Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo nuostatos dėl stabilumo mechanizmo, taikytino valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro, dalinis keitimas (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - pranešimas dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo nuostatos dėl stabilumo mechanizmo, taikytino valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro, dalinio keitimo, kurį pateikE. Brok ir R. Gualtieri Konstitucinių reikalų komiteto vardu (00033/2010 - C7-0014/2011 - 2010/0821/NLE)).
Elmar Brok
Pone pirmininke, ponai Komisijos nariai, ponios ir ponai, euro istorija - tai didelės sėkmės istorija. Tai viena iš stabiliausių valiutų pasaulyje ir rinkose ji nurungdolerį. Matome, kad ekonominiai Jungtinių Amerikos Valstijų rodikliai gerokai prasteni nei Europos. Tačiau atsižvelgiant į tai, kad mes neturime vienodų sąlygų, kai kurie euro zonos regionai, kai kurios valstybės narės vis dar patiria sunkumų ir turime į juos sureaguoti.
Reikalas tas, kad euro nesėkmšioje globalizuotoje sistemoje galėtų nepaprastai brangiai kainuoti mums visiems, ir noriu pasakyti, kad mano šalis, kuri kartais save pateikia taip, tarsi jos daliai tektų visos didžiausios aukos, yra pagrindinar viena iš pagrindinių euro teikiamos naudos gavėjų. Taigi šiuo atveju mes nesiaukojame. Tai darome ir visų valstybių narių - didelių ir mažų, turtingų ir skurdžių - labui ir turime būti vieningi.
Taip pat privalome aiškiai pasakyti, kad turime veikti vieningai, jeigu norime būti patikimi. Negalime leisti, kad kredito reitingų agentūros, pvz., "Moody's", per vieną dieną sumažintų šalies reitingą trimis lygiais. Kai tai atsitinka, vėl patenkame į bėdą dėl Jungtinių Amerikos Valstijų spaudimo. Šiuo požiūriu taip pat turime sugebėti parodyti, kad esame vieningi. Todėl džiaugiuosi, kad stengiamės trimis būdais sukurti sąlygas tapti patikimi: stiprindami Stabilumo ir augimo paktą, kad turėtume daugiau galimybių įsikišti, stiprindami Komisijos vaidmenį ir nustatydami ankstyvojo įspėjimo sistemą, Europos semestrą, kuri taip pat mums leis ankstyvuoju etapu įvertinti, ar ir kaip valstybės narės laikosi finansinės drausmės. Visa tai sustiprins mūsų pajėgumą užkirsti kelią tam, kad tokia padėtis, kurioje esame dabar, nepasikartotų, ir leis pasiekti ilgalaikį patikimumą.
Antra, vien finansinės drausmės priemonėmis šios krizės įveikti negalėsime. Iš šių skolų spąstų galėsime išbristi tik derindami finansinės drausmės priemones su priemonėmis, kuriomis skatinamas augimas ir konkurencingumas. Džiaugiuosi, kad šioje srityje pateikti pasiūlymai yra po truputį keičiami taip, kad jie nebūtų grindžiami tik tarpvyriausybiniu požiūriu, bet vis labiau integruojami ir į Bendrijos metodą srityse, kuriose Europos Sąjunga turi didelių įgaliojimų. Taigi daugelis iš klausimų, susijusių su konkrečiu pasiūlymu, kurie mums šiame Parlamente pagrįstai kėlrūpestį, dabar po truputį sprendžiami. Tačiau šie du veiksniai - konkurencingumas ir biudžetindrausm- yra glaudžiai tarpusavyje susiję.
Trečias dalykas, kurį norėčiau pasakyti, susijęs su Sutarties keitimu, kuriam mes praskynėme kelią ir dėl kurio Europos Vadovų Taryba apsispręs tik kovo 24 d., jeigu iki to laiko pateiksime savo nuomonę. Pasiūlytas Sutarties 136 straipsnio 3 dalies pakeitimas. E. Gualtieri ir aš manome - tos pačios nuomonės yra ir Konstitucinių reikalų komitetas, - kad būtų geriau pakeisti 136 straipsnio 1 dalį, pakeisti jos redakciją taip, kad ji geriau atitiktų mūsų poreikius.
Tačiau taip pat žinome, kad šį požiūrį galėtų būti sunkiau įgyvendinti, nes dėl politinių ir laiko priežasčių turėtume siekti supaprastinti procedūrą, kad nereikėtų rengti jokių referendumų. Jeigu dėl minėtų priežasčių tai neįmanoma, turėtume bent užtikrinti, kad Taryba prisiimtų įsipareigojimus, kuriais būtų aiškiai duota suprasti, kad tarpvyriausybinis požiūris šiuo atveju nereiškia, jog Europos Sąjungoje bus sukurtos naujos nuolatinės struktūros, ir kad jis, kaip ir anksčiau, bus taikomas tik kaip novatoriškas metodas. Šių sąlygų turi būti laikomasi, kad turėtume galimybę susieti šį požiūrį su Bendrijos metodu ir jį patobulinti taip, kad ilgalaikėje perspektyvoje galėtume veikti bendrai.
Tai reiškia, kad matome ir tarpvyriausybinio požiūrio silpnąsias vietas. Pagal tarpvyriausybinį požiūrį nenumatoma jokio ar beveik jokio parlamentinio teisėtumo, o tai lemia visišką negalėjimą veikti daugelyje sričių dėl reikalaujamo vieningo sprendimo. Tai taip pat reiškia, kad Bendrijos sprendimas - vadinamasis Monnet metodas - visada yra teisėtesnis ir suteikia didesnę galimybę veikti. To šiose diskusijose neturėtume užmiršti.
Europos Parlamentas nori sukurti sąlygas tam, kad įgyvendindami priemones įvairiose srityse galėtume grįžti prie metodo, taikomo pasitelkiant Bendrijos institucijas. Šiuo atžvilgiu kalbama ne tik apie Europos Parlamentą, kuris taikant tarpvyriausybinį metodą turi tik teisę reikalauti, kad su juo būtų konsultuojamasi. Kalbama ir apie aktyvesnį Komisijos, kuri yra atsakinga už parengiamąjį darbą, atlieka vertinimą ir teikia pasiūlymus, dalyvavimą. Komisija tai pat turėtų parengti reglamentą, kuriuo šie klausimai būtų reglamentuojami siekiant įtraukti juos į Bendrijos teisę.
Tikiuosi, Europos Vadovų Taryba yra pasiruošusi - džiaugiuosi čia matydamas Europos Vadovų Tarybos atstovą R. Corbettą - sukurti būtinas sąlygas derybose su mumis iki kovo 24 d. ir pateikti Parlamentui garantiją, kad šis metodas galės būti taikomas taip, kad imdamiesi būtinų žingsnių galėtume veikti kartu dalydamiesi atsakomybe.
Roberto Gualtieri
Pone pirmininke, ponios ir ponai, neperdedu teigdamas, kad tai istorinis Europos kūrimo proceso momentas. Ekonomikos krizaiškiai parodė, kad bendrai valiutai reikia tikros europinės ekonomikos valdysenos, ir dabar pirmą kartą imamasi svarbių ir novatoriškų žingsnių einant šia kryptimi.
Tačiau matome ir pavojingą polinkį suteikti šiam naujam valdysenos modeliui tarpvyriausybiškumo atspalvį rizikuojant ne tik kelti grėsmę institucinei Europos Sąjungos struktūrai, bet ir padaryti naujuosius mechanizmus neveiksmingus.
Taigi nuolatinis stabilumo mechanizmas - tai simbolinis ir svarbiausias klausimas. Viena vertus, nustatyti nuolatinį stabilumo mechanizmą iš tikrųjų yra ryžtingas ir svarbus žingsnis pirmyn. Parlamentas remia šį sprendimą, tačiau svarbu pabrėžti, kad galimybpasitelkti šiuo metu naudojamus ypatinguosius solidarumo mechanizmus, pvz., mechanizmus, numatytus Sutarties 122 straipsnyje, neturi būti atmesta.
Kita vertus, nors nuolatinio mechanizmo nustatymas yra teigiamas žingsnis, Europos Vadovų Taryba pasirinko sukurti visiškai tarpvyriausybišką mechanizmą ir šiuo pasirinkimu labai savotišku būdu atmetgalimybę Europos institucijoms atlikti bet kokį vaidmenį, įskaitant galimybę dalyvauti procedūrose, kurios turės būti vykdomos prieš nustatant šį mechanizmą.
Be kitų problemų, tai galėtų sukelti ginčų vykstant ratifikavimo procesui dėl supaprastintos procedūros tinkamumo, nes vargu ar gali kilti abejonių, kad vėl apribojant Europos Sąjungos įgaliojimus reikėtų taikyti įprastą peržiūros procedūrą. Be to, kadangi Sutartyje aiškiai teigiami du dalykai, būtent kad valstybių narių, kurių valiuta yra euro, pinigų politika išskirtinai priklauso Europos Sąjungos kompetencijai ir kad valstybės narės privalo derinti savo ekonomikos politiką Europos Sąjungos lygmeniu, kaip reikalaujama pagal Sutartį, mechanizmas, visiškai nesusijęs su Europos Sąjungos institucine struktūra, vargu ar būtų suderinamas su šiais principais ir todėl Europos Sąjungos įgaliojimai būtų apriboti, o tai būtų nesuderinama su supaprastinta peržiūros procedūra. Šią problemą taip pat galėtų kelti nacionaliniai parlamentai vykdydami ratifikavimo procedūrą, kuri, kaip žinome, yra sudėtingas ir rizikingas procesas.
Ir dėl šios priežasties Parlamentas pirmenybę teikia kitokiai, instituciniu požiūriu tinkamesnei ir politiniu požiūriu ne tokiai rizikingai procedūrai, pvz., 352 straipsniui, kuris galėtų būti taikomas vienas arba kartu su 352 straipsniu. Visa tai pranešime labai aiškiai išdėstyta, bet mes norėjome sutelkti dėmesį į esmę, o ne į procedūras, kad galėtume pasiekti praktišką ir kartu tvirtą požiūrį.
Svarbiausia yra tai, kad nuolatinį stabilumo fondą įsteigs valstybės narės, nes taip jos nusprendė, bet tuo taip pat gali būti paklotas pamatas naujai struktūrai, nesusijusiai su ES institucijomis, arba šis fondas galėtų tapti tarpvyriausybiniu vagonu Europos Sąjungos traukinyje, riedančiu Europos teisės geležinkeliu.
Parlamentas nori prisidėti, nes mes stebime šį dviem keliais riedantį traukinį. Taigi pranešime prašome, kad būtų paisoma dviejų sąlygų: pasiūlymas dėl pakeitimo turi būti pakeistas taip, kad šio fondo lėšos būtų skirstomos pagal kurią nors ES procedūrą arba kad ES institucijos būtų aktyviai įtrauktos į praktinį šio mechanizmo įgyvendinimo procesą ir pirmiausia į sąlygų šio fondo lėšomis teikiamai paramai gauti nustatymo procesą.
Kokiais principais ir taisyklėmis bus vadovaujamasi teikiant paramą? Kas šiuos principus ir taisykles nustatys ir kaip? Tam mums reikia reglamento, priimamo pagal įprastą teisėkūros procedūrą, ir mes laukiame konsultacijų šiais klausimais su Europos Vadovų Taryba ir valstybėmis narėmis.
Maroš Šefčovič
Komisijos pirmininko pavaduotojas. - Pone pirmininke, gerbiamieji EP nariai, šiandieniniame pasaulyje, kuriame esame tarpusavyje susiję, nvienos šalies negali nepaliesti tai, kas vyksta jos kaimynėse šalyse.
Įvykiai Šiaurės Afrikoje ir ką tik šiame Parlamente pasibaigusios diskusijos rodo, kad šis dėsnis, manau, galioja ir politikos, ir ekonomikos srityje.
Krizparodė, koks didelis užkrėtimo pavojus, ypač euro zonos šalims, kai viena valstybnaratsiduria sudėtingoje ekonominėje padėtyje, ir kaip greitai šios problemos plinta į kitas šalis.
Praeitais metais ryžtingai ėmėmės visų įmanomų priemonių siekdami apsaugoti savo bendrą valiutą. Įsitikinome laikinų priemonių, kaip antai Europos finansinio stabilumo fondo ir Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonės, naudingumu, bet dabar atėjo laikas turėti nuolatinę priemonę.
Kad galėtume papildyti savo sustiprintą ekonominės valdysenos sistemą, kurią pradėjome taikyti šių metų sausio mėn. atlikę metinę augimo apžvalgą, turime sukurti tvirtą institucinį ir finansinį mechanizmą, kuris padėtų mums ateityje tvarkytis su galimomis krizėmis.
Būtent todėl Komisija remia pasiūlymą tik nedaug pakeisti Sutarties 136 straipsnį. Žinau, kad kai kurie iš jūsų yra nusivylę dėl tokio požiūrio. Turiu pasakyti, kad Komisija yra taip pat nusivylusi. Kaip ir abu pranešėjai E. Brok ir R. Gualtieri, kuriems labai dėkoju už puikų bendradarbiavimą rengiant šiuos dokumentus, ir, esu tikras, dauguma Parlamento narių, mes būtume norėję, kad šis nuolatinis mechanizmas visiškai priklausytų Europos Sąjungos kompetencijos sričiai.
Bet mes suprantame, kodėl euro zonos valstybės narės šiuo metu pirmenybę teikia tarpvyriausybiniam mechanizmui. Tačiau noriu jus patikinti, kad Komisija visapusiškai dalyvaus kartu su euro zonos valstybių narių finansų ministrais būsimo stabilumo mechanizmo įsteigimo darbe ir esame pasiruošę, jeigu to reikės, prisidėti prie stabilumo fondo valdymo dalydamiesi savo patirtimi, kaip tai darome sprendžiant Graikijos ir Airijos problemos.
Komisija taip pat bus budri siekdama užtikrinti, kad ES kompetencija jokiu būdu nenukentėtų.
Nors ES valstybių narių vadovai ar vyriausybės sutarė, kad 122 straipsnis, Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonės teisinis pagrindas, neturėtų toliau būti taikomas siekiant išlaikyti finansinį stabilumą visoje euro zonoje, Komisijos pirmininkas J. M. Barroso, kaip jums žinoma, šio pareiškimo nepalaikė. Taigi šiuo atveju kalbama ne apie Europos Vadovų Tarybos išvadas, o apie ES valstybių vadovų ar vyriausybių pareiškimą. Komisija mano, kad tai tik politinis pareiškimas, neturintis įtakos ES kompetencijai.
Komisija taip pat imsis būtinų priemonių, ir teisėkūros, ir kitokių, siekdama užtikrinti, kad šio mechanizmo veikimas būtų visapusiškai suderinamas su ES pareiga koordinuoti ir stebėti visų valstybių narių ekonomikos ir finansų politiką.
Jean-Paul Gauzès
Pone pirmininke, Tarybos nary, Komisijos nary, kaip Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto nuomonės referentas, žinoma, sutinku su tuo, ką sakE. Brok.
Norėčiau tik atkreipti dėmesį į du aspektus: šiandien svarbu užtikrinti teisinį tikrumą. Kitaip sakant, neturėtume nuolat ginčytis dėl veiksmų, kurių gali būti imamasi Europos lygmeniu, nesvarbu, ar tai būtų tarpvyriausybiniai, ar Bendrijos veiksmai - mes, žinoma, pirmenybę teikiame Bendrijos veiksmams, - teisinio pagrindo.
Kodėl mums reikia šio teisinio tikrumo? Todėl, kad Europa ir euro zona patiria nuolatinį rinkų spaudimą. Negalime žlugdyti rinkų, bet galime pasistengti jas kontroliuoti. Kad galėtume tai daryti, privalome pašalinti teisinį netikrumą, kad nereikėtų kiekvieną dieną atidėlioti sprendimų ir nuolat abejoti, ar juos galime priimti.
Todėl skubiai būtina, kad jūs, pone Komisijos nary, atsižvelgtumėte į Parlamento reikalavimus ir mes greitai pakeistume Sutartį, kad būtų užtikrintas šis teisinis tikrumas, kuris būtinas, kad galėtume veiksmingai reaguoti į sudėtingas ekonomines sąlygas, su kuriomis dabar susiduriame.
Edward Scicluna
Pone pirmininke, visi sutinkame, kad mums reikia turėti nuolatinį finansinį mechanizmą, skirtą euro zonos šalims. Šio mechanizmo funkcija - mobilizuoti lėšas laikantis griežtų sąlygų didelių finansinių problemų patiriančių euro zonos valstybių narių naudai siekiant užtikrinti euro stabilumą. Problema ta, kad ši funkcija Tarybos pasiūlyme niekur neapibrėžta, nors šiai koncepcijai pritaria visi. Pasiūlyme paaiškinta, kodėl ir kas turi šį mechanizmą finansuoti, bet jame nenurodyta, kam jis bus naudingas. Tai, ko nepadarTaryba, dabar daro Parlamentas: mes aiškiai išdėstome, kas bus naudos gavėjai, ir nurodome, kad tai turi būti visos valstybės narės, o ne tik euro zona kaip visuma. Kas atsitiks, jeigu mažą valstybę ištiks krizė, bet ne tokio didelio masto, kad dėl jos euro galėtų susilpnėti? Tarybos pasiūlymo projekte tokia redakcija, kokia jis pateiktas, nenumatoma jokių teisinių garantijų, kad tokiu atveju ši maža šalis turės galimybę naudotis mechanizmu. Mažos valstybės narės mokės įnašą į šį fondą, bet finansų krizės atveju negalės gauti jo lėšomis teikiamos paramos. Tai nepriimtina ir prieštarauja solidarumo principui, kurį Europos Sąjunga įkūnija. Tai tas pats kaip mokėti įnašus pagal draudimo polisą, bet niekada negauti išmokų. Todėl palankiai vertinu pranešimą, kuriame aiškiai teigiama, kad nvienai valstybei narei, kurios valiuta yra euro ir kuri prisidėjo kuriant nuolatinį stabilumo mechanizmą, neturėtų būti užkirstas kelias naudotis mechanizmu dėl jos dydžio. Antra, palūkanų normos neturi būti labai aukštos, kaip kad yra Airijos ir Graikijos atveju. Todėl Taryba privalo išnagrinėti šį klausimą atsižvelgdama į 14 dalį ir į Komisijos šioje srityje įgyvendinamas programas, pvz., mokėjimų balanso priemonę ir makrofinansinės pagalbos priemonę. Tai, kad tokį svarbų klausimą kaip šis ketinama spręsti vadovaujantis tik tarpvyriausybiniu požiūriu, kelia nerimą. Komisija turi įsitraukti, kad būtų parengti reglamentai dėl šio mechanizmo veikimo ir jo įgyvendinimo stebėsenos. Todėl labai džiaugiuosi Parlamento atliktu darbu rengiant šį pranešimą ir manau, svarbu, kad Taryba priimtų juo pasiūlytus pakeitimus tokia redakcija, kokia jie pateikti, dėl kurių abu Pralamento komitetai susitarė.
Paulo Rangel
Pone pirmininke, pirmas dalykas, kurį, manau, čia reikia pabrėžti, išplaukia iš to, ką kolega E. Brok pasakdėl ES institucijų įtraukimo ir ko Parlamentas šiame pranešime reikalauja iš Tarybos: būtent kad sprendžiant šį klausimą dėl stabilumo fondo nuolatinio stabilumo mechanizmo ES institucijos būtų įtrauktos ir kad būtų taikomas Bendrijos metodas. Pranešime aiškiai reikalaujama, kad tai būtų padaryta ir kad šiuo atžvilgiu būtų gerbiamas Komisijos vaidmuo. Tai svarbu Parlamentui ir, manau, tai būtina šio mechanizmo požiūriu.
Antras dalykas, ir jis mums labai svarbus, yra tas, kad stabilumo fondas yra tik vienas iš veiksnių. Kiti svarbūs veiksniai sprendžiant problemas, susijusias su dabar kai kurių euro zonos valstybių narių patiriama finansų ir ekonomikos krize, yra ekonomikos valdysena ir, galimas daiktas, ES reikalai, todėl Taryba turėtų suprasti, kad fondas savaime visų problemų neišspręs ir kad jis turi būti integruotas į ekonomikos valdysenos mechanizmus ir augimui skatinti skirtą strategiją "Europa 2020".
Be to, norėčiau pabrėžti tris labai svarbias pranešimo dalis: 6 dalį, kurioje teigiama, kad į mechanizmą turi būti įtrauktos visos valstybės narės neatsižvelgiant į jų dydį, 12 dalį, kurioje teigiama, kad nvienai valstybei narei neturėtų būti užkirstas kelias naudotis mechanizmu dėl jos dydžio, ir 14 dalį, kuri, manau, yra svarbiausia, nes joje teigiama, kad palūkanų normos turėtų būti nustatytos palankiomis sąlygomis, kad nepasikartotų tai, kas šiuo metu vyksta dėl Graikijos ir Airijos, kurių problemų ES ar Tarptautinio valiutos fondo parama nepadeda išspręsti. Labai svarbu, kad palūkanos būtų nustatytos palankiomis sąlygomis ir kad būtų taikomas kompensacinis metodas nenustatant palūkanų viršutinių ribų, kad finansinkrizpažeidžiamiausiose valstybėse narėse galėtų būti įveikta.
Enrique Guerrero Salom
Pone pirmininke, norėčiau pabrėžti patarimo, kurį Parlamentas privalo duoti, svarbą. Tai pirmasis Lisabonos sutarties persvarstymas nuo tada, kai ji buvo priimta ir įsigaliojo. Tai žingsnis Europos Sąjungos ekonomikos valdysenos link ir galbūt pirmasis pavyzdys, rodantis, kaip į galimus būsimus Sutarties pakeitimus galima įtraukti kai kuriuos šios ekonomikos valdysenos aspektus.
Parlamentas, mano nuomone, privalo padaryti tai, kas reikalinga, t. y. dalyvauti nustatant šį mechanizmą, padėti šį finansinio stabilumo mechanizmą įgyvendinti ir užtikrinti, kad tai, ko reikia, būtų padaryta geriausiu ir labiausiai pageidaujamu būdu.
Mums reikia stabilaus mechanizmo, o tai reiškia, kad jis turi padėti mums užkirsti kelią spekuliacijai ir ją varžyti ir suteikti mums galimybę reaguoti taip, kaip reikia, ir tada, kada reikia. Tai turėtų būti saugus mechanizmas, turintis, priešingai ne dabartiniai laikini mechanizmai, teisinį pagrindą, ir jo ekonominis mastas turėtų būti pakankamas.
Todėl pritariu supaprastintai procedūrai, nors ir yra pageidautina, kad tai būtų išimtinis žingsnis, kad pakeitimai įgautų kitokį pavidalą, kad Europos Sąjungos elementai būtų įtraukti į tarpvyriausybinį požiūrį ir Komisija atliktų pagrindinį vaidmenį ir galiausiai kad Parlamentas turėtų žodį atskaitomybės srityje.
Galiausiai tikimės, kad po to, kai mūsų pranešimą patvirtins Konstitucinių reikalų komitetas, Taryba atsižvelgs į mūsų reikalavimą, nes manome, kad taip šis nuolatinis stabilumo mechanizmas bus sustiprintas ir todėl prisidės prie Europos Sąjungos ekonomikos valdysenos.
Andrew Duff
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, ministras pirmininkas mums pasakė, kad turėtume padaryti viską, ko reikia, kad euro būtų stabilizuotas, bet, tiesą sakant, tai tik mažiausia dalis to, ką reikia padaryti.
Parlamento liberalų frakcija vertina tai tik kaip pirmą žingsnį ir mano, kad dar reikia kitų priemonių, kurias priėmę galiausiai galėsime sukurti darnią ir patikimą ekonomikos valdysenos sistemą. Taigi šiuo požiūriu neabejotinai svarbiausia sukurti tokį mechanizmą, kuris ateityje galės būti visapusiškai įtrauktas į Europos Sąjungos sistemą. Svarbu, kad Komisija dalyvautų nustatant šį mechanizmą ir, o tai svarbiausia, kad šio mechanizmo veikimo taisyklės, įskaitant visas griežtas sąlygas, būtų nustatytos reglamentu, kurį turi pasiūlyti Komisija ir bendru sprendimu priimti Parlamentas ir Taryba.
Tai pirmasis esminis Mastrichto sutarties dėl ekonominės ir pinigų sąjungos pakeitimas. Labai svarbu, kad ją pakeistume tinkamai. Tikiu, kad E. Brok ir R. Gualtieri iki kovo 24 d. toliau derėsis Parlamento vardu.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, pateikiamą pakeliant mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį.)
William
Pone pirmininke, norėčiau paklausti kalbėtojo štai ko: kokius įgaliojimus, jo nuomone, ES ir Komisija turi ekonomikos valdymo srityje? Ar kalbėtojas sutiktų, kad nesant tokių įgaliojimų, partija, kuriai jis atstovauja, nėra nei liberali, nei demokratiška?
Andrew Duff
Pone pirmininke, norėčiau pasakyti W. (The Earl of) Dartmouthui, kad įgaliojimai įsteigti ekonomikos ir pinigų sąjungą aiškiai nustatyti Mastrichto sutartyje, dėl kurios derėjosi konservatyvi Jungtinės Karalystės vyriausybir vėliau keletą kartų patvirtino parlamentas Vestminsteryje. Turiu pasakyti, kad jeigu EP nariai iš Jungtinės Karalystės mano, jog gali nerimtai vertinti bendros valiutos ateities klausimą, jie labai klysta.
Gerald Häfner
Pone pirmininke, ponios ir ponai, manau, visiškai rimtai galime teigti, kad mes Europoje stovime kryžkelėje, nes vienu metu turime reaguoti į dvi dideles krizes.
Pirmoji - tai ekonomikos ir finansų krizė, po kurios taip pat patyrėme euro krizę, kurios dramatiškus padarinius, mano nuomone, lėmvienpusiškas ir netvarus vystymosi modelis, grindžiamas biudžeto skola ir reguliavimo mažinimu, kurį taikant mūsų valstybėse narėse ir visoje Europoje vis labiau žlugdomas tvarumas, taip pat trukdoma pasiekti socialinę sanglaudą ir jai užtikrinti būtiną valstybės biudžetų potencialą.
Kita didelkrizė, apie kurią žinome gerokai mažiau - tai demokratijos ir teisėtumo krizė. Dabar galime priimti vis daugiau sprendimų ne valstybės lygmeniu, o to rezultatas, kadangi demokratijos tokiomis sąlygomis yra ne daugiau, o mažiau - prarandamas žmonių palaikymas, nes sprendimai priimami be jų sutikimo ir pritarimo. Todėl turėtume labai gerai pagalvoti, ką darome.
Manome, kad mums tikrai reikia stabilumo mechanizmo, taip pat manome, kad šis mechanizmas nėra pakankamai išsamus, nes jis skirtas simptomams, o ne priežastims šalinti. Intervencija - tai vienpusiškas atsakas, lemiantis viešųjų išlaidų, darbo užmokesčio ir socialinės gerovės lygio mažėjimą. Problemos, susijusios su didžiuliu pelnu, uždirbtu ir tebegaunamu iš spekuliacijos, ir Europoje vis didėjančia nelygybe turto ir pajamų paskirstymo srityje, nėra sprendžiamos. Neprašome tų, kurie uždirbo pelną iš tokių spekuliacinių sandorių, patuštinti savo kišenių, o tai reiškia, kad neiname pakankamai toli.
Antras dalykas, kurį noriu pasakyti, kad tai, ką darome - nustatome mechanizmą, nesusijusį su Bendrijos metodu. Tačiau Europa yra būtent pavyzdys to, kaip toks valstybių narių bendradarbiavimas jų pačių laisva iniciatyva gali būti grindžiamas socialine sanglauda ir didesne demokratija. Tvirtindami Lisabonos sutartį pažadėjome, kad ateityje ji bus keičiama remiantis susitarimu ir kad prieš priimant pakeitimus bus surengtos intensyvios demokratinės diskusijos. Tai yra pirmasis Sutarties persvarstymas ir jau elgiamės priešingai. Mes tikrai norime šio stabilumo mechanizmo, bet nenorime jo Europos demokratijos, piliečių įtraukties ir Bendrijos metodo atsisakymo sąskaita. Nenorime mechanizmo, kuris reikštų grįžimą į tarpvyriausybinę Europą, o norime mechanizmo, kurį turėdami galėtume žengti žingsnį į priekį kurdami bendruomeniškesnę, labiau savo piliečius įtraukiančią ir demokratiškesnę Europą.
Todėl pateikėme atitinkamus pakeitimus, susijusius ir su turiniu, ir su metodika. Palaikome glaudų ryšį su pernešėjais. Nusprendėme šiandien galutinio balsavimo nerengti. Tikiuosi, kad per pastarąsias dienas pasiekta pažanga reikš, kad galiausiai galėsime pritarti šiam susitarimui, tačiau tai padarysime tik tuo atveju, jeigu jis suteiks mums galimybę judėti pirmyn kuriant bendrą, demokratinę ir socialinę Europą, o ne žengti atgal.
Ashley Fox
ECR frakcijos vardu. - Pone pirmininke, mano frakcija remia valstybių narių pasiūlytus Sutarties pakeitimus. Pritariame šiems pakeitimams, nes norime, kad euro išliktų, ir kad šalys, kurių valiuta yra euro, klestėtų. Mes Jungtinėje Karalystėje džiaugiamės, kad nepriklausome euro zonai, bet linkime jums sėkmės.
Nors remiame Sutarties pakeitimą, šiam pranešimui nepritariame, nes tai, ką šiuo atveju turime, yra pageidavimų sąrašas, kuriame išvardyti paskutinę akimirką sugalvoti nebūtini pakeitimai. Iš tikrųjų gaila, kad Parlamentas taip elgiasi.
Toks pozavimas ypač glumina atsižvelgiant į tai, kad balsuosime dėl šios nuomonės likus vos kelioms valandoms iki to laiko, kai Europos Vadovų Taryba oficialiai pritars Sutarties pakeitimui. Ar kas nors čia iš tikrųjų tiki, kad Tarybai rūpi mūsų nuomonė? Jeigu mes, Parlamentas, norime, kad mus rimtai vertintų, turime liautis pozuoti ir pradėti vykdyti įsipareigojimus savo valstybių narių piliečiams.
Lothar Bisky
Pone pirmininke, manau, puiku, kad daugumoje šio Parlamento frakcijų dabar kilo nepasitekinimas dėl ketinimų priimti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 136 straipsnio pakeitimą skubos tvarka. Šiuo pranešimu aiškiai patvirtiname Parlamento lūkesčius, kad būsimu krizių valdymo mechanizmu neturėtų būti sukurta lygiagreti struktūra, nesusijusi su Europos Sąjungos struktūra, ir kad kiekviename etape turėtų būti vykdoma demokratinparlamentinpriežiūra. Tik aš asmeniškai nepuoselėju labai didelių vilčių, kad taip ir bus.
J. M. Barroso vakar aiškiai davsuprasti, kad remia ir socialinės sanglaudos Europos Sąjungoje tikslą, ir Bendrijos metodą. Visi kalbėtojai jam pritarė, tačiau šis pritarimas kol kas nevirto pasiūlymu dėl rezoliucijos ir tai mane stebina. Buvo toks pasiūlymas ar ne, tai, kas pateikta - tai A. Merkel ir N. Sarkozy susitarimas. Tai žadina mano nepasitikėjimą ir nuteikia skeptiškai.
Mano frakcijai yra aišku, kad negalime pritarti jokiai politikai, kuria siekiama konsoliduoti biudžetą toliau mažinant išlaidas socialinėje srityje. Europos Parlamentui pirma turi būti pateikta konkrečių pasiūlymų dėl Europos Sąjungos būsimos ekonomikos ir pinigų politikos ir susijusių mechanizmų, nes būtent tai yra svarbiausia. Tai, savo ruožtu, yra toks svarbus sprendimas, kad jis negali būti priimtas taikant procedūrą, grindžiamą principu "Europa pagal nutarimą", bet vadovaujantis Sutartyje nustatytu susitarimo metodu.
Taigi mano frakcija negali balsuoti už šį pranešimą, nors daugeliu aspektų jis yra teigiamas. Galiausiai, nepaisant nuolat kartojamų tvirtinimų, kad taip nebus, tuo, žinoma, būtų nustatytas precedentas.
Godfrey Bloom
EFD frakcijos vardu. - Pone pirmininke, esu EP narys šešerius su puse metų ir, o Dieve, esu girdėjęs nesąmonių, bet tiek, kiek jų buvo pasakyta šiandien, dar neteko girdėti.
Prieš daugelį metų skaičiau paskaitą šia tema Kembridžo universitete ir patarčiau jums paskaityti kai kuriuos mano senus paskaitų užrašus. Nvienas iš jūsų, regis, nesupranta tarptautinių pinigų sąvokos. Buvo gana įdomu klausytis E. Broko, kuris nesiliovkalbėjęs telefonu nuo tada, kai užėjo į šią salę tam, kad klausytųsi tik savęs. Jis pradėjo šias diskusijas pasakydamas, kad euro istorija - tai didžiulės sėkmės istorija. Įdomu, kokioje planetoje E. Brok gyvena. Dieve mano! Euro istorija yra visiška nesėkmė.
Jeigu jis mano, kad tai tokia sėkmė, pasiūlyčiau jam tai pasakyti milijonams bedarbių, daugiausia jaunimui, Pirėnų pusiasalyje, Pietų Italijoje ir visoje Europoje, kurie kenčia dėl šios gėdingos ir apgaulingos valiutos, primestos Europos žmonėms prieš jų valią.
Nėra jokių įgaliojimų, pone A. Duffai. Matau jus laikant mėlynąją kortelę ir noriu jums pasakyti, kad jokių įgaliojimų nėra. Šioje srityje įgaliojimai nesuteikti. Jungtinės Karalystės piliečiams nebuvo suteikta galimybbalsuoti dėl viso šito Europos Sąjungos reikalo, tokios galimybės neturėjo ir visi kiti. Yra tik viena galimybišgelbėti šią absurdišką valiutą, apimančią daugybę skirtingų ekonomikos modelių, visame šiame žlugusių idealų fone - jeigu bent kiek išmanytumėte tarptautinių pinigų klausimą, tai suprastumėte - turėti svarbiausią, finansinę politiką, valstybinę fiskalinę politiką. Jeigu manote, kad turite tam įgaliojimą, esate negarbingas ir niekšingas žmogus.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, pateikiamą pakeliant mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį.)
Andrew Duff
Pone pirmininke, norėčiau tik paklausti G. Bloomo, kaip jo tulžinga kalba buvo priimta Kembridže. Negaliu įsivaizduoti, kad kolegos ekonomistai galėtų toleruoti tokias tuščias ir nesaikingas nesąmones. Taip pat norėčiau jo paklausti štai ko: ar jis nemato, kad Jungtinėje Karalystėje yra bedarbystė, ar jis nežino apie didžiulį JK biudžeto deficitą, ar jam nerūpi, kad infliacija JK yra didesnnei euro zonoje ir kad svaras yra pažeidžiama valiuta?
Godfrey Bloom
Pone pirmininke, turiu pasakyti A. Duffui, kad tuo metu, paskutinio dešimtmečio vidury, kai kurie ekonomistai vertino mano pažiūras šiek tiek skeptiškai. Dar ir dabar susitinku su jais per retkarčiais rengiamus bendrus pietus ir daugelis iš jų man sako: "Dieve mano, Goddersai, buvai teisus."
Dievas mato, esu teisus! Buvau teisus ir dar kaip, argi ne?
(Plojimai)
Andrew Henry William Brons
Pone pirmininke, mums, JK atstovams, yra pagunda vertinti stabilumo mechanizmą kaip kažką, kas su mumis neturi nieko bendra, nes paprasčiausiai JK nėra euro zonoje. Manau, toks požiūris labai klaidingas.
Nėra abejonių, kad yra daug JK politikų čia ir JK, kurie norėtų, kad JK prisijungtų prie euro zonos. Visos partijos pažadėjo, kad tuo atveju, jeigu bus bandoma tai padaryti, pirma bus surengtas referendumas, bet visi žinome, ko verti įsipareigojimai surengti referendumą JK. Ir Leiboristų partija, ir Konservatorių partija pažadėjo, kad dėl Lisabonos sutarties bus balsuojama. Pirmoji išsisuko melagingai teisindamasi tuo, kad Sutartis dėl Konstitucijos Europai ir Lisabonos sutartis skiriasi, antroji išsisuko nuo savo įsipareigojimo motyvuodama tuo, kad Lisabonos sutartis buvo ratifikuota ir todėl buvo neįmanoma surengti referendumo. Be to, dabartinvyriausybnusprendė, kad dėl šio Sutarties pakeitimo nebus jokio referendumo.
Pagal pasiūlytą Sutarties pakeitimą numatomas brangus euro zonai nepriklausančių šalių dalyvavimas stabilumo mechanizme. Visas šis stabilumo mechanizmas, žinoma, reiškia šiam euro eksperimentui būdingo trūkumo pripažinimą. Valiutos vertturėtų atspindėti santykinę šalies importo ir eksporto vertę, pagal kurią sprendžiama apie šalies ekonomikos būklę. Bendra valiuta negali tiksliai atspindėti 17 ar galiausiai 27 skirtingų šalių ekonomikos būklės. Mūsų prioritetas - užtikrinti, kad šis pražūtingas eksperimentas niekada nebūtų vykdomas JK.
Carlo Casini
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, keistas dalykas dėl šio Tarybos pasiūlymo yra tas, kad jį patvirtinus bus parengta dirva nuolatinio stabilumo mechanizmo sukūrimui pasitelkiant tarptautinės teisės priemonę, taigi jis nebus tiesiogiai susijęs su Europos Sąjungos institucine struktūra.
Šis faktas kelia didelį rūpestį Konstitucinių reikalų komitetui, kurio pirmininkas esu ir kuriam pavesta užduotis stebėti Europos Sąjungos institucinės sąrangos darną. Pasiūlymas dėl supaprastintos peržiūros procedūros sukėlkarštas diskusijas, kuriose argumentai, grindžiami tvirtais Europos integracijos proceso principais, buvo priešinami pragmatizmui ir realiajai politikai.
Trumpai tariant, Konstitucinių reikalų komitetas mano, kad svarstydamas pasiūlymą dėl Sutarties pakeitimo Parlamentas visų pirma turi įvertinti pasiūlymo aspektus, susijusius su ekonomikos valdymu. Turime žinoti daugiau apie tai, kaip būsimas mechanizmas bus susietas su dabartine institucine struktūra. Būtų klaidinga sukurti porinę struktūrą, dėl kurios ilgainiui kiltų Europos Sąjungos iširimo grėsmė.
E. Broko ir R. Gualtieri pranešime pateiktais pasiūlymais siekiama nutiesti tinkamus tiltus tarp Europos Sąjungos institucinės struktūros ir naujojo mechanizmo. Be to, norėčiau pabrėžti, kad Taryba privalo vertinti šiuos klausimus labai rimtai, nes jie labai svarbūs užtikrinant darnų Europos institucijų bendradarbiavimą.
Taigi primygtinai raginu Europos Vadovų Tarybą atsižvelgti į šį reikalavimą ir į tai, kad ji privalo pateikti savo nuomonę prieš mūsų balsavimą kovo 24 d. Kadangi tikimės sulaukti teigiamo ženklo, norėčiau nuoširdžiai padėkoti pranešėjams E. Brokui ir R. Gualtieri už puikų darbą.
Proinsias De Rossa
Pone pirmininke, visiškai neabejoju, kad Europai reikia nuolatinio stabilumo mechanizmo. Dalyvavau daugybėje politinių kovų ir referendumų dėl demokratiškai teisėto bendro sprendimų priėmimo proceso. Todėl turiu didelių abejonių dėl valstybių vadovų į Sutartį siūlomo įtraukti ESM steigimo ir valdymo mechanizmo.
Raginu valstybių vadovus labai rimtai pamąstyti apie padarinius, kuriuos jie Europai sukels, jeigu atmes plačiu sutarimu grindžiamą šio tiesiogiai renkamo Parlamento pasiūlymą. Taip, mums reikia skubaus sprendimo, bet priimdami sprendimą tokiu svarbiu klausimu turime laikytis Sutartyse nustatytų reikalavimų. Be pagrindo nuogąstaujama, kad teksto pakeitimas ar perėjimas prie įprastos procedūros galėtų lemti Airijos sprendimą surengti referendumą. Mano, kaip demokrato, reakcija visiškai paprasta: na ir kas? Gerbiu žmones. Nebijau jų. Manau, kad Airija yra visiškai demokratiška šalis ir jos žmonės geba suprasti, kas mums naudingiausia, o tai glūdi Europos širdyje.
Sharon Bowles
Pone pirmininke, reakcija į ekonomikos krizės aspektus, susijusius su suverenumu, buvo lėta. Iš pradžių už tai mus rinkos nubaudsureaguodamos neadekvačiai, vėliau sulaukėme atokvėpio, bet dabar kai kurių obligacijų palūkanų norma pradėjo vėl kilti iki nepriimtino lygio.
Gelbėjimo priemonės, kurias ėmėmės įgyvendinti, parodė, kad jose būtina padaryti pakeitimų, ir, kad ir kaip norėčiau, abejoju, kad kitas bandymas bus visiškai tinkamas, nekalbant apie tai, kad jis išlaikys laiko išbandymą.
Todėl mums reikia nuolatinio finansavimo mechanizmo, kuris turi būti lankstus, pirmiausia todėl, kad mums reikia turėti galimybę įsikišti ankstyvuoju etapu tais atvejais, kai įsikišimas yra veiksmingiausia priemonė. Tai nėra jau tokia beprotiška idėja. TVF tai daro. Bet, žinoma, turi būti nustatytos ribos ir prioritetai ir užtikrintas valdymas.
Taigi mums reikia Sutarties pakeitimo, kuriuo būtų skatinama evoliucija, o ne Sutarties pakeitimo, kurį patvirtinę būtume įvelti į tai, kas vadinama "būtinybe euro zonai kaip visumai", kuriai priklausančios valstybės narės mažų mažiausiai kenčia diskriminaciją dėl dydžio.
Net stiprioms euro zonos šalims reikia stabilumo mechanizmo dėl susietos bankininkystės sistemos ir valstybės garantuotos skolos. Neatsitiktinai ECB ragina įsteigti pakankamai didelį fondą, kuris padėtų spręsti bankų rekapitalizacijos klausimą.
Kalbant apie palūkanų normas, turi būti užtikrinta pusiausvyra tarp tvarumo ir moralinės rizikos, bet galiausiai neturi būti taip, kad valstybės narės gautų ekonominę rentą, smarkiai viršijančią sąnaudas.
Vicky Ford
Pone pirmininke, Sutarties keitimas yra opus klausimas mano valstybėje narėje, kurioje nepaisant pažadų Lisabonos sutartis priimta nesurengus referendumo. Bet aš suprantu, kodėl įvykus krizei euro zonoje norite įsteigti nuolatinį stabilumo mechanizmą, ir nors JK nėra euro zonos narė, norime matyti jūsų ekonominę sėkmę. Dėl šių priežasčių mano šalies vyriausybpareiškneprieštarausianti Sutarties pakeitimui, kurį reikia priimti, kad mechanizmas galėtų būti nustatytas. Bet šia rezoliucija einama toliau ir mes žinome iš istorijos, kad kai kalba miglota, kyla abejonių.
Konstatuojamojoje dalyje minima Europos obligacijos sąvoka išdėstyta aptakiai ir neišsamiai. Mano frakcijos nariams šis klausimas kelia rūpestį. Ar iš valstybių narių nebus perimta jų suvereni teisvaldyti savo iždą? O kaip dėl moralinės rizikos klausimų?
Apibendrindama noriu pasakyti, kad nebalsuosime prieš Lisabonos sutarties pakeitimą, dėl kurio valstybės narės susitarir kuriuo siekiama būtent to, kad šis mechanizmas galėtų būti nustatytas, bet negalime paremti šios rezoliucijos, kurioje sąvokos apibrėžtos aptakiai ir miglotai.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Pone pirmininke, Lisabonos sutartis pradėjo galioti tik prieš metus, tačiau ją keičiame jau antrą kartą. Man tikrai įdomu sužinoti, ar Lisabonos sutartis iš tikrųjų tokia prasta, kad ją reikia nuolat keisti. Kodėl ji yra keičiama ir kaip ketiname tai atlikti? Keisime ją ne pagal įprastą procedūrą, bet skubos tvarka. Kodėl? Ar todėl, kad šis Sutarties keitimas nesvarbus? Ne, tiesą sakant, visiškai priešingai. Tačiau ketinama šį pakeitimą priimti taip skubiai, kad tikros galimybės įtraukti piliečius į išsamias diskusijas nėra.
Kai Lisabonos sutartis buvo peršama žmonėms, vienas iš pateikiamų argumentų buvo tas, kad ja Europos Parlamentui bus suteikta daugiau galios daryti įtaką. Tačiau pasiūlytas pakeitimas reiškia, kad svarbūs sprendimai gali būti priimami ES lygmeniu visiškai neįtraukiant į šį procesą Europos Parlamento. Taigi koks bus šio Sutarties pakeitimo rezultatas? Šiuo atžvilgiu visiškai pritariame Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC) nuomonei. Šiuo Sutarties pakeitimu bus paruošta dirva iš viršaus vadovaujamam kolektyvinių sutarčių puolimui visoje Europoje, taigi ir darbuotojų darbo sąlygų blogėjimui. Ar kas nors iš tikrųjų mano, kad taip galima laimėti piliečių paramą bendram Europos projektui? Dėkoju už suteiktą žodį.
Morten Messerschmidt
(DA) Pone pirmininke, pagrindinmintis, kuri man ateina į galvą skaitant šį pranešimą ir šio Sutarties pakeitimo tekstą, yra ta, kad tai visiškas akibrokštas - akibrokštas rinkėjams, kurie dabar antrą kartą jaučiasi visiškai negerbiami Sutarties atžvilgiu - Sutarties, kurią pirmą kartą tvirtinant jų net nebuvo atsiklausta, ar jos nori. Tai akibrokštas mokesčių mokėtojams, ypač šiaurinių Europos šalių, kurie turi mokėti už daugelyje Pietų Europos šalių švaistomas lėšas. Tai taip pat visiškas akibrokštas Pietų Europos šalims menkinant jų ekonomiką, nes susidaro įspūdis, kad šiose šalyse stinga lėšų, bet taip nėra. Šių šalių problema - struktūriniai trūkumai. Jos turėtų įgyvendinti struktūrines reformas, jeigu nori prisitaikyti prie modelio, kurio eurui reikia ir kurį siekiama sukurti. Šios šalys galės pagyvinti savo ekonomiką tik pakeitusios savo finansų politiką, kad ji būtų panašesnį tą, kurią įgyvendina Vokietija. Galėtume pasakyti, kad yra taip, kaip yra, ir nuolat jiems duoti pinigų, bet vis pingančios paskolos tik prailgins skausmą. Ačiū, pone pirmininke.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Pone pirmininke, norėčiau pasakyti, kad pritariu šį rytą čia kalbėjusiems EP nariams, kurie reikalauja pagarbos Parlamentui ir Komisijai.
Todėl mano kuklus balsas "už" priklausys nuo to, ar Europos Vadovų Taryba yra pasiruošusi priimti šių institucijų vaidmenį, nes naujasis mechanizmas, apie kurį kalbame, turi būti svarbus ekonomikos valdymo elementas, už kurį turi būti atsakinga Europos Sąjunga, gebanti užtikrinti ryšį tarp bendros ekonomikos politikos, kuria turi būti siekiama ribotų, bet aiškių ir konkrečių tikslų, ir šio stabilumo mechanizmo. Kitaip sakant, privalome užtikrinti, kad visos išlaidos, susijusios su šiuo mūsų darbu, galiausiai nenueitų perniek nukrypus į tarpvyriausybiškumo kelią, vedantį į akligatvį ar naudingą tik saujelei šalių, nes tai trukdytų įgyvendinti reformą.
Kolegos, Europa statoma dedant plytą po plytos. Paklodami šią plytą šį trapų pastatą sustiprinsime ir sutvirtinsime.
Werner Langen
(DE) Pone pirmininke, šiose diskusijose turime nepamiršti, kad kalbama apie supaprastintą Sutarties peržiūros procedūrą, numatytą 136 straipsnyje, pagal kurį mes, Parlamentas, turime būti labiau įtraukti, kad ir koks mechanizmas būtų nustatomas. Būtent tai yra išeities taškas. Šiuo atžvilgiu pateikėme savo pageidavimų sąrašą. Norėčiau pritarti E. Brokui, kuris pasakė, kad turi būti numatytas Komisijos ir Parlamento dalyvavimas. Todėl šiandien diskutuojame ir nepriimsime sprendimo iki kovo 24 d., kad Taryba turėtų galimybę į šį reikalavimą atsižvelgti ir užtikrinti, kad mūsų institucijos iš tikrųjų galėtų dalyvauti.
Dėl visapusiško Komisijos įtraukimo kyla klausimų, nes praeityje Komisija nevykdsavo pareigos sergėti Sutartis atsisakydama pradėti pažeidimų nagrinėjimo procedūrą. Todėl būtina, kad atlikdami šį Sutarties persvarstymą pagal supaprastintą procedūrą žengtume naują žingsnį kurdami ekonominę ir pinigų sąjungą.
Aš taip pat turiu minčių, kaip tai gali būti padaryta: viską, įskaitant pasiūlymus ir projektus, Tarybos vardu turi parengti Komisija ir tuomet Taryba bus įpareigota, kaip kad mūsų dialogo pinigų politikos klausimais su nepriklausomu Europos Centriniu Banku atveju, informuoti Parlamentą ir šiuos klausimus su mumis aptarti. Toks požiūris būtų protingas.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Pone pirmininke, teisiniu požiūriu Sutartį pakeisti būtina siekiant įvesti nustatytos vertės Europos obligaciją. Neabejotinai taip pat būtina nustatyti euro zonos stabilumo mechanizmą.
Tinkamai nustatytas tarpusavio pagalbos mechanizmas gali padėti suvienyti Europos Sąjungą ir užtikrinti didesnę valstybių narių tarpusavio integraciją ir didesnį jų tarpusavio solidarumą. Tačiau tuo, žinoma, neturėtume apsiriboti. Jeigu norime, kad šis mechanizmas būtų prasmingas, būtina pagerinti koordinavimą ekonomikos srityje, kaip, beje, ir socialinės politikos srityje.
Tačiau manau, kad ketinimas įsteigti stabilumo mechanizmą, nesusijusį su Europos institucijų sistema, yra blogas ženklas. Pasirinkus pasiūlytą mechanizmą, grindžiamą tarpvyriausybiniu požiūriu ar net privačiosios teisės nuostatomis, galės būti kelerius metus uždelsta įgyvendinti Europos integracijos projektą.
Todėl norėčiau paraginti Komisiją ir ypač valstybių narių atstovus atsisakyti tokių sumanymų. Jeigu norime pasinaudoti krize kaip galimybe įgyvendinti bent kai kuriuos teigiamus pokyčius, turime vertinti ją kaip galimybę susitelkti, o ne tolti vieni nuo kitų. Nuolatinio stabilumo mechanizmo steigimas ir veikimas turi būti kuo labiau susieti su ES sistema ir šiuo atveju turėtų būti taikomos glaudžiu bendradarbiavimu grindžiamos institucinės procedūros.
Baigdama norėčiau išreikšti viltį, kad bus materializuoti tik pateiktu pasiūlymu siunčiami teigiami ženklai.
Ryszard Czarnecki
(PL) Pone pirmininke, keičiame Sutartį, kurią, tiesą sakant, tik visiškai neseniai patvirtinome. Galbūt šis faktas turėtų paskatinti mus susimąstyti ir pripažinti, kad ši Sutartis, išreklamuota kaip panacėja, padėsianti mums išspręsti visas Europos problemas, vis dėlto, kaip pasirodo, iš esmės visiškai nepateisina šių lūkesčių.
Žinoma, krizė, kurią dabar Europos Sąjunga patiria, reikalauja labai ryžtingų veiksmų. Tik klausimas, ar tai, ką siūlo Komisija ir Taryba, iš tikrųjų yra tinkamas sprendimas. Kalbama ne tik apie euro zoną, nes problemos euro zonoje neigiamai veikia ir jai nepriklausančias šalis. Dar svarbiau yra tai, kad toms šalims, įskaitant mano šalį, Lenkiją, iš esmės bus primesti sprendimai, priimti joms nedalyvaujant. Tai nėra geras signalas piliečiams, kuriems kadaise buvo pasakyta, kad Lisabonos sutartis bus panacėja, padėsianti išspręsti visas problemas.
Gunnar Hökmark
Pone pirmininke, noriu pasidalyti trimis mintimis. Pirma, biudžeto deficitą lemia ne valiuta. Atsakomybuž deficitą tenka vyriausybėms, švaistančioms lėšas. Manau, tai galbūt bloga žinia pirmiau kalbėjusiam G. Bloomui, nes jeigu jis būtų teisus teigdamas, kad deficito problemos priežastis yra valiuta, tai būtų labai bloga žinia svarui ir doleriui, nes šios valiutos šiandien siejamos su didžiausią deficitą pasaulyje turinčiais biudžetais.
Būtent todėl svarbu nustatyti tokios struktūros mechanizmą, kuris padėtų valstybėms narėms įveikti sunkumus ir kartu užtikrinti, kad valstybės narės galėtų jų išvengti. Būtent todėl, manau, svarbu nustatyti tokį stabilumo fondo finansavimo mechanizmą, pagal kurį šalys, kurioms gresia didesnio deficito rizika, būtų įpareigotos mokėti daugiau finansuojant šį fondą. Tuomet galėtume taikyti panašų principą į tą, pagal kurį moka tas, kas teršia, ir turėti prevencijos priemonę stabilumo mechanizme, kuris padės užtikrinti ir paties euro stabilumą.
Būtent todėl manau, kad turime aptarti ne tik formalią stabilumo mechanizmo struktūrą, bet ir tai, kaip jį finansuosime. Turime siekti užtikrinti ne tik trumpalaikį, bet ir ilgalaikį stabilumą.
Vital Moreira
(PT) Galiu apibendrinti savo poziciją trimis punktais. Pirma, sumanymas sukurti eurui skirtą nuolatinį stabilumo mechanizmą savaime yra labai svarbus indėlis stiprinant bendrą valiutą, siekiant didesnės Europos Sąjungos monetarinės integracijos ir užtikrinant didesnį valstybės skolos rinkų stabilumą, todėl turėtume jį besąlygiškai paremti.
Antra, galėsime saugiai ir teisiškai užtikrintai sukurti nuolatinį stabilumo mechanizmą tik tuo atveju, jeigu aiškiai jį įtrauksime į Sutartis. Todėl turėtume paremti apdairiai parengtą Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pakeitimą.
Trečia, neabejotinai būtų pageidautina, kad minėtas mechanizmas būtų pasiūlytas ne kaip euro zonai skirta tarpvyriausybininiciatyva, o būtų sukurtas ir įgyvendintas pačių Europos institucijų. Tačiau visi puikiai žinome, kad tai neįmanoma dėl neįveikiamo kai kurių valstybių narių pasipriešinimo. Pakanka vienos valstybės narės prieštaravimo, kad Sutarties pakeitimas nebūtų patvirtintas. Taigi turėtume paremti Tarybos pateiktą pasiūlymą dėl Sutarties pakeitimų.
Rafał Trzaskowski
Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti pranešėjams už puikiai atliktą darbą. Labai džiugina tai, kad Parlamentas ir Europos Komisija kalba vienu balsu, bet pirmiausia norėčiau padėkoti Komisijai už tai, kad gina šio Parlamento prerogatyvas. Kolegoms iš ECR frakcijos norėčiau pasakyti, kad tai ne pozavimas, o teisėtas mūsų vaidmens šiame procese gynimas.
Krizės sąlygomis mums reikia veiksmingų sprendimų, stabilumo ir nuspėjamumo ir visos šios savybės geriausiai gali būti pasiektos pasitelkiant Bendrijos institucijas.
Tarpvyriausybiniai sprendimai ilgainiui mūsų niekur nenuves. Jeigu esame rimtai nusiteikę kovoti su ekonomikos krize ir būti konkurencingi, svarbiausia, kad tai darytume kartu neatsižvelgdami į tai, ar konkreti valstybnarpriklauso euro zonai, ar ne.
Todėl palankiai vertinu tai, kad rengdami savo poziciją, dėl kurios vakar balsuota Parlamento konstitucinių reikalų komitete, susitarėme atverti šį mechanizmą visoms šalims, norinčioms jame dalyvauti, ir taip išsklaidėme nepagrįstus nuogąstavimus dėl dviejų greičių Europos.
Jo Leinen
(DE) Pone pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, Lisabonos sutartimi, kurios rengimo ir tvirtinimo procesas užtruko taip ilgai, siunčiamos dvi aiškios žinios: pirma dėl Bendrijos metodo, kurį taikant pagrindinis vaidmuo tenka Komisijai, stiprinimo ir antra dėl demokratijos dalyvaujant Europos Parlamentui stiprinimo.
Nuo Sutarties įsigaliojimo praėjus vos daugiau nei metams Lisabonos dvasia jau ignoruojama šiurkščiai jos nepaisant. Tai, ką Europos Vadovų Taryba sugalvojo dėl šio Sutarties pakeitimo, neabejotinai prieštarauja šioms Lisabonos sutartimi siunčiamoms žinioms. Bendrijos metodas nėra stiprinamas, o tai, ką turime, yra nauja nacionalizacija, tarpvyriausybiškumas, svarbioje būsimos ES politikos srityje ir visiška ES institucijų atskirtis. Tai nepriimtina ir Parlamentas iš tikrųjų turi pasipriešinti šiam pasiūlymui. Mane stebina, kad Komisija, Sutarčių sergėtoja, nepareiškaiškesnės pozicijos ir kad mes, Parlamentas, tam tikra prasme turime veikti kaip Komisijos atstovai. Turime pastūmėti Komisiją veiklai, kurios ši jau turėjo imtis.
Šiuo atveju nustatomas pavojingas precedentas. Ekonomikos krizparodė, kad viena pinigų sąjunga gyvuoti negali. Atsižvelgdami į pabėgėlių iš Šiaurės Afrikos antplūdį ir neapibrėžtą padėtį mūsų kaimynėse šalyse, siekiame, kad būtų nustatytos papildomos ES politikos sritys, ir nenorime naujos nacionalizacijos. Tikiuosi, pranešėjai dar gali patobulinti pasiūlymą, kitaip negalėsiu balsuoti už šį Sutarties pakeitimą.
Frank Engel
(FR) Pone pirmininke, mums pateiktas stabilumo mechanizmas parengtas atsižvelgiant į pirmiau patirtas krizes. Tai gelbėjimo mechanizmas. Tačiau ilgainiui valstybės negalės ir neturėtų būti gelbėjamos. Turėtų būti siekiama patobulinti Europos ekonominę sąjungą ir sukurti Europos biudžetinę erdvę, gebančią remti valstybes nares ir bendrą valiutą.
Todėl turime eiti toliau, nei reikalauja dabartinės krizės. Galiausiai Europos institucijos turi imtis vadovaujamo vaidmens, neturime daugiau priklausyti nuo nesuskaičiuojamų tarpvyriausybinių iniciatyvų, ar jas pateiktų Prancūzija kartu su Vokietija, ar kitos valstybės narės.
Pierre Werner, kurio planas gali būti vertinamas kaip svarbiausias euro politikos pagrindas, įtraukį savo darbą Parlamentui atskaitingo Europos sprendimų ekonomikos srityje priėmimo centro sąvoką. Na, šiandien tokiu sprendimų ekonomikos srityje priėmimo centru gali būti tik Komisija ir Parlamentas.
Kitas žingsnis, kurį galiausiai turime žengti įveikę nedidelio Sutarties pakeitimo, dėl kurio turėsime balsuoti, kliūtį - grįžti 40 metų atgal į praeitį ir pagaliau įgyvendinti Pierre Wernerio svajonę.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, Sutarties keitimas visada yra sudėtingas ir opus klausimas, juolab kai tai daroma pirmą kartą, nes taip gali būti nustatytas precedentas būsimiems pakeitimams.
Ir dėl šios priežasties manau, kad E. Broko ir R. Gualtieri pateiktas pakeitimas labai atsargus, suderintas ir visiškai vertas būti paremtas. Yra trys mums pateikto pranešimo aspektai, kuriuos norėčiau pabrėžti.
Pirma, nuolatinis mechanizmas negali ir neturi būti nesusijęs su Europos institucine sąranga. Todėl Komisijos buvimas valdyboje bus labai svarbus užtikrinant ryšį tarp dabartinės institucinės sąrangos ir mechanizmo, kuris turi būti iš dalies pakeistas.
Antra, turi būti užtikrintas tinkamas tolesnis dabartinių laikinų priemonių taikymas, nes jeigu tai nebus padaryta, kils problemų. Galiausiai labai svarbu išlaikyti ryšį su ekonominėmis institucijoms ateityje plėtojant ekonomikos valdysenos sistemą. Neturime kurti dvejopų sistemų, kurios padarytų daugiau žalos, nei duotų naudos.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Pone pirmininke, šį rytą nebalsuosime dėl E. Broko ir R. Gualtieri pranešimo, balsuosime dėl jo per posėdį Briuselyje, nes norime duoti E. Brokui ir R. Gualtieri laiko, kad jie galėtų susitarti su Europos Vadovų Taryba dėl 136 straipsnio taikymo sąlygų.
Tokį sprendimą priėmėme todėl, kad, kaip sakJ. Leinen, Europos Parlamentas taip pat yra der Hüter der Verträge, t. y. Sutarčių sergėtojas, ir norime, kad euro funkcionuotų visiems dalyvaujant ir kad visi būtų įsipareigoję siekti užtikrinti jo stabilumą, galiausiai, pone pirmininke, norime, kad euro būtų veiksminga valiuta.
Būtent to paprašėme. Nekalbama apie jokius ginčus tarp institucijų. Nekalbama apie didesnes Parlamento galias. Kalbama apie rezultatą - veiksmingo mechanizmo sukūrimą Europos piliečių labui.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Pone pirmininke, vos prieš metus, atsižvelgiant į tai, kaip sunkiai vyko Lisabonos sutarties ratifikavimo procesas, nvienas iš mūsų nemanė, kad bus galima pakeisti jos nuostatas. Tačiau ekonomikos padėtis Europoje lėmė, kad tai, kas tik prieš metus buvo neįmanoma, dabar gali būti padaryta ir net pritariant daugumai valstybių narių.
Ekonomikos ir finansų krizmoko mus ne tik solidarumo, ji tai pat rodo, kokie stiprūs ekonominiai ryšiai sieja valstybes nares. Nepriklausymas euro zonai neapsaugo šalių, nenaudojančių bendros valiutos, nuo biudžeto krizės euro zonoje. Priešingai, euro zonai priklausančių šalių finansinės problemos neigiamai veikia padėtį visoje Europos Sąjungoje. Todėl nuolatinis finansinio stabilumo mechanizmas turėtų būti atviras visoms valstybėms narėms, įskaitant tas, kurios nepriklauso euro zonai. Atsiribojimas nuo euro zonai nepriklausančių valstybių narių, kurio siekiama ir Prancūzijos bei Vokietijos susitarime dėl konkurencingumo stiprinimo pateiktu pasiūlymu stiprinti ekonominę ir socialinę euro zonos integraciją, prisidės prie atotrūkio tarp valstybių narių dviejų greičių Europoje didėjimo, kuris nepadės mums sukurti stiprios, darnios ir konkurencingos Europos ir sudaryti sąlygų Europos Sąjungai, kaip ragina E. Brok, dirbti išvien. Ačiū.
Zita Gurmai
Pone pirmininke, visi žinome apie dabartinę ekonomikos krizę ir suprantame, kokį pavojų ji kelia apskritai mūsų gyvenimui ir ypač eurui, kuris yra labai svarbus Europos politiniam ir ekonominiam projektui. Turime palaikyti euro zonos stabilumą vadovaudamiesi visų valstybių narių, kurioms jo reikia, atsakomybės ir solidarumo principu. Tačiau norėčiau pabrėžti tris dalykus.
Net ir sunkmečiu, reikalaujančiu iš mūsų imtis kraštutinių priemonių ir taikyti supaprastintas procedūras, ilgainiui neįmanoma nepaisyti skaidrumo, parlamentinės analitinės priežiūros ir demokratinės atskaitomybės principų. Stabilumo mechanizmas turėtų būti pirmuoju sudėtinio požiūrio ir nuolatinių priemonių, kuriomis siekiama sukurti Europos Sąjungos ekonomikos valdymo sistemą, elementu. Kai nuolatinis stabilumo mechanizmas bus nustatytas, jis neturėtų būti nesusijęs su ES institucine sąranga.
Leiskite baigiant padėkoti mūsų pranešėjams už puikų pranešimą šiuo nepaprastai svarbiu, neatidėliotinai spręstinu ir sudėtingu klausimu. Net ir neturėdami daug informacijos apie stabilumo mechanizmą, manome, kad jis vertas turėti savo vietą ES institucinėje sąrangoje. Man labai malonu, kad netrukus čia atvyks Vengrijos prezidentas.
Pervenche Berès
(FR) Pone pirmininke, prieš trejus metus mums buvo pasakyta, kad tai bus paskutinSutartis ir kad ji nebus keičiama, tačiau tikrovmus verčia ją keisti. Pirmą kartą Lisabonos sutartimi Europos Parlamentui suteikta tikrų galių Sutarčių persvarstymo srityje. Mums pateiktame pasiūlyme šio Europos Parlamento teisių nepaisoma ir siūloma nustatyti tarpvyriausybinį mechanizmą Bendrijos kompetencijai priklausančioje pinigų politikos srityje.
Padariau iš to dvi išvadas. Pirma, tikiuosi, kad mūsų kolegoms, kurie mūsų vardu derėsis, pavyks kuo labiau pakeisti mums pateiktą pasiūlymą, kad šis mechanizmas galėtų būti "subendruomenintas". Antra, taip pat tikiuosi, kad tai bus paskutinis kartas, kai Sutartis keičiama nesuderinus šio klausimo su Europos Parlamentu ar jam nedalyvaujant.
Šis Europos Parlamentas turi ką pasiūlyti ir žinome, kad turėsime dar keisti Sutartį ir stiprinti bendradarbiavimą, jeigu norime, kad euro zona ir toliau gyvuotų.
Sven Giegold
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, dabar prieš save turime tris skirtingus dokumentų dėl ekonomikos valdymo rinkinius: šešis Komisijos pasiūlymus, konkurencingumo paktą, dėl kurio dabar deramasi vadovaujant H. Van Rompuy ir J. M. Barroso, ir pasiūlymus dėl Sutarties pakeitimo ir su pakeitimu susijusio Europos stabilumo mechanizmo nustatymo. Iš šių diskusijų aišku, kad visa tai turi būti daroma Parlamentui prižiūrint ir remiantis Komisijos pasiūlymu.
Reikalas tik tas, kad pagal Sutartis Parlamentas trijų skirtingų rinkinių atžvilgiu turi skirtingas teises. Tačiau šie rinkiniai iš tikrųjų sutampa. Taigi ką politiniu požiūriu turėtume daryti? Mano nuomone, labai svarbu, kad susietume savo pritarimą šešiems Komisijos pasiūlymams su savo reikalavimais kitose srityse, kad piliečių labui būtų galima viską sujungti į vieną gerai suderintą dokumentų rinkinį.
Jaroslav Paška
(SK) Pone pirmininke, nemažai ES valstybių narių susitarsukurti ir naudoti vieną bendrą valiutą. Tačiau dėl skirtingo šių šalių ekonominio potencialo atsitiko taip, kad kai kurioms iš šių valstybių narių ryšys su bendra valiuta apsunkino galimybę spręsti nemokumo klausimą taikant standartines procedūras. Todėl visos šalys, naudojančios bendrą valiutą, susitarsukurti mechanizmą, kuris padės joms išspręsti finansines problemas ir ateityje tokių problemų išvengti.
Tačiau sprendimas, dėl kurio susitarsusijusios šalys, reikalauja Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 136 straipsnio dalinio pakeitimo ir papildymo, taip pat visų ES valstybių narių sutikimo. Bet už bendrą valiutą dabar atsakingos pirmiausia 17 šalių, priklausančių Europos pinigų sąjungai, todėl logiška, kad Europos stabilumo mechanizmas turėtų būti tarpvyriausybinio pobūdžio. To, kad Europos Komisija atliks eilinio stebėtojo vaidmenį, mano nuomone, pakanka.
Maroš Šefčovič
Komisijos pirmininko pavaduotojas. - Pone pirmininke, kaip keletą kartų buvo pasakyta, kartais Komisija turi kalbėti garsiau, jeigu nori būti išgirsta. Pasistengsiu tai dabar padaryti.
Pirma, norėčiau padėkoti pranešėjams už puikų bendradarbiavimą ir EP nariams už labai svarbias diskusijas. Manau, tikrai galime pritarti daugeliui čia išsakytų minčių, ypač dėl to, kad mums reikia tvirtų veiksmų Europos lygmeniu ir kad būsimas mechanizmas turėtų būti kuo labiau priartintas prie Bendrijos dvasios ir Bendrijos metodo.
Noriu atsakyti į jūsų pastabas dėl mūsų pagalbos Graikijai ir Airijai: manau, mūsų patirtis aiškiai rodo, kad turime nuolat siekti užtikrinti subtilią pusiausvyrą tarp pastangų išsaugoti skolos tvarumą ir pastangų išvengti moralinės rizikos. Apie tai, kad mokomės iš savo patirties, manau, aiškiai byloja mano kolegos, Komisijos nario Olli Rehno, per pastarąsias dienas padaryti pareiškimai.
Tačiau manau, turime neužmiršti, kad sąlygos, kuriomis gyvename, iš tikrųjų yra išskirtinės. Krizdar neįveikta, ekonomikos atsigavimas dar labai trapus ir rinkose tebėra sumaišties, kaip matome iš nuolatinio palūkanų normos skirtumo kitimo. Europos šalys patiria nepriimtiną spaudimą ir mato savo ateitį apsunkintą aukštų skolinių įsipareigojimų palūkanų naštos, o tai dar svarbiau.
Todėl turime veikti ir veikti greitai. Neabejotinai turime parodyti savo ryžtą. Todėl nuolatinis stabilumo mechanizmas turi būti nustatytas per kuo trumpesnį laiką ir tai turi būti padaryta kuo greičiau.
Labai svarbu - ir tai ta sąlyga, kurią įtraukti Komisija labai atkakliai reikalavo - kad tai būtų padaryta laikantis Sutarčių nuostatų. Sutinku su J. P. Gauzès, kad reikia veikti skubiai, nes mums reikia teisinio tikrumo. Taip pat pritariu Guerrero Salomui, kuris pasakė, kad neturėtume vertinti šio pakeitimo kaip precedento. Galiu patikinti jį, kad Komisija neabejotinai nevertina šiuo atveju taikomos procedūros ir siūlomo bendradarbiavimo modelio kaip precedento.
Turiu pranešti jums, kad Komisija yra glaudžiai susijusi su paruošiamuoju darbu ir kad manome, jog Komisijos dalyvavimas nustatant ir taikant šį mechanizmą taip pat būtinas. Kaip teigiama Europos Vadovų Tarybos išvadų 2 priede, tikimasi, kad Komisija atliks pagrindinį vaidmenį atlikdama analizę ir rengdama programas, skirtas šalims, kurios ateityje šiame mechanizme dalyvaus. Bet manome, kad pagrindinis Komisijos vaidmuo turėtų būti dar stipriau pabrėžtas.
Dėl pasirinkto metodo kritikos, turiu pasakyti, kad yra pavyzdžių, kai šio metodo taikymas davgerų rezultatų, pvz., Šengeno erdvar trečiasis ramstis.
Baigdamas noriu pasakyti dar vieną dalyką. Kai Lisabonos sutartis buvo rengiama, buvo manoma, kad šios rūšies bendradarbiavimas, ši bendradarbiavimo sritis yra per plataus užmojo valstybėms narėms. Tačiau tikras gyvenimas, kuriame esame tarpusavyje susiję, ir ekonominio bendradarbiavimo patirtis aiškiai rodo, kad mums reikia europinio sprendimo šiai labai svarbiai Europos problemai spręsti. Manau, tai pasieksime.
Pirmininkas
Ačiū, pone M. Šefčovičiau. Suteikiu žodį jums, pone R. Gualtieri, bet primygtinai prašau jūsų kalbėti ne ilgiau nei minutę.
Roberto Gualtieri
Pone pirmininke, ponios ir ponai, tai buvo svarbios diskusijos, kurios, manau, akivaizdžiai parodė, kad tarp frakcijų yra platus sutarimas dėl pranešime pateiktų vertinimų ir jame išdėstytos bendros krypties.
Beveik visas Parlamentas, išskyrus nedaugelį, iš tikrųjų kalbėjo vienu balsu ir tai svarbu. Pritariame sumanymui nustatyti nuolatinį stabilumo mechanizmą, nors negalime paslėpti sumišimo ir rūpesčio, kuriam, kaip sužinojome, pritaria ir Komisija, nors norėtume, kad Komisija būtų išreiškusi jį dokumente, kuriuo pateiksavo nuomonę dėl pasirinktos procedūros.
Esame realistai ir jaučiame atsakomybę, todėl pripažįstame, kad šiandien politinių sąlygų įsteigti europinį mechanizmą nėra, vis dėlto parodėme ir teberodome savo ryžtą siekti, kad šis mechanizmas būtų įtrauktas į Europos Sąjungos teisinę ir procedūrinę sistemą ir kad tai būtų padaryta laikantis Sutarčių nuostatų.
Mūsų pasiūlymai yra aiškūs, bet dabar, manau, svarbiausias klausimas yra šis: ar Europos Vadovų Taryba pasiruošusi pradėti tikrą diskusiją su Parlamentu dėl jo pasiūlymų ir ar Komisija pasiruošusi aktyviai šiose diskusijose dalyvauti?
Norėčiau pabrėžti, kad Parlamentas priėmsprendimą, kurį pavadinčiau įprastu sprendimu, atidėti balsavimą iki kovo 24 d. Manau, tai svarbus ženklas, rodantis, kad šis Parlamentas yra atsakingas, bet, manau, Taryba taip pat turi parodyti, kad yra atsakinga, ir atsižvelgti į Parlamento pasiūlymus.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
George Sabin Cutaş
Atsižvelgiant į dabartinę ekonomikos krizę, pasiūlymu nustatyti finansinio stabilumo mechanizmą pateikiamas atsakas į skubią būtinybę valstybėms narėms solidarizuotis ir manau, kad tai teigiamas žingsnis. Tačiau šiuo metu pakeitus Sutartį taip, kaip numatyta, galėtų būti sukurtas mechanizmas, skirtas tik keletui valstybių narių. Pagal šį pakeitimą, pvz., valstybės narės, kurios nepriklauso euro zonai, negalės būti įtrauktos į šio mechanizmo taikymo sritį. Manau tam, kad šis mechanizmas būtų tikrai europinis, jis turi būti sukurtas laikantis Europos Sąjungos institucinės sąrangos ir tai turi būti padaryta dalyvaujant Komisijai ir Europos Parlamentui. Jame taip pat turi būti atsižvelgta į visų 27 valstybių narių dalyvavimą. Turime nepamiršti, kad ekonominiai svyravimai, vykstantys euro zonai nepriklausančiose valstybėse narėse, daro poveikį visos Europos Sąjungos ekonominiam ir finansiniam stabilumui.
Ilda Figueiredo
Tai, kas dabar vyksta dėl paskelbto Lisabonos sutarties pakeitimo, rodo, kad viskas, ką ES vadovai pasakapie nacionalinių parlamentų svarbą ir Europos Parlamentą, demokratijos plėtojimą ir pačios Sutarties ilgalaikiškumą, buvo ne kas kita kaip propaganda.
Praėjus metams ir keletui mėnesių po Lisabonos sutarties įsigaliojimo apeinant visus parengtas pakeitimas pagal pačioje Sutartyje numatytą mechanizmą, kuris ne tik suteikia galimybę keisti Sutartį visiškai be jokio demokratinio dalyvavimo - taip, tiesą sakant, jie elgėsi ir tuomet, kai neleido surengti nacionalinių referendumų dėl Sutarties patvirtinimo, - bet ir sukurti nuolatinį valstybių narių ekonomikos kontrolės mechanizmą.
Šiuo pranešimu einama ta pačia kryptimi pateikiant tam tikrus Komisijos pasiūlymo dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo dalinio pakeitimo pakeitimus, susijusius su stabilumo mechanizmu, skirtu valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro.
Praktiškai visu tuo siekiama paremti jų pastangas nustačius Europos semestrą greičiau įtvirtinti šį ekonomikos valdymo modelį, pagal kurį bus didinamos baudos, susijusios su atitiktimi Stabilumo ir augimo paktui, ekonomikos politikos gairėms ir bet kokiems rodikliams, kurie galės būti nustatyti. Jie bando įvilkti valstybes nares į tikrus tramdomuosius marškinius.
Jiří Havel
Ilgalaikis fiskalinis disbalansas Graikijoje lėmtai, kad 2010 m. gegužės mėn. buvo patvirtintas didelis gelbėjimo priemonių rinkinys, kuriam įgyvendinti skirta 720 mlrd. EUR iš ES ir Tarptautinio valiutos fondo lėšų. Nepaisant to, kad įsteigtas specialiai euro zonos šalims skirtas 440 mlrd. EUR vertės Europos finansinio stabilumo fondas (EFSF), negalima sakyti, kad visos ES problemos jau įveiktos. Be to, EFSF 2012 m. pabaigoje baigs veikti ir investuotojams neaišku, kas bus dėl probleminių euro zonos šalių skolų po šios datos, kitaip sakant, po to, kai garantijoms skirtos lėšos bus išnaudotos. Būtent todėl Sutarties 136 straipsnio pakeitimas, kuris suteiktų galimybę 2013 m. sukurti stabilizavimo mechanizmą, yra pageidautinas siekiant užtikrinti ateityje ES finansinį ir fiskalinį stabilumą. Vis dėlto norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad šis mechanizmas nebus panacėja užtikrinant tikrą probleminių (ar pakraščio) šalių biudžetų apsaugą ir kad mums taip pat reikia rasti visapusišką šios problemos sprendimą, kuris padėtų sumažinti valstybės skolą, atgaivinti pasitikėjimą bankininkystės sektoriumi ir struktūrinėmis reformomis, įskaitant pakraščio šalių fiskalinį konsolidavimą siekiant padidinti jų konkurencingumą. Apskritai manau, kad Elmaro Broko ir Roberto Gualtieri pranešime pateikiama tiksli šių problemų analizė, atlikta remiantis atitinkamais ES teisės aktais ir Biudžeto komiteto nuomone, todėl rekomenduoju patvirtinti pasiūlytą Sutarties 136 straipsnio pakeitimą.
Sandra Kalniete
raštu. - (LV) Per pastaruosius kelerius metus euro patyrkeletą sukrėtimų, kurie kitą valiutą galbūt būtų sužlugdę. ES vadovų veiksmai, nors ir ne visada pakankamai greiti ir įtikinami, padėjo apsaugoti eurą. Padėtis tebėra sudėtinga, bet esu įsitikinusi, kad Europa įveiks šią krizę ir taps ekonomiškai dar galingesnė. Ši krizatskleidsilpnąsias ES vietas ir aiškiau parodė, kokius pakeitimus būtina padaryti Europos Sąjungos teisės aktuose, įskaitant Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, euro zonos šalims skirto stabilumo mechanizmo atžvilgiu. Esu įsitikinusi, kad sukurti Europos finansinio stabilumo mechanizmą (EFSM) yra vienas iš svarbiausių žingsnių, kurių galima imtis siekiant ateityje išvengti rimtų ekonomikos krizių ES. Žinoma, sukurdami EFSM visų problemų neišspręsime, todėl svarbu, kad vyriausybės pripažintų savo atsakomybę už atitiktį Mastrichto kriterijams ir įgyvendintų protingą ir gerai apgalvotą ekonomikos ir pinigų politiką, grindžiamą ilgalaikiais tikslais. Negalime sau leisti, kad pasikartotų pastarųjų metų scenarijus, kai valstybės narės įgyvendindamos ekonomikos politiką "smarkiai spaudakseleratoriaus pedalą" nepaisydamos Mastrichto kriterijų ir kitų pagrindinių ekonomikos dėsnių. Euro - tai ne tik valiuta, bet ir politinis susitarimas, rodantis, kad ES geba būti susivienijusi įvairovėje. Euro yra Europos stabilumo, augimo ir vienybės garantija. Todėl nkiek neabejoju, kad sugebėsime būti pakankamai įžvalgūs ir protingi ir įveiksime šią krizę bei suteiksime naują postūmį vystymuisi.
