A formatervezési minták oltalma (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Lehne úr által a Jogi Bizottság részéről előterjesztett jelentés a formatervezési minták oltalmáról szóló 98/71/EK irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslatról - C6-0119/2004 -.
Charlie McCreevy
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, először is szeretném nagyon megköszönni a Jogi Bizottságnak és az előadónak, Lehne úrnak a kemény és kiváló munkát, amit a formatervezési mintákról szóló irányelv módosítási javaslatára vonatkozó jelentés elkészítésével kapcsolatban végzett. Üdvözlöm azt a tényt, hogy e munka végül lehetővé tette a bizottság számára, hogy egyengesse a tartalékalkatrész-utópiac egész Közösségben történő liberalizációjának útját.
Jelenleg az a helyzet, hogy a formatervezési minták oltalmára különböző, ellentétes rendszerek vonatkoznak, ahol 10 tagállam liberalizált, és 17 tagállam kiterjesztette a formatervezési minták oltalmát a tartalék-alkatrészekre. Ez a helyzet teljes mértékben elégtelen a belső piac szempontjából. A gépkocsigyártási ágazatban, amely a leginkább érintett ágazat, a gépkocsik piaca egységes, de tartalék-alkatrészeiké nem. Ez az árak torzulásához és kereskedelmi akadályokhoz vezet.
A formatervezési minták oltalmának a tartalék-alkatrészek utópiacán tervezett kizárása a helyes és egyedül hatékony módja annak, hogy egységes piac jöjjön létre e területen. A Bizottságnak a probléma megoldási lehetőségeit elemző, kibővített hatásvizsgálata ezt igazolja.
A bizottsági számadatok azt sugallják, hogy jelenleg a fogyasztók 6-10%-os felárat fizetnek e tartalék-alkatrészekre azokban a tagállamokban, amelyek formatervezési mintaoltalmat írnak elő. A liberalizációval a fogyasztók közvetlen előnyben részesülnek a megnövekedett versenynek és a belső piac megvalósulásának köszönhetően.
A független forgalmazási ágazat olyan helyzetben lesz, hogy az alkatrészek szélesebb választékát kínálhatja, beleértve az eredetialkatrész-beszállítóktól származó alkatrészeket, valamint a független gyártóktól származó, általában olcsóbb alkatrészeket. Ez a tartalék-alkatrészek nagyobb választékát és árának csökkenését eredményezi.
A liberalizáció üzleti lehetőséget is nyit a független tartalékalkatrész-gyártók számára, amelyek többnyire kkv-k, és megfelelő méretű európai piacot teremt, amely lehetővé teszi új belépők megjelenését. A formatervezési mintaoltalom lényegi célja a minták versenyének előmozdítása a formatervezési innováción keresztül. Ez azonban nem alkalmazható a tartalék-alkatrészekre, amelyeknek formatervezésükben azonosaknak kell lenniük az eredeti alkatrésszel, ha egy adott célt szolgálnak. A fogyasztó megfizeti a formatervezési mintát, ha új gépkocsit vagy más terméket vásárol; nem kellene arra kényszeríteni, hogy minden olyan alkalommal fizessen, amikor tartalék-alkatrészre van szüksége.
A javasolt javítási záradék méltányos és korrekt áthidaló megoldást talál az innováció megfelelő esetben történő oltalma és a szabad kereskedelem és a verseny szükség esetén történő fenntartása között.
Az európai polgároknak és vállalkozásoknak egységes tartalékalkatrész-piacra van szükségük, amely fokozottabb versenyt tesz lehetővé. Ezzel az irányelvvel megvalósíthatjuk azt a piacot, amely magában rejti az ennek eléréshez szükséges megoldást.
Klaus-Heiner Lehne
előadó. - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, ma átmenetileg végére érünk 17 éve tartó vitának. Emlékszem, hogy amikor először megválasztottak európai parlamenti képviselőnek 1994-ben, már akkor is ezen járt az eszünk. Akkor nem zártuk le a vitát. Annyit sikerült tennünk az egyeztető eljárásban, hogy jegeltük a témát. Néhány éve a Bizottság új javaslatot terjesztett elő, és ennek megvitatása is elég sok időt vett igénybe, de most már lezárható, legalábbis első olvasatban.
Amire itt javaslatot tettek, és ami előttünk van, az lényegében a Bizottság előterjesztése, azaz a tartalék-alkatrészek piacának liberalizációja, jóllehet egy ötéves átmeneti időszakban azon tagállamok tekintetében, amelyekben a tartalék-alkatrészeket formatervezési mintaoltalom védi.
17 éve hallgatom a pro és kontra érveket. A legtöbbjük nem meggyőző. Hadd emeljek ki néhány példát. Először is, ott volt az az érv, hogy a fogyasztói árak alacsonyabbak lennének, ha a javítási záradékot bevezetnénk. Erre az állításra egyáltalán nincs empirikus bizonyíték, éppen ellenkezőleg. A tartalék-alkatrészekre a liberalizált piaccal rendelkező Nagy-Britanniában és az ilyen piaccal nem rendelkező Németországban alkalmazott árakkal kapcsolatos összehasonlító adatok paradox módon azt mutatják, hogy Nagy-Britanniában magasabbak a tartalék-alkatrészek árai, mint Németországban.
Emellett, ez nem agysebészet: a járműgyártóknak a formatervezési minta költségeit valahol be kell hozniuk. Ha ezeket a tartalék-alkatrészek értékesítéséből nem tudják fedezni, logikus, hogy az új autók árán keresztül kell áthárítaniuk, ezért az autók drágábbak lesznek. Ebben az esetben is a fogyasztó az, aki fizet.
Ugyanez vonatkozik egyébként a biztosítási díjakra is. Mint ismeretes, az új gépkocsik vásárlási költségének egy részét a biztosítási kötvény fedezi. Ha emelkedik a biztosítási díj, az sem segít a fogyasztón. Így vagy úgy, mindenképpen viselniük kell a költségeket.
Nem vagyok egészen meggyőzve arról sem, hogy a gépjárműgyártásban szükség van formatervezési mintaoltalomra a távol-keleti versenytársak távol tartásához, amelyek veszélyeztetik piacunkat, mert szinte azonnal meglátjuk, hogy az ipar hogyan talál más utat arra, hogy tartalék-alkatrészeit megvédje: intelligens motorháztetők és visszapillantó tükrök szabadalmaztatásával, más alkatrészeknek a védjegy-jogszabályokon keresztüli védelmével, azáltal, hogy az egyedi logót ezekbe belefoglalják, jótállási feltételek kikötése, és egyéb gyakorlatok.
A biztonsági érv, amint azt hatásvizsgálatunk bizonyította, sem helytálló végső soron, mivel a biztonságot, amint mindannyian jól tudjuk, a típusvizsgálattal biztosítani lehet.
Ezeket azért sorolom fel, mert úgy vélem, hogy valamennyi előterjesztett érv végső soron helytelen, és nem adott egyértelmű választ az alapkérdésre.
Mindent figyelembe véve, két fő érv maradt, amelyeket elismerek. Az egyikük a szerzői jogi érv, amely azt mondja, hogy Európában példaszerű oltalomban kell részesíteni a szellemi tulajdonjogokat, és valóban úgy gondolom, hogy amit itt készülünk elfogadni, valószínűleg téves üzenetet küld Kínába és Indiába, és hogy európaiként az a feladatunk, hogy oltalmazzuk a szellemi tulajdonnal összefüggő jogokat.
Azonban rögtön előállok az ellenérvvel is. Egységes európai piacunk van, és amint McCreevy biztos úr helyesen megállapította, a helyzet az, hogy a tagállamok kétharmadában liberalizált az utópiac és ezért nem védi formatervezési mintaoltalom a tartalék-alkatrészeket, míg a másik egyharmadban igen. A tény az, hogy egy egységes európai piac megteremtése közös jogszabályok megalkotásával jár, és ilyen esetekben nem szokatlan a többségi elvet követni.
Meglátásom szerint mindig is volt kompromisszumos megoldás, amelyért Monti biztos úrral kardoskodtam a 90-es években. Az ötlet a kötelező licenciáké volt, amely azt jelentette volna, hogy bármely gyártó újragyárthatja az alkatrészt, a formatervezési mintaoltalom jogosultjának járó licencdíj megfizetése ellenében.
Mellesleg éppen van egy nagyon hasonló rendelkezésünk a szerzői jog területén, így senki nem mondhatja, hogy ez nem lehetőség. Ez mind a formatervezési minta oltalmát, mind a piacteremtést szolgálta volna. Sajnálatos módon nem nyerte el e Ház vagy a Tanács többségi támogatását.
Így itt maradtunk azzal a következtetéssel, hogy liberalizálnunk kell, és hogy rendelkeznünk kell egy átmeneti időszakról azon tagállamok védelmében, amelyeknek szükségük van egy kis időre az alkalmazkodáshoz. Így maradt annak a kérdése, hogy öt vagy nyolc év haladékot adjunk. Képviselőcsoportom, csakúgy, mint a Jogi Bizottság, az öt év mellett döntött; úgy hallottam, hogy a szocialista képviselőcsoport a nyolc évet részesíti előnyben.
A bökkenő az, hogy amikor a Parlament holnap arról szavaz, hogy a szövegben öt vagy nyolc év szerepeljen, az azt jelzi, hogy a Tanácsnak meg kell egyeznie egy átmeneti időszakról. A szlovén elnökséggel folytatott megbeszélésekből tudom, hogy inkább hosszabb, mint rövidebb haladékot szeretnének. Mindenesetre sok szerencsét kívánok a szlovén elnökségnek erőfeszítéseikhez.
A második olvasat tekintetében van egy dolog, amit mindannyiunknak szem előtt kell tartania: amennyiben a Tanács ténylegesen megállapodást érne el, mi itt a Parlamentben nem bonyolíthatjuk a dolgokat a második olvasatban. A kérdés nem érdemli meg az elhúzódó civakodást, és legfőbb ideje, hogy lezárjuk. A jelenlegi tervezet képviseli hozzájárulásunkat e cél eléréséhez.
Wolf Klinz
Biztos úr, hölgyeim és uraim, hosszas vita után a Jogi Bizottság a látható tartalék-alkatrészek másodlagos piacának teljes liberalizációjával állt elő. Amint az imént hallottuk, a Jogi Bizottságban elért kompromisszum szabad piacról rendelkezik egy ötéves türelmi időt követően.
Ez a lépés rendkívül üdvözlendő, jóllehet személyesen inkább túl hosszúnak, mint túl rövidnek tartom ezt az átmeneti időszakot. Ez egy nagyon régóta esedékes lépés volt. Most hallottuk Lehne úrtól, hogy a kérdés már 17 éve vita tárgya. Két és fél évvel ezelőtt, 2005-ben, mint a Gazdasági és Monetáris Bizottság előadója, a korai liberalizáció mellett szólaltam fel. Sajnálatos módon, a vezető bizottság, a Jogi Bizottság előadója csak halogatta az eljárást. Nem tudom, hogy a projekt lényegével kapcsolatos személyes kételyek vezették-e ebben, vagy nem tudott ellenállni a járműgyártók nyomásának a saját szövetségi államában.
Akármi is legyen az oka, teljesen irracionális, hogy az új járművek tekintetében van egységes piacunk, de a tartalék-alkatrészek tekintetében nincs. Az utópiac liberalizációja erősíti a versenyt, és lenyomja az árakat, valamint szélesíti a fogyasztók rendelkezésére álló választékot. Nem gátolja az innovációt, ellenkezőleg, ösztönözheti az innovatív tevékenységet, mivel a járműgyártók oly módon próbálják meg majd kialakítani termékeiket, amely a független alkatrész-gyártók számára megnehezíti az újragyártást. Természetesen támogatom a szellemi tulajdonjogot és annak oltalmát, efelől semmi kétség, de ez a jog nem lehet a piaci liberalizáció gátja. Végül is mindössze egyetlen olyan eset volt, amikor egy járműgyártó pert indított egy másik ellen a mintaoltalmi jogoknak az elsődleges piacon történő megsértése miatt, annak ellenére, hogy valóban volt néhány nagyon szembeszökő hasonlóság a különböző gyártók által gyártott modellek között.
A liberalizáció a kis- és középvállalkozásoknak is kedvez az új piaci lehetőségek révén, amelyeknek serkentetniük kell a foglalkoztatottságot az EU-ban, és helyettesítő termékeket kell kínálniuk számos importtermék tekintetében. Végül, ezentúl az egyes fogyasztók is szabadon választhatnak több beszállító közül. Biztos vagyok abban, hogy örülnek ennek a lehetőségnek.
Manuel Medina Ortega
a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság véleményének előadója. - (ES) Elnök asszony, amint azt az előadó, Lehne úr említette, ez a kérdés már 17 éve foglalkoztatja a Házat. Abban a kiváltságos helyzetben voltam, hogy az elejétől figyelemmel kísérhettem a témát, mivel a Jogi Bizottság részéről én voltam a formatervezési mintákról szóló irányelv előadója. Ezt követően a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság véleményének előadója voltam ugyanebben a témában, és a Jogi Bizottságban is követtem az eseményeket a szocialista képviselőcsoport képviselőjeként.
Először is szeretnék gratulálni Lehne úrnak kiegyensúlyozott megközelítéséhez. Úgy érzem, nagyszerűen számolt be a felmerülő nehézségekről. Ez nem egyszerű téma, egyáltalán nem; mind jogi bonyodalmakkal, mind gazdasági következményekkel jár.
Egyetértek vele. Emlékszem a végső szövegről szóló, hosszú éjszakai vitára a Tanáccsal és az egyeztetőbizottsággal, akkoriban bizonyos fajta kötelező licencia lehetőségét mérlegeltük, jóllehet, azt elvetettük, de úgy vélem, mind az előadó, mind jómagam, és az előttem szóló Klinz úr is a szellemi tulajdonjogok védelme mellett áll ki.
Jogi szempontból azonban a formatervezési mintákkal kapcsolatos probléma általában az, hogy az általunk adandó oltalom a termék egészére vonatkozik. A legfontosabb jellemző a termék egészének esztétikai értéke, más szavakkal a formatervezés, és a leggyakrabban felmerülő eset a gépkocsik formatervezése.
A javítandó alkatrészeket, más szavakkal azokat az alkatrészeket, amelyek baleset vagy bármely más ok következtében eltörtek, vagy kilazultak, ki kell cserélni, és amint McCreevy biztos úr mondta, a szokásos formátum a cserélendő alkatrésszel egyenértékű alkatrész. Ha valaki kijavít egy alkatrészt, és azt azzal azonos alkatrésszel cseréli ki úgy, hogy a formatervezés egésze nem sérül, e személy nyilvánvalóan nem vádolható plágiummal, csak javításokat végez el egy tárgyon, amelyhez az alkatrésznek illeszkednie kell. Ez a híres "must fit/must match” fogalom.
Úgy vélem, az előadó által javasolt megoldás a megfelelő, de egy másik kérdéssel is foglalkozott: van természetesen egy másik szempont, amely a kérdés gazdasági oldala. Más szavakkal, jelenleg számos olyan ország van, ahol a gépkocsigyártásnak szüksége van a szellemi tulajdonjogok által generált e többletbevételre. Amint a biztos úr elmondta, a belső piac megvalósítása érdekében azonban egységesítenünk kell a jogszabályokat az egész Európai Unióban, és a kérdés kritikus pontja az, hogy hogyan egyeztessük össze az egyiket a másikkal.
Ennek egyetlen módja az átmeneti időszak. Ez azt jelenti, hogy esélyt adunk az ágazatnak, hogy egy hosszabb időszakban előkészületeket tegyen a kész alkatrészekkel kapcsolatos tulajdonjogokból származó többletbevétel kompenzálásának átgondolására, amely tulajdonjog jelenleg értelmetlen fogalom, mivel a kiinduló pont az, hogy a tulajdonjog a formatervezés egészére vonatkozik.
A legfőbb kérés ez az időszak, amint Lehne úr is mondta. Egyesek úgy érzik, hogy ez az időszak öt év kell legyen, - kettő plusz három, mondhatnánk - míg mások hosszabb, nyolcéves időszakot tartanak szükségesnek.
Holnap megismerjük valamennyi képviselőcsoport, a különböző nemzeti küldöttségek és az egyes képviselők álláspontját. Úgy tűnik, ez nem olyan kérdés lesz, amelyeket politikai pártok mentén vitatunk meg, sokkal inkább nemzeti preferenciák, egyéni preferenciák és az ágazatok oltalmi preferenciái alapján.
Akárhogy is, úgy érzem, hogy az a tény, hogy ezt a kérdést 17 éven át tárgyaltuk a Tanáccsal és a Bizottsággal, nem rossz dolog, mert általános az arra irányuló tendencia, hogy egy jogi aktust alkalmi problémák megoldására használunk, és itt két együttes jogalkotó, a Tanács és a Parlament már egy ideje azon dolgoznak, hogy kiegyensúlyozott megoldást találjanak, egy olyan megoldást, amely elismeri a szellemi tulajdonjog oltalmát, a gépkocsigyártók érdekeit, a fogyasztók érdekeit és, miért is ne, a kis javítóműhelyek és a biztosítótársaságok érdekeit is.
Úgy vélem, az előadó által előterjesztett szöveg a megfelelő megoldás. Amint már elmondtam, az egyetlen meghatározandó kérdés, és ezt az eredményekből meglátjuk, a helyes időtartam. Úgy vélem, azonban, hogy ilyen körülmények között a Parlament esélyt ad a Bizottságnak arra, hogy rövid időn belül új jogi szöveget dolgozzon ki, amely megóv minket attól, hogy hagyományosan a Bírósághoz kelljen fordulni pereskedés miatt.
Ezért úgy vélem, a Parlamentnek alapjaiban el kell fogadnia a jelentést, az egyes módosításokból esetlegesen adódó kisebb nehézségeket nem érintve.
Piia-Noora Kauppi
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, mint sok más képviselőtársam ma, én is azzal szeretném kezdeni, hogy hangsúlyozom a szellemi tulajdonjogok, és általában a formatervezési minták oltalmának fontosságát. Szükségünk van ezekre a jogokra, ha versenyképesek, dinamikusak és innovatívak szeretnénk maradni, és fejleszteni szeretnénk társadalmainkat.
Biztosítanunk kell azonban azt is, hogy piacaink hatékonyan működnek. A Bizottság javaslata nem is jöhetett volna jobbkor. Amint sokan kiemelték, már 17 éve várunk, és most még öt évet várni kell. Úgy vélem, ez az öt év haladék már éppen elég hosszú idő, és minden bizonnyal ad időt a gépkocsigyártó iparnak arra, hogy ágazatát megfelelően összehangolja.
Megfelelő egyensúly jött létre a szellemi tulajdonjogok és a fogyasztók jogai között. Európában 260 millió gépkocsi-tulajdonos van, aki arra vár, hogy megszülessen egy jól működő "tartalék-alkatrész és javítási” záradék.
Ez az irányelv-javaslat és a Jogi Bizottság által elért kompromisszum biztosítja, hogy a végtermékhez a gyártáskor kapcsolódó valamennyi alkatrész - amely hagyományosan nem is igazán tartalék-alkatrész - teljes oltalomban részesülhet a formatervezési mintákról szóló irányelv szerint.
Bízom benne, hogy az irányelv az európai fogyasztók javát szolgálja. A gépkocsigyártás rémhírterjesztése, hogy ez az ágazatban 50 000 álláshely megszűnésével, vagy 2 milliárd EUR veszteséggel jár az gépkocsigyártók számára, teljes mértékben nonszensz. Úgy vélem, hogy üzleti lehetőséget teremt sok kis- és középvállalkozásnak Európában, és új munkahelyeket teremt az európaiak számára.
Ezt majd meglátjuk, és mindenképpen meg szeretnénk látni az eredményeket öt, és nem nyolc éven belül. Remélem, holnap ez lesz a kompromisszum.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
a PSE képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök asszony, a formatervezési minták jogi oltalmáról szóló irányelv-javaslat a tartalék-alkatrészek piacának liberalizációját érinti a gépkocsigyártás tekintetében. A becslések szerint az Unióban ez utóbbi értéke 10 milliárd EUR.
A közös belső piac jelenleg csak az új gépjárművek értékesítésére terjed ki, és a legtöbb tagállam megtartja a formatervezési mintaoltalmi és az illeszkedés kényszerével kapcsolatos (must match) rendelkezéseit nemzeti jogrendszerében. Ez azt jelenti, hogy az olyan alkatrészek, mint a motorháztetők, ajtók, lökhárítók és sárhányók gyártása és kereskedelme nem korlátlan. Az ágazatra vonatkozó számos nemzeti rendelkezés torzítja a versenyt.
A teljes formatervezési mintaoltalmat alkalmazó országokban, mint amilyen Ausztria, Németország, Franciaország és a Cseh Köztársaság, a tartalék-alkatrészek ára 6-10%-kal magasabb az átlagosnál. A fő vesztesek az európai fogyasztók és a kkv-k, amelyek szeretnének piacra lépni és tisztességesen versenyezni a meghatalmazott képviselőkkel. A liberalizáció ellenzői főként a nagy gépjárműgyártók, akik azzal érvelnek, hogy a független gyártók sokkal olcsóbban adják az alkatrészeket, mivel nem kell viselniük a formatervezéssel és az új termékek kifejlesztésével kapcsolatos költségeket.
A bizottsági javaslat az európai gépjárműpiac teljes liberalizációja felé tett újabb lépésnek tekinthető. A javítási záradék a fogyasztók érdekeit szolgálja. Rést üt a tartalék-alkatrész piac monopóliumán, és előmozdítja a gyártók közötti versenyt. Ebből következően a tartalék-alkatrészek olcsóbbak és jobb minőségűek lesznek. Ki kell emelni, hogy az Európai Unió 11 tagállama már végrehajtotta a javítási záradékot, ami kedvező hatást gyakorolt a fogyasztókra. Ezeket az országokat nagyfokú versenyképesség és gyors gazdasági növekedés jellemzi. Közéjük tartoznak Írország és az Egyesült Királyság, valamint új tagállamok is, köztük Lettország, Magyarország és Lengyelország.
Valójában a csomagolás az egyetlen különbség a független gyártók által gyártott és a társaság logójával ellátott tartalék-alkatrészek között. A független gyártók a legyártott alkatrészek 80%-át adják, és csak 20%-ot állítanak elő közvetlenül a nagyobb társaságok. A formatervezési mintaoltalomnak semmi köze az alkatrészek biztonságához, az csak megjelenésükre vonatkozik, amint azt az egész Európában lefolytatott megbízható vizsgálatok is megerősítették. Zárásképpen szeretném elmondani, hogy az öt év a maximum, amibe az európai fogyasztók belelegyezhetnek.
Alexander Lambsdorff
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, a gépjárművek látható tartalék-alkatrészei piacának liberalizációja három okból szerencsés. Az első, hogy a nagyobb választék és verseny a fogyasztók javát szolgálja. A második, hogy talán az árak csökkenését tapasztaljuk, és minden bizonnyal várhatjuk, hogy az árképzés átlátható legyen, mivel a formatervezési költségeket be kell építeni az új gépjárművek árába, és nem a kapcsolódó monopóliumokon keresztül kell visszanyerni a tartalék-alkatrészek piacán.
A harmadik ok, hogy az Európai Unió munkaerőpiaca is jól jár, amint az európai alkatrész-gyártók az EU-ba behozott járművekbe is gyárthatnak tartalék-alkatrészeket. Ez eddig csak Európán kívüli gyártók számára volt lehetséges. A 2004-es választási kampány során ellátogattam egy Gütersloh közeli alkatrész-gyárba. Ez a cég örülni fog az új szabályoknak.
Üdvözlöm azt a tényt is, hogy a bizottsági javaslat fontos elemei, mint a javítási záradék, a Jogi Bizottság által elfogadott tervezetben is szerepelnek. Mint a képviselőcsoportom árnyék-előadója a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottságban, e záradék megtartása mellett szavaztam. Úgy vélem, e tervezet még egy lépéssel közelebb hoz bennünket egy valódi egységes piachoz.
Két nagyobb hiányosság van, amelyekre néhány képviselőtársam már utalt. Az egyik az a tény, hogy a korábbi előadó késleltette a jelentést. Ezzel Radwan úr nem az európai emberek képviseletében járt el, hanem a Bayrischen Motorenwerke - röviden BMW képviseletében. Ez egy meglehetősen kétes epizód volt.
A második hiányosság, hogy az ötéves haladék elég hosszú késedelemhez vezet. Még öt év a liberalizáció megvalósulásáig nagyon hosszú idő, és késlelteti a versenyt és a liberalizáció kedvező hatásait. Hallottam, hogy a német kormány az időhúzásra játszik. Ez versenyellenes ostobaság. A szomorú az, hogy ez már a német kormány védjegyévé vált. Remélem, a Tanácsban tartózkodnak az ilyen cselekvéstől.
Az alap, hogy olyan kompromisszumot kell találnunk, amivel együtt tudnunk élni, és amit el kell fogadnunk. Csak visszhangzom Lehne úr szavait, akinek ezen a ponton szeretnék köszöntet mondani minden munkájáért: le kell zárnunk ezt az ügyet, és el kell kerülnünk minden további késedelmet a második olvasat során.
Marcin Libicki
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök asszony, a mai vita tárgya a tartalék-alkatrészek piacának liberalizációja. Ez azzal járna, hogy a gépjárműgyártókon kívüli gyártók számára lehetővé válna ezen alkatrészek gyártása. Lehne úr jelentése mindenképpen a jó irányba tett lépés. Szeretném támogatásomat kifejezni a jelentés következtetései iránt, mind a magam, mind a Nemzetek Európájáért Unió képviselőcsoport nevében.
Mint a liberális gazdaság támogatója, felismerem, mint, gondolom, mindannyian, hogy egy szilárd és hatékony liberális gazdaságnak két lényeges előfeltétele van. Ezek egyfelől a gyártás és a termékskála értékesítésének szabadsága, és másfelől az eredeti gyártó szellemi tulajdonjogának oltalma, amely egyet jelent a szerzői jogi oltalommal.
A lényeg az, hogy a teljes gazdasági szabadság nem valósul meg, ha nem tartjuk tiszteletben az eredeti ötlet gazdájának tulajdonjogát. Lényegében e személynek erkölcsi joga fűződik az általa kifejlesztett és elsőnek birtokolt termékhez. Másrészről nincs gazdasági szabadság, ha a szerzői jog piaci monopóliumhoz vezet és korlátozza a gazdaság szabadságát.
Meg vagyok győződve arról, hogy ebben az ágazatban, azaz a tartalék-alkatrészek ágazatában, azokban az országokban, amelyekben az eredeti gyártó szerzői jogi korlátozásait alkalmazták, az eddigi helyzetet a de facto gazdasági korlátozás jellemezte. A termékek ára magasabb volt, és a szellemi tulajdonjog jogosultja, azaz a gépjárműgyártó monopóliummal rendelkezett. Ha egyensúlyt szeretnénk találni egyrészről a szabadpiaci jogszabályok és másrészről a szellemi tulajdonjog között, bizonyos mértékben korlátoznunk kell a szellemi tulajdonjogot.
Úgy hiszem, ez a jelentés ebbe az irányba tett lépés. Ezért támogatom, és gratulálok a szerzőjének, Lehne úrnak. Ezzel a gazdasági liberalizmus talajára lépek, amely a leghatékonyabb, legeredményesebb és legjobb minőségű termelést mozdítja elő, feltéve, hogy bizonyos iránymutatásokat betartanak.
Eva Lichtenberger
Elnök asszony, én nem vagyok olyan öreg róka, aki 17 éve foglalkozik a kérdéssel, de ezzel együtt nem örülök kevésbé annak, hogy a Jogi Bizottság által kidolgozott kompromisszum végre lehetővé teszi a számunkra a továbblépést, és köszönet illeti az előadót ezért.
Senkinek nem szabad alábecsülnie, hogy milyen fontos a fogyasztók számára például a javítási záradék, és hogy az is fontos, hogy a fogyasztók egyes tagállamokban ki vannak-e szolgáltatva a nagyobb gyártók monopolisztikus politikájának vagy sem. Valójában úgy tűnik, hogy egyes gyártók a tartalék-alkatrészek magas árai révén szeretnének kompenzációt az erőteljes árverseny hatásaival szemben, és aztán a formatervezési mintaoltalomra hivatkoznak e politika indoklásaként. Elég természetes, hogy a lobbisták közül sokan, akik előadást tartottak nekünk, nem szeretnének elesni ettől a lehetőségtől, de bárki, aki továbbra is azt bizonygatja, hogy úgy kell megmentetnünk a gépjárműgyártást, hogy megőrizzük az alkatrész-monopóliumot, nem érti a gazdaságot összefüggéseiben. A gépjárműgyártás siránkozik azon intézkedések miatt, amelyeket az éghajlatváltozás elleni küzdelem kapcsán kell végrehajtania, és siránkozik formatervezési mintái elégtelen oltalma miatt. Azt hiszem, mindazonáltal, hogy az ágazat innovatív részei nem siránkoznak, hanem folytatják az innovációt. Végülis itt formatervezési mintaoltalomról van szó, nem szabadalmakról. Legfőbb ideje, hogy megtanuljuk élesebben elhatárolni a kettőt.
A biztonsági érv, amelyre a nagyobb gyártók is hivatkoztak, végül megdőlt a hatásvizsgálatban, és meg kell jegyezni, hogy az európai fogyasztói testületek is kedvezően reagáltak e kompromisszumra. Most új kísérletet teszünk a haladék nyolc évre történő meghosszabbítására, azon országok tekintetében, amelyekben jelenleg nagyon magas szintű az oltalom. Én azzal fordulok Önökhöz, hogy öt év is több a kelleténél. Nem szeretném újra kicsomagolni ezt a kompromisszumcsomagot. Mi, a Zöldek, kiállunk e kompromisszum mellett, és én úgy vélem, hogy nagyon fontos és kívánatos lenne, ha az egész Ház ugyanezt tenné.
Daniel Strož
GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (CS) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, engedjék meg, hogy alapvető egyet nem értésemet fejezzem ki a formatervezési minták oltalmáról szóló 98/71/EK irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslattal kapcsolatban. Egyet nem értésem a javaslat egészét érinti, nem csak a bizottsági javaslattal kapcsolatos kisebb problémákat. Az új javaslat célja, hogy a gépkocsigyártásban tapasztalható versenyproblémákat a tartalék-alkatrészeket illető formatervezési mintaoltalom példa nélkül álló csökkentésével kezelje. Ez a megközelítés nem csak a lisszaboni stratégiát támadja, hanem a szellemi tulajdonjogok nagyobb oltalmának, emellett végrehajtásuknak általánosan elfogadott és gyakran hangoztatott tendenciáját is. Bizonyított tény, hogy nincs sem gazdasági, sem jogi, sem foglalkoztatási ok a formatervezési mintaoltalom jogosultjait megillető jogok korlátozására.
Szeretnék rámutatni arra a tényre is, hogy mindaz a gazdasági előny, amely az ilyen formatervezési minták jogi oltalma által lehetővé tett monopóliumból ered, nagyobb növekedést mozdít elő. Ezen felül, figyelembe kell venni azt a tényt is, hogy a szellemi tulajdonjogok, beleértve a formatervezési mintaoltalmi jogokat, csak rendkívüli körülmények között korlátozhatók, közérdekből, és itt nyilvánvalóan nem erről van szó. Elfogadása esetén ezen irányelv negatív hatásait leginkább az európai gépkocsigyártás fogja megérezni. Számos érv szól amellett, hogy a tartalékalkatrész-utópiac liberalizációja, amint azt a Bizottság javasolja, valójában károsítja a fogyasztót, mivel rossz minőségű és veszélyes alkatrészekkel árasztja el a piacot. Amennyiben az úgynevezett független gyártóknak kiváló minőségű alkatrészeket kellene gyártaniuk, és emiatt fejlett technológiára lenne szükségük, e gyártás nem lenne számukra gazdaságilag vonzó.
A javasolt irányelv túlzott mértékét illusztrálja a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság szokatlan és érthetetlen véleménye, amely egyik oldalról teljes egészében támogatja a javaslatot a belső utópiac liberalizációjának szent jelmondata nevében, másik oldalról azt mondja, hogy "a formatervezési mintaoltalom megszüntetése ellentétes a szellemi tulajdon oltalmának nemzetközileg elismert elveivel, és veszélyes precedenst teremt a szellemi tulajdonjog más területeken alkalmazott oltalma tekintetében, egy olyan időszakban, amikor az Európai Unió vállalta, különösen a WTO-n belül, hogy arra sürgeti a harmadik országokat, hogy fogadják el a szellemi tulajdonjogok olyan oltalmi rendszerét, amely véget vet az utánzásnak és hamisításnak”. Ehhez tényleg nem szükséges többet hozzáfűzni.
Christoph Konrad
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a formatervezési mintaoltalmi irányelv azon kérdés körül forog, hogy a karosszéria formatervezésének jogos oltalmát ki kell-e terjeszteni a látható illesztett alkatrészekre, mint a visszapillantó tükrök és fényszórók, vagy sem.
A formatervezési mintaoltalom e - véleményem szerint túlzott mértékű - kiterjesztésének következményei monopóliumhoz juttatják a gépjárműgyártókat egy 13 milliárd EUR értékű piacon. A tartalék-alkatrészek formatervezési mintaoltalma a teljes tartalékalkatrész-piac 25%-át kivenné a gépjárművekre vonatkozó csoportmentességi rendelet alkalmazási köréből.
Az Európai Bizottság által javasolt javítási záradék biztosítja, hogy a gépjármű-ágazatot szabályozó alaprendeletet jelentő csoportmenteségi rendelet az egész tartalékalkatrész-piacra és javítási piacra vonatkozzon, ami jelenleg csak Belgiumban, Írországban, Olaszországban, Spanyolországban és az Egyesült Királyságban valósul meg.
A PPE-DE képviselőcsoport által ezen irányelv hatálybaléptetése tekintetében javasolt öt év megfelelő, véleményem szerint több mint nagylelkű. Hadd figyelmeztessek azonban a későbbi késedelmekre, beleértve azokat, amelyeket a Tanács okozhat, mert a fogyasztók már elég régóta várnak az alacsonyabb javítási számlákra és az olcsóbb biztosítási díjakra, míg hosszas viták zajlanak e Házban és a tagállamok között.
Ezen felül nem hagyhatjuk az Európai Bíróságra, hogy meghatározza a további tétlenség elkerülhetetlen következményeit, hanem kreatívaknak kell lennünk jogalkotói szerepkörünkben. A holnap meghatározott előírások alapján a Tanácsnak is törekednie kell a döntéshozatalra.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Elnök asszony, a formatervezési minta jogi oltalma azt a célt szolgálja, hogy a termék formatervezésének előnyeit védje, de nem engedhető meg, hogy a versenyt korlátozza és indokolatlanul felverje az árakat. A javítási záradék bevezetése tisztességes egyensúlyt teremt a szellemi tulajdonjog oltalma és a verseny szabadságának szükségessége között. Védi a 260 millió európai gépkocsivezetőt is az illesztett tartalék-alkatrészeknek a gépjárművek javításához történő beszerzése során tapasztalható monopóliummal szemben.
Támogatom a benyújtott 1., 2., 3., 5., és 8. módosítást. Ellenzem a 6., 7. és 9. módosítást. Ezek a változtatások kedveznek az egységes piacnak, a kkv-knak és a fogyasztóknak. Szeretnék köszönetet mondani az előadónak, Lehne úrnak munkájáért, és a formatervezési mintaoltalmi irányelv módosításai tekintetében kialkudott kompromisszumért.
Malcolm Harbour
Elnök asszony, úgy vélem, történelmi nap a mai, hogy végre foglalkozunk e vitatott kérdéssel és a belső piac e rendellenességével. Úgy vélem, röviden emlékeznünk kell arra, hogy hogyan jutottunk idáig.
Mielőtt parlamenti képviselő lettem volna, érintett voltam a kérdésben, amely e piaci eltéréseket kiváltotta. Őszintén szólva, a szellemi tulajon és annak sérthetetlensége itt nem kérdés. Ez ugyanis annál sokkal alapvetőbb kérdés. A szellemi tulajdon végtére is a gyártónak adott jog, de olyan jog is, amellyel nem lehet versenyellenes módon visszaélni. Számos országban, különösen az Egyesült Királyságban, ahonnan e törekvés elindult, egyértelmű volt a Monopóliumok Bizottsága számára akkoriban, hogy a gépkocsigyártók visszaélnek e monopóliummal, és annak megszüntetésére ezért került sor. Ez ebben a helyzetben semmilyen módon nem ássa alá a szellemi tulajdonjogok oltalmának fontosságát. Csak tisztázni szeretném ezt azon képviselőtársak előtt, akik ilyen megjegyzést tettek.
Másodszor, szeretném felhívni a képviselőtársak figyelmét arra a fontos intézkedésre, amelyet a Belső Piaci Bizottság vezetett be néhány hónappal ezelőtt - amely kérdésnek én lehettem az előadója - a gépjárművek típusjóváhagyásáról. Most először van olyan rendszerünk, amelyben a függetlenül gyártott alkatrészeket, amelyek a járművek biztonsági és környezetvédelmi rendszereinek döntő fontosságú részei, függetlenül alá kell vetni ugyanazokkal az előírásokkal kapcsolatos próbáknak, mint a gyártó saját alkatrészeit. Ez az új javaslat eredményesen és teljes mértékben cáfolja a Strož úr által ismételten kifejtett, biztonsággal kapcsolatos érvelést. Ez elmúlt: ez a Parlament tett róla, hogy elmúljon.
Két fontos kérdéssel foglalkoztunk tehát, és úgy vélem, ideje továbblépnünk. Örömmel tölt el, hogy a gépkocsigyártók végül elfogadták azt a tényt, hogy nem lehet újraszabályozni a piacot. Képviselőtársaim tudják, hogy nem nem szabályozhatunk újra egy piacot. Ez egy rendkívüli rendellenesség. És már jó ideje mehetett így. Ez olyasvalami, amit a belső piac megvalósításáért teszünk. Úgy vélem, nagyon nagylelkűek vagyunk az ötéves átmeneti időszakra tett javaslattal. Remélem, a Tanács elfogadja majd. Pihentessük ezt a kérdést, és folytassuk a valódi kérdéssel, amely arról szól, hogy hogyan virágoztatjuk fel a gépkocsigyártást a jövőben.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Elnök asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim, számos módosítást követően a Parlament Jogi Bizottsága elfogadta a formatervezési mintaoltalomról szóló irányelv-javaslatot.
Sajnálom, hogy az elfogadott szöveg a látható karosszéria-elemeket érintő formatervezési mintaoltalom rövid időn belüli megszüntetését írja elő. Ha ezt a határozatot jóváhagyjuk, az negatív hatásokkal jár az EU gépkocsigyártóira nézve, és nem juttatja valódi előnyhöz a fogyasztókat sem. Az EU rendszeresen ad ki emlékeztetőket a szellemi tulajdon oltalmának döntő szerepéről a vállalkozások versenyképessége tekintetében. Az intézmények és a tagállamok sok éve keményen dolgoznak azon, hogy a belső piacon a szellemi tulajdont szabályozó közösségi szabályozásokat elfogadják.
A jelenlegi javaslat teljes mértékben ellentmond e politikának, és súlyosan károsítja a szellemi tulajdonjog közösségi oltalmát. Az oltalmat nem lehet megtagadni a tartalék-alkatrészek esetében, sem olyan más összetett termék esetében, amely eredeti művészi kreativitás és nagyobb beruházás eredményeként jött létre.
Az állítottakkal ellentétben, amelyek ugyan sosem bizonyosodtak be, a tartalék-alkatrészek oltalmának megszüntetésével a fogyasztó semmilyen módon nem járna jól. A végfelhasználó nyereségét a minőség-ár arány sem igazolta. Egy, az Európai Bizottság által rendelt tanulmányból még az is kiderül, hogy a tartalékalkatrész-piac teljes liberalizációja nem szolgálja szükségképpen a fogyasztók javát az ár tekintetében, a tartalék-alkatrész beszállítója és a végfelhasználó közötti számos közvetítőnek köszönhetően. Az oltalom megszüntetése ténylegesen csak azoknak a gazdasági szereplőknek kedvez, akiknek nem kell a kialakítás költségeit viselniük, és akik - azon gyártókkal ellentétben, akiknek meg kell őrizniük a róluk kialakult képet - kevésbé lesznek érintettek a vásárlók által a terméktől elvárt tulajdonságok tiszteletben tartásában. A bizottsági javaslat tehát a rosszabb minőségű alkatrészek előretörésével jár, vagy legalábbis a hamisítást ösztönzi.
Mindezen okokból sajnálom a Bizottság által elfogadott álláspontot. Ezt elmondtam, és támogatni fogom azt a két módosítást, amelyet én terjesztettem elő plenáris ülésre ötven képviselőtársaimmal, a formatervezési minták oltalmára vonatkozó nyolcéves átmeneti időszakot előnyben részesítve.
Marianne Thyssen
(NL) Elnök asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim, a látható tartalék-alkatrészek mintaoltalmával kapcsolatos vita már valóban e Ház képviselőinek majdnem egy teljes generációján át tartott. 17 éve vitatkozunk erről, és mindeddig nem sikerült végső megállapodást kötnünk e fontos gazdasági jogi kérdésről, és nem sikerült elégséges mértékben harmonizálnunk a tagállamok jogát sem.
Már három év telt el e bizottsági javaslat elindítása óta, és végre holnap szavazunk az első olvasatról. Lehne úr jelentése a jó irányba terel bennünket. Tiszteletben tartja az összetett termék egészének formatervezéséhez fűződő szellemi tulajdont, ugyanakkor teret biztosít a tartalék-alkatrészek belső piacának megfelelő működéséhez.
A belső piac jelenlegi fragmentáltsága nem tartható többé. Megfosztja a gyártókat az alkatrészektől, itt a független gyártókra gondolok, a belső piac mérete által kínált előnyökben rejlő lehetőségektől. Megfosztja a független javítóműhelyeket annak lehetőségétől, hogy megválasszák saját beszállítóikat, és megfosztja a fogyasztót az árak letörésének lehetőségétől vagy előnyétől, ami természetes lenne egy megfelelően működő versenypiacon.
Most, az új irányelvvel, erre Malcolm Harbour is éppen most mutatott rá, a járművek típusjóváhagyásáról szóló új irányelvvel, felszámoltuk az utolsó akadályt is, azaz a biztonsággal kapcsolatos aggodalmat. Ezért itt az ideje, hogy fejest ugorjunk, és meghozzuk a végső döntést. Ami engem illet, többé nincs is szükség erre az ötéves átmeneti időszakra, de amint azt az évek során, a 16 vagy 17 éves vita során én is megtanultam, a politika a lehetséges művészete, el tudom fogadni ezt az öt évet, ezt a kompromisszumot.
Ennek bármilyen további elhalasztása, elnök asszony, egyáltalán nem lenne elfogadható. Válasszuk itt a belső piacot. Ez a belső piac egy olyan szempontja, amelynek tekintetében egyértelműen bizonyíthatjuk, hogy előnyös a fogyasztók számára. Döntsünk a fogyasztók javára.
Jacques Toubon
(FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a bizottsági javaslat lehetővé szeretné tenni a gyártókon kívül más társaságok számáraa tartalék-alkatrészek gyártását, azon az alapon, hogy ez csökkenti az alkatrészek és a biztosítás árát. Ezt az idillikus megközelítést hallottuk a belső piacért és szolgáltatásokért felelős biztostól.
Semmi sem utal arra, hogy a fogyasztóknak bármilyen előnye származna ebből. Azok az országok, ahol ez az oltalom már megszűnt, nem tapasztaltak semmilyen nyilvánvaló előrelépést. A Bizottság saját felmérései is ezt erősítették meg, amint azt az előadónktól, Klaus-Heiner Lehne úrtól hallottuk. A formatervezési mintákhoz fűződő szellemi tulajdon megszüntetése ugyanakkor sok ágazatban, nemcsak a gépkocsigyártásban, közvetlenül ütközik az EU gazdasági és kereskedelmi stratégiájával. Ezzel utat nyitunk a hamisítások előtt, és lehetőséget adunk olyan veszélyes versenytársaknak, mint Kína vagy India, hogy ezen árucikkek ádáz gyártásába kezdjenek. Ez teljesen ellentétes a lisszaboni stratégiával, amely a szellemi tulajdont akarta a versenyképesség és az innováció fegyverévé tenni. E stratégiával mindenképpen rossz üzenetet küldünk versenytársainknak, és ez ellentétes lenne az EU érdekeivel a globalizációval összefüggésben.
Hölgyeim és uraim, ez a javaslat idejétmúlt. Olyan ideológiai magatartás ösztönzi, amely 2007-ben kétes egyensúly teremt, mivel az új gazdasági óriásokkal kell döntő csatát vívnunk ágazatunk túlélésének biztosítására. Aligha van most itt az ideje annak, hogy eldobjuk a fegyvereinket. Mandelson biztos úr Pekingbe látogat, hogy a szellemi tulajdon tiszteletben tartására kényszerítse a kínaiakat, míg mi itt éppen ezt vonjuk kétségbe. Ezt a javaslatot egyszerűen el kell felejteni, mert irreális és felelőtlen. Most, hogy a kérdést megvitatjuk, jó jogalkotóként kell eljárnunk. Éppen ezért, legalábbis támogatjuk az előadó kompromisszumát, és arra szólítjuk fel a Házat, hogy fogadja el az 53 képviselő által aláírt módosítást, amely a nyolcéves átmeneti időszakról szól.
Christian Rovsing
(DA) Elnök asszony, tanúi lehettünk annak, hogy Európa régi monopóliumainak liberalizációja miként teremtett ösztönző versenyt az iparban és a kereskedelemben, a jobb termékek és a fogyasztók számára alacsonyabb árak értelmében. A tartalékalkatrész-piac sem kivétel. A gépkocsigyártók hosszú évek óta élveznek erőteljes monopóliumot a tartalék-alkatrészek felett; ez a gépkocsik formatervezésének egy jelentős eleme. A gyakorlatban az EU rendkívül nagy piacán eladott valamennyi tartalék-alkatrész megközelítőleg 20%-áról beszélünk. A teljes éves bevétel 42 milliárd EUR, azaz 300 milliárd DKK, a bizottsági becslések szerint. A majdnem 10 éve elfogadott EU-irányelv szerint a tagállamok még mindig fenntarthatják a monopóliumokat, amelyek ésszerűtlen mértékben védik a gépkocsigyártást.
A bizottsági javaslat, amely e piac liberalizációjának támogatását jelenti, legalább három nagy előnnyel jár. Először is, az ipart a tartalékalkatrész-gyártásba történő befektetésre ösztönzi, amelyhez általában rendkívül nagy mennyiségű rögzített tőke szükséges. Jelenleg nincs ilyen ösztönző, mivel az EU piacának nagy részén monopóliumok uralkodnak, és ezért a piac zárt a nem eredeti utópiaci tartalék-alkatrészek előtt. Másodszor, a fogyasztók a tartalék-alkatrészek árának csökkenését tapasztalják majd, mivel nagyobb lesz a verseny a gyártók között. Harmadszor és végül, a javítási záradék teljes végrehajtásának eredményeként csökkenniük kell a gépkocsi-biztosítási díjaknak. A mintaoltalommal érintett tartalékalkatrész-piac egy rendkívül jelentős része olyan követelésekből ered, amelyekre kiterjednek a biztosítási kötvények.
Meg kell említenem Harbour úr biztonsággal kapcsolatos megjegyzéseit is a valamennyi gyártótól származó, döntően fontos tartalék-alkatrészek gyártásával összefüggésben. Lehne úr nagy dicséretet érdemel a jelentéssel kapcsolatban végzett munkájáért, amelyet teljes mértékben támogatok.
Charlie McCreevy
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani valamennyi képviselőnek, akik hozzászóltak e vitához. Egy jó ideje figyelemmel kísértem, nem csak ezt a vitát, hanem a javaslathoz fűzött egyéb megjegyzéseket is. Zárásul engedjenek meg néhány fontos észrevételt.
A vegyes formatervezési mintaoltalmi rendszerrel jellemzett jelenlegi helyzet kereskedelem-torzulást okoz, ami rossz a belső piacnak, rossz az üzletnek és rossz a fogyasztóknak. A tartalékalkatrész-utópiac teljes liberalizációja több szempontból tiszta hasznot ígér. Nagyobb mértékű versenyt, valamint a kkv-k számára jobb piacra jutást és fokozottab piaci részvételt tenne lehetővé. A fogyasztók számára nagyobb lesz a választék, és alacsonyabbak lesznek az árak. A jogbiztonság mellett ugynakkor egyszerűsítené az ügyintézők, a bíróságok, a társaságok - különösen a kkv-k - és a fogyasztók mindennapjait. Végül, a javasolt javítási záradék a szellemi tulajdon oltalmának elvéből eredeztethető, és azzal teljes összhangban áll.
Ezért kérem az Európai Parlament támogatását, és megismétlem, amit oly sok hozzászóló, - és különösen, amit Lehne és Harbour úr - mondott el itt, hogy az Európai Parlament határozott jelzést ad egy olyan megoldás támogatására, amelyre a Közösségnek olyan sürgősen szüksége van.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2007. december 12-én, szerdán kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Andrzej Jan Szejna  
írásban. - (PL) Elnök asszony, először is szeretnék köszönetet mondani Lehne úrnak, az előadónak a dokumentummal kapcsolatos munkájáért.
Úgy vélem, támogatnunk kell a ma előttünk álló jelentést, mivel az úgynevezett javítási záradék egyensúlyt teremt a szellemi tulajdon jogi oltalma, valamint a szabad verseny és a fogyasztóvédelem között. E záradék célja, hogy megelőzze az indokolatlan monopóliumok kialakulását, és bevezetése további lépést jelent az egységes piac megteremtése felé.
Egyetértek képviselőtársammal abban, hogy a jelenlegi általános háttér mellett a legjobb megelőzni egy olyan szituációt, amely ártana az Európai Unió belső piacának. A jelenleg hatályos irányelv értelmében különböző jogi gyakorlatok vannak a tagállamokban. A kutatások azt mutatják, hogy azokban a tagállamokban, amelyek jogszabályaikban fenntartották a formatervezési mintaoltalmat a tartalék-alkatrészek tekintetében, a tartalék-alkatrészek ára 6,4-10,3%-kal magasabb, mint azokban az országokban, ahol a piac liberalizálták.
Végül szeretnék rámutatni arra, hogy az érintett piacot teljesen liberalizálták Lengyelországban.
