Vildledende erhvervsguider (f.eks. European City Guides) (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel af Arlene McCarthy for Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse til Rådet om vildledende erhvervsguider (f.eks. European City Guides) - B6-0152/2008).
Arlene McCarthy
spørger. - (EN) Hr. formand! Det klare formål med dette mundtlige spørgsmål er at skabe handling for og give oprejsning til de tusinder af små virksomheder i hele EU, som dagligt bliver bedraget for millioner af euro af falske europæiske "erhvervsguideselskaber". Parlamentet har modtaget i hundredvis af andragender og en masse korrespondance til kontorerne i vores valgkredse fra virksomheder, der er blevet ofre for disse talrige fupnumre mod små virksomheder.
Vi skal selvfølgelig erkende, at disse fupnumre har eksisteret i mere end 40 år, ifølge de lovlige erhvervsguideforlag, der repræsenteres af EADP. Men dette er uden tvivl et fupnummer, der kræver reaktion på EU-niveau. F.eks. er strukturen i Maiwolfholdingselskabet, der ejer European City Guide og andre lignende selskaber, et kompliceret net af europæiske fupfirmaer, der er registreret og beliggende i samt virker i adskillige EU-medlemsstater og i EØS-landene Schweiz og Liechtenstein. Trods retssager og bøder udstedt af domstole i adskillige medlemsstater fortsætter selskabet sine aktiviteter og håner dermed EU-samarbejdet om retshåndhævelse. Faktisk tog det syv år i retssystemet, før selskabet blev lukket i Barcelona, hvorefter det blot straks startede op igen i Valencia. Maiwolf Holding er centrum i et net af selskaber, der beskæftiger sig med fupaktiviteter ikke kun på EU-niveau, men også globalt, og jeg er bange for, at de fortsat undslipper lovens lange arm.
Ved at svare European City Guide, er virksomheder blevet forledt til at tro, at de blot svarede på en forespørgsel om informationer eller opdaterede eller rettede deres oplysninger. De er blevet forledt til at tro, at der var tale om en gratis service, og pludselig blev de konfronteret med en faktura på tusinder af euro, som, hvis den overhovedet havde været nævnt, kun havde figureret med meget små typer og på en forvirrende og vildledende måde. Det samme Maiwolfholdingselskab ejer tilsyneladende også inkassofirmaerne, som så chikanerer, intimiderer og truer virksomhederne, så de betaler. Hjemmesiden "Stop the European City Guide", hvor der er organiseret en kampagne mod City Guide-svindelen, var også genstand for trusler om retssager, og internetudbyderen var nødt til at lukke den, men jeg er glad for at kunne fortælle, at den nu er kommet i gang igen.
Mange af dette bedrageriske selskabs aktiviteter overtræder helt tydeligt direktivet fra 1984 om vildledende reklame. Vi har brug for en bedre og mere koordineret håndhævelse for at lukke de smuthuller eller åbninger, som udnyttes af sådanne selskaber. Jeg kan oplyse formandskabet om, at mit udvalg vil gøre rede for anvendelse og gennemførelse af direktivet om vildledende reklame og naturligvis også af direktivet om urimelig handelspraksis. Vi er særligt interesseret i det østrigske eksempel på gennemførelse af direktivet om vildledende reklame, hvor virksomheder ikke kan bindes af en kontrakt, medmindre de klart og udtrykkeligt har skrevet under på dens betingelser. Dette er en model, som jeg håber, formandskabet vil følge i sine drøftelser med de andre medlemsstater.
Små virksomheder bliver selvfølgelig ikke hjulpet af direktivet om urimelig handelspraksis, eftersom dette ikke dækker transaktioner mellem erhvervsvirksomheder (business-to-business (B2B)) - selv ikke, når det drejer sig om små virksomheder. Man skal i medlemsstaterne gøre bedre brug af det håndhævelsesnetværk, der virker på tværs af grænserne, for at få disse "cowboy"virksomheder til at stoppe deres aktiviteter én gang for alle. Sammen med mine kolleger her deler jeg absolut frustrationen hos de mange små virksomheder, som i årevis, ikke i månedsvis, har måttet tåle chikane og har haft økonomiske tab.
Hvis vi mener det, vi siger, om at de små virksomheder er rygraden i EU's økonomi, så er det på tide at gå i brechen for dem, forsvare deres rettigheder og forsvare dem imod denne bedrageriske praksis. Jeg bifalder absolut kommissær Kunevas interesse og hendes engagement med hensyn til at overvåge deres aktiviteter, men overvågning alene skaffer ikke resultater og er ikke rettet aktivt mod disse selskaber. Jeg finder det uacceptabelt, at virksomhedernes klager tilsyneladende er blevet fremført for døve øren, og at enkeltmandsvirksomheden bag City Guide har kunnet få lov til fortsat at falbyde sin bedrageriske praksis uden at føle den fulde rækkevidde af EU-lovgivningen. Så jeg opfordrer nu medlemsstaterne til at handle omgående, til at anerkende de alvorlige og ødelæggende følger af at tillade, at denne svindler fortsat flår vores virksomheder. Jeg ønsker, at medlemsstaterne, og sandelig også formandskabet, under forhandlingen i dag forpligter sig til at handle og ikke kun forhandler om de spørgsmål, vi har kendt til i mange år.
Jeg opfordrer derfor formandskabet indtrængende til at besvare disse spørgsmål og arbejde sammen med os for at finde en løsning for de virksomheder, som fortsat lider under dette bedrageri.
Janez Lenarčič
formand for Rådet. - (SL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke fru McCarthy for hendes spørgsmål. Tak også til Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse. Jeg skal forsøge at besvare spørgsmålet inden for de rammer, fru McCarthy har sat.
Hvad angår det første spørgsmål, om hvad medlemsstaterne har gjort for at lukke bedrageriske erhvervsguidetjenester, skal jeg oplyse, at Rådet endnu ikke har modtaget løsningsforslag fra medlemsstaterne. Tilsvarende er Rådet ikke blevet oplyst hverken om handlinger fra medlemsstaternes side for at lukke sådanne selskaber eller om deres kompetente myndigheders hensigt med hensyn til at udveksle oplysninger om selskaberne.
Hvad angår det andet spørgsmål om at tage skridt til at lukke smuthullerne ved gennemførelse af direktivet om vildledende reklame, er det Kommissionen, der er ansvarlig for dette direktiv og dets iværksættelse, sådan som det er fastlagt i artikel 211 i EF-traktaten. Så efter min mening bør Parlamentet rette dette spørgsmål til Kommissionen.
I forbindelse med disse to spørgsmål skal jeg også tilføje, at Rådet indtil nu ikke er blevet informeret om, hvilke tiltag medlemsstaterne har igangsat for at gøre erhvervslivet opmærksom på risikoen ved bedrageriske erhvervsguidetjenester.
Hvad angår spørgsmålet om at udvide rækkevidden af direktivet om urimelig handelspraksis, kan jeg imidlertid bekræfte over for fru McCarthy, at dette direktiv ikke dækker de tilfælde, der er beskrevet af Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse. Med andre ord dækker det ikke tilfælde af bedragerisk erhvervsmæssig praksis, der er rettet mod små og mellemstore virksomheder.
Grunden hertil er, at det omtalte direktivs anvendelsesområde er begrænset til forhold mellem virksomheder og forbrugere (business-to-consumer (B2C)). Hvad angår en mulig udvidelse af dette direktiv til at omfatte B2B-forhold, kan jeg kun sige, at Rådet vil vedtage en holdning i dette spørgsmål, så snart det får forelagt et passende lovgivningsforslag.
Jeg skal dog minde Dem om, at Rådet allerede ved direktivets vedtagelse har drøftet spørgsmålet om, hvorvidt det pågældende direktiv også bør dække B2B-praksis. Jeg skal også minde Dem om, at i lighed med Kommissionen har også de fleste medlemsstater forkastet idéen om at udvide direktivet til at omfatte urimelig handelspraksis, som ikke skader forbrugere.
Desuagtet skal jeg imidlertid understrege, at virksomheder, herunder små og mellemstore virksomheder, ikke står uden beskyttelse mod en sådan praksis. De beskyttes af direktivet om vildledende reklame.
Jeg vil sluttelig gerne udtrykkeligt og på vegne af formandskabet sige, at vi er enige i Udvalgets mening om, at urimelig og bedragerisk handelspraksis er uacceptabel på alle økonomiske områder. Jeg mener også, at det er nødvendigt at iværksætte tiltag mod en sådan fremfærd.
Medlemsstaterne håndterer urimelig handelspraksis, som det er foreskrevet i deres lovgivning. Eksemplet med European City Guide, som De nævnte i Deres spørgsmål, er også blevet forelagt domstolene i mindst én medlemsstat.
Jeg vil gerne igen takke Dem for spørgsmålet og vil under alle omstændigheder lytte opmærksomt til forhandlingen.
Simon Busuttil
Hr. formand! Når man åbner denne guide - for det er en stor, tyk udgivelse - finder man hundreder af sider med tusinder af firmaer, ofte meget små firmaer, som har fundet sig selv i denne guide efter at være blevet snydt. De ønskede ikke at blive optaget i den, men blev det mod deres ønske. Parlamentets Udvalg for Andragender har modtaget omkring 400 andragender fra små virksomheder, der er fanget i denne fælde. Jeg mener, der er tre aspekter ved spørgsmålet. For det første er de omhandlede små virksomheder ofre for bedrageri. For det andet er der et grænseoverskridende, transnationalt aspekt, som derfor bør være af interesse for os i EU, i Parlamentet, i Rådet og i Kommissionen. For det tredje lukrerer selskaber som European City Guides på de utilstrækkeligheder, der er i lovgivningen.
Hvad gør Parlamentet, ud over hvad Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse gør, som fru McCarthy har fortalt os? Udvalget for Andragender vil udfærdige en betænkning om spørgsmålet. Jeg vil være ordfører, og min betænkning vil indeholde fire målsætninger. For det første vil den have som mål at øge opmærksomheden om dette problem, som er stort. For det andet vil vi fortsat opfordre især Rådet og Kommissionen til at handle entydigt, for hvis de ikke kan handle i dag, må de bringe sig i stand til det. For det tredje skal vi også have klarlagt, om der er lovmæssige utilstrækkeligheder, og dét er rollen for Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse. Endelig skal disse ofre også tilbydes brugbar rådgivning. Udvalgt for Andragender vil holde samråd og mødes med ofrene og arbejdsmarkedets parter såvel som med Kommissionen, før betænkningen vedtages, hvilket forventes at ske inden udgangen af året.
Genowefa Grabowska
for PSE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Når firmaer benytter sig af urimelig handels- og marketingpraksis, kan man kun fordømme deres aktivitet. Vi skal jo beskytte forbrugernes rettigheder mod denne form for falsk markedsvirksomhed samt støtte forbrugernes kamp mod firmaer, der føler sig fuldstændig straffri i den nuværende europæiske situation. Der er jo tusindvis af firmaer, der bliver snydt af de påståede gratis reklamer i forretningskataloger, som de i virkeligheden skal betale fra flere hundrede til flere tusinde euro for. Udgiverne af disse kataloger, der fra en forretningsmæssig og reklamemæssig synsvinkel er værdiløse, har imidlertid ikke blot sigtet rettet mod konkrete brancher, såsom turistbureauer, hoteller, læger, restauratører eller sågar den videnskabelige verden, men de henvender sig desværre også til statslige kontorer og institutioner. EU-borgerne spørger derfor, hvordan initiativtagerne til disse processer, der jo er identificeret ved for- og efternavn som indehavere af de selskaber, der udgiver katalogerne, har været i stand til at tjene formuer ved at føre bedragerisk og urimelig handelspraksis, da de har udnyttet små europæiske forretningsdrivendes frygt for inkassofirmaer og domstole.
Jeg opfordrer derfor det slovenske formandskab, endnu mere formandskabet end Kommissionen, til at begynde en koordinering af medlemsstaternes handlinger, især i forbindelse med udveksling af informationer og indbyrdes advarsler om denne type bedragerisk praksis. Jeg opfordrer endvidere formandskabet til at videresende oplysninger om selskabernes indehavere og bestyrelser samt at foreslå, at man indfører skærpede strafferetlige sanktioner for denne virksomhed. Hvis den nuværende situation fortsættes, vil det underminere de økonomiske enheders og EU-borgernes tillid til idéen om det europæiske fælles marked, og det vil også udviske forskellene mellem redelig forretningsførelse og virksomhed, der nærmest er af mafiøs karakter.
Diana Wallis
for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Mange tak til fru McCarthy og Udvalget om det Indre Marked for at have stillet dette spørgsmål. Jeg må sige, at jeg kunne ønske, vi havde fået et noget mere håndfast svar fra Rådet.
Situationen er fuldstændig uacceptabel, og jeg vil begynde med at gøre en tilståelse. Først i 1980'erne var jeg advokat i England, men jeg oprettede en praksis sammen med en advokat i Tyskland. Vi begyndte at få disse krav om, at vi havde annonceret for vores praksis i en European City Guide, og selv som advokater følte vi os chikaneret og skræmt. Så hvis advokater føler sig skræmt af disse mennesker, er jeg sikker på, at det også gælder for små og mellemstore virksomheder.
Men det underlige ved det er, at der burde kunne findes et svar i EU-lovgivningen, hvilket tilsyneladende ikke sker, selv ikke efter 20-30 år, hvor dette har foregået. Hvis man læser nogle af brevene fra disse mennesker, citeres der faktisk EU-lovgivning i hovedet på folk for at chikanere dem yderligere som ofre. Og hvad får vi fra Rådet? Jeg beklager, men det er ikke godt nok: Okay, vi kunne se på vildledende reklame, og vi vil overveje det. Efter 30 år har vi virkelig brug for noget mere.
Hvad skal folk gøre? Vi har brug for en tilbundsgående forhandling om, hvorvidt vi bør omdefinere, hvem og hvad en forbruger er. Vi prøvede at bringe det på bane under drøftelserne om kontraktlovgivning. Vi er nødt til at gå længere og dybere, hvis vi skal gøre noget ved problemet.
Endelig, hvis medlemsstaterne er for sky eller for skræmte til at tage sig af det, så lad mig komme med et andet forslag, som måske er lidt af et stridsspørgsmål. Hvis Kommissionen giver os et solidt system til kollektiv klageadgang, kollektive søgsmål, så kan borgerne måske selv handle, hvis ingen andre vil gøre det for dem. Se det var en idé.
Mairead McGuinness
- (EN) Hr. formand! Efter fire år forhandler vi langt om længe om European City Guides. Jeg kunne ikke bære det arkiv over klager, jeg har modtaget, med herned, og som andre kolleger har skitseret. EU bliver drevet rundt i manegen, fordi den ikke har forbindelse til sine borgere, og her har vi en enestående mulighed - og dette henvender jeg til Rådet - for at skabe forbindelse til mennesker, som har et reelt problem, og som kommer til deres parlamentsmedlemmer for at finde en løsning.
Det er ikke kun virksomheder, der rammes. Jeg har hørt fra skolesekretærer, som har underskrevet det ved en fejltagelse, som er skræmte og har betalt ekstra penge. Det rystende ved European City Guides er, at det virker, fordi folk trues og skræmmes. Hvad enten du betaler eller ej, fortsætter de med at chikanere og bedrage folk. Men det er et europæisk problem, der derfor behøver en europæisk løsning. Jeg jubler nok lidt over, at vi nu har denne forhandling, og at min kollega, Simon Busuttil, skal udarbejde en betænkning og forberede informationer, men jeg synes, Rådet bør være lidt mere proaktiv her, og det gælder også Kommissionen.
Emnet er meget specifikt, og det rejser fem nøglespørgsmål, som skal behandles. Efter min mening er problemet enormt, men vi er nødt til at bestemme dets omfang. Det er en storartet idé at udveksle informationer, men det kunne skabe frustrationer, hvis det ikke følges op af handling. Vi skal lukke smuthullerne. F.eks. bliver EU-lovgivning citeret i Irland over for dem, der har skrevet under hos European City Guides. De får at vide, at de vil blive retsforfulgt i en anden medlemsstat, få bøder og blive straffet. De modtager telefonopkald med voldsomme chikanerier mod sig selv og deres medarbejdere. Det kan ikke accepteres. Vi har afgjort brug for at omdefinere, hvad en forbruger er, for som jeg sagde tidligere, drejer dette sig ikke kun om erhvervslivet. Men jeg gentager punktet. Vi har en oplagt mulighed her for at vise folk i hele EU, at vi er aktive i forbindelse med spørgsmål, der berører dem direkte. Lad os gribe muligheden og ikke forspilde den i dag med ord uden handling.
Marian Harkin
- (EN) Hr. formand! Styrken hos mange af disse bedrageriske erhvervsguideselskaber er, at de ligger i en anden medlemsstat, så de synes urørlige, medmindre EU griber ind på en eller anden måde. De indpoder også frygt i folk, hvoraf mange er meget små virksomheder uden juridisk bistand eller rådgivning, og mange giver til sidst op og betaler pengene, efter at være blevet chikaneret i årevis.
Som for mange af de andre taleres vedkommende er mit kontor blevet oversvømmet af klager, men sædvanligvis fra enkeltmandsvirksomheder: Blikkenslagere, tandlæger, læger, folk, som er blevet udvalgt som mål af European City Guide. Disse mennesker føler, at de står alene, at de blot har truffet en uheldig beslutning, at de er blevet grebet i en fejl, og på en måde bebrejder de nærmest sig selv.
Jeg synes, det er utroligt at høre, at flertallet af medlemsstaterne ikke ønsker nogen udvidelse af direktivet, så der kan gøres noget ved forholdene mellem virksomheder. Jeg gad vide, om det er, fordi de virksomheder, der bliver udvalgt som mål, er små virksomheder, fordi det ikke er de store selskaber, der rammes? Jeg mener, borgerne har brug for mere og bedre hjælp fra Rådet og Kommissionen, end de får i øjeblikket. Jeg finder, at den nuværende situation ikke er god nok, og jeg opfordrer Rådet til at gøre noget ved det straks.
Malcolm Harbour
- (EN) Hr. formand! Jeg vil gå direkte til sagen. Lad mig henvende dette til det slovenske formandskab, jeg synes, de har gjort det flot under deres formandskab. Minister Lenarčič, lad mig blot give Dem fire ting, som jeg gerne vil have Dem til at tage op på Deres næste møde blandt ministrene i Rådet (konkurrenceevne).
Det første er, at De skal bede Kommissionen om at sætte Solvit, problemløsningsnettet for det indre marked - der er beregnet til brug i forbindelse med hver eneste klage vedrørende det indre marked, ikke kun markedsrelaterede klager - fast på dagsordenen. Få dem til at rundsende de informationer, der allerede er tilgængelige på uafhængige hjemmesider - og vi burde skamme os over, at det faktisk er de mennesker, der er berørt af det, som har taget dette op på egen hånd - der ligger masser af informationer, og gør det til en del af deres ansvarsområde. Det ville kunne ske straks. Så det er Deres første opgave.
Det andet er, at De bør sige til alle Deres kolleger, at deres erhvervsinformationstjenester (for de har tjenester, der når ud til de små og mellemstore virksomheder) også bør rundsende denne information til dem på deres egne sprog, og De bør stille bare en beskeden del af Deres budget til rådighed for egentlig at forklare virksomhederne, hvad der foregår.
For det tredje, giv disse til Deres politimyndigheder. Og sig også til Kommissionen og til dem, der står for Deres samarbejde om forbrugerbeskyttelse, at de skal sætte det på dagsordenen. Det vil ikke koste ret meget at gøre det. Informationerne er der. Det er ikke svært at gøre det. Så det er tre ting, De bør gøre.
Og den fjerde ting, De lige så godt kan gøre, er at sige til Deres kolleger, at denne praksis, hvis den praktiseres over for enkelte forbrugere, er aldeles ulovlig i henhold til direktivet om urimelig handelspraksis. Alle ved, at det forholder sig sådan. Og de berørte virksomheder påtager sig i grunden de private forbrugeres rolle. Men når De gennemfører det i de enkelte medlemsstater (og jeg må i øvrigt sige, at det ikke er lykkedes ret godt for medlemsstaterne at gennemføre det, og selv min egen medlemsstat er faktisk langt bagefter), kunne De let indføje en paragraf, så der i Deres gennemførelse specifikt inkluderes erhvervsguider og små virksomheder. Det ville ikke koste meget at gøre dét.
Der er således fire specifikke indsatsområder. Så jeg stoler på Dem, hr. minister, og vi vil se på dagsordenen i forventning om, at det vil være på den næste dagsorden for Rådet (konkurrenceevne). Hvordan kan vi gå rundt og sige til de små virksomheder, at de skal deltage i det indre marked, hvis vi ikke engang kan give dem den simpleste beskyttelse med en simpel handling som denne? Vi har i dette stykke alle skammeligt forsømt vores forpligtelser i det indre marked.
Richard Corbett
- (EN) Hr. formand! European City Guide og lignende erhvervsguider er i bund og grund et samling svindlere, men vores lovgivning har ikke været god nok til, at vi har kunnet håndtere dem. Dette spørgsmål skulle tilsvarende have været stillet til Kommissionen med henblik på et initiativ til et nyt lovgivningsforslag for at stramme op på den relevante lovgivning, så vi kan håndtere dem. I mellemtiden er mit råd til alle små virksomheder, der stilles over for krav fra European City Guide og lignende erhvervsguider ganske enkelt: Betal ikke. Ignorer dem. Ignorer presset.
Der er oprettet en organisation ved navn "Stop the European City Guide", en forening af ofre for denne erhvervsguide. Deres hjemmeside måtte fjernes på grund af pres og trusler om retssag mod deres internetudbyder for at få denne til at lukke deres hjemmeside. Derfor hoster jeg nu deres hjemmeside via min hjemmeside, så de kan fortsætte med at udbrede oplysninger om, hvordan virksomhederne kan beskytte sig selv. Der er brug for håndfast handling. Snart.
Marcin Libicki
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske fru McCarthy med den fremragende mundtlige forespørgsel om firmaers urimelige handelspraksis vedrørende European City Guides. Udvalget for Andragender, som jeg er formand for, har givet hr. Busuttil til opgave at forberede en betænkning om dette emne. Vi har modtaget utrolig mange andragender med klager om netop denne praksis. Kommissionens repræsentant sagde, at Kommissionen ikke har modtaget denne slags klager, så den kan ikke undersøge sagen, men jeg synes, at dagens forhandling, samt den forhandling, der vil finde sted på grundlag af hr. Busuttils betænkning, vil være tilstrækkelig grund til, at Kommissionen kan beskæftige sig med denne sag, for der er tale om en praksis, der er meget urimelig og chikanerende for små firmaer og almindelige mennesker, altså dem, der ikke besidder en hær af advokater til deres forsvar.
Jeg anmoder meget om, at Kommissionen beskæftiger sig med denne sag.
Brian Crowley
- (EN) Hr. formand! Jeg har behandlet 19 sager, hvor mennesker på bedragerisk vis er blevet udsat for udgifter og sagsanlæg i forbindelse med gæld på grund af European City Guides. Af disse 19 var 17 små virksomheder med tre eller færre ansatte. Og af disse 17 var seks ældre mennesker over 60, som var bange for at se et advokatbrev komme ind ad brevsprækken.
I realiteten var det, der var tale om her, faktisk vildledning i henhold til Sale of Goods and Supply of Services Act (købeloven) eller direktivet om urimelig handelspraksis, som hr. Harbour omtalte. Det i sig selv er bedrageri, fordi man, hvis man bliver enige om at gøre noget, forventer at få noget til gengæld, som tilbydes som vederlag. Hvad der faktisk var tale om, var vildledning hvad angår den tjeneste, der blev leveret. Jeg mener, som nogle af mine kolleger har sagt det, at dette er en sag, der sandsynligvis bedst kan behandles på kommissionsniveau. Det vil imidlertid være rimeligt, om Rådet (konkurrenceevne) og hver minister bliver gjort bekendt med det, og måske får bemyndigelse til at indføre lovgivning på nationalt niveau, hvilket kan være hurtigere at gøre end at forsøge at fremlægge et revideret EU-direktiv på området.
Arlene McCarthy
- (EN) Hr. formand! Jeg vil blot tilslutte mig mine kollegers ord. Vi er nødt til at holde op med at lade sorteper gå videre i dette spørgsmål. Vi skal ophøre med at tillade disse selskaber at spille "fang mig, hvis du kan". Det er det spil, de spiller. Jeg forlader ikke plenarforsamlingen, hr. minister, uden et eller andet løfte om handling.
Hr. Harbour gav Dem nogle idéer, men det, jeg ønsker, at De skal gøre, er at fremføre noget specifikt, som jeg faktisk gjorde det i mit indlæg til at begynde med. Jeg ønsker, at De i Rådets arbejdsgruppe fremfører den østrigske model, hvor man i henhold til direktivet om vildledende reklame allerede forbyder denne praksis. Ikke alle medlemsstater gør det. De kunne bede andre medlemsstater følge trop, tage den østrigske model og forbyde denne praksis ved at indføre ændringer i deres nationale lovgivninger.
Jeg ønsker også, at De beder Rådet erklære sig enig i, at vi skal have håndhævelsesnetværk, der virker på tværs af grænserne for forbrugerne. Jeg ønsker, at De giver dem pålæg om at acceptere dette og undersøge og handle i forhold til erhvervsguideselskaberne inden for rammerne af det grænseoverskridende håndhævelsesnetværk. Efter min mening vil det sætte os i stand til at skabe handling hen over grænserne og forhindre, at disse folk undslipper lovens lange arm. Derfor beder jeg Dem om dette, så tror jeg, vi alle kan gå herfra lidt gladere.
Janez Lenarčič
formand for Rådet. - (SL) Hr. formand! Mange tak for at lade mig tale. Jeg vil også gerne takke alle vores kolleger, som har taget del i forhandlingen.
Lad mig begynde med at gøre én ting helt klar: Ingen i Rådet, og heller ikke hverken formandskabet eller nogen medlemsstat, støtter, at der fortsat sker eller overhovedet foregår bedragerisk adfærd i det indre marked, der udgøres af EU. Ganske tværtimod, og det er derfor, denne forhandling er så velkommen, og hvorfor jeg personligt bifalder den på vegne af formandskabet.
For det andet kan jeg forsikre Dem om, at formandskabet har taget de enstemmige krav om øget aktivitet og omgående indsats ad notam. De kan være forvisset om, at vi videregiver disse krav til vores partnere i Rådet.
For det tredje er jeg begejstret over, at Udvalget for Andragender har besluttet at udarbejde en særlig betænkning, og vi glæder os til at se denne betænkning fra hr. Busuttil. Med den bør der skabes yderligere incitament til passende aktiviteter på EU-niveau.
Jeg vil dog gerne understrege én ting. Fru McCarthy! De nævnte det eksempel, Østrig har sat. Gode eksempler tjener bestemt til at opmuntre andre til at følge dem. Og jeg tror og håber også, at denne forhandling vil bidrage til dét. Dog skal jeg understrege, at det er Kommissionen, der er ansvarlig for, at direktiverne gennemføres i national ret.
Som det allerede er blevet nævnt, og som De også mente i Deres spørgsmål, omfatter dette spørgsmål to direktiver. Direktivet om urimelig handelspraksis dækker ikke dette segment. En løsning kunne være enten at omdefinere forbrugerbegrebet eller at udvide direktivets anvendelsesområde. Jeg forventer, at begge muligheder vil komme på bordet, når der træffes beslutning om disse forhold.
Vi er klar over, at direktivet om urimelig handelspraksis ikke har været i kraft så længe, kun siden december. Jeg tror, vi snart er nødt til at vurdere, hvordan det anvendes.
For det andet ønsker jeg igen at understrege, at direktivet om vildledende reklame dækker dette område. Svindelnumre og bedrageri af denne art indebærer afgjort vildledende reklame, hvilket betyder, at der allerede er mulighed for visse juridiske retsmidler.
Endelig vil jeg gerne igen understrege, at jeg har fulgt forhandlingen meget opmærksomt, og at formandskabet vil gengive stemningen i forsamlingen for Rådets medlemmer.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
James Nicholson
, skriftlig. - (EN) European Cities Guide og lignende bedrageriske foretagender har små og mellemstore virksomheder som specifikke mål. De trænger sig ind på virksomheder for at få dem til at tilmelde sig erhvervsguidetjenester, der fremstilles som værende gratis.
På grund af tvivlsomme og komplicerede aftaledele skrevet med små typer begynder man i disse systemer imidlertid at kræve penge af folk på en yderst truende og ondskabsfuld måde. Ironisk nok citerer disse bedrageriske selskaber EU-lovgivning for yderligere at skræmme deres ofre.
Disse fupnumre har naturligvis ikke nogen som helst værdi for forbrugerne eller virksomhederne. Faktisk lader de hånt om adskillige forhold i EU-lovgivningen, som f.eks. direktivet om vildledende reklame fra 1984. Problemet er åbenbart i lande i hele EU, og en hurtig indsats er derfor påkrævet.
Løsningen ligger i et samarbejde på EU-niveau, nemlig i form af en skrap lovgivning. Vi skal sikre, at ethvert EU-direktiv, der behandler dette spørgsmål, ikke indeholder smuthuller, og at det gennemføres på tilfredsstillende vis i alle medlemsstater.
Jeg opfordrer Rådet og Kommissionen til at hjælpe med arbejdet i Parlamentet og handle på en måde, der afspejler situationens hastende karakter. Når vi opfordrer vores små og mellemstore virksomheder til at konkurrere inden for det indre marked, skal vi i det mindste være i stand til at garantere dem beskyttelse mod disse græsselige fupnumre.
