Diverse
Mario Mauro
(IT) Dle președinte, vorbesc ținând seama de articolul 173 din Regulamentul de procedură. În această seară, Curtea Supremă din Brazilia a refuzat extrădarea criminalului în serie, Cesare Battisti.
Nu mai puțin de două rezoluții ale acestei Camere au solicitat decizia contrară. Așadar, doresc să îmi exprim, pe lângă propria dezamăgire, și speranța că Biroul Parlamentului va scrie autorităților braziliene pentru a transmite dezamăgirea întregului Parlament European și, mai ales, pentru a ne exprima compasiunea și solidaritatea față de familiile victimelor, care așteaptă dreptate de treizeci de ani.
Președinte
Sunt recunoscător pentru intervenția aptă a dlui Mauro. (Dl Borghezi vorbește fără microfon). Consider că întreaga Cameră îmi împărtășește dezamăgirea și amărăciunea profundă față de deciziile luate, așadar nu pot decât să repet ceea ce Parlamentul a transmis în mod clar, de cel puțin două ori, cu privire la această chestiune. Să transmitem autorităților braziliene indignarea noastră în acest spirit al dezamăgirii și în acest mod atât de clar.
Licia Ronzulli
(IT) Dle președinte, nu am nevoie decât de câteva secunde pentru a transmite urările mele de bine dnei Weisberger, care a devenit recent mamă și care este prezentă aici alături de fiica ei, precum și celorlalte doamne din această Cameră care au devenit recent mame, celor care vor deveni mame și celor care, la fel ca și mine, muncesc mult pentru a fi mame bune și buni parlamentari.
Este încântător să văd cum această Cameră a fost însuflețită de simboluri ale speranței, dar ( vorbitoarea a fost întreruptă de agitația din Cameră). Solicit toată atenția dvs. pentru că este important și mă simt obligată să vă spun ce gândesc. Să vedem dacă reușiți să fiți mai maturi, dat fiind faptul că în ultimele zile am auzit, din păcate, remarci precum "Parlamentul nu este un loc de joacă. Nu este o grădiniță. Afară cu copiii, afară cu mamele.” S-a spus că "prezența copiilor conferă o imagine proastă deputaților”, ceea ce este și mai grav.
Întrucât elaborăm deseori legi privind concilierea vieții profesionale cu viața privată, este cu adevărat absurd ca astfel de remarci să fie făcute în această Cameră, cu atât mai mult atunci când acestea sunt făcute de către femei.
