Fælles forsknings- og udviklingsprogram for Østersøen (BONUS-169) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Ek for Udvalget om Industri, Forskning og Energi om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om Fællesskabets deltagelse i et fælles forsknings- og udviklingsprogram for Østersøen (BONUS-169), der iværksættes af flere medlemsstater - C7-0263/2009 -.
Lena Ek
Hr. formand! I løbet af 150 år er Østersøen gået fra at være et uberørt, klart og oligotroft arktisk hav til at være et hav i konstant krise. Problemerne med eutrofiering, algevækster, giftigt affald og truet biodiversitet vokser sig stadig større. Situationen i Østersøen er meget alvorlig. Trods vellykkede forsøg i 1990'erne og 2000'erne på at reducere tilførslen af kvælstof og fosfor lider næsten hele Østersøen nu under følgerne af eutrofiering. Der er også store mængder miljøgifte og tungmetaller trods vellykkede forsøg på at reducere udslip af f.eks. bly, kviksølv og ddt.
Jeg ved ikke, om nogle af de tilstedeværende har set algevækster i dette store og tidligere sunde indhav. Hvis man sejler ud i en båd i det skønne øhav om sommeren mødes man af et decimetertykt grønt og ildelugtende algelag. Hvis hunde drikker vandet, dør de, og hvis børn bader i det, kaster de op og får dårlig mave. Det er situationen mange steder i dag rundt omkring i Østersøen. For også fremover at sikre vækst og fremgang for vores landbosamfund er det vigtigt at styrke vores viden om indvirkningen på Østersøen.
Østersøens økosystem er komplekst og umuligt at forstå uden et grænseoverskridende samarbejde mellem forskere fra hele vandindvindingsområdet til dette indhav. Der udføres allerede en del forskning inden for dette område, men ofte uden en tilstrækkelig koordinering. Det forsøger vi at ændre med det forslag, der er på bordet i dag, og som går under forkortelsen BONUS. Arbejdet kommer til at bestå i et fælles forskningsprogram mellem staterne omkring Østersøen - inklusive forskere fra Rusland - for at håndtere de miljømæssige udfordringer på dette område. BONUS vil skabe en strategisk plan med fælles fokus for mere end 500 forskere fra de otte EU-medlemsstater omkring Østersøen. EU og staterne i Østersøområdet vil tilsammen investere næsten én mia. SEK i miljøforskning.
Der bor 85 mio. mennesker i landene omkring Østersøen, og disse landes økonomier er afhængige af havet på forskellig vis. Samtidig er det vores samfund, der bidrager til problemerne, når udledninger og affald finder vej ud i vandet. Der er brug for et bedre samlet overblik over forskningen, hvis Østersøen skal kunne reddes. Forskningen på dette område er fragmenteret og alt for afhængig af de begrænsede forskningsbevillinger på lokalt, regionalt og nationalt plan.
I stedet bygger BONUS på erfaringer fra EU's rammeprogrammer for forskning og teknologisk udvikling. Som et resultat af BONUS vil de nationale forskningsprogrammer og -aktiviteter i de deltagende stater for første gang blive integreret i et fælles strategisk program med en klar fokus.
Jeg vil gerne takke alle - mine kolleger, det spanske formandskab og kommissæren for forskning, innovation og videnskab - der har været med til at få dette til at lykkes. Denne form for koordineret investering i miljøforskning er et element i skabelsen af et bæredygtigt, dynamisk og ressourceeffektivt Europa. Østersøen er særdeles levende i kulturen hos alle otte EU-lande omkring dette indhav: i deres litteratur, musik og kunst. Vi ønsker, at det også vil være her for vores børnebørn. BONUS bliver en del af platformen for denne investering i fremtiden.
Máire Geoghegan-Quinn
Hr. formand! Jeg vil gerne takke Europa-Parlamentet og i særdeleshed ordføreren, fru Lena Ek, for deres støtte til Kommissionens forslag om det fælles forskningsprogram for Østersøen, BONUS. Jeg vil også takke skyggeordførerne fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi for deres konstruktive støtte samt Europa-Parlamentets Udvalg om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed for dets positive udtalelse vedrørende BONUS-programmet.
Otte af de ni stater, der grænser op til Østersøen, er medlemmer af EU, og vi er alle opmærksomme på de meget komplekse og presserende miljøproblemer, der aktuelt findes i Østersøen, og som fru Ek på glimrende vis skitserede for et øjeblik siden. Det stadigt voksende pres truer i dag Østersøregionens evne til fortsat at levere det forskelligartede udvalg af varer og tjenesteydelser, som vi alle er blevet afhængige af. Videnskaben spiller en meget vigtig rolle med hensyn til at støtte den offentlige politik i forsknings- og miljøsektoren. Fragmenteringen af det europæiske forskningssystem og den manglende koordinering og sammenhæng blandt dets nationale komponenter underminerer imidlertid omkostningseffektiviteten og den samlede præstation.
Det er vores udfordring i Østersøregionen. Det er klart, at ingen Østersøstat på egen hånd kan løse de komplekse miljøproblemer i dette område. Hvis man skal løse miljøproblemerne i Østersøen, haster det nu med at udvikle en strategisk og integreret forskningsstrategi for regionen, muliggøre grænseoverskridende synergier, forene ressourcer, dele viden og forbedre forskernes grænseoverskridende mobilitet. På denne måde kan vi sikre en bæredygtig fremtid for Østersøregionen. BONUS-initiativet vil sammen med indsatsen inden for rammerne af EU-strategien for Østersøregionen levere strukturen og midlerne til at løse disse udfordringer på en effektiv og koordineret måde.
Jeg glæder mig over den institutionelle aftale om gennemførelsen af BONUS-initiativet, der blev indgået den 27. april i fjor. Når det så er sagt, vil jeg samtidig beklage den manglende enighed blandt medlemsstaterne om at indføre en ægte fællespuljemodel som skitseret i det oprindelige forslag fra Kommissionen. Uden en ægte finansieringsfacilitet med en fælles pulje er det ikke muligt fuldt ud at sikre en udvælgelse af de bedste tværnationale forskningsforslag, der udelukkende er baseret på videnskabelig ekspertise, konsortiets kvalitet og den forventede effekt. Det vil ikke være muligt fuldt ud at udnytte fordelene, merværdien og effektivitetsgevinsterne ved et grænseoverskridende samarbejde. Derfor vil Kommissionen gerne pointere, at følgerne af denne beslutning ikke skal danne præcedens for fremtidige forslag. Medlemsstaterne skal forpligte sig til en ægte fælles pule for grænseoverskridende finansiering og samarbejde inden iværksættelsen af flere initiativer på basis af Lissabontraktatens artikel 185.
For at vende tilbage til det aktuelle initiativ har Kommissionen tillid til, at BONUS-programmet vil kunne optimere potentialet af miljøforskningsprogrammerne i Østersøregionen, forbedre områdets videnskabelige kapacitet, fremme forskernes grænseoverskridende mobilitet, fremme synergier og undgå uøkonomiske gentagelser af forskningsindsatser. Alt dette vil kunne sikre en bæredygtig fremtid for Østersøen.
Anna Rosbach
ordfører for udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed. - (DA) Hr. formand! Bonus-169 er et vigtigt pilotprojekt og drejer sig om at samarbejde om miljøproblemer i et givet område. Programmet støttes generelt af samtlige Østersøstater. Programmet skal også omfatte ikke-EU-lande, som udleder deres affaldsvand og dermed forurener Østersøen, som regnes for at være et af verdens mest forurenede have. Bonus-programmet har en kolossalt stor opgave med at klarlægge alle de mange miljøproblemer i Østersøen. Alverdens forskellige slags forurening, fra papirfabrikker og lignende, og kollapsende fiskebestande truer Østersøen, ligesom udetonerede sennepsgasbomber og russiske gasledninger ikke bidrager til økosystemets velbefindende. Så derfor: ja tak til Bonus-programmet. Men det må ikke stå alene, det skal følges op af nationalstaternes miljøbevidsthed og en indsats - og også af finansielle midler.
Lambert van Nistelrooij
Hr. formand, kommissær Geoghegan-Quinn, ordfører Ek! Østersøens særlige problemer og særlige situation kræver en særlig tilgang. Jeg er derfor meget glad for, at vi nu kan afslutte tingene med en aftale, så arbejdet kan begynde. Jeg vil imidlertid dele nogle betragtninger med Dem.
Som kommissæren allerede har sagt, ønskede vi i første omgang en ægte fælles pulje, en fælles fond baseret på kriterier som ekspertise og tværfaglighed. Høringerne viste en temmelig pragmatisk tilgang, hvor landene også selv kan vurdere listen over projekter for at få deres egne universiteter og institutioner med. Det har jeg i og for sig ikke nogen indvending imod - jeg er faktisk enig - men vi er nødt til at vurdere det. Det skal gøres effektivt, og hvis det gøres rigtigt, og samarbejdet er mere vellykket end tidligere, kan det udmærket blive et eksempel på det, vi leder efter i EU 2020-strategien. Europa betaler lidt ekstra, og medlemsstaterne betaler ekstra. Vi taler ikke kun om selve forskningen, men også om den efterfølgende gennemførelse. Miljøkvaliteten skal også genskabes på effektiv vis, så det skal vi holde godt øje med.
Jeg har yderligere to kommentarer. For det første kan strategien for Østersøen også ses som et eksempel for andre makroregioner som f.eks. Donau. Jeg vil gerne spørge kommissæren, om man i dette lys kan overveje, om denne region ...
(Formanden afbrød taleren)
Adam Gierek
Hr. formand! De forordninger om forskning i Østersøens tilstand, der er indeholdt i Kommissionens forslag, introducerer et vigtigt element, nemlig den strategiske planlægningsfase. Uden denne fase ville det kun dreje sig om en omfattende udvikling af denne forskning. Vi har brug for en bredere handlingsplan, en bedre strategi, der ikke kun omfatter selve havet, men også dets afvandingsområde, der som vi alle ved i øjeblikket er ramt af alvorlige oversvømmelser.
Man skal også være særlig opmærksom på udvælgelsen af eksperter, for det foreslåede brede udvalg af forskningsområder kan ikke reduceres til fænomener, der kan reproduceres i et laboratorium. Her hænger forskning i marken tæt sammen med territorier, der falder ind under et bestemt lands kompetenceområde. Derfor skal EU-loven afstemmes med den nationale lovgivning. Kommissionen skal tage hensyn til dette faktum ved udvælgelsen af uafhængige eksperter.
I forbindelse med en udvidelse af forskningskompetencerne hos de nye medlemsstater i Østersøregionen skal der for det første tages hensyn til det faktum, at forskningspotentialet i disse lande varierer, og at det generelt gode potentiale hos forskningspersonalet ledsages af dårligere laboratoriefaciliteter. Jeg er derfor overrasket over, at maksimalt 25 % kan være naturalydelser i form af infrastruktur til den fælles pulje. For det andet vil mange lande ikke kunne acceptere en "fælles pulje" både af juridiske årsager, og fordi det kan skade igangværende lokale forskningsplaner. For det tredje er der brug for tid til programmets strategiske fase. Denne fase skal udnyttes bedre.
Det er derfor nødvendigt først at definere forskningsprioriteterne for Østersøen og dets afvandingsområder, og derefter skal deltagerne i projektet investere i deres forskningsfaciliteter for at forberede dem til arbejdet med disse prioriteter. En medtagelse af Rusland i denne forskning på lige vilkår på basis af et østligt partnerskab er et vigtigt anliggende.
Satu Hassi
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke ordføreren, fru Ek, for hendes flotte arbejde. Forskningsprogrammet BONUS er værd at støtte og et glimrende initiativ, der er et resultat af EU's Østersøstrategi.
Jeg betragter også selve strategien som et stort fremskridt. For omkring seks år siden betød en udvidelse, at Østersøen i alt væsentligt blev et indre hav i EU. Det har folk været alt for sene til at opdage. Som fru Ek sagde, er der forsket meget i Østersøen, men der har været for lidt koordineret forskning til at etablere en videnbase, der f.eks. kan forbedre EU's politikker og gøre dem mere intelligente.
Forhåbentlig vil en koordineret forskning i det mindste hjælpe os med at blive opmærksom på to emner. For det første er Østersøens miljøtilstand alarmerende. Der er tale om er et af verdens mest forurenede have. Verdens største havbundsområde helt uden ilt - med andre ord døde område - er Østersøen. Man har sagt, at Europas største ørken ligger på bunden af Østersøen.
Det andet emne, som forskningen forhåbentlig vil være med til at give folk en bedre forståelse af, er det faktum, at vi selv er skyld i Østersøens tilstand. Hovedproblemet er eutrofiering, som ordføreren også fint beskrev konsekvenserne af. Hovedkilden til eutrofierende næringsstoffer - kvælstof og fosfor - er landbruget. Det drejer sig primært om EU's landbrug i Østersøens afvandingsområde.
Jeg håber derfor, at en fælles organiseret koordineret forskning vil medvirke til at gøre folk opmærksomme på alt dette, og at den også vil hjælpe os med at udvikle bedre og mere intelligente metoder og processer i alle sektorer og i særdeleshed inden for landbruget, fordi gødningsstoffer, der er trængt ud i søer og have, er rent ressourcespild ud fra landmændenes synspunkt.
Vi skal imidlertid huske, at forskning ikke kan løse alt. Vi skal også forstå, at en redning af Østersøen også vil kræve ægte politiske ændringer - specielt på landbrugsområdet, men også inden for andre sektorer. Forhåbentlig vil vi gøre redningen af Østersøen, der nu er et af verdens mest forurenede have, til en succeshistorie, som resten af verden kan tage ved lære af.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Hr. formand, fru kommissær! Jeg glæder mig over forsknings- og udviklingsprogrammet for Østersøen (BONUS-169), der integrerer medlemsstaternes og Kommissionens nationale forskningsaktiviteter vedrørende miljø og forvaltning af marine ressourcer i Østersøen. BONUS-169-programmet er en innovativ model og et eksempel for andre former for regionalt samarbejde inden for den videnskabelige forskning.
Ligesom Østersøområdet vil andre områder som f.eks. det sydøstlige Europa nyde godt af en samordnet indsats fra medlemsstaterne og Kommissionen med henblik på at løse fælles udfordringer og støtte en bæredygtig udvikling i deres områder.
Jeg vil derfor opfordre Parlamentet og Kommissionen til at overveje muligheden for at skabe et fælles forskningsprogram for det sydøstlige Europa med fokus på områder af stor betydning som f.eks. havet, biodiversitet og energikilder fra havet og med henblik på en bæredygtig udvikling af den europæiske atlanterhavsakse og dens naboregioner.
Petru Constantin Luhan
(RO) Hr. formand! EU's engagement i det fælles forsknings- og udviklingsprogram for Østersøen er et bevis på, at EU's institutioner ønsker en bedre harmonisering af politikker, programmer og de øvrige aktiviteter, der er nævnt i forskningssektoren. Der er behov for en fælles indsats på EU-plan for at håndtere udfordringerne og forbedre programmeringseffektiviteten ved at inkorporere alle forskningsaktiviteter i et ensartet og velkoordineret program, der fremmer regionens bæredygtige udvikling.
BONUS-programmet er særlig vigtigt i Østersøregionen. Dets rolle skal imidlertid ikke begrænses til denne region. Jeg ser gerne, at dette program fremover kommer til at tjene som en model for andre former for regionalt samarbejde i Europa - f.eks. i Donau- eller Middelhavsregionen. Det vil give os mulighed for at få et stærkt, dynamisk og konkurrencedygtigt EU.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Hr. formand! Implementeringen af det fælles forsknings- og udviklingsprogram for Østersøen, BONUS-169, har afsløret Østersøens katastrofale tilstand, specielt i de områder, hvor storstilede energiinfrastrukturprojekter planlægges og gennemføres, ikke kun af EU's medlemsstater, men også af andre lande, der grænser op til EU. Nogle steder er genotoksiciteten øget flere hundrede gange. BONUS-programmet har allerede vist sit potentiale til at bidrage til en overvågning af Østersøens miljø, og derfor er det nødvendigt fortsat aktivt at forske i Østersøens tilstand. For at sikre at forskningen er så omfattende og objektiv som muligt, er det meget vigtigt at medtage videnskabsfolk fra alle landene omkring Østersøen på lige fod i forskningen. Dette program er en kvasipræventiv foranstaltning, der gør opmærksom på Østersøens komplekse miljømæssige situation. Kun ved en ordentlig finansiering af den videnskabelige forskning og ved at observere trusler i tide kan vi standse miljøkatastrofer, og jeg håber og tror, at vi vil sørge for, at Østersøen ...
Elena Oana Antonescu
(RO) Hr. formand! Miljømæssige problemer i visse regioner kunne håndteres langt bedre, hvis de enkelte lande samlede deres forskningsaktiviteter i en fælles pulje. Derfor glæder jeg mig over Kommissionens forslag og ordførerens forslag om at støtte BONUS-programmet for Østersøregionen.
Jeg kan godt lide, at der er medtaget en betragtning, hvor Kommissionen bliver bedt om at foretage en endelig evaluering af programmet for at vurdere kvalitets- og effektivitetsniveauet ved gennemførelsen af sådanne programmer, specielt med hensyn til fremskridt i forhold til de fastsatte mål. Disse resultater skal offentliggøres på programmets hjemmeside, så borgerne kan se, hvordan det går med programmet, og hvilke resultater det giver. I virkeligheden kan repræsentanter for erhvervslivet også udarbejde deres forretningsplaner på baggrund af de henstillinger og muligheder, der dukker op som følge af forskningsresultater i denne region.
Det vigtige for os er at se programmets resultater udtrykt som klare fordele for regionens miljø, borgere og udvikling - specielt på baggrund af den aktuelle økonomiske krise.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr. formand! Jeg støtter fuldt ud oprettelsen af det fælles forsknings- og udviklingsprogram for Østersøen kaldet BONUS. Jeg er sikker på, at oprettelsen af et konsolideret overnationalt forskningsprogram baseret på et gensidigt grænseoverskridende samarbejde og erfaringsudveksling vil bidrage til en mere effektiv indsats for beskyttelsen af Østersøen og skabe en bæredygtig udvikling af regionen. BONUS-programmet blev initieret af otte medlemsstater. De baltiske lande omfatter ét land mere, nemlig Rusland. Det er derfor rimeligt, at russiske videnskabsfolk deltager i programmet. Dette forskningsprogram bør levere en række forslag til en strategi for regionen, der udvikles af EU, og til makroregioners rolle i den fremtidige samhørighedspolitik, hvilket vi diskuterede i Parlamentet for to måneder siden. Det er en skam, at vi ikke kan diskutere åbent og fastlægge konsekvenserne af og farerne for Østersøen ved opbygningen og brugen (...).
(Formanden afbrød taleren)
Piotr Borys
(PL) Hr. formand! Mange tak, fordi De giver mig ordet.
Jeg vil sige, at dagens forskning vedrørende hele Østersø-sektoren skal ses som en del af den enorme territoriale samhørighed i hele EU. Lad os i dag koncentrere os om adskillige vigtige parallelle strategier: Østersøstrategien, Middelhavspartnerskabet og Donaustrategien. Vi skal imidlertid huske, at disse regioner skal forbindes med hinanden.
I øjeblikket foregår størstedelen af varehandelen med Indokina, og derfor er det så vigtigt at koncentrere sig om, at Østersøstrategien også skal kunne omfatte muligheden for forbindelser i TNT-netværket mellem nord og syd. Heldigvis er denne strategi tilgængelig for offentligheden i dag, og forhåbentlig vil Østersøregionen også blive tæt forbundet med det sydlige Europa gennem TNT-netværket baseret på adskillige parallelle løsninger.
Máire Geoghegan-Quinn
Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordføreren, fru Ek, og de 10 medlemmer af Europa-Parlamentet, der har taget sig tid til på dette sene tidspunkt at møde op her i salen for at diskutere dette emne.
Det glæder mig overmåde, at alle 185 initiativer, der blev bekendtgjort under samarbejdselementet af EU's syvende rammeprogram, nu er blevet vedtaget. Det er et politisk resultat for alle EU's institutioner. BONUS-initiativet vil klart hjælpe landene i Østersøregionen med en mere effektiv håndtering af de meget komplekse og presserende miljøproblemer på dette område ved at fremme synergier og undgå den uøkonomiske duplikering af rent nationale forskningsindsatser.
I lyset af de centrale globale politiske problemer vi har inden for politikområder som f.eks. klimaforandring, energi, fødevarer og sundhed, bliver kravet om at samle ressourcer og samarbejde nødvendigt. Artikel 185-initiativerne spiller en vigtig rolle for at tackle nogle af disse vigtige emner. Erfaringerne fra disse initiativer vil sætte os i stand til at finde endnu bedre og endnu mere effektive samarbejdsmetoder på europæisk plan, hvor vi fuldt ud udnytter både nationale forskningsprogrammer og EU-forskningsprogrammer.
Som jeg under min ratifikationshøring sagde til Europa-Parlamentet i januar måned, er jeg meget engageret i en fuldstændig virkeliggørelse af det europæiske forskningsrum, men vi skal samarbejde i en ånd af enhed og samarbejde, hvis vi skal nå dette mål. Det er afgørende vigtigt for EU's fremtidige økonomiske udvikling, og hvis vi skal sikre, at EU bliver en global leder inden for forskning, innovation og videnskab.
Lena Ek
Hr. formand! BONUS er faktisk et pilotprojekt under artikel 185, og til alle, der kommer til at arbejde med BONUS-programmet, som kommer til at læse det, eller som bliver berørt af det, vil jeg sige, at det ikke er let. Det er ikke let at kombinere forskningsmidler fra EU og fra forskellige medlemsstater. Det er en enorm udfordring. Det er ikke let at koordinere forskellige akademiske forskningskulturer og -traditioner med 16 store forskningsgrupper, 500 forskere og otte lande, mens resten af EU kigger på for at se, hvordan det forløber, plus alle dem, der skal revidere og kontrollere, at vi gør de rigtige ting, og at disse ting er effektive.
Det kommer til at kræve en masse fra de involverede forskere. Det kommer til at kræve meget fra medlemsstaterne og deres regeringer, og jeg kan forsikre Dem om, at det kommer til at kræve skrappe politiske beslutninger og et stærkt politisk lederskab, men det skal gøres. Vores forskningsprogrammer skal vurderes grundigt, og vi skal påtage os dette enorme ansvar, fordi vi er nødt til at løse problemerne sammen for Østersøens skyld. Vi skal imidlertid også finde en model, der vil sætte os i stand til at gøre fremskridt i andre egne af Europa. Det gælder for de store floder, for Middelhavet og for vores generelle håndtering af fælles ressourcer, der leveres af skatteyderne i form af EU-programmer og nationale programmer.
Østersøen har været en del af vores fælles historie og kultur siden afslutningen på istiden, i vikingetiden, under handelen i middelalderen og som "frihedens hav" under den kolde krig, og nu er det et hav, som vores forældre og børn elsker, og som vi er ansvarlige for at forvalte. I lyset af disse vanskeligheder og de enorme udfordringer, vi står over for, vil jeg derfor endnu en gang takke alle de involverede parter. Arbejdet slutter ikke med de beslutninger, vi træffer her, og med de dokumenter, vi underskriver. Det er nu, arbejdet begynder.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
