Jūroje pamesti konteineriai ir žalos atlyginimas (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - diskusijos dėl žodinio klausimo Komisijai, kurį pateikBrian Simpson Transporto ir turizmo komiteto vardu, dėl jūroje pamestų konteinerių ir žalos atlyginimo - B7-0469/2010).
Brian Simpson
autorius. - Pone pirmininke, kaip sakėte, šį rytą apie klausimą, į kurį taip ilgai žiūrėjome pro pirštus, būtent apie konteinerių, išmetamų iš laivų į jūrą, klausimą kalbu Transporto ir turizmo komiteto vardu.
Mane stebina tai, kad šiais dabartiniais laikais ir šiuolaikiniame amžiuje kasmet dingsta tūkstančiai tokių konteinerių, kurių dauguma iškrenta iš laivų į vandenynus. Apskaičiuota, kad kasmet jūroje pametama net 10 000 konteinerių. Galėtume pamanyti, kad laivybos bendrovės ir draudikai labai džiaugiasi šiais duomenimis ir nieko nedaro, kad padėtis būtų pakeista. Europos vandenyse per metus jūrose pametama 2 000 konteinerių, ir šis skaičius, atrodo, kasmet didėja. Šie konteineriai kelia grėsmę navigacijai ir gali užteršti jūras toksiškomis ir netoksiškomis medžiagomis, be to, jų atliekų valymas vietos valdžios institucijoms brangiai kainuoja.
Dabar Transporto komitetas reikalauja imtis veiksmų, kad būtų sumažintas šių jūroje pametamų konteinerių skaičius, ir siunčia ženklą jūrų pramonei, kad neketiname ilgiau toleruoti tokios padėties. Nyderlandų institute MARIN nustatyta, kad pagrindinės konteinerių stelažo iširimo priežastys yra blogas sutvirtinimas, konteinerių viršsvoris ir neteisingas pakrovimas. Be to, didesnių konteinerių laivų įgulai sunku įvertinti, kada sunkūs konteineriai dėl oro sąlygų juda į laivo priekį ir (ar) laivagalį, dėl ko vertikalusis greitėjimas šiose srityse gali padidėti daugiau nei nustatyta pagal laivo sandaros techninius duomenis.
Be to, kadangi nėra griežtos atsakomybės konvencijos dėl žalos atlyginimo už netoksiškas medžiagas, vietos valdžios institucijos turi apmokėti su valymo operacijomis susijusias išlaidas. Dabar Parlamentas reikalauja laivybos bendrovių prisiimti atsakomybę šiuo klausimu. Norėtume, kad Komisija aktyviau spręstų šios nepriimtinos padėties klausimą. Šiandien prašau Komisijos išnagrinėti rezultatus, gautus įgyvendinus projektą "Lashing@sea", ir pateikti pasiūlymų, kaip būtų galima patobulinti konteinerių tvirtinimo procedūras ir įrangą.
Antra, norėtume, kad būtų imamasi veiksmų siekiant užtikrinti, kad visi konteineriai uostuose būtų tinkamai sveriami ir teisingai pakraunami prieš laivams išplaukiant į jūrą, taip pat, kad būtų sumontuoti automatiniai švyturėliai, padedantys nustatyti konteinerių buvimo vietą.
Trečia, prašome Komisijos išnagrinėti žalos atlyginimo reglamentavimo tvarką, kad vietos ir regionų valdžios institucijos nebūtų apgaudinėjamos.
Galiausiai norėčiau grįžti prie platesnio jūrų pramonės sektoriaus įsipareigojimų dėti daugiau pastangų šioje srityje. Suprantu, kad kilus didelėms audroms konteineriai vis tiek iškris į jūrą. Tačiau man atrodo nepriimtina, kad konteineriai pametami dėl prastai atliekamo darbo, pernelyg didelio jų svorio, netinkamo pakrovimo ar dėl apskritai pramonės laissez-faire požiūrio į šią problemą.
Iš laivų iškrentantys konteineriai pavojingi. Nepriimtina, kad per metus jų pametama 20 000. Kyla pavojus gyvybėms, todėl reikalaujame imtis veiksmų. Jūrų pramonė, atrodo, nenori imtis veiksmų. Galbūt jų imtis turėtume mes.
Máire Geoghegan-Quinn
Pone pirmininke, dėkoju B. Simpsonui, kad iškėlšį labai svarbų klausimą, kuris aktualus ir daugumai šio Parlamento narių, ir Komisijai.
, Komisijos narė. -Komisija palankiai vertina projekto "Lashing@Sea" rezultatus. Pirmiausia Tarptautinjūrų organizacija turi spręsti jūroje pamestų konteinerių klausimą, nes jis reglamentuojamas tarptautiniu lygmeniu. Nepaisydama to, Komisija dirbs su valstybėmis narėmis, kad būtų skatinama imtis veiksmų, kuriais siekiama patvirtinti Tarptautinės jūrų organizacijos nustatytas procedūras, dėl kurių sutarta tarptautiniu lygmeniu
Dėl antrojo klausimo dėl konteinerių viršsvorio ir netinkamo jų pakrovimo, - nėra ES taisyklių, kuriose būtų nustatyta prievolsverti konteinerius prieš pakraunat juos į laivus ar procedūrų, kuriose būtų apibrėžti konteinerių pakrovimo ar sutvirtinimo reikalavimai. Šis klausimas reglamentuojamas valstybių narių lygmeniu arba tarptautiniais susitarimais.
Šiuo etapu Komisija neketina pateikti teisėkūros iniciatyvos šiuo klausimu. Tačiau ji pakeistų savo nuomonę, jeigu tarptautinės diskusijos būtų nesėkmingos ir kiltų daugiau problemų, susijusių su laivų stabilumu ir tvirtumu ar pamestais konteineriais.
Komisija, prieš pateikdama bet kokį naują pasiūlymą, turėtų visapusiškai įvertinti, kokį poveikį tokia priemongalėtų turėti laivybos veiklos vykdytojams. Šiandien Komisija neturi pakankamai informacijos šiuo konkrečiu klausimu.
Dėl trečiojo klausimo, susijusio su sekimo sistema, skirta konteinerių buvimo vietai jūroje nustatyti, - šią galimybę būtų galima išsamiau panagrinėti. Vis dėlto būtų brangu sumontuoti siųstuvus ant milijonų konteinerių, todėl prieš galutinai nusprendžiant įdiegti privalomas tokias sekimo sistemas reikia tinkamai įvertinti jų teikiamą naudą.
Komisija taip pat galėtų įvertinti galimybę patikslinti Direktyvos 2002/59/EB, kuria įdiegta Bendrijos laivų eismo stebėsenos sistema ir pagal kurią valstybės narės įpareigojamos užtikrinti, kad laivo kapitonas praneštų atsakingoms pakrantės stotims apie bet kokius jūra plaukiančius konteinerius, nuostatas.
Jei bus nagrinėjama galimybužtikrinti konteinerių atsekamumą, reikėtų atsižvelgti į tokių priemonių sąnaudas. Tačiau tokia galimybgalėtų būti svarstoma atsižvelgiant į galimą konteinerių atsekamumo plėtrą logistikos ir saugumo tikslais.
Galiausiai, dėl žalos, padarytos dėl pamestų konteinerių, atlyginimo; šį klausimą būtų galima spręsti vadovaujantis Direktyvos 2009/20/EB dėl jūrų transporto draudimo ir Direktyvos 2005/35/EB dėl jūrų taršos ir taikytinų sankcijų nuostatomis, kai padaryti pažeidimai susiję su naftos taršiųjų medžiagų išmetimu į jūrą.
Direktyvoje 2004/35/EB dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą taip pat nustatyta griežtos atsakomybės sistema, taikytina veiklos vykdytojams, kurie, plukdydami jūra pavojingus ar taršiuosius krovinius, daro žalą aplinkai. Tokie veiklos vykdytojai privalo atitaisyti saugomoms rūšims ir natūralioms buveinėms padarytą žalą.
Reikėtų kruopščiai įvertinti papildomas priemones, kuriomis siekiama nustatyti žalos, sukeltos dėl pamestų konteinerių, atlyginimo tvarką, atsižvelgiant į proporcingumo principą, kuriuo grindžiami ES lygmeniu atliekami veiksmai. Komisija mano, kad šiuo etapu pirmenybę reikėtų teikti Tarptautinės jūrų organizacijos atliekamam darbui, kuriuo siekiama gerinti standartus.
Dominique Riquet
Pone pirmininke, Komisijos nare, kaip B. Simpson teisingai nurodė, kasmet Europos vandenyse pametama keli tūkstančiai konteinerių, todėl dviem požiūriais kyla labai didelis pavojus: pirmiausia dėl jų kyla plačiai aptartas taršos pavojus, tačiau reikia atsižvelgti ir į tai, kad dalis konteinerių neskęsta ir dažnai plūduriuoja vandens telkiniuose - todėl sudėtinga nustatyti jų buvimo vietą, - taigi kyla didelis pavojus saugiai laivybai: ir krovininiams laivams, ir ypač mažiausiems žvejybos ar poilsinės žvejybos laivams. Kaip žinome, dėl to įvyksta sunkių nelaimingų atsitikimų, per kuriuos kyla grėsmžmonių gyvybėms.
Todėl ši problema labai rimta, o Komisija, atrodo, sako, kad arba jai trūksta informacijos, kad galėtų imtis veiksmų, arba, jos manymu, reikia taikyti tam tikras priemones atsižvelgiant į esamus susitarimus. Iš tikrųjų šis atvejis kitoks: nesiimama jokių priemonių šiai padėčiai pakeisti.
Todėl norime, kad būtų pasiūlyta konkrečių priemonių. Norime, kad būtų taikomos prevencinės priemonės, turiu omenyje priemones, susijusias su konteinerių pakrovimo būdais ir su galimybėmis pritvirtinti prie konteinerių švyturėlius, padedančius nustatyti pamestų konteinerių buvimo vietą (tai galima padaryti patenkinamomis ekonomikos sąlygomis), nes taip laivai galėtų išvengti susidūrimo su konteineriais ir būtų išgelbėtos žmonių gyvybės arba, jei konteineriuose būtų itin toksiškų medžiagų, būtų galima juos ištraukti. Tuo atveju, jei konteineriuose būtų toksiškų ar labai toksiškų medžiagų, reikia numatyti galimybę, kad švyturėliai skleistų sutartą signalą, pagal kurį būtų galima nustatyti aplinkai keliamą pavojų ir užkirsti jam kelią.
Galiausiai, pritvirtinus švyturėlius prie konteinerių bus galima nustatyti jų savininkus, nes kyla aktuali atsakomybės problema, jau minėta pateikus žodinį klausimą. Iš tikrųjų, nežinant kam priklauso konteineriai ir negalint atpažinti konteinerių bei nustatyti jų buvimo vietos neįmanoma imtis jokių konteinerių atgavimo ir žalos atlyginimo priemonių.
Primygtinai raginame Komisiją siekti daugiau, o ne tik padaryti išvadą, kad neturime išteklių ar kad pakanka esamų priemonių, nes šis atvejis ne toks: tai - aplinkos apsaugos klausimas, tačiau kartu kyla pavojus gyvybėms, taigi negalime to pamiršti.
Saïd El Khadraoui
Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, savo frakcijos vardu norėčiau pritarti Transporto ir turizmo komiteto pirmininko B. Simpsono pateiktoms pastaboms ir klausimams. Pametamų konteinerių, žinoma, su visu jų turiniu (nes privalome nepamiršti, kad kalbame ir apie jų turinį), problema be abejonės nuvertinta ir į ją neatsižvelgiama. Kaip jau minėta, ji susijusi su daugiau kaip 2 000 konteinerių, per metus pametamų vien Europos vandenyse, ir su visais to padariniais aplinkai, laivų įgulai, kitiems laivams ir pakrantės regionams, kuriems, žinoma, neretai tenka užduotis išvalyti nuolaužas. Todėl privalome spręsti šį klausimą.
Yra įvairių šios problemos priežasčių: prastas oras, greitis, prasta konteinerių apsauga ir pakrovimas, pernelyg didelis jų svoris ir pan. Mano frakcija mano, kad ši problema Europos masto, ir tuo būtų galima pateisinti Komisijos iniciatyvą. Neturėtume atsitraukti ir pasyviai laukti, kol Tarptautinjūrų organizacija (TJO) imsis priemonių. Visų pirma būtų galima imtis iniciatyvų, kuriomis siekiama registruoti tokius įvykius ir didinti informuotumą apie šią problemą Europos uostuose. Dėl socialinio dialogo - Europos socialinio dialogo uostų sektoriuje, - Komisija taip pat galėtų iškelti šį klausimą ir pasiūlyti sprendimų, pvz., taikyti naują konteinerių pakrovimo tvarką ar keisti mokymą.
D. Riquet pabrėžė, ir aš taip pat manau, kad būtų labai išmintinga užtikrinti konteinerių atsekamumą: tai būtų naudinga ne tik mūsų svarstomo klausimo požiūriu, bet ir siekiant stebėti visą logistikos grandinę. Todėl, ponia Komisijos nare, tikiuosi, kad per ateinančius metus ir mėnesius bus pateikta keletas šiek tiek konkretesnių iniciatyvų.
Gesine Meissner
ALDE frakcijos vardu. - (DE) Pone pirmininke, M. Geoghegan-Quinn, praeityje laikraščiai rašė, kaip į kažkokią salą jūra atplukdkonteinerį, pilną sportinių batelių, o salos gyventojai labai džiaugėsi tokiu radiniu. Kitu atveju pakrantėje plaukiojo daug guminių ančių. Tai, žinoma, šypseną keliantys laivų pamestų krovinių pavyzdžiai, tačiau svarbiausias dalykas tas, kad daugeliu atveju pamesti konteineriai gali padaryti daug žalos. Akivaizdu, kad turime ko nors imtis, siekdami išspręsti šią problemą.
Olandijos Vyriausybnerimavo dėl šios problemos, todėl atliko tyrimą norėdama išsiaiškinti, kodėl taip atsitinka. Atlikus tyrimą nustatyta ne viena reiškinio priežastis. Nors yra ES reglamentų, kuriuose išsamiai apibūdinti krovinių tvirtinimo reikalavimai, ir visuose laivuose privalu turėti vadovą, kuriame būtų išdėstytos elgesio laive taisyklės, tik 46 proc. laivų krovinių buvo tinkamai pritvirtinti. Tai reiškia, kad mums nereikia jokių naujų taisyklių. Ponia M. Geoghegan-Quinn, sakydama tai buvote teisi. Daugeliu atveju krovinio svoris nebuvo tinkamai subalansuotas. Kita priežastis - dauguma trumpųjų nuotolių jūrų laivybos laivų įgulų, siekdamos paspartinti iškrovimo procesą, atriša krovinius prieš jiems pasiekiant paskirties vietą. Netinkamai kraunami kroviniai, sena ar sugedusi įranga taip pat gali būti viena iš šios problemos priežasčių. Visa tai, žinoma, daro didelį poveikį aplinkai. Nuskęsta apie 70 proc. iš laivų į jūrą iškritusių konteinerių, tačiau tuomet kyla klausimas: kokią žalą jie daro jūros dugnui? 15 proc. visų krovinių išplukdomi į krantą. Likę 15 proc. plūduriuoja vandenyne ir, be jokių abejonių, kelia didelį pavojų kitiems laivams, platformoms ir aplinkai.
Tai reiškia, kad įvykus nelaimingiems atsitikimams jūroje privalome ištirti, kiek konteineriai su tuo susiję. Taip pat turime pasikalbėti su laivybos bendrovėmis ir uostų veiklos vykdytojais ir užtikrinti, kad jie laikytųsi nustatytų reglamentų. Be to, būtina nuolat tikrinti, kaip laikomasi taisyklių. Du tūkstančiai pamestų konteinerių - iš tikrųjų pernelyg daug, ir manau, kad galimybių studijoms parengti prireiktų pernelyg daug laiko. Privalome nedelsdami imtis veiksmų, nes tokia padėtis negali tęstis toliau.
Jaroslav Paška
EFD frakcijos vardu. - (SK) Kaip suprantu, norint išspręsti žalos, patirtos dėl jūroje pamestų konteinerių, atlyginimo problemą reikia gerai organizuoti trijų šalių - gabenamų krovinių savininko, laivybos bendrovės ir draudimo bendrovės - santykius.
Už krovinių jūroje saugumą atsakingi veiklos vykdytojai, laivybos bendrovir visų pirma laivo įgula. Laivo įgula taip pat privalo prisiimti atsakomybę už tai, kad konteineriai nenuslystų ir per laivo bortą neiškristų į jūrą, t. y. už tai, kad būtų laikomasi galiojančių tarptautinių taisyklių, be to, ji atsakinga ir už saugų krovinių plukdymą tarptautiniu jūrų transportu.
Mano nuomone, pirmasis žingsnis, kurį turime apsvarstyti spręsdami šį klausimą - užtikrinti, kad būtų laikomasi krovinių tvirtinimo taisyklių prieš juos išleidžiant į jūrą. Manau, tai svarbiausias šio klausimo aspektas. Tik paskui turėtume bandyti nustatyti naujas papildomas krovinių vežimo taisykles. Tik išsiaiškinę tikrąją pradinę padėtį ir kaip laikomasi taisyklių turėtume stengtis iš dalies keisti reglamentus, kurie jau nustatyti tarptautinės laivybos srityje ir tam tikrais atvejais įtvirtinti Europos Sąjungos teisėje.
Jim Higgins
(GA) Pone pirmininke, mano kolega Brian Simpson iškėllabai svarbių klausimų, ir turiu pasakyti, kad Komisijos narės pateiktas atsakymas manęs nepatenkina. Ar ji nori ir yra pasirengusi imtis veiksmų, kad būtų patvirtintas naujas teisės aktas?
Šis klausimas labai svarbus, ir norėčiau pagirti savo kolegą Brianą Simpsoną už tai, kad jį iškėlė, nes iš statistikos duomenų matyti, kad padėtis iš tikrųjų prastėja.
Apie 50 proc. pasaulio laivų netoksiškos medžiagos vežamos kaip birūs produktai. Visame pasaulyje sparčiai daugėja konteinerius plukdančių laivų - nuo 1984 m. jų bruto talpa padidėjo 140 proc.: nuo 32,6 mln. iki 78,3 mln. tonų, todėl ši problema turi būti reguliuojama.
Taip pat kyla didesnio greičio problema, nes šie konteinervežiai plaukia daug greičiau nei biriųjų krovinių laivai. Šiuo metu jie plaukia 27 mazgų greičiu, kuris, įvertinant avarijos, netikėto smūgio, susidūrimo ar pan. tikimybę, yra labai didelis. Taigi ši problema taip pat labai aktuali.
Kita problema siejama su tikruoju laivų amžiumi. Dauguma konteinerius plukdančių laivų priskiriami 19-24 metų senumo laivų kategorijai, o tai reiškia, kad kyla struktūros trūkumų problema. Mums reikia teisėkūros iniciatyvos. Negalime leisti vadovautis laissez-faire požiūriu. Taip pat reikia griežto atsakomybės ribojimo konvencijos, kad ES vandenimis plaukiančių laivų savininkai nedelsdami atlygintų žalą, padarytą iš jūroje pamestų konteinerių netyčia išsiliejus toksiškoms medžiagoms.
Tiesiog sakau, kad iš esmės turime imtis veiksmų, nes padėtis nuolat prastėja ir, kaip pabrėžB. Simpson, dauguma nelaimingų atsitikimų įvyksta dėl žmogiškųjų, susijusių su konteinerių pritvirtinimu ar netinkamu elgesiu su jais ir pan., klaidų, todėl nagrinėdami šį klausimą būtinai turime įtraukti laivybos bendroves.
Inés Ayala Sender
(ES) Pone pirmininke, lygiai prieš aštuonerius metus, lapkričio mėn., prie Galisijos pakrantės sudužo 70 000 tonų žalios naftos vežęs naftos tanklaivis "Prestige", iš kurio išsiliejo 20 000 tonų naftos. Dėl šio naftos nuotėkio ir neteisingų tuomečio viešųjų darbų ministro F. Álvarezo-Cascoso sprendimų ištiko tikra nelaimir didžiausia ekologinė, socialinir ekonomintragedija, kada nors įvykusi Galisijos pakrantėje.
Svarstyta, kad viena galimų nuotėkio paaiškinimo priežasčių buvo būtent pamesti jūros paviršiuje plūduriavę bangų ir audrų blaškomi konteineriai. Šie konteineriai - tarsi kulkos, galinčios pramušti bet kokių laivų, įskaitant tokius naftos tanklaivius kaip "Prestige", taip pat keleivinių laivų, keltų ar kruizinių laivų korpusus.
Projekto "Lashing@Sea" rezultatai atskleidrimtus trūkumus ir aplaidumo atvejus įvairiose srityse, pvz., kad su kroviniais dirbančiam personalui ir uostų krovikams, taip pat laivo įgulai, kuri, paprastai, būna, nepakankamai apmokyta ir nevisiškai sukomplektuota (nors laivai, kuriuose ji dirba, yra tikros jūrų pabaisos), trūksta mokymo ir instruktavimo.
Reikia pridurti, kad apskritai nepakankamai naudojamasi geriausiais konteinerių apsaugos ir jų buvimo vietos nustatymo būdais, be to, konteineriai dažnai turi viršsvorio. Galiausiai reikia atlikti naujo šių jūros pabaisų keliamo fizinio poveikio sąnaudų ir rizikos vertinimą. Šis poveikis - tai, pvz., vadinamasis parametrinis rezonanso poveikis, dėl kurio konteineriai gali greičiau iškristi per laivagalį.
Todėl reikalaujame Europos Komisijos įsipareigoti nedelsiant imtis prevencinių priemonių, organizuoti geresnį uostų krovikų ir laivo įgulos mokymą ir daugiau instruktavimo bei kvalifikacijos kėlimo kursų. Taip pat reikalaujame įdiegti technologines saugos priemones: uostuose įsteigti svorio patikros punktus, tobulinti tvirtinimo įrangą ir krovimo strategijas ir tinkamai ženklinti konteinerius, kad juos pametus būtų galima nustatyti jų buvimo vietą, apsvarstant galimybę atsekamumo paslaugą teikti kaip vieną iš pagal projektą "Galileo" teikiamų paslaugų.
Jörg Leichtfried
(DE) Pone pirmininke, džiaugiuosi, kad XV a. nebuvo Europos Komisijos. Jei ji būtų buvusi, Kristupo Kolumbo ir jo kelionės draugų laivas tikriausiai būtų susidūręs su konteineriu ir nuskendęs, todėl jie niekada nebūtų pasiekę Amerikos žemyno.
Žinome šios problemos priežastį. Žinome, kad reikia ką nors daryti. Ką sako Komisija? Ji sako, kad nieko neįmanoma padaryti. Tai paprasčiausiai nepriimtina. Žinome, kad šio reiškinio priežastis - neteisingas konteinerių pakrovimas, kad jie prastai sutvirtinami, kad jie turi viršsvorio, kad jie net ramaus oro sąlygomis iškrenta iš laivo į vandenį ir kad pavienės valstybės savo teisės aktais niekaip negali pakeisti šios padėties. Kas kitas, jei ne Komisija, kuri privalo užtikrinti, kad tokių dalykų kaip šis nebūtų Europos vandenyse, turėtų inicijuoti šios padėties pokyčius?
Esame susirūpinę ne tik dėl žalos aplinkai. Ir žmonių gyvybėms kyla pavojus. Kas nutiktų, jei vidury Atlanto vandenyno mažas laivas plastikiniu korpusu susidurtų su vienu šių konteinerių? Laivas nuskęstų. Nuskęstų ne tik laivas, bet ir juo plaukę žmonės. Nėra labai smagu ilgai plūduriuoti vidury Šiaurės Atlanto vandenyno vilkint gelbėjimosi liemenę. Turime atsižvelgti į tokius dalykus. Todėl, mano manymu, negerai, kad nesiimama jokių veiksmų. Manau, Europos Komisija turi kuo greičiau pateikti naujų reglamentų, kad ši padėtis būtų pakeista. Ši padėtis pavojinga ir neteisinga, taigi reikia ką nors daryti. Raginu Komisiją skubiai imtis veiksmų, nes šiuo atveju ji atsakinga už esamą padėtį.
Mario Pirillo
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, manau, šiandien mūsų svarstomas jūroje pamestų konteinerių klausimas labai svarbus, nes dėl to kyla visų pirma ES pakrantės regionų ekonomikai labai svarbus klausimas. Todėl manau, kad Europos Komisija turi stengtis įsteigti draudimo fondą, iš kurio būtų galima atlyginti bet kokią kartais pavojingų medžiagų nuotėkio iš jūroje pamestų konteinerių sukeltą žalą.
Be to, patartina padidinti jūrų saugumo lygį taikant griežtesnius teisės aktus dėl krovinių pakrovimo operacijų kontrolės ir vykdant nelegalaus kenksmingų toksiškų produktų pakrovimo į laivus prevenciją. Kitais panašiais atvejais jau ne kartą prašiau įsteigti tokį draudimo fondą.
Brian Simpson
autorius. - Pone pirmininke, trumpai tariant, esu nusivylęs Komisijos atsakymu į mūsų žodinį klausimą.
Suprantu, kad pasaulinio masto susitarimas būtų idealus problemos sprendimas ir kad spręsdami šį klausimą turime įtraukti TJO, tačiau TJO - viena iš lėčiausiai veikiančių tarptautinių organizacijų, su kokia pasauliui teko kada nors susidurti. Ji priima sprendimus vėžlio žingsniu, o mes norime, kad veiksmų būtų imamasi dabar.
Ponia Komisijos nare, jei sąmoningai išmesiu į jūrą 2 000 sunkių metalinių dėžių su kroviniu, už tai būsiu patrauktas baudžiamojon atsakomybėn. Tačiau vis tiek leidžiame nuolat taip elgtis ES vandenyse.
Prašau jūsų: šiuo atveju negalite elgtis kaip Poncijus Pilotas ir nespręsti šios problemos. Ši problema nuolat didėja. Tai - aktuali problema, ir turite ją spręsti. Ši problema - ne tokia, nuo kurios galite pasislėpti sakydami: "gerai, turime įvertinti vienus dalykus" ir "turime įvertinti kitus dalykus" ar pan.
Girdėjote, ką sakParlamento nariai. Prašau pabandyti ją išspręsti dabar.
Máire Geoghegan-Quinn
Pone pirmininke, dėkoju visiems Parlamento nariams, dalyvavusiems šiose diskusijose, ir norėčiau pabrėžti, kad puikiai suprantu mūsų svarstomo klausimo svarbą ir tai, kokia svarbi Parlamento narių nuomonė, kad Komisija turėtų toliau vykdyti politiką, kuri padėtų išspręsti šį konkretų klausimą. Manau, šios diskusijos ir visi jose dalyvavę Parlamento nariai padėjo parodyti, kad šis klausimas labai svarbus.
Taip pat manau, kad šios diskusijos padėjo atskleisti, kaip svarbu saugoti aplinką. Įdomu, kad diskutavome įvairiomis temomis: pradėjome nuo G. Meissner minėtų guminių ančių ir batų ir baigėme Kristupu Kolumbu, kuris, kaip žmonės kalba, lankėsi mano gimtajame uoste Vakarų Airijoje. Labai džiaugiuosi, kad jis leidosi į tokią garsią kelionę!
Tačiau norėčiau dar kartą pabrėžti visiems Parlamento nariams ir visų pirma B. Simpsonui, kuris labai domėjosi šia sritimi ir įdėjo labai daug darbo, kad labai rimtai vertiname šią problemą. Žinome, kad pametama vis daugiau konteinerių ir, kaip minėjau pirmiau, Komisijos narys S. Kallas sprendžia šią problemą. Jis mano, kad ji siejama ne tik su blogu konteinerių sutvirtinimu, bet ir su pernelyg dideliu jų svoriu. Ši problema kartais susijusi ir su iškeltu laivų tvirtumo klausimu, ir su jų amžiumi, - J. Higgins minėjo šį aspektą.
Kaip jau sakiau, Komisija teikia pirmenybę jūrų aplinkos saugos ir apsaugos klausimams. Negalime leisti, kad šioms sritims kiltų pavojus, todėl mes ir visų pirma Komisijos narys S. Kallas iš tikrųjų apsvarstysime, ar būtina imtis tolesnių veiksmų. Esu įsitikinusi, kad jis mielai dirbs kartu su jumis, pone B. Simpsonai, ir su jūsų komitetu, kad būtų pateikta išvada šiuo klausimu.
Jau turime nemažai priemonių, kuriomis galime naudotis siekdami užtikrinti saugą ir taršos, įskaitant jūroje pamestų konteinerių keliamą taršą, prevenciją. Dėl konkrečių veiksmų, kurių būtų galima imtis šiuo klausimu, manau, kad šiuo etapu nebūtina imtis veiksmų ES lygmeniu. Vis dėlto pritariu jūsų teiginiui, kad TJO, kaip organizacija, sprendimus priima labai lėtai, ir kad Komisija, siekdama paspartinti sprendimų priėmimą, turi įsitraukti.
Vis dėlto manau, - ir žinau, kad Komisijos nario S. Kallaso nuomonšiuo klausimu labai tvirta, - jog šiuos klausimus derėtų svarstyti TJO, be to, esu įsitikinusi, kad naujausi projekto "Lashing@sea" rezultatai galėtų būti peržiūrėti būtent šioje organizacijoje.
Šiuo projektu taip pat patvirtinama, kaip svarbu rengiant procedūras ir nustatant standartus vadovautis visuotiniu požiūriu, kad valstybių narių ir kitų šalių veiklos vykdytojams būtų sudarytos vienodos sąlygos, apie kurias kalbėjome anksčiau.
Leiskite baigti savo kalbą pabrėžiant, kad šie klausimai pirmiausia turėtų būti aptarti TJO. Komisija dalyvauja TJO veikloje kaip stebėtoja ir kartu su valstybėmis narėmis rengia pozicijas tam tikrais klausimais.
Galiu jus patikinti, kad pranešiu Komisijos nariui S. Kallasui šiandien čia vykusių diskusijų rezultatus ir žinau, kad jis, atsižvelgdamas į juos, išnagrinės šį klausimą ir skatins jį spręsti.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai(Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Artur Zasada
Norėčiau palankiai įvertinti sprendimą pradėti nagrinėti jūroje pamestų konteinerių klausimą. Šių metų vasario 8 d. kilo tiesioginis pavojus keltams, plaukusiems iš Lenkijos į Švediją. Suomijos krovininis laivas "Linda" plaukiš Roterdamo į Sankt Peterburgą ir, kirsdamas jūrų kelią, kuriuo plaukia Lenkijos ir Švedijos laivai, pamettris konteinerius, kuriuose buvo 8,3 tonos medžiagų, priskiriamų aplinkai pavojingų medžiagų kategorijai, 7 tonos gyvybei jūroje pavojingų medžiagų ir 5,5 tonos degių medžiagų. Laimei, šį kartą pavyko išvengti tragedijos.
Pritariu pasiūlymui prieš laivams išplaukiant į jūrą uostuose sverti visus konteinerius ir tinkamai juos pakrauti. Tačiau tai - ilgalaikis planas. Šiandienos planas toks: Komisija turėtų pateikti reglamentą, kuriuo būtų užtikrinama ypatinga konteinerių, kuriais vežamos pavojingos medžiagos, priežiūra. Todėl norėčiau pateikti Komisijai tokį klausimą: kada galime tikėtis pirmųjų veiksmų šiuo klausimu?
