Förebyggande av naturkatastrofer och katastrofer som vållas av människan (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en fråga för muntligt besvarande till kommissionen från João Ferreira, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om förebyggande av naturkatastrofer och katastrofer som vållas av människan - B7-0201/2011).
João Ferreira
Herr talman, herr kommissionsledamot! Två år har gått sedan kommissionen i februari 2009 lade fram ett meddelande om en gemenskapsstrategi för förebyggande av naturkatastrofer och katastrofer som vållas av människan. Frågans betydelse klargjordes. Sedan dess har olika katastrofer drabbat Europa, med starkt negativa konsekvenser för allmänheten, landet, ekonomin och miljön.
Rent allmänt hade kommissionens meddelande rätt inriktning, men parlamentet påpekade att det var otillräckligt. Dessutom dröjer kommissionen med att genomföra åtagandena i meddelandet.
Ett exempel är åtagandet att utarbeta en förteckning över de förebyggande åtgärder som ska finansieras av EU och genomföras av medlemsstaterna. Var är denna förteckning nu, två år senare? Tänker kommissionen invänta nästa fleråriga budgetram innan förteckningen läggs fram? Om ytterligare två år?
I september förra året antog parlamentet ett betänkande i just denna fråga. Betänkandet innehåller en rad viktiga rekommendationer. Betänkandet föregicks av en mycket större debatt, inte endast här i parlamentet, utan även med en hel rad nationella, regionala och lokala myndigheter som har ansvar för olika delar av katastrofhanteringen.
I betänkandet samlades även en hel del erfarenhet om katastroferna upp från människor som drabbats av katastrofer under det föregående året. Låt mig nämna några konkreta punkter av de många punkterna i betänkandet. En rad åtgärder uppställdes som mål för särskilt stöd till medlemsstaterna för att rätta till situationer som kan föranleda risker, det vill säga vårda skogen, skydda kustlinjen, återställa och skydda flodområden, skydda och omvandla bebodda områden som är särskilt sårbara för en viss typ av katastrofer och upprätthålla jordbruksverksamheten i avfolkningsområden som löper risk att drabbas av naturkatastrofer.
På vilket sätt har kommissionen tagit med eller tänker ta med dessa områden i den planerade förteckningen över åtgärder? I betänkandet förespråkas även inrättandet av ett offentligt försäkringssystem för det europeiska jordbruket och ett system för minimiersättningar vid katastrofer för jordbrukare.
Detta är något helt annat än den nuvarande möjligheten att medlemsstaterna subventionerar försäkringen internt genom ”hälsokontrollen” av den gemensamma jordbrukspolitiken. Det som föreslås är en försäkring som finansieras med EU-medel och är lika för alla när det gäller skydd mot katastrofer, för alla jordbrukare, oavsett om de är från medlemsstater som mest behöver det eller om de är från rika länder.
Som vi vet är katastrofer djupt orättvisa. De drabbar nästan alltid dem som är minst förmögna att skydda sig, vare sig det är människor eller länder. Om det finns ett område som kräver ett konkret uttryck för EU:s solidaritet och principen om sammanhållning så är det skyddet av allmänheten, ekonomin och miljön vid katastrofer.
Jag undrar därför vad kommissionen tänker göra för att minska dagens obalans mellan regionerna och medlemsstaterna på detta område, med andra ord för att bidra till de förebyggande åtgärderna i de regioner och medlemsstater som är utsatta för större risker och har lägre ekonomisk kapacitet. Något annat som tas upp i betänkandet är att medlemsstaternas system för tidig varning ska förbättras och att förbindelser ska upprättas mellan de olika systemen för tidig varning. Vilka åtgärder har vidtagits på detta område? Vilka åtgärder planeras? Slutligen påminner jag om att det utöver förebyggande åtgärder och med tanke på erfarenheterna från de senaste katastroferna börjar bli nödvändigt att se över förordningen om solidaritetsfonden för att den ska kunna utnyttjas mer flexibelt och snabbare.
Vad har kommissionen redan gjort eller vad planerar den att göra i fråga om en sådan översyn? Jag påminner om att Madeira för ett år sedan drabbades av en stor katastrof som krävde dödsoffer och orsakade stora materiella skador på strategisk infrastruktur och grundläggande utrustning. Ett år senare har Madeira fortfarande inte fått en enda cent i bistånd från EU. Vad tänker kommissionen göra för att förändra detta med tanke på att det i förordningen om solidaritetsfonden för närvarande fastställs att den ska bidra till att snabbt återställa normala förhållanden för människorna och att den ska agera snabbt och effektivt så att den kan bidra till att räddningstjänsterna mobiliseras utan dröjsmål? Var är denna snabbhet när Madeira ett år senare fortfarande inte har fått en enda cent i bistånd från EU?
Avslutningsvis uppmanar jag återigen kommissionen att ta den allmänna enigheten vid omröstningen och debatten om betänkandet som en tydlig vink om att rekommendationerna i betänkandet måste förverkligas. Många av rekommendationerna ingick redan i tidigare parlamentsresolutioner, men tyvärr har ingenting gjorts. Kommissionen bär huvudansvaret för detta dröjsmål.
Johannes Hahn
Herr talman! Jag tackar parlamentet för denna möjlighet att diskutera förebyggandet av katastrofer. Särskilt tackar jag João Ferreira för hans fortsatta intresse i ämnet.
Förra årets katastrofer var en nyttig påminnelse om att EU och dess medlemsstater måste satsa mer på att förebygga katastrofer. Vi måste vara ambitiösa. Alla vet att det lönar sig med investeringar i förebyggande åtgärder. Samtidigt är det svårt att åstadkomma kostnadseffektiva och ökade investeringar i förebyggandet av katastrofer.
Vi utvärderar för närvarande effektiviteten hos EU:s befintliga finansieringsinstrument. Vi utarbetar även en förteckning över förebyggande åtgärder som medlemsstaterna kan få EU-stöd för.
Målet är att öka EU-finansieringens effekt och påskynda stödet från regionalfonderna. Vi överväger även innovativa finansieringsinstrument, exempelvis sammanslagning av resurser för att dela riskerna. Effektiva investeringar i förebyggande av katastrofer bidrar till att rädda liv, begränsa skadorna och i slutändan spara pengar.
Det planeras även åtgärder för att öka kunskapen om katastroferna. Tillsammans med Europeiska miljöbyrån har vi utarbetat en rapport om hur ofta katastrofer inträffar i Europa och vilka verkningar de har på människor, ekonomier och ekosystem. Vi behöver även tydliga och öppna utvärderingar av de risker vi står inför.
Den 21 december förra året lade vi fram en vägledning om nationella riskbedömningar och kartläggning för att uppmuntra medlemsstaterna att bygga upp en övergripande kultur av riskhantering. Regelrätta riskhanteringsstrategier kräver alla parters medverkan. Att katastrofer inträffar allt oftare och med större intensitet i Europa bör även få medlemsstaterna att investera i förebyggande åtgärder och kapacitetsuppbyggnad.
Utöver de förebyggande åtgärderna är det lika viktigt att medlemsstaterna och EU som helhet kan reagera på bästa sätt. I oktober förra året angav vi huvuddragen i ett förslag om EU:s insatskapacitet vid katastrofer. Vårt mål är att öka effektiviteten, sammanhållningen och synligheten i EU:s katastrofinsatser.
Richard Seeber
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Solidaritet är rätta ordet att inleda med. När naturkatastrofer eller katastrofer som vållas av människan inträffar måste vi hålla ihop i EU. Det är centralt för den europeiska integrationen.
Det andra nyckelordet är snabbhet. Det är viktigt att snabbt ge bistånd, eftersom det snabba biståndet är den effektivaste formen av bistånd.
Det är dock främst medlemsstaterna som har ansvar för att skydda befolkningen vid katastrofer. Vi måste undersöka hur vi kan utnyttja de europeiska resurserna och medlen på ett mer ändamålsenligt och effektivt sätt. Många medlemsstater vill dock ha europeiska resurser för att dölja att de själva har vidtagit otillräckliga åtgärder.
Vad kan vi göra på EU-nivå? Vi har två större utgiftsposter: Europeiska regionala utvecklingsfonden, som kommissionsledamot Johannes Hahn är ansvarig för, och jordbruksfonden, där vi på ett bättre sätt skulle kunna utnyttja befintliga medel. Förebyggande arbete är centralt. Många katastrofer, särskilt översvämningar, skulle kunna förhindras genom rätt fysisk planering. Vi har redan ett översvämningsdirektiv, som klargjorde att vi faktiskt kan åstadkomma en hel del med befintliga resurser om vi vidtar rätt åtgärder, bland annat kartläggning, riskbedömning och planer för förebyggande åtgärder.
Utöver de utarbetade förebyggande åtgärderna vore det bra om kommissionen särskilt tittar på torka och vattenbrist. På dessa områden saknar vi fortfarande ett instrument i stil med översvämningsdirektivet. Här kan mycket åstadkommas.
När det gäller förteckningen över förebyggande åtgärder måste jag säga att integrering säkerligen är avgörande, med andra ord att vi försöker ta hänsyn till dessa aspekter även på andra politikområden. Under kommissionens överinseende måste medlemsstaterna även utarbeta riskkartor för alla områden.
Edite Estrela
Herr talman! Detta är en återkommande debatt i parlamentet. Naturkatastrofer eller katastrofer som vållas av människan inträffar allt oftare och blir allt mer förödande.
Även om ansvaret för att förebygga katastrofer i första hand åligger medlemsstaterna kan EU bidra väsentligt. Det finns vissa gemenskapsinstrument för att stödja verksamheten som syftar till att förebygga katastrofer.
Men det är viktigt att instrumenten utvärderas, så att vi bättre kan identifiera klyftorna. Stödsystemen måste dessutom förbättras. Det har redan nämnts här, men jag vill upprepa att i Madeiras fall har ännu inget löfte om stöd lämnats och offren för katastrofen kan naturligtvis inte vänta i evighet.
Kommissionen uppmanades också flera gånger att utarbeta gemenskapsriktlinjer för att kartlägga riskerna. Jag vill även understryka vikten av att genomföra en fullständig inventering av informationskällorna, eftersom lämpliga åtgärder endast kan vidtas om det finns exakta uppgifter.
Några förslag som läggs fram i João Ferreiras betänkande togs upp i mitt betänkande som parlamentet antog 2006, och kommissionen har ännu inte svarat på flera av förslagen. Jag vill därför fråga dig Johannes Hahn, om du kan redogöra för det arbete som hittills har lagts ner när det gäller inrättandet av det europeiska observationsorganet för torka och också när det gäller direktivet om skogsbränder.
Catherine Bearder
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Somrarna blir varmare och stormarna kraftigare. Nederbörden kommer mindre regelbundet och vi drabbas oftare av torka som orsakar livshotande bränder över hela vår kontinent. Det finns knappast något land som har undkommit en naturkatastrof under de senaste fem åren och då är inte katastrofer som vållas av människan inräknade, som exempelvis Tjernobyl och på senare tid giftdammen i Ungern.
Medborgarna litar på att deras valda representanter ser till att ett effektivt och pålitligt skydd planeras och genomförs. Vi har fått många löften och rapporter från kommissionen, men få konkreta åtgärder har vidtagits. Man har lovat att inrätta ett nätverk med kompetenta nationella myndigheter i medlemsstaterna. År 2009 utlovades en kartläggning av den utrustning som ska finnas tillgänglig och i beredskap för att användas när en katastrof inträffar. Nationella myndigheter bör nu uppmanas att ha den viktigaste utrustningen i beredskap så att den är tillgänglig när snabba europeiska räddningsinsatser behövs.
I Bracknell i min egen region ligger det välkända centrumet för medellånga väderprognoser. Informationen som lämnas används av sjömän, piloter och räddningsledare i hela världen och hämtas i realtid från olika källor i världen, men vi behöver mer än den typen av resurser. Vi måste veta var det finns utbildad räddningspersonal. Vi måste veta var det finns akuta livsmedelsförråd, tält och filtar.
Vi måste veta var det finns resurser som kommer att rädda livet på EU-medborgare när de behöver dem. Kommissionen måste lägga fram planerna nu. Morgondagens katastrof kan vänta runt hörnet.
Marisa Matias
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Herr talman! Jag vill först säga att jag till fullo stöder det som mina kolleger har sagt. Det är oerhört viktigt och blir allt viktigare att förebygga naturkatastrofer och katastrofer som vållas av människan, och kommissionen lägger systematiskt fram ett antal mål för förfaranden och tidsaspekter för oss.
Men det finns ett mycket komplicerat problem, som jag redan har nämnt. Solidaritetsfonden är vanligtvis det instrument som finns i beredskap i sådana situationer, men det gör den efter en lång, lång period på mellan nio månader och ett år, och efter en katastrof. Som det redan har nämnts, och jag kommer att fortsätta upprepa det precis som vi kommer att fortsätta upprepa det så länge det behövs, när det gäller Madeira inträffade en stor katastrof för ett år sedan och landet har fortfarande inte fått någon hjälp.
Jag vill därför ställa frågan igen: är det inte dags för kommissionen att se över förfarandet för sin egen fond och fondmodell? Hur kan vi förvalta en fond som ska användas i allt mer drastiska och exceptionella situationer? Vi vet inte var det kommer att hända, men vi vet att det kommer att hända, och klimatförändringarna bevisar det. Undantag kan därför aldrig tillämpas i en situation som inträffar regelbundet.
Jaroslav Paška
Herr talman! Man kan göra stora förbättringar i de aktuella systemen för att förebygga naturkatastrofer och katastrofer som vållas av människan.
När det gäller förebyggande åtgärder som vidtas mot naturkatastrofer måste vi i synnerhet försöka förbättra systemen för övervakning av naturfenomen - förändringar i väder eller tektoniska lager - och sedan förbättra de matematiska modellerna för att bedöma och förutse förändringar, deras konsekvenser och de varningssystemen som hör till eller efterföljande evakuering. När det gäller katastrofer som vållas av människan kan vi arbeta mycket mer effektivt.
Vi är medvetna om de risker som människans olika verksamheter medför, särskilt kommersiella verksamheter som hotar miljön. Vi vet också hur vi genom goda lagstiftningsåtgärder kan minska och förebygga den risk för en möjlig katastrof som en riskbenägen verksamhet ger upphov till. Men ett förebyggande regelverk måste, precis som systemen för övervakning, inspektion, sanktioner och bekämpande, vara omfattande och det måste genomföras med stor noggrannhet och full kraft.
I syfte att skydda våra medborgares hälsa och liv måste vi därför arbeta systematiskt för att förbättra systemen som skyddar mot katastrofer.
Ville Itälä
(FI) Herr talman! Vi kan stödja det som har nämnts här. Antalet katastrofer ökar ständigt. EU skulle kunna göra mycket i det avseendet: utbyte av information, stöd och solidaritet. Här vinner man naturligtvis mervärde, något som förväntas av unionen när det gäller dessa frågor.
Själv vill jag ta tillfället i akt för att ställa en fråga till Johannes Hahn. För tre eller fyra år sedan inträffade en mycket stor skogsbrand i Ryssland, som medförde omfattande rökskador i mitt eget land Finland. Många människor fick allvarliga hälsoproblem av röken. Europaparlamentet antog då ett beslut om att uppmana kommissionen att förhandla om ett avtal med Ryssland om hur EU kunde bistå i sådana situationer och tillhandahålla den nödvändiga hjälp som Ryssland då behövde men inte ville ta emot. Jag skulle vilja veta om kommissionen har gjort några framsteg i frågan och vidtagit åtgärder.
Katastrofer begränsas inte enbart till EU. De inträffar också utanför våra gränser och de påverkar ofta EU-medlemsstaterna. Jag skulle vilja veta vilka framsteg som har gjorts med Ryssland när det gäller detta.
Mario Pirillo
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Under de senaste femton åren har antalet naturkatastrofer och katastrofer som vållas av människan ökat väsentligt och vi ser allt allvarligare fenomen inträffa allt oftare i nästan alla EU-länder. Det påverkar ekonomin, infrastrukturen och ekosystemen allvarligt.
Det brådskar med en EU-strategi för att utveckla förebyggande riktlinjer samt identifiera och anpassa relevanta finansiella instrument. EU:s solidaritetsfond och nationella fonder har inga möjligheter längre att handskas med ofta förekommande katastrofer.
Jag vill fråga Johannes Hahn, som är närvarande, när det blir möjligt att tillhandahålla uppgifter om och en karta över riskområden, enligt meddelandet av den 23 februari 2009. Slutligen beklagar jag att rådet under en tid har blockerat direktivet om markskydd för förbättrad markskötsel.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Herr talman! Efter miljökatastrofen i Ungern i oktober förra året uppmärksammade jag kommissionen mer än en gång på frågan om förebyggande av katastrofer i gruvindustrin. När det gäller gruvsektorn kan olyckor ofta medföra gränsöverskridande konsekvenser. Det är ytterligare ett skäl till att EU är skyldigt att se till att varje möjlig åtgärd vidtas för att minska risken för olyckor samt för att främja snabb och effektiv hjälp när olyckor trots allt inträffar.
Som svar på mina frågor fick jag bekräftelse från kommissionen att det avfall som släpptes ut i miljön i samband med olyckan i Ungern, inklusive avfallet i Donau, verkligen var giftigt, trots att myndigheterna först förnekade det. Det är ett mycket tydligt exempel på bestämmelser som inte tillämpas, och det är något som måste ändras så fort som möjligt.
Det är kommissionens skyldighet att vidta brådskande åtgärder i kölvattnet av den resolution som parlamentet antog förra året om förbud mot användning av cyanidbaserad gruvdriftsteknik eftersom det medför avsevärda risker med gränsöverskridande konsekvenser för ekosystemen.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Herr talman! Betänkandet om gemenskapens strategi för att förebygga naturkatastrofer och katastrofer som vållas av människan, som antogs i september 2010, innehåller några viktiga hänvisningar som riktas direkt till jordbruket. I betänkandet anges särskilt att jordbruksproduktionen är sårbar vid klimatfenomen som torka, frost, hagel, skogsbränder, översvämningar, jordskred och annat. I betänkandet anges även ett antal viktiga förslag som syftar till att mildra effekterna av dessa problem. Föredraganden har redan nämnt idén med att tillhandahålla vissa jordbruksförsäkringar.
Jag vill betona vikten av att möta utmaningarna på ett effektivt sätt, särskilt i samband med en framtida gemensam jordbrukspolitik som syftar till att spela en roll i livsmedelsproduktionen och också en större roll inom miljöskyddet.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Herr talman! I oktober förra året fick Ungern stöd från experter och materiella resurser för att hantera skadorna efter katastrofen med rödslam, men ingen verklig hjälp tillhandahölls. Det var oerhört svårt att förklara för människor varför humanitärt bistånd kan erbjudas medborgare i länder utanför EU, men inte i EU-medlemsstaterna. Det är självklart att principen ”förorenaren betalar” måste tillämpas när industrikatastrofer inträffar, men oftast har dessa företag inte tillräckligt med pengar. Kommissionen lovade att införa en obligatorisk miljöansvarsförsäkring för alla företag med riskfylld verksamhet. Samtidigt föreslår jag att - med lämplig lagstiftning - solidaritetsfonden görs tillgänglig för att delvis mildra konsekvenserna av industrikatastrofer, jag betonar delvis ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Franz Obermayr
(DE) Herr talman! Vi måste ägna stor uppmärksamhet åt frågan om katastrofförebyggande. Detta berör inte minst våra ungerska vänner eftersom någonting gick snett i samband med giftkatastrofen i Ungern i oktober förra året. I kommissionens betänkande fastställdes att lokala myndigheter begått misstag som medförde att avfallsvattnet inte klassificerades som farligt, och att större fel begicks i samband med byggnadsarbeten på fördämningen. Kommissionen fastställde vidare att Europeiska avfallskatalogen - direktivet om avfall från utvinningsindustrin - inte hade införlivats i ungersk lagstiftning. Det är därför viktigt att de enskilda medlemsstaterna införlivar europeiska standarder i sina rättsstandarder som tvingande bestämmelser.
Utöver att förebygga katastrofer är en korrekt tillämpning av europeiska standarder också viktigt, liksom utbyte av bästa praxis och hjälp till självhjälp för medlemsstaterna. I synnerhet under Europaåret för frivilligarbete är det viktigt och riktigt att medlemsstaterna i viss mån utvecklas och anpassar sig till de medlemstater som har frivilliga brandförsvar, räddningstjänster osv.
Iosif Matula
(RO) Herr talman! En av de viktigaste utmaningar som EU för närvarande står inför är de allt allvarligare och allt oftare förekommande naturkatastroferna. Enligt statistiken har under de senaste 20 åren 953 katastrofer inträffat i EU samt krävt närmare 90 000 dödsoffer och orsakat ekonomiska förluster upp till 269 miljarder US-dollar.
För att motverka de konsekvenser som dessa fenomen orsakar krävs en kartläggning av riskerna och en samstämmig plan för att förvalta miljöfaktorerna. Vi måste alla prioritera bevarandet och utvidgningen av skogsområden liksom grönområden i stadsmiljöer. Det är mycket viktigt att vi lägger vederbörlig vikt vid att informera och utbilda allmänheten i syfte att förebygga konsekvenserna av katastrofer. Internationella dagen för minskning av naturkatastrofer är ett bra exempel. Jag anser också att alla instrument måste bli mer effektiva ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Luís Paulo Alves
(PT) Herr talman! Oron som framhålls här när det gäller att förebygga och hantera katastrofer är en mycket känslig fråga av största betydelse för vår befolkning, som varken kan eller ska behöva vänta.
Vi talar om mycket känsliga situationer som handlar om människors säkerhet och deras egendomars säkerhet. Det är något som ofta påverkar oss alla eftersom människor får sätta livet till, familjer splittras och alla försörjningsmöjligheter förstörs. Men alla våra demonstrationer är av liten betydelse jämfört med tragedierna som vi alla påverkas av genom media, och vi blir medvetna om att vi inte kan rygga tillbaka för det arbete vi bör göra för att förhindra, minimera eller tillhandahålla bättre stöd i dessa situationer.
Mina kolleger har belyst frågan mycket väl. I det här fallet kan EU på ett bättre sätt visa allmänheten att det finns där för att hjälpa till att förebygga katastrofer och framför allt för att erbjuda sitt stöd till de människor som allra mest behöver det och är allra mest sårbara, om en katastrof inträffar.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Vi är mycket väl medvetna om de faktorer som har lett till ett ökat antal katastrofer under de senaste åren. Vi känner till bland annat klimatförändringarna, den explosiva industrialiseringen i utvecklingsländerna och den växande världsbefolkningen.
Men många katastrofer vållas också helt enkelt av människan och i det avseendet måste vi säga att principen ”förorenaren betalar” bör tillämpas. Att alltid omedelbart uppmana unionen att hjälpa är fel väg att gå. Men europeisk solidaritet måste naturligtvis alltid visas när katastrofer verkligen inträffar på grund av force majeure, när verkliga naturkatastrofer inträffar. I det avseendet är det ingen tvekan om att vår europeiska solidaritet bör inledas med förebyggande åtgärder - till exempel skyddsstrukturer för att förebygga laviner, översvämningsskydd, kart- och övervakningssystem.
Vi bör dessutom verkligen inrätta något som liknar en europeisk ”katastroftjänst”, som kan anlitas om mycket snabba insatser behövs för att undvika de mest allvarliga konsekvenserna.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! I dag talas mycket om modeord, men det viktigaste modeordet är det första ordet som kom upp, nämligen förebyggande. ”Att förebygga är bättre än att bota” enligt det gamla talesättet, och vi måste absolut försöka förebygga naturkatastrofer utifrån senaste rön, för att få någon typ av prognos och vidta förebyggande åtgärder.
Vi behöver också någon form av transeuropeiskt försäkringssystem, annars kommer drabbade områden inte att ha råd med en försäkring. I mitt eget område till exempel, har försäkringspremierna i staden Clonmel sexfaldigats på grund av risken för översvämning.
Jag vill slutligen fråga följande: Hur många länder kan verkligen säga att de har rättat sig efter kommissionens rekommendationer, i synnerhet när det gäller översvämningsdirektivet? Jag vet att det inte tillämpas på rätt sätt i mitt land. Länderna måste ta precis samma ansvar som kommissionen. Genom att arbeta tillsammans kan vi åtminstone mildra svårigheterna.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Vi kommer alla fram till en viss slutsats efter de omfattande och förödande skogsbränderna som nästan varje år drabbar medlemsstaterna i södra Europa, och som Grekland har fruktansvärd och traumatisk erfarenhet av. Nyckelordet för att snabbt och effektivt hantera naturkatastrofer och katastrofer som vållas av människan i Europa är ”solidaritet”. I Lissabonfördraget fastställdes dessutom en solidaritetsklausul för att tillhandahålla hjälp till medlemsstater som drabbas av naturkatastrofer.
Vi måste förbereda oss för en korrekt och effektiv tillämpning av klausulen. Annars skulle det vara som om vi ignorerade de 70 procent europeiska medborgare som har rätt till den hjälp som EU har fastställt i sin lagstiftning, om deras land drabbas av en naturkatastrof. Det är viktigt att inte låta budgetläget påverka politiken och medlen avsedda för medborgarna när det gäller att förebygga katastrofer.
Det är också viktigt att ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Johannes Hahn
Herr talman! Jag vill först tacka er alla för era viktiga inlägg i debatten. I alla frågor som lyder under min kollega Kristalina Georgievas ansvarsområde kommer vi att tillhandahålla skriftliga svar, till exempel när det gäller läget i diskussionerna och förhandlingarna med Ryssland i frågan om information och övervakning.
Men eftersom Europeiska solidaritetsfonden lyder under mitt ansvarsområde vill jag ta tillfället i akt för att säga att fonden är ett instrument som inrättades för sju eller åtta år sedan och att den inte finansieras från budgeten. När en katastrof inträffar måste ett mycket komplicerat förfarande tillämpas - först sker en bedömning och sedan har också Europaparlamentet och rådet medbeslutanderätt - och det kan orsaka fördröjningar.
När det gäller Madeira kan jag tala om för er att inom de kommande två veckorna kommer vi att få en underskrift och utbetalning. Förseningen orsakades också av att medlemsstaten var väldigt sen med att lämna in en stor del av den information som krävdes. Det måste tas med i beräkningen. Till syvende och sist måste vi också kunna redovisa hur medlen har använts, och det måste också vara möjligt att kontrollera detta. Men solidaritetsfondens struktur bör även i fortsättningen utvecklas. Diskussioner om den frågan pågår också inom kommissionen.
Frågan om bedömningen av torka är uppriktigt sagt ganska svår att införliva. Situationen är till exempel en annan när det gäller tekniska katastrofer. Dessa frågor måste omprövas i ljuset av den erfarenhet som vi har fått under de senaste åren.
När det gäller medel som tillhandahålls inom till exempel strukturfondernas område finns totalt 7,5 miljarder euro tillgängliga i hela EU under nuvarande finansieringsperiod för förebyggande av risker och tillhörande miljöskyddsåtgärder. Av det beloppet har endast 20 procent redan beviljats till särskilda projekt.
Som parlamentsledamot för ett valdistrikt eller en delstat vet ni lika väl som jag att administrativa problem ofta uppstår mellan regioner och medlemsstater, för det är inte tydligt vem som ansvarar för vad. I praktiken medför det ofta att genomförandet av projekt försenas. Det det är viktigt att man löser dessa problem, för det ligger i människornas och regionernas intresse att vi verkligen använder pengarna som är tillgängliga och inte misslyckas på grund av administrativa eller byråkratiska problem. Vi får heller inte låta dessa problem orsaka förseningar.
Jag vill slutligen säga att vi för närvarande avser lägga fram ett lagstiftningsförslag till slutet av året om hur vi kan inta en mer fokuserad strategi när det gäller att övervaka och hantera katastrofer i hela EU. Jag vill än en gång tacka er för ert engagemang och er envishet i frågan och jag vill också avslutningsvis uppmana er att fortsätta visa så stor uppmärksamhet när det gäller genomförande och användning av de finansiella resurser som i princip finns tillgängliga i medlemsstaterna.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Ádám Kósa
skriftlig. - (HU) I sitt meddelande av den 23 februari 2009 om ”En gemenskapsstrategi för förebyggande av katastrofer” åtog sig kommissionen att koppla samman tillgängliga och aktuella informationskällor om förebyggande åtgärder och katastrofer. Jag vill ta tillfället i akt för att konstatera att den nyzeeländska regeringens sätt att informera döva och hörselskadade under den senaste katastrofen utgör ett inspirerande exempel som måste tas efter i praktiken. I slutet av 2010 offentliggjorde regeringen i Nya Zeeland dokumentation, även på dvd, för att förbereda berörda aktörer, myndigheter och människor som använder teckenspråk inför en potentiell katastrof. Det räddade både liv och egendom. Enligt lokala civila organisationer och World Federation of the Deaf (www.wfdeaf.org) ska regeringen i Queensland och den australiensiska myndigheten för kommunikation och media - trots de tragedier som tyvärr ändå inträffade - vara stolta över den framgång som uppnåddes genom deras utmärkta förberedelser och samarbete, och i synnerhet över att de tillhandahöll direkt och omedelbar kommunikation till de döva. I ljuset av detta hoppas jag att kommissionen kommer att studera denna goda praxis i denna icke-EU-medlemsstat samt sprida kunskap om den till medborgarna och främja genomförandet såväl i medlemsstaterna som inom ramen för tillämpningen av EU-resurser.
