Strategia externă a UE privind registrul cu numele pasagerilor (PNR) (dezbatere) 
Preşedintă
Următorul punct se referă la declaraţiile Consiliului şi ale Comisiei cu privire la strategia externă a Uniunii Europene privind registrul cu numele pasagerilor (PNR).
Annemie Turtelboom
Dnă preşedintă, onorabili deputaţi, consider că importanţa şi necesitatea datelor din registrul cu numele pasagerilor (PNR) au devenit evidente în ultimii ani. Trebuie doar să ne gândim la atacurile din New York, şi, de asemenea, la atacul eşuat asupra zborului din Amsterdam Schiphol spre Detroit. Desigur, în ultimele două zile, de asemenea, am observat că nivelurile de ameninţare au rămas foarte ridicate.
Trebui doar să privim informaţiile primite din mai multe state membre şi, de asemenea, nivelurile de ameninţare crescute din mai multe ţări, cum ar fi Franţa şi Spania. Ţara mea de origine, de asemenea, a crescut nivelul de ameninţare pentru anumite zone şi o alertă de călătorie a fost primită de curând din partea Statelor Unite ale Americii. Consider că Preşedinţia şi Comisia au lucrat din greu în domeniul PNR în ultimele câteva luni.
Situaţia actuală este următoarea. La 21 septembrie, Comisia a informat Consiliul cu privire la politica UE privind transferul datelor pasagerilor către ţările terţe. De asemenea, aceasta a prezentat trei proiecte de mandate de negociere pentru încheierea acordurilor cu Canada, Statele Unite ale Americii şi Australia, toate trei având un conţinut identic.
Prin urmare, Consiliul a purtat discuţii imediat, la 7 octombrie, cu privire la aceste proiecte - metoda şi sincronizarea celor trei mandate - şi a decis ca toate cele trei mandate să aibă, într-adevăr, un conţinut identic, pentru a putea fi adoptate de către Consiliu în acelaşi timp, pentru ca acestea să înceapă în acelaşi timp şi pentru ca negocierile cu Statele Unite ale Americii, Canada şi Australia să înceapă până în luna decembrie a acestui an, cel târziu.
Examinând conţinutul mandatelor şi al acordului PNR, Consiliul este conştient că cel mai important lucru privind cele trei acorduri se referă la asigurarea unui nivel suficient de ridicat de protecţie a datelor. În opinia mea, partenerii noştri străini, de asemenea, trebuie să obţină o garanţie cu privire la faptul că datele lor cu caracter personal se bucură de o protecţie suficientă. Într-adevăr, am cerut întotdeauna acest lucru atunci când am încheiat acorduri cu alte ţări. Uniunea Europeană s-a concentrat întotdeauna asupra acestui lucru, inclusiv în acordurile încheiate anterior cu alte ţări.
Într-adevăr, aş dori să subliniez faptul că unul dintre aceste acorduri anterioare - cel cu Australia - a fost descris o dată ca fiind cel mai prietenos acord de protecţie a datelor al anului. Prin urmare, consider că Parlamentul European are dreptul de a impune cerinţe stricte de protecţie a datelor. În consecinţă, Consiliul se va asigura că cerinţele de protecţie a datelor continuă să fie respectate şi, de asemenea, va asigura îndeosebi că principiul proporţionalităţii va fi întotdeauna respectat cu scopul de a preveni orice încălcare a dreptului la protecţia vieţii private.
Prin urmare, în textul mandatelor de negociere, Consiliul a accentuat, de asemenea, importanţa articolelor 7 şi 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În plus, aceste mandate prevăd perioade de păstrare şi o durată de acces la datele PNR care sunt proporţionale şi limitate.
Această cerinţă a fost evidenţiată şi mai mult luând în considerare numeroasele modalităţi în care datele PNR pot fi utilizate. Datele din trecut pot fi utilizate doar reactiv, datele actuale pot fi utilizate în timp real, iar profilurile de risc vor fi elaborate îndeosebi pentru a fi utilizate proactiv.
În ceea ce priveşte modelele de risc, suntem conştienţi că Parlamentul European este foarte preocupat de această "creare de profiluri”. În consecinţă, Comisia va clarifica în detaliu în propunerea sa aspectul la care se referă exact "crearea de profiluri”. În plus, Preşedinţia se va asigura că evaluările riscurilor nu pot duce la stigmatizarea persoanelor de o anumită origine etnică.
Aş dori să adaug două comentarii în introducerea mea scurtă: 1) într-adevăr, datele PNR pot fi utilizate doar de către companiile aeriene şi, prin urmare, nu de către autorităţile statelor membre înseşi şi, desigur, utilizarea acestora de către companiile aeriene este condiţionată de aprobarea din partea Uniunii Europene. 2) Preşedinţia, de asemenea, este conştientă de importanţa pe care Parlamentul o acordă acordului general între UE şi Statele Unite ale Americii în domeniul protecţiei datelor. În acest sens, m-aş referi la dezbaterea pe care aţi ţinut-o în acest Parlament împreună cu colegul meu, ministrul justiţiei.
În această introducere scurtă, aş dori să clarific faptul că, în timp ce aceste date PNR reprezintă o prioritate reală a Consiliului, acesta doreşte, de asemenea, să ia în considerare în mare măsură preocupările justificate ale Parlamentului cu privire la obţinerea unui echilibru benefic între viaţa privată şi securitate, echilibru care este întotdeauna necesar. Consider că evenimentele recente şi ameninţările ne obligă să înfruntăm realitatea. Dnă preşedintă, voi fi, desigur, la dispoziţia Parlamentului în orice moment - nu numai astăzi, ci şi în următoarele câteva săptămâni - pentru a continua dezbaterea privind datele PNR şi mandatele.
Cecilia Malmström
membră a Comisiei. - Dnă preşedintă, la 21 septembrie, Comisia a emis un pachet de propuneri privind schimbul de date din registrul cu numele pasagerilor cu ţările terţe şi acest lucru consta într-o comunicare privind strategia externă a UE în materie de PNR cu câteva principii, după cum aţi solicitat în rezoluţia dvs. de la începutul lunii mai a acestui an. De asemenea, au existat trei recomandări privind directivele de negociere pentru noile acorduri PNR cu Canada, Australia şi SUA. Aş dori să mulţumesc autorilor rezoluţiei din luna mai pentru munca în echipă excelentă de care ne-am bucurat şi pentru cooperarea foarte constructivă din cadrul acestui dosar, precum şi pentru modul dvs. constructiv de a găsi soluţii pentru a avansa în noul cadru instituţional.
Obiectivul acestei comunicări este de a stabili pentru prima dată un set de criterii şi principii care ne-ar ghida în relaţiile noastre externe privind PNR. O putem folosi ca metodă pentru a comunica cu ţările terţe, dar şi pentru a ne defini propria politică în raport cu aceasta. Evident, această comunicare va încerca să realizeze o coerenţă cu acordul PNR al UE care va fi prezentat într-o etapă ulterioară.
Directiva nu a fost adoptată, adică, mandatul nu a fost adoptat încă de către Consiliu, însă mandatele, desigur, urmează structura comunicării generale.
Problema creării de profiluri a fost ridicată, de asemenea, de către Preşedinţia belgiană. Evaluarea riscului este un aspect care ştiu că apare foarte des în discuţii şi de aceea am ales să ridic urgent această problemă. Conceptul de creare de profiluri nu este, în sine, definit în niciun instrument juridic, dar acest lucru nu înseamnă că nu avem legi cu privire la aceasta. Instrumentele de protecţie a datelor fac referire la aceasta, însă o denumesc "Interzicerea prelucrării automate”: acest lucru înseamnă că legislaţia UE privind protecţia datelor împiedică orice persoană să facă obiectul unei decizii care produce efecte juridice în ceea ce o priveşte, sau care o afectează în mod semnificativ şi care se bazează exclusiv pe prelucrarea automată a datelor. Nu este interzisă prelucrarea datelor în mod automat, însă deciziile care îi afectează din punct de vedere juridic pe indivizi nu trebuie luate în mod automat.
Comunicarea PNR evidenţiază aceste principii şi prevede măsuri eficiente şi efective pentru a proteja interesele persoanelor vizate. În special, orice decizie automată ar trebui verificată de un operator uman şi ar trebui să li se permită persoanelor vizate să îşi prezinte punctul de vedere. Acest lucru înseamnă că decizia finală luată în privinţa unei persoane nu poate fi luată niciodată într-un mod complet automat. În acest sens, comunicarea urmăreşte să garanteze că prelucrarea datelor nu depăşeşte ceea ce este legal şi că prelucrarea respectă drepturile fundamentale, inclusiv normele noastre actuale de protecţie a datelor.
De asemenea, aţi solicitat Comisiei să clarifice situaţia actuală privind acordurile bilaterale şi memorandumurile de înţelegere referitoare la programul de scutire de vize. Voi încerca să vă explic puţin acest lucru. În august 2007, SUA a adoptat recomandările de punere în aplicare a Legii Comisiei 9/11, iar o secţiune din aceasta acoperă modernizarea programului de scutire de vize. Termenii şi condiţiile acestei legi afectează toate statele membre ale UE, indiferent dacă fac parte sau nu din programul de scutire de vize.
Din partea UE, această lege a dus la o abordare dublă convenită de către Consiliu în martie 2008. Traseul urmat de UE priveşte negocierile între UE şi SUA în ceea ce priveşte condiţiile de acces pe teritoriul SUA şi, într-adevăr, accesul la programul de scutire de vize. Acest lucru ţine de competenţele UE - repatrierea propriilor conaţionali, îmbunătăţirea securităţii documentelor de călătorie şi securitatea aeroporturilor. Acest lucru a dus la încheierea un acord UE-SUA care a confirmat faptul că UE îndeplineşte aceste condiţii.
De asemenea, am avut un traseu bilateral: negocieri bilaterale între UE şi SUA şi statele membre pentru a îndeplini condiţiile impuse de SUA pentru accesul la programul de scutire de vize care ţin de competenţa statelor membre spre deosebire de competenţa UE. Aceste condiţii se referă la cooperarea cu SUA privind infracţiunile grave, iniţiativele de combatere a terorismului şi schimbul de informaţii în aceste domenii.
În conformitate cu acest traseu bilateral, mai multe state membre au semnat iniţial un memorandum de înţelegere cu SUA. Acest memorandum nu era destinat să devină, per se, o bază juridică pentru schimbul de date. Aceste state membre au confirmat disponibilitatea părţilor de a negocia acordurile cu privire la informaţiile despre pasageri, informaţiile pentru depistarea teroriştilor cunoscuţi sau suspectaţi, informaţiile destinate combaterii terorismului şi a infracţiunilor grave, precum şi acordurile cu privire la problemele referitoare la informaţii, migraţie şi securitatea frontierelor.
Conform informaţiilor pe care Comisia tocmai le-a adunat de la statele membre, opt state membre au semnat un astfel de memorandum de înţelegere cu SUA.
După semnarea acestor memorandumuri, SUA şi câteva state membre au negociat două tipuri de acorduri. În primul rând, acorduri privind consolidarea cooperării în vederea prevenirii şi combaterii criminalităţii grave: acest lucru se referă la cooperarea privind potrivirea amprentelor digitale şi a mostrelor de ADN. Paisprezece state membre au încheiat acorduri identice cu SUA.
În al doilea rând, acordurile privind schimbul de informaţii pentru depistarea teroriştilor cunoscuţi sau suspectaţi: acestea se referă la schimbul de informaţii specifice despre indivizii care sunt terorişti cunoscuţi sau suspectaţi, adică, numele lor complet, data lor de naştere, paşaportul şi cetăţenia. Zece state membre au încheiat astfel de acorduri. Dar permiteţi-mi să adaug faptul că niciunul dintre aceste acorduri bilaterale nu acoperă datele PNR. Schimbul de date PNR are loc numai în conformitate cu acordul UE-SUA.
Ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona şi eliminarea fostei structuri pe piloni, toate condiţiile necesare programului SUA de scutire de vize intră acum în competenţa UE. În prezent, Comisia evaluează dacă abordarea dublă convenită în 2008 ar trebui actualizată în urma intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Desigur, vă voi informa pe deplin cu privire la acest lucru.
Rezoluţia Parlamentului se referă, de asemenea, la cooperarea UE-SUA privind securitatea aeronautică unică. Aceasta este responsabilitatea vicepreşedintelui Kallas care este comisar pentru transport. Acesta a urmărit negocierile cu administraţia americană pentru securitatea transporturilor pentru a scuti pasagerii de origine americană de control în aeroporturile din UE. Acest lucru ar trebui să îmbunătăţească eficienţa în aeroporturile din UE fără a compromite securitatea. Vicepreşedintele Kallas a informat Comisia pentru transport şi turism din acest Parlament cu privire la aceste aspecte.
Este important să subliniez faptul că acest aspect este foarte diferit de PNR. Cooperarea pentru securitatea aeronautică unică nu se referă la transferul de date cu caracter personal, şi nici la prelucrarea informaţiilor cu privire la urmărirea infractorilor şi teroriştilor suspectaţi, astfel încât nu vom ridica această problemă în negocierile PNR.
În încheiere - regret că vorbesc prea mult, dar consider că acest lucru trebuie clarificat - aş dori să menţionez că mandatele de negociere, astfel cum a afirmat Preşedintele în exerciţiu al Preşedinţiei belgiene, vor fi adoptate de către Consiliu foarte curând. Ca întotdeauna, îmi iau angajamentul de a vă informa cu privire la progresele înregistrate în toate etapele de negociere. S-a decis deja că vom purta negocierile în paralel cu toate cele trei ţări, dar acestea nu se vor încheia neapărat în acelaşi timp.
Ştiu că acest lucru este de interes special pentru Parlament, iar eu, prin urmare, rămân la dispoziţia dvs. pentru a discuta acest lucru acum şi împreună cu comisiile competente şi cu ceilalţi deputaţi oricând doriţi.
Axel Voss
Dnă preşedintă, votul de mâine privind registrul cu numele pasagerilor nu ar fi fost necesar dacă noi, aici în Parlament, am fi luat mai în serios şi am fi fost mai bine informaţi de către Comisie şi de către Consiliu cu privire la transmiterea datelor de către UE şi de către statele sale membre ţărilor terţe odată cu adoptarea deciziei SWIFT. Dacă relaţiile interinstituţionale continuă în acest mod, există riscul să ajungem în situaţia psihologică a SUA în ceea ce priveşte PNR, aşa cum s-a întâmplat în cazul SWIFT. Nimeni nu doreşte acest lucru şi consider, de asemenea, că ar fi foarte periculos. Cu toate acestea, trebuie să facem în continuare eforturi pentru a rezolva acest lucru.
Când vine vorba despre acest aspect, cred că lipseşte un concept clar privind necesitatea schimbului de date pentru a preveni teroarea; apoi, putem adopta o poziţie pe baza acestui concept. Mai întâi SWIFT, apoi PNR; apoi, a urmat memorandumul de înţelegere cu accesarea bazelor de date naţionale; apoi un acord-cadru cu SUA; apoi modificarea propriului nostru act de modificare privind protecţia datelor. în prezent, dorim să instalăm acest program pentru o securitate unică - totul mi se pare mai degrabă fragmentat.
În plus, trebui să clarificăm sau să aflăm odată pentru totdeauna ce fel de date sunt necesare de fapt Statelor Unite ale Americii pentru a preveni teroarea, precum şi modul în care putem ajuta şi aduce la îndeplinire acest lucru. Ceea ce am văzut până în prezent este un fel de "tactică a feliei de salam”, iar acest lucru este dăunător.
Ştiu că a existat o pauză ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, însă este şi mai dăunător pentru noi în cazul în care Consiliul şi Comisia nu ne informează cu privire la aceste procese.
Prin urmare, solicit reprezentanţilor Consiliului şi ai Comisiei cinci lucruri. În primul rând, vă rog să creaţi un concept adecvat care să stabilească în mod cuprinzător şi decisiv ce implică schimbul de date în scopul combaterii terorismului. De asemenea, solicit să stabiliţi o coerenţă în chestiunile UE referitoare la transmiterea de date şi să nu le împărţiţi în probleme naţionale şi europene. Solicit, de asemenea, să se stabilească la nivel general european competenţa de a lua decizii cu privire la aceste chestiuni şi să se ia în considerare posibilitatea că am prefera să încheiem acorduri PNR cu Canada şi Australia. În final, solicit accelerarea procesului deoarece teroriştii apar constant acolo unde securitatea noastră lipseşte - cum s-a întâmplat recent în cazul transportului de marfă.
Birgit Sippel
Dnă preşedintă, într-o lume globalizată, terorismul şi criminalitatea sunt, din păcate, de asemenea, organizate la nivel mondial şi, prin urmare, ştim că trebuie să cooperăm pe plan internaţional şi trebuie să facem schimb de informaţii. Sunt foarte bucuroasă să aud că atât Comisia, cât şi Consiliul consideră că trebuie să se acorde o prioritate foarte mare atât drepturilor cetăţenilor, cât şi protecţiei datelor. Totuşi, acest lucru nu înseamnă că Parlamentul se poate culca pe laurii săi, deoarece aspectele cum ar fi perioadele de păstrare, volumele de date şi limitarea scopului, precum şi controalele vor rămâne puncte critice chiar în cazul în care clauzele de protecţie pot fi cu adevărat puse în aplicare în domeniul protecţiei datelor. În această zonă sensibilă, nu avem nevoie de controale neclare, ci de mai multă încredere.
Condiţiile privind schimbul de date trebuie, prin urmare, să fie stabilite la un nivel deosebit de înalt, deoarece nu reprezintă doar un aspect al acordurilor specifice cu Australia şi SUA; câteva ţări cum ar fi Coreea şi India doresc, de asemenea, să aibă acorduri PNR cu noi. Din acest motiv, de asemenea, este foarte important să stabilim acordurile la standarde de securitate deosebit de înalte în acest moment. Acelaşi lucru se aplică transmiterii de date către ţările terţe. Aici, din nou, trebuie să examinăm foarte atent condiţiile pe care dorim să le includem.
În acelaşi timp, atunci când se discută despre datele PNR, trebuie, de asemenea, să privim dincolo de acestea. Care este rostul păstrării unui volum de date cât mai mic posibil atunci când se negociază acordul PNR dacă SUA, în calitate de opozant, anunţă că doreşte nu numai să perceapă o taxă de intrare, ci şi să colecteze date adiţionale despre pasageri?
De asemenea, avem o problemă pe teritoriul Uniunii Europene. Care este rostul de a fi de acord cu cele mai înalte standarde posibile şi de a încerca limitarea volumelor de date dacă, în acelaşi timp, acordurile bilaterale sunt încheiate fără ca noi să ştim conţinutul acestora şi standardele de securitate? Dna Malmström a spus că nu este vorba despre datele PNR, ci mai degrabă că toate datele colectate ar trebui să servească în mod aparent scopului de combatere a terorismului şi a criminalităţii. Prin urmare, aş dori să închei prin a mai adresa încă o cerere: avem nevoie nu numai de dispoziţii bune privind măsurile individuale, ci şi de o privire de ansamblu, în cele din urmă, asupra tuturor măsurilor şi asupra tuturor datelor care au fost transferate de către UE şi de către statele membre. Trebuie să fim foarte clari în această privinţă: nu vom atinge niciodată o securitate de sută la sută, oricât de multe măsuri vom lua şi oricât de multe date vom colecta. Acesta este un fapt pe care trebuie să îl înfruntăm.
Sophia in 't Veld
în numele Grupului ALDE. - Dnă preşedintă, aş dori să mulţumesc dlui comisar şi dlui ministru pentru introducerile lor. Salut atitudinea foarte cooperativă a Comisiei şi a Consiliului. Au existat exemple în trecut în care cooperarea a fost mai puţin profundă. Consider că acest exemplu arată că, în cazul în care cele trei instituţii principale pot ajunge la un acord, putem vorbi cu o singură voce în numele a 500 de milioane de cetăţeni - şi aceasta este o voce foarte puternică.
Rezoluţia a fost prezentată în comun de şase grupuri politice, ceea ce înseamnă că acest Parlament trimite un semnal politic foarte puternic. De asemenea, aş dori să le mulţumesc tuturor raportorilor alternativi din alte grupuri pentru cooperarea lor foarte bună. Există un aspect pe care dl comisar şi dl ministru nu l-au abordat în prezentările lor: problema proporţionalităţii şi a necesităţii. Atât Consiliul, cât şi Comisia încă mai susţin că o colectare şi o stocarea masivă - nu ad-hoc - a datelor PNR este necesară şi proporţională având în vedere lupta împotriva terorismului. Sunt dispusă să îi cred, însă această afirmaţie trebuie să fie întemeiată: avem nevoie de dovezi privind necesitatea şi de dovezi privind proporţionalitatea. De ce? Testul de proporţionalitate nu este un test politic; este un test juridic.
Legile europene privind protecţia datelor solicită o colectare şi o stocare proporţională şi necesară a datelor. Nu putem fi de acord din punct de vedere politic în privinţa acestui lucru; acest fapt trebuie dovedit în instanţă. În cazul în care o persoană introduce o acţiune în justiţie, iar instanţa decide că aceste acorduri nu sunt impecabile, atunci arătăm ca nişte idioţi. Parlamentului European nu i se poate cere să aprobe un lucru care este pasibil de a fi contestat în justiţie. Acesta este un aspect esenţial.
Există şi alte aspecte care trebuie să fie clarificate. Sunt bucuroasă să aud că problema creării de profiluri este examinată de către Comisie, dar consider că trebuie să discutăm mai mult cu privire la acest subiect. Unele state membre propun o clauză privind încetarea de drept a efectelor juridice. Desigur, aş aproba din toată inimă această clauză; Sper că Consiliul va decide să introducă această clauză. În final, Comisia Europeană face referire la relaţii bune cu ţările terţe, dar aceste acorduri nu pot fi considerate instrumente ale diplomaţiei internaţionale. Acestea sunt instrumente de cooperare internaţională în aplicarea legii şi de protejare a libertăţilor civile şi a statului de drept. Trebuie să le obţinem acum, deoarece nu numai că negociem cu SUA, Canada şi Australia, ci şi stabilim un model şi un exemplu pentru acordurile cu alte ţări.
Jan Philipp Albrecht
Dnă preşedintă, dnă Malmström, doamnelor şi domnilor, noi, în calitate de Parlament, vom adopta mâine o rezoluţie comună care accentuează încă o dată preocupările noastre privind schimbul de date din registrul cu numele pasagerilor. De ce vom face acest lucru? Vom face acest lucru deoarece am prezentat critici ani de zile, dar avem sentimentul că nu s-a acordat o atenţie suficientă acestora în negocierile actuale şi deoarece este important pentru noi ca aceste critici să fie luate în considerare chiar de la început, astfel încât acest acord să aibă cel puţin şansa de a primi în final aprobarea aici, în Parlament.
Există trei critici principale, iar dl Voss le-a menţionat deja pe câteva. În primul rând, este important şi necesar să înţelegem că dorim o abordare europeană comună, şi nu măsuri diferite privind schimbul de date cu dispoziţii diferite privind protecţia datelor. Prin urmare, este important să se specifice clar că ar trebui găsită o soluţie uniformă pentru a face acest lucru împreună cu părţile contractante la nivel european.
În al doilea rând - şi acest lucru este chiar mai important - totul este deschis şi în conformitate cu temeiul juridic din tratate. În calitate de Parlament, am afirmat clar de nenumărate ori că respingem utilizarea datelor din registrul cu numele pasagerilor în scopul creării de profiluri, iar perioadele mari de stocare sunt incompatibile cu dreptul constituţional. Pentru noi, acest lucru înseamnă că utilizarea proactivă şi reactivă a datelor din registrul cu numele pasagerilor iese de fapt din discuţie, ca o chestiune de principiu. Acest lucru trebuie specificat clar în mandat şi în negocieri, de asemenea, pentru ca, în cele din urmă, să fie posibil ca Parlamentul să îşi dea aprobarea.
Philip Bradbourn
în numele Grupului ECR. - Dnă preşedintă, PNR este, după cum a fost recunoscut, un instrument important pentru securitatea naţională. Acesta este o componentă-cheie în lupta pentru securitatea noastră, nu numai în aer, ci şi pe pământ. Totuşi, PNR trebuie să fie doar un instrument de luptă împotriva terorismului. Acesta nu trebuie să devină o licenţă gratuită pentru păstrarea datelor de către guverne sau de către agenţiile acestora.
Prin urmare, trebuie să ne gândim bine cui permitem să aibă acces la aceste date şi de ce; nu doar căror ţări, ci şi căror agenţii. Care sunt avantajele noastre dacă le permitem accesul la aceste date? Cum vor fi datele protejate de aceştia şi, important, cum putem fi siguri că acestea vor rămâne la fel? De asemenea, trebuie să fim siguri că toate aranjamentele cu ţările terţe sunt reciproce, astfel încât să beneficiem şi noi. PNR este o armă importantă pentru a asigura protecţia noastră împotriva terorismului, dar nu este singura armă: pragmatismul şi proporţionalitatea ar trebui să fie elementele-cheie pentru fiecare decizie pe care o luăm în acest Parlament; subiectul privind registrul cu numele pasagerilor nu face excepţie.
Rui Tavares
Când discutăm acest acord privind registrul cu numele pasagerilor (PNR), ne amintim cu toţii ce s-a întâmplat în cazul SWIFT; subiectul a apărut deja pe neaşteptate de mai multe ori în această dezbatere. Cazul SWIFT a fost unul semnificativ. Putem avea păreri diferite despre SWIFT în sine şi cu siguranţă am votat diferit în acest Parlament, dar suntem cu toţii de acord asupra unui singur lucru: am învăţat foarte multe despre ce să facem şi ce să nu facem.
Despre ce să facem: am învăţat că Parlamentul trebuie să se pronunţe foarte ferm pentru a apăra interesele private a 500 de milioane de cetăţeni. De data aceasta, în plus, faptul că avem şase grupuri politice care participă în scris, o rezoluţie înseamnă că intenţionăm să folosim vocea Parlamentului într-un mod mai clar şi mai unit.
Totuşi, ştim, de asemenea, foarte multe despre ceea ce nu trebuie să facem. În această etapă a negocierilor privind PNR, putem folosi în continuare ceea ce am învăţat. Consiliul ar trebui în mod evident să îşi pregătească mandatul pe care îl vom citi cu mare atenţie; Comisia ar trebui să conducă negocierile, deoarece este cea care negociază; iar Parlamentul ar trebui să aibă cuvântul final. Totuşi, în acelaşi timp, am învăţat mult mai multe. Este evident că Parlamentul ar trebui să fie informat în toate etapele, dar în acest moment, fac apel direct la Comisie: Comisia ar putea accepta, de asemenea, ideile Parlamentului în cursul acestui proces. Îmi amintesc că în cazul SWIFT, de exemplu, a fost ideea Parlamentului de a avea un supraveghetor la Washington. În cursul acestui proces, Parlamentul este obligat să aibă numeroase idei care să fie incluse în negocieri fără, desigur, să încalce prerogativele Comisiei, însă Parlamentul va avea ultimul cuvânt, de facto şi de jure, cu privire la aceste negocieri, şi îl va folosi cu siguranţă.
De asemenea, este un lucru pe care nu ar trebui să îl uităm în acest proces, pe care, uneori, l-am uitat, şi anume, că aceste date sunt date cu caracter personal. Acest lucru înseamnă că avem de-a face cu date împrumutate care aparţin publicului, astfel cum am spus în rezoluţia noastră când am vorbit despre conceptul autodeterminării informaţionale. Acest lucru înseamnă că în orice moment în acest proces şi în timpul utilizării acestor date în viitor, persoanele vor avea acces direct la ceea ce se întâmplă cu datele lor.
Jaroslav Paška
În prezent, datele cu caracter personal ale cetăţenilor noştri sunt transferate către Statele Unite ale Americii pe baza numeroaselor acorduri existente. Dintre acestea, sunt importante acordurile bilaterale şi memorandumurile de înţelegere încheiate între anumite state membre şi SUA care dau naştere unor preocupări serioase privind încălcările dreptului la protecţia datelor al cetăţenilor europeni.
Prin urmare, este un lucru bun că o cerere din partea Comisiei Europene a fost îndreptată către Consiliul European pentru a începe discuţiile între UE şi SUA pentru crearea unui nou acord-cadru privind transferul şi prelucrarea datelor cu caracter personal în scopul prevenirii, investigării, identificării sau urmării în justiţie a criminalităţii, în cadrul cooperării poliţieneşti şi judiciare în materie penală.
Dle comisar, în negocierile cu prietenii noştri americani, totuşi, trebuie să insistăm ca noul acord-cadru să fie echilibrat şi corect cu privire la drepturile cetăţenilor UE în domeniul protecţiei datelor cu caracter personal. De asemenea, ar fi un lucru bun dacă noul acord-cadru ar modifica acordurile bilaterale actuale, care nu sunt corecte şi care, în numeroase cazuri, încalcă drepturile la protecţia datelor cu caracter personal ale cetăţenilor noştri.
Daniël van der Stoep
(NL) Dnă preşedintă, Partidul Olandez pentru Libertate (PVV) este în favoarea măsurilor care pot contribui la lupta împotriva terorismului, în special împotriva terorismului islamic. De asemenea, PVV acordă o importanţă majoră protejării vieţii private a cetăţenilor olandezi şi consideră că, în cazul în care aceste interese se contrazic, ele trebuie să fie atent cântărite.
Statele Unite ale Americii pot avea unele date ale pasagerilor noştri, dar cu trei condiţii. Prima condiţie este ca aceste date să fie utilizate doar în lupta împotriva terorismului. Cea de-a doua condiţie este reciprocitatea. Companiile aeriene americane trebuie, de asemenea, să garanteze că aceste date sunt trimise autorităţilor europene, la fel ca şi situaţia inversă. Datele ar trebui oferite nu unei agenţii europene, ci mai degrabă autorităţilor din statul membru al UE prin care tranzitează avioanele sau care este destinaţia finală a acestora.
Cea de-a treia condiţie este ca datele transferate să fie nediscriminatorii. Statele Unite ale Americii şi, prin urmare, ţările europene, de asemenea, pot cere toate datele care au fost furnizate voluntar de pasageri. Subliniez cuvântul "voluntar”. Datele privind religia, ideologia, adresa, numărul de telefon, numărul cărţii de credit şi datele din paşaportul unei persoane pot fi furnizate, dar partidul meu consideră că datele care nu sunt oferite în mod voluntar de pasageri, cum ar fi datele privind genul, originea etnică sau handicapurile, nu trebuie furnizate.
Dnă preşedintă, aş dori, de asemenea, să repet motivul pentru care aceste măsuri sunt necesare. Să ne fie clar faptul că acestea nu sunt necesare pentru a combate terorismul creştin sau budist. Din păcate, aceste măsuri sunt necesare din cauza ameninţării la adresa lumii libere exercitate de Islam. Este timpul ca deputaţii din acest Parlament să înţeleagă acest lucru în cele din urmă.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Dnă preşedintă, libertatea şi securitatea sunt elemente esenţiale pentru punerea în aplicare a oricărei structuri juridice şi democratice din prezent în care libertatea utilizează securitatea ca cel mai valoros instrument de protecţie.
Transferul datelor din registrul cu numele pasagerilor (PNR) ţărilor terţe reprezintă un element esenţial al luptei transnaţionale împotriva terorismului şi a criminalităţii organizate. Acesta ar trebui să se bazeze pe respectarea strictă a normelor UE privind protecţia datelor cu caracter personal, astfel cum se prevede la articolele 7 şi 8 din Carta drepturilor fundamentale şi la articolul 16 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene. Din acest motiv, trebuie să salutăm comunicarea din partea Comisiei privind abordarea globală a transferurilor de date PNR către ţările terţe şi recomandările acesteia pentru ca Consiliul să autorizeze deschiderea negocierilor din acest domeniu cu Australia, Canada şi Statele Unite ale Americii, deoarece ambele instrumente abordează preocupările Paramentului în ceea ce priveşte securitatea, apărarea drepturilor fundamentale şi protecţia datelor cu caracter personal.
Cu toate acestea, ar trebui subliniat faptul că datele PNR nu pot fi utilizate pentru crearea de profiluri, motiv pentru care Comisia a încercat să clarifice - în opinia mea, cu succes - diferenţele dintre expresiile "evaluare a riscurilor” şi crearea de profiluri menţionată anterior.
În plus, dl comisar a spus că verificarea va fi efectuată mai degrabă de către operatori umani, şi nu de maşini automate. Ei bine, vom vedea ce se va întâmpla.
Dnă preşedintă, avem nevoie de un acord unic, general, obligatoriu din punct de vedere legal pentru a proteja datele cu caracter personal. Acest acord la nivel superior trebuie să fie pus în aplicare prin intermediul acordurilor sectoriale pentru a combate teroarea şi criminalitatea organizată.
În ceea ce priveşte necesitatea, dnă preşedintă, aceasta este evidentă. În ceea ce priveşte proporţionalitatea, aceasta trebuie, în toate cazurile, să fie o cerinţă inerentă.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Dnă preşedintă, aş dori să mă alătur celor din Parlament care au susţinut utilitatea şi oportunitatea acestei recomandări a Comisiei adresate Consiliului în vederea negocierii privind stabilirea unui acord-cadru pentru transferul de date şi protecţia datelor cu caracter personal între Statele Unite ale Americii şi Uniunea Europeană. De asemenea, aş dori să-mi exprim sprijinul pentru o abordare cuprinzătoare, astfel încât acest acord-cadru să acopere nu numai toate acordurile viitoare privind transferul de date între Uniunea Europeană şi Statele Unite ale Americii, ci şi acordurile bilaterale dintre Statele Unite ale Americii şi fiecare stat membru în contextul cooperării judiciare şi poliţieneşti.
În al doilea rând, aş dori să mă alătur celor din Parlament care şi-au exprimat regretul şi respingerea faţă de măsurile adoptate de către autorităţile Statelor Unite ale Americii privind introducerea de taxe administrative în conformitate cu Legea privind promovarea călătoriilor care, prin urmare, măreşte costurile de călătorie şi, în consecinţă, circulaţia persoanelor prin intermediul Sistemului electronic de autorizare a călătoriilor.
În practică, acest lucru duce la taxe şi la reintroducerea vizelor, şi, în plus, la excluderea din programul de scutire de vize a României, Poloniei, Bulgariei şi a Ciprului, ceea ce înseamnă, prin urmare, că există un sistem pe două niveluri şi standarde duble în tratamentul statelor membre. În consecinţă, solicităm Comisiei să respingă în mod prioritar aceste măsuri şi să ia, de asemenea, în considerare opţiunea reciprocităţii.
În al treilea rând, aş dori să spun că importanţa registrului cu numele pasagerilor şi acordul juridic între Uniunea Europeană şi Statele Unite ale Americii constă tocmai în faptul că acestea trebuie să combine protecţia datelor cu schimbul de date, şi, prin urmare, să garanteze principiile cuprinse în rezoluţiile Parlamentului şi care vor fi incluse în rezoluţiile pe care le vom adopta mâine: nevoia de a consolida principiul proporţionalităţii şi al necesităţii, minimizarea datelor irelevante şi, desigur, limitarea scopului. Aceste principii asigură existenţa unui echilibru între libertate şi securitate, deoarece libertatea reprezintă unul dintre angajamentele Parlamentului. Totuşi, securitatea reprezintă, în prezent, unul dintre obiectivele Uniunii Europene, astfel cum a recunoscut însăşi dna comisar.
În consecinţă, facem apel la dvs. să includeţi acest angajament pentru a consolida garantarea vieţii private şi a drepturilor fundamentale ale omului în viitoarele acţiuni privind securitatea aeriană, în protecţia datelor pentru registrul cu numele pasagerilor, în revizuirea controalelor de securitate şi în dezbaterea actuală privind introducerea de scanere de securitate în aeroporturi.
Judith Sargentini
(NL) Dnă preşedintă, suntem cu toţii conştienţi că suntem întotdeauna în spatele societăţii într-o anumită măsură. Evoluţiile au loc, iar politica şi legislaţia urmează mai târziu. Faptul că formatul actual include cerinţe privind respectarea drepturilor civile de către acordul privind registrul cu numele pasagerilor (PNR) este foarte practic, dar arată că suntem în urma evoluţiilor. Dezbaterea anterioară referitoare la acordul-cadru privind protecţia datelor a constituit o altă ilustrare a acestui lucru.
Temerea mea nu este că această listă, care arată bine, există în prezent şi este folosită; temerea mea se referă la păstrarea numeroaselor acorduri bilaterale între statele membre şi alte ţări. În consecinţă, am o întrebare pentru dna Turtelboom, Preşedinta în exerciţiu a Consiliului, şi anume dacă poate garanta că acestea se termină în mod irevocabil? Doresc să îndemn negociatorii să ia cu ei Convenţia europeană pentru protecţia drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale sub formă de carte, să pună pe masă aceste drepturi fundamentale atunci când sunt pe punctul de a începe negocierile şi să facă constant trimiteri la acestea.
Marie-Christine Vergiat
(FR) Dnă preşedintă, încă o dată, ni se solicită un acord privind protecţia datelor cetăţenilor europeni atunci când sunt transferate în Statele Unite ale Americii şi care să fie, de asemenea, aplicabil în Canada şi Australia. În acest Parlament, ne dedicăm cu toţii siguranţei cetăţenilor noştri. Dezbaterea nu se referă la acest lucru.
Da, cetăţenii noştri au dreptul la securitate, dar au drept la securitate în toate domeniile, inclusiv la securitatea juridică. Ştim că, în numele luptei împotriva terorismului în special, numeroase garanţii la care au dreptul toţi cetăţenii au fost puse în pericol şi cantitatea a prevalat mult prea des în faţa calităţii.
Aş dori să felicit raportoarea noastră pentru munca depusă, care se încadrează în liniile corecte, în special când aceasta accentuează aspectele privind necesitatea şi proporţionalitatea. Aş adăuga, voluntar, la acestea problema reciprocităţii. Atunci când vine vorba despre apărarea drepturilor omului, totuşi, Statele Unite ale Americii nu pot fi un model şi ştim că, acolo, cetăţenii europeni nu se bucură de aceeaşi protecţie ca în Europa şi unii dintre aceştia sunt supuşi constant la ceea ce eu aş numi hărţuire administrativă - iar ceea ce este şi mai grav - pe motiv că sunt suspectaţi de terorism. Ce înseamnă acest lucru? Mai grav, ce se va întâmpla cu aceste garanţii când datele sunt transferate către ţările terţe, mai ales în vederea prevenirii?
Ştim că aceste date au ajuns deja în SUA în proporţie de 80 %. Declaraţiile pe care le-am auzit sunt, din păcate, departe de a fi liniştitoare.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Strategia europeană privind furnizarea de date cu caracter personal ale călătorilor este un pas important către armonizarea legislaţiei în acest domeniu. Existenţa unui număr de iniţiative legislative paralele arată că este nevoie de coerenţă. Totuşi, trebuie spus că această strategie are o serie de deficienţe, în special în domeniul protecţiei datelor cu caracter personal, după cum s-a menţionat aici de mai multe ori.
Documentul Comisiei publicat recent în luna septembrie a criticat, de asemenea, Autoritatea Europeană pentru Protecţia Datelor. Sunt de acord parţial cu critica referitoare la nivelurile de necesitate şi autorizare privind cererile pentru un anumit tip de date. În opinia mea, trebuie să impunem limite stricte privind posibilitatea de a folosi datele pentru a crea profiluri şi a estima riscurile.
O astfel de manipulare a datelor necesită o justificare mai mare decât cea cuprinsă în textul propriu-zis şi, în momentul respectiv, trebuie să precizăm mai bine cum putem să prevenim folosirea greşită a datelor.
Acum, aş dori să menţionez câteva exemple din alte acorduri, inclusiv un acord între UE şi SUA privind furnizarea datelor pasagerilor Departamentului pentru Securitate Internă al Statelor Unite ale Americii. Acordul include o comparaţie controversată între aceste date şi cele din bazele de date privind imigranţii. Nu ştiu, dar în opinia mea, această condiţie nu corespunde cu scopul acordului care este de a combate terorismul şi criminalitatea gravă.
În consecinţă, va fi esenţial pentru noi să evităm aceste erori controversate atunci când vom formula aceste acorduri în viitor şi, sper că acest lucru va fi gestionat de către Comisie, deoarece, cu siguranţă, nu putem considera satisfăcător documentul actual, în special în domeniul protecţiei datelor cu caracter personal.
Salvatore Iacolino
(IT) Dnă preşedintă, dle ministru, dnă comisar, doamnelor şi domnilor, ascultând contribuţiile semnificative care au fost aduse până în prezent de către colegii mei deputaţi, nu există nicio îndoială că necesitatea de a ajunge la o înţelegere cât mai repede în ceea ce priveşte definirea unui acord-cadru privind registrul cu numele pasagerilor reprezintă un stimul puternic din partea Parlamentului.
Pornind de la premisa că, în prezent, nu există în vigoare un cadru legislativ omogen - iar acest lucru contrastează puternic cu necesitatea reală şi evidentă de a lupta împotriva terorismului prin măsuri agresive, solide care să pună în echilibru viaţa privată şi securitatea - trebuie să se considere că acţiunile de garantare a securităţii pot fi realizate în mod eficient prin intermediul cooperării internaţionale. În acelaşi timp, după cum am observat cu ceva timp în urmă în Parlament atunci când am aprobat proiectul SWIFT, cu siguranţă, trebuie să avem în vedere mandatul de negociere al Consiliului, dar şi contribuţiile semnificative pe care le va putea aduce Parlamentul, de asemenea, în contextul în care lupta împotriva imigraţiei ilegale poate fi asigurată prin acordul-cadru.
Petru Constantin Luhan
(RO) Într-o epocă a mobilităţii nu putem beneficia de securitate fără un schimb eficient de date şi este de datoria noastră să ne protejăm cetăţenii împotriva atacurilor teroriste şi a criminalităţii organizate. Trebuie găsit însă un balans, un echilibru între securitate şi viaţă privată. Salut faptul că rezoluţia Parlamentului European accentuează că datele PNR nu pot fi folosite în scopul creării de profiluri. Parteneriatul dintre SUA, Canada şi Australia, pe de o parte, şi Uniunea Europeană, de cealaltă parte, pot fi, din punctul meu de vedere, soluţia optimă pentru combaterea terorismului şi a criminalităţii organizate.
Consider că cele două părţi trebuie mai întâi să găsească o bază comună de înţelegere în ceea ce priveşte realizarea acestui obiectiv. Trebuie să ţinem cont că europeanul, prin mentalitatea sa, alocă o însemnătate deosebită respectului faţă de sfera privată. UE nu are voie să îşi dea acordul până nu se clarifică toate detaliile legate de securitatea datelor care fac obiectul unui transfer între părţile implicate.
Ioan Enciu
(RO) Strategia propusă este un pas înainte în modalitatea de abordare a viitoarelor acorduri în domeniu. Este important ca în acestea să existe un echilibru între protecţia vieţii private, a drepturilor fundamentale şi necesitatea combaterii terorismului. Strategia, dacă se va aplica aşa cum este prezentată, va reuşi să aducă garanţii ferme şi aplicabile pentru respectarea drepturilor cetăţenilor europeni de care beneficiază pe teritoriul Uniunii Europene. Aşa cum ne-a asigurat doamna comisar Malmström, efectuarea de profiluri prin procesarea automată a datelor nu va fi posibilă. Sperăm acest lucru, pentru că aceasta era una dintre îngrijorările noastre, la fel ca şi perioada de păstrare a datelor.
Deşi nu vorbim despre date personale, eu cred că, în fond, este vorba în final despre dreptul cetăţenilor la intimitate. De aceea, trebuie prevăzute şi căi de atac administrative şi juridice pentru cetăţenii afectaţi de folosirea abuzivă a înregistrărilor. Transferurile datelor de tip PNR către ţări terţe trebuie să se facă de la caz la caz şi numai cu acordul explicit al Uniunii Europene.
Angelika Werthmann
(DE) Dnă preşedintă, modul în care Comisia a pus în discuţie abordarea sa globală privind transferul datelor din registrul cu numele pasagerilor către ţările terţe trebuie salutat, mai ales înainte de începerea negocierilor cu ţările terţe. Acest lucru arată că aceasta a învăţat din metodele anterioare. După cum s-a afirmat deja de nenumărate ori cu privire la ACTA şi SWIFT, aici, de asemenea, sunt foarte preocupată în ceea ce priveşte standardele de protecţie a datelor. Totuşi, în acest caz, acestea sunt esenţiale pentru manipularea datelor cu care autorităţile, de exemplu, intenţionează să identifice posibilii complici ai suspecţilor. La prima vedere, este un lucru foarte benefic, dar la o privire mai atentă, suspectarea generală a cetăţenilor europeni pe baza unor dovezi circumstanţiale slabe este foarte gravă. Vom furniza, de fapt, numele şi datele în acest sens?
Andrew Henry William Brons
Dnă preşedintă, evident, nu sunt deloc în favoarea asumării de către Uniunea Europeană a dreptului de a încheia tratate. Cu toate acestea, mă voi strădui să analizez în mod obiectiv principiile din tratate referitoare la PNR. Abordarea adoptată pentru a cântări cele două necesităţi, uneori contradictorii, referitoare la viaţa privată şi la securitate este, în esenţă, potrivită. Oamenii au dreptul de a păstra detaliile din viaţa lor confidenţiale, dar autorităţile au nu numai dreptul, ci şi datoria, de a proteja viaţa privată a cetăţenilor. Dacă teroriştii şi infractorii ar purta pălării negre şi ar afişa un rânjet sinistru, aceste două nevoi ar putea fi satisfăcute simultan.
Cu toate acestea, Uniunea nu permite propriilor sale inhibiţii ideologice să stea în calea realizării echilibrului adecvat. Îi pot înţelege reticenţa de a dezvălui în mod inutil informaţii despre originea sau opiniile persoanelor. În cazul în care acestea nu au nicio legătură cu terorismul, această reticenţă este bună. Cu toate acestea, într-o epocă în care un anumit segment al populaţiei este implicat în terorism în mod disproporţionat - şi acest segment s-ar putea schimba - nu există nicio obiecţie împotriva creării de profiluri pentru populaţia respectivă.
Cecilia Malmström
membră a Comisiei. - Dnă preşedintă, ameninţarea teroristă încă există şi trebuie să o abordăm. Avem numeroase instrumente pentru a face acest lucru, dar schimbul de informaţii şi partajarea acestora este cheia pentru a realiza aceasta. Avem acordurile PNR. Am văzut deja dovezi concrete că PNR este esenţial pentru identificarea şi prevenirea atacurilor teroriste. Ne vom asigura că aceste dovezi sunt oferite Parlamentului European cu exemple concrete, atât din cele trei ţări despre care discutăm, cât şi din următorul acord PNR al UE. Acest lucru este esenţial pentru a vă permite să evaluaţi acest lucru în mod corect şi să-l discutaţi cu alegătorii dvs.
Ar trebui să schimbăm datele PNR, dar acest lucru nu ar trebui realizat fără reguli. Trebuie să avem informaţiile relevante pentru a putea crea o unitate şi pentru a avea reguli clare. Trebuie să definim domeniul de aplicare, perioadele de păstrare, să avem un nivel ridicat de protecţie a datelor şi posibilitatea individului de a formula o cale de atac. Trebuie să avem norme clare cu privire la transferul către ţările terţe şi trebuie să fim proporţionali. Toate acestea se găsesc în comunicarea Comisiei şi sunt foarte bucuroasă să văd că, deşi detaliile pot varia, comunicarea dvs. este foarte mult în concordanţă cu acest lucru.
Acestea sunt aspectele care vor fi supuse negocierilor cu cei trei parteneri ai noştri; acestea vor fi dificile, dar ambiţioase în ceea ce ne priveşte. Scopul meu este să fac acest lucru împreună cu Consiliul şi cu celelalte trei instituţii ale UE, astfel încât instituţiile să poată vorbi cu o singură voce şi să fie un partener sigur în acest sens.
De la început, am încercat să implic Parlamentul şi să comunic în mod deschis şi transparent cu acesta, cu comisiile sale competente, cu raportorii, cu raportorii alternativi, cu coordonatorii şi aşa mai departe şi voi continua să fac acest lucru. Îmi asum angajamentul că, în toate etapele negocierilor, o dată ce acestea au început, vă voi informa complet şi imediat pentru a purta o discuţie deschisă şi pentru a asculta opiniile dvs. Deşi Comisia va conduce negocierile, doresc să discut cu dvs. şi să vă informez şi să avem o cooperare bună cu dvs. în acest sens.
Annemie Turtelboom
Dle preşedinte, în orice caz aş dori să încep prin a spune că, în calitate de ministru de interne, ştiu că am reuşit să împiedicăm adesea potenţiale atacuri prin schimbul şi interpretarea de informaţii. Acesta este exact motivul pentru care această dezbatere şi încheierea unui acord solid privind registrul cu numele pasagerilor (PNR) sunt, desigur, atât de importante.
Ştiu că Comisia are o sarcină foarte dificilă de îndată ce mandatele au fost adoptate de Consiliu; va trebui să deschidă efectiv negocierile şi să găsească un echilibru între ceea ce doreşte toată lumea de aici - lucrul asupra căruia există un consens larg - şi anume, protecţia datelor cu caracter personal, pe de o parte, şi, pe de altă parte, vocea clară a acestei adunări, care spune: avem nevoie de aceste date din PNR, avem nevoie în mod repetat de informaţii, tocmai pentru a ne proteja împotriva atacurilor teroriste, de exemplu.
Cu toate acestea, sunt mulţumită că Parlamentul European, Consiliul şi Comisia sunt pe aceeaşi lungime de undă şi au în minte acelaşi echilibru: un echilibru între protecţia datelor şi securitatea pentru care suntem toţi responsabili. Cred că am ajuns acum la punctul în care putem adopta mandatele. După aceea, urmează dificila sarcină a negocierilor concrete; trebuie să ne asigurăm că nu deviem prea mult de la mandatul nostru şi că vom continua singuri să definim acest echilibru în orice moment.
Aş dori să abordez o serie de probleme specifice, precum comentariul privind clauza de caducitate. Este într-adevăr important să subliniem că acest mandat este valabil pe o perioadă de şapte ani, că va fi evaluat după patru ani şi că, dacă ar trebui să se încheie şi totodată să se adopte un acord aici, o prelungire va fi posibilă doar în urma unei dezbateri aici în Parlament; ceea ce cred eu că este logic. Aceasta nu este o veritabilă clauză de caducitate, dar seamănă foarte tare cu una în ceea ce priveşte termenul limită şi evaluarea după patru ani.
În plus, concluziile Consiliului stipulează pe bună dreptate să acordăm o mare importanţă articolelor 7 şi 8 ale Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - au existat într-adevăr comentarii referitoare la acest subiect - şi trebuie să le garantăm în continuare. Desigur, este important pentru noi toţi - şi acest lucru se regăseşte şi în mandat - să fie creat un organism independent către care persoanele fizice să poată depune o plângere dacă observă că datele lor au fost folosite în mod greşit sau pentru alte scopuri.
În sfârşit - şi acesta va fi un punct foarte important - chestiunea prelucrării datelor şi, desigur, cu toţii dorim analize de risc. La urma urmei, analizele de risc pot fi realizate pe baza datelor colectate în vederea luării deciziilor corecte. Pe de altă parte, desigur, este obligatoriu să se împiedice stigmatizarea anumitor grupuri etnice, chiar dacă a existat un grup aici care a susţinut acest lucru. Cred că dorim o eliberare absolută de stigmatizarea etnică. Cred că şi acesta este unul dintre drepturile fundamentale de care ne bucurăm în calitate de cetăţeni europeni şi, în special în calitatea mea de Preşedintă în exerciţiu a Consiliului, doresc să mă asigur că nu ajungem într-o astfel de situaţie.
Preşedinte
Dezbaterea a fost închisă.
Votarea va avea loc mâine, joi, 11 noiembrie 2010, la ora 12.00.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Vilija Blinkevičiūt
Parlamentul urmăreşte consolidarea procedurilor de transfer de date din registrul cu numele pasagerilor (PNR) către ţări terţe. Ar trebui să se acorde o atenţie deosebită protecţiei datelor cu caracter personal ale pasagerilor. Organele de drept pot folosi datele furnizate de pasageri pentru a investiga infracţiunile comise şi pentru a evalua riscurile. În rezoluţie, Parlamentul subliniază aşadar că dreptul cetăţenilor de a avea acces la informaţii şi dreptul lor la intimitate trebuie protejate. Mai mult, Parlamentul doreşte ca transferul de date să respecte standardele europene de protecţie a datelor. Este foarte important să se introducă standarde realizabile referitoare la protecţia datelor cu caracter personal, care ar garanta protejarea drepturilor şi libertăţilor fundamentale ale omului. Instituţiile guvernamentale independente de ambele părţi ale Atlanticului trebuie să fie responsabile pentru aplicarea acestor standarde. Parlamentul este de acord cu recomandarea Comisiei de a deschide negocierile pentru un acord între Uniunea Europeană şi Statele Unite ale Americii privind protecţia datelor cu caracter personal în situaţiile în care sunt transferate şi procesate în vederea prevenirii, investigării, detectării sau condamnării infracţiunilor, inclusiv terorismul. În vederea cooperării eficiente între instituţii, Comisia ar trebui să ţină la curent Parlamentul European în legătură cu fiecare etapă a negocierilor privind protecţia datelor cu caracter personal.
Ágnes Hankiss
în scris. - (HU) Este UE cu adevărat capabilă să primească informaţiile provenind din Statele Unite? Propunerea de rezoluţie referitoare la registrul cu numele pasagerilor (PNR) este binevenită, deoarece urmăreşte promovarea unui acord între Statele Unite şi Uniunea Europeană, bazat pe un echilibru între securitate şi protecţia datelor. Cuprinde un punct despre care am impresia că este neadecvat. În acord cu dna Reding, care a pus accentul pe o cultură a reciprocităţii, aş dori să ridic o problemă: dacă într-adevăr considerăm că este important ca schimbul de informaţii să fie reciproc - şi anume, dacă ar trebui nu numai să dăm, ci şi să primim din Statele Unite informaţii pertinente pentru prevenirea terorismului -, atunci nu este suficient doar să prezentăm SUA o listă cu dorinţe, ci trebuie să creăm sau să desemnăm efectiv organismul UE care să fie capabil să primească şi să proceseze informaţiile primite de la SUA şi care să asigure totodată accesul uniform al statelor membre la informaţii. Această problemă a fost deja adusă în discuţie în legătură cu acordul SWIFT, care a consfinţit transferul de date privind tranzacţiile bancare, dar nu a fost nici până acum soluţionată. Ar fi fost binevenit dacă propunerea ar fi atras puternic atenţia şi asupra acestei atribuţii iminente.
Andreas Mölzer
În ultimii ani, din ce în ce mai multe drepturi fundamentale au fost restrânse în numele combaterii terorii. Logica acestui lucru este adesea îndoielnică. În timp ce pasagerii sunt controlaţi aproape până la piele şi nu li se permite să aibă în bagaje pile de unghii sau deodorant, controalele mărfurilor sunt adesea lăsate pe seama expeditorilor înşişi. Dacă acest lucru se va schimba pe viitor, echilibrul dintre libertate şi securitate trebuie să fie păstrat, deoarece, în ceea ce priveşte controalele pasagerilor, acest lucru a fost deja pierdut şi astfel, pe măsură ce isteria care însoţeşte terorismul se domoleşte, cerinţele sunt iarăşi relaxate.
La fel de îndoielnic este şi faptul dacă, în cazul unei călătorii în SUA, FBI trebuie să cunoască numele, adresa, adresa de e-mail, numărul cărţii de credit şi numărul de bagaje ale unei persoane şi să aibă permisiunea de a stoca aceste informaţii timp de maxim 15 ani. Pe viitor, dacă cineva trezeşte o uşoară suspiciune în Regatul Unit, de exemplu - nu pe motiv de afiliere religioasă, acolo unde există o legătură teroristă dovedită - ci dacă este suspect deoarece ia avionul subit, posibil fără bagaje, şi plăteşte în numerar, atunci, pentru transferul datelor din registrul cu numele pasagerilor, şi nu numai către SUA, ar trebui cel puţin să dispunem de un drept general de a depune o plângere şi de a acţiona în justiţie, iar informaţiile nu ar trebui stocate pentru totdeauna. Desigur, informaţiile trebuie să fie stocate doar cu un anumit scop. Dacă sunt încălcate drepturile fundamentale pentru a asigura o oarecare securitate, încălcarea trebuie să fie cât mai mică, iar drepturile celor afectaţi trebuie să fie consolidate.
Nuno Teixeira
Comisia a prezentat o serie de propuneri referitoare la schimbul de date din registrul cu numele pasagerilor (PNR) cu ţări terţe şi la deschiderea negocierilor privind acordurile cu Australia, Canada şi SUA. Instituirea unor principii generale referitoare la PNR este unul din instrumentele de prevenire a criminalităţii transnaţionale şi a terorismului. Cu toate acestea, acest lucru provoacă îngrijorare în legătură cu protecţia libertăţilor civile şi a drepturilor fundamentale. Baza de date a PNR este alimentată cu informaţiile furnizate de pasageri pe parcursul procesului de rezervare şi înregistrare, dând posibilitatea autorităţilor competente de a investiga infracţiuni comise în trecut, de a preveni altele noi şi de a efectua analize de risc. Instrumentul de securitate este folosit acum cu ţările terţe, ducând la nevoia de a asigura securitatea legală a datelor. Aceste propuneri se axează în special pe modurile de transfer de date din PNR, pe standardele de monitorizare a corectei aplicări a acordului privind PNR şi pe reciprocitatea acestui acord. Parlamentul sprijină recomandările Comisiei şi opinia Autorităţii Europene pentru Protecţia Datelor, subliniind totodată faptul că viaţa privată a pasagerilor nu trebuie încălcată şi că aceste date ar trebui folosite doar pentru scopurile pentru care au fost create.
Georgios Toussas
Propunerea comună de rezoluţie dovedeşte încă o dată că Parlamentul European, ca orice altă instituţie a UE, reprezintă un pericol serios pentru libertăţile de bază şi drepturile democratice. Rezoluţia foloseşte pretextul terorismului şi "nevoia unei cooperări antiteroriste” între UE şi Statele Unite pentru a justifica păstrarea unor date generale referitoare la toţi pasagerii care călătoresc din UE spre Statele Unite, Canada şi Australia. Vorbăria goală referitoare la aşa-numitele garanţii de protecţie a datelor cu caracter personal este scuza Parlamentului European pentru aprobarea punerii în aplicare unui acord dintre UE şi Statele Unite privind datele referitoare la pasageri, pe care l-a prezentat cu ipocrizie ca fiind inacceptabil până în prezent. În această propunere comună de rezoluţie, politicienii purtători de cuvânt ai capitalului, mână în mână cu oportuniştii, înşeală publicul în mod ruşinos cu discursuri despre un acord care va cuprinde, se pare, garanţii de protecţie a datelor cu caracter personal. Niciun acord şi nicio garanţie nu pot asigura protecţia datelor cu caracter personal în momentul în care sunt transferate şi sunt la latitudinea serviciilor secrete şi a mecanismelor represive ale Statelor Unite şi ale altor ţări. Partidul Comunist Elen a votat împotriva acestei rezoluţii inacceptabile şi face apel la public să ia atitudine împotriva UE şi politicii sale elitiste şi represive, care loveşte în drepturile sociale, democratice şi fundamentale ale omului.
Zbigniew Ziobro
Una din cele mai mari ameninţări cu care lumea s-a confruntat în ultimii ani este războiul inegal împotriva terorismului, alături de ameninţările survenite ca urmare a creşterii crimei organizate internaţionale. Va fi imposibil de creat un cadru protector eficace împotriva pericolului, dacă Europa şi SUA nu cooperează în acest sens. Schimbul de informaţii este un aspect cheie al acestei cooperări şi acesta este motivul pentru care PNR este un element absolut esenţial pentru o securitate comună. Este important de reţinut totuşi că eficacitatea sa depinde exclusiv de reciprocitatea deplină a schimbului de informaţii cu SUA. Sper totodată că adoptarea acordului va grăbi ratificarea acordurilor dintre SUA şi Uniunea Europeană în ceea ce priveşte programul de eliminare a obligativităţii vizelor, care va face ca vizele pentru SUA să fie suprimate, inter alia pentru cetăţenii polonezi.
