Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Arvoisat parlamentin jäsenet, toivotan teille onnellista uutta vuotta ja julistan Euroopan parlamentin perjantaina 19. joulukuuta keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
19. joulukuuta 1997 istunnon pöytäkirja on jaettu. Onko huomautettavaa?
(Pöytäkirja hyväksyttiin )

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, viime täysistunnon alussa monet parlamentin jäsenet monesta poliittisesta ryhmästä tuomitsivat erään kaupunginvaltuutetun, José Luis Cason, murhan Baskimaassa ja samalla viikolla otimme vastaan täällä ja osoitimme suosiotamme parlamentissa toisen kaupunginvaltuutetun, kuukausia aiemmin 48 tuntia kestäneen sieppauksen jälkeen murhatun Miguel Ángel Blancon omaisille.
Viime perjantaina, herra puhemies, murhattiin José Ignacio Iruretagoyena, Zarautzin kaupunginvaltuuston jäsen. Kaikki uhrit olivat baskeja, syyllisiä siihen, että heidät oli demokraattisesti valittu edustamaan kansaansa, baskien kansaa.
Myös unionin muilla alueilla on viime päivien kuluessa tehty terroritekoja, ja meiltä Euroopan kansojen edustajilta ei vaadita ainoastaan tekojen tuomitsemista, herra puhemies, vaan myös sitoumusta yhteisön politiikkojen aloitteisiin ja ponnisteluihin terrorismin vastaisessa taistelussa. Pelissä on nyt ihmisoikeuksista kaikkein tärkein, herra puhemies, oikeus elämään.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, ei ole tarpeen toistaa liikaa yhtä asiaa, mutta on selvää, että ihmishengen menetys - erään kansanedustajan, herra Iruretagoyenan, halpamainen murha viime viikolla Zarautzissa - pakottaa sosiaalidemokraattisen ryhmämme toistamaan, että tällaiset teot ovat meistä vastenmielisiä ja että Euroopassa tarvitaan pasifistista tietoisuutta, jotta tällaiset teot eivät toistuisi.
Espanjan kansa on toistuvasti ilmaissut mielipiteensä tästä asiasta. Uskon, että muu Eurooppa tukee meitä - ja meitä tukevat myös Euroopan hallitukset - taistelussa terroritekoja vastaan. Toivomme, että Eurooppaa rakennettaessa voidaan kitkeä täysin tällaiset teot, joita ei voida oikeuttaa millään tavalla.

Gutiérrez Díaz
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, on tuskallista aloittaa jälleen yksi istuntomme muistuttamalla sanan voimalla, että me vastustamme aseiden voimaa, murhien voimaa.
Herra puhemies, jälleen kerran suvaitsemattomuus, väkivalta, fasismi ovat vaatineet ihmishengen. Ihmishengen menetys on aina tuskallista, mutta tällä kertaa lisäksi kansan demokraattisesti valitsema edustaja on menettänyt henkensä. Kyseessä on kaksoismurha: ihmisen murha ja demokratian murha.
Haluaisin kuitenkin sanoa nyt, että Baskimaassa, Euskadissa, on hyvin laaja enemmistö, joka vastustaa väkivaltaa, joka vastustaa fasismia; se on todistus siitä, että Euskadissa ja Espanjassa voidaan puolustaa kaikkia ajatuksia demokratiasta ja rinnakkaiselosta alkaen. Vähemmistössä oleville fasisteille on sanottava, että me olemme jo kokeneet fasismin tällä vuosisadalla niin oikeiston kuin vasemmistonkin valepuvussa ja että se ei petkuta meitä, kun se saapuu nationalismin valepuvussa.
Kunnioitamme oikeutta puolustaa jokaisen kansan identiteettiä, mutta sen on tapahduttava demokraattisesti.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, myös minä Baskimaata, Euskadia, edustavana parlamentin jäsenenä haluaisin ensiksi ilmaista myötätuntoni murhatun José Ignacio Iruretagoyenan perheelle ja ilmaista myös puolueeni myötätunnon kansanpuolueen jäsenille, joihin murhattu Iruretagoyena kuului. Sen lisäksi, että tämä kansanedustaja kuului kansanpuolueeseen, hän oli baskien kansan valitsema edustaja; näin ollen ETA on paitsi murhannut katalasti ihmisen myös tehnyt toisenkin rikoksen eli murhannut kansanedustajan.
Kukaan, ei edes ETA, ei voi pistoolien tai pommien avulla vaientaa kansan ääntä ja nujertaa sen tahtoa. Haluan siksi ilmaista myötätuntoni kansanpuolueen kollegoille ja perheelle ja lopettaa puheenvuoroni toiveikkaasti: toivon, että kansan ääni, demokratia, vapaus ja ihmisarvo voivat lopullisesti voittaa väkivallan, pommit ja pistoolit. Paljon kiitoksia, herra puhemies.

Pasty
Arvoisa puhemies, Unioni Euroopan puolesta -ryhmä yhtyy espanjalaisten kollegoidemme juuri pitämään puheeseen.
Jaamme heidän kiihtymyksensä ja suuttumuksensa. Olemme jatkuvasti toistaneet tässä toimielimessä, että murhaa ei voida puolustella millään poliittisella syyllä, ja tunnemme tietenkin myötätuntoa niitä kohtaan, jotka kansan demokraattisesti valitsemina joutuvat demokratian perusteita vastustavien silmittömän murhanhimon kohteiksi, kuten Gutiérrez Díaz äsken muistutti.
Pyydän Teitä, herra puhemies, välittämään baskikansalle ja uhrin omaisille mitä vilpittömimmän surunvalittelumme.
(Suosionosoituksia )

Wynn
Arvoisa puhemies, sen jälkeen kun viimeksi kokoonnuimme, olemme kuulleet Sambian entisen presidentin Kenneth Kaundan pidätyksestä ja häntä kohdanneesta aika inhottavasta kohtelusta.
Useat hallitukset ovat pyytäneet Sambian hallitusta joko vapauttamaan hänet tai saattamaan hänet oikeuden eteen, ja tällä hetkellä hän näyttää olevan unohduksissa. Tahtoisin pyytää, voisitteko harkita kirjoittavanne kirjeen herra Kaundalle ja ilmaista parlamentin tuen sekä tuoda Sambian viranomaisille julki samankaltaiset huolet kuin muutkin hallitukset ovat ilmaisseet?

Puhemies
Kiitos, herra Wynn.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
Herra de Vries pyytää puheenvuoroa tästä asiasta.

De Vries
Arvoisa puhemies, kuten me kaikki tiedämme, Euroopan komissio on poliittisesti vastuussa Euroopan parlamentille. Se on oleellinen osa unionin demokraattisia suhteita. Tämän suhteen valossa haluaisin pyytää komissiota esittämään tällä viikolla lyhyen julkilausuman. Eri lehtiartikkelien perusteella Euroopan komissiossa on mielipide-eroja liittyen siihen, onko komission jäsenillä oikeus hakea poliittisia mandaatteja toimikautensa aikana. Lehtiartikkelien mukaan komissaari de Silguy aikoo asettua maaliskuussa ehdokkaaksi Bretagnessa. Samojen lehtiartikkelien mukaan Euroopan komission puheenjohtaja herra Santer vastustaa voimakkaasti sitä, että herra de Silguy hakisi tällaista mandaattia ja ottaisi sen vastaan. Haluan kysyä, voisiko komissio esittää asiasta julkilausuman, josta kävisi selvästi ilmi, mikä on komission kanta tähän asiaan. Kysymys on erityisen tärkeä, herra puhemies, koska tässä ei ole kysymys pelkästään komission ja parlamentin suhteista. Tämänaamuisen Financial Times -sanomalehden mukaan Ranskan presidentti Jacques Chirac on puuttunut asiaan ja puolustanut herra de Silguyn oikeutta hakea poliittista mandaattia. Jos kerran Ranskan presidentti puuttuu tähän keskusteluun, komissio toimielimenä ei voi mielestäni vaieta. Haluaisin pyytää komissiota selvittämään kantansa tällä viikolla ja antamaan julkilausuman.

Puhemies
Annan puheenvuoron komissiolle, jotta se voi ilmaista kantansa asiasta.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, tahtoisin vain tiedottaa parlamentille, että olisi sopivaa jättää asia harkittavaksi. Se palvelisi tämän demokraattisen parlamentin etuja ja tietenkin myös kohteliaisuusvaatimuksia komissiota kohtaan.

Martens
Arvoisa puhemies, sen kaiken, mitä tiedän tästä asiasta, olen lukenut tänään iltapäivällä uutistoimistojen parista teleksistä. Mielestäni on tärkeää, että Euroopan komissio antaa asiasta selityksen Euroopan parlamentille. Olen lukenut, että Euroopan komissio aikoo käsitellä asiaa siten, että mukana ovat komission puheenjohtaja herra Santer ja herra de Silguy. Olisi hyvin tärkeää, että parlamentille annettaisiin mahdollisimman pikaisesti tietoja asiasta. Olen siis samaa mieltä asiasta, mutta minä vaadin, että Euroopan komissiolle annettaisiin mahdollisuus määritellä kantansa.

Puhemies
Kuten te tiedätte, julkilausuman antaminen on oikeus, joka kuuluu komissiolle parlamentin työjärjestyksen 37 artiklan mukaisesti. On ilmennyt, että ainakin kaksi poliittista ryhmää, PPE ja ELDR, ovat pyytäneet komissiota käyttämään kyseistä oikeutta. Näen, että myös PSE-ryhmä ja GUE/NGL-ryhmä puoltavat samaa pyyntöä. Komissio tekee asiaankuuluvat johtopäätökset ja sillä on oikeus antaa kyseinen julkilausuma silloin, kun se on valmis siihen.
Olen vakuuttunut siitä, että parlamentin ja komission välisten hyvien suhteiden kannalta on hyvin tärkeää, että se tapahtuisi mahdollisimman pikaisesti.
(Käsittelyjärjestys vahvistettiin.)

Valkoinen kirja rautateistä ja rautateiden rahtiliikenteen valtaväylät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sarlisin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0412/97) komission valkoisesta kirjasta " Strategia yhteisön rautateiden elvyttämiseksi" ja komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle "Euroopan laajuiset rautateiden rahtiliikenteen valtaväylät" (KOM(97)0242 - C4-0269/97).

Sarlis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission valkoinen kirja on kirjoitettu selkeästi ja ytimekkäästi. Se on perusteellisesti laadittu, eivätkä sen arvoa vähennä erimielisyydet, joita komission analyysien ja ehdotusten suhteen esiintyy.
Ensimmäiseksi minun on korostettava, että valkoisen kirjan kannanottojen, ehdotusten ja johtopäätösten ei pitäisi tulla yllätyksenä, koska ne ovat merkittävältä osalta sopusoinnussa neuvoston päätöksessä nro 271 vuodelta 1965 ja asetuksessa 1191/69 ensimmäistä kertaa asetettujen periaatteiden kanssa. Miksi mainitut kaksi säädöstä, jotka on hyväksytty 25 vuotta sitten, eivät koskaan tulleet voimaan, on toinen asia.
Parlamentin liikennevaliokunnan kanta eroaa komission ehdotuksesta kahdessa pääkohdassa: ensiksi, liikennevaliokunta ei hyväksy komission ehdotusta välittömästä ja rajoittamattomasta pääsystä rautatieverkkoon eikä ehdotusta, että totaalisesta, Big Bang -tyyppisestä vapauttamisesta syntyvät ongelmat hoidetaan jälkikäteisjärjestelyillä. Sitä vastoin parlamentin liikennevaliokunta on sitä mieltä, että rautatieverkon avaamista ei pidä toteuttaa kertarysäyksellä vaan asteittain, ja samalla on ryhdyttävä tarpeellisiin oheistoimiin, kuten tehtiin ilma-, meri- ja teleliikenteen kohdalla.
Parlamentin liikennevaliokunnan toinen erimielisyys koskee sosiaalipolitiikkaa: liikennevaliokunnan mielestä valkoisessa kirjassa ei ole tarpeeksi huomioitu rautateiden vapauttamisesta seuraavia ongelmia työntekijöille sekä rautatiekuljetusten turvallisuudelle.
Käsiteltävänä olevassa päätöslauselmassa liikennevaliokunta suosittelee erilaisia toimenpiteitä henkilökunnan uudelleenkouluttamiseksi, todistusten ja pätevyyskirjojen yhtenäiseksi tunnustamiseksi ja työolojen yhteensovittamiseksi. Toivomme, että komissio ja neuvosto hyväksyvät nämä ehdotukset.
Hyvät kollegat, liikennevaliokunta yhtyy kuitenkin moniin valkoisen kirjan ehdotuksista, kuten ehdotuksiin taloudellisista toimista ja rautateiden elvyttämisestä, julkisista palveluista, kansallisten järjestelmien yhtenäistämisestä ja erityisesti ehdotukseen vapaista rautateiden rahtiliikenteen valtaväylistä. Varsinkin vapaiden valtaväylien osalta - vaikka kannatammekin niiden luomista mitä pikimmiten - haluaisimme kiinnittää komission ja varsinkin neuvoston huomion siihen, että erityisesti ensimmäisten valtaväylien valinnassa ja edistämisessä on tarpeen noudattaa erityistä huolellisuutta, jotta vältettäisiin mahdollinen Euroopan unionin rautatietoiminnan jakautuminen. Tästä syystä korostamme päätöslauselmassamme tarvetta valtaväylien luomisen alkuvaiheessa välttää vain yhtä lähtö- tai päätepysäkkiä, joka rajoittuisi vain yhteen satamaan. Mielestämme rautateiden valtaväylien on oltava kaikille avoimia ja niiden on yhdistettävä Eurooppaa sekä pohjoisesta etelään että idästä länteen. Tästä syystä toistamme vielä kerran, että rautateiden valtaväyliä koskeva kysymys, jota pidämme kiireellisenä ja niin ollen ymmärrämme komission kiireen tässä asiassa, vaatii perusteellisuutta ja varovaisuutta, sillä nämä valtaväylät voivat kovin helposti ylläpitää Euroopan unionin rautateiden jakautuneisuutta. Meidän tulee tietää, että Manner-Euroopan rautatieverkossa heijastuvat vielä tänäkin päivänä 1800-luvulla vallinneet ristiriidat. Luodessamme vapaita rautateiden valtaväyliä meidän pitää lisäksi erityisesti paneutua siihen, että valtaväylät muodostaisivat ytimen yhtenäiselle eurooppalaiselle rautatieverkostolle eivätkä, niin kuin aikaisemminkin sanoin ja tulen sanomaan, alkua maanosamme rautateiden jakautumiselle.

Ettl
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, olemme sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnassa työskennelleet rautateiden yleisten elvytystoimenpiteiden sosiaalisten näkökohtien kanssa. Lausunnon valmistelijana olen iloinen voidessani viitata siihen, että Sarlisin mietinnössä on otettu huomioon julkisia kulkuvälineitä koskevat yleiset sosiaaliset näkökohdat, mutta myös henkilöstöä koskevat kysymykset.
Sallinette minun esittää vielä muutaman tähän yhteyteen liittyvän yleisen huomautuksen. Minun on mentävä hieman taaksepäin Euroopan rautateiden historiassa. Tämänhetkisen elvytyksen ja siihen liittyvän sosiaalisten kysymysten käsittelyn ovat nimittäin valitettavasti tehneet välttämättömäksi monet laiminlyönnit. Sallinette minun sanoa muutaman lyhyen huomautuksen tästä asiasta! Kaikki elvytys perustuu kustannusten todenmukaisuuteen. Juuri tässä asiassa jäsenvaltioiden julkinen valta ei ole aina menetellyt oikein. Se taas on epäilemättä johtanut rautatieja maantiekuljetusten välisen kilpailutilanteen vääristymiseen. Tämän tilanteen kanssa kamppailemme nyt aikana, jolloin ympäristövaikutukset ainakin ymmärretään jo oikein, jolloin kaikki puhuu rautateiden puolesta ja jolloin kuitenkaan edes rahtiliikenteen kunnollisia toimintaedellytyksiä Euroopassa ei ole luotu. Tämä vaikuttaa minusta todella järjettömältä.
Sen lisäksi haluaisin mainita, että nyt kun EU: n itälaajentuminen on saanut siunauksen, näyttää myös välttämättömältä antaa tälle projektille koko Eurooppaa koskettava suunta. Tämä asia on erityisen tärkeä tulevan liikennemäärän, erityisesti rahtiliikennemäärän ympäristöpoliittisen hallinnan kannalta, kun otamme huomioon tämän sektorin jo nyt ennustetut kasvuluvut. Asian näin kasvavan merkityksen ja rautateiden EU: ssa nauttiman arvostuksen lisäämisen välttämättömyyden ohella on erittäin tärkeää luonnollisesti turvallisuus. On välttämätöntä asettaa etusijalle henkilöstön entistä parempi - vieläpä rajat ylittävä - koulutus. Tämä on järkevää, ja tällaiset ehdotukset puuttuvat valkoisesta kirjasta vielä oikeastaan kokonaan; tämä on puute, joka koskee useita välttämättömiä oheistoimenpiteitä ja henkilökuntaa suurissa elvytystoimenpiteissä ja se on korjattava nopeasti. Herra komissaari, tämän ei pidä jäädä hartaaksi toiveeksi, vaan sen on tultava esiin politiikassa!

Simpson
 Arvoisa puhemies, tahtoisin kiittää herra Sarlisia siitä kovasta työstä, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön eteen. Tahtoisin kiittää myös komissiota ja komissaari Kinnockia heidän tekemästään työstä.
Tosiasia on yhä, että vaikka me kaikki rakastamme rautateitä ja tunnustamme rautateiden tarpeellisuuden, Euroopan rautatiealalla on vakavia ongelmia, joihin meidän kaikkien on otettava kantaa.
Voimme olla yhtä mieltä sekä komission että herra Sarlisin kanssa monista asioista. Voimme olla samaa mieltä siitä, että meidän rautatieverkkojamme on elvytettävä, erityisesti rahtisektorilla. Voimme olla samaa mieltä siitä, että meidän on varmistettava vapaa pääsy tuohon rautatieverkkoon, erityisesti kansainväliselle rajan ylittävälle rahtiliikenteelle. Meidän on täysin voimin tuettava rahtiliikenteen valtaväylien periaatetta, ja komissio on tehnyt erittäin hyvää työtä määrittäessään tuon nimenomaisen periaatteen. Olemme myös samaa mieltä siitä, että meidän on varmistettava, että olemassa olevat direktiivit, erityisesti direktiivi 91/440, jota kohtaan tunnen henkilökohtaista mielenkiintoa, pannaan täytäntöön kansallisessa laissa ja pannaan täytäntöön rautatiealalla.
Ainoa seikka, jonka osalta olemme hieman eri mieltä komission kanssa, on näiden ehdotusten käyttöönoton tahti tai aikataulu. Siinä suhteessa tuemme erittäin voimakkaasti herra Sarlisin asteittaista lähestymistapaa, koska meidän on varmistettava, että vapauttamista seuraavat sosiaaliset toimet, joita tarvitaan suojelemaan alalla toimivia.
Älkäämme vaipuko tässä mihinkään harhakuvitelmiin. Ellemme toimi rautatiesektorilla, joudumme vaaraan, ettei meillä ole 20 vuoden kuluttua lainkaan rautatierahtiliikennettä Euroopan mantereellamme. Se on tilanne, johon emme saa ajautua ilman, että ryhtyisimme tarvittaviin, tehokkaisiin toimiin. Mikäli voimme saavuttaa tässä hyvän tasapainon, saattaisimme olla kipeästi kaivatun rautateiden uudistuksen alussa, saattaisimme olla avuksi antaessamme rautateille takaisin niiden ansaitseman tärkeän aseman.

Camisón Asensio
Arvoisa puhemies, tänään käsittelemämme mietinnön myötä otettava suuri edistysaskel näkyy siinä, että olemme jo paljon lähempänä yhteisön rautateiden erittäin toivottavaa vapauttamista, jolloin on mahdollista elvyttää niiden kilpailukykyä muihin kuljetusmuotoihin nähden. Juuri tähän Euroopan komissio on pyrkinyt kyseisellä valkoisella kirjallaan, ja olemme yhtä mieltä asiasta.
On todella aiheellista onnitella esittelijää, herra Sarlisia, koska hän on osannut yhdistää työssään kohtuullisen annoksen realismia ja voluntarismia, jota meistä moni tuntee, kun haluamme, että rautatiemme nykyaikaistettaisiin mahdollisimman nopeasti. Yksi todiste tästä realismista on hänen vaatimuksensa ja johtopäätöksensä siitä, että kyseinen vapauttaminen on toteutettava asteittaisesti, ilman kielteisesti vaikuttavaa turhaa kiirettä.
Samoin on pidettävä hyvin järkevänä ehdotettua vaiheittaista tärkeysjärjestystä siten, että ensin vapautettaisiin kansainvälinen tavaraliikenne, sitten valtioiden sisäinen tavaraliikenne ja sitten rajat ylittävä matkustajaliikenne. On tärkeää kiinnittää huomiota tähän asiaan. Koskaan ei saavuteta huomattavaa kansainvälistä henkilöliikennettä, joka on nykyaikaisen Euroopan unionin arvolle sopiva, mikäli ei luoda ja kehitetä järkeviä infrastruktuureja. Ei voida ajatellakaan Euroopan unionia maailman edelläkävijänä 2000-luvulta odotettujen kehitysvaatimusten mukaan, mikäli ei onnistuta yhdistämään henkilöliikenteen nopeiden rautatiereittien avulla ainakin kaikkia jäsenvaltioiden pääkaupunkeja.
Minun on asuinpaikkaani liittyvistä syistä päivittäin jouduttava toteamaan Madridin ja Lissabonin välisen rautatieyhteyden puutteet, ja näiden kahden lisäksi voitaisiin mainita muitakin unionin pääkaupunkeja. Haluan sanoa, että ennen kuin ei ryhdytä taistelemaan tällaisten nopeiden reittien, rautatieyhteyksien ja rautatiereittien, kuten Madridin ja Lissabonin välisen reitin, yhdistämiseksi, emme pääse rautateitse 2000-luvulle.
Lopuksi, herra puhemies, haluan mainita myös, että esittelijä ajattelee samalla tavalla, kun hän korostaa erityisesti sosiaalisia puolia, erityisesti kaikkea, mikä liittyy rautateiden käyttäjäystävällisyyteen vammaisten, lasten ja iäkkäiden henkilöiden kannalta.

Santini
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, meillä on taas kovaa työtä vaatineen teknisen mietinnön - Sarlisin mietinnön - yhteydessä aihetta huutaa tuskasta, ja halutessamme myös uusi tilaisuus yrittää yksilöidä ratkaisut moniin ongelmiin. Tiedämme kaikki, että rautatiet, Euroopassa yleensä ja valitettavasti erityisesti minun maassani, ovat joutumassa yhä pahempaan kriisiin. Siitä kertovat myös tilastot: rautatiet ovat menettäneet 25 viime vuoden aikana 58 % tavara- ja matkustajakuljetuksistaan, kun taas maantieliikenne on kasvanut 150 %: lla. Matkustajamäärän osuus on laskenut 4 %: iin kaikista kuljetuksista, tavaramäärän 9 %: iin.
Uskon, että tässä tilanteessa monipuolinen ja sitova, Euroopan laajuisen rautatieverkoston kuljetussuunnitelmakaan ei voi enää riittää oikean suunnan osoittamiseen. Meidän on siis ihmeteltävä, kuinka tähän tilanteeseen on tultu. Ensinnäkin, suurin syy on muiden - epäilemättä nopeampien ja taloudellisempien - kuljetustapojen lisääntyminen; toiseksi itsenäisten toimintamahdollisuuksien puute. Lisäksi: huono asiainhoito, erityisesti silloin, kun se on julkisten laitosten vastuulla. Mitkä ovat ratkaisut? Muutamassa sekunnissa on vaikea kertoa ne kaikki. Ensinnäkin, sektori on avattava vapaalle kilpailulle ja yksityisille liikenteenharjoittajille. Sitten on ryhdyttävä saneeraamaan alan yrityksiä ja järjestelemään sektoria kokonaan uudelleen, ja ryhmäni osoittaa joissakin tarkistuksissaan eräitä tapauksia, joissa voisi edetä konkreettisesti. Lisäksi on turvattava direktiivin 91/440 täydellinen toimeenpano, suosittava rautatieväylien kehittämistä tavarakuljetuksia varten ja saatava järjestelmät entistä paremmin yhteentoimiviksi. Lopuksi ja erityisesti on toteutettava rautatietunnelien ja Euroopan laajuisten hankkeiden kaltaisia töitä - ne ratkaisevat monia muitakin ongelmia. Mielessäni ovat erityisesti Keski-Euroopan kaksi tärkeää rataa - Lyon-TorinoVenetsia ja Monaco-Verona, pohjois-eteläsuunnan päärata - jotka ratkaisisivat useita ongelmia. Tähän olisi kuitenkin kaikkien hallitusten sitouduttava.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, senatu deliberante perit Saguntum , tämä on yhteinen asiamme, ja meistä komission koko suunnitelma, josta me olemme keskustelleet paljon ja josta olemme oikeastaan yhtä mieltä, vaikuttaa hyvältä. Me kärsimme täällä Euroopassa liiasta liikenteestä, ja me olemme suurimmaksi osaksi yhtä mieltä siitä, että haluamme siirtää mahdollisimman nopeasti mahdollisimman paljon liikennettä maanteiltä rautateille, mutta silti ei tapahdu mitään. Rahtiliikenteen valtaväylät on tuomittu epäonnistumaan, vaikka komission ajatus onkin hyvä, koska kaikki rautatieyhtiöt kulkevat omia teitään ja sanovat, että ne eivät lähde mukaan hankkeeseen.
Te haluatte sanoa ei, herra komissaari, SNCF ei halua osallistua. FS, joka on velkaa 6000 miljardia liiraa Italian valtiolle, haluaa, että millään sen reiteistä ei pysähdytä ja että Etelä-Italiaan olisi vain kauttakulkuliikennettä. Rahtiliikenteen valtaväylä Rotterdam-Genova on nyt tuomittu epäonnistumaan. Edellinen puhuja sanoi, että maantieliikenne on kasvanut 150 prosenttia, kun taas rautatieliikenne on vähentynyt 75 prosenttia.
Huolimatta herra Sarlisin varsin kunnioitettavasta mietinnöstä ja huolimatta komission hyvistä aikomuksista sekä huolimatta siitä tosiasiasta, että olemme asiasta samaa mieltä, poikkeuksena rouva Moreau, jonka tarkistukset ovat täysin turhia ja kaukana todellisuudesta, emme pääse asiassa niin pitkälle, että saisimme asian hoidettua. Vastuu on teillä, herra komissaari.

Moreau
Arvoisa puhemies, rautateiden elvyttäminen on välttämätöntä ottaen huomioon niiden merkityksen yhteiskuntiemme rakenteiden luojana. Elvyttäminen on välttämätöntä etsittäessä vaihtoehtoa sille, että kaikki kuljetettaisiin maanteitse, minkä vaihtoehdon ympäristöhaitat ja turvallisuusriskit ylittävät väestön sietokyvyn rajan.
Valitettavasti ainoa keino, jota komissio on harkinnut rautateiden elvyttämiseksi, on vapauttaa rautatieliikenne kokonaan. Sarlisin mietinnössä puolestaan ehdotetaan, että elvytys toteutetaan kahdessa vaiheessa, joiden päämääränä on pitää avoimen kilpailun ulkopuolella vain kansallinen matkustajaliikenne. Tämä ei saa meidän kannatustamme. Tällainen vapauttamisinnostus ei ole omiaan vastaamaan asetettuun haasteeseen, oli sitten kysymys yhdestä tai kahdesta vaiheesta. Rautatieala on vuodesta 1985 lähtien menettänyt Euroopan unionin maissa jo 500 000 työpaikkaa. Valkoisessa kirjassa on kuitenkin uhrattu vain muutama vaatimaton rivi noudatetun politiikan yhteiskunnallisille seurauksille, mitä herra Sarlis aivan oikeutetusti arvostelee.
Direktiivin 91/440 soveltamisesta tehtävä arvio on tältä näkökannalta katsoen välttämätön, ja kannatamme Sarlisin mietintöön sisältyvää vaatimusta, jossa pyydetään, että arvio tehtäisiin demokraattisesti ammattijärjestöjen ja käyttäjien yhteenliittymien kanssa.
Kilpailun ollessa avointa ensisijaisessa asemassa on kannattava liikennöinti, ja näin kansallisten verkkojen yhtenäisyys on uhattuna. Juuri tähän vie mietinnössä vaadittu kaikkia toimijoita koskeva vapaa pääsy rahtiliikenteen valtaväylille. Suuntaa on vaihdettava siten, että kaiken tuhoava kilpailuajattelu korvataan rakentavalla yhteistyöllä. Tässä piilee tehokkuuden salaisuus, eikä ole sattuma, että ensimmäinen toteutettu rahtiliikenteen valtaväylä - joka luullakseni avataan tänään - on Ranskan, Belgian ja Luxemburgin julkisten verkkojen yhteistyön hedelmä.
Euroopan unionin intressien mukaista olisi edistää tätä liikennepalveluja ja -tarjontaa parantavaa näkökantaa. Näin ollen vastustamme Ranskan hallituksen lailla sitä, että mentäisiin pitemmälle kuin direktiivissä 91/440 on menty. Sitä paitsi rautatieläisetkin hylkäävät komission ääriliberaalit suuntaviivat. Yleisen mielipiteen tukemaa yhteiskunnallista liikehdintää on tapahtunut, ja viime marraskuussa 10 000 rautatieläistä osoitti Brysselissä mieltään valkoisen kirjan suuntaviivoja vastaan.
Ryhmämme tulee jatkossakin esittämään näitä vaatimuksia, joissa korostetaan, miten tärkeää on luoda sellainen liikennepolitiikka, joka perustuu julkisen liikenteen kehittämiseen ja yhteistyöhön, jonka avulla edistetään korkealaatuisia, entistä suuremman kansanosan saavutettavissa olevia, ympäristöystävällisiä ja työpaikkoja lisääviä rautatiekuljetuksia.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, rautateiden elvyttäminen on oleellisen tärkeää kestävän yhteiskunnan kannalta Euroopassa. Emme suhtaudu vieläkään erityisen optimistisesti liikenteen kehitykseen, vaikka olemme jo vuosien ajan tienneet, kuinka tärkeää on, että liikenteessä tapahtuu muutoksia ja että hoidamme asiat yhdessä toisella tavalla. Tiheään asutussa Keski-Euroopassa liikenne ruuhkautuu päivittäin. Hiilidioksidipäästöt eivät vähene odotustemme mukaisesti vaan päinvastoin kasvavat. Lähitulevaisuudessa ei riitä, että pelkästään matkustajat siirtyvät autoista juniin, vaan myös tavaravirtojen on siirryttävä maanteiltä rautateille. Valitettavasti meidän vielä vahvasti kansalliset rautatieyhtiömme eivät yksinkertaisesti ole valmiita muutokseen.
Täydellinen vapauttaminen vaikuttaa hyvältä ratkaisulta, mutta se aiheuttaisi varmasti jännitteitä henkilöliikenteessä julkisten palvelujen osalta. Lisäksi vapauttaminen voi tuottaa myönteisiä tuloksia vain, jos kaikkien liikennemuotojen hinnat perustuvat todellisiin kustannuksiin, mukaan lukien sosiaali- ja ympäristökulut. Eihän tilanne voi olla sellainen, että jotkin liikennemuodot eivät joudu maksamaan arvonlisäveroa tai valmisteveroja. Tästä aiheutuu suuri ristiriita.
Valkoisessa kirjassa olevia ehdotuksia rahtiliikenteen valtaväylistä ei voi pitää sen myönteisempinä. Myönteinen kehitys asiassa johtaisi rautateillä kuljetettavan tavaramäärän kasvuun. Tämä tarkoittaisi, vaikka emme olekaan vielä niin pitkällä, kansallisten esteiden purkamista ja tilan luomista tämäntyyppiselle liikennemuodolle. Näiden rahtiliikenteen valtaväylien kehittämisessä tulisi pitää ensisijaisena Alpit ylittävää tavaraliikennettä, jotta Itä- ja LänsiEuroopan välisen lisääntyvän tavaraliikenteen ongelmassa päästäisiin lopultakin ratkaisuun.

Van Dam
Arvoisa puhemies, valkoisessa kirjassa annetaan selvä kuva siitä, että Euroopan rautatieyhtiöiden asema on hankala. Vuonna 1970 rautatiekuljetusten osuus Euroopan unionin kaikista tavarakuljetuksista oli 31, 7 %. Vuonna 1994 osuus oli laskenut 14, 9 %: iin eli alle puoleen entisestä! Tavarakuljetusten kasvu on langennut kokonaisuudessaan maantiekuljetusten hyväksi.
Tällainen kehitys on pysäytettävä. EU-maiden kansalaiset joutuvat yhä useammin kohtaamaan vahinkoja, joita maantiekuljetukset aiheuttavat ympäristölle. Lisäksi suurkaupungeissa maantiekuljetukset saavuttavat rajansa tilan osalta. Tiet yksinkertaisesti täyttyvät. Lisäksi lähitulevaisuudessa on odotettavissa, että tavarakuljetusten määrä kasvaa entisestään.
Meidän on todettava, että rautatiekuljetusten suurin ongelma on rautatieyhtiöiden toiminta. Vaikka Euroopan sisämarkkinat ovat olleet olemassa vuodesta 1993, rautatiet ovat olleet koko ajan vahvasti kansallisesti suuntautuneita. Lisäksi ne eivät ole useinkaan markkina- ja asiakassuuntautuneita. Tämän vuoksi kannatan valkoisessa kirjassa esitettyä suositusta: "Lisää kilpailua rautateille!"
Sarlisin mietintö viittaa enemmän kuin Euroopan komissio Euroopan rautatieyhtiöiden uudelleenjärjestelyn sosiaalisiin seurauksiin. Euroopan unionin kymmenettuhannet rautateiden työntekijät eivät syyttä osoittaneet mieltään Brysselissä Euroopan komission valkoista kirjaa vastaan 19. marraskuuta 1996. Meidän on kuitenkin otettava huomioon tässä kaksi asiaa.
Ensinnäkin uudelleenjärjestely on välttämätöntä rautatieyhtiöiden säilymisen ja työllisyyden kannalta. Toiseksi Euroopan unionin ei kuulu huolehtia sosiaalisista seurauksista, vaan se on jäsenvaltioiden tehtävä. Sarlisin mietinnössä annetaan ymmärtää, että sosiaalisten ongelmien eurooppalainen ratkaisu olisi mahdollinen, mikä herättää vääriä odotuksia.
Vaikka esittelijä on käyttänyt paljon aikaa mietinnön laatimiseen, täytyy arvostella vielä sitä, että siinä halutaan asettaa rajoituksia maantiekuljetuksille. 7 kohdassa esitetyt maantierahdin enimmäispainoa ja nopeusrajoituksia koskevat säännökset eivät tee rautatiekuljetuksista tehokkaampia. Lisäksi rahdin enimmäispainon rajoittaminen on haitallista ympäristön kannalta, koska silloin ajokertojen määrä kasvaisi.
Silmiinpistävin komission ehdotuksista on suunnitelma vapaista rahtiliikenteen valtaväylistä. Rotterdamista Milanoon ulottuvan ensimmäisen reitin pitäisi tulla käyttöön näinä aikoina. Jos muut jäsenvaltiot suhtautuvat asiaan torjuvasti, komission pitäisi ryhtyä toimiin rajoitetun vapauttamisen osalta, johon jäsenvaltiot ovat vuodesta 1991 direktiivin mukaisesti velvollisia.

Castricum
Arvoisa puhemies, komission valkoisesta kirjasta näkyy valtavan energisyyden tarve. Valkoisessa kirjassa esitetyt suunnitelmat vapaista tavarakuljetuksen väylistä ovat todiste sellaisesta kannasta, että asia ei saa jäädä vain sanoiksi paperilla. Liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnössä, jonka hyväksi kollega Sarlis on tehnyt parhaansa, ollaan samaa mieltä kuin valkoisessa kirjassa esitetyssä analyysissa, mutta mietinnössä suhtaudutaan hieman varauksellisesti välttämättömän uudelleenjärjestelyn aikatauluun.
Haluaisin tuoda tässä vielä esille sen, että komission suunnittelemat toimet, joita kannatetaan myös herra Sarlisin mietinnössä, voivat johtaa aivan uuteen tilanteeseen rautateiden asemassa. Tässä asiassa myös viranomaisilla on uusi rooli, joka ei ole lainkaan merkityksetön.
Tällä välillä ei saisi kuitenkaan käydä niin, että jo avatut ovet pikkuhiljaa suljetaan. Yhteistyölle perustuva liitto, josta rouva Moreau juuri puhui, voisi toimia esimerkkinä. Sillä voisi olla kuljetusliikkeiden ja myös yhteiskunnan kannalta ratkaisevia seurauksia.
Herra puhemies, on selvää, että ymmärrän sen pelon, joka liittyy jatkuvan uudelleenjärjestelyn sosiaalisiin seurauksiin. Komissaari Kinnock on oikeassa. Ilman hänen suunnittelemiaan toimia menettäisimme suuren määrän työpaikkoja, ei pelkästään itse rautateillä vaan esimerkiksi myös rautateihin liittyvissä teollisuuskomplekseissa. Mieluummin noblesse oblige . Uudistuksia vaadittaessa ei saa unohtaa huolta sosiaalisista seurauksista. Kun jäsenvaltiot, komissio ja parlamentti haluavat antaa rautateille sellaisen tulevaisuuden, jota on esitetty merkittävissä puheissa ja tärkeissä poliittisissa asiakirjoissa, työntekijät eivät saa joutua uhreiksi ja sopivia ratkaisuja on syytä löytää. Euroopan unionin profiiliin ei kuulu markkinatalous, jossa ihmiseen suhtaudutaan vihamielisesti.
Lopuksi haluan sanoa, että poliittiset keskustelut liikennepolitiikasta ovat kiinnostavia, mutta vähintään yhtä kiinnostavia ovat keskustelun muiden osanottajien näkemykset. Alankomaalaisen kuljetusliikkeiden järjestön, EVO: n, lehdessä, joka on kymmenientuhansien pienten, keskisuurten ja suurten yritysten äänitorvi, oli katsaus kuljetussektorin suuntauksista. Otsikon "rautatiekuljetukset" alla oli seuraava teksti, jota haluan siteerata: "Euroopan rautatiepolitiikassa on tultu ratkaisevaan vaiheeseen. Kuljetusliikkeillä on tulevina vuosina vain vähän odotettavaa rautatiekuljetuksilta. Tämän vuoksi poliitikot eivät saisi myöskään valittaa maantiekuljetusten kasvusta." Nämä ovat vain sanoja, mutta ne tulevat kuljetussektorin suusta. Herra puhemies, kuljetuksistahan tässä keskustelussa on kysymys. Meidän pitäisi ymmärtää se erityisesti juuri nyt.

McIntosh
Arvoisa puhemies, tahtoisin ottaa tyytyväisenä vastaan komission valkoisen kirjan ja herra Sarlisin mietinnön. Tuen erityisesti päätavoitteita, joiden pyrkimyksenä on edistää siirtymistä maantieliikenteestä rautatieliikenteeseen. Me kaikki parlamentissa toivottaisimme tervetulleeksi ympäristölle koituvat hyödyt, jotka tällainen siirtyminen voisi tuoda tullessaan.
Rautatiesektorin vapauttaminen edelleen on välttämätöntä. Kuten herra Simpson on maininnut, odotamme parhaillaan komission jo hyväksymien direktiivien täytäntöönpanoa kansallisissa laeissa. Mielestäni infrastruktuurin hallinnoinnin ja liikenneyhteyksien harjoittamisen välillä on oltava selvä ero, jotta avoimuus varmistetaan. Ehkäpä komissio tahtoisi ottaa Yhdistyneestä kuningaskunnasta mallia tässä suhteessa. Vapaa pääsy olisi ulotettava kaikkiin rahtiliikennettä koskeviin ja kansainvälisiin henkilöliikennepalveluihin. On erityisen tärkeää, että pidämme kiinni siitä, että tavallisia valtionapukriteerejä olisi sovellettava rautateiden rahoituksen uudelleenorganisoinnissa. On aivan elintärkeää, että tässä suhteessa ei synny vääristymiä markkinoilla.
Rautateiden rahtiliikenteen valtaväylien käyttöönoton tukemisen, näen sen ensimmäisenä askeleena kohti vapaan pääsyn luomista jäsenvaltioiden rautatieverkkoihin. On kuitenkin tärkeää, että tähän liitetään ehdotukset rahoituksen uudelleenjärjestelystä ja metodologian kehittämisestä pääsyä koskevien maksujen perimisestä.
Suosittelen Sarlisin mietintöä parlamentille ja onnittelen komissiota sen valkoisen kirjan laatimisesta.

Andrews
Arvoisa puhemies, kuten entinen senaattori Tip O'Neill sanoi: " Kaikki politiikka on paikallista." Tahdon puhua tästä asiakirjasta tämän pohjalta. Irlannin kaupunkien liikenne on sekasorron vallassa. Omassa vaalipiirissäni Dublinissa liikenneruuhkaan on käytävä käsiksi kansallisena prioriteettina. Liikennesumppu on päivän sana.
Nyt kun Irlannin taloudella menee näin hyvin, emme voi katsella sivusta ja sallia tehottomuuden liikenteessä tulla rajoittavaksi tekijäksi tässä kasvussa. Tiukkia poliittisia päätöksiä on tehtävä nyt. On lujan poliittisen johtajuuden aika. On välttämätöntä, että työt aloitetaan Dublinin Luas-nimellä tunnetun raitiovaunuliikennejärjestelmän kanssa ennen vuosituhannen vaihdetta. Uusia rakennerahastoja on varattu sitä varten ja ne ohjataan toisaalle tämän hankkeen parista, ellei töitä aloiteta ennen vuotta 2000. Luas-hanke on aloitettava erittäin kiireellisenä asiana.
Raitiovaunuliikennejärjestelmän olisi oltava osa integroitua liikennejärjestelmää. Se ei onnistuisi ilman muita valtaväyläliikenteen infrastruktuurin hankkeita kuten tärkeä C-kehätie, Dublinin satamatunneli ja kaupungin ulkopuolisten pääteiden parannus. Enemmän kuin 30 % Dubliniin suuntautuvasta liikenteestä on kauttakulkuliikennettä, ja on aika tehdä luja poliittinen päätös, jotta liikenneongelmat saadaan selvitettyä lopullisesti.
Kaikki nämä järjestelmät olisi liitettävä nykyaikaiseen rautatieverkkoon, jossa on ajanmukainen liikkuva kalusto. Irlannin valtionrautatiet tarvitsee huomattavia sijoituksia ja uudistamista. Mielestäni on epäreilua syyttää työntekijöitä jatkuvista käyttöhäiriöistä ja viivytyksistä junaliikenteessä. Todellisuus on se, että olemme laiminlyöneet liikenneja rautatiejärjestelmämme kansallisella tasolla. Meidän on varmistettava, että samanaikaisesti kun talous on nousussa, sijoitamme järkevästi rautatie- ja maantieverkkoihin ja muihin liikenneinfrastruktuureihin. On äärimmäisen tärkeää, että emme jää Irlannissa jälkeen mannereurooppalaisista naapureistamme taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti tärkeissä liikennettä koskevissa kysymyksissä.
Lopuksi, mielestäni on sietämätöntä, että meillä on yhä Dublinin kaltaisessa tärkeässä pääkaupungissa tehoton linja-autoliikenne lentokentältä kaupungin keskustaan. Se on yksi osa, joka on pielessä liikennejärjestelmässämme.

Lindqvist
Arvoisa puhemies, rautatiet sekä ympäristöystävälliset ja aikaa myöten kestävät kuljetusmuodot ovat tärkeimpiä niistä asioista, joita meidän kansan valitsemina edustajina on käsiteltävä myös Euroopan parlamentissa - ja luonnollisesti myös muissa parlamenteissa. Silloin meidän, jotka edustamme kansaa EU: ssa, on päätettävä haluammeko panostaa rautateihin lentokoneiden, maanteiden ja siltojen, kuten esimerkiksi Ruotsissa olevan Juutinrauman sillan sijaan. Rautateihin panostamisen on oltava etusijalla. Näin ei kuitenkaan ole, vaan pidämme rautateitä osana muita kuljetusmuotoja.
Meidän on asetettava etusijalle energiaa säästävät, ympäristöystävälliset ja kestävät kulkumuodot. Rautatiet kuuluvat niihin. En myöskään ole varma siitä, onko vapauttaminen paras keino tämän saavuttamiseksi, mielestäni on olemassa muita paljon parempia keinoja. Meidän on huolehdittava vanhojen rautateiden kunnostamisesta. Tämän lisäksi on kiinnitettävä huomiota useisiin muihin tekijöihin kuten esimerkiksi tehokkuuteen, alueellisiin näkökohtiin, energia-, ympäristö- ja työllisyyskysymyksiin, jotta rautateistä tulisi kilpailukykyinen kuljetusmuoto Euroopassa.

Theonas
Arvoisa puhemies, komission valkoinen kirja tähtää rautatiekuljetusten välittömään vapauttamiseen ja erityisesti yksityisten yritysten rajattomaan pääsyyn rautatieinfrastruktuuriin. Esittelijä Sarlis, joka on selvästi huolissaan tämän seurauksista, pyrkii kiitettävästi jarruttamaan tahtia ja nostaa esiin joukon ongelmia, jotka puhuvat hänen mielestään asteittaisen vapauttamisen puolesta.
Kuitenkaan tämäkään ei riitä vastaamaan suuriin huolenaiheisiin. Vihdoin ja viimein olisi saatava aikaan selonteko täydellisen vapauttamisen seurauksista kaikilla aloilla, kuten lento- ja meriliikenteessä, eurooppalaisessa telakkateollisuudessa jne. Euroopan kansalaisten tulee ymmärtää julkisille palveluille ja niiden kattavuudelle aiheutuvat seuraukset, eli liikenteen turvallisuustason ja palvelutason dramaattinen laskeminen. Heidän tulee ymmärtää valtavat työllisyysvaikutukset, vaikutukset työntekijöiden työolosuhteisiin ja sosiaalietuuksiin. Jos asioita tarkastellaan tältä pohjalta, silloin ymmärrämme, mitä vaaroja komission ajamaan vapauttamiseen sisältyy, ja otamme huomioon oman vastuumme ja toimimme sen mukaisesti.

Berès
Arvoisa puhemies, puhumme tehokkaiden ja uudenaikaisten rautateiden puolesta. Tähän voidaan ilmeisesti päästä monella eri tavalla, enkä ole varma, olemmeko täysin samaa mieltä valkoisessa kirjassa esitetystä tavasta.
Miksi sitten pitäisi ajaa tehokkaiden rautateiden asiaa? Koska vertailtaessa eri liikennemuotoja pidämme rautatietä aivan ensisijaisena maantieliikenteeseen nähden syistä, jotka liittyvät esimerkiksi yhteiskunnallisiin ja ekologisiin seikkoihin, aluesuunnitteluun sekä liikennepolitiikan johdonmukaistamiseen. Näin ajatellen direktiivissä 91/440 luotu perusta oli mielestämme siinä vaiheessa riittävä. Kun nyt kuitenkin keskustelu on siirretty ministerineuvostolle tarkoituksena mennä pidemmälle kuin kyseisessä direktiivissä, eräät hallitukset, kuten Ranskan hallitus, ovat ryhtyneet vastustamaan kyseistä näkökantaa. Juuri tämän vuoksi lausuttiin ajatus valkoisesta kirjasta, jonka pohjalta vapauttamiskysymystä voitaisiin tarkastella kokonaisuutena.
Valitettavasti valkoisessa kirjassa ei ainoastaan säilytetä kokonaisuudessaan ehdotusta direktiivin 91/440 muuttamiseksi, vaan jopa laajennetaan sitä. Näin ollen valkoinen kirja ei mielestämme tällaisenaan ole realistinen tapa käsitellä rautateiden tulevaisuutta. Miten on ajateltavissa, että valkoisen kirjan avulla voitaisiin ratkaista kyseisen alan ongelma, jonka sosiaaliset seuraukset ovat valtaisat. Meille on muistutettu luvuista: 500 000 työpaikkaa eli 1/3 henkilökunnasta on hävinnyt vuosina 1985-1995, ja komissio vahvistaa, että sama suuntaus jatkuu tulevaisuudessa. Valkoisessa kirjassa ei kuitenkaan esitetä ratkaisuehdotuksia vaan tyydytään viittaamaan jäsenvaltioiden vastuuseen. Minusta kuitenkin viimeaikaiset kokemukset osoittavat, että jos liikennekysymystä tarkastellaan ainoastaan kilpailun ja vapauttamisen näkökulmasta, sivuuttaen tarkoituksellisesti asian yhteiskunnallisen ulottuvuuden, niin tehdään paha virhe.
Sarlis ei mietinnössään hyväksy valkoista kirjaa sellaisenaan. Hän ei ehdota välittömästi tapahtuvaa vapauttamista, vaan pikemminkin asteittaista vapauttamista. Tämä ei mielestämme ole realistista. Olemme sitä mieltä, että toistaiseksi on pidättäydyttävä uusista vapauttamisista, kunnes direktiivin 91/440 tuloksia on arvioitu objektiivisin perustein. Direktiivin 91/440 suomia mahdollisuuksia on tutkittava ennen sen muuttamista ja rautatieliikenteen toimijoita on rohkaistava yhteistyöhön. Tämän vuoksi muutamat kollegani ja minä olemme allekirjoittaneet useita tarkistuksia ja kieltäydymme hyväksymästä eräitä Sarlisin mietinnön kohtia.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, ensiksi sydämellinen kiitos esittelijälle, kollega Sarlisille, joka on huolellisesti ja laajasti käsitellyt kaikki ongelmat ja on tehnyt hyviä johtopäätöksiä, joihin yhdyn. Sallinette minun käsitellä lähemmin joitakin tosiasioita.
On valitettavaa, että komissio rajaa pois sosiaalisen kysymyksen, vaikka olemme tähän päivään mennessä menettäneet Euroopan rautateillä 500 000 työpaikkaa. Komission on mahdollisimman pian tehtävä ehdotukset seuraavista asioista.
Ensinnäkin: rautateillä töitä tekevän henkilöstön tutkintojen ja todistusten yhteisössä tunnustamisen edellytykset ja menettelyt. Toiseksi: irtisanotun henkilöstön uudelleenkoulutus, jotta se voi ottaa vastaan työpaikat, joita uudet rautatieyritykset tarjoavat. Kolmanneksi: rautateillä työskentelevien työolosuhteiden yhtenäistäminen yhteisössä, ja neljänneksi: uusien yritysten tarvittavat muodolliset ja olennaiset laadunmääritykset sekä uusien rautatieyritysten palvelukseensa ottaman henkilöstön asiantuntevan koulutuksen takaaminen.
Edelleen vaadin komissiota ehdottamaan tarvittavia rakenteellisia muutoksia Euroopan sosiaalirahaston toimintatapaan, jotta komissio kykenee käsittelemään oikein lukuisissa jäsenvaltioissa rautatieliikenteen rakennemuutoksen johdosta syntyneeseen työttömyyteen ja ennenaikaiselle eläkkeelle siirtymiseen liittyviä ongelmia. Korostan, että rautatieliikenteellä on keskeinen tehtävä eli sosiaalisesti heikommassa asemassa olevien kansalaisten, joilla ei ole varaa omaan kulkuneuvoon, liikkumisoikeuden takaaminen.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, valkoinen kirja esittelee Euroopan komission strategian yhteisön rautateiden elvyttämiseksi.
Ryhmäni yhtyy siihen käsitykseen, että komission tulee laatia mahdollisimman nopeasti aikataulu Euroopan unionin rautateiden asteittaiselle vapauttamiselle. Kuitenkin:
Ensiksi, kuten sanoi myös esittelijä, jota onnittelemme erittäin huolellisen, realistisen ja johdonmukaisen mietinnön johdosta, vapauttamisen tulee olla asteittaista ja yksityiskohtaisesti suunniteltua.
Toiseksi, suunnitelmaan tulisi liittyä sosiaalisia toimenpiteitä alan työntekijöiden tukemiseksi. Tässä kohtaa on sanottava, että ryhmämme ei pidä valkoiseen kirjaan sisältyviä takeita riittävinä sosiaalisista toimista. Rautatieyhtiöiden on päästävä vapaasti infrastruktuuriin, jotta ne voisivat kuljettaa rahtia kansainvälisellä tasolla.
Kolmanneksi, kaikille kuljetusaloille on taattava tasa-arvoinen kohtelu, erityisesti arvonlisäveron ja verovapaan myynnin suhteen.
Neljänneksi, matkustajien ja rahdin turvallisuutta on erityisesti painotettava.
Viidenneksi, on ryhdyttävä toimiin vammaisten tarpeiden huomioimiseksi ja tarjottava helpotuksia perheille ja lapsille.
Näillä edellytyksillä ryhmämme antaa tukensa valkoiselle kirjalle ja herra Sarlisin mietinnölle. Suhtaudumme kuitenkin varauksellisesti moniin muutosehdotuksiin ja odotamme kuulevamme komission sitoutumisesta herra Sarlisin kahteen näkemyseroon, joihin yhdymme.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, rautateiden yhdentäminen ja elvytysyritys ovat hyviä asioita. Kuitenkin on vielä joitakin avoimia kysymyksiä kollegoiden jo mainitsemien, erityisesti sosiaalialaan liittyvien kysymysten lisäksi.
Ensiksi, maantiekuljetuksilla on epäreilu kilpailuetu rautateihin nähden. Mikä on komission suunta? Maksatetaanko rekkaliikenteellä maanteiden kulut vai vapautetaanko rautatieliikenne infrastruktuuriin liittyvistä kuluista? Silloin ne kuitenkin jäävät valtioille, ja miten silloin käy vajauksien? Haluaisin, että valittaisiin selkeä suunta. Vai laitetaanko rautateille liikennemaksu? Jossakin vaiheessa asiat pitää yksinkertaistaa.
Toiseksi, Länsi-Euroopassa rautateiden ongelma on lähinnä niiden hallinto, mutta Itä- ja varsinkin Etelä-Euroopassa ongelmana on kehitys ja kattavuus. Mielessäni on nyt lähinnä Balkanin alue, Kreikka jne. Siellä ongelmana ei ole niinkään hallinto, vaan infrastruktuurin järjestäminen ja täydentäminen. Tietooni tulleet tukikehykset eivät tunnu vakuuttavilta. Autoilu ja maantiet asetetaan taas kerran etusijalle, ja rautateille jää vain rippeet. Tässä asiassa tarvitaan politiikan muuttamista.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, uskon meidän olevan tietoisia siitä, ettei sosiaalista kysymystä kannata väheksyä. Jos kuitenkin jätämme rautatiet nykytilaansa, menetämme uskottavuuden. On otettava huomioon, kuinka suuria ongelmia rautateillä on nykyään Euroopassa ja eri jäsenvaltioissa. Meidän on elvytettävä rautatiejärjestelmän kilpailukyky - mikä esitetyn analyysin mukaan on mahdollista - mutta emme voi tietenkään tarkastella pelkästään rautatiejärjestelmää, rautateitä koskevaa kuljetusmuotoa, vaan meidän on tarkasteltava muitakin kuljetusmuotoja, sitä, millainen vaikutus tällä kilpailukyvyllä voi olla kauppaan ja yhdistettyihin kuljetuksiin sekä tietysti myös sitä, kuinka eri kuljetusmuodot integroidaan keskenään.
Tästä näkökulmasta katsoessamme emme voi erottaa rautatiejärjestelmän uudistusta muista Euroopan unionissa pohdittavista asioista: mielessäni on esimerkiksi kustannusten kansainvälistyminen, joka aiheellisesti on otettu esille. Uskon, että tästä näkökulmasta asiaa tarkasteltaessa on tärkeää käsitellä onnettomuusriskin, ruuhkien, saastumisen ja melun kaltaisia seikkoja. Kuljetusmuodot tulevat taas kannattaviksi, jos rautateitä koskevan valkoisen kirjan lisäksi ratkaistaan myös tällaiset asiat, joiden avulla eri kuljetusmuodot voivat kilpailla keskenään todella rehellisin keinoin.
Tämän vuoksi en siis usko, että meidän pitäisi pohtia tätä suunnitelmaa erikseen, vaan meidän on otettava huomioon vakavat ongelmat Euroopassa: mielessäni ovat ne 50 tuhatta tieonnettomuuksissa kuollutta, joista 7 800 vuosittain Italiassa, ja mielessäni ovat myös ilmakehän saastumisen aiheuttamat vakavat ongelmat.
Myös sosiaaliseen kysymyseen on puututtava, tai muuten sitä tullaan puuttumaan erikseen, sillä jos rautatiejärjestelmä ei enää ole kilpailukykyinen, meillä ei ole enää mahdollisuutta turvata työpaikkoja sen nykyisille työntekijöille. Siksi meidän on otettava tästä vastuu ja meidän on otettava se ennen kaikkea vasemmiston tapaan. Tästä näkökulmasta vastaus voi olla tärkeämpi. Kuka ryhtyy hoitamaan rautatiejärjestelmää? Tämä on tärkeä asia. Meidän on toimittava siten, ettei kilpailukyvyn eikä kilpailun suhteen pääsyä rautatiejärjestelmään varata enää vain suurille yhtiöille ja konserneille. Meidän on toimittava siten, että rautatiejärjestelmän uudelleenorganisointikin tapahtuu demokraattisesti ja että myös erilaisilla pienillä ja keskisuurilla yrityksillä, osuuskunnilla ja sosiaalisilla rakenteilla on mahdollisuus osallistua siihen. Näin taataan se, ettei sosiaalietujen polkemista pääse tapahtumaan ja että työaikaa ja turvallisuutta kunnioitetaan. Vain tällä tavalla uskon, että voimme uudistaa rautatiejärjestelmän.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, kiitos erittäin paljon, saanen aloittaa toivottamalla teille ja koko parlamentille erittäin onnellista uutta vuotta.
Sarlisin mietintö, joka on parlamentin käsiteltävänä tänään, herra puhemies, on todella arvokas panos keskusteluun Euroopan unionin rautateiden elvyttämisestä. Sekä komissio että parlamenttihan ovat yhtä mieltä siitä, että tarvitaan huomattavia muutoksia, mikäli rautatiet tulevat selviytymään jatkossa merkittävänä ja keskeisenä kuljetustapana kautta Euroopan, kuten me kaikki tahdomme jokaisen järkevän talouteen, työllisyyteen ja ympäristöön liittyvän syyn vuoksi.
Mietintö on, kuten saatoimme sen tekijältä odottaakin, myönteinen ja rakentava rautateiden elvyttämisen suhteen, ja samalla kun voin ilokseni sanoa, että siinä tuetaan komission ehdottamaa yleistä politiikkaa, siinä myös tehdään arvokkaita suosituksia siitä, kuinka muutos olisi toteutettava. Onnittelen sen vuoksi lämpimästi esittelijä Sarlisia mietinnöstä, jolla on strategisen vision ja käytännöllisyyden vahvuudet. Vakuutan hänelle ja parlamentille, että hänen tekemiään ehdotuksia harkitaan huolellisesti ja myönteisesti.
Herra puhemies, en usko, että yksinkertaistan liikaa sanoessani, että mietinnössä on kaksi perusviestiä. Yksi on se, että vapauttamisen on tapahduttava asteittain, ja toinen on se, että oheistoimia, joilla muutosta helpotetaan, on suoritettava tuon vapauttamisen toteutuessa.
Ensimmäisestä kohdasta, hyväksyn sen, että markkinavoimat olisi otettava mukaan asteittain, jotta rautateille annettaisiin aikaa sopeutua ja jotta yhteisö saisi luotua kattavat puitteet. Sen vuoksi ei koskaan ole ollut minkäänlaista aikomusta eikä myöskään ehdotusta siitä, mitä on kuvattu " alkuräjähdys" -lähestymistavaksi Euroopan rautateiden vapauttamisessa. Korostan kuitenkin myös sitä, että muutos ei saa olla liian hidas tai liian asteittainen yksinkertaisesti siitä syystä, että aika ei ole rautateiden puolella. On sanottava, että mikäli muutosta ei tehdä ja ei ymmärretä paremmin asian kiireellisyyttä kuin mitä tällä hetkellä tehdään, ei tule olemaan mitään alkuräjähdystä ja ainoa ääni, jonka tulemme kuulemaan, on hautajaiskellojen sointi rautateiden kuoleman johdosta. Eikä tämä ole edes näkymä kahdenkymmenen vuoden päähän; tämä on edessä 12 vuoden kuluttua, ellei muutokseen ryhdytä kiireellisesti ja ellei sitä toteuteta kiireellisesti.
Joidenkin tänään esitettyjen kannanottojen aikana, joita arvostan suuresti, mukaan lukien rouva Berèsin kannanotto, sanottiin, että puoli miljoonaa työpaikkaa on poistunut rautateiltä viimeksi kuluneiden viidentoista vuoden aikana. Tämä on traaginen totuus. Osa strategiaamme, itse asiassa keskeistä strategiaamme sosiaaliselle tietoisuudelle, on ehdoton päättäväisyys panna täytäntöön politiikkoja, joiden avulla säästetään ainakin olennainen osa niistä miljoonasta työpaikasta, jotka ovat jäljellä rautateillä ja rautateihin liittyvillä aloilla seuraavien 12 vuoden ajan. Ilman muutosta tappiolista seuraavien kahdentoista vuoden aikana saattaisi olla vielä suurempi kuin mitä se on ollut viimeisten viidentoista vuoden aikana. Näin ankea on tilanne, näin kiireellinen muutoksen tarpeen on oltava.
Useimmat meistä olisivat samaa mieltä siitä, että asia on kiireellinen ja että muutos on toteutettava asteittain - ei mitenkään dramaattisesti eikä karkeasti mutta suunnan on oltava täysin selvä. On sen vuoksi välttämätöntä, että lähdemme tarmokkaasti liikkeelle, esimerkiksi avaamalla kansainvälisen rautateiden rahtiliikenteen mahdollisimman pian, kuten sekä herra Simpson, herra Baldarelli että herra Castricum ovat korostaneet eivätkä vain tänään vaan monissa aiemmissakin tilaisuuksissa.
Vapauttamisen toteuttamisen tarkka ajoitus on tietenkin harkittava erittäin huolellisesti. Silloin kun komissio on tehnyt kaikki ehdotuksensa ja neuvosto ja parlamentti ovat aloittaneet keskustelun, on aika päättää, missä siirtymäaikoja tarvitaan ja mitä toimia olisi tehtävä samanaikaisesti. Epäilemättä on liian aikaista keskustella tarkasta aikataulusta nyt, koska emme tiedä, mikä neuvoston ja parlamentin lopullinen mielipide tulee olemaan vastauksena komission ehdotukseen. Sanoisin ainoastaan sen, että kukaan, ja valitsen sanani, kukaan joka todella arvostaa Euroopan rautateiden osuutta ja sen tarjoamia mahdollisuuksia, ja aivan varmasti kukaan, joka tahtoo rautateiden menestyvän tulevaisuudessa, ei aiheuta tarpeetonta viivytystä tarvittavien edistyksen aloittamisessa.
Herra Sarlisin mietintö painottaa oikeutetusti sitä, että monenlaisten toimien on seurattava rautateiden vapauttamista. Kuten hän tunnustaa, komission lähestymistapa tekee tässä suhteessa selvän varauksen, ja siirrymme nyt kohti toimintaa, joka on käytännön seuraus valkoisessa kirjassamme annettuun ehdotukseen. Sen vuoksi esitän tänä vuonna kolme rautateitä koskevaa toimipakettia: ensimmäinen, keväällä esitettävä, liittyy infrastruktuuriin ja sisältää ehdotuksia infrastruktuurin hallinnoinnin ja liikenteen harjoittamisen erottamisesta edelleen. Se sisältää myös ehdotuksia, jotka liittyvät suuntaviivoihin infrastruktuurin kustannuksista ja suuntaviivoihin rautatiereittien osoittamisesta.
Toinen paketti, joka esitetään kesällä, kattaa erityisesti julkiset palvelusopimukset. Se kattaa myös valtionavun eikä ainoastaan rautatiesektorilla vaan maalla tapahtuvien kuljetusten osalta yleensä. Sitten, vuoden loppupuolella, kolmas paketti käsittelee rautatieverkkojen yhteentoimivuutta ja kansallisten järjestelmien integraatiota yleisemmin, mukaan luettuna rautateiden työntekijöiden pätevyydet. Lisäksi tämän vuoden ensimmäisellä puoliskolla esitetään kaksi ehdotusta, jotka kattavat liikenteen kokonaisuudessaan tietenkin ottaen erityisesti huomioon rautatiet: toinen liittyy työaikadirektiivin ulottamiseen kaikille liikennealan työntekijöille ja toinen valkoisen kirjan järjestykseen infrastruktuurin kustannuksista liikenteessä yleensä.
Lopuksi tahtoisin käyttää hyväkseni tämän tilaisuuden vastatakseni herra Sarlisin mietintöön ja tiedottaa aika tyytyväisenä parlamentille, että ensimmäiset rautateiden rahtiliikenteen valtaväylät on avattu huolimatta synkkyyden ja tuomion ennustuksista, joita olemme kuulleet toistettavan eri puolilta parlamenttia taas tänä iltapäivänä, syistä, jotka ymmärrän mutta joita en välttämättä hyväksy. On välttämätöntä kulkea toivossa, koska mikäli otamme minkä tahansa muun asenteen, varmistamme rautateiden kuoleman.
Tietenkin on eri tapoja, joita noudattaa nyt rautateillä käynnissä olevassa uudistuksessa, eikä vielä ole mitään täydellisiä eikä lopullisia järjestelyitä esimerkiksi hinnoittelua varten. Kukaan tässä parlamentissa tai muuallakaan ei olisi voinut järkevästi odottaa sellaista täydellisyyttä näinä rautateiden rahtiliikenteen valtaväylien ensi päivinä. Se tosiasia, että valtaväylät ovat toimivia ja kykeneviä osoittamaan kykynsä tehdä rautateiden rahtiliikenteestä kilpailukykyinen muiden tapojen kanssa, perinteen aiheuttamista estoista ja joillakin tahoilla yhä esiintyvistä varauksista huolimatta, on kunnianosoitus kaikille niille, jotka ovat työskennelleet edistyksen eteen. Se on myös rohkaisun lähde kohti tulevaisuudessa otettavia lisäaskelia.
Olen luonnollisesti samaa mieltä siitä, että valtaväylät olisi ulotettava koko yhteisön alueelle missä tahansa tarvetta esiintyykään ja että yhteydet satamiin ovat tärkeät, kuten tämän keskustelun kuluessa on taas tänään käynyt ilmi. Komissio korostaa sitä jatkuvasti, samalla kun se tunnustaa, että jäsenvaltiot ja infrastruktuurien hallinnoijat tekevät menettelytapapäätökset valtaväylistä eikä komissio, jonka tehtävä on edistää ajatusta ja auttaa vaikeuksien voittamisessa. Mikäli me puolustaisimme sellaista keskittämisen astetta, joka saisi rautatiereittien osoittamisen vastuun pysymään Breydel-rakennuksessa Brysselissä, asenteitamme voisi oikeutetusti kutsua järjettömiksi. Me olemme mahdollistajia, me pyrimme yksinkertaisesti varmistamaan sen, että muut saavat täyden hyödyn niistä muutoksista, joita pyrimme tekemään.
Lopuksi totean, että otan tämän mietinnön lämpimästi vastaan, ja olen varma, että parlamentti harkitsee tulevia ehdotuksia samalla myönteisellä tavalla kuin se teki elvyttämistä käsittelevän valkoisen kirjan osalta sekä etenkin rautateiden rahtiliikenteen valtaväyliä käsittelevän tiedonannon osalta. Olen kiitollinen siitä ja siitä seikasta, että parlamentti on yhtä päättäväinen kuin komissio yrityksessä auttaa rautateiden luomisessa, jotka kykenevät kilpailemaan muiden muotojen kanssa, voittamaan takaisin markkinoita ja vastaamaan ihmisten ja yritysten tarpeisiin tänä modernina aikakautena. Mikäli rautatiet onnistuvat tekemään kaiken tuon, ne onnistuvat lahjoittamaan itselleen työntäyteisen ja menestyksekkään tulevaisuuden. Niillä, jotka työskentelevät rautateillä, on tuo tulevaisuus. Jos muutosta ei tehdä näiden jälleen tässä mietinnössä ja myös komission valkoisessa kirjassa esitettyjen linjojen mukaisesti, tulevaisuus on hyvin synkkä.

Sarlis
Arvoisa puhemies, aluksi kiittäisin arvoisaa komission jäsentä hänen kauniista sanoistaan, jotka koskevat mietintöäni. Lisäisin vain, että täysistunnolle esiteltävä mietintö on tulosta liikennevaliokunnassa tehdystä yhteistyöstä. Kollegani tekivät todella työtä tämän asian eteen, he osallistuivat kokouksiin ja neuvotteluihin, ja näin pääsimme tähän nyt täysistunnossa esillä olevaan lopputulokseen. Lisäksi on vielä sanottava, että olen ilahtunut komission myönteisestä suhtautumisesta mietintöön sekä siitä, että myös parlamentti tunnustaa tämän sen liikennevaliokunnan työtä kohtaan osoittamasta mielenkiinnosta päätellen.
Jos sallitte, minulla olisi kaksi pyyntöä arvoisalle komission jäsenelle. Ensiksi, on hieno uutinen, että tätä työaikoja koskevaa tarkistusta sovelletaan kohta kaikkiin liikennevälineisiin. Tämä toimenpide on mielestäni erittäin tärkeä, sillä se oikaisee tällä hetkellä vallitsevaa kilpailun vääristyneisyyttä rautateiden ja autoliikenteen välillä.
Lopuksi haluaisin pyytää, että kiinnitettäisiin huomiota kysymykseen suuntaviivoista, jotka liittyvät infrastruktuurien hallinnoijien välillä solmittaviin yhteistyösopimuksiin. Sekin on arkaluonteinen asia, ettei vain näitä yhteistyösopimuksia pidettäisi perustamissopimuksen 85 artiklan vastaisina.
Toivoisin, että te, arvoisa komission jäsen, ottaisitte huomioon nämä kaksi kohtaa.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, saattaa olla, että en kuullut aivan kaikkea tai sitten meillä on täysin erilaiset määritelmät siitä, mikä rahtiliikenteen valtaväylä on. Jos puhumme rautatieinfrastruktuurista, johon kuuluu vapaa pääsy ja hintakilpailu, siinä tapauksessa todellakin saattaa olla, että se on yksi rahtiliikenteen valtaväylä. En muuten tahdo komissaarin istuvan Breydelissä. Hänen olisi lähdettävä liikkeelle ja suostuteltava liikenteenharjoittajat avaamaan....
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, tahtoisin ilmaista hyvin lyhyesti herra Sarlisille kiitollisuuteni hänen tekemästään viittauksesta työaikadirektiivin laajentamiseen. Hän voi odottaa tässä suhteessa tapahtuvaa lisäedistystä lähitulevaisuudessa.
Mitä tulee suuntaviivoihin, jotka koskevat yhteistyösopimuksia, on täysin mahdollista, että moisia muodollisuuksia ei tulla tarvitsemaan. Riittää - herra Wijsenbeekin tekemä huomautus huomioon ottaen - että työskentelemällä käytännön tasolla yhdessä infrastruktuurin hallinnoijien kanssa voimme varmistaa tarvittavan edistyksen. Luonnollisesti sitä tullaan tutkimaan erittäin tarkoin. Mikäli olemme sitä mieltä, että lisäkehitys voisi auttaa rautateiden rahtiliikenteen valtaväylien nopeampaa kehitystä, vastaamme siihen kiireellisesti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Lentokoneiden liikennöiminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0404/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 16 (toinen painos 1988) olevan I niteen II osan 2 lukuun kuuluvien ääntä hitaammin lentävien lentokoneiden liikennöimisen rajoittamisesta annetun direktiivin 92/14/ETY muuttamisesta (C4-0530/97-96/0209/SYN) (Esittelijä: van Dam).

Van Dam
Arvoisa puhemies, direktiivi 92/14 kieltää 1. huhtikuuta 2002 lähtien kaikkien 2 lukuun kuuluvien lentokoneiden liikennöimisen Euroopan unionissa. Kaikkein meluisimpien 2 lukuun kuuluvien yli 25 vuotta vanhojen ja niin sanottujen kapearunkoisten lentokoneiden kohdalla tämä kielto astui voimaan jo 1. huhtikuuta 1995.
Tämän direktiivin muuttaminen ei ole tarpeen pelkästään siksi, että poikkeuskohtelun saavien kehitysmaiden lentokoneiden luetteloa muokattaisiin. Lisäksi näyttää siltä, että jäsenvaltiot tulkitsevat eri tavoin siirtymäkausia ja poikkeusten määritelmiä käytetään väärin. Tähän väärinkäyttöön sisältyy muun muassa sitä, että käytetään koneiden alivuokrausta eli että toinen lentoyhtiö vuokraa koneen, jolle on myönnetty poikkeus. Toinen ongelma on se, että poikkeuksia, jotka oli tarkoitettu koskemaan unionin alueen lentoyhtiöitä, sovelletaan virheellisesti myös koskemaan lentokoneiden vähittäistä korvaamista kolmansissa maissa. Kolmas ongelma on poikkeuksien myöntäminen unionin alueen yhtiöille.
Yhteinen kanta ansaitsee myönteisen arvion, mitä tulee direktiivin yhdenmukaiseen tulkintaan kaikissa jäsenvaltioissa. Alivuokraus kielletään muutetussa direktiivissä Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymien van der Waalin mietinnön tarkistusten mukaisesti. Nyt myös siirtymäkausien myöntäminen unionin ulkopuolisten maiden lentoyhtiöille on kielletty. Ison-Britannian ei tarvitse myöskään peruuttaa amerikkalaisille yhtiöille myöntämiään lupia, jotka koskevat lentokoneiden vähittäistä korvaamista.
Myös poikkeusten myöntäminen muille kuin lentoyhtiöille on kielletty. Alivuokrauksen kieltämisen seurauksia ei ole syytä aliarvioida. Kiellolla on vakavia seurauksia joillekin unionin rahtilentoasemille sekä myös joillekin kehitysmaille. Lehdissä on kirjoitettu, että Oostenden lentoasema Belgiassa menettäisi 45 000 tonnia rahtia eli noin puolet käsittelemästään rahdista, koska yksitoista 43: sta afrikkalaisesta Oostendeen lentävästä koneesta on poikkeusten luettelossa. Lisäksi alankomaalainen kehitysyhteistyöjärjestö INZET on varoittanut siitä, että joidenkin Afrikan maiden on vaikea jatkaa tuotteidensa kuljettamista unioniin lentoteitse, koska niiden rahtikoneille ei enää myönnetä poikkeuksia.
Kun otetaan huomioon 2 lukuun kuuluvien lentokoneiden täydellinen kieltäminen 1. huhtikuuta 2002 lähtien ja näiden lentokoneiden aiheuttamat vakavat meluhaitat, sääntöjä ei pidä missään tapauksessa lieventää. On puolestaan pidettävä tarkasti huolta siitä, että näitä sääntöjä noudatetaan koko unionissa yhdenmukaisesti ottaen huomioon, kuinka sääntöjen tiukentaminen vaikuttaa alivuokraukseen. Haluankin kysyä komissiolta, onko komissio valmis huolehtimaan tarkasti sääntöjen noudattamisesta. Tässä yhteydessä minun on mainittava, että Oostenden lentoasema on yrittänyt syyttää kahta ranskalaista lentoasemaa siitä, että ne ovat houkutelleet kiellettyjä lentokoneita käyttämään palvelujaan.
Euroopan parlamentti on ensimmäisessä käsittelyssä ehdottanut, että lentoasemille annettaisiin mahdollisuus rajoittaa kaikkien 2 lukuun kuuluvien lentokoneiden liikennöintiä jo ennen 1. huhtikuuta 2002 voimaan astuvaa täydellistä kieltoa. Lentoliikenteen voimakkaan kasvun vuoksi melusta on tullut monille lentoasemille rajoittava tekijä. Tämä koskee erityisesti myös Alankomaiden Schipholin lentokenttää. Siellä yhden 2 lukuun kuuluvan lentokoneen nousu ja lasku aiheuttaa yhtä paljon melua kuin viiden 3 lukuun kuuluvan lentokoneen nousut ja laskut yhteensä. Iltaisin tämä suhde on jopa kymmenkertainen.
Neuvosto ei ole hyväksynyt Euroopan parlamentin tässä asiassa tekemiä tarkistuksia. Yhteisessä kannassa viitataan direktiiviin 2408/92. Tässä yhteydessä haluan kysyä komissiolta, antaako direktiivi lentoasemille mahdollisuuden kieltää tietyn koneen liikennöinti kentälle ei pelkästään ilmatilan ruuhkautuneisuuden vaan myös kovan melun vuoksi. Onko komissio kanssani samaa mieltä siitä, että direktiivin 2408/92 muutokset eivät ole riittäviä lentomelun vähentämiseksi? Eiväthän mahdollisuudet rajoitu vain 2 lukuun kuuluvien lentokoneiden yöliikennöintikieltoihin, yöja päiväkiintiöihin ja kalliimpiin laskeutumismaksuihin? Haluaisin mielelläni kuulla komissaarilta, että sääntöihin ei ole jäämässä mitään aukkoa, joka vaikeuttaisi lentoasemien taistelua liikamelua vastaan.
Yhteinen kanta ansaitsee ankaraa kritiikkiä liitteen sopeutusten osalta. Se, että neuvosto ja Euroopan komissio haluavat sijoittaa Saudi-Arabian poikkeusten luetteloon, ei ole todellakaan hyväksyttävää. Neuvosto ja komissio viittaavat virheellisesti OECD: n kehitysmaiden luetteloon. Alkuperäisessä direktiivissä 92/14 ei ollut mitään viittausta tähän luetteloon. Jos haluamme kuitenkin käyttää luetteloa, se tarjoaa meille mahdollisuuden tehdä eron rikkaampien ja köyhempien kehitysmaiden välillä, kuten Euroopan parlamentti on ehdottanut van der Waalin mietinnössä.
Jos Saudi-Arabia sijoitetaan poikkeusten luetteloon, maa saa mahdollisesti vuonna 2000 poikkeuksen yhdeksän vanhentuneen ja ympäristölle haitallisen lentokoneen osalta. Asianmukainen alivuokraukseen liittyvien sääntöjen tiukentaminen aiheuttaa, kuten aiemmin mainitsin, ongelmia Afrikan maille. Tämä on pahasti ristiriidassa direktiivin 92/14 hengen kanssa, koska Saudi-Arabia voi edelleen liikennöidä Euroopan unionissa useilla meluisilla lentokoneilla. Pyydän parlamenttia puoltamaan voimakkaasti tarkistuksia, jotka tekisivät lopun tästä epäoikeudenmukaisesta suosimisesta. Ehkä voimme saada neuvoston ja komission korjaamaan erehdyksensä. Haluaisin kiittää luottamuksesta liikennevaliokunnan jäseniä, jotka ovat tukeneet minua yksimielisesti. Taistelkaamme tosissamme turhaa lentomelua vastaan.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, esiteltävä mietintö on valiokunnassa käydyn syvällisen keskustelun tulos, ja minusta näyttää siltä, että ehdotettavissa lisätarkistuksissa otetaan huomioon joitakin epäjohdonmukaisuuksia, joita neuvostokaan ei ole hyväksynyt: minäkin viittaan tietysti Saudi-Arabian lentokoneisiin, jotka siinä nyt luokitellaan kehitysmaan lentokoneiksi. Tämä vaikuttaa meistä suurelta virheeltä. Siksi ehdotetaan tarkistusta, jossa viitataan OECD: n luokitukseen. Sen pitäisi jättää saudiarabialaiset lentokoneet sen ehdon määrittelemien etuisuuksien ulkopuolelle, joka koskee melua aiheuttamattomia ja yli 25 vuoden ikäisiä saastuttavia lentokoneita. Tämän vuoksi olisi otettava käyttöön myönteinen ehto: ehdotus koskisi pääasiassa maita, jotka ovat todellisissa vaikeuksissa ja takaavat lentokenttien läheisyydessä asuville kansalaistensa turvallisuuden ja tietysti myös hyvän elämänlaadun.
Toisaalta kilpailu on asia, joka on minusta tärkeä mutta jota ei ole vielä tuotu esille. Haluaisin, että osoitettaisiin selvästi - eikä pelkästään komissiosta - ettei laskeutumisoikeutta voi luovuttaa, koska mahdollisuus saada auktorisoidulle lentokoneelle laskeutumislupa on nykyään erittäin tärkeä kilpailukeino eri maiden välillä. Voi olla vaara, että laskeutumislupa luovutetaan kolmansille maille. Laskeutumislupien kaupallistaminen on siis todellinen vaara, jos lupia myönnetään lentokoneille, jotka ovat juuri ja juuri hyväksyttäviä, saastuttavia ja meluisia. Tämä saattaisi lopuksi johtaa sellaiseen markkinamekanismiin, joka ei olisi kovinkaan toivottu.

Grosch
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, olemme, kuten ensimmäisessä istunnossakin, tehokkuuden ja ympäristön välisessä ristiriitatilanteessa. Me PPE: ssä hyväksymme käsiteltävänä olevan mietinnön sekä tarkistusehdotukset, vaikka pahoittelemme, että ensimmäisessä istunnossa tehdyistä yhdeksästä ehdotuksesta vain kaksi otettiin huomioon; nämä kaksi ovat mielestäni tärkeitä. Ne välttävät nimittäin lentokoneiden vuokraamisen ja koskevat vastaavasti myös suoraan juuri käsiteltyä kilpailuongelmaa. Olisin myös iloinen, jos komissio vielä hieman selventäisi ja selittäisi tätä käsitystä, että on todella mahdotonta, olkoon tapa mikä tahansa, käyttää direktiivin päinvastaisesta tarkoituksesta huolimatta hyväksi joidenkin maiden poikkeuksia, joita on olemassa kilpailun ja ympäristön alueella.
Pahoittelemme joka tapauksessa sitä, ettei joitakin selvennysehdotuksia hyväksytty yleisesti. Meidän mielestämme jäsenvaltioiden tällä alueella tekemät toimenpiteet eivät missään tapauksessa saa jäädä direktiivin määräyksiä vähäisemmiksi, vaan enintään juuri direktiivin mukaisiksi. Se ei mielestäni direktiivin tehokkuuden, ympäristön ja kilpailun välisessä ristiriitatilanteessa voi aiheuttaa vahinkoa.
Tämänhetkinen versio on järkevä sovitteluratkaisu. Se tuo joitakin pieniä korjauksia. Olisi kuitenkin myös kaikkien edun mukaista, että voisimme jotenkin selventää käsitettä "kehitysmaat" . Se, mitä ehdotuksessa esitettiin, on nähdäkseni jo saanut komission hyväksynnän. Olisin tyytyväinen, jos komissio esittäisi siitä vielä tänään lyhyesti mielipiteensä. Olisi kuitenkin myös kaikkien kannalta hyvä, että neuvosto voisi sisällyttää sen, mitä "kehitysmaa" merkitsee, myös tähän käsitteeseen, jottei siihen jäisi kovasti tulkinnanvaraa. Kyseessähän ovat kuitenkin lentokoneet, jotka eivät ole pelkästään meluisia, vaan myös yhteensä yli 25 vuotta vanhoja, ja mielestäni SaudiArabian kaltaisen maan ei todellakaan pitäisi tässä yhteydessä muodostaa poikkeusta.
Mitä muihin maihin tulee, ongelmaa ei todellakaan pidä arvioida sen perusteella, miltä rahti näyttää Euroopan eri lentokentillä, vaan mieluummin on kiinnitettävä huomiota siihen, että annetaan mahdollisesti tietyille maille, joita asia suoraan koskee, tällä alueella tukea erilaisilla toimilla - parlamenttihan antaa myös kehitysapua - jotta lentomelu ei enää kuormittaisi Euroopan lentokenttiä ja omia lentokenttiämme niin paljon.

Kinnock
Arvoisa puhemies, saanen viitata aivan lyhyesti tuon erityisen toimen taustoihin, joka on käsiteltävänä parlamentissa tänään ja joka on keskustelun aiheena.
Vuoden 1992 direktiivin hyväksymisen aikoihin komissiolle ei ollut annettu tietoa monista kehitysmaiden lentokoneista asianmukaisen menettelyn mukaisesti eikä niitä sen vuoksi ollut sisällytetty lain liitteeseen, joten määrittääkseen nuo lentokonetyypit komissio käynnisti neuvottelut asianomaisen paikallisen järjestön - the Arab Air Carriers' Organization - kanssa.
Näiden neuvottelujen aiheena oli tietenkin lentokoneiden tekninen kelpoisuus direktiivin 3 artiklassa määrättyjen kriteereiden perusteella, ja maiden määritteleminen kehitysmaiksi vastaa täysin asianomaisen kansainvälisen järjestön OECD: n kehitysapukomitean määräämiä kriteereitä.
Tätä taustaa vasten haluaisin vastata esittelijä van Damin esittämiin ja useiden muiden jäsenten tukemiin tarkistuksiin.
Ensiksi, komissio voi hyväksyä tarkistukset 2 ja 3, jotka ovat hyödyllisiä teknisiä muutoksia liitteeseen. Parlamenttia saattaa myös kiinnostaa se tieto, että myös neuvosto tukee niitä.
Vaikkakin ymmärrän täysin tarkistusten 1 ja 4 perustelut, minun on kuitenkin sanottava, että komissio ei voi hyväksyä niitä siitä hyvin yksinkertaisesta syystä, että Saudi-Arabia on mukana virallisella kansainvälisellä kehitysmaalistalla, jota käytettiin laadittaessa alkuperäistä neuvoston direktiivin 92/14 liitettä.
Lisäksi lentokoneet, joita käsitellään liitteessä, ovat niiden kriteereiden mukaisia, jotka on määritetty tällä direktiivillä muutetun neuvoston direktiivin 92/14 liitteessä 3. Jos me todella tahtoisimme muuttaa sääntöjä, kuten on ehdotettu syistä, jotka täysin ymmärrän, meidän olisi pelkästään tätä direktiiviä varten laadittava uusi määritelmä sille, mikä oikeastaan on kehitysmaa, toiminta, joka olisi suhteetonta verrattuna siihen tarvittaviin ponnistuksiin, kun otetaan huomioon, että tässä puheena olevassa tapauksessa on kyse ainoastaan seitsemästä lentokoneesta.
Lopuksi komissio tahtoisi huomauttaa, että kyseessä olevien lentokoneiden varsin rajoitetun käytön vuoksi SaudiArabian listalla mukanaololla on vain aivan marginaalinen vaikutus lisääntyneisiin meluhaittoihin lentokenttien läheisyydessä, vaikkakin tietenkin pahoittelemme kaikkia sen kaltaisia seurauksia.
Voin tietenkin ymmärtää ne syyt, jotka ovat panneet liikkeelle Saudi-Arabiassa rekisteröityjä lentokoneita koskevat tarkistukset. Toivon kuitenkin, että parlamentti hyväksyy sen, ettemme todellakaan voi rikkoa sopimuksia, jotka solmittiin aikaisemmin hyvässä uskossa kumppaneiden kanssa, emmekä voi perustellusti muuttaa kansainvälisesti tunnustettuja määritelmiä silloin, kun se vaikuttaisi noin puoleen tusinaan lentokoneeseen, jotka joka tapauksessa ovat poistumassa vähitellen käytöstä.
Nämä näkökohdat mielessä pitäen ja samalla kiittäen herra van Damia hänen erittäin asiantuntevasta mietinnöstään, joka on luullakseni ensimmäinen, jonka hän on muodollisesti esitellyt parlamentille sinä lyhyenä aikana, jonka hän on ollut täällä, toivon, että parlamentti asiaa tarkemmin harkittuaan tulee olemaan samaa mieltä komission kanssa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Teollisuuden kilpailukyky
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Desaman laatima tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0384/97) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille " Euroopan unioni ja avaruus: sovellusten, markkinoiden ja teollisuuden kilpailukyvyn edistäminen" (KOM(96)0617 - C4-0042/97).

Desama
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tämänpäiväinen istunto on varsin erikoislaatuinen. Puhuttuamme ensin rautateihin ja lentoliikenteeseen liittyvistä ongelmista tarkastelemme nyt Euroopan avaruusalan politiikkaa. Pelkäänpä, että meidän on kuitenkin laskeuduttava noista korkeista sfääreistä alas maan pinnalle, ottaen huomioon nykyiset tietomme avaruusfysiikasta.
Yritän luoda nopean katsauksen avaruutta käsittelevään mietintöön. Ennen kaikkea on syytä muistaa, että Eurooppa ei ole aloittelija avaruuden valloituksessa. Olemme onnistuneet viimeksi kuluneiden vuosien aikana säilyttämään itsenäisyytemme ja riippumattomuutemme avaruuteen pääsyn suhteen. Tähän johtaneista ponnisteluista tärkeimpiä ovat ensinnäkin ESAn puitteissa tehty hallitusten välinen yhteistyö ja toiseksi eräiden Euroopan valtioiden harjoittama aktiivinen julkinen investointipolitiikka. Näistä ponnisteluista ja avaruuteen pääsyn riippumattomuudesta huolimatta on kuitenkin pakko todeta, että Yhdysvaltoihin verrattuna osuutemme avaruustutkimuksesta on yhä häviävän pieni. Yhdysvalloissa avaruusalalla työskentelee 200 000 henkeä, Euroopassa luku on noin 40 000; Yhdysvalloissa yksityiset investoinnit ja kaupalliset näkökohdat kattavat 7 % avaruuspolitiikan rahoituksesta, Euroopassa osuus on 38 %. Tasapainon eteen on ponnisteltava kovasti.
Meidän ei välttämättä tarvitse panna tiikeriä tankkiin, mutta jotain lisäainetta Euroopan politiikkaan on saatava. Hallitusten väliseen yhteistyöhön on lisättävä hieman yhteisöpolitiikkaa, jopa ylikansallista politiikkaa, jotta ei herätettäisi henkiin tiettyjä vanhoja pahoja henkiä. Euroopan unionilla on oltava nykyään oma avaruuspolitiikka, joka ei kuitenkaan saa olla muista erillään. Tarkemmin sanottuna EU: n on tuotava eurooppalaista lisäarvoa Euroopassa tehtävään avaruusalan yhteistyöhön liittyvään politiikkaan.
Parlamentti ei tietystikään määrittele tätä politiikkaa vaan sen tekee komissio, joka on juuri ottanut ensimmäisen askeleen laatimalla mielenkiintoisen tiedonannon, sekä neuvosto. Pyydämme, että järjestettäisiin erityinen avaruusalaa käsittelevä Eurooppa-neuvoston kokous. Puheenjohtajamaa Britannia ehkä kuulee vetoomukseni.
Kyseisen politiikan eli eurooppalaisen lisäarvon olisi mielestäni tukeuduttuva kahteen perusedellytykseen. Ensimmäinen niistä on sekä strategisten että kaupallisten panostusten huomioon ottaminen, toisin sanoen sen myöntäminen kerta kaikkiaan, että avaruuspolitiikka on pakostakin kokonaisvaltaista politiikkaa. Ettei ole toisaalta strategiapolitiikkaa ja toisaalta kaupallista politiikkaa, vaan että kaikkia avaruuspolitiikan panostuksia on lisättävä. Toinen perusedellytys on, että Euroopan unionin jäsenvaltiot antavat enemmän julkisia varoja avaruuspolitiikan toteuttamiseen ja kehittämiseen. Yksityiset investoinnit eivät riitä vaikka ovatkin merkittäviä ja välttämättömiä.
Näitä perusteita noudattaen ja kollegani Malerban erinomaisen mietinnön innoittamana määrittelemme joitakin suuntaviittoja sille, minkälaista kyseisen avaruuspolitiikan olisi oltava.
Ensinnäkin olisi pidettävä yllä teknologisen asiantuntemuksen korkeaa tasoa viidennen puiteohjelman kaltaisen välineen avulla sekä myös osallistumalla eräisiin suuriin tieteellisiin seikkailuihin, kuten avaruusaseman rakentamiseen, vain yhden mainitakseni. Toiseksi avaruusteollisuus olisi keskitettävä. Tarkoitus ei ole, että perustettaisiin yksi suuri eurooppalainen avaruusyritys - eihän norsukaan juokse seepraa nopeammin - vaan ensisijaisesti on tarkoitus koota yhteen kaikki ne yritykset, jotka nykyään joutuvat alistumaan naurettavaan maailmanlaajuiseen kilpailuun, projekteissa, joissa yhteenliittymisestä on hyötyä. Tällaisia ovat tiettyjen kaupallisten suurmarkkinoiden valloitus sekä laajojen palvelujen toimittaminen. Kolmanneksi meidän olisi lujitettava vahvoja puoliamme, eli laukaisin- ja satelliittiteollisuuttamme. Neljänneksi meidän olisi taattava keinot säilyttää riippumattomuutemme toteuttamalla Euroopan navigointijärjestelmä, joka olisi eurooppalaisen teknologian työn hedelmä. Tämän lisäksi olisi vielä järjestettävä yhteistyötä Euroopan ulkopuolisten valtioiden kanssa, ei ainoastaan vanhojen avaruusvaltojen, kuten Japanin ja Venäjän, vaan myös uusien, nousevien avaruusvaltojen kanssa. Ajattelen tässä lähinnä Kiinaa ja Intiaa.
Haluaisin lopuksi kiinnittää komission huomion avaruuskasvatuksen kehittämisen tärkeyteen. Jos haluamme noudattaa tällaista kunnianhimoista politiikkaa, tarvitsemme yleisen mielipiteen tukea. Suurelle yleisölle on siksi annettava tietoa asiasta, ja siihen päästään parhaiten kasvatuksen avulla.

Malerba
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, tässä salissa nyt käytävä keskustelu on hieman myöhässä komission tiedonantoon nähden, ja myös nyt käsiteltävät mietinnöt - Desaman erinomainen mietintö ja omani - ovat joiltain osin jo melkein jääneet jälkeen tapahtumista. Viime kuukausien aikana on ollut erittäin mielenkiintoisia hetkiä, kuten Mars Pathfinderin matka, ARIANES 5: n onnistunut lähtö ja juuri nyt Lunar Prospectorin lähtö.
Pathfinderin menestyksen siivittämänä NASA, joka on ryhtynyt amerikkalaisten mielestä käänteentekeviin toimiin planeettoja koskevissa tutkimuksissa ja maailmankaikkeudessa olevan elämän arvoituksen ratkaisemisessa, suunnittelee nyt avaruusaseman käyttämistä myös etuvartiona Marsiin suuntautuvalla miehitetyllä lennolla. Sen suunnitelmissa on myös puhallettava moduuli nimeltään transhub , joka kiinnitettäisiin avaruusasemaan. Avaruudessa on luonnostaan tilaa keksinnöille ja luovalle mielikuvitukselle.
Eräs esimerkki näistä kaikista on satelliittinavigointi. Kymmenen vuotta sitten ei edes tiedetty, mitä se on. Nykyään tämä sovellus antaa turvallisuutta lentonavigointiin, tarjoaa ratkaisuja taksiliikenteen tehokkuudelle kaupungeissa, ja me vaadimme eurooppalaista satelliittinavigointijärjestelmää. Seuraavan vuosikymmenen aikana merellä ja avaruudessa tärkeimmät tekijät ovat Yhdysvallat - kuten Desamakin sanoi - ja sen maailmanlaajuinen johtajuus taloudellisella, sotilaallisella, teknologisella ja kulttuurillisella sektorilla. Se näkyy myös heidän tieteellisessä ja teollisessa edistymisessään avaruussektorilla. Ei ole helppoa löytää yhtäläisyyksiä amerikkalaisen ja eurooppalaisen avaruussektorin välillä: Yhdysvaltain vuotuiset investoinnit ovat noin neljä kertaa suuremmat kuin Euroopan, ja Euroopan suurimmat tämän alan yritykset tulevat vasta kolmen amerikkalaisjätin perässä: Lockheedin, Hughesin ja Boeingin.
Komission tiedonannossa ei pureuduta todellisen eurooppalaisen avaruusstrategian ongelmiin, vaan ehdotetaan konkreettisten, laajasti hyväksyttyjen toimien sarjaa kolmelle sektorille, joille avaruussovellukset avaavat nyt uusia, taloudellisesti ja strategisesti arvokkaita markkinoita: multimedia/tietoliikenne, satelliittinavigointi ja maan havainnointi. Näistä kohteista Euroopan parlamentti on laajasti samaa mieltä. Niihin liittyy myös Hoppenstedtin esittelemä tietoliikennesatelliitteja koskeva tiedonanto, ja ne on otettu jollain tavalla esille myös neljännessä puiteohjelmassa.
Minun on muuten tässä korostettava, että mietintöön tehdyistä lukemattomista tarkistuksista ja niiden aiheuttamista, tiukalla aikataululla tehdyistä muutoksista johtuen suurin osa avaruustutkimusasioista liitettiin ilmailu- ja avaruuslentotoimiin eikä liikennettä, ympäristöä, tietoyhteiskuntaa ja yleisiä materiaaliteknologioita koskeviin kappaleisiin. Mielestäni tätä yhdistämistä pitää ehkä pohtia uudelleen toisessa käsittelyssä - eri kappaleiden jaottelu voidaan sen sijaan säilyttää.
Monet enemmän poliittis- ja strategisluonteiset kysymykset jäävät vastaamatta, ja näihin haluaisinkin pysähtyä vielä muutamaksi hetkeksi. Kolmen viime vuoden aikana amerikkalaiset yritykset ovat yhdistyneet vain kolmeksi maailmanlaajuiseksi konserniksi, kun taas eurooppalaisten vakiintuminen on hitaampaa. Onko kansallisilla avaruusohjelmilla todellakin jokin tehtävä tulevaisuudessa? Entäs ESAlla? Mikä on komission rooli?
Päätelmäni saavat minut uskomaan, että avaruusstrategioissa komissio ottaa piakkoin itselleen aloitteellisemman roolin Eurooppa-neuvostoa ja parlamenttia kohtaan, sekä myös kansainvälisesti osallistumalla taajuuksien määrittelyä ja satelliittien sijoittamista koskeviin neuvotteluihin. Kaiken tämän vuoksi ehdotinkin mietinnössäni komissiota järjestämään avaruusaiheisen neuvoston - ainakin maaperän tunnustelemiseksi.
Odotamme uusia keskusteluja näistä aiheista parlamentissa sekä tiedonantoa navigointijärjestelmistä samalla, kun parlamentin sisäisessä avaruusryhmässä ja asiantuntijaryhmässä jatkamme yhteyksien lisäämistä komissioon, ESAan ja teollisuuteen. Tämä kappale on todellakin vasta alussa!

McNally
Arvoisa puhemies, saanen ensinnäkin onnitella esittelijää. Hän on osoittanut luonteenomaista halukkuuttaan yhdistellä kollegojen ajatuksia, mitä pidetään arvossa. Arvostamme myös herra Malerban asiantuntijan näkemystä. Tässä mietinnössä korostetaan avaruusalan tärkeyttä, tuen tarvetta julkisista rahastoista - kaupalliset intressit tulevat olemaan täysin riittämättömiä - ja todellista lisäarvoa, joka tulee Euroopan unionin työstä.
Hän asettaa vastakkain Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin aseman mitä tulee työpaikkoihin, oheisyrityksiin ja tiedekulttuurin kehitykseen. Emme puhu nyt sotilaallisesta kehityksestä ja tutkimuksesta. Se on tehty aivan selväksi. Pääasiallisesti meitä kiinnostaa satelliittisovellukset. Emme suosittele ESAn roolin minkäänlaista väärinkäyttöä. Keskustelemme televiestinnästä, navigoinnista ja kaukokartoituksesta. Tämä on suunnattoman arvokasta Euroopan unionin kansalaisille ja sitä paitsi kolmannelle maailmalle. Herra Desama mainitsee aluesuunnittelun, maatalouden, kalastuksen, liikennepolitiikan, petoksentorjunnan ja ilmastonmuutokseen liittyvät merkit ja vaikeudet.
Yhdyn hänen mielipiteeseensä, että avaruusteollisuuden on " pyrittävä määrätietoisesti keskittämään voimavaransa pystyäkseen kilpailemaan amerikkalaisten valmistajien kanssa" . Pidän viittauksesta Star Trekiin " boldly go" . Vaikka painotus on satelliiteissa, meidän on ymmärrettävä, että miehitettyyn, tai poliittisesti korrektimmin ilmaistuna, asuttuun avaruuteen liittyvissä toimissa on valtavaa synergiaa, joka on välttämätöntä.
Meidän on selviydyttävä avaruusromun ongelmasta. Avaruudessa pyörii kaikenlaisia esineitä avaruusaluksista metallitavaraan, sähkölaitteisiin ja teekannuihin. Tästä tulee vielä iso ongelma ja siihen on puututtava. Mitä tulee joissakin tarkistuksissa esitettyyn kysymykseen plutoniumin ongelmista, meidän on tutkittava aurinkokennoja. Ne tulevat auttamaan meitä täällä maapallolla energian kanssa ja tulee olemaan oheisilmiöitä. Ei ole kuitenkaan vielä mahdollista hylätä ydinenergian käyttöä joillekin kaukoavaruudessa oleville järjestelmille tarpeellisena sähköntuottajana.
Kollegoitteni tavoin tahtoisin korostaa avaruuskasvatuksen tehtävää. Pyydän teitä kaikkia menemään Toulouseen ja katsomaan Space Cityä. Se tulee innostamaan teitä. Ja kaikista tieteistä, jotka innostavat nuoria ihmisiä, avaruus on tärkein. Se juuri on vetänyt menneisyydessä ihmisiä fysiikan pariin, ja on erittäin vakavaa, mikäli tuon aineen opiskelijamäärä pienenee. Se on lumoavaa kaikille ihmisille ja se saattaisi tuoda ratkaisun planeettamme eloonjäämiseen.
Tuen erittäin voimakkaasti strategiaa, joka on esitetty sekä Desaman mietinnössä että Malerban lausunnossa, erityisesti neuvoston tarvetta hyväksyä Euroopan avaruuspolitiikkaa käsittelevän neuvoston kokouksen tarve.

Ferber
Arvoisa puhemies, herra komissaari, hyvät kollegat, kun Euroopan parlamentti käsittelee tänä iltana ilmailua ja avaruuslentoja, se on tärkeää sen vuoksi, että kyseessä on todella eurooppalainen ongelma. Tulen itse alueelta, joka on aina ollut tärkeä ilmailu- ja avaruusteollisuudelle ja jossa kaikille on nykyään selvää, että voimme säilyttää kilpailukykymme erityisesti Yhdysvaltoihin verrattuna tai on mahdollista saada se takaisin ainoastaan eurooppalaisen yhteistyön avulla. Sen vuoksi haluaisin myös meidän puolestamme kiittää esittelijää hänen seikkaperäisestä mietinnöstään. Luulen, että kaikki näkökohdat, joita tässä yhteydessä on tarkasteltava, tulivat myös otetuksi huomioon. Me PPE: ssä annamme ryhmänä tälle mietinnölle täyden tuen.
Emme tietoisesti ole myöskään tehneet tarkistusehdotuksia, koska emme halua vaarantaa valiokunnassa enemmistön tuella hyväksyttyä päätöstä. En haluaisi nyt taas luetella, mitä tärkeitä ongelmia ilmailu- ja avaruusteollisuuden on selvitettävä. Kollegat Malerba ja Desama esittelijöinä sekä kollega McNally käsittelivät näitä asioita erittäin selkeästi.
Haluaisin kuitenkin tässä ja nyt viitata vielä yhteen asiaan eli siihen, että meidän on erityisesti Yhdysvaltoihin verrattuna saavutettava yhtäläiset mahdollisuudet ilmailu- ja avaruusteollisuuden kasvavilla markkinoilla. Ei saa olla niin, että Yhdysvalloissa tutkimusta ja kehitystä rahoitetaan pääasiassa puolustusbudjetista, mistä on heille etua eurooppalaiseen ilmailu- ja avaruusteollisuuteen nähden. Käsittelimme aihetta jo täällä parlamentissa ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan toisessa mietinnössä. Minähän tein tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevässä valiokunnassa vastaavia tarkistusehdotuksia. Enemmistö oli valitettavasti niitä vastaan, mutta meidän ei tulisi unohtaa niitä.
Ei saa olla niin, että meillä ei ole Euroopassa yhtenäistä hankintajärjestelmää - ja tämäkin on pääosasto XII: n tiedonannon peruste - kun Yhdysvallat yhdistää luonnollisesti tutkimuksen, kehityksen ja hankinnankin yksiin käsiin ja siirtää suuren joukon sotilasalueen kehitelmiä siviilikäyttöön, minkä ansiosta syntyy selvää etua eurooppalaiseen ilmailu- ja avaruusteollisuuteen verrattuna. Emme saa sulkea silmiämme siltä. Siihenkin meidän on löydettävä eurooppalaisia vastauksia. Toivon, että Amsterdamin sopimuksen ratifioiminen ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittäminen johtavat siihen, että voimme ratkaista nämä näkökohdat eurooppalaisella tavalla.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, herra komissaari, arvoisat kollegat, haluan liberaaliryhmän puolesta kiittää herra Desamaa erinomaisesta mietinnöstä.
Euroopan avaruusalan sovellusten markkinat ovat hajanaiset. Alalla on paljon pieniä yrityksiä, jotka eivät tee riittävästi yhteistyötä keskenään. Avaruusteollisuuden uudelleenjärjestely eli pienten yritysten sulautuminen suuremmaksi yritykseksi tai yritysryhmäksi on välttämätöntä, jos haluamme kilpailla maailmanmarkkinoilla. Eurooppalainen ja Atlantin ylittävä yhteistyö avaruusalalla on ehdoton edellytys. Myös viidennellä puiteohjelmalla voi olla asiassa kannustava rooli erityisesti nyt, kun amerikkalaisten kanssa on allekirjoitettu tieteen ja teknologian alan yhteistyösopimus Washingtonin viime huippukokouksessa.
Toinen asiani liittyy Euroopan satelliittiteollisuuden asemaan. Oman satelliittiteollisuuden strateginen merkitys on muuttunut kylmän sodan päätyttyä kaupalliseksi merkitykseksi. Ala kasvaa 10 % vuodessa, joten sillä on merkitystä työllisyyden kannalta. Jos Euroopan unioni ei halua jäädä junasta, komission ja jäsenvaltioiden on edistettävä tämän teollisuudenalan kilpailukykyä. Puolueryhmäni ei tarkoita tässä yhteydessä alakohtaista tukea vaan kannustamista yhteiseen tutkimukseen ja yhteistyöhön.
Satelliittijärjestelmät ovat mahdollisuus mennä mukaan tietoyhteiskunnan maailmanlaajuistumiseen. Euroopassa kuitenkin investoidaan pääasiassa paikallisiin maanpäällisiin verkkoihin. Lisäksi Euroopan satelliittiteollisuus toimii liian eristäytyneenä ja ilman merkittäviä yhteyksiä tietokoneiden, verkkojen, ohjelmistojen ja oheislaitteiden valmistajiin. Tämän vuoksi satelliittiteollisuus menettää yhä enemmän markkinaosuuttaan Yhdysvalloille. Yritysten yhteistyön ja toisiinsa sulauttamisen lisääminen, poliittinen tuki teknologian kehittämiselle sekä myös riskien hallintaan puuttuminen ovat välttämättömiä toimia.

Holm
Arvoisa puhemies, tähän Desaman mietintöön liittyen on vihreä ryhmämme katsonut tarpeelliseksi tehdä viisi tarkistusehdotusta, tiettyjen EU: hun ja avaruuteen liittyvien periaatteellisten näkökantojen selventämiseksi ja joissakin kohdissa niiden terävöittämiseksi.
Ensimmäiseksi: eikö Desama käytä vääriä sanoja, kun hän B kohdassa sanoo, että meidän on "valloitettava " avaruus? Sana "valloittaa " aiheuttaa minusta aivan väärää assosiaatiota. Meidän on tutkittava, mitä mahdollisuuksia avaruus tarjoaa, ei muuta. Valloittamista käytetään sotilaallisissa yhteyksissä, kun jotakin valloitetaan. Tässä ei kuitenkaan ole kyse siitä, vaan tutkimisesta, sillä tutkimisenhan on oltava EU: n avaruuspolitiikan perusajatuksena.
Toiseksi: kun kyseessä ovat suuret kansainväliset yhteistyöprojektit avaruudessa olemme avaruusprojekti CASINIn ja siihen liittyvän luotaimen "pyyhkäisystä" maapallon ohi sitä mieltä, että Euroopan parlamentin on turvallisuussyistä kehotettava ESAa ja NASAa perumaan suunniteltu "pyyhkäisy" maapallon ohi, koska luotaimessa on todellakin 32 kg: a erittäin radioaktiivista plutoniumia; useissa parlamentilta tulleissa mietinnöissä on jo sanottu, että tämä on turvallisuussyistä vaarallista. Tämä luotain ohittaa maapallon 500 englantilaisen mailin (800 km: n) etäisyydeltä 68 000 km: n tuntinopeudella! Tämä meidän on mielestäni Euroopan parlamentissa kiellettävä.
Kolmanneksi: 10 kohtaan olisi niin ikään lisättävä, sen lisäksi ettemme saa käyttää puiteohjelmaa sotilaalliseen tutkimukseen, emme myöskään saa käyttää ydinmateriaalia avaruudessa.
Neljänneksi: meidän on tutkittava aurinkoenergiaa huomattavasti aiempaa enemmän. ESA on päässyt siinä pitkälle, ja me voimme päästä vielä pitemmälle.

Taubira-Delannon
Arvoisa puhemies, Desaman mietinnössä käsitellään laajasti tieteellisten, kansantieteellisten ja rahataloudellisten ongelmien kenttää ja tukeudutaan komission tiedonannon lisäksi - sehän on vähintä mitä voi tehdä - myös Euroopan parlamentin vuosina 1979-1994 hyväksymiin päätöslauselmiin, mikä on hyödyllistä meidän valistamisemme kannalta. Mietinnön tiiviys on etu, koska sen avulla voimme kohdistaa puheemme oikein.
Haluaisin ensiksi tehdä pari huomiota. Ensinnäkin, kiusaus näyttää edelleen olevan suuri arvioida avaruuspolitiikkaa Yhdysvaltojen vastaavan politiikan valossa, eli lähinnä verrataan julkisen rahoituksen osuuksia toisiinsa ja todetaan, minkä verran jää yksityisen sektorin kustannettavaksi. Pitäisi ehkä muistuttaa mieliin, että Yhdysvallat on yksi ainoa valtio, vaikkakin liittovaltio, ja että Euroopan unioni koostuu 15: stä valtiosta, mistä seuraa kulttuurieroja ja eroja siinä, miten suuri merkitys ja painoarvo tieteellä ja teknologialla on, mitkä ovat tutkimuksen ja kehityksen suhteet ja mikä on prioriteettien arvojärjestys.
Toinen huomio on se, että tuntuu olevan vaikeaa tuoda esille aineksia dynaamiseen keskusteluun, jonka avulla täsmennettäisiin alueet, joilla tehdään yhteistyötä ja alueet, joilla kilpaillaan - terveen kilpailun periaatteella - sekä määriteltäisiin erityisesti Yhdysvaltojen mutta myös Venäjän kanssa noudatettava kumppanuuspolitiikka - esimerkiksi kun on kysymys erittäin raskaista laukaisimista - tai nousevien avaruusmaiden, kuten Intian, Kiinan ja Brasilian, kanssa noudatettava kumppanuuspolitiikka.
Tämän kysymyksenasettelun jälkeen haluaisin tuoda esiin, miten tärkeää on lujittaa Euroopan avaruuspolitiikan yhteiskunnallista ulottuvuutta. Tiedämme, että teknologian suuntautuminen ei ole vailla merkitystä. Tämänhetkinen miehitetyistä lennoista käytävä keskustelu ei koske vain sitä, pitäisikö lennoille valita robotin ja ihmistyövoiman yhdistelmä vaiko täysin automaattinen järjestelmä. Kyse on myös siitä, miten tämä heijastuu yhteiskuntiimme tulevina vuosikymmeninä. Kysymys sovelluksista on siis olennaisen tärkeä ja niistä yhteiskunnalle koituva hyöty on ratkaiseva. Otamme edistysaskeleita maan tutkimisessa parantaaksemme tietoisuuttamme ekosysteemin tasapainotekijöistä ja niiden säilyttämisen tärkeydestä. Televiestinnän kehittymisen tarkoituksena on torjua syrjäytymistä ja edistää kaukolääketiedettä. Kaukohavainnointi kehittyy, koska se on aluesuunnittelun työväline. Navigointi kehittyy, koska valtameret tulevat olemaan geostrategisten panostusten ensisijainen kohde.
Eräs Euroopan avaruusjärjestön entinen osastopäällikkö muistutti mieliimme, että suhdeluku satelliittien laukaisinmarkkinoiden sekä toisaalta maanpäällisten laitteiden ja työllisyyden välillä on 1: 15. Asun Guayanassa, ja Kouroussa on pitkin tienvartta julisteita, joissa sanotaan: " Kourou, Euroopan avaruussatama" . Voin vakuuttaa, että suhde 1: 15 ei ole todenmukainen sen enempää maanpäällisten laitteiden kuin työllisyydenkään osalta. Luultavasti asia on toisin muiden avaruustukikohtien kohdalla. Luulen, että meidän on pohdittava integroitua suunnitelmaa. Maidemme yhteiskunnalliset olosuhteet vaativat sitä.

Lukas
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, herra Desaman mietintö tekee selväksi avaruussektorin arvostuseron Atlantin tällä ja tuolla puolen. Pelkästään työllistyvien määrä - USA: n 200 000 verrattuna Euroopan vain 40 000: een - kertoo paljon. Kaupallisen sektorin kasvu Euroopassa on tosin vaikuttavaa. Kaupallinen sektori ei kuitenkaan varmasti huolehdi tekniikan ja uusien toimintojen kehittymisestä maailmankaikkeuden tutkimuksessa. Se on ymmärrettävä selvästi.
Tuen mietinnössä ilmaistua ajatusta siitä, että on tarpeen tarkastella Euroopan avaruuspolitiikkaa kokonaisuutena. Haluaisin erityisesti korostaa tarvetta ottaa huomioon tieteelliset näkökohdat ja miehitettyjen avaruuslentojen näkökohdat ja sitä, ettei pidä rajoittua pelkästään kaupalliseen käyttöön. Sen vuoksi on tärkeää, että viidennessä puiteohjelmassa asetetaan painopistealueena varoja avaruuden tutkimuksen käyttöön tietoyhteiskunnan, maapallon havainnoinnin ja navigoinnin tarpeisiin. Englanti tai Itävalta voisivat neuvoston puheenjohtajamaina osoittaa olevansa kiinnostuneita Euroopan teknisestä kehityksestä, jos se ESAn ministerineuvoston lisäksi kutsuisi esittelijän suosittelemalla tavalla koolle avaruuspolitiikkaa käsittelevän Eurooppa-neuvoston kokouksen.
Välttämättä tarvittava Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn parantaminen tekee avaruuspolitiikasta suorastaan Eurooppa-neuvostoa velvoittavan aiheen. Erityinen merkitys on tällöin maapallon havainnoinnilla. Se on vastuullisesti käytettynä kansalaisten palvelua. Se takaa edistymisen monilla alueilla, eikä vähiten ympäristösektorilla. Tähän perustuu runsaan julkisen rahoituksen välttämättömyys. Olisi virhe luulla, että maapallon havainnointi muuttuisi ennen pitkää luonteeltaan pelkästään kaupalliseksi. Eurooppa on menettämässä nämä markkinat Yhdysvalloille. Euroopan unionin ei tulisi siksi hellittää ponnistelujaan, vaan sen tulisi tehdä maapallon havainnoinnista avaruuspolitiikan ensisijainen osa-alue ja laatia ja esittää siitä harkittu toimintaohjelma.

Caudron
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat. Haluan aloittaa Claude Desaman Eurooppaa ja avaruutta käsittelevää mietintöä koskevan puheenvuoroni kiittämällä Claude Desamaa ja onnittelemalla häntä siitä valtavasta työstä, jonka hän on tehnyt tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energiaasioita käsittelevässä valiokunnassa.
Vaikka eräät painostusryhmät ja varsinkin asiaan pelokkaasti suhtautuvat vastustavat ja vaikka se ei olekaan muodikasta, hän ja eräät kollegamme puolustavat Euroopan teollisuuden ja teknologian etuja, tutkimusta ja määrärahoja, unohtamatta energiansaantimme turvaamista.
Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan jäsenenä joudun usein tekemisiin näiden asioiden kanssa laatiessani omia mietintöjäni ja tutkielmiani. Työskentelen sitä paitsi tällä hetkellä Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn parissa ja tiedän tutkimuksen julkisten määrärahojen tärkeyden ja sen, mikä merkitys avaruusalalla on Euroopan teollisuuden mekanismeille, vahvuudelle ja toiveille.
Tuen siis varauksetta eurooppalaisena, sosialistina ja ranskalaisena kaikkia Claude Desaman ehdotuksia. Tuen ehdotuksia, jotka koskevat investointien elvyttämisen tärkeyttä, tietyillä aloilla tapahtunutta jälkeenjääneisyyttä ja sen korjaamista, tämän alan keskittämisen tarpeellisuutta, tutkimusta koskevan viidennen puiteohjelman asemaa näissä mekanismeissa sekä niiden teknisten ja taloudellisten mahdollisuuksiemme vahvistamista, joilla teknologista asiantuntemusta ja rahoituskapasiteettia avaruus-, sotilas- ja siviilialalla voidaan parantaa.
Yhdyn tietenkin myös hänen pyyntöihinsä käyttää avaruusalaa ihmisen suojelemiseksi luonnonkatastrofeja ja muita suuria vaaroja vastaan. Hänen laillaan en myöskään unohda avaruusromun aiheuttaman saastumisen valvomiseksi ja pysäyttämiseksi tarvittavia toimia.
Rouva puhemies, toistan vielä, että mietintö on hyvä ja tärkeä Euroopalle. Toivokaamme, että siinä esitetyt ehdotukset hyväksytään ja käsitellään uudelleen ja että niitä noudatetaan käytännössä.
Haluan lopettaa samalla tavoin kuin aloitinkin, korostaen, miten tärkeää on olla vähentämättä eurooppalaisen julkisen rahoituksen osuutta tällä alalla. Älkäämme unohtako, että Kiinan valtio rahoittaa kiinalaiset laukaisimet suurelta osin. Vaikka ei mentäisikään näin pitkälle, olisi kilpailun vääristymiä vältettävä ja tällöin ei Euroopan unionia voida irrottaa asiasta. Jos saan ilmaista itseäni näin, meidän on keskitettävä ponnistelumme paremmin ja kohdistettava tavoitteemme tarkemmin emmekä saa ampua ohi siitä hyvin pienestä ampuma-aukosta, joka on edessämme.
Rouva puhemies, päätän sanomalla, että älkäämme koskaan unohtako, että Euroopan avaruusalan nykyinen kaupallinen kukoistus on seurausta aikanaan varsinkin Ranskassa vallinneesta todellisesta poliittisesta ja julkisen vallan tahdosta. Näiden tahojen tahto ja määrärahat ovat nykyäänkin aivan välttämättömiä suunniteltaessa huomisen avaruusalaa.

Hoppenstedt
Arvoisa rouva puhemies, hyvät naiset ja herrat, kristillisdemokraattina ja PPE: n jäsenenä suhtaudun luonnollisesti myönteisesti Claude Desaman ja Franco Malerban mietintöön, koska voin todeta - ystäväni Markus Ferber teki sen myös jo - että siinä on käytetty hyväksi valiokunnissa laatimiamme kirjoituksia. Olen luonnollisesti myös iloinen hyvästä yhteistyöstä komission, tässä tapauksessa rouva Cressonin, herra Bangemannin ja herra Kinnockin kanssa, ohjausjärjestelmien osalta.
Uskon, että parlamentista - tästä salista, ryhmien välisestä "avaruuslento" -ryhmittymästä sekä "avaruuslento" työryhmästä, joka on koottu talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevästä valiokunnasta ja tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevästä valiokunnasta - löytyneet pienet ryhmät kehittyvät vielä suureksi liikkeeksi ja että lumous, joka avaruuslennosta voi syntyä, saa toivottavasti valtaansa koko parlamentin ja sen lisäksi julkisuudenkin. Kun menee istuntojen jälkeen kotiin, katsoo kirkkaalle tähtitaivaalle ja näkee ihanan täysikuun, joutuu entistä enemmän tämän lumouksen valtaan. Meillä on täällä valitettavasti ikkunaton sali, emmekä me voi nähdä tuota ihanaa kuvaa.
En halua toistaa, mitä täällä sanottiin; kaikki on sanottu. Uskon, että tulevaisuutta ajatellen tärkein asia, joka on aiheena myös seuraavassa, meille jo jaetussa mietinnössä, jonka esittelijä olen, eli Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuus, tarjoaa vastaukset yleismaailmallisiin vaatimuksiin. Minkälaista yrityskokoa tarvitsemme? Tai mitä yritystä tarvitsemme? Mitä yritystä tarvitsemme, jotta voimme eurooppalaisina osallistua kilpailukykyisesti kaikkiin markkinatapahtumiin?
Uskon, että meidän on tehtävä selväksi, että komissiolla on tulevaisuudessa tärkeä osa juuri tässä jo käsitellyllä ohjausjärjestelmien, lennonjohtojärjestelmien alueella ja GLONASSin ja GPS: n seuraajissa. Odotamme kiireesti niitä koskevaa toimintasuunnitelmaa, jotta voimme juuri tänä vuonna luoda vastaavat suuntaviivat.
Minun täytyy viimeiseksi vielä sanoa: täällä mainittiin avaruusromu. Meidän pitäisi todella löytää eurooppalainen yritys, joka muuttaisi kiertoradan romutilanteen, ja meidän tulisi nostaa varoittava sormi monien ihmisten pyrkimyksille levittää tuhkansa kuun pinnalle. Kuupölyä on jo silmiinpistävän riittävästi; sinne ei tarvita enää maan päällä poltettujen ihmisten jäännöksiä. Toivon, ettei tällaisesta kuusta tule myöhemmin Franco Malerban suosikkipaikkaa. Tarkoitan tällä sitä, että meidän tulisi kiinnittää huomiomme juuri tähän asiaan.

Matikainen-Kallström
Arvoisa rouva puhemies, YK viettää parhaillaan luonnononnettomuuksien torjunnan vuosikymmentä tarkoituksenaan muun muassa kehittää satelliittikartoituksen soveltamista luonnononnettomuuksien ennustamiseen, kartoitukseen, torjuntaan ja tuhojen vaikutusten lieventämiseen sekä pelastustoimintaan. Onkin paikallaan ilmaista EU: n tuki myös tätä toimintaa kohtaan.
Kuten Desama korostaa, avaruustoiminta on nähtävä kokonaisuutena. Tämä kokonaisuus koostuu sekä tieteellisistä ja teknologisista näkökohdista että siviili- ja sotilassovelluksista. Mielestäni ei kuitenkaan kannata korostaa asuttuun avaruuteen liittyviä siviili- ja sotilasnäkökohtia, koska miehitetyt lennot ovat erittäin kalliita eivätkä ne ole Euroopalle tärkeämpiä kuin roboteilla ja automaattisilla instrumenteilla varustetut miehittämättömät lennot. Varsinainen asuttu avaruus on sitä paitsi vielä kaukana, sillä vasta nyt aletaan valmistella ensimmäistä kansainvälistä avaruusasemaa. Se toimii luultavasti ensi vuosituhannen alkupuolella ja planeetoille mahdollisesti tulevat asemat ovat vieläkin kauempana.
Erityisesti pienille Euroopan maille olisi tärkeää, että satelliitit eivät ole liian suuria. Suurten ja pitkien projektien riskit ovat myös suuria ja tulosten saanti siirtyy vuosien päähän. Parempi suunta olisikin lisätä panostusta pienempiin kantoraketteihin ja piensatelliitteihin. Tällaisissa hankkeissa voivat kaikki Euroopan maat löytää paikkansa. Lisäksi pienillä kantoraketeilla saadaan lyhyemmällä aikavälillä järkeviä tuloksia eikä raha mene pelkästään tieteelliseen seikkailuun.
Tutkimuksen viidennen puiteohjelman rooli avaruustutkimuksen rahoittajana on tärkeä ja välttämätön. Puiteohjelmaan tulee varata määrärahoja avaruustutkimukseen esimerkiksi kehittämällä tietoyhteiskuntaan ja kaukokartoitukseen liittyviä toimia.

Kinnock, Neil
Arvoisa rouva puhemies, kollegani komissiosta ja minä itse otamme tyytyväisinä vastaan professori Desaman ja herra Malerban erinomaisen mietinnön vuoden 1996 tiedonannostamme Euroopan unionin politiikasta sovellusten, markkinoiden ja avaruusteollisuuden kilpailukyvyn edistämisessä.
Mietintö heijastaa hyvin sitä jatkuvaa mielenkiintoa, jota tämä parlamentti on osoittanut avaruuspolitiikan kysymyksiin viimeisten 19 vuoden aikana. Jotkut väittäisivät, että on sääli, että muilta tahoilta ei sinä aikana ole ilmennyt vastaavaa yleistä ja päättäväistä sitoutumista. Mietinnön ansiona on myös Euroopan tehokkaan roolin tärkeyden korostaminen monissa eri toimissa, joita tarvitaan varmistamaan mietinnön 6 kohdan sanojen mukaisesti, että yhteisömme ja teollisuudet voivat " boldly go" kohti nykyisten tarpeiden ja mahdollisuuksien mukaista kehitystä. Se on aivan ilmeisesti meidän taloudellisten, teollisten ja turvallisuuteen liittyvien etujemme mukaista, ja kuten useat parlamentin jäsenet ovat huomauttaneet tämän erittäin hyvän keskustelun aikana, se myös auttaa parantamaan ihmisten elämänlaatua kaikkialla hyvin monin eri tavoin.
Kuten tiedonantomme ja tämä mietintö tekevät selväksi, vastaaminen avaruuspolitiikan kehityksen haasteisiin tulee vaatimaan johtajuutta ja visiota ja jokaisen, joka on mukana kansallisissa hallituksissa, teollisuudessa, tutkimuksessa ja EU: n toimielimissä, on tajuttava täysin asian tärkeys. Ero toiminnan laajuudessa Euroopan ja Yhdysvaltojen välillä näkyy siinä, että ainoastaan 39 000 ihmistä työskentelee avaruusalan toimintaan liittyvissä tehtävissä unionissa - viidennes vastaavissa tehtävissä nykyään työskentelevien ihmisten määrästä Amerikan yhdysvalloissa. Luotettavien arvioiden mukaan yksistään satelliittinavigoinnin alalla on maailmanlaajuiset markkinat, jotka ovat 50 miljardin dollarin arvoiset seuraavien seitsemän vuoden aikana, ja tämän tosiseikan pitäisi saada aikaan kiihkeä halu hyödyntää kasvun mahdollisuudet.
On selvää, että avaruusalan kysymyksiin liittyy erittäin laaja kirjo tahoja ja instituutioita, ja unionin ja komission tehtävänä ei ole korvata näitä eri tahoja vaan tarjota visio, jonka avulla ne voivat järjestää ja yhdistää yrityksiään. Tätä tarkoitusta varten jatkamme asetusten ja lainsäädännön käyttöä. Tulemme käyttämään hyväksemme ulkosuhteiden toimia edistämään Euroopan etuja kahdenvälisesti ja kansainvälisissä toimielimissä, ulottuvuus, joka, kuten professori Desama on tehnyt selväksi, on selvästi ratkaiseva, koska nämä markkinat ovat määrityksensä mukaisesti maailmanlaajuisia eivätkä eurooppalaisia, ja me tarvitsemme yhteisiä standardeja.
Käytämme jatkossakin tutkimus- ja kehitysresursseja puiteohjelmissa ja televiestinnän Euroopan laajuisissa verkostoissa ja tietenkin tarjoamme sitä kohtuullista tukea, joka on saatavilla infrastruktuurin kehitystä varten Euroopan laajuisten verkostojen talousarvion kautta.
Kuten parlamentti tietää, tärkein avaruustutkimuksen ja kehityksen tukija on Euroopan avaruusjärjestö (ESA), jonka vuosittainen talousarvio tällä nimenomaisella alalla vastaa koko Euroopan unionin puiteohjelmaa. Sen vuoksi yhteisön tutkimus- ja kehitystyö tällä alalla on suunnattava tarkasti yhteisön prioriteetteihin, ja sen on oltava täydentävä suhteessa ESAn ja jäsenvaltioiden toimiin. Yhdessä kollegoitteni Edith Cressonin ja Martin Bangemannin kanssa olen siten sitoutunut varmistamaan, että viides puiteohjelma keskittyy tukemaan toimia kolmella pääalalla, joita on käsitelty komission tiedonannossa ja joihin on todella keskitytty siinä mietinnössä, jota parlamentti käsittelee tänä iltana: satelliittiviestintä, navigointi ja kaukokartoitus.
Yksi mietinnön tärkeimmistä nyt harkittavina olevista kohdista on se, että yksityisen sektorin ei saisi odottaa korvaavan julkista rahoitusta tärkeimpien avaruusalaan liittyvien teknologioiden kehityksessä. Yhdyn täysin siihen mielipiteeseen, että noilla aloilla tarvitaan jatkuvaa ja merkittävää julkista rahoitusta, josta heijastuu niiden strateginen tärkeys koko yhteiskunnalle.
On kuitenkin myös selvää, että kuten monissa muissakin tapauksissa on tarvetta luoville julkisen ja yksityisen sektorin välisen yhteistyön muodoille, jotta osittain saataisiin liikkeelle vaihtoehtoisia rahoituslähteitä ja jotta osittain parannettaisiin hankkeiden laatua ja kustannustehokkuutta tuomalla mukaan yksityisen sektorin asiantuntemusta.
Sillä välin toimintasuunnitelmat, jotka komission tiedonannossa luvattiin jokaista kolmea politiikan pääaluetta varten, ovat tulossa. Todellakin, kuten arvoisat jäsenet tietävät ja kuten professori Desama sanoi, televiestintää koskeva suunnitelma on jo käytössä, kaukokartoitusta koskeva suunnitelma tulee käyttöön myöhemmin tänä vuonna ja voin ilokseni sanoa, että satelliittinavigointia koskeva toimintasuunnitelma, josta olen vastuussa, saadaan valmiiksi myöhemmin tässä kuussa.
Siinä asiakirjassa on kaksi päätavoitetta: tavoite kirvoittaa jäsenvaltioilta vakaa poliittinen sitoumus Euroopan osuudesta satelliittinavigoinnissa, jotta yksityinen sektori saa luottamusta sijoittaakseen tulevaisuuteen, ja toiseksi, tavoite todistaa, että Euroopan unioni on sellaisessa asemassa, että se voi ryhtyä toimiin tehdäkseen visiosta todellisuutta ja edistyä varmasti käytännön tasolla - eikä hetkeäkään liian aikaisin, useat arvoisat jäsenet voisivat oikeutetusti lisätä.
Kuten monet arvoisat jäsenet täällä tietävätkin, käsiteltävänä on useita arkoja alueita kuten rahoitus, kysymys siitä, kuinka Euroopan osuus olisi yhdistettävä olemassa oleviin Yhdysvaltain ja Venäjän sotilastukikohtien järjestelmiin ja mitä organisaatiomuotoja me tarvitsemme voidaksemme käyttää ja ohjata Euroopan osaa satelliittinavigoinnissa. Odotan innokkaana keskustelua toimintasuunnitelmasta tässä parlamentissa, erityisesti ottaen huomioon tuki, joka professori Desaman mietinnössä annetaan eurooppalaiselle näkemykselle satelliittinavigoinnista.
Komissio yhtyy täysin parlamentin sitoumukseen aktiivisesta ja perusteellisesta EU: n avaruuspolitiikasta, jossa Euroopan unioni ja sen toimielimet edistävät kaukonäköistä eurooppalaista ulottuvuutta ja yhteistyötä jäsenvaltioiden ja muiden toimielinten kanssa, jotta tästä yhä laajemmin yhteisesti jaetusta visiosta tehdään todellisuutta.
Kiitän parlamenttia sen jatkuvista ponnisteluista elvyttää ja johtaa tuota visiota ja ilmaisen komission, ja erityisesti kollegoitteni Cressonin ja Bangemannin, kiitokset tämän mietinnön laadusta ja omat kiitokseni heille, jotka ovat sen laatineet.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Kinnock!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Työjärjestyksen muuttaminen (uusi 79 a artikla)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fayot'n laatima työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0006/98) uuden artiklan 79 a lisäämisestä (EY: n perustamissopimuksen 109 j artiklan mukainen lausuntomenettely).

Fabre-Aubrespy
 Arvoisa rouva puhemies, keskustelun aluksi teen työjärjestyksen 128 artiklan mukaisen esityksen siitä, että tätä esityslistan kohtaa ei oteta käsiteltäväksi. Mietinnön päätösehdotusta ja päätösehdotukseen sisältyviä työjärjestyksen muutoksia ei voida hyväksyä; tähän on sekä menettelyä että sisältöä koskeva syy.
Mitä menettelyyn tulee, täysistunnon käsiteltäväksi esitetty teksti ei vastaa valiokunnassa hyväksyttyä tekstiä. Valiokunnassa hyväksymämme tekstin 2 kohdan loppu kuuluu näin: " Sen jälkeen parlamentti äänestää suosituksista ilman tarkistuksia; ehdotuksesta äänestetään yhtenä ryhmänä" ja meille esitetty teksti kuuluu näin: " Sen jälkeen parlamentti äänestää suosituksista yhtenä ryhmänä ilman tarkistuksia" . Tämä täysin erilainen teksti on kaiken lisäksi siitä tarkistuksesta - kyseessä on tarkistus 11 - jonka työjärjestystä käsittelevä valiokunta oli jättänyt pois, koska kyseessä oli suullinen tarkistus. Näin ollen 150 artiklaa ei noudatettu.
Mitä sisältöön tulee, ehdotuksen teksti muistuttaa työjärjestyksen 80 artiklan 1 kohdan nykyistä sanamuotoa, artiklan, jossa määrätään hyväksyntämenettelystä eikä kuulemisesta. Kuitenkin perustamissopimuksen 109 J artiklassa määrätään parlamentin kuulemisesta eikä hyväksyntämenettelystä.
Tässä syyt, miksi esitin, ettei asiaa oteta käsiteltäväksi.

Puhemies
Kiitos, herra Fabre-Aubrespy! Esittelijä Fayot esittää vastakkaisen mielipiteen.

Berthu
Arvoisa rouva puhemies. Haluaisin esittää lyhyen, Fabre-Aubrespy'n pyyntöä puoltavan puheenvuoron. Nyt kun kuulen asiasta, huomaan, ettei tänään Euroopan parlamentille esitetty teksti vastaa tekstiä, josta valiokunnassa äänestettiin. Minusta tuntuu, että tämä on aivan olennainen syy palauttaa artiklan muutosehdotus valiokuntakäsittelyyn.
Toisaalta se, että yksinkertainen lausunto tavallaan muutetaan puoltavaksi lausunnoksi, vähentää valtavasti edustajien oikeuksia. Minusta tuntuu hieman paradoksaaliselta, että Euroopan parlamentti vähentää omasta aloitteestaan omia oikeuksiaan tässä asiassa. Toivon siis, että tämä työjärjestyksemme tarkistusehdotus palautettaisiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.

Fayot
 - (FR) Arvoisa rouva puhemies. Pyydän, että tämä esitys siitä, että asiaa ei oteta käsiteltäväksi, hylätään. Pyyntöön on kaksi syytä. Ensimmäinen koskee parlamentille esitettyä tekstiä. FabreAubrespy'n mukaan teksti ei olisi sama kuin mistä valiokunnassa äänestettiin. Itse asiassa valiokunta äänesti lisäyksestä, jossa sanottiin, että parlamentti äänestää yhtenä ryhmänä, ja ilmaisi selvästi, silloin kun asiasta keskusteltiin ja päätettiin valiokunnassa, että tämä lisäys tulee sisällyttää tekstiin. Juuri näin siis tehtiin.
Mitä tulee toiseen väitteeseen, Fabre-Aubrespy sanoo, että tässä on kysymys puoltavan lausunnon tekstistä, mutta työjärjestystä käsittelevä valiokunta ei ollut tätä mieltä. Tämä keskustelu käytiin jo valiokunnassa, ja siksi täällä teille esitetty teksti vastaa täydellisesti niin hengeltään kuin kirjaimeltaankin valiokunnan jäsenten enemmistön hyväksymää tekstiä. Pyydän siis parlamenttia hylkäämään tämän esityksen siitä, että asiaa ei oteta käsiteltäväksi.
(Parlamentti hylkäsi esityksen valiokuntaan palauttamisesta.)

Fayot
Arvoisa rouva puhemies, perustamissopimuksen artiklassa 109 j määritellään menettely, jonka mukaan rahaliiton jäsenvaltiot valitaan. Menettelyä sovelletaan 1. ja 2. toukokuuta 1998.
Koska politiikan panos on tässä merkittävä, on olennaisen tärkeää, että menettelyyn sitoutuneet toimielimet toimivat mahdollisimman selkeästi. Rahaliiton vahvuus samoin kuin sen uskottavuus rahamarkkinoilla ja yleisön keskuudessa riippuvat myös siitä, miten avoimesti ja tiukasti nämä tärkeimmät päätökset tehdään. Euroopan parlamentilla on osansa tässä menettelyssä. Perustamissopimuksen 109 j artiklan 2 kohdan viimeisessä alakohdassa määrätään, että " Euroopan parlamenttia kuullaan asiasta, ja se antaa lausuntonsa valtion- tai hallitusten päämiesten kokoonpanossa kokoontuvalle neuvostolle" .
Tehtäväni ei ole kommentoida tässä menettelyn melko erikoista luonnetta. Haluan kuitenkin korostaa sitä, että parlamentti puuttuu asiaan kahteen otteeseen ja että nämä kerrat muodostavat minun silmissäni politiikan näkökulmasta yhden kokonaisuuden.
Ensimmäinen asiaan puuttuminen tapahtuu silloin kun parlamentti antaa lausuntonsa komission ja Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomuksista, jotka valmistuvat 24. maaliskuuta 1998 mennessä. Tämä ensimmäinen väliintulo on " kunnon politiikkaa" , sillä järjestämällä julkisen keskustelun lähentymisperusteiden noudattamisesta ja rahapoliittisen tilanteen kokonaisuudesta parlamentti antaa takeet prosessin demokraattisuudesta. Tästä vallitsee yksimielisyys komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin kesken. Tämä ensimmäinen vaihe mahdollistaa sen, että parlamentti laatii perusteellisen mietinnön, jonka kohdalla parlamentin tavanomaiset säännöt toimivat täysin. Johtopäätöksistä äänestetään luultavasti 30. huhtikuuta tai jopa ennen sitä, joka tapauksessa juuri ennen viikonloppua 1. ja 2. toukokuuta 1998, jotta ne ovat 1. toukokuuta kokoontuvan Ecofin-neuvoston käytettävissä.
Parlamentin ensimmäisestä väliintulosta ei määrätä perustamissopimuksessa. Toisesta sen sijaan määrätään erittäin selvästi, kuten alussa korostin. Se on itse asiassa pakollinen ja sen on siis tapahduttava sellaisen menettelyn mukaisesti, jossa ei ole minkäänlaista epämääräisyyttä, muuten koko rahaliittoon johtava prosessi uhkaa mitätöityä. Lisäksi väliintulon on tapahduttava sellaisissa aikarajoissa, että mitään työjärjestyksessämme nykyisin säädettyä menettelyä ei voida soveltaa. Järjestelmän uudistamiseksi oli siis muutettava työjärjestystä lisäämällä siihen uusi menettely.
Nämä aikaa koskevat velvoitteet eivät ole mielikuvituksemme tuotetta, vaan meidän on ollut pakko hyväksyä ne väistämättömänä ennakkoehtona puhemieskonferenssin asianmukaisesti valtuuttaman parlamentin puhemiehen sekä neuvoston ja komission puheenjohtajien välisen kirjeenvaihdon johdosta. Aikarajoihin on syynä poliittinen tahto hoitaa asia kokonaan kyseisenä viikonloppuna rahamarkkinoiden ollessa suljettuina torstai-illasta maanantaiaamuun. Tämä on ehdoton edellytys operaation onnistumiselle. Ecofin-neuvoston suositukset ovat parlamentin käytössä vasta 2. toukokuuta aamulla. Koska Eurooppa-neuvosto kokoontuu saman päivän iltapäivällä, ei ole konkreettisia mahdollisuuksia noudattaa tarkistuksia sisältävää kirjallista mietintöä koskevaa menettelyä.
Valiokunnan suuri enemmistö valitsi siis suullisen menettelyn ilman tarkistuksia, niin että rahaliittoon osallisiksi ehdotettujen valtioiden luettelosta äänestetään yhtenä ryhmänä. Laadittu teksti on aivan selkeä ja yksiselitteinen eikä voi antaa aihetta mihinkään menettelyä koskevaan keskusteluun.
Olen siis vakuuttunut siitä, rouva puhemies, että parlamentille esittämämme teksti vastaa täysin parlamentin enemmistön tahtoa viedä kunnialla loppuun tämä erinomaisen monimutkainen ja tärkeä rahaliiton loppuunsaattamistehtävä.
Rouva puhemies, tarkistusten jättöaikaa pidennettiin tähän iltaan saakka, vaikka puolueryhmillä oli, mitä seikkaa haluan korostaa, käytettävissään muutosteksti viime tiistaina ennen puoltapäivää työjärjestystä käsittelevän valiokunnan samana aamuna suorittaman äänestyksen jälkeen. Tänä iltana kello 19 minulle ilmoitettiin, että vain yksi tarkistus on jätetty. Kyseessä on vihreiden ryhmän tarkistus, jossa pyydetään, että rahaliittoon pyrkivistä valtioista ei äänestettäisi yhtenä ryhmänä vaan jokaisesta luettelossa olevasta valtiosta erikseen.
Esittelijänä minun on vastustettava tätä tarkistusta, koska parlamentti ei voi tässä vaiheessa alkaa jakaa yksilöllisiä arvosanoja Ecofin-neuvoston hyväksymille valtioille. Luulen, että jos parlamentti haluaa, se voi tehdä näin ensimmäisen vaiheen aikana, mutta silloin kun on tultu menettelyn tuohon vaiheeseen, lausunnon antaminen jokaisesta maasta erikseen vain hämärtäisi poliittista viestiä, joka meidän on annettava.
Rouva puhemies, pyydän parlamenttia hyväksymään työjärjestyksen tekstin työjärjestystä käsittelevän valiokunnan suuren enemmistön ehdottamassa muodossa. Haluaisin lopuksi korostaa erinomaista yhteistyötä, jota työjärjestystä käsittelevä valiokunta teki oikeudellisen yksikön kanssa sekä erityisesti myös talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan kanssa. Puhemieskonferenssi oli pyytänyt meitä käsittelemään työjärjestyksen muutosta yhdessä kyseisen valiokunnan kanssa. Haluaisin kiittää erityisesti kyseisen valiokunnan puheenjohtajaa, herra von Wogauta, sekä raha-asioita käsittelevän alivaliokunnan puheenjohtajaa, rouva Randzio-Plathia, heidän suuresta panoksestaan. Pyydän vielä kerran parlamenttia hyväksymään runsaslukuisena tämän työjärjestyksen muutoksen.

Ford
Arvoisa rouva puhemies, puhun lyhyesti. Onnittelen herra Fayot'ta hänen mietinnöstään. Sosialistiryhmä, jonka puolesta puhun, tukee sitä kokonaisuudessaan ja ilman tarkistuksia. Oli välttämätöntä muuttaa työjärjestystä, jotta siihen sisällytettäisiin meille mahdollisuus tulla konsultoiduiksi, joustavasti ja nopeasti, lausunnoista 109 j artiklan mukaisesti talous- ja rahaliitosta. Herra Fayot'n mietintö on loistava, sopusuhtainen ja tuore mietintö. Se on lyhyt, terävä ja osuva.
Parlamentti keskustelee asiasta vastaavan valiokunnan suullisen mietinnön perusteella. Sen jälkeen se äänestää suosituksista yhtenä ryhmänä ilman tarkistuksia. Tämä mahdollistaa parlamentille kantansa ilmaiseminen terävästi ja selkeästi ja samanaikaisesti haittaa niitä, jotka ovat kaikin keinoin valmistautuneet vaikeuttamaan Euroopan marssia eteenpäin.

Von Wogau
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, aluksi haluaisin sanoa, että voin tukea esittelijän mietintöä sekä talousja raha-asioita käsittelevän valiokunnan että ryhmäni puolesta. Sekä PPE-ryhmän että talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan erittäin suuri enemmistö on Fayot'n mietinnön kannalla, ja haluaisin omasta puolestanikin kiittää erinomaisesta yhteistyöstä työjärjestystä käsittelevän valiokunnan kanssa.
Miksi on tarpeen täydentää työjärjestystämme? Koska menettelytapa, jonka mukaan teemme päätöksemme, on erittäin tärkeä ja koska joudumme uuteen tilanteeseen.
Mitä sopimus määrää? Sopimus määrää, että Euroopan parlamentti antaa lausunnon valtiovarainministerien ehdotuksesta. Valtiovarainministerien ehdotus laaditaan kuitenkin vasta toukokuun 1. päivän iltana. Sen vuoksi kirjallinen menettely ei ole mahdollinen vaan me joudumme antamaan lausuntomme tästä valtiovarainministerien ehdotuksesta Euroopan parlamentin toukokuun 2. päivän erityisistunnossa, joka vie luultavasti aamupäivän.
Tästä syystä valitsimme kaksiosaisen menettelyn. Euroopan rahapoliittinen instituutti ja Euroopan komissio antavat sen vuoksi suosituksensa 25. maaliskuuta. Talous- ja raha-asioita käsittelevä valiokunta laatii sitten siltä pohjalta mietinnön, jolloin valiokunnassa on kaikki mahdollisuudet tarkistusehdotusten jättämiseksi. Euroopan parlamentin istunnossa 29. ja 30. huhtikuuta laaditaan Euroopan parlamentin ensimmäinen lausunto.
Kuten kollega Fayot jo sanoi, lausuntoa ei ole suoranaisesti mainittu sopimuksessa, muttei myöskään suoranaisesti suljettu sopimuksessa pois. Jäsenvaltioiden parlamentithan muodostavat samanaikaisesti kantansa Euroopan komission ja rahapoliittisen instituutin ehdotuksiin. Kun nämä mahdollisuudet on käytetty ja parlamentin uusi lausunto on laadittu, saamme valtiovarainministerien ehdotuksen ja esitämme kantamme siihen suullisesti. Kun otetaan huomioon se, että meillä on ollut kuukausi aikaa laatia lausuntomme todella kansanvallan sääntöjä noudattaen, pidän oikeutettuna sitä, että tämän jälkeen keskitymme vastaamaan valtiovarainministerien ehdotukseen joko kyllä tai ei. Tämä on menettelytapa, joka on toisaalta kaikkien kansanvallan vaatimusten mukainen ja varmistaa toisaalta sen, että Euroopan parlamentti pystyy tässä historiallisessa tilanteessa hoitamaan tehtävänsä.

Wijsenbeek
Arvoisa rouva puhemies, en voi olla niin innokas kuin edelliset puhujat. Puolueryhmäni kyllä kannattaa täysin mietintöä, mutta meidän on kysyttävä itseltämme, eikö parlamentti ole antamassa hieman liikaa pois sanomalla: tämä on oikein. Me käymme ensimmäisen keskustelun talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan mietinnön pohjalta, ja sitten meillä on parlamentissa ratkaiseva äänestys lauantaina 2. toukokuuta. Tässä on kysymys hieman erikoisesta artiklasta erikoisen tilanteen edellä, koska en näe sitä tarvittavan kovinkaan paljon jälkeenpäin.
Voimme kysyä itseltämme, mitä hyötyä parlamentin suosituksesta olisi, ja voimme olettaa, että neuvosto kirjaa sen vastaanotetuksi. Täytyykö meidän todellakin pitäytyä siinä, että sanomme äänestävämme puolesta tai vastaan ilman, että voimme tehdä muutoksia. Mielestäni tämä on valitettavaa, koska työskennellessämme Fayot'n mietinnön nykyisen version parissa voimme käyttää vain suullisia suosituksia. Minä olisin halunnut pitää suullista suositusta oikeastaan mieluummin vaihtoehtoisena. Meidän pitää myös miettiä, eikö meillä pitäisi olla asiasta erillinen äänestys.
Tiedämme, että yksi jäsenvaltioista täyttää kaikki EMUun liittymisen ehdot. Se ei ole tehnyt liittymissopimukseen asiasta mitään varauksia mutta ei halua kuitenkaan liittyä mukaan. Muodollisesti meidän pitäisi oikeastaan sanoa, että Ecofin-neuvoston suositus ei ole voimassa, kun se ei hyväksy maata mukaan. Me olemme EMUn käynnistymisen kynnyksellä, mutta emme voi tehdä sellaista muutosta, että kyseinen maa kuuluisi mukaan. Olen pahoillani tämän asian vuoksi.

Voggenhuber
Arvoisa rouva puhemies, hyvät naiset ja herrat, parlamentin heikko asema lainsäädännössä on Euroopan unionin demokratiavajeen keskeinen syy. Vaje puolestaan on tärkein syy siihen, että Euroopan kansalaiset suhtautuvat torjuvasti Euroopan yhdentymiseen. Tämä epäkohta huomioon ottaen näyttää luultavasti täysin käsittämättömältä, että parlamentti kaventaa pakottamatta oikeuksiaan vielä tästäkin. En missään tapauksessa arvioi väärin kiirettä ja erityisiä olosuhteita, jotka pakottavat parlamentin erittäin lyhyessä ajassa antamaan lausuntonsa Ecofin-neuvoston suosituksista. On kuitenkin täysin epäoikeudenmukaista, jos luovumme kirjallisesta mietinnöstä, jos vapaaehtoisesti poistamme edustajien perusoikeuden tehdä tarkistusehdotuksia täysistunnossa ja joudumme vielä äänestämään kokonaisuudesta. Tämä lähenee parlamentin poliittista itsetuhoa.
Minusta näyttää erittäin tärkeältä, että parlamentti voi antaa eritellyn lausunnon ennen neuvoston lopullista rahaliittoon siirtymispäätöstä. Pyydän teitä sen vuoksi sekä kohteliaasti että kiireesti tukemaan esitystämme ja tekemään kohta kohdalta -äänestyksen avulla mahdolliseksi sen, että voimme äänestää Ecofin-neuvoston suosituksista yksi kerrallaan.

Dell'Alba
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, myös Euroopan radikaaliallianssin ryhmä äänestää tämän Fayot'n mietinnön puolesta kiittäen samalla esittelijää nopeudesta, jolla valiokuntamme toimi asian osoittauduttua yleisten etujen mukaiseksi. Sanoin tämän valiokunnassa ja vakuutan nyt uudelleen täällä istuntosalissa, jotta se tulisi pöytäkirjaan: uskon, että tässä menettelyssä olemme monien sattumien ja yhteisön edun vuoksi selvästikin vähän ylittäneet edustajien ja parlamentin itsemääräämisoikeuden ja riippumattomuuden rajoja, jotka on taattu työjärjestyksessämme. Olemme varmasti pyrkineet ottamaan huomioon vaatimuksen siitä, että tämä menettely olisi nopea ja voisi antaa unionille - markkinoita häiritsemättä - oikeuden tehdä päätös, jossa otettaisiin parlamentinkin kanta huomioon. Näin on tehty ja - kollegani Fabre-Aubrespy pyrkii pohjimmiltaan tulkitsemaan sitä, vaikka hän minun mielestäni liioittelee sanoessaan, että tässä loukataan joitakin oikeuksia - epäilemättä parissa kolmessa kohdassa oikeudet kyllä turvataan nykyistä huonommin.
Ja juuri siksi äänestän Fayot'n meille esittelemän mietinnön puolesta ja olen sitä mieltä, että muiden toimielinten kanssa käymissämme kolmin- tai kaksinpuheluissa puhemiehen on toteutettava meidän tahtoamme aidosta yhteistyöstä. Hänen on kuitenkin tiedotettava siitä muillekin toimielimille: esimerkiksi neuvostolle on sanottava selkeästi, että parlamentti on valmis tekemään tämän sillä ehdolla, että itse neuvostokin on valmis muihin yhteistyön muotoihin. Näitä ovat esimerkiksi yhteistyö tutkintavaliokuntien tai muiden sektorien kanssa, joilla kannattaisi tehdä avointa yhteistyötä - sellaista, jota me osoitamme tekevämme ja jota haluaisimme muidenkin toimielinten, neuvoston ja - komissaari Kinnockin luvalla - myös komission tekevän.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan meille esittämä mietintö on oikeudellisesti kyseenalainen ja poliittisesti haitallinen. Olen perustellut väitteeni mietintöön sisältyvässä vähemmistömielipiteessä.
Väitän edelleen, että oikeudelliselta kannalta lausunto, jota parlamentilta pyydetään on erilainen kuin puoltava lausunto. Perustamissopimuksen 109 j artiklassa pyydettävä lausunto, eli tässä tapauksessa Ecofin-neuvoston tekstistä annettava lausunto, joka lähetetään valtion- tai hallitusten päämiesten kokoonpanossa kokoontuvalle neuvostolle, on parlamentin annettava kirjallisen mietinnön perusteella, joka sisältää perusteluosan ja päätöslauselmaesityksen ja johon on mahdollisuus tehdä tarkistuksia joko talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa tai parlamentin täysistunnossa. Tästä ei voida poiketa rikkomatta tahallisesti perustamissopimusta ja sen 109 j artiklaa.
Minulle sanotaan, että parlamentti kokoontuu ja antaa lausuntonsa siinä vaiheessa, kun komissio esittää suosituksensa, mutta komissio ei ole sama elin kuin ministerineuvosto. Komission laatima teksti on oikeudellisesti erilainen. Parlamentin antama lausunto - joka ei ole pakollinen lausunto - on oikeudellisesti erilainen.
Mietintö on poliittisesti haitallinen. Se on haitallinen, koska parlamentti - ja on paradoksaalista, että ryhmämme joutuu puolustamaan parlamentin oikeuksia näin vakavassa asiassa - todellisuudessa kieltäytyy sille perustamissopimuksessa annetun toimivallan käytöstä. Teknisillä seikoilla ei tätä voida puolustella. Voidaan löytää menettely, joka sallii parlamentin ilmaista mielipiteensä. Miten voidaan kuvitella, että talous- ja rahaliiton voimaantulon kaltainen tärkeä päätös voitaisiin tehdä suullisen mietinnön pohjalta? Miten voidaan kuvitella, että edustajilla, yhdessä ja yksilöinä, ei olisi oikeutta tehdä tarkistuksia? Tai että Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansoja edustavat eivät voisi lausua mielipidettään jokaisesta Ecofin-neuvoston päätelmiin sisältyvästä suosituksesta?
Parlamentilta halutaan nyt riistää sananvapaus. Emme hyväksy sitä ja tulemme käyttämään kaikkia oikeudellisia keinoja päästäksemme tyydyttävään lopputulokseen.

Donnelly, Alan
Arvoisa rouva puhemies, mielestäni viimeisin puheenvuoro oli aika yllättävä, koska jokainen, joka on seurannut talous- ja rahaliiton prosessia viimeisten seitsemän ja puolen vuoden aikana, tietää, että parlamentti on seurannut koko prosessia erittäin tarkasti. Kuka tahansa luulisi, että 2. toukokuuta käytävä keskustelumme on ensimmäinen ja ainoa kerta, jolloin parlamentti koskaan on tarkastellut kysymystä talous- ja rahaliitosta. Me keskustelemme siitä joka kuukausi talousasioita käsittelevässä valiokunnassa. Keskustelemme siitä vähintään joka toinen kuukausi tässä parlamentissa ja olemme tehneet niin viimeisten seitsemän ja puolen vuoden ajan. Luulen, että jotkin tämänpäiväisistä puheenvuoroista osoittavat, että ne puhujat eivät yksinkertaisesti ole ymmärtäneet sitä prosessia, jonka olemme läpikäyneet vuoden 1990 jälkeen, jolloin EMUn ensimmäinen vaihe alkoi.
Euroopan parlamentilla on kaksi mahdollisuutta katsoa EMU-prosessia. Ensimmäinen on mietintö, jonka Karl von Wogau laatii meille ja jossa hän tarkastelee yksityiskohtaisesti tietoja, jotka tulevat Euroopan rahapoliittisesta instituutista ja komissiolta. Parlamentti voi sitten tehdä kaikki tarvittavat poliittiset huomautukset, jotka sen on tehtävä. Se voi lisätä mietintöön kaikki ne uudet huomiot, jotka se haluaa siihen liittää. Voimme keskustella yksityiskohtaisesti monissa valiokunnissa ja parlamentissa kaikista lähentymiskriteereiden näkökohdista - vaikutuksesta työllisyyteen, vaikutuksesta ulkoiseen vaihtokurssiin. Kaikista näistä muista kohdista voidaan keskustella, eikä minulla ole epäilystäkään siitä, että ne ryhmät, jotka vaikuttavat niin innokkailta hakemaan lisää oikeudellisia neuvoja, tulevat osallistumaan tuohon keskusteluun. Kuitenkin tärkein asia, joka meidän on tehtävä hyväksyttyämme von Wogaun mietinnön Brysselin täysistuntojakson aikana 29. ja 30. huhtikuuta, on saada aikaan historiallinen päätös, joka meidän on tehtävä sitten 2. toukokuuta. Se mitä työjärjestystä käsittelevä valiokunta ja herra Fayot ovat saaneet aikaan - ja tahtoisin kiittää häntä talousasioita käsittelevän valiokunnan jäsenten puolesta; tahtoisin yhtyä Karl von Wogaun esittämiin kiitoksiin hänelle ja hänen kollegoilleen - on se, että he ovat tarjonneet parlamentille mahdollisuuden antaa sen historiallinen hyväksyntä kaikkien käymiemme pitkällisten ja yksityiskohtaisten keskustelujen jälkeen ja tehdä tuo historiallinen päätös. Jos parlamentissa on poliittisia ryhmiä, jotka tahtovat yrittää saada halpaa poliittista hyötyä istunnossa 2. toukokuuta, parlamentti ei tule unohtamaan niitä, ja toivon todella, että Euroopan kansa ei unohda niitä.

Wibe
Arvoisa rouva puhemies, haluan aivan ensimmäiseksi sanoa, että Fayot on mielestäni keksinyt erittäin hienon ratkaisun hyvin vaikeaan ongelmaan. Luulen, että tämä on todellakin ainoa ratkaisu, johon voidaan päästä, kun joudumme työskentelemään tiukan aikataulun puitteissa. Haluan kuitenkin ilmaista pahoitteluni siitä, että tämä menettely tekee lausunnostamme muodollisuuden, joka todellisuudessa ei voi johtaa muuhun kuin Ecofin-neuvoston suositusten hyväksyntään. Ottaen tilanteen huomioon olen sitä mieltä, että olisi melkein ollut parempi, ettemme olisi antaneet toista julkilausumaa ennen neuvoston päätöstä, yksinkertaisesti siitä syystä, että pelkään pahoin, että se koetaan ja esitetään Euroopan parlamentilta tulleena tyhjänä eleenä, eikä todellisena parlamentaarisena vallankäyttönä. Pelkään sitä paitsi, että se voimistaa mielikuvaa siitä, että koko EMU-projektilla on hyvin kummallinen, etten sanoisi huono, demokraattinen kiinnitys. Sille Fayot ei luonnollisestikaan voi mitään. Hänen mietintönsä ja ratkaisunsa on ainoa mahdollinen ja voin vain toivoa, että mahdollisimman moni äänestää huomenna mietinnön puolesta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Työjärjestyksen 75 artiklan muuttaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fordin laatima työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0400/97) Euroopan parlamentin työjärjestyksen 75 artiklan muuttamisesta (sovittelukomiteavaltuuskunta).

Ford
Arvoisa rouva puhemies, lupaan, etten käytä viittä minuuttiakaan mietintöäni varten.
Kuten sanoitte, tämä mietintö koskee työjärjestyksen 75 artiklan muuttamista, sovittelua. Parlamentissa on ennen väitelty siitä, että parlamentti ei ole käyttänyt kaikkia voimiaan sovittelussa eikä tehtävässään sovittelukomiteassa. Parlamentin puhemiehen työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevälle valiokunnalle lähettämän kysymyksen mukaisesti valiokunta on tutkinut asian, ja meidän mielipiteemme on, että parlamentin jäsenet eivät ole millään tavoin epäonnistuneet yrityksissään tehdä parlamentin kanta selväksi sovittelukomiteassa ja siten varmistaa sen, että parlamentilla on mahdollisimman suuri sananvalta tuossa tärkeässä komiteassa.
Oli kuitenkin selvää, että työjärjestykseemme voisi tehdä lukuisia pieniä menettelytapoihin liittyviä muutoksia, jotka todella helpottaisivat parlamentin työtä tältä osin. Jäsenet näkevät edessään kolme menettelytapaan ehdotettua tarkistusta, joista yhteen sisältyy kaksi pientä muutosta.
Ensinnäkin mitä tulee tarkistukseen 2, ehdotamme, että " saavat nimittää varajäseniä" muutetaan kuulumaan " nimittävät varajäseniä" , koska menneisyydessä on ollut ongelmia, kun ryhmillä ei ole ollut nimettyjä varajäseniä valmiina.
Toinen tarkistus poistaa rajoitukset, jotka koskevat varajäsenten osallistumista kokouksiin silloin, kun varsinainen jäsen on ollut paikalla osan ajasta, toisin sanoen noudattaisimme samaa menettelyä, joka on määrätty tällä hetkellä sovittelukomitean komiteoissa.
Kolmanneksi ehdotamme, että kokouksia ei pidetä suljettujen ovien takana vaan ainoastaan että ne eivät ole julkisia, mikä sallisi muiden toimielinten edustajien osallistumisen niihin sekä tarpeen tullen myöhemmin kutsuttavien varajäsenten osallistumisen.
Lopuksi pyydämme puhemieskonferenssia vahvistamaan menettelyä koskevia ohjeita, koska mielestämme on muita kohtia, jotka eivät kuulu työjärjestystä käsittelevän valiokunnan toimialaan ja jotka voisivat helpottaa sovittelukomitean toimintaa.
Pyydän parlamenttia tukemaan näitä työjärjestystä koskevia muutoksia tällä hetkellä ja palaamaan tarkastelemaan tätä asiaa seuraavien Euroopan parlamentin vaalien jälkeen nähdäkseen, tarvitaanko lisämuutoksia.

Corbett
Arvoisa rouva puhemies, on suuri ilo nousta tukemaan herra Fordin mietintöä. Nämä ovat vain kaksi pientä tarkistusta työjärjestykseen mutta ne ovat erittäin tärkeitä. Ne asettavat parlamentin samoille jalansijoille neuvoston kanssa itse sovittelumenettelyssä. Neuvostolla on tähän asti ollut se etu, että perustamissopimuksessa määritellään, että neuvosto tai sen edustajat osallistuvat sovittelukokouksiin, ja käytännössä, mikäli tarpeellista, tapauksissa, jolloin kokoukset ovat jatkuneet pitempään kuin on odotettu - kuten sovittelussa usein käy, ja ylimääräisiä kokouksia kutsutaan koolle lyhyellä varoitusajalla - neuvosto on pystynyt vaihtamaan edustajiaan.
Me parlamentissa olemme oikeastaan sitoneet kätemme, kun emme ole käyttäneet täysin hyväksemme mahdollisuutta käyttää varajäseniä sovittelukomiteassa. Hyvin usein on välttämätöntä vaihtaa edustajia viime hetkellä sovittelussa käytävien neuvottelujen erityisluonteen takia. Nämä pienet muutokset tekevät mahdolliseksi parlamentille tehdä niin, ja sen vuoksi ne asettavat meidät samanarvoiseen asemaan neuvoston kanssa sovittelukomiteassa. On oikea aika ehdottaa tätä muutosta juuri tällä hetkellä, koska Amsterdamin sopimus muuttaa perustamissopimuksen yhteispäätösmenettelyn alaista menettelyä - yhteispäätösmenettelyä, joka on oikeastaan parlamentin lainsäädäntövallan huippukohta. Amsterdamin sopimus tekee mahdottomaksi hyväksyä mitään lainsäädäntöä, joka kuuluu yhteistoimintamenettelyyn, ilman Euroopan parlamentin nimenomaista suostumusta.
Useimmat yhteispäätökset, jopa nykyään, eivät vaadi sovittelua. Kaksi käsittelyä jokaisessa toimielimessä riittää sopimuksen saavuttamiseksi. Kuitenkin silloin, kun asia todella täytyy viedä sovitteluun, Amsterdamin sopimuksen mukaisesti sovittelukomitean sopimus on välttämätöntä, jotta lainsäädäntö hyväksytään. Maastrichtin sopimuksen mukaisesti neuvoston oli mahdollista jättäytyä syrjään ja yksipuolisesti hyväksyä oma tekstinsä ja haastaa parlamentti hylkäämään tuo teksti. Tuo ei ole enää mahdollista. Sen vuoksi sovittelukomitean merkitys on kasvanut entisestään. On aivan oikein, että tässä vaiheessa saamme menettelymme kuntoon varmistaaksemme, että saamme otettua siitä kaiken hyödyn irti.

Donnelly, Brendan
Arvoisa rouva puhemies, tahtoisin onnitella esittelijää erinomaisesta mietinnöstä. Euroopan kansanpuolueen ryhmä tukee sitä kokonaisuudessaan. Koska on myöhä ja meitä läsnä olevia on enää muutamia, voin puhua lyhyesti ja karkean suorapuheisesti. Mielestäni Euroopan parlamentti kuluttaa liikaa aikaa, kun se toivoo, että sillä olisi enemmän valtaa, eikä se kuluta tarpeeksi aikaa käyttääkseen tehokkaasti sillä jo olevaa valtaa.
Se, mitä herra Ford tekee, on symbolisesti ja institutionaalisesti tärkeätä. Hän tekee meille helpommaksi käyttää meillä jo olevaa valtaa yhtenäisesti ja johdonmukaisesti. Se on todellinen panos demokratian puutteen täyttämiseksi. Se ei ole älyllisesti ja poliittisesti yhtä houkutteleva kuin kaikki ne asiat, joista me keskustelemme institutionaalisten asioiden valiokunnassa, mutta pitkällä aikavälillä se saattaa olla vielä tehokkaampi ja vielä tärkeämpi. Joten ei ainoastaan hallinnollisten ja teknisten syiden vaan myös poliittisten ja institutionaalisten syiden vuoksi me Euroopan kansanpuolueen ryhmässä tuemme tätä mietintöä innostuneina.

Evans
Arvoisa rouva puhemies, esitän onnitteluni herra Fordille ja muille puhujille tässä kiihkeässä keskustelussa. Minun panokseni tässä yksimielisyyden ilmapiirissä on olla yhtä mieltä kaikesta, mitä tähän mennessä on sanottu. Parlamentti taisteli pitkään sovittelun ja yhteispäätöksen puolesta, ja ne olivat tunnustus parlamentin asemasta. Ne olivat merkittävä askel eteenpäin. Yleisesti ottaen, neuvoston osallistuminen näihin kokouksiin oli kiitettävää, kun taas, syystä tai toisesta, osallistuminen parlamentin valtuuskuntiin oli toisinaan aika heikkoa.
Tämä säännön muutos sekä helpottaa parempaa osallistumista että rohkaisee siihen. Kuten herra Ford selitti, siinä piilevä logiikka, järkeily ja erittäin selkeä sanamuoto panevat vauhtia poliittisiin ryhmiin ja velvoittavat ne hankkimaan varajäsenen, joten parlamentti tulee olemaan paremmin edustettuna ja voi tehdä kaikkensa kaikissa keskusteluissa. Niin osallistuminen kuin päätöksetkin tulevat paranemaan. Lopuksi, parlamentaarikoille, sitä tullaan pitämään yhtenä parhaista mietinnöistä, joita tänä vuonna tähän asti on parlamentissa käsitelty.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 20.05.)

