Abi tõhusust käsitleva 2005. aasta Pariisi deklaratsiooni järelmeetmed (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on hr Van Hecke poolt arengukomisjoni nimel koostatud raport (Α6-0171/2008) abi tõhusust käsitleva 2005. aasta Pariisi deklaratsiooni järelmeetmete kohta (2008/2048(ΙΝΙ)).
Johan Van Hecke
raportöör. - (NL) Kolm aastat tagasi sõlmis enam kui sada doonor- ja partnerriiki Pariisis kokkuleppe muutmaks tõhusamaks arengumaadele antavat abi ja suurendamaks muu hulgas ka harmoniseeritust, demokraatlikku kontrolli, vastastikkust aruandlust ja suuremat läbipaistvust.
Erinevalt varasematest Monterrey deklaratsioonidest on Pariisi deklaratsioonis sätestatud selged eesmärgid, mis jagunevad kaheteistkümneks tegevuskavaks ja indikaatoriks, mis on suur samm edasi. Käesoleva aasta detsembris tuleb Accras anda esialgne hinnang sellele, mil määral on need ilusad lubadused täitunud.
Tuleb öelda, et viimastel aastatel on Euroopa Komisjon teinud suuri jõupingutusi uue abikava rakendamiseks. Komisjon võib uhke olla oma saavutuste üle, mis puudutavad tööjaotust, paremat kooskõlastatust ja austust kohaliku panuse vastu. 2006. aastal läks komisjon oma volinuku hr Micheli eestvedamisel isegi veidi kaugemale, kui ettevõtmised Pariisis ja kiitis heaks ambitsioonika tegevuskava ja tööjaotuse ning tulemustel põhineva haldamise põhimõtte. Siiski on meil veel tööd, mis ootab tegemist. Mitmed plaanid vajavad veel töösse rakendamist.
Näiteks ei ole abi ikka veel piisavalt kooskõlas riiklike süsteemidega ja endiselt eksisteerib liiga palju erinevaid väljamaksesüsteeme. Abi lahtisidumise suhtes ei ole me eriti kaugele jõudnud. Tehniline koostöö on endiselt liiga abiandja meelevallas. Doonorriikide atlas vajab kiiresti täiustamist ja laiendamist ning seejärel keskendamist peamiselt kõige enam mahajäänud riikidele ja sektoritele.
Lisaks sellele on tööjaotuse tegevusjuhendi vastuvõtmine problemaatiline. Esiteks seetõttu, et liikmesriigid ei täida oma lubadusi. Liikmesriigid on maha jäänud nii abi kasutamise ulatuse kui tõhususega. Esimest korda alates 2000. aastast on ametlik kasutusprotsent langenud - kui 2006. aastal oli see 0,41%, siis 2007. aastal 0,38%. Selleks, et aastatuhande eesmärke saavutada, peab toimuma radikaalne kursimuutus. Nõukogu peab kiiremas korras oma lubadusi kinnitama, kui soovib säilitada usaldusväärsust. Abi kvantiteedi ja kvaliteedi huvides peavad liikmesriigid pühenduma ajagraafikule. Kvantiteet ja kvaliteet on omavahel lahutamatus seoses.
Kvaliteedireformi suur väljakutse on praegu ja edaspidi omainvesteeringu ja vastastikkuse aruandluse tugevdamine. See nõuaks regulaarset dialoogi sotsiaalsete vahendajate, kohalike omavalitsuste ja eelkõige parlamentide vahel. Suurem läbipaistvus on hädavajalik. Suurem eelarvetoetus nõuab parlamendilt kõikide lubatud ja makstud rahaliste vahendite tõhusat kontrolli. Seetõttu pooldatakse raportis Pariisi tegevuskavasse kolmeteistkümnenda näitaja lisamist. Kui suurema tõhususe kindlustamisel on Euroopa ja Aafrika parlamentidel nii oluline roll, siis miks mitte muuta see veel üheks näitajaks.
Härra president, daamid ja härrad, Euroopa Liit kui suurim doonor peab Accras oma kohustusi täitma. Eelkõige peab ta omaenese kodu korda seadma. Alles siis saab ta Accras usutavalt juhtrolli haarata ja ambitsioonika plaani päevakorda tõsta. Euroopa Liidul on vajalikule teadmistepagasile lisaks ka eeldused saada kõige tõhusamaks doonoriks. Nüüd on vaja oma lubadused tegudeks muuta. See on raporti põhiolemuseks, millele palun teie toetust.
Louis Michel
komisjoni liige. - (FR) Proua juhataja, daamid ja härrad, soovin tänada raportööri hr Van Hecket ja arengukomisjoni selle suurepärase raporti eest. Mul on samuti hea meel, et meil on täpselt sama lähenemine ja võitleme samade tulemuste saavutamise eest.
Usun, et järgmised kuus kuud on olulise tähtsusega testimaks Euroopa Liidu tõelist kindlameelsust arengupoliitika kolme põhisamba suhtes konkreetse edasimineku saavutamisel. Esiteks aastatuhande eesmärkide saavutamine, teiseks abimahu suurendamine, kolmandaks abi tõhususe parandamine. Septembris toimuv Accra tippkohtumine on kogu protsessi ja selles osalevate tegijate usaldusväärsuse lakmuspaber. See protsess kas käivitub tõeliselt või takerdub igaveseks.
Tänane arutelu on seega väga oluline, kuna võib järgmisel nädalal saata tugeva sõnumi üldasjade ja välissuhete nõukogule. See nõukogu arutab komisjoni ettepanekuid eesmärkide suhtes. Loodan, et nõukogu omakorda saadab välja sama ambitsioonika sõnumi kui see, mis sisaldub hr Van Hecke raportis. Koos tegutsedes andsime meie, eurooplased, Pariisis 2005. aastal oma panuse.
Olen liikmesriikides kuulnud liiga palju jutte sellest, et Accra ja see arutelu soovitakse pöörata tehniliseks aruteluks teostatavuse, tõhususe jne teemadel. See ei ole tehniline arutelu. Accra ei ole tehniline kohtumine. See on poliitiline kohtumine, mille käigus saame teada, kas liikmesriikidel on poliitilist tahet oma eesmärke täita.
Lahing ei ole kaugeltki veel võidetud. Komisjon ei saa tegutseda üksi. Seetõttu esitan teile üleskutse mobiliseerida oma ressursid ja kontaktid kindlustamaks, et see tippkohtumine tooks kaasa tõelisi saavutusi. Enese tõestamise koorem lasub nüüd liikmesriikidel ja mitte-Euroopa päritolu toetajatel. Seetõttu on parlamendi ja komisjoni vaheline üksmeelsus siin olulise tähtsusega.
Ma ei korda seda, mis on raportis kirjas. Nõustun sellega peaaegu 100 %. Meil on vaja konkreetset edasiminekut olulistes valdkondades, millest mõningaid ma nimetan. Esimene on abi prognoositavus. Olen parlamendile väga tänulik toe eest aastatuhande arengueesmärkide alastele kokkulepetele. See on üks ettepanekutest, mille Accras esitan. Mõistagi peavad partnerriigid selles lepingus rolli mängima ning peame sisse viima järelevalvemehhanismid.
Teiseks eksisteerib küsimus partnerriikide menetluste suuremast kasutamisest. Seetõttu olen öelnud, et riikides, kus see on võimalik, peaks abi suunamine toimuma peamiselt eelarvetoetuse teel. On huvitav märkida, ja ma usun, et on oluline need arvud meeles pidada, et tänase päevani on Tansaanial tulnud koostada erinevatele annetajatele umbes 2400 aruannet ja, kuulake tähelepanekilult, enam kui 8000 auditiaruannet rahvusvahelistele arengupankadele. Peate tunnistama, et see on vapustav ja kujutab endast tõsist probleemi.
Raportis rõhutatakse vajadust suurema läbipaistvuse ja vastutuse järele arenguabis, kuigi sellise aruandekuhja juures on see mõistagi võimatu. Seda võib saavutada vaid parlamentaarse järelevalve tugevdamisega arenguabi finantseerimisse ja arenguabi kandmisega riigieelarvesse, nagu raportöör ütles. Me peame soodustama "demokraatlikku omanikutunnet” ja toetama partnerriike nende püüdlustes selle omanikutunde ja järelevalve tugevdamisel. Mõistagi mängivad siin võtmerolli parlamendid ja kodanikuühiskond.
Minu kolmas tähelepanek puudutab tööjaotust. Tegevusjuhend peab saama reaalsuseks. Veel üks näide: Malis rahastab maaelu arengut 26 annetajat, samas kui Burkinas on viis annetajat kaasatud pooltesse kogu riigi sektoritesse, ja pooled kogu annetajatest on kaasatud ühte kolmandikku kogu sektoritest. Nii et eri riikides on arenguruumi tõhususe mõttes just selles kontekstis, ja ma sooviksin parlamendi tuge liikmesriikide veenmisel, et me vajame paremat tööjaotust. See tooks abi tõhusamaks muutmisel üsna kolossaalse edasimineku.
Minu neljas tähelepanek puudutab tundlikke olukordi. Näiteks 2006. aastal pärines 65 % abist Côte d'Ivoire'le, Libeeriale ja Kesk-Aafrika Vabariigile ainult kolmelt kahepoolselt annetajalt. Oleme juba pakkunud välja pilootriike, mille puhul oleks kaasatud niipalju liikmesriike kui võimalik. Menetluslikust seisukohast vaadates olen ma komisjoni üles kutsunud olema kehtivate eeskirjade raames nii painduv kui võimalik, parandamaks meie reageerimisvõimet. Sellegipoolest ei tohi me unustada, et abi tõhususe küsimus ei ole vaid annetajate pärusmaa, vastupidi, see peab olema partnerriikide tegevuse nurgakiviks ja meievahelise dialoogi keskseks teemaks. Vaid partnerriikidel on võimalus sundida meid pakkuma tõhusamat abi, kui nad määratlevad aktiivselt oma arengueesmärke ja nende saavutamise vahendeid. Vaid sel moel võib meie dialoog edeneda võrdsetel õigustel ja kohustustel põhineval partnerlusel.
Enne kui lõpetan, sooviksin ma teha veel viimase tähelepaneku. Parlament palub komisjonil anda delegatsioonidele piisavalt tegutsemisruumi. Teil on õigus! Püüame seda teha oma detsentraliseerimisprotsessi kaudu. Nõuame oma delegatsioonidelt palju. Nagu te teate, on ressursid piiratud ja lõppeks sõltub suutlikkus delegatsioone kasutada eelarvepädevast asutusest.
Veelkord paluksin teil aidata veenda liikmesriike, ja seda tõstatas ka hr Van Hecke, et neil lasub moraalne ja kindel kohustus pidada kinni oma 2005. aasta lubadustest seoses antava abi mahuga. 2007. aasta tuleks unustada niipea kui võimalik, kuna teatud riigid ei pidanud kinni oma lubadustest, mis varjutasid teiste head tegutsemist, kes omalt poolt näitasid, et suudavad lubadusi pidada.
Seetõttu teeme esiteks ettepaneku, et need liikmesriigid täidaksid oma 2005. aasta lubadused ja teiseks esitaksid kava, teekaardi, elluviimiskava etappide kaupa, millest oleks näha, kuidas saavutatakse eesmärgid, millele nad alla on kirjutanud. Nagu ma alguses juba ütlesin, ei või me veel loorberitel puhata, kuna minule teadaolevalt näitavad eelkohtumised, et mõned liikmesriigid kavatsevad oma 2005. aasta kohustuste täitmisest isegi keelduda, mis on mõistagi vastuvõetamatu, ning et mõni neist ei ole samuti valmis tegema etapilist kava. Seetõttu vajan ma teie veenmisjõudu ja kui ma nii võin öelda, siis ka teie jultumust sundimaks kõiki oma kohustustest kinni pidama.
Anna Záborská
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (SK) Abi tõhususe kohta käiv raport on oluline kolmel põhjusel. Esiteks puudutab see Euroopa Komisjoni vastutust ELi kodanike vahendite usaldusväärsel haldamisel. Teiseks tõmbab see meie tähelepanu arenguprogrammide parema struktureerituse vajadusele. Ning viimasena nõuab see poliitilist julgust eelarve jälgimisel ja selle väärkasutusega võitlemisel.
Õnnitlen oma kolleegi hr Van Hecket raporti eest, mis rõhutab liidu kahepoolset vastutust: nii välist kui ka sisemist. Kui tahame välissuhetes olla tõsiseltvõetav tegija, siis peame arengumaid varustama selliste rahaliste vahenditega, nagu me oleme lubanud, ja jagama seda viisil, nagu ette on nähtud. Me teame, kui raske on hinnata, kas rahalist abi on kasutatud tõhusalt. Tihti sunnivad arengumaades valitsevad poliitilised ja kultuurilised olud annetajaid üle võtma loomingulise ja paindliku lähenemise eelarvele. Sellele vaatamata ei tohi loomingulisus ja paindlikkus häirida läbipaistvuse ja aususe vajadust.
Oleme ausad, kui tunnistame, et riiklik rahastamine Euroopas ei kanna alati soovitud vilja, ja kui me lõpetame nende võimaliku väärkasutamise. Selleks, et oleks võimalik abi tõhusust tõestada, peaksime saama abisaaja allkirja, milles kinnitatakse, et projekt on pikaajalises plaanis ka tegelikult toiminud. Pean ütlema, et Euroopa Komisjoni ja Euroopa Parlamendi suurim kohustus on sisemine pühendumus olla Euroopa kodanike ees aus. Euroopa Liit finantseerib arenguabi meie maksudest ja me teame selle tõhususest väga vähe. Õnnitlen oma kolleegi hr Böschi, kes kritiseeris hiljuti Euroopa Liidu maksumaksjate rahast pärineva arenguabi jaotamise viisi. Abi tõhusus ei ole vaid kohustuslikus korras eelarveline toiming: see testib ka poliitilist julgust nõuda, et maksumaksjate raha kasutatakse tõhusalt.
Pierre Schapira
fraktsiooni PSE nimel. - (FR) Proua juhataja, volinik, daamid ja härrad, viimase paari nädala jooksul on meie arutelusid abi tõhususest varjutanud dramaatilised uudised maailma toiduainekriisist. See kriis on brutaalseks meeldetuletuseks, et kui me ei suuda tagada kõige elementaarsemat õigust, õigust elule ja piisavale toidule, siis meie jõupingutused arenguabi vallas on kasutud.
Hr Van Hecke, kelle tööle avaldan heakskiitu, tõstab oma raportis esile, et pikaajaline strateegia on ainus viis meie partnerriikide arengut tõeliselt toetada. Mis puudutab nii toitu kui ka rahvatervist ja haridust, siis vajame me kestvaid lahendusi, kui soovime käesoleva kriisi sügaval peituvate põhjustega tegeleda.
PSE fraktsiooni esitatud mitmed muudatusettepanekud toetavad raportööri seisukohta ja tugevdavad seda paaris aspektis. Osutasime, et meie peamine eesmärk peab olema aastatuhande arengueesmärkide saavutamine, millest esimene on vaesuse ja nälja väljajuurimine. Sel põhjusel ja ka abi tõhusamaks muutmiseks peab see olema kohalikule tasandile ja kodule võimalikult lähedal ja vastama kohaliku elanikkonna vajadustele. Seetõttu viitasin vajadusele konsulteerida senisest enam riikide parlamentidega, kodanikuühiskonnaga ja kohalike omavalitsustega arengupoliitika sõnastamise, rakendamise ja hindamise küsimuses.
Samamoodi on oluline, et võitleksime tõhusalt korruptsiooniga ja muudaksime abi läbipaistvamaks. Täpsemalt väljendudes palume komisjonil esitada kõikide kohalikele omavalitsustele määratud vahendite maatriksi, et kontrollida tegevuse sidusust ja nende vahendite mõistlikku haldamist.
Lõppeks, arutelu abi tõhususest ei ole võimalik lahutada abi suuruse küsimusest, nagu hetk tagasi seda tegime, lubage mul veelkord osutada ja hukka mõista arenguabi põhjendamatu vähenemine aastatel 2006-2007, mil see langes Euroopas 0,41 %lt 0,38 %le.
Accra tippkohtumine kujuneb tõepoolest poliitiliseks, nagu volinik ütles. See pakub doonorriikidele unikaalse võimaluse oma kohustusi veelkord rõhutada. Meist endist sõltub, kas viibime kohtumisel ja ei valmista oma partneritele pettumust.
Toomas Savi
fraktsiooni ALDE nimel. - Proua juhataja, sooviksin tänada oma kolleegi hr Johan Van Hecket suurepärase raporti eest. Toetan täielikult raporti esimest lõiku. Liikmesriigid ja komisjon suudavad muuta oma tegevuse harmoniseeritumaks, läbipaistvamaks, prognoositavamaks ja kollektiivselt tõhusamaks juhul, kui nad koondavad ressursid ühise arenguabi eest vastutava institutsiooni alla. See on minu esimene tähelepanek.
Abi tõhusus on meie endi kätes, üsna tihti kulutame me liigagi palju vahendeid haldusüksuse ülalpidamiseks, kes vastutab arenguabi mõistliku kasutamise eest sihtriikides Peaksime säästma näiteks personali koolituse, haldus- ja muude kulude pealt, et abisaajateni jõuaks tegelikkuses rohkem arenguabi.
Hetkel ei ole liikmesriikide vahel vahendite paigutamisega seoses piisavat kooskõlastatust. Subsidiaarsuspõhimõtte kohaselt peaks täidesaatev võim tegutsema madalaimal teostataval tasemel, kui kõrgema taseme kasutamine ei kujuta endast just olulisi eeliseid.
Abi väikese tõhususe probleemile ei ole universaalset lahendust, kuid astutav samm peaks olema tõsine ja tooma läbi täiendava tsentraliseerimise muudatusi haldusraamistikku, kuna kaotame pidevalt aega ja inimelusid.
Margrete Auken
Proua juhataja, sooviksin tänada volinik Micheli ja ka hr Van Hecket hea raporti eest. On suurepärane, et selle sisu suhtes on saavutatud kokkulepe, ja et ELi abi kasvab ning paraneb. Abi peab olema abi. Me ei tohi muuta seda kõhnemaks, kasutades seda muudel eesmärkidel, nagu võlgade kustutamine, kus raha kantakse doonorriikide siseselt lihtsalt ühelt eelarverealt teisele. Seda raha tuleb kasutada nende tarbeks, kes seda vajavad, ja me peame olema suutelised nägema, et seda sel eesmärgil kasutatakse. See on mõistagi ainus võimalus sundida eurooplasi abi suurendama - neil peab olema võimalus näha, et see on tõhus, nagu hr Jeffrey Sachs hiljuti nii selgelt ütles. Seetõttu on oluline, et muudatusettepanek nr 1 vastu võetaks.
Abi peab jätkuvalt kasvama kuni 2015. aastani, nii nagu me oleme seda uskumatult sageli lubanud. On kitsarinnaline ja piinlik, et ELi abi vähenes aastatel 2006-2007. Ilma enama rahata ei saa abi olla piisavalt tõhus. Me ei suuda eesmärke täita, kui me ei pea kinni oma paljudest lubadustest.
Samuti oleks tore, kui Euroopa Parlamendil oleks arusaam ELi põllumajanduspoliitikast. On olemas Maailmapanga, IMFi, ÜRO ja teiste poolt tehtud mitmeid analüüse, mis näitavad, et ühine põllumajanduspoliitika õõnestab arengumaade võimalusi areneda, ja ma ei räägi siin eksporditoetustest, mis on küll iseenesest koletud, kuid moodustavad vaid murdosa selle poliitika põhjustatud hävingust. Hetkel on olukord selline, et ühe käega me anname ja teisega võtame, mõnikord võtame rohkemgi, kui oleme andnud. Seega ei jõua me oodata, kuni USA oma põllumajandusabi ära lõpetab. USA põllumajandusabi on kehvem kui meie oma ja EL peaks eeskuju näitama.
Eoin Ryan
fraktsiooni UEN nimel. - Proua juhataja, esiteks sooviksin minagi hr Van Hecket ja volinikku selle raporti eest tänada.
Sahara-tagune Aafrika saab rohkem rahvusvahelist abi, kui ükski teine piirkond maailmas, kuid siiski on sealne vaesus püsivalt kõrge. Uuringud on näidanud, et abi suudab olla ja on olnud vaesuse vähendamisel edukas riikides, kus on usaldusväärne majandusjuhtimine ja usaldusväärsed valitsusasutused. Korrektselt jaotatud abi kaudu on võimalik aidata miljonitel inimestel vabaneda peost suhu elamisest.
On tõsiasi, et paljudes arengumaades eksisteerib korruptsioon, ning samas, kui peame jätkama nendes riikides heade valitsemistavade propageerimist, on meil tungivam kohustus aidata neid miljoneid inimesi, kes maailmas nälga ja haigustesse surevad.
Me peame täitma aastatuhande arengueesmärgid, mille oleme omale püstitanud. Kuidas me saame sulgeda oma silmad kolme miljardi inimese ees, kes elavad kolme dollariga päevas, või viie miljoni lapse ees Aafrikas, kes surid eelmisel aastal enne viieaastaseks saamist?
Jah, meil on ka vastutus Euroopa maksumaksjate ees garanteerimaks, et nende raha jõuab seda kõige enam vajavate inimesteni ja et seda kasutatakse tõhusalt. Ma usun, et selles suhtes peaks Euroopa vaatama sihtotstarbelistemate programmide nagu Global Fund poole, mis võitleb AIDSi, tuberkuloosi ja malaariaga, mis on maailma ühed kõige laastavamad haigused, mis tapavad aastas üle kuue miljoni inimese. Global Fund on olnud väga tõhus organisatsioon, kus on minimaalselt bürokraatiat ja maksimaalselt mõjujõudu. See esindab uut lähenemist rahvusvahelises tervishoiuvaldkonna rahastamises.
Ülemaailmne vaesus on peamiselt maapiirkondade probleem. Arengumaade eriti vaestest inimestest kolmveerand elab maapiirkondades. Kui soovime üle elada kliimamuutuse ja toiduainete kallinemise laine, siis peame parandama põllumajandustootmist läbi põllumajandusele suunatud programmide, kuna neil võiks olla vaesuse vähendamisele suur mõju. Ettekanne, mille professor James Sachs hiljuti komisjonile esitas, oli suurepärane näide sellest, kuidas raha võib kasutada sihtotstarbeliselt.
Eelmise aasta maailma arenguaruande kohaselt on põllumajanduse kaudu saavutatud sisemajanduse kogutoodangu tõus vaesuse vähendamisel neli korda tõhusam, kui selle tõus muudes sektorites. Selle asemel, et kolmanda maailma riikidesse toiduabi saata, peab Euroopa aitama Aafrika põllumeestel rohkem toitu kasvatada ning varustama väikepõlluharijaid korralike seemnete, väetiste ja veemajandustehnoloogiaga. Mõistagi on ka mitmeid teisi võimalusi, ning nagu volinik ütles, peavad paljud neist olema riigi oludega kooskõlas.
Aafrikas hakkab aeg otsa sama. Peame mineviku õppetundidest õppima, et saaksime tulevasi põlvkondi haigustest ja näljast päästa. Usun, et Accra on poliitiline võimalus ja toetan, mida eelkõnelejad selle kohta ütlesid. See pole pelgalt tehniline kohtumine, et tehnilised valdkonnad üle vaadata, see on poliitiline võimalus. Peame vaatama, kas saame vaesusega võitlemisele anda tõelise hoo.
Oleme võtnud endale mitmeid kohustusi, mõned neist jäävad täitmata. Oleme aastatuhande arengueesmärkide täitmise ajakava poole peal, ning oleks aeg hakata nende täitmise nimel tõeliselt pingutama. Peame abi jälle õigele teele saama. Peame töötama koos Aafrika valitsustega, peame võitlema korruptsiooniga, peame edendama valitsemistavasid ja maailma vaeste ees oma ülesande täitma.
Luisa Morgantini
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (IT) Proua juhataja, daamid ja härrad, oleme kõik teadlikud sellest, et Euroopa arengupoliitika tõhusamaks muutmisel on meil veel palju teha. Hr Van Hecke suurepärases raportis, millega täielikult nõustun, sisalduvad soovitused liiguvad õiges suunas.
Sel ajal, kui meie selle raporti üle arutleme, esitatakse Brüsselis uut iga-aastast CONCORDi ehk Euroopa kodanikuühenduste abi- ja arengukoostöö konföderatsiooni aruannet ELi valitsuste poolt võetud abiandmiskohustuste kohta. Aruandes on uuritud iga liikmesriigi edusamme ja pilt, mis sellest avaneb, annab tunnistust meie vaesusega võitlemise ja abi tõhususe suurendamise poliitika puudustest ja vasturääkivustest. Näiteks, nagu volinik Michel mulle rääkis, on aruandes märgitud, et 2007. aastal 27 riigi abimaht mitte ei kasvanud, vaid kahanes. Samal ajal näitab aruanne, et mitmed arengupoliitikaga seonduvad probleemid on endiselt alles, nagu näiteks abi läbipaistmatus.
Me peaksime kinni pidama rahvusvahelisel tasemel võetud kohustustest. Me ei saa maailma lõunapoolsete riikide inimeste ootusi purustada, samuti mitte ka n-ö põhjapoolsete riikide inimeste omi, kes töötavad pühendumusega selle heaks, et ebaõiglus, vaesus ja toidukriis, mida hr Schapira just mainis, saaksid otsustava lahenduse.
Nõustun volinikuga: peame lõpetama retoorika ja hakkama tegutsema. Tahaksin tänada hr Micheli tema kire, pühendumuse ja meelekindluse eest. Seoses Accra ja Doha konverentsidega võib ja peaks 2008. aasta kujunema tõeliseks pöördepunktiks ja pakkuma Euroopa Liidule suurepärase võimaluse näidata, et see suudab kanda oma vastutust kui maailma juhtiv annetaja. Oleks üleliigne öelda, et me peame suurendama abi kvantiteeti ja kvaliteeti. Need ei ole vastukäivad mõisted. Me ei tohi abi tõhusamaks muutmist kasutada ettekäändena selle vähendamiseks.
Samas on kõik teadlikud sellest, et pelk abimahu suurendamine pole piisav. Nagu me kõik oleme öelnud, on oluline, et geopoliitiliste ja strateegiliste eesmärkide asemel oleks meie eesmärk võitlus vaesusega. Nagu me tavatseme öelda, peab majandus-, migratsiooni- ja kaitsepoliitika olema kooskõlas arengueesmärkidega.
Euroopa koostöö ei pea põhinema mitte ainult meie endi huvidel, vaid lõunapoolsete riikide tõelistel prioriteetidel, nagu need on kohalike omavalitsuste, parlamentide ja ka kodanikuühiskonna poolt määratletud, samuti on oluline suurendada ELi abiprogrammide läbipaistvust ja aruandlust. Selles kontekstis peaks parlament tõusma rolli, kus ta saaks rakendada tõelist demokraatlikku kontrolli ja ma tervitan voliniku üleskutset tegemaks tööd selle nimel, et ELi riigid peaksid oma lubadustest kinni.
Mul on mõned küsimused hangete kohta. Komisjoni hankemenetlustes osaleda soovivad kodanikuühendused leiavad, et need on liiga pikad ja kohmakad, mis muudab nende tegevuse tõeliselt raskeks ja välistab mitmed väikesed kohalikud ühendused. Seega miks mitte küsida otse nendelt organisatsioonidelt, kuidas menetlusi sujuvamaks muuta? Seda silmas pidades olen täna hääletamisele pannud muudatusettepaneku.
Siis on meil veel abi lahtisidumise küsimus, millele on Van Hecke raportis tähelepanu pööratud. On tehtud edusamme, kuid kogu abi peab olema täielikult lahtiseotud selleks, et ennetada raha doonorriikidesse tagasipöördumist kasusaajariikides vaesuse leevendamise asemel.
Viimasena tahaksin ma osutada nendele riikidele, kes ikka veel ülehindavad oma avaliku arenguabi suurust. 2007. aastal kulutasid ELi riigid umbes 8 miljardit eurot, ehk teisisõnu umbes 17 % kogu Euroopa abist olulistele sektoritele, kuid mitte arengusektorile. Võla kustutamine, kulutused põgenikele, stipendiumid välisüliõpilastele moodustavad need kulutused, mis tuleks arenguabi arvudest välja arvata, seega kutsun teid üles vastavaid muudatusettepanekuid toetama.
Minul on samuti 2008. aasta ja meie kohustuste suunamuutuse suhtes kõrged lootused, nõustun siiralt volinikuga, kui ta räägib jagatud vastutusest annetajate ja riikide vahel, milles igaühel peab olema roll: õigused ja kohustused. See on meie tugevus!
Maria Martens
(NL) Arenguraha saab ja peabki kulutama paremini. Seda, proua juhataja, saame me raportööri eriliselt tasakaalukast raportist järeldada. Ma õnnitlen teda. Raport on koostatud just õigel ajal. Näib, et Euroopa hakkab arengukulutustest väsima. See tendents on väga murettekitav ja me ei tohiks seda alahinnata. Isegi riikides, nagu Madalmaad, mis on alati olnud tuntud oma rahvusvahelise solidaarsuse poolest, räägitakse pooldavalt arengukulutuste vähendamisest. Ainus lahendus on see, et töö oleks läbipaistev, tõhus ja tulemustele orienteeritud.
Euroopa Liit võiks selles küsimuses saavutada palju, seda eriti läbi kolme mõiste: järjekindluse, täiendavuse ja kooskõlastatuse. Volinik on seda tihti välja toonud ja töötab selle suunas. Peaksime ka midagi enamat projektide ja programmide ülekülluse vastu ette võtma. Kui mõni asi ei õnnestu, siis pole alati parimaks lahenduseks uus programm. Meil oleks parem paar asja hästi teha, kui kõik asjad poolikult.
Proua juhataja, Euroopa Liit on suurim annetaja. Seega on meil suur vastutus. Lisaks sellele kasvavad uue aluslepinguga meie võimalused suuremale ühtekuuluvusele, lisapoliitikale ja paremale kooskõlastatusele. Abi tõhusus on otsustava tähtsusega mitte vaid selleks, et arengumaid õigustada, kuid eelkõige selleks, et oleksime ka tõeliselt suutelised arengumaades vaesusega võitlema. Lõpuks loeb tulemus rohkem kui kavatsused. Esitan 2009. aasta arengukoostöö eelarvesse ettepanekuid, et hindamine toimuks rohkem tulemusepõhisemalt. Peame keskenduma rohkem tulemustele, mitte ebamäärastele näitajatele.
Lõpuks tahaksin volinik Michelilt küsida järgmise küsimuse. Volinik Fischer Boel ütles, et komisjon soovib kasutada osa 2008. aasta Euroopa eelarvest kasutamata jäänud raha, et aidata toiduainehinna järsu tõusu poolt puudutatud riike, teisisõnu kasutada seda toiduainekriisi tarbeks. Sooviksin teada voliniku reaktsiooni. Kas volinik ütleks, kuidas neid täiendavaid vahendeid kasutatakse?
Alain Hutchinson
(FR) Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, esimest korda ajaloos, meie ajaloos, nagu volinik ütles, on Euroopa avaliku arenguabi kogusumma langenud. Kui seda teed jätkame, siis on Euroopa Liit ajavahemikul 2005-2010 abi välja andnud miljardeid vähem, kui oli lubanud. See on oluline samm tagasi 0,7 % arengule pühendamise eesmärgi täitmisel, kuid, mis samuti oluline, ka aastatuhande arengueesmärkide täitmisel, ja üldisemalt selles lahingus, mida väidame end tahtvat maailma vaesuse vastu pidada.
Seda protsessi, mille me oma arenguabi tõhusamaks muutmise eesmärgil 2006. aastal käivitasime, ja mida me hr Van Hecke raportiga jätkame, keda ma tänan tema töö eest, ei saa liikmesriikide poolt kasutada ettekäändena oma lubadustest mitte kinni pidamisel seda abi suurendada. Tagasipööre on tõsi, kuna tänapäeval nõustuvad kõik, et vajame täiendavaid ressursse, kui kavatseme täita paljusid oma võetud kohustusi, ja kahtlemata tuleb meil need veel ette võtta. Seetõttu on abi tõhusus ülioluline, kuna tõhusam abi tähendab ka suuremat abi. Kõik peavad sellest aru saama.
Selles kontekstis lubage mul osutada, et meil on aeg teha väga konkreetseid edusamme innovatiivsete rahastamisvahendite rakendamisel arenguabis, mida Pariisi deklaratsioonis ka selgelt mainiti.
Tahtsime oma raportis viidata ka arengukoostöö diasporaale. Euroopa Liit on selle suhtes veel liialt närviline, kuigi suurem ja lähedasem koostöö oma ELis resideeruvate partnerriikide kodanikega tooks palju kasu. See oleks suurele hulgale inimestele veel üheks integreerumismeetmeks, selle asemel, et neid kõrvale jätta, ja see sõnum on mulle südamelähedane ajal, mil mõned eurooplased on omaks võtmas rabavaid seisukohti ja šokeerivaid meetmeid.
Viimasena tahan ma esile tõsta seda, mida ka volinik on tihti öelnud, et abi ei saa kunagi olla tõeliselt tõhus, kuni ELi erinevate poliitikate vahel ei ole sidusust ning kuni arenguabi juhitakse arengule mitte pühendunud poliitikaga. Hetkesündmused näitavad, et meil pole veel kõikides valdkondades seda sidusust. See olukord jätkub niikaua, kuni OECD arenguabi komisjon kui vastutav amet jätkab äärmiselt laiaulatusliku arengukoostöö mõiste rakendamist. See on abi tõhususe edendamisel veel üheks tingimuseks.
Kaks aastat tagasi esitasin ma selles samas kojas esimese raporti abi tõhususe kohta. Kuhu oleme me nüüd pärast neid lõputult korratud sõnu jõudnud? Igatahes võib volinik loota sotsialistidele meie ühise võitluse jätkamisel abi tõhususe parandamiseks maailma vaeseimate inimeste nimel.
Olle Schmidt
(SV) Härra juhataja, sooviksin tänada hr Johan Van Hecket hea ja olulise raporti eest. Kunagi tulin ma poliitikasse hoolitsemaks selle eest, et minu kodumaa Rootsi saavutaks "ühe protsendi eesmärgi”. Rootsi liberaalne partei, millesse ma oma kodumaal kuulun, on ja on alati olnud selle tegevuse edasiviivaks jõuks, ning Rootsi tõesti saavutab selle eesmärgi.
Nüüd, peaaegu 40 aastat hiljem, pean siiski tunnistama, et on olnud mitmeid pettumusi. Halb juhtimine, korruptsioon ja läbikukkunud projektid on kahjuks olnud sagedased. Kuid tihti on areng toimunud ka õiges suunas. Üle terve maailma on miljonitele inimestele antud parem elu ja jalule seatud mitmeid demokraatiaid. Optimismile on tõepoolest ruumi. Kuid kui ELi rahvastiku hulgas on legitiimsus ja toetus jätkuvalt suured, peame me suurendama oma võimet tegutseda kiiresti ja tõhusalt. Abi tuleb paigutada moel, mis garanteerib selle kvaliteedi ja pikaajalise kasu, et saaksime saavutada aastatuhande arengueesmärgid.
Pealegi tuleb abipoliitika kujundamisel liikuda pigem alt-üles. Abisaajariikidele tuleks usaldada suurem vastutus selles, mida me nimetame probleemide määratlemise eelisõiguseks abiga seonduvas töös. Komisjoni teabe kohaselt on mitmeid näitajaid, mis näitavad, et vaesed riigid peavad halduskorralduse lihtsustamiseks looma veel kallima bürokraatia, kuna see on abiraha väljamaksmise eelduseks. See ei olnud ju meie kavatsus! Samuti on väga oluline rääkida sellest, kuidas me peaksime jõupingutusi abi vallas kooskõlastama. Veel üks perspektiiv, mis võib vaesusega võitlemisel ununeda, kuid ei tohiks, on naiste oluline roll.
Kui kritiseerime seda, kuidas on nõuded tänapäeval üles ehitatud, siis ei tähenda see, et meil oleks midagi abi suhtes tingimuste seadmise vastu. Kui kuulame seda, mida inimesed sihtkohas räägivad, siis annab see meile mõista, et peaksime kaaluma teatud militaarsete panuste klassifitseerimist abina, kuna rahuvalveoperatsioonid võivad olla elulise tähtsusega. Vaatame näiteks olukorda Tšaadis, kus põgenikud vajavad kaitset sama palju, kui abisaadetisi.
Lõpetuseks tahaksin ma puudutada meie põllumajanduspoliitika tundlikku küsimust, mida pr Auken mainis. Raport soovitab komisjonil ja liikmesriikidel tungivalt toetada kõiki meetmeid, mis aitaksid kaasa toorainehinna stabiliseerumisele arengumaades. Mul on soovitus seoses sellega, mida Margrete Auken ütles: tõhus, kuid võibolla ka mõru pill - heitke ELi põllumajanduspoliitika kõrvale! Komisjon on sellega juba algust teinud, ning seda tuleb tervitada.
Mikel Irujo Amezaga
(ES) Härra juhataja, nüüd, mil me Pariisi deklaratsiooni uuesti läbi vaatame, näeme, et sõna "kavatsused” ongi jäänud vaid sõnaks.
Kuigi komisjon näeb vaeva ja võtab meetmeid kindlustamaks seda, et abi sihtkohta jõuab, ei saa me teha edusamme, kui liikmesriigid ei anna oma lubatud panust.
Me teame, et abi suurema tõhususe eest vastutavad nii doonorriigid kui ka partnerriigid, kuid meie suurim ülesanne on kindlustada, et abi tõesti aitab arenguriikidel võidelda oma suurimate probleemidega.
Peame kindlustama, et täidame oma osa kokkuleppest ja et meil ei peaks olema piinlik seetõttu, et me ei tee, mida lubasime.
Ideaalis on abil positiivne mõju arengule ja headele valitsemistavadele, kuid abi võib ka palju kahju tekitada, kui seda ei jagata korralikult. Seega peavad arengumaad võtma vastutuse omaenda poliitika rakendamise eest ja meie kui annetajad peame seda austama, andma neile oma toetuse ja vajaliku ruumi, selle asemel, et omaenda prioriteete rahastada, nagu seda teevad mõned annetajad.
Lõpetuseks tahaksin ma rõhutada vajadust kindlustada meie endi poliitikate sidusust.
Kõik pingutused arengu vallas on aja raiskamine, kui kaubandus-, rahandus- ja muud poliitikad teineteist õõnestavad või on vastukäivad.
Hetkel me ei vii ellu seda, millest me räägime.
Jerzy Buzek
(PL) Sooviksin õnnitleda raportööri. Raport oli ulatuslik, laiahaardeline ja ammendav. Pean tunnistama, et raportit lugedes kaotasin silmist isegi kõige olulisema eesmärgi. Raportöör tõi selle eesmärgi ja raporti peamise eesmärgi selgelt välja meie arutelu alguses toimunud ettekandes.
Otsustasin sõna võtta, kuna viimase paari aasta jooksul on esile kerkinud uusi probleeme. Kliimamuutus on mõnele arengumaale avaldanud dramaatilist mõju. Oluline on see, et kui anname abi, peaksime me rõhutama fakti, et teeme seda praegu seetõttu, et Euroopa Liit tunnistab, et see oht, mida kliimamuutused endast kujutavad, on meie tsivilisatsioonile väljakutse, samuti nagu see on vastutus. Seetõttu peaksime üleilmse soojenemise riskide valguses suurendama oluliselt rahastamist ja tugevdama annetajate tegevust. Selline seisukoht ja tegevused näitavad meie strateegia olemust seoses ELi prioriteediga võitluses kliimamuutuste vastu. Me peaksime suunama oma abi ka taastuvatesse energiaallikatesse arengumaades (mõistagi on näljaga võitlemine kõige olulisem, kuid räägin siin lisavahenditest), ning samuti ka üleilmse soojenemise otseste tagajärgede ületamisse, näiteks ranniku üleujutustega, maapinna soolastumisega ja ennenägematute üleujutuste ning põudadega seonduvatesse toimetulekumeetmetesse.
Me peame meeles pidama, et meie eesmärk ja Euroopa Liidu poliitiline prioriteet on üleilmse soojenemise vastu võitlemise suhtes üleilmse kokkuleppe saavutamine. Läbirääkimised toimuvad 2008. aastal Poznanis ja 2009. aastal Kopenhaagenis. Kui tahame teisi riike veenda, siis peame vähendama saastet ja ELis uusi tehnoloogiaid välja töötama ja pakkuma spetsiaalset abi arengumaadele.
Josep Borrell Fontelles
(ES) Härra juhataja, kui me nii palju tõhususest räägime, siis pole kahtlustki, et oleme veendunud, et sellega on meil tõsiseid probleeme.
Ilmselt esimene tingimus suurema tõhususe kindlustamisel on abivoogude fikseeritud ja siduva ajakava planeerimine. On väga raske teha midagi tõhusat, kui pole vähimatki kindlust selles, millised ressursid on saadaval.
Kvaliteet sõltub ka kvantiteedist, ja samuti nagu kolleegid mõistan ma hukka Euroopa riikide poolt arenguabisse suunatud ressursside languse. Loodan, et te ei pane seda mulle pahaks, kuid on olemas üks märgatav erand, minu kodumaa Hispaania, mis nüüd on juhtival positsioonil pärast arenguabi suurendamist 33 % võrra eelmisel aastal.
Volinik, Accras on meil võimalus ja peame tegema kõik endast oleneva kindlustamaks, et 20 % abist kasutataks haridusele, tervishoiule, juurdepääsuks veele ja elementaarsetele hügieenitingimustele.
Samuti tahan ma teile kinnitada arenguabi komisjoni toetust eri osalejate koordineerimisel. Ressursse on vähe, ja nagu olete isegi tihti öelnud, tuleb need jagada mitmete osalejate vahel, ning see hajutamine vähendab tõhusust.
Samuti nagu raportis, tahaksin osutada abi andmise menetluse lihtsustamise vajadusele. Kuhu iganes me ka ei läheks, leiame eest sama probleemi: pole kahtlustki, et see ajavahemik, mis jääb millegi ütlemise ja selle tegemise vahele õõnestab kõiki ressursside tõhusa haldamise edendamiseks tehtavaid katseid.
Renate Weber
Härra juhataja, esiteks tahaksin ma õnnitleda ja tänada oma kolleegi Johan Van Hecket silmapaistva töö eest. Ta märgib raportis, et lähenemine arenguabile vajab reformimist. Võin sellega vaid nõustuda ja rõhutada, et see reform peaks algama asjade ümbermõtlemisega juuretasandilt, ehk arengupoliitikast, ülespoole. Usun vankumatult, et toetus ei peaks enam piirduma vaid abistamise või toetamisega. Peaksime muutma oma hoiakut ja nägema oma arengumaadele antavas panuses investeeringut maailma laiemas mõttes. See peaks olema pikaajaline investeering mitte ainult nende riikide ellujäämise kindlustamiseks, vaid nende tõeliseks arenguks toimiva majanduse ja demokraatiaga.
Investeerides peame me mõtlema tuumiklahendustele, mis võivad tuua vaesusele tõelise lõpu. Paar nädalat tagasi oma visiidil parlamenti rõhutas professor Geoffrey Sachs, kui suurt positiivset mõju avaldaks toiduainete hindadele söötis maa kasutuselevõtt Aafrikas. Selle asemel, et Aafrikat toiduga varustada, peaksime tegelema põllumajandusalaste teadmiste siirdega selleks, et manner saaks ise oma rahvast toita, ja positiivse stsenaariumi korral ehk isegi pakkuda toiduaineid maailma tasandil.
Olen sügavalt mures veel teise probleemi pärast, mida raportis rõhutatakse: rahavoogude planeerimine abisaajariikidele. Minu kogemuse põhjal ei saa projektid saavutada oma eesmärke, kui ressursid ei tule õigel ajal ja kui neid on vähem, kui algselt planeeritud. Selles aspektis võib Euroopa Liit haledalt läbi kukkuda. 2007. aastal langes ELi abi tase. See puudutas mitmeid projekte, mille eesmärgid jäid täitmata.
Viimane, kuid mitte tähtsusetu asjaolu, arengualane haridus ja meie oma kodanike teadlikkuse tõstmine selles küsimuses peaksid olema prioriteetideks. Meil kui selle parlamendi liikmetel on selles osas oluline roll.
Filip Kaczmarek
(PL) Härra juhataja, volinik, mõned eksperdid, ökonomistid, poliitikud ja aktivistid arenguga seotud kodanikuühendustest tavatsevad öelda, et kõik, mida on vaja arengualase koostöö ambitsioonikate eesmärkide saavutamiseks, on raha. Kuid elu ei ole nii lihtne. Mitmeid sotsiaalseid ja majanduslikke probleeme ei saa koheselt lahendada lihtsalt rohkem raha andes. Mõistagi aitab raha kaasa probleemide lahendamise protsessile, kuid rahalised vahendid pole ainsaks edu määravaks asjaoluks arengupoliitikas.
Teine väga oluline asjaolu on abi tõhusus. Viletsalt korraldatud abi võib viia sõltuvuseni, või nagu mõned ütlevad, sõltuvuse moderniseerimiseni. Tõhusus on abisaajatele sama oluline, kui see on selle andjatele. Abisaajatele pole raha eesmärk omaette, vaid selle eesmärk on muuta reaalsust ja kiirendada aastatuhande arengueesmärkide saavutamist. Raha on kulutada lihtne, keerukam on seda kulutada mõistlikult.
Annetajatele seevastu on tõhusus oluline, kuna nad peavad maksumaksjatele näitama, et kulutused arengule on olnud mõistlikud. Järelikult need kaks protsessi - arengule tehtavate kulutuste kasv ja nende kulutuste kvaliteedi tõus, ei ole vasturääkivuses ja on üheaegselt saavutatavad.
Hr Van Hecke on koostanud suurepärase raporti, mille eest võlgneme talle tänu. Loodan, et selle raportiga on Euroopa Liidu esindajatel Accra kõrgetasemelisel foorumil selge ja ühemõtteline seisukoht.
Näib, et selles küsimuses peaks Euroopa Liidu jaoks olema eriliselt tähtsaks ülesandeks abi ühtlustamine liikmesriikide ja ELi vahel. See on oluline, kuna see küsimus sõltub täielikult meist endist. ELi sisene kooskõla ei sõltu meie rahvusvahelistest partneritest ega ka nendest, kellele me abi anname, ja kooskõlastamata abi kulud on suured.
Ana Maria Gomes
(PT) Õnnitlen hr Van Hecket tähtsa raporti puhul.
Euroopa abi tõhususe suurendamiseks on oluline investeerida inim- ja finantssuutlikusse ja ületada vastuolulisus erinevate poliitikate ja institutsioonilise ülesehituse vahel. Lissaboni leping avab selleks võimaluse Euroopa Liidu välisteenistuse loomisega. Lisaks tulevase kõrge esindaja toetamisele peab see teenistus olema suuteline viima ellu ELi arengupoliitikat paralleelselt ühise välis- ja julgeolekupoliitika ja Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitikaga.
Abi tõhususe garanteerimiseks ei tule uuesti ratast leiutada. See sõltub juba antud lubaduste täitmisest. Nagu volinik Michel juba rõhutas, peavad liikmesriigid avalikku arenguabi suurendama 2005. aastal lubatud tasemeni ilma võlgade kustutamisega inflatsiooni tekitamata, ja suunama selle tõhusalt aastatuhande arengueesmärkide saavutamisele, seda eriti ajajärgul, mil tõusev nafta ja toiduainete hind muudab maailmas vaesusega võitlemise veelgi kiireloomulisemaks küsimuseks.
Hr juhataja, kaalul on Euroopa Liidu usaldusväärsus ja tõhusus globaalse tegijana, mitte niivõrd abi tõhusus.
Gay Mitchell
Hr juhataja, sooviksin hr Van Hecket raporti puhul õnnitleda. Paar nädalat tagasi külastasin ma arengukomisjoni nimel IMFi ja Maailmapanka ning sellel kohumisel küsisin, milline saab maailm olema aastatel 2030-2050. Sain vastuseks, et Hiina on maailma võimsaim riik, paljud arengumaad on muutunud, Ameerika on endiselt võimas, kuid mitte sellel määral, nagu täna, India ja Brasiilia on väga võimsad.
Mitte kunagi varem pole meie isekad ja isetud huvid sellel määral kattunud nagu nüüd seoses vajadusega aidata arengumaid. Minevikus öeldi mulle, et veedan liiga palju aega oma valijaskonnaga, kellel on kehvad elamistingimused. Vastasin sellele, et me ei saa öelda inimesele, kes põleb, et me kavatseme ehitada tuletõrjejaama. Tuleb planeerida tuletõrjejaama, kuid samal ajal ka inimest aidata. Selline peab olema meie lähenemine arengumaadele. Kui meie seda ei tee, siis teevad seda Hiina ja teised. See on nii meie isekas kui isetu huvi.
Ma olen pärit riigist, mis lähiajaloos on kannatanud nälja käes, kus tänane rahvaarv peaks ulatuma üle 20 miljoni. See on ületanud 6 miljoni piiri esimest korda alates 19. sajandi keskpaigast. Meil on postkoloniaalne minevik. Kui vaadata Iirimaa ajalugu, siis see, mida oleme suutnud teha investeerides infrastruktuuri, paljuski tänu Euroopa Liidule, kus me tänu Jumalale oleme peagi netopanustajad, on heaks näitajaks, mis on võimalik ära teha, kui anda inimestele selleks vahendid.
Soovitan volinikul tungivalt Accra kohtumisel tagada see, et Euroopa Liit laulaks samalt laululehelt. Lissabon annab meile vahendid mängimaks maailmas tõhusamat rolli. Tagage, et teeksime seda arenguabi valdkonnas. See on nii meie endi, kui ka arengumaades elavate inimeste huvides.
(Aplaus)
Anne Van Lancker
(NL) Õnnitlused raportöör Van Heckele hea raporti eest. Tänan samuti volinikku eriliselt korraliku Accra töödokumendi eest.
Kolm tähelepanekut. Esiteks, tõhusam abi nõuab, et doonorriigid kooskõlastaksid oma abi paremini riigistrateegia alusel, mille puhul lõunapoolsed partnerriigid võtavad juhtrolli. Ent see tähendab, et ka prioriteedid tuleb neis riikides otsustada demokraatlikult, see tähendab koostöös riigi parlamendi ja kodanikuühendustega, kuid seda hetkel ei toimu. Minu jaoks tundub möödapääsmatu naiste kaasamine sellesse dialoogi.
Teiseks, doonorriigid peavad lõpetama abile arvukate tingimuste seadmise ja panustama mõõdetavatele tulemustele. IMFi ja eriti Maailmapanga poolt seatud majanduslikud tingimused peavad kaduma, kuna tihti on need vasturääkivuses aastatuhande eesmärkidega. Seetõttu ütlen ma raportöörile, et lõige 28 tuleks raportist välja jätta.
Kolmandaks, parem abi ei ole vabanduseks abimahu kahanemisele. Hetkel arenguabi mitte ainult ei lange, arvud on ka subjektiivsed selle suhtes, mida me abiks peame, vaid see ei ole ka partnerriikidele suureks abiks, nagu näiteks tudengitele või põgenikele Euroopas makstav raha või võlgade kustutamine. Seetõttu on otsustava tähtsusega, et doonorriigid peaksid oma 0,7 % lubadusest kinni ja otsustaksid konkreetsed ajakavad. Volinik, ma loodan, et nõukogu kuulab esmaspäeval seda sõnumit.
Gabriela Creţu
(RO) Vahel on põrgutee heade kavatsustega sillutatud. Sellised olid võimude kavatsused arenguabi saajariikides, nimelt otsustusprotsessi toomine endale lähemale motiveerituna sellest, et nad ise teavad oma vajadusi paremini. Iseenesest korrektne otsus on tekitanud nõiaringi, millel on negatiivne mõju naistele. Kuna nad on otsustusprotsessi vähe kaasatud, siis peetakse nende vajadusi teisejärguliseks, ja võimu juures olijate sootundlikkus on madal, isegi madalam kui meie oma, ja nendele vajadustele, eriti seksuaal- ja reproduktiivtervise õigustele suunatud programmidele, pööratav tähelepanu on vähenenud. Seetõttu oleme dramaatilise olukorra tunnistajaks.
Ainus arengueesmärk, milles pole täheldatud mingit edasiminekut, on suremus sünnitusel, mille on põhjustanud elementaarsete tingimuste, nagu keisrilõikevõimaluse, põhiantibiootikumide, rasestumisvastaste tablettide või kvalifitseeritud personali puudumine. Mõnedel juhtudel on olukord läinud hullemaks. Mitmes hapra olukorraga riigis on surm sünnitusel peamiseks naiste suremuse põhjuseks.
Nõuame järelvalvemehhanisme, mis kindlustavad, et investeeringud infrastruktuuri hõlmavad ka tervishoiu infrastruktuuri ja muudavad võimud vastutavaks meetmete rakendamise eest selles sfääris.
Paul Rübig
(DE) Hr juhataja, daamid ja härrad, täna arutatav teema on eriliselt tähtis, kuna see puudutab Euroopa Liidu erilist vastutust.
Meil Euroopas pole kahtlust, et meie väike- ja keskmise suurusega ettevõtted kujutavad endast edukat struktuurimudelit, ja me peame tagama, et sisemajanduse kogutoodang inimese kohta saaks vähem arenenud riikides selle mudeli põhjal kasvada. Selles kontekstis on suur tähtsus põhimõttel, et inimesi peab aitama selleks, et nad saaksid end ise aidata.
Peame samuti tagama, et nende jõupingutuste keskmes oleks meie energiatõhususe ja toiduohutuse strateegiad. Need riigid vajavad sissetulekut tööhõivest, väikeetevõtted ning perefirmad saavad aidata seda pakkuda, ja nad vajavad tarbijate ostujõudu. Ma usun, et seda kana-muna printsiipi tuleb lihtsalt jälgida eduka lõpuni.
Marianne Mikko
(ET) Kallid kolleegid, õnnitlus raportöörile hea töö eest. Ebapiisava koordineerimise ning programmide ülekülluse tõttu on arenguabi tõhusus langenud. Samuti on abi koondunud nn atraktiivsetesse riikidesse - mõned piirkonnad on seega lausa unustatud. Killustatus on kaasa toonud abimeetmete hajutatuse, mõnel juhul lausa üksteisele vastukäivuse.
On aga väga oluline, et Euroopa Liit ja liikmesriikide arengukoostööpoliitika täiendaks ja tugevdaks teineteist. Liikmesriigid peavad oma tegevuse kooskõlastama. Arvestada tuleks, et mitmed liikmesriigid on arenguabi andjatena alles algusjärgus, arenguabi tõhusust näeme aga neiski riikides. Näiteks Eesti, kes ei ole veel Pariisi deklaratsiooniga liitunud, on silma paistnud kolmepoolsete koostööprojektidega. Arenguabi killustatuse ning doonorite liigse koondumise vältimiseks kasutatakse nn vaikiva partnerluse võimalust.
Enam kui pool maailma ametlikust arenguabist pärineb Euroopa Liidust. Oluline on tagada Euroopa Liidu kohalolek nõrkades riikides ja eriti n-ö unustatud riikides. Abi andes tuleks meil, Euroopa Liidul, olla suuremeelne, et abi saaks väärikalt vastu võtta.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Härra juhataja, volinik, vaeste ja abivajajate aitamine on suur väärtus. Euroopa Liit on esikohal abi pakkumises riikidele, mis on kannatanud looduskatastroofide, nagu põud, üleujutus, nälg või kliimamuutusest põhjustatud mõne uuema katastroofivormi tõttu.
Vahendite ja ressursside arengumaadesse, vaestesse maadesse saatmisel aitamaks neil areneda on aga alati dilemma. Kui suur osa nendest vahenditest tuleks paigutada tänase päeva vaesuse vähendamisse ja kui palju arengueesmärkidesse, nagu haridus, erinevate institutsioonide loomine, õigussüsteemi sisseviimine või sellise infrastruktuuri ehitamine, nagu seda on teed või Internet, mis aitaksid seal areneda ettevõtlusel, eriti mis puudutab väike- ja keskmise suurusega ettevõtteid, sealhulgas talumajapidamisi?
Antud abi tuleks siduda ühiskonnateadlikkuse, demokraatlike institutsioonide ja haridussüsteemide loomisega, et kohalik ühiskond oleks valmis juhtima nende piirkondade ja riikide kestvat arengut.
Christopher Beazley
(FR) Volinik, minu esimese küsimuse esitas juba Marianne Mikko: kas erinevate kodanikuühenduste vahel valitseb konkurentsiprobleem või kooskõlastuse puudumine, ja kas komisjon mängib oma osa nende poolt tehtava suurepärase töö kooskõlastamisel?
Teine küsimus: kui ma koolis käisin, siis oli Inglismaal organisatsioon nimega Vabatahtlik välisteenistus. Kas komisjonil on programm, mis julgustaks noori, kes soovivad osaleda koolituses, kuid ka nendes arenguabiprogrammides? Kas volinikul on nende noorte jaoks abiprogramm, kes sooviksid seda teha?
Louis Michel
komisjoni liige. - (FR) Härra juhataja, tänan, et toetate asjaomast lähenemist ja meie poliitika põhisuundi. Tuleksin mõne punkti juurde tagasi ja vastaksin lühidalt.
Esiteks, mis puudutab toiduabi, eriti teravilja hinnatõusu ja põllumajandusprogrammide küsimust, siis võtke teadmiseks, et oleme just välja töötanud dokumendi toiduainekriisile reageerimise Euroopa arengustrateegia kohta. Varsti te saate selle dokumendi kohta informatsiooni.
Teiseks tahaksin ma korrigeerida mõningaid väljaütlemisi ja ma ei mõista, miks neid jätkuvalt esile tuuakse. Ühepoolsed rünnakud ühise põllumajanduspoliitika pihta, mis põhinevad vähestel reaalsetel argumentidel kahjustavad Euroopa Liitu, annavad edasi valeinformatsiooni ja lubavad meie partneritel arvata, et ühine põllumajanduspoliitika on kõigi nende hädade põhjus. Ma ütlen ja kordan: see ei vasta tõele! Alates 1996. aastast oleme lammutanud põllumajandustoetuste süsteemi ja meie ühise põllumajanduspoliitika tagajärgi ei saa pidada arengumaade hädade põhjuseks. Olen valmis seda küsimust mõnel teisel kohtumisel detailselt arutama, kuna seda süüdistust korratakse kui refrääni, justkui see vastaks tõele. Öeldakse asju, mis ei vasta tõele. Euroopa on selle küsimuse suures ulatuses juba lahendanud. Mõned küsimused siiski on jäänud ja ma tunnistan, et meie arengupoliitika sidususe suhtes on mõningaid kahtlusi. Mis aga põllumajandusse puutub, siis kui on olemas üks sektor, milles oleme edusamme teinud, siis on see just põllumajandus. Minu arvates on ebaõiglane, kui kahjustatakse meie mainet ilma hea põhjuseta.
Kuulasin ettepanekut moodustada ülemaailmne fond. Ma tean, et professor Geoffrey Sachs, kes on muide silmapaistev mees, võitleb ja veab kampaaniat ülemaailmse toidufondi moodustamise eest. Mina ei ole selle poolt. Mul on selle suhtes tugev kõhklus, lõpuks võttis ju ülemaailmsel fondil, millele vihjas hr Ryan seda ilmselt imerohuks pidades, läbipaistvalt ja tõhusalt tööle hakkamine kaua aega. Miks asutada veel üks fond, kui meil on sellised vahendid nagu maailma toiduabiprogramm, toidu- ja põllumajandusorganisatsioon ja muud? Ülemaailmse poliitika nõrkustega võitlemiseks uute vahendite ja instrumentide leiutamine ei ole kindlasti õige lahendus. Vahendid on olemas. Need vajavad vaid adekvaatset rahastamist.
Me peame maailma toiduabiprogrammi reformima, kuid kuidas? Maailma toiduabiprogrammil peab olema prognoositav iga-aastane eelarve ja selle rahanduslikku toimimist tuleb muuta. Ma rääkisin sellest hiljuti. See on suur probleem. Seetõttu ei tohi me ka välja mõelda halbu vastuseid headele küsimustele. Ma ei poolda uue fondi loomist, kuna see viiks vaid suure bürokraatia ja paljude menetlusteni. Lubage mul menetluste kohta paar sõna öelda.
Mis põllumajandusse puutub, siis lubage mul öelda, et me liigume 650 miljonilt eurolt üheksandas EAFis 1 250 000 euroni kümnendas EAFis. Nõustun, et kvantitatiivselt, protsendiliselt on see suur arv, kuid see ei ole tegelik kasv EAFi rahastamises. Positiivne külg on see, et nelja riigi asemel on nüüd 24 riiki, kes on otsustanud põllumajandussektorile keskenduda, seega enam-vähem üks kolmandik. See näitab asjade edasiminekut, teadlikkuse suurenemist. Kuna see on oluline, siis lubage mul siiski meenutada, et keskpunktis olevate sektorite valik baseerub omanikuõigusel: meie partnerid on need, kes otsustavad, millisele sektorile nad soovivad, et meie rahastamine keskenduks. Seda on oluline meeles pidada.
Minult küsiti huvitav küsimus: mida te kavatsete teha põllumajandusele ettenähtud kasutamata rahaga? Õigupoolest me võtame suure osa sellest rahast tagasi ja paigutame selle hinnatõusu ja toiduainekriisi probleemi lahendamisse. Ma eelistaksin rääkida eelkõige toiduainekriisist, mitte hinnatõusust. Nädal tagasi toimunud eelmisel komisjoni istungil tegin ma ettepaneku, mis ka hästi vastu võeti, üritada suunata neid ressursse vaeste riikide põllumeestele juurdepääsu võimaldamisse seemnetele ja väetistele, kuna see on nende tänase päeva suurim probleem. Kui tahame, et nad sõltumatuks muutuksid, siis vajavad nad paremat juurdepääsu seemnetele ja väetistele, see aitaks neil järk-järgult toidu osas sõltumatuks muutuda. Olen selle poolt, et abi väljajagamise perioodi lühendataks nii palju, kui võimalik. Ma usun, et palju olulisem on varustada põllumehi tootmisvahenditega. Me kõik nõustume sellega, mida ma juba oma avakõnes ütlesin ning mis ei vaja kordamist: Accra on poliitiline kohtumine ja ma palun teil, teades, et olete kõik selle vajadusest teadlikud, meie liikmesriike selliselt mobiliseerida, et nad täidaksid oma kohustused ja nõustuksid kinni pidama kalendrist, mis, nagu hr Borrell ütles, näitab nende tõelist poliitilist otsustavust ja seda, et nad täidavad oma lubadused.
Räägitakse tülikatest menetlustest ja palutakse mul neid lihtsustada. Pean tunnistama, et mul ei ole selles suhtes mingeid volitusi. Selleks on vastavad menetlused ja ma pean neid järgima, muud ma teha ei saa. Ma võin paindlikke meetmeid välja pakkuda, kuid teate vägagi hästi, et võtaks aastaid enne, kui need mõju avaldama hakkaksid. See pole küll laialdaselt teada, kuid oma ametiaja lõpus kavatsen ma esitada kõik õppetunnid, mis olen menetlustega seoses saanud. Pr Martens ütles: "Me vajame suuremat läbipaistvust”, ma olen selleks valmis, "kuid me vajame ka suuremat tõhusust”. Kui tahes jultunult ja šokeerivalt see ka ei kõlaks, lubage mul öelda, et kui tahate suuremat läbipaistvust, mis tähendab veel suuremat kontrolli, veel rohkem auditeid, konsultatsioone ja nii edasi, siis saavutate väiksema tõhususe. Seda tahan ma teile öelda. Te võite seda eitada, kuid ma olen kindel, et asi on just sedamoodi. Nüüd nõutakse nii suurt läbipaistvust, et komisjonist on saanud aheldatud hiiglane, uus Gulliver. Isiklikult olen ma valmis rääkima ja on olemas võimalusi saavutamaks tõhusat läbipaistvuse astet, kuid ma palun teil mitte rääkida "läbipaistvusest”, "kontrollist”, sellest, kuidas asjad peaksid käima... See kõik on väga hea ja tore, kuid te peate arvestama tõsiasjadega... Tahaksin, et mul oleks võimalus jälgida toimiku teekonda. See pole nali. Vahel ei suuda isegi mina selle teekonda jälgida, peate meeles pidama ka siseteenistusi ja kõiki teisi asjasse puutuvaid. See on äärmiselt komplitseeritud protsess. Ma ei taha seda karikaturiseerida, kuid pean ütlema, et see on tõeline probleem.
Hr Hutchinson rääkis kooskõlastatusest, sidususest ja täiendavusest. Tal oli täiesti õigus. Usun, et suudaksime oma abi suuresti tõhusamaks muuta, kui meil oleks parem tööjaotus, kui oleksime sidusamad, kooskõlastatumad ja kui suudaksime kärpida vahepealseid ja tihti täiesti kasutuid kontrolle. Eelnevalt esitasin teile mõned arvud: Tansaania peab koostama 8000 auditiaruannet! Ma pole kindel, millist koormat see Tansaania-sugusele riigile kujutab, millel on tegelikult haldussuutlikkus olemas. Ühel hetkel muutub sürrealism hulluseks. Kõigel on piirid. Mul ei ole midagi menetluse vastu, kuid liig on liig. Ma ei taha enam mingeid menetlusi. Hr Hutchinson, tööjaotusest rääkides oli teil õigus, kui rõhutasite diasporaa tähtsust. Me üritame nendega koostööd teha, kuid just nimelt menetluste tõttu ei saa me seda teha. See on veel üks näide! Küsisite, kas on mingeid projekte, mis julgustaksid noori inimesi minema arengumaadesse tööle. Ei, ma ei saa seda teha, kuna menetlus ei anna mulle selleks õigust. Näiteks öeldi mulle, et on olemas kodanikuühendusi, kellega ei tohi koostööd teha. Tõepoolest, ma ei tohi teatud kodanikeühendustega koostööd teha, kuna menetlus ei anna mulle selleks õigust. Meie uued liikmesriigid võivad end õigusega frustreerituna tunda, kuna enamik nende kodanikuühendusi, olgugi, et sama head, kui kõik teised, ei saa teha koostööd seetõttu, et nad ei vasta komisjoni menetlustega leiutatud standarditele. Teatud mõttes on nad seetõttu meie koostööst ja panusest välja arvatud, mis ei ole aga aus. Me töötame selle kallal, kuid lahenduseni jõudmine võtab kaua aega.
Nõustun samuti, et me vajame enamat. Hr Buzek rääkis kliimamuutustega võitlemisest. On ilmne, et kui me kvalifitseerime arengu rahastamise ümber nii, et see töötaks kliimamuutuse vastu, siis pandiksime kõik, mida oleme saavutanud või kavatseme traditsioonilises arengupoliitikas saavutada. See tähendab, et vajame uusi, lisaressursse kliimamuutusega võitlemiseks. Annan teile edasi, et meil tuli hr Borrelliga idee seada sisse rahvusvaheline laen, mis oleks seotud CO2 heitekvootidega. See projekt edeneb hästi. Tehniliselt on see välja töötatud. Me tegime koostööd Maailmapangaga. Tulen selle küsimuse juurde hiljem tagasi, kuna see võib osaliselt lahendada ka suurenenud rahastamise probleemi, mille kaudu aitaks see liikmesriikidel oma eesmärke ja ülesandeid täita eelarvele pikas perspektiivis valutumal viisil.
Olen muidugi nõus hr Borrelliga Hispaania õnnitlemises esmajärjekorras, tõsi, mõnes mõttes on see ebaõiglane. Mõned riigid on teinud tõelisi jõupingutusi ja näinud ette rohkem eelarvevahendeid: mis SKTsse puutub, siis on Hispaania teinud suuri jõupingutusi. Samal ajal olid mõned teised riigid tõelises vabalangemises, mis teatud mõttes varjutas ka teiste tegevust. Pean ütlema, et see on oluline küsimus, mis ikka ja jälle üles kerkib: 20 % haridusele, tervishoiule, veele jne. Vastust te teate.
Esiteks olen ma juba vastanud. Kuigi ma olen eesmärgiga nõus, palusin ma siiski, et üritaksime vaadata, kuhu eelarvelised abikulud, kasutati sõna "eelarvelised”, tegelikkuses lähevad, kuna enamasti finantseeritakse just neid sektoreid. Väga raske on aga anda kindlaid arve.
Teiseks, meie partnerriigid on need, kes valivad, millisele sektorile keskenduda, mitte meie. Seepärast ei saa ma peale sundida ja öelda, et nad peavad näiteks haridusele kulutama. Ma võin soovitada, kuid mitte peale sundida. Mõistagi nõustun ma hr Mitchelliga, öeldes veidi liialdades, et peaksime suurendama abi isekatel põhjustel. See vastab rohkemal või vähemal määral tõele. Kohtumistel olen sellest sageli rääkinud. Las need, kes ei taha isetutel põhjustel rohkem abi anda teevad seda siis vähemalt isekatel põhjustel. Selles kontekstis, ja eriti Aafrikat silmas pidades leiame, et teatud esiletõusvatel riikidel on seal eriliselt suur kohalolu. Ma ei sea nende kohalolu legitiimsust ja põhjendatust kahtluse alla, ütlen lihtsalt seda, et Euroopa enda huvides oleks esindada tugevamat kohalolu meie naabermandril, millele saame pakkuda palju lisandväärtust ja seda ka sealt tagasi saada.
Usun, et olen nüüd kõiki teemasid käsitlenud. Vastasin eelkõneleja esitatud kahele küsimusele, mis olid vägagi asjakohased. Mul on heameel olla Euroopa parlamendis. See on kindlasti koht, kus on suurim dünaamilisus ja suurim tahe ellu viia neid poliitikaid, millesse me sügavalt usume.
Johan Van Hecke
raportöör. - (NL) See tänane kõrgetasemeline konstruktiivne arutelu näitas laiaulatuslikku konsensust nii parlamendis kui ka parlamendi ja komisjoni vahel tegevuse suhtes, mida on meil abi kvaliteedi parandamiseks vaja. Riikide enda prioriteete tuleb rohkem arvesse võtta. Abi peab olema prognoositavam. Tehnilist abi tuleb veelgi kärpida. On vaja suuremat eelarvetoetust, kuid ka suuremat läbipaistvust ja parlamendi, sotsiaalsete vahendajate ja kohalike omavalitsuste suuremat osalust. Tegevusjuhend peab olema tõhusam, doonorriikide atlast tuleb laiendada ja nii edasi.
Minu nägemuse kohaselt on asja tuum selles, et meie, parlament ja komisjon, kuid miks mitte kaasata ka riikide parlamente, peame avaldama liikmesriikidele survet, et need esiteks ja eelkõige peaksid oma lubadustest kinni ja teiseks, et need kiidaksid heaks plaani, kus toovad selgelt esile, mida selle ajaperioodi jooksul on võimalik teha ja mida tehakse. Kolmandaks peavad nad selgelt osa võtma komisjoni poolt välja pakutud tööjaotusest. Daamid ja härrad, ma arvan, et koos oma sõpradega riigiparlamentides peaksime me parteibarjääre arvestamata haarama initsiatiivi ja suurendama survet valitsustele, mis ei puuduta ainult paljude liikmesriikide ühist, vaid ka individuaalset vastutust.
Selles raportis on terve seeria konkreetseid soovitusi. Ma loodan siiralt, et komisjon ja nõukogu võtavad need Accrasse kaasa. Parlament räägib täna siin ühel häälel, mida ei juhtu alati, ja väljendab soovi, et Euroopa Liit räägiks Accras samuti ühel häälel, selgel häälel, valjul häälel, ja eelkõige usutaval häälel.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletamine toimub homme kell 12.00.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Pedro Guerreiro
, kirjalikult. - (PT) Kuna ei ole võimalik kommenteerida selles raportis tõstatatud oluliste, nii positiivsete, kui ka negatiivsete küsimuste mitmekesisust, tuleb märkida, et sellele vaatamata paljastab raport, ehkki pehmel moel, ELi arenguabi negatiivse käekäigu.
Olgugi, et raportis ei kritiseerita asjaolu, et tihti kasutatakse arenguabi vaid olukorra leevendamiseks, (võltsi) osapoole ja tingimusena turu häirimiseks või tuntud negatiivsete eesmärkide ja mõjudega sekkumisvahendina, nagu arengut käsitlev ELi Euroopa konsensus, Euroopa partnerluslepingud, mida EL peale sundida kavatseb või toiduaineid ümbritsev rahaline spekuleerimine, mis seab küsimuse alla välja kuulutatud arenguabi eesmärgid - ei ole üllatuseks, et raportis tuuakse esile "arenguabi” ebapiisavad tulemused ja selle oluline vähenemine ELis: 0,38 % 2007. aastal võrrelduna 0,41 %ga 2006. aastal, mis on tublisti allpool ÜRO poolt soovitatud 0,7 % SKTst.
Raportis hoiatatakse ka arenguabi kasvava kasutamise eest arenguga mitteseonduvatel eesmärkidel (nagu seda on sõjaväelised kulutused), ja ka selle eest, et tihti jagatakse abi vastavalt annetajate endi prioriteetidele ja ajakavale.
Tokia Saïfi
, kirjalikult. - (FR) 2005. aastal seadis Pariisi deklaratsioon konkreetsed eesmärgid, et edendada arenguabi tõhusust dialoogi ja vastastikkuse aruandekohustuse alusel. See rahvusvaheline raamistik on oluline ELile, mis annab enam kui 55 % kogu maailma arenguabist.
Selleks, et abi kvaliteeti ja tõhusust veelgi parandada, kutsub Euroopa Parlament üles menetluste lihtsustamisele, korruptsiooni vastu võitlemisele ja abi väljamaksmisele vastavalt partneri enda prioriteetidele. Kõik need meetmed on veel enam vajalikud ajal, mil liikmesriikide arenguabi on 2006. ja 2007. aasta vahelisel perioodil langenud 0,41 %lt kuni 0,38 %ni ELi SKTst.
Ajal, mil toiduainekriis puudutab kõige nõrgemaid arengumaid ja ligipääs veele ja haridusele on endiselt piiratud, on mõistetav, et EL peab oma pingutusi kahekordistama selleks, et saavutada aastatuhande arengueesmärkidega seatud eesmärk paigutada aastaks 2015 oma SKTst 0,7 % arenguabisse. Samuti kindlustamaks abi muutumist kauakestvaks ja prognoositavaks rahastamiseks on ülioluline käivitada uuenduslike rahastamismehhanismide kaudu lisaressursse ja mobiliseerida sõltumatud fondid produktiivseteks investeeringuteks.
(Istung lõppes kell 11.50 ja jätkus kell 12.00)
