Sisseränne, Frontexi roll ja riikidevaheline koostöö (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused sisserände, Frontexi rolli ja riikidevahelise koostöö kohta.
Tobias Billström
Lugupeetud juhataja! Rändeküsimused on ELi töös alati aktuaalsed. Rändevoogudega toimetulemises on tähtis osa piirikontrollil. Inimeste vaba liikumisega ELis ja kontrolli puudumisega sisepiiridel kaasnevad ühine vastutus ning suurem vajadus meie välispiiride nõuetekohase ja tõhusa haldamise järele.
Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiridel tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuur (Frontex) koordineerib ja toetab liikmesriikide jõupingutusi ELi välispiiride jälgimisel ja kontrollimisel. Frontex on ELi ühtse piirihaldusstrateegia oluline osa. Pärast Frontexi loomist 2005. aastal on selle pädevus järjest laienenud. Suurema eelarvega Frontexil on nüüd ELi välispiiride kontrollimisega seotud liikmesriikidevahelise operatiivkoostöö juhtimisel veelgi olulisem roll.
Praegu koordineerib Frontex mitmeid ühisoperatsioone ja katseprojekte mere-, maismaa- ja õhupiiridel, et võidelda ebaseadusliku sisserändega, kusjuures erilist rõhku pannakse mõningatele suure riskiga piirkondadele, näiteks ELi lõunapoolsele merepiirile, kuid hõlmatud on ka põhja- ja idapiirid. Me oleme nõukogus mitu korda toonitanud vajadust Frontexit arendada ja tugevdada. Nõukogu 2008. aasta järeldustes on esitatud Frontexi jätkuval arendamisel esmatähtsad poliitikavaldkonnad. Nendes rõhutati, et lühikeses perspektiivis tuleb Frontexile eraldada vajalikud vahendid ning kasutada maksimaalselt ära seadmeid, mille liikmesriigid on kättesaadavate tehniliste seadmete keskregistri (CRATE) raames andnud. Ühtlasi õhutas nõukogu Frontexit edendama piirikontrollialast koostööd teiste piirikontrolliametitega, sealhulgas tolliametitega, ja kolmandate riikidega.
Pikemat aega silmas pidades toonitati, et Frontexi edasiseks arendamiseks peab tegevus olema ka edaspidi etapiviisiline. Nõukogule tegi rõõmu komisjoni kava uurida, kuidas saab Frontexi volitusi laiendada nii, et osutuks võimalikuks tihedam koostöö kolmandate riikidega. Praegu hinnatakse Frontexi määrust ja komisjon esitab võimalike muudatuste ettepaneku 2010. aasta alguses. Nõukogu ootab võimalust võtta koos Euroopa Parlamendiga seisukoht komisjoni esitatud muudatusettepanekute suhtes.
Ka Euroopa Ülemkogul 2008. aasta oktoobris vastu võetud Euroopa sisserände- ja varjupaigapaktis rõhutatakse, et tuleb suurendada nii Frontexi rolli kui ka koostööks vajalikke ressursse. Samuti viidatakse paktis võimalusele luua Frontexi sees eraldi osakonnad, sest tingimused näiteks idapoolsel maismaapiiril ja lõunapoolsel merepiiril on märkimisväärselt erinevad. Arvestades Vahemerel toimuvat, rõhutas Euroopa Ülemkogu oma 2009. aasta juunikuu järeldustes vajadust kiiresti tugevdada jõupingutusi ebaseadusliku sisserände tõhusaks ärahoidmiseks ja sellega võitlemiseks ELi lõunapoolsetel merepiiridel, vältides sel viisil inimtragöödiaid tulevikus. Eraldi toodi välja vajadus tugevdada piirikontrolle ning kehtestada selged eeskirjad ühispatrullides osalemiseks ja päästetud inimeste laevalt maale lubamiseks, samuti vajadus kasutada rohkem ühiseid repatrieerimislende.
Lõpetuseks tahan selgitada, et olukord Vahemerel ei nõua üksnes piirikontrollitegevust. See nõuab mitmekesiseid lühi- ja pikaajalisi meetmeid. Aluseks peaks siin olema ELi üldine rände käsitus, mis hõlmab koostööd ja meetmeid kogu rändepoliitika vallas. Suurem koostöö lähte- ja transiidiriikidega on ülimalt tähtis ning dialoogi kolmandate riikidega tuleks süvendada sellistes valdkondades nagu seaduslik sisseränne, ränne ja areng, suutlikkuse suurendamine ja nende inimeste repatrieerimine, kes kaitset ei vaja. Dialoog peab põhinema solidaarsusel ja ühisel vastutusel.
Jacques Barrot
Austatud juhataja! Ränne on esmatähtis küsimus, mis tekitab institutsioonidele väga palju tööd, ja ma tahan tänada Tobias Billströmi, kes on selle probleemiga hästi kursis.
Me töötame praegu välja sisserändepoliitikat, mis põhineb kolmel sambal: varjupaigaõiguse austamine, võitlus ebaseadusliku sisserändega ja Euroopa koostöö seadusliku sisserände korraldamisel.
Pääs ELi territooriumile peab olema võimalik teatud eeskirjade kohaselt, kooskõlas riikliku poliitika ja liidu ühiste standarditega, aga mitte ebaseaduslikult, sageli inimelude hinnaga. Vahemeri peab jääma meie tsivilisatsioonide vaheliseks lüliks, mitte õnnetuste ja mahajäetuse kohaks.
Ebaseadusliku sisserände probleemi ei saa lahendada vaid need liikmesriigid, kes kannatavad selle all kõige enam sellepärast, et nende piir on ka liidu välispiir. On tõepoolest oluline, et kõik ELi liikmesriigid käituksid sellele probleemile vastu astudes solidaarselt. Liit on juba võtnud vastu ühiseeskirjad, eraldanud selleks vahendeid ja töötanud välja olulised tegevuskavad. Kuid on õige, et ebaseaduslikke rändevooge arvestades tuleb astuda uusi samme.
Loomulikult on ebaseadusliku rände ohjamiseks vaja koos kõikide rändeteede ääres asuvate riikidega rakendada tõhusaid ennetusstrateegiaid. Euroopa Liit teeb kõik endast oleneva, et dialoogi ja koostööd edendada. Üldise käsituse eesmärk on tegelda sisserände kõikide peamiste tahkudega ühiselt ja tasakaalustatult. Nagu Tobias Billström äsja märkis, juhindume sellest oma töös Vahemerel, kus ristuvad eri piirkondadest tulevad ning läbi mitme Aasia ja Aafrika riigi kulgevad rändevood.
Komisjon on võtnud kindlaks eesmärgiks edendada asjakohaseid kahepoolseid piirkondlikke koostööraamistikke. Et me seisame silmitsi vastuvõetamatute inimtragöödiate arvu kiire kasvuga, käisin ma sellistes Euroopasse sisenemise paikades nagu Lampedusal, Maltal, Kanaari saartel ja Kreekas. Algatasin komisjonis arutelu ning esitasin oma ministritest kolleegidele nõukogus ettepanekud ühtsema ja tõhusama Euroopa poliitika kohta.
Sellele järgnenud töö sai aluseks hulgale juunis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu poolt vastuvõetud otsustele. Pärast seda on komisjon töötanud kolme suure valdkonna kallal. Esimene on varjupaigad - Euroopa Ülemkogu kutsus üles koordineerima vabatahtlikke meetmeid, et paigutada liidu piires ümber rahvusvahelise kaitse saajad, kes elavad rände survele kõige vastuvõtlikumates liikmesriikides. Komisjon vastas üleskutsele sellega, et alustas juulis katseprojekti Malta abistamiseks. Selle raames on Malta suhtes solidaarsust üles näidata soovivatele liikmesriikidele nähtud ette võimalus saada komisjonilt rahalisi vahendeid. Nüüdseks on Prantsusmaa nõustunud asustama oma territooriumile ümber peaaegu sada pagulast. Lugupeetud daamid ja härrad ning austatud juhataja, mulle meeldiks, kui teised liikmesriigid võtaksid sellest eeskuju.
2. septembril esitasin ma Euroopa Parlamendile ja nõukogule ka teatise, milles tehti ettepanek kolmandatest riikidest pärit pagulaste ümberasustamise Euroopa ühisprogrammi kohta. Härra Billström, ma tean, et see programm on teile südamelähedane. Selles on välja toodud ühised iga-aastased ümberasustamisega seotud esmatähtsad ülesanded koos soovitustega selle kohta, kuidas Euroopa Pagulasfondist liikmesriikidele eraldatavat rahalist abi paremini kasutada.
Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiametil peab nende ideede tõhusal rakendamisel olema põhiroll. Praegu tutvuvad ühenduse institutsioonid komisjoni ettepanekuga võtta vastu määrus nimetatud tugiameti loomise kohta. Mulle meeldiks väga, kui Euroopa Parlament ja nõukogu saavutaksid kokkuleppe Rootsi eesistumisajal, et see tugiamet saaks alustada tegevust 2010. aastal, ning ma loodan väga meie komisjoni ja eesistujariigi Rootsi peale. See on varjupaiga teema kohta kõik.
Teine valdkond puudutab välispiire. Nagu Tobias Billström väga hästi selgitas, soovis Euroopa Ülemkogu, et Frontexi koordineeritavaid piirikontrollioperatsioone tugevdataks. Ülemkogu palus meil kehtestada selged eeskirjad ühispatrullides osalemiseks ning üksikasjalikud sätted päästetud inimeste laevalt maale lubamiseks ja ühiste tagasilendude korraldamiseks.
Samuti tuleb meil uurida, kuidas oleks Frontexil võimalik teha koostööd kolmandate riikidega. Frontexi operatsioonide eelarve on 2009. aastal kasvanud 36 miljoni euroni ja me analüüsime praegu, kuidas saaks Frontex korraldada ebaseaduslike sisserändajate repatrieerimist.
Tuleb rõhutada, et piirikontrollioperatsioone viiakse läbi kooskõlas ühenduse õigusega, eelkõige Schengeni piirieeskirjadega. Järgida tuleb põhiõigusi ja tagasisaatmise keeldu. Merel peavad need operatsioonid vastama ka rahvusvahelisele mereõigusele. Kuid liikmesriigid ei tõlgenda ega rakenda nimetatud eeskirju ühtselt. Seetõttu püüame vaadata, kuidas neid eeskirju niimoodi arendada ja selgemaks muuta, et vastavate operatsioonide käigus oleks ühenduse ja rahvusvahelist õigust võimalik paremini kohaldada.
Me koostame ka ettepanekut, mis võimaldab muuta Frontexi asutamist käsitlevat määrust ja Frontexi töömeetodeid. See ettepanek esitatakse 2010. aasta alguses. Ettepanek hõlmab Euroopa Parlamendi raportit ja Frontexi määruse artikli 33 kohaselt antavat agentuuri hinnangut. Eesmärk on optimeerida ja suurendada Frontexi rolli piirikoostöö küsimustes.
Nüüd käsitlen kolmandat valdkonda. Euroopa Ülemkogu rõhutas vajadust tõhustada koostööd peamiste lähte- ja transiidiriikidega ning palus komisjonil uurida võimalusi teha nimetatud riikidega praktilist koostööd. Selle nõude täitmiseks on komisjon teinud suuri jõupingutusi, mille eesmärk on süvendada dialoogi ja koostööd Liibüa ja Türgiga ehk kahe peamise riigiga, mida läbivad üle Vahemere kulgevad ebaseaduslikud rändeteed.
Mis puudutab Liibüat, siis koos Tobias Billströmiga saatsin ma juulis kirja meie Liibüa partneritele, kellega me teeme koostööd mitmes valdkonnas, et tagada Liibüast pärinevate rändevoogude ühine ja tasakaalukas juhtimine. Me selgitasime Liibüa võimudele oma valmisolekut neid aidata. Selle eesmärk pole mitte üksnes suurendada nende suutlikkust takistada sisserändajaid nende territooriumile ebaseaduslikult sisenemast ja sealt lahkumast, vaid ka parandada sisserändajate kohtlemist nii, et see vastaks inimõigustele ja rahvusvahelistele eeskirjadele, ning tuvastada ja aidata rahvusvahelist kaitset vajavaid sisserändajaid.
Komisjon juba kaasrahastab ÜRO pagulaste ülemvoliniku ameti, Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni ja Itaalia siseministeeriumi kaudu võetavaid katsemeetmeid. Kuid me saame oma tegevusele vajaliku ulatuse anda üksnes siis, kui Liibüa võimud võtavad endale selged ülesanded. Härra Billström, ma ei salga, et ootan meie kirjale üsna kannatamatult vastust.
Mis puudutab Türgit, siis õigus-, vabadus- ja turvalisusküsimuste peadirektoraadi peadirektor Jonathan Faull on praegu Ankaras lähetusel, et uurida, millises ulatuses ja milliste meetmetega võiks tihedam koostöö ärgitada Türgi võime rändejuhtimises vastutustundlikumalt osalema. Eesmärk on saavutada nii ebaseaduslike sisserändajate tagasivõtmine kui ka veel tähtsam - pagulastele rahvusvahelise kaitse andmine. Kui Türgi ja Liibüa on valmis meie pakkumised vastu võtma, saame koos Tobias Billströmiga neid kaht riiki enne selle aasta lõppu külastada.
Lõpetuseks tahan mainida Stockholmi programmi, mille raames tuleb kehtestada tõhusama ühise poliitika alused ja mis võimaldab meil edendada kooskõlastatud sisserännet Euroopa sisserände- ja varjupaigapakti vaimus. Me esitasime oma ettepanekud juunis ja eesistujariigi Rootsi korraldatud mitteametlikul ministrite arutelul juulis pälvisid need poolehoiu.
Ma ei hakka kordama äsjaöeldut ehk siis uuesti nimetama antud poliitika kolme põhivaldkonda, milleks on meie humanitaarsetele tavadele vastav ühine varjupaigasüsteem, ebaseadusliku sisserände tõhusam kontroll meie sisepiiride ühtsema haldamise ja viisapoliitika kaudu ning loomulikult inimkaubanduse vastase võitluse tõhustamine ja konkreetsete tagasisaatmist käsitlevate põhimõtete kohaldamine, mille eesmärk on rändajate pikaajaline taaslõimimine kogukonda, kust nad pärit on, samuti avatus seaduslikule rändele, nii et vastuvõtvate riikide vajadused oleksid rahuldatud ning ei unustataks ka lähteriikide vajadusi ega rändajate õigusi.
Ongi kõik. Lugupeetud juhataja, daamid ja härrad, ületasin ettenähtud aega pisut, aga ma tahtsin jätkata Tobias Billströmi väga põhjalikke selgitusi ning toonitada minu meelest praegu kuju võtva Euroopa poliitika ja strateegia peamisi valdkondi. Selle strateegia rakendamiseks peavad meie liikmesriigid endiselt näitama üles täielikku solidaarsust ja otsustavust. Siin loodan ma väga Euroopa Parlamendi abile.
Simon Busuttil
Tänan, juhataja! Tervitan ühtlasi minister Billströmi ja eriti komisjoni asepresidenti Jacques Barrot'd. Austatud juhataja, lubage mul tunnustada komisjoni asepresidenti nende arvestatavate ja tõeliste jõupingutuste eest, mis ta on sisserände ja varjupaiga valdkonnas teinud. Tahan Jacques Barrot'd kiita ja tänada selle eest, et ta on otsustanud seda tööd teha niisuguse kirega ja astunud säärases keerulises, vastuolulises ja tundlikus valdkonnas konkreetseid samme. Sellega jõuan ma esimese märkuseni, mille ma, lugupeetud juhataja, tahaksin teha antud teema keerukuse kohta.
Lihtne on näidata näpuga ühe või teise riigi peale, kuid me peame olukorda tõsiselt ja põhjalikult analüüsima. Vastasel juhul võime absurdi ohvriks langeda. Lubage mul tuua üks näide. Viimasel ajal on Itaalia valitsust kritiseeritud selle pärast, et nad saadavad saabuvad sisserändajad kohe Liibüasse tagasi. Me peame siiski mõistma, et Itaalia tegevuse tulemusena on käesoleval aastal nende sisserändajate arv, kes on otsustanud ohtlikku teekonda trotsida ja oma eluga riskida, märkimisväärselt vähenenud.
Tuleb aru saada, et niisugune tagasisaatmise süsteem on organiseeritud kuritegevusele ja inimkaubitsejatele suure löögi andnud. See tähendab, et kuigi sisserändajate varjupaigaõiguse austamine on kahtlemata vajalik, on samamoodi ülimalt tähtis jääda kindlaks oma püüdele teha viimaks ometi lõpp Vahemerel toimuvale tragöödiale. Sama tähtis on jätkata võitlust inimkaubitsejatega, kes kasutavad ära Euroopasse tulla soovivate sisserändajate armetust ja raskusi.
Seetõttu ei tohi me hetkekski unustada selle teema keerukust. Tahan teha veel mõned märkused. Me peame Frontexit täiustama, eriti võimaliku riikidevahelise koostöö alal, mis hõlmab konkreetseid küsimusi, näiteks enam kui üht riiki puudutava tagasisaatmise põhimõtteid. Kahjuks ei ole Frontex selles valdkonnas veel küllaldaselt pingutanud. Tähelepanu väärivad ka asepresident Barrot' mainitud sammud, näiteks ümberasustamise üldprogramm, Malta-suguste riikide abistamise katseprojekt ja varjupaigaküsimuste tugiameti asutamine. Neid ideid tuleb hakata kohe ellu viima. Kokkuvõtteks märgin, et teine sama oluline tähelepanu vajav küsimus on koostöö Liibüa ja muude kolmandate riikidega, mis on sisserändajate lähtekohtadeks. Ilma nende riikidega tehtava koostööta ei jõua me kuhugi.
Juan Fernando López Aguilar
Austatud juhataja, härra Billström, volinik Barrot! Olen nõus, et tegemist on üleilmastumise ühe olulisema valdkonnaga, millele Euroopa peab reageerima, ja toetan nii eesistujariigi kui ka komisjoni rõhuasetust nimetatud küsimuses.
Selles vallas saab Euroopa selgust tuua, kui ta väärtustab üleilmastumise ühe selgema nähtuse, s.o ennenägematu ulatuse võtnud rände ja seega rändevoogude juhtimist ning arvestab nende mõju kõikidele Euroopa lõimumise seisukohast tähtsatele valdkondadele.
Arvestades liikmesriikide suutlikkust, ei saa nad selle nähtusega üksi võidelda. Seetõttu vajame ühist poliitikat, mida aga ei ole siiani välja töötatud. Selle vajaliku ühise poliitika kujundamiseks oleks tulnud astuda kõik nõutavad sammud Euroopa põhiseaduse ja Lissaboni lepingu raames. Kuid seda poliitikat ei ole veel välja kujundatud. Kogu tehtu on vaid ettekujutus sellest, mida tuleks teha, ning on endiselt väga algses staadiumis.
On siiski selge, et vastusammud peavad olema kooskõlas Euroopa identiteediga. Seega tuleb esimese asjana võtta eesmärgiks ebavõrdsuse kaotamine juba lähtekohas ja selleks peab tihendama arengukoostööd.
Teiseks peame tõhustama võitlust selle nähtuse poliitiliste ja kriminaalsete külgedega ning võtma käsile inimkaubitsemisega tegelevad organisatsioonid. Samas tuleb meil parandada teavet ebaseadusliku sisserände, kaubanduse ja tööhõivega kaasnevate ohtude kohta rände lähtepunktides. Vastukäik peab hõlmama ebaseadusliku sisserände alternatiivina seaduslikku rännet.
Lõpetuseks tuleb meil südameasjaks võtta inimõigused. See puudutab varjupaiga ja pagulaste teemat ning ka 2008. aasta oktoobris sõlmitud Euroopa sisserände- ja varjupaigapakti täitmist.
Kuid seni peame tugevdama Euroopa välispiiride kontrolli ja suurendama sellealast ühist vastutust. Ebaseadusliku sisserände mõju Itaalias, Hispaanias või Kreekas - Hispaanias seoses lõunapiiriga Vahemerel, samuti Kanaari saartega, kuhu saabuvad paaditäied meeleheitel inimesi - ei ole üksnes Hispaania või Itaalia asi. See on Euroopa asi, mis ei tähenda üksnes solidaarsust Hispaania või Itaaliaga või veel vähem lootust, et Hispaania ja Itaalia järgivad oma kahepoolsetes suhetes Aafrika riikidega Euroopa mudelit. Ei, tegemist on ühise vastutuse küsimusega, mis vajab ühist vastukäiku.
Seetõttu pooldas kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjon Frontexi tugevdamist ja selle eelarve suurendamist ning me loodame, et see saab parlamendi toetuse, sest me nõustume eesistujariigi Rootsi rõhuasetusega antud küsimuses ja sellega, kui tähtsaks ta kõnealust teemat peab.
Sonia Alfano
Lugupeetud juhataja, kallid kolleegid! Tänan Jacques Barrot'd ja Tobias Billströmi. 31. augustil esitasin ma komisjonile prioriteetse küsimuse. On tõsi, et Itaalia ja Liibüa randa jõudvate rändajate arv on vähenenud, aga selle põhjuseks on asjaolu, et Vahemerel hukkunute arv on kasvanud.
Paraku on Vahemerest saanud nüüd massihaud ja Berlusconi valitsus, s.t Itaalia valitsus on sõlminud Liibüaga lepingu, mis kahjuks võimaldab Itaalial keelata oma riiki sisenemise nii sisserändajatele kui ka pagulastele, kes tulevad riikidest, kus neid taga kiusatakse või kus on käimas kodusõda, näiteks Somaaliast või Eritreast. Sellega, et Itaalia ei luba neil vaestel inimestel taotleda varjupaika, rikub ta kõiki rahvusvahelisi norme ja eelkõike Genfi konventsiooni.
Tuletan teile meelde, et tagasi- ja väljasaatmise lubamatus ei tunne geograafilisi piire ning selle üle ei saa mingil juhul tingida või läbirääkimisi pidada. Me ei taha edaspidi mõelda, et kõnealune Itaalia-Liibüa leping lähtub tegelikult majanduslikest huvidest, mille väärtus on ligikaudu viis triljonit eurot.
Nõuan, et komisjon ei sõlmiks - kui see on tema kavatsus - Itaalia omaga sarnast ELi-Liibüa lepingut, sest me oleme näinud, millised on säärase põlastusväärse kokkuleppe tagajärjed. Ma kordan, et kahjuks peavad inimesed selle lepingu tõttu kannatama piinamist, sest sellega me ju tegeleme - Liibüa kinnipidamiskeskused, kuhu inimesi toimetatakse, on piinakambrid, nagu on näha ajakirjanduses avaldatud teadetest ja fotodest, näiteks fotodest, mis kujutavad sisserännanuid Banghāzīst kümne kilomeetri kaugusel asuvas Ganfuda vanglas. Tegemist on piinamisega, mis minu arvates ei ole sätestatud üheski sõprus- või institutsioonilises lepingus.
Nagu ÜRO pagulaste ülemvolinik toonitas, hoiab tagasi- ja väljasaatmise lubamatus ära inimeste tagasisaatmise aladele, kus nende elu või vabadus on arvatavasti ohus. Inimeste saatmine tagasi Liibüasse, kes - tuletan teile veel kord meelde - ei ole Genfi konventsiooni allkirjastanud ega ratifitseerinud, tundub tõepoolest uskumatu. Mis veelgi iroonilisem - Itaalias on ebaseaduslik sisseränne kriminaalkuritegu. Nii et näiteks pärast vapustavat maabumist augusti lõpul, mil paljud somaallased kaotasid elu, on need mõned - vist oli neid neli või viis -, kes jõudsid sihtkohta, muu hulgas saanud sisserände süüdistuse ning võetakse nüüd sellepärast Itaalia õiguse alusel vastutusele.
Kutsun komisjoni üles võtma ka tegelikult midagi ette, et hinnata, kas Itaalia-Liibüa leping vastab rahvusvahelisele õigusele, ning lõpuks muutma otsustavalt suunda ja jätma Itaalia valitsuse häbiväärse poliitika toetuseta.
Hélène Flautre
Lugupeetud juhataja! Meie viimane Vahemerel toimunud tragöödiale järgnenud arutelu oli 1. aprillil.
Nagu mäletate, hukkus Liibüa rannikuvetes sadu sisserändajaid. Me palusime alustada uurimist. Siiani ei ole me saanud selle tragöödia üksikasjade kohta mingit teavet.
Nagu teate, leiti pärast seda augusti keskel Lampedusa rannikuvetest 73 aafriklase surnukeha. 25. augustil päästeti lõpuks 57 Eritreast pärit sisserändajat, kes olid pikka aega olnud Malta vetes. 31. augustil ei lubatud Liibüasse 75 somaallast.
Euroopa Liidu välispiirid on tõepoolest muutunud mõrvarlikeks. Sellist pealkirja kannab vabaühenduse Migreurop peagi ilmuv aruanne. Kutsun teid kõiki üles, kallid kolleegid, see endale hankima ja sellega põhjalikult tutvuma.
Austatud härra Barrot, selles olukorras viitate te mõnele põhiküsimusele. Te nimetate varjupaigaõigust ja õigust rahvusvahelisele kaitsele. Te peaksite viitama ka iga inimese õigusele lahkuda ükskõik millisest riigist ja igaühe kohustusele aidata teisi inimesi, kes nad siis ka poleks. See on rahvusvaheline mereõigus. Sellised olukorrad sagenevad ning tulevad järjest tihemini ette ka Türgi ja Kreeka vahelisel piiril. Sellepärast ei usu ma, härra Barrot, et Frontexi ressursside suurendamine toob lahenduse.
Arvan, et Euroopa Liit on praegu vastuolus omaenda eesmärgiga. Euroopa Liit sündis seetõttu, et poldud nõus teiste väärikuse alandamisega, ja sellele peab Euroopa Liit ka truuks jääma.
Timothy Kirkhope
fraktsiooni ECR nimel. - Lugupeetud juhataja! Komisjoni ELi ümberasustamise ühisprogrammil on loomulikult õilis eesmärk edendada riikide valitsuste tihedamat koostööd pagulaste ja varjupaigataotlejate ümberasustamisel. Kuid minus, Briti konservatiivis, tekitab selle rakendamine muret. Me ei taha, et jätkuksid sellised probleemid nagu Prantsusmaal Sangatte'is.
Arvan, et koostöö ja solidaarsus Euroopa Liidus on riikide ees seisvate raskuste arutamisel loomulikult tähtis, aga me peame eristama majanduslikel põhjustel sisserändajaid ja varjupaigataotlejaid. Endastmõistetavalt on neil täielik õigus paluda pelgupaika, kuid me ei tohi oma õigusaktidega takistada üksikutel riikidel otsustamast selle üle, kes võetakse vastu ja kellele pakutakse varjupaika. Komisjoni kavandatav ühine tegevus võib vähendada iga ELi riigi võimalusi neid otsuseid langetada.
Samas peaks minu meelest lõunapiiride turvalisuse tagamine olema siiski kõige tähtsam. Selles vallas peab Frontex täitma väljapaistvamat osa, et kindlalt eemal hoida majanduslikel põhjustel sisserändajaid, kes soovivad võtta ette ohtliku teekonna üle Vahemere. Meil tuleb astuda otsustavamalt vastu mitmetele kolmandatele riikidele, kes õhutavad vastutustundetult sellisele tegevusele. Komisjon kinnitab, et lõpliku otsuse vastuvõetavate inimeste arvu kohta teevad riikide valitsused ning Suurbritanniat ega teisi riike ei sunnita võtma vastu suurt hulka majanduslikel põhjustel sisserändajaid, kellega nad toime ei tule või keda nad ei suuda praegusel majanduslikult raskel ajal toetada. See on vajalik ja õige. Riigid, näiteks Suurbritannia, vajavad tagatisi selle kohta, et meie varjupaiga- ja sisserändepoliitika jääb endiselt meie otsustada ning ELi tegevust iseloomustab jätkuvalt avatud koostöö, mitte sundus.
Willy Meyer
Austatud juhataja, härra Billström ja volinik Barrot! Selle parlamendikoosseisu ametiaja algus pakub suurepärast võimalust muuta meie sisserändepoliitikat.
Meie praegune sisserändepoliitika põhineb ilmsel silmakirjalikkusel ja künismil. Me räägime, et Euroopa projekt ei õnnestuks ilma võõrtöölisteta, aga ometigi karistame neid selliste õigusaktidega nagu tagasisaatmisdirektiiv, mis on tabavalt ristitud häbidirektiiviks ning mis ei vasta Euroopa Liidu põhimõtetele ja väärtustele.
Kõik ei mõista säärast poliitikat, millega püütakse Euroopast praegusel kolmekordse ehk toidu-, finants- ja energiakriisi ajal kujundada kindlust, sest meie töö on halb ja liigub vales suunas. Kui Euroopat vajatakse ja eriti juhul, kui Euroopat vajatakse tänu võõrtöölistele, peame austama kõiki nende õigusi, mitte tegema neist kurjategijaid, nagu Euroopa Liit praegu teeb. Nii põhjustatakse sõja või nälja eest põgeneda püüdvatele peredele vaid rohkem kannatusi.
Seega oleks järgmisel kevadel Madridis toimuval Euroopa Liidu ning Ladina-Ameerika ja Kariibi mere piirkonna riigipeade ja valitsusjuhtide tippkohtumisel kõige õigem tühistada see häbidirektiiv, mis ei ole kooskõlas meie põhimõtete ja väärtustega ning mida ei mõista ükski valitsus, eriti Ladina-Ameerikas ja Kariibi mere piirkonnas, kust tuhanded võõrtöölised Euroopa Liitu tulevad.
Seetõttu nõuan, et häbidirektiivi tühistamist kaalutaks tõsiselt.
Gerard Batten
fraktsiooni EFD nimel. - Lugupeetud juhataja! Arutluse all olevad meetmed moodustavad osa praegusest niinimetatud vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevast alast ning hõlmavad ka sisserännet. Küsimus puudutab ühist sisserände- ja varjupaigapoliitikat ning ükskõik, kui palju Suurbritannia valitsus brittidele ka ei valetaks, me teame, et nende kavatsuseks on Suurbritannia sellega lõpuks siduda.
Kuid kõigile ühesugust lahendust pakkuv sisserändepoliitika Suurbritannias ei toimi. Suurbritannia on üks tihedamalt asustatud riike maailmas, isegi tihedama asustusega kui India, Hiina või Jaapan. Suurbritanniasse rändab sisse ligikaudu 230 000 inimest aastas - see lisab rahvaarvule iga viie aastaga enam kui miljon uut inimest. Praeguselt 61,4 miljonilt kasvab rahvaarv 2031. aastaks 70 miljonini ehk kõigi aegade suurimaks ja suureneb siis pidevalt veelgi. Kogu selle kasvu põhjustavad sisserändajad ja nende järglased.
Ühendkuningriigi Iseseisvuspartei ei ole vastu mõningasele sisserändele, aga seda tuleks rangelt kontrollida just Suurbritannia, mitte Euroopa Liidu või kellegi teise huvides. Suurbritannia ei vaja Euroopa ühist sisserändepoliitikat. Me peame kohe tegema lõpu massilisele sisserändele ning kehtestama rangelt piiratud ja kontrollitud sisserändepoliitika. Me peaksime rakendama 1951. aasta pagulasseisundi konventsiooni, mille järgi sisserändajatel on kohustus taotleda pelgupaika esimeses ohutus riigis, kuhu nad saabuvad. Selleks ei ole Euroopa rannikul asuv väike saareke nimega Suurbritannia.
Meil tuleks lõpetada vaenu ja konflikte põhjustava paljukultuurilisuse edendamine ning assimileerida ja lõimida olemasolevad sisserändajad ühisesse kultuuri, kus austatakse samu poliitilisi ja õiguslikke tavasid. Šariaadiseadustel ei tohiks Suurbritannias - ja ma arvan, et mitte kuskil Euroopas - kohta olla.
Louis Bontes
- (NL) Austatud juhataja! Frontex ei toimi. Praegu toimuva operatsiooni Poseidon eelarve on 11 miljonit eurot. See on mõttetu. See on raha tuuldeloopimine. Ainus lahendus on otseteed tagasisaatmine ja ranged meetmed nende riikide vastu, kes sellise sisserände võimalikuks teevad. Ühine varjupaiga- ja sisserändepoliitika ei ole hollandlaste huvides. Hollandi Vabaduspartei, kelle nimel ma kõnelen, on sellisele poliitikale tuliselt vastu. See toob kaasa veel suurema hulga inimesi, kellel ei ole Euroopasse saabudes mingeid väljavaateid. Hollandlased ei vaja solidaarsust, vaid seda, et meie siin nende huvide eest seisaksime. Seega lõpetagem see solidaarsus.
Tahaksin teha märkuse ka eesistujariigi Rootsi tegevuse kohta. See eesistujariik arvab, et Euroopa peaks tööturu olukorrast lähtuvalt oma piire massilisele sisserändele veelgi rohkem avama. Vabaduspartei on kategooriliselt selle vastu. Tegemist on massilise sisserände suitsukattega. Vaadake, mis toimub suurlinnades - vaadake neid üüratuid probleeme, millega nad silmitsi seisavad. Mõelge oma rahva, riigi ja kultuuri peale. Meie igatahes teeme seda. Ma tahan öelda, et mis liig, see liig. Tehkem lõpp massilisele sisserändele. See on läinud juba liiga kaugele.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
- (ES) Lugupeetud juhataja, komisjoni asepresident ja nõukogu eesistuja! Rändega seotud katsumused püsivad, nagu püsib ka meie soov need lahendada.
Katsumused on järgmised: esiteks liikumine ühise rändepoliitika poole, teiseks vajadus oluliselt parandada seadusliku rände korraldust, kolmandaks lõimimise täiustamine, neljandaks väga otsustav ebaseadusliku või salajase sisserändega võitlemine, viiendaks Frontexi edasiarendamine, kuuendaks lähte- ja transiidiriikidega läbi viidavate menetluste ja sõlmitud konventsioonide ja lepingute parandamine ning seitsmendaks ühise varjupaigapoliitika edendamine.
Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiametist peab 2010. aastal saama õiglane, tõeline ja kõikide isikute võrdsuse eest seisev amet, mis jagab vastutust solidaarsuse alusel ning pakub edaspidi rahvusvahelist või täiendavat kaitset.
Mis puudutab Frontexit, siis tema ülesandeks jääb koordineerimine ja koostöö. Mitte mingil juhul ei hakka ta langetama riigi pädevusse kuuluvaid otsuseid. Vajadus suurendada Frontexi missioonide arvu meie lõunapiiril, s.o Lõuna-Euroopas, eelkõige Vahemerel, aga ka Atlandi ookeanil, ei tähenda üksnes Euroopa Liidu vastukäiku rände survele, mis Kreekas, Maltal, Itaalias või Hispaanias aina kasvab, vaid ka surma ja tragöödiat ära hoidvaid humanitaarseid vastusamme.
Vaadake, mis on toimunud Frontexi eelarvega - see on suurenenud kuuelt miljonilt eurolt 2005. aastal 78 või 83 miljoni euroni 2010. aastal. Kuid me kardame, lugupeetud juhataja, et Frontex ei suuda hallata eelarvet, mille Euroopa Parlament on talle määranud. See oleks vastuvõetamatu, sest lahendada tuleb palju probleeme ja ülesandeid.
On väga oluline, et Frontex saaks toimima kättesaadavate tehniliste seadmete keskregistri CRATE'i. Ülimalt tähtis on ka see, et liikmesriigid panustaksid CRATE'i ka tegelikult. Meie koostöö Europoliga peab olema tihedam ja paremini koordineeritud. Me peame haldama Iconexi ning, lugupeetud juhataja, inimõiguste kaitsmiseks peab Frontexi, Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni ja ÜRO pagulaste ülemvoliniku ameti tegevus olema ulatuslikumalt ja paremini kooskõlastatud.
Need on meie probleemid ja ülesanded.
Claude Moraes
Austatud juhataja! Keegi ei alahinda seda, kui tohutult keeruline on saavutada meie komisjoni esimehe mainitud tasakaalu, kui suur on rände surve Euroopa Liidule ja milliseid pingeid peame me taluma Vahemerel. Sel suvel tuletati meile taas meelde seda karmi reaalsust, millega tagakiusamise ohus olevad ja vaesuse eest põgenevad sisserändajad ja varjupaigataotlejad silmitsi seisavad.
Kahtlemata on Frontexil Euroopa rändekäsituses põhiroll. Koos ELi välispiiride haldamise süsteemi parema koordineerimisega kasvab ka Frontexi tähtsus. Seetõttu on meie fraktsioon seisukohal, et ülimalt oluline on saavutada õige tasakaal ühelt poolt Frontexi vahenditega varustamise - nagu paljud kolleegid on juba maininud - ja teiselt poolt selle tagamise vahel, et Frontexi tegevuse käigus hinnataks enam selle humanitaarseid külgi. Näiteks kuidas saab Frontex vähendada merel hukkunute traagilist arvu, mis on rohkem kui 12 000 viimase kümne aastaga? Selleks on tema tööülesannete hulka lisatud päästeoperatsioonid. Konks on pisiasjades. Paljugi sellest poliitikast peab kohapeal toimima hakkama ning ma tean, et Euroopa Parlament, komisjon ja nõukogu püüavad seda saavutada.
Me peame tagama, et Frontex ei muutu üksnes vahendiks, mille abil inimesi Euroopast eemal hoida. Neile, kes õigustatult kaitset vajavad, tuleb võimaldada pääs ELi territooriumile.
Austatud volinik, te rääkisite tagasi- ja väljasaatmise lubamatusest. On tähtis, et te selle taas kord välja ütlesite. Itaaliat ja Liibüat puudutav olukord on loomulikult midagi, millest minu Itaalia kolleegid rohkem kõnelevad, aga mainitud põhimõtet ei tohi rikkuda mitte keegi ega ükski riik.
Oleme olukorras, kus tagasi- ja väljasaatmise lubamatus kehtib isegi riikides, kes ei ole 1951. aasta konventsiooniga ühinenud. Inimõiguste järgimine on tähtis. Me ei tohi hoida kõrvale oma kohustusest kaitsta neid, kes seda vajavad.
Seega peab Frontex olema osa rände- ja varjupaigaküsimuse õiglasest ja tasakaalukast lahendusest. Meil tuleb tagada varjupaigapaketi rakendamine ning tasakaal seadusliku rände ja pagulaste kaitse vahel.
Sarah Ludford
Lugupeetud juhataja! Briti ajakirjandus on paranoiliste euroskeptikutest Euroopa Parlamendi liikmete abil levitanud hirmujutte selle kohta, et tulevane põhiõiguste volinik, kelle Barroso on Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooni ettepanekul heaks kiitnud, sunnib Ühendkuningriiki võtma kogu Euroopast vastu rohkem varjupaigataotlejaid.
See ei ole tõsi. Nagu asepresident Barrot kinnitas, on Malta abistamise katseprojekt vabatahtlik ning vabatahtlik oleks ka kava, mis on välja pakutud otse Euroopasse saabunud ja ÜRO pagulaste ülemvoliniku poolt pagulasteks tunnistatud inimeste ümberasustamiseks.
Ükski ELi poliitika osa ei ole kunagi sisaldanud kvoote või riigi kohustust sisserändajaid vastu võtta. Kuid me püüame siiski saavutada vabatahtlikku solidaarsust ning ma loodan tõesti, et tulevane põhiõiguste volinik võtab midagi ette, et lõpetada sisserändajate hukkumine Vahemerel.
Järgmisel kuul möödub kümme aastat ajast, mil EL seadis eesmärgiks töötada välja ühine varjupaigasüsteem ja kooskõlastatud rändepoliitika. Hoolimata mõningatest märkimisväärsetest jõupingutustest, eriti nendest, mida komisjon on Euroopa Parlamendi liikmete toel teinud, oleme ilmselgelt sellest veel kaugel.
Kõige tähtsam on korralikult juhtida rändevooge, mis enamasti koosnevad nii pagulastest kui ka tööd otsivatest sisserändajatest ja mida selleks, et neil kahel rühmal vahet teha, nimetatakse segarändevoogudeks. See on vajalik selleks, et veenda eurooplasi probleemi korralikus ohjamises, samuti selleks, et lõpetada inimeste hukkumine ja tagada kaitse neile, kes seda vajavad.
Kui habrastes paatides inimesed lükatakse tagasi merele ega hinnata kordagi nende kaitsmise vajadust, ei saavutata ühtki nimetatud eesmärki. Mind hämmastavad volinik Barrot' sõnad, et liikmesriigid ei kohalda mereõigust ühtselt. Selline korratus on vastuvõetamatu. Frontexile tuleb anda piisavalt vahendeid ja ta peab austama üksikisikute inimõigusi. Neil inimestel tuleb lubada maabuda, hinnata nende õigust saada varjupaika ning liigitada nad pagulasteks ja nendeks, kellel ei ole õigust Euroopasse jääda.
Kui ELi liikmesriigid nii ei tee, tuleb nende vastu vajaduse korral esitada kaebus Euroopa Kohtusse ning nagu kolleeg Sonia Alfano mainis, on mõte, nagu suudaks selle töö ära teha hoopis Liibüa, sealseid räigeid inimõiguste rikkumisi arvestades täiesti pöörane.
Mõistlik Euroopa sisserändepoliitika hõlmaks mõningaid ühiseid raamtingimusi, mis käsitlevad majanduslikest põhjustest tulenevat rännet ja mille piires saavad selliseid sisserändajaid vastu võtvad liikmesriigid tegutseda nii, et teevad ise otsuseid, kui palju sisserändajaid nad vastu võtavad. Me vajame koordineerimist, ühiseid standardeid ja ühist raamistikku ning siis veel ka solidaarsust.
Franziska Keller
Lugupeetud juhataja! Ma tegelikult ei jaga teie indu Frontexi asjus. Me oleme kuulnud nii Frontexist kui ka liikmesriikidest, et seal on rikutud inimõigusi, ei ole järgitud tagasi- ja väljasaatmise lubamatust ega antud pagulastele võimalust taotleda varjupaika ning need inimõiguste rikkumised on toimunud Euroopa Liidu nimel.
Minister Billström, te ütlesite, et me vajame oma välispiiridel järelevalvemeetmeid, aga lubage mul küsida, miks ei võiks me võtta järelevalvemeetmeid nende inimeste kontrollimiseks, kes välispiiridel töötavad ja piire kaitsevad. Miks ei võiks Frontexi tegevus olla läbipaistev ja meile arusaadav? Meie jaoks siin Euroopa Parlamendis peab Frontexi tegevus olema arusaadav ja läbipaistev. Meil on vaja selgust selles, millises järgus on nende uute Frontexi eeskirjade menetlemine, mida te mainisite, lugupeetud volinik, samuti vajame selgitusi selle kohta, kuidas on merel kinni peetud pagulastel võimalik saada rahvusvahelist kaitset.
Ühtlasi peavad olema läbipaistvad kolmandate riikidega sõlmitavad kokkulepped ning see, kuidas täpselt kasutatakse näiteks Liibüale antavat ELi raha. Ma kahtlen, kas see, mida te nimetasite Liibüa abiks pagulastele, ka tegelikult pagulasi aitab. Ka siin jääb lihtsalt läbipaistvusest puudu ning kui isegi liikmesriigid tõlgendavad sisserändajate õigusi teist erinevalt, nagu te ütlesite, siis kuidas te teete kindlaks, et Liibüa-sugused kolmandad riigid järgivad teie tõlgendust?
Tahan teile meelde tuletada, et Euroopa Parlament on alati toetanud mõtet muuta vastutuse jagamine varjupaigataotluste puhul kohustuslikuks, ning ma arvan, et teie teade katseprojekti kohta, mille raames võttis üksnes Prantsusmaa Maltalt vastu väga-väga, peaaegu naeruväärselt vähe, kõigest sada pagulast, näitab, et vabatahtliku solidaarsusega me kaugele ei jõua. Siin on kohustuslikkust vaja.
Ryszard Czarnecki
- (PL) Me tahame sisserändega võidelda. Tegemist on suure probleemiga. Vahepeal on meie teadetetahvel ja arvuti rikki läinud. Võtkem käsile küsimused, mida on võimalik tõesti tulemuslikult lahendada.
Loomulikult on ränne praegu Euroopas üks suuremaid probleeme. Veelgi enam, see ei ole probleem mitte üksnes meie, poliitikute jaoks, vaid ka Euroopa Liidu liikmesriikide elanike jaoks. See on hetkel Euroopa poliitikutele vahest üks raskemaid katsumusi ja meie valijatele üks peamisi probleeme. Sisserändel on mitu palet. Austatud kolleegid on kõnelnud täna Aafrikast lähtuvast sisserändest, mis mõjutab eelkõige Vahemere piirkonna riike, ning nende jutt on teatud mõttes õigustatud. Mina esindan riiki - Poolat -, kuhu tullakse ebaseaduslikult mõistagi vähem, aga meile saabuvad inimesed endistest Nõukogude Liidu riikidest ja osalt ka Aasiast.
Me peame vastama küsimusele, milline on ELi ebaseadusliku sisserände vastase võitluse ja - lihtsalt öeldes - ka seadusliku sisserände piirangute filosoofia. Kas Frontex peab kandma selles võitluses põhilist koormat? On see tõesti mõttekas? Kas poleks tõhusam, kui lisaraha, mida me tahame Frontexile eraldada, antaks riikidele, kus ebaseadusliku sisserände probleem on kõige suurem, ning ELi liikmesriikidele, kelle piir kattub osaliselt ELi välispiiriga? Austatud juhataja, kokkuvõttes tundub mulle, et see oleks targem.
Rui Tavares
- (PT) Lugupeetud minister, austatud volinik! Genfi konventsiooni ja inimõiguste küsimuses ei ole meil valikut. Meie ainus võimalus on täita konventsioone, millega me oleme ühinenud. Õigusaktides on selgesti sätestatud, et Euroopa rannikule saabunud pagulaste saatmine riikidesse, kes ei ole Genfi konventsiooniga ühinenud, on selle konventsiooni rikkumine. Tegemist ei ole abstraktse õigusnormi, vaid selge sättega.
Kui saadame pagulasi Frontexi või liikmesriikide kaudu Liibüasse, rikume konventsiooni, eelkõige seetõttu, et Itaalia valitsuse enda esitatud arvude põhjal teame, et 75% Euroopa rannikule jõudnud inimestest taotleb varjupaika ja pooltel neist - umbes 38 protsendil või kolmandikul kõikidest - on õigus saada humanitaarkaitset.
Poliitiliste valikutega kaasnevad eetilised valikud ja praegu tuleb meil teha eetiline valik. Kas on õige, kas on tõesti eetiline, et enam kui 14 000 inimest on viimaste aastate jooksul hukkunud, püüdes jõuda Euroopa rannikule? Kas oleme tõesti käitunud kõlbeliselt, ehkki suurel osal eluga riskivatest inimestest on tegelikult õigus saada varjupaika? Kas nad ikka peaksid tingimata oma elu ohtu seadma? Ei, nad ei peaks seda tegema.
Me oleme juba kaua rääkinud, et selline puhtalt repressiivne sisserändepoliitika, mida on järgitud, esitab meile küsimused inimeste elu ja surma kohta ning paneb meile kõigile ühise vastutuse iga elu või surma osas tehtud valiku eest.
Me ei lahenda probleemi sellega, kui külvame Frontexi tema tegevuse alguses rahaga üle - rahaga, mida Frontex ei saa kulutada ja mida komisjoni arvates ei ole Frontexile hetkel mõttekas eraldada. Me saame probleemi lahendada nii, et vaatame üle Frontexi volitused. Alles siis võib Frontex lisaraha vajada. Selleks peab Frontex tegema koostööd ja esitama ÜRO pagulaste ülemvolinikule kogu teabe. Selleks peab Frontex oma tegevuses järgima ka humanitaarseid kaalutlusi, mida ta praegu ei tee. Sama tõsine, lugupeetud kolleegid, on pagulasfonde käsitlev ettepanek. Samal ajal, kui meie suurendame investeeringuid Frontexisse, kärbitakse nende fondide vahendeid.
Roberta Angelilli
- (IT) Austatud juhataja, lugupeetud daamid ja härrad! Ausalt öeldes ärritab mind see, et mõningad Itaalia kolleegid on kasutanud juhust ja alustanud uuesti vana vaidlust ainsa eesmärgiga rünnata Itaalia valitsust. Sisserändest rääkides ei peaks me enam manipuleerima ideoloogiaga, vaid uurima sügavuti juhiseid, mis sisalduvad lõimimisel ja solidaarsusel põhinevas Euroopa sisserände- ja varjupaigapaktis.
Ma hindan tõesti komisjoni viimaste aastate jõupingutusi, kuid volinik Barrot nõustub minuga, kui ütlen, et selleks, et luua tõeline Euroopa sisserändestrateegia, milles peetakse tähtsaks järeleandmatut võitlust ebaseadusliku sisserände ning inimkaubanduse ja inimeste ärakasutamisega, tuleb asjade kulgu kiirendada.
Me peame astuma kindlalt vastu kõikidele, kes lõikavad kasu inimkaubandusest, sealhulgas ebaseaduslikku tööjõudu kasutavatele tööandjatele. Loomulikult ei ole enam vastuvõetav, et sisserände probleemiga tegelemine on pandud üksnes Vahemere piirkonna piiririikide õlule. Komisjoni hiljutine ettepanek taaslõimimise ühisprogrammi kohta on liikmesriikidevahelise poliitilise ja tegeliku koostöö vallas samm edasi, aga ühendusesisese solidaarsuse suurendamiseks on hädavajalik võtta mitmeid meetmeid.
Seetõttu ootame Euroopa Liidu nõukogu eesistujalt varsti avaldust, milles kajastuks muu hulgas Itaalia ministri Franco Frattini siiras palve alustada kõnelusi selleks, et leida viis, kuidas ebaseaduslike sisserändajate ja poliitilise varjupaiga taotlejate vooga seotud koormat ja kohustusi liikmesriikide vahel õiglaselt jaotada.
Minu arvates on see põhiküsimus, sest vastasel juhul satume paradoksaalsesse olukorda, kus osa liikmesriike, sealhulgas Itaalia, Malta, Kreeka ja Hispaania, peavad võtma vastu ebaseaduslikke sisserändajaid, samas kui teised varjuvad omal äranägemisel tõlgendatava ja vabatahtlikkusel põhineva solidaarsuse mõiste taha. Nad ei saa end selle probleemi eest enam peita. Me tahame tänada Prantsusmaad, kes on nõustunud vastu võtma sada inimest - sada varjupaigataotlejat -, kuid seda tuhandete ja kümnete tuhandete varjupaigataotlejate hulgast. Seega ma tänan Prantsusmaad, aga see on vaid tilk meres.
Lõpetuseks ütlen, et muu hulgas ei saa me sisserännet enam imerohuks pidada. Ilma tõelise arengukoostööd käsitleva poliitikata, kus Euroopal tuleb täita liidrirolli, määrame osale maailmast kindla ja vältimatu vaesust ja meeleheidet täis tuleviku.
Stavros Lambrinidis
- (EL) Lugupeetud minister ja volinik! Euroopa Parlament on tungivalt nõudnud, et Euroopa tasandil alustataks koostööd sisserändajate lähte- ja transiidiriikidega. Nende riikide hulka ei kuulu üksnes Liibüa. Nende hulka kuulub ka Türgi. Lisaks sellele, et antud valdkonnas on Türgi lähte- ja transiidiriik, on ta ka kandidaatriik. Teisisõnu võib öelda, et tal on kahekordne kohustus austada Euroopa Liidu poliitilisi põhimõtteid ja institutsioone.
Viimasel ajal on aset leidnud vähemalt neli juhtumit, mil Türgi radarid on tõkestanud Frontexi helikopterite tööd Kreeka õhuruumis. Näiteks eile ähvardas Türgi hävituslennuk Frontexi helikopterit, et sundida seda tagasi lendama.
Mida te kavatsete teha ja kuidas te vastate Euroopa Liidu nimel sellise Euroopa institutsiooni nagu Frontex tegevuse häirimisele?
Peale selle ei saa kohustuslik solidaarsus väljenduda üksnes korravalvemeetmetes, mida Frontex rakendab lõunapoolsetes riikides. Solidaarselt tuleb käituda ka meie riikidesse saabuvate sisserändajate vastuvõtmisel, sest me ei suuda iga kord nende suure hulgaga toime tulla. Komisjon ja nõukogu õhutavad siin vabatahtlikku solidaarsust, mis ei ole väärt isegi mitte seda paberit, millele see on kirjutatud. Palun öelge, miks te ei kehtesta ka siin kohustuslikku solidaarsust.
Lõpetuseks ütlen, et Itaalia, Malta ja Liibüa vaheline katseprogramm ei tohiks jääda ainsaks. Miks ei ole loodud katseprogrammi sisserändajate tagasisaatmiseks Türki, mis on antud konkreetse probleemi puhul otsekui lahtine haav? Lugupeetud volinik, kas Kreeka valitsus on seda kunagi palunud ja teie sellest keeldunud? Või ilmusid Liibüa, Itaalia ja Malta lihtsalt ise välja ja teie nõustusite nendega lisanõudmisi esitamata?
Hélène Flautre
- (FR) Austatud juhataja! Mul on võimalus teha selgituseks kaks lühikest märkust, mis minu meelest - ja nagu üks kolleeg just praegu ütles - toonitavad meie poliitika silmakirjalikkust.
Esimene märkus puudutab Dublini lepinguid. Lugupeetud volinik, te teate hästi, milline olukord valitseb Calais's. Te teate, et Calais's võivad paljud inimesed väga lihtsalt taotleda ja saada poliitilist varjupaika. Miks nad seda siis ei tee? Sellepärast, et Dublini lepingute tulemusena on kindel, et nad saadetakse riikidesse, kuhu nad ei taha minna, ja mõnikord on neil selleks väga head põhjused. Nad ei taha minna Kreekasse, kus neil puudub peaaegu igasugune võimalus pagulasseisundit saada.
Praegu on Dublini lepingud dokumendid, mis võimaldavad vaenulikku suhtumist inimestesse, kes nendest tulenevat kaitset kõige enam vajavad, ja mis tekitavad liikmesriikide vahel ebavõrdsust. Nii et lõpetagem jutt solidaarsusest, kui on kehtestatud riikidevahelist ebavõrdsust tekitavad aktid.
Teine märkus puudutab tagasivõtulepinguid. Ma mõistan igati, et eesmärk on pidada sääraste lepingute teemal läbirääkimisi Türgi ja Liibüaga ehk mängida mõttega tekitada üks suur naaberriikidest koosnev ümbruskond ja üüratud laagrid rändevoogude tagasihoidmiseks. See on praktilistel, eetilistel ja poliitilistel põhjustel vastuvõetamatu ning te teate seda ise ka, härra Barrot!
Clemente Mastella
- (IT) Lugupeetud juhataja, daamid ja härrad! Ütlen alustuseks kohe, et külalislahkus on minu jaoks ilma liialdamata püha väärtus. Lõppude lõpuks tekitab teatud eriliste õiguste ja kohustuste kaudu reguleeritud riikliku kogukonna inimestevaheline solidaarsus. Nii et mis minusse puutub, olen ma kindlalt vastu kõigele, mis on vastuolus selle piibelliku aluspõhimõttega. On selge, et inimeste vastuvõtt ja viis, kuidas me seda peame tegema, tagavad üheskoos lõimimise ja kõik sellega kaasneva.
Mida me saame teha? Kuhu peaksime paigutama liikmesriikidesse saabuvad meeleheitel inimesed ning kuidas peaksime hoidma ära sellele järgneva konflikti, mis mõnikord väljendub meelepahas, vihas ja raevus ning toob kaasa päris murettekitavaid vaenulikkuse vorme?
Mida peaksime tegema, et varjupaigaõiguse kaitsmine - põhimõte, millele viimastel päevadel on samuti viidatud - ei avaks samas ust petturitest varjupaigataotlejatele? Varjupaiga toovad ettekäändeks mõned inimesed, kes varjavad end selle üldise õiguse taha, kuid kellel ei ole mingit pistmist varjupaigaõigusega, küll aga seaduste rikkumise ja kuritegevusega.
Austatud härra Billström, kas me tõesti arvame, et kogu seda vastutust suudavad kanda üksikud riigid? Siiani on Euroopa tõenäoliselt käitunud pisut ebakindlalt, aga mulle tundub, et sisserännet puudutava ühtse ja tõsise seisukoha kujundamist ei saa enam edasi lükata. Enam ei saa rääkida üksteisele vastu nagu seni ning me ei saa sundida probleemile kõige vastuvõtlikumaid ja kõige haavatavamaid eesliini riike eraldatusse. Nii ei saa käituda, kui meil pole koos saavutatud ühist seisukohta, ja seda meil siiani ei ole, kuigi selle põhimõtteid pidevalt kaitstakse.
Austatud juhataja! Euroopa peab suhtuma oma piiridesse kui Euroopa probleemi, mitte üksikute riikide probleemi. Vaidlustes Itaalia valitsuse või teiste riikide valitsuste tegevuse üle ei saa ta enam jätkata tahumatute teatraalsete etendustega, nagu siin istungisaalis on juba juhtunud. Minu jaoks on täiesti mõeldamatu, et Lampedusa rannikul ning Ceutas ja Melillas toimunud tragöödiad ei puutu Brüsselisse, Berliini ja Pariisi.
Siit tulenev pinge üksikute riikide ja Euroopa vahel tekitab probleeme ja kasvatab ühtlasi Euroopa demokraatia puudujääki, mis kooskõlastatud sisserändepoliitikata saab üksnes halveneda. See suurendab muljet, et riikide erihuvid on tähtsamad kui ühine heaolu. Austatud juhataja, nördimapanev arusaam, et Brüssel ja Strasbourg tegelevad liiga tihti segaste küsimuste, mitte rahvale muret valmistavate probleemidega, süveneb. Kokkuvõttes õõnestab see Euroopa poliitilist identiteeti.
Seetõttu loodan ma, et eesistujariik Rootsi alustab lepingu sõlmimist kõige haavatavamate riikidega, et käituda loogiliselt ning kehtestada siiani puuduolev jõuline, tasakaalukas, usaldusväärne ja karm ühine sisserändepoliitika.
David-Maria Sassoli
- (IT) Austatud juhataja, härra Barrot, härra Billström, head kolleegid! Me nõudsime antud arutelu selleks, et juhtida ELi tähelepanu Itaalias aset leidvatele ränkadele põhiõiguste rikkumistele. Alates maist on Itaalia võimud leidnud merelt üle tuhande sisserändaja ning andnud nad mitteametlike ja valimatute tagasisaatmiste käigus Liibüale üle, ilma et oleks isikuid tuvastanud või andnud neile võimalust taotleda või kasutada varjupaigamenetlust, kusjuures on oht, et Liibüas koheldakse neid inimesi ebainimlikult ja alandavalt. Nagu volinik Barrot Itaalialt teavet paludes kinnitas, oleme seisukohal, et sellise tegevusega rikutakse Euroopa aluspõhimõtteid.
Selline käitumine ei vasta Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonile ega ühenduse õigusele, eelkõige aga Schengeni piirieeskirjale ja repatrieerimisdirektiivile, samuti mitte Itaalia õigusele. Eile palus Ühinenud Rahvaste Organisatsioon Itaalial rahvusvahelist õigust täita ning samuti eile esitas 24 Somaaliast ja Eritreast pärit pagulast, keda Itaalia keeldus vastu võtmast, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni rikkumise pärast Itaalia vastu Strasbourgis asuvale Euroopa Inimõiguste Kohtule kaebuse.
Lugupeetud kolleegid, lisaks sellele on ebaseaduslik sisseränne Itaalias muudetud kuriteoks ja raskendavaks asjaoluks. Ainuüksi tõsiasi, et ollakse sisserännanu, põhjustab diskrimineerimist ja ebavõrdset kohtlemist ning annab aluse määrata sama kuriteo eest karmim karistus. Tõsiasi, et ollakse ebaseaduslik sisserändaja, nagu olid perekonnad meie itaalia, portugali, poola ja kreeka kogukondades, takistab põhiõiguste kasutamist ja juurdepääsu kõige elementaarsemale abile, sealhulgas tervishoiuteenustele, sest sisserändajad kardavad, et nad antakse välja. See sünnib Itaalias, austatud juhataja, ning selle on avalikult hukka mõistnud ka õiguse ja põhiseaduse eksperdid, samuti ilmalikud ja katoliiklikud ühendused.
Mida kavatseb komisjon nende rikkumiste lõpetamiseks teha? Euroopa Parlament on alati toetanud võitlust ebaseadusliku sisserändega, aga ainult kooskõlas põhiõigustega.
Lugupeetud juhataja, me tahame teada, kas komisjon kavatseb astuda samme seoses Itaalia õigusaktidega ning analüüsida Itaalia ja Liibüa vahelist lepingut. Kakskümmend aastat pärast Berliini müüri langemist ei saa me lubada mõnel valitsusel uusi müüre ehitada.
Niki Tzavela
- (EL) Austatud juhataja ja volinik! Tegelikkus on siin parlamendis räägitust hullem.
Me näeme, et president Gaddafi hellitab selle küsimusega seoses lootusi ja rahvusvaheline ajakirjandus räägib pidevalt, et selleks, et Liibüa oma kohustusi täidaks, on vaja miljardit eurot. Me näeme, kuidas Türgi - riik, kes tahab Euroopa Liiduga ühineda - saadab iga päev tagasi Frontexi õhusõidukeid ja kuidas Euroopa Liit ei vasta sellele nii, nagu peaks.
Me näeme inimkaubitsejaid, kes veavad ebaseaduslikke sisserändajaid ja õpetavad neid, kuidas ennast kinnipidamise korral kätte või jalga tulistada, et liikmesriigid peaksid nad vastu võtma ja kohaldama teistsuguseid ebaseaduslikku sisserännet käsitlevaid õigusakte, sest sel juhul on tegemist vigastatud isikutega. Me näeme, kuidas inimkaubitsejad õpetavad ebaseaduslikke sisserändajaid hävitama oma dokumente enne riiki sisenemist, et vastuvõtvad riigid, näiteks Kreeka, ei teaks, kuhu neid saata. Me näeme sisserändajaid väitmas, et nad taotlevad varjupaika, aga neil puuduvad dokumendid ja me ei saa tegelikke asjaolusid kindlaks teha.
Valitseb kaos, austatud volinik. Ühel hetkel tuleb kord taastada ning Euroopa Liit peab selles küsimuses võtma range ja kindla seisukoha.
Sylvie Guillaume
- (FR) Lugupeetud juhataja, asepresident, kallid kolleegid! Meile korratakse pidevalt, et liikmesriigid tunnistavad vajadust kehtestada Euroopa tasandil ühine sisserände juhtimise poliitika ja põhimõtted, mille eesmärk on sisserändajate sotsiaalne lõimimine.
Kuid iga päev näeme, et tegelikkuses ollakse sellest väga kaugel. Näiteks eelarvearutelude käigus on sisserändajate lõimimiseks ette nähtud fondi vahendeid tublisti vähendatud. Mis puutub liikmesriikidesse, siis paljud neist kehtestavad jätkuvalt rangeid õigusakte ja eeskirju oma territooriumile sisenemise ja seal liikumise kohta, et piirata ligipääsu tööturule ning sotsiaal- ja haridussüsteemidele, samuti selleks, et muuta perede taasühinemine keeruliseks.
Samamoodi tähendab ebaseadusliku sisserände vastane ja välispiiride kontrolli käsitlev Euroopa poliitika seda, et vastutus piirikontrolli eest pannakse meie naabritele ega hoolita sealjuures inimõigustest. Me oleme näinud, kuidas see on sündinud Itaalia ja Liibüa vahel.
Selline kalduvus lükata küsimuste lahendamine kellegi teise õlule võimaldab Euroopal lõpuks end oma kohustustest vabastada. See on vastuvõetamatu. Frontexile antavad lisavahendid ei asenda iialgi vajalikku solidaarsust, mis peab liikmesriike ühendama ning võimaldama neil koos pakkuda elukohta rahvusvahelist kaitset vajavatele inimestele ja võõrtöölistele, keda on tuleviku katsumustega toimetulemiseks tarvis.
Milliseid meetmeid te võtate, et tagada tegelik solidaarsus ja teha lõpp sisserändajate kannatustele?
Rita Borsellino
- (IT) Lugupeetud juhataja, härra Barrot, härra Billström, head kolleegid! Viimastel päevadel Euroopa varjupaigakava visandamisel rääkisite te ise, härra Barrot, vankumatusest ebaseadusliku sisserändega võitlemisel ja humaansusest tagakiusamise ohvrite vastuvõtmisel. Juriidilises keeles tähendab see, et tagatakse nälja, sõja ja tagakiusamise eest põgenevate inimeste kaitse ja varjupaigaõigus ning takistatakse nende väljaandmist riikidele, kus nende elu on ohus või kus neid võidakse ebainimlikult kohelda.
Põhimõtteliselt tähendab see vastupidist käitumist Itaalia valitsuse praegusele tegevusele, mida ilmestas viimane seitsmekümne viie Eritreast ja Somaaliast pärit pagulase murettekitav väljasaatmine Liibüasse, kusjuures isegi ei kontrollitud, kas nende hulgas oli võimalikke varjupaigataotlejaid, nagu nõuab rahvusvaheline õigus. ÜRO inimõiguste ülemvolinik mõistis säärase käitumise eile hukka. Itaalia ja Liibüa vahelise lepinguga ei saa muuta seda osa merest vabatsooniks, kus rikutakse inimõigusi.
Seetõttu kutsun komisjoni üles esimesel võimalusel tegutsema, et taastada rahvusvaheliste õigusnormide kehtivus ja tagada nende järgimine. Lisaks tahan teada, kui kaugele on jõutud ELi ja Liibüa vahelise kahepoolse lepingu läbirääkimistega, mis kestavad juba mitu aastat. Millal on teil kavas need lõpule viia? Kas nõukogu ja komisjon võivad kinnitada, et nimetatud leping on Itaalia ja Liibüa vahelise lepingu suhtes ülimuslik? Kas te võite Euroopa Parlamendile selgitada ebaseadusliku sisserände vastase võitluse, samuti varjupaigaõiguse ning tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse tagamisega seotud põhipunkte?
Anna Maria Corazza Bildt
Lugupeetud juhataja! Mul on väga hea meel esimest korda siin täiskogul sõna võtta ja kiita minister Tobias Billströmi selle eest, et ta on nii põhjalikult süvenenud - ja oma Itaalia päritolu tõttu on mul õigus seda öelda - sellesse raskesse olukorda, millega Vahemere-äärsed rahvad ja riigid silmitsi seisavad.
Tahan teda tunnustada jõupingutuste eest, mida ta on teinud, et saavutada üksmeel selles väga vajalikus Euroopa ühises rändepoliitikas. Tahan kiita ka tema algatust asutada varjupaigaküsimuste tugiamet. See on väga praktiline ja konkreetne viis abistada liikmesriike, kes tunnevad, et on üle koormatud, ning alustada liikmesriikidevahelist koostööd.
Tahan minister Billströmilt küsida, kas peale nende meetmete, millest ta on juba rääkinud, võiks ta veelgi selgitada ja väljendada oma mõtteid selle kohta, milliseid abinõusid saame me pikas plaanis rakendada Vahemere-äärsete riikide ja rahvaste toetamiseks nii, et igasuguse ebaseadusliku tegevusega võitlemisel oleks humaansus, solidaarsus ja rangus tasakaalus.
Georgios Papastamkos
- (EL) Austatud juhataja! Kahtlemata vajame me ühist sisserändepoliitikat. Meil tuleb tihendada koostööd kolmandate riikidega ning muuta see ühtsemaks ja tõhusamaks. Selles koostöös on põhiosa täita Liibüal ja Türgil, nagu käimasolev arutelu on näidanud.
Türgi käitumine on väljakutsuv. Ta on korduvalt vastu töötanud ning ma tahan parlamendis teada anda ja öelda Jacques Barrot'le, et Türgi takistab Frontexi helikoptereid ja teisi õhusõidukeid Euroopa antud ülesannete ja kohustuste täitmisel. Uue Demokraatia parteid esindavad Euroopa Parlamendi liikmed viisid läbi parlamentaarse kontrolli. Austatud härra Barrot, te saate üksikasjaliku teate nende provokatsioonijuhtumite ja Türgi väljakutsuva käitumise kohta.
Mis puudutab tagasivõtmist ja ümberasustamist, siis peame Frontexit veelgi tugevdama ja korraldama ühiseid tagasilende. Lugupeetud härra Barrot ja austatud eesistuja, palun külastage ruttu Türgit ja Liibüat. Probleem on väga tõsine. Ärge jätke seda aasta lõppu. Täna või homme...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Barbara Lochbihler
- (DE) Austatud juhataja! Euroopa riikide piirivalvuritel ei ole lubatud keelduda meritsi saabuvate võimalike varjupaigataotlejate vastuvõtmisest või neid minema saata, takistada neil edasi liikumast või saata neid tagasi riikidesse, mis ei kuulu Euroopa Liitu. See on sätestatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste konventsioonis. Täna oleme jällegi kuulnud mitmeid näiteid sellest, kuidas Frontex neid eeskirju tegelikult ei täida. Seetõttu on meil selles valdkonnas vaja kontrolli. Meil kui Euroopa Parlamendi liikmetel peab olema kontroll, sest meie kohus on tagada Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste konventsiooni sätete järgimine.
Minu küsimus teile on järgmine. Millises ulatuses me saame kontrollida, kas rahvusvahelistes vetes tegutsevad piirivalvurid täidavad kõnealuseid inimõigusi käsitlevaid õigusnorme? Me oleme aastaid teadnud, et Frontex on üksikutel juhtudel inimõigusi rikkunud. Kuid kogu oma tegevusega kahjustab ta tõsiselt ka ELi usaldusväärsust inimõiguste kaitsmisel.
Alf Svensson
- (SV) Lugupeetud juhataja! Aitäh, härra Billström. Ma mõtlen, et kas me aeg-ajalt ei keskendu mitte liialt mõistele "ebaseaduslik sisseränne”. Põgenemine oma elu päästmiseks ei saa ju ometigi olla ebaseaduslik, sest inimõigused ja põhivabadused kehtivad igaühe suhtes, sõltumata elukohast.
Tahan rõhutada, et väga oluline on välja uurida, millised on tingimused riikides, kust inimesed põgenevad. Vahest saaks EL olla aktiivsem ja neis riikides rohkem ära teha, et inimestel ei oleks vaja pageda selleks, et hiljem saada külge ebaseadusliku sisserändaja silt. Võib-olla, nagu ma juba ütlesin, keskendume me liialt sõnale "ebaseaduslik”. Nagu mainitud, inimõiguste ja põhivabaduste eest seismine on nii ELis kui ka mujal täiesti seaduslik.
Antonio Cancian
- (IT) Lugupeetud juhataja, head kolleegid! Täna hommikul on tunne, nagu viibiks Itaalia parlamendis, sest teie juhatate istungit. Igatahes mina leian, et sisserände mõte on julgeolek ja inimõiguste austamine. Kahjuks on üleilmastumine ja Euroopa Liidu laienemine 27 riigini toimunud liiga kiiresti, ilma et oleks astutud vajalikke samme julgeoleku ja inimõiguste järgimise tagamiseks.
Ma kuulasin komisjoni. Strateegia on mõistlik ja tulevikku kavandatu suurepärane, aga me unustame, et küsimus on kiireloomuline ja tõsine ning me oleme hädaolukorras. Täna hommikul öeldu kehtib normaalses olukorras, aga praegu ei ole olukord normaalne, eriti Itaalias. Seetõttu nõuan tungivalt, et komisjon pööraks rohkem tähelepanu taktikale, mitte strateegiale, ja suhtuks sellesse probleemi kui igas mõttes Euroopa probleemi. Aitäh.
Juhataja
Istungi praegune juhataja on tõesti itaallane, aga arutelu ei olnud kaugeltki mitte üksnes Itaalia-keskne. Õnneks oli see, ütleme, laiahaardeline ja selles osalesid Euroopa Liidus erinevaid seisukohti ja vaatenurki esindavad inimesed.
Tobias Billström
Lugupeetud juhataja! Esiteks tänan teid kõiki huvitava arutelu eest. Täna kõlas siin palju väärtuslikke arvamusi. Mainin ära Simon Busuttili seisukoha tihedama koostöö kohta Liibüaga. Loodan, et saan koos volinik Barrot'ga Liibüat külastada, et suhteid selle riigiga edendada. Samuti jätkub töö Türgiga. Ühtlasi nõustun kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni esimehe Juan Fernando López Aguilariga selles, et üks ebaseadusliku sisserändega võitlemise viise on seadusliku sisserände võimaldamine. See vähendaks näiteks survet varjupaigasüsteemile.
Võidelda tuleb kuritegelike võrgustikega, kes kasutavad ära inimeste meeleheidet. Eesistujariik Rootsi korraldab Brüsselis sellele küsimusele ja inimkaubitsemise vastasele võitlusele pühendatud erikonverentsi. Eesistujariigi Rootsi jaoks on kõige tähtsam saavutada kokkulepe seoses Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiametiga ja parandada tegelikku koostööd. Loomulikult loodame, et Euroopa Parlament toetab meid selles küsimuses.
Sonia Alfanole tahan öelda, et Euroopa Ülemkogu vastuvõetud õigusaktide täitmine ja nende rakendamine kõikides liikmesriikides kooskõlas tehtud otsustega on tähtis. Oluline on kaasata meie töösse ka ÜRO pagulaste ülemvolinik, et tagada töö soovitav kõrge kvaliteet. Pean nõustuma ka Timothy Kirkhope'i hinnanguga selle kohta, et tuleb eristada varjupaigataotlejate ja töötajate sisserännet. Praegune arutlus võimaldab meil loogiliselt võttes teha järelduse, et ELil on vaja ühist Euroopa varjupaigasüsteemi, samuti paremaid võimalusi töötajate seaduslikuks sisserändeks, mis lähtub riigi vajadustest ja õiguskindlusest ning mille puhul on tagatud kaitse palgadumpingu ja sotsiaalse ärakasutamise vastu.
Kui meil on see olemas, siis ei ole meil vaja Willy Meyeri, Gerard Batteni või Louis Bontes'i poliitikat. Meil on vaja mõistlikku ja hästi läbi mõeldud rändepoliitikat, et parandada ELi demograafilist struktuuri, tugevdada majandust ja parandada inimeste heaolu.
Anna Maria Corazza Bildt ja Alf Svensson käsitlesid seda, kuidas me peaksime lahendama Vahemerel esile kerkinud eetilised probleemid. Rändeprobleemile ei ole ühest lahendust. Selleks on vaja tervet hulka algatusi mitmes valdkonnas. Eriti tähtis on tihedam koostöö lähte- ja transiidiriikidega. Näiteks tuleb süvendada nende riikidega tehtavat arengukoostööd, et tagada stabiilsus, julgeolek ja jätkusuutlikkus.
Lähte- ja transiidiriigid ning liikmesriigid peavad täiustama ka oma merepäästet. Samuti tuleb saavutada selgus riikidevahelise merepäästealase vastutuse jagamises. Ka tuleb meil hakata ühtselt tõlgendama nii merepäästet käsitlevatest õigusaktidest tulenevat õigust rahvusvahelisele kaitsele kui ka rahvusvahelist mereõigust.
Lõpetuseks tahan enda ja eesistujariigi nimel tänada teid südamest võimaluse eest tulla siia Euroopa Parlamenti oma vaateid selgitama. On tähtis rõhutada, et meie strateegia peab põhinema mitmel alusel ja sammul. Arvan, et praegune arutelu näitas seda selgelt. Tänan teid väga.
(Aplaus)
Jacques Barrot
Austatud juhataja! Tänane arutelu tõestas rändeprobleemide ulatust, kui keegi tõestust vajas.
Juhin tähelepanu sellele, et meie tegevuses peab olema tasakaalustatud ebaseadusliku sisserände tõrjumine - mainin, et sageli on see sisseränne salakaubavedajate ja inimkaubitsejate põhjustatud -, soov edendada ebaseadusliku sisserändega võitlemise eesmärgil mingit laadi seaduslikku rännet, kusjuures see otsus jääb liikmesriikide endi teha, ning samuti soov säilitada igal juhul varjupaiga andmise kohustus.
Esiteks tahan väga lühidalt vastata Frontexiga seotud küsimusele ning märkida, et me koostame ettepanekut Frontexi määruse ja töömeetodite muutmiseks. Muidugi võtsin ma teadmiseks siin väljendatud soovi suurendada läbipaistvust.
Teisest küljest püüame ka muuta arusaadavamaks eeskirju, mis peaksid aitama tagada ühenduse õiguse ja rahvusvahelise õiguse ühtse kohaldamise Frontexi operatsioonide käigus.
Mis puudutab Itaalia probleeme, pean ütlema, et juulis saatsime Itaalia võimudele kirja, milles palusime vajalikku teavet rahvusvahelistes vetes kinni peetud paatide tagasisaatmise kohta. Saime Itaalia võimudelt äsja vastuse, mida meie talitused nüüd põhjalikult analüüsivad.
Lisan, et ühenduse õigusaktide kohaselt peavad liikmesriigid piirikontrolli teostamisel arvestama tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtet. See põhimõte tähendab, et riik ei tohi saata inimesi tagasi piirkonda, kus on oht, et neid võidakse piinata, karistada või ebainimlikult või alandavalt kohelda. Varjupaigataotlejaid ja pagulasi ei tohi tagasi saata kohta, kus nende elu ja vabadus on rassi, usu või rahvuse tõttu ohus. Lühidalt - me tagame selle kaitsekohustuse järgimise.
Viimasena tahan korrata minu ja Tobias Billströmi soovi alustada ühelt poolt Liibüaga ja teiselt poolt Türgiga tegelikku dialoogi, mis võimaldab meil jõuda asjade tuumani, teha ebaseadusliku rände takistamiseks piirikontrollialast koostööd ning näha, kuidas me saame koos ÜRO pagulaste ülemvoliniku abiga alustada neis Vahemere riikides protsessi, mis tagab, et tõelised varjupaigataotlejad ei pea Euroopa randa jõudmiseks pöörduma salakaubavedajate või inimkaubitsejate poole, samuti selle, et nende varjupaigataotlusi menetletakse kõnealustes riikides.
See on siis põhjalik dialoog, millega tegeldakse viimases kvartalis. Ma tänan eesistujariiki Rootsit nende valmisoleku eest nii tõhusat koostööd teha.
Kokkuvõtteks tahan veel kord öelda, et meil on vaja Euroopa rändevoogude strateegiat. Meie arvates peavad liikmesriigid tõesti näitama üles suuremat solidaarsust üksteisega. Liikmesriike mõjutavad samad probleemid. Tuleb märkida, et ebaseaduslik sisseränne puudutab lõppkokkuvõttes kõiki, mitte ainult välispiiri äärseid liikmesriike.
Selle solidaarsuse saavutamist pean ma tõepoolest tähtsaks. Meie ettepaneku kohaselt peaks see põhinema vabatahtlikkusel, aga sellest vabatahtlikkusest peab kahtlemata kujunema tõeline vastusamm antud probleemidele.
Ongi kõik, ma ei hakka vastust venitama. Tegin kõnede ajal hulga märkmeid.
Tahan lõpetuseks esitada Euroopa Parlamendile päris tungiva palve meid aidata, eriti seoses kõnealuse strateegia ja Euroopa varjupaigapoliitikaga. Juhin tähelepanu - kuna see küsimus tõstatati -, et me tahtsime Dublini lepingute rakendamist parandada mõningase paindlikkuse lubamisega. Palusime nõukogult ja Euroopa Parlamendilt luba luua tugiamet selle aasta lõpuks ja valmistume ka juhiste ühtlustamiseks. Kõik see kokku tähendab Euroopa tegelikku varjupaigapoliitikat, mis minu meelest vastab täiesti Euroopas minu arvates üksmeelselt heaks kiidetud väärtustele. Me usume nendesse väärtustesse. Need peavad meie tegevuses kajastuma.
Igatahes olen ma Euroopa Parlamendile tänulik meile selle raske ülesande lahendamisel osutatud abi eest.
(Aplaus)
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Elisabetta Gardini  
Ebaseaduslik sisseränne on tõeline nuhtlus, mis on mitmeid aastaid piinanud peamiselt ELi lõunapoolseid riike, eelkõige Itaaliat, Maltat ja Hispaaniat. On hästi teada, et kõikidest ELi liikmesriikidest võtab Itaalia valitsus vastu kõige rohkem ebaseaduslikke sisserändajaid, meeleheitel inimesi, kes pärinevad peamiselt Aafrikast ja otsivad paremat tulevikku.
Vastupidi sellele, mida väidavad Itaalia vasakpoolsed, kes juba mitmendat korda kasutavad Euroopa Parlamenti kohatult selleks, et alustada põhjendamatuid rünnakuid Silvio Berlusconi juhitud Itaalia valitsuse vastu, pakutakse esmastes vastuvõtukeskustes arstiabi, süüa ja elukohta, samuti õigusabi seni, kuni tehakse kindlaks, kas ebaseaduslik sisserändaja võib Itaaliasse jääda või tuleb ta rahvusvaheliste lepingute alusel repatrieerida.
Tungivalt on vaja kehtestada sisserännet ja varjupaika käsitlevad ühenduse meetmed. Me ei saa tõsimeeli arvata, et Itaalia on võimeline kandma kogu koormat, mis selle kiiresti kasvava nähtusega kaasneb.
Mõned parlamendiliikmed on väljendanud mõtet kehtestada nn ebaseadusliku sisserände kvoodid. Tegemist on heade kavatsustega, mida kahjuks ei toeta konkreetne poliitiline tahe. Alles hiljuti toonitas eesistujariik Rootsi, et nende kvootidega nõustumist on keeruline saavutada.
Louis Grech  
kirjalikult. - Ma olen rahul antud aruteluga, milles pööratakse tähelepanu ELi killustunud ja ebajärjekindlale piirikontrolli, sisserännet ja varjupaigataotlejaid puudutavale poliitikale. Mul on hea meel kuulda, et nõukogu ja komisjon käsitavad neid probleeme esmatähtsatena, aga siiani oleme mõttekate tulemuste asemel näinud, et nendega tegelemiseks on võetud vaid poolikuid meetmeid. Tundub, et ELi tasemel ei ole poliitilist tahet eraldada kõnealuste küsimuste õiglaseks lahendamiseks piisavaid vahendeid. Praegu kannavad suurimat koormat välispiiride ääres asuvad liikmesriigid ning nende olukord halveneb iga päevaga, sest vahenditest ja suutlikkusest jääb puudu. Viimasel ajal on arutatud mõningaid häid ettepanekuid, näiteks Frontexi volituste muutmist, kogu Euroopa Liitu hõlmava pagulaste ümberasustamise süsteemi ning Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti loomist. Nõuan tungivalt, et komisjon viiks need ettepanekud kiiresti ellu. Meil on vaja rohkem koorma jagamisel põhinevaid lahendusi, sest see on ainus mõistlik vastukäik. Komisjonil ja nõukogul tuleb Frontexile vajalike vahendite eraldamisel olla otsustavam. Piiride tõhusaks kaitsmiseks peavad Frontexil olema oma seadmed ja varad ning ta peaks tegutsema aasta läbi.
Marian-Jean Marinescu  
kirjalikult. - (RO) Schengeni ala laienemine tulevikus nii, et see hõlmab ka Rumeeniat, muudab veelgi tähtsamaks Rumeenia välispiiride turvalisuse tagamise ja seega ka Frontexi rolli Rumeenias. Frontexil peab olema Rumeenia välispiiri jälgimise ja kontrolli parandamisel järjest suurem kaal, sest see piir langeb enam kui 2000 kilomeetri ulatuses kokku ELi ehk teisisõnu Schengeni ala tulevase välispiiriga. Möödunud aasta jooksul sõlmis Frontex koostöölepingud Venemaa ja endise Jugoslaavia Vabariigi riikidega, samuti Ukraina ja Moldovaga. See on samm kõikide piiride haldamise poole. Praegu oleks Euroopa Komisjonil kasulik analüüsida viise, kuidas Frontex saaks seda õiguslikku baasi ära kasutada. Teine küsimus, mida komisjon peab uurima, on võimalus sõlmida koostöölepingud muude kolmandate riikidega. Võimalikult suure hulga sedalaadi lepingute sõlmimine lihtsustab ühisoperatsioonide tulemuslikku kooskõlastamist ning soodustab seega inimõiguste ja põhivabaduste järgimist, samuti piiriülese kuritegevuse vastast võitlust.
Tiziano Motti  
Nõustun Jerzy Buzeki märkusega selle kohta, et sisseränne on Euroopale alati kasuks tulnud, kui see on reguleeritud, põhineb lõimimisel ning selle käigus austatakse sihtriigi institutsioone ja õigusakte. Kui on vaja sotsiaalseid uuendusi ja tööjõu liikumist ning kultuurivahetust rahvaste rikastamiseks, pakub sisseränne väärtuslikku abi. Meie judeokristlikud juured panevad meid kannatajatesse heatahtlikult ja külalislahkelt suhtuma.
Kuid kui ebaseaduslik sisseränne toob kaasa hädaolukorra, viletsuse, kuritegevuse ja turvatunde kadumise, muutub vajalikuks tõeline strateegia lõimimiseks sellises ulatuses, millega riigid demograafilist olukorda arvestades toime tulevad. Me lollitame iseennast, kui arvame, et see probleem puudutab vaid Vahemere-äärseid riike. Kodanike liikumisvabadus ELis üksnes soodustab paljude kuritegelikule teele asunud ebaseaduslike sisserändajate vaba liikumist. Kõikidel Euroopa riikidel on selles küsimuses eetilised ja otsesed huvid, sest see on seotud kuritegevuse ja nende poole miljardi kodaniku julgeolekuga, kes on andnud meile volituse neid kaitsta ning võtta hädavajalikke ja tegelikke meetmeid nii praeguste kui ka edaspidi kiiresti tekkida võivate probleemide lahendamiseks. Kodanike õigusi ei või vahetada liikmesriikide üldise ükskõiksuse ega komisjoni solonistlike hoiatuste vastu.
