G20 tippkohtumise tulemused (arutelu) 
President
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused G20 tippkohtumise tulemuste kohta.
Petr Nečas
nõukogu eesistuja. - (CS) Härra president, daamid ja härrad, 2. aprillil 2009 leidis Londonis aset G20 riigipeade ja valitsuste tippkohtumine, kus arutati edasisi samme ülemaailmse majanduse elavdamiseks ja taoliste kriiside vältimiseks tulevikus. Kohtumisel lubasid riigipead ja valitsused teha kõik võimaliku usalduse, majanduskasvu ja tööhõive taastamiseks, muuta rahandussüsteemi, et uuendada krediidivoogusid, tugevdada finantsregulatsiooni, taastada usaldus turu vastu ning rahastada ja reformida meie rahvusvahelisi rahandusasutusi, et võimaldada neil pakkuda tõhusat abi selle kriisiga tegelemiseks ja vältida tulevasi kriise. Riigipead ja valitsus andsid samuti lubaduse, et majandusliku õitsengu stimuleerimise huvides edendavad nad ülemaailmset kaubandust ja investeeringuid ning jätavad kõrvale protektsionismi, ja et valmistavad majanduse ette solidaarseks, keskkonnasõbralikuks ja jätkusuutlikuks arenguks ning taastumiseks.
Euroopa Liit mängis oma ettepanekute ja hoiakutega väga tähtsat rolli. Paljudes, kui mitte kõigis valdkondades olid Euroopa Liit ja G20 Euroopa liikmed eestvedajateks ettevalmistavate gruppide töös ning mõjutasid märkimisväärselt leitud konsensuse ulatust ning kokku lepitud ettepanekute lõplikku vormi. See kehtis finantsturu reguleerimisele ja järelevalvele, täielikule läbipaistvusele finantssüsteemis, protektsionismi kõrvaleheitmisele, survele lõpetada Doha arengukava ning majanduse elavdamise meetoditele, kaasa arvatud rõhule vajaduse järele puhastada finantssektor, eemaldades väärtusetud varad ja luues aluse jätkusuutlikuks maailmamajanduseks tulevikus. Viimane, ent mitte vähem oluline oli Euroopa Liidu riikide kohustus anda IMFile abisumma, mis ei mõjutanud mitte ainult teiste riikide soovi samasuguseid kohutusi võtta, vaid mängis eelkõige tähtsat, kui mitte põhirolli otsuses stabiliseerida majandusi, mis end ise aidata ei suutnud. Seda ei tule teha mitte ad hoc lahenduste ja kahepoolse abi kaudu, vaid selleks otstarbeks olemasolevate rahvusvaheliste institutsioonide süstemaatilise kasutamise kaudu. Sellisel moel tugevdame neid asutusi majanduslikult ning taastame ka nende austusväärsuse ja autoriteedi.
Seega tahaksin alustada kaugemalt ja vaadata tagasi sellele, mida Londoni G20 tippkohtumine maailma majandusele ja eriti Euroopa Liidule tähendada võib.
Alustan minevikupildiga aastast 1933. Selle aasta juunis kohtusid 66 riigi esindajad Londonis, et üritada luua ühtset plaani maailma majanduse taastamiseks keset suurt majanduskriisi. Londoni raha- ja majanduskonverentsi, mille eesmärk oli elustada maailma kaubandust, tasakaalustada hindasid ja võtta kullastandard uuesti rahandussüsteemi aluseks, korraldas Rahvaste Liit ja see tuli kokku sarnastes ülemaailmsetes majandustingimustes, nagu me praegugi kogeme. Kuu jooksul aga lõppes konverents läbikukkumise ning edasise usalduse vähenemise, majanduslanguse ja valuutade devalveerimisega, millega riigid üritasid teiste kulul enda majandust tugevdada. Euroopa riigid pöördusid üksteise vastu ja USA majandus tõmbus isolatsiooni, mis kestis palju aastaid. Kui langusest sai sügav kriis, kasvasid töötuse tase ja sotsiaalne pinge ning pinge poliitilised tagajärjed viisid Teise maailmasõjani. 2009. aasta Londoni tippkohtumise eel oli raske mitte tuua paralleele Londoni 1933. aasta tippkohtumisega. Õnneks tundub, et maailm on oma kogemustest õppinud, vähemalt praeguseks.
Pärast mitmeid kuid asjatuid lootusi ja ootusi, vähest usku turgudesse ja süvenevat kriisi oli poliitiliselt peaaegu kohustuslik, et G20 tippkohtumine edukalt lõppeks. See on kohutavalt raske ülesanne, arvestades erinevate gruppide ja riikide vägagi varieeruvaid ootusi ja fakti, et mõned neist ootustest ei olnud just realistlikud. Daamid ja härrad, on veel vara öelda, kas G20 tippkohtumine oli edukas. Sellest hoolimata tippkohtumisest on möödunud nädalad andnud alust ettevaatlikuks optimismiks, et see oli tõesti pöördepunkt ülemaailmses languses ja et see võib saada ülemaailmse majandusalase koostöö peamiseks ajalooliseks sündmuseks. See võib isegi ajahambale vastu pidada ja saada tähtsuselt samaväärseks 1944. aasta Bretton Woodsi konverentsiga, mis määratles ülemaailmse majanduskoostöö vormi veerandiks sajandiks ja jätkab selle mõjutamist ka 60 aastat hiljem.
Ent G20 tippkohtumisel esitatud ideede ajalooline tähtsus selgub alles siis, kui kõik kohtumise eesmärgid on täidetud, kui neid üldse täidetakse. Hoolimata sellest vajalikust ettevaatlikkusest on neli põhjust, miks Londoni G20 kohtumist võib pidada edukaks alguseks majanduse elavdamisele ja uuele ning jätkusuutlikumale maailmamajandusele ning ülemaailmsele otsuste tegemise protsessile.
Esimene põhjus on see, et G20 tõstis tõesti usaldust majanduse ja turgude vastu. Siiamaani ei ole usalduse kasv olnud märkimisväärne, ent selle täielik taastamine võtabki aega. Kõige tähtsam asi usalduse tõstmise vaatenurgast oli viis, kuidas G20 osalejad käitusid. Suurest majanduslangusest hoolimata säilitasid nad ühtsuse ja jõudsid üksmeelele.
Praegusel ebakindlal ajal oli väga tähtis, et G20 osalejad kinnitaksid mõned põhilised majandusalased paradigmad: meie ülemaailmse majanduse elavdamise kava põhifookuses peavad olema nende inimeste töökohad, vajadused ja huvid, kes ei karda tööd teha, ning see kehtib kogu maailmas - mitte ainult rikastes riikides, vaid ka vaestes. Meie ülemaailmse majanduse elavdamise kava tuumaks peavad olema mitte ainult praegu elavate inimeste vajadused ja huvid, vaid ka tulevaste põlvede omad. Elavdamine ei tohi toimuda meie laste ja vanavanemate kulul. Ainus usaldusväärne alus jätkusuutlikuks globaliseerumiseks ja kasvavaks jõukuseks on avatud maailmamajandus, mis on rajatud turupõhimõtetele, tõhusale reguleerimisele ja tugevatele ülemaailmsetele institutsioonidele.
Teiseks saatis G20 tippkohtumine väga tugeva signaali - kindlasti tugevaima 60 aasta jooksul -, et maailm on majandusega seotud maailmatasemel otsuste tegemisel naasmas multipoolsuse juurde. Tippkohtumise lõppkokkuvõttes kinnitasid riigipead ja valitsus uuesti oma veendumust, et majanduslik õitseng on ühtne ja et kui tekib majanduskasv, siis riigid peavad seda kasvu jagama. Kui on õppetund, mida praegusest kriisist õppida saab, siis just see, et majanduse mõttes jagame kõik sama saatust. Oleme kõik samas paadis, nii suured kui väikesed, avatud ja suletud riigid. Meie majanduste omavaheline ühendatus on eriti just viimase 10-15 aasta jooksul toonud suuri eeliseid pika suuremate konfliktide vaba perioodi näol ja enneolematu majandusõitsengu ning kiireima maailmamajanduse arengu näol inimkonna ajaloos, ning ka võimalusi sadadele miljonitele inimestele pääseda äärmisest vaesusest. See on laiendanud turgusid meie tootjatele, toonud kaasa madala inflatsiooni ja madala tööpuuduse. Me ei tohi neid eeliseid mingi hinna eest kaotada. Seega on väga tähtis meie poliitikaid koordineerida, nii headel kui halbadel aegadel, ning G20 tippkohtumine kinnitas seda fakti.
Kolmandaks jõudsid riigipead ja valitsus kokkuleppele teemade osas, milles vaid aasta või isegi ainult üheksa kuud tagasi näis olevat peaaegu võimatu üksmeelt leida. Londonis vastu võetud otsused panid punkti kolme kuu pikkustele intensiivsetele töötasandil aruteludele ning tähistasid tõelist läbimurret. Kui need täidetakse ja praktikasse rakendatakse, on need ennetamisel kindlasti heaks aluseks, nii et saame järgmistel aastakümnetel taoliseid hävitavaid kriise vältida.
Neljandaks muutis tippkohtumine ülemaailmse majandusalase koostöö ruumi, viies uue jõudude jaotuseni. Suurimate uute majanduste rolli ülemaailmses majanduses tunnustati täielikult. Arenenud maad ja kiirelt arenevad majandused tunnistasid samuti ühiselt, et vaeste riikide ja kõige haavatavamate sotsiaalsete gruppide stabiilsus ning jõukus üle kogu maailma on kõigi huvides. See tähistab strateegiliselt olulist muudatust. See tähendab, et Euroopa peab võitlema uue visiooni ja keerukate poliitikatega, et säilitada oma positsioon ülemaailmse majanduse osas otsuste tegemisel. Euroopa Liidu majanduse suurusest ja minevikupärandist ei piisa, et tulevikus säilitada Euroopa tähtsat strateegilist rolli ülemaailmsetes majanduslikes otsustamisprotsessides.
Sellest hoolimata olid Euroopa Liidu vaatenurgast Londoni tippkohtumise tulemused kahtlemata edukad. Tippkohtumine toetas kõiki Euroopa Liidu liikmesriikide poolt Euroopa Ülemkogu 19.-20. märtsi 2009. aasta kohtumisel tehtud järeldusi. Londoni G20 tippkohtumine heitis protektsionismi kõrvale, andis lubaduse vastutustundlikuks ja jätkusuutlikuks majanduspoliitikaks, toetas mitmepoolsust ja kõiki rahandussektori reguleerimisega seotud prioriteete, mida Euroopa Liidu liikmesriigid on ühiselt oluliseks pidanud. Nagu juba öeldud, olid Euroopa Liidu liikmed G20 läbirääkimistel mitmete teemade osas põhilised eestvedajad või nende hulgas. Ent pärast G20 tippkohtumist jäävad siiski mitmed küsimused lahtiseks.
Esiteks jäävad hoolimata viimaste kuudel aset leidnud suurtest edusammudest finantsregulatsiooni ja -järelevalve valdkonnas mitmed küsimused lahtiseks ja nendega veel tegeletakse. Euroopa Liidu tasandil on loomulikult olemas selge tegevuskava ja ajagraafik järgmiseks kaheks kuuks ning rollide jaotus Euroopa Komisjoni, Euroopa Keskpanga, Euroopa majandus- ja rahandusnõukogu (ECOFIN) ja juuni Euroopa Ülemkogu vahel. Programm hõlmab muuhulgas ka viivitamatut ülesannet rakendada tugevaid meetmeid raamatupidamisstandardite valdkonnas, et võimaldada Euroopa pankadel tegutseda Ameerika pankadega võrreldavates konkurentsitingimustes.
Teiseks kinnitasid G20 juhid Londonis ülemaailmse kaubanduse valdkonnas oma varem Washingtoni kohtumisel võetud kohustust mitte uusi kaubandustõkkeid luua. G20 tippkohtumine kinnitas ka kohustust täita Doha tegevuskava "ambitsioonika ja tasakaalus oleva tulemusega”. Ent see kohustus võeti G20 tippkohtumisel vastu juba eelmise aasta novembris, kui riigipead ja valitsus lubasid isegi kokkulepet Doha tegevuskava üle 2008. aasta lõpuks. Seega saab veel näha, kui tõsine see kohustus seekord on. Sellegipoolest esitasid G20 juhid Londonis uue avalduse, et nüüdsest alates pööravad nad isiklikult tähelepanu Doha tegevuskavale, ning kinnitasid, et poliitiline tähelepanu suunatakse Dohale kõigil tulevastel rahvusvahelistel tippkohtumistel, mis selle teema osas on asjakohased. Nende kokkulepete teostamise nõudmine peab olema üks Euroopa Liidu peamisi prioriteete.
Kolmandaks võtsid G20 tippkohtumisel osalejad kohustuse suunata läbi IMFi ja mitmepoolsete arengupankade maailma krediidivoogude, majanduskasvu ja tööhõive taastamisse 1,1 triljonit USA dollarit. Seda kõike selgitatakse ja selles lepitakse kokku kohustuse üksikasjades. Kohustus katab lühiajalised, keskpikad ja pikad etapid ning lühiajaline etapp hõlmab Euroopa Liidu riikide poolt IMFile lubatud 75 miljardit eurot sellist abi vajavates riikides maksevõime tasakaalu taastamiseks. Selle kohustuse üksikasjad on veel samuti täpsustamisel ja meie riikide rahandusministrid peavad tegema tööd kohustuse vormi ja mehhanismide osas.
Mis puutub keskpikkadesse ja pikaajalistesse kohustustesse mitmepoolsete asutuste tugevdamisel, siis on sätestatud kohustus anda IMFile enneolematult suur mitmepoolne laen summas 500 miljardit USA dollarit. Lisaks sellele sätestas Londoni tippkohtumine kohustuse, et G20 riigid peavad toetama uue SDRi (eriarveldusühiku) väljalaskmist ehk teiste sõnadega väljalaset IMFi enda valuutas, mida IMFi liikmesriigid saavad vastastikusteks makseteks kasutada. Kohustus räägib 250 miljardist eriarveldusühikust. Nagu mitmepoolne krediit, hõlmab ka eriarveldusühiku väljalase suhteliselt keerukaid tehnilisi korraldusi, kaasa arvatud kinnitusi ametlikelt IMFi organitelt, läbirääkimisi osalevate riikidega ja kokkulepete ratifitseerimist liikmesriikide riiklike parlamentide poolt. See kõik võib võtta mitu aastat ja seega tuleb oma ootustes jääda kindlaks, ent realistlikuks.
Ülal toodud kohustused hõlmasid ka kokkulepet, et G20 riigid annavad endast kõik, tagamaks 2008. aasta aprilli reformide kiire elluviimise IMFi otsustusstruktuurides, mis praegu riiklikes parlamentides aeglase ratifitseerimise tõttu viibivad. G20 riigid palusid ka IMFil kiirendada järgmist reformide vooru liikmesriikides ja hääleõigustes, nii et see valmib 2011. aasta jaanuariks. Euroopa Liidu riigid peavad sellele tulevasele reformile piisavalt tähelepanu pöörama, sest see võib lõppeda sellega, et paljud ELi liikmesriigid, nii suured kui väikesed, kaotavad võimaluse, et nende riiklikud esindajad saavad otseselt ja kaudselt IMFi otsustusprotsessis osaleda, ning kaotavad ka otsese juurdepääsu teabele. Samuti on tulemas reform, mis on suunatud IMFi rolli tugevdamisele ülemaailmses majanduslikus otsustamisprotsessis. Paljudele Euroopa Liidu liikmesriikidele on see teema siiamaani vähe huvi pakkunud, ent tulevastel kuudel peab nende tähelepanu kindlalt sellel püsima.
Neljandaks on veel üks valdkond, mis vajab tõsiseid ja hoolikaid arutelusid ja lahendust. See on ülemaailmse ebavõrdsuse valdkond ja tulevase ülemaailmse valuutasüsteemi küsimus. Need teemad jäeti meelega Londoni tippkohtumise päevakavast välja ning need jäävad tulevikus käsitletavate valdkondade nimekirja. Selles kontekstis tuleb ära märkida, et 1933. aasta Londoni tippkohtumisele saigi saatuslikuks suutmatus kokku leppida ülemaailmse valuuta osas. Euroopa Liit peab sellele piisavalt tähelepanu pühendama, sest selle teema lahendus jääb oluliseks osaks majanduse jätkusuutlikul taastamisel ja laastavate ülemaailmsete kriiside vältimisel.
Daamid ja härrad, kokkuvõttes tahaksin tänada Suurbritanniat, G20 eesistujariiki tippkohtumise korraldamise eest ja kõigi töötasandil läbiviidud arutelude ja läbirääkimiste korraldamise eest kohtumisele eelnenud nädalatel ja kuudel. Korraldajad tegid suurepärast tööd ja on ära teeninud meie aplausi, kuna nad andsid märkimisväärse panuse saavutatud edusse ja lõpliku kokkuleppe ulatusse.
On lootust, et Londoni G20 tippkohtumine juhatab sisse uue ja eduka majandusliku koostöö ajastu. Usun täielikult, et selleks on hea võimalus. G20 tippkohtumise tulemused on suurepärane alguspunkt ülemaailmse majanduskriisi võimalikult kiireks lõpetamiseks. Samuti on avanenud võimalus muuta tulevase ülemaailmse ühendatud majanduse kuju, et olla paremini valmistunud pikaajaliseks jätkusuutlikuks tootmiseks ja koordineeritud majanduslikuks otsustusprotsessiks. Jäi siiski veel palju lahtiseid otsi ja palju kohustusi, mida täita tuleb. Tulevased kuud ja aastad näitavad, mil määral väärib Londoni tippkohtumine kohta ajalooraamatutes. Igal juhul märkis G20 ülemaailmses majanduses strateegiliste positsioonide muutumist. Euroopa Liidu jaoks on oluline siseneda sellesse uude ajajärku selge ja realistliku visiooni ja poliitikatega, mis tagavad Euroopale samasuguse strateegilise rolli säilimise tulevikus, nagu see minevikus oli olnud, ning mida väärivad selle 500 miljonit kodanikku.
Pervenche Berès
(FR) Härra president, olen täiesti teadlik, et nõukogu vastu ei saa midagi teha, ent sellegipoolest on meie töö palju edasi lükkunud.
Meie päevakava on täis tähtsaid arutelusid. Nõukogule on eraldatud viis minutit, aga see kõneleb 20 minutit. Minu arust ei ole see parlamendiliikmete suhtes lugupidav.
Juhataja
Proua Berès, te tunnete meie kodukorda sama hästi kui mina. Võin kõigi liikmete puhul haamrikesega taguda, ent võin komisjoni ja nõukogu üles kutsuda vaid napisõnaline olema, nagu te kõik kindlasti näinud olete.
Volinik, palun teid. Teil ei ole ajapiiri, ent palun võtke teatavaks, et minu ees on paber, mis ütleb, et viis minutit oleks paslik.
Olli Rehn
komisjoni liige. - Härra juhataja, Londoni G20 tippkohtumise tulemused on väga tähtsad. Need annavad selge sõnumi ühtsusest ülemaailmses koostöös, et saada maailma majandus praegusest kriisist välja ja tagasi majanduskasvu ja töökohtade loomise teele.
G20 keskendus kolmele peamisele tegevusliinile ning asendan siin täna oma kolleegi Joaquín Almuniat, kes edendab neid tegevusliine täna IMFi kohtumisel Washingtonis ega saa tänasel osaistungjärgul osaleda.
Lubage mul teile esitada komisjoni lühike hinnang tulemustele ja edasistele tegevustele seoses nende kolme laia tegevusliiniga.
Esiteks on selge, et juhid nõustusid tegema kõik, et kasvu taastada, ning hetkel on peamine prioriteet tagada kanalid krediidivooks. Selles suhtes on vaja tegeleda langenud väärtusega ja väärtusetu varaga, kinnitades põhimõtteid, mille G20 rahandusministrid märtsis vastu võtsid, mis on täielikus kooskõlas Euroopa Liidu lähenemisviisiga.
Samuti lepiti kokku, et tuleb viivitamatult rakendada välja kuulutatud majandusliku stiimuli meetmeid, ning Euroopa Liidu koordineeritud stimuleerivad fiskaalmeetmed, mis moodustavad üle 3% - võib-olla isegi peaaegu 4% - sisemajanduse koguproduktist, on Euroopa enda jaoks olulised ning aitavad oluliselt kaasa G20 lühiajalisele makromajanduslikule reaktsioonile kriisi suhtes.
G20 tulemus peaks tagama sobiva tasakaalu eelarve lühiajalise laiendamise, mis on loomulikult vajalik, ning eelarve pikaajalise jätkusuutlikkuse vahel, mis nõuab stiimuli reeglitekohast tagasivõtmist õigel ajal. Ka siin andis Euroopa üksmeel vajaduse osas kaitsta keskpikka eelarve jätkusuutlikkust oma panuse Londonis vastu võetud tasakaalus liini.
Kaubanduse tollitõkked on potentsiaalne oht igas majanduslanguses. Seega oli tähtis, et G20 kinnitaks kohustust hoida kaubandus ja investeeringud avatud ja vältida igasugust protektsionismi.
Teine tegevusliin on ambitsioonikas plaan ümber vormida ülemaailmset finantsregulatsiooni ning lepiti kokku, et tulevikus peavad regulatsioonid kehtima kõigile pankadele igal pool ja igal ajal. G20 tegi suure sammu regulatiivse lähenemise suunas, mida Euroopa on kaua oodanud.
Meil õnnestus saavutada järgmised eesmärgid: täiustatud nõuded pankade kapitali ja likviidsuse puhvriteks ning ka meetmed finantsvõimenduse kuhjumise piiramiseks; riskimaandusfondide ja erakapitali fondide reguleerimine; kokkulepe tuletisinstrumentide krediidituru parema reguleerimise ja jälgimise osas; reitinguagentuuride ambitsioonikam reguleerimine; ülemaailmsete järelevalvajate kolleegiumite loomine kõigile suurtele piiriülestele pankadele ning finantsstabiilsuse nõukogu uute põhimõtete kinnitamine juhtivtöötajate tasustamise ja lisatasude kohta rahandusasutustes. Lepiti kokku ka otsustavas tegevuses mittekoostööaltide eksterritoriaalsete maksuparadiiside osas. Seega ei tohiks tulevikus enam üheski maailmajaos olla peidupaika maksupetjatele. Tervitame eriti viidet salalikkuse lõpetamisele panganduses.
Samuti tervitame mitme riigi hiljutist teadaannet liikumisest OECD maksustamise eesmärgil toimuva teabevahetuse standardite suunas. Üldiselt on finantsregulatsiooniga seoses praegu rohkem edusamme tehtud kui viimase aastakümne jooksul kokku.
Kolmandaks lepiti kokku, et reformitakse rahvusvahelisi rahandusasutusi tagamaks maailma majandusele tugevad asutused ja pakkumaks sobivat esindust tekkivatele ja arenevatele riikidele. Lepiti kokku IMFi allikate olulises suurendamises ning Euroopa Liit ja selle liikmesriigid on seda protsessi juhtinud ja selles teed näidanud. Mõned riigid on astunud Euroopa Liidu ja Jaapani jälgedes, lubades IMFile ressursse, ent vaja on rohkem ressursse, eriti Ameerika Ühendriikidelt ja Hiinalt.
Järgmiseks on vajalik, et G20 poolt vastu võetud otsused kiirelt ellu viidaks. Peame samuti eesmärgiks võtma paremas tasakaalus oleva maailmamajanduse loomise ja minevikus tehtud vigade vältimise. Vaja võib minna ülemaailmse majanduskasvu mudeli olulist muutmist - pean silmas USA suurt eelarvepuudujääki ning Hiina suurt kaubandusülejääki -, et maailma majandus taas jätkusuutliku kasvu teele juhtida.
Juhid leppisid kokku uue kohtumise korraldamises enne käesoleva aasta lõppu, tõenäoliselt septembris. Tõhus koostöö on vajalik, et võimaldada Euroopal jätkata G20 protsessi juhtimist, mis peaks olema meie pidev eesmärk.
Kokkuvõtteks vajab praeguse kriisiga tegelemine nii tõhusaid ja koordineeritud fiskaalmeetmeid kui ka finantsregulatsiooni ja rahvusvaheliste asutuste reformimist.
Tuletagem meelde, et see kriis sai alguse liialdustest ja ahnusest rahaturgudel, eriti Wall Street'il. Euroopa jaoks tähendab see naasmist Euroopa mudeli põhiväärtuste juurde, mis vajavad ettevõtlikkuse, tulemusliku töö austamise ja solidaarsuse poole püüdlemise kombineerimist. Teiste sõnadega, nüüd on meie ühine eesmärk päästa Euroopa sotsiaalne turumajandus finantskapitalismi süstemaatilistest vigadest.
Joseph Daul
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (FR) Härra president, härra Nečas, härra Rehn, daamid ja härrad, oleme kogemas esimest ülemaailmset majanduskriisi. See kriis nõuab rahvusvahelisel tasandil koordineeritud reaktsiooni. See on ainus viis sellest kõigest väljatulemiseks.
G20 tippkohtumisel saavutatud kokkulepe aitab meil leida tee majanduskasvu ja tööhõiveni. Londonis kolmekordistasid maailma juhid IMFile jagatavaid rahasid, andsid arengupankadele lisakrediiti ning kinnitasid oma toetust vabale rahvusvahelisele kaubandusele. See programm, mille eesmärk on taastada krediit, majanduskasv ja tööhõive, peaks andma meile turgude stabiliseerimiseks vajaliku aja ja eelkõige taastama usalduse maailmamajanduse suhtes.
Ent peame olema valvsad ja mitte laskma end lihtsatest lahendustest ahvatleda. Peame protektsionismi vaimul kindlasti puhata laskma. Kui sulgeme oma piirid kaubandusele ja vahetusele, kordame lihtsalt meie eelkäijate poolt 1929. aasta kriisis tehtud vigu.
Täna vajame rohkem kaubandust kui kunagi varem. Kui hakkama saaksime, siis ehtsa üleatlandilise piirideta majanduse loomiseks meie põhipartneri Ameerika Ühendriikidega oleksime juba saavutanud täiendava 3,5%lise kasvu. Sellel kallal peamegi tööd tegema.
Peame stimuleerima majanduskasvu, mitte ainult olemasolevate töökohtade kaitsmiseks, vaid ka uute loomiseks. Minu vasakpoolsed kaasliikmed kutsuvad üles suuremale sotsiaalsele kulutamisele ja suuremale sotsiaalkindlustatusele. Arvatavasti tahavad nad meie töökohti kaitsta meie majanduste sulgemise teel. Läbipaistev majandus, mis võimaldab igal inimesel väljendada oma andeid, on uuenduslik ja jätkusuutlik majandus. Me vajame sotsiaalset turumajandust.
Peame õppima viimase paari kuu jooksul tehtud vigadest ning üks põhilisi probleeme rahandussektoris oli finantsregulatsiooni ja -järelevalve puudumine. On fakt, et me ei suuda taastada oma kaaskodanike usaldust majanduse vastu enne, kui oleme taastanud usalduse oma rahandussüsteemi vastu.
Selleks peame laiendama reguleerimist ja järelevalvet kõigile finantsasutustele ja kõigile vahenditele, kaasa arvatud riskimaandusfondidele. Peame võitlema maksuparadiiside vastu, vabanema pangasaladuste hoidmisest ja suurendama järelevalvet reitinguagentuuride üle.
Globaliseerunud majanduses, kus turud kunagi ei maga, on meie ainus kaitse läbipaistvus. Investorid peavad teadma, et kogu maailmas kehtivad samad standardid.
Kokkuvõtteks on meil ka vastutus arengumaade ees. Kriis ei tohi ära rikkuda kogu tööd, mida selle teema osas aastate jooksul teinud oleme. Seetõttu peame jätkama surve avaldamist, et Maailma Kaubandusorganisatsioon kiiresti 21. sajandi ja uute eeskirjadega kohaneks.
Maailma vaeseimad riigid vajavad abi, et saada maailma majanduses tõelisteks tegijateks. Sellisel moel saab maailma majandus kasvada 150 miljoni USA dollari võrra aastas. Sellest rahast enamiku saavad arengumaad.
Seetõttu toetamegi G20 kohustust jagada 850 miljardit täiendavatesse ressurssidesse, et toetada kasvu tekkivatel turgudel ja arengumaades.
Daamid ja härrad, tuleme majandus- ja rahanduskriisist välja vaid muutmise teel - peame muutma rahvusvahelist valitsemistava ja muutma oma tolerantset suhtumist nende suhtes, kes ei järgi eeskirju.
Poul Nyrup Rasmussen
fraktsiooni PSE nimel. - Härra juhataja, põhiküsimus seisneb loomulikult selles, mida nüüd teha. Mis peab Euroopal olema ette näidata, kui G20 tippkohtumist käesoleva aasta septembris jätkame?
Mul on siin viimased prognoosid IMFilt. Teavitan volinik Rehnile kahetsusega, et prognoos väidab, et isegi koos kõigega, mida teinud oleme, langeb majanduskasv euroalal sellel aastal ikkagi 4,2% ja ainuüksi Saksamaal 5,6%. Tõstsime need arvud oma makromajanduslikesse arvutustesse ümber ning võin teile öelda, kolleegid, et see tähendab 2010. aasta kevadeks 27 miljonit töötut inimest kogu Euroopa Liidus. See tähendab põhimõtteliselt seda, et kahe aasta jooksul on töötus suurenenud 10 miljoni Euroopa Liidus kaotatud töökoha võrra.
Nüüd peame tegutsema kiirelt, koordineeritult ja tõhusalt, täpselt nagu Olli Rehn ütles. Londoni G20 tippkohtumise järeldus oli, et kui on vaja rohkem teha, siis oleme nõus rohkem tegema. Ma ei oska öelda muud, kui vaid korrata arvu 27 miljonit töötut inimest. Kas rohkem tegemiseks on veel mingeid argumente vaja?
Septembri G20 jaoks valmistudes soovitaksin ma teha nelja asja: esiteks koostada uue koordineeritud ürituse selle massilise töötuse ohu vähendamiseks; teiseks jälgida de Larosière' fraktsiooni kahte ettepanekut: luua järelevalvenõukogu ja anda nn CSRi organisatsioonidele rohkem pädevust; kolmandaks katta riskimaandusfondid ja erakapital ning neljandaks valmistada Euroopa ette võtmaks rolli uue ülemaailmse tehingu edendamisel, kaasa arvatud nende arengumaade jaoks, mida majanduskriis on kõige enam mõjutanud.
Volinik, palun ärge rääkige mulle veel kord, et saite finantsmeetme 4% koos automaatsete tasakaalustajatega. Järgmine kord on see 5%, kui töötuse tase tõuseb 27 miljoni töötuni. Olgem ausad ja loogem töökohti. Koos suudame seda teha.
Margarita Starkevičiūtė
fraktsiooni ALDE nimel. - (LT) Tahaksin samuti tervitada Londonis saavutatud kokkulepet, ent samal ajal rõhutada, et maailma majandus vajab ülemaailmset valitsemistava. Euroopa Liit võib kahel põhjusel juhirolli võtta, sest nii pärast sõda kui pärast Nõukogude bloki kokkukukkumist suutis see oma majandused lühikese aja jooksul ümber korraldada. Meil on palju kogemusi selliste keeruliste protsesside haldamisel.
Need peavad põhinema struktuurilistel reformidel. Peame jätma ruumi uutele algatustele. Kui koondame tähelepanu tehnilistele pisiasjadele, regulatsiooni täiustamisele, mis on loomulikult vajalik, siis kaotame initsiatiivi ja liikumisruumi. Liikumine ja uued töökohad tekivad vaid siis, kui leiavad aset struktuurilised muutused. Milliseid struktuurilisi muudatusi saab Euroopa Liit maailmale pakkuda?
Eelkõige peame uuendama valitsemistava, tänapäevastama Euroopa Liidu rahaturgusid, lootma meie ühise Euroopa turu tugevusele ja mitte sulgema end oma väikestesse riiklikesse nurgakestesse. Kui saame koos Euroopa ühisturul tööd teha, saab see maailmale suurepäraseks näiteks sellest, et me ei pea püüdlema protektsionismi suunas, et just avatus, koostöö, kapitali ja makromajanduslike tasakaalude liikumine ühislepingute alusel aitavadki säilitada stabiilsust ja elustada majandust. Euroopa kogemused selles valdkonnas on hindamatud.
Mul on alati olnud raske mõista, miks me seda juba ei tee. Võib-olla pöörame liiga palju tähelepanu nendele riskimaandusfondidele ja liiga vähe inimeste eludele.
Roberts Zīle
Tänan teid, härra juhataja. Meie resolutsiooni eelnõu G20 tippkohtumise kohta ütleb, et esiteks on erinevad Euroopa Liidu riigid saanud Rahvusvaheliselt Valuutafondilt toetust, et lahendada maksevõime probleemid, ning teiseks, et erinevad euroala riigid on selles olukorras otseselt tänu eurole suutnud vältida survet valuutakursile. Kahjuks ei saa aga uued Euroopa Liidu liikmesriigid vähendada seda survet valuutariskile, sest nad ei saa euroalaga liituda. Samal ajal on mitmes uues liikmesriigis majandus üle kuumenenud väga suurte rahasüstide tõttu paljudelt Euroopa pankadelt, mis võitlevad nendes riikides turu kujundamise nimel. Nüüd on laenajad tervet valuutariski kandma jäetud. Seega paluksin meil järele mõelda, eriti uutes liikmesriikides, mis on ühinenud vahetuskursimehhanismiga ja säilitavad fikseeritud valuutakurssi, mis võimaldab suure osa neist laenudest Euroopa pankadele tagasi maksta, kas see ei peaks tähendama, et neid riike tuleks samuti aidata kiirema euro kasutuselevõtu suunas. See on eriti tähtis seetõttu, et solidaarsus on rasketel aegadel väga tähtis. Tegelikult oleme kõik samas paadis - eriti nüüd, kui ausalt öeldes isegi need riigid, mis juba euroga on liitunud, ei suuda Maastrichti kriteeriume täita, olles oma eelarvetega üle 10% puudujäägis. Kuna oleme samas paadis, siis mõelgem ühtemoodi! Tänan teid.
Caroline Lucas
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - Härra president, G20 oli täiesti käestlastud võimalus nii keskkonna- kui ka majanduskriisiga ühel ajal tegelemiseks ehk teiste sõnadega selle juurutamiseks, mida kutsume "uueks roheliseks korraks”. See tippkohtumine oleks pidanud olema hetk suurteks investeeringuteks näiteks taastuvenergiasse ja energiatõhususse, mitte ainult sellepärast, et peame kiirelt tegelema kliimamuutuste küsimusega, vaid kuna rohelistesse tehnoloogiatesse investeerimine on üks paremaid mooduseid inimeste tagasi tööle saamiseks.
Roheline energia näiteks pakub hulga rohkem töövõimalusi kui investeerimine tavapärasesse ärisse, ent G20 poolt kokku lepitud pakett lukustab tegelikult maailma süsinikurikkasse majandusse täpselt sel ajal, kui peaksime liikuma hoopis teistsuguse, vähem süsihappegaasi heitmeid tekitava majanduse suunas. IMFi ja Maailmapanga jaoks leiti küll miljardid eurod, ent selle olulise ülemineku jaoks rohelisele majandusele ei olnud tõelist raha, vaid ainult ähmased püüdlused - vaid jutud juttudest.
Kommünikee sõnad kliimamuutuste ja vähe süsihappegaasi tekitava majanduse kohta paigutati vaid kahte lõiku kommünikee lõpus ning ei lisatud mingeid konkreetseid kommentaare. On kahju, et hetkel, mil majandussüsteem ja maailma keskkond on allakäiguteel, kaotati ära see oluline võimalus muuta suunda ja veenduda, et tegeleme mõlema kriisiga ja saame inimesed tagasi tööle.
Francis Wurtz
Härra juhataja, G20 tippkohtumise tulemuste hindamine, mida me just kuulsime - edulugu, kriisi pöördepunkt, Euroopa Liidu tohutu edu ja nii edasi - tõstatab minu arvates kaks küsimust.
Esimene on seotud praeguse maailma rahandussüsteemi analüüsiga, millega Euroopa, nagu näha, on tihedalt seotud. Tehkem selgeks, et G20 juhtide soov iga hinnaga saata rahustav sõnum turule ja ka avalikkusele üritas praegust olukorda kindlasti vähem tähtsaks muuta.
Tegelikult hõljuvad iga kuu ikka veel ringi prognoosid eeldatavatest, ent veel peidetud pangakuludest. Halvim ei ole selja taga, vaid veel ees. Kolm kuud tagasi räägiti 2000 miljardi USA dollari suurustest kadudest, ja juba see oli pöörane summa. Praegu ütleb IMF, et see arv on 4000 miljardit USA dollarit.
Komisjon on omalt poolt esitanud arvu 3000 miljardit eurot, mis on kõrvale pandud liikmesriikide erinevateks teesklusteks pankade päästmisel, ehk teiste sõnadega neljandiku oma sisemajanduslikust koguproduktist. See on hind hullumeelsele sööstule kasu eesmärgil sularaha saada ja sularaha eesmärgil kasu saada.
See karm reaalsus rõhutab minu teise küsimuse tähtsust. Mis on G20 poolt Londonis regulatsiooni osas tehtud edusammude tegelik sisu?
Kui Joseph Stiglitzilt, kes - nagu te teate - määrati ÜRO poolt eraldiseisvat finantskriisiga tegelevate ekspertide komisjoni juhtima, küsiti, kas ta nõustub majandusteadlase Simon Johnsoniga, et G20 regulatiivne aspekt on praktiliselt nullilähedane, vastas härra Stiglitz: "Jah, usun küll”.
Tint Londoni avaldusel ei olnud isegi veel kuiv, kui G20 põhiline liikmesriik, Ameerika, kutsus maksuparadiisidesse mugavalt sisse seatud spekulatiivseid fonde üles ostma madalamate hindadega väärtusetut vara, mis USA pankade bilanssi blokeerib. Oleme tõesti tõstmas kapitalismi moraalseid standardeid.
Tegelikkuses ei teinud G20 midagi liberaalse üleilmastumise peatamiseks. See ignoreeris põhiküsimust ümber korraldada rahvusvaheline rahasüsteem. See edendas IMFi ilma selle muundamist kaalumata. See tõmbas kriisi poolt tekitatud tohutule sotsiaalsele väljakutsele eesriide ette. See kirjutas välja looduslikud ravimid selleks, milleks ilmselgelt on tarvis suuremat operatsiooni.
Ma arvan, et Euroopa peaks minema G20-st palju kaugemale. Maja põleb. Kas kuulete meie ühiskondadest tõusvaid vihakarjeid? Nad nõuavad mitte lohutavaid sõnu, vaid tugevat ja praktilist tegevust, ning kohe!
Jana Bobošíková
- (CS) Daamid ja härrad, G20 otsus suunata IMFi miljardeid dollareid kriisiga võitlemiseks on minu arvates ebatulemuslik ja ohtlik. Sellele on kolm peamist põhjust. Esiteks kohustab see võlaandjaid riike kas küünitama oma valuutareservide poole või sattuma võlgadesse.
Teiseks kohustab see isegi neid riike, mis on IMFi ebapädevate analüüside tõttu kahjusid kandnud, fondi toetama. Tšehhi Vabariik, mille kodanikke ma siin esindan, on hea näide sellest. Kuigi IMFi prognoosid minu riigi kohta on reaalsusest vägagi kaugel, panustavad Tšehhi kodanikud fondi 1,4 miljardit USA dollarit.
Kolmandaks laenab IMF raha riikidele hulga leebemate reeglite kohaselt kui siiamaani ning ei nõua laenude muutmist sõltuvaks realistlike meetmete planeerimisest, et laenaja majanduslikke probleeme lahendada.
Daamid ja härrad, usun täiesti, et see viib rahvusvahelise krediidituru moondamiseni maksumaksjate kulul.
Othmar Karas
(DE) Härra juhataja, nõukogu eesistuja, daamid ja härrad, tippkohtumine oli poliitiliselt väga edukas ning andis olulise sõnumi - nimelt, et maailm on jõudmas üksmeelele ning meil on poliitiline tahe leida ja kohaldada üheskoos globaalseid vastuseid kriisidele ja väljakutsetele. Sellegipoolest sooviksin ma selgelt välja öelda, et tippkohtumiste olulisust ei tohiks üle hinnata. Tippkohtumistel tehakse ainult kavatsuste deklaratsioone, seal ei langetata otsuseid, tippkohtumised ei ole seadusandjad, neil ei ole õiguslikku alust.
Euroopa Liidule on esitatud mitmeid üleskutseid. Me peame olema piisavalt ambitsioonikad, et võtta enda kanda eesrindlik roll globaalse finants- ja majanduskorra ülesehitamisel. Kuid selle rolli saame me võtta ainult siis kui meil on olemas Euroopa määrused ning välja pakkuda mudelid. Oma sotsiaalse turumajanduse mudeliga, hoiuste garantiidega ja täna vastu võetud reitinguagentuuride määrusega oleme õigel teel. Kuid minu arvates on tippkohtumise tulemustest puudu selge üksmeel olemasolevate määruste tsüklilisust pooldavate mõjude kõrvaldamise kohta Euroopa tasemel ning globaalselt, võtmesõnaks siin on Basel II.
Meil on ikka veel väga palju teha: riskifondid, juhtide palgad, pangandusdirektiiv ja Euroopa järelevalve on vaid mõned neist. Komisjoni kaudu oleme selle kontinendi esindajad. Sellegipoolest on esindatud ka üksikud riigid. Maailmalaval seisavad ühenduse huvid kõrvuti riiklike huvidega. See võib pakkuda võimalust, kuid see võib olla ka nõrkuseks. Seetõttu on koordineerimine eriti oluline. Kui meie esindajad ei võta kõik ühist suunda, muutume me nõrgemaks globaalsel laval.
Minu viimane märkus: meie edukuse määrab poliitiliste kavatsuste deklaratsioonide seaduslik rakendamine, nende rakendamine ning globaalse, ajalise ja sisulise rakendamise koordineerimine. Tippkohtumine kõigest näitab suunda. Tulemus on veel vaja saavutada.
Elisa Ferreira
(PT) Härra juhataja, G20 tippkohtumine oli oluline, eriti seepärast, et see lõi keskkonna mitmepoolseks dialoogiks ning pani inimesed mõistma seda, et ilma selle mitmepoolsuseta ei ole võimalik kriisi lahendada. Kuid see oli alles algus, mitte lõpptulemus. Euroopa Liidu rolli selles tuleb tugevdada ja selgemaks muuta ning EL peab toimima eestvedava jõuna. Kuid hetkel ei ole meil märke sellest, et nii ka juhtub.
Meil on ülimalt tähtis juhtnöör, nimelt de Larosière'i raport, kuid komisjon ei ole selle kohaldamisega kiirustanud ega sellele piisavalt kiiresti reageerinud. Vaadake näiteks reaktsiooni riskifondidele. Vahepeal ei ole tegelik Euroopa majandus veel hakanud taastumise märke näitama ning siiani järgitud "ootame ja vaatame, mis saab” poliitika tähendab, et me ootame veel halvemaid näitajaid ja üha tõsisemaks muutuvamat olukorda. Vaadake rahvusvahelise rahandusfondi ja Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) viimaseid hinnanguid, mille kohaselt meil on 27 miljonit töötut, mis on väga suureks probleemiks.
Komisjon on sellele täiskogule võlgu ka selgituse selle eest, mida see kavatseb teha, mis kuulub tegelikult komisjoni initsiatiivi alla ning mis on seis liikmesriikide initsiatiivide poliitikaga koordineerimiseks. Me ei peaks enam kauem ootama. Poliitiline tahe midagi teha peaks juba olemas olema.
Rebecca Harms
(DE) Härra juhataja, daamid ja härrad, G20 on tõepoolest õige tee ning aja jooksul peab G20 võtma G8 koha. Siis oleks üks tippkohtumine vähem. Eurooplased on läbi kukkunud. Euroopa Liit oma 27 liikmesriigiga on tegelikult õige lava uue finantsturu korra organiseerimiseks.
Siiani oleme sellel teemal palju rääkinud, kuid meil puuduvad selged lahendused. Me oleme kuulnud palju maksutaevaste tühjendamisest, riskifondide kontrollimisest ning petturlikele finantsturutoodetele lõpu tegemisest. Kui eurooplased oleksid läinud Londonisse poliitikaseisukohaga, siis kes oleks neid õieti takistanud? Ma leian, nagu ka minu auväärt sõber proua Caroline Lucas ütles, et Londoni tippkohtumisel lükati kliimakriis ja energiavarustatuse turvalisuse kriis lihtsalt edasi. See ei ole mitte ainult kahjustanud oluliselt kliimat ja energiavarustatuse turvalisust, vaid on lasknud raisku minna ka võimalusel luua tuhandeid uusi töökohti.
Hans-Peter Martin
(DE) Härra juhataja, ma saan selle koha pealt kohe jätkata. On traagiline, et see kontinent ei saavuta üksmeelt sellel teemal, millele minu kolleeg proua Caroline Lucas viitas. Kui see nii oleks, oleksime palju paremal positsioonil ning saaksime tulevastele põlvkondadele silma vaadata. Praeguses olukorras me seda aga ei saa.
Kriitika, mida ma pean avaldama on see, et arutelud finantskatastroofi teemadel, ja see, kuidas kerkiv või juba tegelikkuseks saanud kliimakatastroof on kõrvale lükatud, meenutab mulle Saksamaa Bundestagi pärast Teist maailmasõda. Paljusid parlamendiliikmeid ning paljusid poliitikuid Bundestagis ei huvitanud enam, mis oli juhtunud enne aastat 1945. Neid tuli sellega väga aeglaselt vastamisi seada. See on alguseks: ilma minevikust võitu saamata, oma vigadest õppimata ning tuleviku poole vaatamata ei ole võimalik edasi liikuda. Mis puudutab finantskriisi, siis kukkusid läbi Euroopa Liit ning mis veelgi tähtsam - poliitilised osapooled. Sellest peavad nad esmalt oma õppetunni saama ning vaatama, mis nad valesti tegid.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Härra juhataja, daamid ja härrad, homme vastu võetavas resolutsioonis kiidab parlament heaks oma seisukoha, mille see reitinguagentuuride suhtes võttis, mille eesmärgiks on suurendada läbipaistvust ja tugevdada koostööd riiklike järelevalveasutuste vahel.
Selles suhtes on Euroopa näidanud täna siin õiget teed. Täna hommikul võttis alaliste esindajate komitee vastu kompromissi, mis liikmesriikide, komisjoni ja parlamendi vahel saavutati. Täna keskpäeval võttis parlament omakorda vastu kompromissi suure häälteenamusega: 569 häält 47 vastu. Seetõttu jõustub kiiresti see komisjoni esitatud ja parlamendi poolt muudetud määrus.
Ma sooviksin rõhutada, et see määrus loob Euroopa järelevalve vundamendi, nagu seda on kirjeldatud de Larosière'i raportis. Euroopa Väärtpaberituru Järelevalveasutuste Komitee (CESR) saab olema agentuuride registreerimisel ainus sisenemiskoht ning täidab esmalt koordinaatori rolli.
Komisjon kavatseb esitada järgmise paari kuu jooksul seadusandliku initsiatiivi, millega saab anda tõelisele Euroopa järelevalvesüsteemile viimase lihvi.
Enne jätkamist sooviksin rõhutada, et usaldusväärsuse taastamine, mis on kõikide kasutusele võetud meetmete tegelik eesmärk, sõltub enesest mõistetavalt paremal õigusloomel, seda eriti finantssüsteemile.
Kuid me peame ka võtma arvesse oma kaaskodanike kartusi ning neile positiivselt vastama. Me peaksime andma neile reaalseid lootusi. Kui me oma kaaskodanike moraali ei tõsta, ei suuda me taastada tarbijate usaldust, ilma milleta ei ole majanduse taastumine võimalik. Teave, mida me oma kaaskodanikele jagame, peab olema tasakaalustatud ja aus ning mitte soodustama kaotusetunnet, varjates taastamiskavade saavutusi, edusamme ja praktilisi tagajärgi, võttes samas arvesse ka ajakavasid, mis on vajalikud nende mõjude saavutamiseks.
Pervenche Berès
(FR) Härra juhataja, ma sooviksin öelda härra Joseph Daulile, kes on aga juba ära läinud, et on hämmastav näha täna konservatiivide fraktsiooni süüdistamas meid, sotsialiste selles, et me tahame suurendada sotsiaalkulutusi sel ajal, kui nende peamine argument taastamiskavade tagasilükkamiseks on see, et Euroopal on oma kuulsad automaatsed stabilisaatorid. Mille muuga on siin tegemist kui nende töötussoodustustega, mida me suure käratsemisega kaitsnud oleme?
G20 tippkohtumise kohta on mul üks peamine kriitika: nad on võtnud kasutusele Barroso meetodi, mille kohaselt liidetakse olemasolevad kavad kokku eeldusega, et nii saadaksegi taastamiskava. See ei ole taastamiskava. Lisaks, vaadates eilseid Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD), tänaseid Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) ja homseid komisjoni andmeid, siis kuidas saab keegi kujutada ette, et Euroopa sellega rahule jääks?
Me vajame tõelist Euroopa taastumist ja ainus meetod selle saavutamiseks, härra volinik, on rahastamine Euroopa laenuga. On aeg tööle asuda, olgugi et praegune Euroopa Parlament teid selle ülesande juures enam aidata ei saa.
Lõpuks märgin ma, et G20-l oli täita ülesanne vastavalt sõnumile, mille Dominique Strauss-Kahn sellele tippkohtumise eelõhtul edasi andis: süsteem ei taastu seni, kuni probleemsete varade küsimus lahendust leidnud ei ole. Mis sellesse puutub, siis oli G20 selgeltmõistetavalt ebapädev. Meil on ikka veel vaja kõik ära teha.
Kaks asja: G20 järelduste kohaselt hinnatakse Doha vooru hüved 150 miljardile dollarile. Kust kohast see summa tuleb? Kuidas on see õigustatud? Palun selgitage seda, härra volinik.
Lõpuks, mis puudutab järelevalvet, kui Euroopa tahab võtta õige suuna, tuleb kiiremas korras de Larosière'i rühma ettepanekud sisse viia.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Härra juhataja, G20 saatis väärtusliku sõnumi: jõukus on jagamatu ning ainus jätkusuutlik taastumine on ühine ja kaasav taastumine.
Nüüd peame selle tõeks tegema. Me peame selles suunas jätkama. G20 kinnitas taas ühised prioriteedid, seal sõlmiti kokkuleppeid ressursside andmiseks rahvusvahelisele rahandusfondile, arengupankadele ning kaubanduse edendamiseks. Teostati reforme globaalses finantsjuhtimises, viidi sisse ambitsioonikaid plaane seoses õigusloome ja järelevalvega ning tehti edusamme võitluses maksutaevastega.
Ilma G20-ta oleks olukord lausa meeleheitele ajav ning maailma majandust vaevav haigus muutuks krooniliseks.
Kuid kõige tähtsam asi, mida on vaja mõista, on see, et G20 initsiatiiv ei ole mitte sündmus, vaid protsess. Euroopa Liit on kõige tähtsam, integreeritum ning tasakaalustatum majandusala maailmas ning seetõttu peab see ka teed juhtima, kuna Euroopa Liidu potentsiaal on suur ning see saab anda olulise panuse globaalsesse tegevuskavasse tõdemusega, et me ei ole mitte ainult tsüklilise kriisi keskel, vaid seisame silmitsi kriisiga, mille juured ulatuvad sügavamale ning mis vajab Euroopa Liidu poliitilist initsiatiivi.
DanutBudreikait
- (LT) Üks rahvusvahelise rahandusfondi avalduses esitatud meetmetest võimaluste kohta Euroopa Liidu Kesk- ja Ida-Euroopa riikidele kriisist kiiremini väljumiseks on euro kiirem kasutuselevõtmine. See ettepanek tehti riikidele, kus on olemas valuutakomiteed. Leedu litt on olnud seotud euroga muutumatul kursil juba neli aastat, mis on kaks korda kauem, kui valuutakomitee süsteem nõuab. Me peaksime ka lühendama vahetuskursi süsteemi perioodi ühele aastale teiste, mitte eurotsooni kuuluvate riikide jaoks. Majanduslik langus Euroopa Liidus ning kogu maailmas vajab uudseid, kiireid ja loovaid lahendusi ning kompromisse, seda veelgi enam seetõttu, et euro kümneaastase olemasolu vältel ei ole mitte ükski eurotsooni riik kohaldanud kõiki eurotsooni kriteeriume ja nõudeid - Maastrichti kriteeriume.
Bart Staes
(NL) Ma sooviksin kasutada võimalust mõista hukka mõningat G20-ga seotud silmakirjalikkust. Seda tippkohtumist kuulutati kui ajaloolist kokkulepet, kui midagi uskumatut, kui sammu edasi näiteks võitluses maksupettuste ja maksutaevaste vastu. Koostati ka must, hall ja valge nimekiri.
Näitena Euroopa Liidu silmakirjalikkusest võib tuua fakti, et vaevalt poolteist nädalat enne G20 tippkohtumist sõlmisime majanduspartnerluslepingu Kariibi mere riikidega. Olgugi et kaheksa nendest neljateistkümnest riigist on maksutaevad, sõlmisime nende riikidega vabakaubanduse kokkuleppe eesmärgiga viia sisse vabakaubandus ning liberaliseerida finantsteenused, kuid mille tagajärjeks saab olema see, et probleemsed laenud ja ebaseaduslikud rahad saavad nendest maksutaevastest takistusteta Euroopa Liitu voolata.
Ma sooviksin kasutada võimalust ning kaevata selle silmakirjalikkuse üle, et meil on G20 näol hea meediaetendus, kus lubatakse astuda maksutaevaste vastu, kuid praktikas kohaldatakse poliitikat, mis on otseses vastuolus öelduga. Seda tahtsingi ma öelda.
Petr Nečas
nõukogu eesistuja. - (CS) Daamid ja härrad, ma tänan teid väga arutelu eest. Ma soovin öelda selgelt, et nõustun härra Joseph Dauliga, kes tõi olulise tegurina välja protektsionismi vältimise. Protektsionism on nagu vähk ning see võib meie majanduse täielikult hävitada ja pöörduda Euroopa Liidu kodanike vastu ning tuua kaasa majanduskriisi süvenemise ja edasise elukvaliteedi languse. Ma olen ka väga nõus härra Dauli üleskutsega läbipaistva majanduse loomiseks, milles eksisteerivad toimivad ja mõttekad õigusloome tasemed ja loomulikult ka tugevamad globaalsed finantsasutused.
Härra Rasmussen ja proua Starkevičiūträäkisid raha valamisest majandusse. Ma pean siinkohal rõhutama, et me ei vala raha majandusse finantsasutuste toetamiseks. Sedavõrd, kuivõrd me seda teeme, on eesmärgiks suurendada tööhõivet ning aidata inimestel oma töökohti säilitada; me oleme ju kõik nõus, et kõige väärikam viis Euroopa Liidu kodanikele elatise teenimiseks on omaenda tööga. Samas aga peame nende majanduse finantsstiimulite sisseviimisel mõtlema lisaks endale ka oma laste ja lastelaste peale. Teiste sõnadega, need meetmed ei tohi tuua kaasa dramaatilisi pikaajalisi ohtusid riigi rahanduse stabiilsusele. Meie jõupingutused peavad olema suunatud tööhõive kaitsmisele ning seetõttu korraldab Euroopa Komisjon koostöös eesistujariigiga tööhõive tippkohtumise, mille peamiseks eesmärgiks on tööhõivealased meetmed.
Ma sooviksin väljendada oma eriarvamust proua Lucasega. Ma ei ole nõus, et G20 tippkohtumine oli kaotsiläinud võimalus, kuid ma palun meil kõigil näidata üles natukene poliitilist realismi. Praegune majandus on haige. Ning see vajab ravi, esmaabi ja pikaajalist hoolekannet ning see vajab ka tervenemisperioodi. Me ei tohi oodata positiivseid tulemusi nüüd kohe järgmise kolme või nelja kuu jooksul. Globaalset majandust - ning seega ka Euroopa Liidu majandust - mõjutavad probleemid ulatuvad sügavale ning on oma iseloomult pikaajalised. Seetõttu peab ka ravi olema pikaajaline ning see vajab kannatlikkust. Ma olen kindlal arvamusel, et selles perspektiivis on G20 tippkohtumine positiivseks sammuks.
Härra Wurtz kritiseeris finantsturu lepingute pealiskaudsust. Ma olen nõus, et mitmes suhtes peab Euroopa Liit asja sügavamalt käsitsema ning ma usun sügavalt, et see ka juhtub. Me ei tohi vaadata ainult riigi- ja valitsusjuhtide poolt astutud samme, vaid ka rahandusministrite omi, mis on tihtipeale jäetud tagaplaanile erinevate dokumentide lisades. Ma sooviksin ka rõhutada, et Euroopa Komisjon on juba sel nädalal arutanud edasisi kindlaid meetmeid. Kuid ma palun taas näidata üles realismi. Me ei saa oodata, et järgmise kolme või nelja kuu jooksul mõni imeravim leitakse. Maailmamajandus on raskustes ning ravi saab olema väga pikaajaline. On oluline rõhutada, et Euroopa Liidu raamistikus peame tegutsema koordineeritult. Mitte keegi meist ei ela isolatsioonis. Ainult koordineeritud tegutsemisega saame edukalt globaalse majanduskriisi tagajärgedest üle saada.
Olli Rehn
komisjoni liige. - Härra juhataja, tänan teid väga tõsise ja konstruktiivse arutelu eest. Loomulikult kannan ma sellest ette komisjonile, presidendile José Manuel Barrosole ning oma kolleegile Joaquín Almuniale.
Mul on kaks-kolm kommentaari. Esmalt Euroopa majanduse taastamiskava kohta. Nagu ka Poul Nyrup Rasmussen, nii olen ka mina pööranud tähelepanu viimasele Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) majandusväljavaatele, mida on tõesti väga sünge lugeda. Samas on oluline märkida, et oleme juba võtnud vastu väga põhjalikke ja olulisi poliitilisi otsuseid Euroopa ja ka maailma majanduse stimuleerimiseks. Need üldiselt on juba aidanud peatada finantslangust. Kuid loomulikult on vaid aus öelda, et tegelikust majandusest saame veel mõnda aega kuulda halbu uudiseid, eriti suureneva töötuse teemadel. Seetõttu peame olema väga tähelepanelikud ja valvsad. Me peame pidevalt andma hinnanguid sellele, kuidas majanduse taastumise pakett, fiskaalstiimul ja finantsreformid töötavad ja tulemusi annavad. Vajadusel peame tulevatel kuudel veel enamat ja paremat tegema.
Vastusena mõnedele kolleegidele: me pingutame finantsturu reformi asjus. Komisjoni järgmise nädala päevakorras on meil näiteks suur finantsturgusid puudutav õigusaktide pakett, mis pöörab erilist tähelepanu juhtide palkadele ja sisaldab soovitusi palgapoliitika jaoks finantsteenuste sektoris. See on finantsturu reformide väga oluline osa.
Lõpuks - kui Euroopa ning kogu maailma finantseeskirjade reform on tõesti finantskapitalismi süsteemi vigade parandamiseks vajalik, siis on oluline, et me seoses turumajandusega üldiselt last koos pesuveega välja ei viskaks. Peame teisisõnu säilitama ühisturu, mis on olnud Euroopa heaolu aluseks, ning peame töötama uue maailmakaubanduse kokkuleppe nimel Maailma Kaubandusorganisatsiooni kontekstis. Nagu härra Daul ütles, vajame pigem rohkem kui vähem kaubandust. See on eriti oluline arengumaadele, kellele praegune majanduslangus ja maailmakaubanduse aeglustumine tugeva löögi andsid.
Louis Micheli asendajana järgmisel kuul olen ma sellega seotud ka oma ametikoha tõttu. Just arengumaad kannatavad kõige enam praeguse majanduslanguse all. Seetõttu ei peaks me kaotama hoogu Doha arenguvoorule kiire ambitsioonika lõpplahenduse leidmisel. Praeguses majanduskliimas on Doha arenguvooru lõpuleviimine palju tähtsamaks muutunud. Doha annaks hoogu maailmamajandusele ning takistaks seda, et protektsionism saab end koguda. Seetõttu peaksid kõik G20 riigid vaatama kaugemale oma poliitilisest tagaõuest ning näitama üles tõelist pühendumust viivitamatuks edasiminekuks Doha arenguvoorus. Minu arvates on oluline pidada arengu vaatepunktist silmas ka seda, et G20 juhid leppisid kokku ka kahele aastale jaotatud 250 miljardi dollarilise kaubanduse finantspaketi asjus, et toetada ülemaailmseid kaubandusvoolusid, millele Euroopa annab olulise panuse.
Juhataja
Ma sooviksin juhtida tähelepanu sellele, et olen kodukorra artikli 103 lõike 2 alusel saanud käesoleva arutelu lõpuks kuus resolutsiooniettepanekut selle parlamendi kuuelt suuremalt fraktsioonilt.
Arutelu on lõppenud.
Hääletamine toimub reedel, 24. aprillil 2009.
