Starptautiskā politika klimata jomā pēc Kopenhāgenas konferences: jauna impulsa sniegšana starptautiskajām sarunām ar tūlītējas rīcības palīdzību
Priekšsēdētāja
Nākamais jautājums ir Komisijas paziņojums par starptautisko politiku klimata jomā pēc Kopenhāgenas konferences: jauna impulsa sniegšana starptautiskajām sarunām ar tūlītējas rīcības palīdzību.
Connie Hedegaard
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze! Šī ir mana pirmā uzstāšanās šajā Parlamentā. Es priecājos, ka nepilnas četras nedēļas pēc stāšanās amatā šodien varu iepazīstināt jūs ar paziņojumu par starptautisko politiku klimata pārmaiņu jomā pēc Kopenhāgenas konferences - paziņojumu, kuru Komisija pieņēma tās sanāksmē šodien.
Paziņojuma nosaukums ir "Tūlītēja rīcība, lai dotu jaunu sparu globālai cīņai ar klimata pārmaiņām”, un tieši tāds ir mūsu rīcības mērķis. Protams, gatavojot paziņojumu, mēs esam pilnībā ņēmuši vērā Parlamenta 10. februāra rezolūciju par COP 15 iznākumiem.
Kopenhāgena bija daudz mazāks solis uz priekšu nekā Eiropas Savienība bija vēlējusies, bet tomēr tas bija solis uz priekšu. Simt deviņas valstis - gan industriāli attīstītās, gan jaunattīstības valstis, kuras ir kolektīvi atbildīgas par vairāk nekā 80 % pasaules siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju, tagad ir oficiāli iekļāvušas savus emisijas samazināšanas mērķus un pasākumus vienošanās dokumentā. Citiem vārdiem sakot, mums ir iespēja stiprināt šo apņemšanos un palīdzēt pārvērst to starptautiskā rīcībā. Mums jāizmanto šī iespēja, lai palīdzētu saglabāt virzību uz stingru un juridiski saistošu globālo klimata nolīgumu laika periodam pēc 2012. gada, kas, protams, paliek mūsu mērķis.
Komisijas sākumpunkts nosaka, ka ES jāturpina būt līdera pozīcijā. Mēs uzskatām, ka vispārliecinošāk Eiropa to var darīt ar reālu un apņēmīgu rīcību tās iekšienē, kļūstot par klimatam visdraudzīgāko reģionu pasaulē. Mums tas jādara "Eiropa 2020” stratēģijas ietvaros, kura tika izvirzīta pagājušajā nedēļā. Es vēlētos pateikt skaļi un skaidri: tas ir Eiropas pašas interesēs. Kā tas ir? Ja mēs to izdarīsim pareizi, tas veicinās mūsu konkurētspēju, stiprinās mūsu energodrošību un stimulēs zaļākas ekonomikas izaugsmi un inovācijas, tādējādi radot jaunas darbavietas. Tādēļ Komisija uzsāks darbu lai iezīmētu stratēģiju Eiropas Savienības pārejai uz zemu oglekļa dioksīda emisiju ekonomiku līdz 2050. gadam.
Tā ietvers mūsu emisiju samazināšanu no 80 % līdz 95 % 2050. gadā, kā jau panākta vienošanās un, kā šim Parlamentam labi zināms, ES ir apņēmusies līdz 2010. gadam samazināt emisijas par vismaz 20 % zem 1990. gada līmeņa un paaugstināt šo samazinājumu līdz 30 %, ja tiek izpildīti zināmi nosacījumi. Es pilnībā pievienojos šī Parlamenta paustajai vēlmei, ka ES vajadzētu iet tālāk par 20 % mērķi. Mums jātuvina samazinājums zinātnieku atziņām par to, kas nepieciešams, lai izpildītu Kopenhāgenas vienošanās mērķi par globālās sasilšanas noturēšanu zem diviem grādiem. Kā jūs minējāt savā rezolūcijā, krīze ir atvieglojusi šo mērķu sasniegšanu. Ja mēs šodien vēlamies būt tikpat vērienīgi, cik bijām gatavi būt tad, kad pieņēmām Klimata pārmaiņu un enerģētikas tiesību aktus 2007. un 2008. gadā, mums būtu jāpārsniedz 20 %. Tādēļ es ar gandarījumu paziņoju, ka Komisija pirms Eiropas Padomes jūnijā sagatavos analīzi par to, kādi praktiski pasākumi būs nepieciešami, lai ieviestu 30 % emisiju samazinājumu līdz 2020. gadam. Komisija iesaistīsies arī analīzes sagatavošanā par atskaites punktiem mūsu plānā līdz 2050. gadam, iekļaujot nepieciešamos scenārijus par vēriena plašumu līdz 2030. gadam. Tam būs nepieciešams noteikt piemērotas stratēģijas galvenajām ar emisiju saistītajām nozarēm saskaņā ar stratēģiju "Eiropa 2020”. Atbilstīgi ETS direktīvā noteiktajiem termiņiem Komisija sāks situācijas analīzi par energoietilpīgo nozaru stāvokli oglekļa pārvirzes gadījumā.
Paralēli šim darbam ES jāsāk īstenot Kopenhāgenas vienošanos. Tas nozīmē stabilas un pārredzamas starptautiskas valstu emisiju un darbības rādītāju uzskaites sistēmas izveidi. Tas nozīmē arī ātru 7,2 miljardu eiro mobilizēšanu tūlītējam jaunattīstības valstu finansējumam, kuru Eiropa ir atvēlējusi laika posmam no 2010. līdz 2012. gadam. Tas ir īpaši svarīgi mūsu uzticamībai, kā arī ilgtermiņa finansējuma nodrošināšanas veicināšanai. Komisija ir gatava palīdzēt, lai nodrošinātu ES palīdzības labu koordinēšanu.
Visbeidzot, šis paziņojums piedāvā rīcības plānu nākamajiem soļiem ANO procesā, par kuru tiks panākta vienošanās Bonnā šopavasar, kad atsāksies sarunas. Tehniskajām sanāksmēm Bonnā jāsāk Kopenhāgenas vienošanās politiskās vadības integrēšanas process ANO nolīguma tekstā un jānovērš ievērojamie "baltie plankumi”. Es uzskatu, ka vissvarīgākais ir saprast, kādi var būt konkrētie rezultāti Kankunā. Attīstīto valstu mērķu un jaunattīstības valstu darbība, ko ietver vienošanās, kā arī politiskās MRV vadības iekļaušana oficiālajā ANO sarunu procesā būs svarīga, kā arī lēmumi par jautājumiem, kuri nav minēti vienošanās dokumentā, tādi kā starptautiskā oglekļa tirgus attīstība, starptautiskās aviācijas un jūras transporta emisiju samazināšana ar ICAO un SJO līdzdalību, lauksaimniecība un citas lietas. Oficiālajās sarunās Kopenhāgenā tika panākts vērā ņemams progress par adaptācijas satvaru, tehnoloģijas satvaru, mežkopību, kas varētu būt arī starp konkrētajiem rezultātiem Meksikā.
Nebūtu laimīgāka cilvēka par mani, ja Kankunā tiktu panākts juridiski saistošs globāls darījums un atrisināts arī juridiskais jautājums - un nešaubieties, Eiropas Savienība ir gatava. Tomēr mums jāatzīst, ka pastāvošās pušu atšķirības var aizkavēt nolīgumu par to līdz nākamajam gadam. Tādēļ mums savās gaidās jābūt uzmanīgiem. Es domāju, ka jūs visi zināt, ka lielas cerības uz Meksiku bez konkrētiem rezultātiem nozīmē augstu risku beigās nogalināt šo procesu. Tāpēc visiem mums, kam ir ļoti svarīgi panākt starptautisku vienošanos, es arī domāju, ka ir ļoti svarīgi meklēt pakāpenisku pieeju un censties darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka pasaule saņem juridiski saistošu darījumu līdz 2012. gadam.
Nobeigumā daži vārdi par vides integritāti. Vides integritātei jābūt mūsu parolei sarunās un es zinu, ka par to bažījas Parlaments. Tādēļ jārisina Kioto protokola trūkumi. Ar to es domāju ierobežoto valstu skaitu, ko tas ietver, - tas atbilst tikai 30 % šodienas emisiju - un tā nopietnos trūkumus, tādus kā mežrūpniecības emisiju uzskaites noteikumi un rīcība ar atlikušajām valstu emisiju kvotām laika posmā no 2008. līdz 2012. gadam, kuri arī tika uzsvērti jūsu februāra rezolūcijā.
Visbeidzot, Eiropai jāveic ārējā darbība, lai veicinātu atbalstu ANO procesam un atjaunotu pārliecību, ka globāls darījums ir iespējams. Mums labāk jāsaprot mūsu partneru nostāja galvenajos jautājumos un jāskaidro, ko ES prasa no globālā darījuma. Komisija veiks ārējo darbību, cieši kontaktējoties ar Padomi un Padomes prezidentūru. Es risināšu sarunas Vašingtonā un Meksikā šomēnes un plānoju cita starpā aprīlī apmeklēt Indiju, Maldivu salas, Ķīnu un Japānu.
Mēs vēlētos mudināt arī jūs, Eiropas Parlamentu, dot savu ieguldījumu, kontaktējoties ar saviem kolēģiem parlamentāriešiem visā pasaulē. Es jau esmu sastapusi dažus jūsu parlamentāro delegāciju pārstāvjus galvenajās trešās valstīs un tikšos drīz ar citiem, lai spriestu par to, kā mēs varētu apvienot centienus un veikt ārējo darbību kopā un kā Komisija var palīdzēt jums šajā svarīgajā uzdevumā.
Komisijas paziņojums nosaka stratēģiju, lai palīdzētu saglabāt globālos centienus klimata pārmaiņu risināšanā, par ko liecina Kopenhāgenas vienošanās pieaugošais atbalsts. ES vadība šajā procesā būs ļoti svarīga panākumiem. Es ceru, ka mēs varam rēķināties ar Parlamenta atbalstu.
Richard Seeber
(DE) Es vēlos apsveikt jauno komisāri ar pirmo uzstāšanos. Ziņojums, ar kuru jūs iepazīstinājāt, ir arī ļoti interesants. Tomēr es vēlētos tagad minēt pāris trūkumus.
Būtu bijis vietā, ja jūs pati vairāk analizētu ANO procesu šajā sākotnējā paziņojumā un kritizētu jomas, kurās tam ir īsti trūkumi. Kā mēs zinām, jo īpaši 2. darba grupa tieši neizmantoja zinātnisku precizitāti.
Otrkārt, divu grādu mērķim, kuru mēs esam izvirzījuši, vajadzētu zinātniskākus pierādījumus, lai to atbalstītu un jums vajadzētu palielināt pūliņus, lai mēs intensificētu pētījumus par to, vai tas joprojām ir iespējams, vai arī - kā daži cilvēki jau saka - mums vajadzētu no tā ievērojami norobežoties.
Treškārt - kas varbūt vissvarīgākais - mums tagad jo sevišķi nepieciešams risināt uzticības krīzi, kuru mēs redzam visā pasaulē un īpaši šeit, Eiropā. Kā jūs zināt, ir pētījumi, kuri norāda, ka tikai 30 % Eiropas iedzīvotāju uzskata, ka CO2 ietekmē klimatu. Ikviens projekts, kurš neņem to vērā, ir lemts neveiksmei.
Marita Ulvskog
(SV) Priekšsēdētājas kundze! Komisāre Hedegaard kundze izteica virkni pozitīvu apgalvojumu, bet viņa minēja arī divas ļoti satraucošas lietas: viņa labprātāk runā par 2050. gadu nekā par 2010. gadu, kas mani satrauc, un vairāk runā par to, kā mums jāmazina cerības, nevis par lietu virzīšanu uz priekšu, lai mūsu mērķi un cerības būtu tik augsti, cik iespējams jau ieplānotajās sanāksmēs.
Es vēlos jautāt, vai Komisija strādās pie vērienīga un juridiski saistoša nolīguma par klimata pārmaiņām, kurš tiks parakstīts decembrī Kankunā vai arī tā turpinās aizstāvēt procesu, kurā Kankunu uzskatīs tikai par soli ceļā uz nolīgumu, kurš tiks parakstīts Dienvidāfrikā vai kādā citā valstī tālā nākotnē: 2011., 2012., 2020. gadā vai sliktākajā gadījumā pat vēl vēlāk?
Chris Davies
Priekšsēdētājas kundze! Pēc Kopenhāgenas daži no mums jutās kā sakautas armijas atliekas, izkliedēti un demoralizēti, tādēļ es priecājos, ka jūs šeit pacēlāt karogu un sākāt pretuzbrukumu.
Bet, lai gan jūs izklausāties pārliecinoša un pozitīva, praksē daudz kas no tā balstās uz vēlmi un lūgšanām. Mēs esam ļoti atkarīgi no citiem, lai spētu panākt progresu.
Es pamanu, ka jūs runājāt par idejas pārskatīšanu par mūsu mērķa pacelšanu līdz 30 % samazinājumam. Vai es pareizi saku, ka jūs esat ierosinājusi jaunu un subjektīvāku formulu tā piemērošanai? "Ja tiek izpildīti zināmi nosacījumi”, teikts dokumentā. Tas ir jaunums, es domāju.
Kāpēc dokumentā nav nekā par Kopenhāgenas konferences neveiksmes cēloņu analīzi un iegūtajām mācībām? Kāpēc tajā nav norādes uz klimata pārmaiņu problēmas noliegumu, kas vājina politisko gribu? Un visbeidzot, kāpēc tajā nav nekā par nepieciešamību plašāk iesaistīt uzņēmumus?
Eiropā ir daudz uzņēmumu, kuri vēlas ar mums strādāt kopā pie tā, un atklāti runājot, es vēlu jums labu un mēs vēlam jums labu, un jums nepieciešami visi draugi, kurus jūs varat dabūt.
Connie Hedegaard
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze! Vispirms atbildēšu Seeber kungam par IPCC un to, kāpēc mēs nekritizējām to vai nedarījām ko citu šajā dokumentā. Man jāsaka, lai gan es uzskatu, ka IPCC ir svarīgi uztvert kritiku nopietni un mēģināt labot to, kas jālabo, es pagaidām neesmu redzējusi neko, kas mainītu manu dziļāko sapratni un sajūtu, ka jā, mums jārisina klimata pārmaiņas. Ir lietas, detaļas, nopludinātas elektroniskās vēstules un līdzīgas lietas. Es neesmu redzējusi neko pamatīgāku, kas mainītu manu visdziļāko pārliecību, un es domāju, ka tas attiecas uz daudziem, tādēļ tas ir ļoti apsverams. Es domāju, ka IPCC jācenšas būt uzmanīgai, lai atjaunotu ticību visai informācijai, kas nāk no IPCC.
Es pilnībā piekrītu punktam, kuru jūs laika trūkuma dēļ nemaz nepieminējāt, proti, uzticības jautājumam, un tādēļ mums ir vērā ņemama ārējā darbība, kas ir svarīga Eiropas Savienībai.
Ulvskog kundze, jūs minējāt, ka es vairāk runāju par 2050. gadu nekā par 2010. gadu. Tā ir stratēģija ceļā uz 2012. gadu. Mums Eiropas Savienībā jau ir politika šim brīdim, 2010. gadam, tātad tā ir nākotnes stratēģija. Es domāju, ka viena no jaunajām lietām, kam jāpievērš uzmanība, ir tas, ka mēs sākam runāt par to, ka jādefinē stratēģijas laika posmam starp 2020. un 2050. gadu, un tādēļ es nākšu klajā ar to, kas būtu jāsasniedz līdz 2030. gadam.
Līdz 2020. gadam ir tikai desmit gadi. Šajā Komisijas periodā mums jānosprauž ceļš uz to, kur mēs būsim 2030. gadā, tādēļ tas bija ļoti pārdomāti un tā ir viena no jaunajām lietām šajā dokumentā.
Es noteikti negribu pazemināt cerību slieksni, bet mums jāuzmanās lolot tik lielas cerības, lai tiem, kuri nevēlas starptautiskas sarunas, neizdotos nogalināt procesu pēc Meksikas, ja mēs neko nepanāksim. Tāpēc mums jābūt praktiskiem. Es aizstāvēšos, sakot, ka līdz Kopenhāgenai bija pareizi lolot lielas cerības, saglabāt spiedienu tur un izvirzīt to pirmajā vietā valstu vadītāju darba kārtībā. Tas uzlika viņiem atbildību, tas lika valstīm ar strauji augošu ekonomiku un Savienotajām Valstīm izvirzīt valstu mērķus; tas bija svarīgi. Bet tikai vienreiz jūs varat izdarīt tādu lietu un pilnībā to nesasniegt. Es baidos, ka mēs to nevaram darīt divreiz.
Kāpēc negatavot konkrētu ceļvedi Bonnā, garantējot, ka iespēja tiek izmantota? Tāda ir domāšana.
Nobeigumā atbildēšu Chris Davies, jā, jums ir taisnība. Mēs esam atkarīgi no citiem, lai panāktu progresu, un tādēļ mums jārīkojas līdzsvaroti un jācenšas analizēt informāciju, kuru saņemam. Kas notiek Pekinā? Kas notiek Deli? Kas notiek Vašingtonā? Kas notiek ASV Kongresā? Un tad, ņemot vērā visas šīs lietas, jācenšas saskatīt, ka mēs tajā pašā laikā varam nodrošināt mūsu mērķa sasniegšanu, proti, juridiski saistošu, patiešām starptautisku vienošanos.
Jūs minējāt tos 30 %, ja nosacījumi ir pareizi - jā, jums taisnība, tas ir jauns formulējums. Arī "Eiropa 2020” stratēģijā ir zemsvītras piezīmes ar atsauci uz līdzšinējām politikām, ka tiek pieņemts, ka citas valstis ... un tā tālāk un tā joprojām, bet es domāju, ja nosacījumi tiek izpildīti, un varbūt ja mēs to darām gudri, arī Eiropa varētu gūt labumu. Mums tas jāiekļauj arī dažādās mūsu stratēģijās un dokumentos.
Es zinu, ka šī ir viena joma, kurā šajā pakāpē Eiropā nav vienprātības. Es domāju, ka ir svarīgi to ņemt vērā. Vai, piemēram, tad, ja Ķīna nepieņemtu starptautisku nolīgumu, mēs joprojām pastāvētu uz 20 %? Kādu labumu no tā gūs mūsu ekonomika, mūsu jauninājumi, mūsu izaugsme? Vai mēs neriskētu zaudēt tirgus Ķīnā un citos reģionos, kas pārceļas arī šajā dienaskārtībā, neatkarīgi no tā, vai un kad mēs panāksim starptautisku nolīgumu?
Tas ir tikai diskusijas sākums, proti, jā, starptautiskajās sarunās ir priekšrocības, bet mēs nedrīkstam aizmirst, ka tām ir arī iekšpolitikas puse. No kurienes nāks mūsu izaugsme nākotnē? Tāpēc mums jāuzmanās nebūt pietiekami vērienīgiem.
Satu Hassi
(FI) Dāmas un kungi, komisāres kundze! Brīnišķīgi redzēt, ka jūs esat lasījusi Parlamenta rezolūciju un atsaucaties uz to. Tā ir laba zīme, jums sākot jaunu darbu.
Ja ES patiesi vēlas saglabāt vadošo lomu klimata aizsardzības jautājumā, mums jāpaceļ mērķis līdz vismaz 30 %, kā jūs jau minējāt. Vēlos piebilst, ka recesijas izraisītās klimata pārmaiņas šajā situācijā nozīmē, ka -20 % patiesībā daudz neatšķiras no "parasta darījuma” scenārija. Ja mēs gribam būt ambiciozi, mums jāpadara mūsu mērķi stingrāki un jāpaceļ līdz vismaz -30 % un, ieteicams, -40 %.
Otrkārt, kā Parlaments savās pēdējās debatēs vienbalsīgi...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Martin Callanan
Priekšsēdētājas kundze! Es vēlētos pateikties komisāres kundzei par runu un apsveicu viņu mūsu zālē.
Savā runā viņa minēja mūsu mērķa pacelšanu līdz 30 % ja tiks izpildīti zināmi nosacījumi.
Kādi pierādījumi viņai ir, ka izdarot to, tas mums palīdzēs pārliecināt Ameriku, Indiju, Ķīnu vai citas valstis parakstīt globāli saistošu nolīgumu?
Ja nepastāv globāli saistošs nolīgums, vai viņa nepiekrīt tam, ka pastāv liels risks padarīt mūsu rūpniecību mazāk konkurētspējīgu un aplaimot mūsu patērētājus ar vēl lielākiem rēķiniem par elektrību, kas kopumā nedos nekādu labumu apkārtējai videi, jo šos emisiju samazinājumus, protams, atceļ pieaugums Indijā, Ķīnā, ASV un citur?
Bairbre de Brún
(GA) Priekšsēdētājas kundze! ES jāapņemas samazināt emisijas par 40 % līdz 2020. gadam atbilstīgi jaunākajai pieejamajai zinātniskajai informācijai. Šādas saistības nevar uzņemties, esot atkarīgiem no citu rīcības.
Kādus pasākumus veiks Komisija, lai nodrošinātu, ka saistības samazināt ES emisijas tiks paaugstinātas līdz 40 %? Attiecībā uz nepieciešamo finansējumu, kas pieejams jaunattīstības valstīm, lai tās varētu apkarot klimata pārmaiņas un to sekas, kurš tieši nodrošinās šo finansējumu jaunattīstības valstīm? Cik dos katra attīstītā valsts? Kā un kad tas tiks nodrošināts?
Komisāres kundze runāja arī par vērienīgu, juridiski saistošu nolīgumu. Kādus soļus Komisija spers, lai panāktu nolīgumu, kas atzīst kopējos, bet atšķirīgos industriālo un jaunattīstības valstu pienākumus, balstoties uz vēsturisko siltumnīcas efektu izraisošo gāzu izvadi atmosfērā un uz pieejamajiem resursiem, lai risinātu problēmas, kas saistītas ar emisiju samazināšanu un klimata pārmaiņu sekām?
Connie Hedegaard
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze! Ja es pareizi sapratu pēdējo punktu, tas ir par to, kā mēs varam realizēt savas vienošanās. Tas, protams, ir galvenais jautājums.
Otrs jautājums bija par to, cik vajadzētu dot jaunattīstības valstīm, kā es to sapratu. Kritēriji vēl nav noteikti, bet domāju, ka ir ļoti svarīgi, lai mēs neizvirzām pārāk daudz nosacījumu tam. Tāds bija Kopenhāgenā dotais solījums, ka tūlītējais, šeit un tagad finansējums tiks piešķirts vismazāk attīstītajām un visneaizsargātākajām valstīm daļēji adaptācijai, daļēji mazināšanai.
Es arī uzskatu, ka ir tikai loģiski, ka mēs aizstāvam faktu, ka tam jānotiek, izmantojot esošos kanālus. Mēs laika dēļ nevaram atļauties izdomāt jaunas pārvaldes sistēmas vai kanālus vai ko citu, lai šī nauda sāktu darboties, jo mums tā jāliek lietā, cik drīz vien iespējams.
Es teiktu, ka ES jau ir gatava Bonnai, lai sniegtu neatliekamo finansējumu, un es teiktu, ka, vēlākais, Meksikā pasaulei jābūt gatavai ziņot par saviem Kopenhāgenā dotajiem solījumiem par tūlītējo finansējumu, izvirzīt dažādus kritērijus un runāt par to, kā mēs tieši to darīsim.
Atbildot Hassi kundzei, tas bija uzskats par nepieciešamību pieturēties pie 30 %, un daudzējādā ziņā tas sasaucas arī ar Callanan kunga teikto.
Nav ļoti viegli nolemt, kad tieši mums vajadzētu sasniegt 30 % un kas tieši būs nepieciešams, lai sasniegtu 30 %. Tādēļ šajā paziņojumā mēs sakām, ka pirms jūnija Eiropas Padomes nodrošināsim analīzi par to, kā mēs varētu gudri iet uz 30 %. Ko tas prasīs?
Protams, nevajadzētu būt naiviem. Protams, mums acīmredzot jārūpējas par savu rūpniecību. Mums vajadzētu zināt, ko mēs darām, un nevajadzētu būt naiviem. Es vienkārši domāju, ja mēs to darītu gudri un saskaņoti, būtu iespējams izvēlēties instrumentus, kuri vienlaikus varētu dot labumu klimata pārmaiņām un emisiju samazināšanai, energoefektivitātei, energodrošībai, jauninājumiem un darbavietu radīšanai. To mēs meklēsim. Es nesaku, ka tas būs viegli. Mēs nedomājam, ka virzība uz 30 % būs viegla, lai gan mums jāzina, kāds būs potenciāls, kāda būs ietekme, un tā būs analīze, kuru es nodrošināšu pirms Eiropas Padomes sanāksmes šī gada jūnijā. Tad gada nogalē mums būtu analīze par virzību uz 2050. gadu, iekļaujot šo 2030. gada perspektīvu, par ko mums jāsāk domāt un kam par iemeslu kalpo mūsu apņemšanās līdz 2050. gadam samazināt par 80 %-95 %. Ja mēs nesāksim rīkoties, pēdējie desmit vai divdesmit gadi, tuvojoties 2050. gadam, būs ļoti grūti.
Paul Nuttall
Priekšsēdētājas kundze! Pretēji Komisijas uzskatiem, debates par cilvēka radītajām klimata pārmaiņām ne tuvu nav beigušās.
Tikai pagājušajā mēnesī mums bija Austrumanglijas universitātes skandāls, tad bija sagrāve saistībā ar Himalaju šļūdoņiem, un tagad mums ir jautājumi par to, kāda būs klimata pārmaiņu ietekme uz Amazones dzīvo dabu.
Pētījumi liecina, ka vismaz 20 rindkopas IPCC ziņojumā kā autoritatīvus avotus citē speciālistu nenovērtētus Pasaules dzīvās dabas fonda vai Greenpeace ziņojumus. Tā nav zinātne. Mums nepieciešami pārliecinoši speciālistu novērtēti zinātniski pierādījumi, nevis tādu spiediena grupu veikums, kuras izmanto klimata pārmaiņas, uzspiežot savas darba kārtības, vai tādu politiķu darbi, kuri izmanto tās, lai attaisnotu Eiropas Savienības pastāvēšanu.
Es vēlētos jautāt, vai tagad ir laiks ieturēt pauzi, izvērtēt un apsvērt steigšanos uz priekšu ar politikām, kuras varētu sagraut ekonomikas, radīt darba vietu zaudēšanu vai potenciāli radīt enerģētikas haosu?
Andrew Henry William Brons
Jūs būsiet informēti, ka no Austrumanglijas universitātes nopludinātās elektroniskās vēstules atklāj, ka cilvēka izraisīto klimata pārmaiņu hipotēzes atbalstītāji manipulējuši ar vēsturiskajām temperatūras izmaiņām, subjektīvi izvēloties bāzes gadus. Šis triks izmantots, lai maskētu neseno temperatūras pazemināšanos un ietvertu Viduslaiku siltā laika perioda problēmu. Elektroniskās vēstules atklāj arī to, ka zinātnieki, kuri skeptiski izturējušies pret šo hipotēzi, ir izstumti no citu zinātnieku veikuma pārskatīšanas procesiem, lai novērstu pētījumu kļūdu atklāšanu sabiedrības uzmanībai.
Vai hipotēze, kas balstās uz manipulāciju ar datiem, var kalpot par pienācīgu pamatu milzīgo izdevumu attaisnošanai un tādu rūpnīcu slēgšanai kā Corus rūpnīca Midlsbro? Eiropas Savienība maksā milzīgas subsīdijas apkārtējās vides spiediena grupām, kuras gatavas ieteikt ES sekot politikai, kuru tā jau realizē. Vai Eiropas Savienībai pieklājas izmantot publisko finansējumu spiediena grupu subsidēšanai? Tas izšķiež publisko naudu, sniedz fiktīvu atbalstu Eiropas Savienības politikai un kompromitē kampaņas rīkojošo organizāciju neatkarību.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Es vēlu jums sirsnīgu uzņemšanu šajā Parlamentā! Ticības zaudēšana Kopenhāgenā, pēc manām domām, ir viena no galvenajām problēmām. Tā varētu teorētiski turpināties visā pasaulē un arī Eiropas Savienībā. Mans jautājums jums ir šāds. Kas notiek ar instrumentiem, kurus mēs pieņēmām pagājušajā gadā? Man bažas rada emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ETS), jo neesmu pilnībā pārliecināts par to, ko Komisija dara šobrīd Kopenhāgenas lēmumu gaismā, piemēram, attiecībā uz atskaites punktiem un arī uz oglekļa emisiju pārbīdes gadījumu.
Mans otrais jautājums ir šāds. Francijas valdība ir izvirzījusi priekšlikumu iekļaut importētājus no jaunattīstības valstīm ETS sistēmā, lai paplašinātu tirgu un ļautu šīm valstīm piedalīties šajā sistēmā. Vai jums par to ir viedoklis?
Connie Hedegaard
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze! Vispirms atbildēšu abiem kungiem, kuri jautāja par IPCC.
Pirmkārt, es šeit nepārstāvu IPCC. Es esmu pārliecināta, ka viņi pilnībā spēj runāt paši.
Kad es dzirdu "Vai nav laiks ieturēt pauzi?”, man jāsaka, ka starptautiskās klimata sarunas daudzējādā ziņā ir bijušas apturētas diezgan ilgu laiku. Uzskatu, ka mums joprojām nepieciešams vērā ņemams progress. Es vienkārši nesaprotu, kāpēc dažu noplūdušo lietu dēļ kāds vēlas skeptiski izturēties pret visu projektu? Tā nav mana pieeja. Es esmu politiķe. Es nevaru vērtēt zinātnieku darbu, bet es varu izmantot savu veselo saprātu, protu lasīt viņu galvenos secinājumus un redzu, kādi fakti ir līdzīgi. Tad es varu izsvērt, vai vēlos riskēt un nedarīt neko, ņemot vērā, ka šādai nedarīšanai varētu būt ļoti liela ietekme, vai arī tā vietā censties atbildēt uz izaicinājumu?
Es vienkārši nesaprotu to, ka klimata jautājuma skeptiķi nespēj saskatīt, ka planētai, kuras iedzīvotāju skaits tuvojas deviņiem miljardiem vai vēl vairāk cilvēku līdz šī gadsimta vidum, vienmēr būs labi kļūt daudz energoefektīvākai un daudz vairāk resursus taupošai.
Mums vajadzētu rast kopīgu pamatu, nonākot pie instrumentiem, jo tas var dot labumu mūsu apkārtējai videi, mūsu iedzīvotājiem un ekonomikām. Tas dos labumu arī uzņēmumiem, lai tie kļūtu ļoti energoefektīvi nākotnē, kad enerģija kļūs vēl dārgāka. Tas beigās atmaksāsies pasaulē, kurā notiks cīņa par resursiem. Tādēļ es vienkārši nesaprotu, kāpēc mēs nevaram pieņemt šo darba kārtību no šī skatupunkta.
Florenz kungam par to, ko mēs darām ar ETS instrumentiem. Kā es jau minēju, līdz vasarai tiks publicēta analīze par oglekļa emisiju pārvirzi, un, kad pienāks atskaites punkts, mēs turpināsim darbu ar to. Vēl ir daudzas lietas, pie kurām jāstrādā ETS. Es domāju, ka mums joprojām vajadzētu strādāt ar citām pusēm pasaulē, kuras plāno iegūt kāda veida tirdzniecības sistēmas.
Es joprojām domāju, ka tas būs visefektīvākais veids, kā mēģināt to regulēt, bet tad, protams, ir ļoti svarīgi, lai mums būtu izveidotas un darbotos savas sistēmas, cik vien efektīvi un uzņēmumiem draudzīgi iespējams, lai viņi var redzēt, ka tās patiesībā strādā un ka beigās dod labumu viņu iespējai nodrošināt jauninājumus.
Jo Leinen
(DE) Ļoti sirsnīgi sveicu jūs Parlamentā, komisāres kundze! Es uzrakstīju vēstuli Parlamenta priekšsēdētājam, lai informētu viņu, ka visas šajā zālē esošās delegācijas ir iekļāvušas klimata aizsardzību diskusiju dienaskārtībā ar mūsu partneriem visā pasaulē. Mums jāatrod cits mehānisms, lai veicinātu šo informāciju un šie rezultāti jāsaista ar jūsu braucieniem pa pasauli, lai mēs šeit, Briselē, un Strasbūrā zinātu, kur tieši mēs esam.
Es ļoti bažījos par to, ka sarunas par klimatu var piedzīvot tādu pašu likteni kā Dohas sarunas, kuras atliek gadu no gada. Tādēļ mans jautājums ir, kāds ir jūsu plāns B, lai, iespējams, sasniegtu rezultātus daļā nozaru? Man ir jautājums arī par Kioto protokolu. Mēs Bangkokā pieļāvām vienu stratēģisku kļūdu, radot iespaidu, ka mēs no tā vēlamies atteikties. Kas notiktu, ja mēs neko nepieņemtu līdz 2011. vai 2012. gadam? Kāda ir Kioto protokola nākotne?
Frédérique Ries
(FR) Priekšsēdētājas kundze! Es vēlos sveikt Hedegaard kundzi mūsu zālē. Komisāres kundze, es priecājos sveikt jūs ar pirmo pienākumu un atkārtot teikto jūsu uzklausīšanā un apsveikt jūs par entuziasmu, kuru jūs ienesat debatēs, jūs, kas iemiesojat klimata diplomātiju, protams, ar nepārtrauktu mūsu Parlamenta atbalstu.
Esmu pārliecināts, ka Eiropai jāieņem aktīvāka pozīcija, ka tai jārāda savi ieroči, nevis nodomi. Mans jautājums, uz kuru jums būs viegli atbildēt, ir līdzīgs Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas priekšsēdētāja jautājumam, jo es arī esmu pārliecināts, ka Eiropai turpmāk jānodrošina klimata dimensijas iekļaušana visos tās tirdzniecības nolīgumos ar trešajām valstīm, ar Eiropas oglekļa nodokli, ja tā ir vienīgā valoda, kuru saprot tie, kuri atsakās aptvert problēmas lielumu.
Man ir vēl viens no manas puses nedaudz dumpīgs jautājums, priekšlikums, kuram jebkurā gadījumā nepieciešama jūsu atbilde: Vai Eiropas Parlaments, Komisija un arī iestādes nevarētu rādīt piemēru, pasludinot sevi par oglekļa neitrālām, citiem vārdiem, kompensēt savas CO2 emisijas, lai sasniegtu vismaz - lai gan tas ir tikai viens aspekts - apkārtējās vides izmaksas mūsu ceļojumiem uz Strasbūru.
Claude Turmes
- Priekšsēdētājas kundze! Vispirms es domāju, ka mēs visi ļoti gaidām ietekmes novērtējumu. Mēs patiešām esam vairāk vai mazāk pārliecināti, ka 30 % būs labi Eiropas ekonomikai un arī centieniem pēc zaļajām tehnoloģijām.
Man ir divi jautājumi, komisāres kundze, viens par tūlītējā finansējuma naudu. Kā jūs sadarbosieties ar Piebalga kungu, lai patiešām pārliecinātos, ka šī nauda tiek tērēta efektivitātei, atjaunīgajiem resursiem un decentralizētā veidā, decentralizētai enerģijas ražošanai, kombinējot to ar enerģijas trūkumu? Otrs jautājums ir, kā jūs iesaistīsiet lielās Eiropas pilsētas un attīstītos reģionus šajā spēlē, arī starptautiskā līmenī? Es biju patiešām vīlies, ka pagājušās nedēļas "Eiropa 2020” dokumentā pilsētas un reģioni pamatā neeksistē. Kā mēs varam uzdrošināties domāt, ka virzīsim Eiropu uz priekšu, ignorējot iedzīvotāju reģionus Eiropā un to starptautisko ietekmi?
Connie Hedegaard
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze! Pirmkārt, atbilde Leinen kungam. Es domāju, ka ļoti laba ir ideja par to, ka, delegācijām dodoties ceļā, ir laiks un prioritāte iekļaut darba kārtībā klimata jautājumu. Tas ir ļoti svarīgi, un būtu ļoti noderīgi salīdzināt piezīmes, lai tad, kad jūs saņemat informāciju vienā valstī un es saņemu informāciju pēc mēneša, mēs ik pa laikam satiktos un salīdzinātu piezīmes, lai varam patiešām izmantot informāciju, ko katrs saņemam.
Risks nonākt pie Dohai līdzīga procesa bija iemesls, kādēļ mēs izmantojām tik daudz spiediena Kopenhāgenā, darot visu iespējamo, lai izvairītos no šādas situācijas. Jums ir arī taisnība, ka tagad tas ir bīstami: ja mēs neizdarījām to Kopenhāgenā, vai tas var turpināties mūžīgi? Tāpēc es vēlētos redzēt konkrētāku ceļvedi ar precīziem iznākumiem katram pasākumam un precīzu datumu, kad mums tas jānoslēdz. Manuprāt, tas ir ļoti labs punkts.
Pēdējais jautājums bija par Kioto protokolu un tā nākotni. Mēs visi zinām, ka ir problēmas ar Kioto protokolu. Mēs zinām, ka ir daudzas valstis, kuras nevēlas tajā iesaistīties, un visas šīs problēmas. Visbeidzot, tas ir arī izaicinājums Eiropas Savienībai. Mēs nevaram nostāties vieni Kioto Protokolā. Manuprāt, ir ļoti svarīgi, ka Eiropai ir labāk, neuzņemoties vainu, ja mēs neesam vainojami.
Mēs neesam problēma attiecībā uz Kioto Protokolu. Mēs izpildījām visu pirms visiem citiem. Mēs esam izpildījuši un uzturējuši savas oficiālās saistības pirmajā periodā no 2008. līdz 2012. gadam. ES šajā kontekstā nav problēma. Šeit problēma ir citas puses, un tām būs jātiek skaidrībā, vai tās vēlas alternatīvu, ja tāda būtu, vai par to, kā tās tiks galā ar turpinājumu, otro saistību periodu.
Tādēļ apspriežamais jautājums ir atklāts, bet, kā Chris Davies jau minēja, mēs esam atkarīgi no tā, ko dara citas puses. Mums jābūt piesardzīgiem. Kāpēc mums jābūt tiem, kas nogalina Kioto protokolu? Mēs esam izpildījuši savus solījumus Kioto protokolā, tādēļ dažreiz labāk mums Eiropā nevajadzētu uzņemties vainu, kur tā jāuzņemas citiem.
Par priekšlikumu par iestādēm šeit es varu teikt, ka esmu jau uzdevusi šo jautājumu savā kabinetā. Manuprāt, tas ir dabiski. Es ļoti vēlētos sadarboties ar Parlamentu. Ja jūs varētu strādāt ar Parlamentu, tad es strādāšu ar Komisiju. Es domāju, ka tas ir loģiski arī attiecībā pret iedzīvotājiem.
Atbilde Turmes kungam par tūlītējo finansējumu un sadarbību ar komisāru Piebalga kungu. Jūs varbūt pamanījāt, ka šis paziņojums ir gatavots kopā ar Piebalga kungu. Viņš arī to ir parakstījis, jo mēs zinām, ka ir ļoti svarīgi, ka mēs cenšamies sadarboties arī saistībā ar viņa portfolio un ka to var izmantot ļoti pozitīvā veidā. Mums, abiem komisāriem, jau ir diskusijas par to.
Es saprotu jūsu teikto par lielajām pilsētām. Es domāju, ka C40 un daudzas citas iniciatīvas ir ļoti labas, un jums taisnība arī par to, ka vairums emisiju būs saistītas ar lielajām pilsētām un dzīvesveidu tajās. Problēma ir tāda, ka liela daļa plānošanas un citu instrumentu, kuri var patiešām risināt šos jautājumus, bieži ir dalībvalstu ziņā, bet es piekrītu jums un arī esmu strādājusi ar dažām lielajām pilsētām pirms Kopenhāgenas konferences. Šo aspektu mums vajadzētu atcerēties un censties saskatīt, kā mēs to varam attīstīt tālāk. Piemēram, arī nonākot pie transporta un zemu oglekļa emisiju transporta, pats par sevi saprotams, ka lielās pilsētas būs galvenās risinājumu meklētājas šajā jautājumā.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Komisāres kundze! Kopenhāgenas konference ir parādījusi, ka ir nepieciešams gatavoties nākamajai Līgumslēdzēju pušu konferencei (COP) ne tikai iekšlietu, globālajā un tehniskajā, bet arī politiskajā līmenī. Eiropai ir iekšpolitisks uzdevums ieviest enerģijas un klimata paketi un investēt tīrajās tehnoloģijās, zinātniskajos pētījumos un energoefektivitātē.
Priekšzīmes rādīšana citiem ir nepieciešama prasība, bet ar to vien nepietiek, kā pierādīja Kopenhāgenas konference. Tādēļ ir svarīgi attīstīt un veicināt diplomātisko aspektu un izmantot Lisabonas līguma piedāvātās iespējas, lai gatavotu ceļu uz nākamo COP ar ambīcijām, pārstāvot vienotu nostāju un veidojot stratēģiskas alianses ar potenciālajiem partneriem par šo tematu, piemēram, ar Āfrikas, Karību jūras un Klusā okeāna valstīm.
Ir svarīgi iekļaut klimata pārmaiņu tematu visos samitos un augsta līmeņa sanāksmēs. Es vēlos jautāt Komisijai un komisāres kundzei, kāds progress ir panākts šajās politiskajās sarunās.
Dan Jørgensen
(DA) Priekšsēdētājas kundze! Esiet sveicināta, Hedegaard kundze! Jūs minējāt daudzas labas lietas, un tikpat daudz to ir paziņojumā. Es pievērsīšos lietām, kurām es nepiekrītu.
Es noteikti nepiekrītu stratēģijai, kas balstās uz pieņēmumu šajā sākuma stadijā, ka mēs Meksikā nepanāksim vienošanos. Tādēļ mans jautājums jums ir par to, vai jūs vienkārši tā esat nolēmusi, vai tāds mandāts jums ir dots - un, ja tā, kurš jums to deva? Vai tie ir valstu vadītāji? Vai tā ir koplēmuma procedūra vai kas cits? Es ceru, ka šo stratēģiju var pārskatīt. Kādu labumu var gūt, sakot: "Ja ir panākts svarīgs pagrieziena punkts un ir lielas cerības, bet tad viss pielīdzinās nullei - kā mēs varēsim izskaidrot divas sakāves?” Klausieties, par to jums nav jābažījas. ASV, Ķīna un pārējie, iespējams, nodrošinās, ka no Meksikas nevajag daudz cerēt. Par ES lomu nevajadzētu runāt, pazeminot cerības, ES loma ir sarunās attaisnot cerības. Ja mēs sakām pirms samita sākuma: "Klausieties, mēs esam gatavi pieņemt, ka nebūs sevišķi nozīmīgas vienošanās” un tā tālāk, tad jūs izslēdzat jebkādu panākumu iespēju pirms paša sākuma. Tas nosaka visu sākuma punktu, un nolīgums tādēļ tikai kļūs sliktāks.
Holger Krahmer
(DE) Komisāres kundze, man ir divi konkrēti jautājumi jums.
Pirmkārt, jūsu dokumentā es neredzu Eiropas sarunu pozīcijas analīzi starptautiskā līmenī. Vai mēs esam ņēmuši vērā to, ka Eiropas ietekme klimata politikā ir mazinājusies? Vai mēs esam ņēmuši vērā to, ka politiskais un ekonomiskais līdzsvars pasaulē ir krasi nosvēries Āzijas virzienā? Vai iespējams, ka mēs esam pilnībā pārvērtējuši savas iespējas tur?
Otrkārt, jūsu dokuments ir izcils. Divpadsmit pilnībā aizpildītās lapās nav nevienas atsauces uz IPCC darba grupu. Vai tas ir smalks mēģinājums distancēties no šīs organizācijas? Es vēlētos atgādināt jums, ka šī darba grupa veidoja pamatu visiem politiskajiem lēmumiem, kas saistīti ar direktīvām, kuras mēs esam pieņēmuši šeit pēdējos gados. Vai nav pienācis laiks pieprasīt plašu zinātnisku pieeju, kas dod mums īstus zinātniskus, nevis politiskus faktus?
Connie Hedegaard
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze! Tas noteikti ir skaidrs "nē” pēdējam punktam par IPCC. Ja man vajadzētu distancēties no visa, kas nav dokumentā, tad es distancētos no daudzām lietām. Tas ir mēģinājums uzskatīt pašu par sevi saprotamu, ka mēs sastopamies ar problēmu, ka mums tā jārisina un ka ES jāuzņemas vadošā loma tās risināšanā. Tas ir šī dokumenta mērķis.
Es nepiekrītu, ka ES nav ietekmes uz starptautiskajām sarunām. Jums taisnība, ka mums nav tik daudz ietekmes, kā mēs vēlētos, lai mēs varētu diktēt noteikumus notiekošajā. Mēs esam atkarīgi no citiem.
Tomēr mēs Kopenhāgenas konferencē redzējām ko jaunu: ja agrāk ES nereti bija tikai daži partneri starptautiskajās sarunās un, cenšoties panākt lietu attīstību, šoreiz valstu vadītāji, kuri pārstāvēja vairāk kā 80 % globālo emisiju, Kopenhāgenā apsolīja, ka, sākot no tā brīža, sekos mums. Tas ievērojami maina visu dinamiku. Vai es varu atgādināt jums, ka iesaistīt strauji augošās ekonomikas un panākt to līdzatbildību gadiem ilgi ir bijusi Eiropas prioritāte un ka tas patiesībā tika sasniegts Kopenhāgenā?
Carvalho kundzei: jā es pilnībā piekrītu, ka mums vajadzētu gatavoties gan tehniski, gan politiski un ka mums būtu tas jādara labāk, ne sliktāk, lai, nonākot pie sarunu galda, nebūtu tā, ka mēs tikai pasakām, ko vēlamies, un, ja visa pasaule nav vienisprātis ar mums, mēs vairs nezinām, ko darīt, jo esam iztērējuši visu enerģiju, lai vienotos par ļoti stingru un detalizēti formulētu pozīciju. Mums jābūt elastīgākiem sarunās par to.
(DA) ... un visbeidzot atbilde Jørgensen kungam: Protams, ka es neuzskatu, ka mums nevajadzētu panākt vienošanos Meksikā. Pašlaik mēs diskutējam par to, vai uzskatām, ka mēs varam Meksikā iegūt visas detaļas, tostarp nolīguma formu. Tās ir manas bažas. No šī skatupunkta esmu pārliecināta, ka mēs palielināsim spiedienu uz ASV, Ķīnu un citiem, tieši pasakot, ka mums jāgūst ļoti konkrēti iznākumi un ka šos ļoti konkrētos rezultātus var sasniegt Kankunā. Mēs nevaram to vienkārši atlikt.
Es cenšos apgrūtināt šo mērķu nesasniegšanu Meksikā. Uzskatu, ja mums tas jāpanāk, tad jāpārliecinās, ka mēs nepievēršam pārāk lielu uzmanību juridiskajai formai, jo tas varētu ievērojami apgrūtināt vienošanās panākšanu par pašu saturu. Ir jāņem vērā daudzi faktori, piemēram, tas, ko mēs domājam, ko mēs dzirdam un par ko, pēc mūsu domām, ir iespējams panākt vienošanos ar ASV tikai trīs nedēļas pēc viņu vidusposma vēlēšanām. Šeit darbojas daudzi faktori, bet esmu pārliecināta, ka Jørgensen kungs pietiekami labi pazīst mani, lai saprastu, ka tas nav tādēļ, ka es nedomāju, ka mums nevajadzētu būt vērienīgiem Meksikā. Mums vienkārši jācenšas definēt, ko mēs maksimāli varam sasniegt Meksikā. Tas ir centrālais punkts stratēģijā, ar kuru es centos iepazīstināt šodien.
Priekšsēdētāja
Dāmas un kungi! Daudz vairāk ir to deputātu, kuriem nebija iespējas uzstāties, nekā to, kuriem tika dots vārds. Nebija pietiekami daudz laika. Es ceru, ka jūs to saprotat. Pateicos jums visiem par disciplinētajām debatēm. Paldies, komisāres kundze! Ceru, ka mēs biežāk tiksimies plenārsēdēs. Esmu pārliecināta, ka tā būs.
Debates ir slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Sebastian Valentin Bodu  
ES ir visas iespējas uzņemties vadošo lomu CO2 emisiju samazināšanā. Iespējams, ka Kopenhāgenas konference daudziem radīja vilšanās sajūtu tāpēc, ka daži dalībnieki atturējās uzņemties jebkādus noteiktus klimata pārmaiņu novēršanas mērķus. Indija un Ķīna nesen signalizējušas ANO, norādot uz savu apņēmību sasniegt Kopenhāgenas vienošanās mērķus, lai cik neskaidri tie nebūtu. Tā ir svarīga zīme, un ES var izmantot šo iniciatīvu starptautiski un nosēdināt visas valstis pie viena galda, jo īpaši Āzijas valstis, kuru industriālā kapacitāte aug ar katru mēnesi. Klimata pārmaiņas ir neapšaubāmas, tāpat kā tas, ka piesārņojums tikai paātrina tās. Tas attaisno ES ambīcijas rādīt piemēru piesārņojuma samazināšanas aktivitātēs. Galu galā, mērķis kļūt par vismazāk piesārņoto reģionu pasaulē var būt tikai mūsu priekšrocība. Ieguvums no tā ietver vairāk nekā tikai tiešu tīrākas vides ieguvumu. Eiropas pārorientēšanās uz zaļo ekonomiku un rūpniecību radīs darbavietas, atvērs jaunas pētniecības iespējas un, visbeidzot, kas ne mazāk svarīgi, mazinās katras valsts izdevumus.
João Ferreira  
Lai gan Zemes atmosfēras saglabāšanai jābūt dažādu valstu kopīgai atbildībai, ir skaidrs, ka katras valsts ietekme uz atmosfēru vēstures gaitā un ietekme šodien ir divas ļoti atšķirīgas lietas, kas nozīmē, ka viņu atbildība jādiferencē taisnīguma dēļ. Vēl vairāk, definējot katras valsts atbildību starptautiskajos centienos mazināt emisijas, jāņem vērā to iedzīvotāju skaits to pašu taisnīguma iemeslu dēļ. Ķīnas emisijas uz vienu iedzīvotāju šobrīd ir četras reizes mazākas nekā ASV un apmēram puse no vidējās ES emisijas. Indijai ir apmēram desmitā daļa no vidējās ES emisijas un divdesmit reizes mazākas emisijas nekā ASV. Šobrīd Indijā ir apmēram 500 miljoni iedzīvotāju (aptuveni ES iedzīvotāju skaits), kam nav piekļuves elektrībai. Tādēļ mēģinājumi vainot šīs valstis Kopenhāgenas konferences neveiksmēs ir nesaprātīgi un negodīgi, nemaz nerunājot par smieklīgo Amerikas tautu bolivārisma alianses valstu vainošanu ar šī Parlamenta rezolūciju. Šo pozīciju attaisno tikai tīrs politiskais frakcionālisms, kurš grauj un apgāž to, kas patiesībā notika Kopenhāgenas konferencē.
Adam Gierek  
Eiropas Komisijas un tās prezidenta neatlaidīgā lobēšana par "vērienīgu” klimata un enerģijas politiku, kas ilgusi gadiem, nav nekas cits kā centieni iznīcināt ES rūpniecību. Šī politika ir iznākums vai nu nezināšanai, kuru pasliktina Starpvaldību ekspertu grupa klimata pārmaiņu jautājumos, vai vienkāršai muļķībai, vai arī pārmērīgam cinismam, kurš noved pie ekonomiskas sabotāžas. Žēl, ka Kreisā spārna Parlamenta deputāti nav sapratuši, ka tas nav nekas cits kā slazds viņiem, jo lielākais skaits emisijas kvotu tirgošanas atbalstītāju tiek vervēts starp tiem, kas jau ir izraisījuši vienu krīzi. Tomēr šoreiz "finanšu burbulis” būs ievērojami lielāks. Zaudējumi, kurus jau ir izraisījusi šī pašnāvnieciskā politika, ir milzīgi, jo īpaši manā valstī Polijā. Mums nav vajadzīgs karš. Ir vieglāk sagraut valsti nekā atjaunot to. Es aicinu Komisiju - nāciet pie prāta, jo tas, ko jūs darāt, ir ne tikai pret Eiropu, bet arī nehumāni. Ir nepieciešama tūlītēja klimata un enerģijas paketes pārskatīšana. Sāciet strādāt pie tā un beidziet pārliecināt citus par ekonomisko pašnāvību. Zaļā ekonomika - jā, bet tas, protams, nozīmē materiālu un enerģijas pārstrādi, koģenerāciju, termomodernizāciju, ilgtspējīgo enerģiju, kur nav citu avotu, atkritumu pārstrādi, kodolenerģiju, lielāku enerģijas ekonomiju, augstāku energoefektivitāti un citas lietas. Tādējādi, vai arī CO2 emisijām ir kāds sakars ar ekonomiku, kura ir tik "zaļa” kā šī? Jā, ir, bet paradoksāli, kad pieaug emisijas... tas ir labi.
Eija-Riitta Korhola  
rakstiski. - (FI) Priekšsēdētājas kundze! Esmu pateicīga komisārei Hedegaard kundzei par norādi, ka viņa saprot klimata politikas pamatdilemmu: ES nevar veikt samazinājumus viena, jo tad ne tikai mūsu centieni būs veltīgi, bet mēs radīsim apdraudējumu, ka cietīs apkārtējā vide. Ja ražošana nevar turpmāk notikt Eiropas Savienībā pieaugošo emisijas kvotu pārdošanas cenu dēļ un ja tādējādi tērauds vai papīrs tiks ražots vietās, kur emisijas ir lielākas nekā Eiropā, emisijas kopumā palielināsies. Vienpusēji mērķi nav mērķi: tikai rīkojoties kopā atbilstīgi vieniem noteikumiem būs iespējams ievērojami atlaist jostas. Tā pamatā jābūt citai klimata stratēģijai: pastāvīgs konkrēto emisiju samazinājums. Tas veido dekarbonizācijas sistēmu, kura nav atkarīga no biznesa cikla un kura vienmēr atalgo to pusi, kura veic samazinājumus, atšķirībā no pašreizējās emisijas kvotu tirdzniecības. Ķīna, Japāna un Amerikas Savienotās Valstis, cita starpā, ir ieinteresētas šādā shēmā, un tādēļ ES arī jāatjauno sava stratēģija, lai atspoguļotu pašreizējo situāciju. Es vēlētos arī jautāt, vai ir jēga pieturēties pie emisiju tirdzniecības shēmas pēc 2012. gada, jo tagad šķiet, ka nebūs globālu shēmu, kuras varētu saistīt ar mūsu shēmu. Ja vien emisiju kompensāciju specifikācija un sadalījums nebūs proporcionāls, būs neiespējami izvairīties no konkurences izkropļojuma. Vēl tikai pirms desmit gadiem, kad mēs sākām veidot Komisijas tirdzniecības direktīvu, shēma kopumā tika mums popularizēta kā līdzeklis emisiju tirdzniecības sagatavošanai globālā mērogā. Mēs ieguvām praksi un pieredzi. Šī pieredze mums noteikti maksāja dārgi, un tās devums apkārtējai videi nekādā ziņā nav redzams. Emisiju samazinājumus var veikt tā, ka tie ir mazāk pakļauti tirgus neveiksmēm un spekulācijām. Vai Komisija uzskata, ka ir pietiekami iemesli turpināt darboties vienatnē?
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska  
Priekšsēdētājas kundze, Hedegaard kundze! Kopenhāgenas konference, uz kuru mēs devāmies kā klimata pārmaiņu līderi, bija sakāve, un parādīja, ka tikai Eiropa ir ieinteresēta CO2 emisiju ierobežošanā. Hedegaard kundze ir paziņojusi, ka, par spīti šai sakāvei, cīņa pret globālo sasilšanu joprojām būs Eiropas politikas centrā. Tagad mēs veidojam jaunu stratēģiju pirms Meksikas samita, tādēļ mums jāatbild uz jautājumu, kur mēs kļūdījāmies, un jāpēta mūsu uzskati un gaidas tāpēc, ka pasaule nav šodien gatava pieņemt tik lielus ierobežojumus. Tādēļ man ir trīs jautājumi Hedegaard kundzei. Pirmkārt, kā mēs turpināsim sarunas un kādus mērķus izvirzīsim sev, lai Meksikas samits nebeidzas tāpat kā Kopenhāgenas samits? Otrkārt, vai Eiropas Komisija ir pārbaudījusi informāciju par globālo sasilšanu un kūstošajiem aisbergiem dažu zinātnieku sniegtās maldinošās un nepatiesās informācijas kontekstā? Treškārt, vai jūs piekrītat manam secinājumam, ka bez ASV, Ķīnas, Krievijas un Indijas piekrišanas ievērojamam emisiju samazinājumam Eiropas Savienības centieni un ar tiem saistītās izmaksas būs veltīgas?
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz  
Galvenais izaicinājums Eiropas Savienībai pēc Kopenhāgenas samita ir pēc iespējas drīzāk izstrādāt ko svarīgu - kolektīvu ceļvedi COP 16 samitam Meksikā. Kopenhāgenas konference ir likusi mums saprast, ka ar labiem nodomiem vien nepietiek. Kopenhāgenas konferences rezultātā mēs varam nonākt pie šādiem četriem secinājumiem. Pirmkārt, Eiropas Savienība nebūs pilnīgi efektīva, ja tikai noteiks ietvarus, kas jāievēro. Eiropai jāsniedz jaunattīstības valstīm reāls atbalsts, dodot priekšroku Kopienas ambiciozajiem emisiju mērķiem. Otrkārt, Eiropas Savienībai atkal jāsāk diskusijas ar Savienotajām Valstīm kā daļu no Transatlantijas vadības un ar citiem vadošiem pasaules spēkiem. Treškārt, Eiropas Savienībai jāpieņem racionālāka pieeja CO2 emisiju samazināšanas stratēģijai ar mērķi samazināt emisijas, vienlaikus izvairoties no augstām adaptācijas izmaksām. Ceturtkārt, Eiropas Savienībai jāintensificē centieni veidot efektīvu zemu emisiju ekonomiku. Hedegaard kundze, jautājums ir vienkāršs - vai Eiropā ir klimats šādām pārmaiņām?
Rareş-Lucian Niculescu  
rakstiski. - (RO) Es augstu vērtēju svarīgo vietu, kas atvēlēta klimata pārmaiņām Komisijas paziņojumā "Eiropa 2020 - Eiropas stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”.
Ir vērts uzsvērt divus tā aspektus. Pirmkārt, investēšana zaļākās zema oglekļa līmeņa tehnoloģijās ir svarīgs instruments. Šīs investīcijas aizsargās apkārtējo vidi, vienlaikus radot jaunas biznesa iespējas un jaunas darbavietas. Eiropas Savienība var spēlēt svarīgu lomu šajā nozarē globālajā tirgū. Otrs aspekts ir pamatiniciatīvas "Resursu ziņā efektīva Eiropa” nozīme. Komisijas lūgums dalībvalstīm izmantot struktūrfondus, lai investētu energoefektīvu sabiedrisko ēku celtniecībā, noteikti ir daļa risinājuma. Tomēr es domāju, ka mums jāvelta tikpat daudz uzmanības arī dzīvojamajam sektoram, precīzāk, agrāk celtajām daudzdzīvokļu ēkām, jo īpaši Austrumeiropā.
Rovana Plumb  
rakstiski. - (RO) Es uzskatu, ka mēs esam mācījušies no Kopenhāgenas neveiksmes. Apliecinot to, jāpārskata mūsu stratēģija, lai varam panākt juridiski saistošu nolīgumu Meksikā.
Tūlītēja rīcība ir nepieciešama, lai pārvērstu panākto politisko nolīgumu darbībā, kā arī jāliek lietā 7,2 miljardi eiro, kas paredzēti "tūlītējam finansējumam” jaunattīstības valstīm.
ES ir paudusi savu vēlmi būt saistītai ar vienošanos, un zināms, ka tā ir uzņēmusies vienpusējas saistības samazināt ES globālās emisijas par 20 % no 1990. gada līmeņa un nosacītu piedāvājumu pacelt šo samazināšanas procentu līdz 30 %, ja citi lielie emisiju ražotāji arī apņemsies dot ieguldījumu ar ekvivalentu proporciju globālajos centienos samazināt emisijas.
Kopš 18. februāra 40 valstis ir darījušas zināmus savus samazināšanas plānus un 100 ir parakstījušas vienošanos, bet ar to nepietiek.
Es aicinu augsto pārstāvi un Klimata pārmaiņu novēršanas komisāri mūs steidzami iepazīstināt ar klimata diplomātijas stratēģiju un iekļaut ES un dalībvalstis visās klimata pārmaiņu politikas divpusējās un daudzpusējās stratēģiskajās partnerībās, lai sasniegtu šo svarīgo mērķi.
Stratēģiskās partnerībās klimata pārmaiņu apkarošanai jāiekļauj NVO un pilsoniskā sabiedrība.
Daciana Octavia Sârbu  
rakstiski. - Par spīti vilšanās sajūtai pēc Kopenhāgenas, tika panākts zināms progress, tostarp īstermiņa finansējums, kuru mēs nodrošinājām jaunattīstības valstīm. Tas ne tikai sniegs konkrētu palīdzību uz vietas, tas palīdzēs arī veidot uzticēšanos starp partneriem, kuri bija sašķelti Kopenhāgenā.
Turpmākajos mēnešos un gados mums jāparāda jaunattīstības pasaulei, ka mēs cienām savas apņemšanās finansēt adaptāciju un mazināšanu, un mums jābūt drošiem, ka finansējums tiek tērēts labākajā iespējamajā veidā, lai sasniegtu to mērķus.
Svarīgs progress Kopenhāgenā tika panākts arī par monitoringu, paziņošanu un pārbaudi. Tie ir tieši saistīti ar uzticības veidošanu, jo šāda sistēma ļaus mums redzēt, ka ikviens spēlē savu lomu, un ļaus mums noteikt mūsu politikas efektivitāti un to adaptēšanu nākotnē. Eiropas Savienībai jāturpina īstenot tās emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu un citas iniciatīvas, piemēram, enerģijas samazināšanu ēkās. Mums jāsasniedz savi emisiju mērķi un jāparāda, kā mēs visi varam gūt labumu no enerģijas taupīšanas. Rādīt veiksmīgu emisiju samazināšanas politikas piemēru, kura pārvēršas ieguvumos vienkāršajiem cilvēkiem, ir labākais veids, kā pārliecināt citus sekot mums.
