

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om 
- betænkning af Luis Manuel Capoulas Santos for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om naturkatastrofer (brande, tørker og oversvømmelser) - landbrugsmæssige aspekter (2005/2195(INI)) (A6-0152/2006),
- betænkning af Gerardo Galeote Quecedo for Regionaludviklingsudvalget om naturkatastrofer (brande, tørke og oversvømmelser) - aspekter af regional udvikling (2005/2193(INI)) (A6-0147/2006),
- betænkning af Edite Estrela for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om naturkatastrofer (brande, tørke og oversvømmelser) - miljømæssige aspekter (2005/2192(INI)) (A6-0149/2006) og
- betænkning af Rolf Berend for Regionaludviklingsudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond (KOM(2005)0108 - C6-0093/2005 - 2005/0033(COD)) (A6-0123/2006). 
Andris Piebalgs,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke Regionaludviklingsudvalget, Miljøudvalget og Landbrugsudvalget samt de respektive ordførere hr. Galeote Quecedo, hr. Berend, hr. Capoualas Santos og fru Estrela for deres store og konstruktive arbejdsindsats. 
Ifølge de seneste tendenser synes EU at udvise en stigende sårbarhed over for katastrofer og specielt naturkatastrofer. Der er en stigende forekomst af ekstreme vejrmæssige begivenheder og beslægtede naturkatastrofer - måske på grund af klimaforandringer. Atter i år har oversvømmelser hærget de central- og østeuropæiske lande, og fire lande - Slovakiet, Ungarn, Rumænien og Bulgarien - har bedt om hjælp gennem Fællesskabets civilbeskyttelsesordning. Jeg er stolt over at kunne sige, at europæisk solidaritet og generøsitet atter har mildnet disse landes lidelser. 
I de fire betænkninger påpeges med rette de menneskelige, miljømæssige og økonomiske omkostninger ved sådanne katastrofer. Kommissionen glæder sig derfor meget over Europa-Parlamentets initiativ om at undersøge de forskellige involverede aspekter gennem en fælles indsats fra ikke færre end tre parlamentariske udvalg. Den i fællesskab arrangerede høring tidligere på foråret har bestemt været et værdifuldt bidrag til denne proces. 
I betænkningerne overvejes med rette en lang række foranstaltninger med henblik på bl.a. at styrke risikoforebyggelsen og krisebekæmpelsen. Kommissionen er enig i henstillingerne vedrørende behovet for at justere indsatsen med hensyn til forebyggelse og styring af naturkatastrofer samt behovet for at koordinere fællesskabsinstrumenter. 
Faktisk styrker betænkningerne Kommissionens integrerede tilgang til dens katastrofepolitik, der omfatter instrumenter vedrørende forebyggelse, omgående reaktioner og en mere langsigtet og solidaritetsbaseret indsats. Denne tilgang skal styrke EU's kapacitet og effektivitet vedrørende forberedelser og reaktioner på store katastrofer og samtidigt undgå dobbeltarbejde. 
Nogle af forslagene i betænkningerne har allerede fået tilslutning gennem Kommissionens indsats. Nu foreslår vi endnu mere konkrete indsatsformer. Vores omarbejdelse af Rådets beslutning om indførelse af en fællesskabsordning for civilbeskyttelse er den juridiske udmøntning af en række forslag i disse betænkninger. Disse forslag er i overensstemmelse med instrumentet for beredskab og hurtig indsats. I den nylige Barnier-betænkning ses der også på visse fremadskuende forslag til vores reaktioner på katastrofer. 
Kommissionen glæder sig også over udviklingen i forhandlingerne om det foreslåede oversvømmelsesdirektiv om vurdering og forvaltning af oversvømmelser og den positive afstemning på det nyligt afholdte møde i ENVI-udvalget. Kommissionen kunne også godt tænke sig en stærk opbakning fra Europa-Parlamentet til et direktiv, der giver alle borgerne ret til samme tilgang og ambitionsniveau med hensyn til beskyttelse, forebyggelse og beredskab vedrørende oversvømmelsesrisici, uanset hvor de måtte bo i Fællesskabet: i grænseoverskridende eller nationale vandområder eller i Fællesskabets kystområder. 
Ikke kun oversvømmelserne er i fremgang på grund af klimaændringerne, men også tørke er blevet mere fremherskende i Europa. På foranledning af en række medlemsstater analyserer Kommissionen spørgsmål vedrørende tørker og mangel på vand. Forskellige ordninger er under overvejelse, og vi forventer, at der snart foreligger et arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene. 
Et andet relevant instrument i fremtiden kunne være Life+, der er det nye finansielle instrument for miljøet. Det har bl.a. til formål at støtte medlemsstaternes indsats inden for brandforebyggelse - primært med gennemførelsen af videnrelaterede foranstaltninger som f.eks. uddannelses- og bevidstgørelseskampagner. 
Kommissionen er også villig til at samfinansiere forebyggende foranstaltninger under samhørigheds- og landdistriktudviklingspolitikkerne. Medlemsstaterne opfordres til at medtage passende foranstaltninger i deres programmer i den kommende periode, hvor forebyggelse bliver en af prioriteterne. 
Under søjlen for udvikling af landdistrikter kan medlemsstaterne også gennemføre konkrete foranstaltninger for at genoprette skov- eller landbrugsproduktionens potentiale. Under programmerne for udvikling af landdistrikter kan de også kræve, at en "alvorlig naturkatastrofe" anerkendes som for at afvige fra visse betingelser i henhold til de "miljøvenlige landbrugsforanstaltninger". Disse muligheder fortsætter i den nye programmeringsperiode fra 2007-2013. 
Vi må imidlertid ikke glemme, at naturkatastrofer ikke er den eneste trussel, som EU står over for. Det skal være forberedt på og i stand til effektivt at håndtere udfordringer. Store menneskeskabte katastrofer, væsentlige trusler mod folkesundheden og terrorhandlinger kan i lige så høj grad kræve en fælles europæisk reaktion. For Kommissionen er det undertiden vanskeligt at forklare, hvorfor EU i nogle tilfælde ikke skal være til stede. Det manglende konkrete udtryk for EU's solidaritet har allerede givet anledning til forlegenhed i EU under nogle af de seneste års traumatiske begivenheder. Derfor er Kommissionen særligt taknemmelig for den brede opbakning i hr. Berendts betænkning til at udvide EU's Solidaritetsfond til ikke-naturskabte katastrofer samt til at udvide de støtteberettigede operationers anvendelsesområde i overensstemmelse hermed. 
Generelt set har Solidaritetsfonden, der blev oprettet i 2002, været en succes målt på målsætningerne og betingelserne i dens retsgrundlag. Der er ydet støtte i 21 tilfælde til i alt 15 medlemsstater og kandidatlande. Der er noget rigtigt i kritikken om, at Solidaritetsfonden er ineffektiv eller for langsom. På baggrund af erfaringerne siden 2002 mener Kommissionen imidlertid også, at den eksisterende fond har en række mangler, og at det er nødvendigt med ændringer i den nuværende forordning. Derfor har vi foreslået en ny solidaritetsfondsforordning. Det nye forslag er baseret på den nuværende Solidaritetsfond men indeholder en række ændringer, der skal udvide anvendelsesområdet, gøre fonden mere gennemsigtig og indføre en række operationelle forbedringer - i særdeleshed muligheden for at udbetale forskud, så fonden kan reagere hurtigere og mere effektivt. 
Kommissionen mener ikke desto mindre, at fonden fortsat kun skal gælde for offentlige nødinterventioner. Der skal ikke udbetales erstatning for forsikrede eller private skader inklusive landbrugsskader. "Forureneren betaler-princippet" og ansvar over for tredjemand skal fortsat være gældende. 
Ligesom den nuværende fond bygger det nye forslag også på subsidiaritetsprincippet. EU bør kun intervenere, når man skønner, at en stat ikke længere er i stand til at håndtere en katastrofe alene. Følgelig skal der være en relativt høj grænse for Europæisk intervention. I dag defineres denne grænse som en direkte skade, der overstiger 3 milliarder euro eller 0,6 % af BNI. 
Med det nye forslag har Kommissionen derfor forsøgt at gøre kriterierne for mobiliseringen af Solidaritetsfonden enklere og mere gennemsigtige. Det vil gøre det lettere for de nationale myndigheder at få en klar idé om, hvornår fonden vil kunne hjælpe dem med at komme sig over en katastrofe. 
Samtidig med det udvidede anvendelsesområde er et vigtigt element af forslaget derfor en ny definition af kriterierne for at udløse fonden. De operationelt komplicerede regionale kriterier skal afskaffes til fordel for rent kvantitative kriterier. Som kompensation for tabet af regionale kriterier vil den kvantitative tærskel blive fastsat til 2 milliarder euro eller 0,5 % af BNI, alt efter hvad der er mindst. Det vil øge forudsigeligheden af EU-Solidaritetsfondens afgørelser og dermed reducere medlemsstaternes arbejde med at udarbejde støtteansøgninger, der kun har en beskeden chance for at blive godkendt. 
Kun i helt uventede og enestående situationer, hvor f.eks. fysiske skader begrænses - eksempelvis ved terrorangreb eller ved større kriser på folkesundhedsområdet - kan den nye fond mobiliseres gennem en politisk beslutning fra Kommissionens side med Europa-Parlamentets og Rådets efterfølgende godkendelse.
Luis Manuel Capoulas Santos (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil gerne først takke for de positive bidrag fra mange medlemmer af de forskellige politiske grupper og for den gode opbakning, som jeg har fået fra de medlemmer af Landbrugsudvalget, der samarbejdet med mig om at udarbejde denne betænkning.
Det enorme omfang af nogle af de katastrofer, der har ramt os de senere år, og særlig sidste år, har fået Europa-Parlamentet til at yde dette spørgsmål den opmærksomhed, som det fortjener. Tre udvalg er blevet bedt om hvert ud fra sit særlige perspektiv at fremlægge løsninger til at forebygge katastrofer eller afbøde deres konsekvenser, når de ikke kan forhindres.
Det har været en særdeles spændende opgave, som jeg har været optaget af i de forløbne seks-syv måneder, hvor jeg har lyttet til mange kolleger, specialister, økonomiske aktører, lokale, regionale og nationale myndigheder og berørte samfund. Jeg har besøgt de seks medlemsstater, der blev hårdest ramt sidste år, Spanien, Portugal, Tyskland, Østrig, Frankrig og Italien. Jeg glæder mig over, hvor godt der blev taget imod os alle steder, og jeg er sikker på, at vi vores indsats har været til gavn for vores institution og har bragt Europa-Parlamentet tættere på borgerne.
Jeg har bestræbt mig for at sikre den bredest mulige enighed om de forslag, jeg fremlægger, og jeg er glad for, at jeg har kunnet medtage næsten alle de foreslåede ændringer, nemlig 53 ud af i alt 60. De få undtagelser skyldes formelle forhold, især, at forslagene dublerede, ikke deres indhold.
Betænkningens udgangspunkt er følgende tre forudsætninger. Den første er, at landbrug og skovbrug er aktiviteter tæt forbundet med naturen og derfor særlig udsatte for klimatiske farer, der forværres af klimaændringerne, og for biologisk-sundhedsmæssige risici som følge af vand-, luft- og jordforurening og den øgende globalisering. Den anden er, at afvandringen fra landbruget er en af de væsentligste årsager til det stigende antal skovbrande i Sydeuropa, hvilket særlig forværres under tørke, som 2005 så ulykkeligt har vist. EU's budgetrammer skal dog overholdes, hvorfor de stillede forslag holder sig inden for de finansielle overslag, som vi vedtog i går.
Essensen i mine forslag er derfor at optimere brugen af de eksisterende politiske instrumenter som Solidaritetsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne, Veterinærfonden, de regionalpolitiske instrumenter og det nye Life+program ved at forbedre og tilpasse dem, så de bliver et egentligt katastrofe- og risikoforvaltningssystem. Hvad det sidste angår, skal det ske ved en fællesskabsorganiseret forsikrings- og genforsikringsordning, som landbrugerne, medlemsstaterne og EU skal medfinansiere via ELFUL.
Solidaritetsfonden skal gøres mere fleksibel, så den også kommer til at omfatte langsomt udviklende katastrofer som f.eks. tørke, der ikke dækkes i øjeblikket. For at blive mere effektiv bør den behæftes med en fleksibilitetsklausul, der på grundlag af ubrugte midler fra den fælles landsbrugspolitik kan sikre en passende finansiering, når der opstår behov.
ELFUL bør derimod prioritere finansiering af skovrejsning og skovfornyelse på afbrændte områder og alle former for forebyggende foranstaltninger som renholdelse af skovene, med udnyttelse af biomassen til at producere energi, samt naturligvis uddannelse og oplysning af de berørte økonomiske aktører og befolkningen om denne type problemer, alt sammen med størst mulig medfinansiering fra de nationale programmer for udvikling af landdistrikter.
Det var blot nogle aspekter, der i kort sammenfatning viser, hvor relevant det efter Europa-Parlamentets mening er at anlægge et landbrugsmæssigt syn på naturkatastrofer, og som jeg håber flest mulige af dets medlemmer vil støtte.
Jeg håber også, at Kommissionen og Rådet vil tage passende hensyn til disse forslag, da de forhold, der begrunder dem, jo er ganske alvorlige. 
Gerardo Galeote Quecedo (PPE-DE ),
   Hr. formand, i de seneste otte måneder har vi besøgt de områder, der er blevet ramt af naturkatastrofer i mange af medlemsstaterne, og vi har indkaldt til en offentlig høring, hvor nogle af de mennesker, der ikke fik lejlighed til at tale i parlamenterne i deres oprindelseslande, har kunnet gøre det, og i dag forelægger vi konkrete forslag, som de øvrige institutioner ikke kan sørge for havner i skraldespanden.
Der er nogle medlemmer, der med god grund kan være tilfredse med det arbejde, der er blevet gjort på dette område, for det er mere end de direkte ansvarlige myndigheder i nogle af medlemsstaterne har gjort.
Jeg synes imidlertid, at vi skal spørge os selv, om vi i dag er mere forberedte end for otte måneder siden til at kunne forebygge og bekæmpe disse katastrofer, og om vi i dag har mere effektive mekanismer til at hjælpe dem, der lider under følgerne af ild, vand eller tørke. Det er jeg ikke sikker på.
Jeg takker under alle omstændigheder de parlamentariske grupper for deres forpligtelse og engagement i løbet af disse arbejdskrævende måneder. Jeg takker også formanden for Europa-Parlamentet, der har interesseret sig for, hvem der ville deltage i høringen, selv om jeg ikke vil lægge skjul på, at jeg ville have foretrukket hans støtte til straks at besøge de ramte områder og have undgået de bureaukratiske vanskeligheder, der gjorde det nødvendigt for os at vente i fire måneder. På denne måde mistede vi den umiddelbare lejlighed til at give udtryk for den solidaritet, vi alle - det er jeg sikker på - føler med ofrene.
Jeg vil gerne komme med en særlig tak for den professionalisme, som Parlamentets tjenestegrene har udvist, og som var udsat for alle former for pres før, under og efter de rejser, vi har foretaget.
Det glæder mig meget, at vi har kunnet få afstemningen om disse betænkninger til at falde sammen med reformen af EU's solidaritetsfond, for hvert eneste af de steder, vi har besøgt, har vi, hr. Piebalgs, konstateret en generel utilfredshed med anvendelsen af dette fællesskabsinstrument. Jeg synes, at det er meget vigtigt, at Rådet accepterer Parlamentets ændringsforslag, især dem, hvori det på den ene side kræves, at fonden støtter alle ofrene og deres familie, og på den anden side, at grænserne for, hvornår fonden kan anvendes, sænkes, og at fonden kan anvendes, når bestemte områder bliver fuldstændigt ødelagt, som det er tilfældet med Riba de Saelices, som vi har besøgt.
Mine damer, under vores besøg har vi kunnet konstatere, at der mangler oplysningskampagner om forebyggelse, og at der mangler koordinering mellem de ansvarlige offentlige myndigheder inden for medlemsstaterne, herunder f.eks. i Pampillosa da Serra. Vi mærkede også utilfredsheden blandt brede sociale grupper, ngo'er og repræsentanter for civilsamfundet. Derfor håber jeg, at de forslag, der er indeholdt i de betænkninger, der i dag drøftes i plenarforsamlingen, vil få stor opbakning og være et klart signal til medlemsstaternes regeringer.
Jeg vil lave en hurtig opsummering i 10 punkter af det, vi beder om. For det første en europæisk strategi til bekæmpelse af naturkatastrofer, for det andet inddragelse af regionerne og de lokale myndigheder, for det tredje fleksibilitet i forbindelse med omfordeling af de midler, der er til rådighed, for det fjerde et fællesskabsprogram til beskyttelse af skovene, for det femte et særligt forslag, hr. Piebalgs, til direktiv om forebyggelse og styring af brande i EU, for det sjette, at det syvende rammeprogram for forskning, initiativet global miljø- og sikkerhedsovervågning samt Galileo-systemet bliver iværksat med henblik på forebyggelse og tidlig varsling, for det syvende informations- og uddannelsesprogrammer og -kampagner i samarbejde med medlemsstaterne, for det ottende en fællesskabsmekanisme til civilbeskyttelse, for det niende, at der ligeledes anvendes supplerende finansielle instrumenter, f.eks. lån fra Den Europæiske Investeringsbank eller statsstøtte med et regionalt sigte, og for det tiende, at Europa-Parlamentet skal blive ved med at udøve sit kontrolansvar i forbindelse med den mangelfulde bekæmpelse af brandene og alle de hermed forbundne problemer.
Derfor opfordrer jeg alle til, at vi ser bort fra de partiforskelle, der har skilt os, og bestræber os på at få en bred parlamentarisk konsensus, for det er det, borgerne kræver af os i dag, og det er det, vi skylder dem, især dem, der har lidt under følgerne af disse naturkatastrofer, dvs. ofrene.
Edite Estrela (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, det er allerede sagt, hvilken metode der blev anvendt ved udarbejdelsen af disse tre betænkninger, herunder de besøg, vi foretog i de seks lande, der var blevet ramt af naturkatastrofer, og den høring, der blev afholdt i Bruxelles. Også i de lande, som vi selv kommer fra, i hvert fald i Portugal, har vi haft høringer for at samle idéer, oplysninger og forslag fra de forskellige interessenter. Jeg vil også gerne takke medlemmerne for deres støtte, tanker og forslag og de eksperter, der har bidraget til at forbedre min betænkning.
Klimaet er under forandring. Året består ikke mere af de traditionelle fire årstider. Dage med uafbrudt tørke følges af dage med regn i stride strømme, hvorefter der så kommer hedebølge. Klimaændringerne medfører naturkatastrofer i form af oversvømmelser, ekstrem tørke og skovbrande, som det hyppigt er sket over hele verden, med frygtelige skader og mange omkomne, miljøødelæggelse og nedsat økonomisk aktivitet til følge.
Det er et vor tids største problemer. 2005 begyndte med verden i chok over den umådelige tragedie, som tsunamien i Asien betød. Identifikation af omkomne og eftersøgning efter overlevende strakte sig over måneder. Om sommeren ødelagde flere brande hundredvis af hektar skov i Portugal, Frankrig og Spanien og voldsomme oversvømmelser spredte ødelæggelse og død i lande som Tyskland og Østrig. Uden for Europa medførte orkanen Katrina en ødelæggelse uden fortilfælde i flere af USA's delstater, og før året var omme, blev Afghanistan rystet af et voldsomt jordskælv.
Ud over jordskælv, havskælv, tsunamier, vulkanudbrud. oversvømmelser og brande er der andre fænomener, der skyldes klimaændringerne og den globale opvarmning, der betyder, at havets overflade stiger, og strande forsvinder. Undersøgelser offentliggjort i tidsskriftet Science viser, at havenes overflade kan stige seks meter frem til 2100, fordi isen på Nord- og Sydpolen smelter stadig hurtigere. For at undgå det værste skal der snarest muligt træffes effektive foranstaltninger for at nedbringe mængden af drivhusgasser og opfylde Kyoto-protokollens forpligtelser.
Kommissæren var inde på spørgsmålet om mangel på vand. Det må nemlig også sikres, at forbruget af vand bliver mere bæredygtigt, rationelt og effektivt. Over en milliard mennesker kæmper hver dag for at overleve, fordi de mangler rent drikkevand. 400 millioner er børn. Vandbårne sygdomme dræber et barn hvert 15. sekund og forårsager mange andre sygdomme og underernæring. Fordelingen af ressourcerne mellem de forskellige brugere – husholdninger, industri og landbrug – må analyseres og diskuteres, og der må sættes ind over for spild.
Det er vigtigt at få borgerne til at deltage i forebyggelsen af disse katastrofer, især ved som sagt at nedbringe mængden af drivhusgasser, beskytte skovene og undlade at bygge i risikozoner. Naturkatastrofer kender ikke grænser, og deres konsekvenser for miljøet rammer også nabolandene. Da Fællesskabets indsats skal supplere de nationale myndigheders, hvad angår såvel forebyggelse, planlægning og interventioner som genopretning og opfølgning, bliver det også nødvendigt at styrke samordningen på alle niveauer, forbedre de eksisterende mekanismer og udvikle varslingssystemer.
Selv om hver region har særlige forhold, og selv om hvert tilfælde er forskelligt, er der fælles behov at imødekomme. Det gælder således udformning af risikovurderingsmekanismer og udarbejdelse af kort over tørkeramte områder, skovbrande og oversvømmelser. Indførelse af forebyggelsessystemer for at fremme indsatsen mod årsager til naturkatastrofer, bedre byplanlægning især i kystområder og risikozoner, bevarelse af naturlige økosystemer, styrket samarbejde om civilbeskyttelse mellem medlemsstater og inden for EU for at sikre ekstra ressourcer til hurtig indsættelse i katastrofesituationer samt fleksibilisering og forenkling af de forskellige fællesskabsinstrumenters anvendelsesregler, f.eks. Solidaritetsfonden og Forest Focus-programmet, er nogle af de mange andre forslag, som min betænkning indeholder, og som jeg selvfølgelig håber vil vinde gehør hos ikke mindst Europa-Parlamentet, Kommissionen og Rådet. 
Rolf Berend (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i betragtning af den stadigt hyppigere forekomst af naturkatastrofer - f.eks. de mange skovbrande og oversvømmelser, ikke mindst i sommeren 2005 - er der et evigt stigende behov for europæisk solidaritet. Solidaritetsfonden, der blev oprettet efter de ødelæggende oversvømmelser i 2002 og skulle eksistere indtil 2006, tager sigte på at give EU større handlefrihed i tilfælde af større katastrofer eller krisesituationer, hvorved den giver EU mulighed for at gøre mere og målrette sin indsats bedre på de områder, hvor offentligheden forventer, at EU skrider ind.
Som De nævnte tidligere, hr. kommissær, var det overordentligt vanskeligt, for ikke at sige nogle gange og i visse situationer umuligt, at anvende de eksisterende instrumenter på EU-plan som et middel til at reagere behørigt på større kriser, der ikke alle sammen, skal det siges, var naturbestemte. Et eksempel på dette er industrielle katastrofer - som tankskibet forlis og bombeattentatet i Madrid i marts 2004. Desuden er den eksisterende tærskel for mobilisering af Solidaritetsfonden ekstremt høj, så der var masser af ekstraordinære situationer og ordninger.
I den nye forordning om Solidaritetsfonden fastsættes der nu med god grund bestemmelser om udvidelse af dens anvendelsesområde. Større krisesituationer begrænses ikke længere til naturkatastrofer, men omfatter nu også industrielle og teknologiske katastrofer, undtagen i de tilfælde, hvor princippet om, at forureneren betaler, finder anvendelse, eller hvor skaden kan dækkes af forsikring. Der er også behov for omgående indsats i tilfælde af folkesundhedskriser og terrorangreb, selv om - og dette er det springende punkt - budgettet skal være det samme.
Definitionen af "større katastrofe" er også blevet revideret, således at en katastrofe anses for at være større, hvis den forårsager skader, der skønnes at beløbe sig til over 1 milliard euro eller over 0,5 % af den pågældende stats bruttonationalindkomst. Her er der snarere tale om skader i den offentlige sektor end om privat ejendom eller skader dækket af forsikring. Som det er blevet nævnt, var tærskelen tidligere sat til 3 milliarder euro eller 0,6 % af bruttonationalindkomsten. Det var Kommissionen og Parlamentet, der foreslog disse tærskelværdier, men Rådet accepterede dem ikke.
Endelig er det også hensigten, at der indføres et nyt politisk kriterium, som giver Kommissionen mulighed for, hvis ekstraordinære omstændigheder i en bestemt del af en støtteberettiget stat berettiger til det, at erklære, at en katastrofesituation er "større", selv om de kvantitative kriterier ikke er opfyldt - et kriterium, der nok vil gælde for terrorhandlinger.
Det skal understreges, at EU's Solidaritetsfond ikke er et middel til at træffe forebyggende foranstaltninger, men at den tværtimod anvendes i katastrofesituationer. Det udelukker f.eks. muligheden for, at fonden anvendes til at tilvejebringe beskyttelse forud for pandemier eller til at fremme andre forebyggende foranstaltninger. Solidaritetsfonden kan ikke anvendes til forebyggende sundhedspleje, og det er den heller ikke beregnet til. Sundhedspolitik er fortsat op til nationalstaterne, og det gælder især uddeling af vaccine og medicin som første reaktion på katastrofer, medicinsk og psykologisk krisebehandling og foranstaltninger til afhjælpning af risikoen for smitsomme sygdomme, f.eks. som følge af oversvømmelse.
Som tidligere beløber fondens finansielle aktiver sig til et virtuelt budget på 1 milliard mark, hvor betydningen af "virtuel" er, at disse midler kun kan bruges i tilfælde af en katastrofe og først skal mobiliseres af Kommissionen og Parlamentet. Som følge heraf kan de ikke overføres.
Jeg vil slutte af med at takke alle, som har samarbejdet med mig om denne betænkning - Præsidiet, mine kolleger og medlemmerne af Parlamentet, uanset hvilken gruppe de tilhører - og mange tak til Kommissionen for det gode samarbejde.
László Surján (PPE-DE ),
   Hr. formand, boulevarderne i Szeged, en by i det sydlige Ungarn, blev navngivet efter de store byer i Europa. Dette er ikke en følge af forbindelser mellem venskabsbyer, men af, at byen blev ødelagt af en oversvømmelse for over 100 år siden og genopbygget ved hjælp af en solidaritetsindsats, der omfattede hele Europa. Det var ikke os, det var ikke EU, der opfandt europæisk solidaritet, og den har eksisteret længe før 2002.
Det betyder naturligvis ikke, at Budgetudvalget ikke støtter eksistensen af Solidaritetsfonden og de planlagte ændringer af forordningen om den. Vores udvalg ønsker en effektiv Solidaritetsfond og ikke en, der kunstigt sætter grænser for, hvem der er berettiget til bistand. Vi går ind for afhjælpning af de forvoldte skader, og vi pressede på for, at systemet blev iværksat hurtigt. Vi mener, at det er vigtigt, at fonden placeres inden for rammerne af fleksibilitetsinstrumentet.
Solidaritetsfonden giver EU en betydelig mulighed for at gøre borgerne klar over dets eksistens på en måde, som alle kan forstå. EU kan på en håndgribelig måde vise, at Bruxelles ikke bare er et bureaukratisk uhyre, men også en hjælpende hånd. Der er blevet stillet mange smålige og ikke særlig nyttige forslag under debatten, og jeg opfatter dem som en misforståelse.
Jeg takker ordføreren for hans grundige arbejde, og jeg håber, at vi kun sjældent eller måske aldrig får brug for denne fond, ikke på grund af dårlige bestemmelser som følge af egoisme, men på grund af, at der ikke opstår nogen katastrofer, der forvolder skader. Jeg ved, at min naturlige optimisme er en fejl, men vær så venlige at støtte disse fonde.
Jutta D. Haug (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, selv om EU's Solidaritetsfond kun har eksisteret siden 2002, trænger den allerede til at blive revideret. Oprettet på grundlag af principperne om solidaritet og hjælp i krisesituationer har den bevist sit værd i forbindelse med håndtering af eftervirkninger af naturkatastrofer, men det er også i de senere år blevet klart, at dens anvendelsesområde ikke kan begrænses til naturkatastrofer. Det er blevet mere og mere tydeligt, at industrielle og teknologiske katastrofer og potentielle kriser som følge af terrorhandlinger eller - noget, der er særlig vigtigt for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed - en krise på folkesundhedsområdet kræver, at vi er i stand til at reagere og yde bistand ved hjælp af solidaritet og finansielle ressourcer.
Jeg vil gøre det klart en gang for alle, at jeg ikke taler om forebyggende foranstaltninger, som i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet hører ind under medlemsstaternes kompetenceområde. Vi beskæftiger os med hjælp på grundlag af solidaritet til at forhindre spredning af sygdomme og pandemier og til at håndtere ulykker som den, der fandt sted i Tjernobyl. Vi ønsker at kunne hjælpe uden på nogen måde at overbelaste det europæiske budget med unødvendige funktioner, ikke engang under håndtering af naturkatastrofer. Der er grunden til, at jeg forventer, at Parlamentet ikke støtter det fornyede krav - fremsat i en anden betænkning - om et observatorium, som skal rapportere om tørke, ørkendannelse og andre virkninger af klimaændringer, for disse opgaver varetager Kommissionen allerede. Vi må være klar over, at for hvert nyt agentur - eller hvad vi ellers finder på at kalde disse ting - indskrænkes det finansielle råderum, der er til rådighed for vores politikker, og netop hvor snævert det råderum er, var temaet for en beslutning i går.
Duarte Freitas,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, først en stor tak til ordførerne, Edite Estrela, Capoulas Santos og Galeote Quecedo for deres flotte arbejde, der på sin vis vil kunne træde i stedet for en løsning, der kunne have været bedre, og som også er blevet foreslået i Parlamentet, men ikke kom videre.
De naturkatastrofer, der har hærget Europa i de senere år – tørke, skovbrande og oversvømmelser – kræver Europa-Parlamentets særlige opmærksomhed, hvad angår deres følger for landbruget. Som hr. Capoulas Santos så rigtigt har fremhævet, er agroskovbrugsproduktionen, til forskel fra andre økonomiske aktiviteter, tæt forbundet med naturen og derfor særlig udsat ved naturkatastrofer. Jeg mener derfor, at det europæiske landbrug efter de seneste erfaringer bør gøres til genstand for en ny tilgang, når det gælder forebyggelse og bekæmpelse af naturkatastrofer. De nuværende nationale mekanismer er ofte utilstrækkelige, og de overnationale mekanismer til akut indsats er ikke altid effektive.
Jeg vil gerne fremhæve Solidaritetsfonden, som vi allerede har talt om i dag, og som vi skal tale mere om. Den er i øjeblikket under revision, og det håbes, at den kommer til også at omfatte tørke inden for sit anvendelsesområde. I en tid, hvor klimaændringerne er mærkbare, og hvor landbrugernes sårbarhed over for dens følger bliver stadig tydeligere, finder jeg det overordentlig vigtigt, at der udformes en fællesskabsstrategi over for naturkatastrofer.
I den næste finansielle ramme bør derfor oprettes et fællesskabsprogram, med passende finansiering, for beskyttelse af skove mod brand med det sigte at fremme oplysning, forebyggelse og brandfarestyring. Programmet kunne finansieres ved en særlig forordning med egen finansiering eller egen budgetpost ligesom ELFUL eller LEADER+, som det fremgår af et mundtligt ændringsforslag, der vil blive stillet.
Europa-Parlamentet må således levere et klart svar til de befolkninger, som det repræsenterer, og som direkte har oplevet naturkatastroferne og naturligt nok forventer vores støtte. 
Jamila Madeira,
   Hr. kommissær, kære kolleger, i de senere år er Europa blevet ramt af naturkatastrofer, der har medført hundreder af omkomne og store skader på økonomi og miljø i de berørte områder.
I Portugal var 2005, ligesom i andre dele af Middelhavsområdet, det tørreste år i de seneste 105 år. I december var ca. 87 % af det portugisiske territorium ramt af ekstrem tørke. Det var særlig alvorligt i regionen Algarve, hvor de klimatiske forhold var helt usædvanlige med høje temperaturer og lav luftfugtighed. I Algarve fik tørkekatastrofen i 2005 – med en forløber i 2003 på grund af ødelæggende skovbrande – alvorlige følger for den lokale infrastruktur, natur- og kulturarven og miljøet samt for landbrug og turisme. Befolkningens vandforsyning blev mærkbart berørt både i form af vandmangel og ringere drikkevandskvalitet.
Det er en kendt sag, at naturkatastrofer indtræffer, når ekstreme meteorologiske situationer rammer et sårbart område. Det er derfor bydende nødvendigt at gøre disse områder mindre sårbare.
Det europæiske samarbejde om civilbeskyttelse må styrkes for at sikre, at ramte områder får hurtig bistand, og det samme må gælde forebyggelse samt forberedelse og hurtig varsling i tilfælde af alvorlige katastrofer. Det er netop det, som foreslås i disse initiativbetænkninger, selv om Solidaritetsfonden ikke er noget perfekt instrument. Meget skal ændres, men det er jo også derfor, vi diskuterer den her.
På denne baggrund er det vigtigt at bemærke, at næsten alle de ramte områder er EU-klassificerede, og at vi ikke blot kan mene, at vores civile ansvar er opfyldt efter ødelæggelsen. En genopretning af de ødelagte økosystemer er afgørende for disse områders balance, og hér må der også vises solidaritet. Det er ligeledes meget vigtigt at øge oplysning og forståelse i de samfund og områder, der er sårbare over for naturkatastrofer, for at mindske faren for disse katastrofer og følgerne af dem, og så befolkningen ved, hvad den skal gøre for at bevare områdets naturressourcer.
Solidaritet har været et nøglebegreb i EU lige siden Rom-traktaten. Lad os gøre, hvad vi kan, så det ikke bliver endnu et tomt ord i Fællesskabets vokabular. 
Jean Marie Beaupuy,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi behandler et meget følsomt emne. De forskellige katastrofer, der er indtruffet, den smerte, de har forvoldt, og som vi deler med ofrene i det omfang, det som udenforstående er muligt, den utilfredshed, der kommer til udtryk, vidner om, hvor vanskelige spørgsmål vi har med at gøre.
Under vores drøftelser har vi opregnet de forskellige former for naturkatastrofer, der kan komme på tale: brande, cykloner, stormflod, jordskælv, oversvømmelser, sundhedsmæssige kriser, terroranslag, tørke, mangel på drikkevand, industrielle og teknologiske katastrofer, landbrugskatastrofer og utvivlsomt flere til. Listen er lang og berører Unionen og kræver, at den påtager sig sin del af ansvaret. Som drøftelserne har vist, er der imidlertid mange parter, der påtager sig et ansvar i denne forbindelse. Det gælder i visse tilfælde først og fremmest dem, som har forvoldt katastrofen, eksempelvis en brand. Men det gælder også forsikringsselskaberne, som naturligvis berøres heraf, medlemsstaterne og de forskellige organisationer.
Hvilken rolle spiller EU inden for de overordnede rammer, hvilken opgave har EU? For vi har, som fru Madeira påpegede, en forpligtelse til at vise solidaritet, men det er en forpligtelse, vi må opfylde inden for rammerne af vores kompetence. Hvilken kompetence har EU før, under og efter sådanne naturkatastrofer? Vi har netop hørt hr. Galeote opregne en fin liste, og der er efter min opfattelse behov for, hr. kommissær, utvetydigt at tilkendegive Unionens ansvar før, under og efter katastroferne.
Hvad angår forebyggelse, har vi, som det er tilfældet, når det gælder bekæmpelsen, efter min mening en kompetence at udøve og en rolle at spille i forbindelse med forskning og koordinering. Hvad angår den efterfølgende indsats, hvor Solidaritetsfonden kommer ind i billedet, har hr. Berend gjort et glimrende stykke arbejde, men der er stadigvæk meget, der skal gøres, for det er altid meget vanskeligt at finde optimale løsninger set i lyset af den mangfoldighed, der kendetegner situationerne og finansieringen. Vi står over for en meget stor opgave. Jeg beder Dem, hr. kommissær, finde en bedre løsning og sikre en klar reaktion fra EU i kølvandet på disse katastrofer. Borgerne har behov for et EU, som viser stor klarhed med hensyn til de foranstaltninger, der træffes.
Marie Anne Isler Béguin,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi har længe ydet støtte til en udvikling inden for landbrug, industri og transport, som har skadet miljøet og medført den alarmerende situation, vi oplever i dag. Vi betaler prisen herfor. Naturkatastroferne vidner om disse fejltagelser.
Det drejer sig nu om at imødegå de skader, katastroferne har forvoldt, og vi er alle enige om at støtte ofrene, hjælpe dem til at komme på fode og genopbygge deres tilværelse efter katastrofen og støtte "katastrofefonden" for at vise solidaritet med alle ofrene og vise, at Europa-Parlamentet interesserer og bekymrer sig for borgerne.
Vi anmoder imidlertid på vegne af Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance også om, at der investeres i forebyggelse og genopbygning, og at der ikke kun fokuseres på at helbrede de sygdomme, der opstår. Vi tilslutter os i vid udstrækning de analyser af forslagene, der kommer til udtryk i de beslutningsforslag, der er stillet især af Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og Regionaludviklingsudvalget. Men jeg er skuffet over det forslag, der er stillet af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, som i en vis forstand nægter at påtage sig sin del af ansvaret for disse fænomeners fremmarch. Jeg finder det chokerende, at Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter anmoder om, at bistanden ikke går fra midlerne til den fælles landbrugspolitik. Vi har netop i et år været vidne til en ganske hård kamp for at få etableret en fond til bevarelse af biodiversiteten under Natura 2000. Det lykkedes ikke. I går måtte vi alle notere os dette nederlag.
Som ordfører for Life+ kan jeg ikke acceptere, at dette program, som i forvejen beskæres mere og mere, skal tjene som sikkerhed i forbindelse med katastrofer, som i stadig mindre grad skyldes naturbestemte begivenheder.
Mine damer og herrer, det er i virkeligheden vores dyrkningsmetoder, der bør ændres. Som eksempel kan nævnes Donaus oversvømmelser. Man måtte nedbryde dæmningerne, da Donaudeltaet, som optager oversvømmelser, praktisk talt var tørret ud. Vi må nu stille det afgørende spørgsmål, nemlig hvordan vi ønsker, morgendagens landbrug og transport skal se ud, hvis man ser Kyoto-protokollen som det bærende element, når det gælder klimaændringer og bekæmpelse af disse. Vi må søge årsagerne til disse voldsomme forandringer, og vi medlemmer af Europa-Parlamentet kender svaret. De skyldes de ændrede transportformer. Vi støtter tanken om Solidaritetsfonden, vi støtter bistand til ofrene, men lad os for alvor søge årsagerne, ellers vil vores forbedringer være et sisyfosarbejde. 
Pedro Guerreiro,
   Vi har foreslået ændringer til betænkningen om Solidaritetsfonden, fordi vi mener, at den i sin nuværende udformning ikke inddrager aspekter, som vi finder af stor betydning, særlig kriteriet om katastrofer af regional karakter, som bør fastholdes. Det nye forslag om Solidaritetsfonden har til formål at løse nogle af de problemer, der har været med dens anvendelse, siden den blev oprettet i 2002.
Vi mener, at Solidaritetsfonden bør tilpasses efter de særlige forhold og behov, der er i de lande, som udsættes for meget forskellige katastrofer af særlig karakter, sådan som tilfældet er i Middelhavsområdet. Vi har derfor stillet et forslag om at genindføre begrebet ekstraordinære regionale katastrofer, der også findes i fondsbestemmelserne.
Jeg vil gerne fremhæve, at denne holdning deles af Det Økonomiske og Sociale Udvalg, der i en udtalelse siger, at katastrofer med alvorlige regionale følger stadig bør tages i betragtning. Tilsvarende hedder det i Regionaludviklingsudvalgets betænkning om naturkatastrofer, at Solidaritetsfonden bør finde anvendelse, når størstedelen af befolkningen i en region er blevet ramt af en katastrofe, der vil have alvorlige, langvarige indvirkninger på deres levevilkår.
Ligeledes har det portugisiske parlament vedtaget en resolution, der sigter på at bevare muligheden for at yde støtte ved regionale katastrofer, der har betydelige socio-økonomiske og miljømæssige følger for EU's dårligst stillede regioner. Vi har også stillet forslag om at sikre, at såvel støtte til genopretning af de produktive aktiviteter i katastroferamte områder som hurtig indsættelse af land- og luftudstyr til bekæmpelse af skovbrande medtages som støtteberettigede tiltag.
Endelig har vi foreslået, at der i lighed med det i bestemmelserne for strukturfondene og Samhørighedsfonden fastsatte tages hensyn til den givne regions eller medlemsstats økonomiske og sociale udviklingsniveau, når der skal ydes finansiel støtte fra Solidaritetsfonden. I det nye forslag til forordning vil jeg blot fremhæve, at vi er imod, at Solidaritetsfondens anvendelsesområde udvides, uden at det finansielle loft samtidig hæves. Derudover mener vi, at der bør gives prioritet til naturkatastrofer.
Vi er også imod, at mobiliseringstærsklen sænkes så meget, at de lande i EU med størst BNI tilgodeses mest. 
Andrzej Tomasz Zapałowski,
   Hr. formand, jeg mener, at hr. Capoulas Santos' betænkning er glimrende og hårdt tiltrængt for landbrugerne. Jeg vil imidlertid fremhæve den temmelig overfladiske behandling af skader forårsaget af frost, som også er en form for naturkatastrofe. Jeg forstår, at naturkatastrofer som brande og tørke ligger ordføreren mere på sinde, for han bor i Middelhavsområdet. I central- og nordeuropæiske lande giver frost anledning til meget store økonomiske tab i landbrugssektoren, navnlig i frugtplantager og inden for bærfrugtproduktion. Når vi arbejder med dette forslag, bør vi nå frem til en systematisk løsning, der kan gælde for alle EU's regioner og alle former for naturkatastrofer. Det er grunden til, at de elementer, der hidtil er blevet udeladt, bør indarbejdes i betænkningen for at fuldstændiggøre den.
Et andet spørgsmål, der blev fremhævet i betænkningen, var spørgsmålet om afvandring fra landdistrikter og landbrugere, der forlader deres landbrug. Dette skyldes til dels manglende levedygtighed og store udgifter til skovforvaltning. Store tab i skovbrugssektoren skyldes uhensigtsmæssig skovforvaltning, store skovarealer med monokulturer og plantning af uegnede træsorter. Jeg vil bare gerne påpege, at medlemmerne under debatten om skovbrugsstrategien i Parlamentet for to måneder siden undlod at nævne de store skovarealer, hvor skovforvaltningen foregår eksemplarisk. Jeg tænker på statsejede skove, herunder de polske, hvor brande og orkaner også forvolder betydelig skade.
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, at 2005 var et katastrofeår er noget, som mange forskere mener skyldes global opvarmning og drivhuseffekten, mens andre mener, at årsagen er den naturlige katastrofecyklus. Under alle omstændigheder er vi ikke helt sagesløse, når den slags ulykker sker.
F.eks. er et stigende antal flodsletter gået tabt gennem århundreder, og eksperterne mener, at vi i Europa ved at bygge diger snart har udtømt mulighederne for teknologisk beskyttelse mod oversvømmelser, så vi i nærmeste fremtid i endnu højere grad må ty til det, der kaldes oversvømmelsesområder. Det lader til, at respekten for naturkræfterne er ved at forsvinde helt. Der foregår - som bekendt - stigende bosætning og industrialisering i udsatte områder, f.eks. langs kyster og på flodsletter, og under sådanne omstændigheder kan naturkatastrofer kun vanskeligt afværges, hvis de overhovedet kan afværges, men vi kan - gennem en solidaritetsfond som denne - bestræbe os på at lette følgerne mest muligt.
Det skal dog siges, at udviklingen og udbredelsen af systemer for tidlig varsling er afgørende i denne forbindelse. Det er på dette område, at der stadig er meget at gøre, og jeg opfatter dette som et område, hvor især EU må gøre en indsats.
Alojz Peterle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det, som vi ønsker at opnå med disse betænkninger, er en større nærhed til borgerne og en større følelse af et fælles Europa, og det er noget, som offentligheden både forstår og bifalder. Vi kan sagtens lave en række forbedringer, hvad angår bedre koordinering og udveksling af god praksis. Men i forbindelse med store naturkatastrofer må vi i overensstemmelse med solidaritets- og subsidiaritetsprincippet have ordninger på højere niveau for finansiel og teknisk operationel bistand. "Den giver dobbelt, der giver hurtigt", som de sagde i det gamle Rom. .
Selv om vi i disse betænkninger udelukkende beskæftiger os med følgerne af naturkatastrofer, må vi også være meget opmærksomme på forebyggende foranstaltninger. I den forbindelse skal vores politikker om landbrug, skovbrug, vandforvaltning, byplanlægning og regionaludvikling også undersøges, fordi de kunne have stor indvirkning på omfanget af naturkatastrofers konsekvenser. Tag f.eks. intensivt husdyrbrug, som støttes af EU, men som også fører til større ørkendannelse i visse områder.
Hvad angår overvågning af klimaændringer og deres følger, går jeg ind for tættere samarbejde mellem eksisterende forskningsinstitutioner og videnskabelige institutioner og finansieringen af nye fællesskabsprogrammer. Nye fællesskabsinstitutioner kræver imidlertid sædvanligvis mange penge - de er lette at oprette og vanskelige at nedlægge - og jeg går også ind for, at vi ud over solidaritets- og subsidiaritetsprincippet også er påpasselige med at respektere proportionalitetsprincippet. Lad os kun oprette nye institutioner, når der virkelig er brug for dem.
Iratxe García Pérez (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil begynde mit indlæg med at takke for den indsats, som alle de medlemmer, der har deltaget i udarbejdelsen af disse betænkninger, har gjort, især hr. Berend, der har gjort en stor indsats for at sikre flertal omkring Solidaritetsfonden, hvor medlemmernes interesser var forskellige, hvorfor det ikke har været nogen nem opgave at nå frem til en fælles holdning, der gør det muligt for Parlamentet at optræde slagkraftigt i de kommende forhandlinger.
Jeg vil kort fremhæve nogle vigtige aspekter med hensyn til naturkatastroferne, for jeg mener, at det er nødvendigt at styrke EU's foranstaltninger for at kunne håndtere disse, da det har vist sig, at fællesskabsindsatsen hidtil har været utilstrækkelig.
Derfor er Parlamentets anmodning til Kommissionen om en europæisk strategi til bekæmpelse af naturkatastrofer velbegrundet, og det anerkendes ydermere, at de naturkatastrofer, der finder sted i Middelhavsområdet, såsom tørke som skovbrande, har en særlig karakter.
Det er nødvendigt at stille ressourcer til rådighed for ofrene for disse ulykker. Derudover er oprettelse af et europæisk tørke- og ørkendannelsesobservatorium et vigtigt initiativ, som vi bør tilskynde til.
Jeg fremhæver de vigtigste nyskabelser, der er kommet med i Solidaritetsfonden, og som vil gøre det muligt at reagere hurtigere og mere effektivt på de katastrofer, som medlemsstaterne ikke kan klare alene. Ud over naturkatastrofer er industrikatastrofer, terrorangreb og nødsituationer i forbindelse med folkesundheden også kommet med.
Vi skal i Parlamentet stå fast på forslaget om at sænke loftet for de forårsagede skader fra 3 milliarder euro til 1 milliard euro med henblik på udnyttelse af denne fond, som det takket være denne foranstaltning bliver nemmere at anvende nu end tidligere.
Vi må ikke glemme, at det er nødvendigt at fastsætte, hvad der forstås ved vigtige hasteoperationer til genetablering af de berørte infrastrukturer og udstyr, sådan som det foreslås i forordningen. At stille luftbårne og landbaserede remedier til rådighed og sikre drikkevandsforsyning er klare eksempler herpå, hvortil kommer den tekniske bistand, som Kommissionen vil sikre.
Dette instrument skal anvendes til hurtig og effektiv finansiel bistand i tilfælde af ekstrem tørke, brande og oversvømmelser. Samtidig må vi ikke glemme ofrene, der har brug for øjeblikkelig hjælp og bistand, og som Europa ikke må vende ryggen til.
Vi taler om Solidaritetsfonden, og vi må ikke glemme dette begreb, for borgerne forventer, at vi imødekommer deres behov. Vi taler om en fond, der er et politisk instrument, og som et sådant skal den løse de vanskeligheder, som de berørte områder og personer, der lever dér, befinder sig i.
Vittorio Prodi (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne takke ordførerne, og jeg vil også takke kommissær Piebalgs for hans tilstedeværelse her i salen. Samtidig vil jeg gerne understrege vigtigheden af en forhandling under ét om disse spørgsmål, så vi netop bliver klar over, at alle disse spørgsmål hænger tæt sammen.
Grunden til, at vi har denne forhandling i dag, er en ny udvikling, som giver vores kontinent en endnu vanskeligere udfordring, nemlig de klimaændringer, der skyldes den globale opvarmning.
Det er således nødvendigt at finde ud af, hvilke forebyggende foranstaltninger der skal træffes på lang sigt, og her er der kort sagt tale om et koncept, som hedder integreret områdevedligeholdelse. Jeg vil nu forklare, hvad jeg mener med dette. Eftersom vores område står over for en lang række udfordringer, er der brug for en vedligeholdelse, hvor man tager højde for alle spørgsmålets aspekter under ét, nemlig flodsikkerhed, idet vi forøger vores floders retentionstid, geologisk sikkerhed, idet vi dræner vandet fra de højdedrag, hvis ligevægt er ustabil - og som undertiden kræver talrige ofre, sådan som det var tilfældet med Ischia for nylig - og brandsikkerhed ved hjælp af en indsats i skovene for at mindske risikoen for brand, idet vi naturligvis ikke skal udelukke muligheden for at anvende biomasse til energiformål.
Det er også nødvendigt med forebyggelse på kort sigt, og det gælder navnlig oversvømmelsesforebyggelse, der burde bestå i et radarnet, som er i stand til at fastlægge regnmængden, og som takket være flodtilrettelæggelsen sikrer en reaktionstid, der er tilstrækkelig til at forsvare civilbefolkningen og ejendom.
Sådan som hr. Beaupuy allerede var inde på, er det, hvad vi skal gøre på EU-plan, nemlig i meget højere grad at henlede opmærksomheden på dette spørgsmål, for kun på denne måde kan vi reelt imødegå disse risici. 

Elisabeth Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil tale om Solidaritetsfonden. Som ordføreren allerede har sagt, var det ødelæggelserne som følge af oversvømmelserne i 2002, der fik Parlamentet, Kommissionen og Rådet til at oprette fonden.
Dette er en andengenerationsforordning, og den klare og stramme ramme, som ordføreren har fastsat, gør den til et virkelig nyttigt og fleksibelt instrument, som vi kan støtte fuldt ud. Det er rigtigt, at fonden er et reaktivt og ikke et forebyggende instrument, men vi mener, at det, når der gribes reaktivt ind, er uansvarligt at gøre de samme fejl som dem, der var årsagen til katastrofen. Se f.eks. på de floder, der ødelagde huse og ejendom. De må aldrig mere indespærres så meget, og den eneste ansvarlige måde at bruge de europæiske skatteyderes penge på, er at forhindre, at de bliver det.
Samtidig vil jeg gerne påpege, at nogle medlemsstater har en tendens til ganske enkelt at stikke europæisk finansiering i lommen og fortælle offentligheden, at det er dem selv, der iværksætter hjælpeforanstaltningerne. Det finder jeg uacceptabelt, for vi ved alle sammen, at EU har et troværdighedsunderskud, og det er gennem dette instrument, at EU viser, at det er solidarisk med almindelige mennesker på en troværdig måde. Kilden til bistandsmidler må ikke skjules, tværtimod må Kommissionen sørge for, at den bekræftes klart, og at enhver lokalitet, som modtager bistand, får en rapport, hvoraf det fremgår, hvilken del af den, der hidrører fra europæiske fonde. Det er de vigtigste ændringsforslag, som vores gruppe har stillet i håbet om at forbedre denne betænkning yderligere.
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordførerne, men jeg konstaterer med beklagelse, at vi taler om håndtering af naturkatastrofer, som om de var et problem, der kan løses ved blot at træffe korrigerende foranstaltninger. Vi overser, at politikken for håndtering af naturkatastrofer ikke udelukkende bør begrænses til formuleringen af interne politikker til håndtering og forebyggelse af dem.
Det er lige så vigtigt for EU at påtage sig sin del af det meget tunge politiske ansvar for at tolerere årsagerne til de alvorlige klimaændringer i de seneste årtier. Vi må have en strengere politik over for europæiske og andre industrier, der har bidraget til dem inden for eller uden for Fællesskabets grænser, så de ikke bare skal betale for de skader, de har forvoldt, de skal også - og det er langt vigtigere - træffe foranstaltninger til begrænsning og forebyggelse i deres fremtidige aktiviteter og selv bære omkostningerne ved sådanne foranstaltninger.
EU bør også øve direkte indflydelse på USA, som helt ignorerer og overtræder Kyoto-protokollen og fortsætter sin destruktive adfærd, hvilket har indflydelse på både de europæiske borgere og borgerne i resten af verden. Derfor er udenrigspolitik en lige så vigtig dimension. Det geografiske anvendelsesområde skal revideres for at sikre, at støtten udvides til at omfatte andre lande end vores direkte naboer. Denne fond bør finde anvendelse på de forskellige berørte stater, også stater, der ikke engang er kandidatlande, hvis de er blevet ramt af en katastrofe, som er forårsaget af eller hidrører fra Fællesskabets eller kandidatlandes geografiske område. På denne måde bliver andre nabolande berettigede til Europas solidaritet, enten gennem fonden eller gennem de øvrige mekanismer, som finder anvendelse på internationalt samarbejde. Vores solidaritet bør ikke holdes inden for vores grænser. I forordningen om fonden synes der ikke at blive taget højde for kumulative katastrofer eller langstrakte begivenheder, hvor en katastrofe udvikler sig gradvist, f.eks. tørke. Kumulative katastrofer kan også håndteres, selv om de fandt sted, da fonden ikke eksisterede, hvis de har mærkbare følger.
Til sidst vil jeg sige, at jeg anerkender betydningen af denne fond og den betydelige udvidelse af dens anvendelsesområde. Det betyder ikke, at forordningen, som den er nu, er tilfredsstillende for os, eller at politikken for håndtering af naturkatastrofer skal begrænses til det. Vi forventer langt mere, ikke bare som den europæiske venstrefløj, men som europæiske borgere.
Graham Booth (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Solidaritetsfonden blev indført efter ødelæggende oversvømmelser i sommeren 2002. Nu forsøger man at føje terrorangreb til listen over de naturkatastrofer, der omfattes af fonden. Som sædvanlig er der en bagtanke hermed. Det viser sig, at katastrofebistand skal gøres til et politisk anliggende. I sin betænkning foreslår hr. Berend, at EU i forbindelse med terrorangreb skal kunne bruge fonden som et politisk solidaritetssignal. Pandemier er også medtaget - antageligt for at gøre forslaget acceptabelt over for en offentlighed, der f.eks. er bekymret over fugleinfluenzaen.
Det er alt sammen langt fra den oprindelige hensigt med fonden. Hvem skal derfor afgøre, hvad der skal kunne få støtte fra fonden? Selv hr. Berend finder det uforståeligt, at Kommissionen kan foretage en vilkårlig politisk vurdering og dermed sætte spørgsmålstegn ved akkreditiverne hos den institution, der har udarbejdet forslaget.
Her ser vi atter EU's forvirring og inkompetence i praksis. Samfund, der har lidt under naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer, har deres nationale regeringer til at hjælpe sig. I tilfælde af ekstreme katastrofer som f.eks. tsunamien er det mere sandsynligt, at offentlighedens utrolige generøsitet kommer til hjælp. Det sidste, der er brug for, er, at den permanente katastrofe - EU - kommer og gør tingene værre!
Janusz Wojciechowski (UEN ).
   - Hr. formand, det er prisværdigt, at Europa-Parlamentet behandler spørgsmålet om naturkatastrofer og deres indvirkning på miljøet og landbruget, noget, som jeg værdsætter specielt. Selv om større katastrofer finder sted på andre kontinenter, er Europa heller ikke fremmed for dem. Der er ofte skovbrande i Sydeuropa, og der forekommer jævnligt oversvømmelser i den centrale del af Europa. De mennesker, der rammes af disse katastrofer, skal have hjælp, og medlemsstaterne skal ikke klare problemerne på egen hånd.
Det er prisværdigt, at der bliver redegjort så klart for problemerne i landbrugssektoren i hr. Capoulas Santos' betænkning, for det er en sektor, der er ekstremt sårbar over for naturkatastrofer. Problemet med naturkatastrofer er med rette blevet kædet sammen med et andet problem, der kan betegnes som en samfundsøkonomisk katastrofe. Det er noget, der truer europæisk landbrug i sammenhæng med det, der er sket i WTO, nemlig pludselig markedsliberalisering og afskaffelse eller svækkelse af beskyttelsesmekanismer for europæiske landbrugsmarkeder. I betragtning af at markedsbeskyttelsen bliver reduceret, er det godt, at vi i det mindste har udsigt til hjælp i tilfælde af en naturkatastrofe.
Det er disse betænkningers største fortjeneste. Det forslag, vi drøfter, er et stort skridt på vejen til opbygning af ægte europæisk solidaritet.
Luca Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. Capoulas Santos' betænkning forekommer mig at være udtømmende, og efter min mening er der sammenhæng mellem betragtningerne og artiklerne, som opfordrer EU-institutionerne til at lægge den størst mulige vægt på landbrugs- og skovbrugssektoren. I betænkningen gøres der udmærket rede for, hvordan landbrugs- og skovbrugsproduktionen hænger nært sammen med naturen og således også med dens ekstreme forhold og katastrofer. I artikel 2, 3, 9 og 12 opridses det, hvilke indgreb der er nødvendige for at genskabe balancen.
Det fælles mål er - sådan som også hr. Prodi understregede - at strukturere EU's strategi for at kunne tackle katastroferne, både ved hjælp af forebyggende foranstaltninger og ved at tage højde for mekanismer til anvendelse af Solidaritetsfonden og de forskellige statsstøtteordninger. Hvad udviklingspolitikkerne angår, går jeg ind for den ønskede forhøjelse af medfinansieringssatserne.
Jeg bifalder ligeledes de artikler, som understreger nødvendigheden af, at information og uddannelse af de berørte aktører sker i takt med forskningen på området og dermed også dokumentation og kortlægning. Endelig er jeg enig i de forslag til direktiv, der er omhandlet i artikel 25 og i de efterfølgende artikler, og som tager sigte på en bedre brug af fællesskabsinstrumenterne på dette område. 
Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, på et tidspunkt, hvor euroskepsissen intensiveres i visse medlemsstater, mener jeg ikke, at EU kan være ligeglad med problemet med naturkatastrofer og ligeglad med de borgere, der rammes af dem. Jeg mener, at dets tilstedeværelse har givet merværdi på tre områder, nemlig forebyggelse, omgående bekæmpelse og genopbygning.
Hvad angår forebyggelse, er et typisk eksempel oversvømmelse fra floder, der ikke bare vedrører en medlemsstat, men ofte mange flere, herunder kandidatlande. I Grækenland har vi f.eks. netop dette problem med floden Evros, som løber gennem Bulgarien, Tyrkiet og Grækenland. Derfor må vi have en samlet strategi for håndtering af den type problemer.
Hvad angår omgående bekæmpelse, er brande et typisk eksempel, hvor der kræves solidaritet mellem medlemsstaterne, og derfor mener jeg, at vi må have en europæisk civil beredskabsstyrke, der tager sig af den slags, som det foreslås i Galeote-betænkningen.
For det tredje drejer Berend-betænkningen sig om problemet med genopbygning gennem Solidaritetsfonden, som med god grund har eksisteret siden 2002. Desuden mener jeg, at vi må nedsætte tærsklerne for indsatsers støtteberettigelse, hvilket hr. Berend med rette foreslår, og udvide anvendelsesområdet til at omfatte teknologiske katastrofer såsom større skibbrud eller influenzaepidemier, så vi kan forsyne befolkningen med vacciner og håndtere situationen korrekt.
De spørgsmål, som vi undersøger i Berend-betænkningen, vil blive behandlet i henhold til proceduren med fælles beslutningstagning, og som følge heraf vil Parlamentet kæmpe til det sidste. Desuden mener jeg heller ikke, at Parlamentet skal give op, hvad angår de spørgsmål, der behandles i Galeote-betænkningen. De er vigtige for borgerne, de vedrører deres dagligdag, og vi må kæmpe til det sidste og presse Kommissionen og Rådet til at gå i den retning, som vi kræver.
Katerina Batzeli (PSE ).
   - Hr. formand, de borgere, der rammes af naturkatastrofer, af naturen selv, må ikke udsættes for nationale regeringers og Fællesskabets ledelses ligegyldighed eller manglen på integrerede støtteprogrammer. Det vigtigste er, at de ikke må være en slagmark, et område for politiske udveje inden for rammerne af medlemsstaterne. Staternes politikker for praktisk håndtering af naturkatastrofer består i princippet af to faser, nemlig forebyggelse og indsats.
Jeg vil først lykønske alle ordførerne og sige, at hr. Capoulas Santos' betænkning på vegne af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter er afbalanceret, hvad angår den måde, hvorpå problemerne og forslagene er fremstillet. Jeg vil imidlertid fremhæve visse punkter: For det første spørgsmålet om punkt 16, hvor det foreslås, at der etableres en samfinansieret forsikringsordning og en genforsikringsordning inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik, og om punkt 17 og 19, hvor det foreslås at etablere et nyt risikostyringsinstrument og en pris- og indtægtsstabiliseringsordning for landbrugere ramt af naturkatastrofer.
Vi må frem for alt lægge vægt på oversvømmelser, et problem, der eksisterer - og vi har oplevet det - i Grækenland i præfekturet Evros, hvor området rammes hvert år, fordi der ikke eksisterer nogen nationale foranstaltninger.
Jeg vil gerne understrege, at staten må have nationale og samfinansierede projekter til beskyttelse af borgernes ejendom og skal fordømmes af os alle, når den ikke er i stand til at beskytte borgernes liv.
Frédérique Ries (ALDE ).
   - Hr. formand, i september 2003, efter de hidtil værste skovbrande, der, som De vil erindre, den sommer havde ramt Portugal og en række regioner i Sydeuropa, slog vi til lyd for, at EU etablerede en permanent hurtig indsatsenhed. Vi opfordrede dengang, og vi opfordrer stadigvæk med de fire glimrende betænkninger, vi har fået forelagt, til, om jeg så må sige, lidt mindre national egoisme, når det gælder civilbeskyttelse, men også, som foreslået af fru Estrela, især i betænkningens punkt 3 og 4, styrket europæisk samarbejde med hensyn til civilbeskyttelse. Hr. Wojciechowski omtalte udførligt disse forhold.
Der er mindst to gode grunde til at ønske en styrkelse af det europæiske samarbejde. For det første klimaændringernes indvirkning på hyppigheden af naturkatastrofer. De voldsomme regnskyl i Nord- og Østeuropa, tørken og brandene, som sidste år hærgede, minder os om, at det er påtrængende nødvendigt at handle og handle hurtigt på dette område.
For det andet stiger de økonomiske omkostninger i forbindelse med disse katastrofer, og medlemsstaterne har stadig vanskeligere ved at løfte opgaven selv. Her har Solidaritetsfonden naturligvis netop sin berettigelse, idet den tager sigte på at dække en sådan katastrofebistand, såsom vand- og energiforsyning, indkvartering eller reparation af basisinfrastrukturer. Jeg benytter lejligheden til at takke hr. Berend, som ønsker at lette den direkte adgang til en del af betalingerne, og som endvidere foreslår, at fondens anvendelsesområde udvides til også at omfatte andre former for katastrofer, såsom tørke eller - som han var inde på i sit indlæg - biologiske eller kemiske terrortrusler eller -anslag.
EU vil naturligvis aldrig blive i stand til at forebygge alle naturkatastrofer, men det er vores pligt at bistå de europæere, der rammes af sådanne tragedier, og sikre bedre koordinering af vores indsats i disse situationer. Derfor bør vi også til trods for visse medlemsstaters forbehold støtte oprettelsen af en permanent europæisk civilbeskyttelsesstyrke, de noksom bekendte grønhjelme. Lad os også, mindre kontroversielt, støtte oprettelsen af et krisestyringscenter med henblik på alvorlige krisesituationer.
Som De ser, hr. kommissær, og jeg deler i den forbindelse den bekymring, fru Haug gav udtryk for, drejer det sig ikke om at kræve mere Europa, men et bedre Europa. 
Margie Sudre (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne lykønske alle ordførerne og i særdeleshed hr. Galeote og hr. Berend, som har vist stor lydhørhed, og hvis betænkninger er kendetegnet ved stor klarhed.
Jeg glæder mig over at kunne konstatere, at der er indgået en aftale mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen, som sikrer, at den kommende Solidaritetsfond fremover ikke kun dækker naturkatastrofer, men også industrielle ulykker, terroranslag og alvorlige krisesituationer, hvad angår folkesundheden.
Jeg vil gerne takke medlemmerne af Regionaludviklingsudvalget, som har støttet mit ændringsforslag, som har til formål at præcisere, at der i særlig grad sættes fokus på fjerntliggende eller afsidesliggende regioner, såsom øregioner og regionerne i den yderste periferi. Denne præcisering sikrer, at det fra 2007 vil være muligt at anvende Solidaritetsfonden i de franske oversøiske departementer, selv om de ikke fuldt ud opfylder de generelle kriterier for støtteberettigelse, således at de kan modtage katastrofebistand i tilfælde af alvorlige krisesituationer.
I Regionaludviklingsudvalgets initiativbetænkning understreges disse katastrofers skadelige indvirkning på økonomien, beskæftigelsen, natur- og kulturarven, miljøet og turismen, og der lægges med rette vægt på behovet for effektive foranstaltninger med hensyn til varsling, civilbeskyttelse og bistand til de berørte regioner og befolkninger.
Jeg takker ordføreren for at have indarbejdet mine ændringsforslag om regionerne i den yderste periferi i den europæiske strategi, han oprigtigt ønsker, set i lyset af at disse regioner i kraft af deres geografiske placering er udsat for specifikke og alvorlige risici for naturkatastrofer.
Befolkningen i de oversøiske områder står over for en række trusler, som jævnligt rammer disse områder, det være sig tsunamier og vulkanudbrud, jordskælv og cykloner eller nu også fornyet risiko for virussygdomme, der overføres via moskitoer, såsom chikungunya-virus i Réunion eller dengue-feber i Guyana, og de forventer en behørig reaktion fra europæisk side, hvad angår sikkerhed, forebyggelse og solidaritet. Europa-Parlamentet beviser i dag, at man fuldt ud har lyttet til dem. 
Gyula Hegyi (PSE ).
   - Hr. formand, i min del af Europa er oversvømmelser den hyppigst forekommende naturkatastrofe, men denne betænkning omfatter med rette også andre naturkatastrofer. Hvad angår oversvømmelser, bør nabolande yde en fælles indsats, da oversvømmelser ligesom forurening ikke standser ved grænserne. Programmet til forebyggelse af oversvømmelser bør i lighed med oversvømmelsesrisikokort ikke kun udarbejdes for de enkelte nationer men for hele vandområder.
Da samme slags katastrofer sker det ene år efter det andet, skal vi gøre en større indsats med hensyn til forudsigelse og forebyggelse. Solidaritetsfonden fungerer ikke i sin nuværende form. Der er brug for en ny forordning, og den skal medvirke til at forebygge miljøforurening som følge af naturkatastrofer. Vi må ikke glemme, at miljøforurening er en meget farlig følge af naturkatastrofer i almindelighed.
Luis de Grandes Pascual (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, på grund af den begrænsede tid, jeg råder over, vil jeg først og fremmest tale om skovbrandene.
Som bekendt var vi en delegation, der besøgte Spanien og Portugal, og vi kunne på stedet se omfanget af den økologiske og menneskelige tragedie. Vi hørte fra de berørte sektorer, hvordan den fortsatte udvandring fra landdistrikterne og nedlægningen af de traditionelle aktiviteter giver grobund for disse katastrofer. Vi hørte anklagerne fra dem, der anklager de ansvarlige myndigheder for at forsømme skovene.
Vi fordømmer, at der ikke findes en reel politik til forebyggelse af skovbrande og de milde domme, der idømmes i tilfælde af påsatte brande. Det er beklageligt - men jeg er nødt til at sige det, da det er helt korrekt - at vi har kunnet konstatere en manglende koordinering mellem de ansvarlige offentlige myndigheder, hvilket i Guadalajaras tilfælde utvivlsomt har forværret katastrofen.
Mine damer og herrer, derudover bør vi være opmærksomme på ofrene for disse katastrofer, der i det tilfælde, vi beskæftiger os med, har følt sig glemt på deres egen jord. Det er uacceptabelt, især ud fra et demokratisk synspunkt, at der i Castilla-La Mancha blev nedsat en komité til undersøgelse af branden, og at ofrenes familie ikke kunne deltage.
Det er Europa-Parlamentet, der har rettet op på denne uanstændige politiske opførsel. Ved den høring, der blev afholdt i Bruxelles, blev en repræsentant for ofrene således hørt, og Europa-Parlamentet kunne lytte til de forurettede ofres berettigede krav i en tragedie, der har berørt deres liv. De er i det mindste blevet hørt. Bagefter er det op til domstolene at bedømme, hvorvidt der kan gøres andre ansvar end de politiske gældende, og som de ansvarlige skal påtage sig.
Jeg takker Regionaludviklingsudvalget for, at det har vedtaget det ændringsforslag, jeg stillede om ofrene, og jeg håber, at plenarforsamlingen bekræfter dette ved afstemningen. Udvalget anmoder samtidig Kommissionen om at stille de nødvendige ressourcer til rådighed med henblik på at afhjælpe den lidelse og de materielle behov, som ofrene og deres direkte slægtninge har, ved hjælp af EU's Solidaritetsfond og andre fællesskabsinstrumenter.
Endelig synes jeg, at reformen af Solidaritetsfonden er særdeles positiv, og jeg håber, at Kommissionen, efter plenarforsamlingens mandat, forelægger et forslag til direktiv om forebyggelse og styring af brande i EU. 
Martínez Martínez (PSE ).
   - Hr. formand, de beslutninger, vi vedtager i dag, afspejler sandheden om den vigtigste indsats, som Parlamentet har ydet i forbindelse med de naturkatastrofer, der berører EU's befolkninger og områder.
I disse tekster, der genspejler Parlamentets holdning til spørgsmålet, gives der udtryk for det, som vi igennem lang tid har gjort opmærksom på, nemlig behovet for at definere og iværksætte europæiske politikker til forebyggelse af nævnte katastrofer, til øjeblikkelig reaktion med henblik på at bekæmpe dem effektivt og til at yde erstatning for de forvoldte skader. Nu håber vi, at Parlamentets forslag bliver vel modtaget af Kommissionen og Rådet, og vi vil presse på, for at det sker.
Men de tekster, vi vedtager, viser også den løgn og den ophidselse, der i nogle tilfælde og fra visse sektorers og politiske kræfters side, nærmere bestemt i mit land, er blevet lagt for dagen i anledning af Europa-Parlamentets aktion, og der er endda blevet løjet om dens karakter. Selv i dag og under denne forhandling har vi hørt udtalelser, der er i modstrid med sandheden - det er halve sandheder altid - og som er helt forskellige fra Parlamentets holdning, der kommer til udtryk i det, vi vedtager i dag, og intet andet.
Der insisteres således på en partipolitisk og partisk tilgang til håndtering af katastroferne og den smerte, de medfører for så mange mennesker, f.eks. i min hjemegn, Castilla-La Mancha. Denne opførsel taler for sig selv og viser tydeligt, hvilken slags mennesker de personer, der hengiver sig hermed, er. Jeg er overbevidst om, at borgerne forstår at skelne mellem dem.
Vi er kede af katastrofernes føler, som har berørt os hårdt, og vi er kede af det, fordi vi har været nødt til at bruge tid, energi og kræfter på at tilbagevise disse beklagelige manipuleringer. Men vores tillid til borgerne i vores hjemegn, vores forpligtelse over for sandheden og vores engagement med henblik på at gennemføre de forslag, som Parlamentet vedtager i dag, er vores bedste aktiv. Derfor har vi arbejdet, derfor arbejder vi, og derfor vil vi blive ved med at arbejde. 
Jan Březina (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er rigtigt, at risikoen for naturkatastrofer i en tid med klimaændringer stiger år for år. Unionen bør naturligvis gøre noget ved situationen, men hvad skal vi gøre? Jeg mener ikke, at det rigtige svar er at indføre en fælles europæisk politik til bekæmpelse af naturkatastrofer, som det foreslås i en af de betænkninger, vi behandler. Jeg deler ikke synspunktet om, at når et problem opstår, skal reaktionen være at regulere på EU-plan. Som fortaler for konsekvent overholdelse af subsidiaritetsprincippet indtager jeg det modsatte synspunkt, nemlig at der kun skal foretages ændringer af lovgivningen på EU-plan, hvis medlemsstaterne ikke kan løse et givet problem effektivt på egen hånd. Naturkatastrofer kan ikke opfattes som homogene fænomener med fælles strategier og en fælles retlig ramme. Vejen frem er snarere at diversificere. Oversvømmelser er af en helt anden karakter end f.eks. brande eller tørke. Formuleringen af en europæisk strategi bør begrænses til de typer naturkatastrofer, hvor en fælles aktion på EU-plan kan tilføre merværdi. Ellers ville en fælles strategi og fælles retningslinjer være meningsløse og ensbetydende med overdreven regulering uden positive følger.
Jeg synes, at opfordringen til Kommissionen og Rådet om at stille et forslag om harmonisering af obligatoriske foranstaltninger med henblik på at straffe dem, der påsætter brande, er et grelt eksempel på overtrædelse af subsidiaritetsprincippet. Ligesom brande normalt ikke har en europæisk dimension, bør medlemsstaterne selv være ansvarlige for at straffe brandstiftere. På den anden side bifalder jeg, at Galileo-systemet skal anvendes til at foregribe og overvåge naturkatastrofer over hele Unionen. Det er vigtigt og positivt. Hvad angår forordningen om Solidaritetsfonden, er jeg især tilfreds med, at der vil være bedre adgang til finansiel bistand i tilfælde af naturkatastrofer, fordi det nu vil være tilstrækkeligt med tab på 1 milliard euro eller 0,5 % af BNP i stedet for de nuværende 3 milliarder euro eller 0,6 % af BNP. Desuden vil Kommissionen i tilfælde af mindre tab i henhold til forslaget have bemyndigelse til at vurdere situationen. Solidaritetsfonden vil kunne bidrage til at udbedre skader, hvilket f.eks. kan være med til at forbedre Unionens image i de europæiske borgeres øjne. Det takker jeg alle ordførerne for.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ).
   - Hr. formand, naturkatastrofer som oversvømmelser og tørke rammer ofte regioner i mere end en medlemsstat. Det er grunden til, at det synes påkrævet, at EU træffer fælles foranstaltninger for enten at forebygge katastrofer eller mindske deres virkninger. Derfor bør Solidaritetsfonden have et større anvendelsesområde, end den har for øjeblikket. Dette ville give mulighed for at reagere hurtigere på krisesituationer som følge af naturkatastrofer, industrielle og teknologiske katastrofer og terrorhandlinger.
Desuden er det også nødvendigt at formulere en europæisk strategi for håndtering af virkningerne af naturkatastrofer ud over passende forebyggelsesforanstaltninger på fællesskabsplan, tilpasning af strukturfondsudgifter til katastrofeforebyggelse og bedre koordinering med andre fællesskabsinstrumenter. Når først vi har sørget for den nødvendige fleksibilitet med hensyn til distribution af de ressourcer, der er tilgængelige fra forskellige fonde, kan vi øge deres effektivitet i tilfælde af en katastrofe.
Derudover må både de enkelte medlemsstater og EU's institutioner især fokusere på at gøre de eksisterende systemer for tidlig varsling mere effektive for at minimere katastrofers virkninger. End ikke den størst tænkelige Solidaritetsfond, for slet ikke at tale om det aktuelle finansieringsniveau for de kommende syv år, vil kunne dække alle de udgifter, som EU's borgere påføres hvert år som følge af skader forvoldt af uforudsete ulykker og katastrofer.
Jim Higgins (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg kommer fra Irland. Disse forslag vedrører naturkatastrofer såsom brande, tørker og oversvømmelser. I Irland har vi gudskelov ikke skovbrande eller tørker. Vi har masser af regn - undertiden for megen regn - men ingen større oversvømmelser. Derfor har hr. Galeote Quecedo's betænkning kun beskeden relevans for Irland - den er specielt rettet imod Middelhavsområdet. Det er ikke noget problem for mig. Hvis vi er et Europæisk Fællesskab, skal vi støtte hinanden, samtidig med at vi respekterer subsidiaritetsprincippet. Europæisk solidaritet er den ånd, der bør understøtte alle vores reaktioner på initiativer som f.eks. de betænkninger, vi behandler i dag. Solidaritetsfonden er meget vigtig. 
Disse betænkninger er gennemarbejdede. I Galeote Quecedo-betænkningen fokuseres der på forebyggelse, forskning og risikostyring. Betænkningen indeholder også forslag om, at sårbare områder identificeres, så der kan indføres forebyggende foranstaltninger i god tid.
Det er også helt afgørende, at der tages hensyn til miljøspørgsmålet. Mange af de miljøproblemer, vi har i dag, skyldes selvforskyldte klimaændringer. I særdeleshed tørker og oversvømmelser er et direkte resultat af miljømæssig ligegyldighed og dårlig forvaltning. De er menneskeskabte.
EU forventes at gå i spidsen med hensyn til miljøforandringer, men samtidig er det en realitet, at vi fortsat ødelægger verdens miljø, og at vi gør det dagligt. Drivhusgasemissionsniveauerne ignoreres f.eks. af mange EU-lande - heriblandt desværre også mit eget land. Jo hurtigere vi som et verdenssamfund ser denne realitet i øjnene, desto mindre bliver behovet for at udarbejde og vedtage de krisestyringsforanstaltninger, vi forhandler om og forhåbentlig vedtager i dag.
Jeg vil atter lykønske hr. Galeote Quecedo og hr. Berend med et veludført arbejde. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
   - Hr. formand, Europa-Parlamentet beskæftiger sig af og til med ting, der egentlig kun berører en elitegruppe, men hovedsageligt behandler det spørgsmål, der berører alle. Naturkatastrofer hører til den sidste gruppe.
Hyppige oversvømmelser, som dem, der forekommer i den region, jeg kommer fra, nemlig Central- og Østeuropa, men også de brande, der er typiske for den sydlige del af vores kontinent, er virkelige udfordringer for det internationale samfund, herunder Europa-Parlamentet. Det er i denne forbindelse vigtigt, at vi i stedet for at forhøje de midler, der afsættes til den slags i budgettet for 2007-2013, gør dem mere fleksible og afskaffer det bureaukrati, der gør det umuligt at anvende midlerne i overensstemmelse med den type katastrofer, der opstår. Et godt eksempel er situationen i Polen i 1997, før udvidelsen, hvor mit land var ramt af store oversvømmelser, og disse midler blev omfordelt.
Endelig må vi gøre brug af både strukturfondene for at minimere virkningerne af katastrofer og Den Europæiske Solidaritetsfond for at hjælpe ofrene for den slags katastrofer. Som hr. Wojciechowski sagde for et øjeblik siden, er dette et eksempel på europæisk solidaritet.
Andris Piebalgs,
   Hr. formand, vi erkender alle vigtigheden af at være forberedt på katastrofer. Vi ønsker alle bedre reaktioner på katastrofesituationer. Vi erkender i særdeleshed behovet for at samarbejde. De beslutninger, som Parlamentet vedtog i fjor, disse prisværdige betænkninger samt Kommissionens forslag tjener alle samme formål.
Denne opfordring om et øget samarbejde inden for civil beskyttelse afspejler klart Kommissionens tankegang. For at reagere effektivt på en katastrofe er vi nødt til at have alle vores tilgængelige ressourcer i en tilstand af umiddelbart beredskab. Hvis disse ressourcer er utilstrækkelige eller utilgængelige, skal Kommissionen have bemyndigelse til at finde alternative midler. 
Med hensyn til de landbrugsmæssige aspekter vil jeg gerne understrege, at Kommissionen vil gøre sit yderste for at optimere anvendelsen af de eksisterende instrumenter. Det er klart, at løsningerne eller støtten til landbrugs- eller skovbrugssektoren i tilfælde af naturkatastrofer i den nuværende fase skal komme fra eksisterende instrumenter under politikkerne for skovbrug og udvikling af landdistrikter, fra statsstøtte og fra de muligheder, der findes under første søjle af den fælles landbrugspolitik.
Jeg ville være mere forsigtig med hensyn til større budgetfleksibilitet som et middel til at lindre problemerne for landbrugssektoren. Vi er bundet til de tilgængelige midler. Jeg ser store problemer med brugen af underudnyttede budgetposter til katastrofehjælp, men Kommissionen er villig til at vurdere alle forslag. Det er f.eks. et problem, at vi først relativt sent på budgetåret med nogen sikkerhed kan sige, om der er en margen tilbage i budgettet. Endelig skal man huske på, at vi fremover sandsynligvis i højere grad skal udvise finansiel disciplin, hvilket vil mindske sandsynligheden for uudnyttede midler.
Kommissionen undersøger også, om der er nogen fremtid for risiko- og krisestyringsinstrumenter til støtte for landbrugssektoren.
Jeg er specielt glad for den store opbakning i dag til Kommissionens forslag om at justere og forbedre EU's Solidaritetsfond. Med den nye fond vil EU råde over et instrument, hvormed det kan yde en effektiv støtte til medlemsstater og kandidatlande i tilfælde af en krisesituation. Man kan regne med europæisk solidaritet, uanset om der er tale om en naturkatastrofe eller en anden alvorlig katastrofe. Det er ikke kun godt for EU's image, men hvad vigtigere er også for EU, medlemsstaterne og de kommende medlemslande samt deres regioner og i særdeleshed for de folk, der rammes af sådanne ulykkelige begivenheder.
Ordføreren og andre ærede medlemmer har talt for alle de vigtige elementer af Kommissionens forslag. Det repræsenterer en uvurderlig støtte, når forslaget skal styres gennem de resterende dele af lovgivningsproceduren. I lyset af denne vidtrækkende aftale mellem vores to institutioner opfordrer Kommissionen medlemsstaterne og Rådet til at genoverveje deres holdning, der hidtil har været langt mindre imødekommende end Europa-Parlamentets.
Jeg bemærker mig, at De har foreslået kun at yde solidaritetsfondsstøtte til kandidatlande, hvis den samme katastrofe også påvirker en medlemsstat, selv om dette emne ikke har været diskuteret i dag. Jeg kan godt forstå den tilgrundliggende årsag - et ønske om at undgå en finansiel overbebyrdning af fonden - men det sætter kandidatlandene i en værre situation, end de aktuelt befinder sig i. I øjeblikket er de på lige fod med medlemsstaterne med hensyn til støtteberettigelse under fonden. Jeg vil bede de ærede medlemmer om at genoverveje, om det virkelig er det, de ønsker politisk set.
Jeg bemærker mig ligeledes forslaget om at bruge Solidaritetsfonden til forebyggende foranstaltninger. Der er ingen tvivl om, at forebyggelse er en ekstremt vigtig del af en omfattende politik i forhold til katastrofer, og Kommissionen støtter fuldt ud dette synspunkt. Men det kan ikke være en opgave for Solidaritetsfonden, der er udformet med henblik på at afholde nogle af medlemsstaternes udgifter til nødhjælp i forbindelse med katastrofer. På EU-plan kan foranstaltninger til forebyggelse og genopbygning støttes af strukturfondene og Samhørighedsfonden eller af landbrugsfondene. Forebyggelse af risici er faktisk en af prioriteterne for den europæiske udviklingsfond for landbruget i perioden 2007-2013. Endvidere kan foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne under Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget finansiere genopretningen af det landbrugsproduktionspotentiale, der beskadiges af naturkatastrofer, samt indførelsen af passende forebyggende instrumenter inklusive forebyggelse af risici for skovbrande.
Vi skal styrke alle EU's eksisterende instrumenter til gavn for miljøet og endnu vigtigere af hensyn til borgernes sikkerhed og sundhed.
Jeg er enig med de medlemmer, der sagde, at solidaritetshandlinger og handlinger til forebyggelse af katastrofer og håndtering af konsekvenserne heraf vil bringe Europa tættere på dets borgere. Disse emner er ekstremt vigtige for at få EU-borgernes fulde støtte til vores arbejde. Derfor vil jeg gerne atter takke ordførerne hr. Capoulas Santos, hr. Galeote Quecedo, fru Estrela og hr. Berend for deres glimrende betænkninger, der vil styrke den europæiske identitet.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00.
Gábor Harangozó (PSE ).
   - De nylige oversvømmelser i de central- og østeuropæiske lande viste tydeligt, at det mere en nogensinde tidligere er nødvendigt med effektive og hurtige solidaritetsbaserede EU-aktioner over for denne type af større kriser. Med de instrumenter, vi råder over i øjeblikket, er det meget vanskeligt at reagere ordentligt, hvilket illustreres af de seneste begivenheder.
Jeg glæder mig meget over ordførerens holdning om, at Solidaritetsfonden skal tilpasses de nye udfordringer, og at der er potentiale for at forbedre dens anvendelsesmåde. Store naturkatastrofer i EU kan forårsage betydelige menneskelige, økonomiske og miljømæssige skader, og de kan påvirke mere end blot et enkelt europæisk land. Vi skal gøre det muligt at gennemføre effektive og målrettede fællesskabsaktioner på områder, hvor offentligheden forventer, at Fællesskabet gør en indsats. I den henseende skal vi også sørge for, at fondens finansielle ressourcer matcher dens udvidede geografiske og tematiske anvendelsesområde.


Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning

Vittorio Agnoletto (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg anmoder om, at vi i ændringsforslag 7 til punkt 17, hvor man foreslår at tilføje "og især i Kina, Belarus, Cuba og Nordkorea", også medtager ordene: "Colombia, Tyrkiet og Tunisien". Dermed ville punkt 17 komme til at lyde som følger: "er foruroliget over de mange journalister over hele verden, og især i Kina, Belarus, Cuba, Nordkorea, Colombia, Tyrkiet og Tunisien, der bliver dømt for påstået ærekrænkelse af embedsmænd eller politikere."


Luis Manuel Capoulas Santos (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne anmode om afstemning ved navneopråb om forslaget til beslutning. 

Luis Manuel Capoulas Santos (PSE ),
   Dette forslag er resultatet af en konsensus og af flere bidrag, og jeg vil gerne præcisere, hvad tilføjelse, som har tilslutning fra Parlamentets vigtigste politiske familier, går ud på.
Jeg læser nu tilføjelsen: "opfordrer til, at et sådant program indebærer en klar identificering af de bevillinger, der afsættes til finansiering af målrettede foranstaltninger til forebyggelse af skovbrande, enten ved en særlig ordning med den tilsvarende finansiering eller ved oprettelse af en budgetpost til finansiering af disse foranstaltninger inden for rammerne af både ELFUL-forordningen eller forslaget til Life+ ordningen."


Edite Estrela (PSE ),
   Hr. formand, også jeg vil gerne anmode om afstemning ved navneopråb om den endelige beslutning. 

Elisabeth Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, De taler desværre så hurtigt, at tolkene oversætter for uklart til, at vi kan forstå det.
Formanden.
   - Afstemningen er afsluttet. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   Denne betænkning afspejler Europa-Parlamentets holdning til Fællesskabets strategiske retningslinjer for samhørighedspolitikken i perioden 2007-2013. Som suppleant i Regionaludviklingsudvalget og fast medlem af Transport- og Turismeudvalget og skyggeordfører for denne betænkning i det sidste af udvalgene har jeg konsekvent talt for nødvendigheden af at decentralisere økonomisk vækst og konkurrencedygtighed i Europa og føre det ud i alle regioner, især den mindre velstående.
Jeg mener ligeledes, at disse regioner kun vil kunne yde et afgørende bidrag til bæredygtig beskæftigelse og økonomisk vækst i EU, hvis der sker en styrkelse af de eksisterende finansielle foranstaltninger, der specifikt er indført for at afbøde de negative følger for regionerne i den yderste periferis økonomi af spredt beliggenhed, lille areal og stor afstand fra det europæiske kontinent. Det er med andre ord min opfattelse, at en bedre og mere effektiv Union fordrer bedre politik og flere ressourcer, der i et økonomisk bæredygtigt perspektiv kan bidrage til økonomisk og regional samhørighed, der er samhørighedspolitikkens højeste mål og også indskrevet i traktaterne.
Jeg har derfor stemt for Constanze Angela Krehls betænkning. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Kommissionens forslag til Fællesskabets strategiske retningslinjer for 2007-2013 – ud fra hvilke medlemsstaterne skal udforme deres operationelle programmer – viser tydeligt, at samhørighedspolitikken underordnes "Lissabon-strategiens" finansiering til gavn for de store europæiske arbejdsgiveres interesser.
Målene i denne pseudo-"samhørighedspolitik" er bl.a. konkurrencedygtighed, privatisering, indskrænkning af den offentlige sektor og statens rolle i økonomien, offentlige-private partnerskaber, støtte til nyligt privatiserede sektorers infrastruktur og et fleksibelt arbejdsmarked.
Følgerne af en ændret prioritering i fondene – hvor "økonomisk og social samhørighed" bliver sekundær – er større, end de ved første øjekast tager sig ud, selv om der udtrykkes nogle bekymringer om, hvor vidt det bliver til skade for "samhørigheden ".
Oprindelig indeholdt betænkningen en utvetydig forkastelse af idéen om, at mindst 60 % af strukturfondenes midler til konvergensregionerne (75 % for de øvrige) skulle gå til at finansiere "Lissabon-strategiens" mål, men nu accepteres dette kriterium, efter at Europa-Parlamentets har vedtaget den interinstitutionelle aftale.
Vi har derfor stemt imod. 
Carl Lang (NI ),
   Jeg er valgt i en fransk region, som i særlig grad er ramt af arbejdsløshed og virksomhedsflytning, nemlig Nord-Pas de Calais, og jeg tilslutter mig derfor naturligvis også den ambition, der kommer til udtryk i betænkningen, hvad angår at støtte vækst og beskæftigelse. Den europæiske regionaludviklingspolitik gør det imidlertid ikke muligt at opfylde målene.
Fransk Hainaut mistede allerede i 2000 den støtte fra strukturfondene, der udbetales til mål 1-regioner. I perioden 2007-2013 vil EU's udgifter til regionaludvikling stige med 31 %, men som følge af den ikke-forberedte udvidelse vil den del, der går til de franske regioner, falde yderligere.
Først og fremmest sættes Bruxelles-politikken og det grænseløse Europa ikke under debat. Alt imens vores virksomheder og landbrugere omklamres og underlægges direktiver af stadig mere begrænsende karakter, udsættes de for uhæmmet konkurrence fra lande som Kina, som udøver regulær social dumping.
For næsten et år siden sagde det franske og det nederlandske folk nej til et sådant Europa med økonomisk stagnation og social tilbagegang. Det forudsætter et andet Europa, baseret på nationernes suverænitet og frit samarbejde, hvis vores lande skal kunne opnå virkelig økonomisk og social vækst. 
Bairbre de Brún, Kartika Tamara Liotard, Jonas Sjöstedt og Eva-Britt Svensson (GUE/NGL ),
   Jeg stemte for Krehl-betænkningen om Fællesskabets strategiske retningslinjer, fordi den vil medvirke til at føje en mere social og miljømæssig side til Kommissionens foreslåede strategiske retningslinjer, og fordi den støtter et sundt partnerskab mellem alle parter og styrker det civile samfund.
Denne stemme er imidlertid ikke ensbetydende med, at jeg accepterer hvert et ord i betænkningen. Jeg er meget bekymret over medtagelsen i fr. Krehls betænkning af en opfordring til Kommissionen om at fremme partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor samt over den manglende tilstedeværelse af en konkret afvisning af øremærkning og tænkningen bag denne tilgang.
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Vi finder det bekymrende, at man ønsker at samle midler og retningslinjer i ét instrument for udviklingslandene og for de industrialiserede lande med overgangsøkonomi sammen med den påfølgende regulering i overensstemmelse med deres geopolitiske og økonomiske "roller". Vi er særlig bekymrede over den alt for store vægt, som ordføreren lægger på den økonomiske og handelsmæssige dimension i forordningen.
Man fremmer således en udviklingspolitik, hvor EU's økonomiske og geostrategiske interesser overordnes de befolkningers og landes interesser, som man etablerer forbindelser med. Der foreslås ydermere et "samarbejde med (…) de internationale finansieringsinstitutioner", hvilket viser støtte til den reform- og strukturtilpasningspolitik, som de søger at gennemføre, og som eksempelvis indebærer plyndring af mange landes naturressourcer og rigdomme, udbytning af arbejdskraften og privatisering af essentielle goder og tjenesteydelser som vand, sundhed og socialsikring.
På mere eller mere kamufleret facon forsøger man at eksportere og intensivere den kapitalistiske udbytning og den aktuelle neoliberalistiske model under dække af "konsolidering af retsstaten" og "god regeringsførelse".
Den samlede mængde prioriteringer og generelle principper får os til at nære de allerstørste bekymringer og forbehold over for de "forenklede forordninger", der skal følge. 
David Martin (PSE ),
   Denne betænkning om EU's finansiering af udviklingssamarbejdet og det økonomiske samarbejde har været genstand for megen debat. Som ordfører for Udvalget om International Handel har jeg samarbejdet med kolleger om at sikre, at den fremtidige udformning af dette instrument kommer til at afspejle Europa-Parlamentets gradvise fremgang i årenes løb med hensyn til fattigdomslempelse og empowerment.
Jeg mener, at Parlamentet gjorde ret i at forkaste det oprindelige forslag fra 2004, der forhindrede Parlamentet i at opstille prioriteter og tildele midler til konkrete programmer. Vi gjorde også ret i at forkaste et løbende instrument, der ville forhindre Parlamentet i en regelmæssig fuld medbestemmelse ved udvælgelsen af mål, omfang og metoder for de forskellige instrumenter. Jeg er glad for, at vi har gjort fremskridt med hensyn til revisions- og udløbsklausuler for at give plads til bedre ændringer og rapporteringer.
Jeg mener bestemt, at Europa-Parlamentet som den lovgivende myndighed fortsat skal spille en rolle både med hensyn til opstilling af prioriteter og i form af en tilbagekaldelsesordning. Vores borgere, der har givet os mandat til at opstille politikker og kontrollere den udøvende instans, forventer det af os.
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Den konkrete følge af afstemningen om denne betænkning, er at meningsforskellene mellem Parlamentet – i skikkelse af Udviklingsudvalget – og Kommissionen om de finansielle instrumenter for samarbejde og økonomisk udvikling består. Det er derfor vigtigt, at vi ser på, hvad vi mener er denne diskussions endelige resultat.
Snarere end, om der er ét eller to instrumenter, for så vidt det drejer sig om industrialiserede lande eller ej, er det centrale spørgsmål, at EU skal være bevidst om sine finansielle begrænsninger – der er mere end åbenbare i den næste finansielle ramme – og derfor må definere klare prioriteter og handlingskriterier. Da det ikke er kan lade sig gøre at sætte ind overalt, må der identificeres nogle prioriterede regioner og programmer. Det er det afgørende spørgsmål; ikke programmernes antal. Hertil skal føjes, at det internationale samarbejde ikke er en konkurrence mellem mulige verdensmagter. Det skal først og fremmest være udtryk for en udenrigspolitik, der afspejler værdier, principper og prioriteter.
Zsolt László Becsey (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg stemte imod hr. Berends betænkning, selv om den var fremragende. Jeg stemte imod den, fordi vi, samtidig med at vi har udvidet Solidaritetsfondens anvendelsesområde - der nu omfatter alt fra industrielle katastrofer til terrorangreb - har indskrænket dens regionale anvendelsesområde, og især udvidede vi det ikke til at omfatte områder i potentielle medlemsstater, i regioner, der grænser op til de nuværende medlemsstater.
Vi har udelukket hele det vestlige Balkan, hvilket efter min mening er meget beklageligt, for hvis Donau går over sine bredder, vil Solidaritetsfonden hjælpe Rumænien og Ungarn, men ikke Serbien og Vojvodina. Det er helt uacceptabelt og i strid med det vedvarende krav om at betragte de tilgrænsende regioner på det vestlige Balkan som potentielle medlemsstater. Dette er en konkret situation, hvor egoismen allerede har sejret.
Francisco Assis, Luis Manuel Capoulas Santos, Paulo Casaca, Fausto Correia, Edite Estrela, Emanuel Jardim Fernandes, Elisa Ferreira, Ana Maria Gomes, Joel Hasse Ferreira, Jamila Madeira, Manuel António dos Santos og Sérgio Sousa Pinto (PSE ),
   De portugisiske medlemmer af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe har undladt at stemme ved afstemningen om betænkningen om EU's Solidaritetsfond, fordi betænkningen, selv om den er et særdeles vigtigt instrument for den europæiske solidaritetspolitik, ikke har gennemgået de nødvendige reformer, der kunne gøre det mere effektivt og operationsdygtigt i forhold til sine mål.
Derudover ydes der i betænkningen – selv om den medtager forslag om, at også tørke skal omfattes, deriblandt forslag, som vi selv har stillet – ikke tilstrækkelig opmærksomhed til fænomener som ekstrem tørke og høje temperaturer, naturkatastrofer, der har hærget flere europæiske lande især i den sydlige del af kontinentet, og som er katastrofer, der udvikler sig langsomt og derfor sjældent lader sig erkende inden for et kort tidsrum.
Endvidere finder vi det klart utilfredsstillende, at regionalkriteriet er fjernet fra forordningens genstandsområde, for i stedet blot at optræde som et politisk kriterium. Denne ændring er et tab for målet om at genoprette den økonomiske, sociale og regionale samhørighed i de berørte områder ved hjælp af dette instrument.
Vi vil dog alligevel gerne fremhæve, at der er sket visse indholdsmæssige fremskridt og dermed også i anerkendelsen af, at der er tale om en problematik af en særlig karakter. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   Jeg har stemt for den glimrende betænkning, der er udarbejdet af min kollega Rolf Berend, om forslag, til førstebehandling, til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond. Det var efterhånden påtrængende nødvendigt at gennemføre en reform af den fond, der blev oprettet i 2002, og som alene har kompetence i forbindelse med naturkatastrofer, for at udvide anvendelsesområdet, forenkle anvendelsen set i lyset af de omhandlede nødsituationer og, sidst men ikke mindst, undgå misbrug. I betragtning af den markante udvikling på klima-, industri- og teknologiområdet, men også terrorisme, sundhedsrisici osv. var det en uomgængelig nødvendighed, at der fra EU's side blev stillet et værktøj til rådighed for borgerne og medlemsstaterne, som gjorde det muligt at imødegå en katastrofesituation, som en medlemsstat på egen hånd ikke kunne magte. Reformen af Solidaritetsfonden er et uundværligt sikkerhedselement i vor tids risikosamfund. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Vi beklager, at nogle af vores forslag ikke er blevet vedtaget. Det gælder særlig:
- bevarelse af regionale katastrofers støtteberettigelse under Solidaritetsfonden og
- muligheden for højere niveauer af finansiel bistand fra Solidaritetsfonden – 75 % snarere end 50 % af de samlede støtteberettigede omkostninger – til "samhørighedslande" og "konvergensregioner".
Jeg vil gerne fremhæve, at Europa-Parlamentet samme dag vedtog i Quecedo-betænkningen, at "det fortsat bør være muligt at gøre brug af Solidaritetsfonden i tilfælde af katastrofer, der – selv om de er alvorlige – ikke når det omfang, der som minimum kræves, og at der også kan ydes bistand under særlige omstændigheder i tilfælde, hvor størstedelen af befolkningen i en bestemt region er blevet ramt af en katastrofe, der vil have alvorlige, langvarige indvirkninger på deres levevilkår".
Denne modsigelse mellem indholdet i de vedtagne beslutninger – lovgivningsmæssig og ikke – er virkelig tankevækkende.
Når det drejer sig om at udtrykke de gode intentioner – som i Quecedo-betænkningen – vedtager Parlamentets flertal noget, som det selv siger nej til, når det skal føres ud i virkeligheden og finansieres – som i Berend-betænkningen. Hermed forkaster det Solidaritetsfondens regionale dimension og tilgodeser de lande, der har flertal i Parlamentet. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Jeg har undladt at stemme ved afstemningen om betænkningen om EU's Solidaritetsfond, fordi jeg mener, at revisionen af dette instrument ikke har været tilstrækkelig gennemgribende til, at det kan anvendes ved de naturkatastrofer, der uforudsigeligt og uden varsel har hærget EU's territorium.
Denne revision burde have taget hensyn til de meget alvorlige hændelser, som vi har været udsat for, lige fra brande, der har ødelagt hele skove, og tørke, der har varet i flere år, til voldsomme regnskyl, der har hærget flere regioner i Europa.
Vi har i stedet fået en revision, der ikke har indeholdt de nødvendige reformer, der kunne gøre instrumentet mere effektivt og operationsdygtigt.
Selv om jeg glæder mig over, at instrumentet nu også omfatter tørke, mener jeg, at der ikke er ydet nok opmærksomhed til dette langsomt udviklende fænomen, der vanskeligt lader sig erkende over et kort tidsrum. Ekstrem tørke har altså foreløbig ramt Frankrig, Italien, Spanien og Portugal.
Ved at lægge vægt på det politiske og ikke det regionale kriterium mister man muligheden for gennem dette instrument at genoprette den økonomiske, sociale og regionale samhørighed i de berørte områder. 
Glyn Ford (PSE ),
   Jeg støtter denne betænkning. EU har alt for længe været uopmærksom på behovet for en fælles energipolitik. Vi har brugt milliarder på fødevareforsyningssikkerhed via den fælles landbrugspolitik, men vi har ikke brugt noget på energiforsyningssikkerhed, hvilket betyder, at europæerne i tilfælde af en fremtidig krise kan risikere at skulle sidde i mørket og spise rå grøntsager.
Nylige begivenheder i Rusland - og andre steder - viser energisikkerhedens store betydning. Den skal blive et centralt element af vores udenrigspolitik i samarbejde med verdens andre store forbrugere som f.eks. USA, Japan, Kina eller Indien.
Samtidig skal vi holde op med at binde vores hænder bag på ryggen. En tidevandsdæmning på tværs af Severns flodudmunding i min egen valgkreds ville kunne dække op til 10 % af Storbritanniens energibehov med en vedvarende grøn ordning uden CO2-emissioner. Alligevel kan denne ordning med dens enorme positive fordele blive blokeret af det, der står med småt i direktivet om levesteder, hvilket giver plads til det usikre alternativ atomkraft, der er uendeligt meget mere forurenende over for verdens levesteder. Der findes fortsat gårde i Storbritannien, der har restriktioner vedrørende flytning af besætninger på grund af Tjernobyl-katastrofen for to årtier siden!
Lydia Schenardi (NI ),
   Den tanke, der ligger til grund for energifællesskabstraktaten, er positiv. Det drejer sig om at hjælpe landene i Sydøsteuropa, som har store vanskeligheder på dette område. Imidlertid lider denne traktat efter vores opfattelse under to alvorlige mangler.
For det første indebærer traktaterne ikke tildeling af kompetence til EU på energiområdet, og slet ikke så omfattende kompetencer, hvorfor Kommissionen har benyttet sig af konkurrencepolitikkens bestemmelser for at tillægge sig disse.
For det andet tager energifællesskabstraktaten sigte på at skabe et indre energimarked mellem EU og ni andre lande, selv om man inden for EU allerede har oplevet denne politiks begrænsninger. Offentlige monopoler erstattes gradvis af monopoler eller kvasimonopoler, som sætter spørgsmålstegn ved offentlige tjenester. Elektricitetspriserne stiger, også i lande, hvis elektricitetsproduktion kun i ringe grad er knyttet til oliepriserne. Der er på kort sigt risiko for knaphed som følge af en politik, der prioriterer deregulering, når det gælder forsyningssikkerhed, og sådan kunne vi blive ved.
Der var andre måder, hvorpå vi kunne hjælpe vores europæiske naboer med at dække deres energibehov uden at oprette et omstridt institutionelt og politisk system inden for EU som sådan. Som sædvanlig har den europabegejstrede ideologi imidlertid sejret. 
Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, EU's menneskerettighedspolitik skal være uafhængig og modig, og vi kan ikke ignorere krænkelser af menneskerettighederne af hensyn til f.eks. økonomiske interesser. Der kan ikke gives afkald på menneskerettighederne, og de kan ikke omregnes i penge.
Jeg har gentagne gange udtrykt bekymring over EU's stigende energiafhængighed. Det er ikke i sig selv nogen fare, men der opstår vanskeligheder, hvis afhængigheden er ensidig. EU's afhængighed af især russiske energiressourcer synes at stige. Den stiger til et niveau, der kunne betragtes som bekymrende, både hvad angår forsyningssikkerhed og især af politiske årsager. Jeg havde gerne set, at vi havde haft mod til at sige, at der var en risiko, og havde draget de nødvendige konklusioner.
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   Jeg har stemt for min kollega hr. Howitts betænkning om menneskerettighederne i verden 2005 og EU's politik på dette område. I en tid, hvor de afgørende sejre på menneskerettighedsområdet udsættes for konstante og snigende angreb, spiller EU en afgørende rolle som et humanistisk kulturområde, der er under opbygning. Der påhviler i den forbindelse Europa-Parlamentet, som repræsenterer EU's borgere, et stort og tungt ansvar. Først og fremmest inden for Unionen, hvor vi skal sikre, at medlemsstaterne ratificerer og gennemfører de vigtigste internationale traktater om menneskerettighederne. Endvidere skal Unionen, som et område med fred og demokrati, fortsat stå som garant for menneskerettighederne i verden og sikre, at vores erklæringer, beroende på vores værdier, følges op i alle europæiske politikker. 
Proinsias De Rossa (PSE ),
   Med min støtte til denne betænkning er jeg udmærket klar over, at EU beskyldes for at yde øjentjeneri til menneskerettigheder, for at ignorere misbrug hos vigtige handelspartnere, for at argumentere for FN-reformer, som det ikke gennemfører, samt for at ignorere internationale juridiske forpligtelser derhjemme, samtidig med at det prædiker dem uden for EU's grænser.
Det er hyklerisk, at Colombia får handelsfordele for arbejdstagerrettigheder, når landet har verdens højeste mordfrekvens for fagforeningsrepræsentanter, og at EU's tjenestemænd i Zimbabwe er uvidende om centrale EU-menneskerettighedsretningslinjer.
Det er endnu værre, at EU's regeringer ikke gør, som de prædiker. Ni lande inklusive Irland, Tyskland og Portugal nægter at underskrive FN's valgfri protokol til konventionen om forbud mod tortur. 11 lande har ikke underskrevet Europarådets konvention om en indsats mod menneskehandel. Syv lande overvejer undtagelser fra Den Internationale Straffedomstols jurisdiktion.
Jeg støtter fuldt ud konklusionerne fra min kollega hr. Richard Howitt samt hans opfordring om en samlet EU-menneskerettighedsrapport med en årlig liste over lande, der giver anledning til særlig bekymring, om indførelse af en glidende skala af sanktioner over for misbrugende lande, om gennemførelse af menneskerettigheds- og demokratiklausulen i EU's internationale aftaler samt om indførelse af menneskerettighedskonsekvensanalyser for EU's aktioner uden for EU's grænser.
Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Fremme af menneskerettighederne er et yderst vigtigt spørgsmål, som bør tages i betragtning inden for alle politikområder. Vi mener, at menneskerettighederne er universelle, og at man bør kæmpe for, at disse respekteres i alle lande. Europa-Parlamentet bruger imidlertid denne betænkning til at fremme EU's positioner.
Vi er imod flere punkter i betænkningen, bl.a. ordlyden om, at man vil øge Europa-Parlamentets magt, og har derfor stemt imod betænkningen. Naturligvis fordømmer vi alle krænkelser af menneskerettighederne. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Selv om denne betænkning indeholder punkter, som vi støtter – f.eks. behovet for at beskytte det sahariske folks grundlæggende rettigheder og en retfærdig og varig løsning på konflikten i Vestsahara, der anerkender det sahariske folks ret til selvbestemmelse i overensstemmelse med Sikkerhedsrådets resolutioner, særlig nr. 1495 – er den i lighed med de tidligere år en øvelse i hykleri og tjener som pressionsmiddel og til politisk indblanding, idet "vennerne" friholdes, mens de "andre", som USA og EU har udset som mål, kritiseres.
Det er en øvelse, som vi ikke ønsker at deltage i.
Endnu en gang afviser Europa-Parlamentets flertal således at fordømme de alvorlige krænkelser af menneskerettighederne, der er begået i Irak, at bemærke, at krigen i Irak er ulovlig og imod folkeretten og FN's charter, og at opfordre FN til at igangsætte en grundig undersøgelse af brugen af forbudte våben som hvid fosfor under indtagelsen af Falluja og anvendelsen af "kollektiv afstraffelse" imod det irakiske folk.
Europa-Parlamentets flertal spenderer således heller ikke så meget som ét ord på at fordømme den israelske regering for besættelsen og undertrykkelsen af Palæstina. 
Carl Lang (NI ),
   Denne betænkning vil lige så lidt som de foregående om samme emne forbedre menneskerettighedssituationen i verden. Dens virkelige mål ligger et andet sted. Den har til formål at øge EU's beføjelser på det udenrigspolitiske område.
Når det påpeges, "hvor kraftig en indvirkning EU kan have på menneskerettighederne, når det taler med én stemme", især i FN, og når der stilles forslag til styrkelse af denne "indvirkning", ligger hr. Howitts betænkning i forlængelse af den strategi, der tager sigte på gradvis at berøve medlemsstaterne deres suverænitet på det udenrigspolitiske område til fordel for de europæiske institutioner. Det er ambitionen i forbindelse med den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, FUSP, som bl.a. tager sigte på at berøve Frankrig det permanente sæde i FN's Sikkerhedsråd.
På den anden side indebærer punkt 97, som indeholder krav om, at de europæiske regeringer indtager en endnu mere forsonlig holdning til ikke-europæisk indvandring, at menneskerettighedssituationen bringes i fare i vores egne lande. Der bliver således i vores byer stadig flere områder, hvor retsløsheden hersker, hvilket er en af konsekvenserne af den ukontrollerede indvandring, vores nationer har oplevet de seneste 30 år. 
Claude Moraes (PSE ),
   Jeg stemte for min kollega hr. Richard Howitts betænkning om menneskerettighederne i verden. Jeg stemte i særdeleshed for ændringsforslag 10 om menneskerettighedskrænkelser i Vestsahara, der var en fri afstemning.
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   Det er beklageligt, at Parlamentet, da det stemte i dag, forkastede et ændringsforslag fra min gruppe, hvor de grove overtrædelser af menneskerettighederne i Irak fordømmes, og hvor der mindes om, "at krigen i Irak er ulovlig og i modstrid med folkeretten og De Forenede Nationers charter". Et flertal i Parlamentet, som har stemt ved navneopråb, forkastede også kravet om, at FN skulle indlede en undersøgelse "af de menneskerettighedskrænkelser, der er foretaget af "den internationale koalition", navnlig anvendelsen af forbudte våben som f.eks. anvendelsen af fosfor i kampene omkring Falluja og anvendelsen af "kollektiv afstraffelse" mod den irakiske befolkning, hvilket udtrykkeligt er forbudt i internationale konventioner". Denne afstemning kan betragtes som symbolsk for de dobbelte standarder, der findes i betænkningen om menneskerettighederne. Krænkelser af menneskerettigheder i stater, som EU står i venskabelig forbindelse med, kritiseres ikke tilstrækkeligt eller slet ikke. En følge af dette er, at de fortsatte krænkelser af menneskerettighederne i Tyrkiet ikke nævnes. De begrænsninger af retten til at nægte at gøre militærtjeneste, der er indført rundt omkring i verden, hvidvaskes ganske enkelt, og ifølge betænkningen om menneskerettighederne fører hverken NATO eller EU's medlemsstater krig eller deltager i krigsførelse. Det er imidlertid opløftende, at et ændringsforslag om Vestsahara, hvor Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre fordømte "de fortsatte menneskerettighedskrænkelser mod den vestsahariske befolkning" og anmodede om "beskyttelse af befolkningen i Vestsahara", blev vedtaget.
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Den ekstraordinære rolle, som EU som helhed og medlemsstaterne spiller hver for sig som fortalere for menneskerettighederne verden over, er en af de ting, vi som europæere og verdensborgere kan være stolte af. Slutresultatet er jo positivt.
Traditionelt har Europa-Parlamentet hvert år udarbejdet en formelig liste over krænkelser af menneskerettighederne i verden, men har haft sværere ved at opfylde sin forpligtelse til at overvåge og kontrollere fællesskabsinstitutionernes egne aktiviteter. Parlamentet gør ret i at have konstant fokus på krænkelser af menneskerettighederne, men dets primære forpligtelse er at vurdere, om vores indsats med at bekæmpe disse krænkelser nu også bærer frugt.
Jeg glæder mig derfor over den nye tilgang, men jeg tror, at den først bliver virkelig effektiv, når den ledsages af en reel vurdering af EU's internationale menneskerettighedsindsats på såvel kort som mellemlang og lang sigt. Konsekvensen af vores indsats er den centrale faktor for, om den har værdi. I politik er gode intentioner ikke kun for lidt; de kan også være for meget. 
Charles Tannock (PPE-DE ),
   Jeg og mine kolleger fra det britiske Konservative parti støtter de højeste menneskerettighedsstandarder i verden. Spørgsmålet om et absolut forbud mod dødsstraf er imidlertid fortsat et samvittighedsspørgsmål for de enkelte medlemmer af Europa-Parlamentet. Ikke desto mindre fordømmer vi alle den malplacerede og overdrevne brug af dødsstraf i lande som f.eks. Kina og Iran. 
Vi mener, at spørgsmål om krænkelser af internationale menneskerettigheder ikke skal håndteres af Den Internationale Straffedomstol men indkaldes af FN's ad hoc tribunaler.
Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   Udenrigsudvalgets betænkning om "menneskerettighederne i verden " er et kynisk udtryk for EU's imperialistiske politik. I betænkningen bestræber man sig på at præsentere EU som en global formynder og menneskerettighedsforkæmper, en "eksportør" af demokrati til verden.
Mennesker i det tidligere Jugoslavien, Afghanistan, Irak, Palæstina osv. oplevede på nærmeste hold EU's respekt for og hengivenhed over for menneskerettigheder og demokrati. EU, USA og NATO har badet disse lande i blod i menneskerettighedernes navn.
EU bruger menneskerettighederne og deres selektive, såkaldte beskyttelse som et påskud, der giver det ret til at intervenere i hver en afkrog af verden. Gennem det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder finansierer det "farvede revolutioner" og alle mulige underdanige ngo'er med henblik på at undertvinge og undergrave regeringer i lande, som ikke efterkommer dets strategiske mål.
Henvisningen i betænkningen til fattigdom, miljø, arbejdsrettigheder osv. er en forhånelse af folkets jamren under imperialistisk herredømme og kapitalistisk udnyttelse.
Grækenlands Kommunistiske Parti stemte imod betænkningen og fordømmer EU's krænkende hykleri og den selektive brug af menneskerettighederne som et middel til imperialistisk pres og endog til udløsning af krige mod befolkninger.
Richard James Ashworth (PPE-DE ),
   Jeg og mine kolleger fra det britiske Konservative parti glæder os over meget af indholdet af denne betænkning. Vi støtter vægten på kvalitet for pengene og forslagene om cost-benefit-undersøgelser, og vi er enige i, at Kommissionen skal have større visioner med hensyn til økonomiske reformer.
Der er nogle områder af denne betænkning, som vi ikke kan støtte - f.eks. FUSP-teksten og henvisningerne til den nye dagsorden for frihed, sikkerhed og retfærdighed. Det er områder, hvor det Konservative parti gennem lang tid har været modstander af en overgang til fællesskabsmetoden.
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark og Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   I dag har de svenske konservative stemt for hr. Elles' betænkning om 2007-budgettet: Kommissionens meddelelse om den årlige politikstrategi for 2007. Vi er dog kritiske over for betænkningens påstand om, at oprettelsen af globaliseringsfonden vil være et vigtigt fremskridt for EU.
Desuden afviser vi betænkningens forslag om, at EU på sigt bør have sine egne midler i stedet for at forlade sig på medlemsstaternes bidrag. Vores grundholdning er, at det er medlemsstaterne, som skal fastsætte, hvilke ressourcer EU disponerer over. Enhver form for EU-skat er en afvigelse fra det princip.
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Denne betænkning om budgetretningslinjerne for 2007 – den første i den finansielle ramme for 2007-2013 – indeholder de mest bekymrende bemærkninger om aftalen om de finansielle overslag.
Desværre, men ikke overraskende, viser retningslinjerne for 2007, hvordan EU's politik bliver også på budgetområdet: kapitalistisk konkurrence, liberaliseringer, indblanding, militarisering og sikkerhedsmani.
Derfor, men ikke overraskende, har Europa-Parlamentets flertal forkastet, at "Lissabon-strategien i det store og hele har været mislykket, hvad angår de erklærede mål om en gennemsnitlig økonomisk vækst på 3 %, fuld beskæftigelse gennem skabelse af 20 millioner nye arbejdspladser".
Det har ligeledes forkastet, at denne "strategi" er "det vigtigste redskab i EU til at fremme liberalisering og privatisering af offentlige forsyningsvirksomheder, fleksibilitet på og tilpasning af arbejdsmarkederne, løntilbageholdenhed og åbning for private interesser på det store område for tilvejebringelse af social sikkerhed, herunder pension og sundhed".
Også i styringen af Fællesskabets programmer og agenturer fastholdes politikken med lavest mulige omkostninger (virkelig?) og fremme af "eksternalisering" og "kontraktualisering" med en sådan iver, at selv enheder, der støtter EU's propagandaindsats risikerer at blive lukket eller privatiseret. 
David Martin (PSE ),
   Jeg glæder mig over denne betænkning, der omhandler Kommissionens strategiske prioriteter for 2007. Opstillingen af klare prioriteter er blevet vigtigere i forbindelse med budgetposten vedrørende foranstaltninger over for tredjelande i lyset af nedskæringerne på omkring 20 % af de tildelte midler. Handelsdimensionen påvirker i højere grad en nogensinde tidligere budgettets hjemlige politiske prioriteter. Hvis Doha-udviklingsrunden afsluttes med succes, vil den betingede aftale om en definitiv eliminering af alle former for landbrugseksportstøtte i 2013 resultere i gradvise årlige besparelser på EU's budget i størrelsesordenen 3.500-4.500 millioner euro fra 2013 afhængig af de interne priser og verdensmarkedspriserne.
Som ordfører for en kommende betænkning om handelsrelateret bistand og som ordfører for de årlige strategiske prioriteter har jeg opfordret til større gennemsigtighed i finansieringen af den såkaldte "Barroso-milliard", der er bevilget til støtte af udviklingslandenes handelskapacitet. Dette tilsagn bør ikke omfatte kosmetisk ommærkning af midler til infrastrukturen. Kommissionen skal forpligte sig til at udarbejde en årlig rapport om støtte til handel for at give Parlamentet mulighed for at kontrollere disse midler og forvisse sig om, at der virkelig er tale om ekstra midler.
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Den situation, der beskrives i denne betænkning, viser, hvordan alle manglerne i de finansielle overslag 2007 - 2013 har medført yderligere og unødvendige vanskeligheder for EU's virksomhed.
Først og fremmest kan den gabende kløft mellem EU's budget og EU's øgede forpligtelser kun få negative følger for EU's handlemuligheder og derfor også for EU's image hos borgerne. Derudover må man konstatere, at det på grund af de indtrufne forsinkelser er et dokument, der ikke giver et kvantitativt indtryk af prioriteterne. Uden tal er det temmelig vanskeligt at vurdere, i hvilket omfang de foreslåede aktiviteter kan gennemføres.
Vi har altså at gøre med en dobbelt virkelighed. På grund af omstændighederne måtte det blive på den måde. Deraf må vi drage den nødvendige lektie for fremtiden, og den er, at vi først må blive enige om, hvad der er Unionens store mål og hensigter, og hvilken politik der skal føres, så vi i tide kan nå frem til en aftale om de hertil påkrævede midler. 
Jan Andersson, Anna Hedh og Inger Segelström (PSE ),
   I betænkningen foreslås en forsikringsordning for landbrugere, som i fællesskab finansieres af landbrugerne, medlemsstaterne og EU inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik. Det stiller vi os tvivlsomme over for.
Vi svenske socialdemokrater modsætter os nye instrumenter og mere finansiering til landbrugssektoren. Da den fælles landbrugspolitik inden for EU får et stort finansielt råderum i budgettet, bør sektoren selv kunne finansiere støtte til landbrugere, som rammes af naturkatastrofer. Desuden er der ikke budgetmæssigt råderum til øgede bevillinger.
Derfor stemte vi imod betænkningen. 
Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
   I et EU med 25 medlemsstater er der i betænkningen et alt for ensidigt fokus på problemer i Middelhavsområdet. Inden for EU findes på en række forskellige problemer som følge af naturens luner såsom oversvømmelse i Centraleuropa samt storm og frost i Nordeuropa. Alligevel tages skovbrande i Sydeuropa stadig op i Europa-Parlamentet som et problem, som skal løses på EU-plan. Men vi mener, at de berørte medlemsstater og ingen andre har ansvaret for at iværksætte foranstaltninger på dette område. Hvis man derimod fritager medlemsstaterne for ansvaret for at iværksætte foranstaltninger og skabe forebyggelsessystemer for at forhindre denne slags katastrofer, så øges risiciene. Inden for forsikringsterminologien kaldes det for . 
Betænkningen opremser en række forskellige foranstaltninger på EU-niveau med forbundne udgifter til følge, som vil kræve betydelige budgetstigninger. Vi modsætter os et særligt EU-program til beskyttelse af skoven, da vi mener, at det er medlemsstaternes ansvar. Betænkningens idé om oplysningskampagner på EU-plan med henblik på at fremme en holdningsændring over for brugen af ild (punkt 23) er et af flere eksempler på, at idérigdommen ved udarbejdelsen af betænkningen helt har mistet kontakt med virkeligheden. 
Vi har derfor stemt nej til betænkningen. 
Diamanto Manolakou (GUE/NGL ),
   Landbrugs- og skovbrugsproduktion er tæt forbundet med naturen og konstant udsat for den. Derfor kræves der en erstatningsordning for især små og mellemstore bedrifter, der, medmindre de modtager erstatning fra EU og staten, ikke kan fortsætte deres aktiviteter, fordi de ud over følgerne af EU's landbrugsfjendtlige politik må håndtere klimatrusler, som det er tilfældet i mit land, Grækenland, i Thrakien- og Thessalien-området, hvor produktionen er blevet ødelagt af oversvømmelser, og de står over for et akut overlevelsesproblem.
Alligevel kan vi ikke se bort fra, at hyppigheden af uforudsete naturfænomener og risikoen for landbrugernes overlevelse er en følge af den røveriske udplyndring af naturrigdomme og kommercialiseringen af miljøet, en politik, der er årsagen, og som desværre fremmes af EU med tragiske følger.
Hvis denne filosofi om ikke at undersøge årsagen og om at gribe ind ved at yde erstatning fortsætter, vil følgerne af det skæbnesvangre klimatiske fænomen inden længe være så alvorlige, at det bliver umuligt at yde erstatning til de ramte mennesker, selv om den udgør en stor del af Fællesskabets og de nationale midler.
En revision af denne politik er derfor den bedste måde at forebygge og beskytte imod naturkatastrofer på.
Claude Moraes (PSE ),
   Som det var tilfældet med Estrela-betænkningen, mener jeg ikke, at der er praktisk eller finansielt belæg for at oprette et agentur for tørke og oversvømmelser. Der er et uopsætteligt behov for andre former for miljømæssige indsatser vedrørende oversvømmelser.
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Efter naturkatastrofer over næsten hele Europa har vi siden Solidaritetsfondens oprettelse i 2002 kunnet konstatere dens utilstrækkelig på grund af disse fænomeners uforudsigelighed. Således er landbrugets sårbarhed over for klimaet blevet meget tydeligt i de senere år under den ekstreme tørke i Portugal, Spanien, Italien og Frankrig.
På baggrund heraf og for at forebygge lignende situationer i fremtiden foreslår ordføreren en ny tilgang til beskyttelsen af befolkningen og landbrugerne for bedre at værne dem mod de ødelæggende følger. Jeg finder det således af største vigtighed, at der indføres et katastrofeforvaltningssystem, et risikostyringssystem og et stabiliseringssystem for at håndtere sådanne krisesituationer.
Endelig er uddannelse med henblik på forebyggelse også af største betydning i disse tilfælde. Inden for rammerne af civilbeskyttelsesordningen, Forest Focus-programmet, politikken for udvikling af landdistrikter har vi de nødvendige tiltag med hensyn til at skabe forståelse i befolkningen og uddannelse og oplysning af de eksperter, der er ansvarlige for krisestyringen i disse situationer. Alle foranstaltninger – både de eksisterende og de her foreslåede – skal derfor tages i anvendelse.
Af disse grunde har jeg stemt for Luís Manuel Capoulas Santos' betænkning. 
Michl Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, selv om det ikke hører med til stemmeforklaringerne, vil jeg benytte lejligheden til at takke Dem for Deres dygtige måde at føre forsædet på her i Parlamentet. De har sikkert bemærket, at vi er mange, der støtter Dem i den henseende.
Jeg stemte med stor overbevisning for hr. Galeote Quecedos betænkning, og det var ikke mindst på grund af artikel 18 og artikel 32. I artikel 18 henvises der til bedste praksis, og det understreges, at de erfaringer, man har opnået på såvel nationalt som regionalt plan, bør udbredes og bruges i andre lande. I den forbindelse mener jeg, at vi virkelig kunne give et stort bidrag til de andre lande, f.eks. i form af det frivillige arbejde, som brandmænd udfører. Det er en aktivitet, som også kunne udføres i andre regioner og andre lande. Derfor håber jeg stærkt, at vi går i den retning.
Artikel 32 omhandler derimod fjernelsen af de administrative hindringer, ikke mindst i grænseregionerne, som har særlige behov. Det er jeg helt enig i. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   Jeg har stemt for denne betænkning, fordi følgende problematikker erkendes:
1. Den "særlige karakter af naturkatastroferne i Middelhavsområdet".
2. Den nødvendige tilpasning af Fællesskabets instrumenter vedrørende forebyggelse, forskning, risikostyring, civilbeskyttelse og solidaritet.
3. Behovet for at gennemføre en omfattende undersøgelse af de områder, der er mest sårbare over for brande og langvarig tørke.
4. Behovet for en passende tilpasning af fremtidige strategier for fjerntliggende regioner og regioner i den yderste periferi samt de dårligst stillede konvergensregioner.
5. Behovet for at oprette et program til beskyttelse af skove mod brand med henblik på at fremme en styrket og samordnet paneuropæisk indsats for forebyggelse og risikostyring ved skovbrande som supplement til de eksisterende nationale instrumenter.
6. Behovet for at oprette et europæisk overvågningscenter for tørke og ørkendannelse som en del af aktiviteterne i det syvende rammeprogram for forskning (2007-2013).
7. Behovet for at opmuntre medlemsstaterne til at gennemføre deres planer for udvikling af landdistrikterne og heri medtage forslag til løsning af problemer med faldende befolkningstal, lavt omskolingsniveau, afvandring, skovrydning og opsplitning af jorderne. 
Jeg stemte for betænkningen.
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Vi glæder os over, at flere af de forslag, som vi har stillet, er blevet vedtaget, herunder:
- bevarelse af Solidaritetsfondens anvendelsesområde, der fortsat skal dække indgreb i forbindelse med katastrofer, som, på trods af at de er omfattende, falder under den fastsatte skadesgrænse, men som har alvorlige og vedvarende eftervirkninger for borgernes livsbetingelser i et givet område, med mulighed for at yde ekstraordinær bistand i sådanne tilfælde,
- eksistensen af et bredt netværk af små og mellemstore landbrugsbedrifter og en landbrugspolitik, som fremmer mere bæredygtige produktionsmetoder, navnlig hvad angår brugen af vand og jord, er en grundlæggende forudsætning for at bekæmpe følgerne af tørke og skovbrande,
- den holdning, at det inden for den nye finansielle ramme for 2007-2013 er vigtigt at etablere et fællesskabsprogram til beskyttelse mod skovbrande med henblik på at fremme oplysningskampagner, risikoforebyggelse og styringsforanstaltninger i forbindelse med skovbrande, som tildeles tilstrækkelige finansielle midler, og som supplerer landbrugs- og strukturpolitikken, under hensyntagen til de særlige kendetegn for skovene i Middelhavsområdet.
Vi har derfor stemt for betænkning, selv om vi beklager, at andre af vores forslag ikke er blevet vedtaget, hvilket ville have styrket betænkningen, hvad angår foranstaltninger til støtte for landbrugere ramt af katastrofer. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Følgende punkter er blevet vedtaget på plenarmødet:
1. Anerkendelse af den særlige karakter af naturkatastroferne i Middelhavsområdet.
2. Oprettelse af et fællesskabsprogram for beskyttelse mod skovbrande.
3. Vurdering af muligheden for at oprette en landbrugskatastrofefond.
4. Bevarelse af regionale katastrofer som støtteberettigede under Solidaritetsfonden;
5. Tilpasning af Solidaritetsfonden, hvad angår tidsfrister og støtteberettigede aktioner, til særlige naturkatastrofer som tørke og skovbrand.
6. Særlig opmærksomhed om de dårligst stillede regioner ved naturkatastrofer.
Det skal bemærkes, at der på forslag fra medlemmer fra central- og nordeuropæiske medlemsstater, og på trods vores stemmer imod, er sket nedtoning af fremhævelsen af den særlige karakter, som skovene i Middelhavsområdet har, og som det tidligere var lykkedes os at få medtaget.
Det er endnu et eksempel på, at magt går for ret, eller på, hvordan antallet af medlemmer fra de forskellige lande, med hovedvægt på central- og nordeuropæiske medlemsstater, bestemmer i dette "føderalistiske" parlament og ikke varetager Middelhavslandenes interesser, hvor mere end 90 % af skovbrandene forekommer. 
Carlos Coelho (PPE-DE ),
   Jeg støtter Edite Estrelas betænkning. Den indeholder ikke nogen tekniske fornyelser med hensyn til styring og forebyggelse af naturkatastrofer, men derimod en vigtig opgørelse over forhåndenværende muligheder og viden.
Jeg støtter særlig forslagene om at udarbejde direktiver om forebyggelse og forvaltning af brande og tørke, som jeg mener kan blive af stor betydning for langtidsplanlægning og mere effektiv reaktion på naturkatastrofer.
Jeg støtter ligeledes forslaget om at etablere et europæisk observatorium for tørke, ørkendannelse og andre følger af klimaændringer, der vil kunne spille en vigtig rolle for analyser og samordning af bedste praksis inden for civilbeskyttelse.
Denne betænkning omhandler særlig problemet om skovbrande, men der er også omtale af oversvømmelser, hvorfor den har særlig betydning for Portugal og de øvrige middelhavslande. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Vi finder det helt afgørende, at der i den næste finansielle ramme for 2007-2013 etableres et fællesskabsprogram til beskyttelse mod skovbrande med henblik på at fremme oplysningskampagner, risikoforebyggelse og styringsforanstaltninger i forbindelse med skovbrande. Dette program skal tildeles tilstrækkelige finansielle midler og supplere landbrugs- og strukturpolitikken under hensyntagen til de særlige kendetegn for skovene i Middelhavsområdet.
Vi går derfor ind for, at Solidaritetsfonden, hvad angår frister og støtteberettigede tiltag, særlig skal rette sig imod naturkatastrofer, der er karakteristiske for Middelhavsområdet, herunder tørke og skovbrande.
Derudover bør det fortsat være muligt at gøre brug af Solidaritetsfonden i tilfælde af katastrofer, der – selv om de er alvorlige – ikke når det omfang, der som minimum kræves, og at der også kan ydes bistand under særlige omstændigheder i tilfælde, hvor størstedelen af befolkningen i en bestemt region er blevet ramt af en katastrofe, der vil have alvorlige, langvarige indvirkninger på deres levevilkår.
Selv om betænkningen ikke giver svar på alle disse spørgsmål, har vi stemt for den, fordi den er et positivt bidrag, om ende utilstrækkeligt. 
Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
   I betænkningen behandler ordføreren naturkatastrofer ud fra et miljøperspektiv. Det foreslås bl.a., at der oprettes et europæisk overvågningscenter. Vi mener, at grænseoverskridende miljøproblemer skal behandles på EU-plan. Det er imidlertid yderst tvivlsomt, hvorvidt naturkatastrofer er grænseoverskridende. Floder, der går over sine breder, skal måske håndteres på EU-plan, men der findes allerede i dag et floddirektiv, som regulerer håndteringen af den slags problemer. Hvad angår brande, mener vi, at det er op til hver enkelt medlemsstat at skabe de nødvendige strukturer for at forhindre disse og deres skadesvirkning. Hvis EU skal bidrage med penge, hver gang en naturkatastrofe indtræffer, mindskes incitamentet naturligvis til at forebygge. Det fører til, at der indtræffer flere og alvorligere katastrofer fremover, hvilket naturligvis er meget negativt for miljøet og dyrt for skatteborgerne.
Ordføreren ønsker, at EU skal opfordre medlemsstaterne til at oprette nationale skovfonde til forebyggelse af naturkatastrofer. Det, mener vi, er medlemsstaternes ansvar, og de bør derfor selv afgøre, om det er nødvendigt eller ej.
Af ovennævnte årsager har vi stemt imod betænkningen ved dagens afstemning. 
Claude Moraes (PSE ),
   Jeg stemte for Estrela-betænkningen om de miljømæssige aspekter af naturkatastrofer men imod oprettelsen af et særligt agentur for tørke og oversvømmelser. Jeg mener ikke, at der er nogen grund til at oprette et sådant agentur endsige noget budget til det.
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Naturkatastrofer er kriser, der kan opstå, når det skal være, og uden varsel. Vi må derfor træffe foranstaltninger for at forebygge dem. Det er på baggrund af katastrofer af denne karakter, som mit eget land, Portugal, og andre af EU's medlemsstater har været udsat for, at jeg ligesom ordføreren kræver effektive forebyggelsesforanstaltninger i form af forskning og teknologisk udvikling og etablering af et europæisk observatorium for tørke og ørkendannelse.
Denne slags fænomener har følger, der berører de ramte befolkningers tilværelse i en uoverskuelig periode. Derfor bør Solidaritetsfondens instrumenter også omfatte ekstrem tørke og tage hensyn til alle civilbeskyttelsens nødvendige aspekter. I denne sammenhæng er befolkningens forståelse helt afgørende, men staterne bør også vise indbyrdes solidaritet og om nødvendigt handle i fællesskab i indsatsen over for disse hændelser og de alvorlige følger, som de har for de ramte befolkningers livsvilkår.
Jeg har derfor stemt for Edite Estrelas betænkning. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   Elementer som konsekvente bestræbelser med henblik på alle former for forebyggelse og med dette sigte gennemførelse af en teknologisk forsknings- og udviklingsindsats, bevidstgørelse af offentligheden, koordinering af nødhjælpen og indsættelse af en civil styrke i tilfælde af naturkatastrofer er helt uomgængelige og bør planlægges og etableres hurtigst muligt.
Jeg er til gengæld imod enhver tanke om at oprette et observationsorgan. En sådan struktur vil nemt komme til at koste mange penge med ringe udbytte. Først og fremmest vil de midler, der anvendes for at sikre et sådant observationsorgans virke, gå fra de helt nødvendige midler til indsatsen på stedet. Det er i øvrigt altid nemt at oprette observationsorganer, men næsten umuligt at få dem nedlagt! 
Bastiaan Belder (IND/DEM ),
   Jeg beklager, at jeg ikke kunne godkende Berend- og Galeote-betænkningerne. Jeg understreger, at grunden til det ikke er, at jeg er imod indbyrdes solidaritet mellem medlemsstater i tilfælde af katastrofer.
De to betænkninger har til fælles, at de i høj grad sigter mod at skabe EU-rammer, hvor forebyggelse, bekæmpelse og håndtering af en (natur)katastrofe spiller en hovedrolle. Dette kunne være berettiget, hvis alle medlemsstater i mere eller mindre samme omfang konfronteres med denne problematik. Det er langtfra altid tilfældet. Derfor bør en EU-indsats begrænses til supplerende aktioner, som medlemsstaterne ikke selv kan betale.
EU kommer bedre til sin ret, hvis EU-initiativer koncentreres om grænseoverskridende katastrofer, der er uundgåelige, eller som man ikke kan forsikre sig mod, og hvis konsekvenser er for store til, at medlemsstater har kapacitet til at klare dem. Af den grund kunne jeg godt have godkendt et begrænset supplerende instrument, som kan bruges, hvis det er berettiget.
Ikke desto mindre gør disse forslag med rette opmærksom på betydningen af at handle forebyggende. Jeg håber og forventer, at både medlemsstaterne og EU med alle disponible midler vil begrænse risiciene for en katastrofe til et minimum. Forebyggelse er jo altid bedre end helbredelse. 
Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Det fremgår af betænkningerne, at der oprettes en række fonde, og at der i højere grad gøres brug af strukturfondene og Solidaritetsfonden til at finansiere EU's foranstaltninger til forebyggelse af naturkatastrofer og håndtering af konsekvenserne heraf. Det foreslås bl.a., at der oprettes et europæisk overvågningscenter for tørke og ørkendannelse, en europæisk brand- eller skovfond og en katastrofefond inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik samt intensive oplysningskampagner om holdbart vandforbrug. Det foreslås også, at Solidaritetsfonden udvides til at håndtere kriser som vedrører folkesundhed, terrorhandlinger og teknologiske katastrofer.
Junilisten hilser international solidaritet velkommen, når et land rammes af katastrofer. EU skal dog ikke anvende disse katastrofer som et påskud for at udøve sin magt og udvikle en fælles politik på området eller oprette yderligere institutioner. Hvis man fritager medlemsstaterne for ansvaret for at vedtage foranstaltninger og skabe systemer til at forebygge denne slags katastrofer, så øges risiciene. Inden for forsikringsterminologien kaldes det for .
Vi har derfor stemt nej til begge betænkninger. 
Oldřich Vlasák (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det glæder mig, at vi drøfter koordineringen af løsninger på naturkatastrofer og samarbejdet om disse ting. Jeg er naturligvis tilfreds med, at der i betænkningen foreslås en informations- og uddannelseskampagne og forebyggelse af sådanne begivenheder. Jeg er sikker på, at hjælpen hovedsageligt vil være rettet mod højrisikoområder, og at det er nødvendigt at beskytte miljøet og de naturlige ressourcer. Jeg er overbevist om, at et sådant samarbejde bør være frivilligt, og jeg går ind for, at de enkelte lande bestræber sig på at forbedre koordinering og kommunikation af information væsentligt. Jeg er imidlertid af den klare opfattelse, at bidrag til de enkelte agenturer og til oprettelse af europæiske organer bør være frivillige og ikke obligatoriske. Derfor støttede jeg ikke vedtagelsen af punkt 31, og jeg undlod at stemme på betænkningen.
Markus Pieper (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der hersker ingen tvivl om, at vi i Europa må stå sammen i kampen mod de negative følger af naturkatastrofer, og i den forbindelse afhænger de ramte regioner af de tilgrænsende medlemsstaters solidaritet. Der skal også være europæiske programmer, som kan hjælpe i krisesituationer. Betænkningen indeholder en lang række eksempler på, hvordan det kan gøres.
Derfor må vi sige ja til europæisk krisehjælp, men forebyggelsen af katastrofer er hovedsageligt medlemsstaternes ansvar, og det bør vi ikke fritage dem fra ved at overføre det til det europæiske plan. Det samme gælder organisering af indsatsen i forbindelse med krisesituationer, der er kendt som europæisk civilbeskyttelse. Der er ikke brug for nye myndigheder, hvad angår civilbeskyttelse og forebyggelse af katastrofer. De ville føre til overlapninger og spild af penge i administrative systemer.
Derfor er det indlysende, at nabostater i Europa må hjælpe hinanden, når katastrofen indtræffer. Det, Europa kan gøre, er at hjælpe med programmer, der fremmer bedre koordinering og lettelse af materielle behov. Nye europæiske myndigheder ville imidlertid gøre mere skade end gavn, og disse betænkninger ændrer ikke på det faktum, at dette stadig er noget, vi må drøfte.


Mia De Vits (PSE ).
   - Hr. formand, vil De notere i protokollen, at jeg i går gik glip af en række afstemninger ved navneopråb, fordi klokken på min etage fungerede dårligt? 
Véronique De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, jeg oplevede i går det samme problem, som fru De Vits her påpeger, hvilket jeg gerne vil understrege. Klokken fungerer ikke korrekt på vores etage, og da jeg nåede frem til mødesalen med 10 minutters forsinkelse for at deltage i afstemningen, var hovedparten af afstemningerne ved navneopråb allerede afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om seks beslutningsforslag om Nepal(1).
Thomas Mann (PPE-DE ),
   Hr. formand, efter seks ugers massive demonstrationer med hundredvis af kvæstede og dræbte gav kong Gyanendra omsider i begyndelsen af maj efter og afstod magten, som han havde taget i februar 2005. Hans indførelse af undtagelsestilstand blev begrundet med, at myndighederne ikke havde kunnet nedkæmpe maoisterne. Det, der har foregået i Nepal i de seneste måneder, har været helt uforligneligt.
Efter at have besøgt denne stat i Himalaya en halv snes gange kender jeg den ganske godt. Dens befolkning havde i årevis udholdt et terrorstyre med vilkårlige arrestationer, og de omsatte deres raseri i aktiv modstand, som med tiden vil muliggøre en tilbagevenden til demokratiet. En ny flerpartikoalition under en meget erfaren premierminister, Girija Prasad Koirala, indledte direkte forhandlinger med oprørerne. Det er planen, at en forfatningsgivende forsamling skal indkaldes for at beslutte, hvilken form staten skal have i fremtiden, og maoisterne har erklæret sig villige til at acceptere dens beslutning. Jeg mener, at det er særlig vigtigt, at de nu også nedlægger våbnene og ophører med at stå i vejen for landets demokratiske udvikling.
Jeg håber, at den nye koalition kan sætte alle sine kræfter ind på at opretholde den offentlige sikkerhed permanent. Politiske fanger, menneskerettighedsforkæmpere, studerende og journalister skal løslades. De titusindvis af mennesker, der er blevet sendt i eksil, skal omsider kunne vende tilbage til deres hjemland uden at frygte for deres liv. Jeg forventer nu, at det tibetanske flygtningecenter og Dalai Lamas kontor i Katmandu genåbnes.
Vi europæere bør vise vores solidaritet ved at sende en gruppe medlemmer af Europa-Parlamentet til Nepal snarest muligt. Lad os opmuntre dem, der er involverede i genoprettelsen af demokratiet, både de ikke-statslige organisationer og offentligheden i almindelighed, som ikke bare har brug for teknisk og finansiel bistand udefra - selv om det er vigtigt - men også stabilitet og fred derhjemme. Lad os også håbe, at turismen - som er den vigtigste indtægtskilde for et land, der stadig er fascinerende - vil blomstre op igen: Namaste!
Marcin Libicki (UEN ),
   Hr. formand, vi mener naturligvis, at Nepal er et fjernt land, og at disse ting ikke altid er så lette at forstå. Alligevel må jeg sige, at nogle ting springer i øjnene. Før jeg gik ind i salen, spurgte en journalist mig, om jeg mente, at EU burde engagere sig i at genindføre demokrati i verden. Jeg sagde, at EU naturligvis havde begrænset indflydelse, og at vi altid må støtte visse værdier.
Vi ved alle sammen, at situationen i Nepal er enestående. Det er ikke bare et enkelt valg på grundlag af, at en konges stærke styre har overskredet det mandat, som nepalesisk lovgivning giver ham, og som følge heraf har givet anledning til alvorlige problemer for mange nepalesiske borgere. Der er også et problem med maoistiske guerillaer i Nepal.
Vi må huske, at vi må være meget omhyggelige, når vi beslutter, hvem vi skal støtte i Nepal. Det ville være en stor tragedie for landet, hvis et maoistisk tyranni tager over, efter at kongen er fjernet fra en diktatorisk magt, som han egenrådigt påberåbte sig, og efter en kort overgangsperiode med demokrati.
Vi er udmærket klar over, at revolutionære kommunister ofte har handlet som følger: De kæmpede imod et stærkt monarki under demokratiets fane og ødelagde dernæst demokratiet for at opbygge deres tyranniske styrer. Vi må være meget forsigtige, og samtidig med at vi støtter demokratiske forandringer, må vi kræve respekt for mindretallene og åbning af et center for flygtninge fra Tibet, hvilket hr. Mann nævnte. Vi må også overvåge situationen nøje, så vi kan forhindre, at en dårlig løsning fører til en anden endnu dårligere løsning. Det bliver EU's opgave.
Jan Mulder (ALDE ),
   Hr. formand, alt tyder på, at udviklingerne i Nepal er ved at ændres i den rigtige retning. Det kan ikke være sådan, at der i et land, uanset hvor i verden det er, er én person, som har al magten. Jeg mener, at det tidligere var tilfældet med kongen af Nepal. Især i denne sal, demokratiets hjerte i Europa, skal vi på alle mulige måder støtte de demokratiske udviklinger i Nepal. Jeg tror, at kongen har gjort klogt i at tilrettelægge et konstitutionelt møde, for at Nepal kan få en god, ny forfatning.
Det forekommer mig især vigtigt, at der kommer et valgsystem, som er repræsentativt, og som hver gruppe, hvad enten den i øjeblikket befinder sig i eller uden for Nepal, kan tilslutte sig. Også i Nepal skal der være et repræsentativt demokrati. Det store spørgsmål er, hvad Europa kan gøre ved det nu. Hvis der blev sat pris på det for de demokratiske udviklinger, og hvis partierne og premierministeren fandt det nyttigt, at en delegation fra Parlamentet tager til Nepal for at støtte udviklingerne, må vi selvfølgelig gøre det.
Jeg synes også, at EU på højt plan skal spille en aktiv rolle i forhandlingerne om den nye forfatning, og måske kan vi bidrage. Jeg er enig i, hvad der står i beslutningsforslaget, nemlig at vi skal gøre det sammen med andre vigtige magter, ikke mindst USA og Indien.
Det vil endnu vare nogen tid, førend fortidens sår er helet, men vi skal bruge alle mulige midler, inklusive penge og finansielle midler, til at forsøge at få dem helet hurtigst muligt. 
Neena Gill (PSE ),
   Hr. formand, jeg glæder mig meget over den længe ventede tilbagevending til demokratisk styre i Nepal. SAARC-delegationen og jeg - der er dens formand - har været bekymret siden kongens indførelse af direkte styre, og vi har samarbejdet med trojkaen om at fremme en tilbagevending til demokratiet. Nu er det endelig sket. 
Den nye regering står over for mange udfordringer inklusive en begrænsning af kongens magt og indførelse af demokratisk kontrol med militæret. Jeg er derfor glad for, at den i dag allerede diskuterer en ny rolle for monarkiet, hvilket forhåbentlig vil forhindre enhver tilbagevending til et sådant sammenbrud af demokratiet, som vi har set i det seneste år.
Hovedprioriteten for min delegation er at få indført en varig fred, og her er det helt afgørende med et maoistisk samarbejde. Det faktum, at våbenhvilen er blevet overholdt, tyder på, at man er ved at skabe det rette miljø for fredsforhandlinger. Jeg vil imidlertid opfordre maoisterne til at udvise en ægte forpligtelse til at ophøre med at rekruttere militstropper, til at afslutte enhver form for afpresning samt til at tilbagegive konfiskerede landområder. Begge parter skal gøre våbenhvilen permanent og snarest muligt indgå i en konstruktiv dialog med henblik på at afholde frie og retfærdige valg og sidestille maoisterne med de øvrige politiske partier.
Jeg støtter hr. Mulders bemærkninger vedrørende EU's rolle og metoden til at sikre varig fred i Nepal.
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   Hr. formand, der er indledt en ny fase i Nepal efter 10 år med borgerkrig og næsten 13.000 døde. Kong Gyanendras beslutning i februar 2005 om at opløse regeringen og erklære undtagelsestilstand har været den dråbe, der har fået bægeret med nepalesisk tålmodighed til at flyde over. Og jeg er nødt til at sige højt og tydeligt, at det har været demonstrationerne til fordel for demokrati og fred, der har gennemtvunget denne ændring.
Nævnte demonstrationer, som politiet slog hårdt ned på, og som kostede mange mennesker livet og sårede mange andre, har tvunget kongen til at opgive militærdiktaturet, genindsætte Parlamentet og overlade administrationen til en regering, der er dannet af en flerpartialliance.
I horisonten kan der anes en ny mulighed for at opnå en aftale om fred med den maoistiske guerilla, der allerede havde tilbudt en vis form for våbenhvile, der var blevet afvist af kongen. Nu er våbenhvilen til gengæld blevet accepteret. Vi håber dog, at våbenhvilens midlertidige karakter hurtigt bliver permanent.
I mellemtiden glæder vi os over, at våbnene er blevet erstattet af den politiske arena, som det kommer til udtryk i den aftale, som maoisterne har undertegnet med flerpartikoalitionen om at afholde valg til en grundlovgivende forsamling.
I beslutningsforslaget hilser vi også regeringens tilbagetrækning af de kongelige vedtægter, der begrænser pressefriheden og fastsætter en streng kontrol med ngo'erne, og vi kræver desuden, at alle de politiske fanger, journalister og menneskerettighedsaktivister, der fortsat er fængslet, bliver frigivet.
EU bør være meget opmærksom og følge denne proces fornuftigt. Den nye regering har f.eks. besluttet at fastfryse den tidligere regerings indkøb af militærfly og våben. Rådet og medlemsstaterne skal respektere denne beslutning, og de bør fortsætte fastfrysningen af militærbistanden. Nepal har ikke længere brug for våben, men for at genvinde normale demokratiske og institutionelle forhold. Desuden bør EU, som det er blevet sagt, bidrage til fredsprocessen ved at yde bistand til demobilisering og økonomisk bistand til humanitære udviklingsprogrammer samt sende valg- og menneskerettighedsobservatører.
Jaromír Kohlíček (GUE/NGL ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, Sydasien har længe lidt under ustabilitet i en række lande i regionen. Visse regioner i de enkelte lande er i oprørernes hænder, og det gælder størstedelen af Afghanistan og Nepal. Mens landdistrikterne i Afghanistan er på klan- og stammelederes hænder, er 75 % af Nepal kontrolleret af grupper, som myndighederne hidtil har nægtet at forhandle med. Efter at kongen fik uindskrænket magt, mistede andre politiske aktører også tålmodigheden, og i februar 2006 gik folk på gaden. Nu hvor der er dannet en ny koalitionsregering, venter der vigtige opgaver, f.eks. skal forfatningen ændres, så den omfatter garantier for demokrati, og, hvad vigtigere er, skal alle de berørte parter være med til at løse problemerne. Dette er i henhold til de seneste rapporter situationen for øjeblikket. Valgforberedelserne skal naturligvis fremskyndes. Et valgt parlament skal udarbejde en ny forfatning hurtigst muligt, og det er vores opgave at støtte demokratiseringsprocessen, hvor mediefrihed og udvikling af landets økonomi er en integreret del. Den beslutning, som vi har foreslået og støttet, vil bidrage til, at der findes en demokratisk vej ud af den aktuelle krise, og jeg mener, at Kommissionen allerede har øremærket tilstrækkelige midler til at støtte hele processen.
Bernd Posselt,
   Hr. formand, i Nepal har en konge formået at ødelægge ikke bare et nyt demokrati, men også et gammelt monarki med dybe rødder i befolkningen. At genoprette begge dele på et utvetydigt demokratisk grundlag bliver en meget vanskelig opgave, som kræver vores støtte, for der er risiko for, at ondt fordrives med ondt, og at et diktatur afløser et andet. Jeg ville ikke bryde mig om at se, at de demokrater, der nu står ved roret i Nepal, lider samme skæbne som Kerenskij efter den første russiske revolution, hvor zardømmet blev styrtet, men kort efter afløst af et totalitært etpartidiktatur.
Det er grunden til, at vi må give de demokratiske kræfter - som er meget svage og splittede - massiv støtte og sørge for, at dette demokrati ikke om kort tid viger for endnu et diktatur. Alt, hvad nepaleserne behøver at gøre, er at kaste et blik på deres naboer i Tibet for at se de skader, som et etpartidiktatur kan forvolde på en gammel asiatisk kultur. Derfor skal de nepalesiske demokrater have al mulig støtte, så de ikke ender med at blive mast mellem to møllesten.
Robert Evans,
   Hr. formand, jeg mener, at vi er nødt til at være positive. Hr. Posselt, der talte for et øjeblik siden, var alt for negativ. Vi bør gentage, hvad hr. Mulder sagde, og betragte de seneste ugers hændelser som en positiv fremgang. Vi i Europa-Parlamentet og EU som helhed skal gøre, hvad vi kan for at støtte udviklingen i retning af demokratiske tilstande.
Som det står skrevet i beslutningen, skal vi fortsat fremhæve minoritetsrettigheder, og som vi gjorde i morges skal vi stemme for at støtte idéerne i Howitt-betænkningen. Vi skal støtte regeringen for at sikre os, at der er demokratisk kontrol med militæret, og vi skal forstærke min kollega fru Gills opfordring til varig fred.
Hvis alt dette skal falde heldigt ud, skal vi i Europa-Parlamentet gøre vores yderste for at løse grundårsagerne til konflikten i Nepal og sikre en langt større økonomisk velstand og økonomisk omfordeling i hele Nepal. Det ville være positivt, og det kunne være vejen til en varig succes.
Alyn Smith,
   Hr. formand, efter denne forhandling står det vist klart, at der er bred enighed i Parlamentet om, at Nepal måske er ved at være nået over det kritiske punkt, og at der efter 10 lange år med krig er tegn på håb.
Nepals problemer viser EU's svaghed, men den nylige genindførelse af demokratiet giver os mulighed for at vise vores stærke sider. Hvis ikke der er en kollektiv vilje til at finde en løsning i Nepal, kan vi ikke indføre den. Men nu har vi mulighed for at vejlede, hjælpe og rådgive de demokratiske kræfter i Nepal i deres lange og besværlige rejse hen imod et demokratisk flerpartisystem og respekt for menneskerettigheder.
Denne beslutning indeholder en række agtværdige idéer - i særdeleshed oprettelsen af en international kontraktgruppe og det internationale samfunds fortsatte engagement i Nepal, hvilket kan vejlede alle disse demokratiske kræfter. Vi skal fortsat støtte Nepals demokratiske vækst. Vi kan ikke kritisere, og vi skal have rene hænder i vores forhandlinger med alle parter i landet. Jeg anbefaler enhver mekanisme i denne beslutning til Parlamentet, og jeg håber på at høre fra kommissæren, at Kommissionen fortsat vil støtte os i denne målsætning.
Andris Piebalgs,
   Hr. formand, begivenhederne har taget en positiv drejning i Nepal, idet kong Gyanendra omsider har givet op over for den stigende modstand mod hans absolutte styre. Effekten af folkets demokratiske bevægelse er imponerende: Parlamentet er genindsat, regeringen har forpligtet sig til at vælge en grundlovgivende forsamling og omskrive grundloven, og vigtigst af alt vil der snart blive indledt forhandlinger mellem den nye midlertidige regering og maoisterne under en indbyrdes aftalt våbenhvile. Det er en stor sejr for det nepalesiske folk. 
Nu har den nye regering en enestående mulighed for at genindføre demokratiet og forfølge en fredsproces, men man skal ikke undervurdere de mange fremtidige udfordringer.
Den prodemokratiske bevægelses sejr markerer kun det første skridt i Nepals lange vej mod fred og stabilitet. Den nye midlertidige regering står over for meget vigtige udfordringer: planlægning af forfatningsmæssige ændringer, en fastholdelse af fredsprocessen med maoisterne og hensyntagning til kravene om retfærdighed i overgangsperioden.
Nu må det primære mål være en formel våbenhvile og et ophør af fjendtlighederne mellem den kongelige nepalesiske hær og maoisterne. Det næste mål må være at videreføre en fredsproces på basis af forfatningsmæssig oprejsning. Det tredje mål må være atter at få Nepal ind på verdensscenen som et stabilt demokrati.
EU spiller en vigtig rolle med at hjælpe Nepal gennem denne vanskelige proces. Kommissionen er parat til at bidrage til en mulig fredspakke. En sådan pakke kan bl.a. omfatte støtte til valg, valgobservation, våbenhvilekontrol og den nødvendige tekniske bistand. 
I et tæt samarbejde med EU's medlemsstater og de skiftende formandskaber for Rådet af EU-ministre er Kommissionen fortsat indstillet på at gøre sit yderste for at bidrage til et stabilt, demokratisk og fredeligt Nepal.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om fem beslutningsforslag om Sri Lanka(1).
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance tog initiativ til at drøfte dette, da de tamilske tigre har forladt forhandlingsbordet. Denne konflikt har krævet mindst 60.000 dødsofre, og millioner af mennesker er tvangsfjernet. Der findes aldrig nogen løsning på situationen, hvis ikke begge parter sætter sig ned og bliver siddende ved forhandlingsbordet, lige indtil de finder en løsning. At de tamilske tigre nu har forladt forhandlingsbordet, er destruktivt for alle parter. De er i mindretal og vil aldrig kunne opnå sine mål med vold. Den forhandlingsvej, som vi kan hjælpe til med, er den, som vil føre til et vellykket udfald, og som begge parter kan vinde ved.
Vi skal vende blikket mod Sri Lankas regering. Så sent som i maj blev mindst 18 civile mennesker dræbt på Kayts Island, og vidner bekræfter, at den srilankanske flåde har myrdet uskyldige civile, mindst 13 personer, fordi de ikke ville forlade deres hjem. Sri Lanka har begået en lang række overtrædelser af menneskerettighederne, som aldrig er blevet undersøgt ordentligt. Nu, hvor Sri Lanka er valgt ind i FN's Menneskerettighedskomité, er det urimeligt, at de ikke selv opfylder de grundlæggende krav om at undersøge og anlægge sag for overtrædelse af menneskerettighederne. Hvis begge parter tager sig sammen og løfter sit ansvar, kan vi også løfte vores og hjælpe i denne fredsproces. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   Hr. formand, situationen i Sri Lanka bliver værre. De Tamilske Tigre begår nye grusomheder, og det er den srilankanske regering, der beslutter hvor. Det generelle billede, som nogle medier giver af situationen, er, at det er en krig, hvor der er skruet ned for blusset, og den beskrivelse er efter min opfattelse rammende. Det spørgsmål, der opstår, drejer sig om, hvilken rolle EU kan spille for at nedtrappe denne konflikt. Hvordan kan det lade sig gøre at forhindre, at den optrappes?
Det er blevet foreslået, at LTTE officielt sættes på EU's liste over terrororganisationer. Det ville virke stik imod hensigten, især i den aktuelle situation, da det ikke har været muligt at holde forhandlinger på EU's område, og det er især den norske regerings fortjeneste, at der overhovedet er en forhandlingsproces. Som følge heraf bør EU gøre sit til at nedtrappe konflikten ved at afstå fra at placere skylden, noget som den foreslåede beslutning er et beklageligt dårligt eksempel på, fordi der er en temmelig ensidig tilbøjelighed i den til at give LTTE skylden. Den srilankanske regering har også på det seneste bidraget meget til at optrappe konflikten.
Der er et helt andet punkt, hvorpå EU spiller en vigtig rolle i denne sag, for nogle af EU's medlemsstater deporterer fortsat mennesker til Sri Lanka, hvor de står i en situation med ulmende krig, og disse deportationer må ophøre omgående. Vi må involvere os aktivt uden at give den ene eller den anden part skylden, og det er et krav, som jeg ikke bare stiller til Kommissionen, men også til Rådet.
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ),
   Hr. formand, som i enhver anden konflikt finder der krænkelser sted på alle sider, men i den uopsættelige beslutning i Europa-Parlamentet her i eftermiddag fokuseres der med rette på de forfærdende aktiviteter fra terrororganisationen LTTE. LTTE interesserer sig kun for én ting, og det er politisk magt. Organisationen repræsenterer overhovedet ikke den tamilske befolkning i Sri Lanka. Den taler bestemt ikke på deres vegne. Dens morderiske angreb har ikke forbedret deres situation en tøddel. Tværtimod lider tamilerne i lighed med alle andre folk på Sri Lanka under tab af menneskeliv, økonomisk modgang og nedbrudte liv på grund af den uvisse og farlige sikkerhedsmæssige situation. Jeg håber, at det ikke er for sent for LTTE at trække sig tilbage fra afgrunden. 
Først på året var der en vis optimisme og tro på, at våbenhvileaftalen kunne styrkes, og at der kunne gøres betydelige fremskridt hen imod fred. LTTE's manglende vilje til at deltage i en anden runde af Genève-forhandlinger og dens genoptagelse af en terrorkampagne har fjernet dette håb. Det er tvingende nødvendigt, at LTTE stilles til regnskab for sine handlinger, og at den på nuværende tidspunkt kommer under yderligere internationalt pres.
I modsætning til hr. Pflüger vil jeg derfor opfordre EU til at føje LTTE til listen over bandlyste terrororganisationer. Det ser jeg ikke som en hindring for fremtidige forhandlinger men som et vigtigt incitament for LTTE til at standse volden. Samtidig skal en sådant bandlysning følges op af en effektiv indsats fra medlemsstaterne for at forhindre økonomisk støtte og andre former for støtte i at nå frem til LTTE. Den højt respekterede internationale ngo Human Rights Watch har bekræftet, at tamiler i Storbritannien og andre lande intimideres, afpresses og udsættes for fysisk vold for at undertrykke kritik og sikre en stabil indtægtskilde.
I alle de EU-lande, hvor der findes et tamilsk samfund, bør der oprettes særlige polititaskforcer, der kan undersøge og retsforfølge LTTE's agenter og indfryse de bankkonti, som de råder over. Det skal ses som en anden dimension af kampen mod terrorisme. LTTE bør øjeblikkeligt gennemføre en våbenhvile, opgive børnesoldaterne, standse selvmordsbomberne og indvillige i at vende tilbage til forhandlingsbordet i en positiv og konstruktiv ånd. Det er den største tjeneste, som den kan gøre tamilerne og alle Sri Lankas indbyggere.
Elizabeth Lynne (ALDE ),
   Hr. formand, vi håbede alle, at Genève-forhandlingerne i februar med deltagelse af den srilankanske regering og LTTE kunne have været de første skridt på vejen mod fred, men som bekendt trak de tamilske tigre sig ud af den anden forhandlingsrunde. Vi opfordrede dem naturligvis alle til at vende tilbage til forhandlingsbordet - jeg siger alle, men hvis vi forbyder dem, vil de ikke kunne gøre det - fordi en politisk løsning er det eneste håb. Det er allerede sådan, at delegationer fra LTTE ikke bliver modtaget af EU's medlemsstater.
Som jeg har sagt, overvejer Rådet at sætte LTTE på en liste over terrororganisationer. Det vil sandsynligvis ske, hvis der kommer yderligere vold, og så vil LTTE blive yderligere isoleret. Forhandling er den eneste vej fremad, men forhandling skal omfatte alle grupper inklusive andre tamilske organisationer - fredelige tamilske organisationer som f.eks. Tamilernes forenede Befrielsesfront, TULF.
Regeringen skal også yde sit bidrag, og den er bestemt ikke sagesløs. Begge sider har brudt våbenhvilen. Efter min mening har begge parter groft krænket menneskerettighederne. Jeg vil f.eks. opfordre den srilankanske regering til fuldt ud at undersøge og retsforfølge tilfælde af udenretslige drab. Den påstår, at den er ved at undersøge sagen, men jeg ønsker en tilbundsgående undersøgelse. Jeg vil genindsætte Menneskerettighedskommissionen. På den anden side vil jeg have de tamilske tigre til fuldstændigt at ophøre med deres voldshandlinger, til at lade være med at bruge børnesoldater og til at sende disse børnesoldater tilbage til deres familier. Kun hvis alle parter behersker sig, kan man undgå yderligere vold, og ellers er det endnu en gang de almindelige borgere, der kommer til at lide.
Robert Evans (PSE ),
   Hr. formand, denne fælles beslutning indeholder mange punkter, og ligesom flere andre kan jeg støtte nogle punkter, mens jeg har forbehold vedrørende andre. Vi fordømmer alle volden i Sri Lanka, og vi begræder alle tabet af menneskeliv. Vi har fremhævet de punkter, vi har til fælles, og efter at have arbejdet med den fælles beslutning beklager jeg virkelig de provokerende bemærkninger for nogle få minutter siden fra hr. Van Orden, der synes at have udført et overraskelsesangreb, hvorefter han har forladt mødesalen. Det viser en grundlæggende misforståelse af ikke blot processen her i Europa-Parlamentet men også af situationens alvor og vejen fremad.
Fru Lynne fremhævede et par punkter, der atter bør fremhæves - eksempelvis at alle parter skal være involveret i en fredsproces, hvis den skal være vellykket. Det var måske forkert af os i beslutningen kun at nævne LTTE og regeringen, når der er mange andre organisationer.
Der har været alt for mange dødsfald i Sri Lanka, som der ikke er gjort rede for, uanset om der var tale om udenrigsminister Lakshman Kadirgamar eller det tamilske parlamentsmedlem Joseph Pararajasingham, som jeg og andre havde mødt, og som begge havde været til stede her i mødesalen. Vi hører om mange døde, men alt for mange bliver der ikke rapporteret om.
Vi skal fuldt ud støtte fredsprocessen, men vi må erkende - sådan som hr. Pflüger og flere andre har sagt - at der desværre er mange mennesker involveret i en civil konflikt som denne. Vi skal have dem alle samlet omkring bordet, og vi kan ikke på forhånd fordele skylden. Punkt 17 om normering vil have en alvorlig og negativ indvirkning på processen.
Nirj Deva,
   Hr. formand, min kollega fru Lynne anmodede om at få oprettet en ny Menneskerettighedskommission i Sri Lanka, og jeg er meget glad for at kunne bekendtgøre, at præsidenten i går gjorde netop det - formentlig for at foregribe vores beslutning. Nu er Menneskerettighedskommissionen i gang.
Det var vist nok Winston Churchill, der sagde, at en lang snak altid er bedre end krig. Vi skal sørge for at holde snakken gående. Der er ingen endelig militær løsning på konflikten, der nu har raset i mit fødeland i over 25 år. Tusindvis af mennesker er døde, og uden mulighed for en militær løsning skal vi forhandle og tale, indtil man finder frem til et interessefællesskab.
Hvem skal tale? EU er medvirkende formand, og jeg tror, at Rådet har besluttet at forbyde LTTE som en terrororganisation. Men vi skal fortsætte med at tale, og EU og de medvirkende formænd inklusive Norge har nu i samråd med Indien rollen som fredsstiftere. Vi skal bringe fred til øen. Den kompromisløse holdning hos LTTE, der periodevis taler om fred og derefter går tilbage i krig, skal stoppe. Det internationale samfund vil ikke længere lade sig narre af denne siksakkurs. Jeg vil gerne takke mine kolleger her i Parlamentet for Deres samarbejde og forståelse i denne sag.
Neena Gill,
   Hr. formand, jeg vil gerne sige, at jeg er meget bekymret over sammenbruddet i fredsprocessen i Sri Lanka. Jeg vil appellere til alle parter om at opgive voldscirklen og benytte en konstruktiv tilgang til denne strid. Alle parter skal opgive volden én gang for alle. Efter en opmuntrende tilbagevenden til forhandlingsbordet i februar var det meget skuffende, at LTTE nægtede at deltage i den næste runde i april. LTTE er nødt til at genoptage fredsforhandlingerne med den srilankanske regering, og regeringen skal også passe på ikke at bringe en meget skrøbelige fredsproces i fare.
Efter min mening er Kommissionen nødt til at spille en mere aktiv rolle, for at denne proces kan bevæge sig fremad. Som vi har hørt, er EU medvirkende formand, men vi spiller åbenbart en temmelig passiv rolle i stedet for at se os selv som dynamiske aktører.
Jeg mener, at vi sammen med de andre medvirkende formænd - USA, Norge og Japan - hurtigst muligt skal overveje, hvordan vi kan styrke Norges rolle som formidler for at gøre positive fremskridt hen imod en fredelig løsning og få en aftalt køreplan som afslutning på denne konflikt.
EU hælder enorme ressourcer ind i Sri Lanka. Vi skal have nogle ægte resultater for at sikre, at befolkningens liv forbedres betydeligt.
Jan Mulder,
   Hr. formand, det er allerede sagt, at for en konflikt, som har været i gang i næsten 25 år, findes der ikke nogen nem løsning. Det er en slags væskende svulst, som der går hul på fra tid til anden. Det er også tilfældet nu. Jeg er enig med alle talere, som har sagt, at det absolut ikke er nogen løsning at gribe til våben for at vinde en bestemt strid. Vi er nødt til at fortsætte med at tale. Det store spørgsmål er, hvordan det bedst kan fungere.
Siden 2002 har Norge optrådt som mægler. Jeg er enig med Nina Gill og også en anden, som sagde det. Det store spørgsmål er, om Europa kunne spille en vigtigere rolle. Ville det være nyttigt, hvis en vigtig politiker fra Europa talte med de to parter eller også med andre parter i Sri Lanka? Sidste år var vi der med en delegation, og dengang blev det fra nogle sider foreslået, at det måske ville være nyttigt, hvis en noget større magt end Norge ville optræde som mægler. Jeg vil især gerne have at vide af Kommissionen, hvad den mener om dette forslag. 
Jaromír Kohlíček,
   Hr. formand, mine damer og herrer, personelminer er frygtelige våben, navnlig når de rammer en bus fyldt med mennesker, og det er ligegyldigt om disse mennesker er soldater eller civilbefolkning. Denne meget brutale aktion fra De Tamilske Tigres side blev hurtigt fulgt op med en reaktion, der var ude af proportioner, nemlig bombning af områder under deres kontrol. Nu står vi over for endnu en serie voldshandlinger, og vi har og endnu en mulighed for at levere våben, for at kritisere den srilankanske regering og for at stille ganske særlige betingelser for, at regeringen i Colombo kan deltage i den eventuelle næste runde af fredsforhandlinger. Hvem er det, der er så interesserede i de mulige olie- og gasaflejringer mellem øens kyster og deltaten Tamil Nadu? Det spørgsmål besvares desværre ikke i beslutningsforslaget. Det bliver måske besvaret i det næste. Lige nu er det eneste, vi kan gøre, at støtte beslutningen. Jeg vil blot slutte af med et spørgsmål til hr. Schlyter, som er fortaler for etniske rettigheder. Hvordan håndhæves disse rettigheder blandt singaleserne i den nordøstlige del af øen?
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ).
   - Hr. formand, den aktuelle situation i Sri Lanka anses for at være den vanskeligste, vi har været vidne til i løbet af de fire år, der er gået, siden der blev erklæret våbenstilstand mellem De Tamilske Tigre og regeringen. Konflikten i denne region har allerede krævet 64.000 ofre, og yderligere 300 liv er gået tabt i en række terrorangreb i løbet af de sidste seks måneder. For en uge siden kulminerede angrebene den 11. maj i sænkningen af et marinefartøj med 18 mennesker om bord. Fredsbevarende observatørers liv er også i alvorlig fare.
Disse begivenheder undergraver den allerede skrøbelige våbenhvile og truer med at ødelægge den helt. I henhold til fredsaftalens principper er territorialfarvandene omkring Sri Lanka underlagt regeringens jurisdiktion, og begge sider er fuldt ud ansvarlige for at beskytte lokale observatører. Det er særligt bekymrende, at den optrappede konflikt forhindrer øens økonomiske udvikling, at hjælpen ikke når frem til dem, der blev ramt af tsunamien, at der er stigende racistisk og etnisk forskelsbehandling, at børn rekrutteres til militæret, og at mediernes uafhængighed er begrænset.
Internationale institutioner må fordømme de hidtidige terrorangreb i Sri Lanka kategorisk. Der bør ydes støtte til tilrettelæggelsen af en anden runde mæglingsforhandlinger og til arbejdet på at mobilisere lokalsamfund i et forsøg på at finde frem til en fredelig løsning på konflikten og forhindre udgydelse af civilbefolkningens blod og navnlig børns blod.
Andris Piebalgs,
   Hr. formand, Kommissionen følger fortsat situationen i Sri Lanka meget tæt og glæder sig over Europa-Parlamentets interesse for at finde en fredelig løsning på konflikten for alle mennesker i Sri Lanka.
Kommissionen deler Deres bekymring over den foruroligende situation i landet. Det står klart, at situationen i Sri Lanka nu befinder sig på et afgørende tidspunkt. Den eneste mulige løsning på konflikten er imidlertid en forhandlingsløsning.
Efter det første møde i Genève i februar var Kommissionen temmelig optimistisk med hensyn til den srilankanske regerings og LTTE's villighed til at indlade sig i diskussioner om gennemførelsen af våbenhvileaftalen som en indledning til mulige forhandlinger om en generel fredsaftale. Kommissionen er meget skuffet over, at fredsforhandlingernes anden runde nu er udsat på ubestemt tid, og at der i øjeblikket ikke er udsigt til nye forhandlinger.
Kommissionen er meget bekymret over den nylige forværring af situationen og i særdeleshed over selvmordsangrebet rettet mod hærchefen, generalløjtnant Fonseka, samt det nylige oprørsangreb i det nordlige Sri Lanka mod et troppetransportskib og et ledsagefartøj, hvor 17 soldater blev dræbt. Begge aktioner førte til gengældelsesluftangreb mod rebellernes stillinger, hvor der var sårede og døde. Vi er tydeligvis vidne til en meget alvorlig eskalering. 
Flådeangrebet var en åbenlys krænkelse af våbenhvileaftalen fra LTTE's side, og det bliver mere alvorligt på grund af den kendte tilstedeværelse af srilankanske observatører på overvågningsmission.
EU har gentagne gange fordømt voldshandlinger, der har forårsaget død og lidelser blandt alle samfund. EU har opfordret begge parter til at gøre alt, hvad der står i deres magt for at udvise beherskelse og hindre yderligere vold.
Disse nye udviklinger er vigtige for EU i dets rolle som medvirkende formand ved donorkonferencen i Tokyo, og vi bør nøje justere vores reaktion. På et ekstraordinært formandsmøde sidst i april blev stillingen gjort op. Et nyt formandsmøde er planlagt til at finde sted i Tokyo den 30. maj.
Noget tyder på, at ingen af parterne er ivrige efter at fortsætte fredsforhandlingerne og gå videre med den planlagte anden runde af fredsforhandlingerne i Genève. Ingen af parterne ønsker imidlertid at trække sig helt ud og blive beskyldt for at udløse en total krig.
Vi følger således fortsat situationen meget nøje, og vi vil undersøge enhver mulighed, der kan medvirke til at stabilisere situationen i Sri Lanka og føre til en fredelig forhandlingsløsning på konflikten.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om to beslutningsforslag om Taiwan(1).
Marios Matsakis (ALDE ),
   Hr. formand, Verdenssundhedsorganisationen eksisterer for at beskytte sundheden for alle i verden uden undtagelser og uden kløfter. Hvis der, som det er tilfældet med Taiwan, indføres kløfter af politiske årsager, kan det kun medvirke til at sprede sygdomme og forårsage dødsfald, der kunne forebygges, og give betydelige lidelser hos tusindvis af uskyldige civile.
Efter min mening og med al mulig respekt for regeringen i Folkerepublikken Kina og uden at krænke de relevante FN-resolutioner bør de 23 millioner taiwanske indbyggere af hensyn til verdenssundheden have lov til at blive repræsenteret af deres egne observatører i WHO. Det vil være helt i tråd med den nuværende praksis, der tillader enheder, der ikke udgør stater i henhold til den internationale lovgivning - såsom pavestolen, Palæstina og det internationale Røde Kors - at have observatørstatus.
En sådan repræsentation vil på ingen måde udgøre en politisk anerkendelse af Taiwan som en selvstændig stat men vil udelukkende lette den internationale folkesundhed og i særdeleshed forhindre spredningen af meget farlige smitsomme sygdomme som f.eks. sars, fugleinfluenza og hiv.
Så kolleger, lad os sætte verdens sundhed foran regionale politiske konflikter, og lad os opfordre WHO til at udvise det nødvendige mod og Folkerepublikken Kina til at udvise den nødvendige goodwill og lade Taiwan få sin observatørstatus.
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   Hr. formand, under de nuværende omstændigheder, hvor der er en stor risiko for grænseoverskridende spredning af flere infektionssygdomme, f.eks. fugleinfluenza eller SARS, er det vigtigt at fastsætte forebyggelses- og reaktionsmekanismer, der er så smidige og effektive som muligt. Det er derfor nødvendigt, at alle verdens regioner deltager direkte og uden hindringer i de internationale netværk, fora og programmer om sundhedssamarbejde.
Der bor mere end 23 millioner mennesker i Taiwan, men til gengæld er landet ikke omfattet af FN's beskyttelse, hvis der opstår en epidemi på øen.
Med dette beslutningsforslag opfordrer vi derfor Kommissionen og Rådet til endnu en gang at opfordre Den Kinesiske Folkerepubliks regering, idet vi bør udnytte de særligt privilegerede forbindelser, vi har for øjeblikket, til at acceptere, at Taiwan får observatørstatus i WHO, eller i det mindste i Verdenssundhedskonferencen. 
Astrid Lulling,
   Hr. formand, vi forsømmer ikke nogen anledning til her i Europa-Parlamentet at forsvare menneskerettighederne og de afgørende demokratiske principper, men når det gælder Taiwan, antager forsvaret en noget mere pragmatisk form. Lad os ikke glemme, at Taiwan, som det eneste af de fire store kinesiske samfund i Asien, er kendetegnet ved både demokrati og respekt for menneskerettighederne. I Folkerepublikken Kina er der hverken demokrati eller respekt for menneskerettighederne, i Hongkong er der respekt for menneskerettighederne, men ikke demokrati, og i Singapore er der demokrati, men ikke respekt for menneskerettighederne.
Det fælles beslutningsforslag, som her behandles, rækker imidlertid langt videre end sædvanlige diplomatiske stridigheder. Vores krav, som vedrører tildeling af observatørstatus til Taiwan i Verdenssundhedsorganisationen, er et spørgsmål af afgørende betydning for folkesundheden. Det berører både Taiwans 20 millioner indbyggere og det internationale samfund som helhed, os selv indbefattet. Set i lyset af hvad der står på spil - jeg skal blot nævne den lurende fare for epidemier - er dette krav et absolut minimum.
Jeg opfordrer kollegerne til at overveje rækkevidden af det fælles beslutningsforslag og vedtage det til trods for Socialdemokraternes kursændring i sidste øjeblik. Jeg havde gerne set større beslutsomhed på dette område fra de socialdemokratiske kollegers side. Selv om de optræder som forkæmpere for demokrati og menneskerettigheder, har de desværre ikke kunnet modstå fristelsen til her i Europa-Parlamentet at demonstrere solidaritet med deres kinesiske kommunistiske kammerater. 
Martine Roure,
   Hr. formand, jeg beklager virkelig det, jeg netop har hørt - ja, det, vi til stadighed hører her i Europa-Parlamentet. Vi kan anerkende Taiwans indsats på det sundhedsmæssige område og dets engagement i internationale aktiviteter på dette område. Men ud fra en juridisk betragtning kan Taiwan ikke opnå observatørstatus i Verdenssundhedsorganisationen. Kun stater kan opnå denne status. EU anerkender kun et Kina, og Europa-Parlamentet støtter denne politik og holdning.
I forbindelse med tidligere beslutningsforslag om samme emne, som blev vedtaget i 2002 og 2003, svarede Kommissionen, at den ville undersøge mulighederne for Taiwans deltagelse i WHO's arbejde, især via ikke-statslige kanaler, eksempelvis via en ngo.
Taiwans myndigheder deltager i de to ngo'er World Medical Association og netværk for epidemiologiske uddannelsesprogrammer, som begge indgår i WHO's Global Outbreak and Alert Network. De deltager i varslingssystemet.
Det er ikke korrekt i dag at sige, at Taiwan ikke er omfattet af FN's beskyttelse. Vi kan imidlertid anmode Kina om at undersøge mulighederne for, at Taiwan kan deltage, på et passende område, i det internationale folkesundhedsmæssige samarbejde. 
Bastiaan Belder,
   Hr. formand, hvem ønsker at bringe sin egen eller andres sundhed i fare? Tilsyneladende ingen! Den taiwanske realitet ser imidlertid anderledes ud. Sundheden for en civil befolkning på 23 millioner og talrige udlændinge på øen er i akut fare. Hvorfor? Fordi Taipei simpelthen af politiske grunde systematisk udelukkes fra Verdenssundhedsorganisationens aktiviteter, hvilket er en umulig, beskæmmende situation! Det er også en anklage, som jeg under mit besøg i Taiwan hørte både fra indfødte og fra europæere, som mener det samme som jeg.
Dette tydelige beslutningsforslag kan jeg støtte endnu kraftigere på grund af den seneste udvikling i Taipei, så sent som i denne uge, ifølge højtstående diplomatiske kilder fra Europa. Frem for alt ønskede de taiwanske myndigheder at afpolitisere medlemskab af WHO. Deres mål er først og fremmest meningsfuld deltagelse, dvs. teknisk inddragelse i alle WHO-aktiviteter, præcist som der står i punkt 2 og 3 i det fælles beslutningsforslag.
Fra de europæiske institutioner forventer jeg optimale bestræbelser til beskyttelse og fremme af den offentlige sundhed overalt i verden. Blot én hvid, ubeskyttet plet, hvad enten den hedder Taiwan eller noget andet, udgør en global risiko. Lad kinesere og ikke-kinesere lægge sig dette på sinde, nu og i fremtiden. 
Marcin Libicki,
   Hr. formand, alle, der har et godt kendskab til de historiske begivenheder i løbet af de sidste 60 år, ved, at det var i Taiwan, at heroiske kinesere anført af den tapre general Chiang Kai-shek kæmpede imod det morderiske kommunistiske Fastlandskinas regime. I lang tid blev Taiwan styret af autoritære regeringer, men disse regeringer var ikke morderiske. Der var ingen religiøs forfølgelse, ingen klasseforfølgelse og ingen forfølgelse af religiøse mindretal.
I dag må vi ikke give efter for det kommunistiske Fastlandskinas diktat. Vi må give de taiwanske kinesere det allermindste, de fortjener. Sund fornuft af hensyn til verden, af hensyn til sundheden og af hensyn til kinesere i Taiwan kræver, at de får ret til at deltage i internationale organisationer, herunder Verdenssundhedsorganisationen.
Maciej Marian Giertych (NI ).
   - Hr. formand, jeg forstår ganske enkelt ikke, hvorfor et land, der er demokratisk, respekterer menneskerettighederne og intellektuelle ejendomsrettigheder, er tolerant over for religiøs tro, handler med hele verden og ikke er en trussel mod nogen, skulle forskelsbehandles af internationale organisationer, der har hele menneskehedens vel som deres mål. Den organisation, der er tale om, er Verdenssundhedsorganisationen. Det står klart, at fugle, der har fugleinfluenza, ikke er interesserede i de politiske grunde til Taiwans isolation fra det globale samfund. Det er indlysende, at Taiwan skal deltage i de fælles bestræbelser på at hindre spredningen af denne sygdom.
Taiwan skal som minimum have observatørstatus i Verdenssundhedsorganisationen. Lad det ske, og lad det være begyndelsen til fuld taiwansk deltagelse i internationale organisationer.
Charles Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Taiwan er et velstående og fredfyldt demokratisk land, der opretholder høje menneskerettighedsmæssige standarder og retsstatsprincipper, og som ikke truer nogen. Landets borgere nyder godt af nogle af Asiens bedste sundhedsbestemmelser. I nogen tid - tilbage til sars-epidemien for tre år siden - har Taiwan forsøgt at få observatørstatus i Verdenssundhedsorganisationen. Desværre har Folkerepublikken Kina benyttet enhver mulighed for at blokere dette. Taiwan fortjener bedre. Det står allerede over for en enorm fjendtlig militæroprustning fra Kina, der i fjor vedtog loven mod løsrivelse, hvilket eskalerede graden af konfrontation hen over det taiwanske stræde.
Ligesom Hongkong er Taiwan allerede et fuldgyldigt medlem af WTO, da Folkerepublikken Kina så en kommerciel fordel i at have det med i organisationen. Dets aktuelle modstand mod Taiwans ønske om at få observatørstatus i WHO - og selvfølgelig ville Taiwan være en vigtig aktør ved forebyggelsen af en eventuel fremtidig fugleinfluenzapandemi - er helt ærligt inkonsekvent og får Kina til at tage sig ud som en stor bølle.
Glyn Ford (PSE ).
   - Hr. formand, jeg har ikke brug for politiske lektioner fra et medlem af Europa-Parlamentet, der angiveligt tidligere har sunget en Horst Wessel-sang.
Jeg har tre punkter. For det første er denne beslutning et misbrug af vores forretningsorden. Det er ikke meningen, at artikel 115 skal anvendes på denne måde. Hvis det var, så ville jeg have forsøgt at tage sagen op om den dårligt ledede primære sundhedsplejetrust i det vestlige Gloucestershire, der lukkede to ud af tre lokale hospitaler i Lydney og Cinderford. Vi ved alle, hvad det handler om: Det er et forsøg på med en snigende erkendelse at underminere vores "et Kina"-politik - en fuldkommen fornuftig politisk holdning, som jeg tilfældigvis ikke støtter. Lad os få en ærlig debat om det i stedet for at skjule os i en trojansk hest af foregivne sundhedsspørgsmål. Beslutningen er alvorlig. Det er sandt, at Parlamentet tidligere har støttet Taiwans observatørstatus i WHA - ikke i WHO.
For det andet omfatter netværket for indberetning af og indsats over for sygdomsudbrud på verdensplan en række på 40 forskellige institutioner fra WHO's næsten 200 medlemsstater. Der er ingen universel karakter, så der er ingen Taiwan-kløft. Faktisk er en række ngo'er med taiwansk medlemskab medlemmer af GORAN, og derfor har de ingen mangel på informationer.
I lyset af, at der alene i Shanghai findes 250.000 til 500.000 taiwanske immigranter, der regelmæssigt rejser mellem Kina og Taiwan, er det vanskeligt at forestille sig, at kineserne ville løbe en risiko for, at de bringer sygdomme med sig fra Taiwan.
Kathy Sinnott (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Taiwan er en selvstændig nation, og landets befolkning har arbejdet hårdt for at blive en vigtig økonomisk aktør i Asien. Gennem det samme hårde arbejde og viljen til fredelig interaktion med resten af verden er landet ved at blive en vigtig økonomisk aktør på globalt plan. Ikke desto mindre ødelægges Taiwans fremskridt med at blive medlem af verdenssamfundet på andre områder af Folkerepublikken Kina. Hvor trist er det, at man ikke lader Taiwan blive medlem af Verdenssundhedsorganisationen? Det er patetisk, at Verdenssundhedsorganisationen og andre lande samarbejder med denne embargo af Taiwan. Forhåbentlig vil EU finde styrken til at sige til Kina, at "vi elsker dig, og vi handler med dig, men vi vil ikke samarbejde med dig eller sige, at du har ret, når du har uret".
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg tror, alle er enige om, at det er uacceptabelt, at Taiwan holdes ude af Verdenssundhedsorganisationen og dens varslings- og indsatsnetværk, Global Outbreak Alert and Response Network.
Denne problemstilling har været aktuel siden 1971, hvor Folkerepublikken Kina fik sæde i FN. Vi beskæftiger os i denne sammenhæng ikke med at løse diplomatiske problemer, vi taler om sundhedsproblemer. I henhold til Verdenssundhedsorganisationens vedtægter åbnes der imidlertid ikke mulighed for observatørstatus. Vi må derfor finde og foreslå kompromiser, som gør det muligt for Taiwan at deltage i Verdenssundhedsorganisationens arbejde. En mulig løsning ville være at gå via en ikke-statslig organisation, gerne en fond, hvilket ville åbne mulighed for, at Taiwans myndigheder kunne have en særskilt delegation ved siden af den kinesiske, og samtidig give adgang til Verdenssundhedskonferencen.
Jeg stemmer ikke desto mindre for beslutningsforslaget, men jeg finder det vigtigt, at vi ikke sammenblander problemerne. 
Józef Pinior (PSE ).
   - Hr. formand, truslen om en influenzapandemi eller om andre smitsomme sygdomme er et af de alvorligste problemer, som den moderne civilisation står over for.
Smitsomme sygdomme såsom hiv, aids, tuberkulose, malaria og SARS bliver mere og mere almindelige verden over. Hvis Taiwan overhovedet ikke får tilladelse til at deltage i Verdenssundhedsorganisationen, udsættes øens befolkning på over 20 millioner mennesker for den risiko, der opstår som følge af udelukkelse af det globale samfund. I betragtning af det taiwanske sundhedssystems høje kvalitet ville det også være i det internationale samfunds interesse at tillade taiwanske specialister at deltage i Verdenssundhedsorganisationens møder for at drøfte bekæmpelsen af fugleinfluenza.
Hvad angår det nævnte spørgsmål, bør Verdenssundhedsorganisationens generaldirektør hurtigst muligt lade Taiwans center for sygdomskontrol deltage i det globale net for sygdomsudbrud og -respons. Kommissionen og medlemsstaterne bør støtte Taiwans ansøgning om observatørstatus i Verdenssundhedsforsamlingen. Det er Taiwans borgeres, Sydøstasiens befolkningers og hele verdens sundhed, der står på spil.
Paulo Casaca (PSE ).
   - Jeg beklager, at der ved afslutningen af denne debat ikke er nogen enig holdning i Europa-Parlamentet i denne sag. Jeg beklager, at det juridiske spørgsmål i forbindelse med formuleringen i artikel 3 hindrer, at der har kunnet skaffes konsensus. Jeg håber i alle tilfælde, at den manglende konsensus ikke drager det i tvivl, som hr. Pinior just har sagt, og som jeg er helt enig i.
Der er et folkesundhedsproblem af allerstørste vigtighed. Det er afgørende at sikre, at Taiwan indgår fuldstændigt i beskyttelsesnetværket, for det er ikke kun disse 20 millioner mennesker, der løber øget risiko; det gør vi andre også, hvis denne ø står uden for vores system. Det er vores væsentligste bekymring, og jeg håber, at Kommissionen kan gøre noget ved den. 
Andris Piebalgs,
   Hr. formand, efter ni forgæves forsøg på at få observatørstatus hos Verdenssundhedsorganisationen har Taiwan tilkendegivet, at det nu overvejer at dæmpe sine ambitioner og i stedet bede om en betydningsfuld deltagelse i WHO's arbejde. Det betyder, at Taiwan har besluttet, at substans og pragmatisme på dette område er vigtigere end retlig form. Den holdning støtter EU.
I maj 2004 bad det irske formandskab, der forklarede, hvorfor EU ikke støttede en afstemning om spørgsmålet om Taiwans observatørstatus i WHO, om, at WHO's sekretariat for taiwanske tjenestemænd kunne blive involveret i WHO's tekniske arbejde og møder, hvor det var hensigtsmæssigt. Det irske formandskab henviste til WHO-princippet om, at besiddelsen af den højest opnåelige sundhedsstandard er en af de grundlæggende rettigheder for alle mennesker, samt til den præcedens, der er skabt med engagementet af og det praktiske samarbejde med tjenestemænd fra Taiwans sundhedsvæsen under sars-krisen, der kunne tjene som et eksempel.
Specielt i lyset af fugleinfluenzaen og den medfølgende risiko tog det østrigske formandskab efter drøftelser med medlemsstaterne og Kommissionen atter spørgsmålet om et praktisk samarbejde op med WHO. Efterfølgende havde EU's repræsentanter den 2. maj et meget konstruktivt møde i Genève med WHO's generaldirektør. Faktisk har repræsentanter fra Taiwan i det seneste år deltaget i en række tekniske møder, der har fundet sted under WHO's auspicier. Det er vores klare opfattelse, at WHO's sekretariat er villigt til yderligere at udforske mulighederne for Taiwans betydningsfulde deltagelse i WHO's tekniske arbejde. Det kan vi kun hilse velkommen, og vi vil følge sagen med stor interesse.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen. 
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.

Nirj Deva (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i betragtning af at Sri Lankas regering i går bekendtgjorde dannelsen af en menneskerettighedskommission, kunne vi så foretage en mundtlig rettelse af vores fælles beslutning? I punkt 11 i beslutningen står der, at vi "opfordrer Kommissionen og Sri Lankas regering til at sikre en genoptagelse af Sri Lankas Menneskerettighedskommission". Det vil vi gerne erstatte med følgende: "glæder os derfor over meddelelsen om de nye medlemmer af Sri Lankas Menneskerettighedskommission".

Formanden.
   - Afstemningen er afsluttet. 
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
