Nepieciešamība pēc Eiropas stratēģijas attiecībā uz Dienvidkaukāzu (debates)
Priekšsēdētājs
. - Nākamais punkts ir E. Kirilov kunga ziņojums Ārlietu komitejas vārdā par nepieciešamību pēc Eiropas stratēģijas attiecībā uz Dienvidkaukāzu (2009/2216 (INI)).
Evgeni Kirilov
referents. - Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es vēlos pateikties ēnu referentiem un visiem kolēģiem, kas piedalījās šā svarīgā ziņojuma izstrādē, kurā ir runa par nepieciešamību pēc Eiropas stratēģijas attiecībā uz Dienvidkaukāza reģionu. Dienvidkaukāzs ir ne tikai reģions Eiropas Savienības tiešā tuvumā - Rumānija un Bulgārija ar šo reģionu dala jūras robežu -, bet tas ir arī Eiropas Savienībai stratēģiski ļoti svarīgs reģions no politiskā, ekonomiskā un drošības viedokļa.
Tāpēc Eiropas Savienības galvenais mērķis ir aktīvi iesaistīties šā reģiona valstu stabilizēšanā un veicināt Armēnijas, Azerbaidžānas un Gruzijas attīstību, veicināt stabilitāti un demokrātiju šajās valstīs, kā arī veidot labas kaimiņattiecības un nodrošināt integrāciju ES politikā. Eiropas Parlaments ļoti atbalsta visas iniciatīvas, kuras palielina ES nozīmi šajā reģionā, jo īpaši visjaunāko iniciatīvu - Austrumu partnerību. Šī iniciatīva piedāvā vērtīgu sistēmu, kuras mērķis ir uzlabot reģionālo sadarbību, ieviest bezvīzu režīmu ceļojumiem uz Eiropas Savienības valstīm un noslēgt visaptverošus brīvās tirdzniecības nolīgumus. Tas ir divpusējs process, un tas prasa pūles un pašaizliedzību no abām pusēm; visas trīs valstis ir lielā mērā ieinteresētas arī turpmāk ieguldīt pūles, lai veicinātu tālāku demokratizāciju.
Lai nodrošinātu šo valstu turpmākās attiecības ar Eiropas Savienību, ļoti svarīgi ir nodrošināt labu pārvaldību, politisko plurālismu, tiesiskumu un cilvēktiesību ievērošanu. Tāpēc Eiropas Savienībai arī turpmāk šīm valstīm ir jānodrošina finanšu un tehniskā palīdzība, lai šos principus ievērotu attiecībā uz politisko nosacītību. Šā reģiona stratēģiski izdevīgā ģeopolitiskā atrašanās vieta, kā arī tā pieaugošā nozīme energoapgādes, transporta un sakaru koridorā, kas Kaspijas jūru un Centrālāziju savieno ar Eiropu, un ES pieaugošās rūpes par energoapgādes drošību var veicināt aktīvāku iesaistīšanos enerģētikas jomas projektos šajā reģionā, tostarp Nabuko cauruļvada projekta noslēgšanā.
Taču šīs mērķtiecīgās ES politikas būs grūti sasniegt, kamēr šo reģionu klās liela ēna, proti, neatrisinātie konflikti Gruzijā un Kalnu Karabahā. Tas ir arī nopietns šķērslis demokratizācijai, politiskajai stabilitātei un sociālajai un ekonomiskajai attīstībai. Diemžēl tikai tad, kad 2008. gadā Gruzijā sākās karš, Eiropas Savienība saprata, ka tai ir aktīvāk jāiesaistās šajā reģionā notiekošajos procesos konfliktu novēršanas un risināšanas jomā. Šo konfliktu izraisītā bezizejas stāvokļa un Lisabonas līguma stāšanās spēkā rezultātā ir jāīsteno aktīvāka ES politika. Jo īpaši tas attiecas uz konfliktu Kalnu Karabahā, kurā ES praktiski nav iesaistījusies. Ja ES nopietni attiecas pret jauno un aktīvāko lomu ārvalstu politikā, šajā posmā nepietiek ar to, ka tā pauž savu atbalstu Minskas grupas darbam.
ES ir starptautiskais vidutājs, kurš ir pieņemams abām pusēm un kura līdzdalība nerada domstarpības. ES ir jāvada starptautiskais atjaunošanas un pārveidošanas process šajā konflikta zonā, ieviešot izlīguma projektus un cilvēku sadarbības programmas un līgumus un sākot misiju šajā reģionā, tiklīdz būs rasts politisks risinājums.
Lai risinātu konfliktus šajā reģionā, ir nepieciešami arī īpaši pasākumi attiecībā uz situāciju, kādā ir nonākuši simtiem tūkstoši pārvietotu personu un kurai ir nopietnas humanitārās sekas. Eiropas Savienībai ir līdzekļi un pieredze, kas nepieciešama, lai veidotu iecietīgāku atmosfēru Dienvidkaukāzā. Tai būtu jāņem vērā arī personīgā vēsturiskā pieredze un jāparāda šā reģiona iedzīvotājiem, ka viņi var dzīvot mierā un labklājībā un ka ir iespējams atjaunot labas attiecības un kādreizējo uzticību. ES galvenais uzdevums ir censties pārliecināt vadītājus un iedzīvotājus - cilvēku sirdī un prātā - veicināt šajā reģionā miera iniciatīvas, nevis draudus un spriedzi. Kopīgiem spēkiem mēs gūsim labus rezultātus.
Štefan Füle
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Man ir prieks piedalīties šajā viedokļu apmaiņā ar Eiropas Parlamentu par Eiropas Savienības attiecībām ar trīs Dienvidkaukāza valstīm - Armēniju, Azerbaidžānu un Gruziju. 28. aprīlī, neilgi pēc vizītes šajā reģionā, es jau piedalījos ļoti produktīvā diskusijā par Dienvidkaukāzu ar Ārlietu komitejas deputātiem.
Manuprāt, šis ziņojums ir vērtīgs ieguldījums, jo tajā norādīts, kā Eiropas Savienība var veidot vēl ciešākas un daudzpusīgākas attiecības ar Armēniju, Azerbaidžānu un Gruziju. Atcerieties, ka mums ir stabila sadarbības sistēma, proti, stingri izstrādāta Eiropas kaimiņattiecību politika un Austrumu partnerība, kas tika izveidota pagājušajā gadā. Eiropas kaimiņattiecību politika joprojām ir viena no Eiropas Savienības galvenajām prioritātēm ārējo attiecību jomā. Austrumu partnerības veiksmīga īstenošana un partnervalstu aktīva iesaistīšanās vēl vairāk stiprinās mūsu attiecības, ņemot vērā mūsu kopējās vērtības.
Šajā saistībā es vēlos uzsvērt divus ļoti svarīgus aspektus.
Pagājušajā nedēļā Komisija publicēja trešo ikgadējo progresa ziņojumu par Dienvidkaukāza valstīm. EKP rīcības plāni un šo plānu īstenošanas regulārs novērtējums joprojām ir nozīmīgs līdzeklis, lai veicinātu politiskās un ekonomiskās reformas šajās valstīs, kā arī šo valstu sadarbību ar Eiropas Savienību.
Šoreiz mēs attiecībā uz Eiropas kaimiņattiecību politikas paketi izvēlējāmies piecu gadu vērtējumu. Galvenais mērķis ir tāds, ka mēs vēlamies iegūtos datus ņemt par pamatu plašām konsultācijām dalībvalstīs, Eiropas Parlamentā un ar partneriem mums kaimiņos, lai no jums - un viņiem - saņemtu informāciju par to, vai viņiem ir pareizie līdzekļi un instrumenti, vai resursi ir pietiekami un vai tie tiek pareizi lietoti, un to, vai mūsu pasākumu ieviešanas temps un apmērs ir piemērots un vai mēs darbojamies pareizi.
Rezultāti tiks publicēti nākamā gada paketes ietvaros, un ir paredzēts, ka tā rezultātā mūsu politika būs saskaņotāka un noteikti mūsu kaimiņvalstīm būs lielāka ietekme. Tā arī būs lieliska iespēja nākamajā finanšu perspektīvā sevi spilgti apliecināt, nodrošinot atbilstošus līdzekļus.
Otrs svarīgs aspekts ir Padomes atļauja, kas arī tika dota pagājušajā nedēļā un kas paredz sākt sarunas par asociācijas nolīgumiem ar Armēniju, Azerbaidžānu un Gruziju. Šo sarunu direktīvu pieņemšana skaidri apliecina mūsu spēcīgo apņemšanos vēl vairāk padziļināt Eiropas Savienības un Dienvidkaukāza reģiona valstu attiecības, ņemot vērā kopējās vērtības un principus, tostarp demokrātiju, tiesiskumu un cilvēktiesību ievērošanu.
Komisija jau gatavojas šādām sarunām, kuras ir paredzēts sākt tuvākajos mēnešos. Šie divi aspekti skaidri apliecina to, ka ES jau ir pamatīgi izstrādāta un visaptveroša stratēģija attiecībā uz Dienvidkaukāzu, kura potenciālu ir paredzēts īstenot pilnīgi; šī stratēģija šo reģionu tuvinās Eiropas Savienībai.
Ņemot vērā Kirilov kunga ziņojumu, kas ir ļoti vērtīgs un augstu novērtēts ieguldījums, manuprāt, Eiropas Parlamenta uzskati vairākos jautājumos ļoti lielā mērā sasaucas ar Komisijas uzskatiem. Stabilitāte un drošība Dienvidkaukāza reģionā tieši ietekmē Eiropu, un tāpēc arī Eiropas Savienība ir atbildīga par to, lai rastu mierīgu risinājumu konfliktiem un atjaunotu uzticību. Eiropas Savienībai Dienvidkaukāza reģions ir svarīgs, jo īpaši energoapgādes un transporta jomā. Labāka pārvaldība un spēcīgāka tiesiskuma sistēma veicinās tirdzniecību, investīcijas un cilvēku mobilitāti. Jaunie asociācijas nolīgumi paplašinās tirdzniecības noteikumus saskaņā ar partnerības un sadarbības nolīgumiem.
Manuprāt, Eiropas Savienība ir uz pareizā ceļa, lai stiprinātu attiecības ar Armēniju, Azerbaidžānu un Gruziju. Taču es vēlos uzsvērt, ka mēs esam kopīgi atbildīgi par konstruktīva iesaistīšanās pamata izveidi. Mūsu Dienvidkaukāza partneru saistības attiecībā uz tuvināšanos Eiropai ir jāuzskata par turpmāku progresu attiecībā uz demokrātiju, tirgus ekonomiku un politisko stabilitāti šajā reģionā. Tāpēc es aicinu Armēniju, Azerbaidžānu un Gruziju turpināt iesākto, lai nodrošinātu modernu, integrētu, plurālistisku, demokrātisku un turīgu sabiedrību, veidojot mierīgas attiecības ar savām kaimiņvalstīm.
Metin Kazak
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es esmu Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupas koordinators, un man bija iespēja iesniegt Starptautiskās tirdzniecības komitejas atzinumu par nepieciešamību pēc Eiropas stratēģijas attiecībā uz Dienvidkaukāzu. Es zinu, ka šis ziņojums daudzējādā ziņā ir sarežģīts un sensitīvs.
Šī stratēģija ir ļoti svarīga, lai īstenotu pastāvīgi labu kaimiņattiecību politiku. Tā atkal apliecina Eiropas Savienības kā pasaules mēroga dalībnieces nozīmi šajā reģionā attiecībā uz vispārējo ārpolitiku un drošības politiku. ES galvenajām prioritātēm ir jābūt sadarbībai ar Dienvidkaukāzu energoapgādes, kā arī demokrātijas un labas pārvaldības veicināšanas jomā.
Tas ir svarīgi arī no reģionālās sadarbības viedokļa, kā arī attiecībā uz Armēnijas, Gruzijas un Azerbaidžānas ģeopolitisko atrašanās vietu, no vienas puses, un Krieviju, Irānu un Turciju kā Eiropas Savienības kandidātvalstis, no otras puses. Ir jāatceļ tirdzniecības ierobežojumi un jāstiprina tirdzniecības un ekonomiskās saites starp ES un Dienvidkaukāzu. Tas ir nepieciešams, lai veicinātu politisko stabilitāti un cilvēktiesību ievērošanu, kā arī stimulētu ilgtspējīgu attīstību un labklājību šajā reģionā.
Tas ir vēl viens iemesls, kāpēc mūsu ārpolitikas galvenajam mērķim attiecībā uz Dienvidkaukāzu ir jābūt asociācijas nolīguma un visaptverošu brīvās tirdzniecības nolīgumu parakstīšanai. Tas palīdzēs atrisināt "iesaldētos” konfliktus, dos iespēju Azerbaidžānai ļoti īsā laikā iestāties Pasaules Tirdzniecības organizācijā un uzlabot administratīvo un institucionālo veiktspēju šajās valstīs. Šajā saistībā es aicinu Komisiju ieguldīt lielākas pūles, lai sasniegtu šos mērķus.
Anna Ibrisagic
Priekšsēdētāja kungs! Šodien mēs balsosim par nepieciešamību pēc Eiropas stratēģijas attiecībā uz Dienvidkaukāzu. Šis jautājums ir ļoti svarīgs. Ņemot vērā pašreizējo politisko situāciju šajā reģionā, ES ir aktīvāk jāiesaistās politikas jomā.
Es esmu Eiropas Tautas partijas grupas (Kristīgo demokrātu) ēnu referente un ļoti nopietni strādāju, jo īpaši, lai uzsvērtu ES lomu Dienvidkaukāzā un lai norādītu, kādus konkrētus pasākumus Eiropas Savienība var īstenot, lai palīdzētu ietekmētajām valstīm un lai tās tuvinātu ES līmenim šīm valstīm piemērotā tempā, ņemot vērā situāciju katrā valstī. Šajā ziņojumā ir minēti divi svarīgi pasākumi, kuri ES būtu tuvākajā laikā jāīsteno, lai šo stratēģiju varētu īstenot, proti, jāpaātrina sarunu temps par vīzu režīma atcelšanu un jāizveido brīvās tirdzniecības zona starp ES un Dienvidkaukāzu.
Visas šā reģiona valstis - Gruzija, Armēnija un Azerbaidžāna - ir bijušās Padomju Savienības valstis, un Krievijas ietekme šajā reģionā joprojām ir daudz lielāka, nekā daži domā. Lai garantētu drošību, stabilitāti un mieru arī turpmāk, ES šajā reģionā ir jādarbojas aktīvāk, nekā tas ir bijis līdz šim. Ir ļoti svarīgi, lai šo valstu iedzīvotāju attieksme pret pievienošanos ES būtu pozitīva un lai ES saprastu, cik svarīgi ir nodrošināt stabilitāti Kaukāzā.
Es arī ceru saņemt skaidrus ziņojumus par ilgtermiņa antagonismu šajā reģionā un mūžīgiem draudiem, ka tas var izraisīt bruņotus konfliktus. Tāpēc man ir prieks, ka šajā ziņojumā ir vairākkārt skaidri minēts mūsu beznosacījumu atbalsts attiecībā uz Gruzijas teritorijas integritāti, neaizskaramību un starptautiski atzītām robežām un ka tajā ir stingri nosodīts tas, ka Krievijas Federācija atzina Gruzijas separātisko reģionu - Dienvidosetijas un Abhāzijas - neatkarību, kas ir pretrunā starptautiskiem tiesību aktiem.
Šī komiteja plaši atbalsta šo ziņojumu, par kuru mēs šodien balsosim, un man par to ir liels prieks. Es aicinu visus balsot par Eiropas Tautas partijas grupas (Kristīgo demokrātu), Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas un Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupas ierosinātajiem grozījumiem.
Hannes Swoboda
Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es vēlos pateikties Kirilov kungam par vispusīgo darbu, kas, kā jau tika minēts, ir vērtīgs ieguldījums mūsu stratēģijas īstenošanai šajā reģionā.
Nesen es biju šajā reģionā, Tbilisi, un kāds citas valsts pārstāvis sacīja, ka Eiropa šim reģionam uzspiež reģionālo sadarbību. Tā uzskata arī daudzi politiķi un iedzīvotāji, kuri šajā reģionā ieņem atbildīgus amatus. Patiesībā mēs nemaz nevēlamies sadarboties, taču, ja Eiropa to vēlas, tad mums laikam nav izvēles.
Mums ir skaidri jānorāda, ka Eiropā reģionālā sadarbība bija pamatnosacījums vienotībai un miermīlīgai attīstībai, un tas ir jāpanāk arī šajā reģionā. Šo reģionu ietekmē daudzi negatīvi ārēji apstākļi, tostarp spiediens no kādreizējā "lielā brāļa” - Krievijas -, un šī ietekme būtu mazāka, ja reģiona valstis sadarbotos.
Šis reģions ir svarīgs ne tikai Eiropai, bet, protams, arī reģiona kaimiņvalstīm. Es konkrēti domāju par Turciju - kaimiņvalsti, ar kuru mēs varam ļoti cieši sadarboties šajā reģionā. Es ceru, ka tuvākajā laikā mēs panāksim kopīgu risinājumu abām problēmām, par kurām ir atbildīga vai varētu būt daļēji atbildīga Turcija, citiem vārdiem sakot, tie ir jautājumi attiecībā uz Turcijas kaimiņvalsti Armēniju, no vienas puses, un Kalnu Karabahu, no otras puses.
Nekas neliedz Armēnijas karaspēkus izvest vismaz no tām Azerbaidžānas provincēm, kuras neietilpst Kalnu Karabahas teritorijā. Tas būtu sākums, lai uzlabotu Armēnijas un Turcijas attiecības.
Šīs grupas biedri, Severin kungs un īpaši es esam vairākas reizes ierosinājuši izveidot ES un Melnās jūras reģiona valstu savienību, jo, mūsuprāt, ļoti svarīgi ir veidot sadarbību starp šā reģiona valstīm un ES un sadarboties arī ar šo valstu kaimiņvalstīm - Turciju un Krieviju. Manuprāt, šo ziņojumu var uzskatīt par pamatu šādai savienībai. Pašreiz tā ir tikai vīzija, taču es ceru, ka drīz tā īstenosies.
Norica Nicolai
Es esmu Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupas ēnu referente, un, manuprāt, šis ziņojums ir svarīgs atspēriena punkts saskaņotai pieejai attiecībā uz Kaukāza reģionu un to var izmantot kā kvalitātes etalonu turpmākiem ziņojumiem. Tādēļ es apsveicu Kirilov kungu, un, manuprāt, visu politisko grupu darba rezultātā ir izveidota pilnīgi saskaņota pieeja attiecībā uz šo reģionu.
Manuprāt, 2010. gads Eiropas Savienībai un šā reģiona valstīm var pavērt lielas iespējas, jo Eiropas diplomātijas aktīvāka īstenošana trīs ļoti svarīgos apgabalos, kuros notiek konflikti, - Abhāzijā un Osetijā, Kalnu Karabahā un nemieros starp Turciju un Armēniju - var palīdzēt panāk būtisku progresu.
Šā ziņojuma nobeigumā ir uzsvērts mūsu energoapgādes drošības galvenais aspekts, un tas paredz, ka Eiropas Savienībai ir vairāk jāiesaistās, lai normalizētu situāciju drošības jomā šajā reģionā. Manuprāt, būtu jāizvērš komerciālā partnerība. Bet vienlaikus Eiropas Savienībai ir arī ļoti jācenšas nodrošināt demokrātiju un stabilitāti šajā reģionā, jo tur joprojām pastāv liels risks attiecībā uz totalitārismu un mums arī kopumā trūkst demokrātijas.
Mums ir jāizveido vērienīga, pamatota politika un projekti, lai novērstu ar šo reģionu saistītos faktorus, jo īpaši pārvaldes trūkumu, konfliktu izplatību un pēdējo, bet ne mazāk svarīgo faktoru - korupciju. Taču, lai to panāktu, demokrātiskā griba ir jāapliecina gan mums, gan šā reģiona valstu valdībai.
Šajā ziņojumā ir minēti visi šie aspekti, ko es norādīju, kā arī daudzi citi, kuri ir nozīmīgi attiecībā uz Eiropas Savienības pieeju, un tie ir cilvēka pamattiesības un brīvības. Manuprāt, svarīgi ir arī tas, lai Eiropas Savienība un tās dalībvalstis apsvērtu iespēju veidot stratēģisku partnerību.
Ulrike Lunacek
Priekšsēdētāja kungs! Arī es tāpat kā iepriekšējie runātāji vēlos pateikties referentam Kirilov kungam par labo darbu un par ļoti kvalitatīvo un visaptverošo ziņojumu.
Es vēlos minēt dažus punktus, kas vēl netika uzsvērti, taču, manuprāt, tie ir ļoti būtiski. Diemžēl trīs "iesaldētie” konflikti šajā reģionā būtiski traucē pilnīgi attīstīt Eiropas kaimiņattiecību politiku un kavē arī šo valstu attīstību. Viss ir samērā vienkārši, ja jums ir reāls vai izdomāts ārējais ienaidnieks. Šajā gadījumā valdības un valstis bieži vien pārāk maz uzmanības velta nabadzības apkarošanai, rūpēm par iedzīvotājiem un neuzņemas atbildību par savas valsts iedzīvotājiem. Tādēļ šā ziņojuma galvenais aspekts ir nepieciešamība samazināt lielos militāros izdevumus, kas šajā ziņojumā tiek kritizēti un kas pēdējos gados ir palielinājušies, un vairāk līdzekļu ieguldīt pasākumos, kas ir saistīti ar sociālajiem pakalpojumiem, kultūru un vidi, jo šie aspekti ir svarīgi iedzīvotājiem, un man ir prieks, ka ziņojumā šie jautājumi ir apskatīt.
Piemēram, Tagliavini kundzes ziņojumā par Gruzijas un Krievijas konfliktu bija minēts vēl kāds aspekts, proti, nepieciešamība atbruņoties intelektuālā un valodas līmenī, lai ierobežotu skarbus izteikumus un vēstures faktu sagrozīšanas gadījumus. Tas viss ir nepieciešams tādēļ, lai mēs varētu nodrošināt mieru šajā reģionā.
Vēl viens faktors ir arī nepieciešamība nodrošināt labāku demokrātiju un atbalstu pilsoniskai sabiedrībai, kā arī aizsargāt etniskās, seksuālās un reliģiskās minoritātes un cilvēktiesības. Visi šie jautājumi ir svarīgi. Kā piemēru var minēt gadījumu Azerbaidžānā, kad divi jauni emuāru veidotāji bija pietiekami drosmīgi, lai kritizētu valdību, un pašreiz viņi jau sešus mēnešus tiek turēti ieslodzījumā un joprojām nav atbrīvoti. Plašsaziņas līdzekļu brīvība ir problēma visās šajās valstīs. Par laimi, visi šie aspekti šajā ziņojumā ir apskatīti, un šajā jautājumā es piekrītu iepriekšējiem runātājiem. Reģionālie jautājumi un pārrobežu sadarbība ir svarīgi. Tāpēc mēs atbalstām Komisijas kopējos pasākumus šajā jomā.
Charles Tannock
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Kā skaidri ir teikts E. Kirilov ziņojumā, Dienvidkaukāza valstis Eiropas Savienībai ir stratēģiski svarīgas, jo īpaši energoapgādes drošības jomā, piemēram, naftas un gāzes ieguve Kaspijas jūrā un tranzīts cauri šā reģiona valstīm. Taču diemžēl darbību šajā reģionā ir paralizējuši "iesaldētie” konflikti, un kā pēdējais no tiem, protams, ir jāmin gadījums, kad Krievija de facto okupēja Abhāziju un Dienvidosetiju, kas, mūsuprāt, ir Gruzijas suverēna teritorija. Ņemot vērā ES un Krievijas attiecības, mēs nevaram vienkārši izlikties, ka nekas nav noticis.
Īstenojot EKP Austrumu partnerības mehānismus, mums tagad, protams, ir jādubulto mūsu spēki, lai atlīdzinātu Gruzijai par tās lielajām pūlēm ievērot Eiropas un Atlantijas okeāna valstu noteiktās prasības, un es un manis pārstāvētā grupa pilnīgi atbalsta brīvās tirdzniecības nolīgumu, vīzu režīma atcelšanu un asociācijas nolīgumus starp visām Dienvidkaukāza valstīm. Es ļoti atbalstu Armēniju, un man ir prieks, ka ziņojuma galīgā versija ir līdzsvarotāka par iepriekšējām. Taču mani joprojām uztrauc dažas šā ziņojuma daļas, kas ir pretrunā ES oficiālai nostājai par situācijas atrisināšanu Kalnu Karabahā, jo īpaši Minskas grupas nostājai.
Armēnija ir īstenojusi drosmīgus pasākumus, lai atrisinātu šo ilgstošo bezizejas situāciju Kalnu Karabahā. Tai arī ir izdevies normalizēt attiecības ar Turciju, un cerams, ka tas palīdzēs stabilizēt situāciju Dienvidkaukāzā. Viss būtu ļoti labi, ja Turcija būtu atbildējusi tikpat konstruktīvā veidā, neizvirzot nosacījumus. Ja šī robeža atkal tiktu atvērta, tas ļautu atcelt aizliegumu, kas noteikts ilgstoši cietušajai Armēnijai un kas ir spēkā jau pārāk ilgi, un tas arī veicinātu ekonomisko labklājību ļoti nabadzīgajā un vāji attīstītajā Austrumturcijas reģionā. Tāpēc Turcija ir ieinteresēta rīkoties šajā jomā. Manuprāt, šīs Armēnijas robežas slēgšanu Turcija nevar attaisnot ar tā dēvēto solidaritāti pret Turcijas sabiedroto - Azerbaidžānu - attiecībā uz neatrisināto konfliktu Kalnu Karabahā. Tas ir tikpat neloģiski kā apgalvot, ka Grieķijai ir jāslēdz Turcijas robeža Trāķijā, pamatojoties uz solidaritāti ar Grieķijā dzīvojošajiem Kipras pilsoņiem un atsaucoties uz faktu, ka Turcija okupēja Kipru. ES uzskata, ka atvērtas robežas un brīva tirdzniecība ir priekšnoteikums miera uzturēšanai un stabilitātes nodrošināšanai šajā kontinentā un arī Dienvidkaukāzā.
Fiorello Provera
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es arī apsveicu Kirilov kungu par lielisko darbu, kas paveikts šajā sarežģītajā jautājumā, kurš vienlaikus paver arī plašas iespējas, piemēram, iespēju veidot attiecības starp ES valstīm un Dienvidkaukāza valstīm.
Eiropa ir sākusi interesantu Austrumu partnerības projektu, ko atbalsta un kas interesē Armēniju, Gruziju un Azerbaidžānu. Taču pastāv vairākas problēmas, tostarp energoapgādes, ekonomikas, politikas un īpaši drošības jomā Gruzijā, kā arī situācija Kalnu Karabahā un saspīlētās attiecības starp Turciju un Armēniju.
Lai efektīvāk veidotu attiecības starp Eiropas Savienību un šīm trim valstīm, savstarpējā sadarbība starp Armēniju, Gruziju un Azerbaidžānu ir jāveido saskaņā ar teritoriālās integritātes principu un ANO rezolūcijām, kuras paredz izbeigt neatrisinātos konfliktus šajā reģionā. Ir svarīgi uzsvērt valsts robežu neaizskaramības politiku, par ko ES ir vienmēr pastāvējusi un kas paredz, ka robežas nekādā gadījumā nedrīkst mainīt, lietojot militāru spēku.
Dimitar Stoyanov
(BG) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es vēlos jūs, dāmas un kungi, informēt par to, ka referenti Kirilov kungs un Kazak kungs pārstāv partijas, kuras Bulgārijas Nacionālā asamblejā balsoja pret Armēnijas genocīda atzīšanu. Ņemot to vērā, nav nekāds pārsteigums, ka Tannock kungs man arī sacīja, ka šajā ziņojumā ir dažas atkāpes no līdzšinējās nostājas. Ar mani sazinājās vairāku respektablu Armēnijas organizāciju pārstāvji, jo īpaši saistībā ar situāciju Kalnu Karabahā, un teica, ka, piemēram, šis ziņojums nav minēts un ka Minskas grupā nenotika apspriedes ar vadītājiem. Šajā ziņojumā ir minēti Madrides kritēriji, taču ir atkāpes arī no tiem.
Tāpēc es vēlos Kirilov kungam izteikt konstruktīvu kritiku, jo, manuprāt, situāciju nevar uzlabot un konfliktus nevar atrisināt, vienpusēji pārstāvot tikai vienu no pusēm. Ir nepieciešama elastīga pieeja, apskatot jautājumus no visiem aspektiem. Pretējā gadījumā mēs šos konfliktus tikai padziļināsim, nevis atrisināsim.
Iuliu Winkler
Priekšsēdētāja kungs! Manuprāt, mūsu turpmākajā sadarbībā ar Armēniju, Azerbaidžānu un Gruziju pamatā ir jābūt demokratizācijai, labai pārvaldībai, tiesiskumam un cilvēktiesību ievērošanai. Šā reģiona potenciālo sadarbību ar Eiropas Savienību veicinās arī pārrobežu sadarbība reģionālā līmenī Dienvidkaukāzā.
Ir vairāki ļoti svarīgi aspekti attiecībā uz mūsu sadarbību ekonomikas jomā, un viens no tiem ir sadarbība enerģētikas un drošības jomā, jo īpaši attiecībā uz vērtīgiem projektiem, kurus atbalsta Eiropas Komisija, piemēram, Nabuko cauruļvada projektu. Kaspijas jūras un Melnās jūras reģioni ir ļoti svarīgi, lai garantētu energoapgādes drošību Eiropā, un ES Dienvidkaukāza stratēģijā šie elementi ir pamatoti ņemti vērā.
Es vēlos ļoti īsi akcentēt trīs ļoti konkrētus aspektus. Pirmkārt, vietējās iestādes būtu jāiesaista pārrobežu sadarbībā, jo Dienvidkaukāzā ir jāveido spēcīga reģionālā sadarbība. Otrkārt, ir jāizskata jautājums par Azerbaidžānas uzņemšanu PTO. Manuprāt, Komisijai būtu jāsniedz Azerbaidžānai tehniska un jebkāda cita palīdzība, kas nepieciešama, lai noslēgtu šo uzņemšanas procedūru.
Un, treškārt, ir jāpiemin tehniskās palīdzības mehānisms, kuru mēs varētu īstenot, lai stiprinātu banku un finanšu sistēmu Dienvidkaukāza valstīs. Tas būtiski uzlabotu situāciju uzņēmējdarbības vidē un attiecībā uz investoriem.
Adrian Severin
Priekšsēdētāja kungs! Kirilov kunga ziņojumā ir uzsvērta nepieciešamība pēc Eiropas stratēģijas attiecībā uz Dienvidkaukāzu. Manuprāt, stratēģija patiešām ir nepieciešama, taču, lai to izstrādātu, ir jāizvirza mērķi, un mērķi jau sākotnēji paredz skaidru ģeopolitisko identitāti. Iespējams, lai precīzāk noteiktu šos mērķus, ir precīzāk jādefinē mūsu ģeopolitiskā identitāte. Kādi ir mūsu mērķi attiecībā uz Dienvidkaukāzu? Galvenais mērķis ir nodrošināt stabilitāti, šā reģiona atvērtību un sadarbspēju, likumdošanu, demokrātiju, politisko stabilitāti un tā tālāk.
Austrumu partnerībai ir jāatzīst, ka šis reģions ir specifisks, un attiecīgi jārīkojas. Arī katra šā reģiona valsts ir specifiska, un tās prasa atbilstošu attieksmi. Mums ir jāatzīst un jāizvērtē Turcijas ietekme šajā reģionā, un mūsu sarunas ar Turciju ir jāizmanto kā pamats tam, lai veidotu ES un Turcijas partnerību ar mērķi risināt vietēja un reģionāla mēroga problēmas. Kā jau tika minēts, manuprāt, Turcijai šajā saistībā varētu būt ļoti liela nozīme.
Mums ir arī jāņem vērā, ka šis reģions arī veido mūsu kopējās kaimiņattiecības ar Krieviju, un mums ir jācenšas šajās kopējās kaimiņattiecībās īstenot kopīgu politiku. Trīspusējās sarunās noteikti var risināt jautājumus attiecībā uz drošību un, iespējams, arī dažus jautājumus energoapgādes jomā. Tas varētu palīdzēt rast risinājumus vietējiem, tā dēvētajiem "iesaldētajiem” konfliktiem. Šajā saistībā mums ir jāsaprot, ka šie konflikti ir tikai viena no saskaņotas, vērienīgākas un sarežģītākas pasaules mēroga problēmas izpausmēm. Tāpēc, iespējams, būtu jāīsteno vairāki pasākumi. Manuprāt, būtu jānovērš arī dažas neprecizitātes un ir jāsaprot, ka pašnoteikšanās un teritoriālās integritātes principus ne vienmēr var īstenot vienlaikus.
Visbeidzot es uzskatu, ka mums ir jāapsver iespēja organizēt konferenci par drošību un sadarbību Dienvidkaukāzā, izstrādājot stabilitātes paktu attiecībā uz šo reģionu.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Es esmu Eiropas Parlamenta pastāvīgais referents Armēnijā un vēlos uzsvērt to, cik svarīgi ir definēt skaidru un efektīvu Eiropas Savienības stratēģiju Dienvidkaukāzā. Mēs ar šo reģionu saistām lielas cerības, lai izveidotu brīvu un demokrātisku Eiropu. Lai to panāktu, mums ir ļoti konsekventi jāsniedz atbalsts šā reģiona valstīm un jāmudina tās īstenot arī turpmākas brīvā tirgus reformas.
Šajā saistībā ir ļoti svarīgi pēc iespējas drīzāk noslēgt sarunu procesu par jaunu asociācijas nolīgumu noslēgšanu starp Dienvidkaukāza valstīm un Eiropas Savienību. Esmu pārliecināts, ka šie nolīgumi mudinās šajā reģionā arī turpmāk īstenot pasākumus, lai ieviestu demokrātijas standartus. Gruzija ir pierādījums tam, ka šīm reformām ir labi rezultāti. Pasaules Bankas izveidotajā uzņēmējdarbībai labvēlīgu valstu sarakstā Doing Business 2010 Gruzija ieņem 11. vietu, un tas nozīmē, ka četros gados tā ir pakāpusies par 101 vietu. Organizācija Transparency International atzīst, ka, prezidenta M. Saakashvili pilnvaru laikā samazinot birokrātiju, korupcijas uztveres indekss Gruzijā ir samazinājies uz pusi.
Eiropas Savienībai būtu jāņem vērā fakts, ka prezidents M. Saakashvili neatlaidīgi īsteno brīvā tirgus politiku un viņa veiktās reformas ir labs piemērs citām Kaukāza reģiona valstīm.
Bernd Posselt
(DE) Priekšsēdētāja kungs! 9. maijā priekšsēdētājs J. Buzek un 20 000 citu cilvēku šeit Strasbūrā atzīmēja Robert Schuman deklarācijas pieņemšanas 60. gadadienu. Šajā saistībā es vēlos teikt, ka attiecībā uz Dienvidkaukāzu ir iespējami divi scenāriji. Viens no šiem scenārijiem paredz to veidot līdzīgu Balkānu reģionam, kāds tas bija pirms Pirmā Pasaules kara, tikai globālā mērogā; un otrs scenārijs paredz to veidot līdzīgu Eiropas Ogļu un tērauda kopienai, kas tika izveidota pēc Otrā Pasaules kara. Saskaņā ar E. Kirilov ziņojumu ir izvēlēts otrais no šiem diviem scenārijiem.
Es piekrītu Swoboda kungam, ka, lai mazinātu citu valstu, piemēram, Krievijas ietekmi, visām trim Dienvidkaukāza valstīm ir vēl ciešāk jāsadarbojas. Tāpēc visām šīm trim valstīm jābūt ieinteresētām sadarboties. Es atbalstu Armēnijas centienus panākt to, ka tiek atzīts Osmaņu impērijas veiktais genocīds. Taču Armēnijas viedokli vairāk ņemtu vērā, ja tā beidzot izvestu savu karaspēku no Azerbaidžānas. Mums steidzami ir jārod miermīlīgs risinājums konfliktiem Kalnu Karabahā un okupētajās Azerbaidžānas teritorijās. Tikpat svarīgi ir arī nodrošināt labāku stabilitāti Gruzijā, jo, sašķeļot Gruziju, kā to vēlas Krievija, būtu apdraudēts viss šis reģions.
Tādēļ galvenais ir sākt miera sarunas, lai atrisinātu tautu konfliktus, un ļaut pārvietotajām personām atgriezties mājās. 21. gadsimtā cilvēkus nedrīkst piespiest mainīt dzīvesvietu, izmantojot to kā politisku instrumentu. Cilvēki turpmāk nedrīkst mēģināt izmantot šo metodi. Šajā jomā ir nepieciešami daudz piesardzīgāki un nopietnāki pasākumi.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Es vēlos pateikties kolēģim Evgeni Kirilov kungam par pārdomāto un ļoti svarīgo ziņojumu. Eiropas Savienība aicina Armēniju, Azerbaidžānu un Gruziju darīt visu, kas ir to spēkos, lai nodrošinātu stabilitāti, mieru un patiesu demokrātiju šajās valstīs, garantējot cilvēktiesību un mazākumtautību tiesību ievērošanu un kulturālu kompetenci starp valdību un opozīciju.
Ir grūti runāt par reģionālo sadarbību, jo mēs ļoti labi zinām, ka visas šīs trīs valstis ir cietušas no "iesaldētiem” vai pilnīgi jauniem konfliktiem. Taču Eiropas pieredze (jo īpaši ņemot vērā Eiropas Savienības aizsākumus, beidzoties asiņainajiem kariem) ir uzskatāms piemērs tam, ka vienīgais risinājums ir sarunāties, risināt sarunas, sadziedēt rētas un darboties, domājot par nākotni, nevis pagātni. Dienvidkaukāza valstīm būs skaidrāka nostāja attiecībā uz Eiropu, ja tās spēs sadarboties savā starpā un plašākā reģionālā mērogā. Protams, tas ir atkarīgs arī no kaimiņvalstu rīcības.
Eiropas Savienībai ir iespēja aktīvāk iesaistīties Dienvidkaukāza reģiona politikā, galvenokārt, lai ieviestu programmas, kuru mērķis ir mazināt nabadzību un sociālo atstumtību, uzlabot dzimumu vienlīdzību un sieviešu tiesības un veicināt investīciju piesaisti izglītības un veselības aprūpes jomā.
Ir jāuzlabo tiešā saziņa starp Dienvidkaukāza iedzīvotājiem un Eiropas Savienības dalībvalstīm. Ir īpaši jāpalielina to studentu, pasniedzēju un zinātnieku skaits, kuri piedalās mobilitātes programmās.
Tas ir nepieciešams mūsu visu interesēs.
Ryszard Czarnecki
(PL) No Eiropas Parlamenta puses tas ir liels solis pretī tautām, kuras acīmredzami uzskatāmas par Eiropas tautām, piemēram, Gruzijai un Armēnijai. Godīgi sakot, šis solis tiek sperts novēloti. Žēl, ka tas nenotika pirms diviem gadiem, kad Krievija Gruzijā sāka militārās operācijas. Taču tas ir solis pareizajā virzienā, un es ceru, ka tas būs politiski saistošs un ka EURONEST Parlamentārā asambleja atbalstīs to valstu centienus, kuras tik ļoti vēlas tuvināties Eiropai.
Visbeidzot es vēlos, lai tie, kuri šodien minēja demokrātijas trūkumu šā reģiona valstīs, ņemtu vērā demokrātijas trūkumu šo valstu kaimiņvalstīs, proti, Krievijā, lai netiktu īstenota divējāda pieeja.
Krzysztof Lisek
(PL) Armēnija, Azerbaidžāna un Gruzija viennozīmīgi ir Eiropas valstis. Tās ir Eiropas Padomes dalībvalstis, un tās piedalās daudzās starptautiskās misijās, sadarbojoties ar Eiropas Savienības valstīm. Eiropas Savienībai ir jāatzīst visu valstu pamattiesības uz pašnoteikšanos un valstu tiesības lemt par savu nākotni. Mēs nedrīkstam pieļaut, ka joprojām darbojas arhaiskais princips, kas paredz kāda reģiona vai sociālās vides pārākumu pār citu.
Es vēlos dažas sekundes veltīt jautājumam par Gruzijas teritoriālo integritāti. Ļoti labi, ka Eiropas Savienība atbalsta šo jautājumu. Pasaulē - un kas ir vēl svarīgāk - arī šajās valstīs ES uzskata par drošības uzturētāju reģionā. Mums tas ir jāpatur prātā. Diemžēl daži 2008. gada 12. augusta un 8. septembra nolīgumu aspekti par karadarbības izbeigšanu nav ņemti vērā. Es zinu, ka Ženēvā ir paredzēts risināt sarunas, taču, iespējams, mums ir vēlreiz tam jāpievērš uzmanība mūsu divpusējās sarunās ar Krievijas Federāciju.
Otrs jautājums ir saistīts ar vīzām. Es piekrītu Malmström kundzei, kura teica, ka tā mēs varam satuvināt tautas un dot Eiropas iedzīvotājiem iespēju ceļot. Šāda iespēja noteikti ir jānodrošina arī Gruzijai, Armēnijai un Azerbaidžānai.
George Sabin Cutaş
(RO) Ņemot vērā to, cik svarīga ir ģeopolitiskā situācija Armēnijā, Gruzijā un Azerbaidžānā saistībā ar Eiropas Savienību, Turciju kā Eiropas Savienības kandidātvalsti, Krieviju un Irānu, ir ļoti svarīgi izstrādāt Eiropas stratēģiju attiecībā uz Dienvidkaukāzu, īpašu uzmanību pievēršot tam, lai veicinātu ekonomikas izaugsmi, politisko stabilitāti un cilvēktiesību ievērošanu.
Tirdzniecība ir viens no galvenajiem instrumentiem, kas ES ir pieejams šo mērķu sasniegšanai. Noslēdzot brīvās tirdzniecības nolīgumus ar šīm valstīm, palielinātos ārvalstu investīcijas, tiktu izveidotas jaunas darbavietas un tiktu veicināta ekonomikas izaugsme šajā reģionā. Eiropas Savienībai un Dienvidkaukāza reģiona valstīm ir kopīgs mērķis - energoapgādes drošības garantija.
Ir svarīgi uzlabot sadarbību energoapgādes jomā, pēc iespējas drīzāk noslēdzot Nabuko cauruļvada projektu un sniedzot ES atbalstu projektiem energoapgādes jomā, kuri veicina energoefektivitāti un alternatīvo enerģijas avotu attīstību Dienvidkaukāzā.
Paweł Robert Kowal
(PL) Kā uzsvēra ziņojuma autori, Gruzija un Armēnija dinamiski un veiksmīgi īsteno Eiropas stratēģiju - kaimiņattiecību politikas stratēģiju. Mums ir attiecīgi jārīkojas un katrā gadījumā jāņem vērā atsevišķo Kaukāza reģiona valstu specifiskās iezīmes. Katrā valstī šī stratēģija ir jāīsteno transporta, dabiskās vides, kultūras un sabiedrības jomā.
Priekšsēdētāja kungs! Runājot par Dienvidkaukāzu, ļoti bieži tiek minēti "iesaldētie” konflikti un etniskās problēmas. Ļoti labi, ka mēs šīs lietas pārrunājam, taču pareizāk būtu, ja, ņemot vērā problēmas Dienvidkaukāzā, Eiropas Savienība palīdzētu šīs valstis modernizēt un pārveidot tā, lai mazinātu konfliktus.
Šajās debatēs mēs ļoti bieži aizmirstam, ka Gruzijā tikko beidzās karš. Mēs domājam, kā rīkoties tālāk. Ja mēs vēlamies panākt to, lai Kaukāza reģionā nenotiktu karadarbība, mums ir jāpalīdz modernizēt šīs valstis, jo Gruzijā, kā arī Armēnijā un Azerbaidžānā pēdējos gados ir novērota strauja ekonomikas izaugsme, un tāpēc šīm valstīm pienākas mūsu palīdzība. Paldies!
Andrey Kovatchev
(BG) Priekšsēdētāja kungs! Es atzinīgi vērtēju Kirilov kunga ziņojumu, kurā ir uzsvērts tas, cik svarīgi ir Eiropas Savienībai aktīvi iesaistīties notikumos Dienvidkaukāzā, kas no ģeopolitiskā viedokļa ir ļoti svarīgs reģions. Uzlabot situāciju Dienvidkaukāzā ir ieinteresētas gan kaimiņvalstis Melnās jūras reģionā, attiecībā uz kurām Eiropas Savienība diemžēl vēl nav izstrādājusi skaidru stratēģiju, ko mēs varētu izskatīt tuvākajā laikā, gan Eiropas Savienība kopumā.
Mani uztrauc tas, ka tiek atlikta to protokolu ratifikācija, ko pagājušā gada oktobrī parakstīja Turcija un Armēnija. Manuprāt, nevienai no pusēm nevajadzētu izvirzīt noteikumus attiecībā uz šo protokolu ratifikāciju, kas ir izdevīgi gan Turcijai, gan Armēnijai. Kā ziņojumā pareizi minēts, sarunas starp Armēniju un Turciju par atvērtām robežām un diplomātiskām attiecībām un sarunas EDSO Minskas grupā saistībā ar situāciju Kalnu Karabahā ir jāskata atsevišķi.
Eiropas Savienībai noteikti ir aktīvāk jāiesaistās turpmākos pasākumos saistībā ar Kalnu Karabahas konflikta risināšanu. Ņemot vērā mūsu pieredzi Balkānu reģionā un nesen arī Gruzijā, Eiropas Savienība ir izdevīgā situācijā, lai būtiski ietekmētu situāciju šajā reģionā. Mūsu interesēs ir panākt to, lai Dienvidkaukāzs būtu stabils, drošs un turīgs reģions, un ir pienācis pēdējais laiks mums uzņemties atbildību.
Lisabonas līgums nodrošina Eiropas Savienībai pamatu, lai tā kļūtu par īstu pasaules mēroga dalībnieku. Kā piemēru var minēt to, ka Minskas grupā kādreiz ietilpa arī Eiropas Savienība, ne tikai atsevišķas dalībvalstis.
Priekšsēdētājs
Dāmas un kungi! Ir iesniegti astoņi lūgumi uzstāties brīvā mikrofona procedūras ietvaros. Ir pārāk maz laika, lai visiem dotu iespēju izteikties, jo mums ir jābalso. Tāpēc es aicināšu uzstāties tikai sešus deputātus.
Andrzej Grzyb
(PL) Ziņojums par Dienvidkaukāzu ir labs. Es vēlos uzsvērt, ka šajā ziņojumā īpaša uzmanība ir pievērsta Eiropas Savienībai kā starpniekam un vērtību uzturētājam, bet galvenokārt kā institūcijai, kas veicina sadarbību starp šā reģiona valstīm. Galvenās problēmas, kas mums ir jārisina, ir šo valstu teritoriālā integritāte un tas, kā stiprināt šo valstu ekonomiku. Šādi Eiropas Savienība šīm valstīm var palīdzēt.
Es vēlos uzsvērt, ka viena no galvenajām problēmām ir neatrisinātais bēgļu jautājums. Posselt kungs par to jau runāja. Manuprāt, ir jākaunas, ka mūsdienās nav iespējams atrisināt šo problēmu. Manuprāt, šā ziņojuma trūkums ir tāds, ka tajā nav atsauces uz Vispārējo konvenciju par nacionālo minoritāšu aizsardzību, lai gan visas šā reģiona valstis šo konvenciju ir parakstījušas. Liels paldies!
Ioan Mircea Paşcu
Priekšsēdētāja kungs! Šodien mēs diskutējam par ļoti svarīgu un labi sagatavotu ziņojumu par svarīgu teritoriju ES tuvumā - Dienvidkaukāzu. Šajā reģionā tiek veiksmīgi atbalstīti ieteikumi attiecībā uz ES drošības stratēģiju. Šis reģions atrodas stratēģiski izdevīgā vietā, tas nodrošina naftas un gāzes transportu no Kaspijas jūras uz ES, un šajā reģionā ir lielas resursu rezerves. Tāpēc mums šim jautājuma ir jāpievērš īpaša uzmanība un ir jārīkojas. Bet tieši tādēļ, ka šis reģions ir stratēģiski svarīgs, turklāt arī energoapgādes jomā, to būtiski apdraud citas lielvaras, kuras izmanto šķelšanos un "iesaldētos” vai "atkausētos” konfliktus šajā reģionā.
Ja ES vēlas pilnīgi izmantot Dienvidkaukāza potenciālu, tai ir jāsadarbojas, nevis jādarbojas neatkarīgi un tai ir jādarbojas apņēmīgāk pat tad, ja šāda rīcība citiem nav pa prātam. Lai to panāktu, mums ir nepieciešama stratēģija.
Graham Watson
Priekšsēdētāja kungs! Es apsveicu Kirilov kungu un Kazak kungu par paveikto darbu.
Vērtējot mūsu attiecības tikai no tā aspekta, ka mums ir nepieciešama nafta un gāze, mēs palielināsim spriedzi un nevarēsim garantēt drošību citās jomās. Mūsu īstenotās politikas prioritātei ir jābūt nepieciešamībai Dienvidkaukāzā nodrošināt mieru un veicināt ekonomikas izaugsmi; tas ietver sadarbību ar NATO, lai šis aspekts tiktu ņemts vērā jaunajā stratēģiskajā koncepcijā, sadarbojoties ar šā reģiona lielvarām - Krieviju un Turciju -, lai paplašinātu nolīgumu un apliecinātu draudzīgu attieksmi pret iedzīvotājiem, noslēdzot asociācijas nolīgumus, ieviešot bezvīzu režīmu utt.
Mums būtu jāatbalsta arī Medvedev kunga un Yanukovich kunga paziņojumi par Moldovu, kas parāda to, cik labus rezultātus var panākt ar diplomātiju, un es apsveicu komisāru Füle par Austrumu partnerības līdzšinējo izstrādi. Es ceru, ka, tiklīdz Eiropas Savienība izstrādās kopīgu ārpolitikas un drošības politiku, tā aktīvāk iesaistīsies visās jomās, veidojot attiecības ar Melnās jūras reģiona valstīm.
Cristian Dan Preda
(RO) Arī es vēlos apsveikt Kirilov kungu un pateikties viņam par sadarbību ziņojuma izstrādes procesā. Es vēlos uzsvērt divas lietas. Pirms brīža Bernd Posselt sacīja, ka šā reģiona valstīm ir jāsadarbojas. Lai šīs valstis varētu sadarboties, Azerbaidžānā, Gruzijā un Armēnijā ir jāvalda tiesiskumam un šīm valstīm ir jābūt prognozējamām un plurālistiskām. Ja tas tā būtu, ES būtu ieguvēja.
Otrs jautājums, protams, ir saistīts ar energoapgādi. Es vēlos uzsvērt Gruzijas un Azerbaidžānas nozīmi energoresursu tranzīta jomā un attiecībā uz energoapgādes resursu diversifikāciju. Taču es vēlos norādīt, ka tas ir labi, ka šajos projektos, tostarp projektos transporta jomā, iesaistīsies arī Armēnija. Šajā jautājumā galvenais ir pārredzamība.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Lai mazinātu Eiropas atkarību no Krievijas energoapgādes jomā, mums dabas gāze būtu ES jāieved no Kaspijas jūras baseina, šķērsojot Dienvidkaukāza reģionu. Tādējādi Kaukāza reģionam būtu liela ietekme. Šis reģions ir pasaulē lielākais gāzes un naftas tirdzniecības punkts, tas ir arī Krievijas un Rietumvalstu interešu krustošanās punkts un reģions, ar kuru vēlas sadarboties pat Turcija. Papildus nolīgumiem naftas un gāzes transporta jomā Turcija vēlas noslēgt stabilitātes un sadarbības līgumu.
Arī ES interesēs ir nodrošināt stabilitāti Kaukāza reģionā, taču atbildība par to ir jāuzņemas Turcijai, jo pretējā gadījumā pievienošanās procesā var veidoties jaunas piederīgās teritorijas un var tikt izdarīts spiediens. Kā redzams piemērā ar Kipru, Ankara neizmanto visu savu ietekmi. Nemitīgie lielvaru strīdi par dabas gāzes piegādi Eiropā jau ir aizkavējuši vērienīgā Nabuko cauruļvada projekta izbūvi, kas jau pārāk ilgi atrodas plānošanas procesā. Es ceru, ka konkurējošais "South Stream” projekts būs veiksmīgāks, lai Kaspijas jūras reģionā iegūtie resursi nepazustu Ķīnā.
Jaroslav Paška
(SK) Vakar Armēnijas valdības pārstāvji mani brīdināja, ka ziņojumā par nepieciešamību pēc Eiropas stratēģijas attiecībā uz Dienvidkaukāzu saistībā ar konfliktu Kalnu Karabahā ir minēts kāds formulējums, kas ir pretrunā ES oficiālai nostājai, kas minēta deklarācijā, kuru pieņēma visu EDSO valstu ārlietu ministri, un deklarācijā, kuru EDSO ministri pieņēma 2009. gada 2. decembrī Atēnās.
Jo īpaši 8. un 10. punktā sniegtā informācija ir pretrunā Madrides principiem, par kuriem vienojās EDSO Minskas grupas parakstītājas puses. Ja šie punkti tiks apstiprināti pašreizējā redakcijā, tie var nopietni traucēt mierīgi risināt konfliktu Kalnu Karabahā.
Lai varētu izvērtēt minētās bažas, es ierosinu apsvērt kādu no divām iepriekš minētajām iespējām: dzēst strīdīgos ziņojuma punktus vai atlikt balsojumu par šo ziņojumu uz vēlāku laiku, dodot iespēju mūsu draugiem Kaukāza reģionā izteikt Eiropas Parlamentam savu viedokli par šo ziņojumu.
Štefan Füle
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Iepriekšējais runātājs Paška kungs pieminēja kādu ļoti svarīgu aspektu. Man ir trīs ļoti nelielas piebildes.
Pirmkārt, manuprāt, Austrumu partnerība ir veids, kā šīs trīs valstis tuvināt Eiropas Savienībai, un faktiski šīs valstis vēlas tuvināties tik, cik vien tas ir iespējams.
Otrkārt, manuprāt, mums ir visi nepieciešamie līdzekļi: asociācijas nolīgumi, ekonomikas integrācijas nolīgumi, mobilitāte (bezvīzu režīms) un pēdējais, bet ne mazāk svarīgais aspekts - citāda Eiropas Savienība; tāda Eiropas Savienība, kurā būtu apvienota Kopienas pieeja un kopējās ārpolitikas un drošības politikas pieeja.
Treškārt, es ceru, ka godājamie deputāti piedalīsies diskusijā par kaimiņattiecību paketi, kur mēs varētu arī pārrunāt to, vai jēdzienam "pēc iespējas tuvināties Eiropas Savienībai” būtu jāpiemēro konkrēta definīcija.
Evgeni Kirilov
referents. - Priekšsēdētāja kungs! Vēlreiz liels paldies par komentāriem un par produktīvo sadarbību. Paldies visiem par komentāriem un atbalstu, ko pauda lielākā daļa to kolēģu, kuri šeit uzstājās.
Es vēlos pateikties Starptautiskās tirdzniecības komitejas (INTA) atzinuma sagatavotājam Kazak kungam par šīs komitejas ierosinātajām konstruktīvajām idejām un ITRE komitejai par ieguldīto darbu un par tās ierosinājumiem, no kuriem daudzi ir ņemti vērā šajā ziņojumā. Es arī vēlos pateikties ārlietu (AFET) sekretariātam un daudziem ekspertiem, kā arī nevalstiskām organizācijām un citām organizācijām, kuras aktīvi darbojas šajā reģionā un kuras sniedza vērtīgu ieguldījumu un atbalstu.
Es tikai vēlos piebilst vienu lietu. Mums ir jāpiemēro tādi paši principi. Daži kolēģi izteica kritiku. Ir skaidrs, ka šis Parlaments noteikti mūs neatbalstīs attiecībā uz Gruzijas pašnoteikšanos un teritoriālo integritāti. Ir arī skaidrs, ka principu vispārēja piemērošana ir vislabākais pamats tam, lai sāktu veidot un nostiprinātu attiecības. Es ceru, ka Padome un Komisija ņems vērā Parlamenta ierosinājumus šajā jomā un izstrādās visaptverošu Eiropas stratēģiju attiecībā uz Dienvidkaukāzu, un es vēlos norādīt, ka komisārs Füle ļoti laikus devās vizītē uz šo reģionu.
Es lūdzu baronesi Ashton rīkoties tāpat un iesaistīties konflikta novēršanas procedūrā šajā reģionā. Mēs atzinīgi vērtējam un atbalstām lēmumu, ko Padome pieņēma pagājušajā nedēļā un kas paredz pieņemt sarunu direktīvas, lai vēlāk noslēgtu asociācijas nolīgumus ar šīm trim valstīm, un, mūsuprāt, ir ļoti svarīgi uzlabot līgumattiecības ar šīm trim valstīm. Tagad ir pienācis laiks aktīvāk īstenot pasākumus, lai mazinātu negatīvo ietekmi un spriedzes pieaugumu šajā reģionā. Pretējā gadījumā pastāv risks, ka mēs atkal iejauksimies tad, kad jau būs par vēlu. Mēs nedrīkstam gaidīt, kad tas atkārtosies.
Eiropa ir guvusi lielu mācību, un šī mācība ir integrācija. Tas ir vienīgais veids, kā garantēt ilgtspējīgu samierināšanos ar notikumiem pagātnē un ieguldīt labākā nākotnē.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Tagad pāriesim pie balsošanas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Elena Băsescu  
Pieņemot šo ziņojumu, Eiropas Parlaments apliecina to, cik Eiropas Savienībai ir svarīgs Dienvidkaukāza reģions, un nepieciešamību izstrādāt stratēģiju attiecībā uz šo reģionu. Visas trīs Dienvidkaukāza reģiona valstis - Gruzija, Armēnija un Azerbaidžāna - ir Melnās jūras reģiona sinerģijas un Austrumu partnerības dalībvalstis. Tādējādi mums ir pamats un instrumenti, kas ir nepieciešami, lai Eiropas Savienība aktīvāk iesaistītos notikumos šajā reģionā.
Eiropas Komisijai ir jāizstrādā konkrētas iniciatīvas sadarbībai šādās jomās: energoapgādes drošība, transports, ekonomikas attīstība un vides aizsardzība. Dienvidkaukāza reģions ir īpaši svarīgs dienvidu koridoram un tādējādi energoapgādes drošībai visā Eiropā. Rumānija piedalās speciālos projektos, kuru mērķis ir attīstīt dienvidu koridoru.
Šajā ziņojumā manis pārstāvētā valsts, kā arī Gruzija un Azerbaidžāna parakstīja nolīgumu ar Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteju (AGRI). Šis nolīgums paredz divu sašķidrinātas dabas gāzes termināļu būvniecību divās Melnās jūras ostās, vienu Gruzijā un vēl vienu Konstancā, Rumānijā. Es vēlos uzsvērt, ka mēs nedrīkstam ignorēt "iesaldētos” konfliktus šajā reģionā, jo situācija var pasliktināties, un tas destabilizētu stāvokli šajā reģionā.
Tunne Kelam  
rakstiski. - Lai atrisinātu situāciju Dienvidkaukāzā tagad ir īpaši nepieciešama Eiropas Parlamenta aktīva pieeja, jo ir stājies spēkā Lisabonas līgums, kas dod ES pilnvaras daudz vairāk iesaistīties darbībā šajā reģionā. Vērienīgais Krievijas militāro spēku iebrukums Gruzijas teritorijā 2007. gada augustā dramatiski apliecināja, ka, ja attiecīgajā teritorijā nav aktīvi pārstāvēta kāda lielvara, piemēram, ES, tā dēvētie "iesaldētie” konflikti var viegli izraisīt postošus konfliktus reģionālā mērogā. 2007. gadā ES un NATO nebija gatavas konkrētajam situācijas pavērsienam. Ņemot vērā Austrumu kaimiņattiecību politiku, ES ir ļoti labā situācijā, lai palīdzētu stiprināt uzticību, veicinātu reorganizāciju un atjaunotu kārtību. Vispirms ir jāpalielina ES ietekme šajā reģionā. Mēs pilnīgi atbalstām mūsu īpašā pārstāvja Peter Semneby konstruktīvo misiju, taču mēs nedrīkstam īstenot tikai uzraudzības misijas. Turklāt EUMM joprojām nedrīkst iebraukt Krievijas kontrolētajos separātistu apgabalos, un tas ir 2007. gada nolīgumu pārkāpums. Šī situācija ir neciešama un pazemojoša. Mēs varam turpināt sadarbību ar Krievijas varas iestādēm tikai tādā gadījumā, ja tās pilnīgi pildīs savas saistības.
Marek Siwiec  
Konflikti Dienvidkaukāzā ir sasnieguši ļoti bīstamu robežu, un mēs esam pieraduši pie domas, ka tos atrisināt nav iespējams. Visu pasākumu - īstu vai neīstu - vienīgais mērķis ir aizēnot sarunas, un tā noteikti nav pareizā pieeja, lai atrisinātu šos konfliktus. Tas attiecas uz domstarpībām teritoriālos jautājumos starp Gruziju un Krieviju, un zināmā mērā arī uz Kalnu Karabahu.
Manuprāt, situācijas attīstība starp divām no šīm valstīm - Armēniju un Azerbaidžānu -, kuras saskaņā ar Austrumu partnerības un Eiropas kaimiņattiecību politiku ir mūsu partneri, nav pieņemama, jo tiek uzskatīts, ka šos konfliktus atrisināt nav iespējams.
Eiropas Savienībai, saskaņojot savu darbību ar Krieviju, kas šajā jautājumā ir ļoti svarīgs partneris, ir jāpanāk tādi apstākļi, lai puses skaidri paustu savu nostāju. Galvenokārt tas paredz tām valstīm, kuras vēlas iestāties ES, skaidri norādīt, ka teritoriālo problēmu atrisināšana un vismaz daļēja bēgļu problēmas atrisināšana ir pamatnosacījumi tam, lai tuvākā vai tālākā nākotnē tiktu nopietni apsvērta doma par šo valstu iekļaušanu ES sastāvā.
Manuprāt, turpmākie notikumi un tas, kā tiks risināts konflikts Kalnu Karabahā, ir apliecinājums iesaistīto pušu attieksmei pret Eiropas prasībām un tam, kā tās apliecina savu uzticamību šajā jomā.
Indrek Tarand  
rakstiski. - Ir pēdējais laiks pārrunāt stratēģiju attiecībā uz Kaukāza reģionu, un šajā stratēģijā nedrīkst ignorēt nepatīkamos notikumus, kuros ir iesaistīta Ukraina un Krievija. Runa ir par Sevastopoles jūras karabāzes nomas līguma pagarināšanu līdz 2050. gadam. Krievijas vadības apgalvojumi, ka Melnās jūras flote nekādā gadījumā netiks izmantota pret kaimiņvalstīm, neizklausās pārāk ticami. Tad kāpēc šī flote tur ir nepieciešama? Vai tādēļ, lai izklaidētu bērnus un pensionārus Krimā? Ceterum censeo, Francija ir nolēmusi Krievijai pārdot Mistral klases karakuģi, un, mūsuprāt, Francija šo lēmumu rūgti nožēlos.
