
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 6. juli 2006, for genoptaget. 
Formanden.
   - Kære kolleger, siden vi tog afsked med hinanden før sommeren, er der sket flere ting, jeg gerne vil nævne for at sætte vores arbejde ind i en kontekst og for at informere Dem om de aktiviteter, som de parlamentariske organer har udført i løbet af sommeren.
For det første vil jeg gerne i forbindelse med krigen i Libanon sige, at jeg i lyset af de tragiske begivenheder, der fandt sted, var af den opfattelse, at Parlamentet ikke kunne blive ved med at holde ferie, men burde reagere. Derfor blev der indkaldt til en ekstraordinær Formandskonference for de politiske grupper den 20. juli.
På denne Formandskonference blev der vedtaget en klar og betydeligt mere slagkraftig erklæring end den, der kom fra Rådet for EU's udenrigsministre, der blev afholdt den 17. juli. I erklæringen anmodede vi om en øjeblikkelig våbenhvile i regionen. Vi var også de første, der anmodede om, at der blev sendt en international styrke under FN til området og med en stærk deltagelse fra EU's side.
Formændene for de politiske grupper anmodede enstemmigt om, at EU's institutioner og medlemsstater talte med én stemme, hvilket desværre ikke blev tilfældet.
På grund af den eskalerende vold og angrebene på civilbefolkningerne afholdt Formandskonferencen et nyt ekstraordinært møde den 1. august, der denne gang var åbent for alle Parlamentets medlemmer. På denne Formandskonference blev angrebene på civilbefolkningerne klart fordømt, f.eks. dem, der lige havde fundet sted i den libanesiske by Canna. Vi opfordrede endnu en gang Rådet til at anmode om en øjeblikkelig våbenhvile.
I overensstemmelse med beslutningerne fra denne Formandskonference forhandlede jeg en erklæring fra Præsidiet for Den Parlamentariske Forsamling for EU-Middelhavssamarbejdet, der blev offentliggjort den 7. august, og som blev vedtaget med enstemmighed af nævnte præsidiums medlemmer, parlamentsformændene fra Tunesien, Ægypten og Grækenland samt undertegnede. Det var første gang, at ansvarlige europæiske og arabiske politikere udtrykte sig med én stemme i forbindelse med denne krise.
Den 24. august mødtes Præsidiet for Den Parlamentariske Forsamling for EU-Middelhavssamarbejdet i Bruxelles. Forud herfor var alle de europæiske parlamentsmedlemmer, der er medlemmer af denne forsamling, blevet indkaldt. Præsidiet for Den Parlamentariske Forsamling for EU-Middelhavssamarbejdet vedtog en erklæring, hvori det anmodede om europæisk deltagelse i interventionsstyrken og besluttede at sende en delegation til Libanon, Israel og de palæstinensiske områder.
Endelige besluttede regeringscheferne i EU's medlemsstater som bekendt den 25. august at komme med et svar på vores opfordringer til handling og de opfordringer, de ligeledes fik fra FN, til at sende et betydeligt antal styrker fra de europæiske lande til området.
Som De kan forstå, har det været nødvendigt at indkalde disse møder med meget kort frist, og ikke alle de medlemmer, der kunne have besluttet eller ønsket at deltage i disse, kunne få besked om dem i tide. Jeg undskylder det tidspres, vi afholdt disse møder under, og derfor glæder jeg mig også over, at vi har en forhandling om dette spørgsmål på denne første dagsorden.
Der er ingen tvivl om, at EU er i gang med den største militære mission, den nogensinde har foretaget, og som er en udfordring for vores politiske troværdighed, og ud over rollen som fredsbeskyttere i et område, der berører os meget direkte, har EU lejlighed til at støtte en diplomatisk aktion i hele området og relancere fredsprocessen mellem Israel og Palæstina.
Det andet spørgsmål, der har holdt os beskæftiget i løbet af sommeren, er tilstrømningen af ulovlige indvandrere fra Afrika til især De Kanariske Øers og Lampedusas kyster.
Jeg har været i fortsat kontakt med kommissær Frattini, som jeg gerne vil takke for de beslutninger, han har truffet, og for det skub, han har givet samarbejdet mellem de europæiske lande for at løse problemerne med den ulovlige indvandring, og som er særdeles dramatiske fra et humanitært synspunkt.
Men vi skal imidlertid være klar over, at der i løbet af sommeren er kommet 10.000 personer til Lampedusa og 20.000 til De Kanariske Øer - alene i går kom der 2.000 - og det er fire gange flere end sidste år, og hundredvis af personer er omkommet på havet i et forsøg på at krydse det.
Vi skal også være klar over, at disse personer ikke ønsker at forblive i Lampedusa eller på Lanzarote, de ønsker at komme til Europa. Derfor berører det, der foregår dér, os alle, det berører Europa som helhed, såvel i forbindelse med vores indvandringspolitik som vores udviklingspolitik.
Jeg vil gerne henlede Parlamentets, vores alles opmærksomhed på den kendsgerning, at vi ikke står over for en nødsituation af exceptionel karakter, der opstår en gang imellem, men at vi står over for et strukturelt problem, der vil gentage sig med stadig større alvor hver sommer, for forskellene i indtægter og demografi mellem Europa og Afrika betyder, at denne indvandring vil vokse, og i lyset heraf bør Europa iværksætte en udviklingspolitik i Afrika og en samarbejdspolitik mellem de europæiske lande, så der kan blive udformet en fælles indvandringspolitik.
Endelig, mine damer og herrer, vil jeg gerne påpege, at sommeren som bekendt også har været kendetegnet af forberedelsen af et meget omfattende attentat mod de luftfartsselskaber, der flyver mellem Det Forenede Kongerige og USA, hvilket minder os om den fortsatte terrortrussel. Det samme er tilfældet med de dødelige attentater, der har fundet sted i Tyrkiet, hvor mange af ofrene har været europæiske borgere.
Dette bør øge vores indsats for at bekæmpe terroren ved hjælp af acceptable midler i respekt for vores frihedsrettigheder.
I denne mødeperiode, nærmere bestemt på torsdag, får vi lejlighed til at drøfte det følsomme spørgsmål om personoplysninger vedrørende passagerer på kommercielle fly, der fortsat bekymrer os. I denne forbindelse skal jeg oplyse Dem om, at Irland har indgivet en klage over direktivet om datalagring, hvilket sætter den følsomme balance, som vi havde opnået mellem Rådet og Parlamentet, på spil.
Dette er de begivenheder, der vil præge Parlamentets arbejde, og som vi skal gå videre med nu.
Formanden.
   - Det er med beklagelse, at jeg skal meddele Dem, at det ikke er os alle, der er til stede i forbindelse med det parlamentsarbejde, vi indleder nu. Der mangler en af os, vores ungarske kollega, István Pálfi, der døde den 15. juli, 40 år gammel. Hr. Pálfi tilhørte PPE-DE-Gruppen, hvor han beviste sin forpligtelse over for Parlamentet ved sin aktive deltagelse i Regionaludviklingsudvalget og i delegationen i Det Parlamentariske Samarbejdsudvalg EU-Rusland.
Jeg sendte i sin tid hans familie et kondolencebudskab på alles vegne, og der ligger en kondolencebog foran salen, hvor De har mulighed for at skrive en personlig hilsen.
Mine damer og herrer, jeg beder Dem om at iagttage et minuts stilhed til minde om vores kollega, hr. István Pálfi.
Formanden.
   - Det endelige forslag til dagsorden som opstillet af Formandskonferencen på mødet torsdag den 31. august 2006 i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 130 og 131 er omdelt. Der er foreslået følgende ændringer:
Jeg har modtaget en anmodning fra Den Socialdemokratiske Gruppe om, at det punkt, der handler om Zimbabwe, bliver erstattet af et punkt om Transnistrien.
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand! Naturligvis er situationen i Zimbabwe drastisk, dramatisk og katastrofal. Der har dog desværre ikke fundet nogen udvikling sted på området, og derfor ville det bestemt være muligt at udskifte dette punkt med punktet om Transnistrien i denne mødeperiode, da der skal være folkeafstemning i Transnistrien den 7. september, hvilket kan forværre situationen dramatisk.
Det er rigtigt, når nogle parlamentsmedlemmer siger, at der ikke kun er tale om et menneskerettighedsspørgsmål, men situationen i Transnistrien er også et menneskerettighedsspørgsmål, nemlig for de mennesker, der lever dér under katastrofale vilkår.
Derfor vil jeg gerne anmode om, at vi udskifter Zimbabwe med Transnistrien ved denne lejlighed. Det er måske muligt -hvis De er enig, hr. formand - at formanden for den pågældende delegation kan sige noget mere herom i form af en begrundelse. 
Formanden.
   - Er der nogen, der ønsker at udtale sig til fordel herfor? 
Marianne Mikko (PSE ).
   - Hr. formand! Som leder af den moldoviske delegation vil jeg bestemt foreslå, at vi viser vores solidaritet med Moldova ved at understrege for det første, at vi følger den internationale ret, og for det andet at vi her i Europa-Parlamentet fortsat er af den opfattelse, at det separatistiske Transnistrien ifølge international ret ikke har nogen mulighed for eller ret til at løsrive sig fra Moldova. Vi anerkender Moldova inden for dets grænser. Det vil sende et meget vigtigt signal til dette land, så jeg vil endnu en gang oprigtigt anmode om, at vi forsøger at træffe forebyggende foranstaltninger. Det vil også vise, at vi har et fortilfælde her i Parlamentet i den forstand, at vi ikke følger efter begivenhederne, men at vi føler os sikre på vores stilling og viser det på en forsigtig måde.
Charles Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil ikke benægte, at Transnistrien er et meget vigtigt emne, men det fortjener en forhandling her i Parlamentet på tirsdag eller onsdag. Der bør være tale om en udtømmende debat her i Parlamentet, fordi det er et centralt emne, der hører sammen med den europæiske naboskabspolitik. Desværre vil halvdelen af medlemmerne ikke være til stede torsdag eftermiddag til en debat om dette vigtige emne. Jeg mener derfor - som PPE-DE-Gruppen er enedes om - at vi skal bevare menneskerettighedsdebatten om Zimbabwe, hvor den humanitære situation er rystende under hr. Mugabe, og at vi skal have en udtømmende debat om Transnistrien i den næste mødeperiode.
Formanden.
   - Jeg kan se, at vi begynder Parlamentets arbejde med uenighed mellem de store grupper, sådan som det bør være. Vi vil afgøre det ved hjælp af afstemning.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indlæg af et minuts varighed om politisk vigtige sager.
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Den fornyede domstolsprøvelse vedrørende fem bulgarske sygeplejersker og en palæstinensisk læge, der har fundet sted i Libyen hver anden uge siden den 13. juni, genoptages i morgen. Europa-Parlamentet har været vedholdende i sin støtte til og sit forsvar af disse mennesker. Jeg vil rette en særlig tak til formanden for hans mellemkomst i sagen med de libyske myndigheder i starten af juli.
Jeg er rystet over, at den libyske anklager atter forlangte dødsstraf under det seneste retsmøde den 29. august.
Rapporter fra de seneste retsmøder indikerer, at den fornyede domstolsprøvelse vil blive afsluttet i løbet af et par måneder. Det har vi hørt før. Der er allerede gået tre måneder, og det hele startede i 1999. Jeg vil gerne opfordre Kommissionen og Rådet - samt Dem, hr. formand - til at forstærke den diplomatiske indsats over for de libyske myndigheder for at få en hurtig og retfærdig afgørelse på denne sag, så de bulgarske sygeplejersker og den palæstinensiske læge straks kan blive løsladt.
Formanden.
   - Så gør vi det igen. Alle de europæiske institutioner, og i særdeleshed Parlamentets formandskab, vil gøre, hvad de kan, for at få løst dette ubehagelige spørgsmål. 
Marc Tarabella (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne tale om situationen i Slovakiet. Der bliver ikke sagt meget om, at SMER efter sin valgsejr har dannet en koalitionsregering med det yderligtgående højreparti SNS. I starten af august vandt denne rødbrune koalition parlamentsmedlemmernes tillid i det slovakiske parlament. I juli fik jeg lejlighed til at give udtryk for mine bekymringer over og min afstandtagen fra denne koalition, som jeg deler med adskillige kolleger. Men premierministeren, hr. Fico, har ikke reageret på vores anmodning om at tage en sådan koalitions hensigtsmæssighed op til fornyet overvejelse.
De seneste hændelser har desværre vist, at disse bekymringer var velbegrundede. For nylig er medlemmer af det ungarske mindretal blevet udsat for voldelige overgreb, fordi de talte ungarsk. Derudover fortsætter SNS-lederen, hr. Slota, sine fremmedfjendtlige og nationalistiske udtalelser. Ved at have accepteret denne koalition har hr. Fico ladt døren stå åben for sådanne udgydelser. Der er kun et skridt fra ord til handling. En politiker skal udvise ansvarlighed. At indgå i en alliance med ekstremister, der kommer med sådanne udtalelser, var dømt til at få skæbnesvangre konsekvenser. De voldshandlinger, vi for øjeblikket er vidne til, minder mig så grusomt om det sorteste kapitel af vores europæiske historie før krigen. 
Danutė Budreikaitė (ALDE ).
   - Hr. formand! Rusland har indset, at ngo'er er den bedste måde at påvirke offentligheden på. Sådanne organisationer og institutter er blevet helt almindelige overalt i det tidligere imperium. Ved at udnytte sin gunstige position på det globale energimarked kan Rusland bevilge flere midler til propagandakampagner. Til dette formål er der allerede oprettet et særligt Euroregion Livland-Baltikum institut med repræsentationskontorer i Estland, Letland, Belarus og Kaliningrad-regionen. Dette institut har blandt sine officielle mål fremme af forretningsforbindelser og kulturelt samarbejde mellem de baltiske lande, Kaliningrad-regionen, Belarus og Ukraine. Grundlæggerne af instituttet, der blev igangsat af Rusland, er imidlertid allerede kendt for deres grove aktioner mod opførelsen af opbevaringsfaciliteter til brugt brændsel ved atomkraftværket Ignalina. Samtidig med at EU fremmer demokratiseringsprocessen i landene efter Sovjetunionen, bringer det sit initiativ i informationskrigen i fare. Jeg har allerede opfordret Europa-Parlamentet - og jeg gør det igen - til mere aktivt at fremme demokratiseringsprocessen i landene efter Sovjetunionen samt til at udtale sig om den antivestlige propaganda hos EU's naboer mod øst.
Margrete Auken (Verts/ALE ).
   - Hr. formand! Med alle de atomkraftværker, vi har i Europa, er vi alle i større fare, end vi går og tror - også i Danmark, der ellers har sagt nej tak til atomkraft. Tag nu det svenske atomkraftværk Forsmark. Der har den tidligere sikkerhedsansvarlige, Lars-Olov Höglund, sagt, at det var et rent held, at værket ikke nedsmeltede her i starten af august. Han kalder det den farligste situation siden Tjernobyl. Og så gik der en uge, hvor hverken den svenske offentlighed eller operatører af tilsvarende værker i andre lande fik kendskab til hændelsen.
Generelt er kendskab til atomkraftværkernes sikkerhed og til de krav, som myndighederne stiller til værkerne, ikke tilgængelige for offentligheden. Og det er naturligvis generelt alarmerende, at det er sådan i det ellers så åbne svenske samfund. Det lukker sig, når det gælder atomkraft. Den vigtige lære af denne episode er, at atomkraft ikke er sikker og aldrig bliver det. Det skaber enorme problemer, og det er oven i købet underminerende for demokratiet. Vi må sørge for at stoppe denne udvikling så hurtigt som muligt. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   - Hr. formand! Den 12. september har USA i otte år holdt de cubanske patrioter Antonio Guerrero, Fernando González, Gerardo Hernández, Ramón Labañino og René González uretmæssigt indespærret for handlinger, der udelukkende skulle hindre, at deres land udsættes for terroraktioner tilskyndet og gennemført af organisationer, der holder til i Miami.
Det skal erindres, at FN's arbejdsgruppe om disse fem cubanske borgere, der tilbageholdes i USA, har den opfattelse, at retsagen imod dem ikke var omgærdet af behørig objektivitet og upartiskhed, eftersom appelretten i Atlantas 11. kreds enstemmigt har omstødt kendelsen fra Miami. Disse otte år har været kendetegnet ved ulovlige forhold, uantagelig afstraffelse, pression og chikane samt overtrædelse af menneskerettighederne; USA's regering har således ikke tilladt besøg af René González' og Gerardo Hernández' hustruer.
Der må ske retfærdighed, og de grusomme og inhumane forhold bringes til ophør, ved at løslade de fem cubanske patrioter og ophæve domfældelsen af dem. 
Janusz Wojciechowski (UEN ).
   - Hr. formand! Gruppen Union for Nationernes Europa har anmodet om en mundtlig forespørgsel under forhandlingen om italienske arbejdslejre, i hvilke der også var polske statsborgere.
Punktet blev ikke medtaget, og jeg vil bede Dem om at medtage det på det næste plenarmøde. Sagen er utrolig vigtig. Der er tale om et groft tilfælde af slaveri. Folk er tilmed blevet dræbt i disse arbejdslejre midt i Europa. Noget tyder på, at det er et mere udbredt problem, der også berører andre medlemsstater. Vi har vedtaget hundredvis af beslutninger om menneskerettighedskrænkelser i forskellige lande i hele verden, og alligevel har vi her en alvorlig menneskerettighedskrænkelse i selve EU. Vi skal hurtigst muligt gøre noget ved dette emne.
Europa-Parlamentet bør opfordre medlemsstaterne til at tage fat på spørgsmålet om udenlandske arbejdstagere. Hr. formand! Jeg vil opfordre Dem og alle mine kolleger fra andre politiske grupper til at se nærmere på denne sag.
Thomas Wise (IND/DEM ).
   - Hr. formand! Det siges, at EU-projektets største ambition er at ødelægge nationalstaterne og pådutte dem uønskede og urealistiske føderale fantasier. Der findes et EU-program ved navn Interreg - der beskrives indgående i den britiske presse i dag - som kræver indførelse af "grænseoverskridende regioner". Disse regioner omfatter dele af Europa, der ikke engang er en del af EU. Den sydlige del af Norge er en sådan region; det nordlige Norge og Island er en anden. Måske er det en grund til, at Island har besluttet end ikke at overveje et EU-medlemskab i de næste mange år.
Jeg vil gerne spørge, hvem der har bedt bureaukraterne om at bruge tid på at overveje sådanne dumheder? De vil imidlertid blive bekymret over, at disse skøre folk er kommet på kant med loven om utilsigtede konsekvenser. De har fremskyndet den dag, hvor briterne siger farvel, for som Winston Churchill en gang sagde, så "vil vi ikke finde os i det".
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand! Først vil jeg gerne sige tillykke med det spanske landsholds verdensmesterskab i basketball. I må naturligvis ikke tro, at I vandt over os grækere. Vi lod jer vinde, fordi vi har bånd til jeres kongefamilie! Derfor forærede vi jer sejren!
De talte tidligere om illegal indvandring på De Kanariske Øer. Det er noget, vi oplever dagligt i Det Ægæiske Hav. Grænserne er ikke lagt fast på grund af relationerne til Tyrkiet, og derfor får vi hver eneste dag mange illegale besøgende til Grækenland.
Vi er et land med 10 millioner indbyggere, hvoraf de 2,5 millioner er illegale indvandrere. Hver fjerde indbygger i Grækenland er udenlandsk. Det er et meget højt tal! Vi er et land, der har underskud - det eneste europæiske land med underskud. Vi har den største arbejdsløshed, og 2,5 millioner mennesker lever under fattigdomsgrænsen.
Befri os fra denne byrde! Men ikke med politiforanstaltninger. Lad os så vidt muligt give de lande, som indvandrerne flygter fra, økonomisk støtte, så de kan blive i deres eget land. 
Ashley Mote (NI ).
   - Hr. formand! I de seneste par uger har vi været vidner til det triste syn af et tøvende EU - denne gang mens Libanon brændte. Langt om længe var der et latterligt tilbud om en fredsbevarende styrke på 200 mand fra Frankrig. Selv Bangladesh formåede at stille med flere - og hurtigere! Husker De tsunamien? USA havde 150 helikoptere og en krigsflåde undervejs i løbet af få timer, og EU holdt møder. Balkan: NATO var i området og løste konflikten, og EU holdt møder.
Denne grandiose og selvbestaltede overstatslige regering finansierer de folk, der stemte på Hamas-terrorister, og som nu truer de polske skibsværfter med lukning. Men De vil ikke gøre front mod Iran! Hvilken sommerferie!
James Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Her i sommer har jeg ladet mig orientere af folk fra industrien i min region. Da jeg mødte lederne af mælkeindustrien - repræsentanterne for de landbrugere, der producerer mælk i Nordirland - var jeg noget foruroliget over, at EU's nedskæring i eksportrestitutionerne for tørmælk og andre varer har presset den betaling, som landmændene i min region modtager, ned på et historisk lavt niveau. Hvis ikke der ændres på det, vil EU ærlig talt være skyld i, at malkekvægbrugere i min region bliver nødt til at dreje nøglen om. Det er helt uacceptabelt. 
Jeg vil bede Kommissionen om straks at gøre noget ved problemet, inden det er for sent. Det er ikke for sent at sammensætte en omstruktureringspakke for industrien. Det værste ved Europa er, at vi altid handler, når det er for sent. Hvis vi handler nu, kan vi handle i tide.
Justas Vincas Paleckis (PSE ).
   - Hr. formand! I midten af juli blev der i Belarus - staten midt i vores kontinent - afsagt en kendelse over Alexander Kozulin, der er leder af det belarussiske Socialdemokrati, der vovede at udfordre Alexander Lukasjenko ved præsidentvalget. Han blev idømt fem et halvt års fængsel. Landet, der har formandskabet for EU, har udsendt en erklæring på vegne af ikke blot de 25 medlemsstater men også 12 andre europæiske stater med en opfordring til en øjeblikkelig frigivelse af Alexander Kozulin og andre politiske fanger.
Jeg har netop talt med Irina, der er den fængslede mands kone. Hun sagde, at hun kun har lov til at se sin mand én gang om måneden, og at han lider under et forringet syn, et dårligt hjerte og en opblussende slidgigt.
Jeg mener bestemt, at Europa-Parlamentet efter sommerferien skal reagere på den første domfældelse i Belarus, der ikke byggede på en falsk kriminel handling men på en politisk forseelse - den såkaldte "opfordring til masseoptøjer". Jeg synes, at Parlamentets formand og de politiske grupper om muligt skal afgive en udtalelse. Regimet i Minsk forventer ikke skarpe reaktioner fra Europa i denne og lignende situationer. Det bør ikke være tilfældet.
Lívia Járóka (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne sige nogle få ord om Ján Slotas meddelelse om vedtagelsen af princippet om nultolerance over for romanibefolkningen, fordi jeg hele sommeren har tænkt over, hvor vigtigt det er for os alle endelig at tale om fornærmelserne mod romaerne.
Ján Slota forsvarede ustraffet og stadigt mere højrøstet sine antiungarske og antiroma synspunkter under forårets valgkamp i Slovakiet, hvilket vi ved flere lejligheder har gjort opmærksom på. Denne kendte nationalistiske partileder, der bevidst ansporer til antiroma synspunkter blandt den slovakiske befolkning med sine forfatningsstridige og fordomsfulde udtalelser, har allerede påbegyndt arbejdet som medlem af den slovakiske regering og som koalitionspartner. Lignende udtalelser under Meciars regering havde næsten uoprettelige konsekvenser for Slovakiets romanibefolkning.
I øjeblikket lever der skønsmæssigt 800.000 romaer i Slovakiet under meget vanskelige sociale og økonomiske forhold. Den vigtigste opgave for landet og regeringen er at gøre en ende på udstødelsen af romaerne. Det er imidlertid ikke lykkedes. Den aktuelle politiske atmosfære er oprigtigt skræmmende og usikker for romanibefolkningen og de andre minoriteter, der lever i Slovakiet, og som hver dag udsættes for direkte eller indirekte fordomme. Disse typiske udtalelser fra Ján Slota bør imidlertid under ingen omstændigheder tillades i noget demokrati.
Pál Schmitt (PPE-DE ).
   - Hr. formand! De sidste par uger har vores slovakiske venner berettet om en række aggressive handlinger og provokationer rettet mod folk fra mindretal bestående af ungarere og sigøjnere. Hændelserne omfattede fysiske angreb samt grove fornærmelser skrevet på bannere ved sportsbegivenheder. F.eks. blev en ung kvinde fra det ungarske mindretal brutalt banket, fordi hun talte i mobiltelefon på ungarsk. Disse forfærdelige handlinger har chokeret den slovakisk-ungarske offentlighed, da der ikke har fundet sådanne ugerninger sted i de seneste otte år. Disse foruroligende krænkelser af minoriteterne er helt i strid med EU's etik og principper, som Slovakiet lovede at leve op til, da det blev medlem af EU.
I EU er der ikke plads til handlinger, der truer minoriteternes fredelige sameksistens - og specielt ikke, hvis regeringer eller politikere ansporer til sådanne handlinger. Jeg vil opfordre til, at vi sammen træffer foranstaltninger til bekæmpelse af de ekstreme anti-minoritetsbemærkninger, der er fremsat af visse medlemmer af den slovakiske regering, så de ikke fremprovokerer flere aggressive hændelser. Hvis vi skal forblive loyale over for EU's principper og respektere individuelle og kollektive menneskerettigheder, skal vi handle øjeblikkeligt, inden grusomhederne fører til en tragedie.
Bogusław Liberadzki (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne et øjeblik vende tilbage til spørgsmålet om sæsonarbejdere i Italien. Snesevis af mennesker menes at være forsvundet. De er sandsynligvis døde.
Jeg vil gerne støtte hr. Wojciechowskis forslag. Jeg vil imidlertid også kraftigt understrege, at det italienske politi samarbejder med det polske politi. Dette samarbejde er betingelsesløst, da de to landes regeringer også samarbejder. Jeg er også enig med dem, der vil bede Kommissionen og medlemsstaternes regeringer om at kontrollere, om dette var et enkeltstående tilfælde. Hvis det var, så lad det være det sidste. Lad os være mere opmærksomme på spørgsmålet om midlertidigt arbejde og specielt sæsonbetonet arbejde i EU.
Jeg vil også ganske kort takke Dem for den positive reaktion på tanken om at give offentlig støtte til den polske skibsbygningsindustri, der har undergået gennemgribende reformer. Jeg vil også opfordre Kommissionen til at indtage en positiv holdning i denne sag.
Antolín Sánchez Presedo (PSE ).
   - Hr. formand! I weekenden opstod der brand i en fabrik beliggende i den galiciske by Caldas de Reis, der opbevarede kemiske produkter. Det betød, at der skete giftige udslip til Umia-floden. De galiciske myndigheder reagerede øjeblikkeligt og iværksatte katastrofeforanstaltninger med henblik på at kontrollere udslippet, sikre drikkevandsforsyningen til befolkningen i Salnés-området og beskytte flodmundingens naturrigdomme og skaldyrsbestand. I løbet af kort tid blev der gennemført effektive foranstaltninger i et fremragende samarbejdsklima mellem forvaltningerne.
Jeg vil gerne fra Europa-Parlamentet sende et budskab om solidaritet og støtte og anmode de ansvarlige fællesskabsmyndigheder om at følge processen og vurdere behovet for initiativer eller forslag til en fælles EU-beskyttelse over for disse risici. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand! Den 27. august blev sæsonens 14. formel 1-grand prix afholdt i Konstantinopel. Efter konkurrencen blev præmieuddelingen varetaget af den selvbestaltede "præsident" for pseudostaten, hr. Talat, ifølge de tyrkiske arrangører i egenskab af "præsident for Nordcyperns Tyrkiske Republik".
Ifølge reglerne for Det Internationale Automobilforbund er det kun statslederen, landets premierminister eller forbundets præsident, der kan stå for præmieuddelingen.
I dette tilfælde er der således tale om et politisk komplot fra den tyrkiske regerings side, eftersom hr. Talat ikke bestrider nogen af de tre poster. Selv hr. Yialtsintas, formanden for Istanbuls handelskammer, som arrangerede løbet, udtalte til pressen, at denne fremgangsmåde var valgt bevidst, fordi løbet var en fantastisk chance for at gøre et fremstød for hr. Talat.
Jeg vil derfor spørge, hr. formand, mine damer og herrer, hvor længe vi skal være tilskuere til de tyrkiske lederes ekstreme handlinger, hvor de både fornærmer vores intelligens og fornærmer værdier som retskaffenhed og gennemsigtighed, som EU arbejder for.
Véronique De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg er lidt forvirret. Vi er for øjeblikket i fuld gang med den kommunale valgkamp i Belgien, og jeg ser, at flere kommissærer deltager aktivt i denne kampagne. 
Jeg ved, at kommissærerne i den foregående valgperiode var underlagt tavshedspligt. Jeg ved ikke, om denne tavshedspligt fortsat gælder, eller om der findes en forordning om dette emne, og jeg ved derfor ikke, om jeg skal harmes over sådanne fremgangsmåder. 
Formanden.
   - Vi vil viderebringe Deres spørgsmål til Kommissionen. 
Glenys Kinnock (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne diskutere den forværrede situation i Darfur med Parlamentet. Der skabes alvorlige spændinger og trusler om en storstilet militær konfrontation, nu hvor tusindvis af sudanesiske soldater rykker ind i regionen med lastbiler, bomber og geværer. Vi står også over for en omfattende militær katastrofe, da den urokkelige sudanesiske junta hårdnakket nægter at acceptere de tropper, som FN's Sikkerhedsråd besluttede at udsende i New York i sidste uge. Vi står over for konkurrerende pres på budgettet, og jeg håber, at Europa-Parlamentet vil forblive trofast over for holdningen om, at Darfur fortsat skal være at finde blandt vores prioriteter på dette afgørende tidspunkt.
Jeg vil også bede Dem om at kontakte den højtstående repræsentant hr. Solana og anmode ham om hurtigt at få sudaneserne og Den Afrikanske Union til at udvide sidstnævntes mandat, indtil FN's styrke kan indsættes i dette tragiske område af Sudan.
Romana Jordan Cizelj (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Visse sårbare dele af verden tiltrækker mere opmærksomhed fra det internationale samfund end andre. Der er også i stigende grad forskellige enkeltpersoner med et udtalt humanitært kald, der forsøger at sætte fokus på verdens rædsler og uretfærdigheder.
En sådan enkeltperson er Tomo Križnar, der er borger i Republikken Slovenien og EU, og som rejste til Tchad og senere Sudan som særlig udsending for Republikken Sloveniens præsident. Han ønskede at hjælpe den sudanske befolkning og lindre den humanitære krise i Darfur. Under hans besøg i Sudan fulgte Tomo Križnar flygtningene i Darfur og fortalte verden om situationen i Sudan.
Den 19. juli i år tilbageholdt de sudanske myndigheder Tomo Križnar på grund af beskyldninger om spionage og ulovlig indrejse i landet. Han blev idømt to års fængsel, en bøde og deportation. Ifølge de seneste og endnu uofficielle rapporter er han blevet benådet. Dette opmuntrende resultat skyldes slovenske diplomaters indsats og engagement samt international støtte. Jeg vil rette en særlig tak til EU for dets medvirken til hans frigivelse. 
Trods det faktum, at Tomo Križnar er blevet benådet, vil jeg opfordre de europæiske politikere til fortsat at være opmærksomme på Darfur - i særdeleshed hvad angår menneskerettighedskrænkelser og den alvorlige humanitære krise i regionen.
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   - Hr. formand! I løbet af de seneste år har vi konstateret, at ødelæggelsen af skove på grund af brand, især i Sydeuropa, går stærkere og stærkere.
I Grækenland har vi haft omfattende skovbrande: På Halkidiki, som er måske det vigtigste og smukkeste turistområde i Grækenland, er omkring 6.000 ha skov brændt. Det har anrettet store skader på miljø, turisme og landbrug.
Det er nødvendigt, at der
- for det første gives erstatning til de ramte. Europa er staten, en solidarisk organisation, og vi må handle derefter,
- for det andet iværksættes øjeblikkelig beskyttelse mod faren for, at jorden vaskes væk,
- for det tredje iværksættes forebyggelse. Her må vi undersøge sagen til bunds for at finde ud af, hvordan vi kan plante træsorter, der ikke brænder så let som fyr.
- og for det fjerde må vi undersøge, hvordan vi stopper miljøforringelsen, da drivhuseffekten er årsagen til de øgede skovbrande. Vi har pligt til at beskytte både miljø og mennesker. 
Sophia in 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand! Hr. kommissionsformand Barroso taler ofte om et resultaternes Europa, men han synes udelukkende at henvise til økonomiske politikker. Jeg vil gerne bede Kommissionen om at udvise samme seriøsitet med hensyn til grundlæggende rettigheder. Jeg tænker specielt på en række hændelser, der fandt sted her i sommer, hvor homoseksuelle ønskede at gå ud i gaderne og demonstrere for homoseksuelles rettigheder. I en række tilfælde blev de homoseksuelles marcher forbudt, og myndighederne formåede ikke at beskytte deltagernes rettigheder. Der har været andre tilfælde af homofobi, der f.eks. har involveret den polske undervisningsminister.
Jeg er meget overrasket over at se, hvor tilbageholdende og spagfærdig Kommissionen er, når det drejer sig om sådanne hændelser, der er klare brud på de grundlæggende rettigheder.
Jeg vil gerne bede Kommissionen om at gøre brug af EU-traktatens artikel 7, der gør det muligt at indlede en undersøgelse af sådanne hændelser - jeg taler ikke engang om sanktioner - men jeg ser gerne, at der gennemføres en undersøgelse for at se, om disse ministre kan gøres ansvarlige for krænkelser af grundlæggende rettigheder. 
Monika Beňová (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer! Som repræsentant for Den Slovakiske Republik vil jeg gerne benytte lejligheden til at fordømme og undskylde for de nylige angreb på personer fra nationale mindretal. Samtidig vil jeg imidlertid gerne understrege, at regeringen for Den Slovakiske Republik gennemfører en grundig undersøgelse af de begivenheder, der har fundet sted i Den Slovakiske Republik. Indenrigsministeren har orienteret det relevante parlamentariske udvalg om udviklingen i disse undersøgelser, og jeg kan også forsikre Dem om, at Den Slovakiske Republiks regering i sin erklæring pointerer, at den vil overholde, støtte og fremme alle borgerlige rettigheder, herunder de nationale mindretals rettigheder.
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Krisen i Libanon har sat fokus på en ny situation i Mellemøsten. Iran har vist sig som en vigtig aktør, der støtter terroristerne i Irak, Libanon og Palæstina, forsyner dem med højteknologiske russiske våben og stræber efter at få egne masseødelæggelsesvåben. Drivkraften bag alt dette er fuldstændig uansvarlig. Tænk en gang på Stalin, der umiddelbart før angrebet på Polen sagde: "Vi har brug for en stor krig for at nå vores mål". Iran bevæger sig i samme retning uden så meget som at forklare noget som helst.
Nu sender vi styrker til Libanon, der ikke vil skride ind over for den aggressive Iran-Syrien-Hizbollah-akse, men som blot vil deltage i et spil, der iscenesættes af andre. Hvis vi er bange for at sige, at hverken Iran eller andre stater, der nægter at anerkende Israel, må deltage i disse styrker, så er vores opførsel umoden. Europa-Parlamentet skal vedtage en konceptuel beslutning.
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Ifølge en artikel i den græske presse har de seks største banker i Grækenland, som dækker over 80 % af det græske bankmarked, haft et nettooverskud på 1,6 milliarder euro i første halvår 2006.
Det er en stigning på 64 % i forhold til det samme halvår sidste år. Branchens enestående overskud skyldes bl.a. de høje renter inden for detailmarkedet for finansielle tjenesteydelser.
Da Kommissionen helt korrekt har defineret dette område som et målområde for EU's samlingspolitik, vil jeg gerne understrege - og dette er også henvendt til Den Europæiske Centralbank - at der må træffes konkrete, effektive foranstaltninger for at skabe større konvergens mellem detailrenterne i euroområdet. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ).
   - Hr. formand! Adskillige grupper i Europa-Parlamentet samt de socialdemokratiske grupper udtrykte deres bekymring over den koalition, der blev dannet i Slovakiet i sommer, og som omfattede en partileder, der i årevis har holdt hadefulde taler over for minoriteter. Desværre har deres frygt vist sig at være velbegrundet.
De hadefulde taler fra denne nationalistiske partileder slap ånden ud af flasken og opmuntrede de ekstreme nationalister, der allerede ved flere lejligheder har gennemført fysiske angreb på medlemmer af den ungarske minoritet. Det er første gang i det seneste årti, at sådanne angreb har fundet sted i Slovakiet. Desværre var premierminister Fico sen til at tage afstand fra alt dette, og han var bestemt ikke utvetydig, da han gjorde det. Jeg er sikker på, at den slovakiske premierminister langsomt er ved at indse, at EU ikke vil tolerere, at nogen regering leger med nationalismens ild. Man skulle straks have slukket nationalismens ulmende ild i Slovakiet. Premierministeren tager fejl, hvis han drager mindretallets repræsentanter til ansvar herfor. Det er usandsynligt, at Martin Schulz, Poul Nyrup Rasmussen, Hans-Gert Poettering eller Elmar Brok i sidste uge talte for at ophidse den ungarske koalition.
Europas værdier tillader ikke nationalisme. Det er ikke i nogens interesse at isolere Slovakiet, men det er vores alle sammens pligt at overvinde nationalisme og racisme.
Árpád Duka-Zólyomi (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Der har været spændinger med den nye regering i Slovakiet i forbindelse med en situation, der krænkede EU's værdier. Der har været tilfælde af fysisk vold og åbenlys racistisk graffiti, blot fordi nogen talte ungarsk, fordi de tilhørte en anden nationalitet. 
Premierminister Robert Fico var sen til at reagere, og han tog ikke passende afstand fra den fremmedfjendtlige optræden og de antiungarske angreb. Han reagerede faktisk på en overraskende måde. Han laver angreb og afsiger politiske domme, og han leder efter en syndebuk. Han har rigtig nok fundet en i den legitime repræsentant for Slovakiets ungarske vælgere, Det Ungarske Koalitionsparti (SMK). Hvorfor sker alt dette? Vores frygt er gjort til virkelighed. Den afgørende fejl fandt sted, da et ekstremistisk og overvejende antiungarsk parti blev medlem af regeringen. Det åbnede sluserne, og intimidation har vundet troværdighed.
Hvad kan vi lære af denne situation? EU-institutionerne skal være mere opmærksomme på aktuelle begivenheder i medlemsstaterne, og om nødvendigt skal de reagere og handle øjeblikkeligt for at tage uorden og lovløshed i opløbet.
Αdamos Αdamou (GUE/NGL ).
   - Hr. formand! jeg vil gerne fordømme anholdelsen af tre journalister fra tre forskellige tv-kanaler på Cypern, der er arresteret af de besættelsestropper, der holder 40 % af Republikken Cypern besat.
Jeg vil også på vegne af massemedierne og journalistverdenen udtrykke vrede over de tyrkiske besættelsestroppers og besættelsesstyrets egenmægtige og uforskammede adfærd over for mediefolk.
I Europa-Parlamentet bør vi i lighed med FN og de internationale og europæiske organisationer, der forsvarer pressefriheden og individets rettigheder, stille krav og målrettet arbejde for, at besættelsestroppernes og besættelsesstyrets egenmægtige adfærd bringes til ophør, og for en effektiv beskyttelse af journalisters opgaver, arbejde og rettigheder.
Det skal i forbifarten nævnes, at journalisterne har været stillet for pseudodomstole, hvor de blev idømt bøder, som de tyrkisk-cypriotiske presseorganisationer har betalt for dem. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Det er nyttigt at møde vores vælgere i sommerferien, og i to en halv time i fredags hørte jeg om de irske malkekvægholderes forfatning som følge af Kommissionens og Rådets alt for strenge gennemførelse af reformen af den fælles landbrugspolitik. Implikationerne heraf er meget traumatiske, fordi indkomsterne vil falde trods den tilbudte kompensation. Det er hverken praktisk eller muligt at bede landmændene om at hæve deres fordelingsnøgle for at udligne denne forskel.
Jeg opfordrer Europa-Parlamentet til at pointere over for Kommissionen og Rådet, at der muligvis er tale om småpenge i budgetsammenhæng, men at det handler om mennesker og familier, og at deres handlinger har en meget alvorlig indvirkning på disse mennesker. Det er en sag, som jeg vil tage op direkte med Landbrugsudvalget.
Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at det er hårde tider for landmændene. Kommissionen handler alt for strengt, og det er utroligt vigtigt, at vi holder øje med budgettet for 2007.
Marianne Mikko (PSE ).
   - Hr. formand! For 10 dage siden fejrede de finske socialdemokrater 100-året for fuld stemmeret til kvinder. Finland var det første land i verden, hvor alle kvinder både havde ret til at stemme og blive valgt. 100 år senere er over en tredjedel af parlamentsmedlemmerne kvinder, og kvinderne tegner sig for 40 % af ministerposterne. I mange andre europæiske lande er situationen imidlertid ikke særlig god. I Estland f.eks. - hvor kvinder fik fuld stemmeret i 1918 - er det fortsat kun en femtedel af parlamentsmedlemmerne, der er kvinder, og kvinder har kun hver syvende ministerpost, dvs. 14 %. En af grundene til denne ulighed er det faktum, at vælgerne ikke kan finde egnede kvindelige kandidater på stemmelisterne. På listerne over kandidater er der fortsat kun en eller to kvinder blandt de første 10 navne. Jeg opfordrer mine kolleger i hele Europa til at sikre, at der i deres hjemlande findes lige mange kvinder og mænd blandt kandidaterne til parlamenterne. Det vil være et virkeligt demokratisk valg. Og man behøver ikke frygte, at kvinder ikke vil stemme på andre kvinder. Det er på tide, at vi dropper den dumme myte.
Richard Corbett (PSE ).
   - Hr. formand! Den latterlige historie i den britiske presse, som hr. Wise omtalte tidligere, stammer faktisk fra en skandaløs pressemeddelelse, der blev udsendt af næstformanden for det britiske Konservative parti, hr. Eric Pickles. Det er interessant at se, at UKIP og det Konservative parti arbejder hånd i hånd.
I pressemeddelelsen står der faktisk, at "EU planlægger at slette Storbritannien af landkortet". Det påstås endvidere, at Storbritannien skal opdeles i en række tværnationale regioner, og at landet ikke længere vil eksistere. Hvis man ser på referencerne, viser det sig, at den såkaldte sammensværgelse blot er de gamle Interreg-regioner - det regionale samarbejde mellem forskellige regioner med omtrent samme problemer som f.eks. de atlantiske regioner. Hvis de så et geologisk kort over Europa, ville de sandsynligvis påstå, at Skotland er ved at blive slået sammen med Østrig, fordi begge lande har granit, eller at de forskellige kalkstensområder er ved at blive slået sammen til tværnationale regioner.
Beklageligvis har det britiske Konservative parti, der forsøger at fremstille sig selv som et seriøst parti, vist sit sande jeg med denne pressemeddelelse. Ingen kan længere tage dette parti seriøst.
Manuel Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand! De har i Deres tale henvist til et af sommerens problemer, nemlig den massive ankomst af indvandrere til Lampedusa og De Kanariske Øer. Vi taler om titusindvis af personer.
I denne henseende har EU besluttet at handle ved hjælp af Frontex og samarbejde mellem regeringerne, men beklageligvis ser det ud til, at dette ikke har givet resultater. I stedet for at antallet af indvandrere er faldet efter EU's handling, er indvandringen i dag steget, og problemerne er ikke blevet løst. Det betyder, at EU i dag ikke anvender de nødvendige midler, og vi mener derfor, at EU burde forøge sin indsats for at sikre, at denne ulovlige indvandring ophører på grund af dens følger for såvel EU selv som på grund af de berørte afrikaneres skæbne. 
Marios Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand! For nylig intensiverede den tyrkiske hær, der besætter den nordlige del af Cypern, sine angreb på pressefriheden. I de seneste to måneder er tre tv-hold af græsk-cypriotiske journalister blevet arresteret, tilbageholdt i adskillige dage under barbariske fængselsforhold og indbragt for en tyrkisk militærdomstol med beskyldninger om at have filmet i et påstået militærområde. Den tyrkiske hær betragter egenrådigt den besatte by Famagusta som et sådant område.
Ved den summariske procedure blev journalisterne erklæret skyldige og idømt store bøder. I en prisværdig solidaritetsgestus blev bøderne betalt af tyrkisk-cypriotiske journalister, der udsættes for en lignende behandling af den tyrkiske hær. Jeg vil opfordre Dem som formand for Europa-Parlamentet til over for den tyrkiske regering at udtrykke Deres dybe bekymring over samt stærke fordømmelse af disse arrestationer, der er et groft forsøg på i betydelig grad at indskrænke ytringsfriheden i en EU-medlemsstat.
Simon Busuttil (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Som De ganske rigtigt sagde i starten, er strømmen af immigranter mod de europæiske kyster fortsat hen over sommeren, og hundredvis af immigranter har mistet livet uden nogensinde at nå frem. Mens EU har indsat overvågningspatruljer i havet nær De Kanariske Øer, venter vi fortsat på at få indsat de lovede patruljer i Middelhavet. Libyen har hidtil været skeptisk over for disse patruljer, men i dag hørte vi nyheden om, at landet er villig til at genoverveje sin holdning, hvis EU hjælper med at bevogte Libyens sydlige grænser. Det er en positiv udvikling, som forhåbentlig hurtigst muligt vil føre til indsættelsen af sådanne patruljer samt påbegyndelsen af en kamp mod organiseret kriminalitet. Den organiserede kriminalitet udnytter immigranterne og giver alvorlige problemer for de lande, der er berørt af ulovlig immigration.
Milan Gaľa (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Ligesom mange af mine kolleger flyver jeg hver uge, og jeg vil derfor takke det britiske politi og efterretningsvæsen, der i samarbejde med andre landes efterretningsvæsener afslørede et forsøg på et terrorangreb mod transatlantiske flyvninger i starten af august.
Disse terrorangreb ville have haft katastrofale konsekvenser for hundredvis eller måske tusindvis af menneskers liv. Opdagelsen var chokerende og gav besvær for andre passagerer, hvis flyafgange blev aflyst af sikkerhedsmæssige årsager. Jeg vil også takke passagererne og lufthavnspersonalet for deres samarbejde og disciplinerede opførsel i den efterfølgende situation.
Jeg tror, at alle i sidste ende forstår og er taknemmelige for denne opdagelse og for det faktum, at politiet efterfølgende arresterede og nu retsforfølger de mistænkte. Det giver os en vis følelse af sikkerhed i fremtiden - en sikkerhed der blev rystet den 11. september 2001, og som fortsat er rystet den dag i dag.
Μarie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Den 8. september er den internationale dag for læsefærdighed. Vores tanker går til behovet for at sikre, at der ikke findes unge i tredjelande, som ikke kan skrive og læse deres modersmål.
EU deltager med sin udviklingsbistand i den globale indsats for at udrydde analfabetisme. Der er imidlertid også en intern analfabetisme. Gennem koordineringen af deres indsats hjælper medlemsstaterne og de europæiske organer på uddannelsesområdet, som hører under medlemsstaternes kompetence.
Vi må dog ikke undervurdere værdien af, at børn af vandrende europæiske arbejdstagere bevarer deres sproglige og kulturelle identitet. Ligesom det er nødvendigt med europæiske skoler, der hele tiden forbedres, for børn af ansatte i de europæiske institutioner, er det også nødvendigt for de øvrige indvandrere i EU, at der gøres en koordineret omhyggelig indsats og fastlægges forpligtelser, så man bevarer deres sproglige og kulturelle identitet.
Ny teknologi og fjernuddannelse er en hjælp, og den europæiske indikator for sprogkundskaber bør ikke begrænses til fem sprog, men omfatte alle de officielle europæiske sprog. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Hr. formand! I august forlod François Lamoureux os alt for tidligt, 59 år gammel. Jeg lærte ham at kende som generaldirektør for transport og energi. Hans dør stod altid åben, han var altid interesseret i at lytte, rådgive og give sin mening til kende. Hans skarphed og intelligens, hans professionelle stringens og krav, hans dybfølte konsekvens, ja, selv hans uforskammethed hørte til skarpeste. Et af de bedste eksempler på et europæisk offentligt virke og kald, der byggede på en føderalistisk, europasindet og helt igennem progressiv overbevisning, har forladt os.
Det er hans fortjeneste, at Delors' hvidbog blev en realitet i form af de transeuropæiske net, og ironisk nok også åbningen af jernbanesektoren på den bedst mulige måde, Galileo-programmet, motorveje til søs og det nuværende logistikprogram. Han fik desværre ikke tid til at udforme og iværksætte en europæisk energipolitik. Den vi får, bliver ikke den samme.
Jeg ønsker at hylde ham nu, netop på det tidspunkt, hvor vi kommer til at savne ham allermest. Jeg er sikker på, at han ville smile bag sine brilleglas, hvis han vidste, hvilken polemik og europasindet revision hans fravær giver anledning til.
Til hans hyldest synes jeg, at vi bør fortsætte vores indsats for mere fremgang og mere Europa, for et Europa, der reelt tjener almenhedens interesse.
Formanden.
   - Hermed er dette punkt afsluttet. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Karin Riis-Jørgensen for Økonomi- og Valutaudvalget om forslag til Rådets direktiv om afgifter på personbiler (KOM(2005)0261 - C6-0272/2005 - 2005/0130(CNS)) (A6-0240/2006). 
László Kovács,
   Fru formand, ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, jeg er glad for på vegne af Kommissionen at kunne præsentere Dem for forslaget om afgifter på personbiler. Når det bliver vedtaget, vil det have direkte betydning for de ca. 15 millioner nye personbiler, der hvert år indregistreres i EU, samt i et vist omfang for de mere end 200 millioner brugte personbiler, der cirkulerer på Fællesskabets veje.
Forslaget er udarbejdet med henblik på at gavne det indre marked, borgerne, bilindustrien og miljøet. For det første indeholder forslaget en række foranstaltninger, der skal træffes på fællesskabsplan for at forbedre det indre markeds funktion, primært gennem en afskaffelse af registreringsafgifterne, der i øjeblikket giver unødvendige omkostninger og administrative byrder, manglende gennemsigtighed og juridisk usikkerhed for borgerne.
De foreslåede fællesskabsforanstaltninger skal endvidere forhindre dobbeltbetaling af afgifter på personbiler, når en bil, der er indregistreret i én medlemsstat, eksporteres eller flyttes permanent til indregistrering i en anden medlemsstat. Registreringsafgifter er også ensbetydende med høje omkostninger og reduceret konkurrenceevne for bilindustrien, og de resulterer i en fragmentering af bilmarkedet.
Forslaget fremmer også bæredygtighed ved gennemførelse af afgiftsmæssige foranstaltninger for nedbringelse af carbondioxidemissioner fra personbiler, da det skaber et mere direkte forhold mellem beskatningsniveauer og kuldioxidudledninger.
Det er vigtigt at nævne, at anvendelsen af den foreslåede foranstaltning ikke har budgetmæssige virkninger. Den gradvise afskaffelse af registreringsafgiften til fordel for en årlig vægtafgift giver hverken indtægtstab for de nationale budgetter eller øger borgernes samlede afgiftsbyrde.
Forslaget har en minimalistisk tilgang til bilbeskatning, og det berører kun de spørgsmål, der bedst håndteres på fællesskabsniveau. Det forsøger kun at indføre princippet om og strukturen for afgifter på personbiler. Det forsøger ikke at harmonisere afgiftssatserne, der fortsat er medlemsstaternes ansvar. Det indfører ikke nye bilskatter men afskaffer gradvist registreringsafgiften i de 16 medlemsstater, der i øjeblikket anvender disse, og erstatter dem gradvist med en årlig vægtafgift.
Forslaget er indtil videre kun blevet diskuteret én gang i Rådet, og der har været blandede reaktioner fra medlemsstaterne. En stærk opbakning fra Europa-Parlamentet kan bevare momentumet og hjælpe Rådet med at træffe en enstemmig afgørelse. Jeg vil gerne understrege, at de foreslåede foranstaltninger vil gøre afgifterne på personbiler mere borger-, bilindustri- og miljøvenlige.
Jan Marinus Wiersma (PSE ),
   Fru formand! Jeg synes, det er et vigtigt emne, vi drøfter i dag. En betydelig del af de CO2-emissioner, som vi alle sammen udleder i luften, kommer fra bilernes udstødningsrør. Vejtransport tegner sig for omkring 25 % af de europæiske CO2-emissioner, og halvdelen deraf stammer fra personbiler. En formindskelse af CO2-emissionerne fra bilerne kan derfor yde et vigtigt bidrag til Kyoto-målsætningerne, som EU har forpligtet sig til.
Så sent som sidste år gjorde Europa-Parlamentet i sin betænkning om klimaændringer opmærksom på, at det er nødvendigt stærkt at forbedre energieffektiviteten i transportsektoren. Desuden er teknologisk innovation meget vigtig, for at vi kan nå vores klimamålsætninger. Skatte- og afgiftsmæssige foranstaltninger kan her være særdeles effektive. Ved at differentiere skatter og afgifter på grundlag af indvirkningen på miljøet kan vi modvirke skadelige metoder, fremme energibesparelser og opmuntre til teknologisk innovation. Vi støtter derfor Kommissionens forslag om at differentiere den årlige vejafgift i forhold til, hvor meget CO2, der udledes. Dermed beregnes en del af de årlige vejafgifter på grundlag af den mængde CO2, som bilen udstøder pr. kilometer.
For en bil, som anvender brændstoffet mere energieffektivt, og som udleder mindre CO2, betaler man mindre. Desuden vil vi i Parlamentet gerne have, at man også ser på andre stoffer såsom nitrogenoxid og sodpartikler. Det er dog vigtigt, at vi anvender et progressivt beregningsgrundlag. Det betyder, at tungere motorer, som bruger mere brændstof og bidrager mere til klimaændringer, pålægges større afgifter. På den måde er der ingen høje barrierer for at køre i beskedne modeller, mens der skal betales en pris for at køre rundt i de dyreste og største biler, som forårsager størst miljøskade. Vi støtter ikke De Grønnes forslag om at fremskynde ikrafttrædelsen. Medlemsstater skal efter vores opfattelse have tid til at forberede sig ordentligt.
Den anden og sandsynligvis mest omstridte del af forslaget er sideløbende med differentieringen af køretøjsafgiften at afskaffe registreringsafgiften på nye biler. Mens dette efter Kommissionens opfattelse løser nogle problemer på det indre marked, vil det efter dens mening også fremskynde fornyelsen af vognparken, således at gamle og miljøfjendtlige biler hurtigt udskiftes med nye og rene biler.
I min gruppe er der i øvrigt delte meninger herom, og jeg må som ordfører for Transportudvalget sige, at jeg selv har stillet et forslag, som imidlertid ikke opnåede flertal, om ikke at afskaffe denne registreringsafgift. Når jeg ser på erfaringerne i Nederlandene, tror jeg, at også denne registreringsafgift kan bruges til at fremme anvendelsen af miljøvenlige biler. I Nederlandene pålægges disse biler f.eks. ikke længere afgifter, og det har ført til et enormt incitament til at købe den slags biler. Min gruppe vil derfor stemme forskelligt, hvad dette angår, men det er vigtigt, at kommissæren ved, at der kan være delte meninger herom.
Endelig sagde kommissæren noget om Rådet og blandede reaktioner. Jeg ønsker ham held og lykke, for dette er til dels en vigtig diskussion, men vi ved også, at det er en diskussion, som er god i Parlamentet. I Rådet vil et sådant forslag dog sandsynligvis hurtigt støde på veto i en af medlemsstaterne, som absolut ikke vil tale om skatte- og afgiftspolitik på EU-plan. Jeg håber imidlertid, det lykkes kommissæren at opnå et principielt gennembrud på dette punkt. Held og lykke. 
Werner Langen,
   Fru formand! Jeg ville faktisk gerne sige tak til ordføreren, men hun er endnu ikke til stede, så det må jeg vende tilbage til. Hun har fremlagt et godt udkast til betænkning. Vi har haft nogle kontroversielle afstemninger om det på nogle punkter. Med hensyn til et af punkterne - nemlig artikel 4 - er der en modsigelse, der stammer fra den betænkning, som er vedtaget af Økonomi- og Valutaudvalget. Dér har vi nemlig vedtaget to forskellige udgaver, der udelukker hinanden, og derfor vil vores gruppe gerne understrege endnu en gang, at vi ønsker at henholde os strengt proportionalt til CO2-emissionen i forbindelse med det kommende beskatningsgrundlag for personbiler.
Som hr. Wiersma sagde tidligere, er engergieffektivitet naturligvis også vigtigt. Men hvis man vil regulere alle ting, der kan reguleres, med afgiftspolitik, går det galt i sidste ende. Vores mål er helt klart. Vi ønsker at holde os strengt proportionalt til CO2-emissionen, uafhængigt af den anvendte teknologi, uafhængigt af forbrug og uafhængigt af bilens størrelse, dvs. vi er helt miljøorienterede. Hvis man ønsker at bruge dette instrument til f.eks. at indlede en aktion mod større biler, er det være forfejlet, for det er de større modeller, de dyreste biler, der repræsenterer den teknologiske udvikling inden for bilindustrien. Det er her, der først bliver truffet vigtige sikkerhedsforanstaltninger og taget miljøhensyn, fordi det er nemmere at udvikle ny teknologi i disse dyrere biler.
Lad os derfor ikke rakke de større biler ned, men derimod holde os nøje til vores fælles mål om at opnå 120 mg pr. kilometer inden 2010. Projektet er vanskeligt nok i sig selv. Det kræver, at der gøres store bestræbelser i visse medlemslande, navnlig de nye medlemslande, fordi bilparken dér er ældre end EU-gennemsnittet. Vi har brug for en vis fleksibilitet, så det fælles mål om en fornyelse af bilparken ikke fører til diskrimination i det indre marked. Derfor mener vi også - og det er også dokumenteret i en beslutning fra udvalget - at Kommissionen skal fremlægge en undersøgelse inden 31. december 2006 om, hvilken vægtning af mulige andre faktorer end CO2 der overhovedet kan komme på tale med henblik på at skabe en udligning.
Vi ønsker dog ikke at nedbringe CO2-emissionerne ved at inddrage alle mulige udledninger af forurenende stoffer, der allerede finder sted. Det er her, grupperne er uenige. Jeg tror dog, vi kan nå til enighed. Vi har stillet et ændringsforslag, nemlig ændringsforslag 40, ifølge hvilket medlemsstaterne skal have mulighed for at behandle veteranbiler, der har været registreret i mindst 20 år, særskilt. Disse veteranbiler har som regel en relativt stor udledning af forurenende stoffer, fordi de er baseret på en gammel teknologi. Antallet af veteranbiler på det samlede marked er så lille, at vi kan håndtere dem på den måde, som det i øvrigt allerede gøres i flere medlemsstater.
Hvad angår registreringsafgiften, mener jeg, at den bør bortfalde efter visse overgangsfrister. Den udgør nemlig en hindring i det indre marked. Derfor bør vi blive enige om at lade registreringsafgiften udløbe således, at der tages hensyn til de enkelte medlemsstaters skatteinteresser og samtidig skabes mulighed for en ordentlig overgang.
Til sidst vil jeg gerne ønske Dem held og lykke, hr. kommissær. Jeg ved, hvor vanskeligt et område europæisk skattepolitik er. Harmoniseringen støder på problemer overalt. Der er mange områder, hvor vi stort set ikke er kommet nogen vegne, og så længe vi har enstemmighedsprincippet, bliver det vanskeligt at opnå virkelig brugbare fremskridt. Ud fra den betragtning giver vi vores støtte til betænkningen og til Dem i Deres vanskelige arbejde som skattekommissær.
Κaterina Batzeli,
   Fru formand! Det må først understreges, at Kommissionens forslag om afgifter på personbiler vedrører en sektor, som ikke hører under Kommissionens enebeføjelser, da dens forslag hovedsagelig drejer sig om indførelsen af et nyt afgiftssystem i forbindelse med køb og vedligeholdelse af biler.
Derfor bør det forslag, som Europa-Parlamentet har udarbejdet, og som indgår i ordførerens betænkning, dels tage sigte på at nå til enighed om færdiggørelsen af det indre marked dels sørge for afgiftsmæssig konvergens, hvad angår personbiler.
Principielt må der ikke herske tvivl - i hvert fald ikke fra Den Socialdemokratiske Gruppes side - om, at beskatningen gradvist bør kædes sammen med beskyttelse af miljøet og miljøforbedring i overensstemmelse med Kyoto-protokollen.
For at dette princip kan blive bredt accepteret og anvendes i bredere målestok i medlemsstaterne, bør der imidlertid sikres nogle betingelser, som også nævnes i ordførerens betænkning.
For det første kan tabet af afgiftsindtægter som følge af afskaffelse af registreringsafgiften, hvis medlemsstaten vælger dette, udlignes af en tilsvarende stigning i indtægterne fra de årlige vægtafgifter gennem en nænsom, gradvis justering over 10 år. Kommissionen foreslår fem år til en gradvis afskaffelse, Europa-Parlamentet foreslår 10 år.
For det andet bør man acceptere forslaget om at indføre en ordning med tilbagebetaling af registrerings- og vægtafgift, såfremt køretøjet eksporteres eller definitivt flyttes til en anden medlemsstat.
For det tredje bør man for fremtiden undgå et kringlet afgiftssystem for personbiler, så vi når det harmoniseringsmål, der er en del af den overordnede tankegang bag dette direktiv.
Det betyder, at den justering af vægtafgiften på grundlag af carbondioxidudledningen, som sker fra og med 2008, bør undersøges af Kommissionen, og at bilindustrien skal have mulighed for at tilpasse sig.
Forbrugerne må ikke bebyrdes af den høje vægtafgift på grund af høj forurening. Udgifterne til tilpasningen bør bæres af bilindustrien i forbindelse med deres tilpasning, og forbrugerorganisationerne bør være aktive, når det drejer sig om gennemsigtig gennemførelse af direktivet. 
Marian Harkin,
   Fru formand, jeg vil gerne takke Dem for muligheden for at sige et par ord om dette forslag til Rådets direktiv om afgifter på personbiler. I ordførerens fravær vil jeg lykønske hende med en udmærket betænkning, der efter min mening er et meget betydeligt bidrag til debatten.
Jeg er personligt enig i, at beskatning er de enkelte medlemsstaters ansvar. Dette forslag vil imidlertid forbedre det indre markeds funktion og på afgørende vis fremme vores målsætning om at reducere kuldioxidemissionerne uden at kompromittere noget lands mulighed for at opkræve egne afgifter. Irland har en af Europas højeste registreringsafgifter for motorkøretøjer, hvor næsten 10 % af den samlede beskatning stammer fra bilisterne. I fjor oversteg Irlands registreringsafgifter for motorkøretøjer alene 1,5 milliarder euro, hvilket var en stigning på over 20 % i forhold til året før, så det er næppe den store overraskelse, at Irland ikke vil støtte dette forslag. Men det er et kortsigtet synspunkt, og vi skal se på de mere vidtgående virkninger.
Jeg mener, at registreringsafgifter for motorkøretøjer er en ufri markedsmekanisme og en af årsagerne til, at EU's marked for personbiler ikke har fungeret godt. Forbrugerne i ni medlemsstater inklusive Irland er blevet straffet af en foranstaltning, der har reduceret deres købevalg. Kommissionens forslag er fornuftigt - specielt ud fra et miljømæssigt perspektiv - da de opkrævede afgifter fra bilisterne kædes sammen med køretøjernes kuldioxidemissioner. Jeg er enig i forslaget i betænkningen om, at andre forurenende stoffer skal være en del af ligningen, selv om det kan være vanskeligt at medtage denne foranstaltning til at begynde med.
Jeg mener endvidere, at det er en udmærket idé, at tilskynde medlemsstaterne til at anvende afgiftsmæssige incitamenter for personbiler for at fremme markedsføringen af personbiler og køretøjer, der opfylder kravene om energibesparelser og energieffektivitet. Når regeringerne opstiller mål for nedbringelse af kuldioxidemissioner, har de et ansvar for at indføre mekanismer og strukturer, der vil gøre det lettere at nå dette mål. Kommissionens forslag er udmærket, og jeg støtter det fuldt ud.
Satu Hassi,
   Fru formand! Spørgsmålet er, om vi ønsker at finde et effektivt middel til beskyttelse af verdens klima og menneskehedens fremtid.
Når man afbrænder et kilo benzin eller diesel, skaber man mere end tre kilo kuldioxidemissioner. Kuldioxidemissioner fra trafikken er steget med næsten en tredjedel siden 1990. Det udvisker fuldstændigt effekten af en stor del af reduktionen af emissioner i andre sektorer. Alene fra 2003 til 2004 steg emissionerne i Europa så meget, at det svarede til, at 3 millioner mennesker kørte deres køretøjer hele vejen rundt om jorden.
Den europæiske bilindustri kommer ikke til at opnå de lovede emissionsreduktioner for biler i 2008. Det er derfor vigtigt at øge incitamenterne for køretøjer, der producerer færre emissioner. Kommissionens forslag er ikke den bedst mulige løsning i den henseende. Medlemsstaternes beskatning af køretøjer varierer meget. En afskaffelse af registreringsafgiften i alle lande vil ikke gøre tingene bedre for miljøet. Undersøgelser i Nederlandene viser, at den mest effektive metode til at få forbrugerne til at vælge køretøjer, der producerer færre emissioner på, er indførelsen af en differentieret registreringsafgift baseret på kuldioxidemissioner, sådan som man f.eks. kender det fra Danmark. I Finland straffer bilafgifterne derimod de personer, der køber køretøjer, der producerer færre emissioner.
Hvis ændringer i beskatningen skal afstedkomme en reduktion i emissionerne, er det vigtigt at forpligte medlemsstaterne til at sørge for, at ændringer i det nationale skattesystem repræsenterer et fremskridt for miljøet. Hvis registreringsafgiften erstattes af en årlig vægtafgift, skal den have mere end en blot forholdsvis forbindelse med kuldioxidemissioner. Der skal også tages højde for andre emissionsformer end kuldioxidemissioner. Endvidere skal afgiften også gælde for SUV'er - dvs. N1-køretøjer.
Alt i alt vil det bedste resultat være et, hvor man om muligt kombinerer en differentieret emissionsbaseret registreringsafgift med en årlig vægtafgift. Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance mener også, at det er muligt. Eksporten af køretøjer fra et land til et andet og de dermed forbundne skattemæssige løsninger kunne håndteres på en anden måde gennem et kompensationssystem.
Erik Meijer,
   Fru formand! Antallet af biler er i de forløbne årtier steget foruroligende, mens brugen af sporvogn, tog, metro og bus sakker bagud i forhold til væksten i mobiliteten. Følgen er, at parkeringspladser og veje lægger et enormt beslag på natur og landskab, hvortil kommer støjgener, luftforurening og manglende trafiksikkerhed. Nu hvor bilen er det mest anvendte transportmiddel, og hvor vejinfrastrukturen er blevet meget omfangsrig, kompliceret og kostbar, kommer vi ikke uden om spørgsmålet om, hvem der skal betale det.
I mellemtiden tager adskillige medlemsstater, når det gælder afgifter på personbiler, i højere grad hensyn til den forurening, som disse forårsager. Desværre er direktivforslaget svagt, fordi det ser ud, som om der især stræbes efter andre mål. Uden at dette bidrager til mindre forurening, forsøger man samtidig at harmonisere skatter og afgifter i medlemsstaterne og give bilmarkedet nye vækstchancer ved en prisnedsættelse fra 2016.
Ifølge direktivforslaget, som gradvist og delvist vil tage hensyn til bilers emissioner, når det gælder motorkøretøjsafgifterne, bør en fjerdedel af afgifterne være baseret på CO2-emissionerne ved udgangen af 2008 og halvdelen i 2010, men hvorfor stopper vi allerede ved halvdelen? Hvorfor har Kommissionen ikke selv med det samme foreslået, at emissionerne af NOx og sodpartikler ligesom bilens brændstofeffektivitet skal bruges som grundlag for motorkøretøjsafgifterne i stedet for at afvente ændringsforslag? Hvorfor har Kommissionen i de seneste 10 år ikke støttet Greenpeace Tysklands initiativ til at udvikle en bil, som bruger halvt så meget benzin? I stedet vil Kommissionen gradvist afskaffe registreringsafgiften på biler i hele EU og dermed gøre bilen billigere i 16 medlemsstater.
Indtil nu er afgifter og forskellene mellem dem faldet ind under national autonomi og nationale vurderinger. Hvis Unionen går videre end til bekæmpelse af skattely og andre former for omfattende skattesnyd, overskrider den sine beføjelser. Målet skal være, at skadelige emissioner reduceres i stedet for, at bilindustrien, også efter at markedet er mættet, forsynes med kunder, som hvert år ønsker at købe den allernyeste bilmodel. Min gruppe afviser et forbud mod registreringsafgifter.
I mellemtiden er emissionerne fra biltrafikken steget med 30 % i de forløbne 10 år, til trods for Kyoto-protokollen og til trods for tekniske forbedringer. Stigningen i antallet af biler og antallet af kilometer, der i gennemsnit køres med dem, ophæver rigeligt de teknologiske fordele. Derfor mener min gruppe, at det halve arbejde ikke længere er nogen løsning. Efter vores opfattelse skal beskatningen af biler ikke kun for 50 %'s vedkommende baseres på deres CO2-emissioner, men helt og holdent på den forurening, de forårsager. Det kan nemmest gøres ved at omlægge motorkøretøjsafgiften til en brændstofafgift, som baseres på emissionerne. På den måde er det luftforurenerne, der betaler, og ikke bilejerne.
Nye biler skal opfylde strenge krav, hvad angår brændstofeffektiviteten, og for dieselbiler skal sodfiltre hurtigt gøres obligatoriske. Desuden skal antallet af kørte bilkilometer reduceres, og det kan kun ske gennem en stærk, sund og betalbar offentlig transport. Besparelser og privatisering i denne sektor med støtte fra EU har hidtil ført til det modsatte. 
Roberts Zīle,
   Fru formand! Først vil jeg gerne lykønske den fraværende ordfører og sige, at jeg tilslutter mig hendes holdning. Det kommer måske ikke som nogen overraskelse, at EU's medlemsstater har meget forskellige beskatningssystemer for personbiler, men jeg er overrasket over regeringernes argumenter for, at dette system ikke skal ændres og gradvist harmoniseres på EU-plan. Der er alle mulige slags argumenter såsom beskatning, administration og subsidiaritet, men sammenfattende handler det om det argument, som jeg fandt i mit eget lands udkast til en holdning. Der står der "hvis ikke det er i stykker, hvorfor så reparere det?". Jeg har altid været fortaler for subsidiaritetsprincippet, når det handler om direkte skatter. Kan en lille og mellemstor EU-medlemsstat imidlertid gennemføre sin egen skattepolitik på personbilområdet med miljøbeskyttelse eller energieffektivitet som sit specifikke mål? I Letland forsøgte man f.eks. for fem år siden at hæve registreringsafgiften og den årlige vægtafgift markant for meget kraftige biler. Så skete der det, som der også sker i andre europæiske lande, nemlig at letterne indregistrerede deres biler i nabolandet Litauen. Jeg er derfor overbevist om, at reduktionen af kuldioxidemissioner eller andre miljømål inden for dette område skal håndteres på EU-plan og ikke af de enkelte medlemsstater.
Til slut vil jeg sige, at Parlamentet i lyset af de meget forskellige synspunkter hos EU-medlemsstaternes regeringer i disse spørgsmål bør tage et meget upartisk trin og udforme ordlyden af dette direktivforslag på en sådan måde, at det kan vedtages enstemmigt af Rådet, for at undgå at det forkastes alene på grund af dets beskaffenhed.
Leopold Józef Rutowicz (NI ).
   - Fru formand! Personbilen bruges overalt i EU. Den er ikke længere en luksusgenstand, og bortset fra moms bør den ikke underkastes ekstra skatter som f.eks. registreringsafgifter for motorkøretøjer.
Registreringsafgifter for motorkøretøjer skal kun afhænge af foranstaltningernes omkostninger. Afgifter for at forurene miljøet med kuldioxidemissioner bør medtages i brændstoffets pris, så man begunstiger biler med lave emissioner. Det vil tilskynde folk til at erstatte deres biler med miljøvenlige køretøjer, der bruger mindre brændstof.
Det samme kunne gælde for brændstof i EU. Den årlige vægtafgift skal heller ikke være for stor eller variere for meget, da det vil forhindre de fattigere mennesker i at købe brugte personbiler, og da det kan tvinge pensionister, der har en begrænset brug af biler på grund af alder, til at opgive deres køretøjer. 
Rådets direktiv om afgifter på personbiler er nødvendig for det indre marked og bør vedtages hurtigst muligt.
Anja Weisgerber (PPE-DE ).
   - Fru formand! Jeg vil også gerne takke ordføreren for at have udarbejdet betænkningen. I Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed har jeg - på min gruppes vegne - arbejdet med at udarbejde udtalelsen og således også beskæftiget mig med dokumentet, og jeg vil nu koncentrere mig om to hovedpunkter. Først vil jeg sige, at jeg i høj grad hilser Kommissionens forslag om at afskaffe registreringsafgiften velkommen. Jeg støtter også betænkningen på dette punkt, fordi den bibeholder den gradvise afskaffelse af registreringsafgiften.
Der er graverende forskelle mellem de enkelte medlemsstater, der har registreringsafgift, og det gælder både beskatningsgrundlaget og afgiftens størrelse. Registreringsafgiften repræsenterer den største variation inden for alle bilafgifter i Europa. Disse forskelle betyder, at det indre marked ikke fungerer gnidningsfrit, og derfor bør registreringsafgiften som foreslået også afskaffes.
Ligesom mine kolleger, navnlig hr. Langen, støtter jeg en direkte proportional sammenhæng mellem beskatning og CO2-emission. Hvert gram CO2, der bliver udledt, har samme indvirkning på klimaet og bør derfor også beskattes med det samme beløb. Beskatningen skal også være teknologineutral. En proportional beskatning sikrer, at køretøjer med en større CO2-emission har endnu højere afgifter end køretøjer med en mindre CO2-emission. Dette er afgørende for beskyttelsen af klimaet.
Derudover bør forurenende stoffer som NOx og fint støv indgå i beskatningsgrundlaget for biler. Dette fremmer miljøvenlige biler. Derfor har vi også allerede kunnet få ændringsforslagene accepteret i Miljøudvalget, og i morgen vil jeg stemme for især ændringsforslag 10 og 19 samt betænkningen som helhed.
Donata Gottardi (PSE ).
   - Fru formand, kære kolleger! At skabe et borgernes Europa er et af De Europæiske Socialdemokraters største ønsker. Det, som Parlamentet nu vedtager, er en konkret del af indsatsen for at nå en anden målsætning, der er lige så vigtig, nemlig et Europa for alle borgerne.
Da der er tale om skattespørgsmål, bliver Europa-Parlamentet som bekendt kun hørt. Det er Rådet, som træffer den endelige beslutning, og den skal træffes enstemmigt. Vi håber, at de nationale regeringer støtter dette forslag.
Økonomi- og Valutaudvalget vedtog dette forslag med et meget stort flertal, eftersom det tager sigte på gradvist at afskaffe indregistreringsafgift for personbiler og fastlægge nogle fælles europæiske standarder for de nationale afgifter på personbiler, hvor der tages udgangspunkt i de forurenende emissioner.
Det er et vigtigt forslag, som tilsyneladende er specifikt og begrænset, men som faktisk har betydning for de fleste mennesker. Det er selvfølgelig stadig ikke optimalt, og der kunne gøres meget mere i den forbindelse, men det er et skridt i den rigtige retning, nemlig i retning af konvergens eller en egentlig harmonisering af lovgivningen inden for Europas grænser, hvor man går ud over de nationale grænser.
Som det er nu, har hver medlemsstat sit eget afgiftssystem, hvor to helt forskellige importafgifter ofte bliver lagt oven i hinanden. Denne situation skaber forvridning og forhindrer det indre marked i at fungere korrekt. Desuden medfører den problemer for både bilindustrien og de europæiske borgere.
Endelig udgør forslaget et fremskridt, når det gælder udviklingens sociale og miljømæssige bæredygtighed, hvor man bekæmper forurening og bevarer miljøet for at sikre de kommende generationers fremtid. 
Henrik Lax (ALDE ).
   - Fru formand, mine damer og herrer! Mange finner er forundrede over, at Finland kan opretholde nogle køretøjsafgifter, som har gjort det næsten umuligt for borgerne at købe biler i udlandet og tvunget dem til at betale meget højere priser end andre. Bilparken i Finland er derfor en af de ældste i Europa, hvilket indebærer gammeldags sikkerhedsløsninger og mindre miljøvenlige biler. Det kan absolut ikke være fornuftigt. Der er derfor et stærkt argument for mere ensartede køretøjsafgifter i Unionen, og jeg bifalder således Kommissionens forslag.
Det er vigtigt, at vi indfører en køretøjsafgift, som er baseret på, hvor meget bilerne forurener. På den måde kan vi mindske emissionen af kuldioxid og syreregn. De facto udgør forurening fra bilerne en af de største kilder til forureningen af Østersøen. En fælles køretøjsafgift betyder også et bedre fungerende fælles marked og en bedre fungerende konkurrence. Som sagt er nye biler også mere sikre. Vi slår derfor flere fluer med ét smæk. Jeg mener således, at Parlamentet skal give sin stærke støtte til en omstrukturering af køretøjsafgiften, en støtte, der er stærk nok til, at de nationale regeringer ikke kan ignorere signalerne.
Margrete Auken (Verts/ALE ).
   - Fru formand! Dette forslag bliver heldigvis ikke gennemført. Der er et blokerende mindretal i Rådet, og det synes vi i Danmark er godt - de fleste af os i hvert fald. Den høje registreringsafgift har nemlig betydet, at vi stadigvæk i Danmark som i en række andre lande har færre biler. Det er købet af bilen, der afgør, hvor mange der kommer til at køre. Har folk deres bil, så kører de i den. Og derfor er en høj registreringsafgift en vældig god ting, hvis man vil begrænse antallet af biler. Kom til Danmark, kom til Holland - man kan se, at det virker.
Det er klart, at en sådan registreringsafgift og i øvrigt også en årlig afgift bør indrettes efter forbruget. Ikke proportionalt som foreslået her, men sådan at man får en anskaffelse, der minder om den, vi kender ved køleskabe. Altså hvor man har nogle ordentlige afgiftsspring, der kan mærkes. Det foreliggende forslag vil ud fra næsten ethvert synspunkt indebære en forringelse for miljøet. Vi får mange flere biler, og med proportionalitet vil der komme flere biler, der er udpræget merforurenende, og som har et højere energiforbrug.
Meget tyder faktisk på, at det er lykkedes Volkswagen og andre repræsentanter for bilindustrien at sætte sig grundigt på denne sag, og når jeg hører bilindustrien virkelig lobbye aktivt i Danmark for at få registreringsafgiften væk, skyldes det jo, at de regner med at sælge flere biler. De regner ikke med at sælge renere eller mindre energiforbrugende biler. De producerer tværtimod i voldsomt omfang kraftigt forurenende og forbrugende biler. Så jeg siger tak, fordi dette forslag ikke kommer igennem. Vi håber på at se et forslag, der er bedre. 
Johannes Blokland (IND/DEM ).
   - Fru formand! Der snydes i vid udstrækning med registreringsafgiften på biler i Nederlandene. Det kan nemlig i høj grad betale sig at unddrage sig denne afgift, fordi den er høj, og chancen for at blive opdaget er ringe. Foranstaltninger med henblik på at forhindre denne unddragelse er derfor nødvendige, ikke så meget i form af afskaffelse af denne afgift, som Kommissionen foreslår, men i form af de kompetente myndigheders indgriben. Under forhandlingen den 5. november 2003 anbefalede jeg stærkt et gennemsigtigt afgiftssystem med tydelige målsætninger. At koble størrelsen af afgifterne til miljøindvirkningerne er en gennemsigtig og klar målsætning.
Videre undersøgelser og diskussion om bilafgifters indvirkning på miljøet fortjener derfor al mulig støtte. Så kan medlemsstaterne afstemme deres afgifter efter hinanden på grundlag af undersøgelsesresultater og dermed også lade forurenerne betale for miljøskader. At pålægge denne foranstaltning fra Bruxelles går imidlertid for vidt. Kommissionens forslag falder nemlig uden for anvendelsesområdet for traktatens artikel 93. Registrerings- og motorkøretøjsafgifter henhører ikke under de harmoniserede afgifter.
Det er ikke forskellene i f.eks. motorkøretøjsafgifter, der hæmmer det indre markeds funktion, men især det mangelfulde system med tilbagebetaling af afgifterne ved import og eksport af biler. Kommissionsforslaget er således i strid med principperne om subsidiaritet og proportionalitet. Jeg vil derfor afstå fra at støtte denne betænkning og kommissionsforslaget. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ).
   - Fru formand! Jeg vil indlede med at lykønske Karin Riis-Jørgensen med hendes betænkning. Jeg vil gerne understrege, at dette forslag ikke indebærer nogen europæisk skattepolitik, eller at EU gør indgreb i medlemsstaternes suverænitet, når det handler om at træffe beslutninger på skatteområdet. Også med dette forslag vil det helt og holdent være op til de enkelte medlemslande at bestemme, hvor meget de vil beskatte bilismen. Det, vi træffer beslutninger om her, er strukturen og beskatningssystemet, da det letter betingelserne for det indre marked. Det kommer til at betyde, at det bliver lettere at købe og sælge biler på tværs af landegrænserne. Det er faktisk forbrugerne, der vinder på dette.
Jeg vil gerne sige til vores danske kollega hr. Auken, at det vigtige for os er at få nye, moderne biler. Der er så miljøfarligt som en gammel bilpark. Ny teknologi er positivt for miljøet. Vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at igangsætte en hurtig udskiftning og en modernisering af bilerne i Europa.
Jeg vil gerne understrege, at det er fint, at Karin Riis-Jørgensen i sin betænkning også medtager et forslag om skatteincitamenter for nye typer motorer, f.eks. hybridbiler eller biler, som kører på anden brændsel. Det betyder nemlig også en mulighed for en hurtigere udvikling af mere miljøvenlige biler.
For en række år siden indførte vi i Sverige et særskilt incitament til anvendelse af katalysatorer, som fik en meget hurtig udbredelse, hvilket førte til, at vi meget hurtigt nedbragte emissionerne. Det giver en mulighed for at gå videre ad den vej.
Det er imidlertid også vigtigt, at vi med dette beskatningssystem for biler giver den europæiske bilindustri mulighed for en hurtigere udvikling inden for miljøhensyn. Det betyder desuden en hurtigere modernisering. Bedre biler i Europa er godt for miljøet, men det kan også resultere i en bedre og stærkere bilindustri.
Andrzej Jan Szejna (PSE ).
   - Fru formand! Kommissionens forslag har to mål. Det skal forbedre det indre markeds funktion og gennemføre Fællesskabets strategi for at reducere personbilers kuldioxidemissioner.
For at leve op til EU's miljøbeskyttelsesmål og Kyoto-protokollen skal kuldioxidemissionerne reduceres betydeligt, så de kan opfylde Fællesskabets mål om 120 g CO2 pr. kilometer. Og afgifter er et stort incitament for forbrugerne.
Det skal understreges, at forslaget ikke har til formål at harmonisere eller indføre nye afgifter. Formålet er at skabe et grundlag for opkrævning af afgifter for personbiler i EU. Initiativerne i de enkelte medlemsstater på dette område er i øjeblikket ikke særligt godt koordineret, og de varierer meget.
Et skattesystem, hvor registreringsafgiften for motorkøretøjer afhænger af CO2-emissioner, er et skridt i den rigtige retning. Det skaber grundlaget for det langsigtede mål om at skabe overensstemmelse mellem registreringsafgiftssatser og sikre fair konkurrence på hele det indre marked. Registreringsafgiften for motorkøretøjer bør gradvist begrænses, hvilket vil medvirke til at eliminere forskelle på EU's bilmarked.
Vi bør også indføre et sammenhængende og gennemsigtigt system for refusion af registreringsafgifter, der er baseret på klart definerede kriterier. Det er også vigtigt at sørge for, at processen med at afskaffe registreringsafgiften gennemføres i overensstemmelse med princippet om budgetneutralitet.
Karin Riis-Jørgensen (ALDE ),
   Fru formand, undskyld, at jeg kommer for sent. Jeg fløj fra Heathrow i morges. Jeg mistede min bagage, så jeg har hverken tøj eller makeup og ser bleg og grim ud, men jeg håber, at det er ok! I London skal man tage alt ud af tasken.
Jeg vil gerne gå ind på nogle punkter, som jeg synes er vigtige at fremhæve, inden vi stemmer i morgen. For det første vil jeg gerne understrege, hvorfor dette forslag er godt. Det er det, fordi det tager hensyn til miljøet. Forslaget handler som bekendt om at fjerne registreringsafgifter på personbiler for i stedet at introducere et nyt system. Og det nye system er en årlig afgift baseret på bilens udslip af forurenende stoffer. I udvalget er vi gået et skridt videre end Kommissionens oprindelige forslag, da Kommissionen alene ønskede en årlig afgift baseret på CO2-udslippet. Men CO2 er jo ikke den eneste forureningskilde. I min betænkning anbefaler vi derfor, at afgiften baseres på alle forurenende stoffer og partikler. Det er vigtigt at sende et signal til bilindustrien om, at afgiften på bilen er afhængig af bilens forureningsgrad. Forslaget vil derfor forhåbentlig skabe et incitament for bilindustrien til at producere mere benzinøkonomiske og mindre forurenende biler.
Det andet vigtige hensyn - som også kommissæren lægger meget vægt på - er fri bevægelighed. I dag findes der 25 forskellige beskatningssystemer med 25 forskellige måder at beregne bilafgifter på. Mange systemer bygger på forældede regler, og registreringsafgifter kan være en hindring for den fri bevægelighed. Der er en risiko for dobbeltbeskatning, og en bilejer skal ofte betale forholdsvis meget mere for sin brugte bil, når han transporterer sin bil fra et medlemsland til et andet. Det er simpelthen uacceptabelt.
Det er også vigtigt at understrege fra udvalgets side, at vi ønsker, at forslaget skal være budgetneutralt. Det er meget vigtigt, at der ikke må være udgifter forbundet med denne ændring til ugunst for medlemslandene - hverken i en overgangsperiode eller efterfølgende. Og lad mig slå fast, at EU ikke er med til at indføre skattepolitik med dette forslag. Det er helt op til medlemslandene selv at bestemme, hvor høj afgiften skal være, og hvordan den skal sammensættes. Derfor vil min opfordring til Rådet da også være at stemme for dette forslag, selv om jeg ved, at det har trange kår, bl.a. i mit eget land og i Det Forenede Kongerige. Man kunne jo overveje at bruge muligheden i Nice-traktaten med forstærket samarbejde og lade nogle medlemslande gå videre end andre.
Endelig er der et fjerde vigtigt hensyn at tage, nemlig at der bliver en lang overgangstid. Det er vigtigt, at hele markedet, industrien, bilejerne og systemerne generelt kan indrette sig, og derfor finder jeg, at en tiårig periode er nødvendig, for at landene kan ændre deres systemer uden andet end de nødvendige omkostninger. Samtidig vil det sikre, at vi kan få bilparken fornyet.
Det er altså de fire relevante punkter: lang overgangstid, budgetneutralitet, fri bevægelighed og hensyn til miljøet. Endelig vil jeg lige kommentere ændringsforslagene fra hr. Langen på vegne af PPE-Gruppen. Dem støtter jeg, da jeg er enig i, at der skal være en proportionalitet mellem afgiften på bilen og bilens udslip af forurenende stoffer. Og så er jeg naturligvis enig i, at vi skal værne om veteranbiler, og derfor har jeg intet imod, at veteranbiler bliver undtaget for forslaget. Jeg ejer ikke selv en veteranbil, men jeg har fuld forståelse for veteranbilejere.
Ændringsforslagene fra De Grønne kan jeg ikke anbefale, idet de ikke er i tråd med den generelle linje i betænkningen. Bl.a. fordi en tidligere ikrafttræden ikke er realistisk.
Det var mine ord. Hr. formand, og ikke fru formand! Jeg kan se, at vi har skifte i formandsstolen. Endnu en gang undskyld, at jeg kommer så sent. Jeg håber, at man vil bære over med mig, og jeg ser frem til en god afstemning i morgen. 

Claude Turmes (Verts/ALE ),
   Hr. formand! Jeg har en meget specifik kommentar til denne betænkning.
I ændringsforslag 18, der henviser til artikel 4, opfordres der til en progressiv og gradvis afgift. I ændringsforslag 19 - der opretter et nyt afsnit 1a i artikel 4 - forsøger man imidlertid at indføre begrebet direkte forhold. Dette begreb optrådte også i ændringsforslagene fra hr. Langen, selv om han nu har trukket dem tilbage. Hvilken effekt vil et sådant begreb så have? Det vil betyde, at afgiften for en bil med et emissionsniveau på 200 g/km kun kan være på 200 euro, og at afgiften for en bil med 160 g/km vil være 160 euro. Som følge heraf vil det ønskede resultat - nemlig at skabe et stort skift i forbrugernes beslutninger i forbindelse med bilkøb - ikke blive nået, for markedet vil forblive upåvirket, hvis der kun er en forskel på 80 euro mellem en bil med 120 g/km emission og en bil med 200 g/km emission. Vi skal derfor stemme imod det direkte forhold og holde os til teksten om den progressive og gradvise afgift.
Kommissionen offentliggjorde i sidste uge et meget interessant dokument om effektiviteten af biler i Europa. På side 32 i arbejdsdokumentet er der en graf, der viser, hvilken kategori de fleste biler falder ind under. Det fremgår heraf, at næsten 70 % af bilerne i Europa ligger på mellem 140 og 200 g/km, og at kun 25 % ligger under 140 g/km. Med dette instrument kan vi i stedet opkræve en overproportional afgift på de biler, der ligger på mellem 140 og 200 g/km, så vi kan fremkalde et stort skift til kategorier under 140, hvilket er målet for EU. Vi har således en indre uoverensstemmelse i vores tekst, og hvis vi ønsker at være effektive, skal vi rette op på den.
John Whittaker (IND/DEM ).
   - Hr. formand! De giver ikke op, gør De? Trods Kommissionens insisteren på, at hensigten med dette forslag ikke er en skatteharmonisering, vil den tvinge lande, der opkræver en registreringsafgift på køretøjer, til at afvikle den, og den vil have alle lande til at anvende samme grad af emissionsbinding til den såkaldte "årlige vægtafgift". Er det en harmonisering eller ej?
Ordføreren afslører sig selv, når hun hævder, at det på lang sigt vil det være meget fordelagtigt at tilnærme vægtafgiftssatserne - hvilket er ensbetydende med de samme vejafgifter i alle lande. De forstår ganske enkelt ikke, at det er et grundlæggende ansvar hos vores valgte nationale regeringer at kunne vælge, hvor store indtægter man vil have og på hvilken måde. Endvidere er konkurrence om skattesatser og beskatningsgrundlag mellem de nationale myndigheder faktisk godt for erhvervslivet og den økonomiske vækst, hvilket bekræftes af de generelle nedbringelser af selskabsbeskatningen i de seneste par år.
Det bekymrende er, at når EU blander sig, klokker det uvægerligt i det. F.eks. er administrationen af moms trods foreløbig otte direktiver om moms fortsat så kompliceret som nogensinde, og der begås svig for milliarder. Desværre lever kampagnen for en skatteharmonisering i EU fortsat i bedste velgående. Jeg håber imidlertid oprigtigt, at denne særlige retsakt kan standses.
Zsolt László Becsey (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske fru Riis-Jørgensen med hendes udmærkede betænkning, men på nuværende tidspunkt må jeg også udtrykke min påskønnelse af Kommissionen og af hr. Kovács personligt for det forslag, han har udarbejdet.
På baggrund af de hidtidige diskussioner er der efter min mening enighed blandt de vigtigste involverede parter om, at vi skal afskaffe registreringsafgiften, der er en mekanisme i strid med det indre markeds mål. Det vil støtte personers frie bevægelighed, mens lavere priser vil bidrage til en hurtigere fornyelse af bilparken. Samtidig støtter jeg også tanken om, at vi skal afslutte denne situation på en budgetneutral måde ved at indføre en driftsafgift. Jeg tror, at hr. Kovács også kender til skattetryk. Han var trods alt nødt til at stemme for registreringsafgiften i Ungarn for et par år siden. Jeg tror, at overgangsordningen er en god idé, da den afskaffer dobbeltbeskatning, mens der også tages hensyn til afskrivning.
Der er to andre ting, jeg gerne vil nævne. For det første skal medlemsstaterne have størst mulig frihed med hensyn til at fastsætte og anvende driftsafgiften. I forbindelse med dette emne har mange talt om en innovationsfond og en brændstofafgift, selv om de kan behandles som en del af indkomstskattespørgsmålet. Jeg synes, at det er for meget at overveje en tvungen sats på 50 % baseret på miljømæssige hensyn. Hvis der er nogen, der har haft stor succes med Kyoto-protokollen, bør vi lade dem foreslå en sats. Det er en af grundene til mit forslag om, at Kommissionen skulle anbefale andre faktorer ved fastsættelsen af driftsafgiften.
Samtidig synes jeg, at vi skal holde fast i denne proportionelle eller lineære tanke, da det vil være den eneste måde, hvorpå man kan opkræve afgifter med en hvilken som helst beskatningsfaktor. I rigtig mange tilfælde vil det at have en bil, der kun er et par år gammel, allerede være et skridt i retning af at forny bilparken - specielt i de nye medlemsstater med gamle biler, hvor folk ikke kan indbytte deres gamle biler for nye af sociale eller økonomiske årsager. Jeg støtter 10-års ordningen, fordi det efter min mening er tilstrækkelig lang tid til fuldt ud at udnytte de tilgængelige muligheder samt til, at de økonomiske aktører kan tilpasse sig.
Matthias Groote (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, fru ordfører, mine damer og herrer! Jeg vil gerne rette en tak til ordføreren for, at hun kan være til stede i dag, og for at have udarbejdet betænkningen.
Betænkningen om afgifter på biler går i den rigtige retning, og det gør den af to grunde. For det første er det ud fra et miljøpolitisk synspunkt hensigtsmæssigt, at alle emissioner indgår i beskatningsgrundlaget for personbiler. Både CO2-emissioner, som har ansvaret for klimaforandringerne, og udledningen af nitrogenoxider og partikler, som har ansvaret for ozondannelsen og lungesygdomme, bør indgå i beskatningen. Det er hensigtsmæssigt og også den rigtige vej at gå.
For det andet skal det ud fra både et forbruger- og et miljøpolitisk synspunkt hilses velkommen, at registreringsafgiften skal bortfalde. Registreringsafgiften er ansvarlig for, at biler, der produceres i ét EU-medlemsland, eksporteres til et andet EU-medlemsland med registreringsafgift, før de så igen reimporteres fra producentlandet af reimportører. Dette fører til overflødig biltrafik og højere anskaffelsespriser. Måske vil bortfaldet af registreringsafgiften i Europa sætte en stopper for denne reimporthandel og gennemsnitsalderen for bilparken blive nedbragt, hvilket i sidste ende gavner miljøet.
Dariusz Maciej Grabowski (IND/DEM ).
   - Hr. formand! Det glæder mig, at dette problem er taget op. Personbilernes emissionsniveau er imidlertid en funktion af den anvendte brændstofmængde, dvs. den tilbagelagte distance, benzinens kvalitet samt i alt væsentligt også tiden.
Den foreslåede afgiftsløsning tjener to formål: at fjerne den nuværende obligatoriske registreringsafgift og erstatte den med en ny afgift, der opkræves, når køretøjet købes eller hvert år.
Emnet afføder spørgsmålet: Hvad ønsker forfatterne? Den nye afgift er pr. definition urimelig. Den lægger samme byrde på forbrugere, der tilbagelægger store distancer og bidrager meget til luftforureningen, som på forbrugere, der kun kører korte søndagsture til kirken, som vi siger i Polen. Endvidere tvinger lovgivningen forbrugerne til at betale afgiften forud, mens skaden, dvs. forureningen, genereres i fremtiden. Endvidere vil afgiftsbyrden påvirke de fattigere forbrugere mest og gøre det vanskeligere at købe brugte biler.
Hvis det er tilfældet, kan der opstå tvivl om, hvorvidt denne lovgivning i virkeligheden er skrevet af hensyn til bilproducenternes interesser. En stagnerende efterspørgsel betyder, at disse bilproducenter er på udkig efter løsninger, der vil gavne dem, specielt da den nye afgift vil passere gennem deres hænder og dermed øge deres indtægter og likviditet.
Forfatterne siger heller ikke noget om afgiftens niveau, og der er frygt for eller bekymring over de beløb, der tilflyder medlemsstaternes budgetter. Vi vil være villige til at støtte et program om en gradvis indførelse af strengere emissionsstandarder for nye personbiler, om skrappere standarder for brændstofkvalitet og om afskaffelse af afgifter for bilkøb. Vi bør måske også overveje indførelsen af en miljøafgift på benzinomkostninger og bruge indtægten herfra til forskning i nye teknologier og renere brændstoffer. Kun sådanne løsninger vil gavne forbrugere, producenter, miljøforkæmpere og hele økonomien på lang sigt.
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil også takke fru Riis-Jørgensen for denne udmærkede betænkning, som hun har præsenteret her trods sine rejseproblemer. Jo vanskeligere det bliver at flyve, desto klarere bliver det, at bilen er et uundværligt varigt forbrugsgode for de fleste europæere.
Den aktuelle situation, hvor bilen er en af de vanskeligste genstande at bevæge omkring i EU, er utålelig. Der skal overvindes betydelige hindringer, hvis man vil flytte en bil fra én medlemsstat til en anden, på grund af forskellige skattelovgivninger og ufleksible administrative lovgivningspraksisser. Endvidere behandles EU-borgerne fuldstændigt uensartet med hensyn til bilbeskatning, alt efter hvor de bor. I Finland, hvor der er store afstande og en lav befolkningstæthed, er en personbil ikke ligefrem en luksusgenstand men en nødvendighed for den arbejdende befolkning og deres familier. Hvis biler i Europa skal omdesignes, og der skal mere miljøvenlige biler på vejene, er det hensigtsmæssigt at nedsætte omsætningsafgiften og afskaffe registreringsafgiften og kompensere herfor ved moderate stigninger i vægtafgiften med respekt for den regionale balance og på basis af brændstofforbrug og forurenende emissioner.
På de finske veje ser man et usædvanligt stort antal gamle biler, der i andre lande for længst ville være endt som skrot. Bilbeskatningen skal også gå i retning af et system af skattebegunstigelser for udstyr, der øger sikkerheden på vejene. Det er helt klart ikke værd at tale om bilafgifter, hvis ikke man medtager brændstofafgifter. I Europa bør vi fremme skattebegunstigelser af biobrændstoffer og sænke afgifterne på diesel. Desuden viser den seneste forskning, at kuldioxidemissioner fra dieselmotorer er lavere end fra benzindrevne biler. Det skal man tage hensyn til, når man skræddersyr reformerne. Vejtrafikkens indvirkning på miljøet skal undersøges som en del af EU's mere vidtgående transportpolitik, selv om der i øjeblikket ikke er en tilstrækkelig grundig debat om foreneligheden af afgifter på køretøjer, brændstofafgifter og infrastrukturafgifter for vejtransport. Det har vi brug for.
Joseph Muscat (PSE ).
   - Hr. formand! Lad os se realiteterne i øjnene. Vi har en anomali, og Kommissionens forslag - der er blevet mærkbart forbedret med fru Riis-Jørgensens betænkning - er et skridt i retning af en løsning på dette problem. Vi har ikke et indre marked i bilsektoren. Det er problemet. Det er fortsat meget vanskeligt for en EU-borger i ét land at købe en bil i et andet land og tage det med hjem. I mange tilfælde mødes borgeren med prohibitive og urimelige afgifter og forældede bureaukratiske procedurer i form af såkaldte registreringsafgifter.
Kommissionens forslag om at afskaffe registreringsafgiften og erstatte den med et system af miljømæssigt fornuftige afgifter er et skridt i den rigtige retning, fordi det fjerner hindringer for et åbent marked og sænker kapitaludgifterne til biler, samtidig med at det fremmer et mere miljøvenligt forbrug. Kan dette forslag forbedres yderligere?
Vi skal bl.a. sørge for, at de personer, der allerede har betalt en registreringsafgift, får en passende kompensation. Vi skal sørge for, at de svagere medlemmer af samfundet, der ikke har råd til at købe den type biler, som vi fremmer, ikke straffes med større udgifter. På samme måde kan vi heller ikke lægge yderligere byrder på dem, der er nødt til at rejse - f.eks. for at komme på arbejde. Vi kan finde fornuftige og gennemsigtige løsninger, så der ikke bliver sådanne negative virkninger. Det er ikke let, men vi kan gøre det. Europa-Parlamentets holdning - som vi forhåbentlig vedtager, så registreringsafgiften afskaffes - vil sende et stærkt signal til regeringerne i de lande, inklusive mit eget hjemland, der fortsat modsætter sig en lignende aftale.
Vores forslag er også realistisk, fordi det skal træde i kraft inden for et fornuftigt tidsrum, så det ikke får en negativ indvirkning på de nationale budgetter. Men før vi når frem til en sådan aftale, skal vi fortsat opfordre regeringerne til at handle mere fornuftigt ved ikke at opkræve dobbeltbeskatning i tilfælde, hvor borgere vender tilbage til deres hjemland efter at have arbejdet i mindst to år i et andet EU-land, og hvor de atter skal betale en afgift på en bil, som de allerede har betalt afgifter for i et andet land. Ironisk nok sker det i mit eget hjemland Malta. Inden mit land kom med i EU, var det relativt let for immigranter, der vendte tilbage til Malta med en bil, at betale en fornuftig afgift. I de seneste to år er folk i denne situation imidlertid blevet bedt om at betale en uoverkommelig stor afgift. Derfor stiller disse borgere med rette spørgsmålet: "Hvad er det for et indre marked?".
Georgios Κaratzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand! Vi er nødt til at se sandheden i øjnene: Denne debat om biler er de syv oliesøstres og bilindustriens gidsel, og det er dem, der kontrollerer regeringerne i de store europæiske og amerikanske lande, som vil indføre denne ordning.
Bilmotorer er de samme, som de har været de sidste 100 år, mens teknologien inden for mobiltelefoner ændrer sig fra måned til måned. Hvorfor bliver vi gidsler for dette brændstof og disse derivater? Det er det store spørgsmål. Den store videnskabsmand og opfinder fra Thessaloniki, som fandt frem til en billig måde at spalte brint på, blev brutalt afvist på samme måde som mange andre opfindere, der har fundet andre måder og andre brændstoffer for at befri os fra olieslaveriet.
Der er kommet mange forslag om forholdet mellem forurening og afgifter. Det er én vej frem. Men er bilsikkerhed ikke også en vej frem? I en bilulykke med en bil, der ikke er sikker, vil folk nemlig komme mere til skade og komme på hospitalet, så andre menneskers indtægt påvirkes. Derfor bør der være lavere afgift på en sikker bil. Men det er en helt anden synsvinkel.
Jeg vil gerne omtale situationen i Grækenland, som er det land med den største registreringsafgift. Både PASOK-regeringen og Nyt Demokratis regering har beholdt de høje afgifter. Vores indtægt er halvt så stor som de luxembourgske indbyggeres indtægt. Hvis Luxembourgs indbyggere tjener 1.000 euro, tjener vi 500 euro, og mens de betaler 20.000 euro for en bil, betaler vi 40.000 euro. Vi har de dyreste biler i Europa!
Der bør være retfærdighed og gælde de samme vilkår. Det fattigste land i Europa, der har underskud, må ikke have de dyreste biler, fordi der er nogle, der ikke kan finde frem til et andet forhold. 
Reinhard Rack (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Europas ry blandt europæerne er ikke særlig godt. "Alt dårligt kommer fra Bruxelles" er blevet mottoet. Hvis man har den holdning, er der risiko for, at borgerne misforstår vores hensigter igen. Skat og EU er nøgleord, der næsten kun kan fortolkes og misforstås på den måde, at Europa, at EU igen vil belaste borgerne.
At det i det konkrete tilfælde, i Riis-Jørgensen-betænkningen, handler om noget helt andet, har vi hørt om og fået forklaret i de fleste indlæg. Nogle har dog også argumenteret med, at det igen kun handler om at få adgang til europæernes lommer. Det vil ikke undre nogen, hvis politikere - og især oppositionen - i tider, hvor det går hedt til på det indenrigspolitiske område, ikke kan modstå fristelsen til at køre en stemning op med anti-EU-paroler. I mit land, i Østrig, er der parlamentsvalg om fire uger. Her handler det om magten, og her er der mange, der ikke er blødsødne.
Vores største oppositionsparti, Det Socialdemokratiske Parti, opklæber i stor stil plakater om, at forbundsregeringen under kansler Schüssel vil indføre vejafgifter for personbiler i hele landet. At det ikke passer, er der ikke nogen, der tager sig af. Nu prøver man lige. Og med antieuropæiske paroler kan man måske score nogle point. Derfor skal det herfra lyde: Med fru Riis-Jørgensens betænkning er vi på vej til at indføre en hensigtsmæssig og mere miljøvenlig bilafgift i hele Europa. Det er det, det handler om, og intet andet. Det kan man være enig i.
Kathy Sinnott (IND/DEM ).
   - Hr. formand! Forhåbentlig er kommissæren klar over, hvor gerne den irske bilkøber så registreringsafgiften for motorkøretøjer afskaffet. Denne afgift har gjort biler unødvendigt dyre i Irland. Jeg er helt imod EU's indblanding i reguleringen af nationale afgifter. Men da Irland opkræver registreringsafgift for motorkøretøjer, er det en drakonisk afgift, der ikke har nogen logisk begrundelse bortset fra at tappe de irske bilejere for penge - en masse penge fra borgere, der generelt set ikke har et offentligt transportsystem, der gør det muligt for dem at klare sig uden en bil.
Det giver mening at opkræve bilafgifter af hensyn til miljøbeskyttelse. Det kan folk forstå, og de kan i et vist omfang styre, hvor meget de skal betale gennem deres valg af bil. Den irske regering bør gennemføre denne ændring med eller uden Europa.
Vi skal imidlertid foretage dette skift forsigtigt og overveje alle forgreninger. En overgang til vejafgifter med henblik på effektivt at fremme energieffektive biler ved at opkræve betydeligt større afgifter for biler med større og mere brændstofforbrugende motorer vil betyde, at bilisterne skal betale mere for større og kraftigere biler. Disse strafafgifter vil imidlertid få en negativ betydning for familierne. Enhver familie med mere end tre børn eller familier med bedsteforældre eller andre medlemmer af husstanden, er afhængige af større biler som f.eks. familiekøretøjer, og de vil derfor være nødt til at tage konsekvenserne heraf.
Jeg slår til lyd for et dobbelt system, hvor vejafgiften stiger i takt med motorstørrelsen inden for den enkelte motorstørrelseskategori og efter energieffektivitet. Familien kan så mindske den afgift, den skal betale, ved at vælge en mere energieffektiv bil, der opfylder familiens transportmæssige behov. Vi skal sikre os, at foranstaltningerne er både miljø- og familievenlige.
Avril Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Som De formentlig har forstået på antallet af irske indlæg, er dette et meget omstridt spørgsmål i mit hjemland. I Irland betragter vi registreringsafgiften for motorkøretøjer som en national afgift, og vi mener, at beskatningssatsen og -sammensætningen hører ind under de nationale kompetenceområder. Når det så er sagt, så lægger vi nu op til en afskaffelse af registreringsafgiften for motorkøretøjer og indikerer måske noget uærligt over for de irske forbrugere, at de endelig kan få en langt billigere bil på samme måde som i andre medlemsstater. Det var faktisk en af de gulerødder, der blev holdt frem under debatten om EU's indre marked - skriv under her, og stem ja, og så vil I få billigere biler.
Det, vi her taler om, har ingen budgetmæssige virkninger, det har man sagt, og det er vi alle enige om, og det bliver motorkørerne, der kommer til at afholde omkostningerne, hvis registreringsafgiften for motorkøretøjer afskaffes. I Irland opkræves der årligt 1,15 milliard euro i registreringsafgifter for motorkøretøjer, hvilket er et enormt beløb i et meget lille land. Jeg ønsker ikke at få dette beløb lagt oven i indkomstskatten eller andre direkte skatter. Hvis vi har brug for dette beløb for at drive vores land - og det afgør vores nationale regering - så skal det fortsat opkræves af motorkørerne. Vi skal være retfærdige og rimelige i måden at gøre det på.
Når det så er sagt, så går jeg helt ind for at afbalancere afgiftsstrukturen ved motorkørsel for at kunne reducere emissioner - kuldioxidemissioner, partikler og NOx osv., men hvordan det gøres i de enkelte medlemsstater, er op til dem at afgøre, og det er her, vi skal være meget forsigtige. Jeg så gerne, at denne forhandling fandt sted sideløbende med morgendagens forhandling om nationale fordelingsplaner i forhold til vores Kyoto-målsætninger. Vi bør tale om sektormål for kuldioxidemissioner, og her er transport en af de største syndere. Det er i den sammenhæng, at vi bør tale om beskatning på personbiler og alle andre køretøjer. Denne mangel på frivillig tænkning mellem to forskellige sektorer eller to forskellige dele af generaldirektoratet i Kommissionen bekymrer mig, fordi det faktisk også er en del af morgendagens forhandling, hvilket jeg gerne vil gøre helt klart.
Bilproducenter har solgt biler til lande som Irland, hvor der er en høj registreringsafgift for motorkøretøjer, langt billigere end til andre lande, der har meget beskedne eller slet ingen registreringsafgifter for motorkøretøjer. Producenterne vil hæve prisen på deres biler, så forbrugerne vil måske slet ikke få glæde af en afskaffelse af registreringsafgiften for motorkøretøjer. Det kan også godt være, at de vil, men lad os være ærlige over for dem.
Philip Bradbourn (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Lad os ikke narre os selv. Denne betænkning tager klart fat på spørgsmålet om afgifter. Uanset om en betænkning handler om afgiftsstrukturer - som det er tilfældet her - eller om afgiftssatser, så hører ikke ind under EU's virksomhedsområde, og efter min mening hører disse diskussioner ikke hjemme her. Som det er tilfældet med mange af de øvrige virksomhedsområder, vi diskuterer, frygter jeg, at det vil være et skråplan med hensyn til EU's indblanding i beskatning. Der vil sikkert følge mere traktatpladder i kølvandet herpå. Efter min mening bør selvstændige medlemsstater frit kunne opstille egne afgiftskriterier og -niveauer og ikke have EU til at diktere dem. Her er jeg helt enig med fru Doyle.
Det glæder mig imidlertid, at Parlamentet tager fat på et problem, som Kommissionen end ikke har erkendt - nemlig problemet med historiske køretøjer. De skal udelukkes fra bestemmelserne i dette direktiv, og jeg vil personligt støtte alle ændringsforslag desangående.
Vi ønsker alle at få renere køretøjer på vejene. I Det Forenede Kongerige bevæger vi os i retning af en bilafgiftsstruktur baseret på emissionsniveauer. En harmonisering af afgiftsstrukturer er imidlertid ikke den rette fremgangsmåde. Bedre design, renere brændstoffer og forskning i alternative brændstoffer er vejen fremad - ikke et halvfærdigt forsøg på at udvide EU's virksomhedsområde til at omfatte afgifter.
Luís Queiró (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Når man køber ny bil i Portugal – som jeg tager som eksempel – skal man betale en ualmindeligt høj registreringsafgift til staten. I visse tilfælde er det næsten halvdelen af bilens samlede pris, og derudover skal der betales moms og hvert år også en vægtafgift. Det er altså meget dyrere at købe bil i Portugal end i de fleste andre EU-lande, hvilket ikke er rimeligt. Sådan er det, og sådan bliver det ved med at være, for staten – og den portugisiske stat er ingen undtagelse – vil gerne have pengene på forhånd.
Når jeg nævner disse forhold, ligesom andre medlemmer har gjort, er det, fordi de angår det, som vi diskuterer her. Dette direktivforslag, der sigter på at afskaffe den såkaldte registreringsafgift i EU's medlemsstater og erstatte den med en årlig vægtafgift baseret på CO2-emissioner, er mere retfærdigt og logisk og bedre for miljøet og økonomien. Det er det rigtige system, for det gør prisen på biler rimeligere for især de mellemste og laveste indkomstgrupper og kan derfor føre til en fornyelse af bilparken, hvilket der er både miljø- og trafiksikkerhedsmæssig fornuft i.
I modsætning til, hvad man kunne tro, er højere priser på biler i kraft af afgifter ikke altid til fordel for miljøet. I Portugal er det f.eks. således, at man, fordi nye og mere miljøvenlige biler er dyre, i stedet køber brugte, men mindre sikre og mere forurenende biler i udlandet. Med en vægtafgift efter de linjer, som direktivforslaget lægger op til, vil bilafgiftsbyrden ikke blot følge bilen i hele dens levetid, men også betyde, at borgere, der etablerer sig i mere end én af EU's medlemsstater, ikke skal betale dobbelt afgift, ligesom den vil give mere gennemsigtige regler på det indre marked ved at gøre det muligt at sammenligne bilpriserne direkte i de forskellige medlemsstater.
Afslutningsvist vil jeg gerne sige, at en forhøjelse af prisen på biler ikke nedbringer antallet af biler i trafikken, men blot forringer kvaliteten af dem, vi kører rundt i. En rimelig og afbalanceret vægtafgift er altid bedre end en alt for høj registreringsafgift – for miljøet, for økonomien og for borgerne. Jeg håber så blot, at medlemsstaternes regeringer også vil se sådan på det, når den tid kommer. 
Renate Sommer (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne indlede med at lynkønske ordføreren mange gange med betænkningen. Efter min mening ser De også meget præsentabel ud uden makeup, fru Riis-Jørgensen.
Harmoniseringen af de hidtil 25 forskellige bilafgiftssystemer i EU gør det muligt at få det indre marked til at fungere bedre. Det ved vi, og i grunden må man blot indrømme det. Til de parlamentsmedlemmer, der benægter det, vil jeg sige: Dobbeltbeskatning ved grænseoverskridende transport af køretøjer, konkurrenceforvridninger og ineffektivitet vil blive afskaffet med dette forslag. Den til dels eksisterende registreringsafgift medfører - det har vi hørt tit nok nu - naturligvis, at borgerne må finde sig i betydelige økonomiske og administrative hindringer, hvis de vil overføre en bil fra et medlemsland til et andet. Lad os derfor langt om længe slagte denne hellige registreringsafgiftsko - også og måske endda især af hensyn til miljøet!
Afgiftsforanstaltninger er jo en af de tre søjler i EU's strategi til nedbringelse af CO2-emissioner fra personbiler. Det er en god tilgang, men den er efter min mening ikke tilstrækkelig. Beskatningen bør bare ikke kun baseres på CO2-emissioner, men generelt på udledningen af forurenende stoffer. Som det allerede er blevet nævnt mange gange, er der ud over CO2 også nitrogenoxid og selvfølgelig partikler. Derfor bør der også tages højde for disse elementer i beskatningsgrundlaget.
Jeg er helt overbevist om, at en afskaffelse af registreringsafgiften vil få en positiv miljøeffekt, for selvfølgelig vil det give en hurtigere udskiftning af bilparken. Lavere anskaffelsesomkostninger har til formål at få forbrugerne til at udskifte deres gamle biler så hurtigt som muligt med benzinbesparende og mere miljøvenlige biler.
Beskatningsgrundlaget for biler bør altså generelt være udledningen af forurenende stoffer. Og hvis beskatningen skal være fair og konkurrenceneutral, skal afgiftssatserne være direkte proportionale med den pågældende udledning af forurenende stoffer. Den årlige skattebyrde, der afhænger af udledningen af forurenende stoffer, skal stige lineært i forhold til en stigende udledning af forurenende stoffer.
László Kovács,
   Hr. formand! Først vil jeg gerne takke ordføreren og de medlemmer af Europa-Parlamentet, der støttede afskaffelsen af registreringsafgifter, indførelsen af refusionsordninger for bilafgifter samt anvendelsen af afgiftsmæssige foranstaltninger for at nedbringe kuldioxidemissioner fra personbiler og forbedre brændstoføkonomien.
Sidstnævnte gennemfører søjle 3-foranstaltninger, der er fastsat af fællesskabsstrategien om at reducere kuldioxidemissioner fra personbiler, som Rådet tilsluttede sig i 1996. Det er den eneste af de tre søjler, der udgør strategien, som endnu ikke er gennemført på fællesskabsplan.
Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at Kommissionens forslag ikke omfatter nogen form for harmonisering, og at det bestemt ikke vil berøre bilafgiftssatserne. Kommission foreslog kun en harmonisering af bilafgiftens og bestemt ikke satsen.
Jeg har noteret mig Parlamentets ændringsforslag. Kommissionen kan i princippet acceptere 15 ændringsforslag - nemlig ændringsforslag 3, 5, 6, 9, 10, 11, 12, 14, 19, 23, 24, 28, 29, 31 og 32 - der styrker og tydeliggør forslaget. Vi vil gøre vores yderste for at medtage flest mulig af dem under de kommende drøftelser i Rådet. På nuværende tidspunkt i lovgivningsproceduren vil Kommissionen imidlertid ikke formelt revidere sit forslag.
Jeg vil nu gå til gruppen af ændringsforslag, der handler om, at en bilafgiftsdifferentiering ikke kun skal baseres på kuldioxidemissioner men også på andre forurenende stoffer - navnlig ændringsforslag 1, 2, 7, 8, 15, 16, 17, 18, 21, 25, 26, 27, 30 og 36. I princippet opfordrer Kommissionen medlemsstaterne til at anvende samordnede afgiftsmæssige incitamenter under visse betingelser - f.eks. at fremme markedsføringen af personbiler, der opfylder fremtidige krav. En kombination af Kyoto-protokollens mål om kuldioxidemissioner med det sjette miljøhandlingsprograms mål om forurenende stoffer vil imidlertid give en øget opsplitning af det indre marked på personbilområdet og bringe hele kompromiset i fare i Rådet.
Hvad Kommissionen angår, er det ikke nødvendigt at medtage brændselsforbrug eller brændselseffektivitet, fordi kuldioxidemissioner og brændselseffektivitet er direkte forbundet.
Nogle af medlemmerne foreslog, at overgangsperioden - som vi i forslaget fastsatte til 5-10 år - skal fastsættes til 10 år. Det kan Kommissionen acceptere i kompromisets ånd, fordi det bestemt vil fremme den glatte overgang, som vi i høj grad støtter.
Hvad angår spørgsmålet om lineær eller progressiv beskatning, udtrykker Kommissionen ingen præference i forslaget. Vi vil gerne lade det være op til den enkelte medlemsstat at beslutte det.
Ændringsforslag 4 vedrører dobbeltbeskatning, mens ændringsforslag 13 og 22 omhandler en samlet internetløsning til beregning af registreringsafgifter. Ændringsforslag 34 og 37 handler om, at anvendelsesområdet skal udvides til at gælde for lette køretøjer. Skønt Kommissionen er forstående, finder den det vanskeligt at vedtage disse foranstaltninger - primært af hensyn til økonomisk eller teknisk subsidiaritet eller fordi de ligger uden for det foreslåede direktivs anvendelsesområde.
Kommissionen støtter ikke ændringsforslag 20, ifølge hvilken der skal gennemføres en undersøgelse ved udgangen af 2006. Det er en urealistisk tidsfrist for gennemførelsen af en sådan undersøgelse. Kommissionen kan heller ikke støtte ændringsforslag 33, 35, 38, 39 eller 40.
Jeg vil gerne takke ordføreren og Parlamentet for støtten og for bestræbelserne på at mægle og skabe et afbalanceret forslag under behørig hensyntagen til kompleksiteten af spørgsmålet om afgifter på personbiler.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag kl. 11.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Luis de Grandes Pascual for Transport- og Turismeudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om flerårig finansiering af det europæiske agentur for søfartssikkerheds tiltag til bekæmpelse af forurening fra skibe og om ændring af forordning (EF) nr. 1406/2002 (KOM(2005)0210 - C6-0153/2005 - 2005/0098(COD)) (A6-0184/2006). 
Jacques Barrot,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Det glæder mig i dag at kunne præsentere forslaget til forordning om tiltag til bekæmpelse af forurening fra skibe. Denne forordning har til formål at give det europæiske agentur for søfartssikkerhed de finansielle midler, det har brug for for at kunne varetage de nye opgaver, det har fået tildelt med hensyn til bekæmpelse af forurening fra skibe.
Da agenturets ansvar for at bekæmpe forurening er en langsigtet opgave, fastsætter denne tekst en finansieringsramme, som skal opføres på fællesskabsbudgettet i form af en flerårig finansieringsforpligtelse. En passende finansiel sikkerhed i form af en flerårig finansieringsforpligtelse er en forudsætning for en effektiv udførelse af disse opgaver. Forslaget til forordning har således til formål at fastsætte procedurerne for et fællesskabsbidrag fastsat til 154 millioner euro - referencebeløbet for 2004 - for perioden 2007-2013. I forslaget fastsættes det, at de finansieringsmidler, agenturet får stillet til rådighed, skal dække alle agenturets aktiviteter til bekæmpelse af forurening, sådan som de fremgår af den handlingsplan, der blev vedtaget i oktober 2004.
Blandt disse aktiviteter skal jeg især understrege den operative assistance til de medlemsstater, der ønsker at styrke de nationale forureningsbekæmpende beredskabsordninger ved hjælp af specialiserede skibe. Det drejer sig om stand by-fartøjer til oprensning af forurenende stoffer i havet, som agenturet stiller til medlemsstaternes rådighed. En anden aktivitet består - ud over overvågning fra luften - i at oprette et satellitbilledbehandlingscenter til bekæmpelse af forurening og dermed hjælpe medlemsstaterne med at bekæmpe illegale udledninger og utilsigtede olieudslip. En tredje aktivitet består i oprettelsen af et beredskab, der kan rykke ud til ulykker med farlige og skadelige stoffer.
Jeg vil gerne takke Transport- og Turismeudvalgets ordfører, som har forsøgt - og som det er lykkedes - at få en aftale i stand med Rådet allerede under førstebehandlingen. Denne konstruktive indstilling hos de to institutioner burde gøre det muligt at få forordningen vedtaget hurtigt, så vi hurtigst muligt kan få rådighed over et bæredygtigt forureningsbekæmpende system på fællesskabsplan.
Jeg vil gerne sende en varm tak til hr. de Grandes Pascual og Transport- og Turismeudvalget for deres arbejde. Det kompromis, De er nået frem til, klarlægger på flere punkter Kommissionens forslag. Derfor, hr. formand, støtter og accepterer Kommissionen uden forbehold alle Parlamentets kompromisændringsforslag.
Jeg siger tak for opmærksomheden og vil nu opmærksomt følge de forskellige taleres tankevækkende bemærkninger. 
Luis de Grandes Pascual (PPE-DE )
   Hr. formand! Hr. transportkommissær, mine damer og herrer, jeg vil begynde med at takke alle de, der med deres ændringsforslag i Transport- og Turismeudvalget har forbedret kvaliteten af denne betænkning. Jeg har ved hjælp af dialog forsøgt at opnå grundlæggende konsensus med alle dem, der har udvist interesse for dette arbejde.
Samtidig har vi, som De så udmærket har sagt det, hr. kommissær, haft et smertefrit og frugtbart forhold til Kommissionen og Rådet, der resulterede i nogle kompromisændringsforslag, der vil gøre det muligt at vedtage denne betænkning ved førstebehandlingen, og dermed vil de foranstaltninger, der er planlagt inden for rammerne af de nye opgaver, som agenturet har fået pålagt for at bekæmpe forureningen fra skibe mere effektivt, ikke blive forsinket.
Jeg vil ganske kort komme ind på de mest karakteristiske træk. For det første drejer det sig om en finansiel forordning, der gør det muligt at udføre de nye opgaver, som agenturet tildeles på basis af en syvårig aftale, der dækker perioden 2007-2013, i overensstemmelse med de nye finansielle overslag. Agenturets nye opgaver går ud på at øge sikkerheden til søs og forebygge forurening fra skibe i medlemsstaternes farvande. Kommissionen fastsatte oprindeligt bevillingen til 154 millioner euro. Parlamentet ratificerede dette beløb i de finansielle overslag, og det blev ikke beskåret i den interinstitutionelle aftale, der blev opnået i maj. Det skal understreges, at nævnte beløb i princippet er vejledende, og at det nu har opnået konsensus fra Parlamentet, Rådet og Kommissionen. Det drejer sig om et minimumsbeløb for at kunne gennemføre de nye opgaver, som agenturet er blevet pålagt.
Vi skal også huske på, at formålet med oprettelsen af agenturet er at sikre en passende ramme for gennemførelse af konkrete aktioner med henblik på at øge sikkerheden til søs og forebygge forurening fra skibe i medlemsstaternes farvande samt forsyne medlemsstaterne med supplerende midler, når de nationale midler ikke er tilstrækkelige til at klare en omfattende ulykke. Jeg vil derfor gerne gentage, at agenturet ikke har til formål at erstatte medlemsstaternes aktioner, men træde til i tilfælde af manglende kapacitet hos de medlemsstater, der bliver ramt af katastrofer, og supplere deres indsats.
De supplerende midler, der tales om, består først og fremmest i langtidschartring af skibe ved hjælp af stand-by kontrakter med kommercielle redere, som ejer fartøjer med tilstrækkelig kapacitet, der kan ombygges til at bekæmpe forurening. Hvis en medlemsstat anmoder om assistance, afbryder disse skibe deres normale kommercielle aktiviteter og sejler til ulykkesområdet.
Hvad angår kriterierne til prioritering af skibe mellem regionerne, skal agenturet som følge af de stillede ændringsforslag og de aftaler, der er opnået med Rådet, være særlig opmærksom på de områder, der er erklæret for særligt følsomme, da de er udsat for en større risiko for ulykker eller bevidste udslip på grund af deres karakteristika og forhistorie, idet det dog skal være muligt at yde bistand i et hvilket som helst område af fællesskabsfarvandene, hvor der er brug for hjælp, og hvor der anmodes herom.
I 2005 er der indgået de første kontrakter om stand by-fartøjer - i alt syv - til opsamling af oliespild ved hjælp af et begrænset udbud. Før udgangen af i år, 2006, afsluttes andet udbudsrunde. Ved denne lejlighed ønsker agenturet at indgå fire nye kontrakter med skibe, der især dækker de to store atlantiske områder og Middelhavsområdet. Efter min mening, mine damer og herrer, bør det være en anledning til at opfylde vores forpligtelse over for Galicien. Før agenturet begynder at indgå kontrakter om stand by-fartøjer, vil det dog først lave en opgørelse over de midler, som medlemsstaterne råder over, for at vurdere, hvordan de behov, som medlemsstaterne mener, at agenturet bør dække, bedst kan opfyldes.
Det skal også understreges, at mit mål i forbindelse med udvidelsen af forordningens anvendelsesområde er blevet opfyldt, så agenturets aktioner ikke kun tager sig af olieforurening, men også forurening med farlige stoffer. Vedrørende dette punkt er der opnået konsensus ved at bruge ordet "forurening fra skibe" til at beskrive, at forureningen fra skibe ikke kun omfatter olie, men også farlige stoffer.
Det er også på sin plads at understrege, at det er aftalt, at agenturet i de kommende år skal spille en vigtig rolle i forbindelse med udviklingen af en central tjeneste for satellitbilleder med henblik på overvågning, tidlig opdagelse af forurening og identifikation af de ansvarlige skibe, hvorved der sikres en bedre adgang til oplysninger og en mere effektiv bekæmpelse af havforureningen.
Endelig vil jeg gerne takke for den konsensus, der er opnået mellem de tre institutioner for at få større gennemsigtighed i forvaltningen af de midler, som Søfartssikkerhedsagenturet får bevilget. Vi har tidligere bemærket, at andre agenturer er blevet beskyldt for at optræde med en vis grad af uigennemsigtighed og uden parlamentarisk kontrol. For at undgå denne fare er det aftalt, at Europa-Parlamentet, uanset den evaluering, der skal finde sted hvert fjerde år i henhold til artikel 7, skal modtage regelmæssig information om den finansielle gennemførelse af agenturets bevillinger.
Mine damer og herrer, vi er overbevist om, at de nye gennemsigtighedspraksisser vil betyde en styrkelse af agenturets prestige, så det ikke blot giver indtryk af at være et rent bureaukratisk instrument.
Jeg vil slutte, mine damer og herrer, med at anmode om støtte til denne betænkning, som ikke kun er ordførerens værk, men resultatet af alle de politiske gruppers deltagelse og af konsensussen mellem Parlamentet, Kommissionen og Rådet.
Jutta Haug (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Kommissionen har stillet et forslag til forordning, der udvider arbejdsområdet for agenturet for søfartssikkerhed. Det er helt sikkert både rigtigt og hensigtsmæssigt at lade agenturet påtage sig opgaver inden for bekæmpelse af forurening. Det har uden tvivl den fornødne knowhow til at støtte medlemsstaterne i at forebygge og bekæmpe forurening fra skibe, og her understreger jeg "støtte". Agenturet skal på ingen måde erstatte medlemsstaternes foranstaltninger.
En sådan udvidelse af opgaveområdet skal så også gå hånd i hånd med en bevilling af de nødvendige finansielle midler, og det på lang sigt. Der er ikke noget agentur, der kan yde et fornuftigt stykke arbejde, hvis det ikke har tilstrækkelige midler. Kommissionens forslag om 154 millioner euro for syvårsperioden er meget realistisk, eftersom det er baseret på erfaringerne fra 2005 og 2006.
Men det er også baseret på en tid, hvor der skulle stå 58,5 millioner euro mere til rådighed til udgiftsområde 1A. Det samlede udgiftsområde, som EMSA også får finansieret sine midler fra, er blevet reduceret til 71 %. Denne reduktion tager EMSA ikke del i, her modtager man det gamle beløb. Nu må De ikke misforstå mig: Budgetudvalget mener, at de 154 millioner euro er det minimumsbeløb, som EMSA skal have oveni for at udføre de ekstra opgaver.
Det ville have glædet os i Budgetudvalget, hvis vores kolleger fra fagudvalget havde samme opfattelse, havde støttet vores idé og også medtaget den i forordningen. Efter vores mening er det at stille for få penge til rådighed nemlig det samme som at spilde pengene.
Rodi Κratsa-Tsagaropoulou,
   Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil indlede med at takke og komplimentere ordføreren for hans arbejde og hans indsats for, at vi er nået frem til denne aftale mellem institutionerne. Dette resultat er tilfredsstillende for os alle, da det er udtryk for EU's vilje til at synliggøre agenturet for søfartssikkerhed og bekæmpelse af forurening samt give det passende midler og tilstrækkelig finansiering.
Agenturet har allerede vigtige beføjelser, som både kommissæren og ordføreren har været inde på. De går ud på at bidrage til medlemsstaternes indsats for at bekæmpe forurening samt forsyne medlemsstaterne med de rette informationer, hvad angår forebyggelse og bekæmpelse af forurening, samt evaluere deres politikker på området.
Inden for disse rammer tror jeg også, at agenturet, ud over denne støtte, kan spille en koordinerende rolle, sådan som vores erfaringer fra tidligere har vist os, at vi har brug for.
Beløbets størrelse, 154 millioner euro, er vigtigt, ikke kun fordi det er stort nok, men også fordi det giver en form for sikkerhed i de syv år. Hvad angår den operationelle bistand, har agenturet - som det er blevet nævnt - allerede valgt, hvordan det vil handle for at forebygge og bekæmpe forurening.
Det er meget vigtigt, at vi understreger, at agenturet også, hvis der er behov, kan være aktivt i andre områder end områderne omkring Østersøen, den vestlige indsejling til Den Engelske Kanal, Atlanterhavskysten og Middelhavet, som er de prioriterede områder.
Det er også vigtigt, at agenturet har mulighed for at behandle alle stoffer. Jeg vil gerne spørge kommissæren, om vi kan planlægge at udvide agenturets beføjelser eller fortolke dem bredere, så det også kan handle i tilfælde, hvor forureningen ikke skyldes skibe, som f.eks. forureningen fra den store olieplet fra Libanon, der lige nu befinder sig i Middelhavet på vej til medlemsstaterne. 
Willi Piecyk,
   Hr. formand! Det passer fint, at vi drøfter det i dag og så kan forvente at vedtage det i morgen med stort flertal. Den 14. september åbnes EMSA nemlig officielt i Lissabon, og uden et solidt finansielt grundlag kan det nu engang ikke yde et fornuftigt stykke arbejde. Efter min mening skaber vi dette finansielle grundlag med forordningen om finansiering af tiltag til bekæmpelse af forurening fra skibe.
Det er blevet sagt flere gange: Vi anser 154 millioner euro i perioden 2007-2013 for et minimumsbehov. Vi vil også holde nøje øje med i løbet af disse år, om vi evt. skal foretage nogle forbedringer. Jeg kan forsikre fru Haug om, at vi allerede sikrer os, at pengene ikke bliver klattet væk, men at der derimod er tale om en solid finansiering, og at tiltagene er fornuftige.
Det står klart, at medlemsstaterne ikke fritages for deres ansvar. EMSA kan kun have en støttende og supplerende funktion. Det skal understreges, at forurening fra skibe ikke kun handler om katastrofer. Vi har oplevet og , men vi har også det daglige svineri på vores have, nemlig de illegale olieudledninger. Og hvis miljøorganisationerne har talt rigtigt, så finder der hvert år 3.000 illegale olieudledninger sted i de europæiske have.
Der må gøres noget, og jeg håber meget, at vi ved hjælp af det satellitovervågningssystem, som EMSA skal være med til at opbygge, bliver bedre i stand til at bekæmpe kriminel adfærd på vores have.
Vi har også noget glædeligt at berette om, nemlig at ordføreren, som ikke havde det så godt forud for sommeren, er her igen i dag, at vi så at sige kan søsætte denne forordning sammen med ham i morgen, at han har fundet frem til nogle gode løsninger sammen med Rådet - mange tak for det - og at vi allerede er færdige ved førstebehandlingen og ikke har brug for nogen forligsprocedure.
Som helhed kommer vi med vedtagelsen af forordningen i morgen til at yde et vigtigt bidrag fra Parlamentets og Rådets side til renere have og en bedre beskyttelse af de europæiske have. Jeg håber, at EU derved opnår en ny status hos borgerne, idet Europa arbejder for renere have.
Josu Ortuondo Larrea,
   Hr. formand! Hr. kommissær, Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur er parat til at deltage i bekæmpelsen af den forurening af havet, der stammer fra de tusindvis af skibe, som dagligt pløjer gennem EU's farvande, men vi er nødt til først at erkende, at medlemsstaterne mangler kapacitet til at håndtere de store økologiske katastrofer, der optræder med jævne mellemrum, f.eks. de triste eksempler med og ikke mindst forlis.
Nuvel, vi må også erkende, at vi ikke kan kræve, at samtlige kystmedlemsstater, uanset deres størrelse og rigdom, hele tiden råder over tilstrækkelige fysiske og teknologiske midler til straks at kunne klare store ulykker og katastrofer effektivt. Det bør ligeledes understreges, at skibene transporterer varer og produkter, som ikke kun stammer fra kystmedlemsstaterne, men også udgør en del af forsynings- og handelskæden for de øvrige kontinentale og ikke maritime stater, og derfor har de også en andel af det fælles ansvar i forbindelse med risiciene ved søtransport.
Det er derfor hensigtsmæssigt og nødvendigt at træffe foranstaltninger på fællesskabsplan for at supplere og støtte de foranstaltninger, som de enkelte medlemsstater råder over, uden at det betyder, at de er fritaget for deres hovedansvar, såvel i forbindelse med forebyggelse som bekæmpelse af havforureningen. Blandt støtteforanstaltningerne har Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur indført et systemet til indsamling og analyse af information om forurening fra skibe, der skal indeholde fotografisk opfølgning via satellit, videnskabelig-teknisk bistand og operationel bistand i form af skibe, der er fordelt på de forskellige geografiske maritime regioner, og som er parat til at deltage i tilfælde af ulykker og katastrofer efter anmodning fra de berørte medlemsstater.
Denne forordning har til formål at sikre finansiel dækning i den kommende syvårige programperiode fra 2007-2013 for udgifter, der stammer fra disse nye tjenester, og Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa støtter forslaget med de kompromisændringsforslag, den har stillet sammen med andre parlamentariske grupper,, samtidig med at vi lykønsker hr. De Grandes for hans fremragende betænkning og den indsats, han har gjort for at opnå konsensus og få forordningen vedtaget ved førstebehandlingen.
Jeg vil dog gerne sige, at jeg er overbevist om, at den største havforurening ikke skyldes ulykker og katastrofer, men den manglende miljøbevidsthed og hensynet til de økonomiske mål hos skrupelløse personer, der bevidst og velovervejet renser skibenes tanke og lastrum i rum sø. Satellitfotos kan bidrage til at reducere disse tilfælde, men jeg tror ikke, at de er meget værd de dage, hvor det er overskyet, og sigtbarheden er ringe. Jeg foreslår derfor, at alle skibe forsynes med automatiske mekanismer, der med korte mellemrum kontrollerer niveauerne i tankene og lastrummene, og som vil afsløre, om udtømningerne er sket i de affaldsdepoter, der i henhold til MARPOL-reglerne skal findes i havnene. Dette burde være obligatorisk på samme måde som den sorte boks i fly eller fartmåleren i lastbiler er det. Det ville være den bedste måde til at få bugt med de bevidste forurenende udslip, der efter min mening er de mest hyppige og skadelige. 

Margrete Auken,
   - Hr. formand! På topmødet i København i december 2002 gav samtlige regeringsledere opbakning til meget skrappere regler mod forurening fra skibe. Det møde fandt sted kun en måned efter Prestige-ulykken i november 2002. Her næsten fire år efter virker det som om, at ambitionsniveauet er dalet betragteligt - pengene er for små, og der er ikke helt klarhed over, hvor meget vi skal have passet ind i dette system. Alligevel er vi glade for, at dette kompromis er blevet lavet, og vi er med på det. Vi lykønsker bestemt også hr. Grandes med hans betænkning, og som dansker må jeg sige, at det er godt, at vi har fået ordningen udvidet til også at dække Nordsøområdet. Vi er glade for, at der nu står forurening i almindelighed og ikke bare den specielle forurening.
Vi regner med, at dette forslag og hele dette koncept er af en sådan art, at der også kan foretages forbedringer, og at ambitionsniveauet altså kan højnes efterhånden. At man kan få mere med, at man kan få forslag indarbejdet - som det forslag, der nu er fremsat - således at der bliver mulighed for at forfølge de rigtig mange forbrydere, der er fuldstændig ligeglade med, hvad der sker med vores havmiljø, og derfor uden videre bruger det som skraldespand, når de ikke vil betale, hvad det koster at komme af med deres forurenende stoffer på ordentlig vis. Jeg tror ikke, at forslaget er godt nok til, at vi kan forebygge alt dette, men jeg håber, at det er godt nok til at blive forbedret, og at det altså kan fungere som den nødvendige ramme. Tak for forslaget - vi støtter det naturligvis. 
Georgios Toussas,
   Hr. formand, hr. kommissær! Mens vi drøfter rammerne for det europæiske agentur for søfartssikkerheds beføjelser og finansiering med hensyn til forebyggelse og bekæmpelse af havforurening, er en kolossal miljøkatastrofe i det sydøstlige Middelhav under opsejling som følge af israelernes forbryderiske bombardementer af Jiyyeh-værket i Libanon.
Det fremgår af oplysninger fra Den Internationale Søfartsorganisation og andre kompetente instanser, at mange tusind t olie er løbet ud i havet og har bredt sig langs middelhavskysten på en strækning på over 170 km. Israelernes morderiske angreb har dræbt flere tusind libanesere og palæstinensere og medført uoverskuelige konsekvenser for miljøet i området generelt. Dette er en forbrydelse mod menneskeheden.
Ifølge meget moderate vurderinger foretaget af Den Internationale Søfartsorganisations eksperter vil udgifterne til oprydning af forureningen i området løbe op i over 50 millioner euro, dvs. en tredjedel af det euroæiske agentur for søfartssikkerheds syvårige budget til bekæmpelse af havforurening.
Jeg siger ikke dette, fordi udgifterne til oprydningen skal dækkes af agenturets reserver, men for at skabe en større forståelse for, hvor meget en forurening af dette omfang rent faktisk koster.
EU's berømte princip om, at "forureneren betaler", får en uægte og hyklerisk klang, når EU heller ikke i dette tilfælde nævner de ansvarlige, nemlig Israel, der har forårsaget denne voldsomme miljøkatastrofe.
Det europæiske agentur for søfartssikkerhed kan og bør ikke erstatte Den Internationale Søfartsorganisation og dens medlemsstater, der har hovedansvaret for at beskytte menneskeliv på havet og havmiljøet.
Det europæiske agentur skal koncentrere sin indsats om at forbedre søfartssikkerheden og bekæmpe forurening ved især at fokusere på forebyggelse. Agenturet bør bidrage med ekstra foranstaltninger i stedet for at erstatte medlemsstaternes infrastruktur og aktiviteter, men også supplere deres aktiviteter i forbindelse med bekæmpelse af miljøødelæggelser. I de aktiviteter, der er dækket af den finansielle støtte, bør alle former for havforurening være dækket, især forurening med kulbrinter og farlige flydende stoffer.
Den kendsgerning, at 136 millioner euro ud af den samlede bevilling på 154 millioner euro til agenturet går til charter af bevogtningsskibe, og de store udgifter til satellitfotos - 1.000 fotos koster 1 million euro - medfører en stor risiko for, at agenturet ender som en rent bureaukratisk mekanisme.
Derfor må vi være meget opmærksomme på at sikre den finansielle støtte, så agenturet kan opfylde sine nye forpligtelser. 
Luís Queiró (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Som alle ved i de lande, der har en kyst, kender havforurening ikke til grænser, og skibe vælger normalt ikke det sted, hvor de forliser. Hvis der er et område, hvor den nationale egoisme kun er til skade, er dette så afgjort et af dem. De økonomiske zoner kan og må forblive eksklusive, men havene er et fælles gode, og når der sker en miljøkatastrofe, rammer den os alle. Vi bør derfor anlægge et fællesskabssynspunkt i vores indsats mod havforurening.
Som Luis de Grandes Pascual, så rigtigt siger det i sin betænkning, som jeg gerne vil takke ham for, er der brug for en bæredygtig og langsigtet finansieringsramme, der sikrer, at medlemsstaterne får adgang til tidssvarende og hensigtsmæssige tekniske ressourcer til forebyggelses- og forureningsbekæmpelse, der kan beskytte vores kyster mod udslip som dem, der for nylig er sket, og som – ikke mindre vigtigt – muliggør, at miljøforbryderne kan blive straffet.
Olieudslip er altid skadelige og undertiden også kriminelle, men finansielle udslip kan også være det. At kaste penge i havet er ikke i sig selv en løsning. Jeg går derfor ind for den her foreslåede flerårige finansieringsmodel og ikke mindst for, at den anvendes på en gennemsigtig og effektiv måde.
De 154 millioner euro, der afsættes til Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed i perioden 2007-2013, vil forhåbentlig gøre det muligt at gennemføre handlingsplanen mod havforurening, oprette et system af specialiserede reservefartøjer, der kan indsættes i de fire prioriterede områder, og etablere et center for satellitbilleder, der kan støtte medlemsstaternes og Kommissionens indsats for at bekæmpe udslip fra skibe og andre forureningsbekæmpelsesopgaver. Det er et projekt, som vi med de ændringsforslag, som Transportudvalget har foreslået, og andre, helhjertet støtter, også fordi det styrker medlemsstaternes medansvar i den fælles indsats.
Vi lever ikke mere i det Mare Nostrum, som romerne talte om, men i en tid, hvor havene tilhører alle og er alles fælles ansvar. Ved at vedtage denne beslutning lever Europa-Parlamentet op til sin del af ansvaret. 
Rosa Miguélez Ramos (PSE ).
   - Hr. formand! Som vores koordinator, Willi Piecyk, allerede har sagt, støtter vi socialdemokrater denne flerårige finansieringsramme for Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur, og vi er desuden glade for, at der er opnået en aftale. Agenturet blev oprettet som følge af to store katastrofer - de to olieudslip fra og - og det opstod med den mission, at det skulle yde kyststaterne bistand i tilfælde af ulykker, når nævnte stater anmodede om det.
I denne henseende vil jeg gerne sige, hr. kommissær, at i min region, Galicien, på Atlanterhavskysten, der har været særligt hårdt ramt af store katastrofer i de sidste 20 år, føltes det som at få en spand vand i hoved at erfare, hvor de stand by-skibe til opsamling af olie, og som hører under agenturet, var placeret.
Til trods for at Kommissionen udtrykkeligt anerkendte, at det område, der havde været hårdest ramt af store olieudslip i de sidste 35 år, var den galiciske kyst, med mere end syv udslip over 10.000 t, var der ingen af de syv forureningsbekæmpelsesskibe, som agenturet havde chartret, der var placeret i Galicien. Der var fem i Østersøen, ét i Middelhavet og ét i området omkring Den engelske Kanal og Nordatlanten.
Men for en ordens skyld vil jeg også gerne sige, at et af de løfter, som Parlamentet fik fravristet Kommissionen efter -katastrofen, var tilstedeværelsen af et forureningsbekæmpelsesfartøj med base i Galicien, og i denne forbindelse vil jeg gerne sige til hr. Barrot, at den smidige dialog med Kommissionen, såvel med transportdirektøren som med selve agenturet, har beroliget os.
Ændringsforslag 13, der opdeler Atlanterhavskysten i to områder, hvilket fru Ayala og jeg selv havde bedt om, hr. Ruiters besøg i Galicien og den gode kommunikation mellem den regionale regering og agenturet har forsikret os om, at EU's løfter til Galicien i forbindelse med placeringen af et forureningsbekæmpelsesfartøj på den galiciske kyst ikke vil blive siddet overhørigt. 
Alyn Smith (Verts/ALE ).
   - Hr. formand! Forurening krydser grænser, og det er nødvendigt med en øjeblikkelig og koordineret indsats for at håndtere konsekvenserne heraf, så det er fuldt ud passende, at vi opretter rammer på EU-plan herfor.
Jeg lykønsker kommissæren og vores ordfører for deres udmærkede indsats i denne sag, men det er kun en begyndelse. Den bedste kur er forebyggelse. Skotland er en olieproducerende søfartsnation, og her har vi en levende debat om forslag om at overføre olie fra skib til skib på havet i et område af særlig videnskabelig interesse, som er omfattet af Fugledirektivet, nemlig River Forth lige nord for Edinburgh. Det er et værdifuldt område for Skotlands naturlige miljø. Der er en næsten komplet modstand mod disse forslag i Skotland, og alligevel accepterede Det Forenede Kongeriges Maritime and Coastguard Agency så sent som i går, at man går videre med disse potentielt katastrofale planer. Heldigvis kan EU sætte tingene i et større perspektiv. Hr. kommissær Dimas har indledt en undersøgelse af de mulige miljømæssige konsekvenser af disse forslag, og forhåbentlig vil hans undersøgelse standse en gennemførelse af forslagene.
Jeg glæder mig over og støtter Kommissionens forslag, der er en god begyndelse. Men jeg mener, at vi kan gå videre. Min gruppe ønsker at gå endnu længere. Disse forslag forhindrer ikke en katastrofe, men selvfølgelig er en håndtering af konsekvenserne kun en del af billedet. Vi skal også forhindre dem.
Νikolaos Sifunakis (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær! Miljøødelæggelser, der skyldes ulykker til søs, udgør desværre stadig en stor fare for Europas hav- og kystområder, og medlemsstaternes har ofte utilstrækkelige muligheder for at imødegå disse ulykker.
Derfor er det vigtigt, at vi giver EMSA, som yder medlemsstaterne en vigtig støtte, den nødvendige økonomiske sikkerhed, så det kan opfylde udføre sine opgaver. Det er meget vigtigt, at EMSA får flere opgaver, så det erhverver alle de effektive nye redskaber til at bekæmpe alle former for uforsætlig og forsætlig forurening.
Den operationelle støtte til medlemsstaterne bør styrkes ved at stille særligt udrustede skibe til rådighed til bekæmpelse af forurening og oprette en central tjeneste til overførsel af satellitfotos til overvågning og øjeblikkelig lokalisering.
Agenturet bør dog også beskæftige sig med andre spørgsmål som f.eks. bortskaffelse af opsamlet olie og luftovervågning, aktiviteter, som kræver yderligere finansiering.
Endelig må vi ikke glemme, at agenturets aktiviteter supplerer medlemsstaternes. Derfor bør medlemsstaternes aktiviteter også styrkes. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil begynde med at lykønske ordføreren, Luis de Grandes. Jeg glæder mig over, at han ser så misundelsesværdig sund ud. Jeg vil gerne sige, at han har gjort en fremragende indsats i samarbejde med Rådet for at opnå en aftale ved førstebehandlingen, for det var vigtigt at sikre Det Europæiske Søfartssikkerhedsagenturs stabilitet og arbejde.
De fælles forslag omfatter to af de anmodninger, som fru Miguélez Ramos og jeg kom med. En af disse drejer sig netop om, at vi, da det nye program udvider agenturets kontrol til at omfatte farlige stoffer, ikke må glemme det faktum, at det oprindeligt var baseret på olie. For det andet - det har fru Miguélez Ramos allerede nævnt - at hvad angår opdelingen i zoner, bør de indledende mangler på begge sider løses, for kontraktbetingelserne har ikke været særlig motiverende for rederne i området, der ikke var interesseret i at stille skibe til rådighed, og det blev tilskrevet agenturets ringe ihærdighed. Jeg tror, at det, som fru Miguélez Ramos så udmærket har sagt det, er overstået nu, og vi står over for en meget mere praktisk og bedre organiseret fremtid.
Vi gør dog under alle omstændigheder agenturet og Kommissionen opmærksom på, at vi i forbindelse med dette flerårige program fra Budgetkontroludvalgets side vil være meget opmærksomme på, at aktionerne, handlingsplanen og især tilstedeværelsen af skibe passer nøje til behovet, og at vi derfor ikke igen skal se de mangler, vi tidligere har set.
Jeg vil slutte med en overvejelse og en bøn til Kommissionens næstformand, hr. Barrot, som jeg ved, er kendt for at være meget opmærksom på Parlamentets anmodninger. I disse dage, hvor søgrænserne i mit land, Italien, Malta og Grækenland viser deres enorme sårbarhed, så vi gerne, at Frontex-agenturet i det mindste rådede over det samme arsenal af skibe og midler til kontrol og beskyttelse af vores søgrænser, som det vi i dag vedtager for Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur.
Jeg anmoder næstformand Barrot om at bistå sin kollega Frattini i Kommissionen, så Frontex-agenturet snarest får de nødvendige midler, som vi har savnet i denne sommer. 
Jacques Barrot,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Allerførst vil jeg gerne have lov til igen at takke hr. de Grandes Pascual og Transport- og Turismeudvalget for dette fremragende stykke arbejde, som skal give os mulighed for at få vedtaget teksten under førstebehandlingen. Det glæder mig, for vi må - som flere af Dem har nævnt - aldrig glemme Prestige og Erikas katastrofale forlis. Derfor er det et absolut krav, at vi sætter alle nødvendige midler ind, og da Parlamentet og Rådet har besluttet at lade deres tekster falde sammen, kan vi få en aftale i stand allerede under førstebehandlingen.
Kommissionen er naturligvis for det kompromis, der blev fundet under det uformelle trepartsmøde med Rådet. Den accepterer derfor de kompromisændringsforslag, De stiller, hr. de Grandes Pascual, som støttes af de forskellige politiske grupper. Disse ændringsforslag afspejler kompromiset fra det uformelle trepartsmøde med Rådet. Jeg er overbevist om, at Europa-Parlamentets medlemmer vil støtte denne tilgang i morgen, selv om finansieringsrammen på 154 millioner euro skal ses som et minimum, sådan som det i øvrigt understreges i en af forordningens betragtninger.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at reagere på nogle bemærkninger om agenturets opgaver. Vi kan overveje denne udvidelse i forbindelse med den revision af forordningen, der efter planen skal finde sted i 2007. Her tænker jeg især, hr. formand, på det, der for øjeblikket sker på de libanesiske kyster, hvor vi gerne ville have lettere ved at efterkomme vores libanesiske venners behov. Jeg har dog også noteret mig Deres ønske om at sørge for, at den indsats, agenturet gør inden for området forureningsbekæmpelse, ikke kommer til at betyde, at medlemsstaterne frigør sig for deres forpligtelser. Det skal gøres helt klart.
Tak til Dem, hr. formand. Kvaliteten af denne forhandling viser ligesom Deres forskellige forslag, at Parlamentet i høj grad føler sig involveret i denne havforureningsbekæmpende indsats og i beskyttelsen af vores europæiske havområde, som er en af vores rigdomme. Jeg skal derfor takke Parlamentet, og jeg håber, at alt dette giver os mulighed for hurtigt at få vedtaget denne fremragende tekst. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30.
Francesco Musotto (PPE-DE ).
   - Europa, som konstant arbejder for en udvikling i de internationale søfartsbestemmelser for at beskytte miljøet, har allerede opnået en gradvis tilbagetrækning af enkeltskrogede olieskibe på verdensplan og flere erstatninger til ofrene for olieforurening. Europa har suppleret de eksisterende internationale bestemmelser ved at indføre strengere inspektioner i Fællesskabets havne, mere effektive kontroller af klassificeringsselskaberne og en mere omfattende overvågning af trafikken til søs.
En streng og effektiv anvendelse af de internationale bestemmelser i en stor handelsblok som EU, som er det største varehandelsområde i verden og tegner sig for 24 % af verdens flåde, er med til at styrke bestemmelsernes troværdighed, også når det gælder de skibe, der sejler under et tredjelands flag. Derfor kan man kun tilslutte sig forslaget om at give det europæiske agentur for søfartssikkerhed yderligere instrumenter, som støtter medlemsstaterne i denne kamp uden grænser. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om skovbrande og oversvømmelser. 
Stavros Dimas,
   Hr. formand! Det glæder mig meget, at vi har denne drøftelse i dag, der er en naturlig fortsættelse af den foregående debat om et relateret emne.
Jeg kan oplyse, at EU's civilbeskyttelsesmekanisme er blevet aktiveret 11 gange i årets første måneder, helt konkret er den blevet aktiveret, efter anmodning, i forbindelse med forårets oversvømmelser i forskellige europæiske lande, især i de lande, som anmodede herom, nemlig Slovakiet, Ungarn, Bulgarien, Rumænien og, uden for EU, Algeriet.
Desuden har vi haft den seneste krise i Libanon og de problemer, som krigshandlingerne har skabt. Både Libanon og Cypern har anmodet EU om at intervenere på tre områder:
For det første ved at sende humanitær hjælp til flygtninge og folk, der har forladt deres hjem.
For det andet ved at evakuere EU-borgere fra Libanon og transportere dem til Cypern, hvor de modtages for derefter at blive sendt til deres eget land.
Det tredje problem drejer sig om forureningen fra den olieplet, der skyldes bombardementet af olietankere syd for Libanon, hvor 10 - 15.000 t olie er løbet ud ved kysten og herefter ud i havet med det resultat, at hele Libanons kyststrækning er forurenet.
I dette tilfælde har EU øjeblikkeligt sendt eksperter til både Cypern og Libanon.
For det første har vi iværksat civilbeskyttelsesmekanismerne i de europæiske lande, koordineret bistanden og håndteret det konkrete problem med transport af den humanitære bistand, idet visse lande, som har ydet bistand, ikke råder over transportmidler, og dette er et særligt problem, som vi må tage op i fremtiden.
For det andet har vi som nævnt sørget for hurtigst mulig transport af europæiske borgere og borgere fra tredjelande fra Cypern til deres eget land. Det var en meget vanskelig opgave, når man tænker på, at ca. 45.000 borgere fra andre lande forlod Libanon og rejste til Cypern og nu skal transporteres hjem. EU har med sin civilbeskyttelsesmekanisme koordineret transporten og sørget for at skaffe fly til Cypern, så de forskellige landes borgere skulle tilbringe så lidt tid som muligt på Cypern.
Jeg er også nødt til at understrege og fremhæve, hvor effektivt de cypriotiske myndigheder og rigtig mange frivillige har håndteret denne krisesituation, selvfølgelig med vores deltagelse.
Det tredje store problem drejer sig om olieudslippet. Som jeg nævnte tidligere, sendte vi øjeblikkeligt eksperter til området, som stadig befinder sig der, da problemet endnu ikke er løst. De omkringliggende lande har på et tidspunkt været i fare for at blive ramt af forureningen, men det er heldigvis ikke sket, og netop nu forsøger eksperterne med forskellige pumper og materialer, som EU-landene og andre lande, f.eks. Norge, har sendt, at forbedre situationen og rense kysten.
Vi har i denne sommer også haft brande i forskellige europæiske lande, f.eks. Grækenland, Frankrig, Portugal og, i større udstrækning, Spanien. Af de nævnte lande anmodede Spanien om bistand fra EU, og nogle få timer efter den spanske regerings anmodning kom der tilbud om brandslukningsfly, -køretøjer og -mandskab fra forskellige europæiske lande, og den spanske regerings indsats, med støtte fra EU, i kombination med ændrede vejrforhold og regnvejr betød, at brandene endelig blev slukket.
Vi har også haft et stort problem i Etiopien med oversvømmelser, som stadig truer landet. Der har været flere hundrede døde og mange tusind flygtninge. Videnskabsmænd og eksperter fra EU befinder sig i området, og EU-lande har tilbudt forsyninger og materialer til at bekæmpe den dramatiske situation i landet, der som sagt stadig er i krise.
Desuden har mange EU-lande sendt bistand via civilbeskyttelsesmekanismen til Indonesien efter jordskælvet i maj.
Med hensyn til brandene vil jeg gerne sige, eftersom det er et spørgsmål af vidtspændende interesse, at Kommissionen ikke har beføjelser med hensyn til alle spørgsmål, der vedrører skovene. De hører under medlemsstaternes beføjelser, og det er medlemsstaterne, der udstikker politikker til beskyttelse af skove, forebyggelse af brande og alle de problemer, der vedrører skovene.
Politikkerne på europæisk plan har til formål at styrke de tilsvarende politikker i medlemsstaterne. Det omfatter også de finansieringsprogrammer, som vi råder over, enten via den nye landbrugsudviklingsmekanisme, "forest focus-direktivet", hvor der bliver mulighed for at finansiere aktiviteter til beskyttelse af skove, eller via det nye program "Life+", som udtrykkeligt giver mulighed for finansiering af forskellige aktiviteter, som tidligere blev finansieret via "forest focus-direktivet".
Og så er der naturligvis handlingsprogrammet for civilbeskyttelse, hvormed der kan finansieres - og bliver finansieret - visse skovbeskyttelsesaktiviteter.
Jeg er klar over, at vi aldrig kan være tilfredse, når det drejer sig om civilbeskyttelse i naturkatastrofer. Mange kriser og naturkatastrofer kan ikke afværges, men vi kan forberede os bedre. Og selv om civilbeskyttelsesmekanismen har bevist, at den tilfører merværdi og har stor betydning, er der stadig mange muligheder for forbedringer og mange muligheder for, at vi kan gøre den mere effektiv. Her vil jeg gerne takke Europa-Parlamentet for dets vedvarende støtte og dets styrkelse af civilbeskyttelsesmekanismen, og jeg er sikker på, at aftenens debat vil bidrage i denne retning. 
Gerardo Galeote,
   Hr. formand! Kommissionen er til stede i Europa-Parlamentet under denne forhandling på min gruppes initiativ, og derfor vil jeg gerne begynde med at takke de øvrige grupper, der har støttet dette initiativ og gjort det muligt for os at holde forhandlingen i dag. Jeg vil naturligvis også gerne takke for kommissærens tilstedeværelse, og især for hans indsats og forpligtelse over for denne sag.
Der er dog nogle kolleger, der helt berettiget har sagt til os, at vi gør det samme, som vi gjorde for et år siden, og at vi er i samme situation som sidste sommer. Jeg vil gerne sige til dem, at det ikke forholder sig sådan. Det er rigtigt, at vi sidste år i september også havde en forhandling om skovbrande, det er rigtigt, at vi var nogle af de her tilstedeværende kolleger, der besøgte de berørte områder - og det var i øvrigt ikke uden vanskeligheder, som skyldtes visse af Parlamentets organer - og det er rigtigt, at vi afholdt en høring, hvor ofrenes familier kunne henvende sig til os og give udtryk for deres bevægelse, men vi er ikke i samme situation, for siden da har Europa-Parlamentet forelagt nogle klare og konkrete initiativer og forslag for Rådet.
Inden for rammerne af Berend-betænkningen vedtog plenarforsamlingen f.eks. en lang række ændringsforslag til ajourføring af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond. Vi har også anmodet Kommissionen om et særligt direktiv om skovbrande og tørke, eftersom der findes et direktiv om oversvømmelser, og vi har bedt Rådet om et forpligtende svar på den tidligere kommissær Barniers beretning, der som bekendt blev forelagt på det sidste europæiske råd.
Vi er derfor ikke i samme situation som for et år siden. Vi har en pakke med forslag, som burde gøre det muligt at være meget mere effektive i forbindelse med bekæmpelse af skovbrande. Vi mangler dog en reaktion fra Rådet, og det skyldes såvel de formandskaber, vi har haft i år, som praktisk taget ikke har gjort noget, som de mest berørte medlemsstater, som ikke har krævet noget. Nogle af de ansvarlige offentlige myndigheder bruger tørken eller de påsatte brande til at retfærdiggøre fiaskoen. Det er rigtigt, at der er tørke, og det er rigtigt, at der er forbrydere, ligesom der har været i fortiden, men vi burde spørge disse myndigheder om, hvad de har gjort i år på forebyggelsesområdet, og om de, når det uundgåelige er sket, har koordineret indsatsen såvel inden for som uden for deres grænser.
Kommissæren har f.eks. henvist til den største brand, der har været i sommers, nærmere bestemt branden i Galicien. Jeg beder Dem om at fortælle os, hvornår De formelt modtog den spanske regerings anmodning om bistand, hvilken dag De præcis blev anmodet om at aktivere civilbeskyttelsesmekanismen.
Mine damer og herrer, vi beder blot om mere forebyggelse og mere koordinering. Vi opfinder ikke midler eller fonde, som ikke findes, men anmoder blot om, at EU's Solidaritetsfond finder anvendelse, hvilket for øvrigt ville have været meget nemmere, hvis man havde taget hensyn til Europa-Parlamentets forslag. Vi beder heller ikke om yderligere beføjelser til EU, men om mere forebyggelse og koordinering med fuld respekt af subsidiaritetsprincippet. Hvis vi hjælper de berørte nu, behøver vi sandsynligvis ikke at gentage denne forhandling til næste år. 
Rosa Miguélez Ramos,
   Hr. formand! Mine damer og herrer, den frækhed, hvormed hr. Galeote forsøger at tage æren for denne beslutning, vil ikke hindre mig i at sige til Dem alle, at socialdemokraterne fra første færd, dvs. siden mandag i sidste uge, har været helt på det rene med, at vi ønskede et forslag til beslutning, og at vi ønskede det her i plenarforsamlingen, og at vi ønskede det om dette spørgsmål.
For, mine damer og herrer, branden i Sydeuropa er, som oversvømmelserne i Centraleuropa, en tilbagevendende miljøkatastrofe. Og årsagerne hertil er grundigt undersøgt: Mere end 80 % skyldes menneskelige handlinger, uanset om de skyldes skødesløshed eller forsætlige handlinger, der har til formål at volde skade.
Men vi taler om ildens opståen, og ildens opståen er én ting, og dens udbredelse, det brændte område, noget helt andet. For her er der andre faktorer, der influerer, såsom klimaet, som i sommer var meget ekstremt med meget stærk vind, meget høje temperaturer, ingen eller kun meget lidt nedbør, eller bjergeområdernes tilstand, der af samfundsøkonomiske årsager er blevet forsømt og er fulde af meget brændbare kratbevoksninger, der bidrager til spredningen af branden, hvilket også er tilfældet med beplantninger af uegnede træsorter, og årtiers mangel på en egentligt skovpolitik.
I landene i den sydlige del af Middelhavet er der blevet investeret enorme summe i slukningsudstyr. I hele Sydeuropa råder vi over meget effektivt slukningsudstyr, men ressourcerne er altid utilstrækkelige. Jeg kan bare nævne, at der i Galicien, mine damer og herrer, i år har været mere end 7.000 personer og mere end 60 fly, der har været beskæftiget med slukningsarbejdet, men hvordan skal man bekæmpe 300 brande om dagen?
I denne henseende er det, som socialdemokraterne beder Kommissionen om, meget klart. Vi ønsker på den ene side, at Kommissionen i dette tilfælde fremmer anvendelsen af Solidaritetsfonden ved hjælp af det politiske kriterium, at vi ønsker, at Solidaritetsfonden bliver anvendt på de berørte befolkninger og regioner i EU.
Derudover anmoder vi Kommissionen om to ting. Den ene har at gøre med Forest Focus. Vi har etableret et alarmsystem, der er effektivt, men utilstrækkeligt. Det er faktisk effektivt, for det gør det muligt for os at identificere de klimatiske risikoområder eller de områder, der er er i risiko for naturkatastrofer, men det er ikke muligt for os at påpege, hvilke områder der er samfundsøkonomiske risikoområder. Vi socialdemokrater siger, at årsagen til disse brande er den udbredte opgivelse af de traditionelle landbrugsmetoder og en stigende alder blandt den befolkning, der i dag lever i landboområderne.
Vi anmoder også om, at den mobiliserer den europæiske skovstrategi. Vi mener, at kommissær Dimas skal finde penge og instrumenter til effektive politikker, der gør det muligt for os at bevare befolkningen i landområderne ved hjælp af denne plan eller skovstrategi, og som samtidig gør det muligt for os at pleje og udbrede vores skovområder. 
Ignasi Guardans Cambó,
   Hr. formand! Når en olietanker synker, er vi meget bevidste om situationens alvor, dens indvirkning på miljøet og behovet for at håndtere den i fællesskab.
Men når det drejer sig om brande eller oversvømmelser, så agerer vi i EU reelt som om, at det var isolerede hændelser, der ikke fortjener eller ikke har behov for et fælles svar, og som efter nogens mening ikke har et egentligt europæisk perspektiv. Det er absurd. På grund af en manglende fælles vision og politikker, der er i overensstemmelse med denne fælles vision, råder vi ikke over bekæmpelsesinstrumenter.
Efter min mening er der tre dimensioner i forbindelse med denne type katastrofer, der bør håndteres. Den første drejer sig om et rent nødberedskab, og her kan EU gøre meget mere, end vi gør i dag. EU kunne styrke sine foranstaltninger til hurtig reaktion i forbindelse med civilbeskyttelseskriser, men gør det ikke. EU, i dette tilfælde Rådet, afviste eller afviser fortsat at gennemføre det, der blev foreslået i Barniers beretning, med specifikke forslag til oprettelse af en europæisk civilbeskyttelsestjeneste, og det er det, der skal iværksættes i tilfælde af nødsituationer.
Men ud over koordineringen af en hurtig indsats i forbindelse med nødsituationer, som ikke fungerer, fordi planlægningsværktøjerne ikke findes eller ikke er ordentligt implementeret, mangler der naturligvis den efterfølgende assistance til de berørte. Det er det andet element, vi skal være opmærksomme på. På dette punkt tilslutter min gruppe sig de øvrige gruppers anmodning, idet den understreger betydningen af en politisk visionær anvendelse af EU's Solidaritetsfond, for det blev den skabt til, naturligvis med respekt af dens regler.
En brand, en oversvømmelse, og her tænker jeg særlig på situationen i Galicien, ødelægger de i forvejen knappe ressourcer, som en region har til sin udvikling, og det er derfor klart, at vi står i en situation, som gør det nødvendigt med en øjeblikkelig anvendelse af Solidaritetsfonden for at hjælpe disse befolkninger, dette område, der i turistmæssig og økonomisk forstand har set, hvordan deres indtægtskilder er blevet forvandlet til aske, og i dette tilfælde er der ikke tale om en metafor.
Vi er nu nået til den tredje dimension for at forhindre, at den første og anden gentager sig, selv om vi ved, at det aldrig helt kan undgås. Det drejer sig naturligvis om forebyggelse. Vi har brug for en egentlig europæisk skovpolitik, som ikke findes, fordi den fortsat er fragmenteret. Siden udarbejdelsen af Forest Focus har der været flere brande, der har dækket større områder. Vi håber, at Kommissionen tager hensyn til dette i den rapport, den skal forelægge inden udgangen af 2006.
Der er brug for at stimulere anvendelsen af biomasse. Vi er nødt til at tage de følger, som opvarmningen og temperaturstigningerne har i dette tilfælde, alvorligt. Den Europæiske Fond for Regionaludvikling er nødt til at tage hensyn til følgerne på skovområdet.
På denne måde vil situationen ændre sig, og vi vil ikke længere hvert år, efter sommeren, behøve at beskæftige os med denne slags problemer.
Ilda Figueiredo,
   Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær! De tragiske skovbrande, der år efter år har ramt de sydeuropæiske lande, og særlig Portugal og Spanien, må ikke fortsætte. Det er på tide at følge beklagelserne op med konkrete foranstaltninger, der kan hindre, at sommerperioden bliver til et inferno af ødelæggelse, hvor skove og beskyttede områder, liv og ejendom går tabt for tusindvis af mennesker, der modigt holder fast på en tilværelse i landdistrikterne.
Særlig alvorlig var situationen i august i Portugal, hvor mange tusind ha skov er brændt, med flere omkomne til følge, og hvor vigtig naturarv er blevet ødelagt, bl.a. i nationalparken Peneda-Gerês og i naturparken Serras d'Aire e Candeeiros, hvortil også kommer enorme materielle tab.
Skovbrandene bliver ved her i september. Der må derfor vises solidaritet med de ramte befolkninger, ydes hurtig hjælp til hyrder og landmænd, der har mistet græsningsarealer til kvæget, f.eks. i Serra de Soajo, og brændt træ må straks fjernes som rimelig betaling til landmænd, små skovejere og fællesjordejere. Det er derudover meget vigtigt, at der satses på forebyggelse ved at styrke de finansielle, tekniske og menneskelige ressourcer, herunder støtte til dem, der deltager i indsatsen med at bekæmpe brandene og plante ny skov på de ødelagte arealer, navnlig i de beskyttede områder. Den Europæiske Solidaritetsfond må derfor yde ekstraordinær støtte til alle de værst ramte områder og befolkninger i Portugal.
En effektiv offentlig politik, der styrker forebyggelse, nyplantning og skovudvikling, må vedtages snarest muligt, den fælles landbrugspolitik må ændres, så familielandbruget får støtte, der sikrer landmændene et værdigt liv, særlig gennem garanterede produktionspriser, og der må sættes ind over for den afvandring fra landdistrikterne, som afkoblingen produktionsstøtten kommer til at forværre. 
Janusz Wojciechowski,
   Hr. formand! Europa rammes stadigt oftere af naturkatastrofer. Vi er atter vidner til katastrofale skovbrande mod syd. I store dele af Europa har der været voldsomme hedebølger med de højeste registrerede temperaturer nogensinde, hvilket førte til voldsomme tørker.
I nogle områder af Polen faldt høstudbyttet med over 20 %, og hundredtusindvis af landbrugsfamilier befandt sig i en fortvivlet situation. Så fulgte kraftige regnmængder, og lokale oversvømmelser vanskeliggjorde høsten og forværrede tabene. Regeringsbistanden er begrænset, og de fleste landbrugere har ikke råd til at tegne dyre forsikringer for deres egne gårde. Under alle omstændigheder løses problemet ikke med forsikringer, da naturkatastrofer er ved at blive reglen snarere end undtagelsen.
Landmændene i Polen og andre steder beder EU om hjælp, idet den aktuelle hjælp er mere symbolsk end reel. Det er helt afgørende, at vi skaber et europæisk system, der kan bruges til at yde støtte til de lande og mennesker, der rammes af naturkatastrofer. Det er meget vigtigt at øremærke større støttemidler end de nuværende til dette formål. Folk, hvis huse er ødelagt af katastrofale brande, eller hvis marker og afgrøder er ødelagt af tørker eller oversvømmelser, skal kunne regne med solidaritet og støtte fra EU. En af grundene til EU's oprettelse, var, at dets samfund og borgere skulle kunne hjælpe hinanden i nødens stund. EU bør udvise solidaritet og støtte ofrene for naturkatastrofer som f.eks. tørker, oversvømmelser eller skovbrande.
Vi forventer, at Kommissionen stiller ægte forslag om både et system til at modvirke konsekvenserne af naturkatastrofer og om støtte til de lande og mennesker, der har lidt under sådanne katastrofer.
Ryszard Czarnecki (NI ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne pointere, at vi diskuterede denne sag for nogle få måneder siden. Under den forhandling blev der rejst vigtige spørgsmål. Men som den forrige taler nævnte, blev mit hjemland Polen i sommerferien først ramt af en alvorlig tørke og derefter af oversvømmelse. Katastrofen ramte også min valgkreds i det nedre Schlesien. Det er et problem, der næsten hvert år rammer mit land.
Det er klart, at tørker og brande primært rammer det sydlige Europa, og at oversvømmelser primært rammer det nordlige Europa. Det er også klart, at vi - som de tidligere talere har nævnt - skal gøre midlerne fra Solidaritetsfonden mere fleksible og begrænse bureaukratiet, så disse midler tildeles de katastroferamte folk og regioner, og at vi skal hæve de midler, der er øremærket til bistand til disse regioner. Det er fordi EU for mange af vores borgere handler om at yde reel støtte i tilfælde af sådanne katastrofer.
Κonstantinos Hatzidakis (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg mener ikke, at formålet med denne forhandling er at udtrykke vores beklagelse over disse fænomener eller vores medfølelse med de ramte. Jeg tror ikke, det vil hjælpe dem særlig meget.
Det, der er brug for, er, at vi drøfter spørgsmålet på politisk plan og ser, hvad vi kan gøre i EU. Jeg mener, at denne forhandling i sidste ende rejser spørgsmålet, hvilken EU-model vi ønsker. Ønsker vi et EU, der kun beskæftiger sig med pengepolitik, konkurrenceevne og det indre marked - spørgsmål, som det rent faktisk beskæftiger sig med - eller ønsker vi et EU, som samtidig er til stede, når det gælder de store dagligdags problemer og de menneskelige lidelser.
De brande, vi har oplevet denne sommer, bl.a. i Grækenland, er et sådant tilfælde. Og selvfølgelig er det medlemsstaterne, der skal tage initiativet i forbindelse med naturkatastrofer. Men EU skal ikke bruge det som alibi for ikke at vise solidaritet på en håndgribelig måde og som alibi for at være fraværende.
Det var meget positivt, hvad kommissæren sagde om de initiativer, Kommissionen har taget i sommer. Og det vil også være positivt, hvis Solidaritetsfonden intervenerer, men jeg mener, at EU bør have flere værktøjer til rådighed. Der er brug for en mere reel og effektiv europæisk civilbeskyttelsesmekanisme som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti kræver i sit beslutningsforslag.
Vi har Barnier-rapporten, som Rådet krævede, og Det Europæiske Råd hilste den velkommen i juni. Nu må det, der står i Barnier-rapporten, føres ud i praksis. Vi er nødt til at gå fra teori til handling. Og jeg håber, at Rådets glæde over rapporten ikke kun er udtryk for diplomatisk høflighed, men også for EU's ønske om at være mere til stede i anliggender som dette. 
Luis Manuel Capoulas Santos (PSE ).
   - Hr. formand! Som jeg taler her, er den brand endnu ikke helt nedkæmpet, der i det allernordligste Portugal for anden gang i år har ramt landets største naturpark. Samtidig er der otte store skovbrande i andre dele af landet.
Disse forfærdelige brande rammer igen i år flere medlemsstater, hvor Spanien i øjeblikket synes værst ramt, med frygtelige følger i form af tab af menneskeliv og ufattelige økonomiske og miljømæssige skader. Jeg vil derfor gerne udtrykke min solidaritet og sorg over for kollegerne fra alle de berørte medlemsstater, ikke mindst over for kollegerne fra Spanien, og mindes dem, der har mistet livet i dette inferno og hylde alle de professionelle og frivillige, der har gjort alt, hvad de kunne, for at afbøde virkningerne af disse brande.
Vi erkender alle, at der ikke findes nogen mirakelløsning på problemet med skovbrande og andre katastrofer, fordi de ofte har komplekse årsager, der hænger sammen med både klimatiske og menneskelige forhold, herunder også efterladenhed og kriminel adfærd. Vi ved dog, at katastrofernes omfang kan reduceres, og deres virkninger afbødes, hvis vi giver dette problem den nødvendige politiske prioritet.
Som medlemmerne vil erindre, har Parlamentet gennem flere måneder indgående beskæftiget sig med dette spørgsmål og har mobiliseret midler og vilje for bedre at kunne forstå disse fænomener, udpege årsagerne og foreslå løsninger på kort, mellemlang og lang sigt, så disse forfærdelige situationer kan undgås. Flere udvalg har hørt forskere og specialister, har været i forbindelse med offentlige myndigheder og befolkninger og har udarbejdet forslag og henstillinger til Kommissionen og Rådet, som et bredt politisk flertal i Parlamentet gav sin tilslutning i maj måned. Jeg var selv ordfører for Landbrugsudvalget, som udarbejdede omkring 60 forslag med henblik på en europæisk strategi, der gennem nye foranstaltninger under eksisterende politiske og finansielle instrumenter skal sikre, at vi kan afbøde naturkatastrofernes følger mest muligt.
Det ville være demagogisk at kræve, at disse foranstaltninger skulle være sat i værk fra maj til nu, men det haster – og det haster mere og mere – med at komme fra betænkningerne til konkret handling. Den politiske debat er slut, og der er enighed om de nødvendige politiske tiltag. Den tragedie, der har udspillet sig igen i sommer, har på den mest dramatiske måde mindet os om, at vi må handle endnu hurtigere, så vi til næste år ikke må indskrænke os til at udtrykke solidaritet med hinanden efter nok en tragedie. 
Josu Ortuondo Larrea (ALDE ).
   - Hr. formand! Som medlem af Europa-Parlamentet valgt af valgkoalitionen Galeuska vil jeg gerne i dag repræsentere Den nationalistiske galiciske Blok, der har bedt mig om at viderebringe dens bekymring og politiske afvisning af alle de brande, der har været i sommer, og især af dem, der har hærget store skovområder, herunder Nature 2000 i Galicien, og som ydermere har kostet flere menneskeliv. Jeg giver derfor herfra udtryk for min kondolence og medfølelse med ofrenes familier og alle de berørte befolkninger.
I Galicien har der været en ny miljøkatastrofe, der føjer sig til rækken af økologiske katastrofer som f.eks. . I dag må vi derfor endnu en gang råbe "Aldrig mere". "Nunca máis lume", dvs. aldrig mere ild. Til forskel for mener jeg ikke, at man i dag kan bebrejde den galiciske lokalregering eller den statslige regering noget i forbindelse med katastrofehåndteringen, men brandene var af et sådant omfang, at de gjorde det tydeligt, at der var behov for større solidaritet og europæiske midler for at hjælpe medlemsstaterne med slukningen af de store brande eller for at håndtere oversvømmelserne, ligesom vi i morgen vil vedtage finansieringen til bekæmpelse af forurening af havene.
Men samtidig må vi ikke undlade at analysere den mulige indflydelse af disse brande, som for en stor dels vedkommende sandsynligvis er påsatte, på den udbredte plantning af ikke hjemmehørende arter i de forrige årtier, de konfuse ændringer af de brændte områders anvendelse og byggemodningen af samme, papirmassefabrikkernes interesse i at opnå træ til lav pris, eller den formodede hævnfølelse hos de tidligere skovløbere, som i sommers ikke er blevet hyret til overvågning.
Vi skal også undersøge, i hvilket omfang vi alle og den fælles landbrugspolitik er ansvarlige for den tvungne opgivelse af de traditionelle landbrugsaktiviteter hos de mennesker, der, da de ikke har haft mulighed for at finde andet arbejde, har forladt landboområderne og skabt ubalance i den fysiske planlægning af landskabet, og som derfor ikke længere plejer skovområderne, eller slår hurtig alarm eller bekæmper forsøgene på brandstiftelse.
Det bør vi tænke nærmere over. 
Willy Meyer Pleite (GUE/NGL ).
   - Hr. formand! Jeg beder kommissæren om at være særlig opmærksom på udviklingen i og konklusionerne fra det galiciske parlaments undersøgelsesudvalg om den seneste katastrofe.
I de sidste år er Galicien blevet ganske særlig ramt af katastrofer såsom -ulykken. I de sidste år er der også brændt mere end 350.000 ha skov, og i sommer drejer det sig om ca. 80.000 ha. Vi er derfor nødt til at være meget opmærksomme på denne undersøgelse, så vi kan tage højde for de anmodninger om vigtige lovændringer, der utvivlsomt vil komme.
I disse dage står vi over for en ny katastrofe i Galicien: Umia-floden er blevet forurenet af en kemisk industri. Man burde aldrig have tilladt en placering af fabrikken lige ved siden af Umia-floden.
Jeg anmoder derfor kommissæren om at være særlig opmærksom. Hvorfor? Fordi omstændighederne omkring den seneste katastrofe faktisk tyder på, at det drejer sig om brande påsat af professionelle. Hvem står bag denne naturkatastrofe? Hvis der er brug for højere straffe, hvis den europæiske lovgivning skal ændres, så må vi gøre det, og vi skal i særdeleshed være opmærksomme på denne undersøgelse, for der er mennesker bagved, der skal frem i lyset. 
Sebastiano (Nello) Musumeci (UEN ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger! Det er trist at konstatere, at vi kun i nogle få år har talt om civilbeskyttelse her i Parlamentet, og hver gang vi taler om det, er det alt efter naturkatastrofens type. Først var det jordskælv, så havforurening, og nu er det brande og oversvømmelser. På den måde splitter vi emnerne, kompetencerne og ressourcerne op.
Alene dette er grund nok til, at jeg og min politiske gruppe i flere år ihærdigt har foreslået Parlamentet og Kommissionen, at vi opretter et europæisk civilbeskyttelsesagentur, nemlig et smidigt og slankt organ, hvis kompetencer og hvis menneskelige og materielle ressourcer leveres af medlemsstaterne, og som ikke blot er i stand til at udarbejde en plan for forudsigelsen og forebyggelsen af risici, men som også og ikke mindst - med den absolut nødvendige hurtighed - kan lede og koordinere nødhjælpsarbejdet i tilfælde af naturkatastrofer.
Oprettelsen af et civilbeskyttelsesagentur er ikke mindst nødvendig, hr. kommissær, efter at vi i de seneste år desværre har oplevet, at det såkaldte fællesskabssamarbejde har været overflødigt og ineffektivt, hvis det da ikke ligefrem har været skadeligt.
Hvad nytte har de enkelte landes erfaringer på civilbeskyttelsesområdet gjort, hvis ikke Europa er i stand til at gribe hurtigt ind for at lede nødhjælpsarbejdet, reducere skaderne, yde bistand og koordinere de frivillige?
Vi er nødt til langt om længe at forstå, at hvis der er et område, hvor territorialitetsprincippet ikke gælder, er det netop civilbeskyttelsesområdet. Har vi slet ikke lært noget af de sørgelige erfaringer med olieforureningen fra Prestige eller skovbrandene i sommers? Eller af vores uheldige opførsel i forbindelse med tsunami-tragedien, hvor man i Bruxelles besluttede ikke at sende de 300 eksperter fra den europæiske taskforce ud, efter at de var blevet trænet og uddannet i flere år? Lad os derfor gå længere end til de gode hensigter, hr. kommissær, og forsøge konkret og formelt at koordinere indsatsen, kompetencerne og ressourcerne, så vi sørger for, at Europa også kommer til at spille en hovedrolle, når det gælder om at beskytte retten til livet, som er en institutionel ret, men som først og fremmest er en fysiologisk ret. 
Ville Itälä (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Dette er en vigtig forhandling, og det er vigtigt, at vi udviser solidaritet med borgerne i de lande, der er blevet ramt af skovbrande, og i særdeleshed med Spanien. Jeg vil ikke desto mindre gerne betragte sagen fra en anden vinkel, der vedrører de kvaler, der ramte Finland i sommer på grund af omfattende skovbrande i Rusland.
I Rusland brændte mere end en million ha skov, og de værste brande forekom tæt på den finske grænse. Da vinden var i øst, blæste store røgskyer ind over Finland. De lugtede ikke bare dårligt men udgjorde også en meget alvorlig sundhedsrisiko. Ifølge et skøn fra det finske sundhedsvæsen løber de dermed forbundne sundhedsudgifter op i snesevis af millioner euro, og i værste fald kan det også indirekte betyde døden for nogle finske borgere.
Rusland skal overholde internationale aftaler, og Parlamentet bør opfordre Kommissionen til at træffe foranstaltninger og forhandle med Rusland om at sikre, at det også overholder disse aftaler, giver nabolandene tilstrækkelig med information, er villig til at acceptere hjælp og selv træffer passende foranstaltninger. Da den finske statsminister tilbød Rusland hjælp, blev det afvist. Det skal ikke have lov til at vare ved, og derfor bør Kommissionen skride ind.

Stavros Lambrinidis (PSE ).
   - Hr. formand! I år har vi haft det sædvanlige kedelige sommerfænomen med brande i Middelhavsområdet. I visse lande har den statslige mekanismes indsats imidlertid aldrig været mere ineffektiv. Vi er nødt til at lære af vores fejl.
Desværre var man i Grækenland for første gang i mange år alt for dårligt forberedt. To steder i landet, Halkidiki og Mani, oplevede uoverskuelige miljøødelæggelser og led store økonomisk tab. Det har vist sig, at dette i høj grad skyldes dårlig planlægning og koordinering, som betød, at ca. 50 % af brandslukningsflyene stod stille på jorden.
Alt dette ville måske være et internt græsk anliggende, hvis ikke de skovområder, der er ødelagt, var et tab ikke kun af græsk, spansk eller fransk naturrigdom, men af hele Europas rigdom.
Det, der især undrer på baggrund af ovenstående, er, at den græske regering ikke anmodede - og jeg understreger, at den ikke anmodede - om hjælp fra EU's overvågnings- og oplysningscenter i modsætning til den spanske regering, som den 9. august anmodede om og fik civilbeskyttelseshjælp, herunder brandslukningsfly.
Som mange talere helt korrekt har understreget, har Europa akut behov for en fælles civilbeskyttelsesstyrke, noget som Parlamentet gentagne gange har krævet. Men hvad nytter det, at vi forsøger at oprette europæiske civilbeskyttelsesmekanismer, når der er regeringer, som så åbenlyst ignorerer dem?.
Den nydannede europæiske Solidaritetsfond bør ligeledes være parat til at yde hjælp. Jeg vil benytte lejligheden til at opfordre Kommissionen til at anvende de politiske kriterier, den råder over, til at mobilisere den nødvendige hjælp til indbyggerne i de berørte områder, og opfordre Rådet til straks at bringe reglerne for mobilisering af Solidaritetsfonden i overensstemmelse med Parlamentets forslag af 3. april 2006.
I 2006 fremlagde Kommissionen sit forslag om at ændre den eksisterende fællesskabsmekanisme for civilbeskyttelse. Jeg havde den ære, på vegne af Udvalget om Borgernes Rettigheder, at udarbejde den relevante udtalelse, hvor vi foreslog - dette vil jeg også gerne understrege - at inddrage forebyggelse i finansieringen. I dag er dette ikke tilfældet, det er ikke muligt.
Endelig bør Kommissionen forsøge at påvirke medlemsstaterne til i det mindste at indføre en strengere lovgivning om ændret anvendelse af jord med krav om genbeplantning efter skovbrande. 
Zdzisław Zbigniew Podkański (UEN ).
   - Hr. formand! De stadigt større klimaforandringer betyder, at vi oplever et stigende antal usædvanlige vejrforhold, der forårsager stor skade på naturen, landbruget og miljøet i ordets brede betydning. I de seneste år har der været talrige naturkatastrofer som f.eks. tørker, oversvømmelser, orkaner, haglbyger og tilmed voldsomme snestorme.
Vi er alle opmærksomme på og taknemmelige for europaparlamentsmedlemmernes og hele Europa-Parlamentets bestræbelser på at indføre et støttesystem for de berørte. Det er imidlertid uheldigt, at Kommissionen har været relativt langsom i håndteringen af denne sag. Vi glemmer ofte, at den økonomiske situation for dem, der lever i visse regioner, ikke kun påvirkes af naturkatastrofer men også af tilstanden af økonomien og de systemer, der skal støtte den regionale udvikling.
I Polen, der i år er blevet ramt af næsten alle tænkelige former for naturkatastrofer, har vi haft en langsommere udvikling, betydeligt mindre landbrugsstøtte fra EU og markant lavere produktionskvoter og referenceudbytter. Til denne liste over katastrofer kan vi også føje den russiske embargo mod polske planteprodukter og animalske produkter, dumping på frugt- og grøntsagsmarkederne og manglende passende beskyttelse af de polske producenter.
Hertil kommer, at regionen omkring Lublin, der er en af de fattigste regioner i Polen og EU, også for nylig har været udsat for tørke, orkaner, haglbyger og oversvømmelse, hvilket har givet alvorlige skader på erhvervsbygninger og boliger. Hele landbrug er blevet ødelagt eller beskadiget, og haglbygerne har næsten gjort det helt af med den i forvejen magre høst.
De polske landmænd har grædt, men der synes ikke at ske noget i EU. Efter min mening er det på høje tid, at EU finder et effektivt middel til bekæmpelse af virkningerne af naturkatastrofer og yder hjælp til de folk, familier og regioner, der rammes af sådanne katastrofer.

Françoise Grossetête (PPE/DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær! Allerførst vil jeg gerne give udtryk for min solidaritet med vores spanske, græske, italienske og andre venner, som har lidt under disse skovbrande, og naturligvis sende en tanke til ofrene, for disse brande er økologiske katastrofer, menneskelige katastrofer.
Men der er meget, der chokerer mig. Hvornår er vi færdige med hver eneste september måned at diskutere de skovbrande, der har hærget i sommerens løb? Det har vi gjort i årevis, og der sker ingenting. Parlamentet har imidlertid allerede vedtaget bestemmelser om koordinering af den europæiske civilbeskyttelse. Det er dét, der haster. Og det sker også lidt efter lidt. Ja, tingene skal forbedres.
Det chokerer mig, at disse katastrofer går under betegnelsen naturkatastrofer, for det er de ikke. Brandene er for deres vedkommende forsætlige eller skyldes uagtsomhed. I disse sager skal der fældes dom. EU kan ikke og må ikke handle på medlemsstaternes vegne. De skal gøre alt for at undgå jordspekulation. Det kræver politisk mod at føre egentlige egnsplanlægningspolitikker, som beskytter vores naturområder og den diversitet, der er nødvendig for vores planets økologiske balance.
Vi vil fokusere på forebyggelsen for at få mindre, der skal udbedres. Europas rolle består i at opstille fælles målsætninger om god forvaltning af skovene med en vis fleksibilitet, for skovene i Middelhavsområdet er ikke det samme som skovene i Skandinavien, og der, hvor den klimatiske udvikling forværrer tørken i et område, medfører den desværre oversvømmelser i andre områder. I dette tilfælde er det især landmændene, der lider store tab.
Ja, Europa skal ledsage medlemsstaternes voluntaristiske politikker og finansiere de tiltag, der iværksættes for at nå disse mål. Derudover skal Europa opmuntre skovejerne til at variere træsorterne, indføre brandbælter, vedligeholde underskoven via programmerne Forest Focus, Life + osv., men især skal Europa passe på ikke at indlade sig på at oprette endnu et europæisk organ. De offentlige midler har ikke til opgave at finansiere bureaukrati, men at efterkomme vores medborgeres forventninger på effektiv vis. 
Antolín Sánchez Presedo (PSE ).
   - Hr. formand! Hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne begynde med her fra Europa-Parlamentet at sende et budskab om medfølelse for de omkomne, om kondolence til familierne og om solidaritet med ofrene og indbyggerne i alle de områder af EU, hvor der har været brande og oversvømmelser i sommer.
Slukningen af brandene i Galicien har fundet sted under ekstreme omstændigheder, der alle har med tallet 30 at gøre: Det var mere end 30° varmt i mange dage, vinden var på over 30 km i timen, og luftfugtigheden var under 30 %. Slukningen lykkedes takket være en mobilisering uden sidestykke under selvstyreregeringens ledelse, og det nationale og internationale samarbejde har været afgørende. Jeg vil derfor takke for den bistand, der blev ydet af EU og dens medlemsstater.
Der udestår stadig meget arbejde, og vi bør blive ved med at arbejde samme i tre retninger: For at hjælpe de skadelidte er den galiciske regeringen gået forrest med et godt eksempel og har afsat 13 millioner euro til de værste skader. Den spanske regerings program vil bidrage med 40-60 millioner. Det er nødvendigt at supplere med europæiske midler fra Solidaritetsfonden, som min kollega, fru Miguélez, har nævnt.
Galiciens lokalregering har allerede fremsat en plan til en værdi af 126 millioner euro frem til 2009 til genoprettelse af miljøet og til at tage yderligere skridt frem mod en passende udvikling af skoven, hvorfor der bør åbnes op for og mobiliseres andre fællesskabsfonde.
Branden er den største trussel mod de europæiske skove og skovene i Middelhavsområdet, og som galicere er vi meget sårbare. Jeg beder Kommissionen om at udarbejde et forslag til direktiv mod skovbrande, om at iværksætte et fællesskabsprogram for perioden 2007-2013, om at aktivere Galileo-systemet og de teknologiske midler til detektion og bekæmpelse af brande og om at styrke civilbeskyttelsen med oprettelsen af en europæisk civilbeskyttelsestjeneste. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (UEN ).
   - Hr. formand! I mere end et årti har vi næsten hvert år oplevet en tørke. Som følge af disse tørker har vi også oplevet enorme brande eller kontrastfyldte pludselige og vedvarende regnskyl, der har forårsaget lige så pludselige oversvømmelser. Alle disse fænomener optræder i stigende omfang og forretter stor skade - specielt i landbrugssektoren. Det skete i 2005 i Spanien og Portugal, og det skete i år i Bulgarien, Rumænien, Polen og Grækenland.
I de seneste to år har Europa-Parlamentet vedtaget hele tre beslutninger om tørkerne i Portugal og Spanien samt om naturkatastrofernes indvirkning på landbrugssektoren. Trods utallige forhandlinger i Europa-Parlamentet og de vedtagne beslutninger synes EU-institutionernes engagement ikke at have haft nogen positiv effekt. Endvidere foreslår Kommissionen, at midlerne til afhjælpning af naturkatastrofernes følger primært skal komme fra medlemsstaterne. Hvordan det nu end forholder sig, så overstiger skadernes omfang de enkelte landes finansielle ressourcer. Der har også været forslag om, at sådanne hændelser skal dækkes af forsikringer, og at forsikringsselskaberne skal betale for skaderne. Vi skal imidlertid huske på, at naturkatastrofer bliver stadigt mere almindelige, og at de er så destruktive, at forsikringsselskaberne nægter at forsikre mod sådanne begivenheder.
Vi er derfor nødt til at udarbejde et kompensationssystem på EU-plan, der kan anvendes meget hurtigt, efter at skaden er sket. EU bør udvise solidaritet over for ...
Markus Pieper (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi oplever flere og flere ekstreme naturhændelser. Derfor er det godt, at Fællesskabet har nogle solidariske instrumenter på området. Katastrofefonden vil kunne hjælpe især i Spanien og Grækenland, men også i andre lande. Hjælpen skal være så ubureaukratisk som muligt. Disse regioner har brug for den europæiske solidaritet, og vi har hjælpeinstrumenterne.
Europa er imidlertid uegnet som bidragyder, når det handler om regelmæssig brandstiftelse. Når medlemslandene kræver støtte, forventer jeg også af dem, at de stiller brandstifterne til regnskab og idømmer dem drastiske straffe, især når der er tale om jordspekulation, sådan som vi desværre oplever det hvert år!
Uanset hvordan skaden er opstået, skal vi hjælpe nu, og vi har også brug for bindende koordineringsregler for indsatsstyrkerne inden for katastrofeberedskabet, i det mindste for de stater, der ønsker det.
Men om Europa skal bruge sine kostbare finansielle ressourcer på udvikling af landdistrikter eller på grænseoverskridende samarbejde med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af skovbrande, er et andet spørgsmål. Jeg ved, at visse delegationer kræver det, men jeg betragter ikke forebyggelse af skovbrande og oprettelse af brandbælter som en grundlæggende europæisk opgave.
Hvis de pågældende medlemsstater ønsker at bruge EU-midler på det, skal de have lov til at gøre det. Kommissær Dimas har jo beskrevet Life+ og andre muligheder, men det skal venligst være inden for deres nationale finansielle rammer og ikke til skade for miljøbeskyttelsen i andre lande. Og også kun på baggrund af en aktuel nødsituation, ikke som en opgave for den kommende europæiske struktur- og landbrugspolitik.
Εvangelia Τzampazi (PSE ).
   - Hr. kommissær! Igen i denne sommer blev skovstrækninger i Middelhavsområdet flammernes bytte. I Grækenland er over 15.000 ha skov brændt. Brandene har frembragt kædereaktioner med voldsomme følger for både økosystem og økonomi, turisme, landbrug, husdyrhold og biavl.
På grund af risikoen for oversvømmelser er det nødvendigt at bevare områderne som skovområder og på alle måder undgå, at de bliver bebygget.
Jeg glæder mig over initiativet til et beslutningsforslag fra Europa-Parlamentet om bekæmpelse af skovbrande og vil gerne understrege, at et problem som dette, der hver eneste sommer rammer næsten alle sydeuropæiske lande, kræver alvorlige forberedelser og en ansvarlig håndtering fra alle involverede instansers side.
Brandslukningstjenesterne er tydeligvis nødt til at imødegå konsekvenserne af disse begivenheder, og derfor vil jeg gerne understrege vigtigheden af, at EU støtter de berørte områder. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt. Det vigtigste er og bliver forebyggelse, ikke kun slukning af ilden og dens følger.
En akut indsats, en god forberedelse, tilstrækkeligt udstyr, et erfarent mandskab, der altid kan sættes ind, og en øjeblikkelig og korrekt indsats fra de ansvarlige regeringers side er de absolutte krav, når det gælder et så brændende spørgsmål for de europæiske borgere. 
Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Hr. kommissær, i Galicien er branden i sommers blevet slukket sent og dårligt. Resultatet er en katastrofe. Ifølge Kommissionens kilder i midten af august - jeg håber, at kommissæren kan opdatere denne oplysning i dag - er der brændt 88.473 ha, eksklusive brændte områder på under 50 ha, som der er mange af i Galicien, der har mange smålandbrug, hvorfor det samlede brændte område langt overstiger 100.000 ha, hvilket svarer til 80 % af det samlede brændte område i Spanien, og halvdelen af det område, der er brændt i Europa.
Fire dødsofre, 514 sårede, 35 evakuerede byer, afskårne hovedveje, utallige døde og sårede dyr, kort sagt en autentisk tragedie, en miljømæssig og menneskelige katastrofe uden sidestykke med umådelige økonomiske og sociale følger. Det er uden tvivl den værste miljøkatastrofe i Galicien. Den miljøkatastrofe, som gav anledning til, og som der er blevet talt om her, forårsagede ingen dødsofre, og Galicien kom sig hurtigt igen på grund af den hurtige marine genoprettelsesaktion, men denne katastrofe har efterladt menneskelige ofre og et brændt område, der i henhold til eksperterne vil være 20, 30 eller måske endnu flere år om at blive genoprettet. Hvordan vil det berøre klimaet, biodiversiteten, grundvandsforekomsterne, de ødelagte Nature-områder?
Hr. kommissær, hvad er der gået galt i Galicien i år? Ved De det? Synes De, at man sige, at ilden er blevet bekæmpet effektivt i Galicien? De sagde til os her, at de spanske myndigheder anmodede om bistand, og at EU handlede hurtigt. Kan De, som der er blevet anmodet om, give os datoen for denne anmodning? Kunne dette samarbejde have været forbedret?
På grund af katastrofens europæiske dimension påhviler det os at fremhæve dens omfang her, ligesom vi herfra skal anmode om de nødvendige midler og den disponible bistand for at afhjælpe dens dramatiske konsekvenser på kort, mellem og lang sigt, og samarbejde, så vi finder ud af, hvad der er gået galt, så det ikke gentager sig. Derfor anmoder vi om en øjeblikkelig mobilisering af EU's Solidaritetsfond for Galicien, der er blevet hærget af ilden, og som står i en meget alvorlig miljømæssig, økonomisk og social situation. 
Edite Estrela (PSE ).
   - Hr. formand! Hvert år ødelægger skovbrande en betydelig del af de europæiske skove. I år har desværre ikke været nogen undtagelse. Med klimaændringerne og klodens opvarmning ser fremtiden ikke lysere ud. Naturkatastrofer kan ikke undgås, men kan forebygges, især hvis vi lever op til Kyoto-protokollen og udformer en hensigtsmæssig skovpolitik.
I Portugal brændte der 420.000 ha skov i 2003 og 320.000 i 2005. I år er der indtil udgangen af august brændt 59.000 ha, hvilket er meget trist, også fordi beskyttede områder er brændt, og menneskeliv gået tabt. Det skal imidlertid også erkendes, at der er gjort en stor indsats og foretaget store investeringer i forebyggelse og omgående bekæmpelse, indført et permanent overvågningssystem, der inddrager politiet, militæret og mange unge, og oprettet helikopterbårne brigader til bekæmpelse af brande i de første minutter efter antændelse, hvilket har betydet, at der har været dage, hvor der blev opdaget mere end 500 brande. Der er ligeledes foretaget omfattende investeringer i uddannelse af brandfolk og i oprettelse af professionelle korps til bekæmpelse af skovbrande, og den hengivne indsats, som de har ydet, vil jeg også gerne prise.
I Portugal og i andre lande er der blevet gjort særdeles meget, men der skal gøres mere, og Kommissionen må også vedtage de forslag, som Europa-Parlamentet har fremlagt. 
Francisco José Millán Mon (PPE-DE ).
   - Hr. formand! I sommer har der endnu en gang været en lang række brande i flere lande i Sydeuropa. Det er især gået ud over Spanien, og i særdeleshed over Galicien.
I år faldt brandene i Galicien sammen med lokalregeringens manglende forebyggelse og ineffektivitet. På den måde blev katastrofens konsekvenser forværret: Fire døde, mere end 500 sårede, mere end 100.000 ha er brændt, 4 % af det galiciske skovareal er brændt, der er sket alvorlig skade på miljøet, og den har haft alvorlige følger for landbruget, turistsektoren osv.
Denne sorte august har også været årsag til alvorlig bekymring i hele det galiciske samfund. Cerdedo, Soutomaior, Ponte Caldelas, Pontevedra, Meis, Santiago, Padrón, Muros, Vimianzo, Avión og Quiroga er nogle af de kommuner, der er blevet berørt af branden i Galicien i sommer.
Galicien er et europasindet folk. De ved, som Goethe sagde, at Europa blev skabt på Santiago de Compostela-ruten, og som målregion 1 er Galicien klar over den rolle, som struktur- og samhørighedsfondene har spillet i forbindelse med regionens udvikling. Jeg vil også gerne understrege, at antallet af ja-stemmer i Galicien ved folkeafstemningen sidste år langt oversteg gennemsnittet i resten af Spanien.
Galicien forventer nu, at EU's Solidaritetsfond bliver mobiliseret, hvilket ydermere vil give EU et bedre image.
Men der er behov for flere foranstaltninger for at undgå, at disse katastrofer gentager sig. Vi bør således gå videre med opbygningen af et europæisk system for civilbeskyttelse, der er i stand til at reagere hurtigt og effektivt på de katastrofer, der finder sted næsten hver sommer, og som især går ud over skovene i det sydlige Europa.
Det er også nødvendigt, at EU er mere opmærksom på kontinentets skovrigdom med det formål at forebygge brande. I denne forbindelse ved jeg ikke, om det er en god nyhed, at Forest Focus-programmet bliver afviklet i Life+-programmet. Der er desuden, som Europa-Parlamentet har anmodet om gentagne gange, behov for et europæisk direktiv om skovbrande og tørke.
Hverken Galicien, Spanien eller Europa kan resigneret acceptere, at vores skove bliver ved med at forsvinde, som om det drejede sig om en uundgåelig skæbne. 
Ιoannis Gklavakis (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Det glæder mig, at kommissær Dimas er til stede i dag, da han er særligt engageret i problemet med naturkatastrofer. Igen i år har skovbrandene fejet hen over især de sydeuropæiske lande.
Vi må konstatere, at brandene bliver værre år for år, selv om vi får flere og flere fly til at slukke dem med. Årsagen er, at vi ændrer - eller har ændret - og forværrer Jordens klima og på den måde forstærker drivhuseffekten.
I Grækenland har der været meget store ødelæggelser på Halkidiki og Mani.
På Halkidiki, et af de smukkeste steder - måske det allersmukkeste - og en af de vigtigste turistdestinationer i Grækenland, er 6.000 ha brændt. Et stort tab for både miljø, turisme og landbrug.
Der bør øjeblikkeligt gives erstatning til de ramte og ydes øjeblikkelig beskyttelse af de brændte områder - og jeg mener virkelig "øjeblikkelig" - mod risikoen for erosion. Der skal gennemføres forebyggende foranstaltninger og en ny brandpolitik. Vi bør undersøge mulighederne for at genbeplante med træer, der modstår ild og ikke brænder så nemt som fyrretræer.
Endelig skal vi også undersøge, hvad det er for et Europa, vi ønsker. Hvis vi ikke nu er solidariske med de medmennesker, der er ramt, hvordan kan vi så tale om et solidarisk Europa? Hvis vi ikke er rundhåndede over for dem, der er ruineret, må vi heller ikke blive forbavsede, hvis befolkningen ikke længere vil følge os. Hvis vi ikke står side om side med de folk, der er ramt, vil vi miste deres tillid, og et sådant Europa vil helt sikkert ikke have nogen fremtid.
Vi er nødt til at gå dybere ind i spørgsmålet end til selve brandene.
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg har selv været omgivet af flammer under min ferie i år i Chalkidiki. Jeg har set, hvordan 2.000 mennesker kæmpede for at trække vejret og for at få luft. Man spørger sig selv i en sådan situation: Hvad kunne man have gjort bedre forinden?
Først vil jeg selvfølgelig gerne sige tak til beredskabsstyrkerne, der arbejdede prompte og hurtigt og med fuld styrke, men jeg vil også gerne sige tak til den græske regering, der organiserede tingene fremragende og reddede over 1.000 mennesker ved hjælp af marinen.
Jeg tror, det er vigtigt at forbedre kommunikationsmulighederne i sådan et tilfælde. Jeg kan huske, at jeg prøvede at ringe 112. Når man er i panik, kommer man også til at rode rundt i numrene. Det ville altså helt sikkert være godt at skabe en vis automatik her. Jeg tror også, det er vigtigt, at vi opretter en civil beskyttelsesgruppe, der i fællesskab kan løse problemerne på centrale områder i sådanne katastrofetilfælde og forsøge at få situationen under kontrol så hurtigt og effektivt som muligt.
Denne strategi for naturkatastrofer er en central udfordring. Et samarbejde mellem ikke alene militæret, redningstjenesten, brandvæsenet og politiet, men også alle de enheder, der har et ansvar her, kræver en egnet kommunikationsplatform, så de kan hjælpe hinanden hurtigt og effektivt.
En anden vigtig ting ville være et europæisk observationscenter, der stiller informationer til rådighed. I Grækenland måtte jeg ringe til nyhedsbureauet i Østrig, APA, for at få at vide, hvor stor katastrofen virkelig var. Det var meget interessant at se, at det østrigske kontor hurtigt satte sig i forbindelse med grækerne, og at det var det, der gjorde det muligt for marinen at redde mange menneskeliv.
Stavros Dimas,
   Hr. formand! Jeg vil gerne takke alle talerne for deres meget positive bidrag til aftenens drøftelser. Der blev taget mange sager op fra grænseoverskridende forurening - brande i Rusland, der naturligvis kunne diskuteres inden for rammerne af samarbejdet mellem EU og Rusland - til strengere kriminalret vedrørende brandstiftelse og brandstiftere, hvilket udelukkende ligger inden for medlemsstaternes kompetenceområde.
EU's civilbeskyttelsesordning er et relativt nyt instrument med begrænsede ressourcer, midler og kompetencer, men nylige erfaringer viser, at den virker. Den er et ægte eksempel på EU's merværdi.
Når det så er sagt, så er der ikke plads til selvtilfredshed, når det drejer sig om naturkatastrofer, og det står klart, at vores aktiviteter vedrørende forebyggelse, beredskab og reaktioner fortsat kan forbedres. Derfor uarbejdede Kommissionen tidligere på året et lovgivningsforslag om at styrke mekanismen både politisk og operationelt. Forslaget vil f.eks. tage hensyn til mobilisering af ekstra transportudstyr, og det vil sikre en platform, hvorfra man kan bidrage til udviklingen af tidlige varslingssystemer.
I april 2005 stillede Kommissionen også et forslag til Rådets forordning om oprettelse af et instrument for beredskab og hurtig indsats i katastrofesituationer. En del af dette forslag danner retsgrundlaget for den fremtidige finansiering af civilbeskyttelsesoperationer, og det vil resultere i et budget på 119 millioner euro i en syvårig periode. Det er en forbedring af tidligere finansieringsniveauer, men som jeg har sagt mange gange tidligere, så kan Kommissionen kun reagere på ambitiøse anmodninger fra andre institutioner, hvis der stilles tilstrækkelige midler til rådighed. Fru Estrela, vi har et gammelt ordsprog, δεί δή χρημάτων - der er brug for penge. Ellers kan vi ikke yde mere!
Rådet forhandler i øjeblikket om begge disse instrumenter. Kommissionen vil gerne have dem vedtaget ved årets udgang, når Parlamentets udtalelse er tilgængelig. Jeg vil også udtrykke en særlig tak for Parlamentets initiativ om at øremærke yderligere 6,5 millioner euro i civilbeskyttelsesbudgettet for 2006. Det har sat Kommissionen i stand til at iværksætte et initiativ om at udforme, udvikle og afprøve europæiske strategier for civilbeskyttelsesinterventioner. Dette samarbejde og denne koordination vil gøre vores kamp mod naturkatastrofer - f.eks. oversvømmelserne i adskillige europæiske lande eller sommerens skovbrande i Spanien, hvortil de spanske myndigheder bad om hjælp den 9. august - endnu mere effektiv.
I det konkrete spørgsmål om skovbrande, der blev rejst af flere medlemmer af Europa-Parlamentet, er det nødvendigt at bemærke - som jeg tidligere har gjort - at skovbrugsanliggender hører ind under medlemsstaternes kompetenceområde. Medlemsstaterne er ansvarlige for at iværksætte aktioner til beskyttelse af skove, der trues af brand, samt for genoprettelsesindsatser. Det primære mål med de foranstaltninger, vi træffer på EU-plan, er at forstærke medlemsstaternes politikker.
Disse foranstaltninger omfatter muligheden for økonomisk støtte under den nye forordning om udvikling af landbruget, Forest Focus-forordningen og fra 2007 Kommissionens forslag om Life+, der udtrykkeligt indeholder bestemmelser om muligheden for at finansiere skovovervågningsprogrammer og aktiviteter til forebyggelse af skovbrande for at fortsætte skovforummets aktiviteter.
Lad os skue fremad. Kommissionen undersøger effektiviteten af fællesskabsforanstaltningerne om skovbeskyttelse samt muligheden for at forbedre effektiviteten af disse foranstaltninger. Resultaterne af disse analyser forventes at foreligge ved udgangen af 2007.
Kommissionen har foreslået et direktiv under den fælles beslutningstagning om vurdering og håndtering af oversvømmelser, som forhåbentlig snart bliver vedtaget. Kommissionen har også iværksat et indledende arbejde vedrørende truslen fra tørker, der bliver stærkere og hyppigere for hvert år i specielt men ikke udelukkende de sydlige dele af Europa. Vi gennemfører drøftelser med medlemsstaterne for at indsamle oplysninger og vurdere, om der er behov for en lignende lovgivningsmæssig indsats.
Ganske mange talere nævnte Rådets forordning om oprettelse af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond, der ikke giver Kommissionen tilladelse til at mobilisere fonden på eget initiativ. Den berørte medlemsstat skal sende en ansøgning til Kommissionen inden 10 uger efter datoen for den første skade. Indtil videre har man ikke modtaget en sådan ansøgning fra den spanske regering. Muligheden for finansiel bistand fra Solidaritetsfonden afhænger af, hvorvidt kriterierne i forordningen om mobilisering af fonden er opfyldt. Reglerne vedrørende dette instrument giver mulighed for bistand i tilfælde af store naturkatastrofer. For at opfylde betingelserne for bistand skal de skønnede omkostninger ved de samlede direkte skader overstige 3 milliarder euro i 2002-priser eller 0,6 % af den pågældende stats bruttonationalindtægt, alt efter hvilket beløb der er det laveste. Solidaritetsfonden er ikke beregnet til at støtte generelle langsigtede forebyggende foranstaltninger for genopretning af landbrugets produktionspotentiale efter skader. I sådanne tilfælde findes der andre potentielle finansieringskilder på fællesskabsplan inklusive projekter, der samfinansieres med strukturfondene. Der findes også adskillige muligheder for reaktioner på naturkatastrofer under den fælles landbrugspolitik.
I 2006 blev Kommissionens civilbeskyttelsesordning anvendt i forbindelse med oversvømmelser, jordskælv, skovbrande, havforurening og nødhjælpssituationer med en humanitær dimension. Fire europæiske lande anmodede om bistand under forårets oversvømmelser, selv om flere i sidste ende blev berørt. Vi udsendte eksperter til alle mulige situationer fra at koordinere den europæiske indsats i Cypern og Libanon til at hjælpe de indonesiske myndigheder med følgerne af jordskælvet og vulkanudbruddet. Vi udsendte nødhjælpsforsyninger såsom lægemidler, medicinsk udstyr, fødevarer og tilflugtssteder. Vi udsendte vandpumpeudstyr og brandbekæmpelsesudstyr. Med Deres støtte vil vi forberede os endnu bedre og forbedre reaktionerne til fordel for medlemsstaterne og dem, vi prøver på at hjælpe.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 12.00. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om situationen i Congo. 
Louis Michel,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Det er mig naturligvis en stor glæde at stå her foran Dem i dag for at tale om et land, der er mig kært, Den Demokratiske Republik Congo, eller nærmere betegnet det valg, der for øjeblikket afholdes i landet. 
Som De ved, har EU og Kommissionen siden underskrivelsen af våbenhvileaftalerne i Lusaka i juli 1999 hele tiden, utrætteligt, stået ved Congos side og arbejdet for at bringe fred og stabilitet til landet, men også for at bringe fred og stabilitet til hele De Store Søers Område. Jeg synes, det er med en vis stolthed, at vi i dag kan slå fast, at freds- og demokratiseringsprocessen i RDC er et af de sjældne tilfælde, hvor EU har været i stand til at stå frem som en egentlig politisk aktør og har udfoldet alle sine udenrigspolitiske instrumenter. Her skal jeg minde om den stigende betydning af udviklingssamarbejdet inden for rammerne af Cotonou-aftalen, der var stillet i bero i over 10 år, den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, den eksterne sikkerheds- og forsvarspolitik, udnævnelsen af en særlig udsending og de militæroperationer, der er blevet ført uden for Europa - Artemis i 2003 med henblik på at opretholde freden i Ituri, EUFOR for øjeblikket med henblik på direkte at støtte en fredsbevarende mission under FN og en valgobservationsmission under ledelse af Deres kollega, general Morillon, som flere af Dem har deltaget i.
Det glæder mig, at en så stor diplomatisk og finansiel indsats endelig udmøntede sig i afholdelsen af første runde af præsidentvalget og parlamentsvalget den 30. juli i år. Dette første møde med demokratiet efter mere end 40 år fandt sted under, hvad man kan kalde eksemplariske forhold, når man ser på den generelle situation i landet. Valgobservationsmissionen har ved selvsyn kunnet konstatere de objektive vanskeligheder, som landet og dets befolkning lever under. På trods af disse vanskeligheder og det kaos, der opstod dagen efter offentliggørelsen af det midlertidige resultat af første runde af præsidentvalget, er det et betydningsfuldt resultat, som vi kun kan være tilfreds med.
Jeg kan forvisse Dem om, at hele denne proces har været vanskelig for alle, især for congoleserne og deres ledere, der har arvet et splittet land, som er rystet af flere års krig. Et land, hvor 30 års dårlig ledelse og korruption har tilintetgjort retsstatens institutionelle duelighed, på uoprettelig vis har nedbrudt de grundlæggende infrastrukturer og fuldstændig har fordærvet den socioøkonomiske struktur og den sociale organisation.
Disse valg er en enestående anledning til definitivt at sætte en streg over fortidens dårlige fremgangsmåder, som har drevet landet ud i konkurs, har kastet det ud i krigens afgrund og har ført det ud i underudviklingens og fattigdommens ødelæggende spiral. Congo er i besiddelse af omfattende naturressourcer, indtager en strategisk position i det centralafrikanske knudepunkt, har et menneskeligt potentiale af høj kvalitet. Jeg tror fuldt og fast på, at Congo en dag bliver opfordret til at spille en vigtig rolle i stabiliseringen og udviklingen af hele Afrika, hvis den gode regeringsførelse, retsstaten, menneskerettighederne og de væsentlige elementer, som Congo har tilsluttet sig ved at ratificere Cotonou-aftalen, respekteres fuldt ud i landet. 
Takket være det hidtidige arbejde er der nu reelt mulighed for at støbe nye institutionelle og administrative fundamenter i landet og igangsætte - og jeg overdriver ingenlunde - en genopretning af staten. Det er ikke enkelte individers interesser, der står på spil, men selvfølgelig hele Congos og landets befolknings interesser, og vi i EU er moralsk forpligtede til at reagere effektivt og fremsynet på det krav, det congolesiske folk har stillet med klar røst.
De beklagelige hændelser, der den 20., 21. og 22. august fulgte i kølvandet på offentliggørelsen af de midlertidige valgresultater, beskæmmer efter min mening overhovedet ikke den symbolske værdi af denne i Congos historie så vigtige handling. Med sin massive tilstrømning til urnerne og eksemplariske opførsel har den congolesiske befolkning givet landets ledere og politikere en stor og flot lektion i demokrati og borgersind, der ikke kan forbigås i tavshed.
Mens vi afventer anden runde af præsidentvalget, som efter planen skal finde sted den 29. oktober 2006, skal alle midler sættes ind for at opfordre de to kandidater til præsidentembedet til at bøje sig for urnernes dom og især til at respektere resultaterne uden forbehold. I denne forbindelse ville jeg også minde om den hidtil ofte forbigåede betydning af resultaterne af parlamentsvalget, som er bestemmende for det flertal i parlamentet, premierministeren og den fremtidige regering kommer fra. Den nye forfatning giver nemlig landet et moderne lands institutionelle struktur, hvor magtadskillelsen sikrer magtbalancen, og hvor regeringen skal stå til regnskab over for sine undergivne ved regelmæssigt at afholde valg.
På trods af de seneste dages vanskeligheder kan målet med EU's tiltag i RDC kun fortsat være at gennemføre en overgangsproces, som skal gå via oprettelsen af nye myndigheder og institutioner på baggrund af de resultater, der kommer frem af valgurnerne, med respekt for de internationale standarder for gennemsigtighed og pålidelighed i forbindelse med valg. Det er klart, at situationen fortsat er spændt, og at den spændte situation risikerer at forværres i takt med, at vi nærmer os valgkampen og den 29. oktober, som er datoen for afholdelsen af valgets anden runde. Det er derfor vigtigt, at det internationale samfund fortsætter med konstant at følge situationen i landet på nært hold.
Her er jeg overbevist om, at MONUC, EUFOR og den congolesiske befolkning i høj grad kan være med til at sikre, at vi undgår blodsudgydelser og voldshandlinger i Kinshasa. Over for disse objektive vanskeligheder kommer de første opmuntrende signaler fra selve landet. Under FN's ægide er der netop blevet nedsat et blandet udvalg om hændelserne i Kinshasa. Det vil blive opdelt i to underudvalg, et uafhængigt undersøgelsesudvalg, som får til opgave at fastslå kendsgerningerne omkring hændelserne den 20., 21. og 22. august i Kinshasa, og et underudvalg, som får til opgave at fastlægge de adfærdsregler, der er nødvendige for, at valgkampen forud for præsidentvalgets anden runde og perioden efter valget forløber i fred og ro i overensstemmelse med congolesernes ønske.
De to parter har i øvrigt lovet at arbejde fuldt ud sammen med det uafhængige undersøgelsesudvalg og har forpligtet sig til at arbejde for at fortsætte valghandlingen i henhold til den globale, altomfattende aftale fra Pretoria. De to underudvalg påbegyndte deres arbejde i denne henseende onsdag den 30. august 2006. På den anden side er det vigtigt, at de afrikanske aktører, navnlig Den Afrikanske Union og Sydafrika, går forrest i de aktioner, der har til formål at forsone præsident Kabila og vicepræsident Bemba, i nationens fælles interesse.
Hvad angår Kommissionen, glæder det mig at kunne oplyse, at jeg netop har svaret positivt på generalsekretær Kofi Annans forespørgsel om, hvorvidt vi ville hjælpe med at dække finansieringsunderskuddet fra valget på 46 millioner amerikanske dollars ved at yde et ekstra bidrag på 16 millioner euro. Fællesskabets samlede bidrag til valget beløber sig således til 165 millioner euro.
Derudover kan jeg bekræfte, at valgobservationsmissionen under general Morillons ledelse fortsat vil følge valget i denne mellemliggende periode, og indtil valget er overstået. 
Jürgen Schröder,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Ansvaret for erklæringen fra kommissær Michel ligger hos kommissær Michel selv og hos Kommissionen. Ansvaret for en udtalelse, som kommissær Michel kom med i et interview for nogen tid siden, ligger ene og alene hos ham selv. Udviklingsudvalget drøftede sagen med kommissæren for en uge siden. For mig er sagen dermed ude af verden.
Der er dog én ting, vi må lære af hændelsen. Det, der bliver sagt her om Congo, får ikke altid så stor opmærksomhed hos os, men helt klart den allerstørste opmærksomhed nede i Congo. Det har vi måttet erfare på ulykkelig vis. Derfor må alle vogte deres tunge, når de bidrager med noget til drøftelserne!
Dette er aftenen, hvor man venter resultatet af parlamentsvalget og resultatet af højesterets prøvning. Dette er øjeblikket, hvor den første runde i præsidentvalget kan afsluttes. Det er principielt ikke passende at drøfte Congo på dette tidspunkt. Alligevel vil vi fra vores side lykønske den congolesiske befolkning og dens uafhængige valgkommission. De har gjort denne første runde til en succes gennem et engageret stykke arbejde, tålmodighed og udholdenhed.
Vi ønsker for den congolesiske befolkning og os, at nationalforsamlingen, der er blevet valgt for første gang i 40 år, kan træde sammen og indlede sit arbejde! Den vil bidrage til at stabilisere landet. Den bliver en vigtig forhandlingspartner for os. Lad os tage del i forberedelserne til provinsvalget! For at kunne yde støtte skal EU og dets medlemsstater bidrage effektivt, og vores støtte skal omfatte hele valgprocessen og den efterfølgende opbygningsfase.
EU's valgobservatørmission bliver på stedet, hvilket hr. Morillon vil bekræfte. FN yder et væsentligt bidrag. MONUC og EUFOR har fundet deres roller og nyder respekt, og vi delegerede vil observere den kommende valgrunde.
Det demokratiske potentiale i Congo er betydeligt og indgyder håb. Demokratiseringsprocessen er imidlertid truet af manøvredygtige, kendte kræfter. Vi må øve vores indflydelse på dem! Vi må overbevise dem om, at et fredeligt, demokratisk valg, at skabelsen af en legitim statslig autoritet også er i deres interesse! Det er Congos og dets befolknings eneste chance.
Ana Maria Gomes,
   Hr. formand! Jeg deltog i Europa-Parlamentets valgobservatørmission i Den Demokratiske Republik Congo. Jeg besøgte mere end 40 afstemningssteder i forskellige dele af Kinshasa og kunne, helt til stemmeoptællingens afslutning, følge et af disse afstemningssteders arbejde i Dima, ét ud af mere end 250.000 spredt over hele landet. Jeg måtte beundre det tålmodige engagement hos den congolesiske befolkning, mænd og kvinder, valgtilforordnede og vælgere. De sagde alle med rørende alvor til mig, at gyldigheden af befolkningens valg – de mere end 25 millioner vælgere, der var blevet registreret ved en logistisk operation af episke dimensioner – afhang af deres engagement og vagtsomhed i valgprocessen, og at fred, demokrati og udvikling i landet afhang af dette valg.
Denne operation og faktisk hele den overgangsproces, der er foregået i Den Demokratiske Republik Congo siden 2003, har ikke kunnet nå så langt uden EU. Valget bør derfor give grund til stolthed i den congolesiske befolkning, men også i EU, der med Kommissionen bevilling på 165 millioner euro har finansieret 80 % af valget til præsident og lovgivende forsamling. EU's engagement i Den Demokratiske Republik Congo siden den frygtelige krig, der hærgede landet, har været det bedste eksempel på den europæiske sikkerhedsdoktrins anvendelse ude i terrænet. Humanitær hjælp og udviklingsbistand, teknisk støtte til demobilisering og afvæbning af militserne, opretholdelse af den politiske proces og den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitiks instrumenter er kompletterende midler, der sammen er taget i anvendelse for at nå ét eneste mål: et demokratisk, fredeligt og fremgangsrigt Congo, der råder over sine ressourcer til befolkningens bedste.
Hvad angår EUFOR, den europæiske militærstyrke, der efter valget den 30. juli har spillet en afgørende rolle med at dæmpe gemytterne hos tilhængerne af de to præsidentkandidater, Kabila og Bemba, må det allerede nu overvejes at forlænge dens mandat, indtil den nye regering træder til i slutningen af januar, for at sikre, at valgprocessen bliver heldigt ført til ende. Den største fejl ville være at standse arbejdet på halvvejen, fordi overgangsprocessen fortsat bevæger sig på en knivsæg. Kampene i hovedstaden i august mellem præsidentgarden og Bembas militser viser, at de vigtigste politiske aktører stadig kan finde på at ty til væbnet vold.
Disse kampe har også vist det, der nok har været overgangsprocessens største og farligste mangel, nemlig, at det ikke er lykkedes at skabe en forenet national hær. Ifølge den internationale krisegruppe er man kun kommet halvvejs i arbejdet med at sammensmelte de væbnede styrker. Ikke kun Azarias Ruberwa og Jean-Pierre Bemba har stadig private hære. Også præsident Kabila har modsat sig at lade sin præsidentgarde indgå i sammensmeltningsprocessen, og det var hans styrker, der udløste de væbnede sammenstød i august.
Hvad valgresultatet end bliver, bør det internationale samfund prioritere afvæbning af militserne og støtte til oprettelse af en congolesisk enhedshær, som congoleserne kan se som en faktor, der kan fremme stabilitet og demokratisk myndighed. Lige nu er det dog ikke de congolesiske eller de europæiske våben, der skal sikre valgprocessens endelige succes. Den afhænger først og fremmest af den congolesiske befolkning, af mænd og kvinder som den uafhængige parlamentskandidat Eve Bazaiba Masudi, medlem af ngo'en Kafko, der modigt kæmper for fred, demokrati og menneskerettigheder, i nært samarbejde med MONUC, FN's mission i Congo. Eve Bazaiba Masudi og andre kvinder, der repræsenterer den congolesiske civilsamfund, søger at mægle og drage krigsherrerne til deres ansvar. De fortjener EU's støtte, og jeg er vis på, at Kommissionens delegation og den af general Morillon ledede mission, som jeg takker for det fremragende arbejde, der hidtil er udført, kan støtte disse fredens og dialogens budbringere. 
Philippe Morillon,
   Hr. formand! Som chef for EU's valgobservationsmission i Den Demokratiske Republik Congo har jeg opholdt mig i dette land adskillige gange, siden Kommissionen, hr. kommissær, tildelte mig dette ansvar i oktober sidste år. 
Man kunne skrive en hel bog om det fantastiske eventyr, det congolesiske folk har begivet sig ud på for at få oprettet demokratiske institutioner med hjælp fra det internationale samfund og især fra EU.
I aften skal jeg begrænse mig til nogle bemærkninger om den nye etape, der blev indledt i denne henseende søndag den 30. juli i anledning af første runde af præsidentvalget, som faldt sammen med parlamentsvalget. Dagen efter denne første runde, den 1. august, havde jeg den glæde sammen med ligestillede fra hele verden, fra Den Afrikanske Union, de fransktalende lande og Carter-centret, at undertegne en fælles erklæring, som kort sagt viste, hvor imponerede vi var - og jeg citerer - over de congolesiske vælgeres kraftige mobilisering og deltagelsen af vidner fra de politiske partier og nationale observatører ved valget den 30. juli.
Vi takkede det congolesiske folk for den rolige og værdige atmosfære, valget var blevet afholdt i, og opfordrede kandidaterne - og jeg citerer igen - til at respektere det congolesiske folks valg og gøre brug af de lovhjemlede klageinstanser, hvis de ønskede at gøre indsigelser. Endelig tilskyndede vi dem til at forstærke den konstaterede fredsdynamik og til på varig vis at gå i retning af national forsoning og genopbygning af landet.
Denne appel blev desværre ikke hørt af de allermest forrykte tilhængere af de to kandidater, der lå klart i spidsen efter første runde, og kort før offentliggørelsen af de midlertidige resultater, søndag den 20. august, begyndte de at slås i selve hovedstadens centrum, og sidst på dagen mandag endte det med kampe med tunge våben omkring den første vicepræsidents bolig, hvor medlemmerne af den internationale komité vedrørende støtte til overgangen befandt sig under ledelse af den særlige repræsentant for FN's generalsekretær, Bill Swing.
Kun med indgriben fra sikkerhedstropper iværksat af den øverstbefalende general for MONUC-styrkerne og med støtte fra EUFOR's europæiske styrker lykkedes det at få frigivet gidslerne og tvinge de forrykte tilbage til deres kvarterer. Da glædede jeg mig over, at jeg her havde forsvaret oprettelsen af denne styrke, og jeg var stolt - De har ret, hr. kommissær - over at være europæer, for det var takket være EU's indgriben med fremragende effektivitet, at roen hurtigt blev genoprettet.
Vi bør også endnu en gang takke indbyggerne i Kinshasa, som nægtede på ny at lade sig rive med af de mord og udplyndringer, de mest ihærdige af dem, der stadig var imod enhver form for demokratisk revolution, opfordrede dem til. Den ro, der siden har hersket i hele landet, lader håbe, at disse modstandere nu er ude af stand til at gøre fortræd. Det er op til os at udvise ekstremt stor forsigtighed og at fortsætte med at bruge hele vores politiske - og om nødvendigt militære - magt til at holde de to tilbageværende kandidater i skak indtil anden runde af præsidentvalget den 29. oktober.
Derefter vender magten i overensstemmelse med forfatningen, hr. kommissær, tilbage til folket via dets valgte parlament. Det er dét, congoleserne håber på. Og det er dét, vi skal fortsætte med at hjælpe dem med. 
Marie-Hélène Aubert,
   Hr. formand, hr. kommissær! EU har med stor beslutsomhed engageret sig finansielt og politisk i valget i Den Demokratiske Republik Congo, og det kan vi kun glæde os over. Det samme gælder congolesernes erklærede ønske om endelig selv at kunne vælge deres ledere og den europæiske støtte i denne forbindelse under forudsætning af, at denne støtte opfattes som værende fuldstændig neutral, hvilket har affødt problemer i den senere tid. 
Situationen er imidlertid fortsat meget spændt, og selv om det er klart, at dette valg fremstår som en nødvendighed eller et uopsætteligt krav efter så mange år med krig, kaos og ofre, er det ikke nok til at genoprette et land, som stadig har store problemer begyndende med ekstrem fattigdom og megen vold, som regelmæssigt underminerer bestræbelserne på at indføre retsstatens principper. 
Kontrol af smugling og handel med våben, oprettelse af et effektivt politi og retsvæsen, retsforfølgelse af de største forbrydere ved den internationale straffedomstol er forudsætninger for at kunne konsolidere freden. Denne straffrihed har endvidere en alvorlig indvirkning på sundhedsspørgsmålene. Ud over den mangel på sundhedspersonale, som doktor Mukwege, der praktiserer i det østlige Congo, henledte vores opmærksomhed på i Bruxelles i maj, er det også de massevoldtægter og den umenneskelige behandling, kvinder udsættes for, der hele tiden skal bekæmpes, idet man også støtter sig på de lokale myndigheders evne til at organisere sig, til igen at gøre leveforholdene i dagligdagen acceptable og til at anmelde og straffe vold.
Er de nye valgte ledere i RDC i stand til at sætte en stopper for denne vold? Det er legitimt at bekymre sig, navnlig i lyset af den uro, der fulgte i kølvandet på offentliggørelsen af resultaterne af præsidentvalget, selv om de giver begge de kandidater, der fik flest stemmer, en ny chance. Hvilke beføjelser har EUFOR, hvis der opstår alvorlige problemer?
Endelig er RDC's mineral- og skovrigdomme i dag genstand for skamløs udnyttelse, hvor korruptionen oftest blandes med en katastrofal social og miljømæssig påvirkning. Det betyder, at ikke blot de congolesiske myndigheders, men også EU's politiske og økonomiske partneres reaktion med hensyn til gennemsigtighed, brug af indtægter og de sociale og miljømæssige betingelser for denne udnyttelse er afgørende med henblik på at fastslå, hvorvidt RDC er i stand til at handle til fordel for bæredygtig udvikling. Hvad har De planer om at gøre i denne forbindelse, hr. kommissær?
Hvis man ser på hændelserne i RDC, ville indførelsen af en fredelig demokratisk overgang være et kraftigt signal om håb til de mange tusinde afrikanere, der i dag flygter fra deres hjemland og styrter i land på de europæiske kyster, idet de tror, de på denne måde slipper for dette kaos og sikrer deres egen overlevelse. I alle tilfælde skal alt sættes ind for at give Den Demokratiske Republik Congo og de millioner af congolesere, der har måttet udstå så meget, og som har reageret med så stor energi og kraft, en change. 
Tobias Pflüger,
   Hr. formand! Jeg beklager, at vi diskuterer dette relativt vigtige emne på dette tidspunkt. Jeg beklager også, at vi gør det samtidig med et møde i Udenrigsudvalget, hvor der i øjeblikket stemmes om Tyrkiet. Desværre er dette også en indikation af, hvor "vigtigt" man mener, dette emne er.
Jeg glæder mig meget over, at valget har fundet sted. Jeg er imidlertid væsentlig mere skeptisk end de foregående talere. Det hedder, at valget og EUFOR's indsats var en stor succes. Jeg mener, at EU og Congo var tæt på en katastrofe! Lad os gå ud fra, at Kabila var blevet valgt i første valgrunde. Det ville have skærpet situationen tydeligt i forhold til nu.
Det var i grunden ikke noget egentlig politisk valg - det viser resultatet og valgkampen. Det var et valg, der i høj grad var præget af regionalt tilhørsforhold, og der er de facto en spaltning mellem øst og vest i Congo. Mange EU-ansvarlige, frem for alt Louis Michel, har ensidigt stillet sig på Joseph Kabilas side. Hr. Schröder! Til Dem ville jeg gerne sige, at sagen er afsluttet. Men nej, De havde stor indflydelse på stedet, og jeg vil gerne citere fra en artikel fra . Her hedder det, at "mindst lige så groft uforsvarlig som Bembas etnisk-nationalistiske og undertiden racistiske kampagne var europæernes adfærd, især fra udviklingskommissær Louis Michels side, der pikant nok stammer fra Belgien. At han inden valget i slutningen af juli 2006 klart og offentligt favoriserede den siddende Kabila, har befolkningen i den vestlige del af landet og netop i Bemba-højborgen Kinshasa aldrig tilgivet ham".
Hr. Michel! Normalt ville man træde tilbage på grund af sådan noget. Jeg kræver stadig Deres tilbagetræden for denne handling. Hr. Michel! Vi ved også, at der er en lang række økonomiske interesser på spil. Vi kan f.eks. nævne belgieren George Forrest, der har investeret 400 millioner dollars i en kobbermine i Kamato, og han har vel ydet et væsentligt bidrag til hr. Kabilas valgkamp - det hører man i hvert fald gang på gang.
 skriver ganske klart, at hr. Kabila gør brug af statslige ressourcer og har fået bidrag fra udenlandske mineselskaber. Det er efter min mening ikke et godt tegn. Vi har kun tilbage at håbe, at EU rent faktisk spiller en neutral rolle.
Ryszard Czarnecki (NI ).
   - () Hr. formand! Mange flere mennesker har mistet livet under krigen i Den Demokratiske Republik Congo end i den mere højtprofilerede konflikt i Irak. Læg mærke til, at disse tab skønsmæssigt løber op i mellem 50.000 og 200.000 døde. Ifølge FN's statistik er der imidlertid omkommet ca. fire millioner mennesker under den næsten 10 år lange interne konflikt i Den Demokratiske Republik Congo. Det er en tragisk verdensrekord.
Set ud fra en økonomisk synsvinkel er Den Demokratiske Republik Congo et meget vigtigt land for verdensøkonomien. I modsætning til Mellemøsten har landet ingen råolie, men det har et råstof, der er nødvendigt ved fremstillingen af mobiltelefoner, nemlig coltan.
En løsning på konflikten i Den Demokratiske Republik Congo er nært forestående. Det skyldes ikke en enkelt supermagt, der ønsker at være verdens politibetjent, men FN's internationale styrker, der ofte er blevet hånet. Den største fredsbevarende styrke i FN's historie er blevet indsat i Den Demokratiske Republik Congo. Den består af 17.500 unge mennesker. Valgene i Den Demokratiske Republik Congo har kostet det internationale samfund 500 millioner amerikanske dollars. Det blegner i sammenligning med krigen i Irak, der koster 177 millioner amerikanske dollars bare for en enkelt dag.
Jeg tror, at den planlagte mission fra Europa-Parlamentet vil være endnu et skridt i retning af en genoprettelse af lov og orden i et land, der fortjener endelig at få fred.
Til slut vil jeg gerne sige, at jeg ikke er enig i forslaget fra den forrige taler, hr. Pflüger, om at afskedige hr. kommissær Michel. Det er langt mere underholdende at have hr. kommissær Michel her i Parlamentet. 
Karl von Wogau (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Begivenhederne i Kinshasa den 21. og 22. august har tydeligt vist, at EU's beslutning om at deltage i sikringen af valget i Congo med indsatsstyrker var en rigtig beslutning. Der var jo talrige stemmer i forskellige EU-medlemsstater, der tvivlede på, om denne tilgang kunne være hensigtsmæssig, om EU og dets indsatsstyrker rent faktisk kunne yde et effektivt bidrag.
Hr. Philippe Morillon, som vi må takke for det fremragende stykke arbejde, han ydede som leder af valgobservatørerne, har jo endnu en gang bekræftet, at det ikke havde været muligt at genskabe roen hurtigt på denne måde uden tropperne under europæisk kommando, navnlig de spanske og polske tropper. Det er efter min mening det bedste bevis på, at beslutningen var den rigtige. Vi skal dog fortsat være årvågne, også i de kommende dage og uger.
Det er også vigtigt, at de civile og militære krisestyringsinstrumenter forbindes tæt med hensyn til vores aktiviteter i Congo. Hr. kommissær Louis Michel har netop på imponerende vis redegjort for, hvad EU allerede tidligere har præsteret med henblik på en stabilisering af Congo. Sikringen af valget er jo blot et af mange skridt. Jeg er sikker på, at kommissæren også efter valget vil videreudvikle de fornødne koncepter til yderligere at stabilisere dette land i Afrikas hjerte, som også har betydning for Europas sikkerhed.
Richard Howitt (PSE ).
   - Hr. formand! Det er usædvanligt, at Europa-Parlamentet debatterer en valgproces, mens den finder sted. Der er imidlertid en række grunde til, at man kan forsvare at gøre det.
For det første har der, som flere kolleger har sagt, været 3 millioner døde på fem år, og der dør fortsat 1.000 mennesker om dagen i Congo af krigens indirekte følger.
For det andet er den valgproces, der skal sætte de tidligere krigsførende parter i stand til at deltage i den demokratiske proces, fortsat skrøbelig, hvilket fremgår af de tre dages kampe i Congo efter offentliggørelsen af de foreløbige resultater af første valgrunde. I Europa-Parlamentet skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at støtte forsoningsprocessen og den demokratiske forandring efter konflikten.
For det tredje er det en valgproces, hvor EU spiller en vigtig rolle, sådan som hr. kommissær Michel allerede har forklaret. 80 % af udgifterne til valget afholdes af EU, det er den største EU-delegation af valgobservatører i Afrika nogensinde, og det hele støttes af en EU-militærmission, der hjælper vores FN-partnere med at yde den nødvendige beskyttelse til, at valget kan finde sted under fredelige og stabile forhold.
Valgobservatørmissionen under dygtig ledelse af vores kollega General Morillon - hvis arbejde jeg roser - har kun udarbejdet en foreløbig rapport, og enhver politisk vurdering, som Europa-Parlamentet måtte lave, skal ligeledes beskyttes, inden vi drager vores egne konklusioner her i Europa-Parlamentet. Alligevel bemærkede de tilstedeværende medlemmer af Europa-Parlamentet den sene offentliggørelse af valgregistre, de mange tilfælde, hvor der ikke var ophængt detaljer om kandidaterne uden for afstemningsstederne, de åbenbare store forskelle i de økonomiske midler, de forskellige kandidater og partier rådede over, samt de rimelige spørgsmål om, hvor pengene stammede fra.
Med hensyn til valgenes tekniske afholdelse vil jeg imidlertid understrege det utrolige engagement i processen hos primært de unge valgtilforordnede. I Lubumbashi, hvor jeg var, arbejdede de non-stop hele natten uden elektricitet, brændstof eller vand. Der blev talt stemmer op i 22 timer i primært stearinlysets skær, og de tilforordnede sov på skift i nogle få minutter ad gangen i deres bestræbelser på at få processen gennemført på en retfærdig og præcis måde. Jeg har deltaget i valg siden 1979, og jeg har aldrig oplevet et valg som dette.
Endelig har min kollega hr. Schröder allerede gjort det helt klart, at det var nødvendigt at sætte hr. kommissær Michel i stand til i sidste uge officielt at svare på spørgsmål, og den proces er færdig. I aften vil jeg blot gentage mine afsluttende bemærkninger til Kommissionen i sidste uge og sige, at der skal ydes en forstærket indsats for at insistere på EU's neutralitet i processen, og at EU's valgobservatørmission skal have til særlig opgave at kontrollere påstandene om partiskhed i Den Demokratiske Republik Congo. Jeg vil opfordre kommissæren til at gå sammen med sin kollega fru kommissær Ferrero-Waldner for at sikre sig, at resultaterne af denne kontrol vurderes fuldt ud både af hensyn til anden runde af valgene i Congo og til fordel for de fremtidige europæiske valgobservatørmissioner.
Johan Van Hecke (ALDE ).
   - Hr. formand! Ærede kolleger! Ligesom alle observatører var jeg meget imponeret over den høje valgdeltagelse, disciplinen og den fortræffelige organisation. Det er virkelig en præstation i et land som Congo, der har mangelfuld infrastruktur og kommunikation. Den nuværende eufori må imidlertid ikke gøre os blinde for visse mindre lovende konstateringer og foruroligende udviklinger.
For det første var der nogle kandidaters meget dyre valgkampagne, der var særdeles overdreven, mens andre kandidater ikke engang rådede over et absolut minimum. Den omfattende misbrug af offentlige midler førte til meget begrænsede lige vilkår. Kun de, der havde penge og private militser, kunne og havde lov til at være med. Spørgsmålet er, hvor alle disse penge pludselig kom fra.
For det andet er der den slet og ret negative kampagne fra et bestemt oppositionshjørne, som satte sig selv ud af spillet. Disse folks nationalistiske, patriotiske taler udartede til taler, der næsten indeholdt ord som folkedrab, og denne sprogbrug blev desværre overtaget af andre kandidater. Stor frustration førte endog til, at det internationale samfund og EU blev bebrejdet, at de indtog en partisk holdning. Denne bebrejdelse gjorde endda, at der for en djævel i politikere, der ligesom Tintin pludselig opdagede Congo. Bebrejdelsen rammer helt ved siden af. Sandheden er, at der uden kommissær Michels utrættelige indsats måske aldrig var afholdt valg i Congo.
Endelig er der den pinefulde konstatering, at demokratiseringsprocessen i Congo stadig er temmelig skrøbelig. Begivenhederne den 20. august efterlader en bitter eftersmag og også frygt for, at en lang kampagne, som splitter landet i en østlig og en vestlig del, i sidste instans ikke fører til den håbede stabilitet. Congos befolkning reagerede heldigvis ikke på provokationerne. Den længes efter fred. Den fortjener bedre. 
Fiona Hall (ALDE ).
   - Hr. formand! Jeg deltog også i valgobservatørmissionen, og valgdagen til første runde forløb overraskende glat i betragtning af opgavens uhyrlighed. Som hr. Howitt sagde, var de valgtilforordnede veluddannede, entusiastiske og fortrolige med deres opgaver.
Der var nogle få ting, der ikke var helt perfekt organiseret. Der syntes f.eks. ikke at være en sammenhængende plan for håndtering af de enorme mængder af materialer, der blev afleveret på indsamlingscentrene. Noget af det var følsomt materiale, mens andet ikke var. Det er vigtigt i ugerne op til anden valgrunde at gøre mest muligt for at stramme op på alle proceduremæssige svagheder, så der ikke er tekniske årsager til stridigheder på dette meget følsomme tidspunkt.
For det andet bemærkede vi valgobservatører som tidligere nævnt en opfattelse i nogle kvarterer af, at EU ikke var neutralt. Det var en forkert opfattelse, men den kan svække autoriteten hos EU-missionen, der skal have alle parters tillid. Det kan også risikere at udsætte valgobservatørerne for en fare.
EU skal arbejde hårdt i ugerne op til anden valgrunde for at overbevise congoleserne om dets neutralitet. Der skal ikke gøres noget, der kan fortolkes som en favorisering af én præsidentkandidat frem for en anden.
Til slut vil jeg - ligesom hr. Schröder - understrege, at ingen skal være i tvivl om dette valgs store betydning. Det betyder noget for congoleserne, der har ventet i 40 år på demokratiske valg, og som mødte talstærkt frem den 30. juli, men det betyder også noget på globalt plan. Der er f.eks. en angiveligt lukket uranmine i det sydlige Congo, hvorfra der fortsat udvindes uran, der sandsynligvis eksporteres til Iran. Verden er ikke sikker, så længe der er et ustyrligt hul i Afrikas midte.
Louis Michel,
   Hr. formand, mine damer og herrer! I første omgang havde jeg bestemt, at jeg ikke ville besvare de indlæg, der sår tvivl om min neutralitet i Congo-problematikken. Men det gør jeg alligevel, for nogle af Dem er gået for vidt i Deres udtalelser. 
Hr. Pflüger, jeg vil gerne sige, at De har en - lad os kalde det hurtig og bekvem - opfattelse af retsspørgsmålet. I visse ikkedemokratiske lande støder man stadig på opfattelser af denne art. Jeg troede, at vi i hvert fald i Europa og især i en så ærværdig forsamling som denne, der på en vise måde vogter over de demokratiske værdier såsom retten til forsvar, respekten for korrekt information og de fremførte argumenters objektivitet, var i ly for sådanne opfattelser.
Jeg vil gerne svare meget klart på det, der er blevet sagt. Hr. Pflüger, det er muligt - formodentlig fordi De, ligesom flere andre i øvrigt, ganske afgjort ikke har forsøgt at undersøge spørgsmålet til bunds - at alle de udtalelser, jeg er kommet med gennem flere uger, måneder, ja endda år, om min interesse for Congo, har undgået Deres opmærksomhed. Men jeg har aldrig taget parti for en bestemt kandidat. Selv i dag er jeg meget regelmæssigt i telefonisk kontakt med både præsident Kabila og vicepræsident Bemba. Jeg trådte selv til under begivenhederne den 20., 21. og 22. august - det tror jeg, general Morillon ved - for at bringe gemytterne i ro. Jeg kan således bekræfte, at jeg er i personlig kontakt med begge kandidater.
Jeg kan f.eks. sige, at præsident Kabila bebrejder os, at vi ikke reagerede stærkt nok, da kandidaterne under valgkampen fremførte argumenter baseret på etniske tilhørsforhold eller det at være congoleser og gjorde brug af fremmedfjendske udtalelser. Jeg skal i øvrigt sige, at visse kandidaters strategi, der består i at udskrige "udlandets kandidat" - den fremgangsmåde er der desværre nogle, der bruger - tydeligvis har imponeret det internationale samfund så meget, at det ikke reagerede over for den tydelige afdrift i den congolesiske valgdebat med argumenter baseret på, hvorvidt kandidaterne var congolesere eller ej, eller deres tilhørsforhold til Congo.
Alt det for at sige, at jeg blankt afviser de anklager om partiskhed, som nogle retter mod mig. Jeg kan fremlægge over 10 interviews, jeg har givet til europæiske og congolesiske aviser, som påviser min absolutte neutralitet. Jeg har rettet bebrejdelser både mod præsident Kabila og vicepræsident Bemba og andre kandidater på valglisterne.
Hr. Van Hecke havde den intellektuelle ærlighed at være mere komplet i sine betragtninger. For mange måneder siden mødtes jeg således en hel eftermiddag med hr. Tshisekedi, hos ham, for at opfordre ham til at få sine tilhængere til at registrere sig og for at opfordre ham til at gøre brug af sin ret til at stille op ved valget, da jeg mente og stadig mener, at hr. Tshisekedi er en mand med stor erfaring, som kender Congo godt, en mand, som havde et program, han kunne have fremsat for at nære den politiske debat.
I lyset af det jeg netop sagde, hr. Pflüger, er det lidt for nemt at anklage mig for partiskhed, ene og alene fordi jeg en dag i en udsendelse på spørgsmålet "Hvad repræsenterer en kandidat som Kabila?" svarede "Congos håb". Hvis jeg var blevet spurgt, "Hvad repræsenterer en kandidat som Bemba?", ville jeg også have sagt "Congos håb", for alle dem, der deltager i et valg, repræsenterer deres lands håb, især da det var første gang, der blev afholdt et valg. Derfor mener jeg, at De går alt for vidt i Deres afstumpede betragtninger. De anklager mig f.eks. for at beskytte de belgiske økonomiske interesser - og i det nationale parlament i Belgien ville jeg omgående have reageret med at bede om ordet til en personlig bemærkning i medfør af forretningsordenen. Hvilke belgiske økonomiske interesser?
Et af de alvorlige problemer, Congo står over for, er de udenlandske investorers manglende interesse i landet. Det er i øvrigt ganske legitimt for ethvert land, enhver virksomhed, at mene, at den eller det har ret til at opsøge økonomiske og kommercielle partnerskaber med et hvilket som helst andet land under forudsætning af, at det respekterer naturressourcerne, sørger for, at disse ressourcer ikke bliver udplyndret - hvilket de udenlandske magter har gjort meget længe, og hvilket de indenlandske magter fortsat gør den dag i dag - og under forudsætning af, at det respekterer et minimum af økonomisk etik, en forudsætning, der - desværre eller heldigvis - skal tages højde for i den åbne verden, vi kender.
Jeg spørger derfor: Hvilke økonomiske interesser? De økonomiske interesser, jeg støder på i dag i Congo, er kinesiske, indiske, israelske og amerikanske. Det er ikke nogen bebrejdelse, det er ikke nogen kritik, men jeg møder kun få, meget få europæiske økonomiske interesser, hr. Pflüger. Det er sandheden, og jeg må da sige, at jeg gerne så, at de europæiske virksomheder investerede i et land som Congo. Det har landet behov for.
De henviser til en belgisk virksomhed inden for kobbersektoren, og jeg går ud fra, at De taler om hr. Forrests virksomhed. Jeg nævner ham, fordi man har påstået, at en af mine sønner er gift med hr. Forrests datter, og at de er bestyrelsesmedlemmer i hr. Forrests selskaber, og at jeg således er en af hr. Forrests nærmeste. I hele mit liv har jeg mødt hr. Forrest tre gange, et par sekunder hver gang, og jeg var sammen med en belgisk parlamentarisk delegation. Hr. Forrest skaffer 630 arbejdspladser takket være sin virksomhed. Han opretter hospitaler og skoler. Det er et helt socialt system, der skabes. Personligt forsvarer jeg ikke hr. Forrest. Jeg ved ikke, om hr. Forrest er ærlig eller ej, jeg konstaterer blot. Men jeg ved, at en belgisk journalist har lavet en undersøgelse om hr. Forrest, og at han sympatiserer med hr. Forrest, bare fordi sidstnævnte skaber arbejdspladser. Ud af hans virksomheds 630 ansatte er de 600 congolesere. Jeg forsvarer ikke hr. Forrest, jeg kender ham ikke ret godt, jeg har kun mødt ham tre gange i hele mit liv og det kun et par sekunder ad gangen. Så jeg har fået nok af denne form for angreb, der grænser til ondskab - det bliver jeg nødt til at sige - og det vil jeg ikke finde mig i. 
Jeg kan forsikre Dem om én ting, og det er, at jeg er fuldstændig upartisk, jeg er i kontakt med alle i Congo, og jeg sætter en ære i formodentlig at have været en af de første, der lang tid før 1999, da jeg stadig var oppositionsleder i mit land, forsøgte at mobilisere det internationale samfund, så det endelig begyndte at interessere sig for dette land. Hvorfor? Jamen fordi, som en eller anden i forsamlingen sagde, at Centralafrika er knap fire millioner ofre på 10 år. Det tal kan ikke sammenlignes med tal fra andre konflikter på verdensplan. Derfor har jeg altid følt, at det var min pligt som politiker at tage mig af Congo. Det er sandt, hr. Pflüger.
Den anden grund til, at jeg har engageret mig så meget i Congo, er, at jeg er belgier og dermed på en vis måde er inspireret af en slags historisk hukommelse. Som belgier følte jeg mig ikke særlig ansvarlig, men snarere skyldig over for den congolesiske befolkning. Derfor er det rigtigt, at jeg føler mig særligt knyttet til det congolesiske folk, formodentlig fordi jeg stadig har en svag erindring om en vis kollektiv dårlig samvittighed, og fordi jeg stadig har den gammeldags moralske opfattelse, der består i at genlæse mit lands historie, mit folks historie på intellektuelt ærlig vis. Det er grunden til, at vi, da jeg var udenrigsminister, sagde undskyld til rwanderne, hvilket andre stadig ikke har gjort, og det beklager jeg. Det er grunden til, at jeg f.eks. efter justitsmordet på hr. Lumumba undskyldte over for Lumumba-familien på mit lands vegne. Derfor er der ikke nogen, der skal belære mig om etik, og De kan foretage alle de undersøgelser, De vil, om mig. De, der påstår, at jeg er partisk, påstod også, at jeg ejede en diamantmine i Congo, at jeg havde købt en villa ved floden, der er kort sagt blevet sladret om alt muligt.
Den eneste undskyldning, De har, for at reagere så voldsomt, som stemmer meget lidt overens med min egen opfattelse af intellektuel ærlighed, er, at jeg tror, De ikke kender Congo ret godt. Måske har De været i Congo, måske ikke, det ved jeg ikke noget om, men De har i hvert fald et billede af landet, der nogle gange forvanskes af visse partiers udskejelser, når de bruger alle mulige argumenter i valgkampen. Populismen findes også i Congo, den findes overalt, den findes selv i vores lande og nogle gange endda her i denne forsamling, og det beklager jeg. 
Det var, hvad jeg ville sige om min neutralitet. Det må ende med at blive trættende at høre sig selv gentage, at Kommissionen ikke er neutral. På anklagen: "De har ikke været neutral", svarer jeg: "Vi har været fuldstændig neutrale." Hr. Kabila beklager sig, fordi vi ikke tog afstand fra overdrivelserne i debatten om congolesisk tilhørsforhold. Hr. Bemba beklager sig, fordi jeg som udenrigsminister og kommissær har mødtes med præsident Kabila. Hvem vil De have, at jeg skal mødes med, når jeg rejser til Congo, hvis ikke det er med statschefen? Jeg var da nødt til at mødes med hr. Kabila. Hvis der er en ting, der beviser min neutralitet, så er det, at jeg aldrig har været i Congo, ikke en eneste gang, uden at mødes med hr. Kabila og de fire vicepræsidenter, der udgør landets ledelse. Og jeg har drevet min neutralitetsopfattelse endnu videre. Jeg har systematisk opsøgt hr. Tshisekedi. En eller anden talte om kvinder, jeg har mødt repræsentanter for hele civilsamfundet, jeg har mødt alle. Det er rigtigt, at jeg nok er en, der i Congo har et ret omfattende informationsnetværk, og jeg sætter en ære i på beskeden vis at have kunnet spille en rolle i overgangsprocessen.
I denne forbindelse har man beklaget sig over, at jeg støttede overgangsprocessen hele vejen. Men der var ikke andre muligheder end at støtte overgangsprocessen. Hr. Tshisekedi og UDPS, som har trukket sig ud af overgangsprocessen, havde undertegnet Pretoria-aftalen, de havde undertegnet den aftale, der lå til grund for overgangsprocessen. Derefter fik jeg en følelse af, at dette parti havde valgt at føre en politik, hvor det gjorde alt værre, at det mente, at overgangen ikke ville lykkes, at der derfor var brug for et alternativ, og at det var den bedste måde at komme til magten på. Det kan jeg personligt ikke gøre for. Jeg mener ikke, at jeg bærer skylden for, at partiet trak sig tilbage fra en proces, det havde tilsluttet sig og skrevet under på. Jeg havde bare håbet, at alle de stærke magter ville deltage i valget. Det skete desværre ikke, og det beklager jeg.
Det er et lukket kapitel nu. Hvis jeg virkelig følte, at jeg fortjente at træde tilbage, ville jeg ikke vente på, at man opfordrede mig til det. Jeg er måske nok lidt gammeldags i den henseende. Jeg tror stadig på politisk ansvar, men dette ansvar skal gå begge veje og præge både dem, der bærer ansvaret, og dem, der skriger op om den måde, ansvaret er blevet udøvet på. Og når man skriger op om en persons politiske ansvar, skal man gøre det med udgangspunkt i virkelige elementer og ikke sige hvad som helst. Jeg er klar til at polemisere længe om dette emne, for jeg kan ikke acceptere det, jeg bebrejdes for. Det berører mig dybt, for det vigtigste af det, jeg har gjort gennem mange års politisk engagement, er lige præcis at forsøge at hjælpe dette smukke land og dette smukke folk ud af den elendighed og det kaos, som det internationale samfund - det skal siges - er fuldstændig ligeglad med, på grænsen til ringeagt.
Hvad angår hæren, har jeg fulgt de forskellige indlæg med stor interesse, og jeg er naturligvis ret enig med de forskellige talere. Jeg er enig med fru Gomes i, at reformen af hæren er et ekstremt vigtigt punkt. Omkring halvdelen af denne reform er allerede blevet gennemført. Jeg skal blot minde om, at det var nødvendigt at skære en hær, eller snarere en blanding af forskellige tropper og militser med omkring 330.000 soldater - jeg ved ikke, om man kan forestille sig det - ned til 100.000 mand, og man skal huske, at demobiliseringsprocessen og genintegrationen tiltrak falske soldater, som hoppede på vognen for at drage fordel af denne proces. Det er således meget lettere sagt end gjort. Det er let at sige, men vanskeligt at gøre, og det kræver tid at fuldende denne proces. Jeg håber, at det internationale samfund fortsat vil hjælpe Congo med at reformere sin hær. Det samme gælder politiet. Der er i øvrigt allerede blevet gjort væsentlige fremskridt.
Hr. Schröder, jeg er enig i stort set alt det, De har sagt, og jeg vil i øvrigt gerne takke Dem for Deres beherskede ord med hensyn til det foregående emne. Men når De siger, at man ikke skal drøfte Congo for øjeblikket, mener jeg, at man netop skal drøfte Congo. Jeg mener, at anden runde kan lykkes, hvis det internationale samfund uden omsvøb siger til de to kandidater, at de ikke har ret til at få det til at gå galt i anden runde, fordi det ville være en hån mod congolesernes entusiasme for demokratiet. Det congolesiske folks holdning, dette folks begejstring for dets møde med den demokratiske historie, var smuk at se, det var den smukkeste belønning for alle EU's anstrengelser. Jeg mener, man skal tale om det. Man skal endda blive ved med at gentage, at anden runde ikke må slå fejl, og at den slagne kandidat skal respektere folkets dom. Taberen får også en rolle at spille, og vinderen skal tage højde herfor. Det er min personlige overbevisning. Igen vil jeg blive bebrejdet for at gå uden for de strengt neutrale rammer, men min personlige overbevisning er, at vinderen skal være klog nok til ikke at lade som om, den anden ikke tæller eller ikke repræsenterer noget. Det er dét, der skal til, for at få Congo op at stå igen. Det er jeg fast overbevist om, og oppositionslederen får også en rolle at spille. 
Uden at skamrose ham vil jeg gerne takke general Morillon for den måde, han har ført observationsmissionen på indtil nu. Jeg synes, han har gjort det rigtig godt. Han har gjort det under ekstremt vanskelige vilkår, men takket være hans erfaring er det lykkedes ham at relativisere, når man skulle relativisere, at være hård, når man skulle være hård, og under alle omstændigheder være ubøjelig og aldrig komme ud af kurs. Det vil jeg virkelig gerne takke ham for.
Fru Aubert, De stillede med megen rette følgende spørgsmål: "Hvad vil De gøre?". Det er det, jeg mest bed mærke i i Deres indlæg. Det rigtige svar hænger sammen med det, vi allerede har drøftet her i salen. Jeg mener, at vi mere end nogensinde før bør stille forslag om og opfordre til projekter om god regeringsførelse i Congo. Vi har f.eks. nævnt den korrekte og hensigtsmæssige anvendelse af naturressourcerne. Vi ved alle, at Congo faktisk er et meget rigt land. Det er et solvent land, som man siger, et land, der kunne sikre sit folks trivsel og velvære. Congo har alt. For det første et folk og ekstremt store menneskelige ressourcer. Jeg mener, der skal genoprettes en egentlig stat, en stat i ordets regale forstand, med et retsvæsen og en forvaltning, der virker, med folk, der bliver betalt, der modtager deres løn, med undervisning, der virker, med et sundhedsvæsen, der virker. Jeg har talt med de to kandidater, og jeg har sagt til dem, at de i stedet for at skændes om Congo-tilhørsforholdet og alle de underliggende spørgsmål, der i bund og grund kun vedrører dem selv, måske burde sige til congoleserne, hvad de vil gøre, for at give dem bedre adgang til uddannelse, retsvæsen, sundhed, forvaltning, kultur, infrastruktur. Hvordan de f.eks. med det internationale samfunds hjælp vil skabe en spire til et socialt sikringssystem. Det er dét, den egentlige debat.
Det, jeg netop sagde, svarer meget fint til den konklusion, jeg ville nå frem til.
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg beklager, at jeg overskred tiden. Jeg syntes, det var vigtigt at gøre en række sager færdige og at understrege mine forhåbninger for anden valgrunde. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 

