Securitatea energetică (Nabucco şi Desertec) (dezbatere) 
Preşedintele
Următorul punct pe ordinea de zi îl reprezintă declaraţia Comisiei privind securitatea energetică în ceea ce priveşte proiectele Nabucco şi Desertec.
Andris Piebalgs
membru al Comisiei, -Dle preşedinte, problema energiei va continua să fie, fără îndoială, un punct de interes pentru Parlament în următorii cinci ani. În acelaşi timp, în ultimii cinci ani am înregistrat progrese semnificative în ceea ce priveşte elaborarea unei politici energetice europene robuste, care se îndreaptă în trei direcţii: securitatea aprovizionării, durabilitatea şi competitivitatea.
Pentru a atinge aceste obiective, dimensiunea externă este un aspect extrem de important, din două motive. În primul rând, dependenţa UE de importuri - în prezent, 50% din resursele energetice provin din afara Uniunii Europene, iar tendinţa este ca acest procent să crească.
În al doilea rând, chestiuni legate de durabilitate. Obiectivele privind schimbările climatice nu vor putea fi atinse niciunde în lume dacă energia nu va fi produsă prin metode mai curate şi dacă nu va fi utilizată într-un mod mai eficient. Din acest motiv, dialogul cu ţările producătoare, ţările de tranzit şi ţările consumatoare este crucial.
Cele două proiecte menţionate astăzi în plen sunt, într-un fel, complementare şi, în acelaşi timp, se încadrează foarte bine în strategia generală.
În primul rând, proiectul Nabucco. M-am întors ieri din Baku şi vă pot spune că suntem pe cale să finalizăm acest proiect. Am înregistrat progrese semnificative în luna iulie a acestui an. Patru state europene au semnat cu Turcia un acord interguvernamental, ceea ce înseamnă că anul viitor am putea deja lua o decizie privind investiţia finală pentru a putea obţine, până în anul 2014, aprovizionarea cu gaze naturale.
Am identificat trei surse care sunt pregătite să aloce volume de gaze naturale. Este vorba, în primul rând, de Azerbaidjan, unde decizia finală privind investiţiile la Shah Deniz 2 trebuie luată cât mai repede, apoi există alte regiuni, din Turkmenistan şi Irak, acestea fiind, în prezent, cele mai mari surse de furnizare a gazelor.
Unde sunt dificultăţile? Întotdeauna apar dificultăţi legate de modul special în care acţionăm în domeniul energetic şi de felul în care sunt organizate multe dintre ţările producătoare. În Uniunea Europeană, proiectele sunt bazate pe industrie, ceea ce înseamnă că întotdeauna toate riscurile comerciale sunt calculate foarte precis. Ţările care posedă resurse s-ar aştepta la mai multe decizii progresiste. Acest lucru înseamnă, de exemplu, că, în cazul în care decide să construiască o conductă, UE construieşte conducta respectivă, iar după aceea noi ne obligăm să furnizăm gazul. Filozofiile sunt diferite. În acelaşi timp, se înţelege clar că toate companiile din Uniunea Europeană sunt pregătite să cumpere gaz, iar noi le venim în întâmpinare.
Cred că această chestiune a tranzitului este mai mult sau mai puţin rezolvată. Aşteptăm în continuare ratificarea acordului interguvernamental, însă nu mă aştept să apară prea multe dificultăţi. De asemenea, pentru a facilita achiziţionarea de gaz din regiunile care au adoptat metode speciale de vânzare a acestuia, dezvoltăm în prezent conceptul unei "corporaţii caspice de dezvoltare”, care ar reduce riscurile cu care s-ar putea confrunta companiile care cumpără gaz de la graniţa turkmenă, de exemplu, sau cele care investesc în zone unde riscurile politice şi economice sunt serioase.
Suntem pe drumul cel bun şi consider că acesta este un exemplu bun de cooperare între proiectele din domeniul industriei şi sprijinul politic din partea instituţiilor UE.
De asemenea, am alocat fonduri şi pentru Coridorul sudic, în special pentru proiectul Nabucco. Am lansat o invitaţie de depunere de oferte. În acest moment, nu pot spune dacă această iniţiativă a avut succes sau dacă a fost suficient de bună, însă măcar invitaţia a fost lansată.
Desertec este o altă iniţiativă industrială care se află în prezent într-un stadiu incipient. Este foarte interesant faptul că folosim potenţialul energiei solare din Africa şi îl transportăm în Uniunea Europeană, însă avem nevoie de anumite măsuri adiacente dacă vrem ca acest proiect să se materializeze.
În primul rând, vorbim de dezvoltarea tehnologică pe care am susţinut-o timp de mulţi ani. O mare centrală termică care foloseşte energia solară concentrată va fi inaugurată luna aceasta la Sevilia. Aceasta este una dintre tehnologiile care ar putea fi folosite în cadrul proiectului Desertec şi cred că, fără sprijin din partea UE, nu am fi înregistrat progrese atât de mari în privinţa acestei tehnologii.
În al doilea rând, este nevoie să colaborăm cu partenerii, pentru că este foarte clar că nu putem spune doar: vă vom acapara teritoriul, vom instala panouri solare şi vom transporta energia electrică în Uniunea Europeană. Ar trebui ca aceste proiecte, în cazul în care se vor materializa, să fie deţinute în comun. Din acest motiv, în luna octombrie vom participa, împreună cu ţări din zona mediteraneană şi din Golf, la o conferinţă pe tema utilizării surselor regenerabile de energie. Este evident faptul că, pentru reuşita proiectului Desertec este nevoie ca aceste proiecte să fie deţinute în comun, altfel rezultatele nu vor fi încununate de succes.
În cele din urmă, dar nu în ultimul rând, trebuie menţionat aspectul interconectării. Trebuie să facem deosebirea între două tipuri de interconectare. Unul dintre acestea se referă la filozofie şi la pieţe. De o bună bucată de timp sprijinim integrarea pieţelor din Africa de Nord. S-au înregistrat progrese, însă trebuie să întărim aceste măsuri. Al doilea tip se referă la interconectările fizice cu Uniunea Europeană, prin intermediul cablurilor.
Cred că Desertec se va realiza treptat. Nu va fi un proiect mare, însă cred că vor exista elemente care, în final, ar putea corespunde obiectivelor noastre: energie curată pentru ţările implicate şi exporturi suplimentare către Uniunea Europeană.
De asemenea, am furnizat stimulente comerciale. Odată cu directiva privind energia regenerabilă, am creat posibilitatea ca statele UE să investească în ţările terţe şi să transporte electricitate către Uniunea Europeană, astfel încât obiectivul va fi îndeplinit cu ajutorul energiei produse în ţara terţă respectivă.
Acestea fiind spuse, în acest moment este foarte dificil să precizăm un termen de realizare a proiectului Desertec. Este vorba de o iniţiativă nouă, care se află încă la început şi nu putem spune că Desertec face parte din strategia noastră privind securitatea aprovizionării. Este o mişcare promiţătoare spre o strategie privind schimbările climatice pe care trebuie să o promovăm, însă pentru securitatea aprovizionării există proiectul Nabucco, iar în acest moment este prea devreme pentru a ne putea baza pe Desertec.
Aş dori să închei spunând că cele mai bune măsuri de garantare a securităţii aprovizionării pe care le putem lua se află în interiorul Uniunii Europene. Acest parlament a sprijinit foarte mult eficienţa energetică. Aceasta nu este legată doar de schimbările climatice. Este, de fapt, un element extrem de important în cadrul securităţii aprovizionării. Aş spune că este un aspect mai important decât proiectele Desertec şi Nabucco, gazoductul South Stream şi gazoductul Nord Stream la un loc. De fapt, este cel mai important element. În prezent, se poartă discuţii cu Consiliul în privinţa a trei instrumente juridice şi aş dori să subliniez faptul că este necesar să fim ambiţioşi şi să avem succes în această privinţă.
Cât despre energia regenerabilă, sunt foarte recunoscător pentru sprijinul pe care acest parlament l-a acordat planului de redresare şi sunt optimist în ceea ce priveşte lucrurile pe care le-am auzit despre cererile depuse privind folosirea energiei eoliene offshore. Se pare că vor fi utilizate toate fondurile alocate sprijinirii acestui tip de energie. Finanţarea nu vine doar din partea UE, pentru că pachetul general se ridica la aproximativ 600 de milioane de euro, însă valoarea totală a proiectului este de 4 miliarde de euro, prin urmare cea mai mare investiţie vine din industrie. Cred că este o combinaţie foarte bună, întrucât energia regenerabilă conferă totodată şi securitatea aprovizionării.
În cele din urmă, dar nu în ultimul rând, ştiu că uneori există o problemă în ceea ce priveşte captarea şi stocarea carbonului (CSC). De obicei, CSC este necesară din două motive. În primul rând, ca răspuns global în faţa schimbărilor climatice, însă, din alt punct de vedere, vom utiliza şi cărbune şi lignit pentru a asigura securitatea aprovizionării. S-au înregistrat progrese semnificative şi în ceea ce priveşte cererile privind finanţările acordate în temeiul planului de redresare, prin urmare, după părerea mea, planul de redresare a avut succes. După anunţarea rezultatelor, va fi nevoie ca noi - Comisia, Consiliul şi Parlamentul - să revizuim felul în care fondurile UE trebuie orientate pentru a consolida securitatea aprovizionării în Uniunea Europeană. Cu siguranţă va fi nevoie de mult mai multe măsuri în acest sens.
Ioannis Kasoulides
în numele Grupului PPE. -Dle preşedinte, suntem cu toţii de acord să vorbim într-un singur glas şi să avem o politică externă comună privind securitatea aprovizionării cu energie.
Este binecunoscut faptul că mixul energetic şi aprovizionarea cu energie diferă de la un stat membru la altul, în funcţie de poziţia geografică şi de alţi factori distincţi. Prin urmare, diversificarea se aplică şi în ceea ce priveşte aprovizionarea.
Dacă este redirecţionată corespunzător, o reţea diversificată şi interconectată ar putea asigura cândva securitatea aprovizionării pentru toată lumea. Sprijinim necesitatea creării unui Coridor sudic, iar Nabucco este un proiect european comun.
Totuşi, trebuie găsite răspunsuri la anumite întrebări privind recentul acord semnat de dl Putin cu Turcia, privind cantitatea de gaz pe care Azerbaidjanul o va furniza în schimbul investiţiei, privind oferta făcută de Gazprom de a cumpăra toate exporturile Azerbaidjanului, privind stabilitatea aprovizionării din Irak şi privind promisiunea Rusiei de a furniza o cantitate dublă prin gazoductul South Stream.
Dialogul privind energia purtat cu Rusia reprezintă o necesitate bazată pe principiul pragmatic şi echitabil al securităţii aprovizionării şi al securităţii cererii. Toate celelalte aspecte geopolitice trebuie lăsate deoparte.
În privinţa solidarităţii, avem nevoie de planuri concrete pentru cazuri de urgenţă, precum stocarea şi noua tehnologie bazată pe GNL. Cipru, de exemplu, investeşte jumătate de miliard de euro în tehnologia bazată pe GNL şi regret faptul că Uniunea contribuie doar cu 10 milioane de euro.
Hannes Swoboda
în numele Grupului S-D-(DE)Dle preşedinte, dle comisar, vă mulţumesc pentru raportul dvs. Problema securităţii aprovizionării cetăţenilor noştri devine din ce în ce mai importantă. În special în acest sens, portofoliul dvs. va juca un rol şi mai important în viitor - şi va fi important şi pentru identitatea europeană.
Aşa cum aţi spus, diversificarea reprezintă un alt aspect necesar. Sunt în totalitate de acord cu dl Kasoulides, potrivit căruia cooperarea cu Rusia va fi întotdeauna importantă, întrucât această ţară reprezintă un partener important în ceea ce priveşte furnizarea de gaz. Cu toate acestea, nu ar trebui să depindem prea mult de o singură ţară, oricare ar fi aceasta, ci ar trebui să ne diversificăm acţiunile, iar Nabucco este o metodă foarte bună în acest sens.
În al treilea rând, aş dori să vorbesc despre solidaritatea de care este nevoie în UE. Aţi prezentat mai multe propuneri referitoare la felul în care ar trebui să creştem gradul de solidaritate şi la modul în care poate fi consolidat rolul UE în calitate de mediator în cadrul conflictelor care ne afectează, în special cele dintre Rusia şi Ucraina. Aţi vorbit, de asemenea, despre Desertec. Consider că ambele proiecte sunt importante, întrucât calendarele lor de realizare sunt diferite.
De asemenea, trebuie să analizăm - lucru care va cădea în sarcina succesorului la postul pe care îl ocupaţi, fie că va fi vorba de dvs. sau de altcineva - modul în care noi, cei din Europa, ne declarăm, pe de-o parte, în favoarea unor proiecte de mare anvergură, precum Nabucco şi Desertec, iar pe de altă parte pledăm pentru descentralizarea unei părţi din producţia de energie şi electricitate.
În prezent, există o serie de proiecte industriale în curs de dezvoltare - bazate la rândul lor pe industrie - care le permit consumatorilor şi chiar gospodăriilor să recurgă într-o mai mare măsură la un tip de producţie de energie care să le ofere securitatea aprovizionării. Aceasta se poate realiza, pe de-o parte, prin folosirea contoarelor inteligente, iar, pe de altă parte, printr-o producţie efectivă de energie în cadrul gospodăriilor individuale. În acest sens, abordarea Europei ar putea fi aceea de a spune: "da, bineînţeles că avem nevoie de aprovizionare externă, avem nevoie de securitatea aprovizionării şi de proiecte inovatoare de anvergură, ca Desertec, însă trebuie să ne asigurăm, de asemenea, că oamenii, companiile şi întreprinderile, precum şi gospodăriile individuale, îşi pot controla mai bine bugetul acordat energiei şi consumul de energie, din punct de vedere al preţurilor, al economiei şi al mediului”.
Johannes Cornelis van Baalen
în numele Grupului ALDE.-(NL)Dle preşedinte, pentru mine este o onoare, în calitate de membru nou-ales, să mă adresez plenului pentru prima oară. Fac acest lucru şi în calitate de fost membru al camerei inferioare a Parlamentului olandez şi de vicepreşedinte al Internaţionalei Liberale, întrucât îmi propun să tratez politica europeană, politica naţională şi politica internaţională drept unul şi acelaşi lucru. În special în domeniul energiei, există o legătură directă între aceste forme ale politicii.
Dle preşedinte, atunci când vine vorba de poziţia noastră, de poziţia Europei în lume, în prezent suntem vulnerabili la şantaj. Depindem de anumite regiuni instabile şi de ţări cu regimuri nedemocratice. Această situaţie trebuie să înceteze. De aceea, grupul din care fac parte, Grupul Alianţei Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa, sprijină proiectele Nabucco şi Desertec şi aş dori să atrag atenţia asupra rolului important pe care fostul lider parlamentar al partidului meu naţional, dl Van Aartsen, l-a jucat în cadrul acestui proiect.
Dle preşedinte, există două aspecte pe care aş dori să le subliniez. Sunt mulţumit că, în prezent, Comisia acceptă faptul că mediul de afaceri joacă un rol important. Nu este posibil ca numai autorităţile - guvernele naţionale, Europa sau organismele internaţionale - să fie implicate în problema energiei. Mediul de afaceri joacă, la rândul său, un rol important. În al doilea rând, dle preşedinte, noi, membrii acestui parlament, nu ar trebui să acceptăm subiecte tabu, precum ideea de a recurge din nou la energia nucleară în cadrul mixului energetic. Acest lucru este valabil şi în cazul Europei, în cadrul relaţiilor internaţionale. Energia nucleară, fuziunea nucleară şi fisiunea nucleară au o importanţă crucială. Există probleme extrem de importante în privinţa deşeurilor, însă trebuie să ne asigurăm că vom permite cercetării, dezvoltării şi schimbului de informaţii să îşi joace rolul în acest sens. Energia nucleară are un rol foarte important, pentru că va ajuta la combaterea efectului de seră. Şi de această dată, grupul pe care îl reprezint nu şi-a format un punct de vedere final în această privinţă. La rândul nostru, considerăm că este necesar ca această discuţie să fie redeschisă, însă nu trebuie să declarăm energia nucleară drept un subiect tabu pentru acest parlament. În consecinţă, aş dori să aflu care este părerea Comisiei în această privinţă.
Reinhard Bütikofer
în numele Grupului Verts/ALE.-(DE)Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, discutând astăzi despre politica externă privind securitatea energiei, suntem, desigur, conştienţi de un adevăr fundamental, care a fost deja menţionat de dl Piebalgs, şi anume faptul că elementul crucial în ceea ce priveşte independenţa energetică se află în interiorul Uniunii Europene. Ca să mă exprim mai clar, dacă am putea introduce standarde energetice reduse sau standarde energetice zero pentru clădirile noastre, atunci am economisi mai multe gaze naturale decât am putea importa prin intermediul proiectului Nabucco, al gazoductului South Stream şi al gazoductului Nord Stream la un loc. Este important ca rezoluţia noastră să menţioneze faptul că opţiunile rentabile asociate energiei regenerabile, strategia privind eficienţa energetică şi economia de energie, în special, trebuie să constituie aspecte centrale ale acestei politici. După părerea noastră, în această situaţie nu va mai fi nevoie de energie nucleară suplimentară.
În al doilea rând, un mesaj important cuprins în această rezoluţie este acela că, la nivelul UE, avem nevoie de o politică externă comună privind securitatea energiei, lucru pe care nu îl avem în acest moment. Această politică ar trebui să includă promovarea eficienţei energetice şi a energiei regenerabile în cadrul unei politici de vecinătate, precum şi adoptarea de către UE a unei poziţii comune în cadrul negocierilor cu ţările de tranzit. Comisia ar trebui să se asigure că deţine capacitatea necesară pentru aceasta, astfel cum solicita Parlamentul în urmă cu doi ani, în rezoluţia sa privind acest aspect.
După părerea noastră, Nabucco este un proiect prioritar, pentru că ar consolida independenţa noastră energetică, în special în relaţia cu Rusia, cu toate că sunt de acord cu afirmaţiile dlui Kasoulides conform cărora există în continuare foarte multe întrebări fără răspuns în acest sens. Cu toate acestea, este păcat că, promovând proiectul gazoductului South Stream, concurent direct al proiectului Nabucco, unele state membre subminează politica privind dobândirea independenţei energetice.
În ceea ce priveşte politica energetică, noi, membrii Grupului Verts/ALE, considerăm, de asemenea, că este important să nu uităm drepturile omului şi să nu neglijăm dialogul privind aceste drepturi atunci când discutăm despre energie. Atunci când ne lărgim perspectiva pentru a include Desertec sau chiar Oceanul Arctic - aşa cum am precizat în rezoluţie -, este în egală măsură important să facem acest lucru în spiritul parteneriatului, nu în spiritul neocolonialismului.
Geoffrey Van Orden
în numele Grupului ECR. -Dle preşedinte, aş dori să vorbesc foarte pe scurt despre trei chestiuni.
În primul rând, faptul că ne complacem în actuala situaţie a politicii energetice ne pune din ce în ce mai mult în situaţia periculoasă de a depinde de Rusia. Este de la sine înţeles că, în măsura posibilului, ar trebui să ne coordonăm răspunsurile, însă orice politică unificată a UE ar fi în mod inevitabil denaturată de acele ţări care deja sunt alături de Gazprom pentru a-şi îndeplini interesele. Nu ar trebui, pe de altă parte, să cedăm niciun alt domeniu de interes naţional vital Comisiei Europene, care vede în fiecare posibilă criză o oportunitate de a-şi extinde competenţele. Fără îndoială, mulţi dintre noi vor vota împotriva ratificării Tratatului de la Lisabona sau împotriva oricăror eforturi de a continua integrarea politică profitând de diversele probleme cu care se confruntă ţările noastre în domeniul energetic.
În al doilea rând, diversificarea surselor de aprovizionare impune un mai mare angajament faţă de proiectul Nabucco. Pentru ca acest gazoduct să se bucure de succes, colaborarea cu Turcia este esenţială, dar, cu toate acestea, deschiderea capitolului privind energia în cadrul negocierilor purtate între UE şi Turcia a fost blocată. Ce măsuri iau Consiliul şi Comisia pentru a rezolva această situaţie nefericită?
În al treilea rând, am observat că termenul "nuclear” nu apare în textul rezoluţiei. În mod evident, surse durabile şi diversificate de aprovizionare cu energie necesită asumarea unui angajament mai mare faţă de energia nucleară şi în acest sens sunt de acord cu colegul nostru, dl van Baalen.
Helmut Scholz
în numele Grupului GUE/NGL.-(DE)Dle preşedinte, dle comisar, securitatea energetică se află în mod justificat astăzi pe ordinea de zi privind politica externă. Cu toate acestea, în loc de a asigura energia şi influenţa şi ultimele rezerve de combustibili fosili, în loc de a insista pentru a acorda prioritate problemei dependenţei, atunci când vine vorba de elaborarea unei politici energetice durabile ne confruntăm, după părerea mea, cu provocări complet diferite.
În primul rând, trebuie să existe o trecere globală către mai multe surse de energie regenerabilă, spre o eficienţă energetică sporită şi economii de energie. Cu alte cuvinte, nu avem nevoie de dispute pe tema politicii externe privind energia - şi mai ales dacă nu vom face decât să dezbatem problema -, ci mai degrabă avem nevoie de energie furnizată în mod inteligent şi la preţuri rezonabile.
În al doilea rând, securitatea energetică trebuie să facă parte dintr-o politică europeană responsabilă de dezvoltare şi de menţinere a păcii. Accesul la energie este vital pentru fiecare dintre noi, pentru dezvoltarea economică şi pentru lupta împotriva sărăciei. Prin urmare, un proiect precum Desertec nu trebuie să reprezinte o modalitate de a folosi politica energetică pentru a continua colonialismul. Ce vor câştiga din aceasta locuitorii ţărilor din Africa, unde populaţia este în creştere şi unde cerinţele energetice sunt din ce în ce mai mari? De ce nu au fost şi ei implicaţi până acum, pe picior de egalitate, în procesul de planificare şi de luare a deciziilor?
Aprovizionarea cu energie la nivel global constituie, la rândul său, un element al politicilor de prevenire a crizelor şi de menţinere a păcii. Acestei abordări îi lipseşte, de asemenea, o relaţie a Uniunii Europene cu Caucazul de Sud şi cu Asia Centrală. În calitate de furnizori de energie - de exemplu în cazul Nabucco,- aceste ţări prezintă un interes din ce în ce mai mare pentru UE, însă la nivel local, în aceste ţări nu există concepte de prevenire a conflictelor şi de dezvoltare durabilă. A venit vremea ca UE să pună capăt unei politici externe în domeniul energiei care are drept unice efecte sporirea concurenţei pentru rezervele de petrol şi de gaze naturale sau dezvoltarea tehnologiilor nucleare. În acest moment avem nevoie de parteneriate veritabile în domeniul energiei regenerabile şi al unei aprovizionări descentralizate.
Fiorello Provera
în numele Grupului EFD.-(IT)Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, ştim cu certitudine că cererea de energie va creşte şi că producţia europeană de gaze naturale este într-un declin constant. Este vital ca statele membre şi, prin urmare, Europa să pună în aplicare politici menite să asigure o aprovizionare abundentă şi sigură. Diversificarea surselor şi a reţelelor de transport răspunde acestei cerinţe.
În virtutea acestui aspect, nu există niciun fel de concurenţă între diversele proiecte aflate în curs de desfăşurare, ca de exemplu Nabucco sau gazoductul South Stream. Aceste politici privind diversificarea au însemnat şi reducerea, în cursul ultimilor ani, a dependenţei Europei de principalii furnizori. De exemplu, cantitatea de gaz rusesc furnizată către Europa a scăzut de la 75% în 1990 la 45% în prezent. Prin urmare, proiectul Nabucco este unul bun, asemenea proiectului privind gazoductul South Stream.
Până când Europa va avea o politică energetică unică şi comună, Italia nu are doar dreptul, ci şi datoria de a lua orice fel de măsuri, de la economisirea de energie până la...
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Zoltán Balczó
Aflat la Ankara la 13 iulie, data semnării acordului Nabucco, dl Barroso a spus că respectivele conducte de gaze sunt făcute din oţel. Cu toate acestea, proiectul Nabucco "cimentează” relaţiile dintre popoarele implicate în această afacere, stabilind o legătură strategică între Uniunea Europeană şi Turcia. Primul ministru Putin a declarat că oricine poate pune atâtea conducte de fier ruginite în pământ câte vrea, însă va avea nevoie să le umple cu ceva. Tocmai nesiguranţa în privinţa surselor este cea mai mare preocupare legată de acest proiect. Singurul lucru sigur este faptul că investiţia de 8 miliarde de euro va fi benefică pentru cei implicaţi în proiect.
De fapt, aşa cum s-a întâmplat în cazul Ucrainei, ţara de tranzit pentru livrarea de gaze din Rusia, Turcia poate cauza probleme. Mulţi dintre noi nu sunt de acord cu stabilirea unei legături concrete între Turcia şi Uniunea Europeană. Despre ce anume este vorba în proiectul Desertec? Despre Africa de Nord, despre oglinzi rotative, celule solare, transmisie în curent continuu şi asigurarea a 15% dintre cerinţele energetice. În prezent, toate acestea reprezintă mai degrabă un miraj decât un plan realist. Desertec nu va fi felul principal de pe meniul consumatorilor din Uniunea Europeană. Sunt şanse mult mai mari să fie doar un desert foarte scump. De aceea sugerez să ne implicăm în cercetări privind creşterea gradului de siguranţă a energiei nucleare, pentru că această formă de energie este în acelaşi timp curată şi ieftină. Este un aspect demn de luat în considerare, deoarece securitatea energetică se opreşte la consumator sau mai degrabă la factura pe care o primeşte acesta şi la posibilitatea acestuia de a o plăti sau nu.
Elmar Brok
Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, energia este un aspect vital pentru întreaga societate, pentru oameni şi pentru economie. Prin urmare, este important ca noi, europenii, să găsim soluţii comune, cu toate că ar fi bine ca mixul energetic să rămână o responsabilitate naţională. Aceasta înseamnă că, în timpul deliberărilor comune, nu este nevoie să ne certăm pe tema energiei nucleare, a energiei cu emisii reduse de carbon şi a altor tipuri de energie, în privinţa cărora eu am alte păreri faţă de cele exprimate de dl Bütikofer, de exemplu.
Trebuie să încercăm, totuşi, să găsim o poziţie comună în privinţa aspectelor externe ale securităţii energetice. În ceea ce priveşte politica internă, sunt în totalitate de acord cu dl comisar că problemele legate de energia regenerabilă şi de economiile de energie, de exemplu, sunt mai importante, la fel cum este şi cazul cercetării privind descoperirea de posibilităţi noi.
Cu toate acestea, pentru a ne reduce dependenţa de furnizorii externi, este nevoie să ne diversificăm activitatea. Proiectele Desertec şi Nabucco sunt instrumente importante în această privinţă. Trebuie, de asemenea, să negociem cu Rusia în privinţa chestiunilor legate de Acordurile de parteneriat şi cooperare şi de securitatea energetică, în condiţiile în care Rusia s-a retras, pe nedrept, din Carta energiei. Şi aceasta este o sarcină importantă pentru noi. Trebuie să recunoaştem, totuşi, faptul că avem de-a face cu ţări care nu sunt neapărat de încredere şi că, din nefericire, nu putem face o diferenţă între ţările pe care ne putem baza şi cele pe care nu ne putem baza.
Astfel că trebuie să echilibrăm puterea deţinută de furnizor cu puterea consumatorilor din Uniunea Europeană. Interconectivitatea, problema depozitelor de gaze comune - aceste lucruri sunt importante pentru a garanta siguranţa aprovizionării neîntrerupte a oricărei ţări în parte. Dacă ne vom ajuta unii pe ceilalţi, vom fi atât de puternici încât nimeni nu ne va putea deconecta. Acesta este aspectul crucial pe care trebuie să îl prezentăm aici.
În acest sens, trebuie să subliniem, de asemenea, foarte clar faptul că investiţiile private sunt necesare, pentru că, în lipsa acestora, situaţia ar deveni imposibilă. S-au făcut multe până acum însă, pentru a găsi cea mai bună soluţie, interesul nostru comun esenţial în materie de securitate trebuie coordonat cu interesele economice. Acest lucru nu trebuie văzut ca o contradicţie. Cred că atunci vom reuşi cu adevărat să găsim o soluţie adecvată. Aceasta înseamnă că în acest context trebuie luate în considerare şi aspecte legate de legea concurenţei şi vreau să spun că nu ar trebui ca puterea marilor furnizori, ca de exemplu Gazprom sau chiar alte companii...
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Teresa Riera Madurell
Dle preşedinte, aş dori să subliniez oportunitatea acestei propuneri de rezoluţie şi să salut efortul depus de toate grupurile pentru a se ajunge la o propunere comună.
Doamnelor şi domnilor, pentru a împiedica apariţia unei noi situaţii de neputinţă, precum cea cu care s-au confruntat mulţi dintre cetăţenii noştri atunci când Rusia a hotărât să oprească furnizarea de gaze prin Ucraina, este vital să diversificăm cât mai mult sursele de energie şi modalităţile de transport al gazului. În acest sens, este nevoie să construim urgent noi conducte de gaz, ceea ce, asemenea proiectului Nabucco şi a altor proiecte, va contribui la sporirea securităţii aprovizionării în Europa Centrală. Cu toate acestea, pentru a asigura aprovizionarea în toate ţările din Uniunea Europeană, aceste eforturi trebuie completate cu rezerve provenite din sudul continentului.
Acestea fiind spuse, doresc să subliniez, aşa cum a făcut şi dl comisar, o altă dimensiune a acestei probleme. Recenta criză ne-a arătat că nu stocurile de gaze lipsesc în UE, ci mai degrabă lipsesc reţelele de transport. De aceea este important să ne concentrăm eforturile spre îmbunătăţirea interconectărilor în cadrul UE. Doamnelor şi domnilor, ar trebui să mă credeţi când vă spun că în această situaţie există foarte mult loc de mai bine.
Vă voi oferi exemplul ţării mele. După cum ştiţi, Spania ar putea deveni o importantă axă de tranzit pentru Europa, datorită legăturilor sale cu Algeria prin conducta Medgaz, care se află deja într-un stadiu avansat de construcţie, precum şi datorită celor şase centrale cu gaz natural lichefiat, a căror capacitate s-ar putea dubla în cazul apariţiei unei noi situaţii de urgenţă. Cu toate acestea, Spania nu poate fi de ajutor dacă nu îşi îmbunătăţeşte capacitatea de interconectare prin Munţii Pirinei.
În final, ar trebui să fim conştienţi de faptul că a construi proiecte mari de infrastructură reprezintă doar un singur aspect, cu toate că unul important, al politicii UE privind securitatea aprovizionării. Această securitate depinde în egală măsură şi de economiile de energie şi de utilizarea surselor de energie regenerabilă. În acest sens, considerăm drept vitală cooperarea noastră cu ţările nord-africane în cadrul procesului de dezvoltare a formelor de energie regenerabilă. Acest lucru are legătură cu apelul meu privind consolidarea aprovizionării din sudul Europei.
Prin urmare, dle comisar, planul solar mediteranean, condus de Uniunea pentru Mediterană, este o idee atractivă pe care noi, cei din acest parlament, vrem să o susţinem.
Graham Watson
Dle preşedinte, ne confruntăm cu trei mari provocări în acest domeniu - securitatea aprovizionării cu energie, ineficienţa pieţei noastre interne în ceea ce priveşte energia şi necesitatea de a combate schimbările climatice. Proiectele Desertec şi Nabucco sunt elemente esenţiale în găsirea unor soluţii la aceste provocări.
Dacă vom reuşi să producem energie termosolară de înaltă tensiune în Africa de Nord, vom putea găsi o utilitate pentru Uniunea pentru Mediterană, vom putea susţine aprovizionarea cu apă în ţările de pe malul sudic al Mediteranei şi vom putea dezvolta tehnologii privind generarea de energie electrică, pentru care există o piaţă mondială foarte largă. Dacă putem convinge statele membre de necesitatea politică privind o mai mare independenţă energetică şi dacă reuşim să împiedicăm Berlinul şi Parisul să submineze această independenţă la fiecare pas, atunci proiectul Nabucco ne va putea ajuta să ne diversificăm aprovizionarea cu petrol şi gaze naturale.
Propunerea de rezoluţie pe care o avem astăzi în faţă spune puţine lucruri despre ceea ce trebuie să facem aici, în Uniunea Europeană. Trebuie să dezvoltăm producţia de energie regenerabilă - termosolară şi sub alte forme. Trebuie să construim o instalaţie de distribuţie a energiei electrice CC de înaltă tensiune cu ajutorul unei reţele inteligente - o investiţie de aproximativ 50 de miliarde de euro, care va crea însă foarte multe locuri de muncă - şi avem nevoie de unităţi de stocare a petrolului şi a gazelor naturale şi, mai mult decât atât, avem nevoie de o politică de stocare prin care să ne reducem dependenţă periculoasă de Rusia.
Rezervele noastre de energie se vor baza în continuare pe petrol şi pe energie nucleară însă, întrucât ne pregătim pentru conferinţa de la Copenhaga privind Schimbările climatice globale, singura idee semnificativă este aceea de a trece la folosirea surselor de energie regenerabilă. Energia eoliană ar putea răspunde noilor cereri de energie electrică din China în următorii 20 de ani şi ar putea înlocui 23% din energia generată cu ajutorul cărbunilor. Cantitatea de energie pe care deşerturile o obţin de la soare în şase ore este mai mare decât cantitatea utilizată de omenire într-un an. Dle comisar, aţi spus că acest aspect nu face parte din strategia noastră privind securitatea aprovizionării cu energie. Ei bine, ar trebui.
Franziska Katharina Brantner
Dle preşedinte, pentru noi, securitatea energetică este într-o mare măsură o chestiune de independenţă energetică, aşa cum mulţi au spus şi, aşa cum dl Piebalgs a spus în mod corect, cea mai eficientă strategie este aceea a eficienţei, a economisirii şi a resurselor regenerabile.
Noi, însă, Verzii, suntem realişti şi ne dăm seama că, pe termen mediu, vom avea nevoie de rezerve de gaze naturale. Prin urmare, suntem în favoarea diversificării şi considerăm totodată că proiectul Nabucco este un proiect european prioritar.
Dar daţi-mi voie să spun de ce nu credem că o strategie nucleară este o strategie de independenţă şi cu siguranţă nu o strategie de independenţă energetică. Până la urmă, uraniul este importat, şi nu doar cel provenit din ţările care ne plac. Şi, dacă vorbim despre securitate, trebuie să menţionăm implicaţiile în materie de securitate pe care le presupune energia nucleară, în special proliferarea nucleară, şi vedem problemele care există în acest sens în privinţa altor aspecte importante legate de securitate. Nu putem trece cu vederea acest lucru şi nu putem spune că energia nucleară este complet separată de aspectul proliferării nucleare.
În plus, grupul nostru crede cu tărie că toate proiectele trebuie să abordeze preocupările referitoare la transparenţă şi la corupţie şi nu ne putem pune în calea unui dialog riguros şi onest privind drepturile omului purtat cu ţările cooperante, dar nici în calea unei abordări holistice şi politice faţă de aceste ţări.
Konrad Szymański
(PL) Din momentul semnării acordurilor privind realizarea proiectelor Nabucco şi South Stream, a început o competiţie acerbă. Timpul va decide dacă proiectul Nabucco va juca un rol în cadrul politicii externe şi de securitate a Uniunii Europene. Din acest motiv sunt surprins de poziţia politicii Comisiei Europene faţă de Rusia în ceea ce priveşte acest aspect.
Comisia comite o gravă eroare considerând că proiectul South Stream nu reprezintă un rival pentru proiectul Nabucco. Comisia greşeşte prin faptul că nu reacţionează la acapararea continuă a pieţei energetice europene de către Gazprom. În plus, Comisia greşeşte prin aprobarea tacită a punerii în aplicare a proiectelor Gazprom în regiunea Mării Baltice şi a Mării Negre.
Proiectul Nabucco va avea succes numai dacă acesta obţine garanţii politice pe termen lung. De aceea avem nevoie de politici active în Asia Centrală, în regiunea Mării Negre. Crearea unor legături în domeniul energetic între aceste ţări şi Europa va consolida puterea de stat a acestora, va fortifica securitatea europeană şi poate va deschide chiar drumul către reformele pe care le anticipăm.
Dacă Afganistanul reprezintă un test pentru NATO, securitatea în domeniul energetic constituie cu siguranţă un test pentru entuziasmul şi maturitatea Uniunii Europene. Succesul acestor planuri depinde în exclusivitate de voinţa noastră politică. Amendamentele la tratate reprezintă o problemă mai puţin importantă.
Jacky Hénin
(FR) Dle preşedinte, independenţa regiunii noastre în ceea ce priveşte aprovizionarea cu energie şi securitatea instalaţiilor energetice şi a consumatorilor nu ar trebui să coexiste cu sfidarea intereselor popoarelor din ţările producătoare de gaz şi ţările de tranzit; în caz contrar riscăm generarea unui conflict. Concurenţa dintre proiectele de conducte de gaz nu constituie doar o sursă de neplăceri, ci şi un factor al tensiunilor din Europa de Est, regiunea Caucaz şi Asia Centrală. Eliminarea problemelor grave legate de sursele de gaz şi alte tipuri de energie generate de pieţele speculative, prin intermediul unor acorduri tarifare care respectă ţările producătoare şi ţările de tranzit şi care oferă securitate consumatorilor europeni, ar garanta securitatea pe plan global.
Aceasta ar putea fi misiunea Agenţiei Europene pentru Energie monitorizată de Parlamentul European şi de Consiliu, ale căror politici unice sunt cooperarea şi promovarea interesului public. Atunci, de ce avem sentimentul că, în acest caz, interesele comerciale primează în faţa intereselor cetăţenilor europeni?
Aş dori să transmit totodată un avertisment oficial Comisiei pentru a evita tentaţia de a face din proiectul Nabucco un cal troian, instrument pentru determinarea aderării Turciei la UE prin constrângere. Respectarea caracterului laic, a drepturilor femeilor şi a drepturilor poporului kurd, precum şi recunoaşterea genocidului armean trebuie să constituie criteriile cu ajutorul cărora se decide potenţiala aderare a Turciei la UE.
Niki Tzavela
(EL) Dle preşedinte, dle comisar, sunteţi cunoscut pentru pragmatismul dvs. şi pentru simţul realităţii, dar aş adăuga, cu tot respectul pe care vi-l port, că nu întrevăd finalizarea proiectului Nabucco pentru conducta de gaz. După analiza capacităţii acestei conducte de gaz, am stabilit că sunt necesare 31 de miliarde de metri cubi de gaz anual pentru ca această conductă de gaz să fie fiabilă şi eficientă.
Tocmai v-aţi întors din Azerbaidjan şi aveţi certitudinea că aceasta este o ţară furnizoare de gaz. Azerbaidjanul promite gaz tuturor. Unde va găsi însă cantitatea de gaz pentru a umple conducta, este o chestiune care continuă să frământe ţările implicate în proiectul privind construirea gazoductului Nabucco. Până acum, Baku promite "Vă vom oferi tuturor gaz”, însă nu se află în poziţia de a garanta măcar tranzitul sigur al gazelor. În ceea ce priveşte Iranul, la care aţi făcut referire dle comisar, acesta va avea relaţii turbulente şi explozive cu Uniunea Europeană pe o perioadă îndelungată, înainte ca acesta să devină furnizor de gaze naturale.
Piaţa energetică internaţională susţine ideea că Rusia se află în spatele azerilor şi că va trebui să ne confruntăm cu aceştia. Înainte să vă implicaţi din punct de vedere financiar, ne puteţi spune dacă puteţi asigura furnizorul nostru?
Martin Ehrenhauser
(DE) Dle preşedinte, Nabucco reprezintă prima operă de un imens succes a lui Giuseppe Verdi. În spiritul noii armonizări italiano-ruse, South Stream, proiectul energetic ce poartă acest nume, se află totuşi în pericolul de a fi distrus. În condiţiile în care considerăm că un presupus membru al Partidului Verde, cum este Joschka Fischer, a semnat un contract referitor la activităţi de lobby pentru o sumă cu şase cifre, atunci întreaga compoziţie sună mai degrabă ca o melodie pop care vizează un public restrâns, decât ca o simfonie a durabilităţii şi a economiei.
În următorii ani, electricitatea obţinută din energie solară va deveni mult mai ieftină. Întreaga investiţie ar putea fi utilizată pentru a genera un total de 8 000 de megawaţi de energie eoliană. Dacă zăcămintele de gaze naturale din Iran şi Irak vor fi, de asemenea, direcţionate către Europa, atunci vom avea aceeaşi soartă ca Verdi, care nu şi-a găsit liniştea ani de zile după lansarea operei sale Nabucco.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Dle preşedinte, dle comisar, vă mulţumesc că aţi explicat foarte clar situaţia actuală a proiectului Nabucco şi a potenţialului şi viabilităţii acestuia - se pare pe termen scurt, după cele afirmate de dvs. - precum şi, de asemenea, pentru informaţiile referitoare la proiectul Desertec.
Nu poate exista nicio îndoială că soarele reprezintă o sursă extraordinară de energie. Transformarea acestei energii într-o energie care să poată fi utilizată de oameni este un domeniu care a cunoscut o dezvoltare semnificativă în ultimii 20 ani. Cu toate acestea, nu există de asemenea nicio îndoială că vom avea un drum de parcurs până când potenţialul maxim şi viabilitatea acestei surse să fie asigurate sub aspect tehnologic, în special în proiecte precum proiectul Desertec pe care îl dezbatem acum. Acest proiect este binevenit şi de aceea trebuie să-l sprijinim şi să avansăm în permanenţă pentru a soluţiona problemele tehnologice.
Însă, trebuie neapărat să vă atrag atenţia asupra faptului că, atunci când vorbim despre eficienţa energetică, în special despre securitatea furnizării acesteia şi, prin urmare, diversificarea surselor energetice, o anumită sursă de energie este ignorată într-o oarecare măsură. Bineînţeles, aici mă refer la energia nucleară. Această sursă de energie este discriminată în mod sistematic, deoarece nu corespunde realităţilor din multe state ale UE sau tendinţelor globale ori necesităţilor energetice actuale ale omenirii.
Această situaţie trebuie schimbată în totalitate. Trebuie să adoptăm o atitudine prin care să luăm în considerare toate sursele de energie posibile, având în vedere rolul pe care acestea îl pot deţine. În acest Parlament nu putem să întoarcem spatele acestei realităţi în mod vădit.
Kristian Vigenin
(BG) Dle comisar, doamnelor şi domnilor, nu este o coincidenţă faptul că problema politicii şi a securităţii energetice este dezbătută destul de frecvent în acest Parlament, mai ales în urma situaţiei create la începutul acestui an când mai multe state membre ale Uniunii Europene au fost private în mod virtual de alimentarea cu gaze naturale. Acesta a fost probabil punctul critic al relaţiilor dintre Comisia Europeană şi statele membre ca un tot unitar în acest sens.
Nu dezbatem acum cu preponderenţă problemele tehnice şi detaliile referitoare la dezvoltarea politicii energetice din cadrul Uniunii Europene, ca aspecte externe ale securităţii energetice şi ale dezvoltării Uniunii Europene în acest domeniu, deoarece la finalul zilei există două laturi ale acestei probleme. Este de fapt o problemă importantă, deoarece afectează în final pe fiecare cetăţean în parte.
Trebuie să fim pe deplin conştienţi de acest lucru când discutăm despre proiectul Nabucco, care este fără îndoială unul dintre proiectele prioritare din acest domeniu, alături de Desertec. Trebuie totodată să fim foarte conştienţi că există ţări în Uniunea Europeană care nu numai că se bazează pe un singur furnizor, dar şi pe o singură rută de aprovizionare.
Prin urmare, nu pot accepta ca proiectul Nabucco să constituie o provocare pentru proiecte ca South Stream şi, în anumită măsură, Nord Stream al căror obiectiv este furnizarea de gaze direct din Rusia către un stat membru al Uniunii Europene, asigurând astfel faptul că Uniunea Europeană nu depinde de aprovizionările prin ţările de tranzit care sunt instabile atât din punct de vedere politic, cât şi economic.
În acest sens, Comisia Europeană are dreptate atunci când afirmă că nu există nicio provocare şi că trebuie să încercăm să integrăm toate aceste proiecte individuale într-o strategie comună în care, subliniez, proiectul Nabucco constituie în mod cert o prioritate majoră.
După aşteptările noastre, Comisia îşi va prezenta propunerile care vizează sporirea rezervelor de gaze din cadrul Uniunii Europene, un lucru foarte important, şi dezvoltarea sistemului de interconectare dintre statele membre cu o capacitate mai mare, un element de asemenea important în garantarea securităţii atât pentru cetăţeni, cât şi pentru întreprinderile din Uniunea Europeană.
Desigur, nu ar trebui să subestimăm problema eficienţei energetice, care constituie un alt element important al politicii noastre de garantare a securităţii energetice pentru Uniunea Europeană.
Fiona Hall
Dle preşedinte, vreau să mulţumesc comisarului european pentru faptul că a amintit deputaţilor că există de asemenea latura cererii în ceea ce priveşte securitatea energetică. Decizia de a scoate de pe piaţa europeană becurile incandescente va economisi echivalentul generării cantităţii anuale de electricitate necesare pentru Finlanda.
În toamna aceasta dorim să încheiem un acord cu Consiliul privind un pachet de măsuri energetice eficiente. 40% din energia pe care o utilizăm este consumată în clădiri, astfel încât ceea ce contează foarte mult pentru viitorul securităţii energetice este să stabilim standarde ridicate de eficienţă atât pentru clădirile noi, cât şi pentru cele existente. Sper că statele membre din cadrul Consiliului vor sprijini propunerile Parlamentului, care are ca obiectiv să stopeze pierderile totale de energie, utilizată în prezent pentru încălzire, răcire şi iluminat. Dacă nu pentru altceva, miniştrii ar trebui să sprijine propunerile respective în interes propriu, deoarece acest lucru le va uşura munca în mod semnificativ, precum şi responsabilitatea de a păstra luminile aprinse şi gazul deschis.
Indrek Tarand
Dle preşedinte, avem trei preocupări majore în ceea ce priveşte proiectul Nabucco. Proiectul se derulează prea lent şi într-un mod lipsit de intensitate şi nu suntem de acord cu poziţia adoptată de Comisie, reiterată de dl Landaburu săptămâna trecută, prin care se afirmă poziţia neutră a Comisiei între proiectele South Stream şi Nabucco. Comisia ar trebui să se declare în favoarea proiectului Nabucco.
În al doilea rând, dorim o implicare mai activă a Comisiei de această dată în ceea ce priveşte guvernele statelor membre respective şi să încerce încă o dată să obţină o latură competitivă şi avantaje pe cheltuiala altor state membre. Nu voi menţiona astăzi acele ţări decât pentru a spune că una dintre aceste ţări are capitala numită Roma.
Dacă nu ne mişcăm rapid cu proiectul Nabucco, vom fi martorii unor evenimente neplăcute, similare celor din Ungaria, unde compania Surgutneftegas a obţinut un număr semnificativ de acţiuni la compania ungară MOL. O situaţie similară are loc şi în Baumgarten, Austria.
Altfel, dle comisar, vă dorim succes în elaborarea politicii energetice comune care încă lipseşte în UE.
Sajjad Karim
Dle preşedinte, viitorul Europei depinde de asigurarea energiei. După cum arată atât Acordul Nabucco, cât şi iniţiativa Desertec, Turcia este un punct de pornire esenţial şi, în acest sens, reiterez punctul de vedere al dlui Van Orden. În acest moment este necesar să obţinem o mai mare încredere şi legături mai puternice cu ţările care vor fi partenerii noştri în domeniul energetic, inclusiv Orientul Mijlociu şi statele nord africane. În legătură cu multe dintre acestea există o problemă de dezvoltare. Prin proiectul Desertec, generarea în masă de electricitate din energia solară reprezintă o şansă unică pentru obţinerea veniturilor care trebuie utilizate şi în beneficiul poporului acestora. Această oportunitate nu trebuie ratată.
Din păcate, unele state membre - printre care şi ţara mea - nu s-au folosit de trecutul recent pentru a pregăti o strategie coerentă în domeniul energetic. Circumscripţia electorală din care fac parte, partea de nord-vest a Angliei, a fost considerată ca fiind aria principală pentru generarea de energie eoliană şi, totuşi, proiectele de urbanism ale Marii Britanii constituie un impediment. În timp ce noi trebuie să căutăm sub aspect exterior viitoarele resurse de energie, statele membre trebuie, de asemenea, să utilizeze cât mai eficient posibil resursele şi potenţialul pe care le deţin deja.
Marisa Matias
(PT) Dle preşedinte, am ascultat cu atenţie şi aş dori doar să ridic trei probleme. Prima: la ce ne referim de fapt atunci când vorbim despre energie şi securitatea energetică? Ne referim la oameni - oamenii pentru care trebuie să asigurăm accesul egal la energie şi securitate pentru ca aceştia să nu rămână fără energie pe timp de iarnă; în final, vorbim despre relaţiile de putere între marile puteri; sau, şi mai grav, folosim securitatea energetică şi aceste proiecte, cum ar fi Nabucco sau Desertec, drept scuze pentru a transmite mesaje altor regiuni ale lumii sau altor ţări? În cazul în care este vorba despre transmiterea mesajelor, cu ce autoritate morală facem acest lucru?
A doua problemă pe care aş dori s-o subliniez este faptul că, ori de câte ori ne exprimăm opiniile împotriva tranzacţiilor netransparente ale entităţilor străine de pe piaţa europeană, solicităm Comisiei să ia măsuri imediate. Aş dori să aflu poziţia solicitării noastre cu privire la tranzacţiile netransparente de pe piaţa europeană făcute chiar de cetăţenii europeni. Pentru a încheia, dle preşedinte, aş dori să aduc în discuţie a treia problemă. Am sentimentul că am ratat cu toţii şansa de a avea o politică pe termen mediu şi lung. Am ales-o pe cea pe termen scurt şi, încă o dată, ceea ce ne-a rămas este o întărire a intereselor pieţei interne şi a marilor companii industriale.
Herbert Reul
(DE) Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, nu este devreme ca securitatea aprovizionării să fie recunoscută ca un punct cheie al politicii energetice. Din păcate, nu este atât de simplu pe cât părea uneori în dezbaterile politice. Discutăm astăzi despre două proiecte: Nabucco, un proiect foarte real la care putem lucra, şi Desertec, un proiect interesant sau o idee ori o viziune interesantă şi nimeni nu poate încă estima exact dacă, unde şi cum pot fi acestea puse în aplicare.
Trebuie să ne preocupe chestiuni concrete şi să lucrăm la acestea. De asemenea, trebuie să promovăm proiectele vizionare, însă trebuie să ne ferim să credem că există doar o singură soluţie la o anumită problemă sau o singură strategie pentru soluţionarea problemelor. Prin urmare, punctul de vedere exprimat de mulţi colegi este foarte corect: nu există un singur răspuns, există multe soluţii la aceste probleme.
Acestea includ, de exemplu, faptul că nu trebuie să permitem ca o dezbatere intensă privind problema CO2 să facă să depindem tot mai mult de gazele naturale, lucru care apoi ne creează probleme din nou, deoarece avem nevoie de conducte noi de gaz. Trebuie să spunem "da” unei politici a cărbunelui şi de aceea avem nevoie de o nouă tehnologie a centralelor electrice. Trebuie să spunem "da” captării şi stocării cărbunelui, "da” energiei nucleare şi energiei regenerabile şi "da” economisirii de energie. Nu se pune problema de a face un lucru sau altul, ci de a face aceste lucruri împreună. În opinia mea, orice altceva ar fi imoral şi iresponsabil şi cred că nu ne vom face nicio favoare.
Acest lucru se referă totodată la problema sursei furnizoare şi a rutelor de transport. Nici în acest caz nu există doar un singur răspuns. Toţi cei care cred că se pot baza pur şi simplu pe o dezbatere cu privire la conducte de gaz se înşeală, desigur, pentru că dacă dorim să avem mai puţine dependenţe trebuie să păstrăm o varietate de opţiuni deschise, inclusiv gazele naturale lichefiate, şi să începem să ne ocupăm de acestea. Astfel, întrebarea rămâne - şi este o întrebare foarte importantă - cum să asigurăm capitalul necesar disponibil pentru a pune în aplicare proiectele solicitate. Ce rost au planurile frumoase dacă nu există dorinţa de a investi în ele?
Prin urmare, este important modul în care continuăm politica noastră energetică, precum şi modul în care îi tratăm pe cei la care ne aşteptăm să investească în proiecte. Companiile trebuie încurajate. Trebuie să ne ferim de ideea că putem forţa orice lucru să se întâmple şi să stabilim dinainte fiecare detaliu în parte. Iarna trecută, multe soluţii au funcţionat fără decizii politice luate pentru că oameni inteligenţi au cooperat cu înţelepciune în locuri diferite şi pentru că Comisia a asigurat rolul de intermediar.
Marita Ulvskog
(SV) Dle preşedinte, este, desigur, inacceptabil ca cetăţenii europeni să rămână fără electricitate în miezul iernii sau să fie obligaţi să intre în şomaj pentru că sectoarele industriale în care lucrează nu pot plăti preţurile ridicate la energie şi sunt, astfel, forţaţi să concedieze oameni sau chiar să oprească activităţile acestora. Prin urmare, este foarte important să luăm decizii înţelepte pentru a proteja sursele de aprovizionare cu energie.
În acelaşi timp, cerinţele proiectelor mari de infrastructură trebuie să fie exprimate în mod clar în ceea ce priveşte atât impactul asupra mediului, cât şi independenţa ţărilor. Statele membre nu trebuie puse în situaţia în care să se afle la discreţia altui stat. Analizele de impact asupra mediului trebuie efectuate de organisme fiabile independente înainte de demararea marilor proiecte.
Acest lucru se aplică, desigur, tuturor proiectelor mari identificate, dar aş dori să menţionez în special Marea Baltică, care este o mare interioară vastă şi sensibilă. Avem nevoie de analize şi decizii care să garanteze că Marea Baltică nu se va transforma într-o mare moartă pentru că noi, în Parlamentul European, nu am avut o viziune pe termen suficient de lung şi nu am fost destul de exigenţi în luarea deciziilor. Datorăm acest lucru copiilor şi nepoţilor noştri.
Adina-Ioana Vălean
Dle preşedinte, cu toţii ne dorim o securitate energetică, atunci de ce nu avem acest lucru? Poate pentru că există 27 de interpretări cu privire la ceea ce înseamnă securitatea energetică.
Consider că aceasta înseamnă, printre altele, diversificarea surselor energetice şi reducerea dependenţei noastre de necesarul de gaz provenit din Rusia. Nu trebuie să căutăm prea departe probe pentru acest lucru, ci putem să privim doar la unele dintre statele noastre membre care, fiind prea îndepărtate de Rusia pentru a avea o conductă de gaz, nu se confruntă cu toate problemele legate de dependenţă.
Cred că ar trebui să ne concentrăm pe gazele naturale lichefiate, pe dezvoltarea tehnologiilor, pe construirea terminalelor GNL şi aprovizionarea cu gaz din întreaga lume. Ar trebui să ne implicăm, de asemenea, în direcţia înfiinţării unei pieţe globale a GNL, după cum există piaţă de combustibil şi de bunuri.
În ceea ce priveşte conducta de gaz Nabucco, cred că proiectul ar trebui să fie reconceput rapid pentru a lua în considerare gazul provenit din mai multe surse şi pentru a reconsidera ruta mai scurtă care ar putea fi trasată din Georgia, Ucraina, până la Marea Neagră, în România. Trebuie doar să ne uităm pe hartă.
Faptul că statele membre au opinii sau interese diferite în ceea ce priveşte securitatea energetică este, de asemenea, dovedit de faptul că anumite ţări care s-au implicat în proiectul Nabucco, au contribuit şi la proiectul South Stream, diminuând astfel credibilitatea proiectului Nabucco şi şansele unei politici energetice europene comune. South Stream înseamnă în mod clar creşterea dependenţei de gazul rusesc.
Paweł Robert Kowal
(PL) Ascultându-i pe colegii mei antevorbitori, mă întreb dacă cetăţenii Uniunii Europene sunt constrânşi să ne asculte pur şi simplu cuvântările. Am fi putut testa acest lucru în ianuarie anul acesta, pe parcursul crizei energetice. La urma urmei, adoptăm rezoluţii deoarece cu toţii simţim că Uniunea nu face faţă problemei securităţii energetice. Observăm totodată, dle comisar, că interesul faţă de proiectul Nabucco a scăzut în rândul statelor membre ale UE, deşi acest lucru nu s-a întâmplat în cazul tuturor proiectelor energetice. În partea de nord avem proiectul Nord Stream care reprezintă o mişcare importantă împotriva politicii externe comune. În sud avem proiectul South Stream. Aici şi statele membre ale UE sunt dornice să se implice. Cu toate acestea, când vine vorba de proiectul Nabucco, auzim doar promisiuni, însă niciodată nu se găsesc suficienţi bani sau sprijin politic.
În timp ce dezbatem acest subiect la Strasbourg, malaxoarele pentru ciment au sosit pe ţărmul Mării Baltice pentru a fi puse în funcţiune în cadrul proiectului Nord Stream. Aş vrea să ştiu dacă mă pot baza pe cuvântul susţinătorilor Tratatului de la Lisabona, şi anume faptul că atunci când tratatul va fi ratificat, aceştia vor înceta să sprijine proiectele Nord Stream şi South Stream. Proiectul Nabucco se poate dovedi a fi un excelent pas înainte în ceea ce priveşte asigurarea securităţii energetice. Dacă vom continua să facem simple afirmaţii, atunci, în timpul viitoarelor crize energetice, când vom trimite cetăţenilor europeni broşuri ce conţin rezoluţiile noastre, aceştia le vor distruge.
Gabriele Albertini
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, sunt de acord cu comisarul Piebalgs. Declaraţiile sale confirmă acum faptul că proiectul South Stream nu este rivalul proiectului Nabucco, ci o contribuţie suplimentară la diversificarea surselor de aprovizionare cu energie ale Europei. Securitatea energetică a Europei se bazează pe o varietate de surse, rute şi ţări furnizoare.
La o creştere zero, viitoarea cerere de gaz este estimată la un supliment de 100 la 150 miliarde m3 până în 2020. Pe baza acestor presupuneri, dezvoltarea opţiunilor diferite este imperativă, iar South Stream nu reprezintă o alternativă la proiectul Nabucco, ci o completare a acestuia. Comisia consideră coridorul sudic ca pe o serie de proiecte, inclusiv Nabucco, South Stream şi gazoductul Turcia-Grecia-Italia (TGI). Dezbaterea anti-rusească se află, prin urmare, în conflict cu situaţia la care vom fi martori în următorii câţiva ani.
Parlamentul European trebuie să solicite pragmatism şi, mai presus de toate, consistenţă în deciziile pe care Uniunea Europeană le-a luat deja în mod esenţial: prin planul european de redresare economică, prin Decizia nr. 1364/2006/CE a Parlamentului European şi a Consiliului de stabilire a orientărilor pentru reţelele energetice transeuropene şi prin a doua strategie de securitate energetică.
Diversificarea surselor, a rutelor şi a ţărilor furnizoare reprezintă elementul de bază al politicii de securitate energetică din Europa şi, lăsând la o parte interesele politice şi economice ale diverselor ţări implicate în mod direct, confruntarea dintre proiectele South Stream şi Nabucco trebuie analizată cu realism, nu prin prisma deformată a ideologiei, ci mai degrabă printr-o viziune clară a ceea ce trebuie făcut.
Anni Podimata
(EL) Dle preşedinte, dle comisar, dacă trebuie să abordăm problema securităţii noastre energetice într-un mod sigur şi viabil, avem nevoie de o strategie globală care să corespundă necesităţii de a diferenţia sursele de energie şi să adoptăm reguli comune cu privire la ţările de tranzit, deoarece dependenţa noastră de o singură sursă de energie este la fel de negativă ca cea de o singură ţară de tranzit.
Prin urmare, avem nevoie de un echilibru şi acesta nu va fi obţinut nici prin adoptarea unei atitudini belicoase faţă de Rusia, de care depindem sau vom depinde oricum din punct de vedere energetic, şi nici prin sprijinirea unui singur gazoduct alternativ, şi anume Nabucco, într-un moment în care persistă încă incertitudinea cu privire la capacitatea de aprovizionare şi la condiţiile politice şi economice din ţările din regiunea Mării Caspice şi din Caucaz.
În ceea ce priveşte proiectul Desertec, sunt de acord cu multe dintre obiecţiile exprimate şi doresc să adaug un lucru: obiectivul strategic al Uniunii Europene trebuie să fie de a ne face să devenim treptat independenţi de importurile de energie, nu să înlocuim gazul natural importat cu energia electrică importată din surse regenerabile.
Dacă dorim cu adevărat să fim independenţi din punct de vedere energetic pe termen lung, trebuie să promovăm eficienţa energetică şi să utilizăm în mod optim sursele naţionale de energie regenerabilă.
Toine Manders
(NL) Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, aş dori să vă felicit pentru abordarea integrată a acestei propuneri. Această diversificare este foarte importantă şi aş dori, de asemenea, să subliniez ceea ce a spus colegul meu, dl van Baalen. şi anume că trebuie să luăm în considerare toate formele de energie, inclusiv energia nucleară. Însă - şi acesta este un lucru pe care l-am învăţat în şcoala primară - soarele este sursa tuturor energiilor şi cred că trebuie să ne concentrăm pe acesta în viitor.
Când vine vorba de diversificare, nu trebuie să ne referim numai la tipurile de energie, ci şi la furnizori. Mulţi dintre dvs. au vorbit despre Rusia. Până acum, Rusia ne-a furnizat mereu gaz când le-am solicitat acest lucru, însă pe viitor va fi important să avem mai mulţi furnizori. În al doilea rând, cum putem garanta siguranţa energetică? Putem garanta acest lucru doar dacă ne putem aproviziona cu energie prin intermediul reţelelor şi cred că rolul dvs. principal - aţi negociat un număr de obstacole, Nabucco, Desertec - în următorii ani va fi să realizaţi o reţea integrată în care ţările implicate, toate statele membre ale UE, depun eforturi în aceeaşi direcţie şi doresc totodată să pună în aplicare politica energetică în mod integrat. Le puteţi solicita bani oamenilor de afaceri instituţionali, investitorilor privaţi, însă cred că trebuie să începeţi să lucraţi la o reţea integrată imediat, un fel de supergrit, o buclă de inducţie pentru Europa, capabilă să vizeze fiecare utilizator final.
Jean-Pierre Audy
(FR) Dle preşedinte, energia nu este un sector inclus în sfera de competenţă a Uniunii Europene. Dle Piebalgs, felicitări pentru toată activitatea pe care o desfăşuraţi.
Energia şi accesul vor duce la conflict - uneori sub aspect militar, uneori sub aspect politic şi alteori sub aspect economic. În privinţa gazelor, vom avea un război al gazelor. Mai mult, nu vom şti dacă gazul este cauza conflictului sau o consecinţă a acestuia, dar în orice caz, vom avea un război al gazelor.
Cunoaştem cifrele: în ţările din Caucaz există rezerve pentru două secole; în Rusia pentru un secol; în Africa de Nord pentru jumătate de secol; în regiunea Mării Baltice pentru jumătate de secol; iar în Europa pentru aproximativ 20 ani. Prin urmare, trebuie să ne pregătim pentru gazele de import.
Da, dle comisar, Nabucco este un proiect solid şi trebuie să-l susţinem, însă trebuie să oferim sprijinul financiar şi politic tuturor surselor diverse de aprovizionare cu energie, atât pentru Nord Stream cât şi pentru South Stream, din nord şi din sud.
Trebuie să ne bazăm, de asemenea, pe companiile industriale, care sunt competente şi echitabile şi care au un cod de conduită etică, dar să nu fim naivi. Dle comisar, vă invit să studiaţi imediat propunerile făcute de anumite state membre care ar dori să avem un instrument operaţional european pentru a lua măsuri pe piaţa gazelor, adică, să creăm un birou european central de achiziţie de gaz, lucru pe care, de altfel, îl faceţi pentru regiunea Caucaz împreună cu Caspian Development Corporation.
Aş dori să vă felicit cu privire la proiectul Desertec. Cunoaştem cifrele: 1 km2 de deşert primeşte echivalentul a 1,5 milioane barili de petrol. Este un proiect excelent pentru zona euro-mediteraneană. Ştim că 0,3% din zonele de deşert ale planetei ar putea furniza energie întregii lumi.
Ştim că vom rezolva problemele noastre energetice prin abilitatea şi ştiinţa umană, dar într-un mod etic.
Dle comisar, faceţi un lucru foarte bun, pentru că avem în faţă o Europă care are rezultate, care oferă protecţie şi o Europă care acţionează. Felicitări, continuaţi în acest mod - veţi avea sprijinul Parlamentului European.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Gazoductul "Nabucco” va permite Europei să se simtă puternică şi în siguranţă. Totuşi, nu toate ţările din regiunea Mării Caspice urmează drumul democraţiei şi nu putem avea încredere în toate. O mare parte depinde de relaţiile cu Turcia. Chiar dacă pentru moment nu există nicio perspectivă de a accepta acea ţară ca membră a UE, nu trebuie să o îndepărtăm şi să provocăm un sentiment anti-european acolo. Proiectul Desertec este important mai ales pentru că se îndreaptă spre viitor. Când discutăm despre securitatea energetică, se acordă prea puţină atenţie surselor de energie regenerabilă şi, în special, eficienţei energetice. Mă bucur că este exact ceea ce a subliniat astăzi comisarul. Mecanismele financiare şi economice ar trebui stabilite la nivelul UE, care va încuraja statele membre ale UE şi companiile individuale să economisească energie şi să treacă la cele mai noi şi mai curate tehnologii şi aceasta va reprezenta o contribuţie majoră la securitatea energetică şi în combaterea schimbărilor climatice.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Dle preşedinte, dle comisar, în calitate de politician leton cunosc foarte bine ce înseamnă pentru un stat să fie dependent din punct de vedere energetic. Deşi Letonia generează aproximativ o treime din necesarul său energetic din propriile resurse regenerabile, celelalte două treimi ale bilanţului nostru energetic provin îndeosebi de la un stat furnizor - Rusia. Fiind o ţară mică, puternic dependentă de resursele energetice, înţelegem foarte bine cât de costisitoare poate fi această dependenţă atât pentru consumatorul final în ceea ce priveşte preţul, cât şi pentru întreaga ţară, în ceea ce priveşte potenţiala vulnerabilitate politică. Bilanţul energetic al fiecărui stat membru al Uniunii Europene este diferit, însă suntem preocupaţi cu toţii de una şi aceeaşi problemă - securitatea aprovizionării cu energie. Securitatea aprovizionării cu energie poate fi obţinută prin diversificarea surselor de aprovizionare, deoarece cu cât avem mai mulţi furnizori, cu atât depindem mai puţin de fiecare furnizor în parte. Rusia este un partener important al Uniunii Europene în ceea ce priveşte resursele de gaz. În Europa, importăm în total aproximativ un sfert din consumul total de gaz din Rusia. Unele ţări, cum ar fi Letonia, depind chiar în totalitate de resursele de gaze din Rusia şi, de la an la an, dependenţa globală a Europei de resurse din acea ţară tinde să crească. Una dintre sursele alternative de aprovizionare este gazoductul Nabucco planificat, care va livra gaz din ţările Asiei Centrale în Europa, trecând prin Turcia. Cred că este foarte important ca Parlamentul să ofere un sprijin special acestui proiect, deoarece acesta va consolida în mod direct securitatea noastră comună a reţelei de aprovizionare cu gaz. Cu toate acestea, gazoductul Nabucco reprezintă doar punctul de plecare al soluţionării securităţii noastre comune în ceea ce priveşte reţeaua de aprovizionare cu gaz. Trebuie să realizăm o politică energetică unită a Europei care să ne coordoneze activitatea în toate problemele legate de energie. Vă mulţumesc pentru atenţia acordată.
Edit Herczog
(HU) Dle preşedinte, mai întâi de toate, aş dori să vă mulţumesc pentru faptul că pot lua cuvântul în limba maghiară în acest Parlament, ceea ce-mi permite să salut vicepreşedintele în această limbă. Aş dori să încep prin a spune că, dacă privim în urmă la ultimii cinci ani, comisarul Piebalgs a devenit probabil unul dintre cei mai de succes comisari pentru politicile echilibrate, orientate spre viitor pe care le-am acceptat împreună cu Parlamentul până acum.
În ianuarie, în cadrul conferinţei privind proiectul Nabucco de la Budapesta, Ungaria, comisarul Pielbags a declarat pentru prima dată că Uniunea Europeană doreşte să ofere sprijin politic şi financiar pentru proiectul Nabucco. Va trebui să strângem o sumă estimată la aproximativ 8 miliarde euro pentru cei 3 300 km de gazoduct. Cele două sarcini majore pe care le avem de realizat sunt deci să obţinem aproximativ 2 miliarde euro din bugetul Uniunii Europene şi, în al doilea rând, să creăm acele condiţii care vor facilita şi vor asigura o accesare mai simplă a creditului şi în termeni mai buni.
Promisiunea iniţială a fost de aproximativ 30 milioane de euro. Este necesar să realizăm că trebuie să continuăm. Sunt convins că în următoarele câteva luni, comisarul va depune toate eforturile sau va lăsa pe seama următorului comisar să asigure succesul proiectului. Suntem cu toţii conştienţi că în cazul unei crize economice, nu consumatorii casnici vor fi cei care vor duce greul luptei în ceea ce priveşte pierderile de curent şi de energie, ci companiile. Stimaţi colegi, ne referim la acele companii în care lucrează cetăţenii şi alegătorii noştri, iar noi le punem în pericol veniturile, periclitând securitatea energetică.
Mario Mauro
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, securitatea energetică reprezintă fără îndoială o prioritate fundamentală care trebuie stimulată în primul rând prin creşterea eficienţei energetice şi prin diversificarea furnizorilor, a surselor şi a rutelor de furnizare, dar mai presus de toate, prin promovarea intereselor energetice ale Uniunii în relaţie cu ţările terţe.
Cu ocazia Consiliului European din martie s-a afirmat că, pentru a-şi îndeplini obiectivele de securitate energetică, Uniunea Europeană trebuie să fie pregătită, atât în comun, dar şi fiecare stat membru în parte, să îmbine solidaritatea cu responsabilitatea. În opinia mea, acesta este punctul esenţial: Politica energetică europeană trebuie să fie legată în mod direct de politica externă a Uniunii, deoarece, în timp ce afirmăm mereu că acţiunea politicii noastre externe va fi cu adevărat eficientă când ne exprimăm cu o singură voce, acest lucru este valabil şi pentru politica energetică.
Tocmai aceasta este problema; până acum - până când am putut să ne exprimăm cu o singură voce - eforturile multor guverne care sunt implicate în operaţiuni complexe, cum ar fi Nord Stream şi South Stream, trebuie privite nu ca fiind în conflict cu sprijinul pentru proiectul Nabucco, ci ca făcând parte din aceeaşi strategie în care îmbinăm pragmatismul cu realismul pentru a aduce în prim plan interesele cetăţenilor noştri.
Din acest motiv, spunem un "da” hotărât proiectului Nabucco, însă la fel de hotărâtă este şi decizia noastră de a susţine eforturile depuse de guvernele noastre pentru a asigura că diversificarea aprovizionării garantează bunăstarea populaţiilor noastre.
Silvia-Adriana Ţicău
În 2008, deficitul comercial al Uniunii Europene a înregistrat un nivel record de 242 de miliarde de euro, datorită, în principal, creşterii preţului la energia importată. Proiectul Nabucco va trece prin Turcia, Bulgaria, România, Ungaria şi Austria şi va furniza anual Uniunii 30 de miliarde de m3 de gaz natural din Marea Caspică. Cele 200 de milioane de euro alocate în prim-planul european de redresare economică sunt insuficiente. Solicităm ca Uniunea să suplimenteze în mod semnificativ fondurile alocate. Desertec va utiliza energia solară din nordul Africii şi va include şi realizarea unui plan mediteranean pentru captarea energiei solare şi construirea unei reţele de transmitere a energiei electrice ce va lega Uniunea Europeană de Orientul Mijlociu şi de nordul Africii. Uniunea trebuie să investească mai mult în diversificarea surselor de aprovizionare cu energie. Ca raportor pentru performanţa energetică a clădirilor solicit Uniunii să furnizeze instrumente financiare inovative care să stimuleze investiţiile în utilizarea energiilor regenerabile şi în creşterea eficienţei energetice, în special pentru clădiri şi în domeniul transporturilor. <BRK>
Marian-Jean Marinescu
Nabucco va asigura o parte importantă din cererea de gaz a Uniunii Europene. Ceea ce este şi mai important, însă, este aspectul politic: se va elimina dependenţa de o sursă unică. Crizele repetate au demonstrat că situaţia actuală, cu Rusia ca singură sursă şi Ucraina, ca singură ţară de tranzit, nu asigură securitatea economiei şi a cetăţenilor Europei. Dezvoltarea unor noi rute de aprovizionare cu energie trebuie să aibă aceeaşi importanţă ca şi dezvoltarea relaţiilor cu Rusia. Întârzierea demarării proiectului Nabucco s-a datorat, din păcate, intereselor individuale ale unor state membre. Statele membre trebuie să înţeleagă că de avantajele acestui proiect nu vor beneficia doar ţările pe care le traversează, sau societăţile comerciale participante, ci toţi cetăţenii europeni cărora guvernele naţionale trebuie să le asigure bunăstarea şi securitatea.
Erorile care au contribuit la întârzierea acestui proiect nu trebuie repetate în ceea ce priveşte asigurarea surselor pentru gaz. Există în zonă ţări precum Azerbaidjan, Turkmenistan, Kazahstan, Irak, Iran, care doresc să participe cu rezervele lor la alimentarea gazoductului. Comisia trebuie să repete ceea ce a făcut pentru acordul interguvernamental, respectiv să participe la următoarele negocieri şi să ajungă cât mai rapid la un rezultat pozitiv. Dacă nu o facem noi, alţii o vor face şi foarte sigur, nu în interesul cetăţenilor europeni. <BRK>
Francisco José Millán Mon
(ES) Dle preşedinte, având în vedere dependenţa UE de resursele energetice externe, asigurarea aprovizionării sale este o problemă care trebuie inclusă în permanenţă în politica externă a UE. În plus, toate estimările confirmă faptul că cererea de energie la nivel mondial va creşte semnificativ în următorii 25 de ani.
Aici în Europa, trebuie să diminuăm dependenţa noastră de gazul rusesc, în special după crizele din ultimii ani. Există, de asemenea, o strategie clară în Rusia de a asigura monopolul în Europa în sectorul gazelor. De aceea avem proiecte ca Nord Stream, Blue Stream II şi South Stream.
Prin urmare, trebuie să diversificăm furnizorii şi rutele. Acesta este motivul pentru interesul manifestat faţă de proiectul Nabucco, care va permite accesul la gazul din Azerbaidjan şi Irak, precum şi la gazul din Turkmenistan, consolidând astfel relaţiile noastre energetice cu Asia Centrală, o regiune care prezintă o importanţă din ce în ce mai mare.
Prin urmare, sunt încântat de acordul încheiat anul trecut în luna iulie, raportat de comisar, precum şi de sprijinul evident oferit proiectului Nabucco de Preşedintele Barroso în orientările politice pe care le-a prezentat recent.
Ştiu că există îndoieli cu privire la viabilitatea proiectului Nabucco, dar am avut şi eu îndoieli cu privire la conducta de petrol Baku-Tblisi-Ceyhan care este în prezent o realitate.
Trebuie să subliniez faptul că ţările din zona ţărmului de sud al Mediteranei joacă, de asemenea, un rol important în ceea ce priveşte furnizarea de gaze naturale către Europa. Ţara principală în acest sens este Algeria, care este un furnizor important de gaze naturale pentru ţara mea şi pentru Italia. Trebuie să ne asigurăm că lucrările la gazoductul Medgaz sunt finalizate rapid. Doresc să mai evidenţiez ţări, precum Egiptul şi Libia, ca furnizori de gaze naturale.
Pentru a conchide, problemele energetice trebuie să constituie o prioritate în relaţia euro-mediteraneană în beneficiul ambelor părţi.
Doamnelor şi domnilor, Tratatul de la Lisabona include energia ca responsabilitate comună şi stabileşte că unul dintre obiectivele politicii energetice a UE va fi garantarea securităţii resurselor energetice. Aceasta ne încurajează să continuăm dezvoltarea unei politici externe comune privind energia din ce în ce mai semnificative, astfel cum se subliniază în propunerea de rezoluţie care urmează să fie adoptată astăzi.
Voi încheia spunând că acest lucru este un obiectiv dificil, aşa cum s-a demonstrat prin eşecul nostru în Europa, în Uniunea Europeană, de a obţine o piaţă energetică internă reală, pentru că nu avem nici măcar interconectările necesare. De aceea sunt încântat de angajamentele asumate în acest sens în documentul menţionat de Preşedintele Barroso.
Rachida Dati
(FR) Dle preşedinte, dle comisar, aşa cum tocmai au afirmat colegii mei, criza recentă a gazelor apărută între Rusia şi Ucraina demonstrează nevoia urgentă de a creşte securitatea şi independenţa energetică a Uniunii Europene.
Uniunea Europeană este în continuare prea dependentă, în special în ceea ce priveşte importurile de gaz, întrucât până în anul 2020 va trebui probabil să importe aproximativ 80% din gazul său. Această situaţie nu poate continua, pentru că, în caz afirmativ, va periclita în permanenţă securitatea energetică a Uniunii Europene. În mod clar proiectele de infrastructură aflate în derulare, la care tocmai aţi făcut referire, reprezintă un pas în direcţia bună.
Criza recentă a gazelor dintre Rusia şi Ucraina a încetat deja de câteva luni bune. Dle comisar, la ce să ne aşteptăm în această iarnă? Este vital pentru cei care s-au confruntat cu crize şi cei care de teme de ele pe viitor să ştie cum îi va proteja Europa de aceste noi crize potenţiale.
Michael Gahler
(DE) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, această rezoluţie clarifică încă o dată necesitatea elaborării unei politici europene externe cuprinzătoare, inclusiv sub aspectul securităţii aprovizionării cu energie.
S-au spus deja multe astăzi cu privire la proiectele Nabucco şi Desertec. În ceea ce priveşte diversificarea surselor de aprovizionare, aş dori să vă atrag atenţia asupra unei regiuni învecinate care a fost caracterizată până în prezent prin stabilitate şi siguranţă în aprovizionarea cu energie a Europei şi care are totodată un potenţial de exploatare imens şi va deveni mai accesibil în urma schimbărilor climatice. Mă refer la regiunea Arctică. Aici există, pe de o parte, o tradiţie existentă de cooperare materială, inclusiv cu Rusia, de exemplu, iar, pe de altă parte, UE ca atare care nu este prezentă acolo, spre deosebire de Rusia, SUA, Canada şi chiar China.
Pentru a garanta interesele pe termen lung ale Europei şi în această regiune, aş dori să mă pronunţ în favoarea dezvoltării unei strategii pragmatice, pe termen lung, împreună cu parteneri precum Norvegia şi Islanda, cu scopul de a coopera cu Rusia, SUA şi Canada pentru a asigura un echilibru între diversele interese existente acolo, nu numai cu privire la securitatea comună a aprovizionării, ci şi la problemele de mediu şi la accesul la noile rute de transport neobstrucţionate de gheaţă. Acest lucru va evita şi potenţialele conflicte ce pot apărea aici în graba de a asigura resursele energetice care sunt încă disponibile.
Bastiaan Belder
(NL) Dle preşedinte, Turcia are un rol important de jucat în diminuarea dependenţei Europei de Rusia. Problema se pune acum ce preţ este pregătită Europa să plătească Turciei. Între timp, Turcia joacă pe două fronturi şi încearcă să beneficieze atât de proiectul Nabucco, cât şi de proiectul South Stream. Nu este în interesul Europei. Invit Consiliul şi Comisia să facă o alegere clară pentru proiectul Nabucco. Acest proiect va reduce în mod direct dependenţa noastră de Rusia şi, dată fiind scăderea uşoară a cererii de gaz din Europa, este în orice caz complet inutil să realizăm două rute sudice de aprovizionare. Turcia trebuie să-şi expună punctele de vedere cu privire la proiectul Nabucco. Negocierile cu Turcia pe această temă ar trebui totuşi păstrate strict separat de negocierile de aderare a ţării. Nu ar trebui ca Turcia să primească un bilet de intrare în Uniune pentru faptul că este cooperantă.
Lena Barbara Kolarska-Bobińska
(PL) Uniunea Europeană are nevoie de furnizori ale căror activităţi comerciale să rămână transparente şi care să-şi îndeplinească obligaţiile. Carta energiei şi Protocolul privind tranzitul reprezintă o încercare de a stabili un sistem bazat pe principii clare. Rusia şi-a afirmat recent dorinţa de a se retrage din Tratatul privind Carta energiei, fapt care trebuie privit ca un avertisment. Ar trebui să constituie un avertisment pentru companiile care fac investiţii în Rusia, precum şi pentru Comisie. Acest lucru ar trebui să încurajeze totodată Comisia să ia cât mai curând posibil măsuri pentru crearea unui sistem de securitate energetică la nivel european.
Putem spera doar că Rusia va respecta Carta şi nu va lua măsuri definitive. Piaţa internă a gazelor din cadrul Uniunii Europene trebuie să funcţioneze fără restricţii, permiţând conexiunile şi reţelele de gaz transfrontaliere. Consumatorii de gaz europeni nu pot fi lăsaţi la mila monopolurilor.
(Preşedintele a întrerupt-o pe vorbitoare)
Matthias Groote
(DE) Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, mi-a plăcut foarte mult ce a explicat dl comisar astăzi cu privire la proiectul Desertec. Acest proiect are un imens potenţial, iar îndemnul său constă în faptul că este format din mai multe proiecte mici individuale. Acesta va crea locuri de muncă şi va pregăti calea pentru politica industrială de mediu solidă pentru care ne luptăm.
Am o întrebare pentru Comisie. Când aţi vorbit despre proiectul Desertec, am avut senzaţia că aţi avut o oarecare reţinere. Care sunt măsurile concrete planificate pentru infrastructura de reţea, care constituie o problemă majoră în legătură cu dezvoltarea energiei regenerabile? Desigur, ideea este să se transmită energie electrică spre Europa prin linii de curent direct de înaltă tensiune din deşerturi. Ce măsuri de sprijin poate lua Comisia Europeană în acest sens? S-a avut deja ceva în vedere în această privinţă? La ce ne putem aştepta de la următoarea Comisie în acest sector?
Charles Tannock
Dle preşedinte, grupul ECR susţine necesitatea unei politici comune externe privind securitatea energetică a Europei, bazată pe solidaritatea dintre statele membre ale UE, însă mixul energetic trebuie să rămână o responsabilitate a statului membru. Desigur, trebuie să ne îndepărtăm de dependenţa totală de petrolul şi gazul rusesc, pe care până şi Marea Britanie, în mod normal dependentă de gazul din Marea Nordului şi cel norvegian, îl importă în prezent.
Trebuie să dezvoltăm coridorul sudic şi să considerăm proiectul White Stream, alături de proiectul Nabucco, drept o prioritate, însă şi rutele trans-caspice şi chiar cele trans-sahariene trebuie considerate ca fiind proiecte de viitor extraordinare pentru Uniunea Europeană. Avem nevoie de o mai bună capacitate de stocare a gazelor în Europa şi de o mai mare integrare a gazoductului nostru şi a reţelelor electrice. În Marea Britanie suntem foarte interesaţi şi de centralele de energie nucleară.
Salut investiţiile făcute în energia regenerabilă, inclusiv proiectul solar Desertec, care constituie un mijloc de combatere a schimbărilor climatice şi sprijină diversificarea. De asemenea, avem nevoie de o eficienţă energetică mai mare - deşi interzicerea recentă a becurilor incandescente în cadrul UE este considerată ca fiind deosebit de drastică, aceasta ignoră pericolele de sănătate asupra pielii şi a mediului din cauza mercurului şi face ca UE să devină neagreată în mod inutil în ţara mea.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Dle preşedinte, estimările arată că, începând de acum şi până în anul 2030, consumul de gaze naturale din Uniunea Europeană va creşte cu peste 40% şi că producţia noastră internă va scădea. Acest lucru înseamnă că cererea nu va fi satisfăcută, în ciuda tuturor proiectele actuale în derulare. Prin urmare, avem nevoie de toate sursele posibile de aprovizionare şi, mai ales, de coordonarea tuturor acţiunilor statelor membre pentru a le optimiza contribuţia la necesităţile noastre comune.
Proiectele South Stream şi Nabucco implică aspecte economice, energetice, istorice şi politice foarte importante. Trebuie să luăm aceste lucruri în considerare într-un mod foarte atent, cu multă inteligenţă şi să nu uităm în continuare de preocupările şi nevoile tuturor ţărilor afectate. Multe dintre problemele de care suntem acum afectaţi ar putea fi rezolvate dacă am fi coordonat în primul rând acţiunile tuturor statelor membre, dacă am fi construit mai multe terminale de gaze lichefiate, dacă am fi îmbunătăţit piaţa internă şi, încă o dată, dacă ne-am fi exprimat cu o singură voce.
Derek Vaughan
Dle preşedinte, salut textul prezentat astăzi de diversele grupuri politice şi declaraţia anterioară a comisarului, în special recunoaşterea necesităţii diversificării tehnologiei noastre energetice şi a asigurării aprovizionării.
Desigur, nu există un răspuns pentru asigurarea aprovizionării noastre. Toate tehnologiile trebuie avute în vedere. Trebuie să fie un mix, inclusiv captarea şi stocarea cărbunelui şi, desigur, eu provin din Wales, unde există multe resurse de cărbune.
Eficienţa energetică trebuie să fie, de asemenea, îmbunătăţită. De aceea, cred că ar trebui să cheltuim mai mult din fondurile structurale europene pentru măsuri de eficienţă energetică pentru a economisi energie, dar şi pentru a stimula economia.
Aş dori, de asemenea, să atrag atenţia rapid asupra a două aspecte. În primul rând, asupra proiectului Desertec, care cred că este un proiect captivant, însă trebuie să recunoaştem că este un proiect pe termen lung. Nu este o soluţie de moment.
În al doilea rând, stocarea rezervelor de gaze naturale este importantă, dar, încă o dată, trebuie să recunoaştem că acest lucru este costisitor şi că este nevoie de finanţare.
Astfel, sprijin toate textele prezentate astăzi, în special cele depuse de Grupul S&D, dar aceste puncte sunt importante şi aş dori să salut punctele de vedere ale comisarului asupra acestor probleme.
András Gyürk
(HU) Doamnelor şi domnilor, propunerea de decizie menţionează că compania rusească Surgutneftgaz, a cărei proprietate nu este clară, a achiziţionat recent o parte majoritară a companiei petroliere maghiare MOL. Aş dori să mai adaug ceva în legătură cu acest lucru. Eu am transmis personal o întrebare cu solicitare de răspuns scris comisarului în urma acestei tranzacţii. Acesta a afirmat în răspunsul său că dumnealui consideră legală solicitarea noastră de a oferi o protecţie sporită companiilor europene de energie împotriva achiziţiilor externe care nu prezintă niciun fel de transparenţă. Acestea sunt veşti bune. De asemenea, trebuie să adăugăm că regulamentele actuale nu corespund realizării acestui obiectiv.
Cu toate acestea, regulamentele privind transparenţa pot fi uşor împiedicate. De aceea, solicităm Comisiei Europene să-şi abandoneze poziţia comodă de introspecţie inactivă. Aceasta ar trebui să elaboreze, în cooperare cu guvernele, cadrul legal pentru a oferi o protecţie eficientă împotriva preluărilor ostile. Dle preşedinte, piaţa liberă este o realizare europeană comună. Să nu devenim vulnerabili chiar în această chestiune.
Ivo Vajgl
(SL) Se pare că sistemul "catch-the-eye” funcţionează bine şi mă bucur să aud că acest lucru este adevărat. Avem nevoie de o aprovizionare cu gaze naturale sigură şi diversificată. Cu toţii suntem de acord asupra acestui lucru.
Cu toate acestea, cred că o mare parte din discuţiile noastre de astăzi s-au concentrat asupra unei singure probleme: avertismentele ameninţării ruseşti. O astfel de dezbatere nu poate avea consecinţe constructive pentru Europa şi cred că am fi mult mai bine aprovizionaţi dacă am dezvolta un parteneriat cu Rusia.
Aş fi de asemenea recunoscător comisarului Piebalgs dacă ne-ar oferi informaţii cu privire la progresul înregistrat în dialogul privind securitatea energetică, privind îmbunătăţirea relaţiilor noastre cu Rusia şi implementarea standardelor democratice, fapt pentru am dori ca Rusia să acorde acestora o atenţie sporită.
Andrzej Grzyb
(PL) În septembrie 2007, în urma deciziei Parlamentului European şi a Consiliului din 2006 şi cu privire la problema - printre altele - gazoductului Nabucco, a fost numit un coordonator european pentru proiect, şi anume dl Josias Van Aartsen. În 2009, acesta a prezentat un raport interesant care conţinea concluzii la fel de interesante. Una dintre aceste concluzii făcea referire la dificultăţile care pot fi întâlnite în momentul punerii în aplicare a proiectului Nabucco. Chiar şi nivelul actual de finanţare se referă la acest lucru.
Aş dori să vă întreb dacă, în ciuda interesului dvs. personal în această chestiune, consideraţi că numirea unui coordonator pentru punerea în aplicare a proiectului Nabucco ar putea să facă acest lucru în mod mai eficient, astfel încât să fim siguri că ceea ce discutăm astăzi şi ceea ce statele membre ale UE - inclusiv ţara mea, Polonia - aşteaptă să se întâmple, va avea o şansă de 100 % să devină realitate.
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Dle preşedinte, ar fi dificil pentru mine să răspund la toate întrebările adresate, dar aş dori să subliniez câteva puncte.
În primul rând, politicile pe care le urmăm în sectorul energetic încearcă să promoveze bunăstarea cetăţenilor noştri şi a industriei noastre. Ceea ce dorim este o furnizare sigură a energiei regenerabile necostisitoare şi curate. Acesta este obiectivul nostru cuprinzător.
În al doilea rând, nu încheiem niciodată afaceri secundare atunci când discutăm acordurile energetice. Nu există compromisuri privind extinderea sau drepturile omului. Lucrăm din punct de vedere al interdependenţei în aprovizionarea cu energie, care este cel mai important lucru şi în beneficiul tuturor - pentru furnizori, ţările de tranzit şi pentru consumatori. Este nevoie de timp pentru a ne convinge partenerii, însă aceasta este singura modalitate de a obţine stabilitatea.
În al treilea rând, chiar dacă pare uneori că suntem prea lenţi, cred că este esenţial să ne bazăm pe propunerile industriale şi pe sprijinul pentru industrie, pentru că acest lucru ne face să fim mai puternici. Poate că nu ne face să fim o barcă de viteză în oceanul energetic, dar ajută la stabilitate. Când facem o schimbare, avem o bază mult mai vastă pentru aceasta, deci suntem mult mai protejaţi. Toate proiectele au fost bine verificate din punct de vedere al eficienţei costurilor şi al viabilităţii viitoare. Cred că este sprijinul adecvat care trebuie oferit.
Următorul sector în care avem un punct slab şi despre care continuăm să discutăm este politica energetică externă şi coerenţa. Este adevărat că existe multe controverse - sau cel puţin controverse observate - şi, în calitate de comisar, aş fi cu adevărat bucuros să observ o politică energetică externă mai coerentă.
Propunerea de rezoluţie abordează tocmai această problemă deoarece, deşi nu există un conflict inclus între statele membre, există un conflict sesizat. Toate activităţile realizate de statele membre sunt în beneficiul Uniunii Europene. Ar trebui să continuăm să facem acest lucru şi să încercăm să construim un sistem în care să ne exprimăm cu o singură voce, nu numai verbal, ci şi în ceea ce priveşte punctele de vedere pe care dorim să le subliniem. Din acest motiv, a doua analiză strategică a politicii energetice este foarte importantă. Toate punctele pe care le prezentăm în cadrul celei de-a doua revizuiri a politicii energetice se află încă acolo.
În acelaşi timp, din punctul de vedere al Comisiei, ne dăm seama în mod clar că nu ne putem permite să transformăm interdependenţa în dependenţă. De aceea, sprijinim în special proiectele de diversificare cum ar fi Nabucco şi GNL - nu numai că acestea schimbă complet relaţia noastră de interdependenţă cu alte ţări, dar ne şi oferă marje suplimentare de siguranţă. Cu asta ne ocupăm, însă în acelaşi timp luăm în considerare în mod evident ceea ce se întâmplă în lumea energetică.
În ceea ce priveşte problema energiei nucleare, ne-am îndepărtat de această opţiune. Am adoptat o Directivă privind securitatea nucleară, dar acest lucru reprezintă un punct naţional şi foarte sensibil în mare măsură. Chiar cred că, din punctul de vedere al Uniunii, ar trebui să dezvoltăm o cooperare a autorităţilor de reglementare în domeniul securităţii nucleare şi să încercăm să stabilim un sistem mai sigur şi mai coerent. Dar mă îndoiesc că putem continua în această direcţie.
În ultimul rând, cred cu tărie că aceste probleme şi dezbateri contribuie foarte mult la conturarea politicii energetice, dar nu există niciun instrument care să ia măsuri pentru aceasta. Există multe instrumente şi vom reveni la această dezbatere în viitor.
Vă mulţumesc foarte mult pentru această dezbatere. Voi fi foarte fericit să răspund la întrebările din Comisia ITRE sau din orice alte comisii care doresc să discutăm problemele energetice în mod mai detaliat.
Preşedintele
Dezbaterea este închisă.
Am primit şase propuneri de rezoluţie care au fost depuse în conformitate cu articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.
Votul va avea loc astăzi la ora 12.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Cristian Silviu Buşoi  
în scris. - Salut progresele făcute prin semnarea acordului de la Ankara privind lansarea proiectului Nabucco, respectiv prin semnarea protocolului privind acordul în vederea lansării proiectului Desertec. Proiectul Nabucco trebuie să fie prioritar întrucât reprezintă o soluţie pentru problema aprovizionării cu gaz, care s-a acutizat în ultimii ani. Ştiu că, deşi Nabucco este un proiect atât de important din punct de vedere geopolitic, trebuie să existe în acelaşi timp şi puternice raţiuni comerciale ale partenerilor din proiect pentru a deveni cât mai repede realitate. Criza economică care a redus banii pentru investiţii ale companiilor participante, cât şi unele incertitudini legate de sursele de aprovizionare ale conductei sunt obstacole care trebuie depăşite. Cele 200 milioane de euro pe care le oferim proiectului sunt binevenite, dar în plus trebuie să intensificam demersurile politice şi diplomatice pe lângă Turcia şi ţările din regiune furnizoare de gaz. De asemenea, doresc să adresez un îndemn la solidaritate către statele membre pentru a putea preveni crize ale gazului similare celor din ultimii ani. Nu ne permitem să aşteptăm intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona şi finalizarea Nabucco în timp ce europenii riscă să rămână fără gaz în plină iarnă din cauza disputelor ruso-ucrainene. <BRK>
Ivailo Kalfin  
în scris. - (BG) Din păcate, UE încă nu posedă o politică de securitate energetică eficientă. În ultimii ani, primii paşi au fost făcuţi în această direcţie, lucru pentru care aş dori să îl felicit în special pe comisarul Piebalgs. Bulgaria şi-a adus, de asemenea, contribuţia în acest sens. Cu toate acestea, aceste procese sunt încă prea lente, în special în lumina activităţii dinamice din partea Rusiei şi a altor concurenţi.
Avem nevoie de o politică mai clară şi mai activă care trebuie să includă unele dintre următoarele trăsături:
încurajarea finalizării tuturor proiectelor care sunt legate de aprovizionarea cu gaz în Europa şi care pot asigura în mod real finanţarea bazată pe piaţă, inclusiv proiectele Nord Stream şi South Stream;
încurajarea construirii de noi mijloace care vor contribui la independenţa energetică şi la reducerea emisiilor de CO2, în special centralele pe bază de energie nucleară şi de surse de energie regenerabilă;
dezvoltarea normelor comune privind aprovizionarea şi tranzitul gazelor;
o politică activă pentru ţările Asiei Centrale şi Caucaz pentru a asigura rezervele de gaz caspic pentru Europa.
Tunne Kelam
, în scris. - Această dezbatere a devenit o dovadă suplimentară a necesităţii acerbe a UE de adoptare a unei politici energetice unite. Există membri care îndeamnă Comisia şi statele membre să ia măsuri concrete şi coordonate în spiritul solidarităţii şi care propun să acţionăm ca şi cum UE a avut deja o astfel de politică. Eforturile lor nu au numai valoare politică şi morală, ci şi una practică, deoarece în calitate de reprezentanţi ai cetăţenilor aceştia pot accelera crearea politicii energetice comune. Alţii se folosesc de absenţa unei astfel de politici ca scuză pentru a justifica acţiunile lor bilaterale cu furnizori care ignoră adesea cerinţele de transparenţă şi concurenţă echitabilă, fără să mai menţionăm solidaritatea europeană. Aceasta este o abordare lipsită de viziune şi riscantă care se află în mâinile acelor furnizori nedemocraţi a căror strategie politică este să divizeze şi să slăbească UE. Comisia ar trebui să ofere nu numai consultanţă politică şi juridică, ci şi consultanţă financiară companiilor care depun eforturi pentru diversificarea resurselor noastre energetice. Pentru a avansa către o solidaritate energetică autentică, statele membre ar trebui să înceapă să se informeze reciproc, precum şi Comisia cu privire la acordurile lor cu terţii parteneri.
Petru Constantin Luhan  
în scris. - Dat fiind că suntem la început de mandat, consider că unul dintre domeniile în care Parlamentul European trebuie să se implice activ este asigurarea securităţii energetice. În acest context, semnalez importanţa proiectului Nabucco, care va contribui la asigurarea securităţii energetice a Uniunii Europene, întrucât pe această cale se asigura accesul consumatorilor europeni la surse alternative, pe un traseu sigur. Semnarea, la 13 iulie 2009, a Acordului dintre Austria, Bulgaria, România, Turcia şi Ungaria privind proiectul Nabucco, reprezentând angajamentul politic al statelor partenere la acest proiect de a continua eforturile de materializare a gazoductului, a transmis un semnal pozitiv pentru investitori şi statele furnizoare de gaze naturale. Se impune ca, în continuare, ţările implicate în acest proiect, alături de Comisia Europeană, să-şi concentreze eforturile pentru atragerea investiţiilor şi asigurarea unor furnizori viabili pentru Nabucco. <BRK>
Rareş-Lucian Niculescu  
în scris. - Pe lângă prima poziţie în topul exportatorilor de gaze, Rusia a devenit recent şi cel mai mare exportator de petrol din lume, depăşind Arabia Saudită. Această situaţie plasează Moscova într-o poziţie de influenţă deosebită, bazată pe controlul resurselor. Dar energia este o marfă, căreia trebuie să i se aplice principiile economiei de piaţă. Energia nu trebuie să poată fi folosită drept instrument de presiune politică. Crizele energetice cu care Europa s-a confruntat au demonstrat importanţa diversificării surselor de aprovizionare cu energie. De asemenea, au demonstrat valoarea adăugată pe care Nabucco o reprezintă în acest sens pentru întreaga Uniune Europeană. România a fost şi rămâne un susţinător ferm al proiectului Nabucco. De altfel, în luna iulie, România a semnat Acordul Interguvernamental privind proiectul Nabucco, alături de Turcia, Bulgaria, Ungaria şi Austria. Considerăm încheierea acestui acord un succes şi un important pas înainte. Un gazoduct de dimensiunea şi ambiţia Nabucco va trebui să facă faţă multor provocări înainte de a deveni realitate. Singura soluţie pentru a depăşi aceste provocări este perseverenţa demersurilor. <BRK>
Traian Ungureanu  
în scris. - Facem eforturi susţinute să încurajăm o politică energetică coerentă, dar o astfel de politică există şi este pusă pe deplin în aplicare. Există doar o mică problemă: NU este problema noastră. Este problema Rusiei. Compania franceză EDF semnează acum proiectul South Stream. Înainte de aceasta, ruşii au preluat interesul companiei ungare MOL faţă de proiectul Nabucco. Şi înainte ca terminalul de gaz austriac din Baumgarten să fie preluat de misterioasa companie Centrex. Avem nevoie de o politică energetică europeană clară chiar acum. Aceasta este probabil ultima noastră şansă de a ne alătura în cadrul proiectului Nabucco. În caz contrar, dacă Consiliul şi Comisia rămân neutre, acestea trebuie să fie pregătite pentru ierni reci şi o politică foarte fierbinte.

Mario Mauro
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, vă rog să faceţi linişte în sală pentru că am primit veşti de la Kabul despre un atac foarte grav împotriva forţelor internaţionale de menţinere a păcii şi informaţiile imprecise pe care le avem până acum relatează despre şase morţi în contingentul italian, în rândul trupelor speciale Folgore.
Prin urmare, aş dori să ţinem un minut de reculegere tocmai pentru ca să ne putem aminti de cei care luptă pentru realizarea idealurilor noastre de pace şi de libertate din întreaga lume.
Preşedintele
Doamnelor şi domnilor, aşa cum l-aţi auzit pe dl Mauro, un incident tragic a avut loc în Afganistan: şase apărători ai păcii şi-au pierdut vieţile. V-aş ruga să ţinem un moment de reculegere în semn de respect faţă de acest tragic accident.
(Deputaţii s-au ridicat şi au ţinut un minut de reculegere)
