Modificarea Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene cu privire la un mecanism de stabilitate pentru statele membre a căror monedă este euro (dezbatere)
Președinte
Următorul punct pe ordinea de zi este raportul dlui Brok și al dlui Gualtieri, în numele Comisiei pentru afaceri constituționale, privind modificarea Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene cu privire la un mecanism de stabilitate pentru statele membre a căror monedă este euro (00033/2010 - C7-0014/2011 - 2010/0821/NLE)).
Elmar Brok
Dle președinte, domnilor comisari, stimați colegi, moneda euro este o poveste de mare succes. Euro este una dintre cele mai stabile monede din lume și a depășit dolarul pe piețele internaționale. Putem observa că situația economiei Statelor Unite este mult mai gravă decât cea a Europei. Totuși, având în vedere că nu există condiții uniforme, se observă și că anumite regiuni din zona euro, anumite state membre, încă se confruntă cu dificultăți și trebuie să rezolvăm aceste probleme.
Un eșec al monedei euro ar putea fi extrem de costisitor pentru toți cei care facem parte din acest sistem globalizat și doresc să vă spun că țara mea, deși uneori reacționează ca și cum ar fi trebuit să facă sacrificii deosebite, este principalul beneficiar sau unul dintre principalii beneficiari ai monedei euro. Astfel, nu este vorba despre un act de auto-sacrificiu, ci, mai degrabă, despre respectarea interesului comun al tuturor statelor, fie ele mari sau mici, bogate sau sărace. Trebuie să fim uniți.
Totodată, pentru a fi credibili, trebuie să prezentăm un front unificat. Nu putem să permitem ca o agenție de rating de credit precum Moody's să diminueze cu trei niveluri ratingul unei țări, practic peste noapte. Dacă se va întâmpla acest lucru, vom avea din nou probleme din cauza presiunii exercitate de Statele Unite. Și în acest caz trebuie să fim mai uniți. Mă bucur, deci, că încercăm, în trei moduri, să creăm condițiile necesare pentru a ne asigura credibilitatea. Acestea sunt: înăsprirea Pactului de stabilitate și creștere, cu opțiuni de intervenție mai mari, accentuarea rolului Comisiei și un sistem de avertizare timpurie, semestrul european, în cadrul căruia se va observa într-o fază inițială dacă, și în ce măsură, disciplina bugetară poate și trebuie să fie urmată de către statele membre. Toate aceste demersuri ne vor consolida capacitățile, astfel încât să nu ne mai aflăm din nou într-o situație precum cea de față, iar aceasta ne va permite să ne asigurăm o credibilitate durabilă.
În al doilea rând, această criză nu poate fi depășită exclusiv prin disciplină bugetară. Vom reuși să ieșim din această criză a datoriilor numai printr-o combinație între disciplină bugetară și creștere. Din acest motiv, trebuie depuse eforturi pentru promovarea creșterii și competitivității. Mă bucur că propunerile formulate în acest domeniu sunt modificate pas cu pas, astfel încât nu se bazează pe o abordare exclusiv interguvernamentală, ci sunt integrate treptat și în metoda comunitară, acolo unde Uniunea Europeană deține competențele relevante. Rezultatul acestui demers este acela că numeroase dintre preocupările pe care Parlamentul le avea, pe bună dreptate, în legătură cu o anumită propunere sunt rezolvate treptat. Acești doi factori, competitivitatea și disciplina bugetară, merg, însă, mână în mână.
Al treilea aspect la care doresc să mă refer este revizuirea Tratatului pe care l-am inițiat și asupra căruia Consiliul European poate decide doar la 24 martie, dacă ne vom fi formulat opinia până la acea dată. S-a propus un amendament la articolul 136 alineatul (3) din Tratat. Împreună cu dl Gualtieri și cu Comisia pentru afaceri constituționale, consider că ar fi mai bine să modificăm articolul 136 alineatul (1), reformulându-l pentru a veni în întâmpinarea cerințelor noastre.
Știm, însă, că această abordare ar putea fi greu de pus în aplicare, deoarece, din rațiuni politice și de timp, scopul nostru trebuie să fie procedura simplificată și nu trebuie să aibă loc referendumuri. Dacă, din motivele menționate, acest lucru nu este posibil, trebuie să ne asigurăm cel puțin că Consiliul își va asuma obligațiile care clarifică faptul că abordarea interguvernamentală în acest caz nu înseamnă că în Uniunea Europeană se vor crea noi structuri permanente, ci că va fi folosită în continuare, ca în trecut, doar ca metodă unde este necesară inovarea. Așadar, aceste condiții trebuie respectate, pentru a crea condițiile propice pentru posibilitatea de corelare în caz de transfer către metoda comunitară și pentru efectuarea unei îmbunătățiri de acest gen, astfel încât să putem acționa, pe termen lung, la nivel comunitar.
Aceasta înseamnă că înțelegem și slăbiciunile abordării interguvernamentale. O abordare interguvernamentală înseamnă absența integrală sau aproape integrală a oricărei legitimități parlamentare și conduce la o incapacitate completă de a acționa în multe domenii, din cauza cerinței de unanimitate. Aceasta înseamnă că soluția comunitară - metoda "Monnet” - este întotdeauna mai legitimă și facilitează o capacitate mai mare de acțiune. Să nu uităm aceste aspecte în cadrul acestei dezbateri.
Parlamentul European dorește să creeze condițiile necesare pentru ca, prin măsurile luate în diferitele domenii, să revenim la abordarea de a utiliza instituțiile comunitare. În această privință, nu este vorba în special despre Parlamentul European, deoarece, în cazul abordării interguvernamentale, avem cel mult dreptul de a fi consultați. Este vorba despre o implicare mai mare din partea Comisiei, care realizează activitatea pe teren, efectuează o evaluare și prezintă propuneri. Totodată, Comisia ar trebui să propună un regulament care să guverneze aceste aspecte, pentru a le integra în legislația comunitară.
Profit de ocazie pentru a-l saluta pe dl Corbett, în calitate de reprezentant al Consiliului European, și sper că această instituție este pregătită să creeze condițiile necesare în discuțiile cu noi până la 24 martie și să îi ofere Parlamentului asigurarea că această abordare poate fi folosită astfel încât să se poată proiecta în mod riguros măsurile necesare și să ne asumăm responsabilitatea împreună.
Roberto Gualtieri
Dle președinte, doamnelor și domnilor, nu am exagera dacă am spune că acesta este un moment istoric în procesul de construcție a Europei. Criza economică a arătat că moneda unică are nevoie de guvernare economică europeană reală și, pentru prima dată, se iau măsuri semnificative și inovatoare în această direcție.
Totodată, asistăm la o tendință periculoasă de a-i imprima acestei noi guvernări o nuanță interguvernamentală, care nu amenință numai structura instituțională a Uniunii Europene, ci afectează și eficacitatea noilor mecanisme.
Așadar, mecanismul permanent de stabilitate este o problemă de importanță simbolică și fundamentală. Într-adevăr, pe de o parte, crearea unui mecanism permanent de stabilitate reprezintă un progres decisiv și important. Parlamentul susține această decizie, deși este important să evidențiem că nu trebuie exclusă posibilitatea utilizării unor mecanisme extraordinare de solidaritate, precum cele bazate pe articolul 122, care se folosesc actualmente.
Pe de altă parte, în cazul în care crearea unui mecanism permanent este, deci, pozitivă, Consiliul European a optat pentru crearea unui mecanism exclusiv interguvernamental, refuzându-le într-o manieră unică orice rol instituțiilor europene, inclusiv în procedura care conduce la această creare.
Printre altele, acest lucru ar putea declanșa controverse în timpul procesului de ratificare cu privire la adecvarea unei proceduri simplificate, având în vedere că, în mod cert, reducerea competențelor Uniunii Europene ar necesita o procedură normală de revizuire. Totodată, deoarece tratatul menționează două aspecte clare, și anume că politica monetară a statelor membre a căror monedă este euro este o competență exclusivă a Uniunii Europene, iar statele membre trebuie să își coordoneze politica economică în cadrul Uniunii, conform tratatului, un mecanism care funcționează complet în afara structurii instituționale a Uniunii Europene nu ar fi compatibil cu aceste principii și ar conduce, deci, la reducerea atribuțiilor Uniunii Europene, ceea ce nu ar fi în acord cu procedura revizuirii simplificate. Această problemă ar putea fi ridicată și de parlamentele naționale în timpul procedurii de ratificare care, după cum știm, va fi un proces complicat și riscant.
Totodată, din acest motiv, Parlamentul ar fi preferat o procedură diferită, mai puțin riscantă din punct de vedere politic și mai adecvată din punct de vedere instituțional, precum articolul 352, singur sau în combinație cu articolul 136. Raportul prezintă în mod clar toate aceste chestiuni, însă am preferat să ne concentrăm pe substanță, nu pe proceduri, pentru a putea ajunge la o abordare realistă și hotărâtă.
Ideea de bază este aceea că fondul permanent de stabilitate va fi creat de către statele membre fiindcă aceasta a fost decizia lor, însă el va putea sta și la baza unei noi structuri externe instituțiilor UE sau ar putea fi o anexă interguvernamentală la un element legislativ comunitar.
Parlamentul dorește să-și aducă contribuția, fiindcă urmăm cea de-a doua direcție. Am solicitat, deci, în raportul nostru, respectarea a două condiții: propunerea de amendament trebuie reformulată, astfel încât crearea distribuției mecanismului să fie amplasată cumva în cadrul unei proceduri UE sau instituțiile UE să se implice intens în punerea în aplicare a mecanismului și, mai ales, în definirea măsurilor de condiționare.
Ce principii și reguli trebuie stabilite pentru acordarea de asistență? Cine și cum le va stabili? Pentru aceasta, avem nevoie de un regulament cu o procedură legislativă ordinară și dorim să ne consultăm cu Consiliul European și cu statele membre în aceste privințe.
Maroš Šefčovič
vicepreședinte al Comisiei. - Dle președinte, onorați deputați, în lumea interconectată de astăzi,nicio țară nu poate rămâne neafectată de ceea ce li se întâmplă vecinilor săi.
Să privim evenimentele din Africa de Nord și dezbaterea care tocmai s-a încheiat în acest Parlament. Consider că adevărurile din politică sunt prezente și în economie.
Criza ne-a arătat cât de mare este pericolul de contagiere, mai ales pentru țările din zona euro, atunci când un stat membru se confruntă cu dificultăți economice grave, și cât de rapid se răspândește această situație în celelalte țări.
Anul trecut, ne-am arătat hotărârea de a face tot ceea ce este necesar pentru a apăra moneda unică. Instrumentele temporare precum Facilitatea europeană de stabilitate financiară și Mecanismul european de stabilizare financiară și-au dovedit utilitatea, însă a sosit momentul să găsim o soluție permanentă.
Drept completare la sistemul consolidat al guvernării economice, lansat în luna ianuarie a acestui an odată cu prima analiză anuală a creșterii, trebuie să creăm un mecanism instituțional și financiar robust, pentru gestionarea posibilelor viitoare crize.
Acesta este motivul pentru care Comisia susține o modificare limitată a articolului 136 din Tratat. Știu că unii dintre dumneavoastră sunteți dezamăgiți de această abordare. Trebuie să spun că și Comisia vă împărtășește dezamăgirea. Asemenea ambilor raportori, dl Brok și dl Gualtieri - cărora le mulțumesc pentru cooperarea excelentă în aceste dosare - și sunt convins că, asemenea majorității Parlamentului, am fi preferat ca Uniunea să aibă controlul complet asupra acestui mecanism permanent.
Înțelegem, însă, de ce membrii zonei euro au optat pentru un mecanism interguvernamental în această fază. Vă asigur, însă, că Comisia se va implica complet în activitatea de creare a viitorului mecanism de stabilitate, împreună cu miniștrii de finanțe ai statelor din zona euro și că suntem pregătiți să contribuim cu experiența noastră la gestionarea fondului de stabilitate, dacă este necesar, așa cum am procedat și în cazul Greciei și al Irlandei.
Totodată, Comisia va supraveghea ca competențele UE să nu fie afectate sub nicio formă.
În special, deși șefii de stat sau de guvern din Europa au fost de acord că articolul 122, temeiul juridic al Mecanismului european de stabilitate financiară, nu mai trebuie utilizat pentru menținerea stabilității financiare în întreaga zonă euro, Președintele Barroso nu s-a alăturat acestei declarații, după cum bine știți. Prin urmare, în acest caz nu este vorba despre concluziile Consiliului European, ci despre declarațiile șefilor de stat sau de guvern. Comisia consideră că aceasta este o declarație exclusiv politică, care nu afectează competențele UE.
Comisia va lua toate măsurile necesare, din punct de vedere legislativ, însă nu numai, pentru a se asigura că acest nou mecanism funcționează în deplină armonie cu responsabilitatea UE pentru coordonarea și supravegherea politicilor economice și financiare în toate statele membre.
Jean-Paul Gauzès
Dle președinte, dle Președinte în exercițiu al Consiliului, dle comisar, în calitate de raportor pentru avizul Comisiei pentru afaceri economice și monetare, sunt de acord, desigur, cu afirmațiile dlui Brok.
Doresc să atrag atenția asupra a două puncte: în prezent este important să existe certitudine juridică. Cu alte cuvinte, nu trebuie să existe controverse privind temeiurile juridice ale măsurilor ce pot fi luate la nivel european, indiferent dacă este vorba despre măsuri interguvernamentale sau comunitare. Preferăm, desigur, măsurile luate la nivel comunitar.
De ce avem nevoie de această certitudine juridică? Fiindcă Europa și zona euro sunt supuse unei presiuni constante din partea piețelor. Nu putem distruge piețele, însă putem încerca să le ținem sub control. În acest scop, trebuie să eliminăm incertitudinea, deciziile amânate în permanență și trebuie să nu ne mai întrebăm tot timpul dacă putem lua o anumită decizie sau nu.
Așadar, dle comisar, trebuie să luați urgent în considerare solicitările Parlamentului, iar noi trebuie să modificăm rapid Tratatul, pentru a putea garanta această certitudine juridică, care este necesară pentru a reacționa în mod eficace la circumstanțele economice dificile cu care ne confruntăm.
Edward Scicluna
Dle președinte, suntem cu toții de acord că trebuie să existe un mecanism financiar permanent pentru țările din zona euro. Funcția acestui mecanism este aceea de a mobiliza finanțarea în condiții stricte, în beneficiul statelor membre care fac parte din zona euro și care au probleme financiare grave, pentru a putea proteja stabilitatea monedei unice. Problema este că, deși toată lumea se declară în favoarea acestui concept, el nu este definit niciunde în propunerea Consiliului. Avem o propunere care explică de ce și de către cine va fi finanțat acest mecanism, însă nu explică și cine va beneficia de pe urma lui. Parlamentul face ceea ce Consiliul nu a reușit să facă: prevede în mod clar cine sunt beneficiarii mecanismului și menționează că el trebuie să se aplice pentru toate statele membre, nu numai pentru zona euro. Ce se întâmplă dacă o țară mică se află într-o situație de criză, însă criza nu este suficient de puternică pentru a afecta negativ puterea monedei euro? În momentul de față, proiectul de propunere a Consiliului nu garantează din punct de vedere juridic că o țară ar avea acces la acest mecanism în acest caz. Micile state membre vor contribui la acest fond fără a-l putea accesa în cazul unei crize financiare. Această situație este inacceptabilă și ar încălca principiul solidarității pe care îl susține Uniunea Europeană. Ar echivala cu contribuirea la o poliță de asigurare pe care nu o putem încasa niciodată. Acesta este motivul pentru care salut acest raport, care prevede în mod clar că niciun stat membru din zona euro care contribuie la acest fond nu poate fi exclus din rațiuni legate de dimensiune. În al doilea rând, există problema ratelor dobânzii, care nu trebuie calculate la cote punitive, așa cum se întâmplă în Irlanda și în Grecia. Consiliul trebuie să examineze această problemă în conformitate cu alineatul 14 și să urmeze programele Comisiei în această privință, precum facilitatea balanței de plăți și asistența macrofinanciară. Ne îngrijorează faptul că în această privință atât de importantă se adoptă doar o abordare interguvernamentală. Comisia trebuie să se implice pentru a elabora reglementări care să guverneze, să implementeze și să monitorizeze acest mecanism. Acesta este motivul pentru care sunt mulțumit de activitatea Parlamentului în ceea ce privește această propunere și consider că este important ca Consiliul să accepte reglementările ca atare, așa cum au fost stabilite împreună cu cele două comisii parlamentare.
Paulo Rangel
Dle președinte, consider că primul aspect care trebuie evidențiat se referă la afirmațiile colegului meu, dl Brok, privind implicarea instituțiilor UE și solicitările adresate Consiliului de către Parlament prin intermediul acestui raport. Este vorba despre implicarea instituțiilor UE și a metodei comunitare în rezolvarea acestei probleme a mecanismului permanent de stabilitate pentru fondul de stabilitate. Raportul solicită în mod special această implicare, respectând rolul Comisiei. Acest aspect este esențial pentru Parlament și consider că și pentru acest mecanism.
A doua problemă, extrem de importantă pentru noi, este aceea că fondul de stabilitate este doar unul dintre factori. Guvernarea economică și, eventual, problemele UE sunt alți factori ai crizei financiare și economice care afectează în prezent o parte dintre statele membre ale zonei euro și, prin urmare, Consiliul ar trebui să fie conștient că fondul nu rezolvă totul în mod automat și că el trebuie integrat în mecanismele de guvernare economică și în strategia de creștere Europa 2020.
Acestea fiind spuse, doresc să subliniez trei alineate foarte importante din raport: alineatul 6, care implică toate statele membre, indiferent de dimensiuni, alineatul 12, care menționează că accesul la fond nu poate fi refuzat niciunui stat, pe motivul dimensiunilor mici și alineatul 14, pe care îl consider cel mai important, deoarece stabilește, pe de o parte, că ratele dobânzii trebuie oferite în termeni favorabili, astfel încât să nu se repete situația actuală din Grecia și Irlanda, țări ale căror probleme nu sunt rezolvate prin ajutoare de la UE sau de la Fondul Monetar Internațional. Este vital să existe condiții favorabile și o abordare succesivă, fără marje pentru costurile de împrumut, astfel încât să se poată rezolva crizele financiare din cele mai fragile state membre.
Enrique Guerrero Salom
Dle președinte, aș dori să evidențiez importanța consultării pe care trebuie să o emită Parlamentul. Aceasta este prima reformă a Tratatului de la Lisabona de la adoptarea și intrarea în vigoare a acestuia. Acesta este un pas în direcția construirii guvernării economice a Uniunii și este probabil primul exemplu al modului în care eventualele viitoare reforme ale Tratatului vor integra o parte dintre elementele acestei guvernări economice.
Din punctul meu de vedere, Parlamentul trebuie să facă ceea ce este necesar, și anume să creeze acest mecanism, să contribuie la punerea în aplicare a acestui mecanism de stabilitate financiară și, totodată, să se asigure că sunt luate toate măsurile necesare, într-un mod optim.
Avem nevoie de un mecanism stabil, capabil să prevină și să descurajeze speculațiile, precum și să reacționeze cum și când este necesar. Acest mecanism trebuie să fie sigur, să aibă o amploare economică suficientă și să dispună de temeiul juridic care îi lipsește mecanismului temporar actual.
Mă declar, deci, în favoarea procedurii simplificate, deși aș prefera ca aceasta să fie o fază excepțională, ca reformele să ia o altă formă, ca elementele Uniunii să fie integrate în posibilitatea de control interguvernamental, asigurându-i-se un rol fundamental Comisiei și, în final, ca Parlamentul să aibă un cuvânt de spus în ceea ce privește răspunderea.
Totodată, în urma adoptării raportului nostru de către Comisia pentru afaceri constituționale, sperăm că Consiliul va da curs solicitării noastre, deoarece considerăm că aceasta va consolida acest mecanism permanent de stabilitate și, prin urmare, va contribui la guvernarea economică a Uniunii.
Andrew Duff
în numele Grupului ALDE. - Dle președinte, prim-ministrul ne-a spus că trebuie să facem tot posibilul pentru a stabiliza moneda euro, însă, de fapt, aceasta este doar o măsură minimă care trebuie luată.
Grupul Liberal consideră că aceasta este doar prima măsură dintr-un set de măsuri care vor conduce în final la construcția unei guvernări economice coerente și credibile. Soluția este, în mod evident, elaborarea acestui mecanism, pentru ca el să poată fi integrat complet, pe viitor, în sistemul Uniunii. Este important ca Comisia să poată controla acest mecanism și, mai ales, ca regulile de funcționare a mecanismului, inclusiv termenii de condiționare strictă, să fie prevăzute într-un regulament propus de Comisie și co-decis de către Parlament și Consiliu.
Aceasta este prima modificare substanțială adusă Tratatului de la Maastricht privind uniunea economică și monetară. Este important să o înțelegem bine. Am încredere că dl Brok și dl Gualtieri vor negocia și în continuare în numele Parlamentului, înainte de 24 martie.
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
William
Dle președinte, aș dori să-i adresez vorbitorului următoarea întrebare: în opinia sa, ce mandat au UE și Comisia pentru guvernarea economică? Vorbitorul nu este de acord că, în absența unui mandat, partidul pe care îl reprezintă nu este nici liberal, nici democrat?
Andrew Duff
Dle președinte, doresc să-i spun Contelui de Dartmouth că mandatul pentru construcția unei uniuni economice și monetare a fost stabilit cu claritate prin Tratatul de la Maastricht, negociat de un guvern britanic conservator și confirmat în repetate rânduri de Parlamentul Regatului Unit. Deputații din Regatul Unit greșesc profund dacă sunt de părere că se pot juca în mod iresponsabil cu viitorul monedei unice.
Gerald Häfner
Dle președinte, doamnelor și domnilor, consider, cu toată seriozitatea, că Europa se află la o răspântie, deoarece trebuie să rezolvăm concomitent două crize majore.
Prima dintre acestea este criza economică și financiară și, drept urmare a acesteia, și criza monedei euro. Din punctul meu de vedere, acestea sunt consecințele dramatice ale unui model de dezvoltare neviabil și dezechilibrat, bazat pe datorii și dereglementare, care a distrus treptat durabilitatea, coeziunea socială și potențialul de realizare a bugetelor publice, în statele membre și în întreaga Europă.
Cealaltă criză majoră, pe care nu o conștientizăm în aceeași măsură, este, în opinia mea, o criză a democrației și legitimității, asociată faptului că putem lua din ce în ce mai multe decizii, nu la nivelul statului național, ci dincolo de granițele acestuia, motiv pentru care pierdem aprobarea și consimțământul populației, deoarece democrația nu este accentuată, ci redusă. Prin urmare, trebuie să analizăm cu mare atenție ceea ce facem.
Considerăm că avem nevoie de un mecanism de stabilitate, însă suntem de părere că acesta nu este unul suficient de profund, deoarece abordează simptomele, nu cauzele. Intervenția este dezechilibrată și afectează cheltuielile publice, salariile, remunerațiile, pensiile și asigurările sociale. Nu este abordată problema profiturilor enorme înregistrate atât în trecut, cât și în prezent din activitățile speculative, dar nici distribuția tot mai inegală a avuției și veniturilor în Europa. Nu îi taxăm pe cei care au câștigat bani din astfel de speculații, deci nu mergem suficient de departe.
A doua idee pe care o susțin este aceea că, în prezent, nu facem altceva decât să creăm un mecanism în afara metodei comunitare. Europa este un model pentru modul în care această colaborare între state, la inițiativa acestora, se poate baza pe coeziune socială și o democrație accentuată. Prin Tratatul de la Lisabona, am promis elaborarea viitoarelor revizuiri ale Tratatului cu ajutorul unei convenții, astfel încât acestea să fie supuse unor dezbateri democratice intense. Acum, chiar la prima revizuire a Tratatului, nu acționăm în consecință. Ne dorim acest mecanism de stabilitate, însă nu îl dorim în detrimentul democrației europene, al participării cetățenilor, al metodei comunitare. Nu îl dorim sub forma unei retrageri într-o Europă interguvernamentală, ci ca progres către o Europă mai comunitară, cu mai multă participare și mai multă democrație.
Am depus, deci, amendamente în acest sens, care se referă atât la conținut, cât și la metodologie. Am stabilit contacte strânse cu raportorii. Am decis să nu se desfășoare astăzi votarea finală. Sper că progresul realizat în ultimele zile va însemna că, în sfârșit, ne vom putea formula aprobarea. Vom putea acorda această aprobare, însă, numai dacă acest pact ne ajută să progresăm, nu să regresăm în construcția unei Europe comunitare, democratice și sociale.
Ashley Fox
în numele Grupului ECR. - Dle președinte, grupul meu susține amendamentul la Tratat propus de către statele membre. Procedăm în acest mod deoarece dorim ca moneda unică să supraviețuiască, iar țările care o folosesc să prospere. Regatul Unit se bucură că nu face parte din zona euro, însă vă dorește numai bine.
Deși susținem amendamentul la Tratat, nu susținem acest raport, deoarece el conține o listă de modificări inutile, stabilite în ultimul moment. Este păcat că Parlamentul se comportă în acest mod.
Această atitudine este cu atât mai neașteptată cu cât votul asupra acestui aviz va avea loc doar cu câteva ore înainte ca Consiliul European să aprobe în mod oficial modificarea Tratatului. Chiar crede cineva că Consiliul ne va asculta? Dacă Parlamentul dorește să fie luat în serios, trebuie să renunțe la egocentrism și să înceapă să acționeze în beneficiul cetățenilor statelor membre.
Lothar Bisky
Dle președinte, mi se pare remarcabil faptul că, în prezent, majoritatea grupurilor din Parlament sunt dominate de preocupări cu privire la aprobarea utilizării unei proceduri de urgență pentru amendamentul la articolul 136 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Acest raport ne confirmă în mod clar așteptările, în calitate de deputați în Parlamentul European, ca orice mecanism viitor de gestionare a crizei să nu creeze structuri paralele în exteriorul Uniunii și ca supervizarea democratică parlamentară să fie menținută în toate fazele. Problema este că nu am foarte mare încredere în această privință.
Dl Barroso a clarificat ieri că susține atât scopul coeziunii sociale la nivelul Uniunii, cât și metoda comunitară. Toți vorbitorii au fost de acord cu dumnealui. Mă uimește, însă, faptul că până în prezent, acest demers nu s-a transformat într-o propunere de rezoluție. S-a semnat, însă, pactul Merkel-Sarkozy. Acest lucru mă face să fiu neîncrezător și, oarecum, sceptic.
Grupul meu susține că nu poate aproba o politică al cărei scop este acela de a consolida bugetul prin viitoare reduceri la capitolul social. Parlamentul European trebuie să primească întâi un vot asupra propunerilor specifice pentru viitoarea politică economică și monetară a Uniunii și pentru mecanismele aferente, deoarece acestea sunt elementele de bază. Aceasta, la rândul său, este o decizie fundamentală, care nu trebuie luată pe baza unei "Europe prin decret”, ci numai în conformitate cu metoda de convenție prevăzută în Tratat.
Așadar, grupul meu nu poate vota în favoarea acestui raport care, din multe puncte de vedere, este unul pozitiv. Practic, în pofida afirmațiilor contrare constante, el ar stabili un precedent.
Godfrey Bloom
în numele Grupului EFD. - Dle președinte, sunt deputat în acest Parlament de șase ani și jumătate și, din păcate, am auzit multe absurdități. Însă absurdități mai mari ca astăzi nu am auzit vreodată.
În urmă cu mulți ani, am ținut cursuri pe această temă la Universitatea din Cambridge și v-aș sugera să citiți o parte dintre notele mele de curs. Se pare că niciunul dintre dvs. nu înțelege conceptul de finanțe internaționale. Dl Brok, care, de când a intrat în sală, nu a făcut altceva decât să vorbească la telefon, a avut o alocuțiune destul de interesantă. Dumnealui a început această dezbatere susținând că moneda euro este un mare succes. Ne întrebăm pe ce planetă trăiește dl Brok. Dumnezeule! Această monedă este un dezastru.
Dacă dumnealui consideră că moneda euro este un succes, îi recomand să le vorbească milioanelor de șomeri, mai ales tineri, din peninsula iberică, din sudul Italiei și din restul Europei, care suferă din cauza acestei monede înșelătoare, frauduloase și deplorabile ce le-a fost impusă popoarelor europene împotriva voinței lor.
Nu există niciun mandat, dle Duff. Văd că ați ridicat cartonașul albastru și vă spun că nu există niciun mandat. Nu există un mandat pentru aceste demersuri. Nici poporul britanic, nici vreun alt popor nu a votat asupra acestor măsuri ale Uniunii Europene. Această monedă ridicolă, care încadrează numeroase economii diferite într-un context de idealuri eșuate poate supraviețui doar printr-o politică fiscală centrală, financiară, statală. Dacă aveți ceva cunoștințe de finanțe internaționale, veți înțelege acest lucru. Dacă sunteți de părere că există un mandat pentru aceste măsuri, sunteți inconștient.
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Andrew Duff
Dle președinte, aș dori doar să îl întreb pe dl Bloom cum a fost primită diatriba dumnealui la Cambridge. Nu îmi pot imagina că studenții la economie pot tolera astfel de absurdități infatuate și exagerate. Totodată, aș dori să-i adresez următoarea întrebare: dumnealui nu consideră că și în Regatul Unit există șomaj? Nu cunoaște poziția excesivă de deficit a Regatului Unit? Nu îi pasă că inflația din Marea Britanie o depășește pe cea din zona euro și că lira sterlină este o monedă fragilă?
Godfrey Bloom
Dle președinte, trebuie să-i spun dlui Duff că, la momentul respectiv, la jumătatea anilor 1990, o parte dintre studenții mei mi-au privit opiniile cu un oarecare scepticism. Totuși, de fiecare dată când ne întâlnim la cinele festive, majoritatea vin și îmi spun: "Dumnezeule, ați avut dreptate”.
Zău că am dreptate! Am avut dreptate maximă, nu-i așa?
(Aplauze)
Andrew Henry William Brons
Dle președinte, britanicii tind să considere că mecanismul de stabilitate nu are nicio legătură cu ei, doar fiindcă se află în afara zonei euro. Consider că aceasta este o greșeală gravă.
Fără îndoială, există numeroși politicieni britanici, deputați în acest Parlament și nu numai, care ar dori ca Regatul Unit să adopte moneda unică. Toate partidele au promis că va exista un referendum înaintea oricărei încercări de adoptare a acestei monede, însă știm cu toții cât de mult valorează promisiunile de referendum în Regatul Unit. Atât partidul laburist, cât și partidul conservator au promis că va exista un vot asupra Tratatului de la Lisabona. Partidul laburist a renunțat la această idee, cu pretextul că Tratatul constituțional și Tratatul de la Lisabona sunt diferite; partidul conservator s-a dezis de această obligație, pe motiv că Tratatul de la Lisabona fusese ratificat și, deci, nu putea avea loc un referendum. Mai mult, actualul guvern a decis că nu va exista niciun referendum cu privire la această modificare a Tratatului.
Amendamentul propus la Tratat prevede o implicare costisitoare în mecanismul de stabilitate a țărilor care nu se află în zona euro. Întregul mecanism de stabilitate reprezintă, însă, o recunoaștere a deficiențelor inerente ale experimentului monedei unice. Valoarea unei monede ar trebui să reflecte valoarea relativă a importurilor și exporturilor unei țări, adică situația sa economică. O monedă unică nu poate reflecta cu exactitate situația economică a celor 17, sau chiar 27 de țări. Trebuie să ne asigurăm că acest experiment dezastruos nu va fi adoptat niciodată de către Regatul Unit.
Carlo Casini
(IT) Dle președinte, stimați colegi, este curios că propunerea Consiliului, odată adoptată, va deschide drumul pentru crearea unui mecanism permanent de stabilitate printr-un instrument juridic internațional și, deci, fără legătură directă cu structura instituțională a Uniunii.
Acest fapt a stârnit preocupări majore la nivelul Comisiei pentru afaceri constituționale, pe care o prezidez, și care are scopul de a supraveghea coerența cadrului instituțional al Uniunii. Propunerea simplificată de revizuire a condus, deci, la o dezbatere aprinsă, în care argumentele bazate pe principiile solide ale procesului integrării europene s-au confruntat cu pragmatismul și cu realpolitik.
Pe scurt, Comisia pentru afaceri constituționale consideră că, pentru a delibera asupra propunerii de modificare a Tratatului, Parlamentul trebuie să evalueze contextul de guvernare în care se încadrează această propunere. Trebuie să aflăm mai multe despre modul în care viitorul mecanism se va integra în structurile instituționale existente. Ar fi o greșeală să creăm structuri dublate, care, pe termen lung, ar putea conduce la distrugerea Uniunii.
Propunerile și sugestiile din raportul dlui Brok și dlui Gualtieri au drept scop construirea unor legături adecvate între structura instituțională a Uniunii și noul mecanism. Mai mult, doresc să evidențiez faptul că Consiliul trebuie să recunoască importanța acestor aspecte pentru o cooperare armonioasă între instituțiile europene.
Prin urmare, îi solicit Consiliului European să țină cont de aceste solicitări și de respectul pe care trebuie să ni-l acorde, înaintea votului din data de 24 martie. În așteptarea unui semnal pozitiv, doresc să le mulțumesc raportorilor, dl Brok și dl Gualtieri, pentru activitatea lor excelentă.
Proinsias De Rossa
Dle președinte, nu am niciun dubiu că Europa are nevoie de un mecanism permanent de stabilitate. Am participat la numeroase confruntări politice și referendumuri privind procesul decizional comunitar legitim din punct de vedere democratic. Am, așadar, rezerve profunde în legătură cu mecanismul propus de șefii de stat pentru instituirea și gestionarea MES.
Le solicit șefilor de stat să reflecte profund asupra consecințelor pentru Europa, dacă resping consensul amplu al acestui Parlament ales prin vot direct. Da, avem nevoie de o decizie rapidă, însă, în cazul unei probleme de o asemenea importanță, trebuie să respectăm Tratatele. Pe mulți îi îngrijorează faptul că o modificare a formulării sau trecerea la procedura ordinară ar putea determina un referendum în Irlanda. Reacția mea de democrat este destul de simplă: și ce dacă? Respect oamenii. Nu mi-e teamă de ei. Consider că Irlanda este o democrație matură, capabilă să recunoască că interesul său ține în principal de Europa.
Sharon Bowles
Dle președinte, reacția la principalele probleme ale crizei economice a fost lentă. Inițial, piețele au pedepsit reacțiile necorespunzătoare. Recent, a existat o transformare. Acum, ratele dobânzii pentru câteva tipuri de obligațiuni au început din nou să depășească nivelurile acceptabile.
S-a demonstrat că măsurile de salvare luate trebuie modificate și, cu cele mai bune intenții, mă îndoiesc că următoarea încercare va fi complet corectă și, cu atât mai puțin, sigură pentru viitor.
Avem, deci, nevoie de un mecanism permanent de finanțare care să fie flexibil, pentru a permite o intervenție oportună, dacă aceasta este soluția cea mai eficace. Ideea nu este atât de fantezistă. FMI face acest lucru. Desigur, însă, trebuie să existe limite, priorități și guvernare.
Avem, deci, nevoie de o modificare a Tratatului care permite evoluția, nu de o modificare a Tratatului care să conducă la o confuzie a conceptului de "indispensabil pentru întreaga zonă euro”, care, cel puțin, suferă de discriminări din rațiuni de dimensiune.
Chiar și țările puternice din zona euro au nevoie de mecanismul de stabilitate, datorită interconectării sistemului bancar și datoriei publice. Nu este o coincidență faptul că BCE are nevoie de un fond suficient de mare pentru a face față recapitalizării băncilor din zona euro.
În ceea ce privește ratele dobânzii, trebuie asigurat echilibrul între durabilitate și riscul moral, însă rezultatul final nu poate fi acela ca statele membre să obțină venituri mult mai mari decât cheltuielile.
Vicky Ford
Dle președinte, modificarea Tratatului reprezintă un subiect sensibil în statul pe care îl reprezint, unde, în pofida promisiunilor, Tratatul de la Lisabona a fost adoptat fără referendum. Înțeleg de ce criza din zona euro vă impune instituirea unui mecanism permanent de stabilitate și, deși Regatul Unit nu face parte din zona euro, vă dorim numai succes din punct de vedere economic. Din aceste rațiuni, guvernul Regatului Unit a declarat că nu va bloca modificarea Tratatului, necesară pentru crearea acestui mecanism. Această rezoluție merge, însă, mai departe și, din experiență, știm că introducerea unor formulări vagi conduce la incertitudini.
Considerentele prezintă conceptul de euroobligațiuni, cu o formulare neclară și fără prea multe detalii. Membrii grupului meu sunt îngrijorați. Aceasta înseamnă că se va renunța la dreptul suveran de gestionare a propriei trezorerii? Ce se întâmplă cu pericolul moral?
În concluzie, nu vom vota împotriva formulării Tratatului convenite de către statele membre, care are drept scop permiterea creării acestui mecanism, însă nu putem susține conceptele vagi prezentate în această rezoluție.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Dle președinte, a trecut puțin mai mult de un an de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Totuși, ne aflăm pe punctul de a adopta al doilea amendament la acest Tratat. Mi se pare interesant faptul că Tratatul de la Lisabona a fost atât de slab încât trebuie modificat în permanență. De ce și cum se realizează această modificare? Nu prin procedura ordinară, ci prin intermediul unei proceduri de urgență. De ce? Fiindcă amendamentul la Tratat este neimportant? Nu, dimpotrivă. Totuși, demersurile se vor desfășura atât de rapid, încât nu va exista șansa reală de a implica populația într-o dezbatere profundă.
Atunci când Tratatul de la Lisabona i-a fost impus populației, unul dintre argumentele prezentate a fost acela că el îi va acorda Parlamentului European o influență sporită. Totuși, amendamentul propus va însemna că se pot lua decizii majore la nivel comunitar, fără ca Parlamentul European să aibă un cuvânt de spus în această privință. Care va fi, deci, rezultatul modificării Tratatului? În această privință, suntem complet de acord cu Confederația Europeană a Sindicatelor (ETUC). Amendamentul la Tratat va deschide drumul pentru atacuri sistematice asupra acordurilor colective la nivel european și, astfel, va facilita înrăutățirea condițiilor de muncă. Crede cineva că aceasta este modalitatea corectă de a câștiga sprijinul populației pentru un proiect european comun? Vă mulțumesc că mi-ați acordat cuvântul.
Morten Messerschmidt
(DA) Dle președinte, primul lucru care îmi vine în minte atunci când citesc acest raport și acest amendament la Tratat este că aceasta este o insultă absolută, o insultă la adresa electoratului care, pentru a doua oară, este ignorat complet în ceea ce privește Tratatul, un Tratat în legătură cu care nici măcar nu i s-a cerut părerea la prima adoptare. Este o insultă pentru contribuabili, mai ales pentru cei din Europa de nord, care trebuie să plătească pentru cheltuielile excesive ale unor state din sudul Europei. Totodată, este o insultă absolută adresată economiilor statelor din sudul Europei, care pot avea senzația că este vorba despre o lipsă a banilor în aceste state. Nu este cazul. Problema acestor țări sunt deficiențele structurale. Aceste țări trebuie să realizeze o serie de reforme structurale dacă doresc să respecte modelul pe care îl solicită și la care aspiră moneda euro. Aceste țări vor reuși să își revitalizeze economia doar schimbându-și politica financiară și aliniind-o mai mult la cea a Germaniei. Acordarea constantă de ajutoare financiare și de împrumuturi tot mai ieftine nu va face decât să le prelungească suferința. Vă mulțumesc, dle președinte.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Dle președinte, doresc să vă spun că sunt de acord cu opinia deputaților care au luat cuvântul în această dimineață și care insistă asupra respectului pentru Parlament și pentru Comisie.
Acesta este motivul pentru care modestul meu vot favorabil va depinde de disponibilitatea Consiliului European de a accepta rolul acestor instituții. Acest lucru se datorează faptului că noile mecanisme despre care vorbim trebuie să constituie o componentă semnificativă în guvernarea economică, determinată de Uniunea Europeană, capabilă să asigure coerența între acest instrument de stabilitate și politica economică comună, care trebuie să stabilească obiective clare, precise și limitate. Cu alte cuvinte, trebuie să ne asigurăm cu orice preț că acest efort în care ne-am implicat nu va degenera în demersuri interguvernamentale, acestea reprezentând o direcție oarbă sau una dominată numai de câteva țări, fiindcă acest lucru ar obstrucționa reformele.
Stimați colegi, Europa se construiește cărămidă cu cărămidă, iar cărămida despre care vorbim acum va consolida și echilibra această clădire fragilă.
Werner Langen
(DE) Dle președinte, să nu uităm, în cadrul acestei dezbateri, că este vorba despre o revizuire simplificată a Tratatului, potrivit articolului 136 și că noi, Parlamentul, trebuie să ne implicăm mai mult, în ceea ce privește mecanismele. Acesta este punctul de plecare. S-a formulat o listă de dorințe în această privință. Aș dori să susțin afirmația dlui Brok, potrivit căreia trebuie avută în vedere participarea Comisiei și a Parlamentului. Acesta este motivul pentru care se poartă această dezbatere și nu vom lua o decizie până la 24 martie, pentru a-i da Consiliului șansa de a materializa cu adevărat această participare.
Includerea integrală a Comisiei ridică semne de întrebare, deoarece Comisia nu și-a respectat, în trecut, obligația de a acționa ca gardian al Tratatelor, nedeclanșând procedurile care se impuneau. Chiar și statele membre au eșuat în respectarea obligațiilor ce le reveneau. Trebuie, așadar, să facem un nou pas în direcția realizării uniunii economice și monetare, în această revizuire simplificată a Tratatului.
Știu cum pot fi atinse aceste obiective: Comisia trebuie să conceapă totul în numele Consiliului, inclusiv propunerile și proiectele, iar Consiliul va avea apoi obligația de a ne raporta și a discuta cu noi, în mod similar dialogului monetar pe care îl purtăm cu Banca Centrală Europeană independentă. Aceasta ar fi o abordare judicioasă.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Dle președinte, din perspectivă legală, amendamentul la acord este esențial pentru introducerea unei euroobligațiuni fixe. Totodată, trebuie introdus, fără niciun dubiu, un mecanism pentru asigurarea stabilității în zona euro.
Un mecanism de asistență reciprocă poate consolida Uniunea și poate conduce la o integrare și solidaritate sporită între statele membre. Totuși, nu trebuie să ne oprim aici. Dacă dorim ca mecanismul să fie semnificativ, trebuie îmbunătățită coordonarea în domeniul economic, dar și în domeniul politicilor sociale.
Totodată, consider că intenția de creare a unui mecanism de stabilitate în exteriorul sistemului instituțiilor europene este un semnal defavorabil. Natura interguvernamentală sau chiar de drept privat a mecanismului propus poate da proiectul integrării europene în urmă cu câțiva ani.
Aș dori, deci, să cer nu numai Comisiei, ci mai ales reprezentanților statelor membre, să abandoneze aceste idei. Dacă dorim să obținem măcar câteva lucruri pozitive de pe urma crizei, trebuie să considerăm aceasta drept o șansă de a ne mobiliza, nu de a ne segrega. Crearea și operarea unui mecanism permanent de stabilitate trebuie să se desfășoare cât mai aproape de cadrul UE și trebuie să implice procedurile instituționale ale cooperării extinse.
Doresc să închei prin a-mi exprima speranța că se vor îndeplini doar semnalele favorabile ale propunerii depuse.
Ryszard Czarnecki
(PL) Dle președinte, modificăm Tratatul de la Lisabona, pe care, de fapt, l-am adoptat recent. Poate că acest lucru ar trebui să ne determine să ne gândim dacă mult-lăudatul Tratat, prezentat drept panaceu pentru toate problemele Europei, nu a fost de fapt supraevaluat.
Desigur, criza care reprezintă, deocamdată, o problemă pentru Uniune, necesită măsuri foarte hotărâte. Există întrebarea dacă propunerea Comisiei și a Consiliului este într-adevăr o soluție bună. Aceasta nu este numai o problemă a zonei euro, fiindcă ea va afecta și țările care se află în afara acestei zone. Mai mult, țărilor respective, inclusiv țării mele, Polonia, li se vor impune decizii luate fără implicarea lor. Acesta nu este un semnal bun adresat cetățenilor, cărora li s-a spus în trecut că Tratatul de la Lisabona va fi un panaceu pentru toate problemele.
Gunnar Hökmark
Dle președinte, aș dori să spun trei lucruri. În primul rând, deficitele nu sunt provocate de monede. Ele sunt provocate de guverne și de cheltuielile exagerate. Aceasta este, cred, o veste proastă pentru dl Bloom, care a luat cuvântul mai devreme. Dacă dumnealui ar avea dreptate și de vină ar fi monedele, situația lirei sterline și a dolarului ar fi deplorabilă, acestea fiind monedele care au actualmente cel mai mare deficit la nivel global. Responsabilitatea aparține guvernelor.
Din acest motiv, este important să asigurăm și să structurăm mecanismul de stabilitate astfel încât statele membre să poată depăși dificultățile și să nu întâmpine probleme. De aceea, consider că este important ca finanțarea mecanismului de stabilitate să fie structurată astfel încât cei care ne expun unor riscuri mai mari prin impunerea unor deficite mai mari să fie obligați să plătească mai mult, pentru a contribui la acest mecanism. Există, desigur, principiul "poluatorul plătește”, iar mecanismul de stabilitate conține o acțiune preventivă care contribuie la stabilitatea monedei euro ca atare.
Acesta este motivul pentru care consider că trebuie nu numai să discutăm structura formală a mecanismului de stabilitate, ci și modalitatea de finanțare a acestuia. Trebuie să asigurăm stabilitatea dintr-o perspectivă pe termen lung, dar și pe termen scurt.
Vital Moreira
(PT) Îmi pot rezuma poziția prin trei idei. În primul rând, ideea unui mecanism permanent de stabilitate pentru moneda euro constituie în sine o contribuție vitală la consolidarea monedei unice, la o integrare monetară sporită la nivelul UE și la stabilizarea piețelor datoriei publice. Prin urmare, trebuie să îl susținem fără rezerve.
În al doilea rând, mecanismul permanent de stabilitate poate fi creat doar cu siguranță și certitudine juridică, dacă este inclus în Tratate în mod clar. Așadar, trebuie să susținem modificarea atentă a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene.
În al treilea rând, ar fi, desigur, preferabil ca mecanismul mai sus menționat să fie creat și gestionat de către instituțiile europene, nu să apară ca inițiativă interguvernamentală pentru zona euro. Totuși, știm foarte bine că acest lucru este imposibil, având în vedere obiecțiile insurmontabile ale anumitor state membre. Este nevoie de o singură astfel de obiecție pentru ca amendamentul la Tratat să nu fie adoptat. Prin urmare, trebuie să susținem în forma sa actuală propunerea Consiliului privind amendamentele la Tratat.
Rafał Trzaskowski
Dle președinte, în primul rând aș dori să le mulțumesc raportorilor pentru activitatea excelentă. Mă bucur că avem aceeași părere cu Comisia Europeană. Mai ales, aș dori să le mulțumesc pentru că apără prerogativele acestui Parlament. Colegilor mei din grupul ECR doresc să le spun că nu este vorba despre egocentrism, ci despre afirmarea legitimă a rolului nostru în cadrul acestui proces.
În perioade de criză, avem nevoie de soluții eficiente, de stabilitate și previzibilitate, iar toate aceste obiective pot fi atinse doar cu ajutorul instituțiilor comunitare.
Soluțiile interguvernamentale nu ne vor duce niciunde pe termen lung. Mai mult, dacă dorim să combatem cu adevărat criza economică și să fim competitivi, trebuie să muncim împreună, indiferent dacă un anumit stat membru face parte din zona euro sau se află în afara acesteia.
Salut, deci, faptul că, în poziția noastră - votată ieri în Comisia pentru afaceri constituționale a Parlamentului - am fost de acord cu deschiderea mecanismului pentru toate țările doritoare să participe, eliminând, astfel, temerile nefondate privind o Europă cu două viteze.
Jo Leinen
(DE) Dle președinte, dle comisar, doamnelor și domnilor, Tratatul de la Lisabona, la care s-a lucrat mult timp, avea două mesaje clare: în primul rând, consolidarea metodei comunitare cu un rol central al Comisiei și, în al doilea rând, consolidarea democrației, cu participarea Parlamentului European.
La mai puțin de un an de la intrarea în vigoare a Tratatului, spiritul său este ignorat și nesocotit. Prin această revizuire a Tratatului, Consiliul European contrazice ambele mesaje prevăzute în Tratatul de la Lisabona. Metoda comunitară nu este consolidată. Avem, în schimb, parte de re-naționalizare, interguvernamentalizare, într-un domeniu important al viitoarei politici comunitare, și de o excludere completă a organismelor UE. Acest lucru este inacceptabil, iar Parlamentul trebuie de fapt să se opună acestei propuneri. Mă uimește faptul că, în calitate de gardian al Tratatelor, Comisia nu și-a susținut mai clar punctul de vedere și că Parlamentul trebuie să se comporte, într-o anumită măsură, ca reprezentant al Comisiei. Trebuie să îndemnăm Comisia să ia măsurile pe care ar fi trebuit să le ia deja.
Se stabilește un precedent periculos. Ca urmare a crizei economice, observăm că uniunea monetară nu poate exista de una singură. Având în vedere afluxul de refugiați din Africa de Nord și incertitudinea din regiune, apelăm la politici comunitare suplimentare și nu dorim re-naționalizarea. Sper că raportorii încă mai pot aduce îmbunătățiri, fiindcă, altfel, nu pot vota în favoarea acestei revizuiri a Tratatului.
Frank Engel
(FR) Dle președinte, mecanismul de stabilitate de față a fost proiectat din punctul de vedere al urgențelor anterioare. Acesta este un mecanism de salvare. Totuși, pe termen lung, statele nu pot și nu trebuie să fie salvate. Scopul trebuie să constea în perfecționarea uniunii economice a Europei și în crearea unui spațiu bugetar european capabil să susțină statele membre și moneda unică.
Pentru aceasta, trebuie să depășim limitele urgențelor actuale. În final, instituțiile europene vor trebui să ia atitudine și trebuie să nu mai depindem de nesfârșitele inițiative interguvernamentale, indiferent dacă acestea provin din Franța, Germania sau din altă țară.
Pierre Werner, al cărui plan poate fi considerat baza fundamentală a monedei euro, a inclus în lucrările sale noțiunea de centru decizional economic european, responsabil față de Parlament. Astăzi, acest centru decizional economic nu poate fi reprezentat decât de Comisie și de Parlament.
Următorul pas, după depășirea obstacolului amendamentului la Tratat, pe care îl vom vota, trebuie să fie, deci, să ne întoarcem în urmă cu 40 de ani și să îndeplinim în sfârșit dorința lui Pierre Werner.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Dle președinte, doamnelor și domnilor, modificarea unui tratat este întotdeauna un subiect complex și sensibil, mai ales prima dată, fiindcă poate crea un precedent pentru viitoarele intervenții.
De asemenea, din acest motiv, consider că activitatea dlui Brok și a dlui Gualtieri este foarte atentă, echilibrată și merită susținută. Doresc să evidențiez trei aspecte ale raportului ce ne-a fost prezentat.
Primul este acela că mecanismul permanent nu poate și nu trebuie să rămână în afara cadrului instituțional al Europei. Din acest motiv, autoritatea Comisiei este esențială pentru a facilita relația dintre cadrul instituțional actual și mecanismul ce urmează a fi modificat.
Al doilea aspect se referă la continuitatea adecvată a măsurilor temporare în situația actuală: vom avea probleme dacă nu atingem acest obiectiv. În sfârșit, relația cu instituțiile economice este esențială pentru dezvoltarea viitoare a guvernării economice. Trebuie să evităm crearea de sisteme duale, care ar face mai mult rău decât bine.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Dle președinte, votul asupra raportului Brok-Gualtieri nu va avea loc în această dimineață, ci în timpul sesiunii de la Bruxelles. Vom face acest lucru pentru ca dl Brok și dl Gualtieri să aibă timp să negocieze cu Consiliul European condițiile pentru aplicarea articolului 136.
Procedăm în acest mod fiindcă, după cum a spus dl Leinen, Parlamentul European este de asemenea der Hüter der Verträge - gardianul Tratatelor - și fiindcă dorim ca moneda euro să funcționeze cu implicarea și angajamentul tuturor. De fapt, dle președinte, dorim ca ea să fie eficace.
Acesta este scopul pe care ni l-am stabilit. Nu este vorba despre o dispută între instituții, nici despre accentuarea puterilor Parlamentului, ci despre eficacitatea rezultatului - adică a mecanismului obținut - pentru populația europeană.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Dle președinte, în urmă cu numai un an, având în vedere cât de dificilă a fost ratificarea Tratatului de la Lisabona, niciunul dintre noi nu s-a gândit la situația în care modificarea prevederilor sale va deveni necesară. Totuși, situația economică din Europa ne-a arătat că ceea ce era imposibil în urmă cu numai un an a devenit realizabil, iar majoritatea statelor membre sunt de acord cu acest lucru.
Criza economică și financiară nu ne dă doar o lecție de solidaritate, ci evidențiază și relații economice strânse între statele membre. Faptul că se află în afara zonei euro nu le protejează pe țările ce nu folosesc moneda comună de criza bugetară din interiorul zonei euro. Dimpotrivă, problemele financiare ale membrilor zonei euro au un efect nefavorabil asupra situației din Uniune. Prin urmare, mecanismul permanent de stabilitate financiară trebuie să fie deschis tuturor statelor membre, inclusiv celor din afara zonei euro. Retragerea statelor membre care nu fac parte din zona euro, inclusiv printr-o integrare economică și socială mai accentuată, după cum se propune în pactul de competitivitate franco-german, va intensifica segregarea într-o Europă cu două viteze, nu ne va ajuta să creăm o Europă puternică, unificatoare și competitivă și nu va crea condițiile necesare pentru cooperarea la nivelul Uniunii, așa cum ne îndeamnă dl Brok. Vă mulțumesc.
Zita Gurmai
Dle președinte, suntem conștienți cu toții de criza economică actuală și de pericolul pe care aceasta îl reprezintă în general pentru viețile noastre, mai ales pentru moneda euro, care este esențială pentru proiectul politic și economic european. Trebuie să menținem stabilitatea zonei euro conform principiului responsabilității și solidarității, pentru toate statele membre care au nevoie. Acestea fiind spuse, aș dori să evidențiez trei aspecte.
Chiar și atunci când vremurile disperate solicită măsuri disperate și proceduri simplificate, pe termen lung, nu putem ignora transparența, scrutinul parlamentar și responsabilitatea democratică. Mecanismul de stabilitate trebuie să reprezinte prima parte dintr-o abordare complexă și dintr-o serie de măsuri permanente ce au drept scop realizarea guvernării economice a Uniunii. Odată stabilit, mecanismul permanent de stabilitate nu trebuie să existe în afara cadrului instituțional al UE.
Doresc să le mulțumesc, în final, raportorilor pentru activitatea deosebită desfășurată în legătură cu acest subiect extrem de important, urgent și complicat. Chiar dacă nu există multe informații privind mecanismul de stabilitate, trebuie să-i asigurăm un loc în cadrul instituțional al UE. Mă bucur că președintele Ungariei va veni în curând aici.
Pervenche Berès
(FR) Dle președinte, în urmă cu trei ani ni s-a spus: "Acesta este tratatul care înlocuiește toate tratatele; acest tratat nu va fi revizuit”. Realismul ne-a determinat, astăzi, să îl revizuim. Pentru prima dată, Tratatul de la Lisabona oferă atribuții reale Parlamentului European în ceea ce privește revizuirea Tratatelor. Avem în față o propunere care ignoră drepturile Parlamentului European și care propune un mecanism interguvernamental pentru o problemă comunitară, și anume politica monetară.
Am tras două concluzii din cele de mai sus. În primul rând, sper că deputații care vor negocia în numele Parlamentului vor putea modifica într-o măsură cât mai mare propunerea ce ne-a fost prezentată, pentru o "re-comunitizare” a mecanismului. În al doilea rând, sper că această revizuire a Tratatului va fi ultima efectuată fără acordul sau implicarea Parlamentului European.
Parlamentul European poate formula propuneri și știm că trebuie să mergem mai departe în ceea ce privește revizuirea Tratatului și cooperarea extinsă, dacă dorim ca zona euro să supraviețuiască.
Sven Giegold
(DE) Dle președinte, doamnelor și domnilor, ne sunt prezentate acum trei pachete diferite de guvernare economică: cele șase propuneri ale Comisiei, pactul de competitivitate - actualmente negociat sub coordonarea dlui Van Rompuy și a dlui Barroso - și propunerile de modificare a Tratatului, cu crearea mecanismului european de stabilitate. Este clar, după această dezbatere, că toate acestea trebuie să se desfășoare sub supraveghere parlamentară și pe baza unei propuneri din partea Comisiei.
Fapt este că, potrivit Tratatelor, Parlamentul are drepturi diferite cu privire la cele trei pachete diferite. Totodată, aceste pachete se suprapun. Ce trebuie, deci, să facem din punct de vedere politic? Consider că este esențial să ne corelăm aprobarea pentru cele șase propuneri ale Comisiei cu îndeplinirea solicitărilor noastre în celelalte domenii, astfel încât totul să devină un singur pachet bine echilibrat, în interesul cetățenilor.
Jaroslav Paška
(SK) Dle președinte, mai multe state membre ale UE au fost de acord cu crearea și utilizarea unei monede comune. Totuși, potențialul economic diferit a provocat o situație în care, pentru unele state membre, legătura cu moneda comună complică opțiunile de utilizare a procedurilor standard pentru remedierea insolvenței. Toate țările care folosesc moneda comună au fost, deci, de acord cu crearea unui mecanism care le va permite rezolvarea problemelor financiare existente și prevenirea acestora pe viitor.
Soluția aprobată de țările implicate necesită, însă, modificarea și completarea articolului 136 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și acceptarea acestei soluții de către toate statele membre. Cu toate acestea, responsabilitatea pentru moneda comună le aparține actualmente în principal celor 17 state membre ale Uniunii Monetare Europene și, deci, este logic ca mecanismul european de stabilitate să aibă caracter interguvernamental, iar poziția Comisiei Europene ca simplu observator este, din punctul meu de vedere, suficientă.
Maroš Šefčovič
vicepreședinte al Comisiei. - Dle președinte, după cum s-a spus de câteva ori, Comisia trebuie să ia atitudine ca să poată fi auzită. Voi încerca să fac acest lucru acum.
În primul rând, doresc să le mulțumesc raportorilor pentru cooperarea excelentă și deputaților pentru o dezbatere foarte importantă. Cred că putem fi de acord cu multe aspecte evidențiate în această discuție, mai ales cu faptul că avem nevoie de măsuri puternice la nivel european și cu ideea că mecanismul viitor trebuie să fie cât mai apropiat de spiritul și metoda comunitară.
În legătură cu comentariile privind asistența acordată Greciei și Irlandei: consider că experiența demonstrează clar că trebuie să căutăm în permanență echilibrul delicat între păstrarea sustenabilității datoriilor și evitarea pericolelor morale. Din punctul meu de vedere, faptul că învățăm din experiență a fost demonstrat foarte clar prin afirmațiile colegului meu, comisarul Olli Rehn, din ultimele zile.
Totodată, nu trebuie să uităm că circumstanțele actuale sunt cu adevărat excepționale. Criza nu a dispărut, redresarea este fragilă, iar piețele sunt extrem de afectate, după cum demonstrează modificarea constantă a sferei sale de acțiune. Mai mult, țările europene sunt supuse unor presiuni inacceptabile și își văd viitorul ipotecat, din cauza ratei ridicate a dobânzii pentru datoriile lor.
Trebuie, deci, să acționăm rapid. Trebuie să ne demonstrăm hotărârea. Trebuie să creăm cât mai curând și cât mai repede mecanismul permanent.
Este foarte important ca acest lucru să se realizeze în cadrul Tratatelor. Comisia a insistat foarte mult asupra acestei condiții. Sunt de acord cu dl Gauzès că trebuie acționat rapid, fiindcă avem nevoie de certitudine juridică. Totodată, sunt de acord cu dl Guerrero Salom, care a declarat că nu trebuie să privim această situație ca pe un precedent. Îl pot asigura că procedura utilizată și tipul de cooperare propus nu sunt considerate un precedent de către Comisie.
Doresc să vă informez că Comisia s-a implicat îndeaproape în activitățile pregătitoare și că, din punctul nostru de vedere, este esențial să ne implicăm și în crearea și operarea acestui mecanism. După cum se prevede în Anexa 2 la concluziile Consiliului European, Comisia trebuie să joace un rol central în elaborarea analizelor și programelor pentru viitoarele țări membre. Considerăm că rolul central al Comisiei trebuie evidențiat și mai mult.
În ceea ce privește criticile aduse metodei alese, trebuie să spun că am văzut numeroase exemple în care o astfel de metodă poate conduce, de exemplu, la sistemul Schengen sau la al treilea pilon.
Doresc să fac o ultimă precizare. La elaborarea Tratatului de la Lisabona, acest tip de cooperare, acest domeniu de cooperare, a fost considerat prea ambițios pentru statele membre. Acum, însă, viața reală, experiența pe care o avem în domeniul interdependenței și al cooperării economice ne demonstrează că avem nevoie de o soluție europeană la această problemă europeană extrem de importantă. Cred că vom reuși.
Președinte
Vă mulțumesc, dle Šefčovič. Dl Gualtieri are cuvântul, deși îl rog insistent să se limiteze la un minut.
Roberto Gualtieri
Dle președinte, doamnelor și domnilor, cred că această dezbatere importantă a evidențiat în mod clar existența unui consens amplu între grupările politice cu privire la evaluările și direcția generală a raportului.
Cu câteva excepții, Parlamentul vorbește cu o singură voce, iar acest lucru este important. Aprobăm mecanismul permanent de stabilitate, deși nu ne putem ascunde confuzia și preocuparea care, după cum am aflat, sunt împărtășite și de către Comisie. Ne-ar fi plăcut, totuși, să fi citit despre aceste preocupări în opinia Comisiei privind procedura selectată.
Considerăm că dăm dovadă de spirit practic și de simț de răspundere dacă observăm că nu există condițiile politice necesare pentru a crea astăzi un mecanism european și, cu toate acestea, am dat și dăm în continuare dovadă de hotărâre în dorința noastră de a contribui la introducerea mecanismului în cadrul juridic și procedural al Uniunii, fără a încălca prevederile Tratatelor.
Propunerile noastre sunt clare, însă cred că acum problema esențială este alta. Dorește Consiliul European să înceapă o discuție adevărată cu Parlamentul privind propunerile sale, iar Comisia dorește să joace un rol activ în această discuție?
Aș vrea să subliniez faptul că Parlamentul a luat decizia obișnuită de a amâna votarea pentru 24 martie. Cred că acesta este un semn important: Parlamentul este responsabil, dar și Consiliul trebuie să dea dovadă de același simț de responsabilitate, luând în considerare propunerile Parlamentului.
Președinte
Dezbaterea a fost închisă.
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
George Sabin Cutaș
în scris. - În contextul actualei crize economice, sugestia de instaurare a unui Mecanism de stabilitate financiară răspunde necesității urgente de solidaritate între statele membre și este una pozitivă. Cu toate acestea, modificarea Tratatului, în formatul prevăzut în acest moment, ar putea da naștere unui mecanism dedicat în exclusivitate unui număr limitat de state membre. Acesta nu permite, spre exemplu, includerea statelor membre care nu dispun de moneda euro în cercul său de referință. Consider că, pentru a avea un caracter cu adevărat european, acest mecanism trebuie construit în interiorul cadrului instituțional al Uniunii Europene, cu implicarea Comisiei și a Parlamentului European și că trebuie avută în vedere participarea tuturor celor 27 de state membre. Nu trebuie să uităm că fluctuațiile economice ce au loc în statele membre situate în afara zonei euro au un impact asupra stabilității economice și financiare a întregii Uniuni.
Ilda Figueiredo
Ceea se întâmplă în prezent cu amendamentul anunțat la Tratatul de la Lisabona arată că tot ceea ce liderii UE au spus despre importanța parlamentelor naționale și a Parlamentului European, despre adâncirea democrației, precum și durabilitatea tratatului în sine, nu a fost nimic altceva decât o propagandă.
La un an și câteva luni după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, toată lumea este marginalizată pentru un amendament care urmează să fie întocmit folosind chiar un mecanism al Tratatului care nu numai că permite ca o modificare să fi realizată fără nici un fel de participare democratică - continuând, practic, cu respingerea acestora la referendumurile naționale pentru aprobarea Tratatului - ci și creează un mecanism care să permită controlul permanent al economiilor statelor membre.
Acest raport se îndreaptă în aceeași direcție, prin depunerea anumitor propuneri de modificare la inițiativa Comisiei cu privire la amendamentul Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene în ceea ce privește un mecanism de stabilitate pentru statele membre a căror monedă este euro.
În practică, totul are drept scop consolidarea impulsului pe care încearcă toate să-l dea acestei guvernări economice odată cu crearea "semestrului european”: adâncirea sancțiunilor legate de respectarea Pactului de stabilitate și creștere, a orientărilor de politică economică și a oricăror indicatori ce pot fi adoptați. Se încearcă impunerea unei adevărate cămăși de forță statelor membre.
Jiří Havel
În luna mai 2010, dezechilibrul fiscal din Grecia a dus pe termen lung la un pachet de salvare major în valoare de 720 de miliarde EUR din resursele UE și ale Fondului Monetar Internațional. În ciuda faptului că Fondul European de Stabilitate Financiară (FESF) a fost creat pentru țările din zona euro, cu resurse de până la 440 de miliarde EUR, nu se poate spune că toate problemele UE au fost depășite. În plus, funcționarea FESF se încheie la sfârșitul anului 2012, iar în rândul investitorilor predomină o oarecare incertitudine cu privire la ceea ce se va întâmpla cu datoriile țărilor din zona euro după această dată, sau după expirarea garanțiile prevăzute. Din acest motiv, modificarea articolului 136 din tratat, respectiv crearea unui mecanism de stabilizare după anul 2013, este de dorit pentru viitoarea stabilitate financiară și fiscală a UE. Cu toate acestea, aș dori să subliniez faptul că acest mecanism nu va fi un panaceu pentru protecția reală a bugetelor statelor problemă (sau periferice) și că trebuie să luăm în considerare și o soluție cuprinzătoare la această problemă (reducerea datoriei publice, restabilirea credibilității în sectorul bancar și reforme structurale, inclusiv consolidarea fiscală a statelor periferice, în scopul de a le stimula competitivitatea). Per ansamblu, cred că raportul prezentat de Elmar Brok și Robert Gualtieri prezintă o analiză exactă a problemei, referindu-se la legislația UE relevantă, precum și la avizul Comisiei pentru bugete și, prin urmare, recomand aprobarea amendamentului la articolul 136 din Tratat, în forma sa propusă.
Sandra Kalniete
în scris. - (LV) În ultimii ani, moneda euro a trecut prin mai multe șocuri, care probabil ar fi distrus o altă monedă. Acțiunile liderilor europeni, deși nu întotdeauna suficient de rapide sau convingătoare, au permis apărarea monedei euro. Situația este încă plină de dificultăți, dar sunt convinsă că Europa va putea depăși această criză și va deveni mai puternică din punct de vedere economic. Această criză a dezvăluit punctele slabe ale UE și a arătat mai clar ce modificări sunt necesare la legislația Uniunii Europene, inclusiv la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu privire la mecanismul de stabilitate pentru țările din zona euro. Sunt convinsă că instituirea Mecanismului european de stabilizare financiară (MESF) este unul dintre cei mai importanți pași ce pot fi făcuți pentru ca UE să evite crize economice grave în viitor. Desigur, înființarea MESF nu va rezolva toate problemele, motiv pentru care este important ca guvernele să fie conștiente de responsabilitatea lor pentru respectarea criteriilor de la Maastricht și să pună în aplicare o politică economică și monetară rațională, bine chibzuită, bazată pe obiective pe termen lung. Nu ne putem permite o repetare a scenariilor din ultimii ani, atunci când statele membre au urmat politicile economice "cu accelerația la podea”, neținând cont de criteriile de la Maastricht și de încălcarea altor legi fundamentale ale economiei. Euro nu este doar o monedă; este un acord politic, care simbolizează capacitatea Uniunii Europene de a fi unită în diversitate. Moneda euro reprezintă garanția stabilității, creșterii și unității europene. De aceea, nu am nici cea mai mică îndoială că vom putea fi îndeajuns de lucizi și înțelepți pentru a depăși această criză și a da un nou impuls dezvoltării.
