Monitorizarea planurilor naţionale de acţiune pentru eficienţă energetică: o primă evaluare (prezentare succintă)
Preşedintele
Aţi remarcat că am redus puţin iluminatul în Cameră. Îmi imaginez că este bine să facem economie de energie.
Acest lucru se potriveşte foarte bine, având în vedere că următorul punct pe ordinea de zi este o scurtă prezentare a raportului întocmit de dl Gyürk, în numele Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie, referitor la monitorizarea planurilor naţionale de acţiune pentru eficienţă energetică: o primă evaluare.
András Gyürk
Mulţumesc pentru că mi-aţi acordat cuvântul, domnule preşedinte. Domnule comisar, criza gazelor naturale din ianuarie a avut, cu certitudine, un rezultat pozitiv. A resuscitat dialogul privind politica energetică în fiecare stat membru.
În mod similar, în Parlamentul European, au avut loc diverse dezbateri cu privire la rute de transport alternative, extinderea capacităţilor de stocare, precum şi rolul viitor al energiei nucleare. Cu toate acestea, am acordat în mod injust o atenţie redusă eficienţei energetice. Sunt deosebit de încântat că raportul referitor la planurile naţionale de acţiune pentru eficienţă energetică a oferit ocazia dezbaterii acestui subiect în ultimele câteva săptămâni.
Semnificaţia eficienţei energetice rezidă în abilitatea acesteia de a obţine rezultate perceptibile mai repede decât prin alte mijloace. După cum a subliniat recent comisarul pentru energie Andris Piebalgs, măsurile Uniunii Europene privind aparatele în modul oprit ar putea reduce pierderile în regimul standby cu echivalentul consumului anual de energie al Ungariei.
Nu putem accentua suficient faptul că eficienţa energetică poate remedia toate problemele privind politica energetică. Înainte de toate, poate contribui la reducerea dependenţei energetice a Europei de ţări terţe. În plus, eficienţa energetică poate avea o influenţă pozitivă asupra competitivităţii industriei europene şi poate reduce sarcina asupra mediului. Să ne amintim, de asemenea, că îmbunătăţirea eficienţei energetice poate reduce sarcina asupra consumatorilor celor mai vulnerabili.
Bineînţeles, există diferenţe semnificative între statele membre în ceea ce priveşte situaţia, potenţialul şi iniţiativele legislative. Prin urmare, suntem de acord cu Directiva UE din 2006 care prevede ca statele membre să sintetizeze în planuri de acţiune naţionale măsurile planificate pentru îmbunătăţirea eficienţei energetice.
În prezentul raport, am încercat să formulăm concluzii generale privind planurile de acţiune menţionate anterior. În acelaşi timp, scopul nostru a fost să definim etape viitoare necesare în legislaţia Uniunii Europene. Aş dori să atrag atenţia asupra unor puncte esenţiale din raport.
În primul rând, raportul solicită Comisiei să adopte măsuri ferme împotriva întârzierilor în pregătirea planurilor naţionale de acţiune pentru eficienţă energetică. De data aceasta, trebuie să se analizeze minuţios dacă planurile sunt însoţite de măsuri practice adoptate de către statele membre. O deficienţă majoră a mai multor planuri naţionale de acţiune este că se îndepărtează foarte mult de politicile guvernamentale.
În al doilea rând, resursele dedicate îmbunătăţirii eficienţei energetice trebuie sporite atât la nivel naţional, cât şi comunitar. Ca urmare a crizei financiare, foarte puţini cetăţeni europeni îşi pot permite să investească în eficienţa energetică. Prin urmare, trebuie să se extindă, de îndată, proiectele existente de stimulare a eficienţei energetice. Astfel ne îndreptăm spre următorul buget comunitar pe şapte ani, în care trebuie să se acorde o atenţie sporită eficienţei energetice, iar reducerea impozitelor poate favoriza reale îmbunătăţiri.
În al treilea rând, Uniunea Europeană are nevoie în mod permanent de legislaţie în domeniul eficienţei energetice. Cred că recomandările Comisiei Europene au stabilit direcţia corectă în acest domeniu. De exemplu, s-ar putea face economii considerabile printr-o legislaţie mai strictă privind consumul de energie al imobilelor.
În al patrulea rând, guvernele naţionale trebuie să îşi asume un rol de pionierat în dezvoltarea unor soluţii referitoare la eficienţa energetică. Aceste eforturi ar trebui să fie oglindite în campanii extensive de educare. Consumatorii vor începe să investească în eficienţă energetică doar dacă sunt pe deplin conştienţi de beneficiile pe care aceasta le-ar aduce.
În cele din urmă, aş dori să vă mai împărtăşesc un gând. Convingerea mea este că eficienţa energetică nu poate fi tratată ca o cauză de categoria a doua nici chiar în timp de recesiune. În plus, programele privind eficienţa energetică pot crea sute de mii de locuri de muncă în Europa. Într-un an caracterizat prin concedieri masive, acest aspect este foarte relevant.
Janez Potočnik
membru al Comisiei. -Domnule preşedinte, salut ocazia de a mă adresa în această perioadă de sesiune a Parlamentului European în care se dezbate, printre altele, subiectul evaluării de către Comisie a planurilor naţionale de acţiune pentru eficienţă energetică (PNAEE), care a fost prezentat în pachetul celei de-a doua revizuiri strategice a politicii energetice din noiembrie 2008 şi în comunicarea Comisiei din ianuarie 2008.
O sinteză tehnică mai detaliată a evaluării de către Comisie a PNAEE va fi prezentată în documentul PNAEE al Comisiei în această primăvară.
Prin urmare, aş dori să-i mulţumesc raportorului, domnul Gyürk, pentru munca depusă, precum şi Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie (ITRE) pentru dezbaterile şi observaţiile sale valoroase.
În ultimii câţiva ani, Comisia a afirmat foarte clar că eficienţa energetică este prioritatea majoră a politicii energetice a Uniunii Europene şi un element de bază pentru îndeplinirea obiectivelor pentru anul 2020, iar planurile naţionale de acţiune pentru eficienţă energetică joacă un rol central în această privinţă. Directiva privind eficienţa energetică la utilizatorii finali şi serviciile energetice prevede, după cum se ştie, obligaţia statelor membre de a prezenta aceste planuri de acţiune şi de a expune, în practică, modul în care preconizează să-şi îndeplinească obiectivele naţionale de eficienţă energetică.
Termenul iniţial de prezentare a planurilor de acţiune de către statele membre a fost 30 iunie 2007, dar, după cum ştiţi, multe state membre au întârziat, din nefericire. Comisia a primit ultimele PNAEE în iunie 2008.
În această etapă, Comisia a terminat toate evaluările individuale şi a trimis scrisori în care sunt prezentate rezultatele respectivelor evaluări tuturor statelor membre. În continuare, au avut loc o serie de reuniuni bilaterale şi mai multe state membre au declarat că ar dori să-şi îmbunătăţească PNAEE în următoarele câteva luni. După cum au remarcat membrii Comisiei ITRE, primele planuri naţionale de acţiune pentru eficienţă energetică s-au dovedit un exerciţiu foarte folositor. Într-adevăr, pentru prima dată, multe state membre au pregătit planuri de acţiune cuprinzătoare privind economiile de energie. Multe state au confirmat că au constatat faptul că efortul intersectorial necesar pentru a le pregăti este foarte util.
În temeiul Directivei privind serviciile energetice, PNAEE au doar un rol limitat. Cu toate acestea, în comunicarea din noiembrie 2008 şi în alte declaraţii recente, Comisia a încurajat mereu statele membre să extindă rolul planurilor de acţiune în cauză.
Comisia va pregăti un nou Plan de acţiune al Uniunii Europene pentru economii de energie care va consolida şi va orienta mai bine acţiunile Uniunii Europene, ajutând statele membre, întreprinderile şi cetăţenii europeni să economisească energie într-un mod rentabil.
În raportul dumneavoastră, aţi solicitat Comisiei să propună un obiectiv cu caracter obligatoriu pentru economiile de energie. După cum ştiţi, obiectivul actual de economisire a energiei, şi anume o economisire de 20% a energiei primare până în 2020, nu reprezintă astăzi un obiectiv obligatoriu. Cu toate acestea, Comisia crede că putem atinge obiectivul de 20%, cu pachetul privind clima şi energia, precum şi cu propunerile din cea de-a doua revizuire strategică a politicii energetice.
Raportul domnului Gyürk propune, în mod corect, creşterea ajutorului financiar. Comisia a recunoscut aspectele financiare legate de economiile de energie în Planul european de redresare economică din 26 noiembrie 2008 şi în alte eforturi coordonate, care au drept scop crearea de locuri de muncă, adesea în întreprinderi mici şi mijlocii, având în vedere că investiţiile în eficienţă energetică, în special în clădiri, sunt în mare măsură legate de proiecte de renovare la scară mică.
În concluzie, aş dori să reamintesc faptul că în timpul mandatului acestei Comisii, liderii Uniunii Europene şi-au asumat un angajament real în vederea promovării eficienţei energetice. Stimularea investiţiei în eficienţă energetică şi în noi tehnologii aferente aduce o contribuţie esenţială la dezvoltarea durabilă şi siguranţa aprovizionării. Eficienţa energetică are un impact mai larg, care transcende politica energetică. Are un efect pozitiv asupra economiei Uniunii Europene în general: creşterea eficienţei ajută la crearea de noi locuri de muncă, stimulează creşterea economică şi ameliorează competitivitatea. După cum aţi afirmat în mod just, este exact ceea ce ar trebui să facem în aceste vremuri dificile şi frământate.
Preşedintele
Declar încheiat acest punct de pe ordinea de zi.
Votul va avea loc joi, 19 februarie 2009.
Declaraţii scrise (articolul 142 din Regulamentul de procedură)
Šarūnas Birutis  
Este limpede că preţurile petrolului scad în prezent, dar, de îndată ce actuala criză economică va trece, preţurile vor creşte din nou. Prin urmare, permiteţi-mi să vă reamintesc că este important să se diversifice mai mult sursele de energie şi rutele de aprovizionare în Uniunea Europeană, cu scopul de a reduce efectele negative care pot apărea din cauza unei viitoare crize a petrolului.
Dependenţa statelor membre ale Uniunii Europene, în special a "insulelor energetice”, faţă de importul aprovizionărilor cu energie şi de infrastructurile existente variază. Putem vorbi despre o piaţă energetică unică, dacă, de exemplu, statele baltice, inclusiv Lituania, sunt insule energetice? Incapacitatea Europei de a avea un discurs unitar în relaţiile cu principalii furnizori de energie este, de asemenea, o problemă spinoasă. Pe hârtie, creăm o politică energetică europeană ambiţioasă, dar, în practică, predomină în continuare politica energetică bilaterală. Stimaţi membri ai Uniunii Europene, politizarea sectorului energetic nu contribuie la stabilitate. Am putea şi ar trebui să încercăm să schimbăm situaţia prin diversificare şi solidaritate. Trebuie să completăm relaţiile energetice lipsă şi să instituim un mecanism de coordonare la nivelul Uniunii Europene, menit să reacţioneze la crize similare. Este esenţial ca statele membre, care depind cel mai mult de aprovizionările cu energie, să dispună de rezerve suficiente. Nu trebuie doar să luăm în considerare măsuri pe termen scurt pentru siguranţa aprovizionării cu energie, ci trebuie să avem în vedere şi perspectiva pe termen lung. În schimb, Europa trebuie să diversifice sursele de energie şi să îmbunătăţească siguranţa aprovizionării.
Cristian Silviu Buşoi  
în scris. - Eficienta energetica este cu atat mai importanta in prezent cu cat ne confruntam cu reale provocari privind aprovizionarea UE cu energie si cu cat trebuie sa facem eforturi mai consistente pentru reducerea emisiilor de dioxid de carbon. Sustin o abordare a problematicii eficientei energetice coerenta cu celelalte politici ale UE, in special cu pachetul pentru combaterea schimbarilor climatice si cu imperativul de diversificare a surselor de energie.
Cred cu tarie ca trebuie sustinut sectorul R&D intrucat acesta poate avea o contributie semnificativa la cresterea eficientei energetice. Comisia si guvernele S.M. ar trebui sa sprijine mai puternic proiectele menite sa sporeasca eficienta energetica, fie ca vorbim de investitii pentru un transport public cat mai eficace dpdv. energetic, de izolarea imobilelor s.a. Cred ca resursele guvernelor ar trebui sa se canalizeze mai degraba in aceasta directie decât înspre subvenţionarea preţului la energie, intrucat aceste proiecte vin totodata in sprijinul consumatorilor vulnerabili fata de cresterea pretului la energie.
Solicit, aşadar, S.M. să vină cu planuri de acţiune eficiente si realiste, să informeze cât mai bine cetăţenii privitor la eficienţa energetică şi să coopereze prin schimburi de bune practici, iar Comisiei, să vină în sprijinul autorităţilor naţionale în special prin asistenţa tehnică.
Daniel Petru Funeriu  
în scris. - Eficienţa energetică a clădirilor este o preocupare deosebit de relevantă pentru ţări care au moştenit un mare număr de clădiri construite după standarde joase în perioada comunistă.
Chem, cu această ocazie, Comisia să stabilească instrumente de finanţare şi proceduri eficiente pentru reabilitarea termică a acestor clădiri, în acord cu ţinta de creştere a eficienţei energetice în UE cu 20% până în 2020.
Iosif Matula  
în scris. - Eficienţa energetică reprezintă unul dintre obiectivele majore ale Uniunii Europene, îndeplinirea acestuia fiind un pas important realizarea dezvoltării durabile. De aceea, alături de efortul statelor membre de a se implica activ în promovarea politicilor de eficientizare a consumului energetic, trebuie să existe şi o coordonare la nivel comunitar pentru a se obţine rezultate mult mai bune.
O modalitate de realizare a eficienţei energetice constă în izolarea termică a locuinţelor. Un studiu arată că la nivel comunitar există posibilitatea de reducere a pierderilor de energie cu aproximativ 27%, ceea ce implicit înseamnă o reducere a cheltuielilor pe care cetăţenii sunt nevoiţi să le suporte.
O problemă cu care se confruntă comunităţile locale ce îşi propun realizarea unui proiect de reabilitare a locuinţelor constă în demersul complex pe care acestea trebuie să îl urmeze. De aceea, măsurile ce vor fi luate în viitor trebuie să aibă în vedere simplificarea acestor proceduri. Eficientizarea utilizării energiei prin izolarea clădirilor trebuie să vizeze şi categoriile sociale defavorizate şi astfel să ducă la consolidarea principiului solidarităţii în Europa.
Anni Podimata  
Experienţa primei evaluări a planurilor naţionale de acţiune demonstrează, în practică, faptul că situaţia din Uniunea Europeană nu a ajuns la maturitatea la care măsurile de promovare a eficienţei energetice să poată fi susţinute. O importantă deficienţă a primelor planuri naţionale de acţiune pentru eficienţă energetică, în afară de întârzierea considerabilă a depunerii acestora de către unele state membre, inclusiv Grecia, este faptul că planurile ambiţioase nu sunt însoţite de propuneri practice clar definite, cu valoare adăugată, în ciuda faptului că, în conformitate cu cifrele recente publicate de Comisia Europeană, dacă s-ar atinge obiectivul de economisire a energiei de 20%, Uniunea Europeană ar folosi cu aproximativ 400 Mtep mai puţină energie primară şi emisiile de CO2 ar scădea cu 860 Mt.
În consecinţă, nu s-a înţeles pe deplin potenţialul pe care promovarea eficienţei energetice ni-l oferă, mai ales într-un timp de recesiune economică, ca cea prin care trecem în prezent. Uniunea Europeană ar trebui să întreprindă, fără întârziere, includerea eficienţei energetice în toate politicile sale sectoriale, cu propuneri clare şi măsuri de sprijin, şi creşterea asistenţei comunitare în această direcţie. Eficienţa energetică este un element esențial, ca urmare a adoptării pachetului privind schimbările climatice şi poate garanta securitate energetică, o reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră şi revigorarea economiei europene.
