Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan perjantaina 18. joulukuuta 1998 keskeytetyn Euroopan parlamentin istuntokauden uudelleen avatuksi.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestys.
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
On ehdotettu seuraavia muutoksia:
Strasbourg
Maanantai:

Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, ilmoitan teille, että olen juuri vastaanottanut työjärjestyksen 34 artiklan mukaisesti Fabre-Aubrespyn ja 68 muun jäsenen käsiteltäväksi jättämän toisen komissiolle osoitetun epäluottamuslauseen.
Tämän epäluottamuslauseen laatijoiden ja komission suostumuksella ehdotan teille, hyvät jäsenet, että tätä epäluottamuslausetta käsitellään yhdessä esityslistalle jo merkityn epäluottamuslauseen ja niiden suullisten kysymysten kanssa, jotka myös ovat tämän päivän esityslistalla.
Herra Stribyllä on puheenvuoro.

Striby
Arvoisa puhemies, palaan vielä jo kaksi kuukautta sitten esittämääni harmilliseen kysymykseen, joka koski Euroopan parlamentin avajaisistuntoa Strasbourgin uusissa toimitiloissa. Parlamentti ei todellakaan voi sallia melua käytävillä istuntojen aikana. Tiedämme, että tästä on määräyksiä perustamissopimuksissa, mutta niissä ei mainita mitään materiaaleista, kuten puusta, lasista tai sementistä.

Puhemies
Herra Striby, käsittelemme parhaillaan esityslistaa. EP: n uusia toimitiloja ja niiden valmistumista koskeva kysymys ei ole esityslistalla. Voitte esittää kysymyksenne työjärjestyksen 28 artiklan mukaisesti. En anna teille puheenvuoroa.
Herra Fabre-Aubrespy, sopiiko teille, että lisäämme epäluottamuslauseenne esityslistalla jo ennestään olevaan epäluottamuslauseeseen?

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, olen todellakin sitä mieltä, että meidän kannattaisi käsitellä sitä yhteiskeskustelun yhteydessä, sillä en haluaisi meidän joutuvan huomisaamuna uuteen keskusteluun, josta seuraisi äänestys torstaina eli 48 tuntia myöhemmin. Koska menettely on kovin virallinen, ja epäluottamuslauseen jättäminen on harvinaista, olisi mielestäni syytä, että epäluottamuslauseen laatijat, eli minä ja rouva Green, saisimme käyttää ensimmäisinä puheenvuorot tuossa keskustelussa.
Muistutan, että mainitsemanne epäluottamuslauseen takana ovat poikkeuksetta kaikki parlamentin poliittiset ryhmät, eli yhteensä 69 jäsentä.

Puhemies
Kiitos, herra Fabre-Aubrespy. Myös komission on oltava yhtä mieltä siitä, että molempia epäluottamuslauseita käsitellään yhteiskeskustelussa.
Arvoisa komission puheenjohtaja, suostutteko tällaiseen menettelyyn?
Komission puheenjohtaja hyväksyi ehdotetun menettelyn.

Corbett (PSE)
 Arvoisa puhemies, parlamentin työjärjestyksen 34 artiklan mukaan epäluottamuslauseesta käydään keskustelu aikaisintaan 24 tunnin kuluttua siitä, kun sen vastaanotosta on ilmoitettu jäsenille. Kun yksi epäluottamuslause oli jo jätetty käsiteltäväksi, olin hyvin utelias tietämään, miksi tietyt jäsenet katsoivat tarpeelliseksi jättää käsiteltäväksi toisen epäluottamuslauseen, kun työjärjestyksemme mukaan kahta epäluottamuslausetta ei pitäisi eikä voi käsitellä samanaikaisesti. Nyt ymmärrän kuitenkin syyn tähän: herra Fabre-Aubrespy yrittää näin saada mahdollisuuden käyttää puheenvuoron aiheesta aiemmin kuin muuten olisi mahdollista.

Puhemies
Toimitan äänestyksen ehdotuksesta, joka koskee näiden kahden epäluottamuslauseen käsittelemistä yhteiskeskustelussa.
Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.
Tiistain ja keskiviikko: ei muutoksia
Torstai:

Puhemies
Vihreä ryhmä pyytää, että maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan viidestä Agenda 2000: ta koskevasta mietinnöstä, eli Mulderin, Garot'n, Goepelin, Fantuzzin ja Graefe zu Baringdorfin mietinnöistä toimitettaisiin äänestys ensi torstaina sen sijaan, että niiden käsittelyä lykättäisiin vasta 28. tammikuuta pidettävään istuntoon, kuten nyt on suunniteltu.
Herra Graefe zu Baringdorfilla on puheenvuoro pyynnön perustelua varten.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, puolueryhmämme pyytää, että keskustelua Agenda 2000: sta, toisin sanoen maatalouspolitiikan uudistuksesta, ja äänestystä käsiteltävänä olevista mietinnöistä ei erotettaisi ajallisesti toisistaan. Olemme esittäneet pyynnön, että äänestys toimitettaisiin tällä viikolla. Jos tämä ei ole aikataulusyistä mahdollista, nähdäksemme olisi parempi lykätä koko keskustelu sekä äänestys Brysselissä pidettävään istuntoon.
Äänestys ei ole tekninen vaan äärimmäisen poliittinen toimi. Emme saa irrottaa keskustelua, jossa sentään on kyse ennen muuta yksittäisiä aihealueita koskevista tarkistuksista ja mielipiteidenvaihdosta, asiaa koskevasta äänestyksestä. Toivon, että parlamentti suostuu ehdotukseemme!

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Graefe zu Baringdorf.
Herra Goepelillä on puheenvuoro vastustaakseen pyyntöä.

Goepel
Arvoisa puhemies, vaikka pidänkin keskustelua luottamuslauseäänestyksestä erittäin tärkeänä, myös Agenda on äärimmäisen poliittinen aihe, ja siinä te, herra Graefe, olette täysin oikeassa. Meidän ei pitäisi nyt lykätä kaikkea tuonnemmaksi näissä Agendaan liittyvissä asioissa, vaan käydä, kuten ennakkoon on suunniteltu - riippumatta muista tapahtumista - markkinasektoreita koskeva keskustelu keskiviikkona. Olisi suorastaan kaiken sen häpeään saattamista, mitä täällä parlamentissa on pidetty tärkeimpänä asiana, joka meillä on maatalouden alalla vuoteen 2006 mennessä käsiteltävänämme, mikäli yksinkertaisesti vain lykkäisimme asiaa ja sanoisimme, että hoidamme sen Brysselin mini-istunnossa kahden päivän aikana. Ymmärrän kyllä, että yli 400 tarkistuksesta äänestäminen ei ole ajallisesti mahdollista. Äänestys voitaisiin toimittaa vallan hyvin Brysselissä, mutta Agendaa koskeva keskustelu meidän olisi käytävä keskiviikkona.

Puhemies
Toimitan vihreän ryhmän pyyntöä koskevan äänestyksen.
Parlamentti hylkäsi pyynnön.

Posselt
Arvoisa puhemies, ymmärrän täysin, että äänestystä Agenda 2000: sta, johon on esitetty 400: aa tarkistusta, on lykätty. En kuitenkaan ymmärrä sitä, että Hermangen mietintöä käsitellään torstai-iltana, mutta siitä ei äänestetä aivan normaalisti perjantaiaamuna, kuten tavallisesti. Tahtoisin mielelläni tietää, mikä on tähän syynä, ja pidän tätä menettelynä, jollaista ei pitäisi jatkossa enää soveltaa.

Puhemies
Herra Posselt, vastaisuudessa ryhmät tekevät päätöksen. Tällä kertaa puhemiehistö on katsonut parhaaksi toimittaa äänestyksen erikseen ja toisena päivänä, tarkalleen ottaen 28. päivänä, ja pitää keskustelun tällä viikolla. Koska tätä ei ole vastustettu millään tavoin, emme voi tehdä tällä hetkellä mitään muutoksia, koska muutosta esityslistaan ei ole pyydetty ajoissa.
Perjantai: ei muutoksia
Bryssel
Keskiviikko 27. tammikuuta 1999 ja torstai 28. tammikuuta 1999: ei muutoksia
Parlamentti hyväksyi käsittelyjärjestyksen näin muutettuna.

Epäluottamuslause - Vastuuvapauden myöntämättä jättäminenvarainhoitovuoden 1996 osalta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavan yhteiskeskustelu seuraavista asiakirjoista:
kaksi komissiolle osoitettua epäluottamuslausetta, jotka rouva Green ja muut allekirjoittaneet sekä herra Fabre-Aubrespy ja muut allekirjoittaneet ovat jättäneet käsiteltäväksi työjärjestyksen artiklan 34 mukaisesti; -seuraavat vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuoden 1996 osalta koskevat suulliset kysymykset: -Green PSE-ryhmän puolesta B4-0012/99 komissiolle EU: n rahoitushallinnon parantamisesta; -Martens ja Elles PPE-ryhmän puolesta B4-0011/99 komissiolle vastuuvapaudesta vuodelta 1996; -Cox ELDR-ryhmän puolesta B4-0009/99 komissiolle suhtautumisesta Euroopan parlamentin päätökseen evätä Euroopan yhteisöjen varainhoitovuoden 1996 yleisen talousarvion toteuttamista koskeva vastuuvapaus; -Pasty UPE-ryhmän puolesta B4-0013/99 komissiolle vuoden 1996 vastuuvapauden epäämisen seurauksista komissiolle; -Puerta GUE/NGL-ryhmän puolesta B4-0014/99 komissiolle vuoden 1996 vastuuvapauden epäämisen seurauksista komissiolle; -Aelvoet, Müller ja Holm V-ryhmän puolesta B4-0016/99 komissiolle vuotta 1996 koskevan vastuuvapauden myöntämisestä; -Lalumière ARE-ryhmän puolesta B4-0015/99 komissiolle Euroopan parlamentin päätöksestä siirtää vastuuvapauden myöntäminen vuodelle 1996 Euroopan unionin talousarviosta talousarvion valvontavaliokunnan käsiteltäväksi.Ensimmäiseksi annan puheenvuoron niille kahdelle jäsenelle, joiden nimissä epäluottamuslauseet on esitetty, ja sen jälkeen niille ryhmille, jotka ovat esittäneet kysymyksiä vastuuvapauden epäämisen osalta. Sen jälkeen komission puheenjohtajalla on puheenvuoro, minkä jälkeen jatkamme keskustelulla.
Annan puheenvuoron ensimmäisenä rouva Greenille, joka on ensimmäisenä käsiteltäväksi jätetyn epäluottamuslauseen ensimmäinen allekirjoittaja.
Rouva Berèsillä on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Berès
Arvoisa puhemies, haluaisin täsmentää, että valtuuskuntani puolesta allekirjoituksensa peruuttaneet jäsenet olivat herra Gérard Caudron, rouva Danielle Darras ja rouva Marie Noëlle Lienemann sekä minä itse, toisin sanoen kaikki ranskalaiset sosialistit.

Puhemies
Allekirjoittaneita on siis jäljellä yksi yli vaaditun määrän. Niitä on joka tapauksessa yli tarvittavan määrän, jotta epäluottamuslauseesta voidaan toimittaa asianmukainen äänestys.

Green
Arvoisa puhemies, 17. joulukuuta heti Ellisin mietinnöstä käydyn äänestyksen jälkeen jätin käsiteltäväksi epäluottamuslause-esityksen Euroopan komissiolle Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta. Julkinen mielipiteeni tässä parlamentissa ja tiedotusvälineissä oli muutaman viikon ajan ennen tuota äänestystä, että päätös vuoden 1996 talousarvion vastuuvapauden myöntämisestä olisi selvä ilmaus Euroopan komission pätevyydestä tai epäpätevyydestä hoitaa taloutta. Niiden parlamentin jäsenten, jotka ovat valmiit julistamaan komission epäpäteväksi hoitamaan taloutta, on nyt ryhdyttävä ainoaan toimielimen toimivallassa olevaan toimeen ja pyrittävä erottamaan komissio. Jätin epäluottamuslauseen vaatiakseni, että ne, joiden mielestä komissio on toiminut moitittavasti vuoden 1996 talousarvion osalta, täyttäisivät velvollisuutensa.
Seuraavat kolme kuukautta ovat kriittisiä Euroopan unionin ja laajenemisprosessin kehityksen kannalta. Kuljemme kohti maaliskuun lopussa pidettävää huippukokousta, jossa on saavutettava yhteinen kanta maatalouspolitiikan uudistamiseen ja uusiin aluerahastojen varojen jakamista koskeviin sääntöihin ja jossa on varmistettava, että unionin varat jaetaan tulevaisuudessa oikeudenmukaisesti kaikkien jäsenvaltioiden kesken, joten on elintärkeää, että Euroopan komissio toimii mahdollisimman tehokkaasti ja tekee tiiviistä luottamukseen perustuvaa yhteistyötä sekä parlamentin että neuvoston kanssa.
Parlamentti ei voi ulottaa tätä kriisiä noiden tulevien viikkojen ajalle. Yksi perustavista syistä epäluottamuslause-esityksen jättämiselle oli se, että päätös siitä, kykeneekö Euroopan komissio hoitamaan toimiaan, on tehtävä nyt heti. Jos se ei kykene hoitamaan niitä, meidän pitäisi päättää siitä nyt. Haluaisin sanoa muutamille niiden päätöslauselmien laatijoille, joista käydään yhteiskeskustelu tämän epäluottamuslause-esityksen kanssa, että heidän lähestymismallinsa aiheuttaa varmasti viikkoja tai jopa kuukausia kestävän kriisin. Se ei ole kenenkään etujen mukaista eikä varsinkaan Euroopan unionin politiikkojen seurauksista riippuvaisten ihmisten - Euroopan unionin kansalaisten - etujen mukaista.
Joulukuussa käydyn, vuoden 1996 talousarvion vastuuvapauden myöntämistä koskevan äänestyksen aikana suuri enemmistö ryhmäni jäsenistä äänesti vastuuvapauden myöntämisen puolesta, koska uskoimme, että komissio oli täyttänyt parlamentin vaatimukset koskien kolmea niistä kuudesta osa-alueesta, joiden osalta olimme esittäneet huolemme, ja edistynyt hiukan kolmella muulla osa-alueella. Olimme sitä mieltä, että joiltakin osin Euroopan komissio ei yksinkertaisesti pystynyt täyttämään kaikkia vaatimuksiamme, kuten esimerkiksi neuvoston tai kansallisten hallitusten kanssa jaettujen tai yhteisten velvollisuuksien osalta.
Tuimme talousarvion valvontavaliokunnan vaatimuksia, kun se lykkäsi vastuuvapauden myöntämistä maaliskuussa ja pyysi tarkempia selvityksiä ja jatkotoimia. Uskoimme, että kun epäluottamuslauseäänestyksen aika koitti joulukuussa, olimme jo vaikuttaneet merkittävällä tavalla muutosten aikaansaamiseksi, ja koska odotettavissa on yhtä vaikea vastuuvapauden myöntäminen vuoden 1997 talousarvion osalta, voisimme jatkaa muutosten edistämistä.
Näin parlamentti toimi vastuuntuntoisesti ja edisti muutoksia.
Koska olemme talousarvion valvontavaliokunnan tekemän työn ansiosta onnistuneet osittain ja koska meillä on mahdollisuus edetä vielä lisää tulevien kuukausien aikana vuoden 1997 talousarvion vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä, ryhmäni suuri enemmistö haluaa, että komissio jatkaa työtään Agenda 2000 -ohjelman parissa. Tämä oli kantamme perusta joulukuussa. On sanottava, että kaikissa tämän parlamentin ryhmissä - omani mukaan lukien - on kollegoja, jotka uskovat, että Euroopan komission vuoden 1996 vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä esiin tulleet ongelmat ovat niin vakavia, että he eivät voi myöntää vastuuvapautta ja äänestävät epäluottamuslauseen puolesta. Uskon, että nuo kollegat ovat vilpittömiä, ja kunnioitan heitä, vaikka olenkin itse eri mieltä. On kuitenkin toisia, joiden motiiveja tuntuvat lähinnä olevan vaalit tai jokin kotimaan agenda, jota he pyrkivät toteuttamaan.
Vastustavaa mutinaa
Olkoon niin! Politiikka on kiehtovaa juuri siksi, että se ei jää polkemaan paikalleen: se on dynaaminen prosessi ja etenee nopeasti. Suuri, nykyisen kriisin myötä ilmi tullut perustamissopimuksen heikkous on siinä, että toisin kuin toimeenpanevilla elimillä lähes kaikissa muissa järjestelmissä Euroopan komissiolla ei ole mahdollisuutta pyytää tältä parlamentilta luottamuslausetta. Kuuntelin huvittuneena parlamentaarikoiden reaktioita ennen Ellesin mietinnöstä käytyä äänestystä, kun komissio teki selväksi, että se piti äänestyksen tulosta luottamusasiana. Näkökulma, jonka mukaan tämä aiheutti jollakin tapaa sietämätöntä painetta, on varmastikin ylireagointia. Jokaisessa tuntemassani demokraattisessa menettelyssä tällainen on olennainen osa toimeenpanevan elimen ja parlamentin, jolle se on demokraattisesti tilivelvollinen, käymää normaalia, suoraa kanssakäymistä. Kuitenkin jos parlamentti, osakkeenomistajat tai jäsenet julistaisivat yrityksen johtokunnassa, vapaaehtoisjärjestössä tai kansallisessa hallituksessa, että toimeenpaneva elin ei pysty hoitamaan taloutta, toimeenpanevalla elimellä olisi varmasti oikeus tietää, onko sillä kyseisen parlamentin, osakkeenomistajien tai jäsenten luottamus, ja olisi olemassa menettely, jolla se voisi pyytää luottamuslausetta tai epäluottamuslausetta. Ensimmäinen ryhmäni puolesta esittämäni vaatimus onkin, että perustamissopimusta ja/tai työjärjestystä muutetaan siten, että siihen tai niihin sisältyy tällainen menettely.
Asiat ovat muuttuneet epäluottamuslause-esityksen jättämisen jälkeen kuluneen kolmen viikon aikana. Tuona aikana on esitetty useita uusia syytöksiä, jotka edellyttävät tarkkaa tutkintaa ja nopeita toimia, ja lehdistössä on käyty jatkuvaa arvailua nykyisistä syytöksistä.
Kuten olen jo selittänyt, epäluottamuslause oli seurausta siitä, että vastuuvapautta ei myönnetty joulukuussa. Viimeaikaiset syytökset havainnollistavat kuitenkin, mitkä ongelmat ovat nykyisen kriisin ydin. Siinä ei ole kyse siitä, onko meillä poliittisia erimielisyyksiä Euroopan komission kanssa. Tietysti tällaisia erimielisyyksiä on, koska on kyse eri toimielimistä ja poliittisista perheistä, joilla on selkeä käsitys siitä, mihin suuntaan Euroopan pitäisi kehittyä. Tuollaiset poliittiset erimielisyydet ovat kuitenkin demokratian ydin ja hyväksymme ne osana näkökannoista käymäämme taistelua.
Siinä ei myöskään ole kyse vain pätevyydestä. Rehellisesti on sanottava, että mitään komissiota, joka on vastuussa yhtenäisvaluutan sujuvasta käyttöönotosta ja suoriutunut monimutkaisesta ja valtavasta tehtävästä ja aloittanut neuvottelut kuuden hakijamaan kanssa ja aktiivisesti harkinnut viiden muun hakijamaan tilannetta - mainitakseni kaksi viime päivinä ja kuukausina tapahtunutta ainutlaatuista tapahtumaa - ei voida julistaa täysin epäpäteväksi. Kriisissä on ennemminkin kyse komissiota ja sen jäseniä ympäröivästä salailun, holhoavuuden, nepotismin ja jarrutuspolitiikan ilmapiiristä. Juuri tämä korruption laajempi merkitys tekee niin tuhoisaa vahinkoa komissiolle ja sen virkamiehille, ja juuri sille on yksinkertaisesti tehtävä jotain.
Haluaisin sanoa puheenjohtaja Santerille, että olen ollut jo jonkin aikaa sitä mieltä - ja olen väitellyt tästä hänen kanssaan aiemminkin - että Euroopan komissio on tällä hetkellä 15 kansallisen hallintokulttuurin yhteenliittymä. Nämä 15 kansallista kulttuuria luovat yhä lisää jännitettä työtapoihin omien kulttuuristen odotustensa, normiensa ja arvojensa vuoksi. Liian usein niistä ei yksinkertaisesti muodostu yhtenäistä kokonaisuutta.
Nyt meillä on todellinen mahdollisuus tarttua härkää sarvista ja asettaa Euroopan hallintokulttuurille säännöt. Tällainen muutos herättäisi kaikissa komission virkamiehissä asemaan katsomatta luottamusta siihen, että heillä on työtään koskevat yhteiset säännöt, jotka ovat tarkasti määritellyt, hyvin ymmärrettävät ja mikä tärkeintä, joita tuetaan, hallitaan ja valvotaan korkeammalta taholta. Siltä osin parlamentillakin on paljon saatavaa ja opittavaa tällaisesta lähestymistavasta. Meidän olisi kunnioitettava sellaisia sääntöjä ja suhtauduttava kypsästi komission rahojenkäytön ja politiikkojen täytäntöönpanon seurantaan.
Myönnän, että meitä voi joillakin osa-alueilla syyttää kaksinaamaisuudesta: tavoitteiden siirtämisestä, kun vaatimuksemme on täytetty; kansallisten normien ja arvojen käyttämisestä mittareina, ja joissakin tapauksissa sopimattomasta tuomarina ja valamiehistönä toimimisesta. Kaikki meistä ovat täysin samaa mieltä siitä, että petosta ja korruptiota on täysin mahdotonta hyväksyä, olipa se sitten kuinka pienimuotoista tahansa. Kaikki tässä parlamentissa ovat sitoutuneet kitkemään pois väärinkäytökset, käyttämään valtaamme petosten paljastamiseen ja saattamaan syylliset asianmukaisesti vastuuseen asianmukaisten lakiteiden kautta. Ryhmäni on tehnyt enemmänkin kuin oman osansa tässä asiassa, ja tuemme kaikkia jatkopyrkimyksiä.
Kaikki tässä parlamentissa ymmärtävät, mitä lehdistökampanjat ja ajoittaiset, ilman todisteita esitetyt parjaukset merkitsevät. Jos aiomme vaatia tiettyjen henkilöiden päitä vadille julkisilla kampanjoilla ennen kuin asianmukaiset tutkimukset on tehty tai joskus edes aloitettu, ehkä meidän kaikkien olisi pitänyt erota silloin, kun tiedotusvälineissä mitä purevimmin väitettiin, että parlamentin jäsenet käyttivät väärin korvaus- ja kulujärjestelmää.
Tietysti ymmärrämme kaikki, että tiedotusvälineiden arvailujen perusteella toimiminen olisi epäasiallista. Meidän on kuitenkin myös ymmärrettävä, että komissaarien, heidän kabinettiensa ja pääosastojensa välisiä suhteita säätelevien avoimien sääntöjen puute on aiheuttanut syytöksiä nepotismista, holhoavuudesta ja rahallisten etujen tavoittelusta. Tähän on nyt puututtava. Toivon, että kun komission puheenjohtaja ilmaisee kantansa tähän keskusteluun, hän tunnustaa tähän asiaan suuntautuvien välittömien toimien tarpeellisuuden ja kertoo meille, mitä hän aikoo tehdä.
Ryhmäni toinen vaatimus on komissaarien, heidän kabinettiensa ja pääosastojensa välisiä suhteita sääntelevien avoimien sääntöjen luominen vuoden 1999 maaliskuun loppuun mennessä. Ryhmäni ei salli sitä, että yksittäisiä henkilöitä, olivatpa he sitten komissaareja tai nuorempia virkamiehiä, tuomitaan lehdistössä. Haluan kuitenkin tehdä täysin selväksi, että mikäli yksittäisiä henkilöitä vastaan esitetyt syytökset voidaan perustella, vaadimme heidän asettamistaan vastuuseen syytösten raskauteen tai lievyyteen, sukupuoleen tai poliittisiin seurauksiin katsomatta.
Meillä ei ole perustuslaillista oikeutta eritellä komissaarikollegion yksilöitä. Saatamme toivoa, että näin olisi. Olemme vaatineet sitä aiemmin hallitusten välisessä konferenssissa, ja epäilemättä vaadimme sitä uudella innolla tulevaisuudessa. Tällä hetkellä meillä ei kuitenkaan ole sellaista oikeutta. Juuri tästä syystä emme tue muiden poliittisten ryhmien päätöslauselmia, joissa pyritään sälyttämään syytökset kaikista komission ongelmista sellaisten valikoitujen henkilöiden niskaan, joita vastaan ei ole vielä esitetty todisteita.
Suosionosoituksia
Jos kuitenkin aikoisimme eritellä petoksesta tai korruptiosta epäiltyjä henkilöitä tai osa-alueita, miksemme mainitsisi yhteistä maatalouspolitiikkaa, jossa petoksia tapahtuu selvien todisteiden perusteella jatkuvasti?
Suosionosoituksia
Miksemme mainitsisi Phare- ja Tacis-ohjelmia, joista kuullaan yhtä vakavia ja laajalle levinneitä huhuja?
Suosionosoituksia
Jos aiomme pitää yllä oikeamielisyyttämme valvovana ja hallitsevana toimielimenä, jolle komissio on tilivelvollinen, ja lisätä sitä, emme saa olla arvostelussamme puolueellisia.
Toinen tärkeä seikka koskee tiedonantajien kohtelua. Ryhmäni tukee tiedonantamisen käsitettä. Vaikutimme itse asiassa tässä parlamentissa sen käyttöönottoon. Kaikilla tiedonantajien kanssa asioivilla henkilöillä on kaksi pääasiallista velvollisuutta. Ensiksi heidän on suojeltava tiedonantajaa ja tämän henkilöllisyyttä ja toiseksi heidän on suojeltava syytettyjä, kunnes asia on tutkittu asianmukaisesti. Tämä on varmasti luonnollista oikeutta. Paul Van Buitenenin tapauksessa kumpaakaan näistä velvollisuuksista ei hoidettu.
Pahoittelen sitä, että hänen henkilökohtainen maineensa on nyt kärsinyt. Olen keskustellut hänen kanssaan enkä epäile yhtään sitä, että hänellä on mielestään vilpittömät perusteet. En myöskään epäile sitä, että jotkut poliitikot ja jotkut tiedostusvälineiden palveluksessa olevat henkilöt ovat käyttäneet häntä hyväkseen ja tämän seurauksena häntä kohdeltiin kaltoin. Huomautan, että asiakirja, jonka herra Van Buitenen antoi tämän parlamentin jäsenelle, sisälsi tietoja, joita tutkittiin jo parlamentissa, komissiossa ja joiltakin osin oikeudessa. Hän on ymmärtääkseni antanut lisätietoja, joissa on uusia syytöksiä, jotka on nyt tutkittava.
Jos komissiolla olisi ollut menettelyt ja järjestelmät, joiden avulla väärinkäytökset olisi huomattu ja käsitelty nopeasti ja tehokkaasti, Van Buitenenin tapauksen ei olisi tarvinnut toteutua. Tämä on juuri se alue, jolla komissio on uskoakseni haavoittuva ja jolla sen on osoitettava suurta määrätietoisuutta. On tullut aika tunnustaa, että tilanne on niin vakava, että ainoastaan riippumaton selvitys saattaa palauttaa uskon ja luottamuksen siihen tapaan, jolla komissio käsittelee väärinkäytöksiä omissa ohjelmissaan.
Arvoisa puheenjohtaja Santer, joulukuun alussa käymämme kahden keskustelun jälkeen kirjoititte minulle ja tarjositte parlamentille mahdollisuutta osallistua hallintouudistuksiinne. Se on mielestämme tärkeää, ja palaan siihen vielä. Haluaisin kuitenkin pyytää teitä ottamaan askeleen pitemmälle ja suostumaan näiden kahden toimielimemme tukemaan riippumattomaan selvitykseen. Vähemmällä ei vakuuteta eurooppalaisia siitä, että väärinkäytökset kitketään juurineen kaikin mahdollisin keinoin jos ja kun niitä havaitaan ja niitä tietoomme tulee. Niinpä kolmas vaatimuksemme on ennen vuoden loppua tehtävä riippumaton selvitys, jossa arvioidaan väärinkäytösten paljastamista ja niiden käsittelyä ja annetaan suosituksia asiasta.
Arvoisa puheenjohtaja Santer, ottaen huomioon parlamentille tekemänne tarjouksen osallisuudesta hallintouudistusten suunnitteluun, on tärkeää, että komissio ja parlamentti laativat suunnitteluaikataulun tämän viikon loppuun mennessä ja sopivat ajankohdan täysimittaisille neuvotteluille viimeisessä toukokuun täysistunnossa täällä Strasbourgissa. Tarkoitus olisi, että ennen kuin lupauksenne mukaisesti raportoitte neuvostolle kesäkuussa Kölnin huippukokouksessa, teillä on käytettävissänne tämän parlamentin neuvot, myötävaikutus ja toivottavasti myös tuki sellaisen komission luomiseksi, joka heijastaa nykyaikaista, avointa ja tehokasta hallintorakennetta ja -järjestelmää. Ryhmäni neljäs vaatimus on siis, että tämän viikon loppuun mennessä laaditaan aikataulu parlamentin ja komission välisistä neuvotteluista, joissa suunnitellaan lopullinen muoto komission tulevalle hallintorakenteelle.
Epäluottamuslauseen jättäminen ei ole toimenpide, johon suhtaudun kevyesti. Se on parlamentin tehokkain ase. Vuoden 1996 talousarvion vastuuvapauden myöntämättä jättäminen ei kuitenkaan ole yksinkertainen tekninen seikka, jollaisena jotkut tämän parlamentin jäsenet sitä yrittävät esittää. Vastuuvapausäänestystä edeltävinä viikkoina tästä kysymyksestä tuli suuri luottamuskysymys - ja mielestäni syystäkin. Tuskin mikään on niin tärkeää kuin se, miten komissio käyttää julkisia varoja aikana, jolloin julkisia varoja valvotaan epätoivoisen tarkasti syistä, jotka me kaikki tunnemme. On täysin mahdotonta sanoa, ettemme usko julkisten varojen käyttöä komissiolle, mutta ettemme ole valmiit tekemään asialle mitään.
Tällä parlamentilla on toimielimenä ainoastaan valtuudet erottaa koko komissio, jos uskomme, että tilanne on niin vakava ja mahdoton korjata. Ei ole hyväksyttävää olla tekemättä mitään, olla reagoimatta asiaan. Tämä keskustelu - ja erityisesti komission vastaus - on tilaisuutemme päättää asiasta.
Suosionosoituksia

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, kuunneltuani rouva Greeniä, joka käytti 17 ½ minuutin puheenvuoron puhuakseen 64 tai 65 jäsenen puolesta, puhun siis nyt kolmen minuutin ajan 69 jäsenen puolesta!
Sallikaa minun kuitenkin aloittaa kiittämällä erittäin lämpimästi niitä 69: ää jäsentä, joilla oli rohkeutta allekirjoittaa toinen epäluottamuslause, todellinen sellainen. Nämä 69 jäsentä edustavat kaikkia parlamentin poliittisia ryhmiä: 9 GUE-ryhmän jäsentä, 1 sosialistiryhmän jäsen, 13 vihreiden ryhmän jäsentä, 2 ARE-ryhmän jäsentä, 2 ELDR-ryhmän jäsentä, 4 UPE-ryhmän jäsentä, 11 PPE-ryhmän jäsentä, ja heitä on tästä ryhmästä kuulemani mukaan myös monia muita, sekä 16 I-EDN-ryhmän ja 11 sitoutumatonta jäsentä.
Nuo jäsenet edustavat kaikkia Euroopan unionin maita, Luxemburgia lukuun ottamatta. Jättämällä tämän epäluottamuslauseen, joka sosialistien epäluottamuslauseesta poiketen on yksiselitteinen eikä mikään peitellyn tyytyväisyyden ilmaus, sen allekirjoittaneet tekivät täysin loogisen päätelmän 17. joulukuuta toimitetusta äänestyksestä, kun otetaan huomioon komission saamien moitteiden vakavuus. Sillä tästähän on kyse.
Tilintarkastustuomioistuin ei ole kertaakaan neljän vuoden aikana antanut myönteistä tarkastuslausumaa komission suorittamien maksujen lainmukaisuudesta ja säännönmukaisuudesta. Tilintarkastustuomioistuimen kertomukset paljastivat skandaaleja, joita ovat aiheuttaneet paitsi matkailun määrärahoihin ja Välimeren ohjelmiin sekä Euroopan unionin humanitaarisen avun toimistoon liittyneet hiljattaiset väärinkäytökset, myös passitusjärjestelmään ja komission rakennusten turvallisuuteen liittyneet epäselvyydet, sekä äskettäin järjestetyn rekrytointikilpailun mitätöinti vilpin vuoksi. Hyvät kollegat, olemme kaiken lisäksi juuri saaneet, ensimmäistä kertaa, 8. tammikuuta päivätyn asiakirjan, johon kehotan teitä tutustumaan, sillä siitä käyvät ilmi kaikki tapaukset, joista komissiota on arvosteltu, sekä käynnistetyt oikeustoimet, joista osa on kuitenkin aloitettu myöhässä.
Kehotan teitä myös esittämään hyvin yksinkertaisia kysymyksiä: kuinka esimerkiksi on mahdollista, että herra Perry on 28 vuoden ajan nauttinut etuoikeutetuista suhteista Euroopan unionin komissioon siinä määrin, että hänen nimensä on komission yksiköistä laaditussa luettelossa? Miten on mahdollista, että hän voinut neuvotella 17: n eri pääosaston kanssa sopimuksista, joiden kokonaissumma on useita satoja miljoonia ecuja?
Kyse ei ole jonkun tietyn komissaarin eikä edes komission puheenjohtajan asemasta, vaan Euroopan parlamentin uskottavuudesta sekä jäsenvaltioiden kansalaisten luottamuksesta Euroopan toimielimiin. Sen me todellisen epäluottamuslauseen laatijat haluamme palauttaa: kansalaisten luottamuksen Euroopan unionin toimielimiin, mikä, toisin kuin olen kuullut sanottavan, pikemminkin vahvistaa Euroopan yhdentymistä kuin vahingoittaa sitä. Sen vuoksi kehotankin teitä, hyvät kollegat, äänestämään minun ja 68 kollegani jättämän ainoan todellisen epäluottamuslauseen puolesta, tapahtui lähipäivinä sitten mitä hyvänsä.
Suosionosoituksia joiltakin tahoilta

Martens
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet ja arvoisat kollegat, tarkoitukseni ei ole käyttää koko 20 minuutin aikaani nyt. Puhun pian uudelleen komission puheenjohtajan puheenvuoron jälkeen.
Meillä Euroopan unionissa on epäilemättä - mielestäni kenelläkään ei ole syytä olla turhia kuvitelmia tämän suhteen - paha kriisi parlamentin ja komission välillä. Minun täytyy sanoa aluksi, että Euroopan komission antama epäsuora tai moraalinen tuki ajatukselle epäluottamuslauseesta oli suuri poliittinen erehdys. Olemme yrittäneet erityisesti talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajan, rouva Theaton, johdolla ja herra Ellesin sekä myös herra Böschin mietintöjen pohjalta saada käyntiin vuoropuhelua Euroopan parlamentin ja Euroopan komission välillä. Olemme pyytäneet kunnioittamaan parlamentin sääntöjä, joiden mukaan keskustelu jatkuu komission ja talousarvion valvontavaliokunnan välillä, jos vastuuvapautta ei tietyltä vuodelta myönnetä.
Arvoisa komission puheenjohtaja, tämä on myös suullisen kysymyksemme ensimmäinen kohta, ja haluamme, että annatte meille asiasta selityksen. Olemme sitä mieltä, että poliittinen tapanne toimia ei ole ollut hyväksi komissiolle eikä myöskään parlamentille, ja se on vienyt meidät vakavan poliittisen kriisin kynnykselle. Mielestäni minun on sanottava tämä totuuden nimissä. Koko asia on politisoitu hyvin vahvasti, ja se oli mielestäni suuri virhe. Sanoin täällä itse asiassa torstaina 17. joulukuuta ryhmämme nimissä, että luotimme komission puheenjohtajaan siinä, että uudistuksia jatketaan - sillä oli käynyt ilmi, että ne ovat aivan välttämättömiä - ja siinä, että sillä tavalla saadaan palautettua aito luottamus parlamentin ja komission välille.
Sanoin silloin myös - ja rouva Green haukkui minua silloin kuitenkin tekopyhyydestä, mutta se ei ollut tekopyhyyttä vaan päinvastoin - että haluaisimme pitää perustana herra Ellesin mietinnön päätöslauselmaluonnoksen 26 ja 27 kohtaa. Kuten jo sanoin, olemme nyt suuren poliittisen kriisin kynnyksellä. Otamme riskin siitä, että syntyy suuri poliittinen kriisi. Tässä on näin ollen kysymys keskustelusta, joka koskee parlamentin luottamusta komissiota kohtaan sanan varsinaisessa merkityksessä.
Voin olla yhtä mieltä niiden kanssa - aion sanoa sen vielä lopussa - jotka sanovat, että parlamentin ja komission välinen luottamus on oleellisen tärkeää Euroopan unionin kannalta. Meidän molempien tehtävänä on toimia ikään kuin moottorina, vetävänä voimana, Euroopan unionin yhdentymisprosessissa. Arvoisa komission puheenjohtaja, tämän parlamentin hyvin suuri enemmistö, yli kahden kolmasosan enemmistö, on vielä valmis toteuttamaan tämän yhdentymisen ja tämän Euroopan unionin teidän innoittamananne ja teidän ehdotustenne perusteella.
Ei meillä eikä teillä ole tänään mahdollisuutta pyytää äänestämään luottamuksesta. Perustamissopimus ei anna siihen mahdollisuutta. Meillä ei ole mahdollisuutta esittää luottamuslausetta. Perustamissopimus ei anna siihenkään mahdollisuutta. Meillä on sellainen vaikutelma, että epäluottamuslausetta käytetään - ranskaksi sanotaan déguiser - tiettyjen komissaarien suojelemiseksi.
Suosionosoituksia
Minun täytyy nyt sanoa hyvin selkeästi, että komission kannalta olisi katastrofaalista, jos tämän parlamentin enemmistö asettuisi komissiota vastaan. Perustamissopimuksen 144 artiklan muodolliset säännöt eivät auta teitä tässä asiassa. Haluaisin puhua mahdollisimman objektiivisesti ja sanoa, että tänään aiheena ei ole komission poliittinen toiminta. Tämä komissio voi osoittaa saavuttaneensa hyvin suuria ja tärkeitä poliittisia tuloksia.
Ja sitten eurosta. Mitä siitä olisi tullut ilman komission kannustavaa työtä? Sitten on laajentuminen ja sisämarkkinoiden tehostaminen, jonka yhteydessä on alettu toimia uusilla alueilla, kuten energia- ja tietoliikennealalla. Sitten on vielä työllisyyssopimus, joka julkistettiin jo tammikuussa 1996 ja jonka neuvosto nyt lopultakin vahvisti Wienissä, ja sitten kaikki tekemänne työ Euroopan unionin laajentumisen, Agenda 2000: n ja monien muiden asioiden hyväksi. Tänään ei käsitellä näitä asioita. Objektiivisuuden vuoksi on kuitenkin sanottava, että nykyinen Euroopan komissio on tehnyt paljon tärkeää työtä näissä asioissa.
Tämä komissio on joutunut pahasti vastakkain huonon hallinnon perinnön kanssa. Se on myös menneisyyden perintöä. Arvoisa komission puheenjohtaja, olette moneen kertaan ilmoittanut uuden budjetti- ja hallintokulttuurin vahvistamisen ja toteuttamisen kuuluvan ensisijaisiin tavoitteisiinne. Olette sanonut, että haluatte taistella petoksia vastaan, ja lisäksi olette ilmoittaneet, että komissio kärsii tästä huonon hallinnon perinnöstä. Tässä ei ole siis kysymys poliittisesta toiminnastanne, mutta kysymys on kuitenkin hallinnosta, johon koko epäluottamuslause liittyy. On ehkä epäoikeudenmukaista, että kysymys on pääasiassa menneestä, mutta te ja kaikki kolleganne kannatte kuitenkin poliittisen vastuun siitä, että ratkaisuun päästään. Teidän täytyy ponnistella, jotta voisitte voittaa parlamentin luottamuksen takaisin. Olette jo puhunut viime viikkojen aikana tulevaisuuden komissiosta. Sanotte meille varmaankin kohta, että haluatte saada aikaan tämän tulevaisuuden komission yhteistyössä parlamentin kanssa, jolloin petosten vastaisesta taistelusta, avoimuudesta ja oikeusjuttujen aloittamisesta tarvittaessa tulee oleellisia asioita tämän saneerauksen ja uudistamisen toteuttamiseksi. Meistä on oleellisen tärkeää, että lopultakin saadaan aikaan komissaareja koskevat menettelysäännöt, menettelysäännöt komissaarien ja heidän kabinettiensa ja virkamiestensä välisistä suhteista sekä virkamiehiä koskevat menettelysäännöt, ja että henkilöstösäännön uudistamista suunnitellaan tiiviissä yhteistyössä parlamentin kanssa. Meistä on myös oleellisen tärkeää, että erityisesti A1- ja A2-virkamiesten nimittämiseen tulee avoimuutta ja vilpittömyyttä ja että saadaan aikaan ulkopuolisia nimityksiä koskevat selkeät säännöt ja rajoitukset ja että erityisesti teknisen avun toimistojen osalta budjettihallinnosta saadaan aikaan selkeät säännöt ja että varainhoitoasetus uudistetaan ja että myös tällä alueella saadaan jälleen ulkopuolista henkilöstöä koskevat selkeät säännöt. Petosten vastainen taistelu on kuitenkin ehdottaman tärkeä asia. Puhumme täällä parlamentissa nyt myös nollatoleranssista. Tätä nollatoleranssia täytyy soveltaa. Toivomme, että lupaatte käydä pian yhdessä parlamentin kanssa avointa keskustelua riippumattomasta OLAFista ja että lupaatte myös puolustaa sitä muihin toimielimiin nähden. Toivomme myös, että lopultakin tehdään aloite siitä, että yhteistyössä meidän kanssamme päästäisiin toimielinten väliseen sopimukseen.
Arvoisa komission puheenjohtaja ja arvoisat komission jäsenet, olette kaksinkertaisen haasteen edessä. Sallinette minun lainata kielialueeltani peräisin olevaa seuraavaa sanontaa: " Liian miedot lääkkeet vain pahentavat tautia." Näiden ongelmien ratkaisussa eivät enää riitä pehmeät keinot.
Toiseksi, ehkä suurimpana ongelmana on se, että teille on annettu vain hyvin vähän aikaa. Aikaa on todella vähän, ja me vaadimme, että te esitätte kaikkien tekemienne ehdotustenne yhteydessä selkeän aikataulun.
Haluaisin nyt päättää tämän puheenvuoroni seuraavasti: ne, jotka haluavat toteuttaa Euroopan yhdentymisen vakaumuksellisesti ja antaumuksella ja jotka ovat sitoutuneet siihen - me toimimme niin usein yhdessä myös teidän eri kollegojenne kanssa menneinä vuosina - tuntevat itsensä hylätyiksi, nyt kun meidän täytyy käydä tämä kaikki läpi. Minäkin tunnen itseni hylätyksi. Joudumme tämän asian eteen nyt uudelleen tämän vaalikauden lopussa euron käyttöönoton, historiallisen haasteen ja laajentumisen jälkeen sekä niiden keskustelujen jälkeen, joita olemme käyneet saamistamme korvauksista. Arvoisa komission puheenjohtaja, teille on annettu äärimmäisen vähän aikaa, ja teidän lupaustenne täytyy olla äärimmäisen selkeitä. Minusta tärkeintä eivät ole henkilökohtaiset intressit tai vaaleihin liittyvät tai puolueiden intressit. Minusta ne eivät ole tärkeitä. Minusta tärkeää on Euroopan unionin tulevaisuus, ja tunnen itseni usein myös hylätyksi. Euroopan unionin tulevaisuudessa komissiolla on oleellinen rooli. Silloin komission on oltava yhtenäinen ja solidaarinen, ja sillä on oltava rohkeutta ryhtyä niihin toimenpiteisiin, joita me nyt odotamme teiltä.
Suosionosoituksia

Cox
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu on tärkeä, se on välttämätön ja se on väistämättä hyvin tuskallinen monille läsnäolijoille. Se koskee julkista tilivelvollisuutta ja sitä, mihin ja miten raja vedetään. Keskustelu käydään EU-asioiden kriittisessä vaiheessa. Ryhmäni puolesta haluan sanoa, että ymmärrämme kaikki, kuinka tärkeää on toteuttaa strateginen agenda: euron asema, uusien Amsterdamin sopimuksessa ennakoitujen toimivaltuuksien käyttö, Agenda 2000 ja laajentuminen, muutamia tavoitteita mainitakseni. Tältä osin komissio ja parlamentti ovat Euroopan unionin toimieliminä luonnollisia liittolaisia. Lainsäädännöllisen ja strategisen agendansa lisäksi komissio on kuitenkin vastuussa EU: n asioiden päivittäisestä hoitamisesta. Parlamentin tehtävänä on varmistaa, että nämä asiat ovat demokraattisen valvonnan ja julkisen tilivelvollisuuden alaisia. Tämä parlamentti on julkisen tilivelvollisuuden tuomioistuin, jonka edessä komissio joutuu vastaamaan virkatehtäviensä hoidosta. Tältä osin on luonnollista olettaa, että täytäntöönpanevana elimenä toimivan komission ja parlamentin välillä on tietty määrä luovaa kitkaa. Tämä on tervettä missä tahansa demokratiassa.
Käymme tätä keskustelua nyt, koska komissio on 12 viime kuukauden aikana epäonnistunut kahdesti saamaan vastuuvapautuksen vuoden 1996 talousarviolle ja koska ennen joulukuun 17. päivän äänestystämme komissio vaati, että hylkäävän päätöksen kohdalla parlamentin olisi selvennettävä tilannetta äänestämällä epäluottamuslauseesta. Monet kollegat kaikissa poliittisissa ryhmissä kunnioittavat kyllä komission oikeutta noudattaa mitä tahansa sopivaksi katsomaansa poliittista strategiaa, mutta heidän mielestään komissio yritti käytännössä valitettavasti vaikuttaa etukäteen parlamentaariseen menettelytapaan ja suvereniteettiin.
Suosionosoituksia
Joskaan kukaan ei sitä voi varmasti koskaan tietää, olen vahvasti sitä mieltä, että komissio käänsi mahdollisen voittonsa varmaksi tappioksi tuolla huonosti ajoitetulla väliintulolla. Euroopan komissio veti itse itsensä tähän keskusteluun. ELDR-ryhmän mielestä luottamuskeskustelu avaa tien laajemmalle poliittista näkemystä ja näkökulmaa koskevalle keskustelulle. Tämä ei ole pelkkää vuoden 1996 talousarviokeskustelun lämmittelyä tai kierrätystä. Talousarvion valvontavaliokunnan menettelyt antavat mahdollisuuden käsitellä tätä kysymystä ajallaan ja asiaankuuluvalla tavalla. Tässä keskustelussa olemme siirtyneet tilipolitiikasta vastuupolitiikkaan.
Perustamissopimus suo parlamentille oikeuden antaa epäluottamuslause vain koko komissiolle. Tämä on karkea ja arvostelukyvytön väline. Yleisesti sitä kuvataan usein osuvasti " ydinasekeinoksi" , jolloin epäluottamuslausenappulaa painamalla koko komission on tarkoitus kadota jäljettömiin. Ydinaseiden käytön lailla se on niin voimakas toimenpide, että sen käyttöä on suositeltavaa varoa.
Ryhmäni uskoo, että Euroopan komissio on poliittinen elin. Jotkut väittävät, että komissio on vain nimetyistä byrokraateista koostuva elin. Muutamat avainpiirteet erottavat byrokratian poliittisista järjestelmistä. Byrokratiaa pidetään yleisesti paperisotana ja loputtomana vastuun pakoiluna. Vastuun ja ongelmien siirtäminen taholta toiselle ja lopullisen henkilökohtaisen vastuun kieltäminen ovat joitain niistä kielteisistä seikoista, joita byrokratiaan yleisesti liitetään. Politiikassa jonkun on otettava vastuu. Demokraattinen valvonta ja julkinen tilivelvollisuus ovat juuri sitä.
Perustamissopimuksessa komissiolle suodaan kollegion asema. Komission kollegiaalisuus perustuu kollektiivisen vastuun käsitteeseen. Jokaisessa jäsenvaltiossa hallitukset toimivat kollektiivisen vastuun periaatteen mukaisesti. Ajoittain hallituksia ja niiden uskottavuutta uhkaavat yksittäisten ministereiden tai yksittäisten politiikkojen syystä tai toisesta johtuvat epäonnistumiset. Kaikissa meidän demokraattisissa järjestelmissämme ministerien henkilökohtaista vastuunottoa erilaisista puutteista tai eturistiriidoista ja ajoittain tapahtuvia ministerien eroamisia pidetään järjestelmän vahvuutena eikä heikkoutena.
Suosionosoituksia
Tämä osoittaa, että joskus se, että kaikki ovat vastuussa, merkitsee käytännöllisesti katsoen sitä, että kukaan ei ole vastuussa. Miksi asioiden pitäisi olla näin Euroopan komissiossa? Jotkut vastaavat: " Sehän on laki" . Kuitenkin perustamissopimuksen 159 artiklassa ennakoidaan komissaarien eroamismahdollisuus viittaamatta mihinkään tiettyihin olosuhteisiin. 160 artiklassa mahdollistetaan ankarampi keino yksittäisten komissaarien osalta. Vaikka hyväksyn sen, että perustamissopimuksessa ei viitata parlamentin oikeuteen antaa epäluottamuslausetta yksittäisille komissaareille, siinä ei myöskään kielletä parlamentin oikeutta vaatia yksittäistä, selkeää poliittista kantaa komissaarien asioiden hoidon osalta.
Viime kuussa komissio valtuutti itsensä vaatimaan parlamentilta luottamuslauseäänestystä epäluottamuskäsittelyn kautta. Kuten sanottu, komissiolla ei ole mitään laillista oikeutta tehdä niin. Poliittisesti se kuitenkin teki tuon valinnan. Tässä kuussa voimme matkia komission luomaa ennakkotapausta. Valtuuttakoon parlamentti itsensä vaatimaan yksittäisiä komissaareja harkitsemaan asemaansa, vaikkakaan sille ei ole mitään oikeudellista perustaa.
Parlamentti on nyt muutaman vuoden ajan vaatinut oikeutta henkilökohtaisten epäluottamuslauseiden antamiseksi. Tätä pyrkimystä ei ole vielä sovellettu laissa. Olemme ilmaisseet sen tänään vain abstraktissa muodossa. Tämänpäiväinen keskustelu on konkreettinen haaste jokaiselle yksittäiselle parlamentin jäsenelle harkita sitä, oikeuttavatko poliittiset olosuhteet tekemään selkeän poliittisen kannanoton, jossa vaaditaan henkilökohtaista vastuuta.
Ryhmäni oli poliittisesti puhuen kauhistunut sosialistien joulukuisen " epäluottamuslause-esityksen" ehtojen lempeydestä. Siinä annettiin koko komissiolle poliittisesti vapaat kädet, ja käytettävissämme olevien tietojen valossa olisi ollut täysin mahdotonta tukea sitä sellaisenaan. Samoin koko komission erottaminen vaikuttaisi suhteettomalta. Siispä strategiamme oli lisätä suullinen kysymys epäluottamuslausekeskusteluun.
Päätöslauselmaesityksessämme vaadimme kahta nimeltä mainittua komissaaria harkitsemaan asemaansa. Haluan tuoda selkeästi julki, ettemme toimi oikeusistuimena emmekä yleisenä syyttäjänä: emme tee minkäänlaista olettamusta syyllisyydestä tai syyttömyydestä, koska se kuuluu oikeustoimien piiriin. Emme syytä ketään henkilökohtaisesta petoksesta tai korruptiosta. Vaadimme vain yksinkertaisesti poliittista päätöstä siitä, että asioiden huono hoito, sääntöjen vastaisuudet, petokset ja korruptio eivät lopu koskaan, jos kaikki komissaarit voivat aina piiloutua kollegiaalisuuden laillisen kilven taakse ja välttyä ottamasta henkilökohtaista vastuuta.
Voimakkaita suosionosoituksia
Tämä on se poliittinen kysymys, josta nyt on kyse. Tämä on se päätös, joka parlamentin on tehtävä. Meidän on saatava aikaan muutos: meidän on siirryttävä pyrkimyksistä ja abstraktisuudesta konkreettiseen vaatimukseen siitä, että yksilöiden on oltava vastuussa omiin vastuualueisiinsa kuuluvien asioiden huonosta hoidosta.
Voimakkaita suosionosoituksia

Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, epäluottamuslause, jonka jättivät rouva Green ja noin 70 sosialistikollegaa - joskin heitä on nyt vain 65 - ja joka todellisuudessa merkitsee luottamuslausetta komissiolle, muuttaa täysin menettelyn suuntaa. Vaikka parlamentin työjärjestystä onkin nähtävästi noudatettu muodollisesti, kun jätettyyn tekstiin sisältyy maininta " epäluottamuslause" , pullon sisältö ei kuitenkaan vastaa etikettiä, joten tuote on huijausta. Tämän olisi käsittääkseni pitänyt johtaa tekstin kumoamiseen, sillä sen oikeudellinen sisältö ja perustelut ovat pahasti ristiriidassa keskenään. Tämä johtikin siihen, että eräät kollegamme jättivät herra Fabre-Aubrespyn aloitteesta todellisen epäluottamuslauseen.
Sosialistien laatiman tekstin poliittinen tarkoituksenhakuisuus vaatii mielestäni entistäkin painavamman kritiikin esittämistä. Sosialisteilla oli vain ja ainoastaan tarkoitus mitätöidä joulukuun äänestyksen, jossa saavutettiin selvä enemmistö - 270 ääntä puolesta ja 225 vastaan - poliittinen vaikutus, joka oli komission vastuuvapauden epääminen vuoden 1996 budjettimäärärahojen hoidon osalta. Sosialistit ovat huonoja häviäjiä. Kaiken kukkuraksi vaikuttaa siltä, että komissio olisi ennen joulukuun äänestystä manipuloinut sosialisteja, sillä se väitti, ettei Euroopan parlamentti uskaltaisi antaa epäluottamuslausetta. Parlamentti saattaa itsensä julkisuudessa naurunalaiseksi, jos se antaa komissiolle muitta mutkitta luottamuslauseen tammikuussa, evättyään joulukuussa yksiselitteisesti komission varainhoitoa koskevan vastuuvapauden. Tämä on äärimmäisen tekopyhyyden osoitus, jossa ryhmämme ei halua olla mukana.
Suosionosoituksia joiltakin tahoilta
Tämän vuoksi me toivomme, kuten liberaali- ja PPE-ryhmäkin, että komissio ilmoittaisi, mihin jatkotoimiin se aikoo ryhtyä joulukuisen äänestyksen osalta, ja että se ottaisi asiasta täyden vastuun, mitä se tähän mennessä ei kovin vakuuttavasti ole tehnyt. Voimme arvioida vain komission vastausten perusteella, annammeko epäluottamuslauseen vai emme. Tämä on suullisen kysymyksemme aihe.
Komission varainhallinnossa paljastuneet lukuisat väärinkäytökset ovat niin vakavia, että komission on reagoitava niihin päättäväisesti ja ripeästi. Kyse on komission uskottavuudesta. Väärinkäytöksiä ei tosin ilmennyt ensimmäistä kertaa. Niitä ilmaantui jo ennen nykyisen komission toimikautta, mikä ei kuitenkaan vapauta kollegiota sen omasta vastuusta eikä komissaareja heidän henkilökohtaisesta vastuustaan riippumatta siitä, ovatko he aloittaneet komissiossa ennen vuotta 1994 vai sen jälkeen. En kuitenkaan mielelläni mainitse ketään nimeltä, niin kauan kuin heidän vastuullisuudestaan ei ole pitäviä todisteita.
Komissiota moititaan nyt pääasiassa siitä, että se suhtautuu kovin salamyhkäisesti paljastuksiin, joita sen omista yksiköistä on päässyt vuotamaan. Piilottamalla päänsä pensaaseen ja eristäytymällä vilpillisesti virallisilta tarkastus- ja valvontaelimiltä luottamuksellisuuteen vedoten se on antanut aihetta pahimmille epäilyille. Jos komissio olisi alusta alkaen omasta aloitteestaan ollut täysin avoin ulkopuolisiin tarkastus- ja valvontaelimiin eli tilintarkastustuomioistuimeen ja Euroopan parlamenttiin nähden, se ei olisi joutunut nykyisen kaltaiseen säälittävään tilanteeseen. Komissiolle olisi ollut paljon helpompaa, jos se olisi esittänyt todisteita ja kiistänyt perusteettomat tai puhtaasti poliittisten tarkoitusperien sanelemat väitteet, jollaisia voidaan esittää kaikkialla lehdissä, sen sijaan että se tyytyi sivuuttamaan väitteet tuohtuneesti olkaansa kohauttaen, kuten se nyt on tehnyt.
Jos sitä vastoin käynnissä olevien oikeudellisten tai komission sisäisten tutkimusten perusteella löytyvistä useista vakavista olettamuksista käy ilmi, että entiset tai nykyiset komissaarit taikka virkamiehet ovat laiminlyöneet velvollisuuksiaan, komission on rohjettava tehdä tällaisesta kaikki johtopäätökset. Jos kyse on kollegion jäsenistä, komission on vaadittava heidän eroaan EY: n perustamissopimuksen 160 artiklan mukaisen virallisen erottamismenettelyn aloittamisen uhalla. Jos kyse on virkamiehestä, oli hänen arvoasemansa mikä tahansa, komission on sovellettava asianmukaisia kurinpitorangaistuksia kyseiseen virkamieheen, eikä rajoituttava rankaisemaan vain alaisia, joiden tehtäväksi jää pelastaa ylempiarvoiset pälkähästä.
Suosionosoituksia joiltakin tahoilta
Komissio voi palauttaa sen ja Euroopan parlamentin sekä kaikkien unionin toimielinten välillä vallinneen luottamuksen hengen vain muuttamalla perusteellisesti käyttäytymistään. Komissio ei saa enää antaa itsestään sukulaisuutta ja kaveruutta suosivan suljetun yhteisön vaikutelmaa. Komission on lisäksi aloitettava yksityiskohtainen tutkimus olosuhteista, joissa palvelujen tarjoamiseen, myös tietotekniikkaan liittyvät, kaupat on tehty. Vain karsimalla puun sairaat oksat ja " suursiivouksella" komissio voi palauttaa moraalisen arvovaltansa, jota se tarvitsee vastatakseen Euroopan unionin nykyisiin mittaviin haasteisiin. Näin toimimalla se voi palauttaa luottamuksen siihen hyvin suureen, sanoisin jopa huomattavan suureen komission jäsenten ja virkamiesten enemmistöön, jonka moraalista koskemattomuutta ei ole asetettu kyseenalaiseksi.
Arvoisa komission puheenjohtaja, teidän tehtävänänne on saada aikaan tällainen muutos käyttäytymisessä. UPE-ryhmä puolestaan arvioi lähiviikkojen kuluessa sekä puheidenne että toimienne perusteella, ovatko edellytykset luottamuksen palaamiselle täyttyneet, mutta tarkoituksemme ei kuitenkaan ole osoittaa luottamustamme äänestämällä torstaina tyhjää, kuten jotkut sosialistiset kollegamme ehdottivat.
Suosionosoituksia UPE-ryhmältä

Miranda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, Euroopan parlamentti katsoi viime joulukuussa pidetyssä istunnossaan, ettei sillä ollut edellytyksiä myöntää komissiolle vastuuvapautta varainhoitovuoden 1996 osalta, ja päätti niin ollen huomattavalla ääntenenemmistöllä evätä vastuuvapauden. Nähdäksemme tuolloin tehtiin hyvin merkittävä ja kiistatta myös poliittisesti laajakantoinen päätös, etenkin kun se perustui äärimmäisen vakaviin syytöksiin, jotka liittyivät sekä puutteisiin avoimuudessa ja tiedonsaannissa että monenlaisiin epäselvyyksiin, vallan väärinkäyttöön, sukulaisten suosimiseen ja petostapauksiin, joissa oli kyse valtavista rahasummista.
Kun meidän on nyt määrä tehdä uusi päätös tästä aiheesta, on tärkeää ennen kaikkea palauttaa mieliin se, mitä jo tuolloin totesimme: joulukuussa tehty päätös puhuu itse puolestaan. Euroopan parlamentin on nyt - täysin riippumatta tänään käsiteltävien epäluottamuslauseäänestysten tuloksista - pohdittava entistä perusteellisemmin niitä ongelmia, jotka johtivat silloiseen päätökseen, ja aivan samoin komissionkin on nyt entistä suuremmalla syyllä annettava riittävä, perusteltu ja asianmukainen vastaus niihin syytöksiin, joita siihen on kohdistettu. Näiden itsestään selviltä tuntuvien näkökohtien korostaminen tässä yhteydessä johtuu pelkästään siitä, että mielestämme ne motiivit ja tarkoitusperät, joiden vuoksi sosiaalidemokraattinen ryhmä on esittänyt tämän keskustelun aiheena olevaa epäluottamuslausetta, eivät ole kovinkaan mielekkäitä ja uskottavia.
En aio puhua menettelytapakysymyksistä kovin pitkään, sillä tässä vaiheessa on mielestäni olennaisinta käsitellä itse perusasioita. Siitä huolimatta - ja koska menettelytapakysymyksetkin sisältävät tärkeän poliittisen ulottuvuuden - en voi olla toteamatta, että epäluottamuslausetta koskevan esityksen perustelujen ja sanamuotojen taustalla voidaan havaita selkeä halu vastata nopeasti ja määrätietoisesti siihen epäasianmukaiseen julkilausumaan, jonka komissio antoi vastuuvapauden myöntämisestä toimitetun äänestyksen edellä - ja niinpä nyt näyttääkin suorastaan siltä kuin Euroopan parlamentti olisikin täällä vastaamassa komissiolle eikä päinvastoin, kuten perustamissopimuksista tosiasiallisesti seuraisi; niiden taustalla voidaan myös havaita ilmeinen halu tehdä loppu vastuuvapauden epäämiseen johtaneiden seikkojen perinpohjaisesta selvittämisestä; kaiken tämän lisäksi niiden taustalla on kenties myös julkilausumaton halu estää meitä esittämästä todellista epäluottamuslausetta sitten, kun sen aika on ja kun komission vastuu on tarkkaan selvitetty.
Emme luonnollisestikaan voi kannattaa sosiaalidemokraattisen ryhmän perusteluja. Emme pelkästään senkään vuoksi, että ne voivat merkitä - ja itse asiassa merkitsevätkin - osavastuun ottamista koko tästä ongelmakentästä.
Toisaalta tässä yhteydessä on syytä korostaa sitä, että sosiaalidemokraattisen ryhmän tekemän aloitteen ansiona - jota ryhmä ei varmaankaan osannut ennakoida ja vielä vähemmän toivoa - on joka tapauksessa ollut se, että tuo aloite on saattanut kaikkien jäsenvaltioiden yleisen mielipiteen tietoon sellaisia seikkoja, jotka ovat olleet tähän asti pelkästään toimielinten ja muutamien harvojen jäsenvaltioiden yleisen mielipiteen tiedossa. Tämä seikka tekee luonnollisestikin nyt käytävän keskustelun ja etenkin itse peruskysymykset entistäkin merkittävämmiksi.
Täällä on kuitenkin vedottu siihen, että edessä olevien suurten päätösten aika vaatii edes jossain määrin vakaat olot. Sen vuoksi meidän olisi - joidenkin jäsenten mielestä - annettava komissiolle luottamuslause. Torjumme sellaisen perustelun täysin. Sillä todellinen vaara - mikäli nykyinen epäluottamuksen ilmapiiri säilyy ennallaan ja heikentynyt, uskottavuutensa menettänyt komissio jatkaa edelleen tehtävässään - on tietenkin siinä mahdollisuudessa, että tämänhetkiset mainetta tahraavat seikat myrkyttävät tulevaisuudessakin käytävän keskustelun.
Muutenkaan ei mielestämme ole olemassa hyviä tai huonoja hetkiä puuttua lujasti ja perusteellisesti niin vakaviin kysymyksiin kuin petokset. Lisäksi, kuten totesimme jo käsiteltäessä vastuuvapauden myöntämistä, nytkin on meneillään prosessi, jota tarkasteltaessa ei voida ottaa huomioon vain välittömiä etuja, tulevien vaalien läheisyyttä tai sitä vaihetta, johon komission toimikausi on nyt edennyt, vaan siinä on kiinnitettävä huomiota ensisijaisesti niihin perusluonteisiin kysymyksiin, jotka nyt ovat vaakalaudalla.
Ja kun nyt olemme täällä keskustellaksemme siitä, pitäisikö meidän antaa komissiolle luottamuslause, mielestämme on ehdottoman välttämätöntä pitää mielessä, miten vakavia syytöksiä komissioon kohdistetaan: kyse on Euroopan parlamentin esittämistä syytöksistä, jotka ovat käyneet ilmi useista peräkkäisistä mietinnöistä, jotka on hyväksytty täällä usein suurella ääntenenemmistöllä, ja kyse on tilintarkastustuomioistuimen ja jopa komission korkeiden virkamiesten esittämistä syytöksistä. Ne koskevat erityisesti matkailun alalla sekä ECHO-, Phare-, Tacis-, MED- ja Leonardo-ohjelmissa todettuja epäselvyyksiä, jotka liittyvät sukulaisten ja tuttavien suosimiseen (erityisesti niihin tapauksiin, joissa se on pidetty salassa) sekä petoksiin, joiden alalla on liikuteltu erittäin suuria rahasummia. Ne ovat syytöksiä, joista käy selkeästi ilmi, että yhteistyö eräiden valtioiden viranomaisten kanssa on ollut - lievästi ilmaistuna - puutteellista ja että tiedonkulussa Euroopan parlamentin taholle on ollut eittämättä vaikeuksia ja laiminlyöntejä, ja nyt niihin voidaan lisätä myös erääseen komission virkamieheen kohdistunut valitettava menettely, josta on täällä jo ollut puhetta.
Miten on ylipäänsä mahdollista antaa komissiolle luottamuslause tässä tilanteessa ja valheellisin perustein? Komissio ei luonnollisestikaan tule saamaan sitä minun ryhmäni suurelta enemmistöltä. Jo senkään tähden, että haluamme seurata johdonmukaisesti viime joulukuun äänestystulosta.
Ja tahdomme myös todeta selvästi, että mielestämme poliittinen vastuu tästä tilanteesta kuuluu koko komissiolle yksittäisten jäsenten vastuualueista riippumatta. Niin ollen komission on nyt väistämättä kannettava tilanteesta kollektiivinen vastuu. Sen tähden toivommekin, arvoisa puheenjohtaja Santer, täydellistä selkeyttä vailla minkäänlaisia verukkeita, ja etenkin todellista vastuuntuntoa.
Ja ennen kaikkea toivomme, että tämän tapauksen seurauksena yhteisön politiikkoja toteutetaan tulevaisuudessa tehokkaammin, että asioita pohditaan syvällisesti uudelleen ja että olosuhteita, jotka ovat johtaneet toistuviin virheisiin - jotka varsin usein liittyvät palvelujen yksityistämispolitiikkaan - muutetaan tulevaisuudessa oleellisesti, sillä ne ovat itse asiassa suoraa seurausta ristiriidasta, joka syntyy siitä, että komissiolle on myönnetty varsin tuntuvat valtuudet, mutta samalla mahdollisuudet noiden valtuuksien demokraattiseen valvontaan ovat rajalliset.
Suosionosoituksia

Aelvoet
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, käsittelemme tänään parlamentin ja komission välistä vakavaa riitaa, joka on syntynyt vastuuvapauden myöntämättä jättämisen vuoksi. Komissio itse on kärjistänyt tätä asiaa - ja se on myös saanut siihen tukea parlamentin suurimmalta ryhmältä - rinnastamalla vastuuvapauden myöntämättä jättämisen epäluottamuslauseeseen. Komissio kuitenkin kantaa ratkaisevan vastuun tämän kömmähdyksen tekemisestä. Samalla on ilmennyt myös paljon muita seikkoja, joten komission asema on heikentynyt vielä entisestään.
Tämä ei ole ainoa riita, joka meillä on ollut. Niitä on ollut muitakin tämän toimikauden aikana. Kaikessa on kysymys siitä, että parlamentti on saanut lisää valtaa ja että se on myös tietoinen siitä, että se on valmis käyttämään tätä valtaa. Me olemme vastuussa Euroopan kansalaisille siitä, että verorahoja käytetään tehokkaasti ja rehellisesti.
Syynä siihen, miksi me haluamme riidellä näinkin kärkevästi, on se, että tarvitsemme mielestämme vahvan komission, jotta Euroopalle voitaisiin antaa todellinen muoto ja jotta unionia voitaisiin kehittää edelleen. Tällä hetkellä ongelmana ei ole kuitenkaan se, tarvitsemmeko komissiota auttamaan unionia eteenpäin, vaan se, kykeneekö epäluottamuksen kohteeksi joutunut heikko komissio auttamaan Euroopan unionia selviytymään. Tämä on nyt ongelma.
Tapa, jolla komissio on kohdellut virkamies Van Buitenenia, on suorastaan inhottava. Hänen ainoa rikoksensa on se, että hän on kääntynyt parlamentin puoleen odotettuaan kuukausien ajan turhaan esimiestensä toimenpiteitä. Kyseinen henkilö erotettiin välittömästi, eikä vastalauseiden myrskyä aiheuttanut asiakirjojen julkistaminen vaan tieto erotuksesta. Komissio kantaa myös tässä asiassa suuren vastuun eikä ainoastaan huonosta varainhoidosta vaan myös tietyistä vakavista poliittisista asioista. Tarkoitan BSE-kriisiä ja tapaa, jolla komissio salli vastoin Euroopan kansalaisten enemmistön tahtoa tuoda markkinoille geneettisesti muokattuja elintarvikkeita, sekä tapaa, jolla talousasioista neuvotellaan. Kaikista näistä syistä minun ryhmäni sanoo " kyllä" epäluottamuslauseelle. Riippumatta epäluottamuslauseen kohtalosta vihreät haluavat joka tapauksessa olla mukana mahdollisimman tiukan päätöslauselman tekemisessä, koska unionin on toimittava sellaisen komission kanssa, joka kykenee huolehtimaan asioista ja vastaamaan haasteisiinsa, mikä sen nykyisessä kokoonpanossa on hyvin kyseenalaista.
Suosionosoituksia V-ryhmältä

Lalumière
Arvoisa puhemies, ei ole helppoa olla oikeudenmukainen myrkyllisessä ilmapiirissä, jossa kaikki keinot tuntuvat sallituilta.
Oikeudenmukaisuuden toteutuminen tänään tarkoittaa ryhmämme mielestä sitä, että komissiota vaaditaan ensinnäkin toimittamaan lopultakin kaikki selvitykset, jotka ovat tarpeen tapahtumien selvittämiseksi, sekä tunnustamaan sen virheet, erityisesti sen hallinnossa tehdyt virheet. Meidän on myös saatava tarkalleen tietää, ovatko petokset ja kavallukset totta, ja jos ovat, ketkä niihin ovat syyllistyneet. Lopuksi haluamme komission aloittavan päättäväisesti myös hallinto- ja työmenetelmiensä uudistukset. Demokratia edellyttää avoimuutta ja selkeyttä. Parlamentilla on paitsi oikeus myös velvollisuus saada tietää totuus ja tehdä siitä ne poliittiset johtopäätökset, jotka sen edellytetään toimivaltuuksiensa mukaisesti tekevän, sekä erityisesti velvollisuus äänestää epäluottamuslauseesta.
Oikeudenmukaisuus ei kuitenkaan tarkoita huolimattomien syytösten sinkoamista sinne tänne. Huonon hallinnon vastaisuus ja petosten torjunta sen sijaan kuuluvat oikeudenmukaisuuteen! Se voi kuitenkin tapahtua vain oikeusvaltion sääntöjä noudattamalla. Tänään olemme kuitenkin olleet kuin nyrkkitappelussa, jossa ei juuri sääntöjä noudateta. Perusteettomia ja huhujen, jopa juorujen, siivittämiä syytöksiä on heitelty puolelta toiselle. Se on jo vakavaa, kun on kyse on komission yhteisestä vastuusta, ja vielä vakavammaksi sen tekee se, että joitakin henkilöitä on siteerattu ja syytetty täysin mielivaltaisesti. Syytösten esittäminen jotakin henkilöä vastaan vaatii perusteluja. Lisäksi laillisia menettelyjä on noudatettava, puolustautumisen oikeuksia on kunnioitettava ja niin edelleen. Näin ollen emme missään tapauksessa voi hyväksyä sellaista päätöslauselmaesitystä kuten se, joka kiertää parlamentissa ja joka koskee erityisesti kahta komissaaria, ellei mainitsemiani oikeussääntöjä noudateta.
Suosionosoituksia
Emme saa sortua ääriratkaisuihin: rankaisematta jättämistä ei voida hyväksyä, mutta meidän ei myöskään pidä sortua jakamaan perusteettomia tuomioita, joita on mahdoton suvaita, varsinkin kun nämä erittelemättömät syytökset, joita ei rohjeta panna täytäntöön, kohdistuvat komission yhteiseen vastuuseen.
Euroopan toimielimissä nykyään vallitseva ilmapiiri on myrkyllinen ja vahingoittaa Euroopan yhdentymistä. Näiden tapausten hyödyntäminen poliittisissa tarkoituksissa ei tilannetta paranna. Arvoisa komission puheenjohtaja, kunpa voisittekin vihdoin antaa vastauksessanne parlamentille aihetta luottamukseen, jota se on niin pitkään jo odottanut, jotta mielenrauha, jota me molemmat tarvitsemme, saataisiin palautettua.
Ryhmämme, tai ainakin enemmistö sen jäsenistä, lyö lukkoon äänestyskantansa, koska se pyrkii varmistamaan Euroopan toimielinten uskottavuuden niin hyvin kuin mahdollista. Tänään uskottavuus on valitettavasti saanut vakavan kolauksen. Olemme aina toivoneet ja halunneet vahvaa komissiota. Tältä kannalta katsottuna tilanne on nyt täysin päinvastainen.
Suosionosoituksia

Pinel
Arvoisa puhemies, helmikuussa 1997, jolloin Euroopan parlamentti aloitti " hullun lehmän" tautia koskevat tutkimuksensa, kollegamme Jean-Claude Martinez paljasti komission " korviahuumaavan hiljaisuuden" . Hän paljasti vakavia virheitä, valheita ja toimintahäiriöitä sekä tämän hiljaisuuden, jonka tarkoituksena oli estää vuonna 1993 syntyneiden Euroopan yhtenäismarkkinoiden ja Maastrichtin sopimuksessa suunnitellun yhtenäisvaluutan kyseenalaistaminen. Vaikka ranskalaiset äänestäjät saivatkin 20. syyskuuta 1992 tietää totuuden BSE-taudista, kuka olisi uskonut, että kyllä-äänen voittamiseen löytyi tuhansia ääniä. Jean-Claude Martinez korosti tuolloin, että liittovaltion rakentamiseen liittyvät ideologiset tarkoitukset pyhittivät poliittisen passiivisuuden. Euroopan maatalousasioista vastaava komissaari MacSharry puolustautui sillä, että hän halusi suojella naudanlihamarkkinoita tuolta kauhealta eläintaudilta. Komission tuolloinen toimintaohje oli " kaupankäynti ennen terveyttä" .
Ellesin mietintöä lukiessaan saa sellaisen käsityksen, että komissio ei ole oppinut tai omaksunut yhtään mitään tästä vakavasta virheestä. Petokset ja varojenkierto ovat nykyään yleistyneet kaikissa komission yksiköissä: matkailun pääosastossa, MED-ohjelman ja ECHOn ohjelmien yhteydessä, turvallisuusyksiköissä ja Édith Cressonin kabinetissa. Euroopan unionin toimittama apu esimerkiksi ECHOksi kutsutun Euroopan humanitaarisen avun toimiston kautta on neljännes kansainvälisestä humanitaarisesta avusta. Varojenkiertoa on ilmennyt entisen Jugoslavian ja Afrikan Suurten järvien alueelle osoitetussa avussa noin 500 000: n - 1 500 000: n ecun arvosta. Myös Välimeren maille MED-ohjelman puitteissa osoitetuissa avustuksissa on esiintynyt vakavia säännönvastaisuuksia, joiden taustalla on Välimeren laajuisten verkkojen toimisto ARTM, joka voitti suurimman osan MED-ohjelmia koskevista sopimuksista ilman tarjouspyyntöä järjestetyssä kilpailussa. Esimerkkejä on vaikka kuinka paljon.
Herra Santer voi kyllä omaksi puolustuksekseen, jos nyt puolustuksesta voidaan puhua, väittää, että vilpillisiä menettelyjä ei esiintynyt hänen, vaan hänen edeltäjänsä, sosialisti Jacques Delorsin kaudella, jolle varainhoito ei merkinnyt mitään. On totta, että kavallukset ja julkisten varojen kierto on ollut ominaista erityisesti sosialisteille Mitterrandin ja Dumas'n kaudelta tähän päivään asti, jolloin molemmat viimeaikaisiin tapahtumiin sekaantuneet komissaarit, rouva Cresson ja herra Marín, ovat sosialisteja. Näin ollen on helpompi ymmärtää, miksi rouva Green puolustaa sosialistisen ryhmän puolesta tehtävässään pahoin epäonnistunutta komissiota, jonka on sen vuoksi erottava yhtenä ryhmänä. On nimittäin olemassa vaara, että seuraavaksi ryhdytään penkomaan parlamentin tekemisiä ja kuka ties mitä... Euroopan komissio ei todellakaan voi vedota minkäänlaisiin lieventäviin asianhaaroihin, sillä se peittelee kuin yhteisestä sopimuksesta rikoksen piirteitä saaneita vakavia rikkomuksia ja selviä säännönvastaisuuksia ryhtymättä sisäisiin kurinpitotoimenpiteisiin, tai ryhtyy niihin liian myöhään ja hankaloittaa siten oikeuden moitteetonta toimintaa.
On mahdotonta hyväksyä tai perustella sitä, että tämä sananmukaisesti vastuuton toimielin vaatii uusia valtuuksia, joista määrätään Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksissa, kun se samanaikaisesti tuhlaa eurooppalaisten veronmaksajien rahoja syyllisiä rankaisematta. Sitä vastoin komissio erotti erään hollantilaisen eurokraatin, jota syytettiin näiden mafiamaisten toimien paljastamisesta. Näin hänestä saatiin syntipukki. Herrat Chirac, Seguin, Pasqua, Madelin, Bayrou, Jospin, Cohn-Bendit ja Hue, te, jotka puolustatte eurooppalaista liittovaltiota ja häpeällisiä Amsterdamin ja Maastrichtin sopimuksia, olette vastuussa todellisen, totalitaarisia pyrkimyksiä omaavan ja byrokraattisen Euroopan komission kohtuuttomista valtuuksista sekä siitä tuomittavasta heikkoudesta, jota te osoitatte tätä polulta hairahtanutta laitosta kohtaan. Puhuin juuri hetki sitten sosialisteista. Kristillisdemokraatit kuitenkin osoittavat vieläkin suurempaa tekopyhyyttä. He epäsivät vastuuvapauden, mutta vain todetakseen samaan hengenvetoon, että epääminen tarkoittaa asian palauttamista talousarvion valvontavaliokuntaan. Tässä toistuu taas hullun lehmän taudin yhteydessä annettu ehdollinen epäluottamuslause, joka oli kuin pahvinen Damokleen miekka, jolla voidaan huijata niitä, jotka haluavat tulla huijatuiksi.
Hyvät naiset ja herrat, Euroopan komissiolle myönnettävän vastuuvapauden epääminen ja epäluottamuslauseesta äänestäminen ovat oikeudellisesti kaksi eri asiaa, mutta poliittisesti ne liittyvät läheisesti yhteen. Vallankäyttäjää ei voida rangaista vetämättä siitä poliittisia johtopäätöksiä silläkin uhalla, että toimielin, johon tuo vallankäyttäjä kuuluu, menettää kasvonsa. Ranskan Kansallisrintama ja Jean-Marie Le Pen, jota tänään edustan, tulevat äänestämään epäluottamuslauseesta komissiolle tämän erottamiseksi, sillä se on ylikansallisen ja federalistisen Euroopan moottori, joka luulee olevansa lakien yläpuolella ja pilkkaa niitä surutta. Nyt kun Euroopan vaaleihin on aikaa muutamia kuukausia, isänmaiden ja Euroopan kansakuntien Eurooppa, jota me edustamme, hylkää epäoikeudenmukaisen, etuoikeuksien, juonittelujen ja väärinkäytösten Euroopan, ja kansallisesta itsemääräämisoikeudestaan ja identiteetistään kiinni pitävät kansakunnat tuomitsevat ensi kesäkuussa tällaisen Euroopan varauksettomat kannattajat ja myötäilijät.
Toisaalta ihmettelen, herra Fabre-Aubrespy, että ette huomannut nimeäni epäluottamuslauseen allekirjoittajien joukossa, sillä allekirjoitukseni on kyllä siellä ja olen sen teille viime viikolla luovuttanut. Sallikaa minun ihmetellä myös sitä, että joillekin kollegoillemme ei ole ilmoitettu epäluottamuslauseestanne. Haluatteko te kenties sivuuttaa tiettyjä Kansallisrintaman edustajia silläkin uhalla, että pelaisitte vastustajiemme pussiin? Uskon mieluummin siihen, että kyse on unohduksesta tai huolimattomuudesta, mikä ei kyllä ole teidän tapaistanne, hyvä kollega, sekä siihen, että tohditte oikaista tuon erehdyksen parlamentin hallinnossa.

Santer
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, viime joulukuussa Euroopan parlamentissa käytiin perusteellista keskustelua vuoden 1996 talousarvion toteuttamista koskevasta vastuuvapaudesta.
Tänään keskustelemme toisista aiheista. Esityslistalla on epäluottamuslause ja useita suullisia kysymyksiä. Todellinen haaste on kahden toimielimemme välinen luottamus, joka on viime aikoina saanut kolauksen, ja olen valmis kantamaan oman osani vastuusta tässä asiassa. Ongelman selvittäminen on ilmeisen välttämätöntä. Se on sitä sen vuoksi, että kunnioitan syvästi Euroopan parlamentin institutionaalista asemaa. Olen nyt jo yli neljän vuoden ajan voinut arvioida, kuinka elintärkeä meidän kahden toimielimemme välinen luottamuksellinen suhde on Euroopan unionille. Viimeaikaiset onnistumiset eivät olisi olleet mahdollisia ilman Euroopan parlamentin ja komission välistä tiivistä yhteistyötä. Olen varma, että parlamentin jäsenet tulevat arvioimaan komissiota yhtenä kollegiona, sen kokonaistoimien ja todellisen lopputuloksen perusteella. Yritän osoittaa, että Euroopan parlamentin meitä kohtaan tuntema luottamus on perusteltua, ja että tuo luottamus on välttämätöntä, jotta unionin kunnianhimoinen ohjelma saadaan vietyä lähikuukausina onnelliseen päätökseen.
Arvoisa puhemies, olen aina sanonut toivovani, että minua arvosteltaisiin tekojeni ja saavutusteni perusteella. Kehotan teitä lukemaan uudestaan tammikuussa 1995 teille pitämäni virkaanastujaispuheeni ja päättelemään itse, onko sanani pitänyt.
Sanoin neljä vuotta sitten, että jos haluamme vahvan talouden, meillä on oltava voimakas valuutta, ja lisäsin vielä olevani optimistinen ja uskovani Euroopan talous- ja rahaliiton toteutumiseen sekä siihen, että se tulee muuttamaan kansalaistemme elämän. Euro toteutui 11 päivää sitten. Se, mitä saavutettiin, on yhtenäisen Euroopan ilmentymä. Eräs asia on alusta asti ollut varmaa, nimittäin se, että komissiolla oli euron toteutumisessa etusijan rooli ennen vuotta 1995 luonnollisesti edeltäjäni Jacques Delorsin ansiosta, mutta myös tuon vuoden jälkeen. Mikähän tilanne mahtaisikaan olla nyt, jos emme toukokuussa 1995 olisi esitelleet yhtenäisvaluutan käyttöönottoon liittyvää vihreää kirjaamme? Kuinkahan meidän olisi käynyt, jos en olisi viikkojen ajan jouduttanut kollegojeni avustuksella teknisten valmistelujen etenemistä, väittänyt vastaan panettelijoille, vaatinut budjettikuria ja väittänyt niiden monien, jotka vielä epäilivät, olleen väärässä? Euroopan parlamentti on koko ajan luottanut minuun tässä taistelussa, ja se on ollut elintärkeää.
Virkaanastujaispuheessani korostin, että sisämarkkinoilla on keskeinen asema kasvuun pyrittäessä. Energia- ja televiestintämarkkinamme ovat avautuneet, mitä tuolloin jo uumoilin. Kansalliseen lainsäädäntöön siirrettyjen direktiivien määrä on lisääntynyt huomattavasti, sillä tarpeen tullen olemme soveltaneet EY: n perustamissopimuksen 171 artiklan sanktioita. Olemme myös harjoittaneet tiukkaa kilpailupolitiikkaa, kuten lupasimme.
Neljä vuotta sitten pidin työllisyyttä kaikkein tärkeimpänä kysymyksenä. Olen tyytyväinen voidessani todeta, että Eurooppa-neuvosto on koko tämän ajan ollut siitä samaa mieltä kanssani. Esitin teille tammikuussa 1996 ajatuksen eurooppalaisesta luottamussopimuksesta työllisyyden hyväksi. Otitte sen kovin innostuneina vastaan. Kuitenkin Firenzen Eurooppa-neuvostossa vastaanotto oli pidättyväinen mutta kohtelias! Epäusko oli voimakasta. Se, että työllisyysluku saatiin vihdoin sisällytetyksi unionin perustamissopimukseen, oli pelkästään yhteisen toimintamme ja tiettyjen jäsenvaltioiden toiminnan ansiota. Erityisesti työllisyydelle omistetussa Luxemburgin huippukokouksessa edistyttiin jälleen laadullisesti, kun komission ehdottamat suuntaviivat hyväksyttiin. Valtionpäämiehet ottivat ylimääräisen askeleen Wienissä, jossa he vahvistivat luottamussopimusta koskevan käsitteen. Lisäksi Euroopan työttömyys laski talouskasvun elpymisen ja toteutetun strategian ansiosta, ja se on nyt vihdoin 10 %: n tuntumassa. Taistelu työttömyyttä vastaan on kaikkea muuta kuin päättynyt, mutta unionilla on jo tätä nykyä välineitä sen voittamiseen.
Maastrichtin sopimuksen voimaantulon jälkeen toimielimet ottivat vielä ensiaskeliaan vuonna 1995. Amsterdamin sopimus syntyi kesäkuussa 1997. Euroopan yhdentymisessä otettiin merkittävä askel eteenpäin. Meidän kahden toimielimemme välinen yhteistyö neuvotteluissa on ollut esimerkillistä. Tämä näkyy myös lopullisessa tuloksessa, joka on myönteinen, vaikka se ei vastaakaan kaikkia toiveitamme. Työllisyysluku ja merkittävä eteneminen kohti vapaata, turvallista ja oikeudenmukaista aluetta, siinä konkreettisia vastauksia kansalaisten huolenaiheisiin, ja alueita, joilla Euroopan parlamentti ja komission puheenjohtaja ovat saaneet lisää valtuuksia.
Komission laatimaa strategiaa noudattanut unioni käynnisti historiansa kunnianhimoisimman laajentumishankkeen. Tämän hankkeen ja liittymistä edeltävän strategian kehittämisen ansiosta hakijamaat ovat jo nyt osa unionin muodostamaa yhtä perhettä. Kuka olisi siihen vielä muutama vuosi sitten uskonut? Jäsenehdokkailla on tietenkin vielä paljon tehtävää, samoin varmasti myös meillä. Sen vuoksi Agenda 2000 -ohjelma on tärkeä, sillä se edustaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa, jossa yhdistyvät samalla unionin laajentuminen, politiikkojen uudistukset ja rahoitus. Se on suurin komission koskaan esittämä toimenpidekokonaisuus.
Arvoisa puhemies, otin tammikuussa 1995 esille erään toiminta-alueen, nimittäin sisäisen hallinnon, joka vaatii erityisiä ponnisteluja. Lupasin parantaa komission budjetti- ja hallintokulttuuria. Lupasin myös asettaa petosten torjunnan yhdeksi prioriteetiksemme.
Vastuuvapauteen liittyvät tapahtumat osoittavat, että tein oikein kiinnittäessäni niin paljon huomiota sisäiseen hallintoon, joka on jäänyt aikaisemmin aivan liian vähälle huomiolle. Lisäksi nuo tapahtumat osoittavat, että tähän mennessä toteutetut uudistukset ovat kaikkea muuta kuin tyydyttävät ja että tekemistä on vielä paljon. Olen kollegoideni kanssa pannut alulle kunnianhimoisia uudistusohjelmia, joiden tavoite on selkeä: moitteettoman hallinnon palauttaminen, tehokkuuden ja valvonnan parantaminen, yksiköidemme toimien hajauttaminen ja virkamiestemme vastuuseen saattaminen.
Olemme saaneet neljässä vuodessa aikaan enemmän uudistuksia kuin viimeisten neljänkymmenen vuoden aikana yhteensä. Olemme taistelleet säännönvastaisuuksia vastaan ja tehostaneet petosten torjuntaa.
Vastalauseita
Odottakaa, hyvät naiset ja herrat, niin kerron tuloksia. Vuonna 1994 petosten vastainen koordinointiyksikkö UCLAF työllisti 50 henkeä, nyt työntekijöitä on 140. UCLAFin käsiteltävänä oli 220 tutkimusta vuonna 1994. Nykyään niitä on 950, ja vahvistus näille tuloksille löytyy UCLAFin vuosikertomuksista. Tehostamalla UCLAFin työskentelyä olemme löytäneet tapauksia, joihin on sotkeutunut komission virkamiehiä, ja jokainen tapaus tuntuu minusta pahalta.
Eurooppa on tällöin aina se suuri häviäjä. Meitä on arvosteltu näiden tapausten hoidosta. Vakuutan, että emme ole halunneet asettua vastahankaan eikä tarkoituksenamme ole ollut peitellä mitään.
Olen ollut julkisuudessa jo 30 vuotta. Olen aina pitänyt julkisuutta etuoikeutena ja edellyttänyt ehdotonta lahjomattomuutta. Kunnioitan veronmaksajien rahoja. Petoksista on rangaistava Euroopan parlamentin avustuksella. Olen siinä määrätietoisempi kuin koskaan.
Arvoisa puhemies, palaan nyt luottamuksen käsitteeseen,
Vaihtelevia reaktioita
ette menetä mitään, vaikka kuuntelettekin minua - komissio tarvitsee luottamusta voidakseen työskennellä ja onnistuakseen tavoitteissaan. Tehtävää on paljon. On tärkeitä asioita, joissa meidän kahden toimielimen on onnistuttava yhdessä, todelliseen luottamukseen nojaten.Unioni valmistautuu kohtaamaan uusia haasteita. Euron syntyminen on eräs esimerkki onnistumisesta. Koko maailma ihailee meitä siitä, että onnistuimme toteuttamaan sen, mikä vielä vähän aikaa sitten tuntui kaukaiselta haaveelta. Jatkakaamme yhdessä tällä tiellä.
Olen lisäksi sitä mieltä, että meidän olisi lähikuukausina pohdittava yhdessä unionin institutionaalista tulevaisuutta. Olisi tehtävä tarpeelliset johtopäätökset pitkälle edenneestä yhdentymisestä ja valmisteltava unionin tulevaa laajentumista. Aikomuksenani on välittää teille ajatuksiamme ja ehdotuksiamme tästä aiheesta ennen Euroopan parlamentin vaaleja.
Meillä on tärkeä tapaaminen muutamien viikkojen kuluttua maaliskuun lopulla! Tarkoitan Agenda 2000: ta koskevaa neuvottelua. Sopimukseen pääseminen merkitsisi unionille jälleen uutta ratkaisevaa edistysaskelta. Myös tässä on kyse luottamuksesta. Ei ole mitään mieltä toistaa 1980-luvun alun kokemuksia budjettiriitojen halvaannuttamasta unionista. Se oli vakavaa silloin. Nyt se olisi katastrofi. Meidän on siis päästävä sopimukseen.
Eräs toinen laaja asiakokonaisuus odottaa käsittelyään vuonna 1999: tarkoitan sisä- ja oikeusasioita koskevaa alaa. Se on saanut vuosien saatossa enemmän jalansijaa. Amsterdamin sopimus merkitsi laadullista edistystä, ainakin paperilla. Nyt on tekojen vuoro. Sen vuoksi ehdotin valtionpäämiehille, että vapaasta, turvallisesta ja oikeudenmukaisesta alueesta järjestettäisiin erityinen huippukokous niin kuin järjestimme työllisyydestä Luxemburgissa. Se on tarkoitus järjestää Tampereella Suomessa ensi lokakuussa. Kokousvalmistelut on tehtävä huolellisesti. Niin tulemme myös tekemään.
Arvoisa puhemies, käynnistämäni aloite " Huomisen komissio" on toimikauteni viimeinen suuri kunnianhimoinen tavoite. On ehkä syytä palauttaa mieleen sen pääkohdat. On pohdittava perusteellisesti komission tulevaa roolia nopeasti kehittyvässä unionissa. Tämä on ensimmäinen kohta. Toinen kohta koskee komission tulevaisuuden rakenteita, sen sisäistä organisaatiota. Ne on mukautettava unionin ja yhteiskunnan kehitykseen, uuden perustamissopimuksen tuomiin uudistuksiin sekä unionin toiminnan määriteltyihin prioriteetteihin. Lopuksi kolmas pääkohta koskee uudistuksia, joita aion jatkaa ja syventää henkilöstöhallinnon ja varainhoidon aloilla.
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin esittämät arvostelut vastuuvapauskeskustelusta antavat meille lisäpontta. Arvostelut antavat meille aihetta ja halua tarkastella kriittisesti toimintaamme ja hallintoamme. Komission on itse siivottava sotkunsa. Poliittisena valvontaelimenä Euroopan parlamentilla on perusteltu oikeus esittää arvosteluja. Ehdotankin perusteellista vuoropuhelua näistä kysymyksistä lähikuukausina.
Kaikki ryhmät ovat tänään esittäneet suullisia kysymyksiä tästä aiheesta. Palautan lisäksi mieleen Ellesin vuoden 1996 vastuuvapautta koskevan päätöslauselmaesityksen 26 ja 27 kohdat. Vastaan esitettyihin kysymyksiin esittelemällä kahdeksan kohdan ohjelmani. Ensiksi esittelen tulevalle komission puheenjohtajalle perusteellisen ja perustellun esityksen komission jäsenten tehtävien rakenteesta ja yksiköiden organisaatiosta. Komission toimista ja yksiköistä aloitettiin perusteelliset selvitykset jo vuoden 1997 lopulla. Niiden tulokset, joita parhaillaan viimeistellään, toimivat esitykseni pohjana. Julkistan sen ja toimitan Euroopan parlamentille. Komission rakenteet vaikuttavat nimittäin myös muihin toimielimiin.
Otan käyttöön tuon uuden kokonaiskäsitteen ennen toimikauteni loppua, tulevan puheenjohtajan suostumuksella. Siitä tulee olemaan paljon hyötyä komission tuleville jäsenille kuulemistilaisuuksissa, jotka parlamentti järjestää vuoden lopulla.
Ohjelmani toinen kohta koskee prioriteetteja ja menetelmiä niiden toteuttamiseksi. Komissio on neljä vuotta yhdessä budjettivallan käyttäjän tuella toteuttanut nollakasvun henkilöstöpolitiikkaa, jossa ei kuitenkaan oteta huomioon laajentumisen aiheuttamaa henkilöstön kasvua. Tämä lähestymistapa liittyy jäsenvaltioiden budjettikuriin. Lähestymistavan mukaisesti meidät velvoitetaan käyttämään henkilöstöresursseja järkevämmin ja keskittymään enemmän ensisijaisiin tehtäviin. Nämäkään ponnistelut eivät riitä, elleivät parlamentti ja neuvosto, joiden asettamista vaatimuksista komission työohjelma on suuressa määrin riippuvainen, tue niitä. Minun on sanottava: nykyiset henkilöstöresurssit ovat tulleet tiensä päähän.
Se, että meillä on ollut vaikeuksia hallinnossa, johtuu myös siitä, että komissio on liian usein hyväksynyt tehtäviä, joiden hoitoon sillä ei ole ollut riittävästi henkilökuntaa. Vastedes on pohdittava järjestelmällisesti henkilökunnan riittävyyttä.
Kolmanneksi aion kehittää komission jäsenten, kabinettien ja yksiköiden työskentelyä ohjaavan kokonaisvaltaisen välineistön. Se tulee käsittämään kolme menettelysääntöä. Niiden valmistelussa ollaankin jo pitkällä. Ne antavat perustan todelliselle eurooppalaiselle hallintokulttuurille.
Aloitan komissaarien poliittisesta tehtävästä. Nykyinen komissio vahvisti ensimmäisenä jo 22. marraskuuta 1995 EY: n perustamissopimuksen 157 artiklan tulkintaa koskevat menettelysäännöt. Menettelysäännöissä määrätään esimerkiksi, että komission jäsenet eivät saa toimikautensa aikana harjoittaa muuta palkallista tai palkatonta ammattitoimintaa, he eivät saa vastaanottaa palkkioita pitämistään puheista, konferensseista tai muista tämänkaltaisista toimista, ja heillä on velvollisuus ilmoittaa kaikki matka- ja asumiskustannukset, joita tapahtumien järjestäjät heille maksavat.
Nykyisen komission jäsenet olivat ensimmäisiä, joiden oli ilmoitettava taloudellisista kytköksistään. Nämä ilmoitukset ovat yleisön käytettävissä. Aion sisällyttää nämä eri toimenpiteet kunnianhimoisiin menettelysääntöihin, joissa otan mallia parhaiksi osoittautuneista käytännöistä, ja ne toimitetaan komission tulevalle puheenjohtajalle.
Toinen menettelysääntö koskee komissaarien, heidän kabinettiensa ja eri yksiköiden välisiä suhteita. Sen tarkoituksena on määritellä kunkin komissaarin tehtävät, ja siinä laaditaan avoimet säännöt kabinettien muodostamiselle ja siellä tehtäville nimityksille. Voin todeta jo nyt, että tulen suosittelemaan kabinettien jäsenmäärän vähentämistä, niiden monikansallisen luonteen vahvistamista ja väliaikaisten työntekijöiden vähentämistä. Toimitan tämän toisen menettelysäännön komission tulevalle puheenjohtajalle.
Olen jo useita kuukausia sitten aloittanut menettelysääntöjen laatimisen komission virkamiehille, joille niissä määritellään selkeät käyttäytymisohjeet. Ne valmistuvat helmikuun lopulla ja käsittävät kolme osaa: komission henkilökuntaan sovellettavat eettiset ja ammatilliset periaatteet; virkamiesten oikeudet ja velvollisuudet sekä rangaistukset niiden noudattamatta jättämisestä; sekä säännöt julkisuudessa käyttäytymiselle.
Neljänneksi aion tammikuun 1999 loppuun mennessä ehdottaa käynnissä olevan henkilöstöhallinnon uudistusprosessin osalta aikataulua hallinnon nykyaikaistamiseksi.
Monia toimenpiteitä on toteutettu tai ollaan parhaillaan toteuttamassa. Olen suunnittelemassa perusteellisia uudistuksia rekrytointiin, liikkuvuuteen, koulutukseen, uranhallintaan, kannustimiin ja rangaistuksiin. Tietyt toimenpiteet edellyttävät ohjesäännön muutosta, toiset eivät. Tästä meillä on viime marraskuun 9. päivästä alkaen ollut käytettävissä erittäin hyödyllinen selvitys, jonka on laatinut entisen pääsihteerin David Williamsonin johtama pohdintaryhmä.
Tämän myös muiden toimielinten kysymyksiä koskevan selvityksen kohteena on tiivis yhteistyö näiden toimielinten ja erityisesti parlamentin kanssa. Ohjesäännön muuttamista koskeva aikataulu laaditaan yhteisestä sopimuksesta sosiaalista vuoropuhelua noudattaen.
Ohjelmani viides kohta liittyy varsinaisesti nimitysongelmaan. Ura-alueiden A 1 ja A 2 nimityksiä koskevan arkaluontoisen ongelman osalta olen aina pitänyt huolen siitä, että niissä suosittaisiin komission omia työntekijöitä. Tätä kohtaa selventääkseni minulla on kuitenkin aikomus laatia selkeät menettelysäännöt ulkopuolisten nimityksiä varten. Tällä välin en aio suostua yhteenkään ulkopuolisen nimitykseen kabineteissa. Aion myös ottaa käyttöön koeajan, jota sovelletaan johdon ura-alueen virkoihin. Lopuksi aion pitää huolen siitä, että kaikilla johonkin näistä viroista hakevilla henkilöillä on hallinnon alan työkokemusta.
Ohjelman kuudes kohta liittyy varainhoitoon, joka on Ellesin mietinnön pääaihe. En nyt palaa SEM 2000 -järjestelmän yhteydessä toteutettuihin uudistuksiin. Tähän kuudenteen kohtaan teen kolme lisäystä: ensimmäinen on ennen vuoden 1999 puoltaväliä tehtävä muodollinen ehdotus varainhoitoasetuksen uudelleenmuotoiluksi, toinen koskee ulkopuolisen henkilöstön palkkaamiseen liittyvien selkeiden ja avointen sääntöjen nopeaa laatimista, ja kolmanneksi paljon puhuttujen teknisen avun toimistojen osalta haluan sanoa, että olen tyytyväinen Euroopan parlamentin päätökseen selkiyttää talousarvion B-osaan kuuluvia hallinnon määrärahoja koskevaa tilannetta. Keväällä tulemme esittelemään yleisluontoisen käsikirjan näistä teknisen avun toimistoista.
Mitä tulee erityisesti joissakin suullisissa kysymyksissä mainittuun Leonardo-ohjelman teknisen avun toimistoon, varainhoidon valvojamme kertomus tästä aiheesta toimitettiin ennen joulua talousarvion valvontavaliokuntaan. Kertomuksessa otetaan esille joitakin tämän toimiston varainhoitoon ja sisäiseen valvontaan liittyviä ongelmia, mutta se ei koske pääosasto XXII: n hallintoa, ja tuo osasto onkin kieltäytynyt hyväksymästä joitakin teknisen avun toimiston ilmoittamia menoja. Se, jatkuuko yhteistyö teknisen avun toimiston kanssa vai ei, riippuu siitä, parantaako toimisto selkeästi hallintoaan.
Ohjelman seitsemäs kohta koskee petosten torjuntaa, joka on ollut viime aikoina eräs suhteidemme kiistanalaisimmista kysymyksistä. Kuten aikaisemmin totesin, olemme vahvistaneet merkittävästi petosten torjuntaa. Oikeusviranomaisten käsiteltäväksi on neljän vuoden kuluessa jätetty kymmenen petostapausta, joihin komission työntekijöitä on oletettavasti sekaantunut. UCLAFin henkilökunnan määrä on kolminkertaistettu. Näin ollen olen teidän kanssanne samaa mieltä siitä, että henkilökuntaan nähden on sovellettava nollatoleranssia. Ei riitä, että virkamies on hyvä, vaan hänen on oltava myös moitteeton. Viime kuukausien kokemuksista on opittava kaikki mahdollinen, myös mitä tulee avoimuuteen Euroopan parlamenttiin nähden. Jos jollain, niin juuri tällä alalla meidän on työskenneltävä rinta rinnan.
Tiedän, että teitä pohdituttaa ehdotuksemme, jonka tarkoituksena on toimielinten välisen itsenäisen toimiston perustaminen. Keskustelkaamme siitä nyt yhdessä. On tärkeää saavuttaa mahdollisimman pian yhteisymmärrys tässä asiassa, jonka vielä tänä aamuna otin esille Euroopan neuvoston puheenjohtajan, Saksan liittokanslerin Gerhard Schröderin kanssa. Suhtaudunkin myönteisesti liittokanslerin ehdotukseen perustaa Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission edustajista koostuva korkean tason työryhmä, jossa tutkittaisiin komission ehdotusta ja pyrittäisiin sopimukseen ennen maaliskuun loppua. Lisään vielä, että olen valmis tarkastelemaan kaikkia mahdollisia vaihtoehtoja, kunhan vain niiden tehokkuus on taattu ja valitut menetelmät ovat sellaisia, etteivät ne jätä sijaa epäilyille tutkimusten riippumattomuudesta.
Petosten torjunnan yhteydessä haluaisin vielä vastata lyhyesti kysymyksiin, jotka koskevat komission virkamiesten erottamista. Korostaisin ensinnäkin sitä, että jokaisella virkamiehellä, oli hän sitten kuka tahansa, on oikeus, jopa velvollisuus, tiedottaa ylemmille virkamiehilleen tai UCLAFille tiedossaan olevista säännönvastaisuuksista tai petostapauksista. Herra Van Buitenenia vastaan aloitettu kurinpitomenettely ei kuitenkaan johtunut siitä, että hän toi julki petostapauksia, vaan siitä, että hän julkisti luottamuksellisia asiakirjoja omasta aloitteestaan sekä vastoin ohjesääntöjä ja hallinnollisia määräyksiä. Kaiken kukkuraksi eräät näistä asiakirjoista kuuluvat rikostutkinnan piiriin. Tällä tavoin toimien hän kohotti itse itsensä tuomarin asemaan ja asettui sekä oman toimielimensä arvojärjestyksen, valvontaviranomaisten että oikeuslaitosten yläpuolelle.
Viimeinen huomio tästä aiheesta: kirjoitin henkilökohtaisesti jo 9. joulukuuta 1998 Euroopan parlamentin puhemiehelle korostaakseni, että UCLAFin johtajan ja varainhoidon valvojan on oltava täysin ja ehdottoman valmiita toimittamaan Euroopan parlamentille kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen näiden petosasiakirjojen selvittämiseksi. Asiakirjat onkin jo toimitettu välitöntä tarkastusta varten sisäisestä valvonnasta vastaaville elimillemme, ja haluaisinkin nyt toistaa virallisesti, että olemme valmiit vastaamaan kaikkiin kysymyksiin, joita talousarvion valvontavaliokunta haluaa meille esittää.
Lopuksi käsittelen ohjelman kahdeksatta kohtaa, joka koskee komission parlamentille tiedottamista. Tiedän teidän ajattelevan, että tiedottamisessa on aukkoja ja että edellytykset poliittisen valvonnan ja talousarvion valvonnan harjoittamiselle eivät ole parhaat mahdolliset. Tässä on tarkentamisen varaa. Tarjoudun toistamiseen laatimaan toimielinten välisen sopimuksen parlamentille tiedottamista koskevista yksityiskohtaisista käytännön säännöistä. Sopimukseen voitaisiin myös aivan hyvin sisällyttää täällä esitetty ehdotus, jonka mukaan parlamentin toimivaltaiset valiokunnat seuraisivat säännöllisesti unionin menoista laadittuja ohjelmia. Erityistä huomiota on kiinnitettävä myös petoksia ja kuria koskeviin arkaluontoisiin kysymyksiin.
Arvoisa puhemies, tämä oli kahdeksan kohdan ohjelmani. Se on kunnianhimoinen ja sen tarkoituksena on vastata ehdotuksiinne ja arvosteluunne. Olen laatinut aikataulun jokaiselle esille ottamalleni kohdalle, kuten toivottiin Ellesin mietinnössä ja kuten te olette puheenvuoroissanne pyytäneet. Olen myös ottanut huomioon vaatimuksenne saada osallistua näiden uudistusten seurantaan. Tuo vaatimus on mielestäni oikeutettu ja teenkin jo nyt kaksi hyvin konkreettista ehdotusta: ensinnäkin ehdottaisin, että osallistuisitte henkilökohtaisesti säännöllisin väliajoin puhemieskonferenssiin, jossa voisitte arvioida tuota ohjelmaa. Toiseksi ehdottaisin, kuten jotkut teistä ovat jo esittäneetkin, asiantuntijakomitean perustamista, jossa olisi tarkoitus pohtia kaikkia hallintoon, valvontaan ja yhteisön menojen arviointiin liittyviä kysymyksiä. Tämän rajallisen komitean riippumattomat asiantuntijat olisi nimitettävä kunkin toimielimemme, myös neuvoston ja tilintarkastustuomioistuimen, yhteisestä sopimuksesta. Olen nimittäin täysin samaa mieltä ajatuksesta, että näistä uudistuksista keskusteltaisiin toukokuun täysistunnossa.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olen pyrkinyt antamaan ytimekkään kuvan neljän edellisen vuoden saavutuksistamme sekä tekemään selkoa toimikauteni loppuajaksi asettamistani päätavoitteista. Teidän tehtävänänne on kunnian ja omantuntonne kautta arvioida, osoitatteko meille poliittista luottamusta, joka on tarpeen työmme loppuun saattamiseksi. Pyydän teiltä tänään luottamusta, jotta Eurooppa veisi voiton.
Suosionosoituksia

Görlach
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, puheenne toisesta osasta mieleeni tulee saksalainen klassikko, Friedrich Schiller, joka on kirjoittanut eräässä näytelmässään: Tulette myöhään, mutta tulette sentään! Oikaisuna klassikon sanoihin joudun kuitenkin toteamaan: Matkan pituutta ei ole syyttäminen viivytyksestä. Tiedän, että tämän pohjalta on vaikea päästä asiassa konkreettiseen alkuun, mutta halusin saada sen sanotuksi.
Silti esiin nousee vääjäämättä aivan konkreettinenkin kysymys: minkä takia puheenvuoronne jälkimmäisessä osassa esittämäänne ehdotusta ei ole sisällytetty komission vuoden 1999 työohjelmaan?
Suosionosoituksia
Myöntänette, arvoisa komission puheenjohtaja, minun olevan oikeassa ainakin siinä - muotoilen asian hyvin kohteliaasti - että sillä voisi olla jotakin tekemistä sen kanssa, että parlamentin taholla on viime kuukausina harjoitettu asiassa painostusta.
Suosionosoituksia
Sen jälkeen minun on kysyttävä, olisiko tämä tullut sanotuksi siinäkin tapauksessa, että tätä mielipiteidenvaihtoa parlamentin ja komission välillä ei olisi käyty? Haluan nyt kuitenkin olla hyväntahtoinen, sillä me kaikki tarvitsemme vahvan komission. Ketkään tässä parlamentissa - eivät myöskään ne, jotka ovat äänestäneet joulukuussa vastuuvapauden myöntämistä vastaan - eivät halua heikkoa komissiota. Me haluamme ja me tarvitsemme vahvan komission!
Suosionosoituksia
Arvoisa komission puheenjohtaja, sanoitte tänä aamuna lehdistötilaisuudessa - joka pidettiin kaiketi Bonnissa - että komissio olisi joutunut oman avoimuutensa uhriksi. Voin kyllä hyvin uskoa, että näette asian niin, mutta eikö kuitenkin olisi syytä - yhtä hyvin teidän itsenne kuin kaikkien komissaarienkin - palauttaa mieliin joitakin tosiasioita? Kävimme kiivaita keskusteluja minibudjeteista, BSE: stä, meillä oli myös kiivasta ajatustenvaihtoa koko komissiokoneistoa koskevista yksittäisistä säännönvastaisuuksista - mitä minä, niin kovalta kuin se saattaa kuulostaakin, pidän vielä kaikkein vähäisimpänä ongelmana. Onhan kaikki tämäkin tullut julkisuuteen vähä vähältä komission ja parlamentin välisessä välienselvittelyssä.
En nyt halua väittää, etteikö monia asioita olisi tutkittu myös komission omasta aloitteesta, mutta avoimuuden aikaansaaminen parlamentin suuntaan on kuitenkin aina vaatinut tuntuvia keskusteluja ja myös parlamentaarista painostusta. Haluan vain, että ette jälleen liiallisen itseoikeutetusti väittäisi: parlamentilla on tietenkin oikeus osoittaa epäluottamusta meitä kohtaan, mutta ennen kuin päästään kahden kolmanneksen enemmistöön, meidän ei tarvitse vaivata sillä päätämme. Olette tietysti sopimusoikeudelliselta kannalta oikeassa, mutta onko sitten viisasta sanoa jotakin tuollaista tässä kuohuttavassa tilanteessa?
Suosionosoituksia
Tämä on keskustelunavaus, arvoisa komission puheenjohtaja, jotta asia ei tulisi nyt jälleen väärin ymmärretyksi. Pidän sitä avauksena niiden suuntaan, jotka haluaisivat pelata likaista peliä Euroopan ja komission kanssa ja sanovat: koska ne eivät varmastikaan mieti asiaa etukäteen, voimme ainakin saada kokoon suhteellisen enemmistön. Ettekö tullut poliittisten pohdintojenne tuloksena ajatelleeksi, että teidän kenties hyvässä tarkoituksessa viime vuoden joulukuussa laatimanne kirje saattaisikin vaikuttaa moniin parlamentin jäseniin täysin päinvastaisesti kuin halusitte?
Minusta kuulosti hyvältä, kun sanoitte: Otan kantaakseni oman osani vastuusta. Kuulisin mielelläni vielä vähän lisää samasta aiheesta. Eikö olisi mahdollista, että komissio ilmoittaisi kollegiaalisena toimielimenä: Kyllä vain, moni asia on mennyt vikaan, mutta myöskään parlamentti ei ole - ja tämän olisin vielä valmis hyväksymään - hoitanut aina valvontaansa parhaalla mahdollisella tavalla.
Välihuomautuksia
On tarpeen, että kertaalleen tulee selkeästi sanottua: Kyllä vain, me otamme kantaaksemme vastuumme siitä, mikä on mennyt pieleen.
Suosionosoituksia
Ja me kaipaamme selkeitä muutoksia koskevia ehdotuksia. Teittekin nyt ehdotuksia, mutta miksi niitä ei saatu jo hieman aiemmin? Jokaisessa kriisissä piilee myös mahdollisuus uuteen alkuun, se pitää paikkansa. Silti kriisiä ei aina käytetä hyväksi uudelleen alkuun pääsemiseksi. Meillä on nyt tämä mahdollisuus, mutta luulenpa, että torstaihin mennessä siihen voidaan ja täytyykin vielä lisätä yhtä ja toista.
Suosionosoituksia

Theato
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Santer, haluaisin ensiksi kiittää teitä niistä hyvistä sanoista, joita olette löytänyt, hyvistä sanoista, joita olemme odottaneet hyvin kauan, kenties - ja tässä olen samaa mieltä kollegani herra Görlachin kanssa - kenties hieman liiankin kauan. Sillä se luottamus, josta te puhuitte hyvin paljon ja jonka varaan me kaikki perustamme uskomme, se luottamus on asetettu kovalle koetukselle, ja muutamat kysymykset ovat yhä avoinna. Luottamuslauseen antaminen ennakkoon olisi nyt monille vaikeaa. Talousarvion valvontavaliokunta ja etenkään minun puolueryhmäni eivät ole koskaan halunneet turvautua tuhoisiin keinoihin vaan käyttää rakentavia keinoja, joilla voidaan uudistaa ne asiat, jotka on havaittu vääriksi ja jotka ovat jossakin määrin horjuttaneet luottamusta. Olen sitä mieltä, että me yhdessä pystymme vieläkin selviytymään tästä. Sen vuoksi epäluottamuslause ei olekaan oikea keino, vaan meidän täytyy yhdessä saada luottamus jälleen palautettua. On ikävää, että asia on mennyt näin pitkälle, että olemme lykänneet vastuuvapauden myöntämistä, että olemme asettaneet teille takarajan, jotta selvittäisitte meille, miten asiat komissiossa etenevät ettekä vain syöttäisi meille puolitotuuksia. Näin meidän on täytynyt asia käsittää ja näin me olemme sen myös käsittäneet.
Ne asiat, jotka ovat vielä vailla ratkaisua, täytyy selvittää, sillä meille on täsmälleen yhtä epämieluisaa saada joka päivä kuulla ja lukea siitä, että jossakin on taas jotakin vialla. Me olemme valvontaelin. Meidän tehtävämme parlamenttina ovat lisääntyneet. Meistä on tullut itsetietoisempia ja syystäkin, sillä tämän Euroopan unionin kansalaiset ovat valinneet meidät suoraan tähän tehtävään. Me otamme tämän vastuun kantaaksemme, mutta me tarvitsemme myös vahvan komission, sillä mainitsitte jo itsekin ne suuret asiat, jotka meillä on edessämme.Arvoisa puheenjohtaja Santer, suhtauduitte myönteisesti muutamiin kohtiin talousarvion valvontavaliokunnan laatimassa ja esittelijämme herra Ellesin esittelemässä ohjelmassa, joka ei valitettavasti tullut kuitenkaan äänestykseen. Antaakseni asialle lisää painokkuutta haluaisin esittää teille kokeeksi neljä kysymystä, joihin pitäisi minun nähdäkseni olla hyvinkin mahdollista antaa vastaus. Voitteko esittää meille luettelon niistä 27 tapauksesta, joissa UCLAF on toiminut selvittelijänä? Tiedossamme on vain viisi tapausta, ja niistäkin vain tiettyjä yksityiskohtia. Miten on muiden laita? Voitteko sanoa meille, tulemmeko saamaan rouva Cressonilta vastauksen kirjeeseen, jonka talousarvion valvontavaliokunta osoitti hänelle marraskuussa hyvin avoimessa hengessä pidetyn yhteisen istunnon jälkeen? Siltikin jäljelle jäi vielä avoimia kysymyksiä. Valitettavasti tähän kirjeeseen ei ole toistaiseksi vastattu.
Suosionosoituksia
Joka tapauksessa meille on kantautunut asiasta muuta tietoa, joskin kovin myöhään. Voitteko sanoa, aiotteko vetää OLAFia koskevan ehdotuksenne takaisin, koska se ei ole sopusoinnussa sen kanssa, mihin me olemme asiaa käsitellessämme päätyneet? Sanoitte haluavanne yhteistyötä. Ymmärrämme tämän tarjoukseksi, sillä emme pidä ehdotustanne sellaisenaan toteuttamiskelpoisena, koska se heikentää toimivaltuuksia petosten torjunnassa, sen sijaan että se vahvistaisi niitä.
Lopuksi: miten on oikeusviranomaisille toimitettujen asiakirjojen laita? Voitteko sanoa, onko ne jo toimitettu parlamentin kolmesti tekemän päätöksen mukaisesti tuomioistuimille? Kaikki nämä kohdat toimivat minun nähdäkseni koetinkivinä. Mielestäni, arvoisa puheenjohtaja Santer, on reilua esittää ne teille. Me tulemme menettelemään asiassa aivan sen mukaan, miten te niihin vastaatte.
Suosionosoituksia

Jackson
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro, palaan rouva Lalumièren aiemmin tänä iltana esille ottamaan seikkaan. Hän sanoi, että yksi tämän keskustelun ongelmista on se, että ihmisiä syytetään ilman, että heillä olisi mahdollisuus puolustaa itseään. Voisitteko kertoa, olisiko jopa kollegiaalisuuden puitteissa niillä kahdella herra Coxin päätöslauselmassa nimetyllä komissaarilla, joihin suuri osa käsittelemistämme ongelmista kohdistuu, mahdollisuus perustella käytöstään parlamentissa tänä iltana?
Suosionosoituksia
Maailman ihmisten katseet ovat kohdistuneet meihin. Nyt jos koskaan on varmasti rouva Cressonin ja herra Marínin aika sanoa mikä meni vikaan, tiesivätkö he siitä ja miksi he eivät tehneet asialle mitään.
Suosionosoituksia

Puhemies
Rouva Jackson, kuten tiedätte, komissaarit voivat käyttää puheenvuoron sopivaksi katsomallaan hetkellä, ja tietenkin silloin, kun he itse sitä pyytävät. Parlamentti ei voi pakottaa heitä käyttämään puheenvuoroa.
Haluan myös korostaa sitä, että me emme aio nostaa minkäänlaista rikossyytettä, vaan pohdimme poliittiseen vastuuseen liittyvää ongelmaa, ja on heidän tehtävänsä joko käyttää tai jättää käyttämättä heille kuuluva mahdollisuus käyttää puheenvuoro sen mukaan, mitä he pitävät sopivana.
Herra Coxilla on puheenvuoro kolmen minuutin ajan.

Cox
Arvoisa puhemies, haluan ensin sanoa komission puheenjohtajalle, että ryhmäni tutkii yksityiskohtaisesti hänen tänä iltana meille tekemänsä ehdotuksen. Huomaan, että hän luetteli meille asiastaan varsin vakuuttuneena ja varsin oikeutetusti monia sen kollegion saavutuksia, jota hänellä on puheenjohtajana kunnia johtaa. Minun on kuitenkin sanottava tarkasteltavina oleviin petos-, korruptio- ja väärinkäytöskysymyksiin liittyen, että tämäniltainen puheenvuoro ei aivan riitä voimannäytöksi.
Ironista kyllä, arvoisa komission puheenjohtaja, kerrotte meille - mutta ilman ironiaa - UCLAFin lisääntyneestä petoksiin liittyvästä työmäärästä. Kehutte sillä - ja tämä on nyt myönteistä - että tapauksia on ollut 950. Suhtaudun myönteisesti siihen, että asioita ei jätetä käsittelemättä niin kuin ennen. Koska asia ei kuitenkaan näytä yhtään nolostuttavan, se osoittaa, että systemaattisia petoksia, väärinkäytöksiä ja korruptiota on runsaasti.
Kerroitte meille tänään, miten paljon Euroopan parlamentti kannustaa teitä ja tarjoaa komissiollenne kannustimen uudistusohjelman jatkamiseen. Miksi ette kertoneet sitä viime maaliskuussa? Miksi ette kertoneet sitä maaliskuun ja joulukuun välisenä aikana? Miksi ette kertoneet sitä ennen joulukuista äänestystä? Miksi teidät on aina raahattava tänne tuomiolle julkisen tilivelvollisuuden nimissä, kollegion ominaisuudessa ja puheenjohtajan ominaisuudessa?
Suosionosoituksia
Tähän keskusteluun liittyen, arvoisa komission puheenjohtaja, kuten jo aiemmin sanoin, ryhmäni uskoo, että tässä keskustelussa käsitellään muutakin kuin vuoden 1996 talousarvioon liittyviä kysymyksiä. Te olette valinneet keskustelun aiheen. Te vaaditte laajempaa näkökulmaa. Te vaaditte komissiona, että meidän olisi jätettävä epäluottamuslause. Olen järkyttynyt siitä, että ECHO-ohjelmaan ei viitattu yhdelläkään sanalla. Ette voi olla tietämätön siitä, mitä se merkitsee muutamille tänä iltana läsnä oleville ihmisille.
Petoksen vastaiseen taisteluun liittyen ehdotitte uutta korkean tason ryhmää, joka hoitaisi tehtävänsä maaliskuun loppuun mennessä. Kysyn vielä, miksi meidän on odotettava kriisin puhkeamista, ennen kuin ryhdymme toimeen? Viittasitte siihen, että puutteita on ja että te haluatte tehdä niille jotain, mutta suurin puute on kollegiaalisen toimielimenne jatkuva haluttomuus tulla tämän parlamentin kuultavaksi avoimesti ja suorasti.
Lopuksi haluaisin käsitellä vielä yhtä yksityiskohtaa.
Haluaisin siteerata teknisen avun toimiston Leonardo-ohjelmaa koskevaa ehdotustanne, joka kuuluu seuraavasti: " Se, jatkuuko yhteistyö teknisen avun toimiston kanssa vai ei, riippuu siitä, parantaako toimisto selkeästi hallintoaan." Haluaisin verrata sitä samaan teknisen avun toimistoon (TAO) liittyvään tilintarkastuskertomukseen. Tilintarkastuksen yleiset tulokset huomioon ottaen tilintarkastajat esittävät, että PO XXII harkitsee vakavasti TAO: n jatkamista. Kuinka puheenjohtaja Santer voi olla niin mitäänsanomaton!
Suosionosoituksia

Giansily
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tilintarkastustuomioistuin on viimeiset kolme vuotta kieltäytynyt antamasta komissiolle myönteistä tarkastuslausumaa, sillä se on katsonut, ettei sitä voida antaa sen epäselvyyden vuoksi, joka koskee osaa varoista ja niiden lopullisesta käyttötarkoitusta.
Vastuuvapaus oli siis loppujen lopuksi jätettävä myöntämättä, kuten kolme viikkoa sitten tehtiinkin.
Arvoisa komission puheenjohtaja, tulitte parlamenttiin yhdessä muiden komission jäsenten kanssa, mitä arvostan, käsittääkseni sen vuoksi, että voisitte osoittaa työryhmänne yhteenkuuluvuutta ja yhteisvastuullisuutta, ja ryhmämme tarkastelee huolellisesti meille jaettuja äskeisiä puheitanne seuraavassa kokouksessaan.
Arvoisa komission puheenjohtaja, pelkään pahoin, että ette tulkinnut oikein parlamentin viestiä, jonka se lähetti teille 17. joulukuuta. Totuus on nimittäin se, että suuri yleisö ei enää suvaitse diplomaattisessa kielenkäytössä sopimuksiksi kutsuttuja järjestelyjä, kuten Périluxin tapaus osoitti, ja että komission on Caesarin vaimon tavoin oltava kaiken epäilyksen yläpuolella. Heti kun oli ilmennyt, että korkean tason virkamiehiä syytettiin kavalluksista, oli kiireesti aloitettava mittava ja perusteellinen tutkimus huhujen taltuttamiseksi ennen kuin ne ehtisivät paisua uskottaviksi.
Totesin jo viime syyskuussa talousarvion valvontavaliokunnan koordinaattoreille ja lehdistössä epäillyille komissaareille järjestetyssä epämuodollisessa kokouksessa, että komission on toimittava nopeasti ja tehokkaasti, ja lisäisin vielä, että pidän epämiellyttävänä tapaa, jolla lehdistöä ruokitaan nimettömillä tiedoilla. Syyttömyyden olettamus on edelleen voimassa Euroopassa, ja Euroopan komissaareilla on kaikkien Euroopan kansalaisten tavoin oikeus edellyttää, että heidän ammatillista koskemattomuuttaan kunnioitetaan.
Sen jälkeen kun Sarajevossa 21. helmikuuta viime vuonna Tom Spencerin johdolla suoritettu tehtävä, johon Edith Müller ja minä osallistuimme, oli saatu päätökseen, saitte meiltä ankarat nuhteet kriittisesti laatimassamme mietinnössä, ja parlamentissa nyt läsnä oleva komissaari van den Broek tekikin joitakin myönnytyksiä, vaikka ei mielestämme riittäviä. Meille on ehdotettu uutta ohjesääntöä, hajauttamiseen on pyritty ja on löytynyt keskitie aiemman toiminnan ja parlamentin toivomusten välille.
Miksi ette seurannut van den Broekin esimerkkiä tilanteen muuttuessa uhkaavaksi ja ehdottanut viipymättä konkreettisia ja tehokkaita toimenpiteitä? Arvoisa puheenjohtaja, sallikaa minun, teitä kuultuani, tuoda ilmi pettymyksemme. Omalta osaltani olen sitä mieltä, että epäluottamuslause on ennenaikainen ja suhteeton ase verrattuna niihin moitteisiin, joita saatatte saada niin kauan kunnes kaikki on selvitetty, ja että rouva Green, jonka tarkoituksena oli rientää avuksenne, on tehnyt itselleen karhunpalveluksen tässä asiassa.
Enemmistö meistä toivoo, että talousarvion valvontavaliokunta jatkaa työskentelyään, että Diemut Theato ja James Elles voivat jatkaa koulutustaan vastaavaa työtä yhdessä komission kanssa. Tässä poikkeuksellisessa tilanteessa odotimme kyllä teiltä poikkeuksellisia toimenpiteitä, joihin ette tosin ole ryhtyneet. Ryhmämme päättää keskiviikkona, tyytyykö se selityksiinne.

Miranda
Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti. Puheenjohtaja Santerin esittämästä asiakokonaisuudesta haluan ensinnäkin todeta, että se vaikuttaa mielestämme lähinnä uudelta ohjelmalta, ja sen tähden pidämme sitä aivan kohtuuttomana ja jokseenkin huonosti ajoitettuna. Miksi? Ensinnäkin siksi, että tuo kokonaisuus eli kahdeksankohtainen toimenpidelista ei sisälly komission ohjelmaan, kuten täällä on jo todettukin, ja myös siksi, että nykyinen komissio ei ole enää esittämässä parlamentille seuraavaa ohjelmaa, kenties ei edes nykyinen puheenjohtaja, kuten me kaikki hyvin tiedämme. Sen vuoksi tämä toimenpidelista ei ole mielestäni kovin ajankohtainen.
Toiseksi tahtoisin tehdä seuraavan huomautuksen. On totta, että meille on esitetty kahdeksan toimenpidettä tai pikemminkin kahdeksan eri tehtäväkenttää. En kuitenkaan voi olla huomauttamatta, että eritellessämme tarkemmin kutakin tehtäväkenttää ja niiden osalta esitettyjä toimenpiteitä voimme havaita esityksen annin jäävän kovin niukaksi. Todellakin kovin niukaksi. Esitys sisältää kylläkin aikeita, varsin mittavia aikeita kahdeksalla eri alueella, mutta sen sijaan toimenpiteissä, joita kullekin alueelle ehdotetaan, ei ole juuri mitään konkreettista.
On kuitenkin vielä eräs näkökohta, jota haluaisin erityisesti korostaa, sillä olemme sen osalta joutuneet jo aiemmin pettymään odotuksissamme. Toivoisimme nimittäin, että puheenjohtaja Santerin esittämien periaatteellisten toimenpiteiden lisäksi meille annettaisiin myös konkreettisia ja objektiivisia vastauksia niihin konkreettisiin ja objektiivisiin ongelmiin, joiden vuoksi olemme tänne nyt kokoontuneet. Kyse on hyvin ajankohtaisista asioista, joiden takia jouduimme epäämään vastuuvapauden ja joihin tarvitaan vastaus, ja tahtoisimmekin tietää, katsooko komissio voivansa antaa noihin ongelmiin muita vastauksia kuin ne, jotka se aikanaan antoi ja joita parlamentti piti riittämättöminä: juuri niiden riittämättömyyden vuoksi parlamentti ei myöskään katsonut voivansa myöntää vastuuvapautta. Tämä on kysymys, johon tarvitaan vastaus, ja luonnollisestikin haluamme siihen myös vastauksen.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, minun täytyy sanoa kuunneltuani komissaari Santerin puheita tämän kriisin keskellä, että välillä oikeastaan puhutaan lähes epäoleellisista asioista. Me emme ole kuitenkaan käymässä vain pinnallista keskustelua, jonka aikana täytyy sopia asioita ja tehdä sopimuksia siitä, kuinka asioita voidaan hoitaa paremmin, vaan tilanne on nyt sellainen, että herää kysymys, millaisen poliittisen analyysin komissio tekee tilanteesta, johon se on joutunut. Kuka on nyt oikeastaan vastuussa kaikesta, mitä on päässyt tapahtumaan? Kuinka tämä asia selvitetään? En ole saanut siitä riittävää vastausta. Rouva Theato sanoo aivan oikein, että komissio on valmis antamaan selkeitä tietoja ainoastaan hyvin kovan painostuksen alaisena. Meidän täytyy siis tosiaan tarkastella tekstejä. On kuitenkin niin, että koskaan ei ole sellaista tunnetta, että parlamenttiin suhtauduttaisiin tosiaan vakavasti, koska kannamme osavastuumme.
Toiseksi, mitä tulee herra Van Buitenenistä sanottuun, mielestäni on järjetöntä sanoa, että hän kääntyi julkisuuden puoleen kääntyessään parlamentin puoleen kaikkien tekemiensä ponnistelujen jälkeen. Uskon, että parlamentti tosiaan odottaa, että osoitettaisiin hyvää tahtoa sellaista henkilöä kohtaa, joka ei halua muuta, kuin että komissio toimisi hyvin.
Lopuksi, olen sitä mieltä, että asiantuntijoiden komitea, joka tekee ehdotuksia vasta toukokuussa, tulee tekemään työtä vasta seuraavalle komissiolle eikä nykyiselle. Me jäämme siis tosiaan vain odottamaan.

Lalumière
Arvoisa komission puheenjohtaja, tämä on omantunnon kysymys. Teitä kuunneltuani ymmärrän hyvin teidän tarkoittavan hyvää, mutta ymmärrän myös tavoitteemme luonteen: palauttaa luottamus, komissiota kohtaan tuntemamme luottamus. Havaitsen myös hyvin sen, että esityksenne - jossa tuli esille myönteisiä onnistumisia, mutta myös vähemmän myönteisiä, jopa negatiivisia puutteita - sisältää kuitenkin joitakin sitoumuksia ja lupauksia. Tulemme tarkastelemaan niitä erittäin huolellisesti. Selvitys neljän vuoden saavutuksista ei kuitenkaan ole tarkka, ja ymmärrän hyvin ryhmäni jäsenten epäröinnit. Meidän on itse asiassa valittava kahden pahan väliltä. Toistan lisäksi sen, mitä hetki sitten sanoin siitä, että aiomme valita meidän mielestämme parhaimman tai vähiten huonon vaihtoehdon luottamuksemme palauttamiseksi komissioon, ja jos mahdollista, vahvistaaksemme sitä.
On suuri houkutus hyväksyä epäluottamuslause, mutta nyt se ei tunnu olevan sopivin menetelmä, kun otetaan huomioon aikaisemmin esille tuodut näkökohdat. Vahinko vain, arvoisa puheenjohtaja, ette odotitte näinkin kauan. Emme olisi nyt tällaisessa tilanteessa, jos komissio olisi reagoinut nopeasti, rehellisesti ja päättäväisesti.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, torstaina meillä on historiallinen tilaisuus suhtautua vakavasti EU-yhteistyöhön liittyvään demokratiaan. Parlamentti on jatkuvasti ponnistellut saadakseen lisää valtaa, mutta samalla se on tähän asti epäonnistunut valvontatehtävässään, joka on ainoa tehtävä, josta sen on huolehdittava. Perättömiä uhkauksia ja sapelinkalistelua ei ole puuttunut. Parlamentti on tehnyt väärän hälytyksen niin monta kertaa, että sillä itsellään on osavastuu siitä, että komissio on luullut, että se voi tehdä mitä tahansa. Herra Santerin myönnytykset eivät ole tehneet minuun erityistä vaikutusta, koska olemme kuulleet lupauksia parannuksista joka kerta, kun meillä on ollut talousarviota koskevia ongelmia, eikä Santer tuo lausunnossaan edelleenkään esiin sitä, että menneisyydessä tapahtuneesta kannetaan vastuu. Jos komissio ei anna huomattavasti voimakkaampaa signaalia torstaihin mennessä, olen edelleenkin sitä mieltä, että meidän on äänestettävä epäluottamuslauseen puolesta. Sitä meidän valitsijoillamme on oikeus vaatia.

Hager
Arvoisa puhemies, vastuuvapauden epäämisen jälkeen en pitänyt epäluottamuslause-esitystä aluksi lainkaan realistisena vaihtoehtona. Monet kollegamme halusivat vain antaa komissiolle muistutuksen. Sittemmin kuitenkin komission piittaamaton suhtautuminen ja muut yleiseen tietoisuuteen tulleet tapaukset ovat muuttaneet tätä kuvaa, ja epäluottamuslauseen antaminen on tämän vuoksi käynyt yhä todennäköisemmäksi. Kuvaavaa on, että komission puheenjohtaja arvioi, puuttuen näin jo ennakolta äänestystulokseen, että epäluottamuslauseen hyväksyminen äänestyksessä ilman määräenemmistöä olisi osoitus luottamuksesta.
Kuvaavaa on myös sosiaalidemokraattisen puolueryhmän menettely, kun se haluaa käytössämme olevan välineistön vastaisesti, että epäluottamuslause-esitystä käytettäisiin äänestämiseen komission hyväksymisestä. Euroopan parlamentin on hoidettava valvontatehtäväänsä tunnollisesti ja pidettävä siinä ohjenuoranaan pelkästään tosiasioita, ottamatta huomioon puolueajattelua. Tosiasiat ovat kuitenkin meidän mielestämme kaikkien nähtävillä. Ne puhuvat yksiselitteistä kieltään - mikä pätee myös komission puheenjohtajan tämänpäiväisen julkilausuman jälkeen - ja vaativat tekemään johtopäätöksiä.
Ellemme tässä tilanteessa aseta etusijalle kansalaisten etuja, heidän luottamuksensa unionin toimielimiin vähenee entisestään, ja Euroopan parlamentti menettää uskottavuutensa ja etääntyy valitsijoistaan.
Tämä tilanne tuo minulle hieman mieleen aikaisemman ammattini. Rikosoikeuden tuomari myöntää, mikäli olosuhteet sen sallivat, rangaistuksiin ehdollisia lievennyksiä. Hän oppii kuitenkin hyvin nopeasti, että hänen on oltava näitä lievennyksiä evätessään johdonmukainen, ellei hän halua menettää uskottavuuttaan. Euroopan parlamentin ja komission välisiä suhteita voisi verrata tähän. Parlamentti on tavallaan antanut komissiolle ennakkovaroituksen, mutta komissio ei ole suhtautunut siihen riittävän vakavasti. Sen vuoksi parlamentin on tehtävä asiasta omat johtopäätöksensä! Monesti esitetty vastaväite, että se ei kävisi päinsä siksi, että tarvitaan toimintakykyinen komissio, on kaksinkertaisesti perätön. Ensinnäkin tätä ongelmaa koskevat säännökset on annettu perustamissopimuksen 144 artiklan 2 kohdassa, jossa sanotaan, että komission jäsenet jatkavat juoksevien asioiden hoitamista, kunnes uudet komission jäsenet on nimitetty.
Toiseksi, jos tämä vastaperustelu pätisi, se antaisi rajoittamattoman vapaakirjan komissiolle ja mitätöisi kaiken demokraattisen valvonnan ja muuttaisi niin ollen myös toimielinten välistä tasapainoa. Me riippumattomien puolueryhmässä aiomme näiden pohdintojen perusteella sekä tukea epäluottamuslause-esitystä että lisäksi myös tiedottaa kansalaisille, joiden rahoista tässä viime kädessä on kysymys, niiden parlamentin jäsenten äänestyskäyttäytymisestä, joille puolueen ja puoluetovereiden edut ovat tärkeämpiä kuin heidän valitsijoidensa edut. Yhä yleisemmiksi käyneet petostapaukset, sukulaisten suosinta, itsepalvelumentaliteetti ja epäpätevyys eivät saa saada parlamentin siunausta. Luottamus niihin, jotka eivät ole vakavissaan kiinnostuneita siitä, että nämä epäkohdat saadaan aukottomasti selvitetyksi, on kadonnut.

Martens
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja ja arvoisat komission jäsenet, on itsestään selvää, että tarkastelemme huomenna ryhmässämme tekemiänne pitkälle meneviä ehdotuksia ja lupauksia ja määrittelemme kantamme. Niissä on kysymys sisällöstä, ja uskon, että jokaisen, jolla on hyvää uskoa, täytyy myöntää, että kysymys on tärkeistä ehdotuksista. Me siis aiomme määritellä ryhmässämme kantamme tähän asiaan. Minulla on kuitenkin yksi kysymys. Arvoisa komission puheenjohtaja, puhuessanne sanoitte, että olette valmis kantamaan oman osanne vastuusta tässä asiassa. Haluaisin kysyä, ovatko myös muut komission jäsenet valmiita kantamaan hieman vastuuta. Jos heillä on syitä ja perusteluja olla tekemättä niin, ovatko he valmiita käyttämään täällä puheenvuoron puolustaakseen itseään. Tämä on esittämäni hyvin selkeä kysymys.

Müller
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, arvoisa komission puheenjohtaja Santer, olen kanssanne samaa mieltä siitä, että kyse on toimielintemme välisestä luottamuksesta, mutta luottamus edellyttää minun nähdäkseni selkeää vastuun ottamista. Miten tämä tarina kuuluikaan? Kahta komissaaria syytetään raskaista laiminlyönneistä ja he joutuvat arvostelun ristituleen. Mitä tekee komissio, mitä tekee komission puheenjohtaja? Kenelläkään teistä, jotka istutte siellä alhaalla, ei ole mitään parempaa tekemistä kuin varjella oman piirinne yhteenkuuluvuutta! Silloin teiltä jää kuitenkin huomaamatta, kuinka helposti voi käydä niin, että muutamien harvojen aiheuttama häpeätahra tarttuu teihin kaikkiin. Te, arvoisat komissaarit, annatte kollegojenne pakottaa itsenne turhan päiten kollektiiviseen vastuuseen, josta on ainakin yhdessä tapauksessa ehtinyt jo tulla EU: ssa harjoitetun suosinnan vertauskuva.
Suosionosoituksia
Yhteenkuuluvuutenne varjelemisen sijasta teidän olisi ollut parempi rohkaista mielenne ja ottaa lopultakin kantaaksenne poliittinen vastuunne tästä ristiriitatilanteesta. Niin oikein kuin onkin, että komissio toimii kollegiaalisesti, yhtä väärin on sen sijaan se, että peitellään yksittäisten komissaarien virheitä ja kiistetään heille kuuluva poliittinen vastuu. Sillä tavoin menetätte kaikki uskottavuutenne! Myös te, arvoisa herra Santer.
Tehkää, mitä on tehtävä! Selventäkää herra Marínille, että hänen on tehtävä asiasta poliittiset johtopäätökset, tavalla tai toisella!
Herra Marín, on monia eri tapoja sanoa sorry, I feel guilty tai että olen tehnyt väärin tai että otan asiasta vastuun. Paljastakaa komissaari Cressonin alaisuudessa ilmenneet väärinkäytökset. Sellainen, mikä mahdollisesti täyttää suosikkijärjestelmän tunnusmerkistön, ei saa jäädä eurooppalaisella tasolla tutkimatta. Antakaa hyvää tahtoa ilmaiseva merkki Paul Van Buitenenin tapauksessa! Hänen lojaalisuutensa kohdistui itse asiaan eikä hierarkiaan. Teillä on aikaa torstaihin asti. Osoittakaa, että olette valmiit kantamaan poliittisen vastuun meidän ajallemme kuuluvalla tavalla!
Suosionosoituksia

Maes
Arvoisa puhemies, minä puhun omissa nimissäni ja ilmaisen pettymykseni. Minun täytyy todeta, että niiden parin kuukauden aikana, jolloin olen ollut parlamentin ja talousarvion valvontavaliokunnan jäsenenä, parlamentti on mennyt hyvin pitkälle tutkiakseen, mitä virheitä on tapahtunut. Tämän työn ansiosta minä itse ja kaikki Euroopan kansalaiset voivat havaita, että tiettyjä malleja on nähtävissä. Nämä mallit liittyvät aina samoihin asioihin. On luotu hämäriä alueita, joilla on voitu noudattaa sellaisia käytäntöjä, jotka eivät olisi mahdollisia missään jäsenmaissa. Te pidätte ne aina kuitenkin aina piilossa. Jos asia tulee ilmi, se johtuu siitä, että lehdet ovat julkaisseet jonkin artikkelin. On olemassa yksi suora toimenpide, johon ryhdytte. Jos uskotte tietävänne artikkelin ja tietojen lähteen, kyseisen henkilön on saatava ankarin mahdollinen rangaistus. Sallinette meidän kaikkien puhuvan vastuusta. Tänään on kysymys teidän vastuustanne koko komissiona, sillä olette ottaneet yhdessä vastuun kaikesta, missä on tapahtunut virheitä ja mistä tässä parlamentissa syytetään. Arvoisa puhemies, minusta vaikuttaa siltä, että se mitä tänään taas lupaatte, ei riitä kansalaisille. Me haluamme paremman Euroopan. Me haluamme vahvan Euroopan, mutta sen täytyy olla demokraattinen Eurooppa, ja sen komissiolle täytyy antaa tietoja demokraattisesti ja sitä täytyy valvoa demokraattisesti, ja sen parlamentilla täytyy olla rohkeutta myös tehdä niin.

Blokland
Arvoisa puhemies, myös minä olen syvästi pettynyt Euroopan komission puheenjohtajan vastaukseen. Hänen puolustuksessaan ohitetaan täysin vastalauseemme oleellisin osa. Me haluamme toimenpiteitä päävastuussa olevia komissaareja ja korkeita virkemiehiä vastaan komission sisäisten taloudellisten väärinkäytösten johdosta, joita on tapahtunut tietyissä tapauksissa. ELDR-ryhmän päätöslauselma on tässä asiassa täysin selkeä.
En halua missään tapauksessa väittää, etteikö Euroopan komissio olisi tehnyt kovasti työtä ja saavuttanut tuloksia. Tässä ei ole kuitenkaan kysymys poliittisesta arvioinnoista, vaan nyt on kysymys siitä, onko Euroopan komissio valmis poistamaan mädän hajun. Epäilyjä rangaistavista virheistä, sukulaisten suosimisesta ja virheellisestä hallinnosta ei voida poistaa vetoamalla poliittisiin saavutuksiin. Tilintarkastustuomioistuin ja talousarvion valvontavaliokunta ovat tuoneet esille riittävästi asioita vaatiakseen nyt uudistustoimenpiteitä. Jos niihin ei ryhdytä, meillä ei ole jäljellä muuta keinoa kuin epäluottamuslauseen kannattaminen.

Holm
Arvoisa puhemies, päätös vastuuvapauden myöntämättä jättämisestä tehtiin joulukuussa hyvin perustein. Odotin, että komissio olisi esittänyt kunnianhimoisen ja hyvän ohjelman. On valitettavaa, että tarvitaan niin voimakkaita keinoja kuin epäluottamuslauseen vaatimista, jotta komissio ryhtyisi toimiin. Nyt esitetty ehdotus on mielestäni melko perusteeton. Sitä paitsi siinä ei oteta esiin niitä suuria kysymyksiä, joita olemme arvostelleet, esimerkiksi ECHOa ja ydinturvallisuutta. Haluaisin saada vastauksia siihen, mitä näille asioille aiotaan tehdä.
Mielestäni on myös hieman perusteetonta, että Santerin mukaan virkamiehen virasta erottamisen syy oli se, että hän välitti salaisia asiakirjoja. Onko komissiossa ylipäätänsä asiakirjoja, jotka ovat julkisia? Kaikkihan on luokiteltu salaiseksi! Riittävän avoimuuden puutehan on koko ongelman ydin. Olisin toivonut enemmän konkreettisia toimia paremman avoimuuden ja parlamentin paremman tiedottamisen aikaansaamiseksi. Juuri sitä vaaditaan, jotta voin äänestää komission luottamuslauseen puolesta torstaina. Toivon myös, että nimeltä mainitut komissaarit selittävät oman osuutensa tapahtuneeseen tänä iltana.

Cresson
komission jäsen. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata rouva Theatolle, joka esitti minulle kysymyksen juuri äsken. Kävin itse asiassa vähän aikaa sitten talousarvion valvontavaliokunnassa vastatakseni useisiin tiedusteluihin, jotka koskivat yhteistä tutkimuskeskusta sekä kirjettä, jonka sain talousarvion valvontavaliokunnalta hieman myöhemmin. Kirje sisälsi monia kysymyksiä, joihin yksiköissämme on yritetty hakea vastauksia, ja olen juuri allekirjoittanut rouva Theatolle tarkoitetun vastauskirjeen. Hän saa kirjeen tuota pikaa.
Minulle esitettiin myös toinen kysymys, johon haluaisin vastata, ja se koskee Leonardo-ohjelman TAO: ta. Mikä tuo TAO sitten on? Se on teknisen avun toimisto, joka valittiin tarjouskilpailun perusteella. Tarjouspyyntö Leonardosta annettiin itse asiassa ennen komissioon tuloani. Leonardo-ohjelmaan liittyvä teknisen avun toimisto on toiminut niin hyvin, että Leonardo-ohjelmaa pidetään yleisesti ottaen menestyksenä, ja koulutusasioita käsittelevä neuvosto on juuri lisännyt tuntuvasti sen budjettimäärärahoja.
Jotkin teknisen avun toimiston Leonardo-ohjelmaa koskevat ehdotukset tai maksuanomukset ovat olleet useaan otteeseen PO XXII: n tarkkailun ja valvonnan kohteena. PO XXII on kieltäytynyt hyväksymästä anomuksia, ja olemme tutkineet suuren joukon PO XXII: n virkamiesten tekemistä huomautuksista. Olen ollut sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan kuultavana viimeksi 5. tammikuuta. Selvitin heille tuota tapausta, ja huomenna olen siellä kuultavana uudelleen.
Välihuomautuksia
Kuulkaahan, jos tämä ei kiinnosta, ei kysymyksiäkään tarvitse esittää!
Palaan siis huomenna sosiaali- ja työllisyysasiain valiokuntaan tutkiakseni erittäin perusteellisesti herra Van Buitenenin Leonardo-ohjelmaan liittyvästä teknisen avun toimistosta laatiman tutkimuksen sisältöä.
Tänään voin sen sijaan todeta, että asianosaiset valiokunnat, erityisesti koulutusasioita sekä tutkimusta käsittelevät parlamentin valiokunnat ovat aina olleet tukenani, ja tämän luottamuksen ansiosta olemme päässeet hyviin tuloksiin verrattuna neuvostoon, joka on nykyisessä tilanteessa erittäin vastahakoinen unionin menojen suhteen. Olemme edistyneet uusilla aloilla koulutuksessa, sillä koulutusasiat ovat kuuluneet komission vastuualueeseen vasta Maastrichtin sopimuksen voimaantulon jälkeen. Olemme perustaneet jatkokoulutusta ja ammatillista pätevyyttä vahvistavia järjestelmiä. Olemme parlamentin avustuksella käynnistäneet kansalaisten vapaaehtoispalvelun, sillä ilman parlamentin tukea en olisi koskaan päässyt samaan tulokseen neuvoston kanssa, ja luulen, että kaikkien näiden saavutusten osalta voimme olla tyytyväisiä yhteistyöhön, joka on vallinnut minun osaltani ja myös kollegoideni osalta neuvoston kanssa.
Toivon, että saitte vastauksen joihinkin kysymyksiinne. Muiden kysymysten osalta olen valmis käymään kaikissa valiokunnissa, joissa toivotte minun vierailevan. Talousarvion valvontavaliokunnassa kävinkin tässä eräänä päivänä. Olen valmis koska tahansa vierailemaan valiokunnissanne, jotta voisimme tuoda kantamme esille näissä kysymyksissä.

Böge
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Saammeko me kaikki tästä lähtien jäädä istumaan saatuamme teiltä puheenvuoron?

Puhemies
Rouva Cresson puhui tällä kertaa istualtaan tilan puutteen vuoksi. Tietenkään tämä ei ole yleinen käytäntö, ja te tiedätte sen.
Annan puheenvuoron herra Marínille, myöskin hänen omasta pyynnöstään.

Marín
komission jäsen. (FR) Arvoisa puhemies, kiitos puheenvuorosta. Tekisin vain erään pienen tarkistuksen, sillä eri puhujille vastaaminen esitettyjen ehdotusten perusteella kuuluu luonnollisesti komissiota edustavalle puheenjohtaja Santerille. Haluaisin kuitenkin vastata kehotukseenne, sillä tiedän, että se on vilpitön.
Miksi en sitten yhtenä komissiossa pisimpään olleena jäsenenä ole ollut tilanteen tasalla? Kannan tietenkin vastuun omalta osaltani, myönnän sen avoimesti. Erääseen asiaan haluaisin silti kiinnittää huomiota. Hyvät parlamentin jäsenet, oltuani 14 vuotta hallinnon palveluksessa, olen epäilemättä saanut aikaan hyvää, mutta olen tehnyt myös virheitä. Se on aivan tavallista politiikassa, mutta sitä en voi hyväksyä, rouva Theato, että minua syytetään petoksista. En ole syyllinen yhteenkään petokseen. Se, että olisin erehtynyt päätöksissäni, on sen sijaan erittäin todennäköistä.
Mitä ensimmäiseen kohtaan tulee - rouva Theato ja herra Fabra Vallés ovat siitä tietoisia - kun sain tiedon eturistiriidan olemassaolosta, minä, komissaari Marín, keskeytin kaikkien ohjelmien täytäntöönpanon. Näin todella tein. Lisäksi te sanoitte tuolloin olevanne vakuuttuneita siitä, että komission päätös olla jatkamatta sopimusta ja keskeyttää ohjelman täytäntöönpano yksityiskohtaisten tutkimusten valmistumiseen asti oli oikea.
Herra Martens, erotin kaksi teknistä avustajaa: siinä komission todellinen draama. Puheenjohtaja Santer sanoi, että henkilökunnan riittämättömyys ja asioiden hätäinen hoito varsinkin viimeisten neljän vuoden aikana on johtanut siihen, että suurin osa ohjelmistamme on teetetty ulkopuolisilla asiantuntijoilla. Tarkoittaako tämä sitä, että kaikki ulkopuoliset asiantuntijat ovat kelvottomia? Ei tarkoita, sillä suurin osa ulkopuolisista asiantuntijoista on erittäin päteviä, osaavia ja ammattitaitoisia, mutta tuon järjestelmän sisällä on myös asiantuntijoita, jotka ovat meidät pettäneet. Olen tietenkin pahoillani siitä, herra Müller, mutta se on totuus.
Yhdessä asiassa olemme eri mieltä, vain yhdessä. Nimittäin siinä, pitikö asiakirja luovuttaa oikeusviranomaisille vai ei. Tästä olimme eri mieltä, rouva Theato, sillä tuolloin Euroopan parlamentti piti toimintaani esimerkillisenä.
Rankaisin siis ulkopuolisia asiantuntijoita ja annoin oikeuden päättää heidän rankaisemisestaan. Teidän on kerrottava se kollegoillenne, hyvä rouva. Asia on loppuun käsitelty. Ongelmamme oli se, olisiko virkamiehemme pitänyt saattaa oikeuden eteen vai ei. Kysymys on arkaluonteinen. En halua jatkaa tällä tavoin.
Arvoisa puheenjohtaja tarjosi teille yhdenlaista menetelmää. Keskustelkaamme siitä. Tutkikaamme asiaa. Työ on kuitenkin osittain saatu päätökseen. Yksi palapelin pala on vielä kateissa. Herra Martens, vakuutan tietenkin olevani erittäin pahoillani tilanteesta. Voin olla väärässäkin, mutta itse en koe olevani epärehellinen. Olette tuntenut minut jo kauan. Olen varmasti tehnyt paljon virheitä. Olen voinut toimia poliittisesti väärin. Mutta teidän on hyvä tietää, että vaikka olen ollut pisimpään komissiossa, en ole kertaakaan, en kertaakaan koko komissiossa työskentelyni aikana, tietoisesti suostunut mihinkään petokseen viittaavaan.
Suosionosoituksia

Santer
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluaisin vastata lyhyesti joihinkin puheenvuoroihin ja aloittaa niistä, joissa meiltä tiedusteltiin, miksi esittelemme ohjelmamme nyt, ja eikö meidän olisi pitänyt tehdä se ennen maaliskuuta 1998. Tähän vastaisin, että nykyinen komissio ryhtyi jo vuonna 1995 nykyaikaistamaan hallintoaan ja kehittämään SEM 2000 -järjestelmän yhteydessä ohjelmaa, jonka tarkoituksena on uskottavaan talouden- ja varainhoitoon pyrkiminen.
Myös UCLAFista on tehty toimintakykyisempi. Esitinkin hetki sitten siihen liittyviä tietoja: vuonna 1994 UCLAFissa oli 40 työntekijää, nyt kolme kertaa enemmän. UCLAFin tutkittavana on parhaillaan 950 tapausta, joista vain 27 koskee komissiota. Muut tutkimukset koskevat jäsenvaltioita. Tämä asetelma on syytä muistaa. Vuosilta 1992, 1993 ja 1994 peräisin olevien petosten paljastuminen on niin ikään UCLAFin toiminnan ansiota, mutta myös toteutettujen tarkastusten ja tutkimusten ansiota. Siksi sanoinkin, herra Görlach, että meistä oli tavallaan tullut oman avoimuuspolitiikkamme uhreja, sillä ainakin mitä ECHOon tulee - muistanette varmaan, että kaikki alkoi ECHOsta - juuri omat yksikkömme, toisin sanoen UCLAFin yksiköt, paljastivat petokset. Tämä on syytä muistaa.
Meidän ei myöskään pidä sortua yleistyksiin. ECHOsta löydettiin neljä petostapausta, jotka vietiin oikeuteen asianmukaisin seurauksin. Kyse oli neljästä sopimuksesta, joiden arvo oli 400 0-600 000 ecua, tai nykyään euroa, ECHOn yli 500 miljoonan euron vuotuisesta kokonaisbudjetista.
Näin ollen en toivoisi yleistysten tahraavan kaikkien niiden kehitysaputyöntekijöidemme ja lukuisten kansalaisjärjestöjen mainetta, jotka osallistuvat ECHOn ohjelmien täytäntöönpanoon. Tämä humanitaarisen avun toimistomme edustaa kuitenkin kaikkein näkyvintä, sanoisin jopa kaikkein kauneinta, tehtävää Euroopassa, Euroopan unionissa ja muualla maailmassa: on syytä muistaa, että ECHO toimii toisinaan erittäin vaikeissakin kriisitilanteissa esimerkiksi Bosnia-Hertsegovinassa, Suurten järvien alueella, Intiassa, Latinalaisessa Amerikassa tai muualla.
Näin ollen meidän on oltava selvillä näiden petosten taustoista. ECHOn yhteydessä viitataan neljään tapahtumaan, jotka juontavat juurensa vuosilta 1993-1994 ja joiden päävaikuttimena oli - kuten hetki sitten totesin - että vuosina 1991-1992 komissio oli useiden uusien tapahtumaketjujen ja tehtävien edessä: näitä olivat muun muassa Berliinin muurin romahtaminen, Keski- ja Itä-Eurooppaan syntyneet uudet demokratiat ja niiden kehittäminen Phare-ohjelman avulla, entisen Jugoslavian veljessodat, suurimmat pakolaisvirrat sitten toisen maailmansodan ja niin edelleen. Tuolloin henkilöstöresursseista oli jonkin verran pulaa, joten meidän on vältettävä yleistämistä. Säännönvastaisuuksia on toki tapahtunut, mutta ei petoksia.
Meidän on kaikkien jäsenvaltioiden tavoin uurastettava säännönvastaisuuksien kitkemiseksi. Jokainen, joka omassa jäsenvaltiossaan lukee tilintarkastustuomioistuimen kertomusta, voi todeta siinä joitakin säännönvastaisuuksia. Tällöin kuitenkin tiedetään, kuinka niitä pitää käsitellä: jäsenvaltioiden parlamenttien ja hallitusten välillä, valtiovarainministeriössä ja niin edelleen. Siksi sanoin, että emme viivytelleet aloittaaksemme tarvittavat uudistukset, koskivatpa ne sitten MAP 2000: ta, SEM 2000: ta tai UCLAFin vahvistamista.
Palatkaamme nyt rouva Theaton esittämiin kysymyksiin. Olen luonnollisesti valmis tiedottamaan luettelosta, joka on laadittu niistä 27 sisäisestä tapauksesta, joihin komission toimijoita tai virkamiehiä on mahdollisesti sekaantunut. On kuitenkin sanottava, että talousarvion valvontavaliokunnan ja rouva Gradinin välille, jos tietoni pitävät paikkansa, on tehty jonkinlainen sopimus, jonka perusteella komission on toimitettava neljästi vuodessa sisäisten tapausten määrää ja niiden etenemistä koskevat tilastotiedot joko oikeusviranomaisten taikka nimittävien viranomaisten käsiteltäväksi. Saamieni tietojen mukaan ensimmäiset tilastotiedot on toimitettu viime marraskuun 23. päivänä. On totta, että tiedoista ei käy ilmi henkilöiden nimiä, sillä on otettava huomioon yksityishenkilöiden ja yritysten oikeudet puolustautumiseen. Myös tässä suhteessa meillä on velvollisuuksia, joita on noudatettava.
Totesin juuri äsken, että olemme tehneet petosten torjuntayksikköä OLAFia koskevan ehdotuksen. Tiedän, että Euroopan parlamentilla on esitettävänään kritiikkiä tai ehdotuksia. Keskustelkaamme niistä, jotta tavoitteemme riippumattoman ja puolueettoman petosten vastaisen toimiston luomiseksi toteutuisi mahdollisimman hyvin. Lyökäämme päät yhteen ja keskustelkaamme sekä Euroopan parlamentin ja komission että neuvoston kanssa yhdessä, ja perustakaamme tuo toimielinten välinen elin, mitä itse asiassa pyydettiin jo edellisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa Wienissä. Tehkäämme niin!
Ehdotin myös asiantuntijakomitean perustamista ymmärtääkseni, kuinka näistä kysymyksistä olisi syytä keskustella. Mutta OLAFiin palatakseni, ehdotuksen peruuttamista emme harkitse. Keskustelkaamme ehdotuksesta yhdessä parlamentin kanssa arvioidaksemme, kuinka sitä voitaisiin muokata, ja olen varma, että kun kerran asettamamme tavoitteen toteuttamiselle löytyy yhteistä tahtoa, myös keinot tuon tavoitteen saavuttamiseksi löytyvät.
Mitä tulee neljänteen kysymykseenne eri asiakirjojen toimittamisesta oikeudelle, herra Marín vastasikin siihen jo osittain. Toimitamme asiakirjat oikeusviranomaisille heti, jos otaksutaan, että on tapahtunut petos. Vasta tällöin asiakirjoja voidaan luovuttaa oikeudelle. Kun otetaan huomioon yksilön oikeus puolustautumiseen ja suojeluun, olen sitä mieltä, että tätä periaatetta ei voida sivuuttaa.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tässä muutamia huomioita, joita halusin tehdä voidakseni osoittaa, että ehdotuksemme ovat vakavasti otettavia. Niiden tekemiseen ei vaadittu parlamentin painostusta tai tätä keskustelua, jonka perimmäiseen syyhyn en takerru sen enempää, sillä minulla olisi siitä paljonkin sanottavaa. Rouva Green puhuikin siitä. Näin ollen tämän keskustelun pitäisi myös antaa meille potkua, joka on tarpeen sellaisten menetelmien löytymiseksi, joilla sisäisen hallintomme avoimuus on tosiasiallisesti turvattavissa. Euroopan parlamentilla on jossain määrin valvontavaltuuksia tässä suhteessa.
Tärkeintä on nyt käsittääkseni jättää moneen kertaan kuljetut tiet ja unohtaa menneet, sillä tulevaisuudessa meitä odottaa tärkeä työ, poliittinen tehtävä, ja sen saavuttamiseksi toivonkin teiltä luottamusta politiikkaamme kohtaan. Tämä on keskustelumme ydin. Voin kunnian ja omantuntoni kautta vakuuttaa milloin tahansa, ettei komission tarkoituksena ollut millään tavoin painostaa 16. joulukuuta antamallaan julkilausumalla parlamentin jäseniä. Koska teidän tavoin myös minä olen työskennellyt parlamentissa, en pelkästään Euroopan parlamentissa vaan myös kansallisella tasolla, olen vahvasti sitä mieltä, että toimeenpano- ja lainsäädäntövallan välille on synnyttävä luottamukselliset suhteet, sillä tulevaisuuden haasteet ovat voitettavissa vain toimielinten välisten luottamuksellisten suhteiden avulla.
Suosionosoituksia

Puhemies
Paljon kiitoksia. herra Santer.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.
Istunto päättyi klo 20.00.

