Afrikan sarven tilanne (keskustelu) 
Puhemies
(PL) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Afrikan sarven tilanteesta.
Alexandr Vondra
neuvoston puheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, tähän myöhäiseen kellonaikaan haluan esittää muutaman huomion neuvoston kannasta Afrikan sarven tilanteeseen.
Afrikan sarvi on tietenkin haastava alue, joka ansaitsee meiltä enemmän ja erityistä huomiota, sillä alueella on suuri vaikutus Euroopan unioniin. EU seuraa läheisesti alueen kehitystä ja valmistautuu työskentelemään Afrikan sarven maiden kanssa vieläkin enemmän.
Tiedän, että myös parlamentti pitää itsensä ajan tasalla. Valtuuskuntanne viime vuonna tekemä matka Eritreaan, Etiopiaan ja Djiboutiin oli tärkeä. Panin merkille myös Afrikan sarven tilannetta käsittelevän päätöslauselmanne, joka laadittiin osittain tämän matkan yhteydessä. Siinä osoitettiin selvästi sekä kyseiselle alueelle että Euroopan unionin kansalaisille, että EU sitoutuu yhä vahvemmin Afrikan sarven alueeseen. Neuvoston puolesta totean olevamme tyytyväisiä siihen, että parlamentti osallistuu pyrkimyksiimme vastata Afrikan sarven asettamiin haasteisiin.
Afrikan sarven alueen jännitteisiin on monia syitä. Käsittelen niitä tuonnempana tarkemmin. Neuvoston mielestä nämä jännitteet ovat kuitenkin usein tavalla tai toisella yhteydessä toisiinsa. Tämän vuoksi neuvosto aikoo erityisesti huolehtia siitä, että meneillään olevien konfliktien väliset alueelliset yhteydet tunnistetaan. Mitä nämä konfliktien väliset yhteydet ovat?
Ensinnäkin Etiopian ja Eritrean välillä on kiista, jota voidaan pitää yhtenä tärkeimmistä syistä koko alueen epävakauteen. Tämä näkyy esimerkiksi siten, että maat tukevat vastakkaisia Somaliassa sotivia ryhmiä ja että kumpikin osapuoli pyrkii horjuttamaan toisen maan vakautta - mainitsen Ogadenin ja erityisesti Oromon Etiopiassa. Tämä näkyy myös Sudanin rauhanprosessin elvyttämiseen annettavassa tuessa. Eritrea on lykännyt jäsenyyttään Afrikan sarven alueen yhteistyöjärjestössä.
Viimeisenä muttei vähäisimpänä asiana totean, että Somalian konflikti on aiheuttanut yhden maailman vakavimmista humanitaarisista kriiseistä tällä hetkellä. Merirosvouden lisääntyminen Somalian rannikon edustalla on toinen konfliktin vakava seuraus.
Toinen vakava kysymys on kilpailu luonnonvaroista, kuten vedestä ja mineraaleista, Afrikan sarven alueella. Tämä ilmiö lisää paimentolaisten välisiä konflikteja alueilla, joilla elää kulttuurisesti ja etnisesti erilaisia ryhmiä. Se heikentää myös elintarviketurvaa ja ihmisten turvallisuutta yleensä, ja tämä puolestaan lisää konflikteja ja muuttoliikettä.
Alueiden välillä on myös voimakkaita keskinäisiä riippuvuussuhteita. Mainitsen näistä muutamia. Kuten aiemmin mainittiin, alueella on rajakonflikteja: Etiopian ja Eritrean, Sudanin ja Etiopian sekä Djiboutin ja Eritrean välillä. Näitä voidaan pitää syynä alueen epävakauteen. Painotan myös, että alueellisen yhteistyön parantaminen voisi edesauttaa jännitteiden purkamista kansallisten rajojen läheisyydessä.
Elintarviketurva on toinen keskinäistä riippuvuutta aiheuttava tekijä. Tämä on tietenkin suuri huolenaihe alueella. Toistuvilla kuivuuskausilla ja tulvilla on tuhoisia vaikutuksia väestöön. Jälleen kerran alueellisella yhteistyöllä voitaisiin lieventää näiden luonnonilmiöiden vaikutuksia.
Kuten tiedätte, toiset väittävät, että tämä ongelma on perussyy Darfurin, Somalian ja monien muiden Afrikan sarven alueen konflikteihin. Mielestäni tämä ei täysin selitä tilannetta, mutta uskon ehdottomasti siihen, että kysymys on ratkaistava jokaisessa maassa, ja se on tehtävä aluetasolla oikeudenmukaisesti ja avoimesti.
Merirosvoutta esiintyi aluksi pienellä alueella Somalian rannikolla. Merirosvojen verukkeena oli kalastusveron periminen Somalian vesillä purjehtivalta alukselta. Kuten varmasti tiedätte, merirosvous on levinnyt huomattavasti ja se uhkaa tällä hetkellä humanitaarisen avun toimituksia Somaliaan sekä meriturvallisuutta Adeninlahdella ja paljon laajemmallakin alueella, myös Kenian ja Tansanian rannikolla purjehtivia aluksia.
On myös monia muita voimakkaita keskinäisiä riippuvuussuhteita, joilla on Euroopan unioniin sekä Afrikan sarven alueen maihin vakavia vaikutuksia. Näitä ovat esimerkiksi terrorismi ja muuttoliike.
Mihin toimiin Euroopan unioni aikoo siis ryhtyä? Mihin sitoudumme tai mikä on tehtävämme? Neuvoston - jota minulla tänään ilo täällä edustaa - tärkein poliittinen väline on poliittinen vuoropuhelu paitsi yksittäisten maiden kanssa myös muiden alueellisten sidosryhmien, kuten Afrikan unionin, Afrikan sarven alueen maiden yhteistyöjärjestön, Arabiliiton sekä Yhdysvaltojen ja Kiinan kaltaisten tärkeiden maiden kanssa.
EU ja tämän alueen jokainen valtio on sitoutunut poliittiseen vuoropuheluun Cotonoun sopimuksessa. Vuoropuhelua käydään pääasiassa kyseisissä maissa olevien EU:n edustustojen päälliköiden välityksellä. Vuoropuhelu on neuvostolle erittäin tärkeä väline, koska sen avulla luomme suoran yhteyden maiden viranomaisiin. Se tarjoaa meille mahdollisuuden kuulla heidän näkökantansa mutta esittää myös selkeästi omat näkemyksemme ja tuoda esiin tiettyjä asioita koskevia huolenaiheitamme. Nämä liittyvät erityisesti hallintoon ja ihmisoikeuksiin, jotka ovat suurimmat ongelmat.
Tämän lisäksi neuvostolla on käytössään Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) välineet. Syyskuusta 2008 lähtien neuvosto on käyttänyt tätä välinettä merirosvouden torjumiseen Somalian rannikolla, ensin Brysselissä toimivan EU NAVCO -koordinointiyksikön avulla ja joulukuusta 2008 lähtien merioperaationsa EU NAVFOR Atalantan avulla.
Lopuksi totean, että EU rahoittaa toimiaan Euroopan komission rahoitusvälineiden, kuten Afrikan rauhanrahaston ja vakautusvälineen, avulla. Annan komission jäsenen Ferrero-Waldnerin kertoa näistä tarkemmin, sillä ne kuuluvat komission vastuualueeseen.
Neuvosto tietenkin etsii koko ajan Euroopan komission kanssa keinoja, joilla EU:n toimintaa voidaan tehostaa ja niiden näkyvyyttä lisätä. Odotan kovasti, että saan kuulla teidän ehdotuksianne ja suosituksianne tästä aiheesta.
Benita Ferrero-Waldner
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, komissio on viime vuosina jo pyytänyt Euroopan unionia kiinnittämään enemmän huomiota Afrikan sarven tilanteeseen. Olen tämänpäiväisessä keskustelussa kollegani Louis Michelin sijaisena, sillä hän ei valitettavasti päässyt paikalle. Pidän aihetta erittäin kiinnostavana jo itsessään mutta myös siksi, että sillä on suoria vaikutuksia Euroopan unioniin - esimerkiksi tarve valjastaa omaa laivastoamme merirosvouksen torjuntaan, ja tämä on vain yksi viimeaikaisista esimerkeistä.
Näin ollen olemme erittäin tyytyväisiä alueella käyneen parlamentin valtuuskunnan aloitteeseen ja sen myöhemmin laatimaan selontekoon ja päätöslauselmaesitykseen, jota myös periaatteessa kannatamme.
Yhden Afrikan sarven maan sisäistä tilannetta ei voi ymmärtää, ellei ota huomioon koko alueen dynamiikkaa. Meidän on suosittava edelleen talouskehitykseen, hallintoon ja turvallisuuteen nojaavaa yleistä lähestymistapaa, mikäli haluamme edistää alueellista vakautta, Cotonoun sopimuksen keskeisten ja perustavanlaatuisten määräysten kunnioittamista sekä köyhyyden torjumista.
Haluan kommentoida tilannetta ensin maakohtaisesti ja lopuksi esitän Afrikan sarven aluestrategiaa koskevia huomioita.
Ensimmäiseksi haluaisin sanoa muutaman sanan Etiopiasta ja Eritreasta. Etiopia on alueella taloudellisesti ja poliittisesti ratkaisevassa asemassa. Komissio tukee edelleen Etiopiaa sen köyhyyden lieventämiseen tähtäävissä toimissa, joissa on havaittu merkittävää edistymistä.
Heikko alueellinen turvallisuus ja yhteisön sisäiset jännitteet huonontavat maan sisäistä tilannetta erityisesti Ogadenissa, jossa asukkaiden luo pääsyä edelleen rajoitetaan. Komissio jatkaa myös ihmisoikeustilanteen ja demokratisoitumisprosessin seurantaa. Kun otetaan huomioon vuoden 2005 parlamenttivaaleissa vallinneet olosuhteet, komissio aikoo valvoa tarkasti vuoden 2010 vaalien valmistelua ja toteutusta ottaen erityisesti huomioon äskettäin hyväksytyn kansalaisjärjestöjä koskevan lain ja oppositiojohtaja Birtukan Medeksan pidättämisen uudelleen.
Eritrean tilannetta määrittää osittain Etiopian rajakonfliktin ajautuminen umpikujaan. Komissio on vakavasti huolissaan ihmisoikeusrikkomuksista sekä maan epävarmasta sosiaalisesta ja taloudellisesta tilanteesta. Nähdäksemme väestön elinolojen parantamiseen tähtäävän yhteistyöohjelman jatkamiselle on olemassa vahvat perusteet. Vuonna 2008 aloitettu poliittinen vuoropuhelu tarjoaa hyvän foorumin jatkuvalle yhteydenpidolle Eritrean viranomaisten kanssa. Selvyyden vuoksi totean, että odotamme tämän prosessin tuottavan Eritreassa myönteistä ja konkreettista edistystä.
Kuten päätöslauselmaesityksessänne todetaan, Etiopian ja Eritrean välisen rajalinjan merkitseminen käytännössä - rajakomitean päätöksen mukaisesti - ei ratkaise ongelmaa kokonaan, ellei sen lisäksi käydä vuoropuhelua, jonka tavoitteena on normalisoida maiden väliset suhteet.
Äskettäinen Eritrean ja Djiboutiin välinen kiista on nähtävä laajemmassa alueellisessa yhteydessä, ja siihen on pyrittävä löytämään kokonaisvaltainen ratkaisu paikallisten ja alueellisten toimijoiden avulla. Tuemme tätä prosessia jatkossakin.
Nyt kun Etiopia vetää joukkojaan Somaliasta, Somalian rauhanprosessin onnistumisen kannalta on tärkeää, että sekä Etiopia että Eritrea tekevät siinä yhteistyötä.
Sudanin tilanteen osalta kannatan täysin parlamentin tekemää analyysia. Vuosi 2009 on todella ratkaiseva maan tulevaisuuden kannalta. Jatkuvat väkivaltaisuudet Darfurissa ja vaikeudet kokonaisvaltaisen rauhansopimuksen täytäntöönpanossa Sudanin pohjois- ja eteläosien välillä saattavat heikentää maan vakautta ja vaikuttaa koko alueen tilanteeseen. Näin ollen meidän pitäisi jatkaa vahvaa vuoropuhelua Khartumin viranomaisten kanssa ja jatkaa niiden painostamista, jotta ne ryhtyisivät täysipainoiseen yhteistyöhön kokonaisvaltaiseen rauhansopimukseen ja Darfurin tilanteeseen liittyvissä prosesseissa. Viranomaiset ja muut sudanilaiset sidosryhmät tietävät varsin hyvin, mikä kuuluu niiden vastuualueeseen ja mitä niiden täytyy tehdä.
Darfurissa sotilasoperaatiot ja väkivaltaisuudet on lopetettava ja poliittista prosessia on jatkettava täysipainoisesti. UNAMID-operaatio on toteutettava suunnitellun aikataulun mukaisesti. Sudanin viranomaisten on täytettävä humanitaarisen avun antamiseen ja ihmisoikeustoimiin liittyvät velvollisuutensa. Kokonaisvaltaisen rauhanprosessin osalta on ratkaisevan tärkeää, että Khartumin ja Etelä-Sudanin hallitukset sopivat erimielisyytensä, jotka liittyvät öljytulojen jakamista, rajojen määrittämistä sekä turvallisuuslainsäädäntöä ja politiikkaa koskeviin tärkeisiin kysymyksiin. Elleivät ne onnistu tässä, vuoden 2009 vaaleista voi tulla jälleen väkivaltaisuuksien ja konfliktien näyttämö.
Somalian rauhanprosessi on ratkaisevassa vaiheessa. Presidentti Yusufin eroaminen ja Etiopian armeijan vetäytyminen saattavat merkitä epävarman ja uhkaavan aikakauden alkua. Nämä antavat kuitenkin myös mahdollisuuden kaikenkattavan poliittisen prosessin käynnistämiseen. Euroopan unioni jatkaa poliittista toimintaansa Djiboutin prosessin tukemiseksi. Uuden presidentin valinnan sekä kansallisesti yhtenäisen hallituksen ja laajennetun parlamentin muodostamisen myötä prosessin pitäisi lisätä poliittista osallisuutta. Djiboutin prosessille ei ole varasuunnitelmaa. Sopimuksella on hyvin vähäiset mahdollisuudet onnistua ilman kansainvälistä ja alueellista tukea, joka edistää sen täytäntöönpanoa suosivia olosuhteita.
Turvallisuusalalla komissio sitoutuu jatkossakin tukemaan hyviä hallintotapoja edistävän järjestelmän perustamista. Olipa kysymys mistä tahansa kansainvälisistä joukoista (YK:n valtuuttamista vakautusjoukoista, YK:n rauhanturvajoukoista tai vain vahvistetuista AMISOM-joukoista), niiden mandaatin painopiste on oltava Djiboutin sopimuksen täytäntöönpanon tukemisessa. Komissio on vastannut myöntävästi AMISOM-operaation vahvistamista koskevaan lisärahoituspyyntöön.
Lopuksi totean yleisesti arvostavani suuresti sitä, että parlamentti on antanut tukensa Afrikan sarvea koskevalle komission aloitteelle. Aloite perustuu vuonna 2006 laadittuun Afrikan sarvea koskevaan strategiaan, joka hyväksyttiin vakuuttuneena siitä, että alueen ongelmat voidaan ratkaista ainoastaan kokonaisvaltaisella lähestymistavalla. Tässä hengessä komissio kannattaa ehdotustanne nimittää Afrikan sarven alueelle EU:n erityisedustaja.
Olemme luoneet vähitellen hyviä työsuhteita IGADiin, joka kannattaa Afrikan sarvea koskevaa aloitetta ja jolla on keskeinen rooli aloitteen täytäntöönpanossa. Veteen, energiaan ja kuljetukseen liittyviä kysymyksiä käsittelevä toinen yhteinen asiantuntijakokous, jossa voidaan kehittää konkreettisia hankkeita mahdolliselle avunantajien konferenssille esiteltäväksi, aiotaan pitää lähitulevaisuudessa.
Jotta Afrikan sarvea koskevassa strategiassa voidaan onnistua, on erittäin tärkeää, että alueen dynamiikan kannalta keskeisessä asemassa oleva Eritrea osallistuu siihen. Komission jäsen Michel on ollut yhteydessä alueen valtioiden ja hallitusten päämiehiin, myös presidentti Isaiasiin, ja näin asiassa on päästy alkuun. Myös IGADin uusi pääsihteeri ottaa parhaillaan yhteyttä Eritrean viranomaisiin muun muassa IGAD-prosessin uudistamista ja elvyttämistä koskevissa kysymyksissä.
Arvoisa puhemies, puhuin vähän liian pitkään, mutta jos haluaa sanoa jotain näin monesta maasta, on sanottava ainakin muutama sana.
Puhemies
(EN) Alustusta koskevat tietyt säännöt, eikä rajoituksia ole.
Filip Kaczmarek
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos paljon Afrikan sarven aluetta koskevista neuvoston ja komission julkilausumista. Alueen merkitys ulottuu maantieteellisten rajojen ulkopuolelle. Afrikan muiden alueiden negatiiviset ilmiöt pahentavat entisestään alueen konflikteja ja rakenteellisia ongelmia. Kuuluin Euroopan parlamentin valtuuskuntaan sen viimeisimmällä vierailulla ja pystyin itse näkemään, miten monimutkaisia, kattavia ja toisiinsa liittyviä ongelmat ovat ja miksi vastauksemme on oltava kokonaisvaltainen.
Päätöslauselmaesityksessä olemme keskittyneet kolmeen olennaiseen mutta myös kohtalaisen laajaan kysymykseen: alueelliseen turvallisuuteen, elintarviketurvaan sekä ihmisoikeuksiin, demokratiaan ja hallintoon. Matkani jälkeen olen varma, että perusedellytyksenä tilanteen parantamiselle on alueellisten johtajien välinen hyväntahtoisuus ja vuoropuhelu.
Afrikan sarven alueellisia toimielimiä tukeva Euroopan unionin politiikka on oikeansuuntainen, mutta ellei keskeisiä toimijoita oteta mukaan politiikan toteuttamiseen, se jää tehottomaksi. Tietyt alueen maat soveltavat huonoa taktiikkaa. Esimerkiksi yhden naapurimaan kanssa ei voi pyytää vuoropuhelua ja kieltäytyä samalla vuoropuhelusta toisen naapurimaan kanssa. Tällainen käytäntö ei ole looginen, ja sen vuoksi diplomatiassa on käytännössä mahdotonta onnistua. Alueen poliittisten johtajien on hyväksyttävä se tosiasia, että vallankäyttö ja vastuu liittyvät kiinteästi toisiinsa.
Se, mitä odotamme Afrikan sarven alueen johtajilta, ei liity mihinkään erityisiin paikallisiin eurooppalaisiin arvoihin. Odotamme heiltä yleismaailmallisten arvojen hyväksyntää vähimmäistasolla. Olemme myös vakuuttuneita siitä, että perusoikeudet ja -vapaudet kuuluvat kaikille. Mikään kehitysmaa ei pysty toimimaan asianmukaisesti nykymaailmassa, jos se hylkää yleismaailmalliset perusarvot. Näiden arvojen hyväksyminen ei siis ole vain ele Euroopan unionia kohtaan, vaan se edistää näiden maiden omaa etua. Käsitykset kehityksestä voivat vaihdella, mutta arvot eivät muutu, ja haluamme, että näistä arvoista - yhteisistä ja yleismaailmallisista arvoista - tulee Afrikan sarven alueella jokapäiväistä leipää.
Ana Maria Gomes
Neuvoston ja komission on tehtävä omat johtopäätöksensä siitä, että parlamentin mielestä Afrikan sarven maiden hallitukset eivät täytä Cotonoun sopimuksen 9 artiklassa määrättyjä velvoitteitaan. Ihmisoikeudet, demokratia ja hyvä hallintotapa ovat vain tyhjiä sanoja. Tämä on täysin selvää kaikille, jotka vain pitävät silmänsä auki.
Esimerkiksi Etiopiassa, jossa Afrikan unionin päämaja sijaitsee, ihmisiä sorretaan sellaisen retoriikan suojissa, joka kuulostaa hyvältä avunantajien korvissa mutta on siitä huolimatta raakaa ja häpeämätöntä.
Kerron kahdesta äskettäisestä tapauksesta.
Parlamenttipuolueen johtaja Birtukan Midekssa pidätettiin jälleen 29. elokuuta ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, koska hän oli kieltäytynyt sanomasta julkisesti, että hän oli vaatinut armahdusta, jolla Meles Zenawin hallitus vapautti vuonna 2007 hänet ja monia muita poliittisia oppositiojohtajia, joita oli pidetty vangittuina vuoden 2005 vaaleista lähtien.
Toinen tapaus on Etiopian parlamentin hyväksymä niin sanottu kansalaisjärjestölaki, jolla käytännössä kriminalisoidaan kaikenlainen riippumattomien kansalaisjärjestöjen toiminta.
Arvoisa komission jäsen, Etiopia ei ole siirtymässä demokratiaan, ja olisin kiitollinen, jos kertoisitte tämän kollegallenne Louis Michelille.
Eritreassa hallitus vihaa vieläkin häpeämättömämmin kaikkia niitä, jotka yrittävät toteuttaa hyvin yksinkertaisia ihmisoikeuksiaan.
Somalian tilanne on tällä hetkellä vakavin koko Afrikan sarven alueella. Kansainvälinen yhteisö, Euroopan unioni mukaan luettuna, suhtautuu rikollisen välinpitämättömästi ihmisten kohtaloon maassa, jossa ei ole ollut lakia eikä järjestystä vuosikymmeniin ja jonka Etiopian armeija pystyi miehittämään ja tekemään maassa rikoksia ilman rangaistusta ja jossa merirosvous ja terroristiryhmät kukoistavat.
EU:n merioperaatio ei ratkaise mitään, mikäli Euroopan unioni, Yhdysvallat, YK ja Afrikan unioni sivuuttavat jatkossakin merirosvouksen syyt, joiden alkulähde on maissa ja joita täytyy myös torjua maissa eikä merellä.
Alueen oloja ei voida vakauttaa eikä siellä tapahdu edistystä ennen kuin ratkaistaan ne traagiset konfliktit, jotka aiheuttavat edelleen tuhoa Sudanissa, erityisesti maan eteläosissa ja Darfurissa. Kansainvälisen yhteisön, myös Euroopan unionin, on ryhdyttävä kauniista sanoista päättäväisiin tekoihin, joilla suojellaan hyökkäyksen kohteeksi joutunutta siviiliväestöä ja tehdään loppu siitä, että rikolliset jäävät rankaisematta.
Tässä mielessä Euroopan unionin ja Afrikan unionin uskottavuutta ja tehokkuutta mitataan sillä, vahvistaako kansainvälinen rikostuomioistuin presidentti Omar Bashirin syytteeseenpanon vai ei.
Johan Van Hecke
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, Afrikan sarvi on kauhistuttava alue, jolla sisäiset ja kansainväliset konfliktit vaarantavat jatkuvasti rauhan ja turvallisuuden. Ne aiheuttavat humanitaarisia katastrofeja ja lamauttavat tämän strategisesti merkittävän alueen kehityksen.
Jokainen sota ja jokainen konflikti korostaa valtioiden haurautta. Enimmäkseen näiden konfliktien taustalla on johtajuuden ja demokraattisen hallinnon puuttuminen, kuten Euroopan parlamentin valtuuskunnan laatimassa selonteossa perustellusti todetaan.
Alueella tarvitaan kotimaista demokratiaa, kansallisen ja kansainvälisen oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamista ja ennen kaikkea kansallista sovintoa. Somalian osalta haluan korostaa, että entisen presidentin Yusufin eroaminen ja Etiopian joukkojen vetäytyminen avaavat valtavan mahdollisuuksien ikkunan. On tullut aika kerätä sirpaleet ja tuoda Somaliaan sisäinen rauha.
Somalian parlamentilla on ratkaiseva merkitys luottamuksen rakentamisessa, ja sillä on mahdollisuus tehdä rauhanprosessista kaikenkattava. On myös välttämätöntä, että EU tukee Afrikan unionin rauhanturvajoukkojen uudistamista ja vahvistamista. Nämä joukot tarvitsevat YK:lta asianmukaisen mandaatin. Muussa tapauksessa Ugandan ja Burundin joukot vetäytyvät Mogadishusta ja jättävät jälkeensä turvallisuusvajeen.
Olen täysin samaa mieltä komission jäsenen Ferrero-Waldnerin kanssa. Somaliassa puhaltavat nyt muutoksen tuulet, joita kannattaa hyödyntää. Valta- ja turvallisuustyhjiö on täytettävä. Muussa tapauksessa Somaliaksi kutsuttu valtioton kaaos jatkuu.
Mikel Irujo Amezaga
Arvoisa puhemies, Afrikan sarven alue on tällä hetkellä todellinen ruutitynnyri. Tämä johtuu täysin epävakaasta tilanteesta paitsi Somaliassa ja Sudanissa myös niissä kolmessa maassa, joihin jäsen Kaczmarekilla, jäsen Hutchinsonilla ja minulla oli ilo matkustaa.
Niitä kolmea maata, joihin valtuuskunnan matka kohdistui - Eritreaa, Djiboutia ja Etiopiaa - yhdistää köyhyys ja siitä johtuva erittäin huono ihmisoikeustilanne. Köyhyyden osalta voidaan todeta, että valtuuskunnalle annettujen lukujen perusteella Etiopian hallitus on myöntänyt, että jo 6,5 miljoonaa ihmistä kärsii nälänhädästä. Yhdistyneiden Kansakuntien mukaan tämä luku on yli 12 miljoonaa. Kysymys on näin ollen humanitaarisesta kriisistä, josta ei kerrota tiedotusvälineissä muiden ajankohtaisten kansainvälisten kriisien vuoksi, vaikka tilanne onkin todella järkyttävä.
Myös ihmisoikeustilanne vaatii huomiotamme, sillä poliittisia vankeja - aivan oikein: he ovat poliittisia vankeja - on kaikissa kolmessa maassa.
Eritrean ja Etiopian välinen rajakiista on täysin järjetön. Järjetöntä on myös se, että kiistaan on osallisena yli 200 000 sotilasta. Puheenvuoroni lopuksi haluan ehdottomasti onnitella komission jäsentä Micheliä hänen toimistaan kyseisellä alueella ja poliittisen vuoropuhelun aloittamisesta. Vuoropuhelua on jatkettava, mutta on myös tehtävä selväksi, että pysymme erittäin päättäväisinä: puolustamme päättäväisesti ihmisoikeuksia ja pysymme päättäväisinä myös niiden rikosten edessä, jotka kansalaisjärjestöjä koskevien lakien hyväksyminen tekee mahdolliseksi. On muistettava, että tämä poliittinen vuoropuhelu on osoitus siitä, miten paljon Euroopan unionia arvostetaan kansainvälisesti.
Tobias Pflüger
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, Afrikan sarven alue on äskettäin palannut EU:n polttopisteeseen. EU:n taisteluoperaatio Atalanta on ollut alueella käynnissä joulusta lähtien. Kun EU lähetti joukot alueelle, se teki saman virheen kuin Nato, Yhdysvallat, Venäjä ja muut, jotka yrittävät torjua ongelmia pinnallisesti sotilaallisin keinoin, sotalaivojen avulla. Ministeri Kouchner itse asiassa olikin tyytyväinen - 10 vuotta Saint-Malon jälkeen - mahdollisuuteen ryhtyä toimiin ja käynnistää merioperaatio Somalian rannikolla. Ongelman todellinen syy on luonnonvarojen epäoikeudenmukainen jakautuminen, mikä johtuu esimerkiksi siitä, että muun muassa Euroopan unionin troolarit hyödyntävät alueen kalavaroja. Somalia on yksi niistä maista, joiden käytännöllisesti katsoen olematonta hallitusta länsimaat tukevat kaikin mahdollisin keinoin.
Etiopian joukot ovat nyt vetäytyneet Somaliasta, mutta yli 16 000 ihmistä on menettänyt henkensä sen jälkeen, kun nämä joukot miehittivät maan. Djibouti on hyvä esimerkki Afrikan sarven maiden kanssa tapahtuvasta kanssakäymisestä. Maassa on autoritaarinen hallinto, ja silti kaikenlaisilla länsimailla on siellä sotilastukikohtia. Alueella asuville ihmisille on toimitettava apua - ei sotalaivoilla, jotka suojelevat vain länsimaiden kauppareittejä, vaan esimerkiksi humanitaarisen avun muodossa.
Karl von Wogau
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Somalia on epäonnistunut valtio kaikkine niine kauheuksineen, joita tämä tuo mukanaan. Olette tuoneet erinomaisella tavalla esiin, mitä nyt on tehtävä, ja myös ystäväni Gomes totesi tämän hyvin selvästi.
Merirosvous on vain yksi osa - tosin merkittävä osa - tätä ongelmaa, sillä merirosvous on saanut hyvin vankan jalansijan alueella. Toinen näkökohta on EU:n merireittien suojelu, mikä on Euroopan unionin ja sen kansalaisten omien etujen mukaista.
Sen vuoksi meillä on ETPP-operaatio Atalanta, joka on ensimmäinen ETPP:n alainen merioperaatio. Operaation päämaja - sekin on uusi - sijaitsee Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja sitä johtaa Yhdistyneen kuningaskunnan merijalkaväen sotilas kontra-amiraali Jones.
Operaation ensimmäisenä tehtävänä on suojella ruoka-aputoimituksia ja varmistaa, että tämä apu todella pääsee Somaliaan. Sen toisena tehtävänä on torjua merirosvoutta ja ryhtyä sen osalta tarvittaviin toimiin
Keskustelimme operaation päämajan henkilöstön kanssa Northwoodissa, ja he tekivät selväksi, että heiltä puuttuu monia asioita, kuten säiliölaivoja ja tiedustelukoneita - miehitettyjä ja miehittämättömiä - sekä helikoptereita, sillä valvontaa on tehtävä hyvin laajalla alueella. Meidän kaikkien on pidettävä operaatio Atalantan onnistumista yhteisenä etunamme. Se on välttämätöntä, mikäli haluamme suojella merireittejämme ja edesauttaa - vaikkakin vain vähän - Somalian epäonnistuneen valtion ongelmien ratkaisemista.
Corina Creţu
(RO) Ensiksi haluan onnitella kollegoitani tiedonhankintamatkasta, jonka he tekivät alueelle, joka on yksi maailman vaarallisimmista ja varmasti yksi heikoimmassa asemassa olevista alueista.
Mielestäni Afrikan sarvi on mahdollisesti maailman köyhin alue. Viime vuosien kuivuus on aiheuttanut Eritreassa katastrofin. Tässä maassa miljoonat ihmiset näkevät nälkää jopa niinä vuosina, kun sato on runsas.
Myös Sudan ja erityisesti Darfurin alue ovat traagisia paikkoja maailmankartalla. Tämä johtuu humanitaarisesta katastrofista, jota monet asiantuntijat ovat kuvanneet suoranaiseksi kansanmurhaksi, sillä sisällissodan seurauksena yli kaksi miljoonaa ihmistä on raa'asti surmattu ja neljä miljoonaa ihmistä on joutunut pakolaiseksi.
Somalia, Eritrea ja Djibouti ovat kolme köyhintä maata, joissa konflikti on jatkuvasti läsnä, aivan kuten te, arvoisa komission jäsen, itse asiassa juuri korostitte, samoin kuin kollegani ennen teitä.
Jatkuvasti epävakaat olot ovat yksi syy niihin ongelmiin, joita Afrikan sarven alue nyt kohtaa taloudellisen, sosiaalisen ja poliittisen kehitysprosessin aikana. Alueen rauhanprosessin onnistuminen edellyttää pitkälti alueellisten ja Afrikan laajuisten elinten, kuten Afrikan sarven alueen maiden yhteistyöjärjestön ja Afrikan unionin, osallistumista prosessiin.
Euroopan unionin on tuettava näiden organisaatioiden lujittamista ja lisättävä niiden kykyä ennalta ehkäistä ja ratkaista konflikteja. Voimakkaampi alueellinen yhdentyminen edistäisi myös avoimempaa Afrikan sarven maiden välistä vuoropuhelua yhteisesti kiinnostavista aiheista, kuten muuttoliikkeestä, asekaupasta, energiasta tai luonnonvaroista, ja loisi pohjan myös kiisteltyjä aiheita koskevalle vuoropuhelulle.
Euroopan unionin on tietenkin puututtava tiukemmin ihmisoikeusrikkomuksiin. Cotonoun sopimuksen mukaan näiden maiden on päästävä Euroopan unionin kanssa yhteisymmärrykseen oikeusvaltioperiaatteen, ihmisoikeuksien ja demokratian periaatteiden noudattamisesta.
Olle Schmidt
(SV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sunnuntaiaamuna 23. syyskuuta 2001 viranomaiset veivät Ruotsin kansalaisen Dawit Isaakin kotoaan Eritreassa. Hänet vangittiin ilman oikeudenkäyntiä eikä häntä nyt seitsemän vuotta myöhemmin ole vieläkään pantu virallisesti syytteeseen. Hänen rikoksensa sanotaan olevan "riippumattomien uutisten raportoiminen". Tässä päätöslauselmassa on ensimmäistä kertaa suora viittaus Dawit Isaakiin. Sen pitäisi lisätä painetta Eritreassa.
Emme voi hyväksytä sitä, että EU:n kansalainen, ruotsalainen toimittaja, vangitaan vuosiksi ja että Asmaran rikollisen hallinnon annetaan kiusata häntä. Tämä hallinto saa EU:lta tukea, jota on sitä paitsi lisätty huomattavasti. Arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin on tullut aika toimia ja määrätä tämän avun antamiselle ehdot. Hiljaisen diplomatian aikakausi on ohi. Nyt saa riittää. EU ei hyväksy perusoikeuksien polkemista jalkoihin eikä toimittajien ja hallintoa kritisoineiden murhaamista tai vangitsemista samalla kun väestöä sorretaan ja pidetään nälässä.
Euroopan parlamentti vaatii nyt, että Dawit Isaak ja muut Eritreassa vangitut toimittajat vapautetaan välittömästi. Tämä on vakuuttava askel oikeaan suuntaan. Nyt komission ja neuvoston on myös annettava näille sanoille lisää painoarvoa. Sen vuoksi EU:n on korkea aika aloittaa neuvottelut ja ottaa käyttöön sanktioita.
Eva-Britt Svensson
(SV) Arvoisa puhemies, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään kuuluvan kollegani tavoin haluan tähdentää Dawit Isaakin vapauttamista. Seitsemän vuoden ajan ruotsalainen toimittaja Dawit Isaak on ollut vangittuna ilman oikeudenkäyntiä kauhistuttavan diktatuurin vankisellissä. Olen iloinen, että hänen välitöntä vapauttamistaan koskeva kohta on sisällytetty Afrikan sarven aluetta koskevaan päätöslauselmaan. Vaadimme, että Dawit Isaak ja kaikki muut vangitut toimittajat vapautetaan välittömästi. He eivät ole saaneet oikeudenkäyntiä, ja mikä heidän rikoksensa oli? No, heidän rikoksensa oli tehdä työtä demokratian ja sananvapauden puolesta.
Jatkossa EU:n Eritrealle antamaan apuun on liitettävä selkeä vaatimus Dawit Isaakin ja muiden toimittajien vapauttamisesta. Nyt on tarpeen sitoa apu ehtoihin ja sanktioihin, jäädyttää eritrealainen omaisuus Euroopan unionissa ja ilmoittaa tästä kansainvälistä oikeutta vastaan tehdystä rikoksesta kansainväliselle tuomioistuimelle. Sanotaan, että Ruotsin hallitus on käyttänyt työssään hiljaista diplomatiaa, mutta seitsemän vuoden jälkeen mitään ei ole vieläkään tapahtunut. Nyt on aika toimia.
Charles Tannock
(EN) Arvoisa puhemies, Afrikan sarven alue on täydellinen katastrofi. Sota, nälänhätä, ympäristön pilaantuminen, korruptio, huono hallinnointi ja poliittinen sorto ovat runnelleet aluetta vuosikymmenten ajan. Ihmisoikeuksien loukkaamista pidetään itsestäänselvyytenä. Kansalaisyhteiskunta on heikko. Huolestuttavaa kyllä, tilanne voisi helposti vielä pahentua. Etiopian ja Eritrean väliset kiistanalaisia alueita koskevat jännitteet voivat leimahtaa liekkeihin minä hetkenä hyvänsä. Somalian epäonnistunutta valtiota vaivaavat edelleen heimojen väliset väkivaltaisuudet ja ääri-islamismi, jotka pahenevat nyt, kun Etiopia vetää joukkojaan maasta ja kun uusin presidentti eroaa virastaan.
Olemme keskustelleet myös Somalian rannikolla epidemian tavoin leviävästä merirosvoudesta. EU:lla on tietysti aina houkutus ehdottaa sotilaallisia toimia yleislääkkeeksi Afrikan sarven kaaokseen. Aiempien kokemusten perusteella tämä olisi hirvittävä virhe. Presidentti Clinton lähetti yhdysvaltalaisia sotilaita taltuttamaan Somaliaa, mutta sekin oli katastrofi.
Mielestäni yksi toivon lähde on Somalimaan alueella, joka on entinen Yhdistyneen kuningaskunnan protektoraatti. Alue liitettiin Somalian tasavaltaan vuonna 1960, sen jälkeen kun se oli järjettömästi luopunut vapaaehtoisesti lyhytkestoisesta itsenäisyydestään, mutta se irrottautui jälleen Siad Barren kuolemaa seuranneessa kaaoksessa vuonna 1991. Siitä lähtien Somalimaa on ollut ainoa yhtenäinen ja toimiva hallintojärjestelmä Somaliassa. Somalimaan kansalaiset voivat nauttia kohtalaisen hyväntahtoisesta hallituksesta ja edistyksellisistä toimielimistä. Heillä on myös valtion asemaa osoittavia symboleja, kuten erillinen valuutta ja lippu.
Kun en puhu puolueeni tai poliittisen ryhmäni puolesta, olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että ehkä kansainvälisen yhteisön on nyt aika alkaa harkita Afrikan unionin johdolla vakavammin Somalimaan pyrkimystä itsenäisyyteen. Länsimaiden tukema itsenäinen Somalimaa voisi olla vakautta ja edistystä tarjoava voima muuten toivottamalla ja kaoottisella alueella. Somalimaan kansa voisi tietenkin perustellusti kysyä, miksi EU oli niin haluton tunnustamaan heidän tosiasiallista valtiotaan, mutta tunnusti kuitenkin niin nopeasti Kosovon itsenäisyyden.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Euroopan unionilla on todella hyvä syy olla huolissaan Somalian tilanteesta, jossa on muodostunut käytännössä valtatyhjiö, jonka hyvin todennäköisesti täyttää Somalian islamilainen armeija. Sen lisäksi, että Etiopia vetää maasta kolme tuhatta sotilasta, myös Afrikan unioni saattaa vetää rauhanturvajoukkonsa maasta, elleivät ne saa myöhemmin vahvistuksia.
En voi kuvata alueen rannikoilla partioivaa Euroopan unionin operaatiota muuksi kuin loistavaksi menestykseksi, mutta tällä tavoin hoidetaan vain "taudin" oireita, ei itse tautia. Somalia tarvitsee hallituksen, joka pystyy osallistumaan vuoropuheluun kansainvälisten elinten, Euroopan unionin ja kaikkien muiden aktiivisesti alueen vakauttamista haluavien valtioiden kumppanina.
Alexandru Nazare
(RO) Euroopan unionilla on monia velvoitteita Somaliassa ja Afrikan sarven alueella. Epävakautensa sekä puutteellisen hallintonsa ja turvallisuutensa vuoksi alueen tilanne on monestakin syystä huolestuttava.
Ennen kaikkea merirosvous, johon syyllistyneet ryhmät saavat suojaa somalialaisilta yksiköiltä, on lisääntynyt ennennäkemättömällä tavalla, ja se vahingoittaa kauppareittejä alueella, joka on Euroopan unionin ja maailman kaupan kannalta elintärkeä. On huolestuttavaa nähdä, miten nämä ryhmät kehittyvät koko ajan teknologisesti ja miten ne pystyvät hyökkäämään aluksiin yhä kauempana rannikolta.
Tämä asiaintila on selvästi seurausta Somalian epätoivoisesta tilanteesta, jossa maalta puuttuu ennen kaikkea keskushallinto, joka pystyisi valvomaan aluevesiään. Kuitenkin myös kansainvälinen yhteisö on vastuussa näistä tapahtumista. Riippumatta siitä, millä merellä merirosvoutta esiintyy ja mistä satamista rikolliset hakevat suojaa, merirosvous rikkoo kaikkien maiden kirjoitettuja ja kirjoittamattomia lakeja, ja kenellä tahansa on silloin oikeus puuttua siihen.
Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön mahdollisuudet muuttaa Somalian perustodellisuutta ovat vähäiset. Meillä on kuitenkin huomattavasti paremmat mahdollisuudet torjua yhtä sen seurauksista eli merirosvoutta.
Alexandr Vondra
neuvoston puheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan ensin vastata kahteen täällä esitettyyn huomioon ja tehdä sen jälkeen muutamia päätelmiä. Olle Schmidt ja Eva-Britt Svensson kysyivät toimittaja Dawit Isaakin tilanteesta: kyllä, yritämme tehdä Eritreassa jotain hänen vapauttamisekseen.
Anna-Maria Gomes kysyi oppositioaktivisti Birtukanin äskettäisestä pidätyksestä. Neuvosto on todellakin tietoinen tästä tapauksesta, joka ajoittuu vaalien jälkeisiin mellakoihin vuonna 2005. Hänet pidätettiin muiden oppositioaktivistien kanssa ja armahdettiin vuonna 2007. Hänet pidätettiin uudelleen vuoden lopussa. Siitä lähtien EU on seurannut tilannetta tarkasti, ja neuvosto on valmis ryhtymään toimiin, mikäli tilanne sitä edellyttää.
Lopuksi haluaisin esittää lyhyesti viisi huomiota. Ensimmäiseksi haluan todeta, että arvostamme todella alueelle matkustaneen valtuuskunnan, erityisesti sen jäsenten Hutchinsonin, Kaczmarekin ja Irujo Amezagan työtä.
Ensinnäkin voinen vakuuttaa teille, että Tšekin puheenjohtajakaudella jatkamme tätä työtä. Emme siis todellakaan aio laatia EU:n Afrikan sarven aluetta koskevaa strategiaa kokonaan uudelleen. Sen sijaan pyrimme toteuttamaan edeltäjiemme laatimaa politiikkaa parhaan kykymme mukaan.
Yksi tärkeimmistä tehtävistämme on merirosvouden hillitseminen, ja tässä yhteydessä arvostamme suuresti puheenjohtajavaltio Ranskan ponnistuksia. Se toteutti EU:n ensimmäisen merioperaation vaikean käynnistämisvaiheen. Tšekin tasavallalla ei tietenkään ole laivastoa, joten arvostamme tässä asiassa EU:n vahvaa sitoutumista.
Toinen huomioni liittyy siihen, että lyhyen aikavälin Atalanta-operaatiossa on jo estetty monta merirosvojen iskua ja pidätetty monta merirosvoa, joten jo kuukauden jälkeen on käynyt selväksi, että operaatio on tehokas. Atalanta on lyhyen aikavälin toimenpide merirosvouden hillitsemiseksi. Se on kuitenkin tarpeellinen lyhyen aikavälin toimenpide.
Kolmanneksi, jotta Somaliaan saataisiin aikaan pitkän aikavälin ratkaisu, neuvosto tukee täysimääräisesti siirtymäkauden liittohallituksen ja Somalian jälleenvapautusta kannattavan liiton Djiboutin prosessia, eikä tälle prosessille ole varasuunnitelmaa.
Etiopia on aloittanut vetäytymisen Somaliasta. Tämä on tärkeä vaihe Djiboutin prosessin täytäntöönpanossa. Jotkut ovat huolissaan siitä, että Etiopia jättää jälkeensä turvallisuustyhjiön. Tämän vuoksi EU tukee jatkossakin tuntuvasti Afrikan unionin operaatiota Somaliassa (AMISOM). Joulukuun 2008 ja toukokuun 2009 väliseksi ajaksi operaatiolle on myönnetty 20 miljoonaa euroa.
Neljäs huomioni koskee suoraa yhteydenpitoa: aiomme jatkaa poliittista vuoropuhelua ministeritasolla Afrikan sarven alueen maiden yhteistyöjärjestön kanssa. Järjestö osoitti kyvykkyytensä osallistuessaan Sudanin rauhanneuvotteluihin, joiden tuloksena allekirjoitettiin kokonaisvaltainen rauhansopimus vuonna 2005. Järjestöstä saattaa siis tulla EU:n keskeinen kumppani rauhan ja vakauden tuomisessa Somaliaan.
Viimeisenä muttei vähäisimpänä asiana haluan ilmoittaa, että sitoutumista lisätään ja että Afrikan sarvea koskevan komission strategian tarkistaminen aloitetaan puheenjohtajakaudellamme. Tämä on sopusoinnussa sen kanssa, mitä sanoin jatkuvuudesta.
Benita Ferrero-Waldner
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, esittäisin muutaman huomion tästä lyhyestä mutta tärkeästä keskustelusta. Ensinnäkin kuuntelin hyvin kiinnostuneena kaikkia Somaliaa koskevia huomioitanne ja ehdotuksianne, ja on rohkaisevaa huomata, että olemme samaa mieltä paitsi tilannearviosta myös toimista, joita on tarpeen toteuttaa. Jotta Somaliaan löydetään kestävä poliittinen ratkaisu ja jotta väestön sanoinkuvaamaton kärsimys voidaan vihdoin lopettaa, tarvitaan koko kansainvälisen yhteisön, myös Yhdysvaltojen hallituksen sekä islamilaisen maailman keskeisten toimijoiden, tuki. Tältä osin komissio antaa täyden poliittisen tukensa Djiboutin prosessille ja tukee sitä vahvasti myös taloudellisesti.
Olen samaa mieltä Ana Maria Gomesin kanssa siitä, että Afrikan sarven mailla on vakavia ihmisoikeuksiin ja hyvään hallintotapaan liittyviä ongelmia - myös monet hänen kollegoistaan ovat todenneet tämän. Olemme todella huolissamme näistä valtavan suurista haasteista. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että olisi vaikea tehdä Cotonoun sopimuksen 9 artiklaa koskevaa yleistä päätöstä. Meidän on pysyttävä päättäväisinä ihmisoikeuksia ja hyvää hallintotapaa koskevissa kysymyksissä ja käytettävä täysimääräisesti poliittisia välineitämme, joihin kuuluu myös selkeät arviointiperusteet määrittelevä poliittinen vuoropuhelu.
Ruoka-apu ja elintarviketurva ovat Euroopan parlamentin päätöslauselman painopisteitä. Tässä yhteydessä haluaisin korostaa, että EKR:n määrärahojen lisäksi rahoitusta saadaan nyt myös niin sanotusta elintarvikerahoitusvälineestä, josta on varattu 100 miljoonaa euroa vuosiksi 2009-2011.
Lopuksi totean meidän olevan täysin tietoisia edelleen Eritreassa vangittuna olevan Ruotsin kansalaisen Dawit Isaakin tilanteesta. Kollegani Louis Michel puhui tapauksesta presidentti Isaiasille edellisellä vierailullaan kesäkuussa 2008, ja asian käsittelyä jatketaan vielä hiljaisen diplomatian avulla. Voin vakuuttaa, että työskentelemme jatkossakin sitoutuneesti Eritrean ihmisoikeustilanteen parantamiseksi. Asia on siis vahvasti mielessämme.
Puhemies
(PL) Olen vastaanottanut työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 15. tammikuuta.
