Möte med G20-ländernas arbetsmarknadsministrar (Washington den 20-21 april) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om mötet med G20-ländernas arbetsmarknadsministrar (Washington den 20-21 april).
László Andor
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! De senaste prognoserna från Internationella arbetsorganisationen (ILO) och Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) visar att arbetslösheten i industriländerna fortfarande stiger och inte kommer att nå sin kulmen före 2011.
Samtidigt riskerar över 200 miljoner arbetstagare i utvecklings- och tillväxtländerna att hamna i extrem fattigdom. Det skulle innebära nästan 1,5 miljarder arbetande fattiga i världen. Dessa siffror talar sitt eget språk. Den rådande krisen avslöjade de allvarligaste bristerna i vår alltmer sammanlänkade globala ekonomi. Det finns nu ett tydligt samförstånd om behovet av globala insatser för att lösa globala problem.
I Pittsburgh förra året lovade G20-ländernas ledare att se till att när tillväxten återvänder så gör även jobben det. G20-länderna kom därför överens om att upprätta en sysselsättningsinriktad ram för framtida ekonomisk tillväxt.
Detta är mycket välkommet. Kommissionen ger sitt fulla stöd till alla insatser som sätter kvalitativa arbetstillfällen i centrum för återhämtningen och hjälper människor i världen att komma tillbaka i arbete. Denna strategi återspeglar den omisskännliga verkligheten att sysselsättningen är kärnan i den rådande globala ekonomiska krisen och att återhämtning utan arbetstillfällen inte är något alternativ.
I Pittsburgh uppmanade ledarna den amerikanska arbetsmarknadsministern att sammankalla G20-ländernas arbetsmarknadsministrar till ett möte. Deras uppdrag kommer att vara att granska sysselsättningsläget i världen och diskutera effekterna av de politiska åtgärder som vidtagits till följd av krisen och det eventuella behovet av ytterligare åtgärder. Ministrarna ska dessutom behandla sysselsättningspolitiken på medellång sikt och kompetensutvecklingspolitiken, program för socialt skydd och bästa metoder för att se till att arbetstagarna kan dra nytta av vetenskapliga och tekniska framsteg. Mötet, som är nytt i sitt slag, kommer att äga rum i Washington den 20-21 april. Kommissionen och det spanska ordförandeskapet kommer också att delta.
Kommissionen bedriver ett nära samarbete med ILO om förberedelserna inför mötet som framför allt kommer att vara en möjlighet för EU att främja anständigt arbete över hela världen. Här är det viktigt att tillämpa ILO:s internationellt erkända centrala arbetsregler och att arbeta för att nå målet om en grundläggande social trygghet. Vidare omfattar G20-ministrarnas uppdrag ILO:s och andra internationella organisationers utveckling av en global utbildningsstrategi på medellång sikt.
Kommissionen bidrar till stor del till dessa insatser genom initiativet ”Ny kompetens för nya arbetstillfällen”. Detta ingår i flaggskeppsinitiativet om en agenda för ny kompetens och nya arbetstillfällen inom EU 2020-strategin. Den största utmaningen här är att gå vidare med en strategi för att omskola och uppgradera den globala arbetsstyrkan och underlätta övergången mellan olika arbeten och från utbildning till arbete för ungdomar.
Deltagande från arbetsmarknadens parter kan ge ett stort mervärde. Vi vet alla hur effektiv den europeiska sociala dialogen kan vara när det gäller att förbättra utformningen av olika åtgärder på sysselsättningsområdet. Kommissionen är beredd att dela denna erfarenhet med EU:s internationella samarbetspartner. Kommissionen kommer att hålla parlamentet underrättat om de framsteg som görs vid mötet i Washington.
Mötet mellan G20-ländernas arbetsmarknadsministrar kommer att ge oss möjlighet att utarbeta nya åtgärder som kommer att forma den politiska ramen efter krisen. Dessa nya åtgärder och den nya politiken kan hjälpa oss att på ett balanserat sätt ta oss ur krisen genom att sätta sysselsättningen i centrum för återhämtningen och kan överbrygga krisens konsekvenser. Målet är att presentera nödvändiga synpunkter och ange riktningen inför G20ländernas toppmöte i Kanada och Sydkorea senare i år.
Elisabeth Morin-Chartier
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Mot bakgrund av den rådande ekonomiska och finansiella krisen tvingar G20-toppmötet oss att konstatera att vårt första mål måste vara att göra arbetstagarna mer sysselsättningsbara.
Detta är en nödvändighet eftersom det inte går att skapa social integration utan integration via arbetsplatsen. I dag när vi förbereder oss inför G20-mötet är det enda motto och det enda mål som vi alla kan dela därför att bekämpa arbetslösheten.
Som ni precis sade, herr kommissionsledamot, har arbetslösheten ökat kraftigt i EU och i övriga världen. Det är dock helt uppenbart att ojämlikheterna ökar och att de ökar ännu mer bland ungdomar, tillfälligt anställda, migranter och kvinnor.
När vi i dag ser att 21,4 procent av ungdomarna är arbetslösa, vilket kan jämföras med de 14,7 procent - en redan ansenlig andel - som var arbetslösa för två år sedan, är den snabba ökningen mycket oroande.
Vi måste därför tillsammans, inom EU och globalt - för åtgärderna måste vara globala - upprätta konvergens- och integrationsstrategier där vi uttryckligen tar hänsyn till att en dynamisk social- och sammanhållningspolitik är grunden för vår samhällsutveckling.
Jag vill även påminna er om Världshandelsorganisationens globala sysselsättningspakt som innehåller en rad lämpliga strategiska alternativ för att ta oss ur krisen.
Var står vi när det gäller kommissionens förslag att basera ramen för den nya strategin efter 2010 på en social marknadsekonomi, integration och öppenhet?
Jag hoppas att våra europeiska arbetsmarknadsministrar under toppmötet inte glömmer bort att de måste förklara den ökade arbetslösheten för alla miljontals människor som en efter en har förlorat sina arbeten under de senaste månaderna.
Kommissionsledamot Andor! EU förväntar sig därför att ni vidtar åtgärder så att vi kan ge våra medborgare ny tillförsikt och få dem tillbaka i arbete.
Alejandro Cercas
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag är också väldigt glad över att vi har möjlighet att ha den här debatten i eftermiddag inför det toppmöte då ni alla kommer att samlas i Washington den 20-21 april.
Dagens möte äger rum mycket tack vare sysselsättningsutskottets ordförande, Pervenche Berès. Guds försyn har gjort att hon inte kan vara här i dag.
Jag kommer att tala för oss båda. Jag ska tala på hennes språk, franska, ur hennes manuskript, eftersom jag är säker på att ni är mycket intresserade över att höra hennes egna ord:
(FR) Herr kommissionsledamot! I en tid då arbetslösheten i Europa håller på att överskrida 10 procent, då det finns över en och en halv miljard fattiga arbetstagare i världen och när krisen drabbar ytterligare 200 miljoner fattiga arbetstagare, är det dags för ledarna att koncentrera sig på krisens sociala konsekvenser och att prioritera sysselsättningen.
Vi välkomnar ert förberedande arbete i nära samarbete och i en anda av dialog med arbetsmarknadens parter.
Det möte som efterfrågades av stats- och regeringscheferna i Pittsburgh har förutsättningarna att slutligen kunna förena makroekonomiska frågor med den sociala dimensionen. För att undvika en upprepning av de misstag som ledde till krisen måste vi verkligen förvissa oss om att krisen inte ökar de sociala skillnaderna ytterligare inom våra länder, mellan EU:s medlemsstater eller på internationell nivå.
Vi måste se till att en snabb strategi för att få slut på krisen inte leder till en avveckling av vår sociala modell, eftersom krisen - som har pågått i tre år nu - verkligen har sociala orsaker. Det räcker inte att reglera finansiella produkter. Vi måste gå till botten med problemet.
Vi är tyvärr oroade över att det, trots otaliga rapporter från organisationer som ILO och OECD som belyser de ökade sociala ojämlikheterna, fortfarande saknas en politisk vilja när det kommer till den sociala dimensionen. Ett bevis på detta är att de sociala frågorna lyser med sin frånvaro. De nämns inte ens på G20:s officiella webbplats. Det beslut som nyligen fattades av Ekofinrådet om att avbryta det särskilda sysselsättningsstöd som inrättats för att snabbt återställa de offentliga finanserna är oacceptabelt.
Finansministrarna, arbetsmarknadsministrarna och socialministrarna spelar ett farligt spel.
Herr kommissionsledamot! Vi räknar med att ni och det spanska ordförandeskapet går emot denna kortsiktiga strategi och ställer de sociala frågorna i centrum för de europeiska och de internationella insatserna.
Marian Harkin
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Det är av största vikt att G20-ländernas arbetsmarknadsministrar sätter kvalitativa arbetstillfällen i centrum för sina ekonomiska återhämtningsplaner.
Som ni vet, herr kommissionsledamot, ser läget dystert ut för många arbetstagare med ökande arbetslöshet, nedskurna arbetstider, kraftiga lönesänkningar, de arbetande fattiga som ni talade om, och bristfälliga eller obefintliga utbildningsmöjligheter. Samtidigt ser arbetstagarna bankerna rekapitaliseras medan små och medelstora företag - drivkraften till ekonomisk tillväxt - saknar medel och arbetstillfällen går förlorade.
Budgetdisciplin och nedskärningar får inte ersätta en sysselsättningsplan. Ändå är det precis det som sker i många länder, bland annat i mitt eget land, Irland. Kommissionen berömmer vår budgetdisciplin men vi förlorar många arbetstillfällen. Vår budget är i balans men våra arbetstagare betalar priset. G20-ministrarna måste åta sig att stödja anständigt arbete och prioritera sysselsättningstillväxt, vid sidan om minimilöner, socialt skydd och utbildning eller omskolning för dem som saknar arbete.
Slutligen håller jag med er om att de måste åta sig att genomföra politiken i enlighet med ILO:s grundläggande principer och rättigheter och de får inte låta den rådande ekonomiska krisen användas som ursäkt för att försvaga eller åsidosätta internationellt överenskomna arbetsregler.
Ilda Figueiredo
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Det är hög tid att EU:s ledare inser att de också har spelat en roll i den allvarliga sociala kris som pågår i hela Europa och i hela världen. Det här är en konsekvens av den finansiella och ekonomiska kris som de har möjliggjort genom att avreglera finans- och handelsmarknaderna och genom att driva igenom frihandelsavtal med tredjeländer utan att ta hänsyn till arbetstagarnas eller allmänhetens intressen.
Den ökande arbetslösheten och de osäkra och dåligt betalda arbetena ökar fattigdomen och är en direkt följd av en nyliberal politik och kapitalismens kris. ILO och OECD anser att arbetslösheten i industriländerna ännu inte har nått sin kulmen och att över 200 miljoner arbetstagare snart kan hamna i extrem fattigdom. Det innebär att antalet fattiga arbetstagare skulle kunna stiga till 1,5 miljard, där kvinnor och ungdomar drabbas värst.
Det är dags att sätta stopp för den urholkning av de sociala rättigheterna och arbetstagarnas rättigheter som vi ser. Vi måste prioritera kvalitativa arbeten med rättigheter och åtminstone se till att ILO:s konventioner följs. Om vi inte skapar nya arbetstillfällen med rättigheter kan vi inte ta oss ur krisen.
Kinga Göncz
(HU) Jag tror att vi alla är nöjda med att arbetsmarknadsministrarna och socialministrarna ska träffas vid G20-mötet och att de därmed jämställs med finansministrarna, vilket inte har varit fallet tidigare. Det verkar som om det skulle krävas en ekonomisk kris för att kunna tala om globala ekonomiska åtgärder, inte bara när det gäller ekonomi och finans, utan även när det gäller sociala frågor och sysselsättningsfrågor. Det här är särskilt viktigt nu när det verkar som om krisens ekonomiska påfrestningar minskar samtidigt som arbetslösheten och fattigdomen fortsätter att öka. Vi vet att det här kommer att få långvariga sociala och politiska konsekvenser. Runt om i världen går detta hand i hand med extremism som också utgör ett hot på lång sikt.
Det är viktigt att arbetsmarknadsministrarna och socialministrarna utarbetar en sektorspolitik som kan avhjälpa sysselsättningsproblemen och minska fattigdomen. Låt mig ge er ett konkret exempel som nämndes vid G20-toppmötet, nämligen mikrofinansieringsinstrumentet, som inte bara ökar den sociala sammanhållningen utan även självförsörjningen, och kan av det skälet också vara viktigt. Det är dock beklagligt att parlamentet inte kan anta en ståndpunkt och överlämna den vid G20-mötet, utan endast kan skicka våra muntliga budskap. Jag anser dock att detta ändå är mer än någonting som vi hittills har gjort.
Elizabeth Lynne
(EN) Fru talman! Som vi alla säger har den finansiella krisen drabbat vanliga människor mycket hårt.
Vi måste därför se till att mötet mellan G20-ländernas arbetsmarknadsministrar, det första i sitt slag, ger goda resultat, som precis har nämnts. Jag hoppas bara att vi faktiskt får goda resultat. Jag är glad över att de inte bara kommer att koncentrera sig på den finansiella sektorn utan även kommer att titta på de sociala effekterna för befolkningen.
Vi vet att arbetslösheten är rekordhög i många länder i världen. Vi måste titta på hur vi faktiskt ska få människor i arbete - riktigt arbete. Utbildningsprogram måste till exempel vara tillräckliga för att faktiskt tillgodose de behov som finns för närvarande. Vi borde försöka hitta bästa metoder i länder som redan har infört olika åtgärder och försöka införa dessa i andra länder för att försöka hjälpa de mest marginaliserade människorna i samhället. Andra länder har vidtagit åtgärder. Varför drar vi inte lärdom av dem?
Vi måste se till att de centrala ILO-konventionerna faktiskt genomförs. Vi måste se till att FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning genomförs. Vi måste se till att de som inte skyddas för närvarande skyddas i framtiden.
Thomas Händel
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! G20-toppmötet i Pittsburgh var en bra förebild. Vid mötet krävde deltagarna ekonomiska återhämtningsplaner för att främja anständigt arbete, vilket kommer att bidra till trygghet och nya arbetstillfällen, och prioriterade sysselsättningstillväxt.
Jag uppmanar därför Europas arbetsmarknadsministrar att trycka på G20-medlemmarna att för det första inte dra tillbaka sina ekonomiska återhämtningspaket utan arbeta hårdare och mer för att skapa arbetstillfällen, för det andra arbeta för att skapa finansiellt trygga tillfälliga arbeten för att förhindra att arbetstillfällen går förlorade, för det tredje att främja offentliga investeringar för att skapa arbetstillfällen och hållbar ekologisk tillväxt, och för det fjärde att stärka och utöka åtgärderna för social trygghet för att se till att människor får tillgång till dem. Detta kommer även att trygga köpkraften och sysselsättningen på den inre marknaden och bidra till att bekämpa fattigdomen. Samarbetet med arbetsmarknadens parter är uppenbarligen mycket viktigt för Europas arbetsmarknadsministrar för att stärka den sociala dialogen, till och med mer än kommissionsledamoten önskar.
Sylvana Rapti
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Det kommer att bli premiär i Washington den 20 april: för första gången ska arbetsmarknadsministrarna i de tjugo rikaste områdena på Jorden hålla en konferens. EU måste göra sin röst hörd. Fyra och en halv miljon arbetstillfällen riskerar att gå förlorade i EU under de kommande tre åren. Detta kommer att påverka tillväxten, skada den sociala sammanhållningen och skapa social oro.
EU måste prioritera att skapa nya arbetstillfällen. Vi måste snarast fastställa både långsiktiga och omedelbara realistiska, specifika, kvantifierbara mål. Vi måste snarast kunna garantera anständigt arbete för EU:s medborgare. Vi måste snarast kunna trygga sysselsättningen och arbetstagarnas pensionsrättigheter.
Vi håller nästan på att glömma det uppenbara: att arbete skapar tillväxt. Jag anser att vi i slutändan måste inse att vi inte kan tala om ekonomisk politik utan att hela tiden ha sysselsättningen i åtanke.
Jag vill avsluta med att säga att vi annars, i stället för att tala om ett sysselsättningsråd, kommer att tala om ett arbetslöshetsråd.
Patrick Le Hyaric
(FR) Fru talman! Jag anser att vi inte kommer att kunna hitta en varaktig lösning på arbetslösheten och bristen på sysselsättning om vi inte vänder den nuvarande strategin, där kapital prioriteras framför arbetskraft, och om vi inte inför en ny form av tillgångsfördelning som omfattar höjda löner, ökat socialt skydd och minimiförmåner. På så sätt kommer vi att skapa de villkor som behövs för en hållbar återhämtning som leder till många arbetstillfällen. Sociala framsteg är en förutsättning om vi ska få slut på den ekonomiska krisen, inte tvärtom.
G20 bör fungera som incitament för att få det internationella bankväsendet att införa selektiv kredit som skulle bidra till sysselsättning och arbetsskapande investeringar och främja en ny, miljövänlig ekonomi.
Samtidigt bör spekulativa kapitalflöden beskattas så att de kan användas för att bekämpa fattigdomen.
Jag föreslår att vi undersöker och provar ett yrkes- och utbildningsrelaterat socialförsäkringssystem för den framtida sysselsättningen samtidigt som vi utvecklar den offentliga forskningen som är viktig för en ny, varaktig och hållbar ekonomi.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) G20-ledarna kom i Pittsburgh i september 2009 fram till att den främsta prioriteringen i de ekonomiska återhämtningsplanerna måste vara att bevara befintliga arbetstillfällen och skapa nya.
Trots Internationella valutafondens prognoser om en ekonomisk tillväxt på 3 procent visar OECD:s och ILO:s prognoser att arbetslösheten kommer att fortsätta öka kraftigt fram till första halvåret 2011.
Den ekonomiska och finansiella krisen har drabbat de europeiska företagen hårt och indirekt även medlemsstaternas budgetar.
G20-ländernas arbetsmarknads- och socialministrar bör kräva att stödet till företag i svårigheter till följd av den ekonomiska krisen utökas tills arbetslösheten börjar minska igen.
Jag anser dessutom att ministrarna måste hitta åtgärder för att stödja både tjänstemän och arbetstagare som avlönas med offentliga medel, till exempel lärare och läkare, som förlorar sina arbeten till följd av de offentliga institutionernas minskade budgetanslag.
Zigmantas Balčytis
(LT) Vi måste välkomna att arbetsmarknadsministrarna för första gången träffas i G20. Vid G20-ledarnas toppmöte i Pittsburgh 2009 kom ländernas ledare överens om att tonvikten i de nationella ekonomiska återhämtningsplanerna bör ligga på att bevara och skapa arbetstillfällen. Situationen har dock förvärrats sedan toppmötet, både i EU och globalt. I vissa medlemsstater har den ständigt ökande arbetslösheten nått en kritisk nivå. Vissa nationella regeringars krishanteringsplaner gör också att människor hamnar i en betydligt sämre situation, eftersom pensioner och andra viktiga sociala garantier sänks. Massor av små och medelstora företag läggs ned. Jag anser att tonvikten vid G20-toppmötet framför allt bör ligga på att komma överens om konkreta åtgärder för att stabilisera arbetslösheten, eftersom människors uppgivenhet och rädsla inte kommer att bidra till en snabb ekonomisk återhämtning i våra länder.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) För det första välkomnar jag verkligen att arbetsmarknadsministrarna i världens mäktigaste länder för första gången kommer att träffas i G20 och diskutera de viktigaste problemen, det vill säga hur vi ska lösa arbetslösheten och öka sysselsättningen. Mötet kommer faktiskt att äga rum i ett mycket svårt läge, med tanke på att ca 5,5 miljoner ungdomar står utan arbete bara i EU. Antalet långtidsarbetslösa ökar också ständigt. Den här veckan var 300 000 människor registrerade arbetslösa i mitt land, Litauen. Mitt land har aldrig upplevt något sådant tidigare under de 20 år som landet har varit självständigt. Det är därför mycket viktigt att ministrarna i de mäktigaste länderna vid mötet fastställer konkreta åtgärder för att se till att människorna i EU-länderna inte bara har ett arbete utan ett lämpligt arbete, ett kvalitativt arbete med anständig lön, som de kan leva på och slippa leva i fattigdom. Jag hoppas därför att det fattas sådana konkreta beslut vid mötet.
László Andor
Herr talman! Jag är glad över att diskussionen om arbetsmarknadsministrarnas möte i Washington ägde rum i dag. Det här kommer nämligen inte att bli det enda toppmöte där parlamentets ledamöter kommer att göra sin röst hörd i en sådan viktig fråga. Det kommer ett annat toppmöte snart där deltagarna också bör få höra det ni sade i dag: Jag syftar på morgondagens toppmöte i Bryssel, där deltagarna har möjlighet att stödja EU 2020-strategin. Den har en kraftfull och omfattande pelare och flaggskeppsinitiativ som ska öka sysselsättningen och minska fattigdomen och den har seriösa mål.
Vi måste inse allvaret i den kris som världsekonomin har drabbats av under de senaste två åren och det handlar inte bara om försämrad statistik. Jag håller helt och hållet med Kinga Göncz om att vi också måste inse den politiska risken, den risk som krisen innebär för den europeiska civilisationen.
Jag hoppas att de ledare som träffas i morgon kommer att inse detta och dra mycket vederhäftiga slutsatser av situationen. Annars skulle det bli mycket svårt att företräda europeiska värderingar i världen. Det vore mycket svårt att i G20 med trovärdighet företräda åtagandet att ta itu med arbetslösheten och fattigdomen.
Det är ett stort framsteg att arbetsmarknadsministrarna träffas i G20-sammanhang. Det återstår att se om vi är otvungna nog att även inkludera finansministrarna. Det är dock mycket viktigt att vi har tagit det här steget och det finns möjlighet att utbyta erfarenheter och åsikter.
Det stämmer att den finansiella krisen först har hanterats av regeringarna och staten har använt skattesystemet för att stabilisera bankväsendet. Bankerna har rekapitaliserats och den finansiella stabiliteten har prioriterats.
Nu måste vi prioritera nya arbetstillfällen. Vi måste prioritera en exitstrategi som inte skadar befintliga arbetstillfällen och inte undergräver förmågan att investera. Därför måste vi först fatta beslut om att skapa finansiell ordning, återställa stabiliteten och undanröja trycket på medlemsstaternas regeringar att göra orimliga nedskärningar som drabbar den sociala sektorn och sysselsättningen.
Jag håller helt och hållet med om att ILO är hörnstenen när det gäller att ta fram ILO-standarder och att det är viktigt att hänvisa till dem i internationella diskussioner. Det här är en bra standard för oss när vi arbetar vidare med sysselsättningen och de sociala relationerna.
G20 är ett ypperligt tillfälle för oss att ansluta oss till debatten i övriga världen. Vi ansluter oss inte bara till debatten om förhållandet mellan arbetsmarknadens parter utan även om regleringen av finansmarknaderna och om frågor som till exempel en skatt på transaktioner, något som diskuteras mycket mer i andra delar av världen och som ibland förtjänar mer uppmärksamhet i EU.
Jag är därför tacksam för de synpunkter jag har hört och för de budskap som jag kan förmedla till andra partner i G20-gruppen.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149 i arbetsordningen)
Ádám Kósa  
skriftlig. - (HU) Jag anser att det är viktigt att inse att dagens beslutsfattare inte hänger med i utvecklingen i världen, inom ekonomi och inom teknik: snart kan till och med ett energibolag ha längre framförhållning än internationella politiska aktörer. Tyvärr är det uppenbart att man inte inser detta i den nuvarande EU 2020-strategin. EU bör se längre fram i tiden och bör också vara berett att göra uppoffringar för att skapa ett mer hållbart samhälle. Vi måste koncentrera oss allt mer på infrastruktur och nya arbetstillfällen i stället för en ökad importberoende konsumtion. Ovillkorlig frihandel gör att arbetstillfällen på ett skamligt sätt går förlorade. Den förstör miljön, äventyrar konsumenternas hälsa och försämrar tillgängligheten, enbart för att garantera ett visst pris på en produkt eller tjänst. Vi kan inte gå tillbaka till den extrema perioden med ohejdad kapitalism - Oliver Twists värld! Då kommer EU 2020-strategin, precis som Lissabonstrategin, att sluta i ett misslyckande.
