Handel med råvarer og råstoffer (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Jens Holm for Udvalget om International Handel om handel med råvarer og råstoffer.
Jens Holm
ordfører. - (SV) Hr. formand! Først en stor tak til alle skyggeordførere for et godt samarbejde.
Vi har alle set billederne fra den seneste tids hungersnød. På kort tid er landbrugspriserne, ikke mindst på fødevarer, steget drastisk. Dette er et hårdt slag for mange udviklingslande, der er stærkt afhængige af fødevareimport, og som i forvejen levede på marginalerne. Forhåbentlig kan denne betænkning om handel med råvarer og råstoffer bidrage til at afhjælpe en del af disse problemer. Udryddelse af sult og fattigdom er jo netop, hvad vi forpligtede os til, da vi underskrev de såkaldte millenniummål. FN's generalsekretær, Ban Ki-moon, advarede for nylig om, at de høje fødevarepriser er en trussel mod millenniummålenes vigtigste målsætning, nemlig at halvere fattigdommen i verden. Så tiden er inde til hurtige foranstaltninger.
Ikke mindst den seneste tids fødevarekrise har vist, at mad ikke kun er en hvilken som helst råvare. Hvis et så grundlæggende krav, nemlig at mennesker skal sikres føde, ikke kan opfyldes, er retorikken om udvikling ikke meget værd. Vi bør derfor være forsigtige med at gøre fødevarer til en international handelsvare på linje med alle andre. Verdens udviklingslande har endda været tvunget til at deregulere deres fødevarepolitik og gå fra produktion til nationale behov til eksportproduktion. Det er politikker fra IMF, Verdensbanken, USA og også EU, som har fremprovokeret disse krav. Ved at afskaffe beskyttelsestold og tilskud er mange udviklingslande blevet ekstremt sårbare over for kraftige svingninger i fødevare- og råvarepriserne. Tag f.eks. Haiti, som tidligere var selvforsynende med ris. I 1995 tvang IMF landet til at sænke tolden på ris. Ind strømmede statsstøttet ris fra USA, og den lokale produktion blev slået i stykker. I dag importeres tre fjerdedele af den ris, der forbruges i Haiti, fra USA.
Jeg håber, at denne betænkning kan give os et værktøj til at overvinde de problemer og udfordringer, som den usikre råvarehandel giver os. De forhold, som vi fokuserer på i betænkningen, er støtte til, at udviklingslandene kan sprede deres økonomier, så de kommer væk fra en situation, hvor de kun eksporterer en eller to råvarer, til en situation med en mere avanceret produktion af mere forædlede produkter. Vi fremhæver også vigtigheden af fleksibilitet i udviklingspolitikken. Disse lande skal have reelle muligheder og økonomipolitiske værktøjer, der f.eks. kan støtte udviklingen af landbruget i landet. Vi kræver også, at Kommissionen reviderer finansieringsordningen Flex, som har til formål at stabilisere råvarepriserne. Vi tager også fat på ligestillingsdimensionen i forbindelse med råvarehandelen eller rettere manglen på samme. Det er utroligt vigtigt, at vi altid tager højde for kønsspørgsmålet under forhandlingen af internationale handelsaftaler.
Denne betænkning omhandler også fair handel. Fair handel kan bruges som et værktøj til at støtte mindre producenter i udviklingslandene og til at styrke presset for at hæve de sociale og miljømæssige standarder i disse lande. Vi opfordrer EU's institutioner til at anvende princippet om fair handel i alle offentlige udbud og indkøbspolitikker.
Vi behandler også problemet med det stigende forbrug af animalske produkter, dvs. den stigende efterspørgsel efter kød og mejeriprodukter, som igen øger efterspørgslen efter korn til dyrefoder i stedet for menneskeføde.
Mange andre forhold er også omhandlet. Endelig er jeg nødt til at tilføje, at dette arbejde har vist EU's sande ansigt. Mens vi på vores side har forsøgt at tage fat om udviklingslandenes behov og situation, har den europæiske industri med hjælp fra dens repræsentanter i Parlamentet søgt at flytte fokus til erhvervsorganisationernes kortsigtede kommercielle interesse i at have stabil adgang til billige råvarer.
Jeg opfordrer alle til at godkende de ændringsforslag, som Den Europæiske Vestrefløjs Gruppe, De Europæiske Socialdemokraters Gruppe og Gruppen De Grønne har fremsat. Især ændringsforslag 20 og 21 er vigtige. På den måde kan vi afbalancere betænkningen, så vi får en stærkere udviklingsdimension.
Janez Potočnik
Hr. formand! Jeg vil gerne takke Parlamentet for at give os mulighed for at diskutere adgangen til råmaterialer, som er et emne, der ligger højt på EU's dagsorden, særligt i lyset af vores konkurrencedygtighedsdagsorden. Lad mig starte med at takke ordføreren og skyggeordførerne for betænkningen, som favner adskillige områder, såsom klimaændringer, fattigdomsbekæmpelse og udvikling.
Udvikling er bestemt et centralt emne i denne sammenhæng. Jeg vil derfor kort berøre udviklingsemnerne, før jeg tager fat på vores anliggender og tiltag vedrørende spredning af foranstaltninger, der begrænser adgangen til råmaterialer.
Kampen for fattigdomsbekæmpelse og udvikling samt fødevaresikkerhed ligger højt på Kommissionens dagsorden. De er godt klar over, at EU er verdens største bidragsyder af udviklingsfiansiering. Også på området for råmaterialer er Kommissionen påbegyndt flere udviklingsorienterede programmer. F.eks. støtter Kommissionen gennem Flex udviklingslandes nationale budgetter, hvor der har været et fald i den eksportrelaterede finansielle indtægt.
Kommissionen fremmer også den gennemsigtige forvaltning af skatteindtægter, som er indbragt ved udnyttelse af råmaterialer og naturressourcer, gennem flere initiativer, såsom EITI, Kimberleyprocesen og Flegtprogrammet. Lad mig også henvise til vores "Alt undtagen våben"initiativ, som bevilliger toldfri adgang for import af alle produkter fra mindst udviklede lande (undtagen våben), hvilket gør dem i stand til at gøre deres eksport afvekslende.
Lad mig nu tale om et spørgsmål, der er af stor betydning, og som er set ud fra et handelssynspunkt. Der skal to til at handle. Vi har brug for at importere og eksportere. Det er derfor afgørende at sikre, at adgangen til råmaterialer i tredjelande er fri for uberettigede fordrejninger, såsom kvoter, eksportafgifter og eksportforbud.
Desværre er det ikke tilfældet i dag. Tværtimod stiger tredjelandenes appetit på at indføre eksportrestriktioner. Vores specifikke betænkeligheder går på dem, der er indført af visse centrale vækstøkonomier som del af deres aggressive industrielle politiske mål. Lad mig understrege, at vi ikke fokuserer på fattigere udviklingsøkonomier, men nærmere store vækstøkonomier.
Foranstaltninger, som disse lande indfører, resulterer i forvredet konkurrence på globalt plan, der ødelægger den europæiske industri. Desværre vokser dette problem. Mindst 20 lande har nu truffet foranstaltninger, der påvirker vigtig eksport til EU. Vi har talt mere end 450 restriktioner, der påvirker forskellige råmaterialer. De fleste, hvis ikke alle, europæiske industrielle sektorer er enten direkte eller indirekte berørt.
Hvad kan der gøres? Det arbejde, der indtil videre er udført, viser, at der ikke er en hurtig løsning, selv når afskaffelsen af eksportrestriktioner allerede ligger højt på vores dagsorden, om det så er bilaterale frihandelsaftaler eller i WTO, men vi vil gøre mere.
For det første vil det være vigtigt at udvikle en overordnet strategi for adgang til råmaterialer. I denne henseende arbejder Kommissionen på en meddelelse, som vil indbefatte en vigtige handelskomponent. Sådan en strategi bør fuldt ud og sammenhængende omhandle alle politikområder, herunder afgørende emner såsom fødevaresikkerhed, udvikling og miljø.
Alle foranstaltninger skal udnyttes maksimalt. En bæredygtig og sammenhængende politik om adgang til råmaterialer bør derfor kombinere følgende: for det første forhandlinger, der sikrer internationale forpligtelser i WTO og bilateralt indhold, og for det andet bløde foranstaltninger, såsom dialog og allianceopbygning. Selv om ingen af disse elementer er nye, er det kombinationen af dem og deres sammenhængende brug, som vil afgøre deres styrke. Dette vil blive diskuteret på en konference med de berørte parter senere i år.
Vigtigheden af denne adgang til råmaterialer taget i betragtning glæder Kommissionen sig over diskussionerne i Parlamentet om dette emne. Kommissionen glæder sig især over ændringsforslagene til det første udkast af betænkningen. Betænkningen understreger nu betydningen af dette emne. Den foreslår måder til at håndtere dette emne på en konstruktiv måde, såsom håndhævelse af aftaler og forhandlinger med partnerlande. Vi står klar til at samarbejde med Parlamentet for at udvikle og implementere vores videregående strategi.
Daniel Caspary
Hr. formand, hr. kommissær! Det glæder mig, at De står til rådighed for os i dag, hr. Potočnik. Kommissær Mandelson har på ny valgt at tage til nogle vigtige konferencer i en anden del af verden, frem for at diskutere vigtige punkter i den europæiske industripolitik med os i Parlamentet. Desto mere begejstret er jeg over at høre Dem præsentere dette emne langt bedre og med langt større klarhed og fremsynethed, end vores handelskommissær kunne have gjort.
Jeg glæder mig meget over resultatet af drøftelserne i udvalget, for jeg er bange for, at ordføreren helt har glemt den europæiske industris interesser i sit oprindelige forslag i betragtning af alle de positive aspekter, han har nævnt om udviklingslandene. I Udvalget om International Handel indføjede vi en ny første del om disse industripolitiske interesser i betænkningen. Det er også blevet krystalklart, hvad disse interesser går ud på. Vi må fokusere stærkt på at sikre råvareforsyningerne til den europæiske industri. Som kommissæren med rette sagde, oplever vi store vanskeligheder i den henseende.
Inden for rammerne af WTO er der et stort behov for bedre regler for så vidt muligt at indføre forbud mod handelsfordrejende foranstaltninger som eksporttold. Der er behov for fri adgang til råvarer på verdensmarkedet. Det er uacceptabelt, at lande som Kina misbruger råvarer som et politisk redskab.
Vi må gøre alt, hvad der er muligt, både i multilaterale og bilaterale forhandlinger, for at sikre, at der er åben adgang til råvaremarkederne. At Kommissionen gav efter i forbindelse med Ukraines tiltrædelse af WTO og til dels accepterede eksporttold, er uholdbart og statuerer et dårligt eksempel. At vi i forbindelse med Saudi-Arabiens tiltrædelse af WTO accepterede et dobbelt prissystem, en ordning som har bragt den europæiske petrokemiske industri i store vanskeligheder, er uholdbart. Jeg er heller ikke særlig fortrøstningsfuld, når jeg ser, hvad der sker for øjeblikket med hensyn til Ruslands tiltrædelse af WTO, og jeg vil gerne bede Kommissionen om at drage omsorg for, at der ikke kommer yderligere handelsfordrejende foranstaltninger.
Tak igen til alle udvalgsmedlemmer for denne betænkning. Jeg håber ikke, at vi ændrer den alt for meget under afstemningen i salen i morgen.
Francisco Assis
for PSE-Gruppen. - (PT) Jeg vil først lykønske ordføreren. De aktuelle problemer i forbindelse med adgang til råvarer er generelt et resultat af strukturændringer på de pågældende markeder, som skyldes ændringer i den internationale økonomi.
Råvaremarkedet gennemgik tidligere en cyklisk udvikling fra perioder med ekstrem mangel til perioder med knaphed og nogle gange balance. Vi står nu tilsyneladende over for en ny situation med strukturel knaphed, som generelt er resultatet af en pludselig stigning i efterspørgslen udløst af hurtigt fremskridt i industrialiseringen og urbaniseringen af en række lande i hastig udvikling.
Det er klart, at der skal gøres en indsats i de relevante fora, navnlig Verdenshandelsorganisationen, for at opnå enighed om at lette adgangen til råvarer. Dette må dog ikke få os til at glemme et andet vigtigt problem: Vi har nu en ny situation på disse markeder inden for både fødevarer og energi. I EU skal vi som store importører af råvarer derfor se på dette problem med særlig alvor. Vi skal på den ene side overveje den indvirkning, det kan have på hele verden, da det kan skabe et enormt pres på råvareforbruget med meget negative miljømæssige, økonomiske og sociale konsekvenser i udviklingslandene, og på den anden side skal vi se på vores egen situation og erkende vores egne vanskeligheder.
Det rejser to tilsyneladende grundlæggende spørgsmål. Det ene vedrører behovet for, at vi reviderer vores egen økonomiske udviklingsmodel, fordi den er uforenelig med en situation, hvor råvarer overudnyttes. Det andet vedrører den kendsgerning, at vi bør lægge større vægt på anvendt videnskabelig forskning for at sikre øget innovation, fremme genanvendelse af råvarer og finde nye svar på de nye problemer, som denne strukturelle knaphed skaber for os.
Zbigniew Zaleski
(PL) Naturen har fordelt sine rigdomme - råstofferne i jorden, fødevarerne og træerne på jordens overflade og fiskene i vandene - ujævnt på kloden. Menneskets behov er de samme, men opfyldelse af disse behov kræver, at vi er solidariske i udnyttelsen af ressourcerne og i deres fordeling gennem international handel. Holm-betænkningen går i dybden med dette emne. Jeg vil i forlængelse af Daniel Casparys udtalelser understrege et par punkter.
For det første rationel udnyttelse af begrænsede ressourcer. Jeg gentager: begrænsede ressourcer.
For det andet beskyttelse af råvarer mod konfiskation, imod nykolonial udnyttelse af fattige lande, særligt i Afrika. Der er ingen gennemskuelighed med hensyn til Kinas og visse andre landes handel med sådanne varer.
For det tredje bør formålet med handelen med sådanne råvarer være udvikling af fattige lande. Det er vores hovedmål. Fordelene skal tilfalde indbyggerne, ikke kun repræsentanter for myndighederne eller store internationale selskaber.
For det fjerde skal EU's politik for råvarer sikre, at EU ikke bliver gidsel for f.eks. Rusland med hensyn til gas og måske i fremtiden for Brasilien med hensyn til sukker.
For det femte er alle parter ansvarlige med hensyn til udnyttelse af havets ressourcer. Som vi ved, er flere fiskearter truet af udryddelse på samme måde som skovene i Asien og Amazonas.
Endelig må kodeordet for fri og fair handel, fru formand, være ansvarlighed i udnyttelsen af begrænsede naturressourcer, så kommende generationer kan have adgang til de råvarer, der er nødvendige for menneskets eksistens. De fattige lande skal ligeledes hjælpes til at udvikle den teknologi, der er nødvendig, for at de kan producere basale fødevarer. Og i den henseende kan Europa gøre meget.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Fru formand, hr. kommissær! I betragtning af den rolle, som handel spiller i vores globaliserede verden, skal vi støtte indsatsen for at fremme fair handel og alle initiativer, der bidrager til bæredygtig økonomisk udvikling.
Priserne på råvarer påvirker markedsudviklingen og har i en række tilfælde en forstærkende indvirkning på den økonomiske udvikling, særligt i lande med knappe forekomster af råvarer. Det påvirker den generelle markedssituation og tilgængeligheden af råvarer.
De forventede høje olie- og elektricitetspriser kan og bør håndteres gennem effektive teknologier til både udvinding og forarbejdning af råvarer. Denne effektivitet og gennemførelsen af nye tiltag samt opretholdelse af en stærk forskningssektor afgør, hvorvidt det lykkes at forbedre markedssituationen og -styrken og at forbedre spredningen og energisikkerheden.
Hvad angår handel med landbrugsvarer, skal vi søge at lette presset på producenterne forårsaget af den manglende balance mellem stalddørsindkøbspriserne for landbrugsprodukter og detailprisniveauet. Det fordrejer markedet, men angiver også, at markedet har en social pris.
Glyn Ford
(EN) Fru formand! Det er en fornøjelse at tale om hr. Holms betænkning om handel med råmaterialer og råvarer. Sidste måned havde jeg på vegne af Parlamentet det privilegium at overvære UNCTAD XII-konfeerencen i Accra. På den konference kom der et råb om hjælp fra verdens fattige.
Eksplosivt voksende fødevarepriser fører i stigende grad til gadekampe, og vi har brug for en ny tilgang, hvis vi skal afhjælpe situationen. Den nye krise truer med at dræbe flere på en dag, end der døde som følge af terrorisme i de seks år, der er gået siden 11. september. Politikere og regeringer har måske ikke bemærket det endnu, men verdens fattige ser i stigende grad deres børn sulte. Indvirkningen vil være særligt kritisk i Afrika, hvor råvarepriser er mere end fordoblet i løbet af det sidste år og fortsat er skyld i spekulation, knaphed og ændrede produktionsmønstre. De grundlæggende årsager er stigende efterspørgsel fra Østasien og udbudskonsekvenserne af den manglende investering i landbruget. Klimaændringer, der ses i oversvømmelser, tørker og rekordhøje temperaturer, gør kun situationen værre, særligt for verdens fattigste. Det er derfor mit håb, at vi vedtager denne beslutning.
Georgios Papastamkos
(EL) Fru formand! Adgang til råvarer er af afgørende betydning for den europæiske økonomi og konkurrenceevne, særligt fordi EU i vid udstrækning er afhængig af import af råvarer fra tredjelande.
Fjernelse af de barrierer, som tredjelande har indført mod EU's adgang til råvaremarkedet, skal prioriteres højt. Det gælder de aktuelle WTO-forhandlinger og de kommende forhandlinger vedrørende frihandelsaftaler.
Endelig mener jeg, at støttemekanismer og overførsel af knowhow til udviklingslandene er nødvendige for at muliggøre levedygtig, gennemsigtig forvaltning af udnyttelsen af råstoffer og naturressourcer.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Fru formand, hr. kommissær! Det siger sig selv, at de europæiske virksomheders konkurrenceevne i vid udstrækning er afhængig af råvareforsyningen. Vi har derfor nu brug for en integreret strategi, der kan sikre adgangen til verdensmarkederne. Det vil hjælpe til at sikre internationalt samarbejde, legitim konkurrence, fair handel og respekt for de begrænsninger, der skyldes seriøse udviklingsincitamenter i mindre udviklede lande. Det vil også bidrage til at fremme investering i forskning i miljøvenlig teknologi og udvikling og i genanvendelse.
Vores mål skal være bæredygtig udvikling af EU og solidaritet med verdens fattigste lande.
Brian Crowley
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne takke ordføreren for hans arbejde på denne betænkning. Som jeg ser det, er der tre centrale emner.
For det første er der den globale konkurrence på råmaterialer og råvarer. Vi må på europæisk plan indse, at vi skal stille os bedre for at lave bilaterale aftaler og bilaterale handler, hvis vi vil have succes med at få adgang til råvarer.
Sagen om verdenshandelsforhandlingerne er selvfølgelig meget vigtig i forhold til langvarig udvikling, men der kan opnås yderligere indflydelse gennem økonomiske partnerskaber med udviklingslandene. Jeg vil også advare om, at opgivelsen af visse rettigheder ved verdenshandelsforhandlingerne om kortsigtet adgang til råmaterialer og råvarer kan skade en stor del af industrien i EU og særligt vores landbrug.
Endelig, som vores kollega sagde før, skal der frem for alt tages størst hensyn til fairness. Vi er nu nødt til at investere i udviklingslandene for at tillade dem at klare sig godt - ikke bare i år og næste år på grund af den høje pris på olie, men også om 20 år. Det bør sammenkædes med investeringer i deres lande i uddannelse af og sundhedspleje for deres folk for at standse yderligere problemer over hele linjen.
Janez Potočnik
Fru formand! Jeg vil gerne takke mine damer og herrer for Deres indlæg. De er tydeligvis klar over, hvilke udfordringer vi står over for. Det er også ret tydeligt, at vi på den ene side er nødt til at sikre en afvejet udvikling af vores arbejde og dermed særligt fokusere på de fattigere lande og at skabe den fairness, som hr. Crowley talte om. På den anden side er vi også nødt til at sikre fair handelsregler for vores industris adgang til råmaterialer. Det er en kendsgerning, at EU er nettoimportør af råmaterialer, og at det fortsat vil være sådan.
Vi er nu oppe imod stærkere konkurrence på vores forsyningsmarked samt stigende priser på grund af forøget konkurrence fra flere vækstøkonomier. Samtidig sætter disse vækstøkonomier barrierer op for adgangen til deres råmaterialer og forvrider dermed konkurrencen. Fair adgang til råmaterialer under gennemsigtige forhold er derfor en afgørende del af ligningen i vores globale konkurrencedygtighedsstrategi.
Kommissionens hensigt er i de kommende år at benytte alle tilgængelige instrumenter for at opretholde et bæredygtigt udbud af råmaterialer til vores industrier. Ved at gøre dette vil Kommissionen tilstræbe en omfattende og velafvejet strategi. Som Parlamentet med rette understreger, må strategien ikke bare tage højde for vores industrier og vores konkurrencedygtighed, men også de fattigere landes interesser.
Med hensyn til udviklingsvinklen skal vi, og vil vi, skelne mellem berettigede foranstaltninger på den ene side, der opretholdes af fattigere udviklingslande, såsom eksportskat, som er uundværlig for disse landes budgetter, og på den anden side foranstaltninger, der pålægges af vækstøkonomier som en del af deres industrielle politik, og som forvrider konkurrencen på verdensmarkederne.
Jeg sætter pris på hr. Assis' kommentar vedrørende forpligtelser i F&U, som også bør øges i denne sammenhæng. Jeg vil gerne takke Parlamentet for at støtte denne politik. Vi vil holde Dem informeret om den videre indførelse af vores strategi.
Jens Holm
ordfører. - (SV) Fru formand, kommissær Potočnik! Vi ser frem til meddelelsen fra Kommissionen og konferencen. Det er godt, at De vil bringe problemerne med fødevaresikkerhed, udvikling og miljø på banen.
Francisco Assis, jeg er helt enig i, at vi skal revidere vores model for økonomisk udvikling.
Zbigniew Zaleski, jeg er enig i, at handel ikke må udvikle sig til en form for nykolonialt tyveri af råvarer fra udviklingslandene. Jeg opfordrer derfor Zbigniew Zaleski og alle andre til at støtte ændringsforslag 20 og 21. Undersøg dem venligst omhyggeligt.
Se også på ændringsforslag 26, der omhandler biobrændstoffer. I dette ændringsforslag opfordrer vi til, at der indføres miljømæssige og sociale standarder i forbindelse med biobrændstoffer. Det er et stort problem, at mere og mere korn bruges til at fremstille kød, dvs. vi fodrer dyrene med korn, men samtidig bruges der mere og mere korn til at fremstille brændstof til vores biler.
Dette er en opfordring til Kommissionen. Vi ønsker foranstaltninger, der kan reducere den private bilkørsel og det private kødforbrug, så vi har mere korn, der kan bruges til fødevarer til mennesker!
I betænkningen kræver vi omgående foranstaltninger mod klimaændringerne. Handelen skal også bære sin del af ansvaret. Vi skal reducere alle unødvendige emissioner og reducere transporten. En væsentlig del af handelen omfatter produkter, der lige så godt kunne produceres lokalt. Vi skal fremme handelen med "grønne varer" og smart miljøvenlig teknologi. Hvis vi ikke gør det, og hvis handelen ikke tager sin del af ansvaret, vil der snart ikke være råvarer tilbage at handle med, og vi vil så heller ikke have mad at spise. Det er utroligt vigtigt, at vi tager vores klimaansvar alvorligt!
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag den 20. maj 2008.
