1. Iraan: Roxana Saberi juhtum
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on kuue Iraani käsitleva resolutsiooni ettepaneku arutelu: Roxana Saberi juhtum.
Tunne Kelam
autor. - Proua juhataja, Iraan on kurikuulus oma inimõiguste rikkumiste poolest, nagu just eile inimõiguste olukorda maailmas käsitleva arutelu käigus märgiti.
Täna me tegeleme Roxana Saberi juhtumiga. Ta on ajakirjanik, kes alles kolm nädalat tagasi kohtu ees seisis ja niinimetatud spionaaži eest kaheksaks aastaks vangi mõisteti. Tõsiasi on see, et rohkem kui kuu aega ei saanud proua Saberil kohtuda oma advokaadiga. Pole mingit võimalust, et kohtuprotsess oleks olnud õiglane või läbipaistev, kuna see toimus kinniselt. Kaks nädalat pidas ta näljastreiki. On tõsi, et ta lõpetas selle, kuid ta tervis on väga ohtlikus seisundis.
Sellepärast oleme täna siin, et saata Iraani ametivõimudele sõnum, et mõistame selgelt hukka Iraani revolutsioonikohtu 18. aprillil 2009 langetatud otsuse ning nõuame proua Saberi viivitamatut ja tingimusteta vabastamist sel alusel, et istung peeti kinniselt, ilma kohtuprotsessita.
Tahaksin lisada, et Iraan on kurikuulus oma massiliste süstemaatiliste avalike hukkamiste poolest kas kividega surnuksloopimise või poomise teel, sealhulgas hukatakse ka alaealisi seaduserikkujaid. Ka see on osa meie sõnumist.
Erik Meijer
autor. - (NL) Kaks ja pool minutit, proua juhataja. Viimase viie aasta jooksul oleme pidanud palju arutelusid Iraani üle. Mu fraktsioon tundis poolehoidu 1970ndate lõpu revolutsiooni vastu, mitte sellepärast, et tolleaegsed religioossed ekstremistid oleksid meile hirmsasti meeldinud, vaid sellepärast, et eelmine, Pahlevi suguvõsa juhitud valitsus ei olnud rahva esindaja. See valitsus suutis püsima jääda üksnes oma tihedate sidemete tõttu Ühendriikide ja Euroopaga.
Kuna sellest eelmine valitsus, mida juhtis peaminister Mossadeq ja millel oli rohkem rahva toetust, välise surve tagajärjel kõrvaldati, võttis tohutu enamus elanikkonnast, kes varem olid olnud valitsuse vastu, äärmiselt Lääne-vastase hoiaku. Läänes nähti mitte liitlast võitluses demokraatia ja progressi eest, vaid koloniaalset kasulõikajat ja rõhujat.
Tänapäeval pole enam mingit kahtlust, et võim on langenud rühmituste kätesse, mis peale selle, et nad otsivad konflikte Ühendriikide ja Iisraeliga, on ka äärmiselt konservatiivsed, sallimatud ja ebademokraatlikud. Nad rõhuvad nende enda kodanikke, nad on koondanud kohtumõistmise ja sõjaväe usufanaatikute kindlasse haardesse ning takistavad valijatel hääletamist inimeste poolt, kellel on mõõdukamad vaated. Naiste ning etniliste ja religioossete vähemuste õigused on kõrvale heidetud ning surmanuhtlusi viiakse sageli täide avalikult ja kõige julmemal moel, kasutades neid vastalise käitumise mahasurumisvahendina.
Veel enam, opositsiooniline käitumine võib Iraanis lõppeda vangistusega. Riikides, kus välismaale põgenenud opositsiooniliikmed praegu elavad, kiusavad neid taga ja panevad halba kuulsusesse valitsused, meedia ja avalik arvamus. Seda võib näha nende katsetest panna eksiilis viibiv opositsioon terroriorganisatsioonide nimekirja, samuti katsetest sulgeda Ashrafi põgenikelaager Iraagis. Siin parlamendis võeti hiljuti täiesti õigustatult sõna nende kahe püüde vastu.
(Juhataja katkestab kõneleja)
Paulo Casaca
autor. - (PT) Proua juhataja, esimene mai, mis meil Läänes on pidustuste päev, jääb Iraanis kahjuks endiselt võitluse päevaks. Tänavu ei märkinud seda mitte ainult tavapärased Iraani töörahva demonstratsioonide julmad mahasurumised, vaid ka 17-aastase noore naise Delara Darabi hukkamine, kes kuriteo eest süüdi mõisteti, kuigi kõik viitas sellele, et tema seda kuritegu ei sooritanud.
Amnesty Internationali sõnul oli see noor naine päev enne hukkamist kõnelnud emale oma tulevikuplaanidest, lootuses, et laiaulatuslik kampaania tema vabastamiseks võiks olla edukas.
Siiski sai Delara Darabist usufanatismi järjekordne märter nagu nii paljudest teistestki, kelle hukkamistest me oleme siin täiskogul teatanud.
Inimõiguste organisatsioonid on sel nädalal kinnitanud ka teavet, mille Iraani Rahvuslik Vastupanuliikumise Nõukogu 1. mail avaldas, abielurikkumises süüdistatud mehe kividega surnuksloopimise kohta 1. mail Lakani vanglas, ning on teatanud ka ühe teise mehe peatsest kividega surnuksloopimisest Gilani provintsis, mis taas kord tunnistab valeks Iraani väidetava moratooriumi sellele barbaarsele tavale.
Nagu teatas surmanuhtluse kaotamise eest võitlev liikumine Tire as Mãos de Caim, on Iraan riik, milles surmanuhtluste arv ühe elaniku kohta on kõige kõrgem maailmas. Just täna hommikul hukati Evini vanglas neli inimest ning veel kaheksa hukati Taibadi vanglas 2. mail.
Kolmandate riikide kodakondsusega isikute vangistamine, nagu ameeriklanna Roxana Saberi juhtum, on samuti harjumuspärane käitumisviis muude riikide šantažeerimiseks, et saavutada diplomaatilisi järeleandmisi.
Selles osas on äärmiselt kohane Tire as Mãos de Caimi sekretäri Sergio D'Elia tehtud kommentaar, mis rõhutab kõige tähtsamat punkti: mullade režiimi julmuse eest pole vastutav üksnes Iraani fundamentalistide režiim. Euroopa valitsused näitavad oma nõusolekut sellega vaikimise, sallivuse ja pideva lepitamissoovi kaudu ning annavad järele Iraani poliitilisele ja ärilisele šantaažile. Aastakümnete vältel toimepandud tegude kaudu ähvardab Teherani režiim kogu maailma rahu ja julgeolekut, ning isegi veel selgemalt omaenda kodanike rahu ja julgeolekut. Selle asemel, et seda arvesse võtta, teeb Euroopa Iraanist Lähis-Ida probleemide lahenduse, samas kui Iraan ise ongi seal peamiseks probleemiks.
Kasutades viimast juhust, et Euroopa Parlamendi ees kõneleda, kutsun üles neid, kes järgmisel istungjärgul siin viibivad, mitte loovutama iraanlasi nende vangivalvuritele ja mitte heitma Lähis-Ida rahvast usufanatismi põhjatusse kuristikku.
Marios Matsakis
autor. - Proua juhataja, ma ei hakka kordama seda, mida Iraani armutu teokraatliku režiimi kohta juba öeldud on. Olen nende seisukohtadega nõus, kuid tahan teemale läheneda nurga alt, mis sarnaneb mu kolleegi härra Mayeri vaatevinklile, kes just lahkus.
Iraan, tuhandeaastase tsivilisatsiooni ja kultuuriga riik, on praegu demokraatia, kodanikuõiguste ja õigluse osas väga kurvas seisukorras. Mõned Lääne riigid pole selles olukorras süüst puhtad. Ärgem unustagem, et näiteks USA ja Suurbritannia valitsused toetasid, relvastasid ja hoidsid aastaid võimul Iraani šahhi hästi tuntud koletislikku diktatuuri. Oli vältimatu, et kui šahh viimaks rahvaülestõusuga troonilt tõugati, võisid Islami äärmuslased leida viljaka pinnase, millesse võimule saades juurduda ning Lääne vastu vihkamist külvata.
Seejärel tuli järjestikuste USA administratsioonide ülemääraselt agressiivne käitumine ja drastilised sanktsioonid, mis põhjustasid Iraani lihtsatele inimestele vaid jätkuvaid kannatusi ning süvendasid veelgi nende vaenulikke tundeid Lääne vastu. Loodetavasti annab USA uus president Obama (kes on näidanud märke, et eelistab võidelda pigem oma aju kui rusikatega, mida nii ebaõnnestunult tegi eelmine president härra Bush) meile uut lootust, et Iraani rahva sümpaatiad võivad muutuda ja suhted Läänega paraneda.
Selline lähenemisviis aitab Iraani tavakodanikel mõista, et Lääs tahab olla nende sõber, mitte vaenlane, ning viimaks tõukab Iraani rahvas ise võimult Islami fundamentalistide režiimi, mis nii ebademokraatlikult kontrollib nende elu ja põhjustab neile nii palju kannatusi, nagu juhtumil, mida me täna arutame.
Ewa Tomaszewska
autor. - (PL) Proua juhataja, Roxana Saberi on 32-aastane Ameerika ja Iraani topeltkodakondsusega ajakirjanik ning lõpetanud Ühendriikides, Ühendkuningriigis ja Iraanis mitu ülikooli. Ta töötas Iraanis ajakirjanikuna ja kui ta pärast oma volituste lõppemist seda tööd jätkas, siis ta arreteeriti ning talle mõisteti valesüüdistuse alusel kaheksa aastat vanglakaristust, nagu tegeleks ta Ühendriikide heaks spionaažiga. Protestiks õiglase kohtumõistmise puudumise ja valesüüdistuste vastu alustas ta näljastreiki. Ta on väga kurnatud. Ta hakkas arstliku järelevalve all jooma magustatud vett ja on näljastreigi nüüd lõpetanud ning ootab, et tema edasikaebust kuulda võetaks. Tema tervis ja elu on ikka veel ohus.
Iraan on hästi tuntud oma drakooniliste karistuste ning avalike hukkamiste korraldamise poolest; ohvriteks võivad olla ka alaealised. Me nõuame proua Saberi vabastamist. Me taotleme talle õiglast kohtumõistmist. Ma arvan, et rahvusvaheline üldsus peaks nende drakooniliste tavade lõpetamiseks Iraanile survet avaldama.
Laima Liucija Andrikienė
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (LT) Me räägime USA-Iraani ajakirjanikust Roxana Saberist, kes töötas ABC Radio, BBC ja Lõuna-Aafrika televisiooni heaks. Süüdistatuna spionaažis, kaheksaks aastaks vangi mõistetud ja arreteeritud, alustas ta näljastreiki. 1. mail viidi ta väga nõrgana üle vangla haiglasse. Me teame, et viis nädalat keelati tal kohtumine advokaadiga. Kohtumõistmine tema üle polnud ei õiglane ega läbipaistev.
BBC teatas eile, et järgmisel nädalal, 12. mail, kuulab apellatsioonikohus ära Roxana Saberi edasikaebuse, aga see toimub jälle kinnisel istungil. Me mõistame hukka Iraani revolutsioonikohtu põhjendamatu otsuse Roxana Saberi kohta. Peale selle arvan ma, et on väga oluline veel kord tungivalt nõuda, et Iraani valitsusasutused täidaksid kõiki Iraani poolt ratifitseeritud inimõiguste alaste rahvusvaheliste dokumentide sätteid, eelkõige kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelist pakti ning inimõiguste ülddeklaratsiooni, mis mõlemad tagavad õiguse õiglasele kohtumõistmisele.
Justas Vincas Paleckis
Käesoleva ametiaja viimasel päeval, nii ilusal kevadpäeval oleks tore loota, et ükskord ei ole enam inimõiguste rikkumised parlamendi päevakorras, et meil polegi neid tarvis enam siin kenas kambris arutada. Kahjuks on see siiski petlik lootus ja täna, nagu alati, on meie päevakord üle koormatud, kuigi sellesse pole mahtunud isegi kõik valulised juhtumid eri riikidest kogu maailmas.
Me ei aruta Iraani teemat esimest korda selle täiskogu istungjärgul. Seekord muretseme Roxana Saberi seadusevastase vangistuse pärast. Algul arreteeriti ta silmnähtavalt väikese süüteo pärast - veini ostmine - kuigi Iraanis on see süütegu. Siis aga esitati süüdistus selle eest, et ta töötab ajakirjanikuna ilma ametlike volitusteta, mis hiljem muutus süüdistuseks selle eest, et ta on USA spioon. Iraani valitsus korraldas ühepäevase kinnise istungi tunnistajateta ning konkreetsete, avalikult esitatud süüdistusteta.
See pole esimene kord, mil Iraani valitsus on trampinud inimõigused jalgade alla, hoidnud inimesi seadusevastaselt vangis ning langetanud otsuseid, mis on vastuolus rahvusvaheliste normidega. Delara Darabi hukkamine, ajakirjanik Maryam Maleki ja töötajate õiguste kaitsjate vangistamine - need on kõigest mõned näited. Me peame tunnistama, et Iraani fundamentalistid jätkavad poliitiliste kohtuprotsesside korraldamist, püüdes vabamõtlejaid jätkuvalt hirmutada. On kahetsusväärne, et Iraan jätkab sel moel oma isolatsioonipoliitikat ning ei taha suhete normaliseerimiseks kasutada rahvusvahelise üldsuse ja uue USA administratsiooni algatusi.
Olen alati öelnud, et dialoog ja vastastikune mõistmine on parem kui vastasseis, kuid seekord teen ma ettepaneku, et reageeriksime sellele juhtumile väga otsesel karmil moel ning nõuaksime, et Iraani režiimi kohtus austataks kõiki rahvusvahelisi norme.
Struan Stevenson
Proua juhataja, ajakirjanik Roxana Saberi vangistamine spioneerimise valesüüdistuse alusel on häbiväärne ning järjekordne kohutav kuritegu Teherani fašistliku režiimi kuritegelike tagakiusamiste pikas nimekirjas.
Paulo Casaca jutustas meile, et eelmisel reedel võtsid timukad kongist 23-aastase tütarlapse ja viisid võlla juurde, laskmata tal enne isegi oma vanematega kokku saada. Nad poosid Dilara Darabi 17-aastasena väidetavalt sooritatud kuriteo eest, mille toimepanemist ta eitas.
See toimub Iraanis õigluse asemel. Keskaegne piinamine ning naiste - isegi rasedate naiste - ja laste hukkamine on täiesti tavaline. Inimõiguste rikkumine on igapäevane nähtus, kuid ikkagi leidub siin parlamendis inimesi, kes seda korrumpeerunud ja õelat režiimi toetavad: täpselt nagu need Euroopa äriühingud, kes jätkavad tehinguid Iraaniga, silmad ja kõrvad rõhutute karjetele kinni topitud. Häbi neile ja häbi julmadele mulladele! Nad peaksid meelde tuletama ajaloo õppetunde: kõik fašistlikud režiimid on määratud hukkuma. Vabadus ja õiglus saavad alati kurjusest võitu.
Erik Meijer
(NL) Proua juhataja, mu esialgne sõnavõtt lõigati ebaõiglaselt läbi, kui see kahe ja poole minuti piirini jõudis, kuid mu väidete kokkuvõte on see, et muutusi ei saa teha välisinterventsiooni või sõjaväelise vägivalla muude vormide kaudu. Täpselt niisugune lähenemisviis minevikus viiski praeguse režiimi sünnini. Kui ähvardada Iraani välise sekkumisega, tormavad paljud Iraani inimesed, kes praegust valitsust vihkavad, seda valitsust tegelikult toetama, püüdes kaitsta oma isamaad.
Me ei tohi siiski selliste äärmusteni minna. On vale selle režiimiga koostööd otsida, arvates, et praegune rühmitus jääb igavesti võimule või stabiilsuse toetamisest selles riigis on kasu Euroopa energiavarustusele. Pidevalt inimõiguste eest seismine ja demokraatliku opositsiooni toetamine on ainsad moodused, et olukorda parandada. See hõlmab ka niisugust parandamist, mis toob kasu ohvrile, kes on tänase arutelu objektiks.
Christopher Beazley
Proua juhataja, soovin toetada oma kolleegi - hoolimata sellest, et ta on šotlane - Struan Stevensoni.
Nagu me kõik teame, oli Pärsia üks meie kontinendi ja selle maailma suurtest tsivilisatsioonidest. Leidub palju iraanlasi, kes on väärikad ja head inimesed. Struan rääkis südamest ja tal on õigus. Ükski mees ei tapa naisi ja lapsi, et sellega kiidelda. Mida peame tegema meie? Me oleme kõigest Euroopa Parlamendi liikmed. Me saame kõigest viha pärast karjuda sellise kuju võtnud julmuse ja ebainimlikkuse peale.
Mu ainus järeldus on see, et peaksime toetama demokraatlikke, tsiviliseeritud iraanlasi ja tegema nendega koostööd, et tagada Iraani headele inimestele väärikas, inimlik, tsiviliseeritud valitsus ning mõista mõrvarid hukka.
Leonard Orban
komisjoni liige. - Proua juhataja, komisjon on hoolega jälginud Roxana Saberi juhtumit, sealhulgas ka ettevalmistusi apellatsiooniprotsessiks, mis algab järgmise nädala alguses. Komisjon tunneb muret proua Saberi tervise pärast, mis on nõrgestatud näljastreigist, mida ta tema isa sõnul alustas siis, kui Teherani revolutsioonikohus oli talle eelmisel kuul mõistnud väidetava spionaaži eest kaheksa aastat vanglakaristust.
Komisjon on arvamusel, et proua Saberi üle kinniste uste taga peetud kohus ei vasta õiglase ja läbipaistva kohtu miinimumnõuetele. Komisjon toetas täielikult nõukogu eesistujariigi Tšehhi Vabariigi 22. aprillil 2009 välja antud deklaratsiooni proua Saberi juhtumi kohta. Me loodame, et Iraani kohtusüsteem tagab viivitamata õiglase ja läbipaistva apellatsioonikohtu istungi koos Iraani õigusaktides sätestatud tagatistega.
Komisjon tunneb sügavat muret inimõiguste ja põhiõiguste olukorra pideva halvenemise pärast Iraanis. Delara Darabi hiljutine hukkamine, kes poodi 1. mail kuriteo eest, mille ta väidetavalt pani toime alaealisena, on veel üks kinnitus selle masendava olukorra kohta. Ka selle juhtumi puhul avaldas EL hukkamist sügavalt hukkamõistva seisukohavõtu.
Komisjon on korduvalt nõudnud, ja jätkab nõudmist, et Iraani võimud austaksid inimõiguste osas oma rahvusvahelisi kohustusi, sealhulgas seoses kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise paktiga ning inimõiguste ülddeklaratsiooniga. Inimõiguste olukorra parandamine Iraanis on komisjonile oluline, et oma poliitilist dialoogi ja koostööd Iraaniga lähitulevikus tugevdada.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub arutelude lõppedes.
Kirjalikud avaldused (artikkel 142)
Glyn Ford  
kirjalikult. - Roxana Saberi n-ö spioneerimise eest süüdimõistmine 18. aprillil 2009 toimus ilma, et ta oleks saanud advokaadiga suhelda, ning kohtuprotsessi põhjal, mis polnud ei õiglane ega läbipaistev.
Ma ei ole naiivne. Muidugi tegeleb USA spioneerimisega, aga kui Roxana Saberi oli spioon, siis ei teinud Iraani võimud küll midagi, et kõiki selles veenda. Kohtu eelarvamused ja kallutatus ning süüdistused olid igas mõttes õigluse paroodia.
Ma võin ainult tervitada resolutsiooni nõudmist, et Roxana Saberi tuleks viivitamata vabastada sel alusel, et peeti kinnine kohus ilma nõuetekohase juriidilise protsessita ning see ei vastanud absoluutselt rahvusvahelistele normidele.
