Priprava vrhunskega srečanja euroobmočja 11. marca 2011 (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je izjava predsednika Komisije o pripravi vrhunskega srečanja euroobmočja 11. marca 2011 (2011/2615/RSP).
José Manuel Barroso
Gospa predsednica, spoštovane poslanke in poslanci, smo v tistih neverjetnih trenutkih, ko se zdi, da se tok zgodovine pospešuje. Na našem pragu, na drugi strani Sredozemlja, je zavel veter svobode.
To je tako pomembna in nujna zadeva, da vam želim najprej povedati, da je kolegij pravkar odobril prispevek Komisije za pomoč državam južno od Sredozemlja v njihovem postopku tranzicije in za ponovno oživitev naših odnosov s sredozemskimi sosedami. Ta prispevek bom predstavil skupaj z baronico Ashton na izrednem zasedanju Evropskega sveta naslednji petek.
Možje in žene na južnih obalah Sredozemlja, zlasti mladi, so pravkar zavrnili avtoritarne režime in stremijo k politični svobodi in socialni pravičnosti.
Čeprav se zavedamo izredne zapletenosti razmer ter izzivov in težav, ki jih prinašajo, pa si Evropska unija ne more privoščiti nejasnosti. Postaviti se moramo ob bok tistim, ki zahtevajo politično svobodo in spoštovanje človekovega dostojanstva. Evropska unija ne more dopustiti nobene dvoumnosti. Za režim, ki strelja na svoje lastne ljudi, ni prostora v skupnosti držav.
Tem narodom ponujamo "partnerstvo za demokracijo in skupno blaginjo", ki temelji na treh stebrih: demokratična preobrazba, sodelovanje s civilno družbo in medsebojna podpora pri razvoju.
Zavedamo se izzivov, ki so pred nami. Reči "ne" diktaturi samo po sebi ne zagotavlja pravne države in demokracije. Pot do demokratične tranzicije nikoli ni lahka. včasih je lahko ovinkasta in vedno je zahtevna. Vendar pa se mora Evropa postaviti ob bok tistim, ki stremijo k politični svobodi in spoštovanju človekovega dostojanstva.
Spoštovane poslanke in poslanci, zdaj bi se posvetil drugemu srečanju, ki bo potekalo v petek, 11. marca, in sicer neuradnemu vrhunskemu srečanju držav članic območja evra.
Kriza je pokazala, v kolikšni meri so naša gospodarstva medsebojno odvisna. Pokazala je določene strukturne pomanjkljivosti. To je eden od razlogov za krepitev našega gospodarskega upravljanja.
Komisija se je dolgo borila za bolj usklajene nacionalne gospodarske politike in močnejše upravljanje v Evropi. Naš predlog je, da še naprej razvijamo gospodarski steber naše gospodarske in denarne unije. To točko smo tudi izpostavili v našem poročilu o desetletju evra, EMU@10. Vendar pa je resnica ta, da so nekatere države zelo nerade sprejele takšen razvoj.
Danes vsi priznavamo, da potrebujemo pravo evropsko gospodarsko upravljanje ter da nas trgi ves čas opominjajo, kako nujno potrebno je to. To je razlog, da so države članice ob zaključku dela projektne skupine, ki ji je predsedoval predsednik Evropskega sveta, dosegle zelo široko soglasje o predlogih Komisije v zvezi s krepitvijo gospodarskega upravljanja - predlogi, o katerih trenutno razpravljamo v Parlamentu in Svetu.
Poleg tega smo se sporazumeli o izvajanju evropskega semestra, ki bo pripomogel k širjenju gospodarskega upravljanja, in sicer tako, da bo v zgodnje faze vključeval ne samo proračunskih, ampak tudi gospodarske politike in strukturne reforme za vsako državo članico. V tem okviru okrepljenega gospodarskega upravljanja se je nedavno pojavila zamisel o "paktu za konkurenčnost", ki države članice v območju evra poziva, da se še bolj potrudijo - večinoma na podlagi svojih nacionalnih pristojnosti - k večji konkurenčnosti.
Drži, da so gospodarstva v Evropski uniji izredno močno medsebojno odvisna, ampak tista na območju evra so še posebno.
Vrzeli v konkurenčnosti so resničen problem za tiste države, ki imajo enako valuto. Njihova konkurenčnost in konvergenca njihovih gospodarstev sta nujni za zagotavljanje uspešnosti močnega in stabilnega območja evra, kar koristi celotni Evropski uniji.
Ob tem moramo priznati, da je ta zamisel sprožila celo vrsto pomislekov: strah pred Evropo dveh hitrosti (območje evra in ostala območja), nevarnost, da izgubimo izpred oči nekatere vidike gospodarskega okrevanja, ki so ravno tako pomembni kot konkurenčnost, in morebiti tudi dvom v pristop Skupnosti. To so vsa legitimna vprašanja in nanje moramo odgovoriti jasno. Gre za medsebojno zaupanje in verodostojnost.
Spoštovane poslanke in poslanci, bil sem tudi nekoliko presenečen, da sem moral na zadnjem zasedanju Evropskega sveta 4. februarja poudariti, da mora biti katera koli posebna pobuda za konkurenčnost in za območje evra v skladu s Pogodbo.
V svojih sklepih se je Evropski svet odločil, da bodo "voditelji držav ali vlad, ki bodo navdih dobili v novem okviru gospodarskega upravljanja, izvedli dodatne ukrepe za bolj kakovostno usklajevanje gospodarskih politik na območju evra, da se izboljša konkurenčnost, kar bo povečalo konvergenco in ne bo škodovalo enotnemu trgu".
Poleg tega pa sem bil zelo vesel, ko sem ugotovil, da so se na koncu ti sklepi izrecno sklicevali na potrebo po dodatnih korakih "v skladu s Pogodbo". Morda mislite, da tega ni potrebno izpostavljati, vendar pa menim, da je bolje tako.
Evropski svet je torej predsednika Evropskega sveta pooblastil, da v tesnem sodelovanju s predsednikom Evropske komisije vodi posvetovanja z državami članicami območja evra, da se opredelijo konkretna sredstva in lahko nadaljujemo s tem.
Ta posvetovanja so jasno pokazala, da so države članice na splošno naklonjene sprejetju pristopa Skupnosti.
predsednik Komisije.- Zdaj bi želel pojasniti načela, ki morajo biti po mnenju Komisije nujno upoštevana v takšnem paktu za konkurenčnost, ki bi ga bilo bolje poimenovati "pakt za konvergenco in konkurenčnost", saj vključuje ukrepe za zmanjševanje razlik na območju evra in seveda v Evropski uniji.
Prvo načelo je to, da je treba pakt izvajati v pogojih, kot jih opredeljuje Pogodba, in v okviru obstoječega sistema gospodarskega upravljanja. Na ta način smo lahko prepričani v pravi pristop Skupnosti. Kajti zgodovina in seveda tudi izkušnje s paktom za stabilnost in rast so pokazale, da lahko samo s pomočjo metode Skupnosti dosežemo rezultate, ki so demokratično upravičeni na evropski ravni ter so tudi obvezujoči in jih je mogoče nadzorovati.
Pakt mora seveda upoštevati tudi vlogo Komisije. To je ključnega pomena za zagotovitev objektivnosti in neodvisnosti pri spremljanju prizadevanj držav članic, celovitosti enotnega trga in celotnega pravnega reda EU ter ločenosti pobud, prejetih na območju evra, od tistih, ki se izvajajo v Evropski uniji kot celoti.
Vztrajal bom tudi, da Evropski parlament sodeluje pri spremljanju pakta za konvergenco in konkurenčnost, kajti Komisija bo Evropski parlament seveda izčrpno obveščala.
Pakt mora tudi ostati odprt za druge države članice, ki morda želijo sodelovati v njem, a niso članice območja evra. Menim, da je pomembno, da se izognemo kakršnemu koli razslojevanju v Uniji; razslojevanje bo v nasprotju z načeli solidarnosti, ki so jedro našega skupnega projekta.
Da bi utemeljili takšen pakt - ki vključuje nacionalne ukrepe -, mora ta prispevati dodano vrednost k tistemu, kar je že bilo opredeljeno v okviru predloženih predlogov gospodarskega upravljanja. Naj vas spomnim, da morajo države članice v skladu s členom 121 Pogodbe uskladiti svoje nacionalne gospodarske politike. Takšen pakt mora paziti, da ne ogroža celovitosti enotnega trga, in celo pripomoči k njegovemu izboljšanju. Poleg tega mora spoštovati socialni dialog in povezovati ukrepe za konkurenčnost z našima glavnima ciljema, in sicer rastjo in delovnimi mesti, natanko tako, kot smo zapisali v agendi Evropa 2020.
Konkurenčnost je resnično bistveni element naših gospodarstev. Je nujen pogoj za utrditev rasti, ki ustvarja delovna mesta. Zato je pomembno zagotoviti, da pakt resnično prinaša dodano vrednost in nas ne oddaljuje od ključnih ciljev rasti in zaposlovanja. Rast in zaposlovanje sta bistvena. Zato poudarjam rast, in sicer vključujočo trajnostno rast, ki je v osredju strategije Evropa 2020.
Zato toliko vztrajam na socialni razsežnosti, kajti vsa potrebna prizadevanja morajo biti pravično porazdeljena. Na tej točki Komisija nadaljuje z obravnavo predloga o obdavčitvi finančnih dejavnosti. Če so konsolidacija proračuna in strukturne reforme nujne za konkurenčnost, potem je ravno tako nujno vlagati v sektorje, ki so pomembni za prihodnost, kot so raziskave in inovacije.
Upoštevati moramo tudi to, da je pakt samo del našega celovitega odgovora za zagotavljanje stabilnosti območja evra. Napredek moramo doseči na vseh drugih področjih našega odgovora, torej pri izboljšanju učinkovitega financiranja iz obstoječega Evropskega sklada za finančno stabilnost in širitvi njegovega obsega, pri pripravi vzpostavitve trajnega mehanizma od leta 2013 in pri izvajanju strožjih testov izjemnih situacij za banke v naslednjih mesecih. Vse to bo pripomoglo k večji preglednosti, večjemu zaupanju in večji verodostojnosti.
Pakt za konvergenco in konkurenčnost bi lahko bil pomembna pridobitev, če bi ga obravnavali kot enega od ukrepov v okviru vseh prizadevanj, katerih cilj je bil zagotoviti stabilnost območja evra in ki se bodo, upajmo, uveljavili z marcem.
To bi bil glavni dodatni korak k pravični in trajnostni rasti v Evropi, če je skladen s sistemom upravljanja Skupnosti. Če se bo tako zgodilo, če bo ta ukrep učinkovito izveden v skladu s pristopom Skupnosti, kot si želita Komisija in Parlament, potem verjamem, da bo pakt za konvergenco in konkurenčnost prinesel dodano vrednost in pomagal okrepiti gospodarski steber gospodarske in denarne unije. To si želita tako Parlament kot Komisija. Komisija si bo po najboljših močeh prizadevala to doseči. Hvala za pozornost.
Joseph Daul
Gospa predsednica, gospod Barroso, gospe in gospodje, kaj smo se naučili iz finančne krize?
Iz 2. svetovne vojne smo se naučili, da bi morale naše države sodelovati ena z drugo in se prenehati razdvajati.
Padec Berlinskega zidu nas je veliko naučil o avtoritarnih in komunističnih režimih in našo celino smo ponovno združili okrog vrednot svobode, demokracije in socialnega tržnega gospodarstva.
Teroristični napadi 11. septembra so nas naučili, da moramo vzpostaviti novo ravnovesje med varnostjo in svobodo.
Iz te finančne krize se morajo naše države članice naučiti prenehati obravnavati kot tabu vsakršno sodelovanje na proračunskem, davčnem in socialnem področju. Vem natančno, do kod smo prišli. Letošnja vzpostavitev sodelovanja med 27 članicami o proračunskih prednostnih nalogah je sama po sebi velik premik v pristopu. Predpisi, ki smo jih pripravili, da bi finančne trge naredili bolj etične, so prav tako vzorni, ampak ne zadostujejo.
Moja skupina želi pozvati k sklenitvi sporazuma med Parlamentom in Svetom o okrepljenem gospodarskem upravljanju, in to še pred poletjem. Moja skupina želi tudi pozvati k nadaljnjim prizadevanjem za uskladitev socialnih in davčnih zadev. To je bistvo pakta za konkurenčnost, katerega prva različica je že bila pregledana, da bi bila skladnejša z vrednotami Skupnosti. Vendar pa morami iti še dlje in zagotoviti, da tako Parlament kot Komisija izkoristita vse posebne pravice, ki jih uživata v tej zvezi, pri tem pa računamo na predsednika Komisije.
Poslanska skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) pozdravlja in podpira te predloge, enako kot so to storili nacionalni voditelji stranke v Helsinkih.
Gospe in gospodje, kako lahko našim sodržavljanom razložimo, da lahko večina naših držav članic v občutljivi finančni situaciji, ki jo vsako leto doživljamo sredi julija, nadaljuje z zapravljanjem, kot da ni nič narobe? Kako je mogoče, da je prezadolženost naših držav članic bolj sprejemljiva, bolj prebavljiva in bolj znosna kot prezadolženost gospodinjstev in podjetij? Temu sem bil priča v podjetjih. Kriza je povzročila izgubo delovnih mest in družinske travme; najmanj, kar lahko storimo, je da se iz tega kaj naučimo in rečemo bobu bob.
Prvi nauk je ta, da obveznosti držav pri upoštevanju proračunskih omejitev ne bi smeli več jemati zlahka - ne glede na višino obveznosti.
Drugi nauk je ta: evropska solidarnost lahko deluje samo - in res samo -, če so naši socialni in davčni predpisi vsaj primerljivi. Ni nujno, da so popolnoma enaki - samo primerljivi. Trenutno smo daleč od tega.
Tretji nauk je, da mora Evropa imeti evropski mehanizem za stabilnost, da zaščiti svoje socialno tržno gospodarstvo.
Četrti in zadnji nauk pa je ta, da tudi v neurju Evropa stoji trdno na svojih nogah, evropsko združevanje pa se vse bolj krepi.
Naši ameriški in japonski partnerji imajo precej višje dolgove kot mi, pa glede tega - to je treba povedati - niso preveč zaskrbljeni. Vendar pa verjetno ne bo vedno tako. Menimo, da je napočil čas za konsolidacijo našega gospodarstva in konkurenčnosti. Zdaj je čas za delo, da se odpirajo nova delovna mesta za prihodnost. Zdaj je čas, da rečemo bobu bob. Ne zamudimo te priložnosti!
Martin Schulz
Gospa predsednica, gospe in gospodje - redki med vami, ki ste še vedno tu, že nekaj tednov razpravljamo o dokumentu kanclerke Merklove in predsednika Sarkozyja, ki menda ni nikoli obstajal. Kljub temu, da dokument ni obstajal, pa je bila pripravljena tiskovna konferenca o tem v času zasedanja na vrhu Evropskega sveta. Zdaj vemo zagotovo, da je dokument obstajal in da je zelo zanimivo branje. Medtem pa se je njegova vsebina nekako izgubila. Njegovi ključni elementi ne bodo nikoli videli belega dne. Ne glede na to pa imamo rezultat, in sicer širitev varnostne mreže. Torej je neobstoječi dokument z izmuzljivo vsebino, ki je bil predstavljen na zaigrani tiskovni konferenci, povzročil širitev varnostne mreže. To je čudovito. V vsakem primeru pa je vse skupaj, milo rečeno, kafkovsko. To nikakor ni način, s katerim bomo rešili evro.
Predsedniku Komisije bi želel povedati, da se mi je njegova izjava zdela dobra. Bila je dobra, ker ste z njo osvetlili pomanjkanje socialnega ravnovesja v predlogih. Včasih sem nekoliko presenečen: Nemčija s svojo kanclerko in prav tako predsednik Sarkozy, ki je po javnomnenjskih raziskavah "kralj Francije", zahtevata ukrepe, ki jih Nemčija nikoli ni izvedla v takšni obliki. Grški proračun - in dejansko vsi proračuni, kjer koli že so - se morajo zmanjšati. Ali se strinjate s tem, gospod Rehn?
Kaj je storila Nemčija v času največje krize? Izmislila si je tako imenovano "premijo za razrez" ali, z drugimi besedami, nacionalni proračun uporabila za financiranje sheme za stabilizacijo avtomobilske industrije. Subvencija za zmanjšanje delovnega časa, ki je pomagala nadzorovati brezposelnost v Nemčiji, je bila intervencijski ukrep države. Zakaj druge države ne bi smele izvajati enakih ukrepov za reševanje posebnih razmer v državi?
Bonitetna agencija Moody's je nedavno znižala bonitetno oceno Grčije, ki je zdaj nižja od ocene Belorusije in Egipta. Človek se resnično vpraša, ali se v njenem gospodarstvu že vidijo kakšni zeleni poganjki. Ne vem. Država je ocenjena niže kot Vietnam. Prav ta drama pa se vedno odigra tri dni pred zasedanjem na vrhu Evropskega sveta. Nekaj takega se vedno zgodi tri dni pred srečanjem Evropskega sveta. Vendar pa ljudje prisluhnemo, kaj nam ima Moody's povedati. Ali veste, kaj pravi Moody's? Pravi, da bo državi znižal oceno, ker ne more več vlagati zaradi zmanjševanja stroškov in torej ne more ustvarjati gospodarske rasti.
Torej tu govorimo o "krajšanju las". Če me pogledate, boste ugotovili, da vam lahko zanesljivo povem, da krajšanje las ne more rešiti vseh problemov. Ravno nasprotno, kajti kaj se dejansko zgodi, ko lase skrajšamo? Videti je, da je cilj izboljšati bonitetno oceno države na tak način, da potencialnim vlagateljem rečemo, da bodo izgubili vse odpise. Kako se bo to nazadnje končalo? V varnostni mreži, seveda. Zato je logično povečati varnostno mrežo in storiti vse, kar je v naši moči, da stabiliziramo evro. Zato je pakt sam po sebi popolnoma smiseln. Vendar pa je v njem neravnovesje. Komisar, če se vaše zamisli vključijo v ta pakt ter se gospodarsko in socialno ravnovesje ponovno vzpostavi, kot predlagate, potem bo pakt zopet na pravi poti. Zato pozdravljam odličen predlog, ki ste ga vložili.
Ne želim izgubljati še več časa za govorjenje o institucijah. V institucionalnem smislu je bil koncept že od samega začetka napačen. Če bo zdaj prestrukturiran na tak način, da bodo vse operativne odločitve sprejemali ustrezni odgovorni organi oziroma Komisija, s čimer bo zagotovljena demokratična legitimnost s sodelovanjem Evropskega parlamenta, potem je vse v redu in prav. Kljub temu da smo sicer začeli slabo in je bilo med potjo nekaj alarmov in odmikov, se bo varnostna mreža razširila, kar je čudovito. Nemška Svobodna demokratska stranka se nam je tudi pridružila, kar je dobra novica. Gospa predsednica, prepričan sem, da bo tudi vaša stranka v Nemčiji podprla ta pakt in bomo tudi tu močnejši. Če lahko zdaj uspemo še v tem, da pakt ustrezno poimenujemo, torej "pakt za evro", potem bi morda lahko končno dosegli nekaj koristnega.
Guy Verhofstadt
Gospa predsednica, najprej naj povem, da menim, da po letih zavračanja ideje o gospodarski uniji zdaj končno sprejemamo idejo o gospodarski uniji skupaj z denarno unijo, kar predstavlja korak naprej. Seveda gospod Farage ni takega mnenja, ampak za vse ostale je to napredek.
Vendar pa, gospa predsednica, menim, da uporabljeni izraz ni pravi. Kaj pomeni beseda "pakt"? Pakt je sporazum med državami. Sporazum med državami pa ni tisto, kar potrebujemo. Potrebujemo delovanje Skupnosti, pobudo na ravni Evropske unije in ne pakta med državami članicami, ki je že po svoji naravi medvladen. Zato to ni pravi izraz, saj je zavajajoč.
Drugič, glede pristopa. Ni potrebe po kakršni koli medvladni ravni. Medvladnost v Evropski uniji ni nikoli delovala. Lizbonska strategija je bila medvladna in ni uspela. Ko Nemčija in Francija nista spoštovali pravil v zvezi s paktom za stabilnost v letih 2003 in 2004, se je izkazalo, da je medvladni pristop neprimeren. Uporabiti moramo pristop Skupnosti.
Tretjič, gospod Barroso, menim, da to, kar imamo na mizi, ne zadostuje oziroma da se usmerja samo na zelo posebne ukrepe. Pakt za konkurenčnost gospe Merklove in gospoda Sarkozyja vključuje šest posebnih ukrepov. V primeru pokojnin se primer osredotoča na upokojitveno starost. Vendar pa je pokojninski sistem precej bolj zapleten. Ne gre samo za vprašanje upokojitvene starosti, ampak tudi za število let pokojninskih prispevkov, za pred-pokojninsko shemo in za obstoj ali neobstoj drugega stebra.
Torej ne potrebujemo šest posebnih ukrepov v medvladnem paktu, ki nikoli ne bodo uresničeni ali učinkoviti. Potrebujemo široko gospodarsko upravljanje (pokojninske načrte, trg dela, plačno politiko, davčno politiko) v Evropski uniji, o katerem odloča Komisija in ki je prek konvergenčnega kodeksa - ta izraz ste sami uporabili - posredovan državam članicam, da lahko uporabljajo pravila iz konvergenčnega kodeksa. To moramo storiti čim prej.
Moja zahteva je zelo enostavna. Videl sem dokument z dne 25. februarja, ki ste ga pripravili skupaj s predsednikom Sveta. Menim, da je zdaj na vrsti Komisija, da pripravi svojo pobudo. To je treba storiti zdaj. V naslednjih tednih imate še dovolj časa, da pripravite akte Skupnosti za gospodarsko upravljanje in konvergenco ter jih predložite Svetu in Evropskemu parlamentu. Nato bomo mi na vrsti, da sprejmemo odločitev in vas pri tem podpremo. Vendar pa mislim, da smo v tem trenutku "reaktivni". V tem dokumentu z dne 25. 2. - imam ga tukaj - lahko preberem:
v imenu skupine ALDE.- "spremljanje voditeljev držav in vlad", "konkretne zaveze, ki so jih sprejeli voditelji držav in vlad".
v imenu skupine ALDE.- (FR) Tako ne bo šlo. Države in predsedniki vlade se ne bodo sami sebe nadzirali! To v preteklosti nikoli ni delovalo in ne bo tudi v prihodnje!
Nazadnje pa menim, in to je moja zadnja točka, da je čas, gospod Barroso, da v najkrajšem možnem času predstavite pobudo o kriznem mehanizmu za banke, in sicer ne na nacionalni ravni, kot je bilo navedeno, ampak na evropski. To imate pravico storiti, saj ste dejansko porok za pravila konkurenčnosti v Evropski uniji in ste na položaju, ki vam omogoča predlagati takšno pobudo.
Rebecca Harms
Gospa predsednica, gospe in gospodje, ne čutim se več dolžna reči kar koli o nekoliko neprijetni zgodovini pakta za konkurenčnost. Zelo čudno je bilo slišati, da dokument ne obstaja, čeprav se je delil na hodnikih sedeža Sveta v Bruslju. Kot sem izjavila že v Bruslju, način, s katerim so v prostorih Sveta zanikali dejstva, spominja na socialistični ali komunistični režim v dneh, ko se je ta že iztekal.
Kot sama gledam na zadevo, je dejstvo takšno, da Evropejci že dolge mesece doživljamo ne samo krizo valute, ampak tudi krizo sposobnosti naših nacionalnih vlad, da skupaj prevzamejo odgovornost za problem in izvajajo skupno strategijo, ki bi nas lahko izvlekla iz težav.
Če zdaj uspemo vzpostaviti trajen krizni mehanizem, ne glede na to, kako bomo to dosegli, potem smo storili korak naprej. Če pa pogledamo Grčijo, potem se po mojem mnenju morda slepimo, ko verjamemo, da imamo krizo pod nadzorom. Prav tako je v Grčiji jasno, da enostranski ukrepi, osredotočanje samo na ukrepe varčevanja in zniževanje kot tako ne delujejo. Država mora biti sposobna tudi vlagati. Ko neka država, kot je Grčija, tako korenito zmanjša porabo, potem mora vedeti, od kod bo ustvarjala prihodke.
Jezi me dejstvo, da pred zasedanjem Evropskega sveta ta teden in v izjavah o tem zasedanju v zadnjih dveh tednih slišimo, da Nemčija ne želi razpravljati o pogojih za Grčijo ali potrebnih spremembah. Enaki napaki se zopet ponavljata: enostranskost in vztrajanje na enotni metodi. Če bomo uporabili model, ki ga je opisal gospod Verhofstadt, in upoštevali odločitve v zvezi s posebnimi ukrepi konsolidacije, potem gospodarska unija od nas zahteva tudi pripravljenost za resnično solidarnost. Torej bi morala Grčija od nas pričakovati več, kot smo ji doslej nudili.
Popolnoma se strinjam z gospodom Schulzem in prejšnjimi govorniki in želim jasno izjaviti v imenu vseh tistih v moji skupini, ki se s tem vprašanjem ukvarjajo že več mesecev: metoda Skupnosti je nekaj posebnega. Potrebujemo prave, razumljive postopke odločanja v Bruslju, da nam bodo državljani od Grčije do Danske in od Nemčije do Španije zaupali. Če bomo resnično vzpostavili to "zaprt pristop", kot ga predlaga pakt za konkurenčnost in si ga je zamislilo nekaj voditeljev držav, bomo v razpravi o zaupanju v Evropski uniji izgubili. To je resnično srž krize. Lahko samo upam, da ne bomo popustili tej neumnosti in da bo Svet na srečanju pokazal več razuma.
Ker ste omenili trajnostno rast, gospod Barroso, bom še nekaj dodala. Ne morem razumeti, zakaj je komisar za energijo v Bruslju dejal, da ambiciozni cilji zaščite podnebja pomenijo deindustrializacijo v Evropi. Nemški minister za okolje je pred 14 dnevi obiskal Bruslju in predstavil študijo, ki predvideva šest milijonov delovnih mest v Evropski uniji, če podnebni cilj premaknemo na 30 %. To bi pomenilo trajnostno rast. Gospod Barroso, ustaviti morate gospoda Oettingerja.
Vicky Ford
v imenu skupine ECR. - Gospa predsednica, v krizi je včasih potrebno delovati ne samo hitro - seveda je jasno, da območje evra še ni iz krize -, ampak tudi inteligentno. Združeno kraljestvo je ponovno vzpostavilo tržno zaupanje z reformami za nadzor porabe in zmanjšanje državnega dolga. To so sedaj glavni predlogi v paktu za konkurenčnost.
Parlamentu postopki ne dopuščajo hitrega odločanja, vendar pa so poslanci EP vložili predloge, ki bi se Evropskemu svetu morda zdeli koristni. Kar zadeva irsko obrestno mero, naj povem, da si tisti, ki smo drugi državi posodili denar, zaslužimo obrestno mero, ki odraža tveganje, prav tako pa tudi želimo svoj denar nazaj. Predlagala sem spodbudo za predplačilo, torej bonus za predčasno vračilo. V skladu s svežnjem o gospodarskem upravljanju bodo morale države članice pregledneje ravnati s svojimi proračuni. Predlagam, da enako velja za davkoplačevalce, ki prispevajo v proračun EU.
Upam, da bodo nacionalne vlade kljub tej krizi sposobne prisluhniti predlogom Parlamenta ter konstruktivno sodelovati.
Lothar Bisky
Gospa predsednica, gospod Barroso, z veseljem sem opazil, da ste upoštevali socialno razsežnost tega vprašanja in podprli socialno poravnavo. To bo prav gotovo potrebno. Ni mi treba ponavljati večine tistega, kar so povedali že kolegi in kolegice, saj se z njimi popolnoma strinjam.
Izredno sem skeptičen glede pakta, ki sta ga predstavila kanclerka Merklova in predsednik Sarkozy. Zakaj? Kajti njuni razlogi za predstavitev niso prav nič jasni. Dejstvo, da ni veljaven, pa je povsem drugo vprašanje. Oba sta pametna stratega. Ne morem sprejeti njune trditve, da so se stvari preprosto tako zgodile. Menim, da mislita natanko to, kar je v paktu zapisano. K tej točki bi se želel ponovno vrniti. Menim, da je to zelo resna zadeva. Čeprav sta mnenja, da je določba o indeksaciji plač pravi odgovor, sam nisem prepričan v to. Če na stvari gledamo črno-belo, potem lahko povečanje upokojitvene starosti pomeni tudi znižanje pokojnin. Izredno težko bo znižati dolg. Nenazadnje se tudi državam, kot je Nemčija, zdi to zelo težko. Lahko si kar predstavljam, da sta Irska ali Grčija v hudih škripcih.
Nekoliko sem skeptičen glede tega, kaj naj bi predlagana rešitev dosegla. V tej zadevi pričakujem preglednost. Dobili boste podporo Parlamenta, če odigrate svojo vlogo pri spodbujanju večje preglednosti in zagotavljanju, da se takšne igrice ne odvijajo za hrbtom Parlamenta. Če ti ljudje želijo varčevati pri socialni varnosti, morajo to jasno povedati, namesto da skušajo po ovinkih priti do cilja, s katerim se vi, gospod Barroso, ne strinjate, mi pa prav tako ne.
Pripravljeni smo z vami razpravljati o konceptu usklajenega evropskega gospodarskega upravljanja, če je to gospodarsko upravljanje vredno svojega imena oziroma je demokratično v svoji strukturi in bo pomagalo vzpostaviti trajnostno in družbeno odgovorno evropsko skupnost. Pripravljeni smo tudi razpravljati o spremembah Pogodbe, na primer v zvezi z določbo o socialnem napredku. Vendar pa pričakujemo podrobnejše in pravočasne informacije in posvetovanja. To je edini način, da lahko Parlament spremlja ta proces. Tega ni mogoče storiti brez informacij!
Nigel Farage
v imenu skupine EFD. - Gospa predsednica, všeč mi je bil pogled gospoda Barrosa na današnji svet, vendar pa je bil morda malo bolj ironičen, kot je sprva nameraval.
Govoril je o dogodkih v Egiptu in drugod in dejal, da je čudovito, da se ljudje upirajo, ker želijo demokracijo. Naj ga spomnim, da je demokracija metoda, s katero glasuješ za ljudi, ki ti vladajo, a jih lahko v primeru, da ti njihovo početje ni všeč, odstaviš, spodiš in na njihovo mesto postaviš koga drugega. Ironično je bilo, ker je bil njegov naslednji stavek "in zato moramo v Evropi v krizi evra okrepiti metodo Skupnosti".
Za javnost, ki to spremlja - in to počne vse pogosteje -, metoda Skupnosti pomeni, da zakone tajno predlagajo neizvoljeni birokrati - ljudje kot vi, gospod Barroso. Vem, da je Evropski parlament glasoval za vas, vendar ste bili edini kandidat. To ni demokracija!
Zato gospod Barroso po eni strani pravi, da je demokracija dobra, po drugi pa, da je v Evropi ne moremo imeti. To je še potrdil gospod Verhofstadt iz Belgije, ki misli, da bi bilo treba ukiniti vse nacionalne države - morda bo njegova ukinjena prav kmalu. Pravi, da si želimo gospodarsko unijo. Nihče ni glasoval za to. Nikogar niso vprašali, ali si to želi. On lahko glasuje za to, ampak evropski narodi niso glasovali za to.
V petek bi morali na vrhu razpravljati o Portugalski. Po finančnem reševanju v Grčiji in na Irskem je precej očitno, da trgi pošiljajo sporočilo - "pridi, številka 3, tvoj čas je potekel". Donos portugalskih obveznic je v ponedeljek padel na 7.6 %. Gospod Barroso to dobro ve. Ko so donosi na Irskem padli na 7 %, jo je bilo treba reševati. Aprila bomo množično obnavljali portugalski dolg - novih 20 milijard EUR, ki jih je treba podaljšati. Spomnimo se, da je v zadnjih šestih mesecih 80 % portugalskega dolga kupila Evropska centralne banka.
Ne moremo delovati kot Evropska unija, če kupujemo svoj lasten dolg. Če to storimo, naslednja dolžniška kriza ne bo v državi, ampak bo dolžniška kriza Evropske centralne banke.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8))
Martin Schulz
(DE) Gospa predsednica, predvidevam, da odgovora ne poznate, gospod Farage, ampak za vas imam vprašanje. Ves čas pravite, da je Belgija neobstoječa država. To ste rekli gospodu Van Rompuyu in zdaj še nekaj podobnega gospodu Verhofstadtu. Ali veste, na kakšni osnovi je bila ustanovljena država Belgija?
Nigel Farage
Gospa predsednica, veseli me, da me je gospod Schulz to vprašal.
Težava je v tem, da ko ustanovite umetno državo, ki vključuje več kot eno jezikovno skupino - kar je očitno primer Belgije -, jo lahko nekaj časa tiščite skupaj, vendar pa se ne glede na to, ali gre za Belgijo, Jugoslavijo ali Evropsko unijo, ne more obdržati skupaj, če so v njej popolnoma drugačni jeziki in kulture. Razlog, da ste prizadeti zaradi Belgije in da se je gospod Van Rompuy tako razburil glede tega, gospodu Verhofstadtu pa tudi nikoli ni všeč, je v tem - ali ni tako, gospod Schulz? -, da je Belgija mikrokozmos celotnega evropskega projekta.
Martin Schulz
(DE) Gospa predsednica, samo 30 sekund potrebujem. Zanimivo je, da predstavnik stranke, ki samo sebe imenuje Neodvisna stranka Združenega kraljestva, ne ve, da je bila Kraljevina Belgija ustanovljena na pobudo Združenega kraljestva.
Proinsias De Rossa
(Vprašanje gospodu Farageu na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8)) Gospa predsednica, upam, da gospod Farage ne bo užaljen, če mu vprašanje postavi državljan Republike Irske. Ali ga lahko vprašam, kaj je osnova Združenega kraljestva? Kot vem, ga sestavljajo angleški, škotski, valižanski in severnoirski narodi. Ali ni to unija narodov? In to zelo ponosna, če lahko dodam?
Nigel Farage
Gospa predsednica, to je dobro vprašanje. Gospod Schulz, prav imate, da je Belgija britanska pogruntavščina in britanska napaka. V vseh teh letih smo jih naredili veliko. Nekatere stvari smo naredili prav, nekatere narobe, enako kot vaša država Nemčija. Nemška zgodovina ni brezmadežna, verjamem, da se s tem strinjate.
Sicer pa imate prav. Dejansko Združeno kraljestvo drži skupaj nekaj, kar je zelo sporno. Irska je res šla svojo pot leta 1921, se mi zdi, ko je bila priznana njena neodvisnost. Imate prav. Zelo težko je držati skupaj različne kulture. Mislim, da unija Anglije, Škotske, Walesa in Severne Irske trenutno deluje, ker je dosegla soglasje. Če soglasja ne bi bilo, bi ljudje pozivali k referendumom in tiste dežele bi se lahko odcepile. Vendar pa želim poudariti, da v Evropski uniji nihče ni dobil te priložnosti.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Gospa predsednica, Svet želi videti več ambicioznosti, da lahko okrepimo konkurenčnost in povečamo konvergenco. Temu lahko seveda samo zaploskamo. Rada bi se pridružila pohvalam predsedniku Barrosu, da je pobral rokavico in se nam pridružil, da pojasni pakt za konkurenčnost, s čimer mu je danes celo uspelo omehčati gospoda Schulza. To je treba omeniti. Skupaj s predsednikom Van Rompuyem ste sprejeli ta izziv.
Vendar pa je videti, da ima pakt nekaj težav z zagonom, kajti zlasti Parlament mora preučiti ogromen zakonodajni sveženj. To je prvič, da Parlament opravlja vlogo sozakonodajalca v zvezi z gospodarskim upravljanjem. Zato je tako pomembno zadeve povezati skupaj, kajti nekatere sovpadajo. V tem parlamentu, gospe in gospodje, smo vložili 2 tisoč sprememb in, če to pogledamo, ugotovimo, da se skoraj vse zadeve, ki jih vključuje pakt za konkurenčnost, odražajo v teh spremembah. Parlament želi tudi videti več ambicioznosti, in prav to me skrbi. Kako bomo povezali pakt za konkurenčnost s strategijo EU 2020? Poleg tega, predsednik Barroso, ali boste dejavno uporabili našo pravico do pobude za vzpostavitev povezave med paktom za stabilnost in zakonodajnim svežnjem? Če tega ne boste storili, bo Parlament sam pobral rokavico, kot sozakonodajalec.
Elisa Ferreira
(PT) Gospa predsednica, sem iz države, ki obstaja že osem stoletij, a jo kljub temu zanima obstoj v tem globaliziranem svetu, v katerem je Evropa močna in sposobna enakovredno sodelovati s Kitajsko, Indijo in Združenimi državami. Kriza, ki jo preživljamo, ni kriza na območju evra, ampak - kot je nekdo že rekel - kriza območja evra. To pa zato ker lahko enotna valuta deluje samo ob zanesljivem in vztrajnem prizadevanju h konvergenci med različnimi območji, ki jo imajo, in sicer pri stopnjah rasti, donosih in zaposlovanju - in to samo v primeru, da je konvergenca prava. Doslej smo se ukvarjali s kazalniki nominalne konvergence, kar pa ni eno in isto.
Evropa mora nujno dokončati, kar je začela. Če želi dokončati, kar je začela - zlasti enotno valuto -, mora dejansko ustvariti trden sklad za stabilnost: sklad, ki državam v težavah omogoča izvajati konvergenco z obrestnimi merami, ki so sprejemljive in niso pretirane, in jih ne sili v zmanjšanje strateških vlaganj, ki to konvergenco omogočajo, da lahko s svojo lastno rastjo odplačajo, kar so si v času krize izposodili.
Gospod predsednik, potrebujemo dejavno Komisijo; Komisijo, ki sodeluje pri vzpostavitvi tega sklada za stabilnost in tudi evroobveznic ter ki prisluhne sporočilu, ki ji ga je danes Parlament ponovno posredoval prek novega vira lastnih sredstev, kar bo učinkovito okrepilo proračun, ki je očitno premajhen. Pravkar smo sprejeli poročilo gospe Podimata, ki jasno zagovarja davek na finančne transakcije. Da lahko preživi, mora Evropa spremeniti smer. Potrebuje močan Parlament, pa tudi Komisijo, ki je sposobna delovanja, ne le odzivanja, ki sprejema pobude, na katere tako nestrpno čakamo, da ta eksperiment ne bo propadel, ampak obrodil sadove.
Sylvie Goulard
(FR) Gospa predsednica, gospod Barroso, komisar, veliko je bilo povedanega, s čimer se strinjam. Uporabila bi samo tri besede.
Prva beseda je "spoštovanje": ni ta parlament tisti, ki je Evropskemu parlamentu dal vlogo sozakonodajalca pri gospodarskem upravljanju. To so se odločile vlade v Lizbonski pogodbi. Kot poročevalci menimo, da ni prav, da smo o pomembnih razpravah v zvezi s svežnjem o upravljanju obveščeni prek Googla ali tiska v angleškem jeziku. Prva stvar, ki jo zahtevam od vas, gospod Barroso, in tudi od kolegov gospoda Van Rompuya v Parlamentu, je ta, da nas spoštujete in da Parlamentu dovolite, da nadaljuje z delom.
Druga beseda je "demokracija". Nikoli, že od 18. stoletja, nismo bili priča temu, da bi demokratični sistem zavračal delitev oblasti na način, kot to zdaj počne Evropski svet. Pri delitvi oblasti imamo tiste, ki odločajo, in tiste, ki nadzirajo. Svet pa si zdaj z vašim tihim pristankom, gospod Barroso, jemlje pravico do odločanja in nadziranja, kar z drugimi besedami pomeni, da ne bo storil ničesar.
Tretja beseda je "učinkovitost". Če še naprej popuščamo pri vsebini naših predlogov, bomo prišli do najnižjega skupnega imenovalca - vemo pa, kaj je to. To je lizbonska strategija! To je desetletje, ki nas ni nikamor pripeljalo.
Nadaljevali bomo s svojim delom. Parlament zahteva, da ga spoštujete, in bo branil demokracijo in učinkovitost.
Miguel Portas
(PT) Gospa predsednica, pred dvema tednoma je mednarodni tisk analiziral vaše izjave o možnosti, da Portugalska poišče pomoč pri evropskem instrumentu za finančno stabilnost (EFSF), in te izjave označil kot spodbudne oziroma spodbujajoče. Ker je predsednik Barroso zagotovo v Komisiji tisti, ki najbolje pozna dejanske razmere na Portugalskem, mu želim postaviti tri vprašanja, na katera želim tri odkrite odgovore.
Prvo vprašanje je, kaj bo Portugalska pridobila, če se obrne na EFSF in Mednarodni denarni sklad v današnji obliki.
Drugo vprašanje je, katere spremembe v EFSF se vam zdijo nujne, da preprečimo ponovitev sramotne situacije, kot smo ji bili priča na Irskem? Posojilo s pretiranimi obrestnimi merami, obenem pa znižanje plač in neprekinjen davčni dumping glede večjih podjetij.
Tretje in zadnje vprašanje je, kako bomo po vašem mnenju ponovno vzpostavili zaupanje, ko pa vse odločitve glede denarne politike - zadnje najočitnejše so bile odločitve Evropske centralne banke -, ki dolgoročno ogrožajo rast, še naprej škodijo najranljivejšim državam?
Jean-Paul Gauzès
(FR) Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, lahko samo potrdim, kar je povedala že gospa Goulard o glavnih predpostavkah, in sicer da je, kljub temu da se dobro zavedamo potrebe po učinkovitosti in hitrosti postopka odločanja, sodelovanje Parlamenta ključnega pomena. To je edini način, da bodo naši sodržavljani, katerih izvoljeni predstavniki smo, razumeli, kaj se dogaja, in da jim bomo to lahko pojasnili.
Posebej bi izpostavil eno zadevo. Dan za dnem nas pretresajo razmere na finančnih trgih, in to ravno teh finančnih trgih, ki predstavljajo vse in nič in jih pogosto upravljajo mladi, ki so z igric Game Boy prešli na računalnike, ne da bi o tem kaj dosti razmišljali, pa vendar v naših državah sejejo strah. Prevzeti nadzor nad trgi ne pomeni odpraviti jih. Nisem med tistimi, ki želijo ukiniti trge. In kaj trgi želijo? Želijo se izogniti tveganju, pravila igre na trgih pa so takšna, da lahko tveganje prelagaš na druge. To pomeni, da akter na trgu ne bo nikoli zadovoljen, dokler obstaja tveganje.
Menim, da mora Evropa, če želi vplivati na te finančne trge, zelo jasno začrtati svojo smer, namesto da jo vsak drugi dan spreminja, in ne prekipevati z idejami, ki nato nikoli niso izvedene v praksi.
Če želimo imeti finančni vidik pod nadzorom, kar je ključnega pomena za gospodarsko stabilnost naših držav, moramo biti sposobni - in vaša naloga, gospod Barroso, je dati pobudo - postaviti jasne cilje, jasne ukrepe in biti povsem odločeni glede dobrega gospodarskega usklajevanja.
Proinsias De Rossa
Gospa predsednica, namerno izogibanje gospodarskemu upravljanju in bančnim predpisom tako na nacionalni kot evropski ravni nas je pripeljalo v to krizo, ki jo z vidika delovnih mest, ustavitve rasti, izgube pokojnin itd. doživljamo vsi. Zato me, predsednik Barroso in tudi komisar Olli Rehn, ni treba prepričevati, da je gospodarsko upravljanje potrebno, da mora biti močno in da ga morajo sprejeti vse države članice, zlasti tiste na območju evra. Vendar pa moramo prebivalce Evrope prepričati, da je gospodarsko upravljanje potrebno, in to bomo storili z zagotovitvijo njegove legitimnosti. Legitimnost pa bomo zagotovili z zavrnitvijo vseh predlogov, ki ne temeljijo na pogodbah in metodi Skupnosti.
Ne bo sprejemljivo, če bo deloval v interesu ene, dveh, treh, štirih ali petih gospodarsko močnih držav. Takšna je stvarnost. Zato je za prihodnost Unije izredno pomembno, da lahko dogovore na neuradnem zasedanju Sveta 11. marca in dogovore, sprejete konec marca, podpre splošna javnost v Evropi.
Irska vlada, ki je bila pravkar izvoljena na Irskem, ima močan mandat. Citiram iz programa, o katerem se je pravkar dogovorila: "Odmakniti se moramo od roba plačilne nesposobnosti države (...) programu podpore EU-MDS doslej ni uspelo ponovno vzpostaviti zaupanja v irsko gospodarstvo (...) to odraža negotovost v zvezi z dosegljivostjo rešilnega svežnja".
Na tej točki bi želel zaključiti. Gre za pomembno točko. Neuspeh programa povečuje finančno nestabilnost širšega območja evra.
(Predsednica je prekinila govornika)
Sharon Bowles
Gospa predsednica, vsak teden so mediji polni novic o novem ali spremenjenem predlogu neke države, Evropskega sveta in predsednika Komisije. Izrekam pohvalo predsedniku ECB, da je upošteval razprave in poročila Parlamenta ter prepoznal našo usmeritev in odločenost.
Pakt o konkurenčnosti in njegov razvoj sta dober primer. Imamo že širšo paleto zamisli v naših spremembah svežnja o gospodarskem upravljanju, zato ne bomo imeli večjih težav s prehodom na soodločanje, kjer bomo združili končna stališča Parlamenta in Sveta.
Vendar pa se ne smemo osredotočiti samo na enotni trg ali ga še naprej napačno razlagati. Enotni trg ni trdnjava, znotraj katere vsak deluje v enakopravnih pogojih. Pomembna je zunanja konkurenčnost, ki jo lahko ustvari velik enotni trg, zato je ta tesno povezan z vidikom oživljanja gospodarskega upravljanja.
Potrebujemo tudi trajen mehanizem za finančno stabilnost, ki se lahko razvija s časom in v skladu z upravljanjem in prednostnimi nalogami. Nemcem, ki jih tako pretresa vprašanje "prehodne unije", bi rekla "poglejte, kaj vam prinašajo zahteve vaše lastne vlade - dokapitalizacijo bank in kupovanje državnega dolga na sekundarnem trgu". Nemške banke bodo potrebovale deset let, da bodo lahko priznale svoja oslabljena sredstva iz krize, kar vključuje tudi državni dolg. Nemške banke ne bodo izpolnile novih mednarodnih pravil za bančni kapital, zato bi moral biti prenos na nemške banke tudi na vašem repertoarju. Zato potrebujete mehanizem, enako tudi celotno območje evra.
Nazadnje pa glede obrestnih mer velja, da je treba vzpostaviti ravnovesje med trajnostjo in moralnim tveganjem.
(Predsednica je prekinila govornico)
Diogo Feio
(PT) Gospa predsednica, težki časi zahtevajo pogumne politične odločitve. Ravno zaradi tega opravljamo svoje delo in zato bi čestital predsedniku Barrosu za zamisli, ki nam jih je tu predstavil. Evropski parlament je tudi že sprejel jasna stališča v številnih poročilih o vprašanju evra, o potrebi po stabilnosti in tudi o problemu rasti. Ne moremo upoštevati samo ene plati argumenta.
Izhod iz krize na primer zahteva, da delovanje trajnega sklada upošteva posebne razmere v državah članicah, ki zdaj plačujejo vse večje obresti na svoj javni dolg. To je politika, ki se mora tudi zavezati konkurenčnosti, boljšemu kreditiranju, pozitivni davčni politiki, ki pritegne vlagatelje - skratka, vsemu, kar je povezano z ustvarjanjem blaginje. Vendar pa tudi zaradi omenjenega potrebujemo več evropskih institucij. Stališča Evropskega parlamenta so bila posredovana jasno in ne prek medijev. Zdaj ni čas za ideološke odločitve, ampak za to, da mislimo na ljudi. Kar od nas zahtevajo, so pametne in hitre odločitve.
Jacek Saryusz-Wolski
Gospa predsednica, ne spopadamo se s krizo območja evra, ampak s krizo javnih financ v nekaterih državah članicah, ki so slučajno članice območja evra - to bi bila lahko tudi Madžarska. Zakaj je torej srečanje namenjeno izključno voditeljem držav z območja evra - 17 jih je -, ostali pa sploh niso povabljeni? Zakaj se ustvarjajo neupravičene ločnice, ki smo jih pred šestimi leti s širitvijo odpravili, in zakaj se izoblikuje unija dveh hitrosti?
Evropska komisija je pod vašim vodstvom, predsednik Barroso, varuh Pogodbe. Kateri del Pogodbe je podlaga za to izključitev? Zakaj izključiti tiste, ki so pripravljeni in sposobni sodelovati? Zakaj ne uporabimo členov 5 in 121 za poglobitev davčne in socialne politike? Zakaj ne uporabimo izboljšanega sodelovanja na podlagi Pogodbe v okviru vseh pogodb, kjer bi osrednjo vlogo imela Evropska komisija?
Enotni trg vključuje 27 držav članic in vse se spopadajo z izzivom konkurenčnosti. Predsednik Sveta in Evropske komisije bi moral biti voditelj vseh 27 držav EU in ne sekretariat izbrane skupine držav članic.
Roberto Gualtieri
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, včeraj zvečer je Odbor za ustavne zadeve z veliko večino sprejel mnenje Parlamenta o spremembi Pogodbe zaradi uvedbe mehanizma za stabilnost.
Besedilo predlaga, da se sprememba Lizbonske pogodbe spremeni tako, da opredeli postopek, ki upravičuje vključitev pravila v Pogodbo, pri čemer pa ohranja medvladnost sklada. Vsebuje tudi nekaj jasnih predlogov glede delovanja mehanizma, da bi bil ta skladnejši z nalogami, ki jih Pogodba nalaga evropskim institucijam, in s potrebo po pravem gospodarskem upravljanju, ki preprosto ne bi deloval, če bi bil medvladen.
Če uporabim prispodobo, ki ste jo, gospod Barroso, uporabili med zadnjo razpravo: Parlament predlaga, da ta medvladni vagon postavimo na tire in ga priključimo na vlak Unije, Komisija pa naj opravlja svojo vlogo strojevodje.
Kako Komisija gleda na predloge Parlamenta? Ali jih je pripravljena uveljaviti na pogajanjih v prihodnjih dneh?
(Predsednica je prekinila govornika)
Pat the Cope Gallagher
Gospa predsednica, moja domovina Irska je majhno odprto gospodarstvo, ki se močno osredotoča na neposredne tuje naložbe. Dvanajst in pol odstotkov davka od dobička pravnih oseb je ključnega pomena pri podpori našemu gospodarskemu okrevanju, ohranjanju delovnih mest in rasti zaposlovanja. Zaradi uvedbe nizkega davka na dobiček ima osem najboljših svetovnih tehnoloških podjetij sedež na Irskem. Kakršen koli ukrep približevanja ali usklajevanja davka od dobička pravnih oseb v Evropski uniji bi močno zmanjšal sposobnost Irske za pridobivanje neposrednih tujih vlaganj in s tem našo sposobnost rasti in gospodarskega okrevanja.
Ne smemo pozabiti, da je Irska enako kot druge majhne države v Evropi geografsko in zgodovinsko obrobna država in da je nizka obdavčitev dobička orodje za reševanje gospodarskih omejitev, ki jih ima država na obrobju. Želim postaviti vprašanje predsedniku. Ali lahko potrdi, da je v skladu z Lizbonsko pogodbo pristojnost obdavčitve stvar vsake države posebej?
Ilda Figueiredo
(PT) Gospa predsednica, danes, ko praznujemo mednarodni dan žena, so vsi lepo govorili o pravicah žensk. Vendar pa pri gospodarskih in finančnih zadevah prevladujejo finančni interesi in tako imenovano gospodarsko upravljanje, ki vztraja pri poglobitvi meril pakta za stabilnost in rast in ne upošteva posebnosti vsake države, velikih gospodarskih razhajanj, socialne neenakosti, brezposelnosti ali revščine.
Kar nam bo torej prinesel takšen pakt za konkurenčnost, je poslabšanje vseh obstoječih socialnih problemov. Vseeno pa boste priča uporom delavcev, žensk in mladih, saj se v prihajajočih koncih tedna že načrtujejo na Portugalskem, med njimi zlasti demonstracija Splošne zveze portugalskih delavcev (CGTP) v Lizboni 19. marca. To nam daje upanje za potrebno spremembo.
Jaroslav Paška
(SK) Gospa predsednica, najprej bi svojega kolega, podpredsednika Verheugna, želel spomniti da je EU nastala na podlagi sporazuma neodvisnih suverenih držav, ki so se prostovoljno odločile, da nekatere svoje pristojnosti prenesejo na novo institucijo - Evropsko unijo -, ki so jo ustanovile skupaj za skupno usklajeno izvajanje določenih pristojnosti, ki sodijo v okvir suverene države. Če se torej evropske države odločijo, da želijo ustvariti skupno gospodarsko upravo v skladu s predpisi EU, mora biti to njihova prosta in prostovoljna odločitev, ne pa direktiva iz Bruslja.
Če govorimo o paktu, torej o sporazumu med suverenimi državami o nadaljnjem sodelovanju pod okriljem EU, potem je vse v najlepšem redu. Če želimo vzpostaviti neke vrste tesnejše sodelovanje na področju gospodarskega upravljanja, bi povsem logično morale to najprej poskusiti države na območju evra, ki so se zavezale uporabi skupne valute.
Vendar pa, gospe in gospodje, ne delajmo si utvar. Gospodarski predpisi in davčna zakonodaja se od države do države razlikujejo, zato bo ta postopek zelo zapleten ...
(Predsednica je prekinila govornika)
Franz Obermayr
(DE) Gospa predsednica, zahvaljujem se vam zlasti za vašo prijaznost, da ste seznam govornikov napovedali vnaprej. Poleg enake upokojitvene starosti predlogi za davčno unijo zahtevajo tudi uskladitev davčnih stopenj in plačnih politik. To je korak bliže k gospodarskemu upravljanju in predstavlja velik poseg v davčno suverenost držav članic. Vse skupaj pa poslabša še dejstvo, da Evropski parlament ne bo imel besede pri teh zadevah in da se je bilo mogoče opreti na člen 136 Lizbonske pogodbe. Gospa Merklova in gospod Sarkozy bosta po vsej verjetnosti uveljavila svoje predloge kljub nasprotovanju drugih držav iz območja evra.
Kar zadeva okrepitev rešilnega svežnja, pa je jasno, da bodo špekulanti še naprej pritiskali na manj uspešne države v območju evra, ne da bi prevzeli kakršno koli nastalo tveganje. Če pride do krize, bo rešilni sveženj na voljo. Dobički bodo prešli v zasebno last, izgube pa bodo pokrivali državljani in se bodo prenašale po celotnem območju evra. Gospod Barroso, dejali ste, da mora biti rast porazdeljena pravičneje. Sprašujem vas: kakšno je stanje finančnih obveznosti? Rešilni sveženj bo povzročil še bolj nepravično porazdelitev bremen. Poleg tega bo povzročil socialne probleme in samovoljno postavil na kocko blaginjo neto plačnikov.
José Manuel Barroso
Gospa predsednica, bilo je nekaj konkretnih vprašanj o Portugalski, na katera bom odgovoril. Ali bi se Portugalska morala obrniti na evropski instrument za finančno stabilnost (EFSF), je odločitev portugalskih organov oblasti. To je suverena odločitev Portugalske ravno zato, ker gre za državni dolg. Kar vam lahko povem, je seveda to, da je bila prošnja za pomoč EFSF in Mednarodnega denarnega sklada mišljena kot zadnji izhod - ultima ratio. Očitno je, da če se lahko država izogne temu mehanizmu, bi to morala storiti, kajti pomoč iz rešilnih skladov nas drago stane, in to ne samo v smislu ugleda. Če se ji je torej država sposobna izogniti, naj to stori. Vendar pa bi ponovil, da je odločitev za pomoč iz rešilnega sklada oziroma vsaj za zahtevek za aktiviranje v rokah nacionalnih organov oblasti.
Drugič, kar bi želel videti v EFSF, ni vprašanje okusa, ampak vprašanje politike: v Komisiji dejavno sodelujemo z državami članicami, zlasti tistimi na območju evra, da okrepimo zmožnost kreditiranja EFSF, da ta poveča svoj obseg dejavnosti in postane prožnejši. Nekatera od teh vprašanj so izredno občutljiva z vidika trgov, zato se mi ne zdi pametno napovedovati namer, ki še niso dokončne, saj gre za delo v zvezi z območjem evra, ki še vedno poteka. Poleg tega pa je Komisija, kot vam je znano, jasno opredelila svoj predlog za okrepitev in širitev dejavnosti EFSF, zlasti v pregledu letne rasti.
V zvezi s tem, ali bi se ta politika morala spremeniti oziroma ali se lahko spremeni, vam odgovarjam, da se za najranljivejše države ne more spremeniti. Bilo bi popolnoma neodgovorno do držav s visokim javnim ali zasebnim dolgom, saj bi v tem trenutku izničilo njihova prizadevanja za okrepitev proračuna in za strukturne reforme. Ko ima država tako visoko raven dolga, se mora zaupanje trgov obnoviti, v nasprotnem primeru njeno gospodarsko stanje postane nevzdržno. Če torej želimo pomagati državam, ki so zdaj najranljivejše, jim ne smemo ponujati utvar ali nekaj nestvarnega: ravno nasprotno, podpreti moramo njihova razumna prizadevanja za okrepitev proračuna in za strukturne reforme. Samo na ta način se bo zaupanje na trgih obnovilo. Seveda niso dovolj samo prizadevanja posamične države - potrebno je skupno prizadevanje območja evra. To je tisto, kar razvijamo in k čemur različne vključene strani seveda prispevajo različno.
Lahko vam zagotovim, da Komisija počne vse, kar je v njeni moči, da spodbudi ambicioznost. Vendar pa Komisija, kot spoštovani poslanci in poslanke dobro veste, zgolj podaja predloge, saj je na koncu odločitev v rokah držav članic, zlasti tistih na območju evra in še zlasti pri zadevah, ki so strogo v nacionalni pristojnosti in niso opredeljene v Pogodbi, na primer EFSF.
predsednik Komisije.- (FR) V vsakem primeru bi želel povedati celotnemu Parlamentu, da je bilo veliko kritik, ki sem jih danes slišal tukaj - četudi vas je večina podprla splošni pristop Komisije -, naslovljenih, če sem prav razumel, na točno določne vlade ali države članice. Zato ne morem govoriti v njihovem imenu.
Povedal pa bi rad, da je Komisija predstavila sveženj predlogov za gospodarsko upravljanje. Ambicije naših vlad smo dvignili, kolikor je bilo mogoče. Tudi v primeru svežnja o upravljanju, ki sva ga skupaj s kolegom Rehnom predstavila, države članice niso bile pripravljene sprejeti začetne ravni ambicioznosti. To je resnica, saj smo predložili zakonodajne predloge.
Zdaj pa se je pojavila nova zamisel, in sicer pakt za konkurenčnost, ki ga poskušamo - in tu želim govoriti zelo pregledno ter izkazati Parlamentu spoštovanje - umestiti v pristop Skupnosti, kolikor je le mogoče.
Popolnoma pregledno vam poročam o prizadevanjih Komisije, da ta zamisel o vplivu konkurenčnosti postane koristna in ustvari dodano vrednost tako pri rasti kot zaposlovanju - kar ostaja, kot sem že povedal, prednostna naloga Komisije - ali celo okrepi sistem upravljanja. Seveda ni nobene potrebe opominjati Komisijo na njeno vlogo poroka za Pogodbo. To ves čas dokazujemo, naj si bo v zvezi z vprašanji notranjega trga, konkurence ali nediskriminacije. Lahko vam ponovno zagotovim, da bo Komisija brezkompromisno uporabila vsa razpoložljiva sredstva, če ugotovi, da odločitve Evropskega sveta ali katere koli druge institucije ogrožajo načela ali pravila Pogodbe.
Zato je naše delo dolgoročno in seveda resno, opravljamo pa ga z občutkom odgovornosti. Zdaj je seveda za nas, kot veste, izredno občutljivo obdobje, saj vlade zjutraj najprej preverijo razpon v njihovem javnem dolgu.
Zato je tisto, kar govorimo, pomembno. Upanja, ki jih ustvarjamo, so pomembna. Komisija je torej že zaradi sebe dolžna biti ambiciozna, obenem pa tudi odgovorna pri pripravi predlogov, za katere ve, da imajo vsaj možnost obroditi sadove in da niso samo reklamna poteza, ki ji sledi občutek razočaranja. Temu se želim izogniti in temu se mora Komisija izogniti. Izogniti se moramo razočaranju ali, preprosto rečeno, delitvi znotraj območja evra ali po vsej Evropski uniji.
Zato vam lahko zagotovim, da bo Komisija še naprej ohranjala visoke ambicije. Komisija trenutno vsem vladam pojasnjuje, da mora biti Parlament vključen v ta pakt za konkurenčnost. Komisija vladam pojasnjuje, da mora ohraniti osrednjo vlogo v tem paktu za stabilnost, ne zaradi institucionalne lojalnosti, ne zaradi institucionalnega samoljubja, ampak zato ker sta Komisija in pristop Skupnosti - kar po mojem mnenju ni treba posebej omenjati - jamstvo, da ne bo delitve med območjem evra in ostalo Evropo. Oba predstavljata jamstvo, če se želimo izogniti napadom na integriteto enotnega trga ali če ne želimo postaviti na kocko drugih mehanizmov, kot je pakt za stabilnost in rast. Dejansko sta jamstvo, da bomo ostali evropski v okviru Evropske unije in z evropsko solidarnostjo.
Zato sem bil izredno odkrit in izredno odprt. Komisija svoje delo opravlja izredno pregledno, seveda tudi konstruktivno, in skuša rešiti zamisel, ki bi lahko, če bo ustrezno predstavljena in izvedena v pristopu Skupnosti, prispevala dodano vrednost našim prizadevanjem pri upravljanju - v nasprotju s tem, kar ste nekateri dejali. Prizadevanja, ki so jih naše vlade še povečale, da bi uresničile usklajevanje na področju gospodarskih politik, so bila vedno del splošnega pristopa Komisije in večine poslancev Parlamenta.
Zdaj se nam ponuja priložnost. Če se bodo voditelji držav ali vlad pripravljeni vključiti v usklajevanje gospodarskih politik in celo v nekatera področja, ki so bila doslej samo stvar nacionalne pristojnosti, menim, da bi to morali pozdraviti, če le prispeva dodano vrednost k rasti in zaposlovanju in če le upošteva sisteme upravljanja Skupnosti. To je zdaj na kocki.
Mislim, da je s tega vidika razprava zelo koristna. Poleg tega menim, da je sporočilo Parlamenta doseglo Evropski svet. Predsednik Buzek ga je posredoval na prejšnjem zasedanju Evropskega sveta. Menim, da bosta pri bistvenih zadevah tako Komisija kot Parlament odločno branila pristop Skupnosti, saj sta prepričana, da je to edini način, da Evropa doseže cilje, ki si jih je v območju evra postavila za stabilnost, rast in zaposlovanje po vsej Uniji.
Predsednica
Razprava je končana.
Pisne izjave (člen 149)
João Ferreira
Drama, ki se nam ponovno odvija pred očmi, se že moreče ponavlja in odkriva bistvo Evropske unije: kdo na koncu postavi pravila in v imenu katerih interesnih skupin. V tej drami kot ponavadi ne primanjkuje glavnih vlog, stranskih vlog in zgolj statistov. Tako imenovani "pakt za konkurenčnost", ki sta ga Nemčija in Francija podlo vsilili vsem ostalim državam na območju evra in ki so ga njegovi snovalci sprva zanikali, zdaj predsednik Komisije Barroso predstavlja in zagovarja v Evropskem parlamentu. In to nekaj tednov zatem, ko je predsednik Barroso kritiziral kanclerko Merklovo, da ne priznava vloge Komisije. Zdaj je jasno, kakšna je resnična vloga Komisije in njenega predsednika. Omenjeni pakt, za katerega nam zdaj predsednik Barroso pravi, da ga ne smemo ločevati od cilja zaposlovanja in rasti, je pravi maščevalni pohod proti delovnim in socialnim pravicam - z napadi na plače, z višjo upokojitveno starostjo, s poskusi uničenja kolektivnih pogajanj in z zmanjšanjem socialnih pravic. Je tudi poskus obsodbe držav, kot je Portugalska, na gospodarsko odvisnost v kolonialnem slogu.
