Üksikisikute õigusi piiravad meetmed Lissaboni lepingu jõustumise järel (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on:
kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni nimel Emine Bozkurti, Louis Micheli ja Michèle Striffleri suuline küsimus nõukogule (B7-0233/2009) üksikisikute õigusi piiravate meetmete kohta Lissaboni lepingu jõustumise järel;
kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni nimel Emine Bozkurti, Louis Micheli ja Michèle Striffleri suuline küsimus komisjonile (B7-0234/2009) üksikisikute õigusi piiravate meetmete kohta Lissaboni lepingu jõustumise järel.
Emine Bozkurt
Austatud juhataja! EL seisab demokraatia, õigusriigi, inimõiguste ja põhivabaduste eest. Ent võitluses terrorismiga ei ole EL enam nii põhimõttekindel. Võtkem näiteks ÜRO musta nimekirja. Füüsilised ja juriidilised isikud, kelle puhul kahtlustatakse sidemeid Osama bin Ladeni, Al-Qaida võrgu või Talibaniga, võidakse kanda nimekirja ja see toob kaasa reisikeelu ja finantsvarade külmutamise. See meede on igati õigustatud terrorismi puhul, sest selle vastu tuleb võidelda - selles pole vähimatki kahtlust -, ent terroristide tegevuses levinud seadusetusel ei saa lubada hiilida moodustesse, mida terrorismi vastu võitlemiseks kasutame.
Kahjuks iseloomustab kehtivat süsteemi põhiõiguste kuritarvitamine. Inimesed kantakse nimekirja sageli ilma neid sellest asjaolust teavitamata ning ilma igasuguse kohtuvõimu sekkumiseta. Teave, mis toob kaasa nende lisamise musta nimekirja, pärineb regulaarselt salateenistustelt. See teave ei ole kahtlusalustele läbipaistev ning seetõttu nad ei tea, miks nad on nimekirja pandud. See ei jäta neid mitte üksnes ilma õigusest teabele, vaid ka kaitseõigusest.
Kui inimene on kord nimekirja kantud, siis on teda sealt väga raske eemaldada. Juba praeguseks on hulgaliselt juhtumeid, kus inimesi on ekslikult aastateks nimekirja kantud ja nad on pidanud võitlema õiglase kohtupidamise nimel. Nad on määratud elama vaesuses, ei saa kasutada oma pangakaarte sisseostude sooritamiseks ja neil pole luba riigist lahkuda. Ma ei palu anda terrorismis kahtlustatavatele suuremaid õigusi, vaid seda, et nad saaksid toetuda oma õigustele, nagu kõik teisedki. Ma toetan läbipaistvat menetlust ja õiglast kohtupidamist.
Nimekirjal on ka kaugeleulatuvad kõrvalmõjud. Kuna võimud saavad otsustada inimeste või organisatsioonide nimekirja kandmise üle, siis saab seda kasutada poliitilise vahendina. Näiteks inimõiguste eest võitlevaid vabaühendusi, mis on valitsusele pinnuks silmas, saab nimetada terroristlikeks organisatsioonideks, et halvata nende tegevus. Euroopa Kohtu otsuse põhjal oli komisjon sunnitud kehtiva korra läbi vaatama. Komisjon püüdis leida lahenduse, ent nõukogu tasandil jäi asi soiku.
Nüüd on tekkinud uus olukord seoses Lissaboni lepingu jõustumisega. Kas tuleks lähtuda Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklist 215 või artiklist 75? Ehk teisisõnu, kas Euroopa Parlament ei osale ettepanekute läbivaatamises või osaleb tava- ehk kaasotsustusmenetluse kaudu? Õiguskomisjon on andnud mõista, et korrektne alus on artikkel 75 ja sama on leidnud ka parlamendi õigusteenistus. Ma tahaks, et nii nõukogu kui ka komisjoni esindajad ütleksid meile täna, missugusena nad näevad piiravate meetmete kehtestamise ettepanekute tulevikku. Missugune on siin parlamendi roll? On aeg, et muuta meie menetlused läbipaistvaks ja demokraatlikuks. Küsimus on selles, kas saame arvestada teie koostööga.
Carlos Coelho
Austatud juhataja! Ma kardan, et portugalikeelne tõlge ei tööta. Ma ei kuulnud eelmise kõneleja ainsatki sõna. Midagi tuleb ette võtta, vastasel korral ei saa ma arutelu jälgida.
Juhataja
Härra Coelho, kohe uurime, mis toimub ja anname teile teada.
Louis Michel
Austatud juhataja ja nõukogu eesistuja! Esiteks tahan tänada ja õnnitleda oma kaasraportööre proua Bozkurti ja proua Strifflerit.
Ma toetan täielikult kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni, õiguskomisjoni ja parlamendi õigusteenistuse otsuseid. Kuna inimõiguste austamine on üks liidu põhiväärtusi, siis on ülioluline, et neid õigusi järgitaks. Terrorismivastase võitluse raames võetud meetmed peavad olema mõõdukad, sobivad ja tulemuslikud.
Pidades silmas inimõigusi ja kaitseõigusi, on asjaomaste isikute juurdepääs isikuandmetele ja meetme rakendamise alustest teavitamine olulised osad terrorismivastases võitluses. Kuivõrd sanktsioonid ja mustad nimekirjad on vaid ajutised, leian, et tuleb teostada hoolikat ja tõsist järelevalvet ning vaja on regulaarset hindamist ja kohustuslikus korras parlamendiga konsulteerimist.
Ehkki me võime toetada võetud meetmeid eeskätt selliste riikide puhul nagu Zimbabwe ja Somaalia, tuleb pidada meeles, et need sanktsioonid ei tohi mingil juhul hakata takistama humanitaarorganisatsioonide arengu-, demokraatia ülesehitamise ja inimõigusmissioone ega avaldada negatiivset mõju kohalikule elanikkonnale.
Lõpetuseks tahan öelda seoses isikuandmete kaitsega, et toetan täielikult Euroopa andmekaitseinspektori otsuseid seoses nende andmete kogumise, töötlemise ja edastamisega.
Michèle Striffler
Austatud juhataja, volinik, kolleegid! Lõviosa Euroopa kodanikest leiab, et võitlus terrorismiga peab olema üks ELi prioriteete. Nad on täiesti teadlikud mõjust, mida Euroopa võib selles vallas avaldada oma üleilmse tulevikunägemusega ja järjepideva poliitika rakendamisega.
Seepärast tervitan asjaolu, et tänu Lissaboni lepingule saab Euroopa Parlament teha põhjalikku tööd selle valdkonna kaasreguleerimisel ning tagada vajaliku demokraatliku kontrolli Euroopa terrorismivastase poliitika üle.
21. sajandi esimene kümnend hakkab lõppema. Me kõik mäletame, et see algas ühe inimkonna ajaloo suurima tragöödiaga. Me ei saa lubada terrorismil areneda ning peame leidma selle likvideerimiseks kindla ja sobiva lahenduse. Taliban, Al-Qaida võrk ja Osama bin Laden kujutavad endast Euroopa Liidule suurimat ja kõige pakilisemat ohtu.
Islami äärmuslased - muhamedi usu häbiväärsed ärakasutajad - ning lääne ja selle väärtuste vihkamine toidavad seda surmavat terroristide võrku. Me peame selle nähtuse vastu võitlema ja ma kordan veel kord, et Euroopa Liit peab näitama, et ta on erakordselt kindlameelne ja valvel.
Võttes arvesse inimõiguste ning sõna-, ühinemis- ja rahumeelse kogunemise vabaduse tõsiseid ja pidevaid rikkumisi Zimbabwes, ei tohi Euroopa Liit neid märkamata jätta. Füüsilisi ja juriidilisi isikuid - olenemata sellest, kas nad on riigiga seotud -, kelle tegevused õõnestavad demokraatiat, põhiõigusi ja õigusriiki Zimbabwes, tuleb karistada.
Samuti on Euroopa Liidul kohustus võtta suunatud meetmeid nende vastu, kes õõnestavad rahu, julgeolekut ja stabiilsust Somaalias. Me peame kehtestama üldise ja täieliku relvaembargo Somaaliale ja tagama humanitaarabi osutamise ning juurdepääsu abile ja abi levitamise Somaalias.
Ma ütlen seda, sest eelkõige kannatavad kõige vaesemad ja haavatavamad elanikkonna kihid ning me ei saa enam kauem seda pealt vaadata. Nendin kahetsusega, et parlamendi rolli on selles vallas Lissaboni lepinguga vähendatud vastupidiselt lepingu vaimule ja tähtsusele, mida see parlamendile annab.
Euroopa Liit peab süüdlasi karistama. Kas see tähendab, et ta peab unustama ära oma peamised põhimõtted? Ei. Euroopa Liidu tegevus rahvusvahelisel areenil peab tuginema põhimõtetele, mis on juhtinud tema loomist, arengut ja laienemist ning Euroopa Liit peab edendama neid väärtusi kogu maailmas.
Cecilia Malmström
Austatud juhataja! Need asjad, mida nimetame piiravateks meetmeteks, on väga tähtsad, ja ma tean, et paljudel liikmetel on nende kohta oma arvamus. Selle arutelu kuulajatel võib nende mõistmine pisut keerukas olla. Lubage mul alustuseks selgitada, kuidas nõukogu neid meetmeid kasutab. Seejärel räägin Lissaboni lepingust.
Piiravad meetmed kolmandate riikide, üksikisikute, füüsiliste või juriidiliste isikute või muude üksuste vastu on oluliseks ELi välis- ja julgeolekupoliitiliseks vahendiks. Üldiselt võib öelda, et neid kasutatakse konkreetse poliitika või tegevuse muutmiseks. Mõistagi tuleks neid kasutada lõimitud ja põhjaliku poliitika raames, mis võib hõlmata poliitilist dialoogi, erinevaid soodustusi ja tingimusi, mida tuleb täita. Mitte alati pole pelgalt piiravad meetmed piisavad selleks, et muutusi esile kutsuda, ent nende abil on võimalik avaldada survet repressiivsetele režiimidele või peatada raha ja muude ressursside voog, mis sääraseid režiime või terroristlikke võrke toetab.
Mõningatel juhtudel kasutab nõukogu piiravaid meetmeid, kui me rakendame resolutsioone, mille on võtnud ÜRO julgeolekunõukogu kooskõlas ÜRO harta VII peatükiga. Sellistel juhtudel peavad ELi erinevad õigusaktid olema rangelt kooskõlas nende resolutsioonidega. Nad on seotud olukorra ja tegudega, sealhulgas terrorismiga, mis ohustab rahu ja julgeolekut. Nad saavad olla vaid osaks ELi välistegevusest ja sel viisil erinevad nad liidusisestest meetmetest, mille eesmärgiks on luua oma vabadus-, julgeoleku- ja justiitsala.
Nõukogu tõlgendab Lissaboni lepingut nii, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 215 tuleb rakendada nende ja muude piiravate meetmete suhtes ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames, sh terrorismi suhtes. EL võib otsustada ka rakendada täiendavaid meetmeid koos ÜRO otsustatud meetmetega ja me võime võtta ka oma meetmeid. ELi enese poolt otsustatud sanktsioone on võimalik kehtestada muude välis- ja julgeolekupoliitika eesmärkide, sh inimõiguste, demokraatia, õigusriigi põhimõtete ja hea halduse põhimõtete järgimiseks kooskõlas ELi kohustustega rahvusvahelise õiguse raames.
Neid meetmeid võetakse hetkel kõige sagedamini otse nende suhtes, keda loetakse meile vastumeelt oleva poliitika või meetme eest vastutavaks või sääraste isikute sissetulekuallikate suhtes. See on tõhusam kui piirisanktsioonid üldiste kaubandusembargode suhtes või muud suvalisemad meetmed. Sihipäraste sanktsioonide eesmärgiks on minimeerida negatiivset mõju, mida vastavad meetmed avaldavad kõnealuse riigi elanikkonnale. See on väga oluline kaalutlus, millega nõukogu uute sanktsioonide kehtestamise otsuse ettevalmistamisel arvestab.
Kõiki sanktsioone vaadatakse regulaarselt läbi, et hinnata nende tõhusust. Sõltuvalt olukorrast võib neid kohandada või täielikult tühistada. Lissaboni lepingu kohaselt kasutatakse piiravaid meetmeid jätkuvalt ühise välis- ja julgeolekupoliitika vahendina nõukogu otsuste vormis kooskõlas lepingu artikliga 29. Üks oluline muudatus uues lepingus on see, et otsuseid füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes võetavate piiravate meetmete kohta saab allutada kohtulikule kontrollile. See tähendab, et kohus saab kontrollida, kas otsus sanktsioonide kohta on õiguspärane. Varem selline võimalus puudus.
Nüüd, kus Lissaboni leping on jõustunud, võetakse määruseid vastu välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni ühisettepaneku põhjal kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 215. Euroopa Parlamenti teavitatakse kõikidest sellistest otsustest. Ma näen, et parlamendile see muutus ei meeldi, sest nõukogu pole enam kohustatud konsulteerima parlamendiga üksikisikuid puudutavate sanktsioonide osas. Meie aga lepingut nii ei tõlgenda.
Tähtis on juhtida tähelepanu sellele, et iga piiravaid meetmeid puudutav otsus ja nende meetmete rakendamine peab alati olema kooskõlas rahvusvahelise õigusega. Piiravad meetmed hõlmavad nende sihtmärgiks olevate üksikisikute teatud õiguste piiramist. Seepärast peavad sanktsioonid järgima inimõigusi ja põhivabadusi. See puudutab nii menetlusõigusi kui ka õigust õiguskaitsele. Meetmed peavad alati olema eesmärgi suhtes mõõdukad.
Lähtudes sanktsioonide rakendamisel saadud kogemustest, oleme korraldanud põhjalikke hindamisi ja uurinud, kuidas sanktsioone konstruktiivsemalt kehtestada. Tehtud on terve rida käegakatsutavaid parendusi. Need hõlmavad teatud sanktsioonide võtmise eeltingimusi ning üksikisikute (füüsiliste isikute) või juriidiliste või muude isikute sanktsioonide nimekirja lisamise aluseid. Nimekirja tuleb pidevalt üle vaadata ja vajadusel seda muuta. Selle töö käigus on nõukogu võtnud arvesse Euroopa Parlamendi eelmisest aastast pärinevat resolutsiooni ELi inimõiguste valdkonna meetmete ja poliitika raames võetud sanktsioonide hindamise kohta.
Catherine Ashton
komisjoni asepresident. - Austatud juhataja! Nagu eesistujamaa esindaja ütles, tõstatate olulisi küsimusi seoses ELi piiravate meetmete või sanktsioonide juhtimisega tulevikus. Pärast Lissaboni lepingu jõustumist peame tegema valiku Al-Qaida ja Talibani vastaste sanktsioonide määrust muutva määruse ettepaneku õigusliku aluse osas. Meie seisukohad on järgmised.
Esiteks on uue lepinguga lisatud endisele EÜ asutamislepingule välispoliitikaga seotud piiravate meetmete või sanktsioonide osas konkreetne säte. Artikli 215 lõige 2 sätestab uue õigusliku aluse piiravate meetmete võtmiseks füüsiliste ja juriidiliste isikute ning rühmade või mitteriiklike üksuste suhtes. See laiendab endise artikli 301 kohaldamisala ja seda tuleks rakendada Al-Qaida ja Talibani vastaste sanktsioonide määruse muutmise õigusliku alusena.
Teiseks rakendatakse artiklit 215, kui tegu on ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) otsusega. Al-Qaida ja Talibani vastaste sanktsioonide määruses rakendatakse ÜVJP otsust, mille kohaselt tuleb määrustega rakendada teatud ÜRO julgeolekunõukogu resolutsioone. Need resolutsioonid on ELi liikmesriikidele rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad.
Kolmandaks leiame, et kahekordne õiguslik alus, s.o artikli 215 lg 2 ja artikkel 75 ei toimi. Põhjus seisneb selles, et kahe artikli eesmärgid, kohaldamisala ja menetlused on erinevad. Olen tähele pannud, et parlamendi õiguskomisjon ja õigusnõustajad on jõudnud samale järeldusele.
Lõpetuseks olgu öeldud, et meie arvates on uus leping täpsustanud piiravate meetmete võtmist füüsiliste ja juriidiliste isikute ning rühmade ja mitteriiklike üksuste suhtes. Artiklis 215 käsitletakse parlamendi ja nõukogu rolli ning seadusandja ei tohiks lepingust kõrvale kalduda.
Meil paluti samuti esitada teavet põhiõigustega seotud edusammude kohta ÜRO sanktsioonide komitee töös.
Al-Qaida ja Talibani vastaste sanktsioonide määruse muutmise ettepanekuga rakendatakse Euroopa Kohtu järeldusi Kadi kohtuasjas. Nimetatud otsuses tegi kohus mitmeid märkusi selle kohta, kuidas parandada nimekirja kandmise menetlusi, mida rakendab ÜRO Al-Qaida ja Talibani vastaste sanktsioonide komitee. Kohtu tähelepanekud tingisid määruses sisalduva nimekirja kandmise menetluste muutmise.
Mitmes ÜRO julgeolekunõukogu resolutsioonis on sätestatud kord sanktsioonide nimekirja käsitlemiseks ÜRO tasandil. Viimati sätestati ÜRO julgeolekunõukogu resolutsioonis 1822, et põhjenduste kokkuvõte tuleb avaldada ÜRO Al-Qaida ja Talibani vastaste sanktsioonide komitee kodulehel iga nimekirja kantud isiku kohta ning nähti ette kõigi nimekirja kantud isikute läbivaatamine 30. juuniks 2010 ning nimekirja regulaarne ülevaatamine. Resolutsioonis nõuti, et asjaomane riik võtaks meetmeid nimekirja kantud isiku teavitamiseks tema kandmisest nimekirja ja kande põhjustest ning annaks teavet erandite ja nimekirjast väljaarvamise nõuete kohta.
Resolutsiooni 1822 lähenemisviis on võetud kasutusele ka resolutsioonis 1844, mis puudutab Somaaliaga seotud sanktsioone ja resolutsioonis 1857, mis puudutab Kongo Demokraatlikku Vabariiki.
Resolutsioonis 1822 nähakse ette meetmete läbivaatamine kord 18 kuu jooksul. See periood lõpeb käesoleva aasta lõpus. Läbivaatamise osas töö käib, ent komisjon ei oska öelda, mis muutusi ÜRO julgeolekunõukogu menetlustesse teeb.
Nuno Melo
Parlamendi rolli tugevdamine on olnud võtmesõnaks mitmete poliitikute kõnedes Lissaboni lepingu jõustumise kontekstis. Näiteks komisjoni president dr Barroso ütles 25. novembril siin Strasbourgis Euroopa Ülemkoguks valmistumise kohta järgmist: "Nüüd annab Lissaboni leping meile uue võimaluse edasi liikuda. Me kõik teame, et vabadus, julgeolek ja õigusküsimused on valdkonnad, mida leping kõige enam muudab. [...] Ja eelkõige laiendab see vastava poliitika demokraatlikku raamistikku parlamendi täieliku kaasamise teel." Ma rõhutan sõnu "parlamendi täielik kaasamine".
Oma esimeses ametlikus kõnes ütles Euroopa Liidu nõukogu eesistuja härra Van Rompuy samuti, et leping on võimas vahend, mille abil saame lahendada uusaja probleeme. Sellisel juhul pole mõtet rõhutada meie volituste ja pädevuse tugevdamist ametlikus diskursuses ja seejärel asuda kitsendavalt tõlgendama Lissaboni lepingut, et jätta parlament ilma õigustest, mis tal varem olid ja mille kaotamisel puudub mõte.
Esitatud küsimused tuginevad tervele mõistusele, ent see ulatub kaugemale pelgalt doktriini hinnangust ning deklareeritud kavatsuste ja nende tõlgendamise kokkulangevusest. Tegu on ka praktilise tagajärjega, mis tulenev vanasõnast, et "see, kes suudab teha rohkem, suudab ka teha vähem", ning puudutab alljärgnevat: mis mõte on a priori tõrjuda kõrvale organ, millel on pädevus kriminaalasjades ja terroristide rünnakute ennetamisel ja nende vastu võitlemisel koosotsustusmenetluse kaudu, kui kaalul on muud meetmed, mis mõjutavad kodanike õigusi, mis võivad selles kontekstis samuti tähtsad olla?
Seepärast - ma kohe lõpetan, austatud juhataja - on põhimõttelise tähtsusega, et Lissaboni lepingut tõlgendataks parlamendi volituste ja pädevuse tugevdamise vaimus. Mõningatel juhtudel - nagu küsimuses tõstatud sai - peaks olema võimalik kahene õiguslik alus, kui kaalul on kodanike õigused ja ohus on terrorismivastane poliitika. Muudel juhtudel, näiteks Zimbabwe ja Somaalia puhul, tuleks sätestada vabatahtliku konsultatsiooni võimalus, mis on tegelikult nähtud ette ka Euroopa Liidu Stuttgarti deklaratsioonis, mida samuti küsimuses mainiti. Seda seisukohta tahtsingi väljendada, austatud juhataja.
Monika Flašíková Beňová
Minu arvates ei hinnatud piisavalt Euroopa Parlamendi püüdlusi Lissaboni lepingu ratifitseerimisprotsessis kõnealuse küsimuste vaatenurgast ega kaasatud meid protsessidesse rohkem.
Ma pean piiravaid meetmeid ja sanktsioone sama tähtsaks ELi poliitika vahendiks välis- ja julgeolekupoliitika valdkonnas kui õigluse ja inimõiguste kaitse küsimusigi. Loomulikult ootasime (Euroopa Parlamendina) võimalust rohkem osaleda otsuste langetamisel selles valdkonnas.
Samuti mõistame, et sihtmeetmete ja -sanktsioonide eesmärgiks on minimeerida tsiviilelanikkonnale avaldatav mõju ja mul on hea meel, et proua Malmström just seda klauslit mainis. Samas oleme me ainsad otse valitud Euroopa institutsioonide esindajad ja tajume mõningal määral, et õigusloomeprotsessis oleme me teatavat sorti ripats, mis hiljem otsustus- ja kontrolliprotsessist kõrvale jäetakse.
Ma leian, et see pole päris õige säärases äärmiselt tundlikus valdkonnas, mis on seotud õigluse ja inimõiguste kaitsega, sest võitlus terrorismiga on äärmiselt tundlik küsimus meie oma riikide kodanike ja kogu ELi jaoks. Seepärast ootan kannatlikult, kuni kogu protsess käima läheb, et näha, missuguseks kujuneb meie koostöö.
Hélène Flautre
Austatud juhataja! Ma räägin nn sihtsanktsioonidest, intelligentsetest sanktsioonidest, neist, millel on otsene mõju ka põhiõigustele - üksikisikute, organisatsioonide ja mis tahes juriidiliste isikute põhiõigustele. Need põhiõigused on tähtsad. Nad hõlmavad näiteks liikumisvabadust, ent ka omandi kaitset.
Neil põhjustel peavad sihtsanktsioonid olema kooskõlas mitmete miinimumeeskirjadega, mis hõlmavad menetlust ja õiguskindlust. Lisan, et nende õigus- ja menetluseeskirjade järgimisest sõltub sihtsanktsioonide usaldusväärsus ja seega ka tulemuslikkus.
Parlamendi liikmed mäletavad, et Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee liige Dick Marty nõudis läbipaistvust ja kaitseõigust - see näitab, kui absurdne on läbipaistvuse puudumine nimekirja kandmise ja nimekirjast mahavõtmise tulemuslikkuse osas. Nimekirja kandmine ja nimekirjast mahavõtmine võib mõjutada ka süütuid inimesi, kes ei tea midagi nende ümber toimuvast ja nad ei saa teha midagi, et lahendada olukorda, millesse nad kogemata sattunud on.
Seepärast on juurdepääs andmetele, mida mainis Louis Michel, samuti nimekirja kandmise alustest teavitamine ning isikuandmete kaitse selle menetluse olulised elemendid.
Sellest hoolimata pidid ÜRO ja Euroopa Liidu sanktsioonisüsteemide ohvrid näitama üles suurt otsustavust ning vaja oli mobiliseerida nii kodanikuühiskond, inimõigusorganisatsioonid ja ka Euroopa Parlament, et ohvrite õigusi tunnustataks Euroopa Kohtus.
Lisan, et nõukogu muudatused seoses mustade nimekirjadega sõltuvad tehtud ettepanekutest, sh Euroopa Parlamendi tehtud ettepanekutest. Seepärast peab Euroopa Parlament kindlasti osalema nende otsuste tegemisel, rakendamisel ja jälgimisel, sest ajalugu on näidanud, et tänu Euroopa Parlamendile sai nõukogu määruse reform üleüldse teoks.
Derek Roland Clark
fraktsiooni EFD nimel. - Austatud juhataja! Nagu heategevus, nii ka õigused saavad alguse kodust. Mind huvitavad Euroopa sikhide õigused. Kuna nad kannavad riiete all kirpanit (väike tseremoniaalne pistoda), siis on neil keelatud siseneda Euroopa Parlamenti.
Kirpani kandmine väljendab usku ja nad ei tohi seda kõrvaldada, mistõttu nende väljaarvamine on religioosse ja rassilise sallimatuse küsimus. Aastate jooksul olen kirjutanud kahele varasemale juhatajale ja komisjonile, kes kõik vastasid, et keelu põhjuseks on turvakaalutlused.
Oma juubelit tähistav kuninganna Elizabeth külastas minu piirkonda - Midlandsi idaosa -, kus vestles Leicesteris asuvas pühapaigas sikhidega, kes kõik kandsid kirpanit ja seisid kuningannale sama lähedal kui teie praegu seisate oma kolleegidele.
Ma räägin seda seepärast, et kuu aega tagasi külastasin Westminsteri paleed. Seal, meie demokraatlikus parlamendis, väga lähedal nii Lordide Kojale kui ka alamkojale, kohtasin mitmeid sikhe, kes kõik kandsid kirpanit. Koos nendega oli nende juht, keda olen tundma õppinud. Tema esivanemad seisid õlg õla kõrval minu esivanematega, et võidelda demokraatia eest konfliktides, mis on moonutanud meie Euroopat. Tänu sellele on teil ja ülejäänud 700 inimesele vabadus tulla siia paika kokku kõigist Euroopa nurkadest.
Seega, mida arvata Lissaboni lepingust, mis räägib vabadusele, võrdsusele, vähemuste õigustele ja mittediskrimineerimisele tuginevast liidust? Kas täidate lepingut või on need pelgalt tühjad sõnad?
Juhataja
Härra Clark! Raske on mõista, kuidas see mõtteavaldus on seotud käimasoleva aruteluga, ent tänan teid!
Andrew Henry William Brons
Austatud juhataja! Mis põhjusel on Taliban asetatud samasse kategooriasse Osama bin Ladeni ja Al-Qaidaga?
Osama bin Laden ja Al-Qaida on terroristid, kes on juba pannud toime terroriakte üle kogu maailma ja kavatsevad neid tulevikuski toime panna. Me peame jälitama neid inimesi maailma otsa ja piirama nende tegevust nii palju kui vähegi võimalik.
Kuigi Taliban on kohutav, repressiivne ja mittedemokraatlik organisatsioon, on maailm täis ebameeldivaid režiime ja Taliban pole koguni valitsuses.
Nad tapavad ja vigastavad meie sõdureid Afganistanis ning neid vihatakse selle eest õigusega. Nad aga ei tapaks ega vigastaks meie sõdureid, kui meie sõdureid poleks Afganistani saadetud. Minu teada pole Talibanil ambitsioone teisel pool riigipiiri.
Kas ei valitse oht, et Talibani paigutamine samasse kategooriasse kui Al-Qaida, annab USA ja Briti valitsuse sõjarditele püssirohu mõttetu, mõrtsukaliku ja võitmatu sõja pidamiseks Afganistanis eelseisvatel aastatel? Lisaks provotseerivad islamiriikide vastu suunatud sõjad terroriakte.
Al-Qaida puhul on arvestatavaid kahtlusi, et tegu pole mitte niivõrd organisatsiooni, kuivõrd ideoloogiaga. Ei ole võimalik koostada tema liikmete kindlat ja täielikku nimekirja. Ainsaks strateegiaks on olla valvel kogukonnas, millest see palkab kahetsusväärselt nii süütuid inimesi kui ka kurjategijaid.
Georgios Papanikolaou
(EL) Austatud juhataja! Lissaboni lepingul on omaette vaim ja see sätestab uued koostööraamistikud Euroopa Liidu institutsioonide vahel. Ma olen uue korraldusega nõus. Euroopa Parlament on muutunud üksikisikute kaitsmisel sisulisemaks, sest otsuseid tehakse nüüd kaasotsustusmenetluses.
Seepärast on minu arvates pisut vastuoluline, et tänasel esimesel täiskogu istungil pärast Lissaboni lepingu jõustumist oleme me kohustatud arutama ja käsitlema meie uue rolli piiratust puudutavaid õigusnorme, enne kui oleme üldse tegevust alustanud ja sellega kohanenud.
Me kõik oleme eranditult seda meelt, et peame otsustavalt võitlema terrorismiga. Selleks on sageli vaja võtta rangeid meetmeid, nagu antud juhul näiteks pangakontode ja rahaliste vahendite liikumise külmutamine.
Teisalt on üksikisikute õiguste kaitse Euroopa Liidu põhiväärtus ja meil pole õigust sellest mööda vaadata, kui võtame meetmeid kodanike julgeoleku tagamiseks. See ei tähenda, et terrorismi ja muude kuritegude vastu võitlemine ei ole meie prioriteet. Ka parlamendi õigusteenistuse arvamus ja Euroopa Kohtu praktika liiguvad selles suunas.
Euroopa kodanikud on meid otse valinud ja seepärast on meil eriline kohustus selgitada kodanikele, kuidas me ühest küljest tagame nende julgeoleku ja teisest küljest samas kaitseme nende õigusi. Meie oleme selleks tööks kõige pädevamad inimesed.
Debora Serracchiani
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Euroopa Liit võitleb igasuguse terrorismi vastu. Kui räägime terrorikuritegudest, siis on meil vaja tagada põhiõiguste austamine ning kasutada terrorismi vastu võitlemiseks sobivaid ja tulemuslikke meetmeid.
Kaitseõigused ja menetluslikud kaitsemeetmed peavad seetõttu olema täiekult kooskõlas ELi institutsioonidega, sealhulgas piiravate meetmete sihiks olevate üksikisikute ja organite nimekirjade, antud juhul Al-Qaidaga seotud isikute ja organite nimekirjade koostamisel. Samuti on vaja allutada need meetmed nõuetekohasele demokraatlikule ja parlamentaarsele kontrollile, mille Lissaboni leping õigustatult ette näeb.
Seepärast on selge ja seda on kinnitanud ka parlamendi õigusteenistus, et iga sedasorti meede peab olema kooskõlas tavalise seadusandliku menetlusega, võimaldades Euroopa kodanike esindajatel täita seadusandja ja garandi rolli.
Franz Obermayr
(DE) Austatud juhataja! Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 75 reguleerib terrorismi vastu võitlemiseks võetavate piiravate meetmete rakendamist ja seega ka igasugust sekkumist kodanike omandiõigustesse, nt pangakontode külmutamist. Need sätted puudutavad politseikoostööd kriminaalasjades, artikkel 215 viitab aga ühisele välis- ja julgeolekupoliitikale. Nõukogul on selles vallas aga ainupädevus. Seetõttu on ühel lehel (artikkel 75) parlament kaasseadusandja ja teisel (artikkel 215) tuleb parlamenti vaid toimuvast teavitada. Samas puudutavad mõlemad artiklid võimalikku sekkumist kodanike või juriidiliste isikute individuaalsetesse õigustesse, mistõttu peavad nõukogu ja komisjon selgitama, mis on nende kahe sätte omavaheline suhe ning miks ei ole parlamenti kaasatud eelkõige artikli 215 puhul.
Petru Constantin Luhan
Austatud juhataja! Enne Lissaboni lepingu jõustumist tuginesid kolm kõnealust küsimust EÜ asutamislepingu artiklitele 60, 301 ja 308. Nüüd pakub see huvi vaid ajaloolastele, sest õiguslik alus on muutunud ja me peame viitama uue lepingu artiklitele 215 ja 75.
Nii uskumatu kui see ka pole, piiras Lissaboni leping Euroopa Parlamendi rolli käesoleval juhul. Artiklis 215 on selgelt öeldud, et nõukogu peab üksnes teavitama Euroopa Parlamenti võetud meetmetest, samas kui varasema menetluse kohaselt tuli parlamendiga säärastes küsimustes konsulteerida. Minu jaoks on see vastuvõetamatu ja ma toetan oma kolleegide algatust selgitada parlamendi rolli selles valdkonnas.
Õiguslikku aspekti kõrvale jättes - loodan, et see saab lahendatud Euroopa institutsioonide hea koostöö kaudu - tahan juhtida teie tähelepanu olulisele probleemile, mida käsitleme, s.o terrorismi ja sellega seotud tegevuse (nt Osama bin Ladeni ja Al-Qaida võrgu tegevuse) vastasele võitlusele. Leian, et sääraseid tundlikke teemasid ei tohiks liigitada ELi-sisesteks ja ELi-välisteks teemadeks, sest terroriakte võidakse kavandada väljaspool ELi, ent need võivad oluliselt mõjutada ELis elavaid inimesi.
Meil on kohustus kaitsta Euroopa kodanikke terroriaktide eest ja meile on antud selleks vahendid. Usun, et suudate selle menetlusliku probleemi lahendada ja jään huviga ootama nõukogu ja komisjoni esindajate arvamusi.
Carlos Coelho
(PT) Nõukogu eesistuja Cecilia Malmström, paruness Ashton, kallid kolleegid! Tahaksin tulla tagasi teema juurde, mida on käsitlenud mitmed kolleegid, eeskätt härra Papanikolaou ja härra Luhan.
Vaadakem üht aspekti korraga, alustades ettepanekutest Zimbabwe ja Somaalia kohta. Ma olen nõus, et tegeleme ÜRO kehtestatud sanktsioonidega ja seega kuuluvad need selgelt liidu välissuhete alla. Põhimõtteliselt näib kõige kohasem artikkel 215. Selle järgi aga peaksid kõik sellega kooskõlas olevad aktid sisaldama sätteid õiguslike kaitsemeetmete kohta, ent seda nõuet ei järgita kummagi ettepaneku puhul.
Need algatused pärinevad eranditult komisjonilt, mitte komisjoni ja liidu välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ühisettepanekust. Kahtlemata ei vasta need ettepanekud nõuetele, mis tulenevad artiklist 215.
Seoses kolmanda ettepanekuga, mis puudutab Osama bin Ladeni, Al-Qaida võrgu või Talibaniga seostatud isikuid ja rühmitusi, siis alusetu on äsja kolleeg Luhani väljendatud arusaam, et see kuulub liidu välistegevuse valdkonda. Kuna terrorismi ennetamine ja selle vastu võitlemine on ELi sisetegevuse prioriteedid, siis kuulub see eesmärk otseselt Lissaboni lepingu artikli 75 alla. See peaks olema kõige kohasem õiguslik alus vastavalt tavalisele seadusandlikule menetlusele.
Nõukogu eesistuja Malmström! Me alles hakkame Lissaboni lepingut rakendama. Kas koos Lissaboni lepingu jõustumisega näitab ka nõukogu üles head tahet rahvusvaheliste suhete alustamiseks õigetel alustel või kavatseb viia läbi piiratud analüüsi? Ma usun, et me kõik tahame, et algus oleks võimalikult hea.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Austatud juhataja! Seoses konkreetsete piiravate meetmetega, Al-Qaidaga seotud füüsiliste ja juriidiliste isikute vahendite külmutamisega ning meetmete võtmisega Zimbabwe ja Somaalia valitsuse liikmete vastu teatasid komisjon ja nõukogu 5. novembril, et kui Lissaboni leping jõustub, siis saavad ettepanekute aluseks olema Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 215, mitte artikkel 75.
Artikli 215 kohaselt teavitab nõukogu parlamenti kõigist otsustest, mis puudutavad majandussuhete katkestamist või vähendamist jms. Artiklis 75 on aga antud selgelt mõista, et kui on vaja saavutada artiklis 67 sätestatud eesmärgid, siis parlament ja nõukogu määratelevad, ehk teisisõnu otsustavad koos regulatiivsed meetmed, millega külmutatakse terroristliku tegevusega seostatud füüsiliste või juriidiliste isikute, rühmituste või üksuste vahendid, finantsvarad või majanduslik kasu.
Artikkel 67 sätestab ka vabaduse, turvalisuse ja õiguse aluste eesmärgid.
Seepärast näib selge, et terrorismiga seostatud füüsiliste ja juriidiliste isikute puhul on nõukogu tehtavate määruste ettepanekute aluseks artikkel 75.
Mis puutub Zimbabwesse ja Somaaliasse, siis nõukogu ja komisjon peaksid arvestama ka Stuttgarti deklaratsiooni, milles sätestatakse vabatahtlik konsulteerimine parlamendiga rahvusvahelistes küsimustes, sh olukorras, kus asutamislepingud antud valdkonna kohta midagi ei ütle.
Austatud juhataja! Ma lihtsalt selgitan oma seisukohta. Ma väidan, et parlament on kaasseadusandja ning nõuan nõukogult ja komisjonilt mõistlikumat selgitust. See on praeguseks kõik.
Seán Kelly
Austatud juhataja! Tahan öelda, et tegu on teemaga, mille puhul on väga raske anda ühest vastust.
Me kõik teame, et alates 2001. aasta 11. septembrist elame me väga ohtlikus maailmas, kus liiguvad terroristid, kes tegelevad päevast päeva oma surmavate missioonide planeerimisega ja neil on majanduslikud ressursid (osaliselt lausa riiklikud ressursid) oma missioonide elluviimiseks.
Seepärast on raske neil, kes püüavad terrorismi vastu võidelda, tõendada, kui tõhusad nad on, ent ma arvan, et võime julgelt öelda, et kui terroristid oleksid oma tahtmise saanud, siis oleks parlament juba ammu õhku lastud.
Kuigi on oluline, et parlamendil oleks ülevaade üksikisikute õiguste piirangutest ja muust säärasest, on meil samas vaja usaldada ka neid, kes julgeoleku eest vastutavad. On piisavalt tõendeid selle kohta, et nad on teinud head tööd. Mõnikord ei pruugi me teada kõiki asjaomaste üksikisikutega seotud üksikasju, ent samas on üldpõhimõte hea.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Tänan väga võimaluse eest sel teemal sõna võtta. Ma arvan, et keegi siinolijaist ei kahtle, et terrorism on 21. sajandi needus ja et peame sellele lõpu tegema. Seepärast mõistan ma ühest küljest meie muret põhiõiguste järgimise pärast, samas kui teisalt teame, et töötame siin valdkonnas, kus kõik ei saa avatud olla.
Seepärast küsin proua Ashtonilt järgmist: kas meile kui parlamendile tuleks anda teavet selle kohta, mis minu arvates on väga oluline - teatud seaduste rakendamise piirangute kohta? Minu küsimus on: kui suures ulatuses parlamenti teavitatakse? Minu arvates pole küsimus niivõrd selles, kas parlament võib arvestada sellega, et teda teavitatakse, vaid pigem selles, millises ulatuses teda teavitatakse.
Miroslav Mikolášik
(SK) Arvestades asjaolu, et liidu toimimise aluseks on esindusdemokraatia ja liidu kodanikke esindab Euroopa tasandil Euroopa Parlament, usun, et Euroopa Parlament peaks olema ilmselgelt kaasatud üksikisikute põhiõigusi mõjutavate piiravate meetmete hindamisse.
Minu arvates ei ole õige, et Euroopa Parlament vastutab ühest küljest kriminaalasjade ja eelkõige terrorismi ennetamise ja terrorismivastase võitluse eest ning teisalt ei võimaldata tal osaleda ELis võetavate siduvate terrorismivastaste meetmete üle otsustamisest.
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 215, mis on erand artiklist 75, mille kohaselt on Euroopa Parlament seadusandlik organ, ei tohiks seega rakendada ega tõlgendada nii, et see nõrgendab põhiõiguste kaitset ja ELi demokraatliku otsustusprotsessi.
Juhataja
Enne kui annan sõna proua Malmströmile ja proua Ashtonile, lubage mul öelda, et parlament usub teisse mõlemasse ja tunneb teid väga hästi, sest olete nende küsimustega varem tegelenud. Me soovime väga teha teiega tihedat koostööd ja loodame teie jätkuvale toetusele parlamendi olulise rolli suhtes selles äärmiselt tundlikus valdkonnas.
Cecilia Malmström
Austatud juhataja! Eesistujamaana on Rootsi näinud palju vaeva, et Lissaboni leping vastu võetud saaks. Me oleme väga uhked selle üle, et see on lõpuks jõustunud. See sisaldab olulisi parandusi, mis on head nii Euroopa Liidule kui ka Euroopa kodanikele. Üks kõige olulisemaid muudatusi, mis Lissaboni lepinguga kaasneb, on just Euroopa Parlamendile kaasotsustusõiguse andmine õiguse, turvalisuse ja vabaduse valdkonnas. See annab Euroopa Parlamendile kaasotsustuspädevuse paljudes valdkondades. See on hea asi ja tõstab meie ühiselt koostatud õigusaktide kvaliteeti. See suurendab ka õiguskindlust, mis on väga tähtis, sest tegu on tundlike ja raskete valdkondadega.
Samuti tahaksin teid tänada toetuse eest seoses inimesi rõhuvatele terroristidele, üksikisikutele ja režiimidele kehtestatud sanktsioonidega, mis jätavad nemad nende endi inimõigustest ilma. Sanktsioonid ja inimõiguste järgimine ja õiguskindlus ei ole teineteist vastastikku välistavad nähtused. Vastupidi. Sanktsioonid võivad olla väga tõhusad ja õiguspärased, kui nendega kaasneb ka õiguskindlus. Võin teile kinnitada, et Euroopa Parlament osaleb uute eeskirjade sõnastamisel, sealhulgas terrorismi puudutavate eeskirjade sõnastamisel vastavalt artiklist 75 tulenevale kaasotsustuspädevusele seoses sanktsioonidega Euroopa Liidus.
Euroopa Liidu välises tegevuses ehk teisisõnu kolmandate riikide vastu ÜRO kehtestatud sanktsioonide puhul Euroopa Parlamendile kaasotsustuspädevus puudub. Nii saame meie ja nii saab ka komisjon lepingust aru. Küll aga pöörame me suurt tähelepanu teie resolutsioonile selles küsimuses ja peame alati silmas ka inimõigusi, kui pöördume sanktsioonide poole nii ELis kui ka ÜROs. Me püüame jätkuvalt menetlust paremaks muuta.
Me võtame teadmiseks teie konsultatsiooni- ja teabevahetussoovi seoses sanktsioonisüsteemide ettepanekutega. Ma usun, et suudame teha tõhusat koostööd ja ma ei kahtle, et leiame sobiva viisi koostöö tegemiseks kehtivas institutsionaalses raamistikus.
Catherine Ashton
komisjoni asepresident. - Austatud juhataja! Teen lühidalt. Tahan viidata kolmele asjale.
Esiteks on lugupeetud liikmed rääkinud täiesti õigustatult põhiõiguste tähtsusest ja ma arvan, et me kõik oleme ühel meelel, et selles vallas on suur roll ka Euroopa Kohtul, mis muu hulgas hoolitseb selle eest, et nõukogu ja komisjon järgivad neid oma tegevuses. Ma saan asjast väga hästi aru.
Teiseks tahan rääkida heast koostööst. Eelmine juhataja palus mul ja proua Malmströmil anda selgelt mõista, kui tähtis on nende jaoks meie roll ja koostöö parlamendiga.
Minu käest küsiti konkreetselt, mis teavet. Hetkel ma ei tea. Ma arvan, et sellesse uude rolli sisse elades pean lihtsalt parlamendiga koostööd tegema ja eks siis paistab, mis sellest kujuneb. Kuidas tõhusalt koostööd teha, mis teavet lisada, võttes arvesse, mida on öeldud selle kohta, mis kuulub avalikku sfääri ja mis mitte.
Ma olen selles suhtes äärmiselt tähelepanelik kõigil põhjustel, mil parlamendiliikmed minult seda ootavad.
Kolmandaks ja lõpetuseks tahan rääkida õiguskindlusest. Ma olen kulutanud palju tunde Lissaboni lepingu tutvustamiseks parlamendile, nii et ühel hetkel teadsin lepingut lausa peast. Artikli 75 tõlgendus tugineb mõistagi artiklile 67 ja selle asjakohasusele vastavas kontekstis ning meile antud juriidilise nõuande kohaselt peame nüüd püüdma selgitada välja, kuhu see sobitub. Meie antud nõuanne on selge. Parlamendiliikmetel on mõistagi õigus seda vaidlustada, ent mis järeldusele me ka ei jõuaks, valitseb õiguskindlus.
Lissaboni lepingu jõustumisel on see äärmiselt tähtis. See on äärmiselt tähtis mulle, kes ma püüan kujundada rolli, mis mulle on usaldatud. Tähtis on, et me jõuaksime selles küsimuses otsuseni. Mina leian, et vastus peitub õiguskindluses. Ma mõistan parlamendi muret. Ma mõistan ka vajadust sellest hoolimata täielikult koostööd teha.
Juhataja
Mulle on esitatud resolutsiooni ettepanek vastavalt kodukorra artikli 115 lõikele 5.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub homme.
