Dialog mellan universitet och näringsliv: Ett nytt partnerskap för modernisering av Europas universitet (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är betänkandet av Pál Schmitt, för utskottet för kultur och utbildning, om dialogen mellan universitet och näringsliv: ett nytt partnerskap för modernisering av Europas universitet -.
Marco Scurria
Fru talman, mina damer och herrar! Jag talar i vår föredragande Pál Schmitts ställe. Precis som talman Buzek tillkännagav i början av sessionen har Pál Schmitt avsagt sig sitt uppdrag som parlamentsledamot för att påbörja en tjänst i sitt hemland. Han har gjort ett fantastiskt arbete och jag sänder mina hälsningar och välgångsönskningar till honom.
Detta betänkande utgår från hans målsättningar och godkändes av en överväldigande majoritet av utskottet för kultur och utbildning, med bara en enda röst emot. Därför vill jag både på mina egna och på Pál Schmitts vägnar tacka alla skuggföredragande som har bidragit till betänkandet. Innan jag begav mig till Strasbourg reste jag i måndags till Rom för att besöka ett privat utbildningscentrum som uppnått strålande resultat när det gäller att hitta sysselsättning åt en stor majoritet av de ungdomar som utbildats där. När jag pratade med chefen för detta centrum sade han till mig: ”Jag vill be även er inom EU att hjälpa oss att följa denna väg, och ge tyngd åt utbildning av detta slag som ger så många ungdomar möjlighet att hitta arbete. Hjälp oss även att modernisera förhållandet mellan universitet och företag”.
Huvudtemat i detta betänkande är just detta: i dag saknar 20 procent av de unga européerna arbete och omkring 30 procent av dessa har universitetsexamen. Det är en så hög procentsats att vi måste fråga oss själva hur vi bör utbilda ungdomar för att hjälpa dem att komma in i arbetsvärlden i dessa tider, i detta Europa, i denna globaliserade värld.
I det här betänkandet har vi på ett direkt sätt velat ta itu med frågan om hur man ska förbättra kopplingen mellan universitet och näringsliv och lyft fram vissa viktiga punkter. Vi har prioriterat en av EU:s stora fördelar, nämligen dess medborgares förmåga att anpassa sig till de ständigt nya villkoren på arbetsmarknaden, det faktum att det inte längre finns något ”jobb på livstid” och en situation där utbildning samt omskolning kommit att bli nödvändiga.
Den första punkten är alltså livslångt lärande och den andra punkten, som enligt vår mening har en grundläggande betydelse, är rörlighet. I dagens samhälle är det, vilket vi betonar i betänkandet, viktigt att betona att rörlighet mellan länder och mellan universitet och företag är avgörande för att uppnå ett ökat samarbete mellan dessa två världar. Vi efterlyser inte bara en utbyggnad av system för individuell rörlighet såsom Erasmus för unga företagare och Erasmus för lärlingar utan ser också gärna att det i samarbete med olika universitet och med aktivt deltagande från näringslivet anordnas program av typen European Masters of Excellence. Dessutom bör mer näringslivsinriktade universitet främjas.
Detta kan till exempel uppnås genom att man inför det system med kunskapskuponger som redan nu används i flera medlemsstater och som ger framför allt små och medelstora företag möjlighet att förbättra sin forskningskapacitet utan att universitetens självständighet och offentliga karaktär äventyras.
Den tredje huvudpunkten handlar om forskning. Vi anser att ökad rörlighet för forskare, både på kortare och på längre sikt, över de nationella gränserna och mellan den akademiska världen och näringslivet, är absolut nödvändig för att öka kunskapsöverföringen. Slutligen bör möjligheten att utöka de goda lösningar som finns i så många länder utnyttjas.
Jag vill avsluta genom att framhålla det enastående arbete som utskottet utfört och konstatera att vi är övertygade om att Europa inte kommer att vinna kampen mot Kina eller andra utvecklingsländer genom låga löner, utan genom att ha högt kvalificerade arbetstagare och mycket konkurrenskraftiga företag. I denna process är det av yttersta vikt att universitet och näringsliv inser att de är beroende av varandra och att myndigheter på alla nivåer bidrar till att utveckla mer effektiva samarbetsmetoder.
Günther Oettinger
Fru talman, ärade ledamöter! Detta betänkande är svaret på vårt meddelande om dialogen mellan universitet och näringsliv. Jag vill tacka alla dem som har bidragit till det och framför allt ledamöterna av utskottet för kultur och utbildning samt utskottet för industrifrågor, forskning och energi. Jag vill särskilt tacka den avgående ledamoten Pál Schmitt som varit föredragande för betänkandet.
Samarbete mellan universitet och näringsliv är ett alternativ - nej, det är mer än så, det är en absolut nödvändighet. Frågan är vilken form samarbetet bör ta för att gynna båda sidor. Bättre och mer intensivt samarbete uppmuntrar till utbyte och spridning av kunskap, både inom näringslivet och inom den akademiska världen.
Kontakt med verkliga problem och lösningar genom anpassade kursplaner och praktikplatser berikar studenternas utbildningserfarenheter och förbereder dem för deras framtida karriärer. Regelbundet och långsiktigt samarbete skapar förtroende och kan leda till ambitiösa partnerskap och samarbetsprojekt som ger fördelar för såväl näringsliv som universitet när det gäller forskning, utveckling och praktik.
De nya trenderna på arbetsmarknaden och den nya tekniken innebär att kraven på personer med universitetsexamen förändras. Detta kommer att fortsätta under de kommande decennierna. För att livskvaliteten i Europa ska kunna bibehållas och förbättras måste arbetstagarna kontinuerligt uppdatera sina kunskaper och sin kompetens och detta kommer att bli än mer nödvändigt de kommande åren med tanke på Europas demografiska utveckling.
Vi behöver en öppen, flexibel och dynamisk dialog mellan alla berörda parter. Därför har kommissionen lanserat EU-forumet för dialogen mellan universiteten och näringslivet.
Forumet erbjuder alla deltagare en plattform för diskussion och utbyte av bästa metoder och ömsesidigt lärande. Kommissionen har en medlarroll och bidrar till att avlägsna hinder mellan dessa två världar.
Hittills har EU-forumet för dialogen mellan universiteten och näringslivet träffats tre gånger i Bryssel, och en rad tematiska forum har anordnats om t.ex. utveckling av kursplan, entreprenörskap, livslångt lärande, kunskapsöverföring, universitetsförvaltning, rörlighet, ny kompetens för nya arbeten och samarbete mellan universitet och näringsliv under den aktuella krisen.
I samarbete med Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen (ETF) anordnades ett tematiskt forum om tredjeländer i Europaparlamentets lokaler i december 2009. Detta följdes i mars 2010 upp av ett tematiskt forum där man utforskade möjligheten att utöka forumets verksamhetsområde till att även omfatta samarbete mellan skolor och näringsliv.
Nyligen, den 4 och 5 maj, anordnades det senaste EU-forumet för dialogen mellan universiteten och näringslivet i Bryssel. Följande prioriteringar diskuterades: samarbete mellan universitet och små och medelstora företag, samarbete mellan universitet och näringsliv i fråga om innovation och samarbete mellan universitet och näringsliv i fråga om utbildningskvalitet. Dessa frågor behandlas även i ert betänkande.
Jag vill ta tillfället i akt att tacka Doris Pack för hennes deltagande i det inledande mötet vid detta evenemang.
Vi uppskattar verkligen den positiva responsen på vårt meddelande som återspeglas i ert betänkande i dag. Vi behöver mer samarbete mellan intressenter som bygger på ömsesidig tillit, respekt och öppenhet. Därför främjar vi inte bara ekonomisk tillväxt, utan skapar även sociala fördelar i ordets vidaste bemärkelse, genom att hjälpa människor att lyckas i ett samhälle och på en arbetsmarknad som snabbt förändras.
Georgios Papanikolaou
Fru talman! Jag vill börja med att önska Pál Schmitt, som har lämnat Europaparlamentet, lycka till med sin nya tjänst. Det har varit ett nöje att samarbeta med honom under den period som jag har varit i parlamentet.
Kunskapstriangeln ”forskning, utbildning och innovation” är, vilket vi betonade under diskussionen om strategin 2020, avgörande för Europas framtid. Om vi ska uppnå dessa mål måste vi emellertid även erkänna de svårigheter som våra ungdomar upplever vid övergången från studier till yrkesliv. Krisen innebär dessutom att denna övergång tar ännu längre tid än tidigare.
Vi erkänner även att utbildningssystemen i flera medlemsstater har svagheter, både vad gäller standarder och utbildning av elever och studenter. Det råder inget tvivel om att utbildning måste hanteras med hänsyn till de aktuella kraven på arbetsmarknaden och när det gäller detta måste vi utnyttja alla resurser som står till vårt förfogande för att hjälpa ungdomarna.
Marco Scurria nämnde rörlighet. Jag vill även nämna ny teknik och förutom livslångt lärande och formell utbildning, med vilket jag menar universitet, finns naturligtvis även icke-formell och informell utbildning som också ger ungdomar kompetens. Utbildning och arbete är sammanvävda med varandra. Därför måste vi främja och stärka dialogen mellan utbildningssystem och arbetsgivare.
Vi anser alla att våra ungdomar måste få nödvändiga kvalifikationer och kompetens och vi är i allra högsta grad medvetna om att ungdomar utan kompetens i dag har färre möjligheter. Frågan är dock vilken sorts kompetens? Kompetens som arbetsmarknaden behöver, kompetens som uppmuntrar innovativa idéer och initiativ. Det finns ingen tid att förlora, arbetslösheten ökar och vi har alla en skyldighet att engagera oss i denna dialog och att integrera detta samarbete så snabbt som möjligt.
Mitro Repo
Fru talman, mina damer och herrar! Även jag vill gratulera Pál Schmitt till hans utnämning till talman för det ungerska parlamentet.
Det är uppenbart att de europeiska universiteten måste utvecklas kontinuerligt för att vi ska kunna möta de nya sociala utmaningarna och den allt tuffare internationella konkurrensen. Vi har helt enkelt inte råd att fastna där vi är. Hög kompetensnivå och höga expertkunskaper och den kunskapsbaserade ekonomin är och måste vara grunden för det europeiska samhället, nu och i framtiden. Ur detta hänseende är det viktigt att mer uppmärksamhet ägnas åt dialogen mellan våra universitet och näringslivet och att vi försöker komma tillrätta med de flaskhalsar som hämmar samarbetet. Där ingår de problem som är kopplade till immateriella rättigheter och innovation.
I Finland har vi ett utmärkt exempel på samarbete mellan näringsliv och universitet, Aalto universitet, som är döpt efter den kände finske arkitekten Alvar Aalto. Det är ett flerdisciplinärt universitet och en sammanslagning av tre högt ansedda högskolor: Helsingfors handelshögskola, Konstindustriella högskolan och Tekniska högskolan. Ekonomi, estetik och teknik är i symbios med varandra.
Genom det tvärvetenskapliga tillvägagångssättet, framför allt de nya plattformarna - Design, Media och Surface Factor - skapas forskningsmöjligheter för de akademiska teamen samtidigt som studenterna får möjlighet att upprätta ett nära samarbete med företag och organisationer. Förstklassiga nya forskningsdata överförs direkt till utbildningen, vilket innebär att studenterna direkt kan utnyttja den senaste informationen som krävs på arbetsmarknaden.
Vi måste emellertid noggrant ta hänsyn till hur och på vilka villkor vi vill förbättra samarbetet mellan företag och universitet. Det är ytterst viktigt att vi står fast vid principen om universitetens oberoende och värnar om traditionen av fri forskning under alla omständigheter. I slutändan innebär privatiseringen av universitetssektorn en risk, men är detta den riktning vi i Europa vill färdas i?
Grunden för ett oberoende universitetssystem är lämplig offentlig finansiering. Det är vanskligt att göra universitet beroende av privat finansiering eftersom det möjliggör överföring av makt från universitetsvärlden till dem som tillhandahåller finansieringen. Därför måste särskild uppmärksamhet ägnas åt universitetens administrativa system.
Morten Løkkegaard
Fru talman! Jag vill tacka de olika föredragandena för deras utmärkta samarbete. Som skuggföredragande i denna fråga för Alliansen liberaler och demokrater för Europa är jag mycket nöjd med betänkandet. Vi har lyckats enas om ett betänkande som innehåller rekommendationer för att förbättra samarbetet mellan universitet och näringsliv - ett betänkande som framför allt innehåller mycket specifika initiativ för modernisering av universitet. Europas universitet har som vi alla vet hamnat på efterkälken i förhållande till världens elit, ett faktum som även har stora konsekvenser för Europas konkurrenskraft. Därför kommer det inte som någon överraskning att utbildning, forskning och innovation prioriteras i både kommissionens arbetsprogram och strategin EU 2020. Naturligtvis hoppas jag att majoriteten kommer att vara positiv till uppgraderingen av prioritetsstatusen för denna politik och den ökade finansieringen. För närvarande befinner vi oss i en situation där vi måste tänka utanför de konventionella ramarna i våra utbildningssystem och vi kan börja genom att riva murarna mellan universiteten och det område som gynnas av universitetens verksamhet, dvs. näringslivet.
Vi riktar framför allt in oss på två saker och jag ska säga några ord om dessa. Först vill jag nämna moderniseringen av kursplanen. Det är viktigt att det blir en ökad fokusering på tvärvetenskaplighet och utveckling av den kompetens som faktiskt krävs av näringslivet. Universitetskurser måste i högre grad återspegla arbetsmarknadens krav och de måste organiseras med detta i åtanke, t.ex. i form av kursplaner som är mer relevanta för näringslivet. Näringslivet bör i sin tur aktivt hjälpa till med att uppdatera kursplanerna. Det andra jag vill nämna är rörlighet. Det är viktigt att minska klyftan mellan universitet och näringsliv och att det finns människor som kan överbrygga denna klyfta. Arbetsplatspraktik är ett bra exempel på hur universitetsstudenter kan få praktiska erfarenheter och därefter utnyttja dessa erfarenheter i sina studier. Samtidigt blir dessa studenter bättre rustade för arbetsmarknaden efter sin utbildning. Arbetsplatspraktik bör definitivt stödjas och främjas i Europa.
Genom forskningen kan också klyftan mellan universitet och näringsliv överbryggas. Jag har tidigare talat om en personlig käpphäst, nämligen det danska systemet för doktorsutbildning i företagsekonomi som innebär att en anställd på ett företag i Danmark kan studera till filosofie doktor vid ett danskt universitet med hjälp av ett statligt bidrag. Den 3 februari 2010 anordnade jag en debattkväll i parlamentet i Bryssel med brett deltagande från både näringslivet och universiteten. Denna kväll var det uppenbart att man var överens om att ett europeiskt system för doktorsutbildning i företagsekonomi vore mycket användbart när det gäller att främja specialiserad forskning som är relevant för näringslivet, samt konkurrenskraften i det europeiska näringslivet och på så sätt skapa fler arbetstillfällen och ekonomisk tillväxt. Båda parter gav förslaget sitt helhjärtade stöd. Vidare är det en mycket effektiv metod för att få in näringslivserfarenhet och praktiska kunskaper på universiteten och därigenom göra undervisningen mer inriktad på kompetens och kunskaper som är relevanta för kraven på arbetsmarknaden. Systemet skulle kunna integreras i det befintliga programmet Marie Curie, eventuellt inom ramen för partnerskapsprogram med industriell inriktning, och skulle bidra till att stärka strävan mot målen med Bolognaprocessen. Det gläder mig att vi imorgon kommer att kunna anta ett betänkande som innehåller en rekommendation om att upprätta just ett sådant system.
Malika Benarab-Attou
Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill framhäva den betydelse detta betänkande hade när det gällde att starta en debatt i parlamentet om de europeiska universitetens ställning och roll. Universiteten måste uppmuntras att delta i den europeiska integreringen snarare än att betrakta den utifrån.
Genom den europeiska historien har universiteten alltid varit platser där möten hålls, kunskap utbyts, tankar utvecklas och utbildning ges inom olika områden. I dag får effekterna av krisen och arbetslösheten inte leda till att universiteten begränsas till att endast tillhandahålla yrkesutbildade arbetstagare som kan börja arbeta direkt eftersom förmågan att byta arbete har blivit livsviktig i våra samhällen som snabbt förändras.
Tvärtom måste universiteten i egenskap av platser för högre utbildning även ge de studerande möjlighet att bli kritiska och analytiska tänkare eftersom detta kommer att hjälpa dem att förstå den värld vi lever i och använda sin yrkeskompetens på ett klokt sätt.
Europeiska universitet måste skapa villkor för livslångt lärande, bidra till berikandet av intellektuellt liv och spela en central roll i det kunskapsbaserade samhället i dagens digitala ålder.
Oldřich Vlasák
Utbildning är definitivt vårt prioriterade mål, men vilken sorts utbildning? I ett nummer av tidningen The Economist publicerades en studie enligt vilken 80 procent av den kompetens och de sakkunskaper som betraktas som avgörande av chefer för stora företag överhuvudtaget inte lärs ut vid universiteten. Resultatet av detta är oroväckande höga arbetslöshetssiffror för personer med universitetsexamen.
Vi kanske alla kan enas om att lösningen är att utveckla förbindelser mellan näringsliv och universitet. Detta har påpekats upprepade gånger i flera handlingar, däribland Leipzigstadgan om hållbara europeiska städer. Nyckelfrågan är emellertid hur dessa förbindelser ska kunna upprättas. Enligt min mening bör detta ske genom att flera månaders arbetsplatspraktik införlivas, inte bara för studenter utan även för lärare, som en nödvändig del av processen för livslångt lärande. Det är viktigt att inte bara studenter utan även lärare upprätthåller regelbunden kontakt med världen utanför universitetet. Medfinansieringen av sådan arbetsplatspraktik bör bli en nödvändig del av universitetsbudgetarna. För näringslivet innebär denna process att avsevärda insatser investeras och ofta medför den även betydande kostnader.
Marie-Christine Vergiat
Fru talman, mina damer och herrar! Jag ber om ursäkt, men jag måste förstöra den trevliga enigheten i kammaren.
Den resolution som läggs fram i dag handlar om utmaningarna i förbindelserna mellan universitet och näringsliv i samband med genomförandet av den ökända Bolognaprocessen. Ett omfattande arbete har utförts i de två utskott som undersökte texten och flera förbättringar av den ursprungliga texten har gjorts för att beakta de verkliga utmaningarna på detta område. Vi försöker alla förstå våra ungdomars ambitioner. Vi är alla angelägna om att förse ungdomarna med bästa tänkbara verktyg för att kunna hitta arbete. Arbetslösheten bland ungdomar är oacceptabel. Innebär emellertid detta att vi enbart bör betrakta universitet som maskiner som kan tillgodose behoven hos företag och näringsliv, och ingenting annat? Vissa punkter i resolutionen tyder på detta. Vi i Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster anser inte att så bör vara fallet.
Nej, våra universitets tillgångar består även i att förse alltfler studenter med rika och breda intellektuella kunskaper, inte bara i att se till att de får arbetsrelaterad kompetens. Det är den sanna nyckeln till livslång rörlighet.
I många EU-länder minskar förståelsen inom universitetsvärlden för den typ av tankegångar som uttrycks i betänkandet. Vi i GUE/NGL-gruppen anser att vi bör lyssna på dessa människor. Vi begär att ett utförligt betänkande om Bolognaprocessen utarbetas. Vi kommer inte att rösta för denna resolution där universitetens uppmanas att endast tillgodose näringslivets behov och bortse från andra intressenter inom det ekonomiska och sociala livet. Detta är inte endast begränsat till näringslivet.
Derek Roland Clark
Fru talman! Varför efterlyser man i detta betänkande mer internationellt samarbete på universitetsnivå? Universitet har utbytt information med varandra i hundratals år, långt innan EU existerade. Under renässansen mellan 1300-talet och 1600-talet tog den intellektuella utvecklingen fart och spred sig från Florens över hela Europa via universiteten. Konsten, musiken, litteraturen och vetenskaperna blomstrade och födde otaliga verk som berikar våra liv än i dag.
Så vad är det här talet om modernisering? Är det framtidens tekniska utveckling ni letar efter? I så fall är läget precis lika lovande i dag. Det kan hända att universitet på andra håll börjar gå förbi oss, men de har de europeiska universiteten att tacka för sitt ursprung. Sådana här strömmar av universitetsstuderande återvänder ofta hem. Universiteten i Storbritannien tar emot doktorander från hela världen som fortsätter sina studier och delar med sig av sina kunskaper, inte minst med näringslivet. Men det finns ingen anledning för oss att politisera den högre utbildningen genom program som Bologna- och Erasmusprocesserna.
Vi behöver inte program om flerspråkighet eller mångkulturalism eller någon annan ”-ism”. Sådant ger sig av sig självt när studenter från hela världen träffas och umgås på universiteten. Vill man göra dagens och framtidens samhälle en tjänst ska man se till att universiteten får ordentliga anslag, uppmuntra de studenter som vill studera utomlands att göra detta och sedan bara låta dem vara i fred och sköta sig själva.
Martin Ehrenhauser
(DE) Fru talman! Kopplingarna mellan näringslivet och universiteten har, som vi vet, varit en realitet ett bra tag. Denna situation har lett till dagens tanklösa ”samma för alla”-strategi, där delvis privatiserade universitet drivs som företag som kan planera sin utbildningsproduktion. Att tro att ett sådant partnerskap plötsligt skulle bidra till modernisering visar bara hur slö och okreativ vår utbildningspolitiska debatt är.
Vi lever i en tid präglad av en teknisk revolution. Digitala system förändrar oss, de förändrar hur vi agerar och tänker, våra kognitiva förmågor och i slutändan våra hjärnor. Det vi behöver är därför en revolution inom forskning och undervisning som kan anpassas till detta. Om man i en sådan tid av förändring fortsätter att predika att universitetens beroende av detta delsystem av vårt samhälle skulle vara ett steg mot modernisering, trots att sådana kontakter inte har lett till några betydande förbättringar under de senaste tio åren, struntar man dessutom i utbildningens och forskningens betydelse för samhället i stort.
Vad vi egentligen behöver i denna tid av förändring är vetenskaplig nyfikenhet och kreativitet, men sådant föds ur möjligheter till fritt tänkande, inte av att man ger efter för påtryckningar, och detta inkluderar krav från näringslivet. Ett ungt intellekt, en ung hjärna med potential måste få möjlighet att sväva fritt. Det ni lägger fram i detta betänkande är raka motsatsen.
Betänkandet speglar ett gammalmodigt och felaktigt synsätt. Hela betänkandet är okreativt och jag skulle till och med gå så långt som att kalla det värdelöst. Klumpiga formuleringar staplas på varandra sida upp och sida ned för att dölja det faktum att det saknar substans. I det österrikiska utbildningssystemet skulle ert betänkande underkännas rakt av.
Doris Pack
(DE) Fru talman! Jag vill säga till Martin Ehrenhauser att han borde besöka våra universitet och själv se hur kreativa de är och även att studenterna inte hamnar i en beroendeställning bara för att de får stipendium från näringslivet. Detsamma gäller Mitro Repo och Marie-Christine Vergiat.
Vi bör fokusera på att se till att samarbetet mellan utbildningsväsendet och näringslivet framför allt tar hänsyn till små och medelstora företag. Vi måste också se till att små och medelstora företag får en bättre, snabbare och mindre byråkratisk behandling i samband med forskningsprogram. Detta är viktigt och slås även fast i betänkandet, herr Ehrenhauser. Om ni hade läst detta hade ni insett att det är någonting alldeles nytt.
Vad vi behöver på detta område är alltså ett utökat samarbete mellan universitet och små och medelstora företag, ett samarbete som måste finnas på lokal, nationell och internationell nivå. Om näringslivet och universiteten samarbetar kan vi inte förutsätta att den ena parten nödvändigtvis kommer att lära av den andra, därför att den ena parten utbildar de som den andra parten kanske en dag kommer att anställa i sina företag. Vi bör i detta sammanhang se till att pengar kan strömma från näringslivet till universiteten, för offentliga myndigheter har mindre och mindre pengar och har inte råd att skjuta till mer resurser på dessa områden.
Jag vill tacka varenda entreprenör och vartenda litet, medelstort eller stort företag som ger pengar till utbildning för vad de egentligen gör är att utbilda nästa generation vilket gynnar fortsatt ekonomisk tillväxt. Vi måste stödja universiteten. Vi måste ha ett närmare samarbete mellan offentliga institutioner och den privata sektorn och skapa utrymme för privata innovationsfonder. Detta betänkande slår därför an precis rätt sträng.
Vi måste förstås också se till att människor utbildas av dem som vet vad det innebär att ha en företagaranda och som vet vad det innebär att driva ett företag. Vi måste se till att lärare och studenter får rätt verktygslåda och uppmuntra företag att delta aktivt i att ta fram undervisningsmaterial i entreprenörskap.
Mitro Repos och Martin Ehrenhausers kommentarer överensstämmer inte med fakta och jag protesterar mot att betänkandet kallas dumt och tråkigt. Nej, det är bra. Jag vill tacka Pál Schmitt, som i dag är talman i det ungerska parlamentet.
Mary Honeyball
(EN) Fru talman! De flesta av oss här är eniga om att vi bör stödja våra universitet och ungdomar. Jag anser - som de flesta andra, skulle jag tro - att universiteten är och bör vara självständiga, men de befinner sig samtidigt i verkligheten och måste ta hänsyn till vad som händer där, inte minst med tanke på att deras studenter kommer att lämna dem och gå ut i verkligheten för att försöka hitta ett arbete.
Jag tror det är det vi egentligen talar om. Vi talar om hur universiteten ska kunna behålla sin akademiska spetskompetens och samtidigt förbereda sina studenter för arbetslivet. Det är därför denna dialog - kontakterna mellan universiteten och näringslivet - är så oerhört viktig, varför vi har ägnat så mycket tid åt att tränga in i detta och varför Pál Schmitt har ägnat så mycket tid åt att skriva detta betänkande.
Vad vi behöver är en verklig dialog mellan arbetsgivare, och arbetsgivare på alla nivåer, tror jag. Jag håller med om att små och medelstora företag är viktiga, men menar att vi även bör tala med storföretag och med den offentliga sektorn, med statliga tjänstemän på nationell, regional och lokal nivå, med vårdsektorn och överhuvudtaget med alla som anställer folk, för det är så vi kan få ned arbetslösheten bland universitetsutbildade och ge våra unga människor en chans.
Det är i detta sammanhang mycket viktigt att staten ger universiteten tillräckliga anslag - vilket jag vet är ett allt större problem i en del medlemsstater. Utan dessa pengar och utan ordentliga och tillräckliga anslag till universiteten får vi inget stabilt kursutbud, ingen stabil ordning och kan inte ge våra studenter den chans som de behöver.
Jag vill därför uppmana alla att stödja detta viktiga betänkande och rösta ja så att vi kan gå vidare och skapa en ljus framtid för universitet, studenter och arbetsgivare.
Marek Henryk Migalski
(PL) Jag vill först och främst tacka för det erkännande som mitt ändringsförslag har fått, dvs. att länder utanför EU ska bjudas in till det forum för dialog som Günther Oettinger talade om. Då kan vi dra nytta av erfarenheterna vid amerikanska universitet, som enligt min uppfattning är de bästa i världen, och det vore bra om våra universitet kunde dra nytta av dem och vi på samma gång kunde dela med oss av våra erfarenheter till andra länder, t.ex. länderna i f.d. Sovjetunionen.
Men den för mig viktigaste aspekten i detta sammanhang är att betona att vi i denna dialog mellan näringslivet och universitetsvärlden inte får glömma bort att universitetet - en skola för högre utbildning - är en självständig och självstyrande institution vars mål är att söka sanningen - att opartiskt söka sanningen. Det var det som var upprinnelsen till universiteten i Italien, Tyskland, Frankrike och Polen, och jag menar att vi inte får glömma bort att detta mål bör vägleda universiteten även i dag och att samarbetet med näringslivet inte får hindra eller begränsa det ädla uppdraget att söka sanningen - att opartiskt söka sanningen.
Rui Tavares
(PT) Fru talman! Universiteten utgör Europas ryggrad. De är förmodligen vår bästa skapelse. Det fanns ett Europa på 1300-talets universitet i Bologna, Coimbra, Oxford och Sorbonne långt innan det fanns ett politiskt Europa. Dagens värld av affärer och företagsledning är å andra sidan 30 eller 40 år gammal; den uppstod efter kriget. Njut av detta ögonblick för det här är ett av de sällsynta tillfällen då en vänsterledamot kommer att ställa en konservativ fråga.
Vill vi verkligen hänge oss åt en sekelgammal europeisk skapelse eller åt en affärsideologi med ett par decennier på nacken? Att hänge sig åt näringslivet, som vi har gjort de senaste decennierna, är oundvikligen att hänge sig åt det kortsiktiga och det är detta det handlar om. Att i dag utbilda plastingenjörer som kommer att bli arbetslösa om tre år, att sedan utbilda något slags finanschef som kommer att bli arbetslös om fyra år - jag vill ställa en fråga till EU-länderna Portugal och Estland.
Vilket föredrar ni? Föredrar ni att era barn får en utbildning som följer marknadens kortsiktiga diktat eller att de får den mest gedigna och breda utbildning man kan tänka sig, så som det alltid har varit vid de europeiska universiteten? Föredrar ni att deras utbildning ger dem möjlighet att komma ut i arbetslivet nu, eller under de närmaste decennierna och resten av deras liv? Jag lämnar er med denna fråga.
Jaroslav Paška
(SK) Jag vill börja med att gratulera vår kollega som utarbetade detta betänkande till hans utnämning till den nya och viktiga rollen som talman för det ungerska parlamentet. Jag vill också ta tillfället i akt att uttrycka min förhoppning om att Pál Schmitt med sin vishet, sin vida politiska utblick och sina lugna och genomtänkta uttalanden i denna roll kommer att kunna bidra till att varaktigt förbättra Ungerns samexistens med sina grannar.
Jag ska nu övergå till att tala om det nya samarbetet för att modernisera universiteten. Det viktigaste konstaterandet i hela texten är enligt min uppfattning det som görs i punkt 2 i förslaget till yttrande från utskottet för industrifrågor, forskning och energi, där det står - och jag citerar - ”att de utmaningar som nämns i meddelandet inte är nya och att det hittills inte gjorts tillräckligt för att bemöta dem”.
Eller enklare uttryckt, kommissionen har lagt fram en vision, där man upprepar eller ställer upp nya utmaningar, möjligen i förhoppning om att på så sätt kunna åstadkomma något. Hittills har det dock inte skett några större förbättringar på detta område. Därför vore det kanske klokare, herr kommissionsledamot, att snarast möjligt göra en grundlig analys av varför de tidigare utmaningarna inte ledde fram till det önskade resultatet och därefter pragmatiskt fastställa nya och verkligt effektiva åtgärder för att få till stånd ett verkligt samarbete av hög standard mellan universitet och industriföretag.
Seán Kelly
(GA) Fru talman! Pádraig Ó Conaire skrev en gång en bok med titeln ”M'Asal Beag Dubh” [Min lilla svarta åsna] i vilken han sade att åsnan stod med ”ryggen mot vinden utan att ta någon notis om livet, samtidigt som livet inte tog någon notis om honom”.
(EN) Det är en beskrivning som, med all respekt, även skulle passa för gamla tiders universitetsprofessorer, som levde i sina elfenbenstorn oemottagliga för omvärlden och med en omvärld som var oemottaglig för dem. Allt detta har tack och lov förändrats, och förändrats i grunden. Jag har den senaste tiden fått uppleva tre bra exempel på detta.
Det första gäller min egen hemstad Tralee, där högskolan fick Europeiska entreprenörsregionernas årliga utmärkelse för sitt arbete inom företagande och entreprenörskap.
Det andra är mina samtal och möten med den nya professorn och rektorn för universitetet i Cork, då jag har fått veta att de verkligen börjat ta kontakt med näringslivet och vice versa.
Och det som var mest uppmuntrande av allt var vårt besök i Santiago för ett par veckor sedan, där universitetet hade tagit fram en fantastisk modell för att involvera näringslivet och till och med skapat en egen bank för att uppmuntra startandet av nya företag som ofta inte kan få den finansiering som krävs för att komma igång.
Vi kan på EU-nivå göra mycket för att uppmuntra dem, skapa utvecklingsmöjligheter och även samordna forskning som så småningom kan omvandlas till den kunskapsekonomi och de smarta jobb som vi talar om.
Nessa Childers
(EN) Fru talman! Akademiker är till själva sin natur ett argumenterade släkte och som gammal universitetslektor och kursansvarig är det med stort intresse som jag har följt den mycket offentliga debatten i Irland mellan akademiker om vilken väg de irländska universiteten bör välja att gå i framtiden.
Vad dessa akademiker är eniga om är att universiteten kvarstår som en av Europas stora innovationer och att deras fortsatta framgångar spelar en avgörande roll för EU:s sociala, politiska och ekonomiska framgångar i framtiden.
Ekonomiska framgångar ska emellertid inte förväxlas med sociala framsteg, vare sig i samhället eller på universiteten, och man måste därför noga tänka igenom valet vid den skiljeväg vi nu står inför inom den högre utbildningen, där den ena vägen är den traditionella studentbaserade inlärningen och den andra kraven från den moderna företagsdrivna ekonomin.
För dagens universitet är vinsttillväxt och att hänga med i utvecklingen väsentliga saker, men eftersom många fakulteter inte har något samband med näringslivet eller vinstdrivna yrken - och jag tänker här främst på de humanistiska ämnena - är det viktigt att de moderna universiteten behåller något slags fundamental akademisk koppling till sitt mer finansiellt oskuldsfulla förflutna så att man kan uppnå en balans mellan såväl ekonomiska som intellektuella framgångar.
Elena Băsescu
(RO) Kursplanerna lägger tyvärr alltför stor vikt vid det teoretiska, vilket leder till att studenterna får problem när de kommer ut på arbetsmarknaden. Deras utbildning måste ges utifrån ett mer praktiskt perspektiv och handla om hur man hanterar verkliga problem som dyker upp i den ekonomiska miljön. Jag anser därför att kontakterna mellan den akademiska världen och näringslivet måste stärkas.
Universiteten måste dessutom bli mer lyhörda för näringslivet så att de bättre kan anpassa sitt utbildningsutbud till efterfrågan på arbetsmarknaden. Då kan studenterna förvärva de kvalifikationer och utveckla den kompetens som efterfrågas av arbetsgivarna. Flera medlemsstater - däribland Frankrike, Tyskland, Italien, Storbritannien och Spanien - har utvecklat partnerskap mellan universiteten och affärsvärlden i flera år.
I Rumänien inleddes förra året ett projekt med hjälp av EU-stöd där 20 fakulteter fick nya kursplaner som var anpassade till de nuvarande behoven på arbetsmarknaden. En av de stora fördelarna med projektet är att det minskar arbetslösheten genom att förbättra kvaliteten på utbildningsutbudet och minskar antalet personer med en universitetsexamen som inte kan anpassas till arbetsmarknaden.
Dessa partnerskap ska inte bara finnas inom de enskilda medlemsstaterna. Som läget ser ut i dag stöder jag främjandet och utvidgandet av Erasmusprogrammen för unga företagare och lärlingar.
Cătălin Sorin Ivan
(RO) Jag vill börja med att tacka Pál Schmitt för hans sammanhållna och relevanta betänkande om det aktuella läget inom den högre utbildningen. Vi har ett stort problem, nämligen att vi i dag producerar arbetslösa i varenda en av EU:s 27 medlemsstater i stället för unga människor som är fullständigt anpassade till arbetsmarknaden. Det finns en enorm klyfta mellan vad unga människor lär sig i skolan och vad arbetsgivare efterfrågar på arbetsmarknaden och problemet förvärras ytterligare av att vi just nu befinner oss i en ekonomisk och finansiell kris, där vi också har en uppenbar sysselsättningskris.
EU har varit en aktör på världsmarknaden i många år, med en ekonomi som framför allt är baserad på kunskaper och innovation. Och om vi verkligen vill ha en ekonomi som är baserad på kunskaper och innovation måste vi gå längre än till diskussioner och stödja ökade investeringar och fler offentlig-privata partnerskap och uppmuntra partnerskap mellan universitet och näringsliv så att de upptäckter som görs genom forskning på universiteten kommer till användning i den verkliga ekonomin.
Även jag var i Santiago de Compostela med Seán Kelly och besökte det lokala universitetet. Jag kan berätta att vi fick se en mycket tydlig modell för finansiering av nya företag och småföretag som startas av studenter, där universiteten ger studenterna lån utan att kräva några garantier. De produkter som studenterna lyckas utveckla på universitetet kommer till omedelbar praktisk användning i ekonomin. Det här är en modell som bör främjas och få efterföljare över hela EU.
Piotr Borys
(PL) Detta betänkande har anknytning till de viktiga målen i EU 2020-strategin. Låt mig påminna er om att andelen personer med högskoleutbildning under en tioårsperiod ska öka med 10 procent - från 30 till 40 procent - och att medlemsstaternas utgifter för forskning och utveckling ska öka till 3 procent. Det är främst universiteten som kommer att få del av dessa pengar och bedriva forskningen. Vi bör därför noga undersöka de system som har rönt störst framgångar i andra delar av världen. Jag talar här om de amerikanska metoderna när det gäller partnerskap mellan näringslivet och universiteten, och hur alla forskningsrön kan anpassas till marknaden så att de ofta fantastiska vetenskapliga landvinningarna inte hamnar på hyllan utan kommer till praktisk användning, dvs. inom näringslivet.
En annan fråga gäller behovet av att införa ett effektivt system för utbildningsstipendier och att locka företag att delta i systemet. Doktorandprogram bör få starkt stöd via Europeiska socialfonden och andra program som redan finns, t.ex. Marie Curie-programmet. Hur kan man skapa tydliga system för offentliga partnerskap, framför allt i samband med teknikparker och företagskuvöser? Hur kan vi skapa kontakter med små och medelstora företag och även se till att studenter får kontakt med små och medelstora företag? Allt detta är mycket viktigt. Jag anser dessutom att det är viktigt att man inte bara investerar i teknik, som är ett viktigt område, utan även i ett system för humaniora, som också bör ha ett samarbete med offentliga myndigheter och med näringslivet.
En sista kommentar: i dag har Kina lika många studenter som det finns i hela EU. Att tala om att uppnå gemensamma mål är därför vår gemensamma uppgift och jag anser att näringslivets deltagande i denna dialog kommer att vara ett effektivt sätt att klå konkurrenter över hela världen.
Teresa Riera Madurell
Fru talman, herr kommissionsledamot! Utskottet för industrifrågor, forskning och energi vill uttrycka sitt stöd för det arbete som har gjorts i EU-forumet för dialogen mellan universiteten och näringslivet.
Vi anser att forumet är ett bra instrument att stärka så viktiga kontakter som de mellan den offentliga och den privata sektorn.
Vi är övertygade om att detta samarbete ger ett ekonomiskt och socialt mervärde och därför bör ha ännu högre prioritet i ekonomiska kristider, då det är svårare för unga människor att hitta ett jobb och företagen står inför ännu hårdare konkurrens.
Det är en dialog och ett samarbete som måste flyta i båda riktningarna, från utbudssidan och från efterfrågesidan, och det måste sträcka sig bortom nationella och regionala gränser för att man ska kunna få fram de bästa metoderna, den bästa politiken och de bästa instrumenten.
Vi håller med om att utbyten av personal mellan forskningsinstitut och företag, privata investeringar i forskning och utveckling och att se till att universiteten förser arbetsmarknaden med väl rustad personal alla är viktiga åtgärder.
EU vidtar redan viktiga åtgärder i denna riktning, t.ex. stödet till teknikplattformar, till gemensamma tekniska initiativ och olika typer av offentlig-privata partnerskap, samt till Europeiska institutet för innovation och teknik, för det här är ju oerhört intressanta initiativ i rätt riktning som vi måste fortsätta att uppmuntra.
Slutligen, fru talman, vill vi i utskottet för industrifrågor, forskning och energi tacka föredraganden för hans arbete och gratulera honom till hans utnämning.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Det forum för dialogen mellan universiteten och näringslivet som kommissionen har startat stärker samarbetet mellan universitet och näringsliv så att universiteten kan få hjälp att ta initiativet till partnerskap genom att utnyttja sina vetenskapliga och tekniska kunskaper. Det här är en god idé om vi vill att EU:s ekonomi ska vara dynamisk och verkligt konkurrenskraftig. Jag vill emellertid lyfta fram en rad brister i kommissionens förslag.
Några av rekommendationerna är för allmänna och lämnar alltför stort utrymme för tolkningar, t.ex. att termen ”universitet” används för alla institut för högre utbildning, oavsett deras status. Det finns inga forskningsinstrument för att fastställa brister på kvalifikationer på arbetsmarknaden. Det sägs heller inget om något utbildningssystem som skulle göra det möjligt att minska sådana brister. När det gäller programmet för livslångt lärande tar detta inte hänsyn till situationen för människor som inte har någon universitetsutbildning.
Den kurs man har valt, dvs. att stärka samarbetet mellan universitet och näringsliv, verkar sammanfattningsvis svara mot marknadens behov just nu. Men det är medlemsstaterna som har de viktigaste rollerna och som måste genomföra förslagen i praktiken för att vi ska kunna förverkliga de tänkta planerna.
(Applåder)
Lara Comi
(IT) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Efter en första utvärdering av Lissabonstrategin vänder EU redan blicken mot de kommande tio åren. Bland prioriteringarna i EU 2020-strategin står den som handlar om en smart tillväxt som baseras på både kunskapsekonomin och innovation ut från mängden.
Det som är avgörande för att man ska komma vidare i denna riktning är att man integrerar systemen för gymnasie- och högskoleutbildning med arbetsmarknaden. Den kurs man måste följa innebär att man ska ägna ökad uppmärksamhet åt arbetslivet vid sidan om förvärvandet av personlig kompetens, eller den s.k. kunskapstriangeln.
EU kan alltså säkra sin ställning på den internationella arenan om man agerar mer samlat inom vetenskap och innovation och involverar alla som har något att bidra med när det gäller tillväxt och utveckling. I detta sammanhang är det mycket lämpligt att ha system för utvärdering av universitet så att man kan fastställa och mäta effektivitet och kvalitetsnormer. Det är därför dags att gå vidare mot den nya dimension av europeisk enhet som kallas den ”femte friheten”, eller fri rörlighet för kunskap och bildning.
Detta förutsätter ett EU-förslag som underlättar unga forskares arbete via organiska kopplingar till näringslivet för att tillgodose dess utvecklingsbehov. För att uppnå dessa mål krävs ökade investeringar i program som Erasmus. På så sätt uppmuntrar man studier utanför det egna landet med garanterat akademiskt erkännande för studenter.
Corina Creţu
(RO) I en tid då vi behöver nya instrument för att få igång den ekonomiska tillväxten anser jag att det är viktigt att vi gör det lättare för små och medelstora företag att få tillgång till forskning och utveckling. Många av dessa företag drabbas hårt av svårigheterna att skaffa finansiering, vilket leder till att de inte kan designa och utveckla nya produkter eller ändra designen på befintliga produkter och därmed tappar i konkurrenskraft.
Det bästa vore om universitet, särskilt de som får offentliga anslag, var mer lyhörda för de små och medelstora företagens behov. Om man minskar byråkratin och samtidigt ökar de offentliga anslagen till forsknings- och utvecklingsprogram som kan generera teknik eller produkter som kan överföras till små och medelstora företag kan det bli lättare för sådana program att få stöd från strukturfonderna.
Universitet kan även bidra till att vidareutbilda anställda på små och medelstora företag som ett led i processen för livslångt lärande. Lanseringen av det gemensamma EU-nätverket av företags- och innovationscentrum är uppmuntrande.
Även jag vill gratulera föredraganden.
Elena Oana Antonescu
(RO) Vi måste fråga oss själva i vilken riktning vi vill att våra utbildnings- och forskningssystem ska utvecklas. Det talas väldigt mycket om det kunskapsbaserade samhället, men jag undrar om detta begrepp inte bara har blivit något som går hem i massmedia. Jag anser att man talar för lite om kompetens i detta sammanhang och för mycket om att förvärva kunskaper.
Om man gjorde en enkät bland studenter skulle man upptäcka att uppsatsskrivning har blivit något som handlar om att använda några plattityder för att fylla det utrymme som lärarna kräver. Vissa kommer att vara tvungna att delta i en ekonomisk miljö där recepten för framgång inte längre är givna. Jag tror inte att näringslivet är ensamt om att stå inför en radikal överhalning till följd av den ekonomiska och finansiella krisen. Detta kommer även att gälla universiteten, som kommer att behöva genomgå vissa omvandlingar för att anpassa sig till en omgivning i ständig förändring, där det krävs att man skaffar sig kompetens och inte bara kunskaper.
Iosif Matula
(RO) Jag vill gratulera Pál Schmitt till två saker: till hans nya tjänst och till hans välstrukturerade och omfattande betänkande, som definitivt kommer att effektivisera kontakterna mellan näringslivet och den akademiska världen i Europa.
I ett läge då det i alla strategier som vi har antagit sägs att vi behöver välutbildade medborgare, vars kompetens svarar mot efterfrågan på arbetsmarknaden, anser jag att det vore välkommet med en särskild insats för att förbättra kopplingarna mellan dessa två områden.
Jag tror att det krävs en attitydförändring inom hela EU och ett affärsklimat som gör att universiteten lättare kan anpassa sina kursplaner, såsom är fallet i Nordamerika, och starta och finansiera särskilda kurser. Detta skulle hjälpa studenterna att förstå företagandets stränga villkor och även göra den europeiska högre utbildningen mer attraktiv internationellt. De praktiska effekterna måste vara att erbjuda samhället ett mervärde och ge tillgång till kunskaper och resultat av samarbetet mellan universitet och företag, och på så sätt generera ekonomisk tillväxt och i förlängningen en bättre levnadsstandard för våra medborgare.
Martin Ehrenhauser
(DE) Fru talman! Tack så mycket för att ni låter mig ta till orda igen helt kort. Mina kolleger tycks inte känna till skillnaden mellan yrkesutbildning och utbildning. I tider då tekniken tar över det mesta av vårt arbete blir det allt viktigare att universiteten utbildar medborgarna till mogna och analytiska människor. Det är precis det vi behöver. Vi behöver alltså människor som kan ställa frågor om sociala processer.
Näringslivet ställer ju trots allt inte upp detta som mål för sig självt. Näringslivet vill utbilda människor och det har man rätt att göra, det är gott och väl. Men detta är bara ett krav från ett av delsystemen i vårt samhälle och det är inte vad vi behöver som samhälle i stort.
Låt mig göra ännu en kort kommentar: vi behöver vetenskaplig kreativitet och vetenskaplig nyfikenhet. Jag godtar inte uppfattningen, och tror absolut inte på, att näringslivet kan köpa den nyfikenhet och kreativitet som vi så desperat behöver genom att skjuta till pengar. Nej!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Forskning, vetenskapliga framsteg och att utbilda studenter är universitetens viktigaste uppgifter. Lissabonstrategins prioriteringar är i korthet en kunskapsbaserad ekonomi, innovation och vetenskaplig forskning. Även om vi inte tycker att strategins resultat är tillfredsställande är de mål som sattes upp i strategin fortfarande relevanta.
Hur kan dessa principer och mål förverkligas? För det första, genom samarbete mellan universiteten, ekonomin och konkreta företag, samt genom att företagen finansierar vetenskaplig forskning och arbetsplatspraktik. För det andra, student- och forskarutbyten mellan universitet i olika länder och höjning av anslagen för sådana utbyten. För det tredje, företagens finansiering av praktikantplatser för studenter och vetenskaplig forskning som de har beställt. För det fjärde, personalutbyten är viktiga för att man ska kunna dra maximal nytta av utbildade människor. För det femte: utveckling av forsknings- och utvecklingscentrum på det ekonomiska området.
Jag vill avslutningsvis säga att den bästa investeringen är att investera i utbildning av den unga generationen och då menar jag livslång utbildning.
Petru Constantin Luhan
(RO) Jag håller delvis med föredraganden. Jag menar att vi för att uppnå målen i EU 2020-strategin behöver kunskaper och innovation. Det handlar inte om att köpa kunskaper, utan om att investera i ett utbildningssystem som är anpassat till marknadens behov.
I dag är de villkor som universiteten i EU erbjuder forskare och studenter mindre attraktiva än dem vid amerikanska högskolor. En av de viktigaste orsakerna till detta är bristen på pengar. Som Europeiska kommissionens ordförande José Manuel Barroso framhöll konkurrerar européerna med varandra när det gäller att locka till sig de bästa fotbollsspelarna, men man förlorar sina forskare till amerikanerna.
Det är därför helt nödvändigt att modernisera Europas universitet så att de kan spela en avgörande roll i samhället och i en ekonomi baserad på kunskaper och innovation. Ett sätt att minska missnöjet bland arbetsgivarna, som tycker att universitetsutbildningarna inte tar hänsyn till kraven på arbetsmarknaden och inte rustar studenterna för det rådande klimatet, är att universiteten i sina kursprogram erbjuder studenterna möjlighet att få praktikantplatser på små och medelstora företag.
Günther Oettinger
Fru talman, ärade ledamöter! Tack för en livlig debatt och för era många förslag och idéer. Jag tror att det finns en bred enighet i detta parlament om en dialog mellan universitet, arbetsliv och näringsliv kan vara gynnsam för alla parter - för universitet, forskare, föreläsare, studenter, företag och för samhället i stort.
Som jag ser det är det inte en fråga om ”om” utan om ”hur”, dvs. hur kan vi utveckla dialogen och samarbetet. Det här handlar om kunskapsöverföring, om dialog och informationsutbyte genom utbildning och livslångt lärande. Det handlar om samarbete inom grundforskning och om att vid sidan om det teoretiska synsätt som råder inom utbildningen föra fram ett mer praktiskt synsätt genom att ge inblick i företagens värdeskapande och produktion. Företagens roll ska här inte vara undanträngande, utan kompletterande, och det avgörande är att forskningen fortsätter att vara fri precis som undervisningen. Den ska fatta sina egna beslut i detta sammanhang; den ska inte tvingas in i detta av politiker.
Vi behöver en vinna-vinna-situation, dvs. en där vetenskapliga institutioner och utbildningsinstitutioner å ena sidan, och forskning och näringsliv å den andra säger ”ja” till detta partnerskap. Att forskningen och undervisningen är fri innebär inte att de svävar omkring i ett vakuum, utan att de ska vara delaktiga i samhället och arbetslivet.
Jag anser därför att detta betänkande utgör en bra inventering och gör klart vilken väg vi måste gå för att förbättra våra universitet och konkurrenskraften hos europeiska företag och europeisk teknik. Vi vill med vårt forum lämna ett litet bidrag, erbjuda en plattform och fundera över hur vårt forums verksamhet kan kompletteras. Betänkandet utgör ett bra underlag för detta och är en bra referenskälla, vilket jag tackar så mycket för.
Marco Scurria
Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill än en gång tacka kommissionen för dess meddelande, som vi till största delen har antagit.
Låt mig bara uppehålla mig vid en möjligen kritisk fråga som har framkommit under denna debatt, för någon betonade hur grundläggande universitetens oberoende, den fria forskningen och den offentliga finansieringen är. Det här är något vi alla håller med om och jag förstår därför inte dessa kritiska synpunkter, för det räcker att läsa betänkandet, där vi i de allra första styckena tydligt skriver och framhåller att högskolornas intellektuella och finansiella oberoende gentemot näringslivet måste bestå och att institutionerna för högre utbildning inte får hamna i en beroendeställning till näringslivet.
Det framhålls också att universiteten under alla omständigheter bör behålla sin självständiga ställning när det gäller att fastställa kursplaner och förvaltningsstruktur. Detta skingrar alla eventuella problem eller tvivel på detta område, så jag förstår inte vad problemet är, såvida det inte är fråga om gamla vanliga ideologiska växlar.
Så låt oss verkligen tänka igenom detta, för i detta betänkande fastställs villkor för att åstadkomma en faktisk förbättring för våra unga och för våra studenter, för det är sannerligen ingen som vill att hundratusentals unga ska hamna i händerna på vem vet vilka affärsangelägenheter, utan tvärtom bara vill att hundratusentals studenter ska få möjlighet att studera, utbilda sig och arbeta i det samhälle som väntar på dem.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, torsdagen den 20 maj kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Liam Aylward  
Herr talman! EU:s akademiker behöver ha de erfarenheter och den kompetens av hög kvalitet som krävs för att dra nytta av goda karriärmöjligheter, konkurrera på världsmarknaden och uppmuntra företagandet i EU. När man bygger en kunskapsbaserad ekonomi är det mycket viktigt med dialog och den relation denna skapar mellan näringsliv, forskning och utbildning.
Även om det är medlemsstaterna som har ansvar för utbildning finns det mycket att vinna på att skapa gränsöverskridande kontakter och främja ett utökat samarbete mellan det europeiska näringslivet och de europeiska universiteten. Jag ställer mig helt bakom föredragandens ansträngningar att få till stånd löften och åtaganden mellan universitet och näringsliv och jag håller med om att denna dialog inte bara bör handla om vetenskap och teknik, utan om alla utbildningsområden.
EU:s akademiker måste besitta en stark kompetens som lämpar sig för anställning och de måste enkelt kunna få tillträde till viktiga program som Erasmus för unga företagare och lärlingar. Utbildningen och kurserna måste omstruktureras så att de tar hänsyn till behoven av arbetskraft och en kunskapsbaserad ekonomi.
Vilija Blinkevičiūt 
Under de senaste månaderna har det genomförts en undersökning i mitt hemland Litauen om anpassningen av institutioner för högre utbildning till de nya behoven på arbetsmarknaden och om skapandet av möjligheter för universitetsutbildade personer att få arbete så snart de har avslutat sin högre utbildning. Undersökningen visade dessvärre att många universitet producerar specialister som redan finns i överflöd på marknaden. Universiteten tar med andra ord inte alltid hänsyn till behoven på marknaden och de som drabbas hårdast av detta är unga människor som just har avslutat sina studier. Jag ställer mig därför helhjärtat bakom initiativet att skapa en särskild strategi eller ett särskilt system i framtiden där vi kan lägga stora ansträngningar och engagera oss i att stärka kontakterna mellan universitet och näringsliv på lokal, regional, nationell och internationell nivå. Jag vill poängtera att bristen på jobb och svåra arbetsvillkor påverkar varje individs liv, och unga människor som befinner sig i en sådan situation är särskilt sårbara. Jag vill också understryka att den dynamiska marknaden, den föränderliga arbetsmiljön och den allt snabbare utvecklingen av ny teknik gör att även institutioner för högre utbildning måste anpassa sig till de senaste förändringarna - de måste bli bättre och förbättra sina kursplaner för att se till att utbildningen håller hög kvalitet och lösa problemet med sysselsättning för utexaminerade. Men det räcker inte med insatser från universitetens sida. Även näringsliv och regeringar måste bidra till denna process.
Adam Gierek  
Den dialog mellan den akademiska världen och näringslivet som syftar till att modernisera universiteten i Europa måste ta hänsyn till deras nuvarande tillstånd, som är anpassat till Bolognaprocessen, och även till de ekonomiska utmaningar som hänger samman med innovation.
Genom Bolognaprocessen är det möjligt att införa en betydande flexibilitet i utbildningen av specialister som när de är teknikstuderande på första examensnivån förbereder sig för ett yrke på ett praktiskt sätt. På mastersnivå kan de på ett flexibelt sätt närma sig tvärdisciplinära kunskaper om ekonomin i en värld under utveckling, medan de på doktorsnivå skapar innovativa lösningar. Universitet som utbildar på det traditionella sättet släpper ut specialister på marknaden som inte kan komma till användning i en innovativ ekonomi. Kursplanerna bör därför ständigt justeras och överenskommas utifrån behoven hos olika sektorer av ekonomin. Föreläsningar om företagande och problemet med immateriella rättigheter gör det lättare att föra universitetens arbete närmare näringslivets behov. Det är bra om studenters, forskarstuderandes och doktoranders avhandlingar knyter an tematiskt till behoven i ekonomin eller är ett direkt svar på dessa behov. Det är den bästa förevändningen för att föra en dialog mellan dessa två världar - vetenskapen och näringslivet. Förutsättningarna för lyckade innovationer skulle kunna påverkas ännu mer om den praktiska delen av arbetet med sådana avhandlingar ägde rum direkt på den plats där de en gång kan komma till användning.
Ett viktigt inslag i samarbetet mellan universiteten och ekonomin är arbetslivspraktik för studenter, där det för närvarande inte finns någon större vilja på grund av kostnaderna. Universitet bör dessutom erbjuda doktorandstudier för anställda i näringslivet som kan inriktas på de senaste landvinningarna inom vetenskap och teknik.
Tiziano Motti  
Vi är trötta på att höra unga européer säga: ”De skulle ha anställt mig om jag bara hade haft erfarenhet, men ingen vill ge mig chansen att skaffa någon erfarenhet”. De har drabbats särskilt hårt av den pågående ekonomiska krisen och hade redan före krisen svårt att ta sig in på arbetsmarknaden och bygga sig en säker framtid. Arbetslösheten bland personer under 25 år har stigit till 21,4 procent i EU, vilket är dubbelt så mycket som för befolkningen i genomsnitt. Statistiken är inte uppmuntrande: arbetslösheten tycks stiga och vi oroas över att unga människor med ypperlig utbildning i 30-årsåldern fortfarande inte har den ekonomiska självständighet som krävs för att bilda familj, för att vara oberoende, för att investera i sin framtid, med andra ord för att visa vad man är värd och växa som människa. Vi vill ha ett EU som utgår från individens centrala betydelse. Våra unga måste kunna känna sig säkra på att det finns en stark och kontinuerlig koppling mellan den utbildning som de får på universitetet och en arbetsmarknad som kan erbjuda dem ett arbete som ligger i linje med vad de har lärt sig under sina studier. Vi efterlyser samordning mellan universitet och näringsliv, en översyn av EU-programmen för unga människor och system med bidrag och incitament för företag som anställer dem, samt en större tonvikt på informationsteknik så att insatser för unga människor kan tas med på alla områden av politiskt beslutsfattande och debatt.
Siiri Oviir  
EU satte upp som mål att man fram till 2010 skulle bli världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi. Det snabbt förändrade sysselsättningsläget, den kunskapsbaserade ekonomin och den allt snabbare tekniska utvecklingen är de frågor som EU:s insatser inom högre utbildning och vetenskap måste hantera just nu. Samtidigt har den ekonomiska kris som EU har fallit ned i, som har påverkat EU:s konkurrenskraft och föranlett genomgripande förändringar på de finansiella och ekonomiska marknaderna, bland annat lett till att hela industribranscher blivit bankrutt och att många arbetstillfällen har gått förlorade. Allt detta gör det svårare att uppnå EU:s uppsatta mål. Jag anser att det i det rådande läget är viktigt att ha mer dialog mellan universitet och företagare, för ett utökat samarbete skapar fler möjligheter för båda parter, vilket längre fram inte bara stimulerar ekonomisk tillväxt, utan även är positivt i ett mer allmänt samhällsperspektiv genom att aktivt främja en stadig förbättring av samhället. Jag anser att medlemsstaterna även måste göra betydligt mer för att uppmuntra människor att ständigt anpassa sig till den föränderliga arbetsmarknaden - vilket är mycket viktigt för EU, i synnerhet under den nuvarande lågkonjunkturen - genom att verka för livslångt lärande. Vidareutbildning och omskolning i alla livets skeden är avgörande för att stärka EU:s konkurrenskraft, för den ekonomiska tillväxten och för att främja sysselsättning. Även med tanke på de demografiska förändringar som äger rum i EU menar jag att medlemsstaterna under de närmaste åren måste öka sina investeringar i människor och prioritera EU:s viktigaste tillgång - människorna.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid  
Som Pál Schmitts utmärkta betänkande lyfter fram är partnerskap mellan universitet och näringsliv en av de viktigaste komponenterna i vår framgångsrika utbildningsmodell. Även om stora framsteg redan har gjorts genom Bolognaprocessen och program som Leonardoprogrammet för arbetsplatspraktik återstår fortfarande mycket att göra. Alltför många universitet oroar sig fortfarande över sitt akademiska oberoende och fokuserar för mycket på kunskaper på bekostnad av kompetens. Alltför många företag anser att universiteten struntar i behoven på arbetsmarknaden. I själva verket finns det en stark koppling mellan kompetens och kunskaper och de är helt beroende av varandra. Företag kan vara till enorm hjälp för universitet när det gäller att skaffa finansiering, göra kursplanerna mer yrkesinriktade och anpassa program, förutsatt att universiteten samtidigt behåller sitt oberoende och sina kvalitetsnormer. EU måste hjälpa till genom att förenkla regelverken för sådana partnerskap och uppmuntra utbyten av lärare och unga entreprenörer. Men det är framför allt upp till medlemsstaterna att anpassa sin lagstiftning på det sätt som Frankrike gjorde 2007 med sin lag om universitetens oberoende. Det handlar inte om att ”marknadsföra” kunskaper, som en del hävdar, utan om att skapa en verklig dialog som gör att varje individs behov kan identifieras och anpassas.
