Tilbagebetaling af fællesskabsmidler (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Paulo Casaca for Budgetkontroludvalget om inddrivelse af fællesskabsmidler.
Paulo Casaca 
Hr. formand, fru kommissær! Hvis vi skal kunne inddrive Fællesskabets fordringer, er der brug for beslutsomhed, bogholderi, gennemsigtighed, omhu, proportionalitet samt harmoniserede regler og procedurer. Det er desværre langt fra tilfældet i dag.
De europæiske institutioner må ikke lukke sig inde i et univers af bestemmelser og procedurer, uden tilstrækkelig kontakt med den virkelige verden. Netop derfor tager denne betænkning om inddrivelse af fællesskabsmidler udgangspunkt i et konkret eksempel, nemlig det største beløb, der skal tilbagebetales, anslået til næsten 100 millioner euro. Sagens alvor er dog endnu større.
Der er tale om en forbrydelse begået af en kriminel organisation med indblanding af adskillige europæiske virksomheder, der takket være de italienske myndigheders efterforskning og samarbejde detaljeret er blevet meddelt de europæiske instanser. Guardia de finanzas efterforskning afslørede ulovlig import af smør gennem virksomheder kontrolleret af den napolitanske camorra, forfalskning af smørret med oksefedt, vegetabilsk olie og det kemiske stof lipostrol, salg af tusinder af tons af slutproduktet til forskellige europæiske virksomheder og svigagtig anvendelse af det for at opnå eksportrestitution og afsætningsstøtte til konditorvarer. Disse forhold blev meddelt både Fællesskabets og medlemsstaternes myndigheder.
Syv år efter den italienske efterforskning kan vi nu gøre status. I en af medlemsstaterne besluttede myndighederne først at iværksætte en undersøgelse fire år efter den oprindelige italienske rapport, og der er endnu ikke inddrevet nogen af de 40 millioner euro, der menes at udestå. I en anden medlemsstat er der endnu ikke sket noget i sagen, og der er derfor ikke inddrevet en eneste af de mere end 50 millioner euro, der udestår. I en tredje medlemsstat er det blevet set som et rent administrativt problem, og bøderne er blevet nedsat til næsten symbolske beløb.
Udenfor Italien, hvor der på nationalt initiativ er sket snesevis anholdelser for mord, ulovlig våbenbesiddelse og deltagelse i kriminel organisation, og hvor der stadig foregår omfattende retssager, er der ingen realistiske forventninger til, at nogen straffes, eller fællesskabsmidlerne inddrives i de berørte stater. Alting tyder på, at alle sagerne falder på grund af forældelse.
På grund af retsvæsnets tavshedspligt har de fleste nationale myndigheder med ansvar for fødevaresikkerhed endnu ikke fået meddelelse om denne svindel. Mens Fællesskabets og de nationale myndigheder agerer med slående mangel på engagement og koordinering over for denne store forbrydelse, kan vi se talrige tilfælde på, at man med grundlag i beføjelser til at inddrive Fællesskabets midler udsætter ærlige landbrugere for tvangsinddrivelse af midler uden saglig begrundelse og af undertiden urimelige proceduremæssige årsager, hvorved de risikerer at havne i fattigdom. For disse mennesker gælder principperne ikke om, at man er uskyldig, indtil andet er bevist, at man har ret til at blive oplyst om anklagen, at der skal være proportionalitet mellem forbrydelse og straf, og at man skal sikres nødvendige midler til sit forsvar. Faktum er, at traktatens artikel 280 ikke overholdes. Samarbejdet mellem Kommissionen og medlemsstaterne om at beskytte Fællesskabets finansielle midler er en fiktion. Borgerne må konstatere, at der ikke findes nogen effektiv og hensigtsmæssig beskyttelse af disse interesser.
Denne situation må ændres radikalt, hvad enten det så skal ske ved at omdefinere Eurojusts funktioner eller ved at oprette et europæisk statsadvokatur eller en anden effektiv mekanisme. Vi har brug for et europæisk initiativ, der gør retssamarbejdet om at beskytte Fællesskabets finansielle interesser til en realitet, og ikke den fiktion, som vi har kunnet bevidne i dette tilfælde, der har været det største af sin art for Fællesskabets finanser.
Dalia Grybauskaitė
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke hr. Casaca for en meget god, interessant og nyttig betænkning. Der tages hensyn til direkte forvaltning, der primært henhører under Kommissionen, og delt forvaltning, som Kommissionen deler med medlemsstaterne.
Med hensyn til inddrivelse under direkte forvaltning takker Kommissionen ordføreren for hans støtte til den nuværende revision af finansforordningen, som vi allerede har fremlagt, navnlig til forslaget om fastsættelse af en forældelsesfrist på fem år og naturligvis til forslaget om privilegeret stilling for fiskale fællesskabsfordringer i de nationale lovgivninger, som Rådet desværre ikke ønskede at støtte.
Med hensyn til inddrivelse under delt forvaltning er Kommissionen enig i, at medlemsstaterne har et stort ansvar, da de fleste udgifter hidrører fra delt forvaltning. Kommissionen er enig i ordførerens analyse af den lave inddrivelsessats i visse medlemsstater. I et enkelt tilfælde er der tale om 95 millioner euro.
Jeg vil imidlertid gerne understrege, at denne Kommission har lagt særlig vægt på spørgsmålet om inddrivelse. I perioden 2003-2006 nedbragte Kommissionen de udestående fordringer fra 553 millioner euro til kun 160 millioner euro i september i år. I den specifikke sag med de 95 millioner euro pågår der en strafferetlig domstolsundersøgelse i en medlemsstat, og en anden domstol er inddraget i sagen. Der skal således inddrives under 100 millioner euro i nær fremtid og 95 millioner euro, når undersøgelsen er blevet gennemført.
Vi er meget tilfredse med betænkningen som helhed. Vi samarbejder med Parlamentet, navnlig med ordføreren for finansforordningen. Vi arbejder tæt sammen med Budgetudvalget om dette spørgsmål. Vi vil give Dem et behørigt skriftligt svar på betænkningen og henstillingerne.
Ingeborg Gräßle
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Indledningsvis vil jeg på gruppens vegne gerne takke ordføreren for en virkelig meget interessant og også vigtig betænkning, for der er stadigvæk meget galt med den måde, som fællesskabsfordringer inddrives på, særligt den måde, som medlemsstaterne griber det an på, og det er meget beklageligt, at Rådet glimrer ved sit fravær i dag.
Fru kommissær, vi kan se, at der er gjort større fremskridt, efter at De har taget hånd om sagen, men jeg tror, at vi må beskæftige os meget intensivt med at skabe forbedringer på bestemte områder i de kommende måneder, navnlig inden for landbrugspolitikken, som udgør kernen med hensyn til fordringerne, og hvor meget fortsat ikke er, som det burde være, hvor 70 % af de gamle fordringer stammer fra perioden 1971-2002. Vi taler her om 3,1 milliarder euro, hvoraf 70 % endnu ikke er inddrevet. Den nuværende situation er nærmest pinlig, idet der samlet set er inddrevet under en femtedel af de udestående 6 milliarder euro i 2002.
Revisionsrettens formand sagde for nylig - og, hr. formand, jeg vil gerne protestere over tidspunktet for denne debats afholdelse, fordi Budgetkontroludvalget netop nu bliver præsenteret for en meget vigtig rapport - at inddrivelsen sker stadig mere trægt, og at sanktionerne er fuldkommen uforholdsmæssige. Problemet er medlemsstaterne, og jeg tror, at vi alle her i Parlamentet er på samme side, og at vi under alle omstændigheder vil rejse krav om at sidestille skatte- og afgiftskravene og fællesskabsfordringerne i forbindelse med drøftelserne om finansforordningen, da vi betragter det som værende meget vigtigt.
Det er også vigtigt at yde større støtte til de revisorer, som arbejder der, hvor disse ting foregår, navnlig dem, som arbejder for nationale myndigheder, for de løber en risiko for at blive straffet for deres egen forvaltnings fejl, hvorfor de har brug for særlig beskyttelse fra vores side.
Internt i Kommissionen har vi også et problem. Indtil for nylig var det umuligt at få oplysninger om den aktuelle gældsstørrelse, og jeg håber, at der med moderniseringen af regnskabsførelsen vil indtræde en bedring her. Afslutningsvis vil jeg sige, at vi vil sørge for, at dette emne ikke bliver taget af dagsordenen.
Jeffrey Titford
for IND/DEM-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Jeg opfatter betænkningen som én lang retfærdiggørelse af et europæisk statsadvokatur. At dømme efter hr. Casacas tonefald er han rent faktisk ligefrem fornærmet over, at medlemsstaternes lovgivning ikke altid kan tilsidesættes af Kommissionen. Gud forbyde det! Ifølge betænkningen skal vi omgå dette problem ved at oprette et statsadvokatur, der har beføjelser til at tilsidesætte medlemsstaternes lovgivning. Dette skal ske med henblik på at "fremme en mere "samlet" procedure", og derudover er det andet afgørende formål at bidrage til en forenkling.
Som en konsekvent fortaler for nationalstaten er jeg stærkt imod oprettelsen af et europæisk statsadvokatur, og enhver, der er til stede i dag, og som går oprigtigt ind for demokrati snarere end blot at foregive interesse, bør indtage samme holdning. Jeg opfordrer navnlig medlemmerne af Europa-Parlamentet fra mit land til at støtte mig og forsvare den britiske lovgivning.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! Det er tydeligt, at mange betragter det som en forseelse i småtingsafdelingen at bortødsle fællesskabsmidler, for hvordan skal man ellers kunne forklare, at kun 17 % af de 3,1 milliarder euro, der er udbetalt i strid med reglerne i de seneste omkring 30 år, er blevet inddrevet igen. Utilstrækkelige kontrolprocedurer og tilsidesættelse af EU's regler synes at høre til dagens orden.
Det er slemt nok, at milliarder af fællesskabsmidler forsvinder på falske konti, men når inddrivelsen ikke engang fungerer i selv de sjældne tilfælde, hvor ulovlige betalinger kommer frem for dagens lys, eller sker så langsomt, at de ansvarlige går under jorden og pengene forsvinder, så bliver det klart, at EU lider af noget, der ligner organiseret uagtsomhed.
Det kan ikke være rigtigt, at der gentagne gange bliver sjusket med håndteringen af fællesskabsmidler - og det i de samme medlemsstater - uden at nogen må tage konsekvenserne. Medlemsstater, som ikke inden for en frist på maksimalt to år gør alt for at inddrive udestående fordringer, skal efter min mening selv dække tabet.
Simon Busuttil
(EN) Hr. formand! EU-midler, der forsvinder, eller som der ikke kan redegøres for, bliver ofte forsidestof. Det er en skam, at den indsats, der gøres for at undgå, at midlerne forsvinder - og for at inddrive forsvundne midler - alt for ofte er for teknisk og for kedelig til at blive omtalt og da slet ikke på forsiden. Der gøres imidlertid en indsats for at inddrive midler, og denne bør støttes, om end der skal gøre mere, som ordføreren klart gør opmærksom på.
Der skal især gøres en yderligere indsats for at inddrive midler udbetalt i forbindelse med delt forvaltning. Vi er afhængige af de nationale myndigheders fulde samarbejde, hvis dette skal lykkes. Jeg får til tider det indtryk, at de nationale myndigheder ikke er helt så villige til at yde deres bidrag, når der er tale om fællesskabsmidler. Hermed siger de egentlig: "Vi har kun ansvaret for det nationale budget". Men sådan ligger landet ikke. Når EU-midler anvendes på nationalt plan, er de nationale myndigheder helt klar aktivt involveret. De nationale myndigheder har også et stort ansvar for at sikre, at fællesskabsmidler ikke anvendes fejlagtigt, ulovligt eller endog svigagtigt. Hvis dette er tilfældet, skal der tages skridt til at inddrive midlerne.
Medlemsstaterne opfordres med rette til at stå fast, at yde deres bidrag, at organisere sig bedre og at udvide samarbejdet med Kommissionen, således at inddrivelsen af midlerne er effektiv og bliver et afskrækkende middel i sig selv.
Markus Pieper
(DE) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg hilser hr. Casacas betænkning meget velkommen, og som medlem af Regionaludviklingsudvalget må jeg sige, at jeg er meget bestyrtet over, at sviget og uregelmæssighederne er steget så drastisk.
Skaderne i forbindelse med de strukturpolitiske foranstaltninger steg fra 480 millioner euro i 2003 til 694 millioner euro i 2004, som er det seneste referenceår, hvor omkring 70 % af de ukorrekt bevilgede midler stammede fra strukturpolitikområdet, og her må man endvidere tage højde for en gråzone. Hvis vi - som beskrevet i initiativbetænkningen - ikke i tilstrækkelig grad er i stand til at få de uberettiget udbetalte midler tilbage, kaster det et dårligt lys på EU. Udestående fordringer på i alt ca. 3 milliarder euro er bestemt ikke peanuts.
Men det handler ikke kun om det økonomiske tab for EU. Hvis tilbagebetalingen af disse penge ikke fungerer tilstrækkelig effektiv, er det en invitation til andre til at misbruge støttemidler. Uanset, om der er udbetalt penge i forbindelse med forsætligt svig eller ved en fejl, så skal tilbagebetalingen fungere gnidningsløst og effektivt, og selv om denne fremgangsmåde kan forekomme uforholdsmæssig i det enkelte tilfælde, skal medlemsstaterne gøre brug af den. Jeg opfordrer dem derfor til at gribe hårdere ind og samordne deres statsadvokaturer, men jeg beder dem også om i højere grad at inddrage Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) i procedurerne, og jeg beder Kommissionen om at påtale misbruget af støttemidler stærkere offentligt.
Europa har behov for gennemskuelighed, og det gælder også for EU's støtteordninger. Hvis der anvendes midler til formål i strid med den oprindelige hensigt, så må vi sætte en stopper for det, hvilket kræver større åbenhed. Det takker jeg ordføreren for at have bidraget til.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordføreren for betænkningens nærmest retsvidenskabelige karakter. Bortset fra det åbenlyse tab af midler, som EU betragter som et meget alvorligt problem, er der en bred opfattelse i befolkningen af, at der er tale om svig. Denne opfattelse er til en vis grad uretfærdig og har en negativ indvirkning på den meget store indsats, der ydes gennem Den Europæiske Unions budget i alle medlemsstaterne. Vi må ikke glemme dette og skal således fokusere på det egentlige problem. Borgerne giver desværre denne anonyme størrelse, Den Europæiske Union, skylden, selv om problemet er tættere på, nemlig i de enkelte medlemsstater. Dette budskab skal også fremstå klart.
Det er uacceptabelt, at der er så store udestående fordringer - i juni 2002 nåede gælden op på ca. 3,5 milliarder euro. En stor del af disse midler i landbrugssektoren er simpelthen ikke blevet inddrevet grundet problemer med medlemsstater, der ikke ønsker at samarbejde.
Reformen af den fælles landbrugspolitik i 2003 vil formodentlig forbedre situationen på landbrugsområdet. Indførelsen af enkeltbetalingsordningen og dens tætte tilknytning til krydsoverensstemmelsesforanstaltninger vil sikre, at der kun udbetales midler, når det er relevant. Jeg er lidt bekymret over, at vi som følge af tidligere fejl på landbrugsområdet stiller store krav om krydsoverensstemmelse. Flere landmænd har kontaktet mig og fortalt, at de ikke underrettes om inspektioner på forhånd, og at de får store bøder for meget små fejl. Her går vi for vidt, og vi skal passe på, at vi ikke går for langt i denne retning. Det er meget nemt at håndtere og spore 5 euro, men 5 milliarder euro slipper tilsyneladende gennem nettet. Det glæder mig, at kommissær Fischer Boel har udtalt, at hun vil lægge mindre vægt på en drakonisk gennemførelse, men samtidig sikre, at vi opfylder reglerne.
Vi skal have midlerne retur. Jeg vil imidlertid gerne afslutningsvis anføre, at debatten, og forhåbentlig indsatsen for bedre lovgivning, formodentlig vil forbedre forholdene. Fortiden er ikke køn. Lad os håbe, at fremtiden bliver kønnere.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag kl. 12.00.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Véronique Mathieu
(FR) Det er nødvendigt at understrege, at inddrivelsen af fællesskabsmidler som følge af uregelmæssigheder eller svig fortsat sker i utilstrækkeligt omfang. Finansforordningen skal anvendes mere strengt, og den skal revideres.
Parlamentet er således af den opfattelse, at forenklingen af inddrivelsesprocedurerne og en bedre koordination mellem Kommissionens tjenestegrene og de kompetente nationale organer er af afgørende betydning. Det største problem er, at der ikke er nogen national myndighed, der har det fulde ansvar for kvaliteten og overvågningen af den nationale kontrol, selv om 80 % af ansvaret for gennemførelsen af Fællesskabets budget er overdraget til medlemsstaterne, idet de forvalter det i fællesskab. Ordningernes kompleksitet foranlediger medierne til at drage Kommissionen til ansvar for problemerne med ulovlige aktiviteter og følgelig endog også for inddrivelsen af midler, selv om disse problemer først og fremmest skabes i de enkelte medlemsstater.
Et udvidet samarbejde mellem OLAF, Eurojust og Europol, en øget anvendelse af inddrivelsesproceduren igennem retlige kanaler og et krav fra Parlamentet til Kommissionen om at fastlægge de lovgivningsmæssige rammer for den finansielle håndtering af uregelmæssigheder og om regelmæssigt at fremlægge en rapport via generaldirektoratet om inddrivelsesprocedurens forløb er alle vigtige foranstaltninger, der vil gøre procedurerne mere gennemsigtige og effektive.
