - Pirmo pasaules karu, Otro pasaules karu, dzelzs priekškaru - mēs cīnījāmies plecu pie pleca un uzvarējām kopīgiem spēkiem kā demokrātiskas valstis. Kā jūs šodien piebildāt, Amerikai ir vajadzīga Eiropa. Mēs to atcerēsimies. Tas ir labs sākums mūsu partnerībai un sadarbībai.
Viceprezidenta kungs, vēlreiz jums pateicos.
(Aplausi)
