Buspassagerer rettigheder (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af hr. Cancian, på vegne af Europa-Parlamentets delegation til Forligsudvalget om Forligsudvalgets fælles udkast til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om buspassagerers rettigheder og om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 (00063/2010 - -.
Antonio Cancian
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Den forhandling, som jeg selv førte i det første år og derefter under forligsfasen, den første forligsfase efter Lissabontraktaten, skal jeg lige bemærke, under vejledning af fru Kratsa-Tsagaropoulou og med støtte fra formanden for Transport- og Turismeudvalget, hr. Simpson, har været vanskeligere end forventet.
Med denne forordning kommer Europas 70 mio. buspassagerer til at nyde godt af en række rettigheder, som indtil nu har været meget begrænsede eller på det nærmest ikkeeksisterende i sammenligning med andre transportformer.
Under forhandlingerne om dette vigtige emne med tre roterende formandskaber har de mål, vi ønskede at nå, været følgende:
en forordning, der giver ikke-diskriminerende adgang til transport med bus
en forordning, der tager højde for sektorens særlige karakteristika, idet den involverer små og mellemstore virksomheder, som ikke skal pålægges yderligere og store økonomiske byrder
en forordning, der kan udfylde et reguleringsmæssigt tomrum, som har efterladt bustransportsektoren i en unormal situation i sammenligning med andre transportformer, og dermed sikre minimale garantier for alle passagerer
en forordning, der beskytter bevægelseshæmmedes rettigheder i så vid udstrækning som muligt i lyset af de uforsonlige holdninger i Rådet
en forordning der tager højde for behovet i en aldrende befolkning, for hvem offentlig transport vil blive en vigtig ressource i de kommende årtier.
Den tekst, der er blevet stemt om i dag, er frugten af et kompromis, der er blevet kæmpet hårdt for at opnå, men som glæder os ud fra en betragtning om den retning selve forhandlingen tog.
De største problemer opstod i forbindelse med definitionen af anvendelsesområdet. Faktisk finder forordningen anvendelse på al rutekørsel, såvel national som grænseoverskridende, hvor den køreplansmæssige rute er over 250 km. Under alle omstændigheder har vi udarbejdet en liste over grundlæggende rettigheder, der ikke kan ignoreres uanset distance. Disse rettigheder er først og fremmest fokuseret på retten til transport samt uddannelse, oplysning og ansvar.
Ved distancer over 250 km er der i forordningen fastsat kompensation og assistance i tilfælde af ulykker, passagerers rettigheder i tilfælde af aflysninger eller forsinkelser samt handicappedes og bevægelseshæmmedes rettigheder. Endvidere skal transportørerne i forbindelse med klager etablere og aktivere et system til klagebehandling med relation til rettigheder og forpligtelser, der er nævnt i denne forordning. Tidsgrænsen for at afgive et endeligt svar er tre måneder fra modtagelse af klagen.
Slutteligt skal de enkelte medlemsstater nedsætte et nyt organ, eller endnu bedre udpege et eksisterende organ, der er ansvarligt for at håndhæve denne forordning. Medlemsstaterne kan undlade at gennemføre forordningen i en periode på fire år, og perioden kan forlænges efter forhåndsindberetning til Kommissionen om årsagen til dette.
Medlemsstaterne bedes og opfordres ligeledes til at udvikle en enkelt billet til hver enkelt transportform og et enkelt nationalt organ, som er ansvarlig for passagerrettigheder inden for alle transportmidler. Den endelige tekst er et godt og afbalanceret kompromis. Resultatet af forligsproceduren skal ses som en sejr for Parlamentet.
Enikő Győri
formand for Rådet. - (EN) Hr. formand! Det er en glæde for mig at deltage i denne forhandling om et forslag til en forordning om buspassagerers rettigheder. Det er et meget vigtigt øjeblik, fordi vores drøftelser om denne retsakt nærmer sig deres afslutning efter to år.
Først og fremmest vil jeg gerne på vegne af Rådet udtrykke min tak til og påskønnelse af Parlamentet for dets samarbejde og for den vilje til kompromis, der gjorde det muligt for os at nå frem til en aftale i Forligsudvalget til fordel for buspassagererne i EU, især for handicappede og bevægelseshæmmede.
Forhandlingerne mellem de tre institutioner har ikke været nemme, men de var altid konstruktive og præget af viljen til kompromis. Den fælles tekst, der danner baggrund for aftalens indgåelse i Forligsudvalget, og som forhåbentlig vedtages i dag, repræsenterer et kompromis på tværs af politiske grupper. Derfor vil jeg gerne hylde alle involverede parter i arbejdet med dette lovgivningsforslag og især næstformand Kratsa-Tsagaropoulou, Brian Simpson, formand for Transport- og Turismeudvalget, ordføreren og skyggeordførerne for deres arbejde. Sammen har de skullet sikre et vellykket resultat af lovgivningsprocessen.
Jeg vil også gerne takke kommissær Kallas og hans hold samt deres kolleger fra sekretariaterne i Parlamentet og Rådet. Sammen har de arbejdet utrætteligt på at hjælpe til med at skubbe tingene i den rigtige retning. Sidst, men ikke mindst vil jeg gerne udtrykke min påskønnelse af det belgiske formandskabs fremragende arbejde for at sikre den nødvendige støtte i Rådet til det kompromis, der blev indgået i Forligsudvalget.
Jeg er overbevist om, at den fælles tekst, der er resultatet af Forligsudvalgsmødet, er en retfærdig balance mellem passagerernes rettigheder og transportørernes rettigheder, der for de flestes vedkommende er små og mellemstore virksomheder.
Efter Rådets mening er det primære mål med forordningen at sikre passagerrettigheder i situationer, hvor den køreplansmæssige ruter er 250 kilometer eller længere. Endvidere finder en række garanterede rettigheder anvendelse uanset distance. De nye regler fokuserer især på at hjælpe handicappede og bevægelseshæmmede.
I drøftelserne mellem de tre institutioner har vi været i stand til at finde gensidigt acceptable løsninger på en række vanskelige problemer, nemlig anvendelsesområde, passagerrettigheder i tilfælde af aflysninger eller forsinkelser, kompensation i tilfælde af ulykker, bestemmelser, der gør overgangen til de nye regler lettere, og endelig handicappedes og bevægelseshæmmedes rettigheder.
Som De allerede ved, har Rådet godkendt den fælles tekst på sit møde den 31. januar 2011. Retsakten underskrives derfor i morgen. Den forventes offentliggjort i Den Europæiske Unions Officielle Tidende til marts.
- (IT) Jeg vil også gerne gratulere hr. Cancian med hans fremragende arbejde.
formand for Rådet. - (EN) Hr. formand! Lad mig lykønske Dem med veludført arbejde.
Siim Kallas
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Lovforslaget om buspassagerers rettigheder, som vi drøfter i dag, er resultatet af en meget vanskelig proces, herunder en forligsproces. Lange forhandlinger om aftenen den 30. november 2010 og i Forligsudvalget førte til et gennembrud og et kompromis efter mere end to års forhandlinger.
Lad mig overbringe min dybtfølte tak til Dem for at gøre dette muligt. Først til næstformand Kratsa-Tsagaropoulou for hendes kvalificerede lederskab, til hr. Simpson, formand for Transport- og Turismeudvalget, hr. Cancian, ordføreren, og selvfølgelig også til det belgiske formandskab.
Jeg er taknemmelig over for Parlamentet for hele tiden at have skubbet på for at få en højere grad af passagerbeskyttelse. Efter Rådets godkendelse den 31. januar beder jeg Dem også at vedtage denne forordning og formelt afslutte proceduren.
Forslaget om rettigheder for buspassagerer fuldender nu ordningerne til beskyttelse af rejsende og vil sikre, at passagererne kan drage nytte af samme grundlæggende servicestandarder, uanset hvor i EU de rejser.
Kompromisteksten indeholder vigtige resultater, nemlig grundlæggende rettigheder for buspassagerer. Som hr. Cancian allerede har nævnt, udestod der indtil sidste øjeblik af forhandlingerne vanskelige problemer. Nogle vil måske sige, at anvendelsesområdet for forordningen om bustjenesteydelser på 250 km og mere er for begrænset, og at de havde ønsket, at passagerer, der benytter lokal transport, også var blevet beskyttet. Andre vil hævde, at teksten indeholder bestemmelser, som bliver dyre at gennemføre for især små transportører. Efter min mening repræsenterer teksten et meget velafbalanceret kompromis.
Vi må ikke glemme, at der gælder en række grundlæggende rettigheder for alle mulige former for tjenesteydelser, og at disse yder særlig beskyttelse til de mest sårbare passagerer. På den anden side er de potentielle omkostningskonsekvenser for industrien blevet holdt på et minimum. Alt i alt er kompromisteksten en reel fordel for rejsende borgere og for industriens image.
Mathieu Grosch
Hr. formand, fru Győri, hr. Kallas, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke især hr. Cancian for hans hårde arbejde, for dette har ikke været ukompliceret sag, men vi er nået frem til et godt resultat.
Der er selvfølgelig altid fordele og ulemper ved kompromiser. Nogle vil synes, at vi er gået for langt, og andre vil sige, at vi ikke er gået langt nok. Processen i Rådet var ikke nem, og derfor vil jeg gerne udtrykke min oprigtige tak til Rådet for at gøre det muligt at indgå et kompromis i sidste øjeblik. Jeg mener, at betænkningens anvendelsesområde er korrekt. Vi har sagt, at der er tre lande, der ikke påvirkes direkte. Men eftersom Luxembourg er involveret i grænseoverskridende sammenhæng, er der faktisk kun to lande, der ikke er direkte påvirket af forordningen. I forbindelse med lokal offentlig transport vil det være nemt at inkludere bestemmelser i kravspecifikationerne for udbydere, hvori det fastslås, at passagerrettigheder skal respekteres og styrkes. Derfor er det ikke realistisk at kritisere os for at udelukke lokal transport. Dette kan håndteres på regionalt niveau.
Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) støtter overordnet set dette kompromis. Vi opfatter passagerrettigheder som en komplet pakke, og vi håber, at det i den nærmeste fremtid bliver muligt at udarbejde en konsolideret version, der dækker hele området, så vi kan etablere rettigheder til fordel for borgerne og ikke advokaterne. Efter min mening er der stadig en række problemer, især med hensyn til gennemførelsen, hvor forordningerne ikke er nyttige for borgerne, og hvori passagerrettighederne ikke er klart nok fastslået. På den baggrund vil jeg gerne sige tak til alle for deres ihærdige arbejde. Jeg håber, vi kan opnå stort flertal på plenarmødet for støtte til dette gode kompromis.
Brian Simpson
Hr. formand! Først vil jeg gerne udtrykke min egen og S&D-Gruppens tak til hr. Cancian for hans hårde arbejde med det, der i sandhed har været en meget vanskelig og kompliceret sag.
To spørgsmål springer i øjnene, når man kigger på denne specifikke aftale. Det første er "er den ideel?", og det andet er "får den os skubbet i den rigtige retning?". Som svar på det første spørgsmål tror jeg, vi fra et parlamentarisk synspunkt må sige, at den ikke er ideel. Ganske enkelt fordi den er et kompromis, er der ting, som Parlamentet har måttet opgive, især i forbindelse med anvendelsesområdet, hvor vi gerne havde set en kortere distance for forordningens ikrafttræden.
Men skubber den os i den rigtige retning? Ja, det gør den, for vi har nu fastsat et lignende sæt rettigheder for busser som for andre transportformer. Det skubber os også i den rigtige retning i forbindelse med vores forpligtelse til at forbedre bevægelseshæmmedes og især handicappedes adgang til busser i hele EU.
Jeg vil gerne tage fat på problemet med at uddanne medarbejdere til at hjælpe bevægelseshæmmede og handicappede med at få samme adgang til offentlig transport, som vi ikkehandicappede har. Jeg ved, at der findes en undtagelse for medlemsstater, så de kan udskyde dette i fem år, og jeg håber, de ikke benytter sig af den mulighed.
Endelig synes jeg, det er vigtigt for os at støtte den endelige aftale, sådan at rettighederne vedrørende alle transportformer nu er på plads. Jeg ved, at vi i fremtiden vil kigge på og revidere dem igen, men jeg synes, vi har taget et skridt fremad på dette område, og at Parlamentet skal støtte aftalen, som hr. Cancian er nået frem til med Rådet under forligsproceduren.
Gesine Meissner
Hr. formand! En lang procedure er nu afsluttet, og det er godt nyt. Der er visse positive aspekter ved alt dette. En ting er, at handicappedes grundlæggende rettigheder omfatter retten til oplysninger og retten til adgang. En anden positiv ting er, at den kompensation, der skal betales af små og mellemstore virksomheder, holdes på et rimeligt niveau, hvilket ikke var tilfældet i udgangspunktet. Det er også godt nyt, at vi har indgået en aftale, for ellers ville vi have siddet fast i forligsproceduren, og der ville ikke have været en forordning, der havde dækket dette specifikke transportområde overhovedet.
Jeg vil dog også gerne tage fat på nogle negative punkter, idet vi ikke har været i stand til at nå frem til en reel europæisk løsning. Selv om vi siger, at fri bevægelighed for mennesker, varer og tjenesteydelser er et europæisk princip, så har vi ikke på dette område opnået en europæisk løsning, fordi tre lande ikke er omfattet, og fordi andre lande ikke har busruter af denne længde. Handicappedes ret til at blive ledsaget er noget, de ofte har brug for for at kunne rejse, men det garanteres kun i forbindelse med langdistancerejser. Derudover finder klausulen om store naturkatastrofer, som ikke gælder flyrejser, fordi der skulle betales kompensation i forbindelse med askeskyen, anvendelse i forbindelse med busser. Det betyder, at især fattige passagerer, der foretager korte rejser, ikke skal kompenseres og ikke har nogen rettigheder. Det er naturligvis en dårlig ting.
Derfor afholdt vi os på grund af denne blanding af positive og negative ting fra at stemme under midnatsmødet under forligsproceduren, og vi vil gøre det samme i dag.
Eva Lichtenberger
Hr. formand! På trods af at EU er underskriver af den relevante konvention, tages der ikke højde for bevægelseshæmmedes rettigheder i denne sag.
Jeg nævnte det i begyndelsen af mine kommentarer til denne betænkning, for jeg synes, at den mest alvorlige mangel er det faktum, at vi altid har inkluderet begrænsningen "om muligt". Desværre er jeg tilstrækkelig bekendt med disse situationer til at kunne sige, at "om muligt" generelt resulterer i, at det ikke er muligt at levere en effektiv løsning for bevægelseshæmmede.
Jeg var især skuffet over, at der blev gennemført en begrænsning for de formater, der anvendes til at gøre oplysninger om busrejser tilgængelige. Det er også blevet nedtonet, sådan at bevægelseshæmmede ikke en gang kan finde ud af, hvor de kan få assistance osv.
Der er andre problemer som følge af denne sidste forhandlingsrunde, som hr. Cancian virkelig har lagt sit hjerte i, og det vil jeg gerne takke ham for. Han har gjort, hvad han kunne, for at nå frem til et godt resultat, men hans forsøg er blevet blokeret af Rådets hårdhjertede tilgang. Et andet aspekt er distancen på 250 km, der allerede er blevet nævnt. Jeg er bange for, at lange ruter på 500 km vil blive delt op i to, så der ikke er risiko for at skulle sørge for passagerrettigheder. Dette skal der tages højde for i gennemførelsesprocessen.
En god ting var indførelsen af et mæglingsorgan, der vil være nyttigt for forbrugerne. Et andet positivt aspekt er, at princippet om konstante forbedringer gælder, og at medarbejdere vil få mulighed for uddannelse. På andre områder er dette imidlertid ikke et mesterværk inden for europæisk lovgivning.
Roberts Zīle
Hr. formand! Jeg vil også gerne takke alle parter, der har været med til at nå frem til dette kompromis, men jeg vil særlig gerne takke hr. Cancian, som efter min mening fandt frem til de helt rigtige muligheder for et kompromis på Parlamentets vegne. Med medtagelsen af buspassagerers rettigheder har vi i princippet nu indført passagerrettigheder i alle former for transport. Selvfølgelig kan man sige, at disse rettigheder varierer meget mellem de forskellige transportformer med hensyn til erstatningsniveauer, alt afhængigt af længden af forsinkelsen eller nedlæggelsen af en rute, som den enkelte transportform dækker. Selv om vores passagerer i EU kan blive forvirrede de første par år, er dette stadig et skridt i den rigtige retning med hensyn til at sikre passagerernes rettigheder, og det faktum, at buspassagerers rettigheder er de absolut sidste, der indføres, viser, at dette måske har været det vanskeligste skridt overhovedet.
Jeg er især glad for de grundlæggende rettigheder for handicappede og personer med særlige behov og også for, at disse rettigheder gælder for dem på busture på under 250 km, med den ene undtagelse, som hr. Simpson nævnte, nemlig at transportører, som tilbyder disse ydelser, kan udsætte uddannelsen af personalet. Jeg håber virkelig, at dette ikke vil ske forsætligt. Ligesom medlemsstaterne ikke må udskyde gennemførelsen af dette direktiv i fire år ad to omgange til den senest mulige dato.
Jaromír Kohlíček
Hr. formand! Passagerers rettigheder i alle former for transport er blevet et mere og mere vigtigt debatemne i Europa-Parlamentet de seneste år. Jeg må sige, at jeg i mange tilfælde ser problemer, som muligvis opstår i forbindelse med anvendelsen af passagerrettigheder, og forsikring mod disse problemer vil uden tvivl blive et meget indbringende område for mange finansielle institutioner.
På den anden side vil billetpriserne logisk stige som et resultat af disse nye omkostninger. Der er intet nyt i, at Rådet har forsøgt at ændre de grundlæggende elementer i forslaget til forordning fundamentalt med hensyn til buspassagerers rettigheder. Vi kender Rådets holdning fra tidligere forligsprocedurer. I denne forbindelse vil jeg gerne takke delegationens næstformand, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, formanden for Transport- og Turismeudvalget, Brian Simpson, og ordføreren, Antonio Cancian, for et flot arbejde. De har virkelig opnået et meget rimeligt kompromis.
Jeg betragter følgende elementer som særdeles positive:
1. Definitionen på langdistancetransport som transport, hvor længden på hele ruten overstiger 250 km, under forudsætning af at forordningen også gælder for personer, som kun benytter langdistanceruten som en del af deres rejse.
2. Forbedringen af forholdene - selv om de ikke er ideelle - for handicappede og bevægelseshæmmede i forbindelse med denne transportform.
3. Erstatning og bistand i tilfælde af en ulykke. Jeg vil gerne her gøre opmærksom på, at det i tilfælde af skade på udstyr som f.eks. kørestole påtænkes at give erstatning for det fulde beløb, hvilket skaber en vis usikkerhed, og det vil uden tvivl være nødvendigt at præcisere formuleringen til forsikringsbrug, f.eks. ved hjælp af en øvre grænse.
4. I tilfælde hvor rejser afbrydes eller udsættes, er passagerrettighederne fastsat forholdsvis tydeligt. Jeg anser også de forbedrede oplysninger til passagererne for at være positive.
5. Ligesom mange af mine kolleger glæder jeg mig over, at overgangsperioden for gennemførelsen af denne forordning nedsættes til højst fire år. På den anden side er jeg ikke glad for muligheden for at forlænge denne periode med yderligere fire år.
Jeg mener ikke, at der vil være nogen grundlæggende problemer, heller ikke i forbindelse med at fastsætte anvendelsen af passagerrettigheder på veje sideløbende med langdistancetransportsektioner i nærmeste fremtid. Der er selvfølgelig stadig spørgsmålet om fastsættelsen af økonomiske grænser, når inflationen ikke medvirker til at tilpasse de økonomiske grænser i overensstemmelse med euroens vekselkurs, således at grænserne forbliver de samme i faste priser.
Jeg mener, at aftalen er et godt kompromis. Det endelige mål er en yderligere udvidelse af passagerernes rettigheder for alle transportformer, og dette ekstra skridt inden for bustransport er så afgjort et gunstigt resultat for forligsproceduren. Den Europæiske Venstrefløjs Fælles Gruppe/Nordisk Grønne Venstre støtter dette resultat.
Juozas Imbrasas
Hr. formand! Det er godt, at den endelige tekst efter forhandlingen og koordineringen af holdningerne kan betragtes som et meget tilfredsstillende og velafbalanceret kompromis. Det gør det muligt at sikre passagerernes rettigheder uden samtidig at pålægge transportørerne, hvoraf de fleste er små eller mellemstore virksomheder, en tung byrde. Resultatet af forligsproceduren kan i særdeleshed betragtes som gunstigt for Europa-Parlamentet, og jeg ønsker det tillykke med dette.
Hvis man tager højde for, at denne transportsektor til stadighed vokser, er formålet med forslaget at udarbejde rettigheder på EU-plan for beskyttelsen af passagererne, som er sammenlignelige med reglerne inden for andre transportformer, og at sikre lige vilkår mellem transportørerne fra de forskellige medlemsstater samt mellem de forskellige transportformer.
Forordningen styrker passagerernes ret til erstatning i tilfælde af død, herunder rimelige begravelsesudgifter, eller tilskadekomst samt bortkomst eller beskadigelse af bagage på grund af ulykker. Desuden er passagerne i tilfælde af en ulykke berettigede til hjælp til at dække deres umiddelbare praktiske behov, herunder om nødvendigt forplejning og tøj, transport, førstehjælp og indkvartering. Hvis rejsen aflyses eller udskydes i mere end 120 minutter, har passagererne ret til erstatning på op til 50 % af billettens pris ud over refunderingen af billettens pris.
Forordningen styrker også hjælpen til handicappede og bevægelseshæmmede, hvilket er meget vigtigt. Passagererne skal modtage opdaterede oplysninger i realtid ved hjælp af elektroniske midler.
Dette er en god beslutning, tillykke!
Franz Obermayr
(DE) Fru formand! En forbedring af passagerernes rettigheder i den almindelige bustransport er et ønskværdigt mål. Men nogle af punkterne i forslaget går for vidt. F.eks. har passagererne ret til op til to overnatninger på et hotel, hvis en rutebusafgang er forsinket med mere end 90 minutter. Vejtransport er imidlertid ofte underlagt faktorer, som de individuelle busselskaber ikke er herre over, såsom trafikpropper som følge af ulykker, dårlige vejrforhold og utilstrækkelig snerydning. Følgerne af dette bliver dyre sager om erstatningsansvar, hvor det ikke vil være muligt at anvende princippet om, at den ansvarlige part hæfter for tabet.
I de nyeste EU-bestemmelser om jernbanepassagerers rettigheder finder man den samme holdning. Selskaberne skal nu betale for forsinkelser, som de ikke har været skyld i. F.eks. er det østrigske statsbaneselskab ansvarligt for det antal timer, som togene er forsinkede, hvilket beløb sig til i alt 2 800 timer sidste år, når de ankommer meget forsinket fra Tyskland. Vi må undgå urimelige foranstaltninger som dette i fremtiden.
Dieter-Lebrecht Koch
(DE) Fru formand, hr. Kallas, mine damer og herrer! Jeg er meget glad for resultatet af forligsproceduren. Når forordningen er gennemført, vil buspassagerer, herunder bevægelseshæmmede, have det samme høje beskyttelsesniveau, som gælder for andre transportformer. Desuden sikrer forordningen et højt generelt forbrugerbeskyttelsesniveau og tager højde for, at denne transportsektor hovedsagelig består af små og mellemstore virksomheder. De ekstreme krav, som ville have gjort bustransport næsten umulig, er blevet fjernet sammen med de krav, som ville have udelukket størstedelen af medlemsstaterne fra forordningens anvendelsesområde.
Bus- og rutebiltjenester, som størstedelen af borgerne benytter sig af, skal også yde service af høj kvalitet til handicappede og bevægelseshæmmede. De bør have ret til at modtage hjælp, og denne hjælp skal være gratis til den sociale integrations bedste.
Debora Serracchiani
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil også gerne takke hr. Cancian for hans indsats for at opnå dette vanskelige kompromis. Takket være denne forordning får buspassagerer rettigheder, som kan sammenlignes med dem, som passagerer fra andre transportformer såsom tog og skib har.
Forordningen, som gælder for alle nationale og internationale tjenester, når den afstand, der tilbagelægges, er lig med eller over 250 km, beskytter også passagerer, der benytter rutetransport med kortere afstande. Jeg henviser her især til handicappede og bevægelseshæmmede, som er blevet garanteret ikkediskriminerende adgang til transport, ret til erstatning i tilfælde af tab eller skade på kørestole samt undervisning i handicap til buspersonale.
Jeg er også virkelig glad for, at der er indgået en aftale om erstatning i tilfælde af død, herunder rimelige begravelsesudgifter, eller tilskadekomst samt bortkomst eller beskadigelse af bagage på grund af ulykker. Jeg betragter det også som et positivt skridt, at passagererne kan vælge mellem at fortsætte rejsen uden ekstra omkostninger eller at få refunderet billettens pris i tilfælde af aflysning, en forsinkelse på mere end to timer eller overbookning.
Hvad angår oplysninger til passagererne, mener jeg, at det ville have været nyttigt at give dem oplysninger om forbindelser med andre transportmidler og dermed også sikre en dialog mellem personbefordringen med jernbane og med bus. Endelig er jeg meget tilfreds med, at det lykkedes os under forhandlingerne at forske i og garantere det højeste niveau af assistance til handicappede og bevægelseshæmmede, således at de får mulighed for at blive ledsaget uden ekstra omkostninger.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Fru formand! Jeg vil gerne takke hr. Cancian, som har arbejdet meget hårdt for at nå frem til denne aftale, og efter komplekse forhandlinger er der opnået enighed om dette dokument.
Der er sket fremskridt med hensyn til passagerernes rettigheder vedrørende erstatning og hjælp i tilfælde af ulykke, aflysning eller forsinkelse og med hensyn til anerkendelse af grundlæggende passagerrettigheder uanset afstand. Aftalen omfatter også rettigheder for handicappede og bevægelseshæmmedemobilitet.
Definitionen af anvendelsesområdet, som er rejser på mere end 250 km, betyder imidlertid, at tre lande forbliver uden for denne europæiske lovgivning. Efter vores mening er dette ikke godt nok, selv om vi anerkender det fremskridt, der er sket i forhold til det oprindelige. Vores gruppe vil derfor undlade at deltage i afstemningen.
Ryszard Czarnecki
(PL) Fru formand! I dag sender Europa-Parlamentet et meget positivt budskab til passagerer, skatteydere og europæiske vælgere, som benytter busser og rutebiler, herunder handicappede. De personer, der stemmer på os og betaler vores løn, forventer, at vi tager konkrete beslutninger af netop denne art. Der har naturligvis været kommentarer her i Parlamentet om, at dette ikke er den vigtigste sag i det store billede, og det er der ingen tvivl om, at det ikke er. Jeg mener imidlertid, at det er et meget vigtigt skridt fremad, som vil gøre Europa og EU mere humane og mere åbne over for ikke politikernes, men derimod forbrugernes behov eller med andre ord dem, der benytter de forskellige transportmidler. Jeg vil gerne takke min sidemand, hr. Cancian, mange gange for hans omhyggelige arbejde som ordfører.
Anna Rosbach
(DA) Fru formand! Buspassagerer på langfart får nogenlunde samme rettigheder som fly-, tog- og bådpassagerer i forbindelse med forsinkelser, aflysninger, mistet bagage og en lang række andre områder. Og det er i princippet fint. Men jeg vil alligevel tillade mig et par kritiske bemærkninger. Folk med bevægelseshandicap har her fået flere rettigheder. Men ikke alle busser kan medtage såvel handicappede som normale passagerer på samme tid, og ikke alle busser lader sig omudruste til handicapkørsel. Så der er stadig lang vej på området, hvis vi ønsker mest mulig ligestilling. Billetprisen på langturskørsel er som oftest trykket helt i bund for at være konkurrencedygtig med flytrafik. Derfor ser jeg alle de her fordrede erstatningskrav og rettigheder som ubetalelige for mindre buskompagnier. Deres konkurrencemuligheder bliver stærkt beskåret, og de vil hurtigt være lukningstruede. Det kan næppe være i Unionens interesse, da EU i høj grad ønsker at støtte små og mellemstore virksomheder.
Georges Bach
(DE) Fru formand! Jeg vil gerne ønske alle involverede, men især hr. Cancian, tillykke med den store indsats i den hårde og langvarige proces med at nå et kompromis om denne vanskelige sag.
Nogle af de vellykkede resultater er allerede blevet nævnt, men der var også skuffelser, især med hensyn til anvendelsesområdet og andre mindre punkter, som er blevet omtalt. Ved at indgå dette kompromis om bustransport har vi indført passagerrettigheder på alle transporttyper. Det næste skridt er at skabe et fælles sammenhængende og effektivt rammeprogram for alle passagerers rettigheder.
Det er især vigtigt for EU's troværdighed blandt Europas borgere, at vi gennemfører retfærdige og klart definerede rettigheder. For at være troværdige må vi sikre, at rettighederne på tværs af de forskellige transportmidler er sammenhængende. Kriterierne i forbindelse med flypassagerernes rettigheder må f.eks. ikke være grundlæggende forskellige fra togpassagerernes.
Derfor er det ekstremt vigtigt, at vi ikke baserer vores rammeprogram på de laveste, dårligste standarder. I stedet skal vi sætte os selv ambitiøse mål på vegne af Europas borgere.
Saïd El Khadraoui
(NL) Fru formand! Jeg vil naturligvis starte med at takke ordføreren for hans indsats og skyggeordførerne, hr. Simpson og alle, som har bidraget til resultatet, ikke at forglemme det belgiske formandskab.
Lad mig imidlertid starte med et kritikpunkt, som især er henvendt til Rådet. Jeg beklager, at anvendelsesområdet kun gælder for rejser på 250 km. I et europæisk perspektiv ville det være fornuftigt, hvis alle grænseoverskridende forbindelser faldt ind under bestemmelserne i dette direktiv. Selv med denne begrænsning på 250 kilometersrejser fik direktivet kun med nød og næppe nok støtte fra medlemsstaterne til at gå igennem.
At dømme ikke kun på baggrund af denne sag, men også ud fra mange andre sager, lader det til, at det bliver sværere og sværere at få et flertal af medlemsstater til at se tingene ud fra et forbrugersynspunkt eller i et europæisk perspektiv, og det finder jeg meget bekymrende.
Når det er sagt, fuldender denne forordning listen. Vi har nu europæiske regler om passagerrettigheder for alle transportformer. Det næste skridt - og kommissæren har bebudet, at han vil træffe foranstaltninger i denne henseende - må være at lære af den erfaring, der er høstet i de forskellige sektorer, og at opnå en mere integreret indfaldsvinkel til passagerrettigheder. Dette bør især håndhæves på landjorden.
Denne forordning betyder et skridt fremad, især for bevægelseshæmmede. De vil ikke længere blive nægtet adgang og vil kunne regne med hjælp, når der er behov derfor. Det er efter min mening vigtigt. Som det er tilfældet med andre transportformer, er der mulighed for erstatning i en række tilfælde, og der tilbydes indkvartering til strandede passagerer i tilfælde af længere forsinkelser.
Af disse grunde vil vi gerne støtte dette kompromis. Vi gør det ikke med stor entusiasme, da forordningen først træder i kraft om to år fra nu af. Men det er et skridt i den rigtige retning, og det er et kompromis mellem Rådets ekstreme holdning på den ene side og vores mere ambitiøse mål på den anden side.
Vilja Savisaar-Toomast
(ET) Fru formand! I Estland har vi et ordsprog: "Øvelse gør mester". Desværre er dette ikke tilfældet med direktivet om buspassagerers rettigheder, som efter en lang forligsprocedure til syvende og sidst lagde afstand til de principper, som Europa-Parlamentet havde efterspurgt. Det er selvfølgelig godt, at vi nu har grundlæggende minimumsrettigheder, men det er uacceptabelt, at den aftalte 250 kilometerrute afskærer tre stater fra disse rettigheder. Desuden er disse rettigheder minimale i tre eller fire andre stater, fordi der måske kun er en eller to busruter, der er så lange.
Derudover er det ikke acceptabelt, at grænseoverskridende busruter blev udelukket, uanset afstanden, og vi kan heller ikke støtte den otteårsperiode tilmedlemsstater, hvor gennemførelsen af det omtalte direktiv ikke er obligatorisk. Desværre støttede den estiske regering disse betingelser og krævede endog en længere rute. Nu må vi spørge os selv, om vi rent faktisk støtter passagerernes rettigheder eller busselskabernes rettigheder og deres fortjenester. Under alle omstændigheder forstår jeg ikke, skønt jeg støtter borgerne i EU, hvordan det kan være, at en del af Europa er udelukket fra dette direktiv. Jeg føler mig derfor ikke i stand til at stemme for dette direktiv eller betænkningen.
Philip Bradbourn
(EN) Fru formand! Jeg er en stor tilhænger af princippet om passagerrettigheder, og det er kun rimeligt, at kunderne kan forvente en høj servicestandard.
Men vi må dog have proportionalitetssans og se på, hvilken effekt dette rent faktisk vil få. Vi må sammenligne brugernes reelle fordele med de faktiske omkostninger for virksomhederne i denne sektor.
Europa-Parlamentet og Kommissionen benytter ofte en universalløsning, men vi må acceptere, at passagerrettigheder er forskellige fra den ene transportform til den anden. Flyrejser er ikke det samme som busrejser. Den vigtigste forskel er antallet af små og mellemstore virksomheder i denne sektor. Jeg tror, at enhver i Parlamentet kender til vigtigheden af pålidelig og rentabel bustransport for vores lokale økonomier, og derfor støtter jeg kraftigt indførelsen af reglen om 250 kilometer. Det er simpelt hen ikke rimeligt, at små lokale selskaber, som driver meget lokal eller regional busdrift, pålægges disse byrder.
I lyset af indførelsen af denne beskyttelse og værdien af det princip, der ligger til grund for denne lovgivning, støtter jeg kraftigt kompromiset.
Jim Higgins
(EN) Fru formand! Dette initiativ har været undervejs i næsten tre år, og for en gangs skyld var jeg snarere enig med Rådet end med Europa-Parlamentet.
Selvfølgelig er der behov for, at vi beskytter passagerernes rettigheder, især for så vidt angår passagerer med handicap, men det oprindelige forslag ville - som Philip Bradbourn sagde - hvis det blev vedtaget, få alvorlige følger for små transportselskaber. Faktisk ville mange af dem være nødsaget til at dreje nøglen om. Derfor var forligsproceduren afgørende, og det opnåede kompromis skaber en god balance mellem passagerernes rettigheder på den ene side og tjenesteydernes på den anden side. Jeg er helt enig med hr. Bradbourn i, at man ikke kan sætte lighedstegn mellem skibspassagerers rettigheder, flypassagerers rettigheder, togpassagerers rettigheder og buspassagerers rettigheder i én og samme omgang. Derfor er snakken om en samlet pakke simpelthen hverken noget, der kan lade sig gøre eller er realistisk.
Jeg vil gerne takke formanden for Transport- og Turismeudvalget, Brian Simpson, som har gjort et fantastisk stykke arbejde, ordføreren, hr. Cancian, og vores egen koordinator, Mathieu Grosch. Når alt kommer til alt, har vi en retfærdig og harmonisk pakke, som er til gensidig nytte for alle berørte parter.
Oldřich Vlasák
(CS) Fru formand! De seneste år har Europa-Parlamentet sammen med Rådet vedtaget love om fly- og togpassagerers rettigheder. Det er derfor en logisk følge for os nu også at vedtage tilsvarende foranstaltninger for bustransporten, til trods for at rejsende i Europa stadig foretrækker individuel transport, og at bustransportstandarden af sig selv er under kraftig forbedring.
Men der bør være tydelige grænser for vores indsats og entusiasme for regulering. Det er logisk at fastsætte grundlæggende standarder i EU for grænseoverskridende rejser, der beskytter sårbare passagergrupper og sikrer deres rettigheder. På den anden side er bestræbelser på at udvide rettighederne til den lokale transport og forsøge at sikre den højest mulige erstatning eller at fastsætte regler for den mindste detalje en upassende indblanding i det indre marked. Det er klart, at alle overflødige forpligtelser betyder større omkostninger for transportvirksomhederne, hvilket i sidste ende vil blive afspejlet i billetpriserne.
Som tidligere borgmester fulgte jeg derfor med bekymring forslaget om at indføje by- og forstadstransport i direktivets anvendelsesområde. Jeg er glad for, at den sunde fornuft har sejret i dette tilfælde, og at by- og forstadstransport beskyttes mod overdreven regulering.
Ville Itälä
(FI) Fru formand! Jeg vil gerne takke alle, som har været med til at udarbejde kompromiset, og især ordføreren og hr. Simpson, udvalgets formand. Selv om dette er et kompromis, er det også et vigtigt skridt fremad i offentlighedens øjne. Hvis vi ser på spørgsmålet om forsinkelser og bortkommen bagage, er det særdeles vigtigt for offentligheden at vide, at vi har indført lovgivning til beskyttelse af deres rettigheder.
Afstandsbegrænsningen på 250 km er ikke den bedst mulige løsning, og den har heller ikke været så vellykket, som mange her har sagt, den har. Jeg tror, at det måske er det svageste punkt i dokumentet, og vi må sikkert vende tilbage til dette senere, men på den anden side er der sket en væsentlig forbedring af rettighederne for handicappede og bevægelseshæmmede. I offentlighedens øjne er dette lige præcis den slags lovgivning, vi skal indføre.
Seán Kelly
(EN) Fru formand! Denne bestemmelse er af blandet kvalitet. Der er gode momenter. Jeg er især glad for bestemmelserne for handicappede eller bevægelseshæmmede, men nærer de samme bekymringer med hensyn til 250 kilometergrænsen, som andre talere allerede har givet udtryk for. En universalløsning er ikke vejen frem. I et EU bestående af 27 lande af forskellig størrelse burde der have været noget fleksibilitet landene imellem, således at alle kunne medtages i bestemmelserne.
Jeg bor selv over 300 km fra vores hovedstad. Dér er små virksomheder, som driver bustransport mellem landområderne i min valgkreds og Dublin, i stærk fremgang. Dette vil nu komme under alvorligt pres som følge af bestemmelserne i dette forslag og især også på grund af øgede forsikringsomkostninger, hvilket kan tvinge dem til at dreje nøglen om. Hvis de opgiver deres virksomhed, mistes der arbejdspladser, og passagerernes valgmulighed går også tabt. Det er nødvendigt at styre dette i det videre forløb.
Ádám Kósa
(HU) Fru formand! Jeg glæder mig over betænkningen om buspassagerers rettigheder. Det bliver lettere for EU-borgere, også for handicappede, at benytte denne serviceform. Forud for kompromiset er der gået der lange høringer, hvor Europa-Parlamentet og hr. Cancian støttede de handicappede til den bitre ende. Desværre viste Rådet sig at være mere kortsynet og ufleksibel i denne sag. Jeg beklager dybt, at Rådet ikke er i stand til at erkende, at vi lever i et hurtigt aldrende samfund. Antallet af handicappede vil meget snart ryge i vejret. Vi bør erkende, at alle EU-borgere vil mærke dette problem på egen krop, og før eller siden vil alle få brug for hjælp. Til sidst vil jeg gerne understrege, at vores arbejde ikke er overstået. Der er allerede opnået enighed om et kompromis for fire transportformer, og nu er det tid til at udarbejde et charter om den enkelte passagers rettigheder, som senere kan fremme udøvelsen af passagerernes rettigheder.
Olga Sehnalová
(CS) Fru formand! Europa-Parlamentet skal til at stemme om et vigtigt kompromis, som i høj grad vil forbedre buspassagerernes rettigheder. Jeg finder det væsentligt, at kompromiset - ud over erstatning til passagererne for bortkomst eller skade på bagage eller refundering ved forsinkede busser og andre foranstaltninger - også styrker rettighederne for handicappede og bevægelseshæmmede passagerer. Jeg støtter især handicappedes ret til oplysninger og bistand, i det mindste i tråd med det, som blev aftalt til slut i forligsproceduren. Offentlig transport er en grundlæggende og vigtig del af hverdagen for bevægelseshæmmede. Det var ikke let at nå frem til et kompromis, og derfor vil jeg også gerne takke ordføreren og alle medlemmerne af forhandlingsteamet for det udførte arbejde. Vedtagelsen af denne forordning vil etablere en fælles ramme for beskyttelse af alle typer transport på europæisk niveau, og selv om den bestemt ikke er ideel på passagerrettighedsområdet, er det et meget vigtigt skridt i den rigtige retning.
Frédérique Ries
(FR) Fru formand! Sammen med De Liberale vil jeg afstå fra afstemningen i dag om forordningen om buspassagerers rettigheder. Dette er sidste led i pakken om beskyttelse af rejsende, efter fly-, tog- og sørejser, men desværre er den - som det allerede er blevet nævnt - meget mindre ambitiøs. Dette er blevet nævnt af bl.a. hr. Simpson og hr. El Khadraoui, for Den Socialdemokratiske Gruppe; det er lige nøjagtigt, hvad de sagde. Resultatet er, at folk skal rejse mere end 250 km for at være beskyttet af denne forordning. Hvis man rejser fra Bruxelles til Amsterdam med fly, er man dækket. Hvis man rejser med bus, er man ikke. Og det er så meget desto mere uretfærdigt, som dem, der benytter denne type transport, ofte er de mindst velhavende.
Forordningens ikrafttræden giver heller ikke nogen mening, eftersom adskillige undtagelser meget vel kan udskyde den til efter 2011. Der vil være nye rettigheder samt erstatning i tilfælde af ulykker, forsinkelser eller aflysninger. Hjælpen er afgørende for handicappede, men realiteten er, at den ikke vil blive indført med det samme, og hvad der er endnu vigtigere, alle og enhver vil ikke have ret til den.
Michael Cramer
(DE) Fru formand! Det er en god ting, at passagerrettighederne nu gælder for alle transportmidler, men disse rettigheder kan ikke skjule, at jernbanetransport, som er miljøvenlig, endnu en gang stilles meget ringere. Jernbaneselskaberne betaler sporadgangsafgifter for hver tilbagelagt kilometer, men det samme system gælder ikke for busser og rutebiler, hvilket gavner busselskaberne. Jernbanerne er omfattet af emissionshandelssystemet, men det er busserne ikke, hvilket igen giver busserne en fordel og er en ulempe for togene. Hvis et tog er forsinket, refunderes 25 % af billetprisen i erstatning efter en time. For busser er det to timer.
Alle disse fordele er uacceptable. Derfor har vi brug for en integreret strategi. Vi har behov for passagerrettigheder i alle transportmidler, men vi har også brug for rimelige grundlæggende betingelser. Det må ikke forekomme, at én passager først får erstatning efter tre eller fire timer, mens en anden passager kun skal vente én time. Der er meget, der stadig skal gøres her, og dette er ikke et godt kompromis i denne henseende. Jeg forstår ikke, hvorfor den miljøvenlige jernbanetransport konstant stilles ringere.
Jaroslav Paška
(SK) Fru formand! På baggrund af de komplekse forhandlinger under forligsproceduren er der blevet indgået en kompleks aftale om ordlyden i forordningen om buspassagerers rettigheder. Selv om forslaget til forordning kun finder anvendelse på rutekørsel, hvor ruten er 250 km eller længere, omfatter det nye regler og sikrer ligeledes en bedre beskyttelse af buspassagerer.
Den vigtigste fordel for passagerer er muligvis fastlæggelsen af deres rettigheder i tilfælde af aflyste og forsinkede afgange, da transportvirksomhederne kommer til at bøde for organisatoriske fejl inden for transport, idet de forpligtes til at refundere op til hele billetprisen og yde kompensation for andre tab på op til 50 % af billetprisen. Det eneste spørgsmål, der efter min opfattelse kunne have været bedre håndteret, er spørgsmålet om de tidsmæssige undtagelser, der giver medlemsstaterne mulighed for at udsætte gennemførelsen af direktivet i fire år og efterfølgende i yderligere fire år. En gennemførelsesperiode på i alt otte år er efter min opfattelse for lang.
Siim Kallas
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne for deres meget positive bemærkninger.
Vi står nu over for gennemførelsen. Det er den udfordring, vi står over for i forbindelse med al lovgivning om passagerers rettigheder. Finjusteringen af lovgivningen vil naturligvis blive en lang proces, men jeg mener stadig, at det kompromis, som vi har opnået, sandsynligvis vil blive vedtaget i et fremtidigt dokument, og at det er en meget vigtig åbning. Vi har også indført visse principper på området buspassagerrettigheder, der er et meget stort område, af principielle årsager. Det vil sandsynligvis blive nødvendigt at indgå mindre kompromiser. Hele forordningen skal finjusteres og gennemføres, men det er en meget vigtig åbning, og jeg håber, at De vil stemme for denne forordning.
Enikő Győri
formand for Rådet. - (HU) Fru formand, hr. kommissær, hr. Cancian, mine damer og herrer! Jeg vil blot tilføje to bemærkninger og kommentere den meget nyttige forhandling, der fandt sted her. Denne forhandling illustrerede på glimrende vis de vanskeligheder, som hr. Cancian, vi i Rådet, kommissæren og eksperterne var nødt til at overvinde. Jeg mener ikke, at dette er den bedste af alle verdener for rejsende, der benytter bustransport, men det måske vigtigste spørgsmål, som vi efter min mening er nødt til at spørge os selv, er, om situationen vil forbedre sig, når den nye lovgivning træder i kraft. Jeg mener, at vi kan besvare dette spørgsmål med et klart ja. Buspassagerer vil bestemt få flere rettigheder fremover, selv om der ikke er tale om et perfekt kompromis.
Et kompromis handler om at nå til enighed om vanskelige spørgsmål. Det fremgik tydeligt af næsten alle indlæg. Det handler om at finde den grænse, inden for hvilken vi kan garantere passagerers rettigheder uden at kvæle vigtige økonomiske aktører og små og mellemstore virksomheder, hvis situation vi forsøger at tage hensyn til. Det var samtidig meget nødvendigt at sikre passagererne yderligere rettigheder. Jeg kan fuldt ud forstå dem, der anskuer spørgsmålet fra de handicappedes synsvinkel. Jeg mener, at vi også tog et vigtigt skridt på dette område. Det er efter min opfattelse en velgennemtænkt del af forslaget, og jeg er sikker på, at lovgivningen vil være et fremskridt for disse mennesker, ja, især for disse mennesker.
Jeg vil blot gøre medlemmerne opmærksom på, at det ungarske formandskab ønsker et stærkt EU, et EU, der sikrer borgerne yderligere rettigheder og altid har fokus på borgerne i disse stærke politikker. Jeg er desuden overbevist om, at den aktuelle debat om dette lovforslag vil sikre borgerne i EU yderligere rettigheder. Jeg vil endnu engang takke alle for deres indsats, og jeg er sikker på, at afstemningen i dag ikke vil volde problemer.
Antonio Cancian
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke alle de kolleger, der har haft ordet, og jeg vil også gerne understrege, at det efter min opfattelse ikke er den bedst mulige forordning, men i lyset af Rådets holdning den eneste opnåelige.
Det er et virkelig vigtigt spørgsmål, da det efter min opfattelse er meget afgørende for både transport- og turismesektoren - to områder, som henhører under Transport- og Turismeudvalgets ansvarsområde - at der også er blevet skabt balance på dette transportområde.
Det er en balancegang mellem på den ene side behovet for at beskytte små og mellemstore virksomheder - et spørgsmål, som vi har drøftet indgående i de sidste par timer - inden for bustransport, og på den anden side behovet for at beskytte bevægelseshæmmede personer, handicappede, pensionister, passagerer med midlertidig nedsat mobilitet og sårbare brugere overalt med det formål at reducere antallet af tvister. Det er den balance, som vi søger, og vi håber, at vi i fællesskab har skabt denne balance.
Den omarbejdning, som kommissær Kallas bebudede i sin tid, er efter min opfattelse baseret på idéen om at udarbejde en enkelt forordning for alle transportformer. Etableringen af et indre marked for transport er ganske rigtigt endnu ikke blevet ledsaget af passende foranstaltninger til beskyttelse af passagerers rettigheder. Ud over denne enkelte forordning håber jeg virkelig, at vi kan skabe grundlag for oprettelsen af et enkelt referenceorgan og et enkelt billetkontor og indførelsen af en enkelt billet for de forskellige transportformer.
Jeg vil endnu engang takke alle de medlemmer, der har haft ordet, dem, der fulgte denne sag - navnlig skyggeordførerne - og dem, der deltog aktivt i de endelige forhandlinger. Tak til Transport- og Turismeudvalget og sekretariatets personale, Rådet, navnlig det belgiske formandskabs personale, og sidst, men ikke mindst, fru Győri, der er til stede her.
Jeg vil gerne afslutningsvis takke Kommissionen, herunder kommissær Kallas og hans assistenter, for deres stadige konstruktive bidrag, sekretariatet for Europa-Parlamentets Forligsudvalg, der udviste stor dygtighed og professionalisme - afgørende forudsætninger, når der skal træffes vigtige beslutninger på vegne af vores borgere.
Det har generelt været en god øvelse, og resultaterne er efter Parlamentets opfattelse fremragende.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Robert Dušek
Formålet med betænkningen om buspassagerers rettigheder er at indføre EU-dækkende rettigheder til beskyttelse af passagerer for alle passagerer og inden for forskellige transportformer. Rådet var ikke enig i Europa-Parlamentets ændringsforslag, og det var derfor nødvendigt at indlede den såkaldte forligsprocedure. Hovedpunkterne i den aftale, der blev indgået, er i det væsentlige i overensstemmelse med Parlamentets oprindelige forslag. Det er navnlig vigtigt, at forordningen vil finde anvendelse på al indenlandsk og grænseoverskridende transport, og medlemsstaterne vil kunne indføre undtagelser for rutekørsel og visse særlige tjenester i op til otte år. I tilfælde af en ulykke vil passagerer være berettiget til en erstatning på op til 220 000 EUR pr. person og 1 200 EUR for bagage. Transportvirksomhederne skal desuden yde grundlæggende assistance i tilfælde af en ulykke (måltider, tøj og lægehjælp) og sikre indkvartering i højst to nætter. Ved forsinkelser på over 120 minutter eller aflysning af en busforbindelse skal transportvirksomhederne tilbyde passagererne valget mellem en fortsættelse eller omlægning af rejsen uden yderligere omkostninger for passageren eller tilbagebetaling af billetprisen. Hvis de ikke har mulighed herfor, skal de refundere billetprisen og betale yderligere 50 % af billetprisen. Aftalen beskytter også handicappede og bevægelseshæmmede personers rettigheder. Af ovennævnte årsager støtter jeg fuldt ud vedtagelsen af betænkningen.
Ian Hudghton
Jeg støtter dette kompromis om buspassagerers rettigheder, som sikrer retten til transport og retten til tilgængelige rejseoplysninger og forpligter busselskaberne til at organisere obligatorisk uddannelse af chauffører i øget forståelse for handicappedes behov, retten til erstatning for beskadigede kørestole, indførelsen af en klageordning for alle passagerer og oprettelsen af uafhængige nationale organer, der skal håndhæve forordningen og udstede bøder.
Ved alle busrejser på 250 km eller derover skal der vederlagsfrit ydes særlig assistance til handicappede og bevægelseshæmmede personer både i busterminalerne og om bord i busserne og i nødvendigt omfang vederlagsfri rejse for ledsagere.
Bestemmelserne om tilgængelige rejseoplysninger og uddannelse af chauffører i forståelse for handicappedes behov vil navnlig gøre en enorm forskel for blinde og synshæmmede passagerer.
Lige adgang til transport er af afgørende betydning for den enkeltes uafhængighed. Uden lige adgang til transport kan handicappede ikke gå på arbejde, købe ind eller deltage i kulturelle aktiviteter eller andre fritidsaktiviteter.
Selv om teksten ikke omfatter alle de tiltag, som jeg ønsker, mener jeg, at vi ved at støtte den og styrke alle handicappede passagerers rettigheder tager et vigtigt skridt hen imod at give førerhundebrugere i EU mulighed for at rejse i hele EU på lige fod med andre borgere.
Jarosław Leszek Wałęsa
Jeg støtter den lovgivningsmæssige beslutning om Forligsudvalgets fælles udkast til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om buspassagerers rettigheder og om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004. I lyset af den konstante vækst i denne transportsektor mener jeg, at det er afgørende at indføre EU-dækkende rettigheder til beskyttelse af passagerer svarende til rettighederne for passagerer inden for andre transportformer samt at sikre lige vilkår for transportvirksomheder, uanset etableringsmedlemsstaten og transportformen. Da disse rettigheder er rettet mod handicappede og bevægelseshæmmede personers behov, bør vi støtte dette initiativ. Det er af afgørende betydning, at der i beslutningen fastlægges rettigheder for passagerer, der er kommet til skade i busulykker. I henhold til disse bestemmelser vil passagerer være berettiget til erstatning i tilfælde af død eller tilskadekomst eller bortkomst eller beskadigelse af bagage som følge af en ulykke.
Artur Zasada
Jeg vil gerne ønske hr. Cancian tillykke med betænkningen. Jeg glæder mig over, at vi i sidste ende var i stand til at nå til enighed i Forligsudvalget. Vores vigtigste bedrift er naturligvis, at vi har sikret passagerernes ret til erstatning og assistance i tilfælde af en ulykke, garantier for passagerer i tilfælde af aflysninger og forsinkelser og garanterede rettigheder for handicappede og bevægelseshæmmede personer. Som jeg nævnte tidligere, glæder jeg mig navnlig over, at bevægelseshæmmede personer er blevet omfattet af dokumentet, men vi har samtidig en række velbegrundede bekymringer. For så vidt angår luftfartspassagerer, ved hverken luftfartsselskaberne eller lufthavnene præcis, hvilke passagerer, der skal betragtes som bevægelseshæmmede. Mødre og fædre, der rejser alene med små børn, nægtes ofte assistance som følge af luftfartsselskabernes og lufthavnenes manglende viden. Jeg vil derfor gerne på det kraftigste understrege, at vores arbejde ikke er tilendebragt med vedtagelsen af dokumentet på plenarmødet. Vi har også pligt til at overvåge, om forordningen anvendes korrekt.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
Jeg vil gerne give udtryk for min oprigtige tak til ordføreren for hans ihærdige indsats, som har været usædvanlig effektiv. Der har ikke tidligere været garanti for en tilstrækkelig beskyttelse af buspassagerer, idet det var den eneste transportform, der ikke var omfattet af EU-bestemmelser på dette område. En af følgerne af de ændringer, der er sket, vil være, at passagerer får ret til at kræve erstatning i tilfælde af en ulykke. Det er desuden ekstremt vigtigt, at transportvirksomhederne garanterer handicappede assistance, og at ledsagere kan rejse på transportvirksomhedens regning som led i denne garanti.
Jeg vil ikke lægge skjul på den kendsgerning, at det var en enestående udfordring selv at kunne spille en aktiv rolle under forligsproceduren for første gang efter Lissabontraktatens ikrafttræden. Under forhandlingerne, der varede til langt ud på natten, lykkedes det os sammen med hr. Cancian at nå til enighed om et kompromis, der gør bestemmelserne obligatoriske for rejser på over 250 km. Det bør bemærkes - og det er meget vigtigt - at forordningen garanterer 12 grundlæggende rettigheder, navnlig for handicappede. Vi bør nu lægge stor vægt på at gennemføre en behørig oplysningskampagne for at sikre, at borgerne i EU får kendskab til de rettigheder, som de har fremover.
Anneli Jäätteenmäki
Lovgivningen om buspassagerers rettigheder, som vi skal stemme om i dag, kan virke uambitiøs. Det kompromis, der er blevet indgået efter en del tovtrækkeri, er imidlertid bedre end ingenting. Det er beklageligt, at forslaget til forordning kun finder anvendelse på nationale og grænseoverskridende rejser over afstande på 250 km eller længere. Som følge heraf vil Luxembourg, Malta og Cypern f.eks. overhovedet ikke blive berørt. Det er også uheldigt, at lovgivningen først træder i kraft om flere år. Det er lang tid at vente fire eller eventuelt otte år ved busstoppestedet på ny lovgivning.
Der er naturligvis positive aspekter i det opnåede kompromis. I Rådets oprindelige holdning var der kun tre grundlæggende rettigheder for passagerer uanset rejseafstanden. Jeg glæder mig over, at der er 12 i det endelige kompromis, og at der er særlig fokus på handicappede og bevægelseshæmmede personers behov. Forordningens ikrafttræden vil gøre det nemmere for handicappede at rejse med bus. De bliver samtidig mere ligestillet med andre passagerer.
Når den nye lovgivning træder i kraft, skal medlemsstaterne sikre, at bestemmelserne gennemføres effektivt og korrekt, ikke kun af hensyn til de handicappede og bevægelseshæmmede personers interesser, men også af hensyn til alle EU-borgere, der rejser med bus.
Marian-Jean Marinescu
Den forordning, der blev stemt om i dag, er en meget betydelig succes, da det er første gang, at buspassagerers rettigheder beskyttes af lovgivningen. Efter to års vanskelige forhandlinger er Europa-Parlamentet og medlemsstaterne nået til enighed om hovedpunkterne, som vil styrke rettighederne for passagerer, der benytter denne transportform. De omfatter erstatning i tilfælde af forsinkelser eller aflysninger, erstatning for bortkomst eller beskadigelse af bagage såvel som ansvarliggørelse af selskaberne og ydelse af assistance i tilfælde af ulykker. Ikkeforskelsbehandling af og assistance til handicappede og bevægelseshæmmede personer samt passagerernes ret til at få oplysninger inden og efter deres rejse er grundlæggende rettigheder i forordningen, som skal respekteres uanset rejselængden. Der indføres ingen nye tekniske krav med forordningen, men transportselskaberne forpligtes til at påtage sig ansvaret for deres passagerer.
Vi tager også hensyn til det nuværende økonomiske klima og dets indvirkning på de virksomheder, der er berørt af denne forordning, ved at give mulighed for en undtagelsesperiode på fire år, der kan forlænges én gang.
Jeg mener, at denne forordning efter ikrafttrædelsen i 2013 vil medvirke til at nå målet om at harmonisere og styrke passagerernes rettigheder på EU-plan, uanset hvilken transportform de vælger.
