Toksinio šlamo išsiliejimo katastrofa Vengrijoje (diskusijos)
Pirmininkė
Kitas klausimas - Komisijos pareiškimas dėl toksinio šlamo išsiliejimo katastrofos Vengrijoje.
Kristalina Georgieva
Komisijos narė. - Ponia pirmininke, pirmiausia norėčiau išreikšti nuoširdžiausią užuojautą aukų šeimoms ir visiems, kurie nukentėjo nuo pramoninės avarijos, įvykusios Aikos mieste, Vengrijoje, spalio 4 d. Be to, norėčiau pripažinti, kad Vengrijos valdžios institucijos ėmėsi ryžtingų ir efektyvių veiksmų, kad būtų suvaldytas šlamo išsiliejimo poveikis ir kad teršalai Tornos ir Marcalio upėmis nebūtų nuplukdyti į Dunojų bei į kaimynines šalis, statant ir papildomas apsaugines sienas, kad būtų užkirstas kelias naujų išsiliejimų grėsmei.
Turėjau galimybę padėkoti Vengrijos vidaus reikalų ministrui Sándorui Pintériui, kuris atsakingas už civilinę saugą, už visas įvairių dalyvavusių tarnybų pastangas bei už drąsą ir pasiaukojimą tų gelbėtojų, kurie į pagalbą atskubėjo pirmieji.
Ką tik grįžau iš įvykio vietos, kur pati mačiau tiek katastrofišką raudonojo toksinio šlamo poveikį žmonėms, namams, žemei ir regiono ekologijai, tiek reikšmingas Vengrijos gelbėjimo komandų pastangas.
Nors nelaimės priežastys ir jos padarinių mastas vis dar tiriami, aišku, kad didžiausia žala padaryta teritorijai, kurioje įvyko avarija, ir tiesiogiai nukentėjusioms žmonių gyvenvietėms, žemės ūkio paskirties žemei bei ekosistemoms. Nukentėjo 7 tūkst. gyventojų, daugiausia iš Devečerio ir Kolontaro kaimų. Devyni žmonės žuvo, o 130, iš kurių maždaug 35 gelbėtojai, buvo sužeisti.
Užteršta apie 1 tūkst. hektarų žemės ūkio paskirties žemės ir keturios "Natura 2000" teritorijos. Padaryta didžiulžala teritorijos augmenijai ir gyvūnijai.
Remiantis Vengrijos valdžios institucijų pateikta informacija, raudonajame dumble nėra didelės sunkiųjų metalų koncentracijos, todėl jis nepriskiriamas pavojingoms atliekoms.
Nepaisant to, toksinio šlamo dulkės kelia pavojų žmonių sveikatai, todėl gyventojai ir teritorijoje esantis gelbėjimo tarnybų personalas turi imtis atsargumo priemonių.
Vengrijos valdžios institucijos sutelkdidžiulius žmogiškuosius išteklius ir skyrreikiamą įrangą. Vakar, kai ten buvau, nenuilstamai dirbo maždaug 1 200 gelbėtojų iš civilinės saugos, aplinkosaugos, sveikatos apsaugos ir policijos departamentų.
Labai svarbu pažymėti, kad ekstremalios padėties etapas jau baigėsi, nes žala pasroviui į Dunojų yra sustabdyta, o antro išsiliejimo grėsmsuvaldyta. Toliau imamasi kito etapo, kuriame teritorija bus išvalyta ir atstatyta, veiksmų. Darbuotojai, naudodami atitinkamą techniką, toliau valo raudonąjį toksinį šlamą ir veža jį į atitinkamas vietas. Nepataisomai sugadinti namai ir statiniai yra griaunami; statomi ir stiprinami apsauginiai pylimai, kad būtų išvengta antro išsiliejimo. Padėtis stebima, o gyventojams teikiama informacija apie atsargumo ir sanitarines priemones.
Toliau norėčiau pakalbėti apie ES reagavimą. Spalio 7 d. Vengrijos valdžios institucijos pradėjo taikyti civilinės saugos mechanizmą, prašydamos atsiųsti ES ekspertų komandą. Ši buvo nedelsiant išsiųsta į nukentėjusią teritoriją vienai savaitei. Komanda pasiūltaikyti keletą priemonių, kaip dar labiau sustiprinti išsamų atkuriamąjį ir taisomąjį Vengrijos vyriausybės planą. Jos apima tolesnio raudonojo dumblo plitimo oru ir vandeniu mažinimą, veiksmus siekiant įvertinti riziką žmonių sveikatai ir jos mažinimą, veiksmus siekiant įvertinti tolesnės žalos riziką ir jos mažinimą, aplinkos stebėseną ir padėties gerinimo bei atgaivinimo priemones.
Be šio pirminio reagavimo į kritinę padėtį, Komisija pasirengusi išplėsti civilinės saugos mechanizmą, toliau padėdama ir ekspertinėmis žiniomis, ir įranga, jeigu to prašys Vengrijos valdžios institucijos.
Antra, galima sutelkti struktūrinius fondus, siekiant pašalinti nelaimės padarinius. Tai buvo aiškiai pasakyta. Vyriausybapie tai informuota. Jai nusprendus nukreipti šių fondų lėšas šiai sričiai, Komisija palankiai vertintų tokius prašymus.
Trečia, ES solidarumo fondo lėšų mobilizavimas šiuo atveju mažai tikėtinas dėl griežtų dabartinio reguliavimo sąlygų, pagal kurias šios lėšos gali būti panaudojamos tik įvykus stichinėms nelaimėms; šiose sąlygose nurodyta ir 0,6 proc. žalos BVP riba, o ši sąlyga vargu ar bus įvykdyta.
Dar kartą norėčiau pažymėti, kad Komisija itin susirūpinusi dėl poreikio paspartinti solidarumo fondo lėšų skyrimą ir išplėsti jo taikymo sritį. Labai sunku paaiškinti valstybių narių piliečiams, kodėl galime nedelsdami padėti žmonėms Pakistane, bet negalime pagelbėti žmonėms, gyvenantiems Aikoje.
Komisija svarsto ir aplinkos apsaugos teisės aktų klausimą. Atlikus pirminę analizę paaiškėjo, kad galiojantys ES atliekų tvarkymo teisės aktai, direktyva dėl kasybos pramonės atliekų, būsima direktyva dėl pramonės išmetamųjų teršalų, kuria bus pakeista Integruotos taršos prevencijos ir kontrolės direktyva, direktyva dėl didelių avarijų pavojaus kontrolės, vadinamoji Seveso direktyva, ir Atliekų pagrindų direktyva sukuria pakankamą pagrindą reguliuoti potencialiai pavojingą pramoninę veiklą ir tvarkyti atliekas taip, kad jos nekeltų grėsmės žmonių sveikatai ir aplinkai.
Komisija laikosi nuomonės, kad didžiausias dėmesys privalo būti skiriamas ne naujų teisės aktų kūrimui, o užtikrinimui, kad visos valstybės narės tinkamai įgyvendintų ir vykdytų galiojančius teisės aktus.
Be to, turime aplinkos apsaugos teisės aktą, kuriuo reglamentuojamas avarijos padarytos žalos likvidavimas. Kalbu apie direktyvą dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą. Ji taikoma įrangai, taigi, ir būtinoms padarinių likvidavimo priemonėms, kurių privalo imtis atsakingas operatorius, turintis apmokėti ir visas padarinių likvidavimo išlaidas.
Mūsų pranešimas apie atsakomybės už aplinkos apsaugą direktyvos įgyvendinimą rodo, kad finansinės garantijos priemonių įsipareigojimams padengti įsisavinimas vyksta ganėtinai lėtai, ir tai būtent vyksta Aikoje. Svarstome, kaip būtų galima sustiprinti šių priemonių taikymą ateityje ir prireikus padaryti jas privalomas.
Po toksinio šlamo išsiliejimo Aikoje Komisija kritiškai įvertins Europos lygmeniu išmoktas pamokas, visų pirma Europos aplinkos apsaugos teisės aktų tinkamumą ir tinkamą jų įgyvendinimą bei vykdymą, priemones, kurių reikia siekiant užtikrinti, kad nukentėję gyventojai ir pramonė, kuriai gresia pavojus, būtų apdrausti taikant tinkamas draudimo sistemas, taip pat tolesnius veiksmus, kaip pagerinti Europos nelaimių stebėseną ir padidinti reagavimo pajėgumą bei sustiprinti mūsų turimas priemones, kad būtų pareikštas solidarumas su mūsų nariais ir piliečiais, kai jiems to reikia.
Šiuo paskutiniu klausimu norėčiau pažymėti, kad kitą savaitę Komisija priims komunikatą dėl ES pajėgumo reaguoti į nelaimes didinimo, kuriame bus nagrinėjamas reagavimas į įvairaus pobūdžio nelaimes, įskaitant pramonines avarijas, ir kuriuo bus sustiprintas mūsų pajėgumas reaguoti kolektyviai.
Norėčiau pasinaudoti šia galimybe ir padėkoti Parlamentui už stiprią paramą ES pajėgumo reaguoti į nelaimes didinimo srityje. Laukiu jūsų klausimų konkrečiu Vengrijos atveju ir visų kitų pastabų, kurias galbūt norėsite išsakyti platesniais klausimais.
János Áder
Kadangi Komisijos narK. Georgieva labai išsamiai aptarpramoninės nelaimės mastą, plačiau apie tai nekalbėsiu. Norėčiau jai padėkoti už tai, kad palankiai atsiliepapie dalyvius, kurie įsitraukį žalos valdymą. Žinau, kad ji lankėsi Budapešte ir ten išsaktas pačias mintis. Joms, be abejonės, pritaria asmenys, kurie dieną ir naktį daugiau nei savaitę dirbo, kad apribotų žalą. Ką tik kalbėjote apie galimybę mobilizuoti struktūrinių fondų lėšas. Norėčiau paprašyti, kad atsakydama savo baigiamojoje kalboje pakalbėtumėte apie tai plačiau, kad žinotume, ką būtent turite omenyje.
Be to, minėjote, kad galite nustatyti privalomą pagalbą. Norėčiau sužinoti šiek tiek daugiau apie tokią pagalbą: ką ji apimtų. Manau, kad tragedija, įvykusi Vengrijoje, ir visos kitos tragedijos, kurios nutiko per pastaruosius dešimt metų įvairiose šalyse, nuo Ispanijos, Prancūzijos iki Belgijos, yra įspėjimas, kad tokios pramoninės nelaimės gali įvykti ir pasikartoti bet kur ir bet kada. Kartu ši nelaimatkreipmūsų dėmesį į tai, kad Europos Sąjunga neturi reikiamų priemonių. Manau, kad tai reikia pasakyti aiškiai ir nedviprasmiškai. Taip, ji neturi priemonių tokioms padėtims valdyti. Jūs irgi apie tai užsiminėte.
Manau, atėjo metas peržiūrėti pavojingų medžiagų sąrašą ir vėl į jį įtraukti raudonąjį šlamą. Be to, manau, kad atėjo metas nustatyti privalomą atsakomybės draudimą toms įmonėms, kurios užsiima pavojinga veikla ir kurios, pasirodo, yra labiausiai atsakingos už dideles pramonines nelaimes, įvykusias per pastaruosius dešimt metų. Taip pat manau, kad atėjo metas sukurti naują finansų sistemą, pagal kurią būtų galima teikti veiksmingą pagalbą, būtent tikrą ir greitą pagalbą nukentėjusiai valstybei. Netrukus Komisijos narei pateiksime pasiūlymą šiuo klausimu, ir manau, kad priimdama šį pasiūlymą ji atskleis tokį pat atvirą požiūrį, kokį parodsavo įžanginėje kalboje.
Csaba Sándor Tabajdi
Pirmiausia norėčiau padėkoti jums ir Europos piliečiams, pareiškusiems užuojautą dėl nelaimės Vengrijoje. Tragiškas įvykis Vengrijoje reiškia nuostolius ir visai Europai. Šiandienos diskusijų tikslas -paversti ES solidarumo ketinimus konkrečia pagalba ir pasvarstyti apie būsimų ekologinių nelaimių prevenciją.
Kolegos nariai, siūlau pertvarkyti solidarumo fondą. Būtų praktiška išplėsti teikiamą paramą, įtraukiant pramonines nelaimes, taip pat sumažinti žalos piniginio ekvivalento ribą. Tai pateisinama ir tuo atžvilgiu, kad, kaip minėjo K. Georgieva, per pastaruosius dešimt metų buvo panaudota tik 10 proc. šio fondo lėšų. Šiandienos diskusijose turime rasti atsakymus ir į penkis techninio saugumo klausimus, susijusius su ilgalaike aplinkos apsauga.
Pirmiausia, visi eksploatuojami ar jau nenaudojami rezervuarai turėtų būti patikrinti techniniu ir aplinkos apsaugos požiūriais, remiantis nustatytais vienodais ES principais. Valstybės narės turėtų laikytis bendrai nustatytos techninės tvarkos, o Europos Komisija turėtų tikrinti, kaip tos tvarkos laikomasi. Antra, pramonės objektai, kurie netinkamai laiko raudonąjį šlamą, turėtų būti įtraukti į pavojingų pramonės įmonių kategoriją. Trečia, reikia paspartinti Kasybos pramonės atliekų tvarkymo direktyvos įgyvendinimą valstybėse narėse. Ketvirta, kaip jau siūliau raštu pateiktame klausime, ES turėtų paremti mokslinių tyrimų programas, skirtas raudonajam šlamui perdirbti. Penkta, kai Tarybai pirmininkaus Vengrija, privalome pradėti tvarkyti ir iš naujo paruošti pramonės bei kasybos atliekų rezervuarus Dunojaus baseine, vykdydami Dunojaus strategiją.
Galiausiai XXI a. turėtų būti leidžiama vykdyti tik tokią pramoninę veiklą, kurioje užtikrinamas atliekų nukenksminimas ir perdirbimas. Tokiu būdu Europa taps saugesnė, o natūrali aplinka bus tinkamesngyventi.
Corinne Lepage
ALDE frakcijos vardu. - (FR) Ponia pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, norėčiau pradėti kalbą, pareikšdama mūsų solidarumą su nukentėjusiais asmenimis. Tačiau turime apsvarstyti ir kelis klausimus, kurie iškilo po šios nelaimės.
Pirmiausia, Komisijos nare, dėkoju už informaciją, kad kitą savaitę bus priimtas komunikatas dėl nepaprastosios padėties intervencijos priemonių, kurios, be abejonės, yra būtinos. Įvykus panašioms stichinėms ar pramoninėms nelaimėms, turime sugebėti suteikti pagalbą mūsų piliečiams.
Vis dėlto nesu patenkinta, kad šis itin toksiškas šlamas - televizijos reportažuose buvo rodomi žmonės, kurie dėl sąlyčio su toksiniu šlamu patyrnudegimų - klasifikuojamas kaip inertinės atliekos. Tai visiškai nepriimtina. Komisija privalo inicijuoti pavojingų atliekų sąrašo peržiūrėjimą, siekiant į jį įtraukti toksinį šlamą ir kartu nustatyti, ar kitų rūšių atliekos gali būti įtrauktos į šį sąrašą.
Svarbiausias klausimas - Bendrijos teisės įgyvendinimas de facto ir šiuo atžvilgiu, Komisijos nare, manau, kad itin svarbu, jog Komisija turėtų išteklių, kurie reikalingi siekiant stebėti faktinį Bendrijos teisės aktų įgyvendinimą. Tai reiškia ne tik direktyvų perkėlimą, bet ir teisės aktų įgyvendinimą visuose verslo subjektuose Europos Sąjungoje.
Tam pasiekti Komisija turi turėti priežiūros įgaliojimų, kurių ji, akivaizdu, šiuo metu neturi. Nereikia daugiau taisyklių; iš tikrųjų tereikia taikyti galiojančią Bendrijos teisę.
Bart Staes
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, savo frakcijos, Žaliųjų frakcijos / Europos laisvojo aljanso, vardu taip pat norėčiau išreikšti solidarumą ir užuojautą nukentėjusiesiems. Žmonėms reikia padėti. Įvyko baisi nelaimė. Tačiau po Komisijos narės K. Georgievos pasakytos kalbos norėčiau pareikšti tris pastabas.
Komisijos nare, minėjote, arba iš jūsų žodžių buvo galima suprasti, kad, regis, tinkamai laikomasi daugumos Europos teisės aktų. Tačiau norėčiau paprašyti Komisijos atlikti nuodugnų tyrimą. Kaip pažymėjo C. Lepage, yra daug įvairių Europos teisės aktų: Kasybos atliekų direktyva, direktyva dėl tam tikrų pramonės įrenginių išmetamų teršalų ir direktyva dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą.
Šią nelaimę buvo galima numatyti, nors, regis, buvo laikomasi visų aplinkos apsaugą reglamentuojančių teisės aktų? Tai neįmanoma. Kažkur buvo padaryta klaida. Ar Vengrijos valdžios institucijos prisiima atsakomybę? Ar jos atliko pakankamus patikrinimus? Todėl manau, kad reikalingas tam tikras Europos teisės aktų taikymo tyrimas, testavimas nepalankiausiomis sąlygomis, kuris parodytų, ar šie teisės aktai buvo įgyvendinami teisingai.
Antra, mūsų bičiuliai, Žaliųjų frakcijos nariai iš Vengrijos, primygtinai reikalavo į teritoriją išsiųsti nepriklausomą tyrimų komisiją, kad būtų gauti objektyvūs duomenys apie taršą. Nemanau, kad vien tik Vengrijos valdžios institucijos pačios gali atlikti tokį tyrimą.
Trečia, keliamas ir patikrinimų klausimas. Aplinkosauginiai patikrinimai yra itin svarbūs. Jau diskutavome apie tai Parlamente, ir 2008 m. lapkričio 20 d. šiuo klausimu priėmėme rezoliuciją. Siekiame, kad būtų kuo greičiau sukurtas teisinis pagrindas šiems patikrinimams. Aplinkosauginiai patikrinimai privalo būti vykdomi. Būtina, kad ne tik nacionalinės inspekcijos vykdytų patikrinimus, bet ir kad priežiūros institucijos būtų kontroliuojamos ir prižiūrimos; taigi reikalinga kontrolierių atliekama kontrolė. Skubiai reikia išsamaus aplinkosauginio tikrinimo visoje Europoje ir, visų pirma, reikia tinkamai įgyvendinti aplinkos apsaugos direktyvas.
Lajos Bokros
Pastarąsias dvi savaites Vengrijos spaudoje beveik visą laiką buvo kalbama apie Vengrijos aliuminio bendrovės atsakomybę. Dar nnepradėjus tyrimo, gerokai prieš gaunant tyrimo rezultatus, buvo suimtas šios bendrovės generalinis direktorius. Atliekant tyrimą bus nustatyta įmonės atsakomybė, bet manau, kad jau dabar galime padaryti vieną išvadą. Atsakomybtenka ne tik įmonei, bet ir institucijoms bei vietos valdžiai. Žalos valdymas yra labai svarbus, ir Komisijos narkalbėjo apie svarbiausius veiksmus, kurių šiuo atžvilgiu turime imtis, tačiau ne mažiau svarbi ir prevencija. Vengrijos administracija, centrinvyriausybės administracija ir net vietos valdžios institucijos yra nepakankamai pasiruošusios užkirsti kelią tokioms nelaimėms. Administracija ypač susiskaldžiusi ir neturi jokių priemonių bei jokių žmogiškųjų ar finansinių išteklių užkirsti keliui tokioms nelaimėms. Siūlau padaryti išvadą ir į tai atsižvelgti svarstant vietos valdžios institucijų bei administracijos reformą.
Marisa Matias
Ponia pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, norėčiau pasakyti tai, kas dar nebuvo pasakyta. Komisijos nare, klausiausi jūsų atidžiai, ir tai, ką išgirdau, verčia mane manyti, kad iki šiol, regis, ir nacionalinėms, ir Europos valdžios institucijoms labiausiai pavyko užtikrinti tylą.
Pramoninių avarijų galima ir reikia išvengti. Tam skirti Europos teisės aktai, bet akivaizdu, jog teisės aktų nebuvo laikomasi. Suteikta nepakankama ir pavėluota pagalba nukentėjusiems, ypač labiausiai pažeidžiamiems asmenims, ir jais nebuvo tinkamai pasirūpinta. Žuvo žmonės, o daugelio sveikatai vis dar gresia pavojus. Neįmanoma apskaičiuoti visų išlaidų, o nesirūpinti nukentėjusiais yra amoralu.
Norėčiau paklausti jūsų, Komisijos nare, kodėl sužinome naujienas iš vengrų reportažų, o valdžios institucijos nieko mums apie tai nepraneša? Todėl norėčiau užduoti kelis klausimus. Kaip galima leisti, kad bankai darytų spaudimą namus paveiktoje teritorijoje užstačiusiems žmonėms, reikalaudami grąžinti tai, ką jie skolingi, nes jų namai toje teritorijoje nuvertėjo? Kaip galima leisti, kad telefono operatoriai atimtų vienintelę žmonių, gyvenančių nelaimės zonoje, susisiekimo priemonę? Kaip gali būti, kad už šią nelaimę atsakinga įmonvėl pradėtų vykdyti veiklą?
Galiausiai, Komisijos nare, kalbėjote apie šlamo padarinių mažinimą. Norėčiau pasiteirauti, kodėl tikrasis šios žmogiškos tragedijos mastas ir toliau menkinamas? Man vis atrodo, kad grįžtame į pradinį tašką.
Jaroslav Paška
Pradėsiu savo kalbą, pareikšdamas gilią užuojautą mūsų bičiuliams vengrams dėl didelio masto avarijos, nuo kurios pirmadienį, spalio 4 d., nukentėjo Kolontaro ir Devečerio kaimai, kai juos netikėtai užtvinddidžiulcheminio šlamo, išsiliejusio iš netoliese esančios gamyklos rezervuaro, banga.
Kaip vėliau paaiškėjo, ir šiuo atveju didžiausią kainą už žmonių, kurie turėjo pasirūpinti rezervuaro priežiūra ir saugumu, o kartu ir šių namų saugumu, neatsargumą moka nekalti, nukentėjusių bendruomenių žmonės. Džiaugiuosi, kad gelbėjimo specialistai ir savanoriai gaisrininkai iš Slovakijos buvo vieni iš pirmųjų, savanoriškai pasiūliusių pagalbą nukentėjusiems piliečiams. Slovakai nedvejodami ir nedelsdami išskubėjo iš savo namų, palikdami šeimas, kad padėtų nelaimės ištiktiems žmonėms kaimyninėje Vengrijoje.
Žinau, kad prireiks labai daug laiko, kol bus užgydytos žaizdos, padarytos Kolontare ir Devečeryje, tačiau dabar turime pagalvoti apie tai, kad Europoje gali būti ir daugiau tokių neprižiūrimų pavojingų rezervuarų, kuriuose laikomos cheminės medžiagos ar kitos atliekos. Vienas toks buvo rastas netgi mano paties šalyje, kai Žemės ūkio ministerija neperspėjusi atliko patikrinimą. Regis, pramoninių ar kasybos atliekų šalinimas sąvartynuose nėra geras sprendimas nei visuomenei, nei aplinkai. Todėl turėtume pradėti nuodugniai svarstyti galimybę nustatyti reikalavimą, kad bet kokia pramonės ir kasybos veikla gali būti licencijuota tik su sąlyga, kad gaunamos atliekos bus iš karto visiškai sunaikinamos ar neutralizuojamos apdirbimo ar gamybos cikle. Tik taip galėsime užkirsti kelią tokioms avarijoms, nuo kokios šiuo metu kenčia Kolontaro ir Devečerio gyventojai.
Béla Kovács
(HU) Ponios ir ponai, norėčiau pradėti kalbą, pateikdamas procedūrinį pasiūlymą ir paprašyti Europos Parlamento nediskutuoti apie svarbius įvykius, susijusius su Vengrija, taip vėlai vakare, jei tai įmanoma, o kalbėti šia tema tada, kai šiame Parlamente galės posėdžiauti kuo daugiau kolegų narių. Deja, tokia pati padėtis buvo susidariusi tada, kai vyko diskusijos apie Slovakijoje priimtą valstybinės kalbos įstatymą.
Ką gi, ekspertų nuomone, nelaimKolontare įvyko dėl nevaržomo pelno siekimo ir dėl to, kad buvo smarkiai pažeista technologindrausmė. Deja, prabėgus jau dviem tyrimo savaitėms, už avariją atsakingi asmenys vis dar nėra nustatyti ir lieka vis mažiau vilties, kad paaiškės tiesa. Padėtį dar blogina tai, kad nukentėjusieji netgi negali pasikliauti solidarumo fondu, nes tai žmogaus aplaidumo atvejis, o ne stichinnelaimė, ir padarytos žalos dydis neviršija nurodytų 591 mln. EUR. Be to, komerciniai bankai užstatytos nuosavybės savininkams siunčia pasipiktinimą keliančius reikalavimus grąžinti visą skolos sumą nedelsiant, atsižvelgiant į tai, kad gyvenamosios paskirties nuosavybtame regione tapo visiškai bevertė. Tai primena Thomasą Friedmaną, "New York Times" apžvalgininką, kuris rugsėjo 4 d. vedamajame straipsnyje rašė, kad kreditas - narkotikas, bankai - narkotikų prekeiviai, o centrinis bankas - Krikštatėvis.
Siekiant skubiai išspręsti šią padėtį, būtinas Europos socialinis solidarumas, kuris padėtų sumažinti padarytą žalą. Mūsų pareiga - suteikti nukentėjusiems asmenims visapusišką pagalbą ir padėti jiems kuo greičiau atkurti įprastas gyvenimo sąlygas. Be to, reikia nedelsiant sugriežtinti baudžiamąjį kodeksą, kad ateityje būtų išvengta panašių nelaimių, kurios nusineša žmonių gyvybes.
Krisztina Morvai
Ponia pirmininke, šiandien šiame Parlamente įvyko negirdėtas dalykas. Kai mano kolega kalbėjo apie didžiulę tragediją, įvykusią mūsų šalyje, dėl kurios žuvo devyni žmonės, dvi atstovės provokuojančiai juokėsi.
Tai oficialus skundas, kurį norėčiau pateikti jums, ponia pirmininke. Prašau perduoti jį J. Buzekui. Norėčiau, kad šis atvejis būtų tinkamai išnagrinėtas. Nigelio Farage'o veiksmai buvo mažiau provokuojantys ir įžeidūs. Jam buvo skirta bauda ir pritaikytos drausminės nuobaudos. Šios dvi moterys, šios dvi atstovės, nusipelno mažiausiai tokios pat bausmės.
Pirmininkė
Biuras atkreipdėmesį į jūsų skundą.
Richard Seeber
(DE) Ponia pirmininke, žaviuosi savo kolegės narės sugebėjimu įžvelgti kažką šiuose rūmuose sėdinčių dviejų kolegių narių juoke. Tačiau grįžkime prie svarstomo klausimo. Manau, kad šios diskusijos pernelyg svarbios, kad būtų galima mėginti iš to pelnyti pigius politinius taškus.
Pirmiausia norėčiau pareikšti užuojautą nukentėjusiems žmonėms, visų pirma tiems, kurie padeda ir rizikuoja savo gyvybėmis, kad sustabdytų ir atremtų šią nelaimę, ir solidarumą su jais. Tačiau dabar svarbu nesikarščiuoti, atlikti esamos padėties analizę ir, visų svarbiausia, nustatyti, kam tenka atsakomybė. Visiškai sutinku su Komisijos nare, kad reikia išsiaiškinti, ar mūsų priimtos direktyvos, kuriose reguliuojamos tokios nelaimės Europoje, yra tinkamai perkeliamos į nacionalinę teisę ir įgyvendinamos. Tai pirmas žingsnis, ir šiuo atžvilgiu labai nekantrauju susipažinti su Komisijos ataskaita ir jos išvadomis.
Kartu norėčiau paprašyti Komisijos griežčiau ir skubiau reikalauti atsakyti tas valstybes nares, kurios neperkelia mūsų priimtų teisės aktų. Tai Komisijos darbas, ir galėčiau pasakyti, jog kartais ji tai daro šiek tiek atsainiai. Šiuo atžvilgiu patartina, kad Komisija primintų valstybėms narėms jų atsakomybę.
Antra, Europoje turime tokį principą, kad moka teršėjas. Manau, kad tai labai geras ir svarbus principas. Mano nuomone, atsakomybuž tokias nelaimes neturėtų tekti visuomenei, o žala dengiama iš jos piniginės. Todėl manau, kad raginimas išplėsti solidarumo fondą yra nepagrįstas, nes yra akivaizdus teršėjas ir būtent šis teršėjas turėtų atlyginti visą padarytą žalą. Be abejo, įvykus tokioms nelaimėms, turėtume atsižvelgti į tai, ar atskiros įmonės yra pajėgios atlyginti tokias išlaidas. Vėlgi laukiu atsakymo iš Komisijos, kuri turėtų priimti sprendimus dėl draudimo priemonių įvedimo, kad žalą patyrusiems žmonėms būtų išmokamos atitinkamos kompensacijos.
Marita Ulvskog
(SV) Vengrijoje įvyko baisi katastrofa, ir labai užjaučiu nukentėjusius žmones.
Nesuvokiama tai, kad šalutinis produktas, kurio sudėtyje yra chromo, arseno ir gyvsidabrio, buvo laikomas atvirame rezervuare, ir iš esmės pakako stipraus lietaus, kad susidarytų pavojinga padėtis. Kiek dar tokių rezervuarų yra Vengrijoje, Europoje ir visame pasaulyje?
Pacituosiu biogeometrijos tyrėją:
"Reikia nedelsiant atlikti visą tokių atliekų baseinų inventorizaciją, nes jų toksinis turinys yra tiksinti cheminlaiko bomba. ... Per pastaruosius dvylika metų tai jau trečia tokia katastrofa vien tik Europoje. Visų jų būtų buvę galima išvengti. Vien tik moksliniai tyrimai negali apsaugoti pasaulio nuo tokių katastrofų. Reikia vyriausybės reguliavimo ir priežiūros."
(SV) Ką apie tai mano Komisija? Ar reikia geresnių su cheminėmis medžiagomis susijusių teisės aktų, patobulinto substitucijos principo, veiksmingesnių taisyklių, daugiau taisyklių, daugiau kontrolės ir daugiau alternatyvių produktų? Ką reikėtų daryti ir kaip greitai galime tai padaryti? Kita vertus, privalu siekti ir ilgalaikių pokyčių ir numatyti prevencines priemones.
Ramona Nicole Mănescu
(RO) Iš tikrųjų privalome parodyti tinkamą solidarumą su Vengrija, ypač šiuo metu, kai įvyko ekologinnelaimė, o iš įmonės rezervuarų išsiliejusi toksinmedžiaga jau pasiekDunojaus vandenis.
Todėl raginu Europos Komisiją tiesiogiai dalyvauti valdant padėtį, suteikti visas turimas priemones Vengrijai paremti ir paprašyti atsakingų valdžios institucijų pateikti šiuos dokumentus ir duomenis: ataskaitą apie kiekvieno ekosistemoje nustatyto cheminio junginio poveikį, įskaitant išsiliejusį kiekį, taip pat išsamų išsiliejimo poveikio augalijai ir gyvūnijai aprašymą, ataskaitą apie priemones, kurių ėmėsi Vengrijos valdžios institucijos, kalbant konkrečiau, kiek ant išsiliejusio šlamo buvo išpilta kitų cheminių medžiagų kaip neutralizuojančių priemonių, ir koks šių naujų medžiagų poveikis aplinkai.
Atsižvelgdama į padėties rimtumą ir į šių toksinių medžiagų išsiliejimo keliamą pavojų, manau, kad kuo greičiau privalome imtis veiksmų. Europos Komisija -vienintelinstitucija, galinti prašyti šios informacijos, kad galėtų sustabdyti šios ekologinės nelaimės plitimą į kitas valstybes nares, per kurias teka Dunojus, ir kad būtų nedelsiant imtasi veiksmų, siekiant pašalinti šios nelaimės padarinius ten, kur ji jau įvyko.
Būtent todėl ketinu pateikti Komisijai raštišką klausimą, nes, manau, ji gali ne tik parengti strategiją, kad ateityje tokioms nelaimėms būtų užkirstas kelias, bet ir kuo greičiau pateikti mums konkrečias priemones, kurios būtų nedelsiant įgyvendintos įvykus ekologinei nelaimei Vengrijoje. Be to, esu labai sunerimusi dėl galimo šios nelaimės poveikio Rumunijai.
Bas Eickhout
(NL) Ponia pirmininke, norėčiau padėkoti Komisijos narei už jos ligšiolinį indėlį. Ji teigia, kad nereikia jokių naujų teisės aktų, tačiau, mano nuomone, tokia išvada yra gana skubota. Būkime atviri: ar šis raudonasis šlamas nėra laikomas pavojinga atlieka? Tam nėra jokio pagrįsto paaiškinimo. Ką turite omenyje? Negi iš tikrųjų pakanka esamų teisės aktų?
Direktyvoje dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (TIPK), kuri galioja šiai gamyklai, reikalaujama taikyti geriausius prieinamus gamybos būdus. Šie būdai apima, pvz., ir dvi apsaugines sienas. Šiuo atveju buvo tik viena apsauginsiena. Taigi, akivaizdu, kad ir čia kyla problemų, todėl norėčiau, kad Komisija nuodugniau išanalizuotų, ar iš tikrųjų pakanka esamų teisės aktų.
Be to, reikia pakalbėti ir apie patikrinimus. Birželio mėn. darytose nuotraukose jau matomi pratekėjimai, bet nacionalinės priežiūros institucijos tvirtino, kad nėra jokių problemų. Tie patikrinimai buvo netinkami. Ar ne laikas Komisijai pateikti platesnių užmojų pasiūlymus dėl europinių patikrinimų, kad būtų užtikrinta, jog nacionaliniai inspektoriai savo ruožtu būtų kontroliuojami, siekiant užkirsti kelią tokioms nelaimėms ateityje?
Horst Schnellhardt
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, be abejonės, reiškiu užuojautą nukentėjusiems nuo šios nelaimės žmonėms. Kaip Aplinkos, sveikatos ir maisto saugos komiteto narys, perskaitęs laikraštyje, kad iš rezervuaro išsiliejo raudonasis šlamas, paklausiau savęs, kaip galėjo nutikti kažkas panašaus, kai ilgus metus kūrėme taisykles ir teisės aktus, kad būtent tokios toksinės medžiagos būtų izoliuotos ir tinkamai laikomos, siekdami užtikrinti, kad neįvyktų tokios nelaimės. Aišku, kad kažkas buvo negerai, ir neabejotinai už Europos Sąjungos taisyklių ir teisės aktų neįgyvendinimą atsakingi tam tikri asmenys. Tokiu atveju paprasčiausiai turime pareikalauti, kad tie žmonės atsakytų už padarytą žalą. Reikia atsakyti į klausimą: kas už tai atsakingas?
Žaviuosi Vengrijos žmonėmis, kurie reagavo labai greitai ir padėjo išvengti dar didesnės nelaimės. Vis dėlto tai nereiškia, kad reikia palikti viską taip, kaip yra. Privalome nustatyti, kas yra atsakingi, ir tie žmonės turi būti įvardyti ir sugėdinti.
Privalome nekeisti - ir norėčiau įspėti, kad būtinai neturime to daryti - solidarumo fondo dėl šios nelaimės. Jis įkurtas 2002 m., įvykus potvyniams. Yra nustatytos taisyklės, ir negalime suversti atsakomybės už netinkamą vienos valstybės valdymą visai Europai ir leisti, kad už padarytą žalą būtų mokama Europoje. Tai negali būti šio sprendimo pagrindas. Solidarumo fondo paskirtis kitokia. Jis skirtas nenumatytiems įvykiams, kurie gali natūraliai įvykti. Šio fondo lėšos turi būti naudojamos nenumatytiems įvykiams, o ne nelaimei, kuri neseniai įvyko Vengrijoje.
Vis dėlto norėčiau pateikti pasiūlymą. Kai 2002 m. įvyko potvyniai, dar neturėjome Solidarumo fondo, bet galėjome panaudoti Europos regioninės plėtros fondo (ERPF) lėšas, kartu, pvz., mažindami įnašą į bendrą finansavimą. Tai padeda šalims, nes jos gali panaudoti savo išteklius kitiems dalykams. Todėl galėtume rinktis kitą kelią, kad šios lėšos būtų prieinamos. Komisija turėtų pasinaudoti šiuo patarimu.
Judith A. Merkies
(HU) Norėčiau pareikšti užuojautą visiems nuo nelaimės nukentėjusiems vengrams. Įvykusi ekologinnelaimatkreipviso pasaulio dėmesį į Vengriją. Po šios nelaimės visiems paaiškėjo, kad visų pirma svarbu prižiūrėti ir tikrinti senus pramonės įrenginius. Be to, net ekonomikos krizės laikotarpiu privalu nemažinti priežiūrai skiriamų išlaidų.
(NL) Toliau pakalbėsiu apie olandus. EkologinnelaimVengrijoje patraukvisos Europos dėmesį, ir visiškai aišku, - kaip jau minėta, - kad priežiūros vykdymo kontrolir pati priežiūra yra esminis dalykas, ypač atgyvenusių ir senesnių įrenginių bei pramonės šakų atveju. Netgi šiais ekonomikos krizės laikais negalime taupyti kontrolės ir priežiūros sąskaita. Tinkamas direktyvų dėl atliekų perkėlimas ir įgyvendinimas - svarbiausias ir būtiniausias dalykas.
Be to, norėčiau tik priminti, kad šiandieninės atliekos yra ateities žaliavos, ir jos reiškia ne pavojų, o galimybę. Toks atliekų laikymas kaip atliekų "ežerai" privalo nepasikartoti. Atliekos turi būti perdirbamos arba pakartotinai panaudojamos. Europos planai dėl aplinkos ir žaliavų - labai plačių užmojų. Valstybės narės privalo turėti bent jau tokių pačių užmojų ir privalo skubiai veikti žmonių, aplinkos ir pramonės labui bei imtis daugiau veiksmų dėl atliekų perdirbimo bei pakartotinio panaudojimo.
Todėl prisidedu prie raginimų, skirtų Vengrijai, taip pat Komisijai ir kitoms valstybėms narėms, kuriose tokios nelaimės irgi gali įvykti, nustatyti, ar direktyvos dėl atliekų, visų pirma pramoninių atliekų srityje, ir aplinkos apsaugos reikalavimai yra tinkamai įgyvendinami. Be to, privalu vykdyti ir priežiūros kontrolę. Tokios žmogaus sukeltos ir ekologinės nelaimės privalo nepasikartoti.
Adina-Ioana Vălean
Ponia pirmininke, ši drama mums primena mūsų, kaip politikų, atsakomybę. Naujo teisės akto, dar vieno teisės aktų paketo, parengimas nėra neatidėliotinas klausimas. Europos kasybos atliekų direktyvoje jau įtvirtinta visa aplinkos apsaugos acquis. Europoje problema susijusi ne su tuo, kad reikia tinkamos teisės aktų sistemos, o su tinkamu šių teisės aktų įgyvendinimu valstybėse narėse.
Akivaizdu, kad įmonės padarpernelyg didelę įtaką deryboms su nacionalinėmis valdžios institucijomis dėl to, kas sudaro pavojingas atliekas, kurioms turėtų būti taikomi griežčiausi saugos standartai. Be to, esu iš tikrųjų sunerimusi, kai išgirstu apie didžiulį toksinių telkinių skaičių visame Dunojaus regione ir apie tai, kad vien tik Rumunijoje yra daugiau nei 1 tūkst. užterštų vietų. Manau, kad, kalbant apie prevenciją, tokių vietų Europoje sąrašo sudarymui turi būti teikiamas didžiausias prioritetas. Negalima laukti iki 2012 m., kad tai įsigaliotų.
Valstybės narės turėtų kuo greičiau pasidalyti šia informacija su Komisija. Šis atvejis byloja ir apie tai, kad Komisijai turėtų būti suteikta daugiau priemonių užtikrinti teisingam aplinkos teisės aktų įgyvendinimui, ypač Vidurio ir Rytų Europoje. Tai rodo ir tai, kad Komisijai turėtų būti suteikta daugiau išteklių, kad ji galėtų išnagrinėti kokybės kontrolę ir patikrinti šias pavojingas vietas.
Galiausiai norėčiau pabrėžti, kad pagrindinis principas turėtų būti toks, kad už aplinkai padarytą žalą turi mokėti teršėjas. Todėl nesu tikra, kad būtų tinkama panaudoti stichinėms nelaimėms skirtą ES solidarumo fondą, nes tai gali susilpninti šį principą, kuris yra direktyvos dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą pagrindas.
Satu Hassi
(FI) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau pabrėžti du dalykus. Pirma, Komisija, be abejonės, turėtų išsiųsti į Vengriją darbo grupę, kuri galėtų ištirti ten susiklosčiusią padėtį. Tikrai nepakanka paprasčiausiai pasikliauti Vengrijos valdžios institucijų teikiama informacija, pvz., susijusia su tuo, kokia iš tikrųjų yra raudonojo šlamo sudėtis. Reikia informacijos, kurią galėtų suteikti nepriklausomi ekspertai.
Kitas dalykas yra tas, kad jūs, Komisijos nare, minėjote, kad raudonasis šlamas neatitinka pavojingoms atliekoms nustatytų kriterijų ir kad mūsų teisės aktai yra tinkamai parengti. Tačiau negali būti, kad abu šie teiginiai būtų teisingi. Be abejo, reikia taip patikslinti pavojingoms atliekoms keliamus kriterijus, kad į juos būtų įtraukti aukštas šarmo lygis ar didelis PH.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Turime padaryti viską, kad užkirstume kelią tokioms avarijoms. Taigi tikiuosi, kad Europos Sąjunga ištirs, kodėl tokios avarijos vis dar vyksta Europos Sąjungoje, o tada imsis atitinkamų veiksmų.
Be abejonės, turime rimčiau spręsti jau priimtų teisės aktų įgyvendinimo klausimą. Atskirų avarijų tyrimai parodė, kad jos, be kitų priežasčių, įvyko dėl aplaidumo ir teisės nuostatų nesilaikymo. Kalbant apskritai, aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimo ES srityje pasiekėme labai mažai.
Be to, tikiuosi, kad Komisija pateiks informacijos apie pavojų žmonių sveikatai tarptautiniu mastu, kurį gali sukelti ši Vengrijoje įvykusi avarija. Pvz., ar toksinės medžiagos pasklis ore ir ar kaimyninėse šalyse, tarkime, Slovėnijoje, gyvenantiems žmonėms kils koks nors pavojus įkvėpus tų medžiagų?
Taip pat privalome reikalauti didesnės teršėjų atsakomybės ir griežčiau taikyti principą "teršėjas moka". Viešųjų lėšų naudojimas žalai pašalinti ir žmonėms padėti pagal solidarumo principą turi būti tik paskutinišeitis.
Tai dar vienas būdas paskatinti įmonių savininkus saugiai vykdyti veiklą.
Miroslav Mikolášik
(SK) Pirmiausia norėčiau pareikšti nuoširdžią užuojautą mūsų bičiuliams vengrams ir solidarumą su išgyvenusių asmenų šeimomis, taip pat norėčiau pareikšti savo susirūpinimą dėl 150 žmonių, kurie buvo sužeisti.
Toksinis šlamas, kuris ištekėjo, kai buvo pralaužtas pylimas aliuminio gamykloje, užtvindapylinkes ir užteršmaždaug 40 km2 teritoriją ir vandentakius, įtekančius į Dunojų. Galimas dalykas, kad ši ekologinnelaimė, kuri tapo skaudžiausia Vengrijos istorijoje, nusinešdevynių žmonių gyvybes.
Mano manymu, didžiausias prioritetas turi būti teikiamas nelaimės padarinių mažinimui, taigi ir atsakingam požiūriui į upių ekosistemų atgaivinimą, kartu užkertant kelią kitoms galimoms nelaimėms ateityje. Šiomis aplinkybėmis Europos Sąjunga gali atlikti svarbų vaidmenį, nes ji turi ne tik teisę, bet ir pareigą reikalauti visapusiškai laikytis aukštų aplinkos apsaugos standartų, nes galima numanyti, kad panašių pavojingų rezervuarų yra ir kitose valstybėse narėse.
Elena Băsescu
(RO) Taip pat norėčiau pareikšti užuojautą dėl nutikusių įvykių ir išsakyti šias pastabas. Remiantis organizacijos"Green Peace" atliktais vertinimais, ši avarija yra daug rimtesnuž tą, kuri įvyko Baja Marėje 2000 m. Turėčiau pažymėti, kad tada žmonių aukų buvo išvengta, o poveikis laikui bėgant buvo palyginti nedidelis. Vis dėlto Parlamento nariai iš Vengrijos pateikrezoliuciją, kurioje reikalaujama uždrausti naudoti cianido technologijas kasyboje, nepateikiant jokių alternatyvų ir turint vienintelį tikslą - sustabdyti kasybos projektą Rosia Montanoje.
Apgailestaujame, tačiau tenka pažymėti, kad prabėgus dešimčiai metų Europoje vis dar kyla didelgrėsmžmonių ir aplinkos saugumui. Ši padėtis yra nepakankamų aplinkos apsaugos ir nelaimių prevencijos taisyklių arba netinkamo jų taikymo padarinys. Priemonės, kurių reikia imtis, apima ir kriterijų, pagal kuriuos klasifikuojamos toksinės ir pavojingos atliekos, persvarstymą. Reikia pažymėti, kad tokios rūšies raudonasis šlamas, dėl kurio Kolontare įvyko nelaimė, nėra priskiriamas pavojingoms atliekoms.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Manau, kad ekologinnelaimė, prieš dvi savaites įvykusi Vengrijoje, sukrėtvisus Europoje, todėl ir savo, ir Slovakijos Respublikos piliečių vardu norėčiau pareikšti solidarumą ir nuoširdžią užuojautą išgyvenusių asmenų šeimoms. Džiaugiuosi, kad gelbėtojai iš Slovakijos vieni pirmųjų suteikpagalbą mūsų bičiuliams vengrams.
Mano nuomone, esant dabartinei padėčiai, Europos Sąjunga ir Vengrijos vyriausybė, taip pat su nelaime susijusi įmonė, kuri ir sukėlšią ekologinę nelaimę, privalo veikti ir ieškoti sprendimų kartu.
Ponia pirmininke, norėčiau baigti kalbą, labai trumpai paaiškindama K. Morvai, kad tokią mano reakciją, be abejonės, išprovokavo ne nelaimVengrijoje ir kad nesėdžiu Parlamente 23 val. vakare, kad pasijuokčiau iš kenčiančių žmonių. Tokią mano reakciją išprovokavo visiškai kvailas jūsų kolegos iš radikalių dešiniųjų pažiūrų Vengrijos partijos "Jobbik" teiginys, kuriame jis susiejo dramatišką padėtį Vengrijoje su Slovakijos valstybinės kalbos įstatymu. Užtikrinu gerbiamą narį, kad dabartinvyriausybė, kurios sudėtyje yra ir vengrų partija "Hid", nepakeitvalstybinės kalbos įstatymo ir kad šis įstatymas yra pakankamai pagrįstas. Devynių žmonių mirtį ir nelaimę Vengrijoje susieti su kalbos įstatymu Slovakijoje yra visiškai absurdiška.
Kriton Arsenis
(EL) Ponia pirmininke, norėčiau perduoti solidarumo žinią Vengrijos piliečiams. Komisijos nare, iš tikrųjų privalome išsiaiškinti, ar yra kitų pavojų ir juos nustatyti, kol neįvyko kita tokia avarija. Privalome registruoti pavojingas medžiagas. Šiais klausimais Parlamentas priėmpoziciją. Reikalaujame uždrausti naudoti cianidą aukso kasyboje, ir Komisija turėtų imtis iniciatyvos šiuo klausimu, atsižvelgdama į prieš tai įvykusią didžiulę avariją, kuri padardidelės žalos, būtent dėl to, kad buvo naudojamas cianidas.
Visiškai sutinku su tuo, ką sakėte apie solidarumo fondą. Galiausiai privalome persvarstyti direktyvą dėl dirvožemio, nes negalima toliau jos "užlaikyti" Taryboje, taip pat privalome imtis veiksmų, kad iš dirvožemio būtų pašalinti teršalai ir kad būtų ištirta, kas už tai atsakingas.
Ulrike Lunacek
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nare, manau, kad ši nelaimdar kartą aiškiai parodo, kokie svarbūs Europos teisės aktai, jų įgyvendinimas ir priežiūra. Ekologinės nelaimės ir jų padariniai neapsiriboja valstybės narės ar kokios nors kitos valstybės pasaulyje sienomis, o išplinta už šių sienų per požeminį vandenį, užterštas upes, smulkiąsias daleles ar orą, paplisdami į kitus regionus.
Komisijos nare, keli asmenys jau minėjo jums, kad priimti Europos teisės aktai tam tikra apimtimi yra nepakankami, taip pat nėra tinkamai perkelti į nacionalinę teisę, o Komisijos vykdoma jų stebėsena yra nepakankama. Vienas iš pavyzdžių - teisės aktas, susijęs su atsakomybe. Yra reali spraga, kalbant apie tai, kad tokią nelaimę sukėlusi šalis privalo būti patraukta atsakomybėn ir priversta sumokėti. Kokius ketinate pateikti teisės aktų pakeitimus, kad būtų užtikrinta, jog teršėjas turės atlyginti žalą? Ką ketinate daryti Vengrijos atžvilgiu, kad būtų sudarytos galimybės atlikti nepriklausomus tyrimus ir ką manote apie pasiūlymą, apie kurį jau kalbėjo S. Hassi, sudaryti ES darbo grupę?
Paskutinis dalykas, apie kurį norėčiau pakalbėti, yra tas, jog girdėjome, kad žurnalistams trukdoma atlikti šios avarijos tyrimą. Ar ketinate daryti įtaką Vengrijos vyriausybei užtikrinant, kad būtų galima parengti nepriklausomą ataskaitą?
Kristalina Georgieva
Komisijos narė. - Ponia pirmininke, norėčiau labai padėkoti visiems kalbėjusiems nariams. Gerai suprantate visus klausimus, kuriuos turime spręsti. Prieš atsakydama, norėčiau pažymėti, kad vakar aplankiusi nukentėjusius kaimus, mintyse pagalvojau: "ačiū dievui, kad viskas įvyko dieną", nes jeigu ši nelaimbūtų įvykusi naktį, būtų žuvę kur kas daugiau žmonių.
Tiesą sakant, iš toli namai atrodtaip, tarsi iki pusės būtų nudažyti raudonai. Akivaizdu, kad lovos, kuriose miega moterys, vyrai, vaikai ir senyvi žmonės, yra žemiau tos linijos. Kai įvyksta panašūs dalykai, iš tikrųjų būtina nuodugniai diskutuoti ir iš to pasimokyti, kad galėtume pritaikyti įgytą patirtį pasiruošimo, prevencijos ir reagavimo srityse, įvykus tokioms nelaimėms ateityje.
Taigi, labai rimtai vertinu visas šiame Parlamente išsakytas pastabas šiuo klausimu. Pamėginsiu į jas atsakyti.
Pirmiausia aptarsiu teisės aktų klausimą ir Komisijos vaidmenį. Mano tikslūs žodžiai buvo tokie, kad atlikus pirminę analizę atrodo, kad dabartiniai teisės aktai yra tinkami, tik vis dar trūksta pakankamų veiksmų įgyvendinant šiuos teisės aktus. Atkreipiu dėmesį į žodžius "pirminanalizė", taip pat savo išvadoje pabrėžiau, kad išanalizuosime, ar teisės aktuose yra spragų.
Be to, atsižvelgiant į tai, kas vyksta šiuo metu ir daugeliu kitų atvejų, didžiausią dėmesį iš tikrųjų reikia skirti jau turimų teisės aktų įgyvendinimui, o ne teigti: "na, ką gi, prirašykime dar vieną popieriaus lapą ir prisekime jį prie kitų popieriaus lapų krūvos", kai suprantame, jog svarbiausias klausimas - įgyvendinti šiuos teisės aktus.
Kalbant apie tai, ką reikėtų konkrečiai išnagrinėti teisės aktų požiūriu, šiuo metu yra du konkretūs klausimai, nors jų gali ir padaugėti, kai baigsime vertinti padėtį.
Pirmas klausimas susijęs su tuo, ar reikėtų raudonąjį dumblą klasifikuoti kaip pavojingą atlieką. Neteigiame, kad visas raudonasis dumblas yra nepavojingas. Jis gali būti pavojingas, jei jame yra didelsunkiųjų metalų koncentracija ir jei jis atitinka specialią techninę kvalifikaciją. Kitaip tariant, tam tikrais atvejais raudonasis dumblas gali būti klasifikuojamas kaip pavojinga atlieka. Šiuo metu, remiantis Vengrijos valdžios institucijų pateikta informacija, galime sakyti, kad remiantis jų informacija šis raudonasis dumblas nėra pavojingas, tačiau, be abejonės, turime atlikti išsamesnį tyrimą. Tada kyla klausimas, kaip reiktų spręsti tokią problemą ir ar yra būtinybsugriežtinti pavojingų atliekų apibrėžimą. Šiandien į šį klausimą atsakyti negaliu, bet galiu jus užtikrinti, kad jis bus nagrinėjamas.
Antra labai svarbi su teisės aktais susijusi problema -atsakomybės klausimas, kurį iškėlkeli kalbėjusieji nariai. Ar atsakomybės už aplinkos apsaugą direktyva suteikia mums pakankamai griežtų priemonių, kurias galėtume taikyti, įgyvendindami principą "teršėjas moka"? Iš pat pradžių sakiau, kad šioje srityje Komisija jau ėmėsi darbo, siekdama įvertinti, ar yra poreikis griežčiau reguliuoti įmonių veiklą, atsižvelgiant į tai, kokių priemonių turi savo, kaip teršėjų, įsipareigojimams vykdyti. Šį darbą taip pat atliksime labai kruopščiai.
Kita klausimų grupsusijusi su finansavimu. Ką galime padaryti? Vengrija turi galimybę naudotis struktūriniais fondais ir kaimo plėtros fondais. Iš patirties žinome, kad įgyvendinant programas visada yra galimybveikti savo nuožiūra. Iš esmės, jokia valstybdar nėra 100 proc. panaudojusi struktūrinių fondų lėšų, o prioritetai laikui bėgant keičiasi. Todėl, jeigu vyriausybnuspręs, kad tai labai svarbus prioritetas, Vengrija galės panaudoti struktūrinių fondų ar kaimo plėtros fondų lėšas apdorojimo įmonių aplinkos stebėsenai vykdyti, apgadintoms infrastruktūroms atstatyti ir žemės ūkio paskirties žemei atgaivinti. Jos taip pat gali būti panaudotos ir žemės paskirčiai pakeisti, nes žemės, kurią mačiau, gali būti neįmanoma greitai vėl pradėti naudoti įprastai žemės ūkio veiklai, tačiau joje gali būti įmanoma auginti energinius augalus, kuriems taikomi kitokie testavimo reikalavimai dėl pavojingų medžiagų.
Be to, turime labai skirtingų požiūrių į Solidarumo fondą. Šiuo klausimu norėčiau pasakyti du dalykus. Pirma, žalos atlyginimas yra teršėjo atsakomybė, tačiau, kita vertus, kai bendruomenės nukenčia nuo tokio pobūdžio nelaimių, ištiesti pagalbos ranką tokiu sunkiu laikotarpiu - Europos solidarumo ir užuojautos klausimas, nes praeis daug mėnesių, kol įmonįvykdys savo įsipareigojimus.
Kaip Komisijos narė, atsakinga už humanitarinę pagalbą ir krizių valdymą, atsidūriau keblioje padėtyje, nes turiu galimybę tuoj pat padėti potvynio aukoms Pakistane, bet neturiu jokių priemonių, kad galėčiau padėti nukentėjusiems nuo šios nelaimės žmonėms. Šią vasarą, kai Rumunijoje ir Moldovoje vyko potvyniai, galėjau labai greitai skirti finansavimą Moldovai, bet nieko negalėjau padaryti nukentėjusių nuo potvynio Rumunijoje žmonių labui. Kalbu ne tik apie save, kalbu apie mus, kaip Europos piliečius.
Šį klausimą reikia išnagrinėti, kad būtų nustatyta, ar iš tikrųjų, dažnėjant nelaimėms ir Europos Sąjungoje, ir užsienyje, reikėtų turėti tokių priemonių, kurios leistų parodyti užuojautą savo piliečiams.
Beje, mūsų piliečius glumina tai, kodėl galime padėti Pakistanui, o negalime padėti Aikai.
Iškelti klausimai dėl Komisijos vaidmens. Norėčiau labai aiškiai pasakyti, kad patikrinimai ir stebėjimas - valstybės narės atsakomybė. Jų atlikti Komisija neturi įgaliojimų. Tačiau, vykdydami mokymo veiklą, didindami informuotumą ir mokydamiesi iš pamokų, stengiamės paskatinti visas valstybes nares paraginti kuo greičiau įgyti stebėjimo ir tikrinimo pajėgumų. Vienas kalbėtojas teigė, kad šioje srityje yra akivaizdžių institucinių trūkumų. Galime padėti mokymais, bet neturime inspektavimo įgaliojimų ir negalime pakeisti ar pavaduoti nacionalinės valdžios institucijų.
Netvirtinu, kad šių įgaliojimų mums niekada nereikėtų turėti, bet šiandien mes jų neturime. Atvirai kalbant, manau, kad daug svarbiau, jog nacionalinės valdžios institucijos būtų geriau pasirengusios atlikti savo pareigas, o ne vis labiau plėsti inspektavimo sistemą. Reikia pasirūpinti, kad asmenys, kurie atlieka tą darbą, būtų pajėgūs jį atlikti.
Pateikta klausimų dėl raudonojo šlamo perdirbimo. Direktyvoje skatinami moksliniai tyrimai, o mūsų aplinkos teisės aktuose raginama pereiti prie geriausių turimų technologijų.
Kalbant konkrečiai apie šį įrenginį, iki 2012 m. jis turėtų atitikti aukščiausius standartus. Be abejo, gaila, kad ši nelaimįvyko 2010 m. Aišku, kad - šiuo klausimu ir baigsiu, nes jau ir taip gerokai viršijau man skirtą laiką - turime pasimokyti iš šios nelaimės ir nustatyti didesnį pavojaus lygmenį kitose Europos vietose, kurios gali būti potencialiai pavojingos ateityje.
Kad pavojus netaptų katastrofa, svarbiausia yra stebėti, pasiruošti ir imtis prevencinių priemonių. Be abejo, labai pritariu kalbėjusiems nariams, kurie primygtinai tai tvirtino. Turime į pasiruošimą ir prevenciją nukreiptą politiką, bet vėlgi, kaip ir aptartų teisės aktų atveju, svarbiausia, kad ši politika būtų paversta realybe mūsų valstybėse narėse.
Savo ruožtu pateiksime pasiūlymą, komunikatą dėl ES pajėgumo reaguoti į nelaimes didinimo, ir supažindinsime su pamokomis, kurias išmokome iš šios nelaimės.
Katarína Neveďalová
(SK) Norėčiau pateikti asmeninį atsiliepimą į K. Morvai žodžius.
Norėčiau pabrėžti tris dalykus. Pirma, pati K. Morvai šiame Parlamente skrupulingai reagavo į kitų narių žodžius. Antra, niekinga krautis politinį kapitalą iš tokių dalykų kaip Vengrijoje įvykusi nelaimir lyginti ją su visiškai nesusijusiu dalyku. Trečia, iš tikrųjų negalima tikėtis, kad žmonės, ateinantys į šį Parlamentą su fašistinėmis uniformomis, galėtų pasakyti ką nors iš esmės susijusio su minėtu svarstomu dalyku.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Kinga Göncz
Nors Vengrijos ministras pirmininkas teigė, kad "Vengrija yra pakankamai stipri, kad pati galėtų įveikti tokios katastrofos padarinius", norėčiau padėkoti Europos Komisijai ir valstybėms narėms už iki šiol suteiktą ir pasiūlytą paramą šalinant šios nelaimės padarinius. Ši nelaimVengrijoje patvirtina ir tai, kad reikia griežtesnių Bendrijos taisyklių civilinės saugos srityje. Lisabonos sutartis leidžia tai padaryti, nes joje numatyta, kad Bendrija ir valstybės narės yra bendrai atsakingos už nelaimių valdymą. Ši nelaimė, įvykusi Aikos apylinkėse, gali būti pirmuoju tikru Atsakomybės už aplinkos apsaugą direktyvos, kuri įsigaliojo 2007 m., patikrinimu, ir dabar pamatysime, ar galime visiškai įgyvendinti principą "teršėjas moka". Be kitų dalykų, teisės akte siūloma įmonėms sukaupti finansinį rezervą potencialių pramoninių nelaimių padariniams valdyti.
Vertėtų apsvarstyti, ar neturėtume padaryti tokių finansinių rezervų kaupimo privalomu dalyku toms įmonėms, kurios savo veikloje naudoja pavojingas medžiagas. Raginu Vengrijos vyriausybę kuo greičiau pradėti derybas su Europos Komisija dėl aplinkos apsaugos ir kaimo plėtros fondų lėšų perskirstymo, siekiant suvaldyti nelaimę. Palankiai vertinu Europos Komisijos siūlymą, pateiktą antradienį priimtame komunikate dėl biudžeto peržiūros, kad ateityje taip pat turėtų būti suteikta galimybpasinaudoti solidarumo fondo lėšomis, šalinant pramoninių nelaimių padarinius.
Ivailo Kalfin
raštu. - (BG) Pirmiausia norėčiau pareikšti užuojautą devynių Vengrijos piliečių, kurie žuvo per šią nelaimę, šeimoms ir visiems nukentėjusiems žmonėms.
Dėl tokių pramoninių avarijų, kokia įvyko Vengrijoje, Europos piliečiams kyla daug klausimų. Kaip ir galima tikėtis, mano tėvynainiai Bulgarijoje labai sunerimę ir atidžiai stebi, ar Dunojaus vandenys šiuo metu ar ateityje nebus užteršti sunkiaisiais metalais ar kitomis kenksmingomis medžiagomis po šio nelaimingo įvykio.
Komisijos nare, kokių galių turi Europos Komisija, kad būtų sukurtas pajėgumas reaguoti tokiose padėtyse, kalbant apie prevenciją, greitą reagavimą, rizikos stebėjimą ir kompensavimą nukentėjusiems? Ar ES pajėgi atlikti šios avarijos Vengrijoje keliamo pavojaus aplinkai analizę, kurios rezultatai būtų pateikti kuo greičiau?
Kyla klausimų, susijusių ne tik su nacionalinių įsipareigojimų perkėlimu į Europos lygmenį, bet ir su poreikiu Europos Sąjungai užtikrinti savo piliečiams, kad būtų sprendžiamos problemos, kurios kelia nerimą ne tik vienos valstybės piliečiams.
Iosif Matula
Norėčiau pareikšti savo solidarumą su gyventojais, kurie nukentėjo nuo ekologinės nelaimės, įvykusios Vengrijoje šio mėnesio pradžioje. Manau, kad atėjo metas, kai turime deramai elgtis, nekelti neišpasakyto triukšmo šiuo klausimu, savanaudiškai nesinaudoti ir nepiktnaudžiauti šia pramonine avarija. Iš nelaimės Vengrijoje galime išmokti svarbią pamoką. Ekonominveikla pati savaime nėra pavojinga, jei laikomasi griežtų aplinkos apsaugos taisyklių. Tik tada, kai ES lygmeniu priimtų taisyklių nesilaikoma, kyla visų ekosistemų sunaikinimo grėsmė. Avarija Vengrijoje yra ir Europos solidarumo pavyzdys. Ekspertų komandos iš įvairių valstybių išvyko į šią šalį padėti valdžios institucijoms kovoti su pragaištingu poveikiu gyventojams ir aplinkai. Be to, manau, kad atėjo tinkamas metas vėl pradėti diskusijas apie Europos civilinės saugos pajėgų paramą. Šios pajėgos privalo dirbti nuolat, kad galėtų greitai ir profesionaliai atvykti į vietoves, nukentėjusias nuo įvairių nelaimių, kurių skaičius ir toliau auga ne tik mūsų žemyne, bet ir visame pasaulyje.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
raštu. - (LT) Per pastarąjį pusmetį atskiras mūsų planetos dalis ištinka jau antra didelekologinkatastrofa - balandžio mėnesį išsiliejo nafta Meksikos įlankoje, dabar - raudonasis šlamas Vengrijoje. Nors skirtingo pobūdžio, abi katastrofos turi kai ką bendro - jų pačių ar bent jau jų masto iš esmės būtų buvę galima išvengti, jei būtų atsakingiau žiūrima į aplinkosaugą. Deja, ne vienoje ES (ir ne tik) valstybėje aplinkosauga ir aplinkosauginiai reikalavimai dažnai atsiduria ne pirmoje vietoje projektuojant, statant ir eksploatuojant didelį poveikį aplinkai turinčius objektus. Todėl, esu įsitikinusi, kiekvienas iš mūsų apsižvalgę aplinkui, rastume ne vieną objektą, kuriame anksčiau ar vėliau gali įvykti didesnio ar mažesnio masto ekologinkatastrofa. Daug kur galime rasti atvejų, kuomet aplaidžiai (tyčia ar dėl neišmanymo) žiūrima į aplinkosauginius reikalavimus, objektus leidžiama statyti visai greta gyvenamųjų vietovių, poveikio aplinkai vertinimas atliekamas tik paviršutiniškai, realiai nesitariant su gyventojais, o jo rezultatai kažkodėl visuomet palankūs užsakovui. Eksploatuojant tokius objektus į gyventojų skundus taip pat dažnai tik numojama ranka. Raginu tiek Europos Komisiją, tiek valstybes nares vieną kartą atsimerkti ir, pamačius realią padėtį, imtis veiksmų - inicijuoti teisės aktų pataisas griežtinant aplinkosauginių reikalavimų vykdymo kontrolę ir atsakomybę už tokių reikalavimų nesilaikymą, bei užtikrinant nepriklausomą poveikio aplinkai vertinimą.
Bogusław Sonik
Mus visus sukrėtVengrijoje įvykusios ekologinės nelaimės mastas ir jos tragiški padariniai. Norėtume pareikšti solidarumą su aukų šeimomis ir su žmonėmis, kurie prarado viską, ką turėjo, ir kurie dar ilgus metus jaus toksinio šlamo išsiliejimo padarinius. Esu įsitikinęs, kad šiandien svarbiausia atsakyti į klausimą, kuris užduodamas taip dažnai: ar šios tragedijos buvo galima išvengti? Arba kaip tai galėjo būti padaryta ir kokių veiksmų mes, Europos Parlamento nariai, turėtume imtis šiandien, kad užtikrintume, jog tokie įvykiai nebepasikartotų? Žinome, kad tokių rezervuarų Vengrijoje yra ir daugiau. Ir tai ne viskas. Pvz., Lenkijoje, Žemutinėje Silezijoje, yra didžiausias skystųjų atliekų sąvartynas Europoje, kuris įkurtas aštuntajame dešimtmetyje. Ar galime ramiai miegoti Europoje, kur nutiko toks įvykis, nepaisant gausių teisinių įpareigojančių taisyklių, kurios turėjo užtikrinti tinkamą cheminių medžiagų priežiūrą? Turime REACH reglamentą, kuris galioja jau trejus metus ir kurį įgyvendina Europos cheminių medžiagų agentūra. Turime ir kitus teisėkūros dokumentus, pvz., 2008 m. CLP reglamentą dėl medžiagų ir mišinių bei Pasaulinę suderintą sistemą, pagal kurią medžiagos ir mišiniai klasifikuojami pagal jų keliamą pavojų. Privalome atidžiai išnagrinėti galiojančius Europos Sąjungos teisės aktus ir jų įgyvendinimą valstybėse narėse. Be to, turime nustatyti aiškius prioritetus, kad būtų užtikrinta veiksminga pavojaus prevencija ir veiksmingas krizių valdymas.
Theodor Dumitru Stolojan
Norėčiau pareikšti apgailestavimą dėl žmonių aukų, kurias nusinešVengrijoje išsiliejusios pramoninės atliekos. Kartais įvyksta stichinės nelaimės, pvz., potvyniai, kurioms ne visuomet galime užkirsti kelią ar ne visada galime suvaldyti jų poveikį. Tačiau pramoninėms atliekoms, kurios yra potencialiai pavojingos žmonių gyvybei ir aplinkai, tvarkyti Europos Sąjungoje turime nustatytas taisykles. Deja, matome, kad ne visose valstybėse narėse šių taisyklių laikomasi. Todėl patariu Komisijai siūlyti patikrinti nacionalinių valdžios institucijų, kurioms patikėta įgyvendinti ES reglamentus dėl potencialiai pavojingų pramoninių atliekų laikymo, kokybę. Toks patikrinimas pirmiausia privalo būti atliktas valstybėse narėse, kurios priimtos į ES 2004 m. ir 2007 m.
