Euroopa Ülemkogu ettevalmistamine (Brüssel, 13.-14. detsember 2007) (arutelu) 
President
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused Brüsselis 13. ja 14. detsembril kohtuva Euroopa Ülemkogu ettevalmistamise kohta.
Manuel Lobo Antunes
nõukogu eesistuja. - (PT) President, volinik, daamid ja härrad, eelseisev Euroopa Ülemkogu võib kõigepealt rahuldusega täheldada Lissaboni lepingu allakirjutamist, mis toimub Portugali pealinnas homme, samuti põhiõiguste harta väljakuulutamist, mis leiab aset siinsamas täna, mõne aja pärast. See eeldab ühtlasi ka Lissaboni lepingu ratifitseerimisprotsessi kiiret lõpetamist, nii et leping saaks jõustuda 1. jaanuaril 2009.
Lissaboni leping, nagu ma olen öelnud, tagab liidule stabiilse ja kestva institutsioonilise raamistiku, mis võimaldab tal täielikult keskenduda eelseisvatele poliitilistele probleemidele, kaasa arvatud üleilmastumine ja kliimamuutus, nagu seda on selgelt rõhutatud riigipeade võif valitsusjuhtide kohtumisel 19. aprillil. Selles kontekstis võtab Euroopa Ülemkogu vastu Üleilmastumise deklaratsiooni. Deklaratsioonis on selgelt sätestatud, et pidades silmas meie ees seisvaid üleilmseid väljakutseid, on Euroopa Liidul nii võimalus kui ka kohustus tegutseda. Liidu sise- ja välispoliitikat tuleb rakendada sel eesmärgil. Ma pean silmas majanduskasvu ja töökohtade loomist käsitleva Lissaboni strateegia eesmärkide täitmist, 2007. aasta kevadel Euroopa Ülemkogus kokkulepitud kliimamuutuse- ja energiaalaste ambitsioonikate kohustuste täitmist, globaalse vastuse määratlemist hiljutisele finantsturgude kõikumisele, vabakaubanduse ja avatuse edendamist, tööd partneritega tõhusate ja arusaadavate arengustrateegiate otsimisel, üldist Euroopa migratsioonipoliitikat ning ühise välis- ja julgeolekupoliitika ja Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika jaoks ette nähtud vahendite kasutamist ja suutlikkuse tõstmist, et võimaldada liidul etendada kasvavat osa turvalisema maailma ehitamisel.
Lõpuks, Euroopa Liit peab aitama tagada, et üleilmastumine oleks pigem võimalus kui oht ja et see suurendaks üksikisiku heaolu. Me loodame samuti eeloleval Euroopa Ülemkogul luua mõttekoja, et aidata liidul probleeme tõhusamalt ennetada ja neist jagu saada järgneval kahekümnel-kolmekümnel aastal. Euroopa Ülemkogu peab üle vaatama õigus-, vabadus- ja turvalisusküsimustes saavutatud edu. Me peaksime kõigepealt mainima kontrolli kaotamist uute liikmesriikide piiridel, mis on suure tähenduse ja tähtsusega meede meie kodanike igapäevaelus. Rändepoliitika rakendamine tuleb samuti üle vaadata, ja eriti, saavutatud edu üleilmse lähenemise rakendamisel Aafrika ja Vahemeremaade rände suhtes kui ka üleilmsele lähenemisele ida- ja kagu naaberregioonide suhtes. Selles kontekstis on tulemas raport esimese Euro-Vahemere ministrite kohtumise korraldamise kohta, mida võetakse arvesse ühise strateegia- ja tegevusplaani ettevalmistamisel teise Aafrika/EL tippkohtumise organiseerimisel nagu siin eile teatavaks tehti.
Teised aspektid, mida tuleb uurida seoses õigusel, vabadusel ja turvalisusel rajaneva alaga, hõlmavad ettevõetavat tööd võitluseks terrorismiga, eriti, mis puudutab radikalismi ja värbamist ja edu kohtulikus koostöös. Majandus-, sotsiaal- ja keskkonnaküsimustes vaatab Euroopa Ülemkogu läbi töö, mis on tehtud asjakohastes valdkondades, eesmärgiga valmistada ette majanduskasvu ja töökohti käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia järgmine tsükkel, mille 2008. aasta kevadel kohtuv Euroopa Ülemkogu peab kinnitama. Arutelul riigipeade või valitsusjuhtide mitteametlikul kohtumisel oktoobris otsiti Lissaboni strateegia välisteguri tugevdamise võimalust ja konstateeriti, et uuendatud Lissaboni strateegia on ikkagi veel õige raamistik, et saada jagu meiega silmitsi seisvatest peamistest väljakutsetest, eriti üleilmastumisest. See kinnitas ka Euroopa edukust ja et seatud eesmärgid on ikka veel asjakohased ning et uue tsükli põhilise tähelepanu keskpunkt peab seetõttu olema vajaliku stabiilsuse säilitamine kasude konsolideerimiseks ja uute reformidega edasiliikumiseks.
Euroopa Ülemkogu rõhutab vajadust tugevdada Euroopa konkurentsivõimet eeliste abil, mis tekivad siseturu ühendamisest säästva industriaalpoliitika ja innovatsiooni ning oskuste edendamisega. Välisteguri arengut ja tingimuste parandamist, milles tarbijad ja ettevõtted, eriti väike- ja keskmise suurusega ettevõtted, toimivad, tuleb samuti rõhutada. Tööhõive ja sotsiaalpoliitika valdkonnas tuleb Euroopa Ülemkogul kiita heaks kaitstud paindlikkuse suhtes saavutatud kokkulepe, rõhutades sotsiaalpartnerite osa vastava poliitika kujundamisel, rakendamisel ja järelevalves. Euroopa Ülemkogul tuleb ka anda aru Euroopa kõigile võrdsete võimaluste aasta tulemustest ja ergutada liikmesriike suurendama pingutusi diskrimineerimise vastu võitlemisel ja ennetamisel. Ma pean samuti rõhutama ka kevadisel Euroopa Ülemkogul kehtestatud Euroopa energiapoliitika edasiarendamise tähtsust. Gaasi ja elektri siseturu kolmanda paketi suhtes saavutatud edu ja debatti Euroopa energiatehnoloogia strateegilise kava üle tuleb samuti ära märkida.
Euroopa Ülemkogu vaatab seejärel läbi säästva arengu strateegia rakendamise ja loodetakse, et ta nõustub selles strateegias sisalduva seitsme põhiprobleemi eesmärkide ja prioriteetide kehtivuse säilitamisega täies ulatuses. Ta tervitab samuti ka komisjoni teatist integreeritud merenduspoliitika kohta ja ergutab komisjoni osutama abi tegevuskavas sisalduvatele algatustele ja ettepanekutele. Välissuhetes oodatakse Euroopa Ülemkogult möödunud esmaspäeval toimunud välisministrite ja välissuhete nõukogus toimunud ministrite arutelude põhjal keskendumist Kosovo tulevase staatuse määratlemise protsessile, eriti läbirääkimisperioodi hindamisele. Kuna teadaolevalt ei õnnestunud Belgradil ja Pristinal kokkulepet saavutada, loodetakse, et Euroopa Ülemkogul arutletakse ka rolli, mida Euroopa Liit võiks etendada selles protsessis tulevikus ja sellega seoses ettevõetud tegevuse käigus küsimuse lahendamiseks, stabiilsuse suurendamiseks regioonis ja abi andmiseks liiduga lähenemisel. Euroopa Ülemkogu peab rõhutama viimase kuue kuu jooksul toimunud tippnõupidamiste tähtsust, eriti tippkohtumisi Brasiilia ja Aafrikaga. Tippkohtumine Brasiiliaga oli, nagu te teate, pretsedenditu ja suurepärane algatus ning ELi-Aafrika tippkohtumisel saavutati mõningaid väga lootustandvaid tulemusi, mida mul oli võimalus mainida assambleel eile. Lõpuks tuleb tähelepanu juhtida edule suhetes teiste regioonidega, eriti Vahemere piirkonnaga ja arengualase koostöö valdkonnas.
President, daamid ja härrad, Euroopa Ülemkogu järeldused kajastavad viimase kuue kuu jooksul tehtud intensiivse töö tulemusi ja näitavad, et Portugali eesistumise põhieesmärgid on saavutatud. Euroopa Liidu ees on ikkagi veel väga ambitsioonikas töökord. Me usume, et tulevaste eesistumiste ajal ta jätkab liikumist kõrge majanduskasvu, sotsiaalse heaolu ja säästva arengu Euroopa suunas, tugevdades oma rolli globaalses tähenduses ja suhetes oma partneritega kahe- ja samuti ka mitmepoolsel tasandil. Tänan väga, hr president.
(Aplaus)
José Manuel Barroso
komisjoni president. - (PT). President, daamid ja härrad, viimasel Euroopa Ülemkogul oktoobris Lissabonis me suutsime mitte ainult jõuda poliitilisele kokkuleppele uuest lepingust, vaid ka alustada debatti Euroopa huvist ja parimast viisist selle huvi edendamiseks üleilmastumise ajastul.
Lissaboni leping allkirjastatakse homme ja reedel alustab Euroopa Ülemkogu oma ülesannet, milleks on leida kodanike jaoks üleilmastumise ajajärgul Euroopas konkreetseid tulemusi. Ma arvan, et on oluline rõhutada nende kahe fakti omavahelist sidet. Euroopa lahendab oma institutsioonilisi probleeme, aga teeb seda esmajärjekorras seepärast, et ta arvestab oma kodanike huvidega ja samuti ka seepärast, et ta tahab väljendada oma oma huvisid ja väärtusi globaalsel tasemel. Lõppkokkuvõttes on mõlemad viisid mõeldud samade eesmärkide saavutamiseks.
Lissaboni lepingu allkirjastamine pole mitte pelk formaalsus. See annab märku 27 riigi kokkuleppest lepingu suhtes ja tähistab nende ühise kohustuse aktsepteerimist Euroopa suhtes. See on kahtlemata väga võimas sümbol pikast teest, mille oleme läbinud 2005. aasta ummikseisudest saadik.
Niisamuti on põhiõiguste harta väljakuulutamine nõukogu esimehe, Euroopa Parlamendi presidendi ja komisjoni presidendi poolt, mis leiab aset selles täiskogus mõne tunni pärast, kindel tõend sellest, et Euroopa Liit kavatseb hoida oma kodanike õigusi oma tegude keskpunktis.
Reedel annab Euroopa Ülemkogu meile veel ühe võimaluse näidata niisugust Euroopa Liitu, mis taotleb oma positsiooni määratlemist üleilmastumise valguses. Selline positsioon on osaliselt tingitud Lissaboni majanduskasvu ja töökohtade loomise strateegiast. Asi on selles, et see, mida me praegu tugevdame, on lihtsalt Lissaboni strateegia välistegur, peamiselt idee, et Euroopa vastus üleilmastumisele peab olema tulevikkuvaatav ja kindel, mitte eitav ega passiivne. Alles eile võttis komisjon vastu teatiste ja otsuste paketi, millega valmistatakse ette strateegia uus tsükkel ajavahemikuks 2008-2010.
komisjoni president. - Hr president, Lissaboni strateegia töötab - loob majanduskasvu ja töökohti. Töökohtade loomise osas on meie arvnäitajad parimad alates 1980ndatest aastatest. Lissaboni strateegia aitab Euroopat ja Euroopa kodanikke oma koha leidmisel globaliseerumsie ajajärgul. Lissaboni strateegia on andnud Euroopale ühised ja pragmaatilised majanduspõhimõtted, mis täiel määral austavad riikide erinevusi.
Enesega rahulolu oleks siiski saatuslik Euroopa väljavaadetele osaleda globaliseerumise kujundamisel. Teha on vaja veel palju - poliitikavaldkondade edasiliikumine on ebaühtlane ja mõned liikmesriigid liiguvad teistest kiiremini.
Eilne pakett vastab Euroopa vajadusele tegutsemise järele, vajadusele astuda kindlalt vastu suurenevale ebakindlusele maailmamajanduses ja vajadusele seada sotsiaalne mõõde, haridus ja oskused, aga ka teabe- ja sidetehnoloogiad, paindlik turvalisus isegi kõrgemale kohale, vajadusele ühise energiapoliitika ja kliimamuutustega võitlemise järele.
Globaliseerumise deklaratsioon, mille Euroopa Ülemkogu kavatseb vastu võtta, tunnustab täielikult Lissaboni strateegia osa. Deklaratsioonis tuleks ära märkida meie veendumus, et ELil on igati põhjust oma tuleviku suhtes kindel olla. Tänane Euroopa Liit näitab, et Euroopa poliitiliste, majanduslike ja sotsiaalsete väärtuste säilitamine ning Euroopa huvide kaitsmine on täiel määral ühildatavad proaktiivse lähenemisega globaliseerumisele.
Oleme täna heas olukorras, et jätkata sisemisi reforme, tugevdada meie konkurentsivõimet globaalsel tasandil ning säilitada samal ajal meie väärtused majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse ja solidaarsuse valdkonnas. Oleme täna heas olukorras, et esitada globaalne nägemus, mida maailm vajab mitmepoolse korralduse jaoks, kollektiivse julgeoleku süsteemi, avatud ja õiglase kaubanduse ning säästva arengu jaoks, mis austab meie planeedi keskkonnatasakaalu. Oleme täna heas olukorras, et jätkata Euroopa huvide kaitsmist partnerluste raames ja suhetes meie liitlaste ning teiste maailma suurriikidega.
Kaks nädalat tagasi viibisin koos Euroopa Ülemkogu presidendiga Hiinas ja Indias Euroopa Liidu ja nende kahe areneva suurriigi tippkohtumistel. Väga kaasahaarav oli näha majandusarengu kiirust selles maailma osas. Peame olema Aasias toimuva suhtes tähelepanelikud. Vastab tõele, et majandusareng on aidanud miljonitel inimestel vaesusest pääseda. Ma ei kahtle, et nende edusammud mõjutavad otseselt eurooplaste tulevasi põlvkondi.
Otsustav küsimus on - kuidas me kõnealuste struktuurimuutuste valguses tegutsema hakkame? Peaksime loobuma illusioonidest - globaliseerumine tähendab ka sügavaid muutusi maailma võimude tasakaalus. Tõsi on see, et kui inimesed mitte väga palju aastaid tagasi rääkisid siin Euroopas globaliseerumisest, mõtlesid nad sellega peamiselt läänestumist või mõnikord amerikaniseerumist. Kui me täna Euroopas globaliseerumisest räägime, mõtlevad paljud inimesed peamiselt Aasia kasvavale ja arenevale majandusvõimsusele.
Nii et maailm muutub ja ma usun, et see muudab ilmsemaks ka vajaduse kohandada meie ühine Euroopa projekt uute väljakutsetega. Seetõttu ongi täna olemas tingimused globaliseerumise deklaratsiooni kinnitamiseks, mille Euroopa Liidu juhid sellel nädalal vastu võtavad. Asjaolu, et isegi Euroopa suurimad riigid ei suuda globaliseerumise väljakutsetega üksinda toime tulla, on ilmsem kui kunagi varem. Vajadus tugeva Euroopa Liidu järele on selgem kui kunagi varem.
Ma usun, et Aasia riikide tugevnemine ühelt poolt ja teadlikkus kliimamuutustega seotud väljakutsetest teiselt poolt on tegelikult Euroopa Liidu jaoks kaks väga olulist tõukejõudu, sest nad näitavad meile, et on olemas globaliseerumise nimeline väljakutse ja et see on ka võimalus, millest kinni haarata.
Seetõttu arvan, et selle nädala Euroopa Ülemkogul on väga oluline tähendus ja suur mõju. Paar aastat tagasi oleks Euroopa juhtide jaoks olnud võimatu kokku leppida globaliseerumise deklaratsiooni osas, mida nad toetama hakkavad. Nüüd on täiesti selge, et Euroopa Liidu eesmärgid ei ole ainult sisemised - Euroopa Liidu eesmärgid on samuti globaalsed. Meil on vaja edendada oma huve ja väärtusi uue tekkiva globaalse korralduse raames. Seetõttu arvangi, et meil on võimalik võtta käesoleval nädalal vastu väga tähtsad otsused. Peaksime seda tegema kindlalt oma võimekusse uskudes, usaldades eelkõige Euroopa ühiskondade võimet tegutseda vastavalt olukorrale.
Eelkõige ei tohiks me unustada, et Euroopas on inimestel muljetavaldavad oskused, suured teadmiste ja kriitiliste teadmiste traditsioonid, kohanemisvõime. Meil on arenenud teadus- ja tehnoloogiateadmised. Mis kõige tähtsam, meil on vabad õigusriikidena korraldatud ühiskonnad ja see annab meile muutuvas - kiiresti muutuvas - maailmas suure eelise.
See on Euroopa viis elada. Selle säilitamine ja parandamine on meie parim investeering. Õigete poliitikapõhimõtetega on meil võimalik globaliseerumisele täie kindlusega vastu astuda. Globaliseerumine seab konkreetsed väljakutsed. Üks nendest on massiline ränne, mis on Euroopas teatud määral uus nähtus - vähemalt nendes mõõtmetes, mille see hiljuti omandanud on.
Eelmisel nädalal võttis komisjon vastu teatise rände kohta, mida Euroopa Ülemkogu arutama hakkab. See rõhutab vajadust vaadelda seda küsimust üldises perspektiivis. See on loomulikult väga oluline meie piirikontrolli ja julgeoleku jaoks, aga sellel on ka äärmiselt suur majanduslik ja sotsiaalne mõju ning suhetes meie partneritega kogu maailmas tuleb seda kindlasti keskse teemana käsitleda. Ränne on lähedalt seotud kodanike murede ja huvidega. Liikmesriigil eraldi ei ole võimalik sellega tegeleda. Nagu ma olen korduvalt ka siin parlamendis öelnud, on täiesti absurdne, et 27 liikmesriigist koosnevas Euroopa Liidus, kus meil on inimeste liikumisvabadus, eksisteerib 27 rändepoliitikat. Meil on vaja ühist lähenemist rändele ja meil on vaja aru saada, et mõne liikmesriigi ees seisvaid probleeme tuleks käsitleda ka Euroopa probleemidena.
(Aplaus)
Meil on vaja integreeritud poliitikat, millel oleks mõte Euroopa kodanike, sisserändajate ja rahvusvaheliste partnerite jaoks. Meie poolt ülemkogule esitatava dokumendi mõte on süüdata arutelu, esiteks Euroopa Ülemkogu tasandil, aga samuti Euroopa ühiskondades, sealhulgas loomulikult siin parlamendis ja algatada kõikehõlmava poliitikani viiv protsess. Tõstatades Euroopa kodanike jaoks keskse tähtsusega küsimuse kohe päev pärast Lissaboni lepingu allakirjutamist jätkab EL lähenemist, mis põhineb konkreetsetel tulemustel Euroopa ja konkreetsetel tulemustel meie kodanike jaoks. See on edasiliikumiseks õige tee ja ma arvan, et selle nädala Euroopa tippkohtumine suudab sammu võrra edasi liikuda meie soovide ja tahte osas kujundada globaliseerumist ja teha seda meie väärtuste kohaselt.
(Aplaus)
Joseph Daul
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (FR) President, komisjoni president, nõukogu eesistuja, daamid ja härrad, Lissaboni Euroopa Ülemkogu tähistab naasmist saavutuste ja lisandväärtusega Euroopasse. Käesolev ülemkogu asetab oma templi kinnituseks Euroopa inimeste suuremale liikumisvabadusele ja tihedamale integratsioonile. Paljud institutsioonilised probleemid on lahendatud ja kaks aastat seisakut ja ebakindlust on lähenemas lõpule.
Homme Lissabonis tunnistavad 27 allkirja reformilepingul meie ühist tulevikku meie ühistel väärtustel, meie heaolul, julgeolekul ja solidaarsusel põhineval Euroopa 21. sajandil. Alates jaanuarist 2009 püüame me rakendada oma uut tegevusmeetodit. See on tähtis, kuna Lissaboni lepingu sätted mõjutavad järgmisi Euroopa valimisi ja seega ka komisjoni presidendi nimetamist.
Daamid ja härrad, põhiõiguste harta on Lissaboni lepingu peamine uuendus, kuna see annab selge vastuse kahele põhilisele küsimusele: kes me oleme ja mis on meie ühise püüdluse olemus. Harta kehastab meie jagatavaid väärtusi ja samaaegselt kajastab konsensust selles, et oleme oma mitmekesisuses ühtsed. Kui me unustame ükskõik kumma nendest elementidest, siis langeb meile osaks meie inimeste vastuseis ja tõrksus. Loodan, et nii Euroopa Põhiõiguste Harta vorm kui ka sisu rakendub kõige laiemas ulatuses terves Euroopas, sest see tõepoolest väljendab meie isiklikku sidet Euroopa Liiduga ühiste väärtushinnangutega Euroopa Ühenduses.
Reformileping laiendab ka demokraatia ulatust, suurendades Euroopa Parlamendi volitusi, kehtestades nõukogus õiglasema hääletussüsteemi, suurendades riikide parlamentide subsidiaarsuse garandi rolli ja tuues liidu tavainimestele lähemale, kel on nüüd õigus algatada õigusakte.
Euroopa Parlamendil on nüüd enam ülesandeid ja kohustusi Euroopa kodanike suhtes. Meie assamblee peab seetõttu olema rangem ja vajab enam tähelepanu. Minu fraktsioon on valmis panustama nii õigusloomesse kui uute ideede esitamisse. Toetan ka ettepanekut mõttekoja loomiseks. See peab hakkama mängima otsustava tähtsusega osa meie kursi kaardistamisel järgmiseks 20-30 aastaks. Kui me kavatseme ehitada jõukusele ja turvalisusele kui ka printsiipidele ja ühisele solidaarsustundele rajatud Euroopat, vajame me suutlikkust mõtiskluseks Euroopa sotsiaalse mudeli tulevikust.
Kui leping on ratifitseeritud, peame me suutma keskenduda nendele poliitikavaldkondadele, milles inimesed ootavad Euroopalt enam tegusid. Küsimustega nagu kliimamuutus, energia, sisseränne ja julgeolek, tuleb tegeleda Euroopa tasandil.
Daamid ja härrad, teine Lissabonis oodatud otsus on enam kui sümboolse tähendusega. See puudutab Schengeni õigustiku laiendamist nendele liikmesriikidele, kes ühinesid liiduga 2004. aastal. Liikumisvabadus on tundlik küsimus, eriti inimestele, kes on kandnud okupatsiooni iket ja kaotanud vabaduse. Elades ühiste väärtushinnangutega ühiskonnas ei saa leppida inimestele pealesunnitud vahetegemisega liikumisel Euroopa Liidu piirides. Olgu öeldud, et võrdne kohtlemine tähendab ka võrdsust seaduse ees. Kui neid printsiipe eirata, ei saavuta me kunagi sotsiaalset ühtekuuluvust ja inimesed, keda me esindame, pööravad Euroopale selja.
Tervitan ka politsei- ja kohtualase koostöö suurenemist liikmesriikide vahel. Avatud Euroopas on see tõhusaks vahendiks võitluses selliste nuhtlustega nagu inimkaubandus ja illegaalne sisseränne. Daamid ja härrad, neljapäevane Euroopa Ülemkogu toob meid ühe sammu võrra lähemale avatumale, demokraatlikumale ja tegutsemisvõimelisemale Euroopale. Ja pidage ühtlasi meeles, et Euroopa, mis tagab ühtsuse mitmekesisuses, toetab stabiilsust mitte ainult enda piirides, vaid samuti ka rahu kogu maailmas.
Martin Schulz
fraktsiooni PSE nimel - (DE) President, daamid ja härrad, komisjoni president viitas õigustatult ühele käesoleva aja põhiväljakutsetest, nimelt küsimusele, kuidas me peaksime organiseerima Euroopa sisepoliitikat homme allakirjutatava lepingu alusel, uute Euroopa Liidu õigusstruktuuride alusel. Ta mainis probleemi massilisest sisserändest Euroopasse kui näidet viisist, kuidas võiks organiseerida sise-euroopa ala, mille all ma mõtlen õigusruumi, millel on välispiirid, kuid mitte enam sisepiire. Me teeme seda valitsustevahelisel tasemel.
Kellelgi ei tohiks olla illusioone - Schengeni lepingu rakendanud konventsioon ei ole Euroopa Liidu seadus; see ei ole ühenduse õigus, vaid valitsustevaheline akt. See näitab iseenesest, et meil on ikkagi struktuuriline puudujääk, sest valitsustevaheliselt reguleeritakse õigust pigem riikide suveräänsust rõhutades kui eesmärgiga luua tõhusat Euroopa raamistikku. See on põhiline erinevus. Tegelikkus on see, et riikide suveräänsusel põhinev õigus loob pinnase riikide kõikvõimalike omahuvide eelistamisele ja riikide reservatsioonidele liidu edu blokeerimiseks. Silmas pidades meiega silmitsi olevaid väljakutseid rändepoliitika valdkonnas, on see midagi, mida me ei või endale lubada.
Selles suhtes on president Barrosol täielik õigus, kuna on ebaaus, et mõned - näiteks Lõuna-Euroopas, peaksid olema intensiivse rände surve all, samal ajal kui teised pesevad mujal Euroopas oma käed sellest probleemist puhtaks. See ei saa lõputult kesta. Samm, mida me praegu integratsiooniprotsessi taaskäivitamisega uue lepingu alusel ette võtame, on seetõttu esimene samm, millele peab neid järgnema rohkem, mille all ma mõtlen tihedamat integratsiooni teistel aladel, kaasa arvatud ühtse sisepoliitika, ühtse julgeolekupoliitika ja ühtse õiguspoliitika alal.
See toob mind mu teise punkti juurde, mis on meile praegusel momendil eriti olulise tähtsusega. Meil tuleb täna ametlikult allkirjastada põhiõiguste harta. Hiilgav! Oivaline laud, suurepärased toolid, meelepärane õhkkond, nagu alati.
(Daniel Cohn-Bendit' vahelehüüe: Ja hiilgavad parlamendiliikmed!)
Jah, suurepärased parlamendiliikmed ka. Mõned liikmed on siiski meeldivamad kui teised, hr Cohn-Bendit.
(Naer)
Dekoratsioon saab olema oivaline nagu alati. Kuid see kõik meenutab mulle ühte head sõpra, kes on abiellunud mitu korda oma elus ja ka mitu korda lahutanud. Ja iga kord, kui ma käisin ta pulmas ja hakkasin pärast pühalikku sündmust ja hiilgavalt korraldatud pidu koju minema, ütlesin ma talle: "Sa korraldasid meile suurepärase päeva nagu alati”. Mul on täna kergelt sama tunne. Ma olin koos Teiega Roomas, hr Pöttering, ja mõne teise liikmega, kes viibivad siin. Me kogesime seda Roomas. See oli nagu pulmapidu - pidulikkus, oivaline toit, suurepärane tseremoonia, kaunis muusika,
(Vahelehüüe Daniel Cohn-Bendit'lt: Kaunis linn!)
imeilus linn, väga hea õhkkond, mitte ühtki Cohn-Bendit'd, nii et lihtsalt suurepärane!
(Naer)
Pärast me läksime koju ja kogesime lahutust. Ja täna oleme me minemas järgmisse pulma, seekord Lissaboni: väga hea õhkkond, kaunis linn, ei ühtki Cohn-Bendit'd - kõik nagu olema peab. Ma loodan ainult, et järgmised lahutuspaberid ei pärine Iirimaalt. Lühidalt, daamid ja härrad, meil pole põhjust pühitsemiseks enne lepingu tegelikku ratifitseerimist kõigis 27 riigis.
On mõistlik leping ratifitseerida. Need Euroopa vastased, kes tahtsid põhiseadust nurjata, kuna uskusid, et nad suudavad sel viisil peatada integratsiooniprotsessi, on kindlasti saanud käesoleva lepinguga oma õppetunni. On tõsi, et Lissaboni leping ei rahulda kõiki meie soove, kuid see on parem, kui hävitada Euroopat integratsioonile pideva vastutöötamisega.
(Aplaus)
Ja need, kes lükkasid tagasi põhiseaduse lepingu eelnõu, sest nad uskusid selle olevat puuduliku sotsiaalpoliitika osas ja vajamas tugevamat sotsiaalset elementi, ei leia seda lisaelementi selles uues lepingus, kuid inimõiguste harta avalik väljakuulutamine ja selle integreerimine lepingusse, on võimaldanud realiseerida teatavat hulka põhilisi sotsiaalseid õigusi.
Kahtlemata olid mõlemapoolsetel ekstremistidel põhjused põhiseaduse eelnõu tagasilükkamiseks. Ma võin enam kaasa tunda neile, kes lükkasid selle tagasi sotsiaalsetel põhjustel, kui neile, kes lükkavad tagasi lepingu põhimõttel, et nad ei taha käesolevat liitu.
Üks asi on siiski päris selge: käesolev leping saab olla ainult hüppelauaks. See on samm edasi, kuid ei vii meid küllalt kaugele. Sellegipoolest on see samm, mida peab astuma igal juhul praegu. Ma loodan, et käesolev abielu kestab elu lõpuni ja lahutusadvokaadid jäävad koju, sest ükski tulevaste aastate katsumus - ja minu austatud kolleeg, hr Swoboda, hakkab varsti rääkima Kosovost - ei ole ületatav, kui me ei pane Euroopat tugevatele institutsioonilistele alustele.
(Aplaus)
Andrew Duff
fraktsiooni ALDE nimel. -Hr. president, hr Schulzil on täieti õigus, et see on tähistamise nädal, pühalikult kuulutatakse välja harta, mis kaitseb meie kodanikke liidus peituva tohutu jõu kuritarvitamise eest ja allkirjastatakse Lissaboni leping, mis tugevdab meie tegutsemisvõimet ja parandab dramaatiliselt meie demokraatia kvaliteeti. Mul on hea meel, et peaminister Brown on lõpuks otsustanud kohale tulla, kahjuks küll liiga hilja. Ma kardan, et see on samaväärne Suurbritannia ELis osalemise viisiga. Vaadake palun ette, et hr Brown kirjutaks alla sulepea, mitte pliiatsiga!
(Naer)
Euroopa Ülemkogu on meie esimene võimalus liikuda otsustavalt edasi sisekaemuslikust järelemõtlemisperioodist ja asuda teostama tõsist poliitikat. Esiteks tuleb Kosovo ja siinkohal kavatseb EL jälgida riigi sõltumatust ilma ÜRO julgeolekunõukogu heakskiiduta. Kosovo tuleviku ja meie kõigi jaoks on ääretult oluline, et need, kes kardavad pretsedendi tekkimist sellise julge sammu tagajärjel, valiksid targa ja konstruktiivse erapooletuse tee ja ei üritaks blokeerida kosovlaste enesemääramist.
Euroopa Ülemkogu peaks samuti signaalina oma kavatsustest algust tegema mõnede kindlate otsuste vastuvõtmisega ESDP Kosovo missiooni suuruse ja vormi osas. Lisaks peaksime kordama oma keeldumist kirjutada Serbiaga alla stabilisatsiooni- ja assotsiatsioonileping, kuni nad ei anna Rahvusvahelisele Kriminaalkohtule välja oma sõjakurjategijaid. Selles kontekstis võiks Sarkozy algatatud groupe des sages tõsiselt tööle panna, et koostada Balkani tuleviku jaoks alternatiivsed stsenaariumid, kuid see ei tohi segada meie praeguste kohustuste täitmist.
(Aplaus)
Brian Crowley
fraktsiooni UEN nimel. - (GA) President, ELi juhid kogunevad Brüsselisse Euroopa Ülemkogu kokkutulekule päev pärast uue reformilepingu allakirjutamist. Iirimaa on üks riikidest, kus lepingu sätted pannakse rahvahääletusele; kui lepingu toetuskampaaniat viiakse läbi nähtavalt professionaalsel alusel, siis ma usun, et rahvahääletus osutub väga edukaks.
fraktsiooni UEN nimel. - Lisaks sellele, mida hr Schulz ütles Euroopa negatiivse tulemise ohtude kohta, on minul kui Iirimaa esindajal kohane kõneleda arutelu sellel etapil Lissaboni tulevikust, juhtida tähelepanu mõnedele algtõdedele.
Esiteks õnnitleda kõiki, kes osalesid Lissaboni lepingu lõpliku kokkuleppe väljatöötamisel. Aga see on ainult kirjalik dokument ja me küsime endalt - ja siin parlamendis küsime endalt sageli - mida Euroopa näha tahab? Mida Euroopa inimesed ja kodanikud teada tahavad?
Jah, Euroopa kodanikud tahavad rohkem Euroopat. Aga rohkem Euroopat ei tähenda nende jaoks seda, mida paljud siinviibijad ehk mõtlevad. See ei tähenda uusi eeskirju, uusi seadusi - uusi piiranguid, nagu nemad sellest aru saavad. See tähendab targemat Euroopat, Euroopat, mis nende igapäevaseid vajadusi täidab. Seetõttu ongi Lissaboni strateegia - Lissaboni strateegia jätkamine ja parandamine - nii tähtis, mis puudutab Lissaboni ülemkogu kohtumisel toimuma hakkavat.
Teiseks avaldab kogu rände küsimus, mille paljud liikmed üles tõstsid, tohutut survet ressurssidele, mitte ainult finantsilises tähenduses seoses riikides, eelkõige lõunapoolsetes Vahemere äärsetes riikides tekkivate kuludega, kes on sunnitud kulutama selle probleemiga tegelemiseks tohutuid summasid, vaid samuti nende riikide sisemisele sotsiaalsele ühtekuuluvusele. See toob kaasa tohutud probleemid ja kasutab ära olemasoleva hea tahte ja jõupingutused.
Kolmanda ja kõige tähtsamana kogu küsimus, mis on seotud Euroopa nägemuse seda liiki arenguga, nagu me kogu maailmas näha soovime ja mis praegu Bali kliimamuutuste konverentsil välja mängitakse ja mis mängitakse lähikuudel välja teistel New Yorgis toimuvatel konverentsidel ning mis kõige olulisem, peame rääkima oma kodanikele ja teavitama neid nõuetekohaselt sellest, mis tulemas on.
Lõpuks võiksin öelda president Barrosole ja asepresident Wallströmile, kuna meil on Iirimaal referendum - ei maksudele, ei maksudele, ei maksudele. Lepingud ei anna teile volitusi maksuettepanekute esitamiseks. Komisjon peaks sellest eemale hoidma.
Daniel Cohn-Bendit
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) President, daamid ja härrad, meil on siin suurepärane koosviibimine. Nõukogu esimees ja nõukogu on olnud usinad ja kokkuvõte, mille nad siin esitasid, oli imetlusväärne. Mulle jäi arusaamatuks, mida nad kokku võtsid, kuid pealkirjad olid kindlasti õiged.
Komisjoni peadirektor rõhutas meile, et komisjon on hakanud tegelema üleilmastumise väljakutsetega. Ta ütles sõna "üleilmastumine" 87 korda ja "väljakutsed” 82 korda, seega see peab olema tõsi.
Ja nüüd siis pulmadest, mida Martin nii innukalt kirjeldas. Asjade seis on tõesti huvitav, sest peig abiellub sellesama pruudiga teist korda. See oleks ebaharilik isegi nendes pulmades, mida Teie, Martin, sagedasti külastate. Ainus asi on, et pruut on nüüd veidi vanem, natuke rohkem vanamoodne ja vähem seksikas, kui ta oli Roomas. Aga seda pulma on vaja. Täna oleme me kõik kutsutud. Seepärast, et ma võtan sellest täna osa ja ei viibinud seal viimasel korral, kulgeb see hästi. See on hoopis teine asi.
Enne, kui ma ütlen midagi kahe tähtsa probleemi kohta, lubage mul viidata Briti peaministri sürrealistlikule käitumisele Lissabonis. Ta oli avastanud, et allkomisjoni komisjoni allkomisjon peab istungit alamkojas ja nii ta ei saa olla kohal selle asja allkirjastamisel, millele ta ei taha alla kirjutada, kuid kavatseb sellest hoolimata alla kirjutada, kuid juba hiljem, eine ajal, kirjutas ta sellele kõigele vaatamata alla. See oli sürrealistlik, kuid see on tänapäeva Suurbritannia. See on teie probleem, mitte minu oma!
Nüüd tahaksin ma siiski käsitleda kaht tõsist teemat. Esimene on Kosovo. Üks vana juudi nali ütleb, et kui teil on kaks valikut, valige alati kolmas. Meil on kaks valikut. Kui me ei tunnusta Kosovo iseseisvust, on meil käes konflikt. Kui me seda aga tunnustame, me vastutame konflikti eest. Mõlemad valikud viivad konfliktini kas Kosovo või Serbiaga. Meie, Euroopa Liidus, peame nüüd olema resoluutsed näitamaks, kuidas me oskame tegutseda, mitte lihtsalt, kuidas me oskame rääkida. Me peame välja töötama Agenda 2020 selleks, et tugevdada õigusriiki selles regioonis ja seda agendat tuleb välja töötada koos Kosovo, Serbia ning koos Bosnia ja Hertsegoviinaga.
Me peame tugevdama õigusriigi põhimõtet kogu selles regioonis. Me peame välja töötama keskkonna ja kliima pakti. Me peame kavandama arenguplaani niisuguste komponentidega nagu Balkanit läbivad maanteevõrgustikud, andes regioonile väljavaate kiirendatud lähenemisele Euroopa Liidule, eesmärgiga kõigi nende riikide üheaegseks integratsiooniks Euroopa Liitu. Ainsad meie käsutuses olevad vahendid konflikti ennetamiseks on tagada, et neile riikidele mitte ainult ei pakuta Euroopaga siduvat vahendit, vaid ka abi selle väljaarendamiseks. Siis me saame näha, kas 27 suudavad mitte ainult abielluda oma pruutidega, vaid tuua perekonda ka raskestikasvatatavaid lapsi, nii, et lõpuks saaks selles regioonis valitsema rahu. Ma räägin sõna tõsises mõttes praegu pulmaööst.
Teine asi on just niisama kriitiline, nimelt Iraan. Ülemkogu peab tegema otsuse ka seal. Selles asjas me võime öelda, et Iraani tuumapommi oht on ilmselt vaibunud, kui me võime USA luuret uskuda. Me kõik oleme nagu väikesed lapsed, uskudes alati seda, mida me uskuda soovime. Kui inimesed räägivad meile midagi, mis meile ei meeldi, me ütleme, et nad valetavad. Kui nad räägivad meile midagi, mis meile meeldib, me ütleme, et neil on õigus. Ma ei tea, kellel on õigus, kuid mulle meeldiks, et seekord oleks neil õigus.
Iraanis pole tuumapommi võimalus siiski ainus probleem. Seal on samuti ka vabaduse probleem, või täpsemalt, vabaduse mahasurumine. Mõned viimased aastad on olnud tunnistajaiks uskumatule inimeste rõhumise järsule tõusule Iraanis. Ma arvan, et Euroopal on siin samuti töö ära teha. See pole mitte lihtsalt tuumaohu ärahoidmine. See on samuti ka inimeste vabadusest Iraanis ja sellest, kuidas me aitame kodanikuühiskonnal vabadust võita.
Leidub valitsusjuhte, kes arvavad end olevat targad, sest nad annavad tarka nõu ja saadavad korda suuri ja tarku tegusid Euroopas. Need, kes ikkagi usuvad, et nad võivad müüa tuumareaktoreid igas maailmajaos, kas Liibüale -terroristlikule diktaatorlusele - või Tuneesiale, Alžeeriale või Marokole, avastades alles mingi aeg hiljem, et need riigid tahavad kõik tuumapommi, on silmakirjalikud. Eilne New York Times kirjutas midagi, millest me kõik oleme viimased 30 aastat rääkinud, nimelt, et igaüks, kes kasutab tuumaenergiat tsiviileesmärkidel, teeb seda lõppkokkuvõttes alternatiivi puudumisel ka militaarseteks eesmärkideks. Aga meie müüme tuumareaktoreid kõigile Aafrika, Ameerika ja teistele riikidele ja mõtleme, et oleme targad. Me oleme rumalad, et seda teeme. Seda tuleb öelda.
(Aplaus)
Francis Wurtz
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (FR) President, nõukogu eesistuja, komisjoni president, eelseisev Euroopa Ülemkogu toimub uue lepingu allakirjutamise kontekstis, vahetult pärast eriti tähtsat ELi-Aafrika tippkohtumist ja samuti ka - ärgem unustagem - Annapolise protsessi rakendamise esimest faasi.
Mis puutub lepingusse, siis ma arvan, et liit saaks tõsiselt valesti aru olukorrast, kui me arvaksime, et see kõrgtasemel kokkulepe märgib usalduskriisi lõppu, mis on nihestanud paigast terved meie ühiskondade osad liidu poolt praegu peale surutud majandus- ja sotsiaalpoliitikatega. See probleem jääb alles. Meil oleks parem seda tunnistada ja valmistada end sellega toimetulekuks ette.
Niisamasugust reaalsuskontrolli oleks tarvis meie suhetes Aafrikaga. Aafrika Liidu komisjoni eesistuja, Alpha Konaré, on kutsunud Euroopat üles paternalismiga lõpetama. Ta rõhutas, et Aafrika "ei või jääda jahimaaks või muutuda uueks alistatavaks territooriumiks”. Ta kritiseeris teravalt - ja ma tsiteerin jälle - "majanduspartnerluse lepingute loogikat selle dramaatilise hinnaga Aafrika rahvale”.
Tähelepanu väärib, et seitse Ladina-Ameerika riiki asutasid peaaegu samal päeval tippkohtumisega Lõunapanga kui vahendi vabanemiseks IMFist ja ebavõrdsuse vähendamiseks oma regioonis. Euroopa Liit peab sellest õppima ja andma hinnangu sellele üldisele ja kasvavale nõudmisele õiglasema, väärikama partnerluse järele, sealjuures oma suhtumisele sisserändajate kohtlemisest.
Lõpuks, Lähis-Ida, mis nähtavasti puudub ülemkogu päevakorrast: kuidas võis liit Annapolises nõustuda täieliku kõrvalejäämisega teejuhise rakendamise eest vastutavast struktuurist? Kas ta kavatseb kõrvalt vaadates passiivselt jälgida lepingu rikkumist nagu see juhtus möödunud nädalal Ida-Jeruusalemma asunduste asjus? Üldiselt öeldes, mis on meie tõelised püüdlused Euroopa suhtes ja milliseid ressursse oleme me valmis investeerima nende realiseerimisel? See on esmatähtsusega küsimus järgmisele Euroopa Ülemkogule.
Jens-Peter Bonde
fraktsiooni IND/DEM nimel. - Hr president, homme kell 11.30 kirjutavad peaministrid alla lõplikul lepingule, mida keegi neist ei ole lugenud. Nad kirjutavad alla reale muudatusettepanekutele, millest nad isegi aru ei saa. Eile keeldus Taani parlament referendumist seoses lepinguga, mida nad lugenud ei ole. Nad rikkusid Taani põhiseadust ja võidakse kohtusse kaevata, et saaksime referendumi korraldada.
Mõned nende seast on võib-olla projekti lõpuni lugenud; ma kahtlen selles. Lõplikku versiooni on ikka veel võimatu lugeda lihtsal põhjusel - see ei ole konsolideeritud. IGC otsustas, et loetavad versioonid trükitakse alles pärast lepingu ratifitseerimist kõigi 27 liikmesriigi poolt. Ärge lugege, vaid kirjutage alla, on küüniline moraal. Kõik läbirääkimised IGC ja jurist-lingvistide rühmas on olnud absoluutselt salajased, mis puudutab paljusid parlamendi liikmeid. Nummerdamissüsteemi on kolm korda muudetud, et teha igasugune võrdlemine enne allakirjutamist tehniliselt võimatuks. Puudub isegi võrdlustabel oktoobris avaldatud väljaandega.
Esmalt tühistavad nad kaks põhiseadusest keelduvat referendumit. Seejärel peavad salajasi läbirääkimisi ning jätkavad sisu uue nime all. Pakun ikka veel pudeli head veini ühe näite eest seaduse kohta, mis on võimalik heaks kiita põhiseaduse alusel ja mitte Lissaboni lepingu alusel. Isegi kõige suuremate kogemustega Taani Välisministeeriumi õigusekspert tunnistas, et sellist ei ole.
Ekspertide kuulamisel Taani parlamendis küsisin kolm korda näiteid riikide õigusvaldkondade kohta, kuhu Lissaboni leping oma horisontaalsete punktide ja aluspõhimõtetega ei ulatu. Mulle ei esitatud ühtegi kehtivat näidet. Lissaboni leping lahustab praeguse ELi, rajab uue riigi juriidilise isikuna ja ühise kodakondsuse ja kõikide rahvusriikide vahenditega. Enamiku seadustest võtavad riigiametnikud vastu salaja. Demokraatia defitsiit kasvab. Minu fraktsioon teeb ettepaneku allakirjutamine peatada, kuni olete lõpliku teksti läbi lugenud.
(Aplaus)
Jim Allister
Hr president, täna räägivad paljud jälle suuresõnaliselt Euroopa demokraatlikest väärtustest. Täna näeme pretensioonikat kinnitust, et usutakse inimõigustesse, ometi valmistub ELi eliit samal ajal tähistama suurimat ülbuse akti, asudes alla kirjutama ümbertehtud põhiseadusele, heitmata pilkugi selja taha oma inimeste poole ja selle poole, mida nad tahavad või mõtlevad.
2005. aasta referendumid näitasid, et Euroopa on teadmatuses, aga sellest ei õpitud mitte seda, kuidas jätta kõrvale, mida inimesed ei taha, vaid kuidas nende vastupanust mööda hiilida, otsustades seekord nendelt mitte küsida. See tekitaski skandaali, et kogu kontinendil pühitakse riigivõim kõrvale, rajatakse superriigi struktuurid, luuakse uus ELi kodakondsus, EL juriidiline isik ja kõike seda küsitakse ainult käputäielt kodanikelt.
Miks? Sest enamikes riikides, minu enda oma kaasa arvatud, kardavad juhid rahva otsust, mis lisab nende ülbusele argpükslikkuse. Nii et päeval, kui räägitakse palju inimõigustest, ütlen mina - andke Euroopa rahvastele põhiline poliitiline ja inimõigus öelda sellele põhiseadusele "jah" või "ei", õigus öelda referendumil "jah" või "ei".
(Aplaus)
Carlos Coelho
(PT) Nõukogu eesistuja, komisjoni president, daamid ja härrad, Portugali eesistumine läheneb lõpule ja sellesse aega jääb mõningaid märkimisväärseid edusamme. Ma ei kuulu nende hulka, kes teevad ülemäärase rõhuasetuse diplomaatilistele initsiatiividele seoses Brasiilia ja Aafrika tippkohtumisega, muuhulgas - ainult aeg saab öelda, kas nad annavad konkreetseid tulemusi või nad olid lihtsalt tähtsad sündmused meedia suure tähelepanu vaateväljas.
Aga ma rõhutaksin struktuurilisi meetmeid, mis on võetud selle kuue kuu jooksul Euroopa kasuks. Mulle meenub kolm: institutsioonilise kriisi lõppemine Lissaboni lepingu vastuvõtmisega, mis kirjutatakse alla homme, Euroopa Põhiõiguste Harta väljakuulutamine, mis on kohustuslik, ajalooline Schengeni ala laiendamine üheksa uue liikmesriigi ja peaaegu 4 miljoni ruutkilomeetri integreerimisega, strateegilise elujõulisuse saavutamine ja tähtis GALILEO programm, mis mõningatele inimestele võiks pigem olla olemata, soovides jätta kõik selle Ühendriikide, Venemaa ja Hiina hooleks.
Ma tahaksin samuti ka rõhutada kasulikku õigusloometööd koostöös Euroopa Parlamendiga ja suurepärast mõistmist komisjoni ja selle presidendi, dr Durão Barroso poolt. Institutsioonidevaheline koostöö sujus hästi ja andis häid tagajärgi. Eesistuja, ma soovin Teile palju edu ülemkogu kohtumisel 14. detsembril. Me ootame edasisi olulisi otsuseid nii välispoliitika, erilise viitega Kosovole, kui seoses Euroopa vastusega üleilmastumise väljakutsele.
Ma tahaksin eriti õnnitleda Portugali eesistumist Euroopa sisserände küsimuse lülitamise eest Ülemkogu päevakorda, kus esimees Barroso saab sellega seoses alla kriipsutada Euroopa Komisjoni õigeaegset initsiatiivi. Esineb probleeme ja väljakutseid, mis on selgelt väljaspool üksikute liikmesriikide võimalusi ja mis vajavad ühtset lähenemist, see on eriti ilmne, nagu juba öeldud, sisepiirideta alal.
Hr president, lubage mul lõpetada vihjega riigile. Portugal on oma nõukogu eesistumise ajal alati andnud endast parima ühise huvi teenimisel. Nii oli see 1992. aastal peaminister Cavaco Silva ja João de Deus Pinheiro, tollase välisministri ja praeguse Euroopa Parlamendi liikme puhul. Nii oli see aastal 2000 peaminister António Guterres'e ajal ja on ka täna Portugali eesistumise ajal Euroopa Liidu Nõukogus.
Lubage mul, välisminister, juhtida tähelepanu Teie isiklikule kohustusele, minister Luís Amado ja peaminister Sócratese, ja kõigi nende kohustusele, kes on olnud aktiivselt hõivatud sellega, et tagada eesistujariigile siin, Brüsselis ja Lissabonis, edu. Tahaksin suunata tähelepanu REPERi tööle, mainida suursaadik Mendonça e Moura oskusi ja väljendada tänu dr Alexandre Leitão tehtud tõhusale koostööle Euroopa Parlamendiga.
Hannes Swoboda
(DE) President, nõukogu eesistuja, komisjoni president, see on Portugali eesistumisaja suurim saavutus, et Lissaboni leping on nüüd allkirjastamiseks valmis ning paljud selle parlamendi liikmed on kindlasti andnud sellesse ka oma panuse.
Üks Lissaboni lepingu funktsioonidest on tugevdada ELi ühtset välis- ja julgeolekupoliitikat ning luua selleks institutsiooniline baas. Leping võib ikkagi ainult luua õiged tingimused, aga tahe ja jõud ühtse välis- ja julgeolekupoliitika järgimisel on samuti oluline.
Nagu mõned esinejad on öelnud, on õige, et sellel teatud pöördepunktil, mil leping allkirjastatakse, saab Kosovo olema testiks liikmesriikide otsusele järgida ühtset välis- ja julgeolekupoliitikat. Mida me ka Kosovo suhtes ka ei otsustaks, tekitab see selles regioonis ikkagi probleeme.
Siin puudub kolmas valik, nagu soovitas hr. Cohn-Bendit, kuna kolmandat valikut, nimelt, panna suur hulk raha ja algatust sellesse regiooni, on juba järgitud mõnda aega. Kosovo jaoks on olemas ainult sõltumatuse valik, millest tekib hulgaliselt probleeme selles regioonis, või siis me võiksime otsustada mitte tunnustada sõltumatut Kosovot, mis samuti toob kaasa hulgaliselt probleeme regioonis.
On võrdlemisi selge, minu arvates, et me peame järgima põhimõtet, et tulevastel nädalatel ja kuudel tehtav iga samm peab tulema regiooni enda seest ning sooritatama koos Euroopa Liiduga. See ei saa siiski toimuda ilma Euroopa Liidu ühtse seisukohata selles küsimuses.
Oma isikliku kogemuse põhjal - ja ma olen praeguseks töötanud selles regioonis Euroopa Parlamendi nimel kümme aastat - näen ainult üht võimalikku valikut, milleks on liikuda lähimas tulevikus piiratud, kitsendatud tingimustega ja kontrollitud sõltumatuse poole. Siiski ma usun kindlalt, et oleks absoluutselt talumatu ja vastuvõetamatu, kui Kosovo kuulutaks välja oma sõltumatuse ühepoolselt ja meie enam-vähem nõustuksime. Seda ütlevad samuti ka paljud Kosovo poliitikud, et seda protsessi saab ühiselt järgida. Ma nägin seda vahetult sealsete hiljutiste valimiste ajal. Protsess võib saada tulemuslikuks, kui Euroopa Liit valib ühise lähenemise.
Kas, käesoleva eesistumise lõpupäevil, tohin ma paluda nõukogu tagada, et selles oleks ühtne Euroopa liin, et kõik osapooled kannaks ühtset vastutust ja et kõik lähinädalatel ja -kuudel ettevõetavad sammud oleks saadetud ELi juuresolekust Kosovos. See on peamine nõue. Otsustav faktor ei seisne mitte Kosovo sõltumatuse tunnustamises, vaid energilises ELi julgeolekupoliitika esindamises Kosovos ja nõukogu Portugali eesistuja peab etendama oma osa selle elluviimises.
(Aplaus)
Sophia in 't Veld
(NL) President, uus leping kirjutatakse lõpuks alla pärast aastatepikkust patiseisu, kuid selle osapooled peavad lõpuks ka käituma kui omanikud, Euroopa tõelised juhid. On viimane aeg, et nad lõpetaksid lihtsalt rahvuslikul laval kiremise sellest, mida nad on saavutanud, ja alustaks aktiivset käesoleva lepingu propageerimist ning läbi suruma selle ratifitseerimise, nii et see võiks jõustuda 1. jaanuaril 2009.
Suurim muudatus käsitleb politsei- ja kohtualast koostööd. Meil on vaja selgust ja kiirust selles, kuidas me peame käsitlema asjakohaseid küsimusi 2008. aastal, s.o üleminekuperioodil. Missugune on nõukogu seisukoht volinik Frattini ettepanekutele rakendada uusi menetlusi nüüd, uute eeskirjade ootel?
Põhiõiguste harta kuulutatakse samuti ametlikult välja täna. Ja on häbiväärne, et liikmesriigid on nõrgestanud hartat selle väljavõtmisega lepingust ja eriti kahe väljajätmise heakskiiduga. Nad peavad nüüd praktikas tõestama, et nad tõepoolest võtavad põhiõigusi tõsiselt, selle asemel, et teha nende kohta tühje sõnu.
Lõpuks, härra president, Euroopa Liit on muudetud veidi demokraatlikumaks ja natuke enam efektiivsemaks. Kuid küps demokraatia ei pea olema mitte ainult jõuline, see peab ka hoolikalt kontrollima võimu teostamist ja olema vastutav. On demokraatia aeg, aeg näidata vastutust - ka võitluses terrorismiga - seega, palun kas me saaksime nõukogult selgitust osast, mida Euroopa on mänginud LKA illegaalses tegevuses.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL )President, ajalugu kaldub ennast kordama. Kolm aastat tagasi kirjutati alla Euroopa põhiseaduse leping. ELi liikmesriikide juhid olid väga rahul ja kindlad dokumendi jõustumises. Siiski väljendasid kaks riiki vastuseisu referendumitel
Valitsusjuhid allkirjastavad nüüd peaaegu identse teksti ja arvestavad võimalusega vältida sel korral referendumeid. Selgelt nad alahindavad seda demokraatia põhimehhanismi. Avalikult mõtlemisperioodiks ettenähtud aeg on maha visatud. Selle asemel, et pühenduda konsultatsioonidele, sotsiaalsele dialoogile ja arutelule, kulutati seda manipuleerimise masinavärgi väljamõtlemiseks.
Tuleb rõhutada, et niinimetatud reformileping on väga kõrgetasemeline dokument, sest tegelikult viib see liikmesriikide suveräänsuse kitsendustele. See annab paljud senini riikidele reserveeritud privileegid üle ELi institutsioonidele, mis ei allu tegelikult tõelisele demokraatlikule kontrollile. Ma olen veendunud, et kui Euroopa rahvastele antaks sõnaõigus, siis homme allakirjutatav leping jagaks oma eelkäija saatust.
Mikel Irujo Amezaga
(ES) President, mõni kuu tagasi ma helistasin oma riigi ombudsmanile ja kuni ma olin ooteliinil, mängiti "Let it be", mis jättis vähe alust optimismiks kaebuse menetlemisest ametis, mis tõepoolest oligi nii.
See on sagedane tunne neile meist, kes ikka veel ei näe, et Euroopa Liit teeks midagi regionaalse küsimuse või kodakondsuseta rahvaste inkorporeerimiseks oma institutsionaalsesse struktuuri ja poliitikasse. Iga kord on kahjuks rohkem inimesi, kes usuvad, et see päev ei saabu kunagi ja tõsiasi on, et meile ei anta palju alternatiive.
Mis puutub Kosovosse, siis me kuuleme siin probleemidest, kuid me pole kuulnud kedagi tõstatamas küsimust, mis minu jaoks on olulise tähtsusega: mida kosovolased tahavad?
Seoses Lissaboni strateegiaga me arvame, et selles on liiga palju rahulolu ja et see rahulolu tuleneb suurel määral tõsiasjast, et selle strateegia hindamise näitajad tuginevad peamiselt SKP kasvul. Millal me saame mõningaid näitajaid sotsiaalse ja keskkonnaalase edu kohta, nii et me saaksime hinnata Lissaboni tulemusi tähenduslikult?
Ilda Figueiredo
(PT) Me võtame osa veel ühest neoliberaalse poliitika põhiliste tõekspidamiste etenduse proovist, mida on järgitud Portugali eesistumise jooksul. Homne, niinimetatud "Euroopa põhiseaduse” põhilisi aspekte sisaldava Lissaboni lepingu allkirjastamine, on kahtlemata tõsisem küsimus, kujutades endast neoliberaalse integratsiooni kvalitatiivset arengut, mis järjest enam süvendab sotsiaalseid probleeme ja ebavõrdsust.
Töötingimuste parandamiseks kavandatud vastuabinõude asemel loodavad nad paindlikule kohanemisele, et muuta töö veelgi ohtlikumaks. Abinõude asemel parandada elutingimusi ja tegeleda vaesuseprobleemiga, mis puudutab enam kui 80 miljonit inimest, esitavad nad isegi veel neoliberaalsema Lissaboni strateegia versiooni, mis on kavandatud avalike teenuste liberaliseerimise ja privatiseerimise taotlemiseks. Nii nagu 18. oktoobri sündmustega ja Lissaboni demonstratsiooniga, jätkavad töölised ja rahvas võitlust lepingu ja nende poliitikate vastu ning kampaaniat lepingu sidumiseks referendumitega pärast nõuetekohaselt läbiviidud pluralistlikke debatte.
Frank Vanhecke
(NL) President, kui Venezuela hiljuti hääletas referendumil, lükates tagasi Chaveze plaanid põhiseaduse radikaalseks muudatuseks väga väikese häälteenamusega, siis Venezuela isehakanud diktaator allus rahva tahtele, nagu peaksid tegema juhid enam-vähem vabas riigis. Ma arvan, et meie Euroopas võiksime palju õppida tema eeskujust.
Me näeme meile uuesti serveeritult kahe liikmesriigi valijaskonna suure enamuse poolt demokraatlikult tagasilükatud "Euroopa põhiseadust”. Peaaegu muutmatul kujul, välja arvatud mõned kosmeetilised muutused. Riikides puudub võimalus mingiks tõeliseks debatiks ja muidugi referendumiks, et seda kritiseerida või hääletada eitavalt. Euroopa põhiseadus, vabandust, reformileping, kirjutatakse Lissabonis alla keset hiilgust ja tseremooniat ja siis saadetakse ülepeakaela läbi parlamentide, kes seda toetavad sündsusetu kiirustamisega. Euroopa on võlts demokraatia.
Ja viis, kuidas Euroopa kohtleb rahva häält, ilmnes uuesti väga hiljuti, selles, mida volinik Rehn rääkis meile Türgi ühinemise võimalusest. Tema ütlus, et riiklikud lepingud või erivalimiste lubadused ei tohi seista ees Türgi teel ühinemisele, on üldiselt teada. Euroopa mandariinid vilistavad valijatele antud valimislubaduste peale Türgi ühinemise kohta. Venezuelas on praegu veel demokraatia, kuid kahetsusväärselt palju vähem on seda Euroopas.
Giles Chichester
Hr president, eesseisva Euroopa Ülemkogu päevakorras on mõned olulised küsimused. Tahan kuulda Euroopa konkurentsivõime parandamisest, edusammudest Euroopa ambitsioonikate eesmärkide suunas kliimamuutuste tõkestamisel ja Euroopa valmisolekust teha koostööd arenevate rahvastega vaesuse leevendamiseks. Käesoleval nädalal on põhitähelepanu vältimatult suunatud Lissaboni reformilepingu allakirjutamisele.
Meie, Briti konservatiivid, oleme järjekindlalt väitnud, et sellise kaugeleulatuva lepingu järele puudus oluline vajadus ja just sellel nädalal avaldas üks Euroopa juhtivatest akadeemilistest ekspertidest aruande ELi laienemise mõju kohta. Ta märkis selgelt, mida meie juba mõnda aega väitnud oleme, et EL toimis ilma selle reformilepinguta suurepäraselt. Ta ütleb, ma tsiteerin: "Praktiline kogemus alates 2004. aasta maikuust näitab, et ELi institutsionaalsed protsessid ja tegevus on laienemise mõjule küllaltki hästi vastu pidanud".
See on oluline, meenutades kõike, mida meile öeldud on - et EL ei tuleks laienemisega toime ilma institutsionaalse murrangu või isegi ummikseisuta. Kõik eeltoodu tugevdab meie arvamust, et leping on seotud pigem poliitilise sümboolsuse kui objektiivse hinnanguga selle kohta, mida Euroopa vajab.
Lisaks kõnealuse lepingu põhiprintsiibi kahtluse alla seadmisele oleme olnud väga kriitilised ka protsessi suhtes, mis meid sellesse etappi tõi. On uskumatu väita, et käesolev leping ei ole põhiosas seesama Euroopa põhiseadus, mis nii suure rõhuga tagasi lükati, kui see Prantsusmaal ja Hollandis hääletusele pandi. Briti peaminister jätkab üksinda oma kaasjuhtide seas selle müüdi korrutamist, et leping ja põhiseadus on erinevad. Briti rahvas ei usu teda ja ülekaalukas enamus on korduvalt väljendanud arvamust, et tuleb korraldada referendum. Hr Brown on nende soove ignoreerinud ja see on suures osas kaasa aidanud tema valitsuse ja Euroopa Liidu kõigutamisele üldisemalt.
Robert Goebbels
(FR) President, nõukogu eesistuja, komisjoni president, 1981. aastal kuulus ühele protsendile Euroopa rahvastikust 8% selle kogu rikkusest. Kakskümmend viis aastat hiljem omab kõige rikkam üks protsent 17% Euroopa Liidu kogusissetulekust. Samal ajal elab üks inimene kuuest, kokku 74 miljonit eurooplast, allpool vaesuspiiri, vastavalt liikmesriikide andmetele.
Kui ei oleks sotsiaaltoetusi, langeks umbes 185 miljonit eurooplast - peaaegu 4% elanikkonnast - vaesusse. Sellest tuleneb ka vajadus aktiivse sotsiaalpoliitika järele: jõukuse ümberjaotamise poliitika järele. Liidu pingutused sotsiaalrindel on aga eriti armetud. Nägemus sotsiaalsema suunitlusega Euroopast 21. sajandil, mille komisjon nüüdsama visandas, on kontseptuaalselt täiuslik, kuid ilma igasuguse tegeliku õigusliku algatuseta.
Komisjoni esimees Barroso rääkis meile just nüüdsama, et Lissaboni strateegia on vilja kandmas. Tal on õigus. Kuigi samal ajal ohustab majandusliku olukorra paranemist Euroopas eriti reetlik üleilmastumise versioon piirideta finantsturgude näol. Niinimetatud 'algastmes' laenuandmise kriisi lätted pärinesid meeletust tarbimishuvi stimuleerimisest Ühendriikides. Üleilmne finantsmajandus hakkas harrastama läbi ebausaldatavate hüpoteekide rahastatud 'spetsiaalseid vahendeid' ja panganduse koorekiht, kindlustus- ja pensionide sektor kostitasid meid veel ühe ahnuse triumfiga mõistuse üle. Finantssektor ise ei riskinud millegagi: see on 'kokkuvarisemiseks liiga suur fail'. Riiklikud keskpangad ja maksumaksjad tagavad kuldsetele langevarjuritele ohutu maandumise, kuid see ei tule odavalt kätte. Euroopa majandusaktiivsus on juba aeglustunud. Mõõnaperiood terendub Ühendriikides. Dollar langeb ja hinnad toormaterjalidele, kaasa arvatud põhilistele toiduainetele, kerkivad järsult. Krediidikriis puudutab juba valusalt väike- ja keskmise suurusega ettevõtjaid ja tulevasi kodudeostjaid.
Lugedes Lissaboni nõukogu lõppsõna eelnõu, ei leidnud ma ühtki nägemust Euroopa tagasipõrke võimalusest ja pean seda ülimalt kahetsusväärseks.
Marco Cappato
(IT) President, daamid ja härrad, ma sooviksin alustada Prantsuse presidendi Sarkozy saavutatud näilikult väikese võiduga, saades lahti sõnast 'liitumine' Türgiga käimasolevatel läbirääkimistel.
See muidugi ei muuda midagi, läbirääkimised käivad edasi, kui ikkagi Sarkozy, kes on praegu üks mõjukamaid ja kõige poliitilisemaid Euroopa riigipäid, mida on kinnitanud tema peetud kõne sellele täiskogule, tuleb ja hakkab seejärel meile rääkima Euroopa piiridest ja Vahemere Liidust ning inimesed ütlevad võrdlemisi halvustavalt 'ta ei tea, millest ta räägib, mis see Vahemere Liit on, ta ei tea, mis mängu ta mängib'.
Minu arvates on mäng, mida ta mängib, väga selge ja puudutab Euroopa piire: Vahemere Liit on rahvaste strateegia. Tegelikult, kui lähenemine oleks puhtalt üks rahvastevahelistest suhetest, võiks Vahemere Liit olla mõistlik viis majandus-, kaubandus- ja keskkonnaalaste probleemide lahendamiseks. See ei ole mõistlik siis, ning peab leidma alternatiivi, kui me tahame seaduse, inimõiguste Euroopat, pigem eriti kodanike Euroopat, kui riikide Euroopat.
See on alternatiiv, mida riigipead, komisjon ja Euroopa Liit peab kasutama vastulöögi andmiseks Sarkozy prantsuse strateegiale riikide Euroopast. Meie peame otsustama, kas me tahame, et ühel päeval tulevikus oleks Põhiõiguste harta Türgi kodanike õiguste harta, Maroko kodanike õiguste harta, Iisraeli ja Palestiina kodanike õiguste harta; me peame otsustama kas me tahame või ei taha määrata Euroopale niisugust tulevikku, nagu vastasel korral valitsema hakkav rahvaste ja riikide Euroopa.
Lõppkokkuvõtteks, mõned inimesed kannavad 'Euroopa referendumi' T-särke: "Jah Euroopa referendumile, ei, siseriiklikele referendumitele!”, sest referendumid toovad esile kogu meie Euroopa populismi, ekstremismi, natsionalismi ja kommunismi.
Mario Borghezio
(IT) President, daamid ja härrad, õnneks on Euroopas veel patrioote ja nähtavasti me nõuame riigis referendumit. Me jätkame referendumite nõudmist, sest me usume rahvaste Euroopasse, mitte finantsoligarhia Euroopasse, kes toetab ja rahastab kogu seda tehnokraatlikku poliitikat, kogu seda Euroopa institutsioonide hullumaja juhtimise viisi.
See on täpne pilt, mis ilmub nähtavale teie ümberkujundatud lepingust - tehnobürokraatia valitsetavast institutsioonist, kes annab aru ainult iseendale ja toidab ainult iseennast. Kus on selles uues versioonis midagi, näiteks, kindlast nõudest kaitsta Euroopa sotsiaalmudelit, mis on esile kerkinud rahvahääletustest; millise vastuse olete te andnud?
Piirideküsimuses, ei mingit vastust ja pidev üldine loba laienemisest, tõstatamata geopoliitilist probleemi Euroopa piiridest, mis meile on põhiküsimus. Hoone nagu Euroopa, mille ajaloolised juured on Püha Rooma Riigi avalikus õiguses, ei ole ehitatud selleks, et võtta tema vaimseks silmaringiks euro väärtus dollari suhtes. Euroopa kristlikes juurtes on teised pidepunktid, eriti meie arvates.
Te ei lahenda Euroopa ees seisvaid olulise tähtsusega probleeme oma riugastega või lastes end juhtida Euroopa Ühenduste Kohtu otsustest. Riike ei saa niisugusel viisil valitseda nagu ei saa ka Euroopa tulevikku, Euroopa ajalugu. Elagu rahvaste Euroopa, kristlike juurte Euroopa!
Miguel Portas
(PT) Homme allkirjastavad Lissabonis peaministrid ja riigipead Lissaboni lepingu. Pärast seda nad nõuavad ratifitseerimist. Erinevus ei seisne mitte tekstis, mis on koopia prantslaste ja hollandlaste poolt tagasilükatud põhiseadusest. Erinevus on meetodis. Nüüd nad norivad kiiret ratifitseerimist ilma referendumiteta. Mõni päev tagasi väljendas hr Zapatero siin selles täiskogus oma soovi näha erinevate liikmesriikide kodanikke avaldamas oma arvamust selsamal päeval lepingust, mis peab määrama meie ühise tuleviku.
Reedesel tippkohtumisel on valitsustel võimalus hajutada kahtlust, mis ripub igaühe ja kõigi nende kohal, et nad tahavad uut lepingut rahva seljataga heaks kiita. Las nad haaravad hr Zapatero soovitusest kinni mõlema käega. Las nad määravad päeva. Täna ei ole Lissaboni leping tegelikult teie leping. See ei saa kunagi olla eurooplaste leping, kui tema elujõulisus sõltub referendumite mittekorraldamisest. Olgu neil julgust rahuldada nõuet demokraatiale, sest Euroopa ise sõltub demokraatiast!
Jana Bobošíková
(CS) Daamid ja härrad, me arutleme sageli, kuidas lähendada ELi kodanikele ja muuta see demokraatlikumaks seda mõjutamata. Homme allkirjastavad riigipead või valitsusjuhid reformilepingu ja nad on juba ette teatanud, et ei soovi referendumite toimumist. On kahetsusväärne, et käesolev parlament on seda tervitanud. See on näide suurimast ülbusest kodanike häältega mittearvestamisel. Mulle on jäänud mulje, et poliitikud on uue lepingu selgitamiseks kas liialt laisad, või mis veelgi halvem, nad kardavad kodanikke. Poliitikud ei taha olla kohustatud selgitama, kuidas uus leping mõjutab liikmesriikide osa ELi-sisesel otsustamisel. Poliitikud ei taha selgitada kodanikele, et neil puudub "oma” volinik komisjonis. Nad ei taha kaitsta fakti, et niisuguseid küsimusi nagu ränne, energia ja transport ei hakata lahendama üksikutes riikides, aga Brüsselis. Daamid ja härrad, kui me ei võida kodanike poolehoidu ELi toimimist reguleerima hakkavatele uutele eeskirjadele, kui me ei selgita neile üheltpoolt integratsiooni eeliseid ja teiselt poolt rahvusliku suveräänsuse kadumise küsimusi, mida leping selgelt kehtestab mõningates valdkondades, jätkab lõhe poliitilise eliidi ja kodanike vahel muutumist üha laiemaks ja laiemaks. Seepärast ma arvan referendumeid olevat põhiaspektiks lepingu ratifitseerimisprotsessis.
Jacek Saryusz-Wolski
Hr. president, Lissaboni leping hakkab tulevikus avaldama Euroopa Liidu välispoliitikale olulist mõju.
Meie arutelud siin parlamendi väliskomisjonis lubavad real põhjustel avaldada mul väga positiivset suhtumist uude lepingusse. Ühtne raamistik edendab tugevalt ELi välistegevuse ühtsust - uus leping tähendab senise korraga võrreldes suurt sammu edasi. See loob naabruspoliitika jaoks selgesõnalise õigusliku aluse, muudab ELi tervikuna üheks juriidiliseks isikuks ja kohustab liikmesriike üksteisega konsulteerima ja näitama vastastikust solidaarsust.
Institutsioonilisest küljest tehakse suuri parandusi, tugevdades kahel kohal tegutseva ELi välisasjade ja julgeoleku kõrge esindaja volitusi, kes on samal ajal Euroopa Komisjoni asepresident ja moodustades Euroopa välisteenistuse.
Kõige tähtsam, et uus leping tugevdab parlamendi eelarvepädevusi seoses ELi välispoliitikakulutustega, seades Euroopa Parlamendi nõukoguga võrdsesse seisu.
Lisaks rajatakse uus õiguslik alus ühise välis- ja julgeolekupoliitikaga seotud vahenditele või poliitikatele, näiteks eraüksuste vastased sanktsioonid, kosmosepoliitika ja energiajulgeolek, kliimamuutuste tõkestamine, rahvusvahelise terrorismi ärahoidmine ja isikuandmete kaitse.
Kõige suuremad edusammud on tegelikult seotud Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitikaga, sest Lissaboni leping sätestab eelkõige püsiva struktureeritud kaitsealase koostöö sõjalise võimekusega liikmesriikide vahel.
Meie seisukohast on uuel lepingul siiski ka mõned puudused - uue kõrge esindaja ja komisjoni asepresidendi ametissenimetamisel tuleks konsulteerida Euroopa Parlamendiga, mitte ainult seoses esimese isikuga, kes 1. jaanuaril 2009 ametisse astub, vaid ka järgneva vahepealse määramise korral ning ilmselgelt juhul, kui valitakse komisjon tervikuna, sealhulgas välisasjade asepresident.
Lubage mul samuti rõhutada vajadust, et uus äsjavalitud kõrge esindaja ja asepresident konsulteeriksid eelnevalt parlamendiga tõhusalt ühise välis- ja julgeolekupoliitika ning Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika põhivalikute peamiste aspektide osas.
Kokkuvõttes - Lissaboni leping kujutab endast teetähist Euroopa Liidu välisasjade institutsioonilises arengus ja väliskomisjoni esimehena tahaksin soojalt tervitada selle käimasolevat allkirjastamist.
Genowefa Grabowska
(PL) President, kolm aastat pärast Teise Maailmasõja lõppu avaldas Ühinenud Rahvaste Organisatsioon Ülemaailmse inimõiguste deklaratsiooni, mis on jäänud põhjapanevaks tekstiks selles valdkonnas. Peaaegu 60 aastat hiljem kodifitseeris Euroopa Liit inimõigused oma põhiõiguste hartas, dokumendis, mis vastab eurooplaste vajadustele ja ootustele 21. sajandi lävel.
Miks siis on kaks riiki, Poola ja Ühendkuningriik - nii pühendunud inimõiguste kodifitseerimisele rahvusvahelisel tasandil - harta vastu? Miks nad ei taha seda oma kodanikele anda? Minu pettumus poolakana on seda suurem, kuna nii Poola kui Ühendkuningriik on varemalt hartat aktsepteerinud. Nende peaministrid ja välisministrid allkirjastasid selle kui teise osa põhiseaduse lepingust Roomas 29. oktoobril 2004. Nende allkirjad mitte ainult ei kohustanud neid, olles vastamisi oma Euroopa partneritega, vaid olid ka märguandeks nende enda riikide kodanikele ja lubaduseks, et nad järgivad hartat.
Harta sisu pole alates 2004. aastast muutunud. Mis on muutunud, on Poola ja Ühendkuningriigi suhtumine. Minu küsimus on, miks Tony Blair'i ja Marek Belka järglased on harta vastu ja võtavad oma kaaskodanikelt nende eelised? Ma paluksin ka nõukogu eesistujat küsida praegustelt Poola ja Ühendkuningriigi peaministritelt, miks nad ei austa oma eelkäijate allkirju. Välispoliitikas on kontinuiteedi printsiip põhiline ja meie, kodanikud - ma pean silmas poolakaid - vajame hartas sisalduvaid õigusi.
Alexander Lambsdorff
(DE) Austatud president, daamid ja härrad, siin on palju räägitud aluslepingu olemusest. Meie, Saksa liberaalid, oleme alati pidanud väga tähtsaks teatud võtmeküsimusi. Esiteks, institutsioonilist kompromissi tuli säilitada. Teiseks, me soovisime niisugust EL-i välisministrit, kes poleks iluasi, vaid Euroopa Liidu tõeline eestkõneleja. Me oleme täiel määral nõus sellega, mida Jacek Saryusz-Wolski ütles mõni hetk tagasi institutsiooniliste paranduste kohta. Me usume siiani, et ühine välis- ja julgeolekupoliitika jääb lähitulevikus siiski püsima, et siis sõltuvalt liikmesriikide poliitilisest tahtest kas säilida või hääbuda, mis oleks kahetsusväärne. Kolmas asi, millele me omistasime erilist tähendust oli põhiõiguste kindel kaitse ja seetõttu me ootame õhinaga harta väljakuulutamist.
Kokkuvõttes tuleb öelda, et Lissaboni leping on Saksa-Portugali koostöö õnnestumise tulemus, mille eest tuleb õnnitleda mõlemat eesistujariiki.
Tõeliseks tõrvatilgaks meepotis on siiski edutus tuua otsustusprotsess lähemale rahvale. Nõukogu otsust konsolideeritud teksti mitteesitamisest me nimetaksime saksa keeles Realsatire, mis tähendab reaalse elu situatsiooni, mis on veel absurdsem, kui midagi, mida satiirik oskaks välja mõelda. Sündmused edestavad siiski varsti seda otsust. Ma usun, et avalikkus ja parlamendid hangivad endale konsolideeritud teksti koopiad ja loevad läbi, mis leping endast tõeliselt kujutab.
Me peame nüüd astuma faasi, milles Euroopa Liit pöördub institutsioonilisest nabavahtimisest globaalse maailmavaate omaksvõtmisele. Me peame täitma oma rahvusvahelist majanduslikku kohustust. Maailmamajanduse üldine olukord suurendab aeglasema kasvu ja töökaotuse hirmu Euroopas. Paljudes liikmesriikides, kaasa arvatud minu oma, olen ma täheldanud rahulolu puudumist ja tahte nõrgenemist reformide jõustamiseks. See peab muutuma.
Minu teine mõte on, et me peame etendama oma osa rahvusvahelises poliitikas vastutustundega. Rahvas tahab, et Euroopa Liidul oleks tugev globaalne roll. Vastutus lasub meil.
Bogdan Pęk
(PL) President, Euroopa ei ole ainult leping väljavalitute vahel. See pole ka ainult Euroopa institutsioonid. Euroopa on kõigepealt usaldusküsimus.
Sellele vaatamata deklareeris Udo Voigt, Saksamaa natsionaaldemokraatliku partei esimees, eile Saksa avalikus telekanalis, et Poola peab otsekohe tagastama Sileesia sakslastele, et Poola peaks koheselt andma Pommmeri, Gdański, Wrocławi ja teised linnad tagasi sakslastele. Samal ajal pani ta kahtluse alla holokausti ohvrite arvu.
Ma küsin eneselt täna, kui Euroopa vaim hõljub vee kohal ja selle parlamendi kohal, miks on hr Schulz kaotanud oma revolutsioonilise tundlikkuse. Miks ei teinud Saksa valitsus kõva häält? See on niisugune asi, mis viis kolmanda reichi tekkimiseni.
Me nõuame karmi ametlikku noomitust ja kõnealuse fašistliku partei seadusevastaseks kuulutamist, mis teeb midagi niisugust, mis võib põhjustada suurimat kahju Euroopale: see hävitab usaldust Euroopa riikide vahel, kes püüdlevad ühise kasu suunas. Saksamaa kui juhtiv Euroopa riik peaks olema eriti tundlik niisuguse tegevuse suhtes ja astuma otsekohe samme Euroopa Ühenduste huvides.
Alain Lamassoure
(FR) President, ma sooviksin samuti eesitujariiki Portugali õnnitleda. Lissaboni lepingu allakirjutamine ja ELi-Aafrika tippkohtumine võtavad koha Euroopa ajaloo pöördepunktide hulgas. Sellegipoolest ei või me lubada neil tohututel edusammudel jääda saabuvate sündmuste varju ja sel teemal ma pean mainima kahte muret.
Esimene puudutab eelseisva lepingu ratifitseerimist. Fakt põhiseaduse eelnõust loobumisest ja selle asendamine tavalise lepinguga, tähendab et praegu puuduvad takistused iga liikmesriigi poolt, välja arvatud Iirimaa, ratifitseerimisele parlamendihääletusega. See on juunis ja oktoobris toimunud Euroopa Ülemkogul sõlmitud poliitilise kokkuleppe põhijoon. Kui sellest ajast on mõnes valitsuses toimunud meelemuutus, on parim, mida ta suudab teha, käituda ausalt oma partnerite suhtes, teavitada neid sellest enne, mitte pärast allakirjutamist. Lugupeetud nõukogu eesistuja, ma olen veendunud, et Portugali eesistumine tagab siin aususe võidu.
Minu teine mure - ja seda on juba mitu minu kolleegi maininud - on olukord Lääne-Balkanil. Nüüd juba kaheksa aastat oleme me teadnud, et varem või hiljem saabub Kosovo iseseisvus. Siiski täna, vaatamata Javier Solana ja komisjoni märkimisväärsetele jõupingutustele, pole me mitte vähem olukorrast segadusse aetud, kui me olime kaheksa aastat tagasi.
Me ütlesime korduvalt, et Lääne-Balkani regioonile on määratud saata liidu osaks ja me nõuame ühtse välispoliitika alustamist. Kuid üksteisele järgnevad liidu eesistumised pole teinud midagi enamat kuuma kartuli edasiandmisest järjekorras järgmisele. Alates 1991. aastast on asjad muutunud. Selle vahele on astunud kuusteist aastat ja 300 000 surma ja ELi riikidele on tulnud aeg näidata, et nad on saanud sellelt kurvalt minevikult õppetunni. Balkani saatust ei otsustata Washingtonis ega Moskvas ega isegi New Yorgis, seda otsustatakse siin, Euroopas, rahvaste vahel, kes on otseselt seotud ja nende Euroopa naabrite, sõprade ja partnerite vahel.
Gunnar Hökmark
Hr president, räägin kõigepealt Kosovost. Balkanil ja Kaukaasias näeme konflikti Euroopa väärtuste ja natsionalistlike tendentside vahel, Euroopa integratsiooni ja Venemaa toetatavate liikumiste ja ideede vahel. Olen päris kindel, et tulevikus tagasi vaadates ei hakka me kunagi kahetsema jõupingutusi, mida meil on täna võimalik teha Euroopa integratsiooni toetamiseks kõikide meie kasutada olevate erinevate vahenditega, aga tulevikus võime tõenäoliselt kahetseda jõupungutusi, mida me ei teinud. Arvan, et on oluline arutada seda käesoleva nädala lõpus Euroopa Ülemkogul.
Teiseks tahan rääkida globaliseerumisest. Arvan, et on oluline meeles pidada, et globaliseerumine muutis Euroopa juhtivaks majanduseks ja et globaliseerumine on vajalik, kui tahame olla maailma juhtiv teadmistepõhine majandus, sest me ei saa kunagi maailma juhtideks, kui oleme parimad ainult Euroopas. Meil ei ole kunagi võimalik saavutada edu protektsionistlike vahenditega. Pikas perspektiivis kõigutab see tööhõive ja jõukuse võimalusi, aga ei anna meile võimalust olla maailma juhtiv majandus ega kaitsta Euroopa väärtusi.
See viib meid järelduseni, et on oluline, et Euroopa Ülemkogu rõhutaks kõiki jõupingutusi, mis on tarvilikud energia, telekomi, siseturu, kaubanduse ja konkurentsi valdkonna õigusaktidega seoses. Konkurents ei ole erinevate isiksuste või identiteetide vaheline võitlus. See on kõikide võimalus osaleda ja Euroopat edasi viia. See on tee, mille peaksime valima ja sellisel viisil saame kasutada lepingut globaalse väljakutsega toimetulekuks absoluutselt kõige paremal viisil. See võimalus on meile sellel nädalal antud ja peaksime seda kasutama.
Enrique Barón Crespo
(ES) President, nõukogu esimees, komisjoni asepresident, daamid ja härrad, ma pean seda õigeks, et me peaksime alustama avaliku tunnustusega Portugali eesistumise tööle kuupäeval, mis on Euroopa Parlamendile väga tähelepanuväärne, mille näiteks on eesistuja poodiumi ehitud esikülg põhiõiguste harta väljakuulutamise kujutisega.
Portugali eesistumisel - ja ma ütlen seda kui Euroopa Parlamendi esindaja valitsusevahelisel konverentsil - võeti vastu eelnõu, milles põhiõiguste harta oli pelgalt deklaratsioon nr 11. Samuti on ka õige mainida - nagu nõukogu esimees mulle alguses isiklikult ütles - et oli peaaegu võimatu seda staatust muuta ja ma usun, et valitsustevahelise konverentsi töös meil õnnestus ühiselt kinnitada, et põhiõiguste harta on õiguslikult siduv harta. Liikmesriigid ei tahtnud seda aluslepingusse sisse lülitada, kuid see on harta ja sellel on põhiseaduslik staatus.
Ma arvan, et me peaksime mäletama paljude meeste ja naiste aastatepikkusi jõupingutusi Euroopa Parlamendis selle harta saavutamiseks. Ma arvan, et me peame mäletama naist, kes kehastab 20. sajandi Euroopa läbielamise tragöödiat ja jõudu, Simone Weili, rääkimata niisugustest meestest nagu Altiero Spinelli, Fernand Herman ja paljud teised, kes töötasid nii väga palju aastaid, et me võiksime saada õiguste deklaratsiooni, mis väljendaks meie identiteeti.
Hr president, ma mõtlen ka, et meil on aeg parlamendis, kes valimatult annab õigusakte lehmade, kitsede, kurkide ja raha kohta, lõpuks rääkida inimestest, tavalisest mehest ja naisest. Mulle näib kahetsusväärsena, et isegi tänapäeval on veel mõned riigid, kes piiravad oma Euroopa kodanikest elanike õigusi.
Lõpuks, hr president, ma sooviksin lisada veel ühe olulise kommentaari selle kohta, et harta ja Lissaboni leping tugevdavad liitu kui rahvusülest riikide ja kodanike demokraatiat ja see on esimene reageering poliitilise üleilmastumise ajastul. Meie teeme seda regionaalsel tasandil, kuid ma arvan, et see on näide, mida me peaksime järgima meie oma tuleviku ja kogu inimkonna tuleviku huvides.
Othmar Karas
(DE) President, daamid ja härrad, me valmistame ette tippkohtumist ja ma ei looda käesoleval tippkohtumisel mingite üllatuste väljailmumist. Siiski ma loodan teda avamas uksi tulevikule ja määramas Euroopa Liidu seisukohta paljudes küsimustes.
Esimene uks, mida ta peab avama, on Lissaboni lepingu ratifitseerimine. Me loodame ratifitseerimise kiiret toimumist kõigis liikmesriikides ja Euroopa Parlamendi 2009. aasta valimiste tulemuse arvestamist ametikandjate nimetamisel vastavalt uuele lepingule. Ma loodan ikkagi, et tee rajamine ratifitseerimisele tähendab samuti ka seda, et nõukogu ja komisjon hakkavad lõpuks suhtlema väljastama teavet lepingu sisu kohta liikmesriikidele.
Ärge vaikige põhjustest, miks me toetame käesolevat lepingut. Me tervitame seda, sest ta kindlustab meie kodanikke, meie parlamente, demokraatiat ja Euroopa Liitu.
Teine uks, mida me avame, on uks vabadusele. Arutusele tuleb Schengen. Me oleme rahul, et praegu on rohkem liikmesriike täitnud Schengeni kriteeriumid, kuna Schengeni kriteeriumide täitmine tähendab rohkem vabadust Euroopa Liidu sees ja suuremat vabadust Euroopa Liidu kodanikele.
Kolmandaks avaneb uks, ma loodan, Euroopa Liidule suurema üleilmse vastutuse võtmiseks. Lubage mul seetõttu selgesõnaliselt öelda, et Kosovo küsimuses lahenduse saavutamine läbirääkimiste teel on ammendunud ja Euroopa Liit peab ühiselt võtma endale vastutuse Kosovo eest. See on meie selgesõnaline arvamus, et Kosovo ja Serbia tulevik on Euroopa Liidus ning et me peame tegema kõik meist oleneva, tagamaks, et rahva soov olla vaba ja elada üksteisega rahus, saaks rahuldatud.
Minu viimane punkt puudutab ust teadusuuringutele ja tehnoloogiale. Rakendada Galileo kohta tehtud otsust, mis võeti vastu ainult tänu sellele, et Euroopa Liit võttis selles suhtes finantsvastutuse.
Manuel António dos Santos
(PT) President, nõukogu esimees, Portugal eesistujamaana jätab pärandi, mis on väga stimuleeriv, kuid ühtlasi ka täis kohustusi. See on see poliitiline pärand, mille konsolideerimiseks ja edasiarendamiseks kutsutakse kokku käesoleva nädala tippkohtumine. Lissaboni lepingu allkirjastamine homme, põhiõiguste harta pidulik ratifitseerimine kolme Euroopa Liidu institutsiooni poolt mõne minuti jooksul, strateegilise partnerluse sisseseadmine Brasiiliaga ilma Euroopa Liidu erisuhete kahjustamiseta Mercosuriga, regulaarsete tippkohtumiste jätkamine Aafrikaga ja lõpuks, tõuge, mis on antud Lissaboni strateegiale ja paljudele Euroopa tulevikule otsustava tähtsusega küsimustele - need on märkimisväärsed saavutused, kuid neist tõuseb tulu ainult siis, kui nad annavad poliitikaid ja saavutavad eesmärke, mis on olulised Euroopa muutmisel tugevamaks, kokkukuuluvamaks ja otsustavamaks maailma stabiilsusele.
See on lühidalt kohustus, mille liikmesriigid, Euroopa Ülemkogu, komisjon ja ka parlament saavad päranduseks Portugali eesistumisajast. Kuid see on ühtlasi ka ergutus, mis võimaldab meil kõigil välja tulla institutsioonilisest kriisist, mis on hoidnud Euroopat tagasi ja takistanud Euroopa integratsiooniprotsessi viimase kahe aasta jooksul. Korrates seda, mida ma olen juba mitu korda öelnud - minu siirad õnnitlused eesistujamaale Portugalile ja ma loodan, et algav Sloveenia eesistumine jätkab seda eeskuju järgides ja tehtut edasi arendades. Lähenev Brüsseli tippnõupidamine peaks looma vajalikud poliitilised tingimused selle toimumiseks.
Francisco José Millán Mon
(ES) President, mul on heameel, et Lissaboni leping allkirjastatakse homme. See lõpetab teatud ebakindluse perioodi, milles kõrvalseisjad tajusid liitu kannatamas teatud halvatusest. Seetõttu ma õnnitlen Portugali eesistumisaega.
Kui leping saab alla kirjutatud, ma loodan, et siis see ei anna põhjust käed rüpes istuda. See on aeg liidule ja ka Euroopa Ülemkogule väljapoole vaatamiseks ja otsusekindluse näitamiseks kodanike probleemidega tegelemisel. Ma tõstaksin neist esile kolme.
Majanduskasv: Euroopa Ülemkogu ei tohi jääda enese üle rahulolu nautima. Märgid ei näita head: euro on võrdlemisi tugev, mis teeb ekspordi raskeks; inflatsioon langeb; dollar on võrdlemisi nõrk ja nafta on jätkuvalt kallis. Kõik uuringud - kõige viimane neist OECDlt - viitavad oma ennustustes majanduskasvu langusele Euroopas aastateks 2007 ja 2008.
Teiseks: illegaalne sisseränne: see on tõsine probleem, millega Euromedi ministrite konverents on püüdnud viimase kuuekuulise perioodi jooksul tegeleda. Aafrika tippkohtumisel kinnitatud tegevuskavas ma nägin samuti viiteid tagasivõtulepingutele ja muudele rahvusvahelistele aktidele, kuid kas neid kohustusi ka täidetakse? Kui kaua on Euroopa Liit pidanud tagasivõtulepingute läbirääkimisi teatud Vahemeremaadega?
Veelgi enam, illegaalne sisseränne ei sõltu lihtsalt koostööst kolmandate riikidega; meil tuleb täita oma kohustusi, näiteks seoses FRONTEXiga. Pealegi, Schengeni edukas laienemine, mida Euroopa Ülemkogu kinnitab reedel, tähendab ühtlasi ka laiendatud välispiire. Ma loodan, et nende uute piiride eest vastutavad pädevad asutused ja ametnikud on oma kohustuste kõrgusel illegaalse sisserände võrgustikuga toimetulemiseks.
Lõpuks terrorismist: oht püsib. Hiljutised Al Qaeda juhtide ähvardused; verised rünnakud Alžeerias ja ma tahaksin meenutada teile, mis juhtus Prantsusmaal möödunud nädalal ETAga.
Mul on heameel, et Portugali eesistumise ajal on tehtud pingutusi Euroopa terrorismivastase koordinaatori ametikoha täitmiseks, mis on olnud pidevalt vaba üle kuue kuu. Kui juhuslikult esines küsimus volituste või ressursside puudumises, siis aluslepingu reformimine oli kindlasti kaotatud võimalus selle ametikoha kindlustamiseks.
Lõpetuseks, ma loodan, et Euroopa Ülemkogu nõuab komisjoni hiljutise ettepaneku kiiret töötlemist terrorismi raamotsuse muutmiseks, käsiteledes ükskõikset pealtvaatamist õigusrikkumisena.
Paul Marie Coûteaux
(FR) President, aasta 2007 - see Saksamaa ja Portugali eesistumise aasta jäädvustatakse Euroopa integratsiooni ajaloos kui Euroopa rahvastesse ja demokraatiasse väga üleoleva suhtumise aasta.
Alusleping, mis allkirjastatakse homme Lissabonis ei ole lihtsustatud ega ühisel nõusolekul põhinev. See pole ei rohkem ega vähem kui põhiseaduse lepingu, millele Prantsuse riik ütles "ei", ülessoojendus. Ometi suurem osa teie hulgast koos hr Giscard d'Estaingiga tähistavad seda häälekalt.
Nende poole minu prantsuse kolleegidest, kes toetavad seda ümbertehtud põhiseadust, pean ma seetõttu pöörduma tõsise hoiatusega. Lepingu sätted loovad uue riigi. See riik on meie rahvale peale surutud nende tahte vastaselt ja seepärast pole sel legitiimsust. Tagajärg on võrdlemisi spetsiifiline ja võrdlemisi kohutav: Euroopa Liidu organeid ja tekste, mida nad välja annavad, tuleb pidada ebaseaduslikeks. Seetõttu saab varsti meil olema pakiline ülesanne, mis on meile kohustuslikuks tehtud rahvusvahelise õigusega - mittealluvuse kohustus. Mul pole midagi rohkem öelda.
Manuel Lobo Antunes
nõukogu eesistuja - (PT) President, komisjoni asepresident, daamid ja härrad, ma sooviksin lihtsalt lühidalt viidata oma lõppavalduses küsimusele, mida on tõstatatud mitu korda ja mis on äärmiselt tähtis, mis kuulub arusaadavalt Euroopa Liidu välistegevuse kavasse ja arvatavasti saab jätkuvalt olema prioriteediks tulevastel nädalatel ja kuudel. Ma pean silmas Kosovo küsimust. Ma tahaksin lühidalt selgitada Portugali kui eesistujariigi seisukohta selles olulise tähtsusega küsimuses.
Meie vaatepunktist oli pärast Ahtisaari plaani esitamist julgeolekunõukogule äärmiselt tähtis Euroopa Liidule, Venemaale ja Ühendriikidele moodustada troika, et otsida uuesti, väga tihedas kontaktis osapooltega, võimalikke lahendusi, millega osapooled saaksid nõustuda. Oli olemas kaks peaeesmärki, eesmärk püüda uurida teatud aspekte Ahtisaari kavast, mida võiks ja tuleks uurida. Teiselt poolt, meie ja Euroopa Liit oleme kindlad, et oleme teinud kõik mis võimalik, jõudmaks kokkuleppelise lahenduseni Kosovo tuleviku suhtes. Meil oli selleks 120 päeva.
Nüüd me teame ja see on saanud avalikult teatavaks, millest ka troika on ette kandnud, et osapooltel osutus võimatuks kokku leppida Kosovo tulevase staatuse suhtes, kuid kõik pole veel kadunud. Esiteks peame me märkima suurepärast kliimat, suurepärast atmosfääri osapoolte vahel troika suhtes ja suhetes troika ja osapoolte vahel. Teiseks, nagu me lootsime ja ootasimegi, osutus võimalikuks uurida mõningaid Ahtisaari raportis rõhutatud aspekte ja loomulikult kerkisid selle põhjal esile uued kokuleppe punktid. Kolmandaks, kõige tähtsam aspekt ja niisugune, mis pole võibolla saanud vajalikku tähelepanu, on fakt, et osapooled nõustusid mitte kasutama vägivaldseid lahendusi Kosovo tulevase staatuse küsimuse otsustamiseks. Me omistame suurt tähtsust sellele poliitilisele kohustusele ja loomulikult me ainult loodame, et seda respekteeritaks.
Protsess on jälle suunatud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ja seda hakatakse uuesti arutama julgeolekunõukogus. Ärgem unustagem, et Ühinenud Rahvaste Organisatsioonil on selles küsimuses põhiroll. Aga kui julgeolekunõukogu liikmetel osutub võimatuks Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni tasemel kokku leppida lahenduses, mis määratleb Kosovo tulevase staatuse, pole meil kahtlustki, et rahvusvaheline üldsus ja eriti Euroopa Liit peab ise tegema otsuseid, mis, nagu me kõik teame, on keerulised ja võibolla rasked.
Eesistujariik Portugalile valmistavad põhimuret kolm aspekti, mis on üliolulised ka Portugalile kui Euroopa Liidu liikmesriigile pärast 1. jaanuari. Loomulikult on esimeseks mureks säilitada liikmesriikide ühtsus. Meie seisukohalt on oluline, et kui meilt nõutakse otsustamist ja et kui me võtame vastu otsuse, siis peab see olema ühine otsus. Me peame esinema ühtse rindena. Meie seisukohalt on see absoluutselt ülioluline. Mida me ei soovi ega taha näha, mille vältimiseks me teeksime kõik võimaliku, on see, et Euroopa ei oleks lõhestunud Kosovo küsimuses, nagu ta on olnud minevikus nii paljudes rahvusvahelistes situatsioonides, rasketes, suurt vastutust kätkevates rahvusvahelistes küsimustes. Ühtsus peab seetõttu olema meie juhtlause.
Teiseks, Euroopa Liit peab võtma omale vastutuse, sest Kosovo on kõigepealt Euroopa probleem, meie probleem ja kuigi on selge, et me sõltume kõigist oma rahvusvahelistest partneritest ka sellele küsimusele lahenduse leidmisel, ei või Euroopa pöörata selga Kosovole, ta peab täielikult enda peale võtma oma kohustused Euroopa probleemi eest ja oma eesistumisaja lõpuks, ma arvan, et Euroopa Liit on täiesti teadlik oma juhtivast rollist selles küsimuses.
Kolmandaks, me ei tohi olla ennatlikud, me peame hoolikalt arvestama iga meie poolt tehtava otsuse tagajärgedega, loomulikult peame me otsima konsensust võimalikult kõigil juhtudel ja olukordades ja loomulikult peame me ka võtma arusaadava seisukoha selles küsimuses ja edastama seda seisukohta väga läbipaistvas ja iseenesestmõistetavas vormis kõigile, kes on samuti ka mingil moel seotud Kosovo küsimusega.
Lõpuks, igasugune lahendus Kosovo tulevase staatuse küsimusele peab alati ja igal juhul austama neid väärtusi ja printsiipe, mis on Euroopa Liidu jaoks olulised: rahu ja muidugi regionaalne stabiilsus ja samuti arusaadavalt ka austus seaduse vastu, austus demokraatia ja inimõiguste vastu.
Kosovo küsimuse lahendamisel ei ole mingit muud raamistikku ega soovitust ja me ei tohi mingil juhul unustada, et Euroopa Liit on lubanud Lääne-Balkani maadele ja Serbiale eriti kindlaid ja ühemõttelisi Euroopa väljavaateid ja me peame osapooltega ka selles suunas töötama. Osapooled peavad teadma, et nende õige kutsumus on olla Euroopas. Lootkem, et Euroopa Liit Kosovo raske küsimuse lahendamisel - ja ärgem tehkem endale illusioone, see on keeruline ja raske küsimus, meil pole alternatiivi, nagu ma ütlen - et Euroopa Liit, igal juhul ja vaatamata mis tahes esineda võivatele lahkhelidele teatud küsimustes, peab säilitama oma ühtsuse. See on põhiline ja olulise tähtsusega Euroopa Liidu usaldusväärsusele ja selle välistegevusele. See ongi lühidalt see, mida tahtsin Kosovo kohta öelda.
Lõpetuseks, hr president, ma loodan, et Te andestate mulle ja olen kindel, et Te mõistate, kui ma lõpetan isiklikul noodil: see on mulle viimane kord viibida Euroopa Parlamendi debatil Portugali kui eesistujariigi esindajana. Seepärast on see hüvastijätt ja hüvastijätt, mis ei saa toimuda tunnustuse ja tänu väljendamiseta toetusele, mida ma olen alati saanud selles täikogus presidendilt ja kõigilt liikmetelt. Ma olen õppinud koos teiega ja ma olen teie kaudu teada saanud, kui oluline on see parlament demokraatia tugevdamiseks meie liidus ja loomulikult samuti ka otsuste seaduslikkuse kindlustamiseks, mida me siin võtame vastu ilmselt eesmärgiga luua vabamat ja jõukamat liitu Euroopa kodanikele.
Seega, tänan teid väga, daamid ja härrad. Ma tahaksin loomulikult tänada ka volinikke ja nende personali, kes sageli osalesid koos minuga nendel debattidel ja kellega mul õnnestus saavutada palju ühist arusaamist meie töös, eesmärkides ja jõupingutustes. Tänan teid, komisjon.
Ja ma tahaksin, ning olen kindel, et nad mõistavad, tänada Euroopa Parlamendi ametnikke ja eriti, kui nad mulle andestavad, oma kaasmaalasi, kes töötavad siin. Lõpuks, ja ma loodan, et ma pole unustanud kedagi, ma tahaksin tänada minu tõlke, portugali tõlke, kelle üle ma olen väga uhke. Ma lõpetan inglisekeelse väljendiga: "I will miss you all" (ma hakkan teid kõiki taga igatsema) ehk Portugali keeles: "Já sinto saudades”. Tänan teid väga.
President
Obrigado, hr eesistuja. Me muidugi näeme üksteist jälle homme Lissabonis ja järgmisel nädalal olete Te tagasi siin, saatmas nõukogu esimeest José Sócratest, aga kuna see oli Teie viimane kõne sellel istungil, tahaksin ma teile väljendada meie siirast tänu ja veenda, et meie töö koos Teiega on olnud ülimalt meeldiv ja ülimalt edukas. Tänan Teid, Manuel Lobo Antunes.
Margot Wallström
komisjoni asepresident. - Hr president, tänan Teid väga selle laiapõhjalise arutelu eest, mis minu arvates annab väärtusliku panuse Lissaboni kohtumisesse ja Brüsseli tippkohtumisesse.
Tahaksin keskenduda mõnedele täna hommikul siin tõstatatud valdkondadele, alustades Lissaboni lepingust ja hartast. Esiteks arvan, et eesistujariik Portugal ja samuti eesistujariik Saksamaa enne teda väärivaid meid sellesse etappi toomise eest kõrgeimaid punkte. Lissabonis homme antav allkiri rõhutab kõikide allakirjutajate valmisolekut lepingu ratifitseerimise saavutamiseks.
Tahaksin samuti kasutada seda võimalust, et veelkord tänada parlamendi esindajaid olulise osa eest, mida nad kandsid, võimaldades ELil institutsionaalseid probleeme lahendada. Komisjon on samuti aktiivselt kogu selles pikas menetluses osalenud, mitte viimases järjekorras kodanikekeskse tegevuskava ja kahetasandilise lähenemise kaudu, millele president Barroso eelnevalt tähelepanu juhtis. Need teie seast, kes ütlevad, et EL töötab ka ilma nende muutusteta, ärge unustage, et kõnealuses reformilepingus on rida uusi elemente, mis aitavad ja selgesõnaliselt võimaldavad meil tegeleda tõhusamalt kliimamuutuste ja energiaväljakutsega tervikuna, samuti tagavad suurema avalikkuse nõukogu avalike koosolekute ja riikide parlamentide suurema osa kaudu. Nii et ma arvan, see aitab meil muutuda ka läbipaistvamaks, avatumaks ja demokraatlikumaks.
Ükskõik millise ratifitseerimismenetluse poolt liikmesriigid otsustavad, meie kohustuseks on kodanikega suhelda. Loomulikult peame tegema seda partnerluse raames ja austades erinevaid vajadusi ja soove, mida liikmesriigid käesoleva aruteluga seoses on väljendanud. Arvan, et harta tänane väljakuulutamine on sümboolne ka seoses läbirääkimiste teise olulise saavutusega, sümboliseerides asjaolu, et - välja arvatud erikord kahes meie liikmesriigis ja enne kui leping jõustub - on harta õiguslikult siduv, garanteerides Euroopa kodanike põhiõigused.
Teine küsimus, mida tahaksin kommenteerida, on analüüsirühm, sest ma arvan, et meil on vaja tagada selle keskendumine tuleviku poliitikaväljakutsetele ja mitte põhiliselt institutsioonidele. See peab keskenduma Euroopa rahvaste ootustele ja ma loodan samuti, et see rühm esindab tänase Euroopa mitmekesisust.
Minu kolmas kommentaar puudutab rännet. Arvan, et integreeritud lähenemine rändele hõlmab Euroopa Liidu ja riikide poliitikate kombinatsiooni. See nõuab meie seadusliku ja ebaseadusliku rändega seotud poliitikate ühtsust. See hõlmab tegevusi arengupoliitikate, sotsiaalse integratsiooni, liikumisvabaduse, piiriturvalisuse ja viisade valdkonnas, kui mõnesid nimetada. Suurepärane, et ülemkogu arutab neid küsimusi ka globaalselt, aga arvan, et parlamendil on võimalik anda sellesse arutelusse oluline panus. Lissaboni strateegia, nagu ütles president, täidab lubadused, ja ma arvan, et seda on põhjust tähistada parlamendi kõikidel osapooltel. Samuti valitseb konsensus vajaduse osas tegutseda, et tegeleda strateegia osana säästva arengu kõikide aspektidega. See hõlmab paindlikku turvalisust, sotsiaalset kaasatust ja kliimamuutusi. Kui meil õnnestub poliitika suuna osas kokku leppida, on meil võimalik tekitada tõeline poliitiline valmisolek, et lahendada tegelikud probleemid, mida mõned teie seast nimetasid.
Lõpuks lubage mul öelda seoses Kosovo küsimusega, mida paljud parlamendiliikmed puudutasid, et komisjon jagab täielikult mitmete liikmete väljendatud muret seoses olukorraga Kosovos ja Euroopa Liit on teinud kõik võimaliku, et jõuda läbirääkimistel põhineva lahenduseni, aga on selge, et praegune olukord ei ole jätkusuutlik ja et ÜRO julgeolekunõukogu peab sellega tegelema, kui ta selle küsimuse 19. detsembril vaatluse alla võtab. Euroopa Ülemkogu peab olukorra kaardistama ja peaks taas kinnitama Euroopa Liidu valmisolekut Kosovo staatuse lahendamiseks ning juhtiva osa kandmiseks kokkuleppe rakendamisel, raamistikuks on ju kogu piirkonna Euroopa perspektiiv, nagu paljud teie seast märkisid.
Lõpuks ei tõmba käesolev ülemkogu lepingule alla kirjutades ja hartat välja kuulutades võib-olla joont alla 2005. aasta sündmustele, vaid märgib uue etapi algust Euroopa Liidu arengus. Oleme saanud 2005. aastast oma õppetunnid ja ma loodan, et meil on võimalik astuda ELi järgmisesse 50 aastasse suurema kindlustundega.
President
Sellega on päevakorrapunkt lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Janusz Lewandowski  
kirjalikult. - (PL) President, ettevalmistused ELi detsembri tippkohtumiseks Brüsselis on käimas paremas õhkkonnas kui oodata oli. See on nähtavasti tänu reformilepingu heakskiitmisele ja väljavaatele selle häirimatule vastuvõtmisele Lissabonis. Poolas saavutatud kompromiss, mis seisnes eelmise valitsuse liini säilitamises põhiõiguste harta suhtes, mitte ohustades lepingut, on etendanud oma osa.
Sellegipoolest tuleb rõhutada, et ümber lepingu kujunenud õhkkond on liialdatult sidunud selle vastuvõtmise või mittevastuvõtmise Euroopa Liidu ellujäämisvõimalustega. Pärast 2004. aasta laienemist ning Bulgaaria ja Rumeenia vastuvõtmist - s.t. koos 27 liikmesriigiga - toimis liit Nice'i lepingu alusel. Selle toimivustõhusus leidis tõestust finantsperspektiivi vastuvõtmisega ajavahemikuks 2007-2013. Tegelikult võeti see vastu mõningate raskustega, kuid kokkulepe saavutati raha suhtes, mis näis olevat kõige raskem küsimus ja on seetõttu olemasolevate institutsiooniliste eeskirjade kasulikkuse prooviks.
Vaatamata sellele ja teistele lepetele, oli loodud mulje kriisist ELis kunstlik. Sellel olid vastukajad kodanike usalduse vähenemise näol Euroopa institutsioonidesse ja edasise laienemise soovitavusse. See, mõningal määral 2007. aasta teisel poolel peatunud ohtlik spiraal, peaks olema õppetunniks ja hoiatuseks tulevikus.
Silvia-Adriana Ţicău  
kirjalikult. - (RO) Uue aluslepingu allkirjastamisega 13.-14. detsembri Euroopa Ülemkogul viiakse lõpule Euroopa institutsioonide reformimine, kuid peamiselt suurendab see Euroopa kodanike õigust väljendada oma arvamust Euroopa õigusaktide kohta.
Pärast uue lepingu ratifitseerimist lisavad liikmesriikide parlamendid komisjoni ettepanekud oma päevakorda, suurendades nii liidu demokraatiat. Me oleksime soovinud näha üht käesoleva lepingu peatükki kui päris Euroopa Liidu põhiõiguste hartat. Kahjuks on see ainult lepingu lisa, kuid nii on siiski loodud õiguslik alus selle sätete kohustuslikuks muutmiseks. Harta kuus peatükki tagavad õiguse väärikusele, vabadusele, solidaarsusele, võrdsusele, õigusele ja kodakondsusele. Selle sätete vastuvõtmine teeb võimatuks igasuguse tulevase Euroopa kodanike diskrimineerimise rahvuse, etnilise kuuluvuse, usutunnistuse, vanuse, soo jne kriteeriumide järgi.
Leping pakub ühtlasi liidule võimalust edendada võitlust kliimamuutuste vastu rahvusvahelisel tasemel ja tagab adekvaatse sotsiaalse kaitse kõigile kodanikele. Liit ei põhine ainult majanduskriteeriumidel. Me peame ehitama üles solidaarsusel, majandusel, sotsiaalsel ja territoriaalsel ühtekuuluvusel põhineva sotsiaalse Euroopa.
Uue aluslepingu vastuvõtmine nõuab nõukogu ühehäälsust ja selle ratifitseerimist kõikide allakirjutanud riikide poolt juuniks 2009.
