Europa 2020 - en ny EU-strategi for beskæftigelse og vækst (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om Europa 2020 - en ny EU-strategi for beskæftigelse og vækst.
Diego López Garrido
Fru formand! Jeg er glad for at drøfte et emne, som er så vigtigt for Rådet og det spanske formandskab, nemlig Europa 2020-strategien for vækst og beskæftigelse af høj kvalitet.
Som det allerede er blevet nævnt, er vi ved at overvinde den værste økonomiske krise siden 1930'erne, og vi må gøre alt, hvad vi kan, for at sikre den genopretning, vi begynder at se i EU i henhold til de prognoser, Kommissionen har fremlagt i dag, og samtidig mindske krisens sociale konsekvenser.
Ud over medlemsstaternes og de europæiske institutioners igangværende kortsigtede bestræbelser er vi imidlertid nødt til at se ud over dette årti og sikre bæredygtigheden af vores sociale model, den europæiske sociale model. Dette er den dobbelte udfordring i Europa 2020-strategien.
Det handler om ikke at vende tilbage til den krise, der endnu ikke er helt overstået, først og fremmest ved at gennemføre en strategi for vækst, en model for vækst, som er tilpasset de nye tider. Det skal også være en strategi, der er mulig at gennemføre og håndhæve, og som afspejler EU's vigtigste politiske og økonomiske forpligtelser i de kommende år.
Som De ved, begyndte diskussionerne om Europa 2020-strategien blandt stats- og regeringscheferne helt uformelt den 22. februar. Derefter blev strategien drøftet i Rådet i marts og ligeledes i en lang række rådssammensætninger under forsæde af den spanske regering i løbet af dette halvår.
I marts gav Det Europæiske Råd grønt lys for lanceringen af Europa 2020-strategien, der definitivt vil finde sted på Det Europæiske Råds møde til juni, og fastlagde elementerne og strukturen i og køreplanen for den fremtidige udvikling af strategien.
Strategien vil have fokus på centrale spørgsmål for Europa, dvs. viden og innovation, bæredygtig økonomi, jf. Parlamentets opfordringer, høj beskæftigelse og social integration.
Af disse fire centrale mål er følgende mål blevet kvantificeret: en beskæftigelsesfrekvens på 75 % for mænd og kvinder, investering af 3 % af bruttonationalproduktet i forskning og udvikling og "20/20/20-målene" til bekæmpelse af klimaforandringer. Målet om et fald i uddannelsesfrafald og om en stigning i antallet af personer med en videregående uddannelse er endnu ikke blevet kvantificeret, hvilket også gælder målet om bedre social integration og især reduktion af fattigdom.
Alt dette sker på grundlag af den meddelelse, som Kommissionen har vedtaget, og som var en bestemmende faktor i den efterfølgende beslutning og de efterfølgende konklusioner, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i marts.
For det første indeholder Europa 2020-strategien en række integrerede retningslinjer. Kommissionen har netop fremsat sit forslag om fokus for disse integrerede retningslinjer - det spanske formandskab har forpligtet sig til at arbejde på alle Rådets indsatsområder, således at Økofin-Rådet og Rådet (beskæftigelse, socialpolitik, sundhed og forbrugerpolitik) kan informere Det Europæiske Råd i juni - og også på de retningslinjer for beskæftigelse, som Europa-Parlamentet skal høres om.
For det andet har vi de centrale mål, jeg refererede til tidligere.
For det tredje er der noget nyt i den nye strategi, nemlig de nationale mål. Hver enkelt medlemsstat skal fastsætte sine egne nationale mål, som naturligvis skal integreres i de europæiske mål og understøttes af Kommissionen og Rådet.
For det fjerde har man også drøftet de såkaldte "flaskehalse", der er afgørende for væksten på nationalt niveau. Der er også noget nyt i forbindelse med Lissabonstrategien, idet det spanske formandskab først og fremmest vil fokusere på dem, der påvirker det indre marked.
For det femte udvikler Kommissionen "flagskibsinitiativer". Vi ser gerne, at det første gennemføres under det spanske formandskab, nemlig initiativet om den digitale dagsorden, der vil blive drøftet af Rådet (transport, telekommunikation og energi) i maj på grundlag af en meddelelse fra Kommissionen, som offentliggøres den 18. maj.
Jeg vil gerne afslutningsvis sige, at der vil være specifikke forhandlinger om den nye strategi i en række rådssammensætninger, og at vi ønsker, at disse forhandlinger så vidt muligt foregår offentligt, f.eks. forhandlingen i Rådet (uddannelse, ungdom og kultur) i næste uge.
Jeg vil gerne understrege, at arbejdet naturligvis ikke er afsluttet i juni. Til den tid lanceres Europa 2020-strategien, men arbejdet stopper ikke der. Strategien skal gennemføres og anvendes gennem nationale reformprogrammer.
Til sidst vil jeg gerne sige, at Det Europæiske Råd vil spille en stor styringsmæssig rolle i forhold til strategien (det har spillet en vigtig rolle fra starten, og det er en tanke, der hele tiden har været støttet af både det spanske formandskab og af formanden for Det Europæiske Råd, hr. Van Rompuy, som også har spillet en helt særlig rolle). Det Europæiske Råd kommer sammen med Kommissionen til at spille en meget vigtig rolle og påtage sig en meget vigtig opgave med udvikling og vejledning i forhold til strategien. De vil være de to centrale institutioner i forbindelse med gennemførelse af strategien, hvortil der allerede er knyttet særlige instrumenter, som vi alle ønsker at anvende.
José Manuel Barroso
Fru formand! Europa står over for et svært valg. Vi kunne vælge at løse den økonomiske og finansielle krise ved at gå tiggergang til vores naboer. Med en sådan ”red sig, hvem der kan”-tilgang risikerer vi at sætte alt, hvad vi har opnået i løbet af de sidste 60 år, over styr. Eller vi kan styrke det europæiske samarbejde på en effektiv måde ved hjælp af alle de værktøjer, der står til vores rådighed.
De seneste måneders begivenheder - stigende usikkerhed på markedet, behov for yderligere reformer på det finansielle marked og behov for beslutsom konsolidering af de offentlige finanser - har kun gjort dette valg endnu tydeligere. Mere end nogensinde må vi understrege vigtigheden af den europæiske dimension, og med målsætningerne i Europa 2020 har vi mulighed for at gøre netop dette.
Jeg er blevet bedt om at tale til Dem om Europa 2020, men det giver ingen mening at se isoleret på denne pakke af foranstaltninger til intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, for en af de vigtigste konklusioner, vi kan drage af den krise, vi netop nu gennemlever, er, at vi må arbejde sammen. Det gælder på alle niveauer og alle områder med det formål at fylde hullerne i lovgivningsrammerne og overvågningen af de finansielle markeder ud, for at genskabe den makroøkonomiske stabilitet og de sunde offentlige finanser og for at iværksætte de strukturreformer, der kan lede Europa mod bæredygtig vækst og arbejdspladser.
Alle disse tre elementer har lige stor betydning - de skal alle tre håndteres korrekt, hvis vi skal leve op til vores målsætninger. Derfor kræver alt dette en holistisk tilgang, reformer af de finansielle markeder, bedre økonomisk styring, Europa 2020 for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst og ledende globale reformer gennem G20, fordi så mange af disse anliggender har eksterne dimensioner. Vi skal bruge alle de redskaber, der står til vores rådighed, på en intelligent måde, samtidig med at vi er opmærksomme på, at de alle påvirker hinanden. Lad mig kort komme ind på de fleste af dem. Jeg skal ikke vende tilbage til de finansielle spørgsmål, jeg nævnte i det foregående indlæg, men lad mig starte med at nævne G20.
G20 har spillet en væsentlig rolle i håndteringen af den økonomiske krise ved at skabe bedre styring på et mere globalt niveau. EU kan tage en stor del af æren for at være drivkraften bag G20 og bistå med idéer. Kommissionen har ydet et særlig stort bidrag i denne sammenhæng ved at sørge for, at alle 27 medlemsstaternes interesser er tilgodeset i vores arbejde. Vi vil arbejde hårdt på at sikre, at EU bevarer sit lederskab ved topmødet i Toronto i juni og topmødet i Seoul i november.
En vigtig målsætning er at opnå et klart budskab fra G20 om en exitstrategi til støtte for genopretning, hvor alle de store økonomier skal spille en rolle. Vi er nødt til at finde en international løsning på nogle af de ubalancer, der er årsag til krisen. Vi må også sikre, at byrden ved at genskabe balancen i den globale vækst bæres af alle G20-medlemmerne i fællesskab. Det er i denne sammenhæng vigtigt, at vi skaber opmærksomhed om vores strategi for Europa 2020 og øget økonomisk koordination i EU i almindelighed og i euroområdet i særdeleshed. Det er vigtigt, at Europa arbejder sammen ved G20.
En anden målsætning er at fortsætte reformen af finansmarkedet. Vi skal fortsat lægge pres på vores internationale partnere, så de sikrer en rettidig, konsekvent gennemførelse af G20-forpligtelserne på lige vilkår.
Ud over dette mener jeg, at tiden er inde for G20 til at sende et kraftigt signal om, hvordan den finansielle sektor kan bidrage til genopretningen af bankerne. Vi skal stræbe mod en koordineret og stærk strategi. En global aftale om bankafgifter i forening med konkrete foranstaltninger vil sende et kraftigt signal. Som IMF for nylig foreslog, kunne dette suppleres af skat på finansielle aktiviteter eller profit. Det bliver en ekstremt kompliceret debat. På baggrund af det forberedende arbejde med vores partnere i G20 kan jeg fortælle, at der er mange, der er imod denne idé. Ikke desto mindre mener jeg, at vi skal arbejde videre med den. EU's budskab vil være klarest, hvis vi taler med én stemme, og hvis vi kan sige, at EU allerede har gjort sit eget forarbejde.
Før Toronto skal vi derfor sigte mod at få en aftale i hus om de centrale dele af forordningen om finansielle tjenesteydelser, jeg nævnte tidligere på eftermiddagen. Det vil kræve fleksibilitet og kreativ pragmatisme fra både Parlamentets og Rådets side.
Dermed kommer jeg til kernen i Europa 2020 - der nu befinder sig i den rette kontekst som led i den holistiske tilgang, jeg omtalte i begyndelsen. Som De ved, blev hovedelementerne i Europa 2020-strategien vedtaget af stats- og regeringscheferne i marts. Vi har haft flere muligheder for at debattere dem her i Parlamentet. Kommissionen hørte Parlamentet om dette, før der overhovedet var fremsat et forslag. Vi skal nu konkretisere strategien - behovet for handling er tydeligt for enhver. Som det blev understreget fra en række sider under den foregående forhandling, er én af konklusionerne, der kan drages af den finansielle krise og problemerne i euroområdet, at vi mere end nogensinde er nødt til at gennemføre koordinerede og konsekvente strukturreformer.
Bedre koordinering af vores økonomiske politikker er centralt for Europa 2020. Selv før krisen i Grækenland foreslog vi en højere grad af koordinering af vores økonomiske politikker. Dette er en klar nødvendighed, hvis vi skal undgå kriser i fremtiden. Det er vigtigt, hvis skal få afsluttet krisen, genskabe væksten og dermed flere arbejdspladser og i sidste ende sikre en bæredygtig og inklusiv fremtid for Europa.
Kommissionen har foreslået fem målsætninger, der nu stort set er enighed om. Der er allerede sat tal på beskæftigelse, F&U og bekæmpelsen af klimaændringerne.
Den numeriske målsætning for uddannelsesmålene - reduktionen af frafaldsprocenten og en øget andel af befolkningen, der har afsluttet en videregående eller tilsvarende uddannelse - vedtages af Det Europæiske Råd i juni 2010, der vil tage Kommissionens forslag i betragtning.
Jeg er også stor fortaler for en numerisk målsætning i kampen mod fattigdom og social udstødelse. Vi kan simpelthen ikke acceptere det skandaløse faktum, at 80 mio. mennesker er truet af fattigdom i EU. Rådet arbejder fortsat på dette problem, og jeg vil gøre alt, der står i min magt, for at overbevise medlemsstaterne om, hvor vigtig denne målsætning er. I den forbindelse ved jeg, at Parlamentet deler vores overbevisning.
Europa 2020 skal være et afbalanceret program. Man kan naturligvis ikke have social lighed uden et konkurrencedygtigt marked, men vi vil ikke acceptere et økonomisk effektivt Europa uden retfærdighed.
De nationale mål vil muliggøre en bedre og mere effektiv overvågning af medlemsstaternes fremskridt. Dermed kan vi sikre opfyldelsen af EU's mål. Medlemsstaterne er i samarbejde med Kommissionen i færd med at fastlægge disse nationale mål. Jeg håber, at målene vil blive vedtaget på Det Europæiske Råds møde i juni, så gennemførelsen kan starte umiddelbart derefter.
Kommissionen udarbejdede i sidste uge et forslag om de integrerede retningslinjer. De afspejler prioriteterne i Europa 2020-strategien. Antallet af retningslinjer er lavere end sidste gang - der er nu 10 i modsætning til 24 - hvilket vil give en større følelse af ejerskab for alle de forskellige aktører. Det ser jeg som et fremskridt.
Det Europæiske Råds møde i juni bør munde ud i politisk tilslutning til principperne bag disse integrerede retningslinjer, men de vil naturligvis først blive vedtaget, når vi har diskuteret dem med Dem - Europa-Parlamentet - hvilket forhåbentlig kan ske snarest.
Europa 2020-strategien er ikke bare en kilde til inspiration, en liste over målsætninger eller en vision - den er et reformprogram. Der vil blive handlet på europæisk plan, men det er lige så vigtigt, at der i fuld respekt for subsidiaritetsprincippet gennemføres reformer i alle de 27 medlemsstater. Vi vil gøre det klart, hvad der skal gøres på europæisk plan, og hvad der skal gøres på nationalt plan. Gennemførelse er afgørende, som Rådets repræsentant López Garrido sagde. Der er nu en langt større bevidsthed blandt medlemsstaterne om behovet for at styrke den europæiske styring. Jeg håber, at medlemsstaterne har lært noget af Lissabonstrategiens mangler, hvor mange - hvis ikke alle - af målene var gode og skridt i den rigtige retning, men hvor der ærligt talt ikke var en tilstrækkelig følelse af ejerskab og ikke nok vægt bag gennemførelsen af programmet. Derfor er vi nødt til at afhjælpe denne mangel på resultater, der blev tydeliggjort under Lissabonstrategien. I den forbindelse spiller Parlamentet en væsentlig rolle i sikringen af en effektiv gennemførelse af Europa 2020-strategien.
Parlamentet kan - ud over at have rollen som medlovgiver - også effektivt mobilisere borgerne og - hvorfor ikke? - de nationale parlamenter. Det allervigtigste er den type relationer, hvis jeg må være så fri, som Europa-Parlamentet knytter til de nationale parlamenter. Dermed kan vi sikre, at disse reformer ikke bare ses som reformer, som "de" vedtager i Bruxelles eller Strasbourg, men som vi gennemfører på alle niveauer i det europæiske samfund. Følelsen af behov for handling og reformer skal deles af alle de vigtigste socioøkonomiske og politiske spillere på alle regeringsniveauer, men også af arbejdsmarkedets parter. Dette er meget vigtigt i mine øjne, og jeg hilser alle premierminister Zapateros udtalelser vedrørende behovet for at involvere alle arbejdsmarkedets parter velkommen. Derefter skal vi sikre stærkere og mere fælles styring ved at binde alle vores koordineringsinstrumenter sammen: Samtidig rapportering og evaluering af Europa 2020 og stabilitets- og vækstpagten, der skal føre midlerne og målene sammen, input fra Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici, der skal sikre overordnet finansiel stabilitet, strukturreformer, foranstaltninger til øget konkurrencedygtighed, makroøkonomiske udviklinger - alle disse tiltag skal føre os ud af krisen og lede os mod intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst.
Der er kun én måde at gøre det på, hvis vi ønsker at tage økonomisk styring alvorligt. Vi kan ikke tale om seriøs økonomisk styring på europæisk niveau og samtidig adskille makroøkonomi fra mikroøkonomi og internt fra eksternt.
Derfor må medlemsstaterne og de europæiske institutioner have en holistisk tilgang til disse spørgsmål og samle alle disse instrumenter - det er den eneste måde at skabe tillid til vores strategi.
I begyndelsen talte jeg om et svært valg, og Kommissionen ved, hvilken vej den vil følge. Jeg har tillid til, at Parlamentet er enig i dette valg - et beslutsomt valg, et europæisk valg - og jeg regner med Deres input til det fortsatte arbejde.
Corien Wortmann-Kool
Fru formand, kommissionsformand Barroso, hr. Garrido! Denne forhandling om Europa 2020-strategien følger med rette efter en forhandling om krisen i euroområdet, og det vigtige spørgsmål i begge forhandling er, hvordan vi kan styrke den europæiske styring. De taler om koordinering af den økonomiske politik, men et stort problem er, at alt dette i for høj grad er blevet tolket som et tag-selv-bord, og medlemsstaterne har ikke taget notits af aftalerne. Dette kan ikke vare ved. Det gælder for stabilitets- og vækstpagten, og det er også den vigtigste erfaring, vi kan gøre os af Lissabonstrategien. Derfor skal tingene gøres anderledes i forbindelse med Europa 2020-strategien.
Vores gruppe, Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater), forventer et ambitiøst engagement fra Kommissionens side i den europæiske økonomiske styring før denne 2020-strategi. I juni forventer vi, at Rådet træffer resolutte beslutninger og forpligter sig til ambitiøse mål for medlemsstaterne og sund europæisk styring. Parlamentet vil om nødvendigt opfordre Dem til dette. Budgetplanerne for det kommende år skal være i overensstemmelse med denne 2020-strategi, og Parlamentet vil også på andre punkter opfylde dets institutionelle rolle til punkt og prikke af hensyn til bæredygtig økonomisk vækst og arbejdspladser og vores borgere.
De turbulente forhold i euroområdet er et yderligere bevis på, hvor vigtige sunde offentlige finanser er for euroens stabilitet, den finansielle og økonomiske stabilitet og for at undgå at skubbe byrden over på fremtidige generationer, vores børn. Reformer af de offentlige finanser er en vigtig forudsætning for en effektiv Europa 2020-strategi og for genskabelsen af vores konkurrencedygtighed. Derfor er det vigtigt, at De i næste uge fremsætter forslag til styrkelse af stabilitets- og vækstpagten, kommissær Rehn! Det er vigtigt at styrke dens præventive effekt og at sikre bæredygtige offentlige finanser med et solidt fodfæste i medlemsstaterne. Derfor vil jeg, på vegne af vores gruppe, opfordre Dem til at løfte det ansvar, der påhviler Kommissionen, og til at fremlægge ambitiøse planer. De kan regne med vores støtte.
Vi i Parlamentet må sammen med Dem se på, hvordan vi kan opfordre Rådet til at gå med til en styrkelse af stabilitets- og vækstpagten. Vi må glæde os over, at Rådet har nedsat en taskforce. Jeg håber dog, at Rådet vil stemme for Kommissionens forslag sidst på året.
Vi må drage fuld nytte af den mulighed, Lissabontraktaten har givet os til på kort sigt at styrke den europæiske styring. Der er ingen tid at spilde.
Pervenche Berès
Fru formand, hr. formand for Kommissionen, hr. formand for Rådet! De to forhandlinger, vi netop har haft, hænger teoretisk godt sammen. Men hænger de også sammen i praksis? Vi har vores tvivl i Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet., fordi vi ikke ser nogen sammenhæng mellem teksten, som den er blevet præsenteret for os af Kommissionen, og det strategiske samarbejde, De ønsker at etablere i juli, uden at Parlamentet har haft mulighed for at give udtryk for sin holdning angående retningslinjerne for "beskæftigelse".
Hvordan man kan man tro, at vi vil forpligte os selv i de næste 10 år? Først og fremmest fortæller De os, uden hensyn til hvordan det er gået med Lissabonstrategien, at "alt er forandret: Vi har ikke længere 27 retningslinjer, nu har vi 10!". Men er det forandring?
Sammenhæng handler om, at hvis vi ønsker at lykkes med 2020-strategien, er vi nødt til at starte fra udgangspunktet frem for at se på, hvor vi er på vej hen. Vi må også se på, hvor vi ønske at bevæge os hen. Faktum er, at vi befinder os i den værste krise, EU nogen sinde har oplevet. Det kan vi ikke ignorere. Vi kan ikke kaste os ud i en strategi, der skal føre os ud af krisen, for det vil betyde, at vi skal bede myndighederne om at afgive deres økonomiske ansvar for at give markedet frie tøjler.
Vi kan ikke overveje den strategi uden at bruge de værktøjer, vi har til vores rådighed. Som De udmærket ved, er vi ikke så rige som så. Vi har et værktøj, der hedder stabilitets- og vækstpagten, og vi har et andet værktøj, der hedder de finansielle overslag. Hvis de ikke er klart forbundne, kommer vi ingen vegne.
Desuden har vi en række bekymringer, når vi ser på udgangspunktet. Først og fremmest kræver vi i S&D-Gruppen, at medlemsstaterne hurtigst muligt ikke længere vil være underlagt spekulation på markederne. Dette handler ikke om Grækenland eller om nogen andre medlemsstater. Det handler om en dominoeffekt og om manglen på restriktioner på spekulationer.
Derfor foreslår vi at introducere en finansiel stabilitetsmekanisme, der skal beskytte medlemsstaterne mod sådanne spekulationer, så de kan gøre det, der må gøres for at genopbygge økonomien og derved sikre den sociale model. For alle ved, og alle har under denne krise sagt, at vores sociale model er vores største aktiv, hvad globaliseringen angår.
Hvis Deres 2020-strategi resulterer i en budgetkonsolidering, der fuldstændigt ødelægger denne sociale model, vil Europa være den store taber i den internationale konkurrence i fremtiden. Derfor vil den miste sin evne til at understøtte denne model, som vi står for, og vi må overlade vores plads til andre kontinenter, medmindre vi helt overlader den til markedskræfterne. Det er ikke den vision for fremtiden, vi står for.
Lena Ek
for ALDE-Gruppen. - (EN) Fru formand! Vi har i mange måneder vist, at Grækenland befinder sig i en svær position. Vi ved, at euroen falder hurtigt i værdi, og at rentespændet på statsobligationer stiger. Ingen kan stadig være i tvivl om, at Europa er i en dyb krise, lige som vi troede, at vi var på fode igen.
Vi er i allerhøjeste grad nødt til at tage os af problemerne med konkurrenceevne, produktivitet og bæredygtig økonomisk vækst, men alligevel skændes Europas ledere om, hvad der skal gøres. Det er ikke det rette tidspunkt. Der skal gøres noget, og det hurtigt. Da gruppepres i Rådet tydeligvis ikke virker, har vi brug for bindende mål og nye transparente midler til nøje undersøgelse af rapporterne om hver medlemsstat. Vi har brug for grundlæggende overholdelse af stabilitets- og vækstpagten, og vi har brug for pålidelige og troværdige tal som grundlag for vores beslutninger.
For at lægge yderligere pres på regeringerne skal strukturfondene knyttes til regeringernes evne til at forsyne os med korrekte tal. Lad mig give et eksempel. Når en landmand begår en fejl på en halv hektar, mister han eller hun støtten til alt, hvad han eller hun gør, i en årrække. Det er det lys, vi skal se tingene i. Det er derfor, vi er så strikse med styring i Parlamentets beslutninger.
Det er også meget pinligt, at Kommissionen ikke fremsætter de forslag, vi har diskuteret i årevis. For at skabe en platform for fremtidig vækst skal dagsordenen om strategisk politik tages med i Europa 2020-strategien. Lad mig tage en række eksempler. Vi forhandlede den økonomiske genopretningsplan. Størstedelen af den er ikke gennemført. Parlamentet bad om en plan B, der er inkluderet i resultaterne, men denne plan B er endnu ikke sat i gang. Vi har vedtaget en SET-plan, ny energiteknologi. Vi har stadig mindre en 50 % af finansieringen af SET-planen klar, et godt strategisk værktøj. Den mest omkostningseffektive måde at reducere drivhusgasserne på er at fremme en strategi om energieffektivitet. Jeg opfordrer derfor Kommissionen og medlemsstaterne til at sætte energieffektivitet øverst på dagsordenen.
Den eksisterende lovgivning skal forbedres, da den ikke er tilstrækkelig. Vi har brug for den handlingsplan for energieffektivitet, vi er blevet lovet så længe. Vi har brug for energi i infrastrukturen, energiens modstykke til lyntog, supernet og højteknologiske intelligente net, og vi har pengene til det.
Vi må sikre teknisk innovation, og vi skal også opmuntre til og fremsætte en strategi til bekæmpelse af social udstødelse og fremme af ligestilling. I lyset af den aktuelle krise må Kommissionen leve op til sit ansvar og afslutte det, vi startede i fællesskab. Rådet må være mere modigt og stoppe med at skændes. Vi vil fremsætte et modigt forslag til andet trin i 2020-strategien.
Rebecca Harms
Fru formand, mine damer og herrer! Det nærmer sig politisk provokation, når dette Europa 2020-program præsenteres som en storslået strategi, der skal føre os ud af krisen. Vi behøver blot se på den foregående politik til regulering af de finansielle markeder for at se, at vi, for at være helt ærlige, i månedsvis - faktisk årevis - har lovet at regulere disse markeder, der er løbet løbsk, men indtil videre har vi kun opnået ganske små fremskridt. Hvad Grækenland angår, er vi nu tvunget til at se os selv i spejlet.
Af krisen i Grækenland kan vi se, at alt hvad vi indtil nu har gjort, er fuldstændig utilstrækkeligt. Vores borgere har hørt os sige, at vi redder bankerne. De har bidt vreden i sig og accepteret det. Nu betaler de prisen. De offentlige finanser er allerede overbebyrdede af disse foranstaltninger. Nu redder vi Grækenland, og det er vi nødt til, det er overhovedet ingen tvivl om. Det vil være endnu en udfordring for de offentlige finanser i mange af landene i EU.
Bankerne har overskud, og alligevel hyldes de, når det meddeles, at de frivilligt bidrager en smule til Grækenland. I EU, det marked, som 27 stater hører til, har vi intet andet alternativ end at vedtage en skat på finansielle transaktioner eller et andet instrument, der kan svække spekulanternes lyst til at skabe profit på dette område. Vi har virkelig brug for et instrument, der på en gennemført retfærdig måde kan tvinge de, der tjener på krisen og spekulerer mod euroen, til at bidrage til det vi nu er nødt til at finansiere. Af hensyn til de offentlige finanser kan vi ikke fortsætte som hidtil.
Jeg kan stadig ikke se en vision om, hvad der nu skal ske, i det dokument, De har redegjort for. Henvisningen til det faktum, at dette skal reguleres på verdensplan, er allerede kendt fra klimadebatten. På det område har vi ikke gjort fremskridt i mange år.
For mig er klimaet det andet store emne. Vi er på ingen måde heller ikke ude af den krise, men synker kun dybere ned i den, fordi vi ikke har været i stand til at træffe passende foranstaltninger. Jeg synes faktisk, at det er forkasteligt, at det i dag, kørt før denne forhandling, kom frem, at Connie Hedegaard arbejder så hårdt som muligt i Kommissionen på, at EU's minimumsmål gennemføres. Hvis vi ser på den aktuelle situation, er det på høje tid, at vi hæver vores mål til 30 %. Hvis vi ikke hæver målet, kan vi f.eks. godt glemme alt om vores berømte europæiske emissionshandel. Hvis CO2 ikke har en passende pris, fordi vores mål har været for svage, så har vi haft ophedede debatter i årevis, uden at være kommet tættere på at nå de mål, vi har sat os selv. Med hensyn til omstillingen af den europæiske økonomi for at gøre den mere bæredygtig - som indikeret i overskrifterne i Kommissionens program - så vil vi alle sige, at vi ønsker at blive inddraget. Men hvad dette program angår, har Kommissionen endnu ikke fortalt, hvordan målene skal nås i den europæiske økonomi. Hvilke instrumenter og hvilke ordninger skal der gøres brug af?
Fru Ek omtalte nogle specifikke områder. Der skal gøres et stort stykke arbejde i forbindelse med dette program. På baggrund af, hvad vi i øjeblikket har med at gøre, kan Europa-Parlamentet endnu ikke, efter min mening, sige, at der efter Lissabon nu findes en effektiv strategi. Europa 2020 er, så at sige, formuleret på en sådan måde, at den fører os fra fiaskoen med Lissabonstrategien til en ny fiasko.
Michał Tomasz Kamiński
Fru formand! I mine øjne har kommissionsformand Barroso i dag en meget svær rolle. Han skal udføre et af de sværeste job i EU. Han skal dele sin tid mellem at forhandle med venstre- og højrefløjen - med personer, der har de bedste svar på de mest komplicerede problemstillinger. Hr. Barroso skal manøvrere elegant mellem disse svar. Jeg mener, at det bedste af disse er 2020-strategien, der er blevet foreslået af Kommissionen. Jeg er overrasket over de forslag, der er blevet fremsat her i Parlamentet, hvor det hævdes, at den bedste måde at rette op på den aktuelle og meget komplicerede situation er at gentage vores fejl.
Jeg vil gerne sige, at jeg har tilbragt 18 år af mit liv i et land ved navn Folkerepublikken Polen, hvor der var et ministerium for indenrigshandel, og hvor hylderne i butikkerne altid var tomme. Der var et ministerium for indenrigshandel, men der var ingen indenrigshandel. I dag, og i de seneste 20 år, og det takker jeg Gud for, har vi ikke noget ministerium for indenrigshandel i Polen, og vi har indenrigshandel.
Jeg vil gerne sige, at løsningen på den aktuelle krise på ingen måde er mere styring og heller ikke højere skatter eller mere intervention. Jeg er naturligvis ikke fanatisk tilhænger af det frie marked. Jeg mener, at det er statens rolle at styre markedsmekanismerne, men at dette skal gøres meget forsigtigt. Hvis vi vil tale åbent om udvikling i Europa, skal vi huske, hvordan vi stemte om tjenesteydelsesdirektivet i den foregående valgperiode. Lad os huske på, hvad der skete med tjenesteydelsesdirektivet her i Parlamentet. For uden den frie bevægelighed af personer, tjenesteydelser og kapital vil Europa ikke være i stand til effektivt at konkurrere med verdens andre kontinenter.
Vi hører her i dag, at vi ikke kan konkurrere med andre regioner af politisk og økonomisk integration, men det er faktisk os selv, der med overdreven lovgivning og store byrder på virksomhederne tvinger vores kontinents igangsættere til at søge andre steder hen. Lad os derfor spørge os selv, om vi kan gøre mere for at støtte 2020-strategien, fordi der ikke er nogen anden, og vi skal naturligvis ud af denne krise.
Der er heller ingen tvivl om, at vi skal hjælpe Grækenland. For os polakker, som jeg repræsenterer her, har ordet "solidaritet" stor betydning. Vi skal derfor vise vores solidaritet med Grækenland i dag. Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at vi skal gøre alt, hvad der står i vores magt for at Europa kan rejse sig efter den økonomiske krise, for det er ikke blot et problem for millioner af familier, men også et spørgsmål om vores tro på fremtiden. Jeg tror på Europas fremtid og vores succes.
Gabriele Zimmer
Fru formand! Når jeg sammenligner forhandlingen om det sidste punkt på dagsordenen med den aktuelle forhandling, bliver det tydeligt, at vi taler om to parallelle verdener. På den ene side har vi et EU, hvor stater som Grækenland, Italien, Spanien og Portugal befinder sig i dyb krise, og hvor andre stater som Tyskland og Frankrig træffer blokerende foranstaltninger. På den anden side har vi EU, der har udviklet en strategi, der på ingen måde lever op til disse udfordringer.
Med denne strategi har vi hverken defineret en ny retning for udviklingen af EU, og vi har heller ikke fået svar på spørgsmålene vedrørende de instrumenter, der ikke virker. På samme måde har vi heller ikke gjort forsøg på at afklare distributionen af kompetencer mellem medlemsstaterne og EU eller forholdet mellem euroområdet og de europæiske lande, der ikke er del af euroområdet. Vi har ikke inkluderet nogen af de spørgsmål, der er dukket op i løbet af de sidste år i forbindelse med Lissabonstrategien, og vi har ikke givet nogen fremtidssikre svar. Vi har ikke skabt nogen afklaring hvad angår den fremtidige udvikling af EU. Dette har naturligvis givet anledning til meget af den uenighed, vi nu mærker.
Med hensyn til diskussionen om europæisk økonomisk styring og også den europæiske valutafond kan vi ikke blot lade som om, det er muligt at fortsætte strategien på denne måde. Før vi taler om gennemførelsen af Europa 2020, må vi hurtigst muligt lægge strategien på køl og give os selv mere tid til beslutningsprocessen, og vi skal gennemføre en analyse af de aktuelle udfordringer, vi står over for. I den forbindelse skal vi i langt højere grad involvere civilsamfundet og frem for alt Parlamentet, end det hidtil har været tilfældet. Ellers springer vi direkte i dybet med samlede ben!
Godfrey Bloom
Fru formand! Det er en skam, at kommissionsformand Barroso er flygtet fra Parlamentet. Jeg tror, han ville have lært en del her i aften!
Jeg vil opfordre Dem alle til ikke at bekymre Dem for meget om EU i 2020, for jeg tror ikke, der vil være et! Det vil gå på samme måde som med Sovjetunionen, som det ligner på mange måder, og af de samme årsager: Det er centraliseret, det er korrupt, det er udemokratisk, og det er inkompetent. Det ledes af en uskøn alliance af store virksomheder og rige bureaukrater, og det sponsoreres af en økofacistisk dagsorden fra en platform af perverteret pseudovidenskab kaldet "klimaændringer".
Så snart Europas folk får mulighed for at stemme om det, siger de nej til det. Briterne har naturligvis ikke fået mulighed for at give deres mening til kende, takket være de tre forræderiske partier, der som de eneste har adgang til tv-debatter i mit land, som støttes og hjælpes af den EU-korrumperede public-service-kanal, vi kender som BBC.
EU er allerede ved at falde fra hinanden. Det vi ser i Grækenland i dag vil sprede sig til de andre lande ved Middelhavet, før vi aner det, og til sidst vil det nå de nordeuropæiske lande, der vil stå med regningen. Vores børn og børnebørn vil forbande os, når de står med det problem, der på alle måder kunne være undgået!
Franz Obermayr
(DE) Fru formand! Intelligent, bæredygtig vækst, handling, reformer, økonomisk styring - mange fine ord og vidtløftige ambitioner. Jeg har dog et par spørgsmål i denne sammenhæng, der giver mig anledning til bekymring. Vil den erklærede nye strategi lide den samme skæbne som sin forgænger? Hvordan kan vi involvere regionerne og de lokale myndigheder, så denne strategi faktisk bliver en succes, og - i særdeleshed - hvordan kan vi bedre fremme og overvåge omstruktureringen af nationale budgetter? Men med vores modelløsninger må vi være meget forsigtige med at sikre, at vi ikke lader en centralistisk form for europæisk økonomisk styring slippe ind ad bagdøren og opsluge den sidste rest af national suverænitet.
Suverænitet betyder også at tage ansvar og dermed også tage ansvar for forkert finanspolitik. Det er uacceptabelt, at nogle medlemsstater lever over evne på bekostning af andre medlemsstater. Vi må naturligvis udvise solidaritet, men det skal ikke kun gå den ene vej. Centralistisk økonomisk styring fra Bruxelles, der dikterer den europæiske standard, ville helt sikkert være den forkerte vej at gå.
Gunnar Hökmark
(EN) Fru formand! Jeg mener, at det er vigtigt, at vi taler om god ledelse i den forstand, at det naturligvis er vigtigt, at vi lægger pres på os alle for at skabe de reformer, der er behov for, men lad os ikke glemme, at den vigtigste gode ledelse, vi holder i vores egne hænder, er at sikre, at EU gør det, EU bør gøre.
Vi har haft vores fejl i den henseende, og den måde, som vi har håndhævet stabilitets- og vækstpagten på, er en af dem. Lad os ikke glemme, at før vi laver nye regler, er vi nødt til at holde os til de mest fundamentale regler, men lad mig også understrege en række andre ting. Vedrørende de finansielle markeder: Lad os tale om de finansielle markeder som en del af økonomien, ikke som en separat sektor, for vi vil aldrig opnå nye investeringer og nye arbejdspladser, hvis vi ser dem som et separat spørgsmål.
Jeg blev en smule bekymret, da jeg bemærkede, at formanden for Basel II-komitéen gik ud fra, at en ny regel om kapitalkrav ville mindske den økonomiske vækst med 1 %. Det er et ret lavt niveau for ham. En stigning i kapitalkravet vil muligvis føre til færre investeringer, og det er virkelig ikke det, vi har behov for, når vi ønsker at skabe ny tiltro til den europæiske økonomi, samtidig med at vi reducerer vores budgetunderskud.
Lad mig pege på én af de ting, vi kan gøre sammen, og det er at skabe videnøkonomien. Det er paradoksalt, at jo mere vores samfund og økonomier omdannes til videnøkonomier, jo mindre indre marked har vi, fordi det indre markeds lovgivning er rettet mod industrien og den gamle økonomi og mindre mod servicesektoren, hvor vi skal gå videre med hensyn til tjenesteydelsesdirektivet. Lad mig også sige, at vi bør gennemføre en reform, der gør europæiske universiteter mere uafhængige og mere europæiske, åbne for studerende og forskere og skabe en dynamisk udvikling i vidensamfundet.
Lad os holde os til alle de ting, vi kan gøre sammen på europæisk plan. Det er det bedste gode europæiske lederskab, vi kan opnå.
Marita Ulvskog
(SV) Fru formand! Jeg kommer fra den samme medlemsstat som den foregående taler, men jeg befinder mig i venstre side af det politiske landskab. Det er også tydeligt i de forslag, som vi socialdemokrater står for.
Vi ser situationen i verden. Vi ser situationen i Grækenland. Kampe i gaderne, truende generalstrejke, desperation, vrede over markedets leg med alle lande. Dette er naturligvis også blevet forværret af, at de største lande i euroområdet har svigtet Grækenland. Men krisen kan sprede sig. Det er en kritisk tid for alle lande. Få lande kan regne sig for sikre. Af denne årsag er vi alle nødt til at fokusere på at overvinde krisen og fremsætte gode forslag. Men vi er nødt til at vælge en vej, der ikke blot omfatter opnåelsen af kortsigtede løsninger og succes på kort sigt og slukning af en brand, der vil blusse op igen og brænde meget ned omkring sig.
Først og fremmest er vi derfor nødt til at investere i noget, der vil holde efterspørgslen i vejret. Det der bekymrer mig forud for topmødet i juni er, at vi vælger den vej, som den foregående taler talte om. Det er vigtigt for topmødet, at vi klart forpligter os til ikke at sætte Europa på vågeblus. Det er vigtigt at holde efterspørgslen i vejret og stimulere investeringer. Vi skal sænke arbejdsløsheden for kvinder, mænd, unge og ældre. Personligt er jeg meget skuffet over den ligestillingssvindel, som det sidste Råd præsenterede efter dets møde.
For det andet skal vi begynde skiftet til klimasmarte samfund. Det er tydeligt, at der i enhver krise er mulighed for udvikling, at skifte vej, at foretage et skift. Det er overordentlig vigtigt for Kommissionen at give Connie Hedegaard plads til faktisk at være en klimapolitiker, der kan gøre en forskel i Europa ved mødet i Cancún.
Mit tredje punkt drejer sig om finansmarkederne. For et par uger siden havde vi i Det Særlige Udvalg om den Finansielle, Økonomiske og Sociale Krise besøg af en amerikansk professor, der udtrykte det således: I USA siger vi, at man ikke kan regulere finansmarkedet, fordi de ikke gør det i Europa. Vi er nødt til at gøre det, men vi har ikke modet til det. Men hvad siger I så i Europa? Tja, I siger, at man ikke kan regulere finansmarkedet, fordi de ikke gør det i USA. Og sådan fortsætter vi med at kaste bolden over på den andens banehalvdel. Der er vindere i denne form for politik, men der er også mange tabere. Det er noget, vi skal have modet til at ændre i Europa.
Wolf Klinz
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Fra min økonomiske erfaring ved jeg, at strategier ikke er bedre end de specifikke tiltag og midler til gennemførelsen og overvågningen af dem. Kommissionen mangler stadig at give et svar i denne sammenhæng. Vi lytter til de mål, som vi sagtens kan identificere os med, vi hører de vidtløftige intentioner, men vi hører næsten intet om, hvordan disse mål helt konkret skal nås.
Jeg havde faktisk regnet med, at den finansielle og økonomiske krise - den værste vi har oplevet siden Anden Verdenskrig, og som nu er forværret som følge af den nationale gældskrise - ville have stået øverst på Kommissionens dagsorden. Efter min mening ville det have været det logiske udgangspunkt, idet begge kriser markant har ændret situationen.
Hvis vi ikke blot stopper ved de vidtløftige intentioner, men rent faktisk ønsker at opnå noget i løbet af de næste 10 år, er vi nødt til helt konkret at tage fat i en række punkter:
Først og fremmest skal vi gennemgå vores finanser - ikke kun i EU, men i alle medlemsstater i overensstemmelse med ensartede kriterier - så vi ved, hvor vi helt præcis står, hvor stort vores finansielle råderum er, og hvad vi rent faktisk har råd til at gøre.
For det andet skal vi udvikle en mekanisme til afhjælpning af kriser, så vi i fremtiden undgår igen at blive slået ud af kurs, hvis der endnu engang skulle opstå storm på markederne.
For det tredje skal vi fuldføre det indre marked på de områder, hvor det endnu ikke er komplet - jeg venter mig meget af kommissær Montis rapport - inklusive om tjenesteydelser.
For det fjerde skal vi på en overbevisende måde beskrive, hvordan vi vil supplerede den fælles monetære politik med en fælles, tæt forbundet økonomisk og finansiel politik og også en finanspolitik.
For det femte skal vi beskrive meget præcist, hvordan vi kan udskifte den observerede divergens mellem medlemsstaterne med øget konvergens ved at koncentrere os om økonomiske projekter, der er helt igennem europæiske. Dem er der rigtig mange af: Energipolitik, energiforbindelser, højhastighedsjernbane- og vejnet, navigationssystemer og mange lignende projekter.
Emilie Turunen
(DA) Hr. formand! Jeg vil starte med at sige, at arbejdet med denne 2020-strategi er meget vigtigt, fordi der er brug for nogle seriøse overvejelser om, hvad vi skal leve af i Europa i fremtiden. Der er brug for nogle seriøse overvejelser om, hvad de 23 millioner arbejdsløse europæere skal lave i fremtiden. Men overordnet set mangler vi som grøn gruppe nogle konkrete målsætninger på en række betydningsfulde områder, der skal gøre projekt Sociale Europa til en topprioritet de næste ti år.
For det første savner vi et klart mål om at nedbringe ungdomsarbejdsløsheden, der i samtlige medlemsstater er alarmerende høj. Første skridt kunne være at indføre en europæisk ungdomsgaranti, der skal give de unge fodfæste på arbejdsmarkedet. For det andet bør vi sikre konkrete mål for bekæmpelse af fattigdommen. Jeg mener, det er en skamplet, hvis Europas medlemslande i verdens rigeste region ikke kan blive enige om konkrete mål for at nedbringe fattigdommen. Der er nogen, der siger, at de ikke kan lide definitionen. Til dem vil jeg sige: Lad ikke teknikaliteter stå i vejen. Der er andre, der siger, at vi ikke har traktatgrundlag. Til dem vil jeg sige: Vi har fået en ny Lissabontraktat.
For det tredje skal vi arbejde konsekvent med en forpligtende beskæftigelsesplan. Linke grønne investeringer til nye jobs. Omskole og uddanne vores arbejdsstyrke til at træde ind i disse jobs. Som det allersidste skal EU's stats- og regeringsledere sikre, at det er en selvstændig målsætning at udvikle et socialt Europa, hvor beskæftigelse og social sikkerhed har samme ambitionsniveau, og hvor ikke kun kvantiteten men også kvaliteten af de jobs, der skabes, er i fokus. Europa 2020 leverer endnu ikke på disse parametre, så vi har stadig et arbejde at gøre.
Malcolm Harbour
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne tale om den mangel på ambitioner, som jeg ser i denne Europa 2020-strategi med hensyn til den måde, som vi kan anvende de instrumenter, vi har nu - det indre marked - til at få den til at virke yderst effektivt og skabe disse nye job og muligheder: sådan noget, som fru Turunen talte om. Det er ikke godt nok - og jeg siger dette til formanden og Rådet, hvis kommissæren lytter - at inkludere det indre marked og dets resultater under overskriften "mangler og flaskehalse". Det er langt vigtigere end det, kære kolleger. Og det er simpelthen ikke godt nok at sige, at Kommissionen vil foreslå handlinger. Det er et fælles tiltag mellem Kommissionen og medlemsstaterne.
Mit udvalg, Udvalget om Det Indre Marked, vedtog i denne uge med et overvældende flertal en betænkning, som indeholder nogle særdeles ambitiøse idéer til fælles handling med henblik på at gennemføre det indre marked. Den modtager De i næste uge sammen med professor Montis betænkning. Lad os se nogle fundamentale ændringer her. Vi ønsker en retsakt om det indre marked, et sæt klare politiske målsætninger for det indre markeds gennemførelse, og vi ønsker også offentlige indkøb, et værktøj, som alt for sjældent udnyttes til at opnå målsætninger om innovation og grøn teknologi. Det omtales stort set ikke i dokumentet. For himlens skyld, hvorfor taler vi om disse andre målsætninger, når vi ikke engang fortsætter med det, vi allerede har?
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand! Denne strategi indeholder ikke noget svar på de alvorlige problemer, som vi står over for, og endnu mindre på den reelle økonomiske og sociale katastrofe, som indførelsen af politikker om fri konkurrence skaber i nogle medlemsstater med mere skrøbelige økonomier. Det er en fejl at insistere på politikker, der er identiske med den liberale Lissabonstrategi, som har sat de målsætninger, der blev bebudet for 10 år siden om fuld beskæftigelse og udryddelse af fattigdom, ud på et sidespor, og i stedet prioriteret økonomiske og finansielle koncerners interesser, hvilket har været til deres fordel, men er sket på bekostning af en ringere social situation og beskæftigelsessituation.
De behøver blot at se på konsekvenserne af at anvende de blinde kriterier i Stabilitetspagten og liberaliseringerne og privatiseringerne i strategiske offentlige sektorer, herunder sektorerne for finansielle tjenester, energi, transport og posttjenester. De behøver blot at se på, hvad der sker på arbejdsmarkedsområdet med forringet jobsikkerhed og øget arbejdsløshed, som for øjeblikket har ramt over 23 mio. personer, hvortil kan tilføjes 85 mio. mennesker, der lever i fattigdom.
I modsætning til, hvad de prøver på at få os til at tro, så tyder alt på, at de økonomiske vækstrater vil være meget lave og lavere end i andre dele af verden, hvis der fortsættes med de strategier, der er blevet fulgt indtil nu, hvilket betyder, at arbejdsløsheden bliver værre, jobbene bliver mindre sikre og mindre vellønnede, og fattigdom og social udstødelse bliver mere udbredt. EU-budgettet indeholder desværre ikke nogen løsning på behovet for økonomisk og social samhørighed, hvilket fremgår i forbindelse med situationen i Grækenland.
Det er derfor tid til at evaluere og anerkende konsekvenserne af de fulgte politikker. Det er tid til at prioritere social bæredygtighed. Det er tid til at sætte en stopper for finansiel spekulation og finansvæsenets dominans over økonomien. Det er tid til at bringe Stabilitetspagten til ophør og give Den Europæiske Centralbank andre funktioner, pålægge finanssektoren effektive tilsyn og prioritere en reel pagt vedrørende fremskridt og social udvikling.
Mario Borghezio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! At vi her drøfter og undersøger indholdet af denne Europa 2020-strategi, mens arbejdstagere i Athen dør, og et land, en nation har kurs mod afgrunden, giver et ret sigende, eller grotesk vil jeg endda sige, billede af den europæiske politik.
Det er ganske bemærkelsesværdigt, at Kommissionen i en situation som denne ikke mener, at den bør se godt og grundigt på sig selv, for det er ikke fordi, den ikke er klar over, at denne krise, som i nogle henseender nu har taget en voldsom drejning, om jeg så må sige, er en konsekvens af mange alvorlige fejl, hvilket vi så i forbindelse med fiaskoen med Lissabonstrategien. Mange fejl og én tiltalt på anklagebænken, nemlig euroen.
De kommer her og siger i alle Deres erklæringer, at Grækenland er et enkeltstående tilfælde, men vil De også sige det, når - men lad os ikke håbe på det - der opstår en lignende situation i f.eks. Spanien? Vil det også være et enkeltstående tilfælde? Vi i Parlamentet er en lille smule trætte af at høre på undskyldningen om enkeltstående tilfælde. Subprimekrisen var også et enkeltstående tilfælde. Det er svært at tro på og meget svært at acceptere det, som Kommissionen siger, når EU endnu ikke har besluttet sig for at rydde op i Europas banker og fortælle sparere, producenter og realøkonomien, hvor meget møg der stadig er i de europæiske banker for at udvikle en strategi.
Vi skal huske på disse punkter og på, at en seriøs strategi skal være baseret på realøkonomien, på systemet med små og mellemstore virksomheder, og den skal selvfølgelig også give arbejdstagerne en ansvarsfuld rolle gennem deres deltagelse.
Csanád Szegedi
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Det største problem i EU er uden tvivl arbejdsløsheden. Vi kan dog ikke bebrejde arbejdstagerne, de små landbrugere eller iværksætterne denne situation. Den eneste skurk er den politiske og økonomiske filosofi, som har været på de multinationale virksomheders side i forhold til arbejdstagere, små landbrugere og små lokale iværksættere. De rodløse, udelukkende profitorienterede multinationale selskaber vil have størstedelen af overskuddet, samtidig med at de bidrager så lidt som muligt til de offentlige udgifter.
Enhver strategisk beslutning, som tilgodeser lokale interesser, er god for EU's medlemsstater, og enhver beslutning, der bevarer de multinationale selskabers dominans, er dårlig. Jobbik vil gerne sætte en stopper for de multinationale selskabers økonomiske monopol og give Europa tilbage til de små landbrugere og familievirksomhederne, så vi med deres hjælp kan afskaffe arbejdsløsheden i EU.
Herbert Reul
(DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet og hr. formand for Kommissionen! Kommissionsformanden har lige sagt, at vi i tider som disse ikke kan gå tiggergang hos vores naboer, men først har brug for et godt samarbejde og beslutsom handling. Det er rigtigt. Derfor har vi også brug for en handlingsplan. Jeg har dog indtryk af, at dette 2020-projekt og særlig den måde, hvorpå vi skal forhandle om det og lægge sidste hånd på det, ikke omfatter nogen reel strategi. Det er nærmere en skriftlig overvejelse, som nu tromles igennem i en fremskyndet procedure. Hvorvidt dette er måden til at undgå de problemer, som hr. Barroso har beskrevet helt rigtigt, er tvivlsomt. Han sagde f.eks., at det største problem med Lissabonstrategien er, at de relevante parter ikke var involveret, at der ikke var noget ejerskab af den, og at de derfor ikke involverede sig i dens gennemførelse. Det er netop, hvad der skete.
Men hvis det er tilfældet, skal vi i forbindelse med en ny strategi tage os tid til i ro og mag at få de relevante parter til virkelig at involvere sig og derefter drøfte den i ro og mag. Jeg forstår, at vi nu, hvor vi på grund af den finansielle krise og problemet med Grækenland står over for nye problemer hver dag, ikke kan håndtere sagen på denne måde. Det er heller ikke nogen kritik. Min kritik går på, at vi i Parlamentet lader os diktere med hensyn til den måde, som vi håndterer programmet på.
I Udvalgsformandskonferencen har vi flere gange ytret ønske om at strukturere tidslinjen lidt mere forsigtigt for at kunne gå mere grundigt frem. I stedet fremskyndes proceduren, og i dag forhandler vi, og der finder endnu en forhandling sted under mødeperioden i maj. Derefter sendes forslaget til Rådet, og det er så det. Lad være med at blive overraskede, hvis der, når alt dette er slut, ikke er sket nogen mærkbare ændringer, hvad angår de trufne foranstaltninger. Det ville ikke overraske mig, for vi kan ikke opnå en ændring på den måde. Vi har brug for en grundig analyse og ikke den slags overfladiske konklusioner, som klimakommissæren har draget i de seneste dage - som er afledt af krisesituationen og af, at der nu udledes mindre CO2 - om, at vi nu kan sigte mod 30 % eller 40 %.
Standarden må ikke være krisen! Standarden skal være fremsynet. Vi skal kigge nøje på situationen og grundigt overveje, hvilke konklusioner vi kan drage på baggrund af opfindelser, økonomisk udvikling, innovation og forskning. Men det gør vi naturligvis ikke.
Alejandro Cercas
(ES) Hr. formand! Jeg vil gerne sige tak til hr. López Garrido, tak til én, som kan overbringe budskabet til kommissionsformanden.
Jeg håber, at Deres ord bliver efterfulgt at handlinger, og at vi i juni ser et helt andet Råd end det, vi så i foråret. Det er, fordi Deres ord, som jeg støtter fra ende til anden, ikke beroliger mig eller fjerner min frygt for at se et Råd, der er apatisk og tvivler, og som endda nogle gange rejser spørgsmål, der virkelig fylder os med rædsel, f.eks. at målsætningerne, vores store politiske, fastlagte målsætninger, ikke er tilrådelige og ikke engang er mulige.
Tak, hr. López Garrido. Jeg håber, at det spanske formandskab vil hjælpe med at løse alle usikkerhederne, for jeg er overbevist om, at denne periode med tiden vil blive betragtet som en betydningsfuld periode i Europas historie. Det er en meget forvirret periode, hvor de store udfordringer med hensyn til, om vi vil have mere eller mindre Europa, lægges frem.
Dette er formålet med Europa 2020-strategien. Vil vi være mere eller mindre forenet om 10 år? Vil kampen blive vundet af dem, der tror på, at vi skal samarbejde for at løse de økonomiske og sociale problemer, eller af dem, der går tilbage til at være tilfredse med nationalisme og til at ødelægge de grundlæggende elementer, som er blevet opbygget igennem de seneste 40 år? Vil vi give mere opbakning? Vil vi være klar til at vedtage målsætninger om solidaritet med hinanden, at dele mere ligeligt, at skabe mere rigdom og dele den mere ligeligt, eller vil vi lade det alt sammen være op til markederne?
Jeg mener ikke, sådan som nogle af mine kolleger har sagt, at dette er sket, fordi der har været meget Europa, megen regulering eller megen social retfærdighed. Tværtimod, det er manglen på Europa, manglen på regulering, der har skabt krisen.
Derfor vil jeg gerne komme med to opfordringer, hr. López Garrido: Bevar målsætningerne om fattigdomsbekæmpelse og målsætningerne om fremme af bedre uddannelse, som er med i Kommissionens tekst, men ikke i Rådets tekst, og foren Parlamentet med befolkningens stemme, så befolkningens dagsorden kan være Europas dagsorden i stedet for at være teknokraternes eller de såkaldte "markeders" dagsorden, som ofte er spekulanternes dagsorden.
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand! Det, der påvirker Grækenland, påvirker os alle, også landene uden for euroområdet. Europa har i dag brug for sammenhold og en effektiv indsats, ikke yderligere opsplitning. Derfor er det yderst skuffende, at 11 lande ikke er til stede på fredag, hr. kommissær. Det er blevet nævnt, at vi har en fælles skæbne i Europa, men det er desværre ikke tilfældet lige nu.
Overvågningen af de finansielle markeder skal naturligvis skærpes, og vi har naturligvis brug for strengere lovgivning. Det er noget, jeg som liberal også kan forstå og acceptere, men det skal gøres på en afbalanceret måde og koordineres på globalt niveau.
Lad os gøre en effektiv og stærk indsats, hvis det skulle blive nødvendigt, men lad os ikke handle i panik. Vi skal holde hovedet så koldt som muligt, så vi ikke påfører den økonomiske genopretning, der på trods af alt og på trods af situationen i Grækenland er mærkbar, yderligere skade.
(EN) Hr. formand! Hr. Blooms ord rystede mig virkelig. Han er her ikke nu, men at sammenligne EU med Sovjetunionen er en fornærmelse mod alle dem, der led under det sovjetiske tyranni, og alle de millioner, som døde. Jeg mener, at hr. Bloom bør undskylde over for alle de mennesker, han har fornærmet.
Lajos Bokros
(EN) Hr. formand! Da den spanske premierminister, José Luis Rodríguez Zapatero, holdt sin åbningstale i forbindelse med det spanske formandskab i Strasbourg, talte han om Europa 2020 uden overhovedet at nævne, hvorfor i alverden Lissabonstrategien mislykkedes i første omgang. Så spurgte jeg ham, hvordan man overhovedet kan komme med en ny strategi uden at have analyseret, hvorfor den foregående var en fiasko.
Nu har jeg ikke andet valg end at gentage mit spørgsmål, for det nye dokument indeholder ikke en lyd om, hvorfor den var sådan en fiasko. De kan besvare mit spørgsmål, hr. Garrido: Hvordan kan det lade sig gøre at fastlægge en række nye, meget ambitiøse målsætninger uden først at analysere årsagerne til Lissabonstrategiens fiasko?
Cornelis de Jong
(NL) Hr. formand! Jeg vil gerne opfordre Kommissionen og Rådet til at træffe klare valg. Først og fremmest: Vælg demokratiet. Hvordan vil Rådet træffe beslutninger, som nedlægger de socioøkonomiske politikker i medlemsstaterne i ti år, uden at vælgerne kan udtrykke deres meninger om dem i den periode, i løbet af de ti år? Det ville f.eks. betyde, at en afgående nederlandsk premierminister kunne træffe beslutninger, der gjaldt i ti år, og det er ganske enkelt ikke acceptabelt.
For det andet: Arbejde skal være lønnet arbejde. Målsætningen om en beskæftigelse på 75 % lyder fin, men Europa har ikke brug for flere fattige arbejdstagere. Hvordan definerer Rådet egentlig beskæftigelse?
For det tredje: Vælg fornuftige offentlige udgifter. Hvordan kan Kommissionen præsentere et budget for 2011 med et løfte om en vækst på intet mindre end 5,8 %, når der i Europa 2020 lægges stor vægt på stramninger?
For det fjerde: Vælg et socialt indre marked. Er Kommissionen og Rådet enige med Udvalget om Det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse, som har fremsat forslag om, at det indre marked skal have en mere social ånd, og at udbudsprocedurer skal fokusere mere på kvalitet og social retfærdighed?
For det femte: Vælg bekæmpelse af fattigdom. Hvad angår fattigdom, sigter Rådet udelukkende mod økonomisk vækst. I de seneste år har den økonomiske vækst primært medført, at lederne får høje lønninger, mens de fattige bliver endnu mere fattige. Hvilke foranstaltninger vil De f.eks. træffe for at sikre, at det er de højestlønnede og bankerne og ikke de fattige, som betaler regningen for krisen?
Mara Bizzotto
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! For at håndtere beskæftigelsesproblemet konstruktivt skal EU's indsats være forbundet med tre nøgleord, nemlig reaktion, udvikling og beskyttelse.
Reaktion: Drop den højtidelige europropaganda, og gør en praktisk indsats i forbindelse med de problemer, der plager EU's borgere, hvilket vil sikre en direkte forbindelse mellem uddannelse og markedskrav og territoriale krav og ændre unge menneskers opfattelse af de manuelle erhverv.
Udvikling: Gør Europa 2020-strategien til en positiv syntese af virksomhedernes og arbejdstagernes krav til støtte for et arbejdsmarked, hvor det er flexicurity i forbindelse med ansættelseskontrakter, der reagerer på den ustabile markedsefterspørgsel.
Beskyttelse: Giv et job til dem, der har mistet deres, først og fremmest vores borgere. Medlemsstaterne skal derfor fastlægge indvandringspolitikker i overensstemmelse med faktiske indvandringskrav, og med 23 mio. arbejdsløse burde de overveje i nogle få år at forhindre indvandring fra tredjelande. Jeg kan ikke se nogen anden måde til at beskytte vores arbejdspladser, vores sociale system. Vi har brug for pragmatisme, mod og decentralisering.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Hr. formand! Bæredygtig økonomisk vækst kræver også enorme, konstante investeringer i transportsektoren. Transportsektoren tegner sig for 10 % af EU's BNP og repræsenterer flere end 10 mio. arbejdspladser.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at opfordre Kommissionen og Rådet til, når de færdiggør Europa 2020-strategien, også at tage højde for følgende overordentlig relevante faktorer i forbindelse med transportsektoren, nemlig fremme af forskning, udvikling og innovation for at opnå grøn transport, konsolidering af EU's mål om CO2-fri transport gennem anvendelse af alternative ressourcer, elektriske biler og intelligent transportstyring (ITS), som også dækker lufttransportsektoren, forbedret koordinering blandt infrastrukturer for at fremme miljøbeskyttelse, sociale betingelser for arbejdstagere og passagersikkerhed og -beskyttelse.
Jeg vil gerne fremhæve følgende absolut væsentlige aspekter på nogle bestemte områder, nemlig det presserende behov for at gennemføre det fælles europæiske luftrum i forbindelse med lufttransportsektoren, det presserende behov for at gennemføre interoperabilitet i jernbanesektoren, udvidelse og forbedring af vejinfrastrukturerne og sikkerheden på de europæiske veje i forbindelse med vejtransportsektoren, opnåelse af samordnet modalitet i indlandshavne og udvidelse af "havets motorveje" i forbindelse med sø- og flodtransport og det presserende behov for bæredygtig udvikling af mobilitet i byerne.
Kommissionen skal tage højde for alle disse aspekter vedrørende mobilitet, som skal være et af hovedelementerne i Europa 2020-strategien. En velkoordineret udvikling af transportsektoren er altafgørende for en bæredygtig udvikling og for at fastholde og skabe stabile arbejdspladser.
Anni Podimata
(EL) Hr. formand! Mange tak. Lad mig som græker starte med at udtrykke min dybeste beklagelse over de tragiske hændelser, der har fundet sted i mit land, og som har resulteret i tre borgeres død, da de var fanget i en bank, som ekstremistiske elementer satte ild til under et stort, fuldstændig fredeligt møde.
Jeg vil gerne benytte denne tragiske lejlighed, for jeg ved, at hele Europa og alle de europæiske medier kigger på Grækenland i dag, til at bede mine kolleger her i Parlamentet om at udvise ansvarlighed, tyngde, solidaritet og frem for alt respekt over for en nation, som befinder sig i så vanskelig en situation. Jeg siger dette, fordi jeg frygter, at en række større europæiske medier i en række hovedstæder fra i morgen vil påstå, netop på baggrund af disse tragiske hændelser, at deres frygt og tvivl i forbindelse med, hvorvidt Grækenland kan og vil gennemføre de meget svære beslutninger, som landet har taget vedrørende en finansiel reform, er berettiget.
For allerede dagen efter aftalen sidste søndag startede den samme historie, som vi har hørt siden den 11. februar, med en række kommentarer om, at de græske foranstaltninger er virkningsløse, og om mulighederne for en omstrukturering af den græske gæld, med spekulationer om hvorvidt landet vil træde ud af eurosamarbejdet og selvfølgelig med nye angreb fra markederne både på de græske obligationer og på de portugisiske og spanske obligationer.
I betragtning af, at vi også drøfter udsigterne for 2020-strategien, gad jeg nok vide, hvor dette fører hen. Hvor er vi på vej hen med de nationale økonomiers totale afhængighed af markedskriser, af vurderinger fra kreditvurderingsbureauer, som ikke står til ansvar over for nogen, og hvis vurderinger, uanset om de er rigtige eller forkerte, om virksomheder og stater, særlig stater i euroområdet, overhovedet ikke har nogen konsekvenser og ikke er underlagt nogen former for kontrol?
(Bifald)
Ramona Nicole Mănescu
(RO) Hr. formand! I løbet af de sidste to år har vi stået over for en meget alvorlig global økonomisk krise. Det er således altafgørende med en mere målrettet indsats, så vi kan stimulere konkurrenceevnen, produktiviteten og potentialet for økonomisk vækst.
Strategiens målsætninger skal være realistiske. Derfor skal de defineres i tæt sammenhæng med medlemsstaternes nationale målsætninger, som selv defineres i overensstemmelse med prioriteringerne i og de specifikke kendetegn ved hver enkelt medlemsstat. Som følge heraf vil jeg gerne hilse bemærkningen om, at de målsætninger, der vedtages på fællesskabsniveau, skal opdeles i forskellige nationale målsætninger, velkommen.
I forbindelse med en parlamentsbeslutning bad jeg Kommissionen om at komme med nye foranstaltninger som f.eks. eventuelle sanktioner for medlemsstater, der ikke anvender strategien, og incitamenter for dem, der gør. EU-finansiering skal faktisk ikke kun være betinget af, at der opnås resultater, men også af, at strategiens målsætninger opfyldes. Vi må dog ikke glemme, hvor vigtig samhørighedspolitikken er for at opnå EU's økonomiske og udviklingsmæssige målsætninger.
Derfor skal vi undersøge Kommissionens forslag nøje, for et forslag som dette om automatisk at udsætte strukturfondene i forbindelse med en medlemsstat med et stort budgetunderskud ville være en urealistisk foranstaltning og fuldstændig i strid med målsætningerne i samhørighedspolitikken, særlig dem, der er rettet mod en reduktion af forskellene mellem medlemsstaterne.
Oldřich Vlasák
- (CS) Hr. formand! EU repræsenterer den største geopolitiske enhed i verden, hvad angår befolkning. Vores største succes indtil videre, som vi skal gribe an med stor ydmyghed under den aktuelle krise, består i vores økonomiers evne til at udvikle særlig deres innovations- og eksportevner.
Dette er især tydeligt, hvad angår konkurrenter som USA og Japan, men også Kina, Indien og Brasilien. I den sammenhæng anser jeg det for væsentligt at bevare det strategiske fokus på især økonomisk vækst og arbejdspladser. Sociale problemer og klimaforandringer må i denne henseende ikke tage opmærksomheden fra de primære målsætninger.
Samtidig skal vi huske på, at en væsentlig forudsætning for intelligent og bæredygtig vækst i vores medlemsstater og deres regioner og kommuner er en passende infrastruktur, både fra et transport- og et miljøperspektiv. Der er ikke taget tilstrækkelig højde for denne faktor i Europa 2020-strategien, og det væsentlige fokus på fortsatte og styrkede investeringer i udviklingen af infrastruktur mangler derfor helt, særlig i de stater og regioner, hvor den for øjeblikket er underudviklet.
Joe Higgins
(EN) Hr. formand! Kommissionens primære strategi for Europa indtil 2020 er tillid til neoliberal kapitalisme og et markedssystem - med andre ord præcis de samme faktorer, som har kastet verden ud i det aktuelle økonomiske kaos, og som er illustreret ved Kommissionens og EU-regeringernes reaktion på den finansielle krise i Grækenland: En skamfuld kapitulation til spekulationen og profitmageriet fra hajerne på de finansielle markeder, som kræver, at arbejderklassen, pensionisterne og de fattige i Grækenland skal ofre deres tjenesteydelser og levestandarder for at mætte disse umættelige, grådige finansielle markeder, der ikke er nogen almægtig Gud, som mediekommentatorerne gerne vil have os til at tro, men investeringsbanker, hedgefond-operatører, obligationsindehavere og lignende - parasitter, der søger kæmpestore profitter ved med vilje at spekulere i at skabe finansiel ustabilitet og derefter udnytte dette til at flå den arbejdende befolkning. Er det det Europa, vi vil have i 2020?
Det er ynkeligt at høre hr. Barroso opfordre dem til at tage ansvar. Prøv at bede en haj om at opgive sin smag for blod! Arbejdstagere i hele Europa bør støtte den græske arbejderklasses modangreb. Vi må gøre op med markedsdiktaturet. Dette sker ikke, når nogle idioter brænder banker ned, men gennem vedvarende massemobiliseringer og strejker blandt arbejdstagerne og ved at udskifte dette syge system med demokratisk socialisme og skabe et virkelig humant samfund inden 2020.
Jaroslav Paška
- (SK) Hr. formand! Med al respekt for de indsendte dokumenter kan man ikke se bort fra ligheden mellem dem og de femårsplaner, som skulle have bragt velstand til østblokken. De indledes endda med en anerkendelse af, at den foregående strategi mislykkedes af forskellige årsager.
Derefter indeholder de direkte målsætninger og forsøger at overbevise folk om, at alting bliver bedre denne her gang. Men det er ikke blevet bedre. Strategierne kom og gik, og økonomien brød sammen. Disse strategier overholdt ikke de grundlæggende regler for økonomisk liv. Europa er i dag ved at tabe pusten, på trods af at der her er en højere andel uddannede personer end i mere succesrige lande som Kina eller Indien. Hvorfor det? Fordi det reagerer på alle nye problemer på samme måde som Det Europæiske Råd eller Kommissionen, ved at etablere en ny institution eller en ny myndighed. De fleste uddannede europæere forsvinder derefter langt ind i forskellige organisationer, og disse millioner af uddannede folk, som samtidig kunne arbejde kreativt på andre områder, f.eks. med innovation og udvikling i produktionssektoren, flytter bare rundt på papirer på kontorer og omdirigerer fælles ressourcer.
Hvis vi virkelig vil være mere succesrige, skal vi frem for alt forenkle sameksistens- og forretningsreglerne og reducere den administrative byrde. Vi skal skabe mere plads til befolkningens uafhængighed, iværksætterånd og kreativitet, og vi skal omdirigere de penge, som vi for øjeblikket bruger på administration, med henblik på fremskridt og støtte til innovation og udvikling i produktionssektoren.
Othmar Karas
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Det europæiske fællesskab, en troværdig politisk union, bæredygtig vækst, varig beskæftigelse og innovation, social samhørighed og bæredygtig konkurrenceevne er vores mål.
Europa 2020 er ikke vores mål. Europa 2020 skal være et instrument, som gør os i stand til at nå vores mål. Det skal være vores Robert Schuman-erklæring af 2010 og være lige så håndgribeligt, som den var det den 9. maj 1950. Europa 2020 må ikke udarte til en samling uopnåelige ønsker for fremtiden eller en skraldespand, der er fuld af alle vores uløste spørgsmål, problemer og frustrationer. Det skal være et håndgribeligt, bæredygtigt instrument, som kommer med en løsning på krisen, og det skal være et motiverende, målbart EU-projekt, som vi kan godkende. Europa 2020 skal iværksætte specifikke projekter for vækst, beskæftigelse, forskning, innovation og bæredygtig konkurrenceevne.
Vi skal gennemgå vores finanser i alle medlemsstaterne og i EU for at få et reelt udgangspunkt for vores fremtidsplaner og også for at finde ud af, hvad vi skal finansiere, og hvad vi skal bruge pengene til. Vi har også brug for at kontrollere, om Europa 2020 er i overensstemmelse med vores nationale politikker om budgettet, skatter og afgifter, forskning, energi, innovation og sociale anliggender. Vi bør give vores fulde støtte til hr. Rehns foranstaltninger.
Europa 2020 skal være et udtryk for den nye, fælles politiske vilje og vores reaktion på den desværre stigende nationalisme, egoisme og protektionisme. Lad os færdiggøre det indre marked og sammen med den monetære union skabe en stærk økonomisk union, der er en del af en troværdig politisk union. Det har vi brug for, hverken mere eller mindre.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg må tilstå, at jeg er bekymret over topmødet i juni, for jeg kan ikke få øje på noget nyt i forhandlingerne, som kan rette op på anbefalingerne fra Rådets forårsmøde. Disse anbefalinger var i forvejen skuffende, for de var ikke baseret på selv den mindste kritik af Lissabontraktatens begrænsninger og konsekvenserne af, at det mislykkedes at gennemføre nogle af de vigtigste politiske og kulturelle planer, som var blevet lavet på det tidspunkt.
De er også skuffende, fordi de ignorerer krisen. Der er udarbejdet 10 generelle punkter, og der er ikke nogen logisk forbindelse mellem dem. De er summen af en række gode hensigter, som imidlertid ikke lader til at danne en politik. Og vi befinder os stadig i den samme situation. Jeg kan heller ikke få øje på noget håndgribeligt ønske om at fastsætte prioriteringer. Europas problem er dets konkurrenceevne i det globale system. Derfor kan det ikke se bort fra social samhørighed, en af de grundlæggende faktorer for konkurrenceevne. Uden samhørighed er der ikke noget land - og da slet ikke nogen overnational gruppe - der er i stand til at forblive på verdensmarkedet, da det ville skabe interne konflikter og gøre det mindre konkurrencedygtigt for hver dag.
På den anden side er der innovationsspørgsmålet. Det er ikke nok blot at nævne det, vi skal fastlægge specifikke målsætninger, som ikke er fastlagt i anbefalingerne, for, hvor mange ressourcer der skal øremærkes til innovation i forbindelse med både produkter og processer. Det er kun kvalitet, både i forbindelse med civilt liv, arbejde og, på den anden side, produktion af varer og tjenesteydelser, der kan gøre Europa konkurrencedygtigt igen efter de ekstremt alvorlige konsekvenser af denne krise. Til sidst vil jeg gerne tilføje, at der findes et emne, som aldrig nævnes, nemlig at vi kan efterstræbe ambitiøse mål, hvis vi også har politisk integration. Medlemsstaterne taler ikke om dette, de har lukket emnet. Den forfærdelige håndtering af krisen i Grækenland er et bevis herpå.
Ivo Strejček
- (CS) Hr. formand! Jeg kommer fra en medlemsstat, hvor jeg, indtil jeg var 28 eller 29, levede under et system, der var baseret på central planlægning, hvor livet var reguleret i henhold til femårsplaner, og alle femårsplanerne altid blev erstattet af nye planer, fordi de foregående planer aldrig blev fuldført. Tilgiv mig derfor, hvis jeg måske er følsom eller overfølsom, når det kommer til planlægningen af, hvordan Europa skal se ud i 2020, og hvis vi under denne i hvert fald interessante forhandling ikke tager hensyn til eller tager mindre hensyn til det, der sker i dag, ikke blot i Grækenland, men i hele euroområdet. Jeg har lyttet meget nøje til forhandlingerne her i Parlamentet hele eftermiddagen, og jeg har hørt opfordringer til mere Europa, mere centralisering, mere central kontrol. På nuværende tidspunkt og under denne forhandling vil jeg gerne svare, at vi har brug for mindre centralisering, vi har brug for mere tillid til markedet, og vi har brug for mere marked og flere markedsmekanismer, for det, der faktisk sker i dag, ikke blot i EU og ikke blot i euroområdet, men også i USA og andre af den slags lande, er en historie om, at al statslig intervention er utrolig mislykket.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Hr. formand! Mange af mine kolleger har spekuleret over, hvorfor Lissabondagsordenen mislykkedes, og om vi skulle begynde at analysere denne fiasko for at tage det næste skridt.
Efter min mening var problemet med Lissabondagsordenen, at den i sidste ende ikke var andet end et symbol i en boble, som overhovedet ikke blev gennemført i praksis. I sidste ende fandt vi ud af, at der på den ene side var en teori, Lissabondagsordenen, som vi alle talte om, og på den anden side var der praksis, som ikke havde noget at gøre med den.
Derfor skal Europa 2020-strategien efter min mening på baggrund af denne erfaring være en ny dagsorden, som kun kan opfyldes, hvis der er fuldt engagement - jeg gentager, fuldt engagement - fra alle institutionerne, både de europæiske politiske institutioner og de nationale politiske institutioner.
Dette engagement skal også kunne bekræftes og evalueres. Vi skal have oplysninger om det, og det skal være en umiddelbar kapacitet, som kan tilpasses, hvis forpligtelserne ikke opfyldes i forbindelse med fiaskoer. Dette skal ske, så vi ikke finder os selv i en situation med ekstreme omstændigheder. Enten forstår vi alle sammen, at dette fælles projekt har brug for disse instrumenter for at kunne bevæge sig fremad, eller også vil vi snart befinde os i en lignende situation.
Jo Leinen
(DE) Hr. formand! Temaet for Lissabonstrategien var konkurrenceevne, og det var en meget ensidig økonomisk strategi, som selvfølgelig til en vis grad er mislykkedes. Derfor glæder det mig, at temaet for Europa 2020-strategien nu er bæredygtighed. Det er den rette vej at gå, og det omfatter også en bedre balance mellem økonomiske, sociale og miljømæssige udviklinger og behov.
Ulempen ved bæredygtighed er, at det er et meget generelt begreb, som også kan mangle substans. Derfor skal vi gøre det mere specifikt. I den henseende er Kommissionens dokument alt for vagt, for der mangler for mange brikker til, at vi kan gennemføre det. Et ressourceeffektivt Europa er den rette tilgang - vi har begrænsede energireserver og begrænsede reserver af råvarer - men der mangler mål og instrumenter til at gøre os ressourceeffektive i vores produktion og vores forbrug. I den henseende håber jeg, at vi i juni har noget mere håndgribeligt, og at vi ved præcis, hvad vi hver især skal gøre - hvad Kommissionen skal gøre, hvad Parlamentet skal gøre, og hvad medlemsstaterne skal gøre.
I forbindelse med dette ressourceeffektive Europa lader det til, at miljøet til en vis grad er blevet glemt, for luft, vand, land og også økosystemer er ligeledes ressourcer. Det er fuldstændig udeladt. Derfor vil jeg gerne høre mere fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om, hvad vi skal gøre i den forbindelse. Biodiversitetsstrategien er mislykkedes. Der er naturligvis udarbejdet en ny, som skal få os frem til 2020, og det skal der tages højde for i denne strategi.
Emnet klimabeskyttelse er sandelig blevet kastet frem og tilbage mange gange. Jeg mener, at vi skal øge vores reduktionsmål fra 20 % til 30 %, og vi har brug for obligatoriske mål for energieffektivitet. Dette er stadig for vagt - vi er nødt til at gøre det juridisk bindende.
Mirosław Piotrowski
(PL) Hr. formand! Den Europa 2020-strategi, som vi drøfter, har frem for alt en ideologisk dimension. Den indeholder mange prisværdige målsætninger som f.eks. øget deltagelse på arbejdsmarkedet, og at 40 % af EU-borgerne skal fuldføre en mellemlang uddannelse, og desuden øgede udgifter til innovation. Det er mærkeligt, at der ikke er planlagt nogen sanktioner for lande, som ikke opfylder forpligtelsen til at gennemføre sådanne smukke idéer. Man kunne få det indtryk, at strategiens forfattere ikke er det mindste opmærksomme på den alvorlige krise i Grækenland, eller på hvad der muligvis snart kommer til at ske i Spanien og Portugal - hændelser, som ikke blot kan føre til opløsning af euroområdet, men også nedbrydning af EU.
På et så dramatisk tidspunkt for Europa fremsættes der f.eks. konstant anbefalinger om at reducere drivhusgasudledningerne med 30 % - noget, som vil kvæle økonomierne i landene i Central- og Østeuropa, herunder Polen. Disse lande kan også ende som tabere som følge af de restriktioner, der lægges på samhørighedspolitikken. Der er mange tegn på, at det utopiske og socialistiske 2020-projekt vil komme til at lide samme skæbne som Lissabonstrategien. Lad os håbe, at det i mellemtiden ikke gør mere skade.
Danuta Maria Hübner
(EN) Hr. formand! For at en strategi skal kunne være effektiv, er det efter min opfattelse afgørende, at der skabes stærke forbindelser mellem målsætningerne heri og de tilgængelige politiske værktøjer, og jeg kan se fire primære politiske værktøjer som gennemførelsesmekanismer for Europa 2020-strategien.
For det første er det vigtigste en regulering af det indre marked, som stimulerer konkurrencen og den økonomiske dynamik og anerkender sociale forpligtelser, der er et resultat af økonomisk integration - og i den forbindelse bakker jeg kraftigt op om det, som Malcolm Harbour sagde.
For det andet kapitalinvesteringer i transport-, energi- og telekommunikationsinfrastrukturer. Vi har brug for kapitalinvesteringer i et hidtil uset omfang. Der skal derfor mobiliseres både offentlige og private midler. Særlig skal offentligt-private partnerskaber fremmes, og de europæiske finansielle institutioner skal styrkes med henblik på at overvinde barrierer for vækstfinansiering, som skabes af underskud og gæld på de nationale budgetter.
For det tredje offentlige udgifter via EU-budgettet. Eftersom EU's målsætninger primært er horisontale og ikke sektorspecifikke, skal udgifterne på EU-budgettet baseres på en integreret tilgang til udvikling kombineret med styrkede finansieringstekniske instrumenter og fremme en åbning af vores økonomier over for den globale konkurrence.
For det fjerde koordinering af udgifterne på de nationale budgetter på prioriterede områder gennem den åbne koordineringsmetode. De bløde mekanismer i forbindelse med denne metode kan desværre - selv hvis de bliver forbedret - kun føre os noget af vejen hen imod de vedtagne målsætninger i Europa 2020. Den kan derfor kun være et hjælpeværktøj.
Europæisk koordinering skal fokusere på områder, hvor der findes eller kan skabes reel europæisk merværdi, og hvor det ikke underminerer konkurrencen. Tilgængelige politiske værktøjer skal anvendes på en måde, som sikrer, at vi ikke går i fælden og skaber en stærkt interventionistisk vækstmodel drevet af en traditionel sektorspecifik industripolitik. Det kunne underminere investeringerne i Europa og dets forretningsmæssige tiltrækningskraft samt reducere dets vækstpotentiale. Europa 2020 skal være en vækst- og jobstrategi, for der findes ikke andre muligheder.
Kader Arif
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Den finansielle, økonomiske og sociale krise, som vi gennemlever, er hidtil uset. Den rammer vores kontinent og befolkningerne her hårdt, den skaber enorme sociale og menneskelige problemer, og Grækenland er desværre et barsk og skamfuldt eksempel på dette.
Arbejdsløsheden stiger konstant. Millioner af europæere er allerede arbejdsløse, og tallene stiger fra dag til dag. Reaktionen skal være politisk, kraftig, hurtig og koordineret, og den skal tage højde for den alvorlige miljøkrise, som vi befinder os i, og som kræver en ny udviklingsmodel.
Disse mange kriser giver blandt vores medborgere anledning til en masse forventninger og til forhåbninger, som Europa 2020-strategien skulle have opfyldt. Der har imidlertid ikke været nogen reaktion på disse ekstraordinære udfordringer, og det beklager jeg. De retningslinjer, som Det Europæiske Råd fastlagde i marts, lever ikke op til opgaven. Der er ingen beslutsomhed, ingen ambitioner, men det overrasker mig desværre ikke længere.
Overalt praler De, medlemmerne af Rådet og af Kommissionen, De og Deres kommissærer, om sammenhængen i Deres politikker. Jeg har imidlertid indtryk af, at det blot er et paraplykoncept, som skal skjule Deres mangel på handling. De har ikke nogen konsekvent strategi, som kombinerer økonomi-, social-, handels-, industri-, landbrugs- og forskningspolitikker for at sikre en bæredygtig og retfærdig udvikling.
Desuden kan den eksterne dimension af de europæiske handelsrelaterede foranstaltninger ikke findes nogen steder, eller også hører de ind under dogmet om det urørlige, liberale "globale Europa". Vi ønsker, at handel skal være et rigtigt instrument, som hjælper med at skabe arbejdspladser og vækst, bekæmpe fattigdom og fremme udvikling.
De forfølger imidlertid - ikke af tekniske, men politiske årsager - en anden målsætning. De har travlt med at reducere omkostningerne og lønningerne, De har travlt med at indgå bilaterale frihandelsaftaler til skade for multilateralismen, hvilket skaber social og økonomisk dumping. Den politik er ansvarlig for for mange jobtab, for mange omlægninger og for mange sociale tab til, at det kan fortsætte som hidtil.
Afslutningsvis forventer vi, at Kommissionen og Rådet genopvækker den europæiske ånd og afviser national egennytte, så Europa bliver en oase af ikke blot velstand, men også solidaritet. Det skal sikres, at Europa giver et andet indtryk af sig selv, ikke blot over for de europæiske borgere, men også over for resten af verden. Det er det, beslutningen fra Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet handler om.
Richard Seeber
(DE) Hr. formand! Det giver faktisk ikke nogen mening at kommentere på de bemærkninger, som de politiske højre- og venstrefløje her i Parlamentet kommer med, eftersom de egentlig er uvæsentlige i dette fornuftige Parlament, som opretholdes af politiske kræfter, der er interesseret i Europas udvikling. Men hvis Europa 2020-strategien nu sammenlignes med en kommunistisk femårsplan, bliver vi nødt til at bede disse personer om at slå økonomisk politik op i en lærebog og læse om dens historie. Så vil de se forskellene.
Dem helt ude til venstre - ikke de fornuftige kræfter her, som sidder lige til venstre for os - siger nu, at Europa mere eller mindre skal vende tilbage til kommunistiske tider. En del af Europa har desværre oplevet kommunismen, og vi ved alle, hvad der kom ud af det. Vi kan ønske os en masse, men det vigtige er, at vi gør vores borgere i stand til at leve et liv i værdighed og velstand, hvor de kan tage en uddannelse og udnytte de andre tjenesteydelser, som samfundet tilbyder.
Derfor er det også vigtigt for os som politisk system at overveje, hvordan vi kan udnytte de eksisterende ressourcer på den bedst mulige måde. Det er simpelthen et spørgsmål om at udføre denne planlægning. Alle familier og alle lokale myndigheder overvejer, hvad de skal gøre med deres ressourcer for at sikre, at de kan gøre fremskridt i løbet af en bestemt periode. Det er fornuftigt.
Indtil nu er det kun en markedsøkonomi - med grænser, ikke et ubegrænset marked - der faktisk har været i stand til at tilbyde disse tjenesteydelser på lang sigt. Derfor giver det mening, at vi på europæisk niveau overvejer, hvordan vi kan organisere denne markedsøkonomi i Europa. Kun at tænke inden for de nationale grænser er ikke længere en vellykket strategi, og den er dømt til at mislykkes. Vi skal derfor overveje, hvordan vi kan få dette europæiske marked til at tjene befolkningen. Det handler ikke om konkurrenceevne som sådan, men om at sikre, at Europa er konkurrencedygtigt, så der kan tilbydes tjenesteydelser til befolkningen. Det handler alt sammen om denne forhandling.
Mange af mine kolleger er allerede gået i detaljer. Jeg vil gerne begrænse mig til disse generelle erklæringer. Vi er dog nødt til fra tid til anden at sige til dem ude på fløjene, at De skal passe på med, hvad De siger, men læs frem for alt historiebøgerne!
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Hr. formand! I øjeblikket har arbejdsløsheden i EU ramt 10 %, mens ungdomsarbejdsløsheden er nået op på 20 %. I år var der ikke nogen grund til at fejre den 1. maj, som er Arbejdernes Internationale Kampdag, for der er 23 mio. arbejdsløse i EU.
Vi skal identificere, præcis hvilke sektorer i EU der har brug for investeringer med henblik på at skabe arbejdspladser. Kun uddannelse vil gøre os i stand til at give unge mennesker de færdigheder, de har brug for for at få et job og tjene til en anstændig tilværelse. Landbrugsinvesteringer vil også sikre, at EU kan tilvejebringe de grundlæggende fornødenheder til sig selv i form af fødevarer og biobrændsel.
Investeringer i transportinfrastrukturen er afgørende. I år gennemgår vi listen over prioriterede TEN-T-projekter. EU har brug for et transportnet med højhastighedsjernbaner, som kan dække alle hovedstæderne i EU og de store byer i Europa. Det skal også modernisere vejinfrastrukturen, havnene og lufthavnene. Jeg mener, at EU skal prioritere investeringer i udviklingen af transportinfrastrukturen i Østeuropa. Kun på den måde kan vi få et virkelig effektivt indre marked. Alle disse projekter kræver imidlertid finansielle ressourcer svarende til mange milliarder euro, som vil blive inddrevet på de offentlige budgetter gennem skatter og afgifter og især gennem de oprettede arbejdspladser og den afledte økonomiske udvikling.
Investeringerne i energiinfrastruktur, energieffektivitet og vedvarende energikilder reducerer EU's energiafhængighed og genererer ca. 2,7 mio. nye arbejdspladser inden 2030. Vi har dog lagt mærke til, at i stedet for at foretage investeringer i initiativet om "intelligente byer" vil over 150 mio. EUR fra den europæiske økonomiske genopretningsplan ikke blive brugt. Sidst, men ikke mindst skal EU investere i forskning og i en bæredygtig udvikling af det europæiske erhvervsliv.
Jeg vil til sidst gerne opfordre Kommissionen og Rådet til at etablere et instrument svarende til Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen for at støtte de ansatte i den offentlige sektor, som har mistet deres job på grund af den økonomiske krise.
Enikő Győri
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg tror, vi alle sammen ved, at der ligger en stor opgave forude. Vi skal formulere en fælles strategi for medlemsstaterne og EU-institutionerne, som sikrer, at der tages hånd om eftervirkningerne af krisen, samtidig med at EU og alle medlemsstaterne kan være konkurrencedygtige i det globale økonomiske miljø og udvikle sig på en miljømæssigt bæredygtig måde, så alle EU's borgere med det samme kan mærke en forbedring af deres levestandard, selv på kort sigt.
Jeg vil dog gerne komme med to kommentarer vedrørende den nye strategi, som efter min opfattelse dækker de grundlæggende spørgsmål, men det er vigtigt at nævne to ting. For det første er det berettiget at være forsigtig, hvad angår kvantificerbare mål. Disse skal være ambitiøse, om end realistiske og opnåelige, og tage hensyn til, hvor hver enkelt medlemsstat startede og dens kapacitet. Fattigdom betyder én ting i Det Forenede Kongerige og en anden i Bulgarien. Vores uddannelsessystemer er forskellige. Spørgsmålet er f.eks., om det overalt kan betale sig at øge andelen af personer med en universitetsuddannelse til 40 %, eller om vi ikke blot øger antallet af arbejdsløse universitetsuddannede. Jeg mener dog, at et af vores mål under alle omstændigheder skal være en forbedring af erhvervsuddannelserne.
Min anden kommentar går på, at strategien skal styrke den interne samhørighed i EU, EU's konvergens med andre ord. Jeg er enig i, at centrale sektorer skal modtage hjælp, for de er motoren i den europæiske økonomi. Samtidig skal vi huske på, at de interne forskelle blandt de 27 medlemsstater, der befinder sig i forskellige udviklingsfaser, kun ville blive større, hvis vi fulgte en ensidig økonomisk udviklingspolitik, hvori konkurrenceevnen blev fremhævet uden hensyntagen til medlemsstaternes karakteristiske træk. Uden intern samhørighed kan der ikke være nogen ekstern konkurrenceevne. Hvis hullerne i de underudviklede områder lukkes, vil det betyde bredere markeder, effektiv efterspørgsel og innovativt potentiale for hele EU samtidig med et mindre behov for social omsorg. Der skal fastlægges rammer for de mindre udviklede områder, så de bliver i stand til at drage fordel af mulighederne på det indre marked. Med tiden vil alle så blive konkurrencedygtige af sig selv. Jeg håber, at vi finder plads til samhørighedspolitikken i den nye strategi.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Hr. formand! I dag drøfter vi, hvilken type EU vi gerne vil have om ti års tid. Lige for tiden er arbejdsløshed, særlig blandt unge mennesker, et af EU's største problemer, og det tvinger os desværre til at referere til nutidens unge som denne æras tabte generation. Vi taler om at skabe nye arbejdspladser og beskytte miljøet, vi taler om at fremme ungdomsinitiativer, om støtte til uddannelsessystemet, om mange andre vigtige elementer, men vi taler mest om disse ting, som om de var særskilte, og vi overser helheden. Når jeg læser de aktuelle forslag om EU's Europa 2020-strategi, fornemmer jeg desværre, at der endnu en gang blot er tale om tomme ord, hvis vi ikke tager højde for holdningen hos dem, der skal gennemføre denne strategi, med andre ord de unge. Jeg så gerne Europa 2020-strategien som en forbindelse mellem økonomien og økologien, som netop unge mennesker ville hjælpe med at gennemføre, så dette bliver en lejlighed for unge mennesker til at tilbyde deres viden og skabe EU's fremtid. Eftersom jeg selv repræsenterer de samme unge mennesker, som skal gennemføre strategien, vil jeg gerne komme med nogle få, konkrete forslag. Lad os først og fremmest fremme skabelsen af grønne job, dvs. lad os gøre det muligt i højere grad at støtte virksomheder, der opretter grønne job og ansætter unge mennesker, uanset om det er inden for landbrug, produktion eller transport og tjenesteydelser. Lad os for det andet ofre mere opmærksomhed på miljøbevidsthed, eller for at være mere præcis på miljøuddannelse, både ved at integrere den i uddannelsesprogrammer og ved at præsentere den som en ny disciplin. Når vi har truffet disse to foranstaltninger, vil vi tiltrække flere unge mennesker, som kan deltage i etableringen af den grønne økonomi. Unge mennesker, som efter min mening har tilstrækkelig viden, evner og beslutsomhed. Derfor kunne jeg virkelig godt tænke mig, at der var mindre skepsis her i Parlamentet og færre ubegrundede sammenligninger, sådan som vi hørte i går, og mere beslutsomhed, optimisme og enighed.
Petru Constantin Luhan
(RO) Hr. formand! Jeg tror oprigtigt på, at Europa 2020 vil medføre et økonomisk stærkere og mere innovativt Europa. Jeg er også overbevist om, at vi kommer helskindet gennem den aktuelle økonomiske og finansielle krise, for vi har et kæmpe potentiale, hvad angår et innovativt arbejdsmarked og naturressourcer. Jeg hilser Kommissionens indsats for at præsentere denne meddelelse for os velkommen.
Jeg føler mig dog forpligtet til at sætte samhørighedspolitikken til debat og udtrykke min utilfredshed med, at vejen hen imod en gennemførelse af Lissabonstrategien lader til at have skiftet spor. At opnå økonomisk, social og territorial samhørighed omfatter andre faktorer end dem, der vedrører vækst, som er intelligent, bæredygtig og fremmende for integration. Borgerne siger gennem os og vores valgte repræsentanter, at de stadig har brug for investeringer i infrastruktur, adgang til tjenesteydelser og udvikling af alle regioner, uanset hvor isolerede de er.
De fastlagte prioriteringer for perioden 2007-2013 har vist, hvor stort et behov der er for at forbedre infrastrukturen og støtte den økonomiske konkurrenceevne i konvergensområderne. Uafhængighed blandt økonomierne viser, at der er behov for samhørighed og for at sikre [...]
(Formanden afbrød taleren)
Sylvana Rapti
(EL) Hr. formand! Lad mig indledningsvis her fra talerstolen i Europa-Parlamentet udtrykke min medfølelse med mine tre landsmænd, som blev slået ihjel i dag i hændelser i Athen. Jeg beklager dybt, at vi ikke hørte kommissionsformand Barroso udtrykke sin medfølelse på vegne af Kommissionen. Jeg håber, at hr. Rehn, som repræsenterer ham, vil rette op på dette i sin anden erklæring.
Den anden ting, som jeg ønsker at sige, er, at Kommissionen skal handle nu, for jo længere tid, der går, inden De finder en løsning på de problemer, som Europa står over for i dag, og dermed problemerne i Grækenland, jo mere underminerer De 2020-målene. 2020 er baseret på 2010. Målsætningen om mindre fattigdom er baseret på i dag. Med de foranstaltninger, som Grækenland bliver tvunget til at træffe, vil landet ikke kunne bidrage til opfyldelsen af denne målsætning.
De skal hjælpe Grækenland, for ellers vil 40 %, som er unge universitetsuddannede, stå uden job. Overvej det, og reager nu.
Elisabeth Schroedter
(DE) Hr. formand! Mange tak. Hr. Barroso talte om foranstaltninger, som vi skal træffe i forbindelse med Europa 2020, men så forlod han salen. Nu går han glip af en af de vigtigste foranstaltninger. Jeg vil derfor henvende mig til det spanske formandskab og takke rådsformanden for at blive her og følge forhandlingerne, til de er færdige.
En af de vigtigste foranstaltninger, som skal træffes i forbindelse med Europa 2020, er bæredygtig udvikling med henblik på udnyttelse af potentialet for grønne job. Det kræver et omfattende initiativ for disse potentielle grønne job. I den forbindelse skal det sikres, at der også tages højde for forandringer og arbejdstagernes rettigheder, og at der tages initiativ til uddannelse og videreuddannelse. Jeg ved, at de spanske og belgiske formandskaber arbejder på dette, og jeg vil gerne udtrykkeligt opfordre Dem til at fortsætte med det og udarbejde et initiativ fra Rådet inden årets udgang.
John Bufton
(EN) Hr. formand! Vi drøfter Europa 2020 - som er om ca. 10 år - men jeg tror, at vi skulle tage at tænke over de seneste 10 timer. Det var med stor sorg, at jeg hørte om dødsfaldene i Grækenland. Det er yderst sørgeligt. Jeg føler med familierne, og jeg vil gerne udtrykke min medfølelse med familie og venner til de stakkels mennesker, som er døde. For nogle få uger siden advarede jeg imidlertid her i Parlamentet om civile uroligheder i forbindelse med situationen i euroområdet og om de problemer, det står over for nu.
Jeg mener, at det er på tide, at Parlamentet, Kommissionen og Rådet vågner op og indser, at euroområdet er mislykkedes - det fungerer ikke. Vi har set problemer i Grækenland. Jeg tror, at det vil fortsætte til Spanien, og er det ikke tid til at være ærlige, før der er flere, som mister livet, og til at vi virkelig ser på situationen i eurolandene og indrømmer, at det er mislykkedes?
Piotr Borys
(PL) Hr. formand! EU's økonomi er fortsat den stærkeste, men dette eldorado varer ikke nødvendigvis ved for evigt. Krisen og de tragiske hændelser i Grækenland har vist os, at vi i dag skal drage nogle konklusioner ud fra den ambitiøse Europa 2020-strategi. I modsætning til Lissabonstrategien har vi brug for dristighed og sammenhæng i gennemførelsen af Europa 2020. Det er op til os, om vi gør det muligt for fremtidige generationer at leve i et samhørigt og velstående Europa, eller om vi efterlader et Europa til dem, som er domineret af en krise.
I dag har 30 % af europæerne ikke nogen erhvervskvalifikationer. Det forklarer de ambitiøse planer vedrørende uddannelse, nemlig at reducere antallet af unge, der går tidligt ud af skolen, til 10 %, og at 16 mio. mennesker skal opnå videregående kvalifikationer. Derfor kan min opfordring opsummeres ved at sige, at de store uddannelsesmæssige udfordringer i dag skal forfølges meget samvittighedsfuldt og hurtigt. Jeg opfordrer til en koordineret og meget sammenhængende indsats fra alle EU-institutionerne og medlemsstaterne.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Hr. formand! Det er en skam, at kommissionsformanden ikke blev her, selv om han har nogle vigtige opgaver, for efter min mening er Europa 2020 et yderst vigtigt strategisk dokument, og jeg ved ikke, hvad der kunne være mere vigtigt for formanden lige i øjeblikket.
Ud fra de forhandlinger, som har fundet sted her på tværs af hele det politiske spektrum, er det dog tydeligt, at dette dokument ikke har skabt særlig stor entusiasme i Parlamentet. Det skal objektivt siges, at situationen i Europa på tidspunktet for planlægningen af dette dokument er meget kompliceret, og at dokumentet er blevet udarbejdet på baggrund af en af de værste økonomiske kriser i mands minde. Efter min mening er en af de vigtigste ting, som strategien skal gøre, derfor at beskytte de mennesker, der er økonomisk mest sårbare, som havde svære levevilkår før krisen, som fortsat har disse levevilkår i dag, og som ikke var skyld i krisen.
Jeg mener derfor - og det er et konkret forslag vedrørende dokumentet - at det ville være godt, hvis den retningslinje, som gælder fattigdom og social udstødelse, blev bragt i centrum, så det ikke er en andenklasses retningslinje, der blot gælder beskæftigelse, men en tværgående retningslinje, som gælder alle disse vigtige områder.
Krisztina Morvai
(HU) Hr. formand! Strategien for Europas fremtid bygger på to værdisystemer, og jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på, at disse to værdisystemer kun meget vanskeligt kan forenes, om overhovedet, så vi bør vælge imellem dem. Nøgleordene for det ene af værdisystemerne er konkurrenceevne, vækst og globalisering, mens nøgleordet for det andet er bæredygtighed. Vi taler om bæredygtighed i miljømæssig forstand. Vi ved, at tvungen vækst og globalisering har forfærdelige konsekvenser for miljøet. Der er ikke tale om bæredygtighed. Vi taler om bæredygtighed i social forstand. De mennesker, bl.a. små landbrugere, små og mellemstore virksomheder, som ikke kan følge med den overophedede konkurrence og globaliseringen, bukker under, mister deres konkurrenceevne og bliver fattige. Det er i fuldstændig modstrid med bæredygtighed i social forstand. Mine vælgere og jeg selv mener, at vi af de to værdisystemer skal vælge bæredygtighed.
Diego López Garrido
Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at besvare det direkte spørgsmål, som hr. Bokros stillede mig. Dette emne henviste hr. Cofferati, som ikke er til stede i øjeblikket, og fru del Castillo, som heller ikke er til stede, også til. Andre har også henvist til det.
Hvorfor slog Lissabonstrategien fejl? Dette var det direkte spørgsmål, som hr. Bokros stillede.
Jeg er helt sikker på, at der er mange årsager, og det ville være lidt for vidtgående og arrogant at forsøge at forenkle situationen. Men hvis jeg skulle vælge en af de årsager som forklaring på, hvorfor Lissabonstrategien ikke lykkedes, tror jeg, at den mest afgørende er, at EU - som vedtog det indre marked på det tidspunkt, som vedtog en fælles valuta - ikke har taget de nødvendige skridt hen imod en økonomisk union. Det skridt er ikke blevet taget.
Maastrichttraktaten omhandlede en økonomisk og monetær union. Vi har opretholdt den monetære union og ikke bevæget os videre til en økonomisk union.
Derfor mener jeg, at Europa 2020-strategien skal være en del af en ny fase for EU, som er skridtet hen imod en økonomisk union. Denne økonomiske union betyder først og fremmest økonomisk og social styring af EU.
Et grundlæggende element i den økonomiske union er en strategi for vækst og skabelse af beskæftigelse af høj kvalitet, hvilket egentlig er formålet med denne forhandling. Jeg har fundet denne forhandling meget interessant og ekstremt rig på bidrag, og den har også nye, vigtige dimensioner, som ikke var en del af Lissabonstrategien, eller som ikke havde samme betydning i den. Eksempelvis den teknologiske dimension eller den sociale dimension, som hr. Cofferati, hr. Cercas og hr. Arif nævnte, og dimensionen om at bekæmpe klimaforandringerne, der hænger sammen med det, som fru Schroedter sagde.
Det er dog ikke muligt at opnå en økonomisk union udelukkende ved hjælp af en strategi for vækst og skabelse af kvalitetsbeskæftigelse. Det er ikke alt. Det besvarer spørgsmålet fra fru Harms, som ikke er til stede i øjeblikket.
Vi har desuden brug for noget, som kommissær Rehn - der taler som den næste - arbejder på, og som jeg hentydede til tidligere. Vi har brug for en koordinering af de økonomiske politikker, beskæftigelsespolitikkerne og socialpolitikkerne, hvilket ikke er sket i Europa og ikke skete med Lissabonstrategien.
Det er også noget, som Lissabontraktaten kræver, at vi gør. I artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde står der, at medlemsstaterne skal, er forpligtet til at - det er ikke valgfrit - koordinere deres økonomiske politikker og deres beskæftigelsespolitikker. De kan også, hvis de vil - og det burde de efter min mening - koordinere deres socialpolitikker.
Ud over en strategi for vækst og jobskabelse og koordinering af økonomiske politikker og beskæftigelsespolitikker har vi brug for europæisk tilsyn med de finansielle markeder. Det er den tilsynspakke, jeg henviste til tidligere, og som jeg fik et svar om fra hr. Verhofstadt. Det glæder mig, at han støtter, at Parlamentet indtager en holdning til den finansielle tilsynspakke så hurtigt som muligt.
Ud over det, med hensyn til noget, som hr. Barroso især understregede i sin tale: Vi har brug for en ekstern dimension. Europas økonomiske union skal have en ekstern dimension, en fælles ekstern holdning, navnlig i G20. Jeg refererer til det, hr. Barroso sagde, som jeg er næsten helt enig i.
Vi har også brug for styrende institutioner i forbindelse med en økonomisk union - et Europæisk Råd, der fastlægger de strategiske retningslinjer, en Kommission, som overvåger og fører strategien ud i livet, og lovgivende organer for strategien, nemlig Rådet og Europa-Parlamentet.
Derudover har vi brug for instrumenter, der fremmer denne strategi, som f.eks. en godkendelse af, at strukturfondene og de europæiske fonde fungerer som pejlemærker for denne strategi, noget som ikke ligefrem skete - eller i hvert fald ikke skete i særlig stort omfang - i årene med Lissabonstrategien.
Det er det, som jeg tror allerede er ved at ske i EU - et skridt hen imod den næste fase, den fase, som det 21. århundrede kræver. Det er en globaliseringsfase, en økonomisk union. Ikke blot det indre marked eller den monetære union, men også en økonomisk union. Det er den vej, vi skal gå, og vi skal gøre det konsekvent med interinstitutionel dialog, sådan som her i eftermiddag, og vi skal gøre det så hurtigt som muligt.
Jeg mener, at det er det, den europæiske befolkning beder os alle om.
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Lad mig takke Dem for en meget interessant og ansvarlig forhandling her til aften, og lad mig også korrigere en påstand vedrørende kommissionsformand Barroso. Han har udtrykt sin medfølelse på vegne af Kommissionen. Jeg vil gerne slutte mig til ham og udtrykke min medfølelse med familie og venner til ofrene for volden i Athen i dag. Det er normalt med uoverensstemmelser i et demokrati, men det er aldrig acceptabelt at ty til vold.
Bæredygtig vækst og jobskabelse udgør virkelig hjørnestenen i Europa 2020, og jeg vil gerne sige et par ord om finansiel stabilitet, som er en nødvendig forudsætning for at kunne vende tilbage til bæredygtig vækst og til målsætningerne i Europa 2020. Man kunne kalde det "Europa 2010", for det har vi brug for for at det lykkes med Europa 2020.
Eurolandenes beslutning sidste søndag om at aktivere mekanismen for koordineret og betinget finansiel bistand til Grækenland var ikke nogen let beslutning, men en nødvendig beslutning. Det var den ansvarlige og rette ting at gøre. Det er nu Kommissionens opgave at sikre, at den bilaterale gennemførelse koordineres, og at betingelserne anvendes systematisk og konsekvent.
Den finansielle støtte giver Grækenland et pusterum til at genoprette bæredygtigheden af landets offentlige finanser samt dets overordnede økonomiske konkurrenceevne. Det er ikke blot nødvendigt for Grækenland, men for at sikre den finansielle stabilitet i Europa og undgå, at steppebranden i Grækenland udvikler sig til en skovbrand i Europa. Finansiel stabilitet er nødvendig for Europas løbende økonomiske genopretning, for bæredygtig vækst og jobskabelse.
Nogle af Dem nævnte smitteeffekten og Deres bekymringer i forbindelse med andre lande i euroområdet eller i EU. Ingen kan påstå, at der ikke har været spændinger på de finansielle markeder i de seneste dage og uger, men ligesom på alle finansielle markeder er der en voldsom overreaktion. Alle eurolandene træffer foranstaltninger for at konsolidere deres offentlige finanser, ikke mindst Portugal og Spanien.
Grækenland er et unikt og særligt tilfælde i euroområdet og nu i EU. Eurolandene og Kommissionen, ECB og IMF tager specifikt hånd om problemerne i Grækenland. Jeg er sikker på, at det vil lykkes os, og at vi overvinder de store udfordringer.
Vi skal også tage ved lære af krisen. Det er vigtigt for økonomisk styring af Europa 2020. Den seneste udvikling i den europæiske økonomi, ikke mindst omkring Grækenland, har vist, at der er et presserende behov for at styrke den økonomiske styring i Europa. I næste uge fremsætter Kommissionen konkrete forslag til, hvordan vi kan styrke koordineringen af de økonomiske politikker og kontrollen med medlemsstaternes budgetter i EU.
I Den Økonomiske og Monetære Union er "M'et" blevet meget stærkere end "Ø'et". Det er på høje tid at fylde "Ø'et" med liv. Det var også den grundlæggende idé hos grundlæggerne af Den Økonomiske og Monetære Union. Vores overordnede princip er, at det altid er mere effektivt at forebygge end at korrigere, og derfor bygger vores forslag på at styrke forebyggelsen, og også korrektionerne. De centrale aspekter i vores forslag er trefoldige.
For det første skal vi styrke stabilitets- og vækstpagten, både de forebyggende og de korrigerende dele. Vi har brug for en mere systematisk og streng forebyggende budgetovervågning, så sager som den i Grækenland aldrig sker igen.
For det andet skal vi gå videre end budgetovervågning. Vi skal se på de makroøkonomiske ubalancer og konkurrenceevneforskellene, og derfor skal vi både styrke den eksportmæssige konkurrenceevne, som der er et presserende behov for i mange lande, og den indenlandske efterspørgsel, hvor der er behov for det, og hvor det er muligt.
Det tredje centrale aspekt er en kriseløsningsmekanisme. Den finansielle mekanisme for Grækenland opfylder det øjeblikkelige behov og de aktuelle formål. Det er dog tydeligt og nødvendigt, at vi skal etablere en permanent kriseløsningsmekanisme med stærke indbyggede betingelser og hæmmende foranstaltninger for dens anvendelse. Som kommissionsformand Barroso sagde tidligere i dag, er det bedre ikke at løbe nogen risiko og sikre, at vi også er rustet til at håndtere de værste scenarier.
Jeg regner altså med Deres støtte. Jeg regner med, at Parlamentet støtter en styrket økonomisk styring i Europa. Jeg opfordrer også eurolandenes stats- og regeringschefer til på fredag, og Det Europæiske Råd mere generelt, at støtte vores forslag og skride til omgående handling og gøre disse forslag til en realitet. Hvorfor? Fordi vi ikke kan tillade os at tage os god tid, og i stedet opfordrer jeg alle til at træffe beslutninger så hurtigt som muligt, så vi kan gøre Europa 2020 til en succes og skabe et reelt grundlag for en bæredygtig vækst og jobskabelse i Europa. Det er det, vores borgere forventer af os.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i den anden mødeperiode i maj.
(Mødet blev udsat i fem minutter af tekniske årsager)
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Vilija Blinkevičiūt 
skriftlig. - (LT) Europa gennemgår en vanskelig periode på grund af den globale økonomiske krise, genopretningen er stadig skrøbelig, og medlemsstaterne betaler en anden pris for at overvinde krisen. EU har brug for en ny strategi, der sigter mod skabelse af nye arbejdspladser, investering i uddannelse, sikring af muligheder for livslang læring og forbedring af levevilkår. Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på en af Kommissionens vigtigste forpligtelser til at reducere fattigdommen i Europa og fremme den sociale integration. Jeg vil dog gerne understrege, at vi, mens vi stræber efter at opfylde disse forpligtelser, skal træffe specifikke foranstaltninger og f.eks. styrke de obligatoriske sociale minimumsstandarder og mindstelønninger i hele EU, og vi skal også træffe yderligere foranstaltninger for at sikre beskyttelse af de mest sårbare sociale grupper. Jeg vil også gerne påpege, at målsætningerne i den nye strategi udgør ét fælles mål for Europa som helhed, som vi skal sigte mod gennem handling på både nationalt niveau og EU-niveau. Derfor opfordrer jeg Kommissionen til at fortsætte dialogen med medlemsstaterne, så nationale beslutninger er i overensstemmelse med EU's grundlæggende målsætninger, for kun på den måde vil strategien skabe konkrete resultater i stedet for blot at være en samling fine slogans.
Vasilica Viorica Dăncilă  
Det er absolut nødvendigt, at både den fælles landbrugspolitik og samhørighedspolitikken støtter den europæiske strategi for beskæftigelse og økonomisk vækst. Jeg mener, at den fælles landbrugspolitik skal komme med omgående løsninger på den effekt, den økonomiske krise har på landbrugsbedrifterne, som f.eks. manglen på kreditadgang for landbrugere, begrænsningerne på landbrugsindkomsterne og den stigende arbejdsløshed i landdistrikterne. Den skal også fortsat omfatte løsninger på afvandringstruslen, på affolkningen af landdistrikterne og på den aldrende befolkning i landdistrikterne i EU for at sikre langsigtet bæredygtighed i EU's landdistrikter.
Jeg er også nødt til at nævne, at den fælles landbrugspolitik i lyset af disse udfordringer efter 2013 skal sende et stærkt signal og indeholde løsninger på problemerne i både landdistrikterne og samfundet generelt gennem en stærk, bæredygtig, velfinansieret, troværdig og multifunktionel fødevarepolitik. Jeg vil gerne understrege det presserende behov for at tiltrække generationer af unge mennesker til landdistrikterne og for at komme med nye, alternative økonomiske muligheder for at sikre en bæredygtig befolkning i landdistrikterne. Jeg mener også, at arbejdsløshedsproblemerne i landdistrikterne skal løses ved at tilbyde muligheder for forandring og for nye indtægtskilder.
Ioan Enciu  
skriftlig. - (EN) Jeg vil gerne takke Kommissionen og Rådet for deres erklæringer om den nye europæiske strategi for arbejdspladser og vækst. Jeg anser fastlæggelsen af nye energimål som en nøglefaktor i opnåelsen af et mere ressourceeffektivt Europa inden 2020. Jeg vil gerne understrege over for Kommissionen, at nogle medlemsstater får brug for særlig støtte til at kunne udvikle og implementere vedvarende teknologier for at opnå målet om, at 20 % af den producerede energi skal stamme fra vedvarende energikilder. Jeg vil gerne fremhæve den positive virkning af støtten til initiativerne i den digitale dagsorden, som er en del af flagskibsinitiativerne med hensyn til nye færdigheder og arbejdspladser, og jeg kunne godt tænke mig, at Kommissionen fremsatte konkrete lovforslag til håndtering af udviklingen af onlinemiljøet ved at oprette faciliteter, både finansielle og administrative, til fremme af onlinevirksomheder og e-handel. Hvad angår forskning og innovation i Europa, glæder jeg mig over kommissær Quinns svar vedrørende behovet for at forbedre forskningsinfrastrukturen i de nye medlemsstater. Forskningsinstitutterne og forskerne venter på hurtig, koordineret handling fra Kommissionen og Rådet for at kunne løse dette problem, således at de får de samme muligheder for at deltage i rammeprogrammer.
João Ferreira  
Den dybe krise, som den neoliberalisme, der dominerer Europa, har ført kontinentet ind i, har fået forfatterne af 2020-strategien til at forsøge at pakke deres målsætninger ind i social og miljømæssig retorik, propaganda, som er blevet spredt til overflod. Alligevel har denne retorik droppet målsætningerne om "fuld beskæftigelse" og "udryddelse af fattigdom", som vi fandt i dens forgænger, Lissabonstrategien. Med hensyn til det, som vi ved om instrumenterne i Europa 2020-strategien, er der ikke rigtig nogen tvivl - det er en gammel strategi, som sigter mod at retfærdiggøre gamle politikker og gøre dem levedygtige, med velkendte konsekvenser. "I sidste ende var den øgede fleksibilitet og deregulering på arbejdsmarkedet, den forrang, som udvidelsen af det indre marked fik, liberaliseringen og privatiseringen af endnu flere økonomiske sektorer og liberaliseringen og dereguleringen af den internationale handel i fællesskab de instrumenter, der skabte den aktuelle situation. At fortsætte med disse instrumenter er intet mindre end en reel falliterklæring og fører videre hen imod en økonomisk, social og miljømæssig katastrofe. De over 20 mio. arbejdsløse udnyttes til at pålægge de resterende arbejdstagere en yderligere devaluering af arbejdsstyrken, hvilket medfører omfattende mangel på jobsikkerhed, periodisk beskæftigelse og strukturel arbejdsløshed. I sidste ende er alle pralerierne om en "social markedsøkonomi" ikke andet end en kommercialisering af alle områderne i det sociale liv, naturen og naturressourcerne.
Edit Herczog  
I EU står den økonomiske vækst stille, og arbejdsløsheden ligger over 10 %. Det betyder, at vi skal udarbejde en strategi for bæredygtig vækst og jobskabelse, som kan puste nyt liv i EU. Dette afhænger af, om det kan forny sig, basere økonomien på et nyt grundlag, og om dets borgere kan leve i overensstemmelse med en ny tankegang. En sådan fornyelse kan ske i EU gennem innovation samt forskning og udvikling. Med øje for borgernes fremtid arbejder EU på en 2020-vækststrategi, som er baseret på innovation samt forskning og udvikling, og som kan sikre fortsat økonomisk vækst og skaffe nye arbejdspladser til borgerne.
Uden ressourcer kan forskning og udvikling ikke skabe den nødvendige finansielle baggrund og kan således ikke udnytte innovationsmulighederne fuldt ud. Innovation er kun mulig som følge af et partnerskab, af fælles støtte. Ressourcerne kommer fra tre områder, nemlig EU, medlemsstaterne og den private sektor. Innovation på virksomhedsniveau kræver egnede menneskelige ressourcer. Det kan opnås gennem uddannelse og undervisning af høj kvalitet, som styres gennem koordinering på medlemsstatsniveau. Universiteterne har brug for støtte for at kunne skabe unge forskere, der kan give små og mellemstore virksomheder fortsatte innovationsmuligheder. Hvad angår uddannelse, er der to primære tendenser, som omfatter innovationsmuligheder, digitalisering og et reduceret energiforbrug.
Cătălin Sorin Ivan  
Eskaleringen af den økonomiske krise i Grækenland samt målet om en stabil arbejdsløshed på ca. 10 % i EU gør det umiddelbart nødvendigt at gennemføre Europa 2020-strategien. Bestræbelserne på at nå disse målsætninger skal baseres på troværdig, konsolideret handling rettet mod en overvindelse af krisen, hvor beskæftigelse er et af de centrale elementer på dagsordenen. Vi er alle enige om, at EU skal have en højt kvalificeret arbejdsstyrke, som er i stand til at håndtere de udfordringer, den står over for nu og i fremtiden, for at skabe en mere konkurrence- og bæredygtig økonomi. Fine erklæringer er dog ikke nok til at løse de aktuelle problemer. Derfor vil jeg minde Dem om, at der skal foretages hurtige investeringer, ikke blot i egnede kompetencer, men også i uddannelsessystemer, med henblik på at bringe dem i overensstemmelse med markedets krav. Medlemsstaterne skal være proaktive og opfylde de forpligtelser, de har påtaget sig i Det Europæiske Råd. De skal også træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at hjælpe EU ud af den aktuelle krise og sætte gang i den økonomiske vækst.
Tunne Kelam  
skriftlig. - (EN) Det vigtigste emne i drøftelserne om Europa 2020-strategiens fremtid er udfordringen om behov og bæredygtighed. Lissabonstrategien har tydeligvis ikke givet resultater, og nu skal vi være realistiske, hvis den fremtidige Europa 2020-strategi skal give resultater. For at gøre Europa 2020 til en succeshistorie er det afgørende, at medlemsstaterne, EU-institutionerne og alle samfundsaktørerne arbejder sammen om dette. En ledelsesstyret tilgang og en ikkehierarkisk tilgang skal kombineres. Der skal sættes realistiske standarder for at øge beskæftigelsen, særlig beskæftigelsesevnen blandt de unge. Uddannelsessystemerne i Europa skal fokusere mere på forskning og innovation. Flere investeringer i uddannelse er uundgåelige. Der skal skabes bedre sammenhæng mellem arbejdsmarkedet og uddannelserne. Begrebet livslang læring skal håndteres seriøst. Jeg går i høj grad ind for bedre erhvervsuddannelsessystemer og støtter behovet for at arbejde meget tættere sammen med den private sektor om dette. I en stadig mere konkurrencepræget verden skal Europa være ambitiøst og engageret på alle niveauer. Ellers har vi igen en strategi, der mere ligner Sovjetunionens femårsplaner. En overbevisende europæisk strategi om at skabe et stærkere Europa kræver lederskab på globalt niveau.
Ádám Kósa  
Integrerede retningslinjer vedrørende økonomi og beskæftigelse er det, der skal til i Europa 2020-strategien. Hvad angår udkastene til beskæftigelsesdirektiver, finder jeg det vigtigt at nævne, at integrerende vækst kun kan opnås, hvis der foretages investeringer i mennesker. En længere levetid er ikke nødvendigvis det samme som en længere produktiv karriere. Investeringer i sundhed er særlig relevante i forbindelse med Ungarn, hvor folk dør i en meget tidligere alder end i Vesteuropa, mens fødselsraten samtidig falder. Relevante kvalifikationer skal fastholdes, selv i en højere alder, og det er kun muligt med mere moderne, mere tilgængelige sundhedstjenester. Med andre ord skal der tænkes mere over tilgængelige arbejdspladser for et stigende antal ældre, som stadig er aktive. Det ville også gavne yngre, men handicappede personer. Sundhed fortjener således særlig opmærksomhed (f.eks. forbedring af arbejdsvilkårene, mere vellykket rehabilitering, fremme af bevaringen af et godt helbred osv.). Der henvises i øvrigt hertil i retningslinje 8 (investering i udvikling af menneskelige ressourcer), om end uden særligt fokus eller konkrete detaljer. Der er mange drøftelser om sundhedsydelser i Europa og rundt om i verden, og der er ikke nogen ensartet tilgang nogen steder. Vi er imidlertid nødt til at indse, at for at sikre Europas konkurrenceevne på længere sigt skal andelen af forsørgede bringes i balance med en sundere og mere aktiv befolkning. Jeg vil gerne bede de europæiske institutioner om at tage højde for dette i deres strategi og i gennemførelsen heraf.
Iosif Matula  
Jeg støtter Europa 2020-strategien om at fremme økonomisk vækst, som er intelligent (baseret på viden og innovation), miljøvenlig og fremmende for social integration. Jeg så gerne denne strategi gennemført via skabelse af velbetalte job og en forbedret levestandard. Hvis vi ønsker et stærkt, velafbalanceret Europa, skal vi i høj grad fokusere på økonomisk udvikling af regionerne i de nye medlemsstater for at reducere de eksisterende uligheder. Det siger sig selv, at det skal prioriteres at etablere en egnet infrastruktur.
Jeg vil gerne understrege, hvor vigtigt det er at gennemføre det symbolske initiativ "Youth on the Move". Vi skal øge bevillingerne til europæiske programmer, som har til formål at sikre, at uddannelserne hele tiden er opdaterede på alle niveauer, samt at fremme lærernes, de studerendes og forskernes mobilitet. Kvaliteten af uddannelserne i de europæiske skoler og universiteter skal højnes for at leve op til arbejdsmarkedets krav. Vi skal anvende egnede politikker og midler til at opmuntre til indlæring af fremmedsprog, flerfaglighed, dobbeltspecialiseringer på universiteter, hvilket er vigtigt for at opnå resultater inden for videnskabelig forskning og innovation og for at øge de unges chancer på arbejdsmarkedet. Det glæder mig også, at 2020-strategien indeholder et forslag om rammerne for unges beskæftigelse på europæisk niveau.
Rareş-Lucian Niculescu  
Lissabondagsordenens historie har bevist, at gode idéer og principper ikke er nok. Det vigtigste er at gennemføre de foreslåede tiltag. Den økonomiske og finansielle krise er desværre blevet sammenføjet med Lissabondagsordenens afslutning. Ikke desto mindre mener jeg, at det ville være forkert af os at skyde hele skylden for dette programs fiasko over på krisen uden at forsøge at kigge på, hvor EU har gjort fejl i gennemførelsesprocessen. Denne lærestreg vil måske komme os til gavn i gennemførelsen af den kommende Europa 2020-strategi.
Jeg mener, at vi har en række vigtige fællesskabsinstrumenter til gennemførelse af nye strategier, og her refererer jeg primært til samhørighedspolitikken. Det skal dog understreges, at vi ikke kan opgive målsætningerne i samhørighedspolitikken om at omdirigere midler for at opnå en gennemførelse af Europa 2020-strategien. Det ville være en fejl med alvorlige konsekvenser for de medlemsstater, som har brug for disse midler til at bygge bro over de udviklingskløfter, der adskiller dem fra de andre stater. Det ville resultere i, at samhørighedsprincippet på europæisk niveau slog fejl.
Kristiina Ojuland  
skriftlig. - (ET) Jeg glæder mig i høj grad over, at Kommissionen har udarbejdet den fremsynede strategi "Europa 2020 - en strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst", for en række europæiske lande har i for mange år fulgt læresætningen "efter os kommer syndfloden" i organiseringen af deres økonomi og finanser. På trods af Kommissionens rosværdige arbejde med at udarbejde strategien, overrasker det mig, at den er så naiv. Kommissionens erklæring tegner et billede af et grønt, lige Europa, som er baseret på en social markedsøkonomi, uden at det står klart, hvilke ressourcer der skal anvendes til at opnå dette. I Sovjetunionen var det på visse tidspunkter almindelig praksis at give løfter om kommunismens komme efter ti år, uanset realiteterne. Jeg håber, at Kommissionen efter balladen om den deklaratoriske Lissabonstrategi ikke ønskede at komme med endnu en utopi fuld af tomme ord, som de kunne narre de europæiske borgere med. Det, vi har brug for i dag, er ikke drømme, men konkrete handlinger til at redde den europæiske økonomi fra nedgang. Det er på høje tid, at vi indleder alvorlige strukturelle reformer i Europa, særlig på det socialpolitiske område, for den nuværende type velfærdsmodel er ikke længere bæredygtig.
Rovana Plumb  
Målet om at reducere antallet af EU-borgere, der lever under fattigdomsgrænsen, med 25 % inden 2020 er tæt forbundet med en forøgelse af beskæftigelsen til 75 %. At man har et kvantitativt mål for reduktionen af fattigdom er problematisk. Fattigdom omfatter økonomiske, sociale, kulturelle og uddannelsesmæssige aspekter, hvilket betyder, at der snarere er behov for kvalitative mål til at opnå den foreslåede målsætning end kvantitative.
I Rumænien viser de officielle data, som blev offentliggjort i marts 2010, et beskæftigelsesniveau, der ligger langt under det minimumsniveau, som er forudset i Europa 2020-strategien (50 % i modsætning til 75 %), og den nedadgående spiral fortsætter på grund af det aktuelle økonomiske klima. Kvinder, folk over 45 og unge mennesker har fortsat sværest ved at finde arbejde. Det er svært at tro, at Rumænien vil kunne nå dette mål i 2020.
Vi er nødt til at finde svar på spørgsmål vedrørende hele den potentielle arbejdsstyrkes bidrag og vores viden om de forskellige grupper i samfundet - kvinder og mænd, unge, ældre og migranter på arbejdsmarkedet. Andre spørgsmål drejer sig om, hvordan vi kan reducere arbejdsløsheden blandt de unge, og hvordan vi effektivt kan øge kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet ved at involvere dem mere i hele erhvervssektoren. Hvis vi ikke kommer med et klart svar på disse spørgsmål, lider de to mål om øget beskæftigelse og færre fattige samme skæbne som Lissabondagsordenen.
Georgios Stavrakakis
skriftlig. - (EL) Jeg vil gerne udtrykke min tilfredshed med konklusionerne fra rådsmødet i marts, for de anerkender betydningen af samhørighedspolitikken inden for rammerne af Europa 2020 og lukker således det væsentlige hul, der var i Kommissionens oprindelige tekst, hvori der overhovedet ikke blev henvist til samhørighedspolitikken. Både hr. Barroso og kommissær Hahn har altså anerkendt, at samhørighedspolitikken yder et afgørende bidrag til at opfylde denne strategi. Samhørighedspolitikken har udgjort et afgørende bidrag til at styrke konkurrenceevnen og beskæftigelsen, særlig via "øremærkning", og vi skal gøre brug af alt det, der er blevet opnået inden for disse rammer. Det betyder imidlertid ikke, at samhørighedspolitikken reduceres til et simpelt værktøj til gennemførelse af Europa 2020. Dens potentiale er langt større. Som et reelt udtryk for solidaritetsprincippet på lokalt og regionalt niveau garanterer den levedygtighed for udviklingsinitiativer, og den garanterer, at Europa 2020 tjener EU's generelle målsætning om at styrke samhørigheden på alle tre områder, nemlig det økonomiske, sociale og territoriale område, og ikke er begrænset til ensidig økonomisk udvikling. Endelig skal vi udnytte samhørighedspolitikkens potentiale for at undgå overlappende mål og finansiering mellem forskellige europæiske politikker.
Csaba Sándor Tabajdi  
Europa 2020-strategien skal skabe en "grøn revolution" i den europæiske økonomi, en energibesparende, miljøvenlig og bæredygtig økonomisk omstrukturering og grøn innovation. Udvikling må dog ikke blot betyde, at man hjælper de europæiske regioner, der allerede klarer sig over gennemsnittet. I stedet skal vi fokusere den største del af udviklingen på at støtte de mest underudviklede og dårligst stillede regioner. Der er stadig enorme forskelle mellem Øst- og Vesteuropa, hvad angår økonomisk effektivitet. I Bulgarien er der f.eks. behov for tre gange mere energi til at fremstille en BNP-enhed end i Tyskland, så hvis energipriserne stiger, vil landets konkurrenceevne fortsat forringes.
Når EU fremmer den grønne omstrukturering af økonomien, må det ikke glemme de afprøvede, eksisterende fællesskabspolitikker som f.eks. den fælles landbrugspolitik og samhørighedspolitikken. Der er også brug for den fælles landbrugspolitik til at nå miljøbeskyttelsesmålene og i kampen mod klimaforandringerne. De bedste til at forvalte Europas landdistrikter er landbrugsproducenterne selv. Europa 2020-strategien kan heller ikke lykkes uden samhørighedspolitikken. Samhørighedspolitikken omfatter hele det sæt værktøjer og den fleksibilitet, der er brug for til EU's økonomiske udviklingspolitik. Med værktøjerne i samhørighedspolitikken kan vi hjælpe med at nå mål på et hvilket som helst specifikt område. Vi kan f.eks. fremme udviklingen af vedvarende energikilder, forbedre energi- og ressourceeffektiviteten og støtte grøn innovation.
Nuno Teixeira  
Der er gået ti år, siden Lissabonstrategien blev vedtaget, og størstedelen af målsætningerne heri er stadig ikke opfyldt. Det, der bekymrer mig mest, er den svage økonomiske vækst, for den er afgørende for de andre målsætninger, og at væksten kun i to ud af strategiens ti leveår oversteg 3 %.
Lissabonstrategien indeholdt store ambitioner, men den manglede handlekraft, eftersom den var baseret på blød lovgivning og den åbne koordinationsmetode. Ud over målsætninger om beskæftigelse indeholder den nye Europa 2020-strategi målsætninger om uddannelse, miljø, bekæmpelse af fattigdom og investeringer i innovation. Både de nye målsætninger og instrumenterne til at opnå dem tilhører medlemsstaterne, så i sammenhæng med denne krise og forpligtelserne til planerne om stabilitet og vækst har vi brug for bedre ledelsesmekanismer og reel økonomisk og budgetmæssig koordinering mellem landene. Dette program kommer på et tidspunkt med økonomisk usikkerhed og høj arbejdsløshed, og det er en umiddelbar prioritet at reducere denne. Kommissionen skal tage styringen og lede denne proces. Kraftig økonomisk vækst er afgørende for at overholde planerne om stabilitet og vækst, og den kan stimuleres gennem de reformer og investeringer, som ligger bag Europa 2020-strategien.
Iuliu Winkler
skriftlig. - (HU) Jeg tror på, at vi skal drømme modige drømme. Europa 2020-dokumentet skal gælde alle samarbejdsområder i EU og blive en strategi for Europa på mellemlang og lang sigt. Men for at det skal kunne lykkes, skal der være solidaritet blandt borgerne i Europa. Ifølge Lissabontraktaten udarbejdes den nye strategi med bidrag fra de 27 medlemslande i det udvidede EU, så vores borgere kan mærke, at de er del af en fælles europæisk indsats. De ungarske vælgere i Rumænien forventer, at EU skal udtrykke solidaritet ved at finde en hurtig løsning og bringe de sydlige og østlige centraleuropæiske regioner på højde. Strategien skal tage fat på emner såsom mere langsigtet udvikling i vores lande, det indre marked, udviklingen af landbruget og små og mellemstore virksomheder, men også følsomme emner som f.eks. sociale netværk, demografiske udfordringer, lige muligheder på arbejdsmarkedet, sammenfletningen af europæiske systemer og netværk i alle aspekter af livet. Europa 2020-strategien skal være en strategi for indhentning og konvergens.
Artur Zasada  
I forhandlingerne om Europa 2020-strategien må vi ikke tilsidesætte et så vigtigt og afgørende emne som transport. Transportsektoren genererer ca. 10 % af EU's BNP og repræsenterer flere end 10 mio. arbejdspladser. Den spiller også en væsentlig rolle i forbindelse med det europæiske indre marked og retten til fri bevægelighed for personer og varer. Efter min mening skal spørgsmålet om jernbanetransport løses beslutsomt og hurtigt. Jeg er sikker på, at vi kan udvide det transeuropæiske jernbanenet inden 2020. Jeg mener, at alt nyt rullende materiel og alle nye jernbaneforbindelser fra 2014 skal udstyres med systemer, der er forenelige med det europæiske jernbanetrafikstyringssystem (ERTMS).
