Migrationsstrømme og asyl og deres indvirkning på Schengen (forhandling) 
Formanden
Næste punkt er Rådets og Kommissionens redegørelser om migrationsstrømme og asyl og deres indvirkning på Schengen.
Enikő Győri
Hr. formand! Udviklingen i det sydlige nabolag og de heraf følgende migrationsstrømme er en alvorlig udfordring for EU. De har tjent til at understrege, hvor vigtigt det er at se på hele spørgsmålet om, hvordan vi håndterer migrations- og flygtningestrømme.
Derfor opfordrede Rådet i marts Rådet og Kommissionen til at forelægge Rådet i juni en plan for udviklingen af kapacitet til håndtering af migrations- og flygtningestrømme som en løsning. Konklusionerne, der blev vedtaget af Rådet (retlige og indre anliggender) den 11. og 12. april 2011, og den meddelelse, som Kommissionen offentliggjorde i sidste uge, er vigtige skridt i denne retning. Formandskabet har indkaldt til et ekstraordinært møde i Rådet (retlige og indre anliggender) den 12. maj for at drøfte spørgsmålet om håndtering af migrations- og flygtningestrømme. Disse drøftelser vil indgå i forberedelserne til mødet i Rådet den 21. juni, som skal behandle de samme spørgsmål.
Vi kan naturligvis ikke sidde med hænderne i skødet og betragte begivenhederne på den anden side af Middelhavet. EU og medlemsstaterne er klar til at hjælpe både de fordrevne som resultat af den seneste udvikling i Nordafrika og de medlemsstater, der er mest direkte berørt. Gennem det seneste par måneder har EU og medlemsstaterne stillet ca. 96 mio. EUR til rådighed i humanitær nødhjælp, og vi fortsætter ufortrødent med at give yderligere støtte, hvis og når situationen kræver det.
Rådet har også opfordret alle medlemsstater til at fortsætte deres støtte til UNHCR, den internationale organisation for migration, Røde Kors og alle relevante aktører, hvis indsats er altafgørende for hjælpen til de fordrevne som følge af den fortsatte vold i Libyen. De medlemsstater, der er mere direkte påvirket af denne udvikling, får bidrag i form af finansiering, udstyr og teknisk ekspertise. Således bekendtgjorde Kommissionen tidligere, at der kunne mobiliseres ca. 25 mio. EUR fra nødfondene til medlemsstater som Italien og Malta. Desuden er det nyoprettede europæiske asylstøttekontor klar til at hjælpe, om end det stadig er i gang med at blive fuldt operationelt. Nogle medlemsstater, herunder Ungarn, har allerede sagt, at de er klar til at omfordele flygtninge fra Malta for at lette presset på de stedlige myndigheder.
Bortset fra de specifikke foranstaltninger til at løse netop denne situation er Rådet fortsat fuldt engageret i at fremme udviklingen i det fælles europæiske asylsystem. Der pågår arbejde i Rådet og Parlamentet, og der er allerede sket fremskridt trods de tekniske vanskeligheder og emnets politisk følsomme karakter.
Generelt kræver håndteringen af migrationsstrømme i EU og i de enkelte medlemsstater en effektiv grænseforvaltning. For så vidt angår forvaltningen af de ydre grænser, har Frontex stor betydning på en række punkter, herunder overvågning af EU's ydre grænser og levering af operationel støtte.
I lyset af den seneste udvikling i Nordafrika blev den fælles operation Hermes igangsat den 20. februar 2011 efter en anmodning fra den italienske regering. Formålet med den er at hindre og opdage ulovlige grænsekrydsninger til Lampedusa, Sicilien, Sardinien og det italienske hovedland. Frontex støtter også de italienske myndigheder i deres grænsekontrol i anden række ved at give briefinger og screene migranter.
Rådet bifalder også Kommissionens beslutning om at mobilisere supplerende midler, som Frontex har brug for for at fortsætte sine planlagte fælles operationer. Vi har indtrængende bedt medlemsstaterne om at tilvejebringe yderligere menneskelige og tekniske ressourcer alt efter behov til støtte for agenturets operationer, herunder Hermes.
Som De ved, er det nye forslag vedrørende Frontex nået her til Parlamentet, og vi har forhandlet om det. Jeg sætter i høj grad min lid til Parlamentets støtte med hensyn til at bringe dette lovgivningsmæssige forslag til en afslutning og sikre, at forhandlingerne lykkes.
På baggrund af det nylige migrationspres fra Nordafrika er styrkelsen af Frontex blevet en prioritet for Rådet. Jeg vil gerne udtrykke min tak til hr. Busuttil og skyggeordførerne for deres gode samarbejde, og jeg håber meget, som jeg netop har understreget, at der kan opnås enighed ved førstebehandlingen inden juni 2011, som Rådet efterspurgte i marts.
Udviklingen i det sydlige Middelhav, især tilfældet med de tunesiske migranter, der kommer til Lampedusa, har også rejst spørgsmål om kontrol ved de indre grænser. Det berører igen spørgsmålet om fri bevægelighed i EU. Rådet er helt enigt i det synspunkt, som næsten alle her havde om, at personers fri bevægelighed inden for Schengenområdet er et betydningsfuldt resultat. De medlemsstater, som har bedt om revisionen af Schengensystemet, har også understreget, at de foreslog dette med henblik på at bevare vores borgeres fri bevægelighed som en af EU's hovedhjørnesten.
At sørge for bedre sikkerhed og styring af Schengenområdet i en tid med øget pres er et middel hertil. Når det er sagt, skal Rådet, set i lyset af det øgede pres på visse ydre grænser og opfordringerne fra medlemsstaterne til at styrke systemet med Schengenreglerne, se nærmere på, hvordan vi yderligere kan garantere princippet om fri bevægelighed og samtidig borgernes behov for opretholdelse af et højt internt sikkerhedsniveau.
På Rådets møde den 12. maj 2011 agter formandskabet at igangsætte drøftelser om forskellige ideer om Schengenreglerne, som er blevet fremsat af Kommissionen i dens meddelelse om migration af 4. maj. Rådet glæder sig navnlig til at undersøge Kommissionens forslag til en mekanisme til koordinering og midlertidig genindførelse af kontrol som en sidste udvej på grundlag af objektive kriterier og overholdelse af fællesskabsmetoden. Rådet vil også få lejlighed til at drøfte, hvordan man fortsætter arbejdet med revisionen af Schengenevalueringsmekanismen for at sikre mere effektiv og ensartet gennemførelse af reglerne.
Naturligvis er vores umiddelbare prioritet at afhjælpe virkningerne af de dramatiske begivenheder i det sydlige Middelhavsområde, men vi må også tage ved lære heraf af hensyn til fremtiden. Kort sagt er vi nødt til at udforme en strategi på længere sigt. Nogle af spørgsmålene, som jeg har rejst, vil bidrage til udformningen af en sådan strategi, men jeg ser frem til drøftelser, som kan føre til en overordnet tilgang til migration, der er fuldt ud i overensstemmelse med vores samlede migrationsstrategi.
I den forbindelse har premierminister Orbán for nylig sagt, at vi klart bør skelne mellem økonomiske migranter og politiske flygtninge. Europa skal modtage flygtninge, hvis vi skal kunne se os selv i øjnene. Europa skal i stil med Marshallhjælpen hjælpe landene i Nordafrika for at skabe levevilkår og dermed afhjælpe årsagerne til migrationen. Det vil kræve ikke blot enighed blandt os selv, men også høringer af naboerne, især i partnerskab med landene i Nordafrika, og det vil kræve, at der tages hensyn til en lang række faktorer såsom international beskyttelse, migration, mobilitet og sikkerhed.
For at runde af vil vores sydlige naboer set i et bredere perspektiv blive hjulpet med alle til rådighed stående midler i deres overgang til åbne, demokratiske og velstående samfund. Det er den bedst mulige måde at håndtere de push-faktorer på, som driver irregulære indvandrere mod vores kyster.
José Manuel Barroso
Hr. formand! I dag skal vi forhandle om migration og EU-borgernes bevægelser på tværs af grænserne, men lad mig starte med at minde alle om, at det i går var 61-årsdagen for Schumanerklæringen, som dannede grundlag for EU, og fra den dag begyndte en proces, hvor Europas befolkninger har været villige til at mødes og lægge deres indbyrdes forskellighed til side og opbygge et europæisk kontinent uden grænser, hvor vores borgere kan bevæge sig frit mellem landene.
For regioner som den, vi befinder os i nu, her i Strasbourg og i Alsace i det hele taget, er det at leve ved en grænse ikke længere det samme som at være begrænset af grænser, og fordelene rækker langt ud over disse grænseregioner. For det store flertal af europæiske borgere er retten til fri bevægelighed legemliggørelsen af det europæiske projekt og et af de meste håndgribelige resultater af EU, og jeg er glad for at kunne sige, at de fleste europæere udnytter deres ret til fulde, idet der årligt foretages 1,25 mia. turistrejser inden for EU-landenes grænser
Det ville være helt umuligt uden EU. Jeg husker stadig, da vi skulle overvinde mange vanskeligheder for at rejse fra mit land Portugal ind i Spanien. Så det er sandelig et stort fremskridt for civilisationen, at landene kan sænke deres grænsebomme og lade borgerne bevæge sig frit.
Også med hensyn til økonomi er den fri bevægelighed desuden afgørende for et velfungerende indre marked og Europas fortsatte indsats for at sætte skub i vækst og job. For at sige det ligeud er fri bevægelighed for Europa, hvad et fundament er for en bygning. Fjerner man det, underminerer man hele strukturen.
I sidste uge præsenterede Kommissionen en meddelelse om en mere struktureret tilgang til migration med henvisning til bl.a. et forslag om at styrke Schengenforvaltningen. Andre forslag følger i de kommende uger, og her ønsker jeg at rose det arbejde, som kommissær Malmström har udført med stor intelligens og følsomhed. Hun gør sit bedste for at finde den rette tilgang til dette komplicerede emne.
Lad mig koncentrere mig om forvaltningen af Schengensamarbejdet, for jeg forstår, at det er Parlamentets største bekymring. Naturligvis er der mange andre forslag om styrkelse af Frontex og et fælles europæisk asylsystem f.eks., men jeg håber, vi får andre anledninger til at gå mere i dybden med disse emner.
Sidste år fremsatte Kommissionen forslag til at bevare og styrke Schengenevalueringsmekanismen som et centralt element i regelværket for vores fælles projekt, og jeg ønsker at understrege, at Kommissionen allerede sidste år - dvs. længde før den seneste udvikling - havde identificeret nogle problemer i Schengenforvaltningen. Vi vil nu opdatere og færdiggøre disse forslag, og vi vil gøre alt for at skaffe hurtige resultater.
Den aktuelle migrationssituation i Middelhavsområdet og det deraf følgende pres har fremhævet nogle svagheder og ukoordinerede reaktioner fra medlemsstaterne i forvaltningen af Schengen. I kølvandet på disse usædvanlige omstændigheder må vi akut styrke forvaltningen af Schengen og de ydre grænser. Vi behøver bedre koordinering mellem Kommissionen og medlemsstaterne og frem for alt mellem disse indbyrdes.
Selv om nylige begivenheder har gjort det mere påtrængende at få sagen på dagsordenen, benytter Kommissionen lejligheden til gennem sin meddelelse at kaste sig over gamle underliggende uoverensstemmelser og uløste problemer, som har givet visse medlemsstater råderum til at handle på egen hånd og ikke nødvendigvis i et EU-perspektiv. Det er på tide at kvæle denne tendens i fødslen.
Kommissionen har allerede truffet kortsigtede foranstaltninger til at håndtere situationen i Middelhavet. Desuden opfordrer vi med den pakke, vi fremsatte i sidste uge, til rationelle overvejelser under hensyntagen til kortsigtede behov for styrkelse af de ydre grænser samt en bredere tilgang til asyl og migration. Disse spørgsmål skal også overvejes i lyset af vores naboskabspolitik, handelen med Nordafrika og støtte til demokratisering samt Europas egen mangel på arbejdskraft på langt sigt og indsatsen for at øge europæisk konkurrenceevne.
Det er ikke en refleksbetinget reaktion. Det er ikke improvisation. Det er og skal være en bred vifte af foranstaltninger bygget på et fundament af stærk og succesrig europæisk politik, der definerer EU's og dens borgeres bedste interesser nu og i fremtiden.
Samtidig er det målet at aflaste de medlemsstater, som forsøger at håndtere en uretfærdig andel af migrationsbyrden. Når tusinder af mennesker ankommer til et lands kyster, er det ikke, fordi de drømmer om at bo på Malta eller Lampedusa. Det er, fordi de søger et bedre liv i Europa. Lande, der er mere direkte udsat for massive migrantstrømme, kan ikke forventes at kunne håndtere dem alene. Reglerne om borgernes fri bevægelighed gavner alle lande i EU. Det er alle landes pligt at støtte disse lande, som kommer under et særligt pres på et eller andet tidspunkt. Det indebærer, at byrden skal fordeles mere ligeligt. Det betyder også, at alle medlemsstater skal tage deres ansvar alvorligt.
Når vi ser på fordeling af byrden, skal al slags pres og alle bidrag inddrages, og det er selve EU's ånd: at forvalte en krise med solidaritet og ansvar. Solidaritet og ansvar er nøgleord i vores løsningsforslag. Immigration er en europæisk udfordring. Immigration kræver en europæisk løsning.
Derfor har Kommissionens forslag til formål at bringe EU's forvaltning af Schengensystemet et trin op ad stigen og vise, at der kan være solidaritet mellem medlemsstaterne. Dette handler om fælles forvaltning, ikke enegang. Jeg understreger endnu en gang, at dette er led i en overordnet tilgang. Styrkelsen af Frontex og bevægelsen i retning af et fælles europæisk asylsystem er også aspekter af en sådan tilgang.
Lad mig sige det krystalklart: Dette handler ikke om at finde måder, hvorpå medlemsstaterne kan genindføre grænsekontrol. Jeg er overbevist om, at vi i givet fald ikke kun i katastrofal grad ville underminere, hvad Europa har opbygget gennem de sidste 61 år, men også sabotere vores indsats for at opbygge et velstående og integreret Europa i fremtiden.
Endvidere har medlemsstaterne allerede ret til at udøve denne ensidige mulighed i det eksisterende Schengensystem. Den ret er hidtil blevet udøvet for at hjælpe medlemsstater med at klare specifikke kortvarige usædvanlige omstændigheder, f.eks. i kølvandet på terrorangreb eller i forbindelse med narkotikasmugling.
Disse undtagelser bør forblive undtagelser, for jeg kan ikke understrege stærkt nok, at genindførelsen af grænsekontroller ikke er en ønskelig udvikling for Europa, hverken under de nuværende omstændigheder eller i forbindelse med fremtidige udfordringer, som vi før eller siden står over for. De bør være en absolut sidste udvej.
Desuden ved vi alle, at intern kontrol kan være sporadisk nyttig, men at den ikke er en del af en konstruktiv tilgang til europæisk integration og ej heller er en omkostningseffektiv langsigtet løsning til overvågning af bevægelser og håndtering af immigrationspres. Sådan har det altid været. Faktum er, at når vi står over for en massiv tilstrømning af migranter, så vil ingen medlemsstat i sidste ende være bedre stillet, hvis den forsøger at klare opgaven alene. Men hvis medlemsstaterne står sammen, kan der findes en varig løsning.
De forslag, der blev fremsat for et år siden om at styrke Schengen gennem en evalueringsmekanisme og intensiveret koordinering af grænseovervågningen, vil medvirke til at skabe en følelse af tværeuropæisk disciplin og fælles retning i systemet. De vil sikre, at landene i fremtiden ikke føler sig presset til at træffe beslutninger alene, som påvirker alle Schengenmedlemmer.
Dette er ikke, understreger jeg, en ny politik, der underminerer EU. Det er en chance for at styrke den - et fremskridt for fælles europæisk forvaltning, ikke et tilbageskridt. Det er hensigten at styrke Schengenreglerne, ikke at fravige dem. Vi kan ikke lukke øjnene for det forhold, at nylige begivenheder har afsløret et problem i Schengenforvaltningen, som vi bliver nødt til at løse. Hvis vi ikke styrker de eksisterende mekanismer, vil medlemsstaterne fortsat handle alene. De vil faktisk blive tilskyndet til at handle alene. Vi vil forære argumenter til populisterne, ekstremisterne og i visse tilfælde fremmedhaderne, som ønsker at betvivle det storslåede regelværk på dette område. Derfor mener vi, at den bedste måde at undgå at sætte Schengen på spil præcist er at styrke reglerne for forvaltning af Schengen og præcisere nogle af systemets aspekter.
Dette handler ikke om, gentager jeg, at give efter for presset fra nogen del af Europa. Ved at styrke vores kapacitet til at håndtere krisesituationer vil det skaffe os et mere robust forvaltningssystem, som kan udstyre beslutningstagerne med bedre redskaber til at modstå populistisk eller ekstremistisk pres i fremtiden.
Det er ikke et forslag, der er beregnet til blot at omhandle kortsigtede begivenheder, men der kan kun være reel tillid til langsigtede løsninger, hvis vi viser, at vi effektivt kan løse kortsigtede problemer også. Det handler ikke om at skrue tiden tilbage. Det handler om at få styr på forvaltningen i dag af hensyn til de udfordringer, Europa løber ind i i morgen. Det handler ikke om at opgive borgernes ret til fri bevægelighed. Det handler om at værdsætte deres integritet ved at styrke reglerne.
Jeg er sikker på, at Parlamentet vil støtte vores tilgang og vores indsats. Vi står sammen i vores beslutsomhed med hensyn til at fastholde de principper, som EU bygger på, imod populistiske fristelser. Vi ved, at det nu er på mode nogle steder at være ekstremistisk eller populistisk eller endog sommetider at hejse det fremmedfjendske flag. Det er ikke der, vi er på vej hen. Vi vil modstå alle disse typer pres, men for at det kan lykkes, må vi vise borgerne den tillid, at vi står fast på to ting, nemlig for det første på at afhjælpe manglerne i det eksisterende system, så den effektive hjælp kan nå frem til steder med pres og krise, og for det andet på at sikre på dette grundlag, at menneskerettighederne og de humanitære principper, som EU bygger på, overholdes. Folk er klar til at vise solidaritet, indadtil og udadtil, hvis de er sikre på, at vi beslutsomt og helhedsorienteret tager hånd om deres bekymringer for sikkerheden.
Jeg regner med Parlamentets støtte, når jeg opfordrer medlemsstaterne til hurtigt at træffe de nødvendige beslutninger. Vores forslag er fremsat. Det er ikke nu, vi skal være afventende. Det er tid til at handle, så et åbent EU kommer forenet og styrket ud af denne udfordring.
Manfred Weber
Hr. formand, fru formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen! Som allerede fremhævet er Schengenaftalen en af de store succeshistorier i vores fælleseuropæiske projekt. Borgerne mærker det hver eneste dag, når de rejser rundt i Europa. Det er realiseringen af drømmen om Europa - et Europa uden grænsekontrol. Det skal derfor allerførst i forbindelse med denne forhandling - især i betragtning af de drøftelser, der har været i de seneste uger - gøres klart, at vi her i Parlamentet i fællesskab vil sørge for, at dette princip og den bagvedliggende idé ikke saboteres af nogen tiltag eller drøftelser. Vi vil stå vagt om dette princip her i Parlamentet.
I de seneste uger har der været drøftelser angående de mere end 25 000 flygtninge fra Tunesien, der er ankommet til den italienske ø Lampedusa. Et land som Sverige har i årevis taget imod over 25 000 mennesker om året! Der har været stater, som har taget imod langt flere mennesker i forhold til deres eget befolkningstal, end det for tiden er tilfældet ved Europas grænser mod syd, og alligevel er ingen kommet på den idé at sætte spørgsmålstegn ved Schengenaftalen på grund af denne belastende situation. Jeg vil derfor gerne give klart udtryk for, at det er en trist, at vi i den grad desværre har brug for en drøftelse i Europa af Schengenaftalens status som følge af denne opgave, som vi skal løfte i flok.
For det andet vil jeg gerne slå fast, at vi omsætter solidaritet i praksis. For så vidt angår lande som Malta - et lille land, der er hårdt ramt, og som ikke har noget bagland - udviser vi for tiden solidaritet. Ud over denne solidaritet vil jeg dog gerne understrege, at det andet grundlæggende princip er det ansvar, som landene selv har. Jeg må derfor også bede Kommissionen om at se nærmere på dette. Hvis nogle retsinstanser i EU nu afsiger kendelse om, at Dublin II skal sættes ud af kraft - dvs. at flygtninge ikke skal udvises til den stat, de først ankom til - må vi spørge Kommissionen om, hvor engageret den er med hensyn til at skride ind over for de stater, som tydeligvis ikke på nuværende tidspunkt gennemfører den gældende ret. Vi taler her om minimumsstandarder i EU. Jeg opfordrer derfor Kommissionen til også at skride til handling her.
Med hensyn til forberedelse af mødet i Rådet har jeg blot tre punkter, jeg gerne vil fremhæve. Det første punkt er, at vi, for så vidt angår migration, naturligvis må forvente yderligere migration på lang sigt som følge af de demografiske ændringer, men her i EU har vi i øjeblikket 24 mio. arbejdsløse, og i Spanien er ungdomsarbejdsløsheden på 30 %. Vi bør derfor fare med lempe - stor lempe - med hensyn til spørgsmålet om migration. Mit andet punkt vedrører en styrkelse af Frontex, hvilket allerede er blevet nævnt.
Mit tredje punkt er, at jeg vil bede os alle sammen om at sørge for, at de stater, der står på spring for at komme med i Schengenaftalen, nemlig Bulgarien og Rumænien, ikke bliver ladt i stikken på grund den aktuelle drøftelse. De har gjort en indsats, og de har strengt sig an. Vi anmoder ikke om lavere standarder i forbindelse med tiltrædelse, men hvis landene opfylder standarderne, er det kun rimeligt, at Bulgarien og Rumænien også har ret til at komme med i Schengenområdet.
Martin Schulz
Hr. formand! Jeg er ikke enig i, at Kommissionens meddelelse er god. Det beklager jeg rigtig meget, men det synes jeg ikke. Den er efter min mening overdrevet og malplaceret.
Der er ikke tale om nogen krise i EU. Når 400 000 mennesker rejser fra Libyen til Tunesien, er det en krise for Tunesien. Når 20 000 mennesker krydser Middelhavet for at komme til Europa, er det ikke nogen krise for Europa.
(Bifald)
Hvis vi havde en fornuftig byrdefordeling i Europa, ville der overhovedet ikke være noget problem. Hr. Weber gav os tallene. Ikke en sjæl har hidset sig op over tal i den størrelsesorden.
Jeg synes derfor ikke, at det, fru Malmström har fremlagt, er godt, for hun undlod at citere artikel 78, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Jeg ved ikke, om man er bekendt med den. I artikel 78, stk. 3, i TEUF står der, at hvis en eller flere medlemsstater står over for en pludselig tilstrømning af tredjelandsstatsborgere, kan Rådet på forslag af Kommissionen vedtage midlertidige foranstaltninger til fordel for den eller de berørte medlemsstater - i øvrigt efter høring af Parlamentet. Det er det, der står i artikel 78, stk. 3, i den nuværende traktat.
I øvrigt blev der indført midlertidig grænsekontrol på grundlag af Schengenaftalen i 2006 ved europamesterskaberne i fodbold og ved verdensmesterskaberne i fodbold for at afværge hooliganisme. Det er slet ikke nødvendigt bakke op om et populistisk udspil fra to regeringschefer - der står med ryggen mod muren i deres respektive lande og på en populistisk måde leder efter en redningsplanke - ved at fremsætte en sådan meddelelse.
(Bifald)
Og hvad skete der så, hr. kommissionsformand? En Lega Nord-indenrigsminister i Italien siger, at alle tunesere taler fransk. Det er godt, for det betyder, at vi kan give dem opholdstilladelse ifølge Schengenaftalen, og de kan alle sammen tage til Frankrig. Den franske præsident spørger så naturligvis, om de har en skrue løs. Alle de tunesere, der kommer til Italien, vil nu gerne videre til Frankrig? Vil I sende dem videre til os? I så fald lukker vi grænsen. Så stiller premierminister Berlusconi og den franske præsident sig sammen hen og siger, at vi nu er nødt til at genindføre grænsekontrollen på grund den situation, vi selv har skabt. Hvad gør Kommissionen så? Den fremsætter en meddelelse frem for at sige, at det er den helt forkerte vej at gå, og at man ikke på den måde kan fratage Europas borgere en af de grundlæggende frihedsrettigheder. Det havde jeg forventet af Kommissionen.
(Bifald)
Vi er ved at miste den europæiske ånd. Hvordan kan det egentlig være, at to regeringschefer i denne Union - hvor en af vores største succeshistorier med hensyn til grundlæggende frihedsrettigheder er vores medborgeres frie bevægelighed - pludselig helt vilkårligt kan sætte en af vores virkelig store succeshistorier - det var en fremragende vending, hr. Weber benyttede i sit indlæg - ud af kraft på grund af et underordnet problem, som let kan løses? Hvordan kan det lade sig gøre? Det eneste, der skal til, for at disse mennesker vinder, er, at vi ikke kæmper nok imod det. Jeg havde derfor gerne set, at Kommissionen havde kæmpet imod.
(Formanden afbrød taleren)
Jeg vil blot gerne sige en ting til fru Malmström: Jeg bor tæt ved en grænse, nemlig den tysk-nederlandske-belgiske grænse mellem Aachen, Maastricht og Lüttich. Hvis hun kan forklare mig, hvordan migrationsproblemet i Middelhavet bliver løst, ved at jeg skal vise mit pas, næste gang jeg tager fra Aachen til Maastricht. Hvis hun vil være så venlig at forklare mig det, ville det være dejligt.
Guy Verhofstadt
Hr. formand! Lad os tale rent ud af posen. Det, vi har set i de seneste uger i denne sag, har været beskæmmende - Italien har udstedt midlertidige opholdstilladelser til flygtninge fra Tunesien, og derefter har Frankrig reageret ved at genindføre kontrollen ved de indre grænser, som om EU pludselig var holdt op med at eksistere.
Lad os sige tingene meget åbent og ligeud. Det var et pingpongspil mellem to regeringer - og mellem Berlusconi og Sarkozy - på baggrund af nogle flygtninge, der faktisk er i vanskeligheder. Det er det, der er sket, og det har efter min mening været en katastrofe ikke bare for Schengenaftalen, men også for EU og dets image, fordi det er i modstrid med hele grundkernen i EU og de grundlæggende principper i traktaten at genindføre kontrollen ved de indre grænser. Det er blevet påpeget adskillige gange her, og hr. Barroso har også gjort det.
Desuden var hændelsesforløbet fuldstændig ude af proportioner. Jeg vil ikke gå så langt som til at gentage hr. Schulz, der kaldte det for et underordnet problem - 27 000 tunesere er ikke et underordnet problem - men han har ret, når han siger, at der i sammenligning med f.eks. de 350 000 mennesker, der flygtede fra Kosovo under krigen i Kosovo, helt klart ikke er tale om nogen flodbølge af migranter.
Og så kommer vi til problemet, nemlig meddelelsen fra Kommissionen. Den var efter min mening ikke særlig klar. Der står i meddelelsen, at man som sidste udvej i virkelig kritiske situationer kan være nødt til at indføre en mekanisme - og som jeg læser det, betyder det en ny mekanisme - der giver mulighed for en samordnet og midlertidig genindførsel af grænsekontrol.
Det er selve problemet med hele meddelelsen, for hvis det betyder, at Kommissionen foreslår en supplerende mulighed for at genindføre grænsekontrol, som ikke findes i de eksisterende Schengenregler, kan jeg fortælle, at vores gruppe vil bekæmpe et sådant forslag med næb og kløer, og forhåbentlig vil hele Parlamentet gøre det samme.
Hvis den pågældende sætning derimod betyder, at Kommissionen ønsker at begrænse den nuværende bestemmelse, er der allerede taget højde for det, idet den nationale sikkerhed og lov og orden er de to elementer, der er omfattet af de eksisterende Schengenregler.
Hvis det er hensigten, at Kommissionen gerne vil begrænse den nuværende bestemmelse, der giver medlemsstaterne mulighed for at genindføre grænsekontrol, så har hr. Barroso 100 % opbakning fra vores gruppe.
Så det, jeg anmoder fru Malmström og hr. Barroso om, er at skrive meddelelsen om og navnlig den sætning, hvor der står, at man bør indføre en ny mekanisme til genindførsel af grænsekontrollen. Det eneste, de behøver at gøre, er at tilkendegive, at de vil stramme den allerede eksisterende bestemmelse i Schengenreglerne.
Timothy Kirkhope
Hr. formand! Min gruppe og jeg selv ser positivt på denne mulighed for at drøfte de spørgsmål og problemer, som Europa står over for med hensyn til migration og Schengenaftalen. Denne drøftelse har længe været tiltrængt. Men nu er tiden inde til at fokusere ikke bare på at sørge for fri bevægelighed, men også på bedre at beskytte medlemsstaternes grænser og selve EU. Frem for at presse på for mere lovgivning hensyn til indvandring og migration bør vi få den lovgivning, vi allerede har, til at virke bedre og hårdere for alle borgerne i EU. De nuværende bekymringer i medlemsstaterne er imidlertid ikke reaktionære, men i stedet den uundgåelige konsekvens af over 20 års konstant forandring i Europa og i hele verden.
Der er ingen tvivl om, at Schengenaftalen på mange måder har været en succes, men Europa står over for udfordringer, der simpelthen ikke fandtes i det nuværende omfang, da systemet første gang blev indført. Massiv arbejdsløshed, migration fra Nordafrika, terror, organiseret kriminalitet og menneskehandel har givet os problemer, der er langt mere komplicerede, end man havde forudset i politikkerne om fri bevægelighed for de europæiske borgere. Det er ikke nogen urimelig vurdering at sige, at det nuværende system nu viser sig at være ufuldstændigt og mangelfuldt til de nye omstændigheder, vi befinder os i. Vi er nødt til at udarbejde et effektivt redskab, der er repræsentativt for de moderne behov, EU's medlemsstater har, og hvormed man kan forbedre situationen for alle parter.
Dette skal suppleres med en fornyet indsats for at sørge for, at de andre agenturer i EU såsom Frontex er der for at støtte staterne med at sikre deres egne ydre EU-grænser, og at problemerne ikke forværres af yderligere lande, der måtte komme med i EU og dermed Schengenområdet, og som står dårligt rustet både til at klare udfordringerne og også til at påtage sig de byrder, der følger med de åbenlyse fordele.
Det er et problem, der bedst kan løses ved hjælp af kommunikation og samarbejde, men Europas indvandring og politikkerne i Schengenaftalen trænger hårdt til at blive set efter i sømmene, overvejet og efterfølgende reformeret på fornuftig vis.
Daniel Cohn-Bendit
Hr. formand, medlemmer af Kommissionen, mine damer og herrer! Der er noget, jeg ikke forstår. Vi får at vide, at der kommer 25 000 tunesere til Europa, og folk taler om manglende sikkerhed. Hvilken manglende sikkerhed? Vi må ikke glemme, at der er sket noget ud over det sædvanlige i Tunesien og Egypten, og at der er krig i Libyen. Lad mig minde om, at der under krigen i Bosnien blev udstedt midlertidige opholdstilladelser, så længe krigen varede. Tyskland tog imod flere hundrede tusinde mennesker. Dette skete, og Tyskland består stadigvæk. Landet er endnu ikke gået ned med flaget. Al den snak om en synkende skude er ren og skær propaganda.
Og oven i det hører vi nu snak om forbrydere og mafiaen. Som om forbrydere og mafiaen går i land på Lampedusa! Forbrydere behøver ikke at komme ind i EU via Lampedusa. De kommer ind på sædvanlig vis. Vi ser dem ikke, men de er her i vores lande. Så hold op med at gøre et så stort nummer ud af det.
Problemet er ganske ligetil. Mennesker flygter fra Nordafrika. Så lad os være fælles om at støtte dem i Europa. Man vil vel ikke fortælle mig, at 25 000 mennesker ud af en samlet befolkning på 400 mio. udgør et stort problem? Lad mig sige en ting. Dette går mig nær, for hvor mange jøder var det, vi afviste? Englænderne gjorde det, amerikanerne gjorde det, alle landene gjorde det, da jøderne tog af sted, for folk sagde, at der var alt for mange jøder. Dette var i årene 1939-1940. Det var Europa, der opførte sig på denne måde. England opførte sig på denne måde. Man afviste jøderne. USA afviste dem. Skibet hed St. Louis. Jeg væmmes ved, at man, hver gang mennesker er i vanskeligheder, ser sådan på det, at det er dem, der er problemet. Det er det ikke. Det er os og vores manglende evne til at være solidariske og åbne, der er problemet.
(Bifald)
Er medlemmerne af Kommissionen og formanden for Rådet klar over, hvad der skete i Paris? I Paris hørte nogle unge tunesere, der havde en italiensk opholdstilladelse, det franske politi sige til dem: "Se, hvad vi gør med jeres tilladelser", inden de rev dem i stykker for næsen af dem. Det er den europæiske retsstilling her og nu. En national politistyrke, der siger til mennesker, som har opholdstilladelser, der er udstedt af Italien, at hr. Sarkozy har besluttet, at de ikke gælder. Hvis det er retsstillingen i Europa, siger jeg, at noget er gået galt, og derfor beder jeg om, at man holder op med at fortælle os, at problemerne i Nordafrika udgør et sikkerhedsproblem. Problemet i Nordafrika og problemet med krigen i Libyen giver sikkerhedsmæssige problemer for de mennesker, der bor der.
Så lad os fordele flygtningene imellem os. Lad os styrke dem ved at give dem midlertidige opholdstilladelser, indtil tingene er faldet til ro, og lad disse tilladelser gælde i hele Europa. Ved at acceptere denne forhandling om Schengenaftalen i dag og ved at acceptere populistisk pres og racisme vil enhver form for grænsekontrol efter min mening være baseret på, hvordan folk ser ud. Var der nogen, som stoppede hr. Schulz? Nej. Var der nogen, som stoppede hr. Verhofstadt? Nej. De stoppede heller ikke mig. Men alle, der er mørke i huden, alle, der ser anderledes ud, vil blive stoppet og kontrolleret. Vi får et Europa a la carte. Dem, der er hvide i huden, kan komme ind, men dem, der er mørke i huden, kan ikke! Det er denne form for Europa, vi gerne vil kæmpe imod.
(Bifald)
Rui Tavares
Hr. formand! For præcis et år siden stemte vi her i Parlamentet om vores rolle i den fælles beslutningsprocedure vedrørende genbosættelse af flygtninge, og i forbindelse med denne fælles beslutningsprocedure havde vi en mekanisme, man kan bruge i nødsituationer, hvis flygtninge bliver udsat for væbnede angreb eller er ofre for naturkatastrofer.
Et år senere er denne fælles beslutningsprocedure ikke blevet afsluttet af Rådet, og mit arbejde som ordfører vedrørende genbosættelse af flygtninge er nu blevet til et arbejde med at finde opbakning til denne fælles beslutning. Der var 600 stemmer for, men så blev det blot til en opgave, der i begyndelsen var frustrerende og deprimerende - og nu haster fortvivlende meget.
Mit arbejde som ordfører vedrørende genbosættelse af flygtninge kan ikke - ligesom i sidste måned - være at berette om, at 150 mennesker omkom ud for Lampedusas kyst, og nu at erfare, at 600 mennesker er forsvundet, og mere end 60 omkom, mens de var inden for NATO-skibes og europæiske marinefartøjers synsvidde. Det kan ikke være det, mit arbejde går ud på.
Rådet skal afslutte denne fælles beslutningsprocedure, for der er meget, som skal gøres med hensyn til at genbosætte flygtninge. Her og nu kan vi opfordre Baroness Ashton til at sige, at vi er nødt til at åbne en humanitær korridor for at bringe de 8 000, der stadig er i Tripoli, ud. Der er 8 000, som har identitetskort fra FN's Højkommission for Flygtninge (UNHCR) - ikke særlig mange.
NATO-skibe skal have besked om, at de skal anvende resolution 1973, hvor der står, at civilbefolkningen skal beskyttes. Det betyder det samme i Benghazi, Misrata og Middelhavet, nemlig at man skal redde dem, der er i havsnød.
Vedrørende Schengenaftalen vil jeg gerne sige en ting. Reaktionen på en unilateral suspension på ad hoc-basis af Schengenaftalen kan aldrig være en institutionel suspension af Schengenaftalen foretaget af EU. Det er ikke et spørgsmål om, at man fuldstændig skal slå selve idéen ihjel. Det er et spørgsmål om, at man skal holde fast i idéen og gennemføre den universelt. Det kan ikke være rigtigt. Til at begynde med skal det være et spørgsmål om at anvende ressourcer til at genbosætte flygtninge. Hvor mange penge mon EU's medlemsstater tjente bare ved salg af våben til Libyen i 2009? 343 mio. EUR. Hvor mange penge mon vi har i Den Europæiske Flygtningefond (ERF)? 100 mio. EUR. Det ville glæde os, hvis ERF indeholdt lige så mange penge, som vi på blot ét år tjente ved salg af våben.
Ungarn, der var det første land i verden, der nød godt af en koordineret indsats for at genbosætte landets flygtninge i 1956, har et helt særligt ansvar - et historisk ansvar - for ligeledes at reagere i forbindelse med denne flygtningekrise. Vi kan ikke klage over manglende midler på dette område.
Nigel Farage
Hr. formand! I går var det jo Europadag, og her på gårdspladsen havde vi væbnede soldater, vi havde Luftwaffe-militærorkesteret og kejserørnen, vi havde flaget, som blev båret i procession og blev hejst, og vi havde den europæiske hymne. Det var en opvisning i militarisme og EU-nationalisme.
Jeg troede og håbede, at det alt sammen bare var en ond drøm, men i dag har vi så Dem, hr. Barroso. De begynder naturligvis med at gentage, at befolkningernes frie bevægelighed er selve indbegrebet af det europæiske projekt. De fortsætter derefter med at sige, at det er medlemsstaternes pligt at være fælles om byrderne som følge af migrationsstrømmene til Europa. De slår til lyd for en fælles EU-indvandringspolitik, men De ved naturligvis godt, at De står til at tabe, for den strid, der er brudt ud mellem Italien og Frankrig, viser, at det er nationalstaten, der vinder, når der er krise mellem teorien om europæisk integration og de praktiske forhold i en nationalstat.
Så De er bekymret over, at De står til at tabe, og til forsvar for Deres holdning, til forsvar for Deres elskede EU-regelværk, Deres lovgivning, tyr De til intolerance, De tyr til nationalisme - og De får mig til at indse, at det, jeg så i går, faktisk var den skinbarlige sandhed.
De angriber dem, der gerne vil kontrollere deres egen grænsepolitik. De angriber dem i dag for at være fremmedfjendske. De angriber dem for at være ekstremister, men værst af alt, åh ja, værst af alt, angriber De dem tre gange for at være populister. Er det ikke forfærdeligt? Den magt, folk har i stemmelokalet. Når folk drister sig til at stemme nej ved folkeafstemninger, er de populister; når de gerne vil kontrollere deres egne grænser, er de populister. De bliver nødt til at indrømme, at populister rent faktisk er demokrater, og at De rakker ned på dem, der gerne vil vise populismens flag.
Her er det så, hr. Barroso. Her er det.
(Hr. Farage, hr. Agnew og hr. Bloom holdt små britiske flag op i vejret)
Det flag har repræsenteret liberalt demokrati i langt højere grad end alle andre medlemsstater i EU, og det vil leve videre i lang tid efter, at Deres flag med stjernerne er forsvundet.
Philip Claeys
(NL) Hr. formand! Selv om der i Schengenaftalen står, at kontrollen ved EU's indre grænser skal fjernes, står der også, at vi skal overvåge vores ydre grænser. Problemet er, at denne traktat ikke bliver overholdt, eftersom vores ydre grænser ikke overvåges effektivt. 16 år efter, at Schengenaftalen blev indgået, må vi derfor have modet til at erkende, at traktaten ikke har fungeret. Vi må også have modet til at indrømme, at EU ikke har givet en løsning, og at EU i stedet selv er blevet en del af problemet. Medlemsstaterne skal derfor på ny have mulighed for at beskytte deres grænser uden EU-indblanding.
Vi har hårdt brug for flere foranstaltninger. F.eks. burde Frontex sende skibe med falske flygtninge tilbage til deres oprindelseslande i stedet for at spille rollen som en slags velkomstkomité fra en velgørenhedsorganisation. Vi skal slå ned på netværk af menneskesmuglere. Medlemsstaterne skal holde op med at belønne illegale udlændinge med opholdstilladelser. Der skal gøres en aktiv indsats for at repatriere illegale flygtninge og politiske flygtninge, hvis ansøgninger er blevet afvist. Hvis der ikke sker nogen af disse ting, kan jeg godt garantere, at det bliver enden på Schengenaftalen, hvilket sådan set ikke ville være så ringe.
Jeg vil også gerne protestere mod den sprogbrug, der bliver anvendt her, mod nedsættende udtryk såsom "populister", "ekstremister" osv. om mennesker, der blot gerne vil beskytte grænserne i deres hjemland. Det er vi nødt til at sætte en stopper for. Det er bare ikke i orden. Vi må også indrømme, at reglerne skal anvendes. Er det ikke mærkeligt, at vi, samtidig med at vi nægter at drøfte anvendelsen af reglerne, rent faktisk tillader, at nogle personer bruger ukvemsord over for andre?
Simon Busuttil
(EN) Hr. formand! Schengenområdet er bestemt en særdeles vigtig og synlig succeshistorie for de europæiske borgere, og budskabet fra Parlamentet i dag er klart, at vi er nødt til at kæmpe sammen ikke bare for at bevare det, men for at styrke det yderligere. Vi sætter vores lid til, at Kommissionen kan gennemføre dette, og Parlamentet vil bakke op om Kommissionen i forbindelse med en styrkelse af Schengenaftalen, men hvis der er to ting, vi har lært med hensyn til det, der er sket i de seneste uger, er det følgende.
For det første er de indre grænser i Schengenområdet afhængige af en fælles strategi, en fælles interesse for vores ydre grænser. Hvis vores ydre grænser er svage, får vi efterfølgende problemer ved vores indre grænser, og det er vi nødt til at se på. Italien kom under pres med 25 000 mennesker. Man gav dem en midlertidig opholdstilladelse, og de tog til Frankrig. Frankrig kom under pres, og man genindførte de nationale grænser. Så presset forplantede sig til de indre grænser, og derfor er de ydre grænser et fælles anliggende.
For det andet kræver Schengenaftalen solidaritet, og solidaritet handler også om at være fælles om ansvaret - fordele byrderne - og når man er fælles om ansvaret, skal det også ses i forhold til de respektive medlemsstaters størrelse. Med det nuværende system skal personer, der ankommer til et givet land, blive i det pågældende land, fordi vores love, herunder Dublinforordningen, sikrer, at de skal blive i det første ankomstland. Dette er man helt klart nødt til at lave om, da det princip ikke længere er holdbart. 1 000 mennesker, der ankommer til den mindste medlemsstat, mit hjemland Malta, svarer antalsmæssigt til over en mio. mennesker, der ankommer til hele EU. Så ja, 25 000 mennesker er ingenting, de er som en dråbe i havet for hele EU, men 1 000 mennesker, der ankommer til den allersydligste medlemsstat, er mange. Vi er derfor nødt til at sammenkæde Schengenaftalen med solidaritet; Schengenaftalen kræver solidaritet.
(Taleren indvilligede i at besvare et spørgsmål ifølge forretningsordenens artikel 149, stk. 8)
William
(EN) Hr. formand! Taleren talte om at styrke Schengenaftalen. Indebærer det også en styrkelse af grænserne i Schengenområdet og navnlig grænserne mellem Grækenland og Tyrkiet?
Simon Busuttil
(EN) Hr. formand! Jeg takker for spørgsmålet.
En af betingelserne for at komme med i Schengenområdet er ganske rigtigt, at man styrker de ydre grænser. Lige netop fordi de er et fælles anliggende, er det samtlige medlemsstaters ansvar at sikre, at de ydre grænser er stærke.
Når man først opfylder disse betingelser, kan man tilslutte sig Schengenaftalen. Dette er præcis, hvad lande såsom Bulgarien og Rumænien har gjort, og det er præcis derfor, vi har hjulpet Grækenland ved hjælp af en Frontexmission ved den tyrkisk-græske landegrænse.
Så ja, dette tjener til at vise, at en styrkelse af de ydre grænser også er et fælles anliggende.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Hr. formand! I går, den 9. maj, fejrede vi jo det øjeblik, hvor EU blev grundlagt, hvilket viste os, at Europa bliver opbygget med små skridt og ikke én gang for alle eller i al evighed. Europa er med andre ord ikke opbygget på en endelig eller uforanderlig måde, og vores daglige arbejde skal bestå i at bevare alle de opnåede resultater.
Schengenområdet er et område, hvor der er fri bevægelighed for personer, men det er også et symbol på det bedste, som Europa har gjort i de sidste 20 år og dermed på det bedste Europa.
Når man udlægger det som en byrde, man ikke kan bære, at der er ankommet 25 000 indvandrere til os på denne side af Middelhavet, sender man en slags forkert signal. Tyskland har vist, at de ikke er for stor en byrde, og De Kanariske Øer og Spanien har vist, at 30 000 mennesker om året, der ankommer fra de afrikanske kyster, ikke var en byrde, EU ikke kunne bære.
Reaktionen kan derfor ikke være at anvende denne migrationsstrøm til at sætte spørgsmålstegn ved Schengenaftalen. Tværtimod. Denne situation skal i stedet anvendes til at vise, at det, der stadig mangler at blive gjort, ikke er, at man retter op på svaghederne som følge af Schengenaftalens umådeholdenhed, men snarere styrker Schengenaftalen. Schengenaftalen kan styrkes ved at fuldende solidaritetsbestemmelsen med hensyn til området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, jf. Lissabontraktaten, ved at fuldende asylpakken, som fortsat er under behandling, og ved permanent at indføre anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II) og kontrolmekanismen som fastlagt i betingelserne for adgang til området med fri bevægelighed, og som Parlamentet har stemt for, for så vidt angår Rumænien og Bulgarien. Disse lande har ret til at komme med i området med fri bevægelighed.
Men det, der frem for alt skal gøres, er, at Parlamentet gør sit kompetencekrav gældende og sammen med Rådet træffer en beslutning om spørgsmålet. Jeg understreger derfor, at forslaget om, at proceduren kan bero på retsgrundlaget i artikel 70, hvor man udelukker Parlamentet, er uacceptabelt. Vi forlanger, at der gøres brug af artikel 77.
En tanke til sidst. Ordet populisme er blevet nævnt. Populisme bekæmpes ikke ved at efterligne dens halvhjertede løsninger, men tværtimod ved at konfrontere den med løsninger for fremtiden og ikke fortiden.
Renate Weber
(EN) Hr. formand! Hr. Verhofstadt bad Kommissionen om at skrive meddelelsen om, men jeg spekulerer på, om vi, inden den bliver skrevet om, i dag kan få et klart svar på, om man agter at forbedre det nuværende system for midlertidigt at kunne lukke landegrænserne eller tilføje noget til det eksisterende system. Det ville være en god måde, hvorpå man kunne løse i hvert fald en af vores problemstillinger.
Når det så er sagt, er det rimeligt at sige, at vi er enige i Kommissionens mål om at forbedre den ensartede forvaltning af Schengensamarbejdet ved at revidere evalueringsmekanismen på basis af en EU-tilgang. Parlamentet har den samme opfattelse, og jeg må i den forbindelse sige, at vi er dybt skuffede over Rådets tilgang.
Det, Rådet ønsker at gøre, er egentlig simpelthen at isolere Parlamentet. Jeg undrer mig virkelig over, hvorfor Rådet næsten hele tiden søger at undergrave den store succeshistorie, som Parlamentets rolle i forbindelse med den fælles beslutningsprocedure er. Vi repræsenterer de europæiske borgere, og vi bør alle arbejde på at være til gavn for de europæiske borgere. Måske skal Rådet også forstå sin rolle som EU-institution snarere end som blot en forsamling af 27 medlemsstater.
Sandheden er, at reaktionen på denne migrationsstrøm, uanset om den skyldes det, der er sket i Nordafrika og det sydlige Middelhavsområde, er at fremlægge en lovgivning, der involverer en fælles asyl- og migrationspolitik, hvilket Parlamentet har arbejdet på, og som bliver blokeret i Rådet.
Konrad Szymański
(PL) Hr. formand! På trods af at jeg bor forholdsvis langt væk, i Polen, føler jeg, at jeg så udmærket forstår de bekymringer, som ukontrolleret indvandring i Frankrig eller Italien giver. Indvandring fra Nordafrika forværrer helt naturligt de kulturelle og sociale spændinger og lægger yderligere pres på socialbudgetterne i medlemsstaterne. Der er derfor meget, vi skal drøfte, og vi bør ikke forsøge at sidde problemstillingen overhørig. De franske, italienske og maltesiske borgere står i dag med de største regninger, fordi kontrollen langs EU's ydre grænser simpelthen ikke fungerer. De europæiske nationer må også betale regningen for vores fejlslagne bestræbelser på at standse indvandringen til Europa.
Jeg har kun én anmodning. Jeg vil gerne have, at ændringerne af reglerne i Schengenaftalen ikke bliver brugt som påskud for at begrænse den frie bevægelighed, borgerne i EU's medlemsstater har. Disse forslag har været fremme i mange år i forbindelse med den polsk-tyske grænse - til ulempe for de polske borgere. Det vil være lettere at nå til enighed, hvis vi har fuld garanti for, at en ændring af reglerne i Schengenaftalen ikke vil påvirke medlemsstaternes borgere.
Marie-Christine Vergiat
(FR) Hr. formand! Denne forhandling er helt surrealistisk. Vi bliver bedt om at tage den frie bevægelighed for personer i Europa op til revision og genindføre de nationale landegrænser for at kunne håndtere den strøm af migranter, der efter sigende er væltet ind over Europa siden revolutionen i Tunesien.
Hvis konsekvenserne af dette spilfægteri ikke var så dramatiske og virkelighedsfjerne, ville man jo grine af det. Siden begyndelsen af 2011 er over 1 150 mennesker omkommet i Middelhavet, og 23 000 mennesker er ankommet til Italien. I mellemtiden er mere end 700 000 mennesker flygtet fra Libyen og har søgt tilflugt i nabolande og har fået en noget anden form for velkomst dér end den, de ville have fået i Europa.
Hr. Sarkozy og hr. Berlusconi sætter kortsigtede valginteresser i første række ved at føre skræmmekampagner og få folk til at tro, at der er en invasion i gang. Sikke noget sludder! Hvornår holder Europa op med at sige ét og gøre noget andet? Hvad er det for nogle forslag, folk kommer med i dag, når man - bortset fra ord - blot giver efter for populistisk pression, forstærker Frontex på ny og gør Europa til et fort. Grænser har aldrig stoppet nogen, hverken i de mere dystre perioder i vores historie eller nu om stunder. Har vi ikke noget andet signal, vi kan sende de spæde demokratier på den anden side af Middelhavet?
EU har i årevis givet en udstrakt hånd til diktatorer og ladet hånt om egne værdier. Er det ikke på tide, at EU ser tingene i øjnene? Det synes jeg, det er.
(Bifald)
Daniël van der Stoep
(NL) Hr. formand! Jeg tror, at hr. Borghezio fra Gruppen for Europæisk Frihed og Demokrati er den næste taler.
Mario Borghezio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Dette spørgsmål har den fordel, at man får en masse hykleri frem i lyset.
Den eneste regering i EU, hvor der er en indenrigsminister fra et parti, som man definerer som populistisk, er den regering, der har haft mod til at gennemføre den mest humanitære foranstaltning, nemlig at give 25 000 tunesere tilladelse til at færdes frit. Dette skyldes, at vi i praksis så, at der ikke var tale om 25 000 forbrydere, men mennesker, som var flygtet fra Tunesien. Det var en nødsituation, vi måtte klare den med sund fornuft, og vi har forsøgt at hjælpe.
Dette viser en sandhed, nemlig at det mange gange er os, de onde, der i virkeligheden er de gode. Os, der fastslår, at der er behov for at kontrollere indvandringen og de ydre grænser, fortsætter med at bede Europa - sådan som hr. Cohn-Bendit så rigtigt har gjort det - om at sprede det, der kunne blive til 50 000 eller 100 000 flygtninge, i hele EU, fordi de mennesker, der flygter fra Libyen, ikke er forbrydere.
Dette er de klare udmeldinger fra en bevægelse, der forsvarer territorium og identitet, der er imod indvandring, fordi vi ikke ønsker, at folk skal rykkes op med rode, og som fordømmer racisme og fremmedhad, men også hykleri.
Daniël van der Stoep
(NL) Hr. formand! Vi har en fælles europæisk asyl- og migrationspolitik - én og samme rædselsfulde politik for hele EU. Den seneste katastrofale strøm af migranter fra Nordafrika og det besvær, vi har haft med den fejlslagne Schengenaftale, viser, at ansvaret for asyl- og migrationspolitik bør gives tilbage til medlemsstaterne. Den ene medlemsstat er ikke ligesom den anden - så enkelt er det. En fælles europæisk politik vil derfor ikke kunne fungere.
Kommissær Malmströms forslag om Schengenaftalen er et helt igennem sølle udspil. Det er skørt af hende at beslutte, at medlemsstaterne ikke skal have lov til selv at bestemme sig for, om man vil indføre grænsekontrol eller ej og om nødvendigt lukke sine landegrænser. Medlemsstaterne har besvær med titusindvis af dårligt stillede migranter fra Nordafrika, men kommissær Malmström forhindrer landene i at gøre noget ved det. Vi har stadig hele både fyldt med migranter, der når frem til Lampedusa i jagten på lykken. Det onde ved migration fortsætter snigende med at sprede sig. Men nej, hvis man spørger kommissær Malmström, vil hun fortælle, at medlemsstaterne ikke har lov til at slå fra sig. I stedet ævler hun løs om solidaritet.
Medlemsstaterne er desværre ikke længere herre i eget hus. Det er Europa, der er herre. Medlemsstaterne ønsker, at få disse beføjelser tilbage. Medlemsstaterne skal atter kunne fastlægge deres egen asyl- og indvandringspolitik. Hvad har Kommissionen tænkt sig at gøre ved det?
Carlos Coelho
(PT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne begynde med at fortælle kommissær Malmström, at jeg er enig i den velfortjente ros, hun fik af Kommissionens formand, hr. Barroso, for hendes indsats på dette område.
Den kendsgerning, at vi befinder os i en vanskelig tid, for så vidt angår indvandringspres, kan ikke være en undskyldning for at nedbryde en af de store succeshistorier i forbindelse med europæisk integration, nemlig Schengenområdet.
Schengenaftalen er ensbetydende med fri bevægelighed, og dette faktum kan ikke og må ikke omstødes, men skal beskyttes, styrkes og udvikles. Jeg er også enig i, at det er uhyre vigtigt med ordentlig kontrol med de ydre grænser. Hvis det ikke er tilfældet, svækkes sikkerheden i Schengenområdet, EU's troværdighed udhules, og den gensidige tillid ødelægges.
Jeg ser derfor positivt på, at Kommissionen i sin meddelelse i sidste uge erkender, hvor vigtig Schengenområdet er, og hvilke udfordringer der er forbundet med at styrke og udvikle det. Jeg er også enig med Kommissionens formand, hr. Barroso, i, at der er behov for større solidaritet og ansvarsfordeling mellem medlemsstaterne. Problemet skyldes ikke Schengenreglerne, men den måde, hvorpå medlemsstaterne anvender reglerne uden ansvar eller solidaritet.
Vi trænger derfor til en reel mekanisme til evaluering af Schengenaftalen. Parlamentet er rede til at arbejde i god tro for at etablere denne mekanisme, dvs. en mekanisme, hvor man ikke anvender forskellige målestokke - altså hvor der ikke stilles strengere krav til ansøgerlande end til dem, som i forvejen er med.
Jeg er imidlertid foruroliget. Jeg er foruroliget over tavsheden fra formandskabet for Rådet i begyndelsen af denne forhandling om denne mekanisme, og jeg er også foruroliget over Rådets årelange tavshed om mekanismen til genbosættelse af flygtninge, sådan som hr. Tavares allerede har nævnt. Ud af de tre institutioner er det Rådet, som ikke gør nogen fremskridt på dette område, og man bør hurtigst muligt komme tilbage på sporet.
Judith Sargentini
Hr. formand! Jeg vil gerne stille hr. van der Stoep følgende spørgsmål: Hvis grænsekontrollen blev genindført, hvad ville hr. van der Stoep så sige til de nederlandske turister, der vender tilbage fra fjorten dages ferie i Frankrig, og som gerne vil tage over grænsen mellem Antwerpen og Hazeldonk, og som på vej hjem havner i en mange kilometer lang bilkø, den samme kø, som lastbilchaufførerne sidder i på vej til havnen i Rotterdam, hvor de skal læsse deres varer af?
Daniël van der Stoep
(NL) Hr. formand! Fru Sargentini ved udmærket godt, at vi absolut er modstandere af, at der opsættes nye grænsebomme. Lige fra 1992, hvor vores landegrænser blev åbnet, og indtil sidste års fælles asyl- og migrationspolitik, fungerede alting absolut glimrende. Men på et vist tidspunkt, overskred vi selv en linje, og det, hun tilsyneladende ikke har bemærket, er, at der nu er 25 000 økonomiske flygtninge i Italien, som vil få visum. Der er tale om økonomiske flygtninge, og de bør hurtigst muligt sendes tilbage til deres hjemlande. De burde ikke en gang have haft lov til at søge om visum. Det Nederlandske Frihedsparti (PVV) har altid været klar i mælet på dette punkt. Vi ønsker ikke, at grænsebommene skal genindføres, men det, vi ønsker, er blot muligheden for selv at bestemme vores egen asyl- og migrationspolitik, og det ved hun udmærket godt.
Claude Moraes
(EN) Fru formand! S&D-Gruppens holdning er helt klar. Vi har hørt hele baggrunden for, hvorfor Schengenaftalen bliver overtrådt, og vi har siden 1999 ventet på en form for fælles migrations- eller asylpolitik.
Så vi sender nogle meget klare signaler. For det første vil Kommissionen i forbindelse med Schengenaftalen gerne have en EU-mekanisme til fælles beslutningstagning, den vil gerne væk fra det mellemstatslige samarbejde, og den vil gerne have en "lås" på den politiske opportunisme, som vi har set fra Italiens og Frankrigs side. Så sørg venligst for, at det signal, Kommissionen sender i meddelelsen, ikke er tvetydigt. Gør det klart, at man vil have en "lås", og at man vil forhindre den slags opportunisme, som i sidste ende vil få Schengenaftalen til at bryde sammen.
Dernæst har Rådet siden 1999 ventet på et fælles europæisk asylsystem, og man har skabt en situation, hvor der på dette sted ofte tales om solidaritet og byrdefordeling, men vi er slet ikke i nærheden af nogen formel ordning vedrørende byrdefordeling i EU. Rådet blokerer for en stor del af det arbejde, vi udfører her i Parlamentet. Hold op med at blokere for arbejdet. Rådet skal arbejde sammen med os og Kommissionen om at sikre, at solidaritet betyder solidaritet, og at byrdefordeling betyder byrdefordeling.
Og til sidst vil jeg sige, at Kommissionen ser frem til, at vi får en migrationspolitik. Kommissionen skal arbejde sammen med os. Vær ikke så forsigtig, vær dristig, og sørg for, at vi, når vi retter op på Schengenaftalen, også får styr på vores fælles migrationspolitik og får noget at være stolte over.
Sarah Ludford
(EN) Fru formand! Ligesom andre mener jeg, at kommissær Malmström gør et virkelig godt stykke arbejde, men i betragtning af hr. Barrosos stålsatte forsvar for den frie bevægelighed i Schengenområdet i dag føler jeg også, at jeg ikke rigtig forstår, hvordan den opfattelse dog har kunnet vinde indpas, at Kommissionens foreslåede mekanisme på EU-plan vil gøre det lettere at genindføre kontrol ved de indre grænser. Men den opfattelse har ikke desto mindre vundet indpas. Det kan vel ikke skyldes, at man sender forskellige signaler til forskellige målgrupper - ét signal til parlamentsmedlemmerne og måske et andet signal til Paris og Rom - eller kan det? Presset på EU's migrations- og asylpolitik bør kunne håndteres effektivt af de pågældende regeringer.
Desværre har vi nu alt for mange regeringer, som spiller op til den yderste højrefløj. Kommissionen skal så sandelig forsvare den frie bevægelighed internt i EU og ikke gøre fagter til sådan nogle som præsident Sarkozy og premierminister Berlusconi af valgmæssige årsager. Den bør understrege, at medlemsstaterne har undladt at gennemføre EU's migrationsregler. Endelig skal Kommissionen undersøge påstandene om, at man lod 61 migranter dø, til trods for at de tog kontakt til den italienske kystvagt, et NATO-krigsskib og en militærhelikopter. Alle myndigheder, der har overtrådt international maritim og humanitær lov, skal stilles til ansvar.
Cornelia Ernst
(DE) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg mener, vi skal sige det kort og kontant her. Vi har ikke brug for en ny regel om en midlertidig eller en anden form for genindførsel af grænsekontrollen, hverken nu eller fremover. Vi er nødt til at fatte, at den frie bevægelighed - og det er jo budskabet fra EU - er et gode, man ikke bare kan skubbe væk eller omgås lemfældigt. Det er en borgerrettighed, som man ikke bare kan gøre til noget relativt.
Vil De gerne vide, hvad der helt ærligt irriterer mig? Der bliver talt ganske meget om solidaritet. Hvem taler om solidaritet med de lande i Afrika, der i øjeblikket skal tage imod hundredtusinder af flygtninge og fortsat skal gøre det - uden lange drøftelser? Og hvem taler om solidaritet med de mennesker, der flygter fra krigen og kommer her til Europa? Man er nødt til at udvise en smule respekt for disse mennesker.
Helt ærligt ønsker jeg ikke at drøfte nogen ændringer af Schengenaftalen eller nogen regler overhovedet. Jeg ønsker simpelthen, at vi én gang for alle drøfter spørgsmålet om migration på en fornuftig måde. Det kan vi ikke gøre ved at benytte Frontex som fremgangsmåde til at deportere de pågældende mennesker. Det kan vi gøre ved at have en demokratisk og humanitær asyllovgivning. Det er det, vi burde tale om i Europa, og det skal gælde i hele Europa. Det er det, vi skal kæmpe for. Det er vores egentlige opgave.
Véronique Mathieu
(FR) Fru formand! Mit indlæg er henvendt til Kommissionen og til mine kolleger, og jeg vil også gerne sige velkommen til Rådet. Den problemstilling, vi står over for i dag, skyldes den måde, som Schengenområdet forvaltes på her i 2011. Området er ikke længere begrænset til fem medlemsstater, sådan som det var i 1980'erne. Det er tværtimod et område, der hele tiden er blevet udvidet i de seneste år, og som i dag omfatter 25 lande, hvoraf tre ikke er medlem af EU.
Som alle europæiske politikker skal samarbejdet i Schengenområdet derfor afspejle de reelle forhold, som samarbejdet omfatter i dag, og som er anderledes end for 10 år siden. Det er i det lys, at den italienske og den franske regerings forslag og de pragmatiske og nødvendige tiltag, som Kommissionen har beskrevet i dag i sin meddelelse om indvandring, skal forstås. Gensidig tillid mellem de medlemsstater, der er med i Schengenområdet, er ganske rigtigt hovedhjørnestenen i Schengensamarbejdet. Men denne tillid hviler på gensidige forpligtelser. Hvis en af parterne ikke overholder sine forpligtelser og giver anledning til en stor tilstrømning, bryder hele systemet sammen. De andre medlemsstater skal derfor have lov til at reagere på et sådant sammenbrud ved at indføre midlertidig og strengt reguleret grænsekontrol. De pågældende foranstaltninger vil være en klar anmodning til de medlemsstater, der er skyld i sammenbruddet, om, at de skal kontrollere deres ydre grænser noget bedre.
Endvidere ville Kommissionens foreslåede foranstaltninger være helt i Schengenaftalens ånd, eftersom man ville genindføre grænsekontrol som en sidste udvej, og beslutningen ville blive truffet på EU-plan og ikke på mellemstatsligt plan. Disse foranstaltninger vil i sagens natur være forbundet med alle de andre foreslåede langsigtede foranstaltninger - som forberedelse til en fælles migrationspolitik. Det er i særdeleshed afgørende at styrke Frontex og udvise større solidaritet - og jeg vil slutte af med dette punkt - for at støtte de medlemsstater, der ligger ved vores ydre grænser. Situationen i Middelhavet i de senere år er blot en understregning af, at Schengenreglerne er mangelfulde.
I løbet af nogle få uger er migranterne fra nabolandene ved Middelhavet kommet til at udgøre en betydelig procentdel af den årlige indvandring i Frankrig. Disse regler er ikke statiske, men skal i stedet udvikles. Jeg håber, at det foreliggende forslag vil blive vedtaget hurtigt for snarest muligt at garantere en bedre forvaltning af Schengenområdet og dermed sørge for sikkerheden ved vores fælles ydre grænser.
Ioan Enciu
(RO) Fru formand! De helt usædvanlige migrationsstrømme såsom dem fra landene syd for Middelhavet må ikke udgøre nogen trussel for Schengenområdet. Kommissionen skal ikke støtte de idéer, som visse medlemsstater har, og som sår tvivl om Schengensamarbejdet. Kommissionens rolle er at beskytte Schengenområdet ved at støtte de europæiske løsninger ifølge Schengenreglerne. Medlemsstaterne skal udvise solidaritet ved forvaltning af Schengenområdet. Rådet skal også være med til at styrke Schengenområdet ved at give sit øjeblikkelige samtykke til, at Rumænien og Bulgarien kan komme med i dette område. De såkaldte problemer med Schengenområdet er det pure opspind og har intet med den frie bevægelighed i EU at gøre, men med visse staters manglende evne eller bevidste modvilje til at se de indvandringsrelaterede problemer uden for EU i øjnene. Løsningen for fremtiden er at forbedre EU's migrationsforvaltningssystem, afslutte processen med at etablere det europæiske fælles asylsystem og retsreglerne for ulovlig og lovlig migration samt forbedre Frontex' rolle.
Salvatore Iacolino
(IT) Fru formand! I de seneste uger har enorme migrationsstrømme fremkaldt bekymringer og reaktioner blandt de europæiske borgere.
Nogle medlemsstater har fremført synspunkter, der betyder, at spørgsmålet om migrationsstrømme skal prioriteres højt.
Schengenaftalen er nu vores etablerede fælleseuropæiske arv og skal som sådan beskyttes og bevares. Det betyder ikke, at midlertidig genindførsel af grænsekontrol under visse betingelser ikke kan lade sig gøre. Vi ser derfor positivt på kompensationsmekanismer på baggrund af en EU-tilgang for at sikre, at man i hvert enkelt tilfælde anvender Schengenaftalen i overensstemmelse med de forventninger, som de pågældende personer har.
Kommissionens værdifulde forslag af 4. maj 2011, hvormed Schengenområdet gøres mere fleksibelt og samordnet for at gøre det muligt at forvalte interne migrationsstrømme på en mere regelret måde, er et skridt i den retning. Forslaget tager sigte på at sikre en mere ensartet forvaltning, hvilket man så afgjort skal tage hensyn til i perioder med specifikke kriser.
Jeg lyttede med særlig interesse til hr. Barroso både her i Bruxelles og i Palermo vedrørende regionalpolitikkerne til beskyttelse af Sicilien og Lampedusa, hvor man fortsat ser både ankomme, der ellers ville være overladt til det frådende hav, hvor flere liv ville gå tabt. Det skal vi fortsat tage med i betragtning.
Sylvie Guillaume
(FR) Fru formand! I disse vigtige forhandlinger om migrationsspørgsmål må vi for enhver pris undgå at gå i fælden med hr. Sarkozys og hr. Berlusconis opportunistiske udtalelser om Schengenaftalen. Ved at anvende EU og migrationsstrømmene som prygelknabe, samtidig med at man citerer den yderste højrefløjs populistiske argumenter, kan en række europæiske regeringer meget bekvemt tilsløre deres nationale økonomiske og sociale utilstrækkeligheder.
Det er manipulerende og farligt nu at sætte spørgsmålstegn ved den frie bevægelighed, der er en håndgribelig succes i forbindelse med europæisk integration. På den ene side siger kommentatorerne, at Kommissionen har givet Frankrig og Italien medhold, mens Kommissionens formand, hr. Barroso, i dag på den anden side siger, at han har ikke agter at give de populistiske medlemsstater medhold. Hvad er op og ned i denne sag?
Meddelelsen af den 4. maj handler ikke bare om at genindføre kontrollen ved de indre grænser, men drejer sig om mange andre ting som f.eks. bekæmpelse af menneskehandel, lovlig indvandring, genbosættelse af flygtninge, asyl osv. Dette er de reelle problemstillinger! Problemet er, at man i denne meddelelse kun går halvvejen.
Det ser ud til, at fru Malmström gerne vil genindføre en EU-tilgang, hvilket er ekstremt vigtigt. Det skal hun bare gøre, hvis hun tør! Vi har brug for mere Europa og mere integration på de områder, hvor medlemsstaterne føler sig fristet til kun at beskytte deres særinteresser.
(Bifald)
Georgios Papanikolaou
(EL) Fru formand! Den 2. juli 1990, dvs. blot et par dage efter, at konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen blev undertegnet, udgav Time Magazine en artikel, der begyndte med følgende ord: "Drømmen om et Europa uden grænser kom et skridt nærmere på at blive til virkelighed", og som sluttede med følgende ord: "for at bekæmpe et eventuelt større omfang af narkotikahandel, terroraktiviteter og ulovlig indvandring vil kontrollen med de ydre grænser i Schengenområdet blive strammet".
Det blev skrevet for 21 år siden, og som kommissionsformanden sagde, er det lige nøjagtig det, vi bliver opfordret til at gøre i dag, nemlig at holde drømmen i live og stramme kontrollen ved de italienske, græske og sydeuropæiske grænser som helhed, fordi grænserne mod syd i et forenet Europa også er andre staters - f.eks. Tysklands, Frankrigs og Belgiens - landegrænser. I overensstemmelse med de principper om solidaritet og gensidighed, der holder Europa i live, er vi nødt til at revidere alt det, der tilsyneladende ikke giver de ønskede resultater, at revidere Dublin II-aftalen, sådan som vi allerede har drøftet i Parlamentet, og at være fælles om byrderne, som hver enkelt medlemsstat skal bære i rimeligt omfang, således at vi alle kan være med til at holde drømmen i live.
David-Maria Sassoli
(IT) Fru formand! Når man sætter spørgsmålstegn ved Schengenaftalen, sætter man efter vores opfattelse spørgsmålstegn ved EU. Hvis EU skal være endnu svagere, sådan som højrefløjsregeringerne gerne vil, vil det blive stadig mere fristende at spørge sig selv, om det stadig giver mening at blive i Europa, sådan som den italienske indenrigsminister, Roberto Maroni, har gjort.
Svaret er imidlertid større inddragelse af EU-mekanismerne. I grunden har vi brug for mere Europa, ikke mindre Europa, og Kommissionen skal sige dette med større overbevisning. Søndag aften kom det bedste af Europa frem, da befolkningen på Lampedusa i en usædvanlig kæde af menneskelig solidaritet reddede 500 strandede mennesker, der gik den visse død i møde. Det værste af Europa, hvis nyhederne i avisen The Guardian bliver bekræftet, vil være, at militære NATO-styrker ikke greb ind for at redde mænd, kvinder og børn, der drev rundt på havet.
Hvis vi er sikre på, hvilken af disse fremgangsmåder vi foretrækker, skal Kommissionen på mødet i Rådet i juni overbevise medlemsstaterne om, at de skal formulere en europæisk indvandringspolitik, fordi et Europa a la carte vil være ensbetydende med, at den europæiske drøm brister.
Wim van de Camp
(NL) Fru formand! Jeg blev i juni 2009 valgt ind i Parlamentet af de europæiske borgere. Jeg blev ikke valgt ind i et parlament bestående af institutioner, og jeg blev heller ikke valgt ind i et parlament bestående af enkelte medlemsstater. Jeg pointerer dette, fordi de europæiske borgere har mange spørgsmål om Schengenaftalen. Dette har intet med populisme at gøre, og det har heller ikke noget med frygt at gøre. Det handler om nogle spørgsmål, som volder bekymring hos de europæiske borgere, nemlig hvordan vi håndterer Schengenaftalen. Der stilles i øjeblikket mange spørgsmål desangående, og jeg vil derfor gerne gøre opmærksom på dette.
Hvis formanden for Kommissionen siger, at vi skal opretholde princippet om fri bevægelighed for personer, bakker jeg naturligvis op om dette. 25 000 tunesere skal ikke have lov til at tage 502 mio. europæere som gidsel, men disse spørgsmål vil ikke gå væk, og offentlighedens støtte til Schengenaftalen i Europa vil blive sat på spil. Jeg kan derfor også godt gå med til midlertidige regler om grænsekontrol, sådan som min kollega hr. Iacolino foreslog. Jeg er udmærket godt klar over, at vi ikke kan få byrdefordelingen helt på plads i første omgang.
Afslutningsvis har jeg endnu et spørgsmål: Hvad er status med hensyn til etableringen af Det Europæiske Asylstøttekontor i Malta? Jeg har hørt, at der stadig er mulighed for, at det kan komme i gang. Måske kan kommissæren endnu en gang forklare, hvornår kontoret rent faktisk vil være i fuld funktion.
Carmen Romero López
(ES) Fru formand, fru Malmström! Problemet med Kommissionens meddelelse er, at det er en meddelelse, der ikke er troværdig på nuværende tidspunkt i forbindelse med de kortsigtede problemer, som det her drøftede spørgsmål indebærer, eller endog de kriseløsninger, som EU på dette tidspunkt burde have gennemført.
Desværre har Kommissionen vist, at den er meget svag, for man kan ikke gøre alle tilfreds. Man kan ikke på den ene side gøre hr. Sarkozy og hr. Berlusconi tilfreds og på den anden side have en fælles asyl- og indvandringspolitik på lang sigt. Det er umuligt at indføre tvetydige formuleringer, der ikke fører nogen steder hen, i en meddelelse som denne, og det viser, at det er en politik, hvor man ikke har modet til at se den situation, vi befinder os i, i øjnene.
Hr. Barroso gør ikke rigtig fru Malmström nogen tjeneste, når han siger, at hun gjort sit bedste for at finde en balance, for det handler ikke om at finde en balance. Det handler om at håndtere en nødsituation, som den vi oplever nu. Det handler om at have finansieringen på plads og nå frem til en rimelig aftale mellem medlemsstaterne om en fælles asylpolitik, om Det Europæiske Asylstøttekontor og om alle de udfordringer, vi står over for. Og det er der ikke noget af her.
Hvordan kan man tale om programmer om regionalt samarbejde med tredjelande, når de demokratiske kræfter i Tunesien og Libyen ser os lukke vores landegrænser? Kan man så tale om det? Vi kan ikke tale med to tunger. Det drejer sig om spørgsmål, som er alvorlige nok til, at fru Malmström også bør tage dette alvorligt.
Hubert Pirker
(DE) Fru formand! Debatten om at genindføre grænsekontrollen og revidere Schengenaftalen er fuldstændig overdreven og overflødig. Vi har jo også kun denne debat, fordi hr. Berlusconi og hr. Sarkozy kun plejede deres egne nationale interesser og handlede på en populistisk måde, da de truede med at genindføre kontrolforanstaltninger ved grænserne mellem de enkelte medlemsstater på grund af migranterne fra Nordafrika.
Jeg må ærligt tilstå, at jeg også var forbløffet over, hvor hurtigt hr. Barroso, formanden for Kommissionen, tog debatten op snarere end at anlægge en EU-tilgang med henblik på at rette op på tingene. Schengenaftalen er en enorm succes. Schengenaftalen er et europæisk symbol og er den perfekte kombination af rejsefrihed, åbne grænser og sikkerhed. Der må aldrig sættes spørgsmålstegn ved Schengenaftalen. I særlige tilfælde har vi allerede nu muligheden for at genindføre grænsekontrol i et begrænset tidsrum og i et begrænset område, hvis den indre sikkerhed er i alvorlig fare.
Vi har altså ikke brug for nogen debat om Schengenaftalen. Det, vi i stedet trænger til, er en debat om, hvordan man kan forstærke Frontex, så man kan sikre den størst mulige sikkerhed ved EU's ydre grænser - og derved sikre fri bevægelighed - og en debat om hurtig asylbehandling og styret migration, om samarbejde for at bekæmpe årsagerne til migration og om tilbagetagelsesaftaler.
Jeg tilslutter mig gerne kommissær Malmströms forslag desangående - hendes forslag er meget bredt formuleret - og jeg opfordrer Kommissionen til at følge Parlamentet snarere end at følge visse af repræsentanterne i Rådet.
Stavros Lambrinidis
(EL) Fru formand, fru kommissær! I en tid, hvor de grundlæggende principper om samhørighed og solidaritet i EU politisk set er under angreb på alle fronter, især fra nynationalistiske bevægelsers side - og vi ved alle sammen, hvem de er - skal Kommissionen efter min mening gøre det til sin daglige pligt at slå ned på enhver, der angriber symbolerne på europæisk politisk sammenhold.
Alligevel er vi her i dag, præcis fordi den ikke har gjort dette. Den har under pres fra visse medlemsstater ladet en debat rase om hovedhjørnestenen i europæisk identitet, dvs. Schengenaftalen. Men også rent juridisk er Kommissionens forslag i strid med konventionens artikel 78 og 80. Hvis en medlemsstat er under stærkt pres som følge af indvandring, står der udtrykkeligt i konventionen, at EU skal yde støtte og solidaritet. Genindførelse af kontrol ved de indre grænser er ikke solidaritet, det er straf. Man fordeler ikke byrden som følge af presset på de ydre grænser forholdsmæssigt ved f.eks. at styrke Frontex. Man lægger en endnu større byrde på medlemsstaten. Dette er med andre ord ikke "byrdefordeling". Det er en åbenlys form for "byrdedumping". Kommissionen har ladet denne debat køre, og Kommissionen må stoppe den lige her og nu.
Kinga Gál
(HU) Fru formand, hr. Barroso, fru kommissær, viceminister Győri! Schengenaftalen er nogle af de mest håndgribelige regler i EU. Hvis de europæiske borgere blev spurgt, ville de nævne den frie bevægelighed uden grænsekontrol som noget vigtigt for dem i EU. Det er derfor vigtigt at bevare denne aftale og at gøre alt for at bevare den frie bevægelighed for vores medborgere og et Europa uden landegrænser. Dette skal fortsat være vores primære mål.
Værdierne, vores regler skal især beskyttes, når der sættes spørgsmålstegn ved dem. Udfordringen i dag kommer fra den kraftige stigning i migrationen og antallet af flygtninge. For at kunne gøre noget ved disse udfordringer, har vi imidlertid brug for konkrete forslag og løsninger.
Denne proces begynder med at få problemstillingen splittet op og afklaret, hvilket betyder, at vi betragter flygtningespørgsmålet og ulovlig indvandring som to forskellige ting, at vi gør brug af vores eksisterende principper, som vi kan bygge videre på, som f.eks. solidaritet og samarbejde, og at vi gør brug af vores eksisterende institutioner som f.eks. Frontex eller vores eksisterende regler.
Jeg glæder mig over den ungarske holdning og viceminister Győris holdning samt det, hr. Barroso sagde om, at det er målet at styrke Schengenreglerne og få dem til at fungere godt, ikke at fravige dem.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Fru formand! Først og fremmest vil jeg gerne understrege, at løsningen på de migrationsproblemer, der er opstået, fortsat bør ligge inden for Schengenaftalens område. Schengenreglerne giver i øjeblikket mulighed for midlertidigt at genetablere beskyttelsen af de indre grænser, når der er en trussel mod lov og orden og sikkerheden, og disse bestemmelser er i virkeligheden fuldt ud tilstrækkelige. Derfor kunne Kommissionen måske uddybe de yderligere situationer, der er nævnt i dens meddelelse om migration, hvor man giver mulighed for, at grænsebeskyttelsen kan udvides midlertidigt, hvilket i meddelelsen beskrives i meget abstrakte vendinger, og hvis rækkevidde også kun er ringe defineret. Betyder det, at Kommissionen lefler for lederne af de to største EU-medlemsstater og sigter på at ødelægge en af de største EU-værdier - området med frihed og fri bevægelighed? Jeg vil også gerne kommentere meddelelsens indhold, for det ser ud til, at meddelelsen er skrevet udelukkende med den aktuelle sag in mente, hvor der er tiltagende migrationsstrømme fra landene i Nordafrika. Mener Kommissionen ikke, at et dokument, der kaldes en meddelelse om migration, burde være langt bredere med hensyn til indhold og substans?
Nadja Hirsch
(DE) Fru formand! Grænserne er for første gang blevet fjernet i Tyskland og Østrig, og vi har omsider fået fri bevægelighed for arbejdstagere fra landene i Østeuropa. På den ene side bliver grænserne brudt ned, men på den anden side forsøger man at bygge nye barrierer op igen.
Jeg kan simpelthen ikke acceptere, at det er lykkedes for to medlemsstater og to herrer, der har brug for at markere sig, at få os til igen her at drøfte spørgsmålet om genindførsel af grænsekontrollen. Der er ingen vej tilbage, og vi kan ikke lade os selv udsætte for pres på grund af denne drøftelse af en enkeltstående sag. Flygtningeproblemet kan ikke løses automatisk ved at vende tilbage til et system med grænsekontrol. Undskyld mig. Disse mennesker har sat deres liv på spil for at nå frem til Europa, og det vil også lykkes for dem at komme over grænserne uden om overgangsstederne. De eneste, der står til at få noget ud af, at man genindfører grænsekontrollen, vil være menneskesmuglerne, fordi flygtningene vil skulle finde nye måder, hvorpå man kan krydse grænserne, hvilket giver menneskesmuglerne nye muligheder for at tjene penge.
Jeg kan ikke acceptere, at vi seriøst overvejer denne sag, og jeg vil opfordre Kommissionen til ikke at gå på kompromis her.
Ulrike Lunacek
(DE) Fru formand! Det glæder mig, at alle parter her i Parlamentet, deriblandt Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater), som hr. Sarkozy og hr. Berlusconi jo tilhører, har gjort det klart, at der ikke er brug for nye regler, og at det ikke er nødvendigt at ændre Schengenaftalen, men at der er brug for noget andet, nemlig en fælles asyl- og migrationspolitik, der også gør sig fortjent til dette navn. Og her opfordrer jeg fru Malmström til at spille en aktiv rolle og gøre det klart, at Dublin II-aftalen skal ændres for at muliggøre reel europæisk solidaritet i forbindelse med asylspørgsmål, og vise, at dette kontinent er en sammenhængende enhed, og at lande med ydre grænser ikke må lades i stikken.
Jeg maner dog til forsigtighed. Italien kan udmærket selv påtage sig et ansvar for dette og skal gøre det. En indenrigsminister som Roberto Maroni, der selv tilhører partiet Lega Nord, skal gøre det klart, at disse mennesker er flygtninge, hvis rettigheder skal overholdes, og at man her skal anlægge den rigtige strategi. Her i Europa er vi nødt til at beskytte ikke bare penge og banker, men også flygtninge, og derfor har vi ikke brug for en ny Schengenforordning, men snarere en menneskeværdig asyl- og migrationspolitik.
Kyriacos Triantaphyllides
(EN) Fru formand! I de sidste par måneder har Kommissionen reageret temmelig hurtigt ved at offentliggøre to vigtige meddelelser vedrørende de udfordringer, der er opstået, siden jasminrevolutionen i Tunesien brød ud.
Der er fremlagt en række politiske valgmuligheder, og Parlamentet har allerede givet udtryk for sin mening desangående for at vejlede Kommissionen ved udarbejdelsen af konkrete lovgivningsmæssige forslag.
I meddelelsen om migration tager Kommissionen fat på problemstillingerne i forbindelse med kontrol af de ydre grænser, ensartet forvaltning af Schengensamarbejdet og organiseret mobilitet. Hvorfor står der ikke mere om byrdefordeling? Pilotprojektet om genbosættelse af flygtninge i Malta er nævnt i meddelelsen, men der står ikke noget om tanken om et pilotprojekt vedrørende flytning af uretmæssige migranter eller asylansøgere - og dette til trods for de gentagne opfordringer til et sådant byrdefordelingssystem fra en række medlemsstater og medlemmer af Parlamentet.
Hvorfor er Kommissionen ikke kommet med et konkret forslag desangående? Vi taler om et europæisk område med fri bevægelighed. Vi taler om et fælles europæisk asylsystem. Hvornår har Kommissionen tænkt sig at bakke tanken om europæisk solidaritet op med handlinger?
Morten Messerschmidt
(DA) Fru formand! Jeg vil gerne kvittere for det forslag, som Kommissionen har fremlagt om styrkelse af grænsekontrollen eksternt. Desværre er det ikke særligt fyldestgørende. For i en tid, hvor vi kan opleve, at flere medlemslande fører en hasarderet udlændingepolitik, der giver udlændinge i stort antal lovligt ophold i EU, og hvor den manglende grænsekontrol giver mulighed for, at man kan bevæge sig frit over grænserne, er der behov for en permanent stærkere grænsekontrol mellem EU's medlemslande. Jeg vil i forhold til den evige tale om solidaritet også udtrykke forundring over, at man som medlemsland, som f.eks. Danmark, der har været god til at stramme sin udlændingepolitik, skal vise nogen synderlig solidaritet med lande, der ikke har formået det samme. Det naturlige ville vel være, at man respekterede, at de lande, der har den nationale suverænitet til selv at bestemme sin udlændingepolitik, også kan nyde frugten af deres gerninger.
Andreas Mölzer
(DE) Fru formand! Tilsyneladende er kun ca. 3 000 af de tunesiske flygtninge, der blev pågrebet på Lampedusa, ægte asylansøgere, mens 20 000 eller flere er økonomiske migranter. Så længe EU nægter at indrømme, at man ikke kan tage imod alle økonomiske migranter fra alle mulige verdenshjørner, vil yderligere flere hundrede tusinde begive sig hertil. Hvis der så træffes foranstaltninger som f.eks. masseamnesti til ulovlige indvandrere, eller hvis Schengenaftalen overtrædes ved at udstede turistvisa, sådan som det skete for nylig, vil dette uundgåeligt føre til ydereligere mange tusinde flygtninge. Dette sætter hele Schengenaftalen på spil.
Grækenland, Italien og Malta formår tydeligvis ikke selv at sikre deres ydre grænser, og lande, der for nylig er kommet med i Schengenaftalen, slækker ofte på indsatsen efter deres tiltrædelse. EU's ydre grænser er hullet som en si og bliver også undermineret internt. Midlertidig grænsekontrol slår ikke til. EU skal udvikle Frontex til at blive et reelt grænsebeskyttelsesagentur. Hvis ingen af disse foranstaltninger giver resultater, vil et eller andet land komme på den tanke at trække sig ud af Schengenaftalen.
Andrey Kovatchev
(BG) Fru formand! Vi er i dag nødt til at svare på spørgsmålet om, hvordan man kan bevare og skabe balance mellem vores grundlæggende værdier, dvs. frihed, solidaritet og retfærdighed på den ene side og sikkerhed på den anden side. Det er blevet nævnt ved flere lejligheder, at de ydre grænser er et fælles ansvarsområde for alle medlemsstaterne. Lad os afstå fra at skabe unødvendige hindringer mellem os. Lad os også hindre den nuværende situation i at skrive sig ind i historiebøgerne som et dårligt eksempel på europæisk integration. Jeg ser naturligvis positivt på, at Frontex skal spille en større rolle, og at der stilles yderligere menneskelige og materielle ressourcer til rådighed for agenturet, samtidig med at Schengenevalueringsmekanismen styrkes, men ikke de nye krav, der stilles til Bulgarien og Rumænien, og at de hindres i at komme med i Schengenområdet.
Efter at Bulgarien og Rumænien har opfyldt alle de tekniske kriterier for medlemskab, hvilket blev evalueret af Rådets eksperter, vil jeg gerne bede fru Győri om at fortælle, hvad Rådets holdning er med hensyn til tidsrammen for at lade Bulgarien og Rumænien komme med, og om der foregår en sådan drøftelse i Rådet. Hvis der gælder nye regler, skal de gælde for alle og ikke anvendes til at nå nogle politiske mål, men at bygge videre på det nuværende system til beskyttelse af vores landegrænser. Set ud fra et udenrigspolitisk synspunkt mener jeg, at vores gode naboskabspolitik skal sammenkædes med, at de pågældende regeringer opfylder deres tilbagetagelsesforpligtelser over for deres borgere.
Ulrike Rodust
(DE) Fru formand! Åbne grænser er et vigtigt symbol for Europa. Jeg vil gerne gøre opmærksom på endnu et problem. Jeg kommer fra Nordtyskland, og derfor er den tysk-danske grænse af særlig betydning for mig. Det højrepopulistiske parti, Dansk Folkeparti, forsøger at tvinge den danske regering til at genindføre grænsekontrollen. Hvad er årsagen til dette? Det sker af frygt for mennesker fra Rumænien og Bulgarien. Det er en skandale. De højrepopulistiske kræfter vinder hastigt terræn og udgør en reel fare for Europa. Vi skal naturligvis beskyttes mod grænseløs kriminalitet, og vores sikkerhedsmyndigheder har for længst fundet effektive alternativer til paskontrol.
Det gør mig rigtig trist til mode, at en af vores største succeshistorier i EU bliver sat på spil. EU's succes med hensyn til at fremme fred og frihed er uden historisk sidestykke, men bliver nu bragt i fare på højt plan. Jeg vil opfordre den danske regering til ikke at lade sig diktere af de højrepopulistiske kræfter.
Anna Maria Corazza Bildt
(EN) Fru formand! Fri bevægelighed er en hjørnesten i den europæiske integrationsmodel. Lad os ikke åbne Pandoras æske ved at revidere Schengenaftalen. Lad os ikke svigte vores principper. Muligheden for at indføre grænsekontrol findes allerede. Det skal være midlertidigt, en helt usædvanlig situation og en sidste udvej. Det, der er brug for, er en fælles tilgang, en langsigtet vision, sådan som Kommissionen har opfordret til, for at reagere på borgernes bekymringer vedrørende sikkerhed. Vi er nødt til at få en fælles asylpolitik på plads inden udgangen af 2012, have en fælles migrationspolitik og gøre den lovlige arbejdsrelaterede indvandring lettere, samtidig med at man bekæmper ulovlig indvandring.
Kortsigtede bestemmelser, der hindrer genbosættelse, skal fjernes. Ja, vi skal være solidariske med de medlemsstater, der er mest udsat for en tilstrømning af mennesker, men først og fremmest skal vi være solidariske med de mennesker, der flygter fra en tragedie. Værdigheden hos de indvandrere, hos de mennesker, der flygter ud af landet, skal bringes tilbage i centrum af den europæiske debat.
Robert Goebbels
(FR) Fru formand! Jeg under mig over, om demagogerne i Rom og Paris og deres håndlangere her i Parlamentet forstår, hvad deres anmodning om at genindføre kontrol ved de indre grænser rent faktisk indebærer. Mere end én mio. europæiske borgere arbejder i et andet land end deres hjemland. 150 000 mennesker krydser grænsen til Luxembourg hver dag. Vil man til at kontrollere dem ved grænsen? Mange millioner europæere tager på ferie her til sommer. Ønsker hr. Berlusconi og hr. Sarkozy, at turisterne skal kontrolleres ved grænsen? Kommissionens formand, hr. Barroso, sagde det selv: Hvert år er der over 1,25 mia. personbevægelser inden for Schengenområdet. Vil man kontrollere alle de mennesker ved grænsen?
Jeg vil opfordre kommissær Malmström til at lade Schengenaftalen være i fred. Prøv at genlæse traktaterne og genlæse artikel 67 og 78. Det hele står der. Der er ingen grund til at opfinde noget nyt. Lad os holde fast i Schengenaftalen og borgernes frie bevægelighed, for ellers vil vi se, at borgerne gør opstand.
Jens Rohde
(DE) Fru formand! Hr. Schulz er gået, men det glæder mig, at han og fru Rodust har gjort det klart, at det ikke er socialdemokratisk politik at genindføre grænsekontrollen. For to år siden under valgkampen til Europa-Parlamentet var det imidlertid et centralt krav fra de danske socialdemokraters side, at grænserne skulle lukkes igen. Jeg taler her ikke om de højreorienterede populister. Hr. Jørgensen og partilederen, Helle Thorning-Schmidt, argumenterede begge for dette synspunkt. Det er fuldkommen rigtigt, at dette er populisme. Der melder sig derfor et vigtigt spørgsmål til Kommissionen: Kan et land genindføre grænsekontrol og stadig være med i Schengenunionen med adgang til informationssystemet osv., eller er det et spørgsmål om enten eller? Spørgsmålet er vigtigt for den danske debat, og jeg beder derfor om et klart svar.
Mario Mauro
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg kan konstatere, at mange har en løsning på, hvordan man kan redde Schengenaftalen, nemlig at udvise hr. Berlusconi og hr. Sarkozy fra Europa.
Jeg mener dog ganske enkelt, at det ville slå til at styrke Frontex, hvilket vil sige skærpe sikkerheden langs EU's ydre grænser. Jeg vil gerne minde om, at der lige nu er mange regeringer, som viger uden om deres solidaritetsforpligtelse ved ikke at tage del i Frontex.
Derudover føler jeg mig nødsaget til at påpege et andet vigtigt punkt, nemlig at der bag ved den humanitære nødsituation og indvandringsproblemet lurer et politisk problem. Mens Europa ganske rigtigt har en stærk humanitær tilstedeværelse med hensyn til indvandring, er jeg enig med fru Malmström i, at den er fraværende på politisk niveau, for så vidt angår den bagvedliggende tragedie. Vi har brug for mere af fru Malmström og mindre af Baroness Ashton, og vi vil indse, at vi på en eller anden måde kan forbedre de vanskelige omstændigheder, vi befinder os i, og vil kunne sikre, at fremtiden får en chance.
Cecilia Malmström
Fru formand! Dette har været en meget interessant og god forhandling om et særdeles vigtigt emne. Det blev tidligere nævnt, at der foregik et pingpongspil. Dette pingpongspil foregår formentlig mellem Parlamentet og to medlemsstater - så lad venligst være med at bruge Kommissionen som kastebold.
Vi forsøger at finde en samordnet, ansvarlig og konsekvent reaktion på alle spørgsmål i forbindelse med migration og grænser, fordi det hele hører sammen. Vi kan ikke have en visumpolitik, hvis ikke vi har grænsekontrol. Vi kan ikke have troværdig beskyttelse af asylansøgere, hvis ikke vi har en fælles asylpolitik i EU. Vi kan ikke have lovlig migration, der fungerer, hvis ikke også vi arbejder med integration, og vi kan ikke bekæmpe ulovlig migration, hvis ikke vi har en ordentlig og anstændig tilbagesendelses- og tilbagetagelsespolitik. Så for at have alle disse ting samlet er vi nødt til at have nogle klare rammer, og vi er nødt til at have nogle europæiske rammer.
Kommissionen har derfor fremlagt denne meddelelse. Med al respekt for de hårdtarbejdende mennesker i Kommissionen vil jeg røbe en hemmelighed. Vi kan ikke udarbejde en meddelelse som denne på to dage. Det kan ikke lade sig gøre. Det har været planlagt i lang tid. Det er ikke et svar til et par stats- eller regeringschefer - det er noget, vi har haft i støbeskeen i lang tid, og det er der alt sammen.
De personer, vi har arbejdet sammen med til daglig, vil vide, at jeg lige fra dag ét har arbejdet med dem og Rådet på at nå frem til et fælles europæisk asylsystem. Det er hårdt arbejde, det er besværligt, og vi arbejder meget langsomt, men vi gør fremskridt. Vi arbejder sammen om lovlig migration, vi forsøger at styrke Frontex, og jeg har ved høringen af mig i februar 2010 lovet Parlamentet et dokument om integration, og allerede sidste år foreslog vi en mere ensartet forvaltning af Schengenaftalen. Dette er ikke et svar til et par regeringschefer, der kræver noget. Det er noget, der er velgennemtænkt, og det er noget, der vil føre til yderligere lovgivning og forslag på baggrund af mødet i Rådet i juni, hvor det overordnede punkt - som også har været planlagt i lang tid - er migrationsspørgsmål.
Naturligvis har situationen i Nordafrika og i Middelhavet fremskyndet behovet for, at vi får styr på tingene her i Europa. Er det grund nok til at genindføre kontrol ved de indre grænser? Nej, naturligvis ikke. Er det grund nok til en EU-indsats? Ja, det er det. Vi har ca. 25 000 tunesere, der kommer til Europa. Vi har drøftet dette mange gange her i plenarsalen. Hver enkelt person kommer naturligvis af en grund, nemlig fordi han - for det er meget ofte en mand - ikke har noget arbejde i Tunesien. Jeg føler meget stærkt med hver enkelt persons skæbne her, men de kan ikke alle sammen komme til Europa. Det er langt bedre - og af den grund arbejder vi sammen med de tunesiske myndigheder og Italien for at finde ud af, hvordan vi kan støtte Italien med at skabe nye arbejdspladser og vækst - at disse mennesker finder en fremtid i Tunesien, for de er ikke flygtninge.
Men der kommer også flygtninge - og i stadig større grad nu. I denne uge er der kommet en masse mennesker fra Libyen - tredjelandsstatsborgere, selv libyere - og der kan måske komme en stigning. Disse mennesker er helt klart grund nok til en EU-indsats og solidaritet. Kommissionen har inviteret alle medlemsstaterne til en konference den 12. maj med henblik på at drøfte flytning og en forlængelse af Maltaprojektet for at hjælpe Malta med de tusindvis af mennesker, der er taget dertil. Men vi vil også få UNHCR på banen dér, så vi vil forsøge at bede medlemsstaterne om at påtage sig et større ansvar for de flygtninge, der flygter fra den tiltagende vold i Libyen, og som er strandet i Tunesien og ved grænsen.
Vedrørende Schengenaftalen er jeg er enig med dem - dvs. de fleste i Parlamentet - der har sagt, at Schengenaftalen er en fantastisk succeshistorie. Den kendsgerning, at vi kan rejse fra Finland til Malta, fra Portugal til Estland, uden nogensinde at vise pas, er et vidunderligt symbol på europæisk integration. Jeg vil gerne beskytte dette og fremme det yderligere. Jeg er glad for, at jeg kan regne med Parlamentets støtte i den henseende.
Men systemet er ikke perfekt. Vi vidste, længe inden alt dette begyndte, at der var svagheder i systemerne. Evalueringen har ikke fungeret, fordi medlemsstaterne evaluerer hinanden, og det er ikke godt. Vi har brug for en europæisk mekanisme, hvor Parlamentet er inddraget. Jeg fremlagde dette i november sidste år, og jeg kan huske, at jeg fik temmelig stor opbakning her i plenarsalen til at gøre dette.
Vi er nødt til at have redskaber, som kan være til hjælp for medlemsstaterne, så de bedre kan beskytte EU's ydre grænser. Vi har brug for at styrke overvågningen, og vi har brug for mere - ikke mindre - Europa. Så for at kunne vurdere denne situation og tage stilling til de nødvendige midler har vi virkelig brug for en EU-tilgang. Begivenhederne i sidste uge har bekræftet dette. Manglerne bør aldrig automatisk føre til, at man genindfører grænsekontrollen. Der skal ske en vurdering af manglerne på alle andre mulige måder såsom tilvejebringelse af finansiel og operationel støtte. Medlemsstaterne kan også hjælpe hinanden. Vi arbejder også sammen med Parlamentet om at styrke Frontex.
Udgangspunktet er, at man skal styrke den nuværende lovgivning. Det er min klare holdning, at man med de nuværende regler kan håndtere de fleste situationer. Hvis der fortolkningsmæssige uoverensstemmelser, skal Kommissionen kontakte medlemsstaterne for at få klarhed over reglerne. Dette kan ske ved at udsende nogle retningslinjer eller henstillinger.
Der er særlige omstændigheder, hvor der kan være behov for at genindføre grænsekontrollen. Det er der allerede taget højde for i dag, og den bestemmelse har været anvendt i et par tilfælde - f.eks. ved en alvorlig hændelse såsom en terrortrussel. Der kan være en alvorlig hændelse, hvor medlemsstaterne under meget klare omstændigheder er nødt til at gøre dette. Men vi er nødt til at styrke fællesskabsdimensionen på dette punkt og hindre medlemsstaterne i unilateralt at gribe ind. Det er det, vi taler om.
Vi lever i en turbulent tid. Mange af de ting, der sker, giver anledning til glæde - i Egypten og Tunesien - men der er også masser af bekymringer. Vi er nødt til at forholde os roligt i denne situation. Vi er nødt til at forsøge at håndtere det på kort sigt, men også på lang sigt. Vi er nødt til at styrke vores regler, ikke at svække dem. Vi er nødt til at styrke reglerne med udgangspunkt i europæisk lovgivning, vores værdier og internationale forpligtelser. Vi har brug for europæisk lederskab for at tage kampen op mod alt for forenklede løsninger - og jeg har hørt nogle af dem blive præsenteret her i dag - og populisme. Vi har brug for mere Europa, ikke mindre.
(Bifald)
Enikő Győri
Fru formand! Jeg vil også gerne sige mange tak for denne forhandling og de bidrag, jeg fik fra parlamentsmedlemmerne.
Lad mig for det første begynde med vores præcisering vedrørende asylpakken, idet jeg fik nogle meget konkrete spørgsmål desangående. For så vidt angår de specifikke forslag, der er fremme, ser Rådet positivt på, at man indleder trepartsdrøftelserne med Parlamentet og Rådet vedrørende anerkendelsesdirektivet. For så vidt angår Dublinforordningen og Eurodacforordningen, er der på det tekniske plan sket vigtige fremskridt.
Der er dog to vigtige spørgsmål tilbage, som uløseligt hænger sammen med de politiske drøftelser. Det første er suspensionen af overførsler ifølge Dublinforordningen, og det andet er adgangen til retshåndhævelse ifølge Eurodacforordningen. Mange delegationer i Rådet er af den holdning, at man ved at suspendere Dublinoverførslerne til medlemsstater, der i praksis er ude for et pres, ville skabe en uheldig præcedens og ville undergrave Dublinforordningen. En lang række delegationer har også udtrykt et stærkt ønske om at give retshåndhævelsesorganer adgang til Eurodacdatabasen. I betragtning af disse synspunkter i Rådet og vores fælles forpligtelse til at etablere et fælles europæisk asylsystem er der behov for en konstruktiv debat mellem alle de involverede institutioner, dvs. Rådet, Parlamentet og Kommissionen.
Endelig afventer Rådet med interesse de reviderede forslag fra Kommissionen om de proceduremæssige direktiver og direktivet om modtagelsesforhold, som vi, hvis jeg ikke tager fejl, kan forvente i starten af juni. Eftersom fru Weber med henvisning til Rådets arbejde antydede, at vi sætter spørgsmålstegn ved og undergraver den fælles beslutningsprocedure og forsøger at isolere Parlamentet, håber jeg, at min præcisering var tilstrækkelig for hende. Vi deler naturligvis med glæde alle informationer med Parlamentet, og vi er stærkt engageret i at gøre fremskridt på disse sagsområder, der vist er af helt afgørende betydning for os alle.
Lad mig fortsætte på mit modersmål med nogle horisontale generelle afsluttende bemærkninger.
(HU) Som fremhævet i min indledning har vi stadig den store debat i Rådet til gode. Forslaget fra Kommissionen blev offentliggjort for seks dage siden. Vi indkaldte til et særligt møde i Rådet (retlige og indre anliggender) til den 12. maj, hvor vi kan få en orienterende debat. Vi håber, at denne arbejdsindsats og forhandlingerne i arbejdsgruppen kan gøre situationen lettere for stat- og regeringscheferne, og de vil kunne tage de vigtigste politiske beslutninger på mødet i Rådet i juni.
Så på nuværende tidspunkt kan jeg videreformidle det ungarske formandskabs synspunker. Og lad mig gentage, ikke for første gang her i Parlamentet, at vores grundfilosofi er et stærkt Europa - et stærkt Europa, hvor mennesket er i centrum i vores tankegang.
Dette er vores grundlæggende princip. Det gennemsyrer enhver politik, vi udformer, og alle de foranstaltninger, vi iværksætter. Det er på dette grundlag, at jeg kan fortælle, hvad vores udgangspunkt vil være i forbindelse med dette politisk set højst følsomme spørgsmål. Vi vil ikke være partnere med nogen, der forsøger at afvikle Schengenaftalen og den frie bevægelighed.
Det overvældende flertal af kommentarerne her i Parlamentet har gået på, at vi skal bevare disse fælles regler. Lad mig citere det italienske parlamentsmedlem hr. Iacolino, der kaldte det "patrimonia [...] della civiltà europea", "vores fælleseuropæiske arv", eller fru Kinga Gál, der sagde, at fri bevægelighed er det mest håndgribelige resultat af sammenholdet i EU.
Det ungarske formandskab vil modstå enhver indsats for at gøre det modsatte. Men det betyder ikke, og her jeg er enig med kommissær Malmström, at systemet ikke skal gøres mere velfungerende. I flere måneder, i årevis, har vi godt vidst, at systemet skal justeres i henhold til udfordringerne i år 2011, og dette kan bestemt også lade sig gøre. Ingen ønsker, at det system, vi har udarbejdet sammen, og som har krævet mange års arbejdsindsats, falder fra hinanden.
Så med hensyn til at genindføre de indre grænser mener vi, at det kun kan gøres under helt usædvanlige forhold, når der er tale om en helt ekstraordinær udfordring, i et fastlagt tidsrum og via beslutning i EU. Jeg har sagt dette i min indledning, og fru Malmström og hr. Barroso har ligeledes sagt dette. Jeg gentager endnu en gang, at dette er vores udgangspunkt.
På hvilke problemområder kan vi kan stadig være partnere, og på hvilke problemråder kan vi ikke være partnere? Vi vil gerne skille flygtninge, der er reelle asylansøgere ifølge folkeretten, ud for sig selv. Vi skal hjælpe dem, så vi kan være loyale over for os selv og vores fælles værdier.
Samtidig skal vi også bekæmpe illegal migration. Jeg behøver ikke at nævne, at beskyttelse af de fælles grænser, vores ydre grænser, er et fælles anliggende. Frontex skal styrkes, og der skal være de nødvendige midler til dette. Det er det, vi i samarbejde med Parlamentet arbejder på, idet vi håber, at vi kan træffe en afgørelse så snart som muligt.
Spørgsmålet om Schengenaftalen betyder ikke bare, hvad Kommissionens meddelelse nu indeholder. Udvidelsen af Schengenområdet er på dagsordenen. Det ungarske formandskab skelner klart mellem disse to spørgsmål. Ingen skal se bort fra de to lande, som har arbejdet hårdt og energisk og brugt mange penge på at forberede sig grundigt og opfylder de strenge krav, som tiltrædelse af Schengenområdet indebærer, og ødelægge det ved at sige, at stemningen ikke er den rette i øjeblikket.
Vi anerkendte allerede i februar under det ungarske formandskab, at Rumænien, for så vidt angår de tekniske standarder, var parat, mens Bulgarien stadig havde noget hjemmearbejde, der skulle gøres. Det er mig en fornøjelse at meddele, at Sch-eval, Schengenevalueringsgruppen, nu har konstateret, at Bulgarien har gjort sit hjemmearbejde færdigt.
Jeg håber, at vi i Rådet, inden det ungarske formandskab er slut, kan meddele, at det tekniske forberedelsesarbejde er afsluttet. De to lande opfylder de tekniske kriterier for at komme med i Schengenområdet. Den politiske afgørelse skal træffes, når medlemsstaterne er rede til det. Vi har haft løbende høringer med alle berørte parter og forsøger at finde en løsning, der er acceptabel for alle aktører, Rumænien, Bulgarien, og de medlemsstater, der er bekymret over Schengenaftalen.
Og til sidst har jeg lige en kommentar. Jeg tror, det var hr. Weber fra Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater), der sagde, at vi måtte fare med stor lempe med hensyn til den politik, vi gennemfører vedrørende migranter, europæiske problemer og udbud af arbejdskraft. Det er jeg helt enig i. Vi må ikke glemme, at vi har vores egne arbejdsløse, men vi bør ligeledes huske på, at vi er et aldrende samfund her i Europa, og vi vil også få problemer med mangel på arbejdskraft.
Det ungarske formandskab har derfor været stærkt optaget af at sætte det demografiske spørgsmål på dagsordenen for at hjælpe hinanden med at se, hvilke medlemsstater der har haft stor succes med hensyn til demografisk politik og familiepolitik. Vi vil gerne forbedre situationen for familierne i EU. Vi vil gerne have, at der bliver født flere børn i Europa, for alle medlemsstater fremmer dette på deres egne måder, og dette er løsningen på problemet med et aldrende samfund, og det vil være godt, hvis vi ikke skulle løse det via migration.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (forretningsordenens artikel 149)
Ivo Belet
Sammen med euroen er fri bevægelighed for personer i EU en af hovedhjørnestenene i det europæiske projekt. Der er ingen som helst grund til at sætte spørgsmålstegn ved dette. Reaktionen på tusindvis af flygtninge, der bogstavelig talt bliver skyllet i land i det sydlige Europa, kan på ingen måde anses for en gyldig grund til, at vi begynder at lukke vores indre grænser, selv om det kun er midlertidigt. Den eneste fornuftige måde at reagere på er at gøre noget på kort sigt vedrørende en fælles europæisk asyl- og migrationspolitik. Vi kan og skal ikke læne os tilbage og lade tilstrømningen af 30 000 flygtninge på Italiens eller Grækenlands kyster underminere hjørnestenene i EU. Det er selvsagt på sin plads, når Italien har anmodet om europæisk solidaritet i forbindelse med håndteringen af dette problem. Solidaritet er vejen frem. En lukning af vores grænser, selv om det kun er midlertidigt, er en panikreaktion, der ikke klæder EU's ledere.
John Bufton
Kommissionens svar på enhver udfordring, man fornemmer i EU, er at prøve at bemægtige sig flere centraliserede beføjelser. På samme måde som finanskrisen passede som hånd i handske for dem, og de greb chancen for at retfærdiggøre økonomisk styring frem for at indrømme, at euroen havde spillet fallit, anvender man nu bekymringerne om den pludselige tilstrømning af migranter og det pres, det lægger på landene, til at opfordre til at styrke Schengenaftalen med øget centraliseret styring. Parlamentsmedlemmerne her er valgt af folket som folkets talerør. De repræsenterer de lande, de kommer fra. Alligevel bliver man stemplet som populist, når man giver udtryk for de nationale interesser her. Hr. Barroso sagde, at det er ved at blive moderne at være populist og svinge med fremmedhadets fane. Mener han, at selve essensen af at være et land - at have en national regering, en uafhængig økonomi og nationale grænser - i sig selv er forkert? Hvorfor ikke mande sig op til bare at skrotte Parlamentet og overtage Europa med magt? Brug af ukvemsord, skræmmekampagner og snigende bureaukrati er udtryk for kold beregning og storhedsvanvid. Men tro ikke, at vi ikke er klar over det. I så fald ville den såkaldte mode med populisme ikke udvikle sig, som den gør. Folk er ved at få øjnene op for Deres intentioner, og den tid vil oprinde, hvor alting bliver blotlagt.
Giovanni Collino
Det migrationsproblem, vi står over for i Italien og i hele Europa, kan absolut ikke koges ned til bare at være en humanitær nødsituation, selv om det er en meget akut situation, vi skal forholde os til. Vi parlamentsmedlemmer - der er kendt for at have til opgave at udtrykke vores medborgeres politiske vilje og for at gennemføre og vurdere, om deres anmodninger kan holde på lang sigt - skal se overordnet på tingene, og vi skal vide, hvordan man forsvarer sig mod de andre institutioner. For så vidt angår indvandringspolitik, må man overordnet set starte med en analyse af en europæisk befolkning, der bliver ælde og ældre, selv om dette mønster er temmelig uensartet i de forskellige stater i EU. Der er ved at komme en alvorlig ubalance mellem fødselsraterne og dødsraterne, og vores vækst er også forbundet med fordelingen af arbejdskraften for at sikre, at markedet har de nødvendige ressourcer til hele tiden at producere alt det, der er brug for. Parlamentet bør derfor slå til lyd for en helhedsorienteret håndtering af indvandringsproblemet i forhold til de andre institutioner, herunder regeringerne i medlemsstaterne, og hvor man sætter mennesket i centrum i en genopretningsstrategi - og her mener jeg ikke udelukkende en økonomisk genopretning - hvor der er brug for blikkenslagere, ingeniører og bygningshåndværkere samt bankansatte.
Anne Delvaux
Italiens beslutning om at udstede midlertidige opholdstilladelser til tusindvis af tunesiske indvandrere, der sætter fod på italiensk jord, efterfulgt af Frankrigs anmodning om midlertidigt at genetablere grænsekontrollen har sat spørgsmålstegn ved Schengenområdet, der er et af de mest håndgribelige aspekter ved europæisk integration.
Forslagene i Kommissionens meddelelse af 4. maj, herunder især en planlagt udvidelse af de "helt specielle omstændigheder", hvorunder man kan genindføre kontrol ved de indre grænser, gør mig ret forvirret. Vi lader da vel ikke to statslederes viljestyrke skabe usikkerhed omkring en af Europas bedste succeshistorier!
Indvandring er en udfordring, der kræver en tværeuropæisk reaktion, og jeg opfordrer derfor til en fælles migrationspolitik. Det er på tide at tage tyren ved hornene. Jeg håber ikke, at atmosfæren på det europæiske topmøde i juni, hvor man vil tage fat på dette emne, bliver dårlig som følge af populistiske meninger.
Monika Flašíková Beňová
Jeg vil gerne give udtryk for min skuffelse over, at Kommissionen indskrænker hele migrationsproblemet til problemerne i Middelhavet og Schengenområdet. Situationen er kritisk. Vi har ventet længe på en ambitiøs strategi fra Kommissionens side. Ikke en antieuropæisk plan om genindførelse af de nationale grænser. Kommissær Malmström understreger helt korrekt, at den frie bevægelighed for personer på tværs af Europas landegrænser er en enorm succes, og vi skal ikke lade denne succes gå tabt. Set i det lys er det tilsyneladende umuligt at forstå Kommissionens forslag til styring af indvandringsstrømmene. Især den del, der giver mulighed for at indføre grænsekontrol i EU, også selv om det kun er i nødsituationer og sker midlertidigt. Det er positivt, at en stat ikke selv kan vedtage en sådan foranstaltning, men at kun EU kan gøre det. På trods heraf er bestemmelsen efter min mening et tilbageskridt og et unødvendigt knæfald for det populistiske pres på den franske og den italienske premierminister. Vi taler ikke om noget uvæsentligt her, men om et af de grundlæggende principper i EU, nemlig den frie bevægelighed. Jeg er ikke overbevist om, at vi skal give afkald på dette gode på grund af de nuværende problemer med at kontrollere indvandringspresset fra Afrika. EU's rolle skal efter min mening være at fordele indvandringspresset fra Middelhavet mellem medlemsstaterne og at styre integrationen af indvandrere på en effektiv måde. Kommissionen anbefaler, at der vedtages en masse dokumenter vedrørende migration i maj og juni. Jeg vil gerne udtrykke håb om, at Kommissionen ved udarbejdelse af disse dokumenter holder en vis distance til tingene og holder hovedet koldt.
Elisabetta Gardini
Den nuværende politiske krise i Nordafrika og den deraf følgende migration bekræfter behovet for en stærk EU-tilgang til indvandring og asyl. Indvandring er en udfordring for EU og kræver ikke bare en hurtig og effektiv løsning, men også en fælles langsigtet strategi. Vi er måske ved at glemme, at der ifølge de seneste FN-skøn er 12 360 migranter, som har forladt Libyen og er ankommet til Italien og Malta siden marts, men der er allerede 700 000 mennesker, som er flygtet fra Libyen og Tunesien med det formål at krydse Middelhavet. Uden en fælles plan for modtagelse af indvandrere og for grænsekontrol risikerer vi ukontrollabel, kaotisk indvandring med alvorlige konsekvenser for hele Europa. Det er i den forbindelse vigtigt at styrke Frontex, skabe større solidaritet blandt medlemsstaterne, indføre aftaler om øget grænsekontrol og også repatriere illegale indvandrere. Endelig skal en beslutning vedrørende eventuelle ændringer i Schengenaftalen træffes på europæisk plan og ikke overlades til noget enkeltland. Vi bør ikke lade de stater, der oplever størst indvandringspres, løbe den risiko, at de ser sig selv endnu mere isoleret.
Kinga Göncz
En af de vigtigste udfordringer for Europa i dag er, hvordan man skal reagere på de revolutioner, der har udviklet sig ved EU's grænser mod syd. Demokratiseringen af denne region er af helt afgørende interesse for EU. EU skal finde en løsning for strømmen af flygtninge fra denne region, og løsningen skal være i overensstemmelse med de humanitære principper og menneskerettighederne. Det er nødvendigt med solidaritet mellem medlemsstaterne, men især solidaritet med de flygtninge, der kommer til Europa. Vi ungarere kan virkelig forstå betydningen heraf, da mange lande i verden tog imod hundredtusindvis af vores landsmænd efter opstanden i 1956.
Svaret på indvandringspresset er ikke at genindføre kontrol ved de indre grænser, men at sætte skub i de igangværende forhandlinger, der har til formål snarest muligt at få vedtaget en flygtningepakke, en fælles europæisk migrationspolitik og Schengenevalueringssystemet.
Genindførsel af grænsekontrol, om end det sker midlertidigt, vil undergrave et af de symbolske regelsæt i EU og hindre borgernes frie bevægelighed. Det er et regelsæt, som de europæiske borgere sætter stor pris på, og som også er en garanti for, at det fælles økonomiske område bliver gennemført og bliver en succes. Vi skal sammen finde løsninger på de problemer, der dukker op. Vi skal ikke give grobund for røster fra populistiske kræfter og enkeltpersoner, der blot kommer med pseudoløsninger.
Lena Kolarska-Bobińska
Under vores drøftelser om at styrke og forbedre forvaltningen af Schengenområdet skal vi samtidig gøre os tanker om EU's nye migrationspolitik, ikke blot i forbindelse med situationen i Nordafrika, men også for så vidt angår eventuelle begivenheder i nabolandene mod øst. Det er svært at forudsige, hvad der i fremtiden kommer til at ske i landene i det tidligere Sovjetunionen. Vi skal også holde os de udfordringer, som Europa står over for, for øje. EU er et aldrende samfund, og derfor skal tilstrømningen af migranter ikke kun betragtes som en trussel mod det europæiske arbejdsmarked. Migranter bidrager ofte til den økonomiske vækst i deres nye hjemland.
Dette var tilfældet, efter at de nye medlemsstater kom med i EU. Tyskland, der var bange for en tilstrømning af migranter, indførte overgangsperioder og er først nu ved at åbne sine grænser for arbejdstagere fra Polen. Det Forenede Kongerige besluttede at åbne sit arbejdsmarked med det samme og nyder nu godt af fordelene ved at have beskæftiget omkring to mio. unge, effektive og energiske polakker. Man hører også ofte, at vi skal acceptere politiske migranter, men lukke Europas døre for økonomiske migranter. Denne opdeling giver efter min overbevisning, ikke meget mening, da det ofte er svært at skelne mellem disse to former for migration. Hvordan skal vi klassificere middelklassens protester i de arabiske lande? De bagvedliggende årsager er både politiske og økonomiske. Lad os derfor ikke blive grebet af indbildt frygt, men lad os overveje mulighederne for vores udvikling.
Edward Scicluna
Den aggressive holdning, som de franske og italienske politiske ledere har vedrørende episoden i Ventimiglia, har intet med Schengenaftalen at gøre, men er snarere en manøvre, der skal imponere deres egne medborgere. De omkring 20 000 migranter var hovedsagelig økonomiske migranter, der søgte efter arbejde og bedre økonomiske muligheder. Frem for at blive udsat for hjerneflugt, når Tunesiens bedste og kvikkeste hoveder af økonomiske grunde søger ud af landet, har Tunesien brug for finansiel støtte fra EU til økonomiske udviklingsprogrammer, der fremmer arbejdsmulighederne for de unge og de arbejdsløse. Dette skal dog ikke afholde os fra at håndtere det reelle problem med, hvordan man bedst kan håndtere migrationen af reelle asylansøgere fra Nordafrika, der er flygtet eller vil flygte fra krigshærgede lande. For at løse dette behøver vi ikke at genindføre den nationale grænsekontrol. Principperne i EU omfatter fri bevægelighed og solidaritet medlemsstaterne imellem, og vi bør ikke gøre tilbageskridt på dette område. Der står i traktaterne, at der skal etableres et fælles EU-asylsystem og en rimelig byrdefordeling medlemsstaterne imellem. I stedet for at fyre op under den højreorienterede populisme bør vi som europæere arbejde på at få den fornødne lovgivning på plads.
Debora Serracchiani
De strømme af indvandrere, der i de seneste dage er ankommet til Lampedusa, viser at indvandringskrisen er en vedvarende problemstilling, der kræver øjeblikkelig handling. Vi har tydeligvis brug for en bedre forvaltning inden for Schengenområdet, sådan som det fremgår af Kommissionens meddelelse af 4. maj.
Med dette for øje skal solidaritetsmekanismerne styrkes med hensyn til omfordeling af asylansøgere, organiseret mobilitet og nye partnerskaber med tredjelande. En revision af mekanismerne for anvendelse af Schengenreglerne må ikke ses som en undskyldning for efter forgodtbefindende at begrænse retten til fri bevægelighed, men snarere som et incitament for nye muligheder.
Jeg håber, at der meget snart bliver udarbejdet nogle konkrete forslag for at komme fordomme og diskrimination til livs, bekæmpe lovløshed og fremme menneskerettighederne, den menneskelige værdighed og freden. Effektiv styring af indvandringen og tilskyndelse til fredelig sameksistens skal være en daglig pligt ved en god politik, der tager sigte på at fremme udvikling og sikkerhed. Tilbagesendelse af de enorme strømme af mennesker til deres oprindelseslande gør det ikke nemmere at opretholde afstanden mellem europæerne og indvandrerne. Om noget, risikerer det at øge graden af retsløshed og usikkerhed samt de økonomiske omkostninger.
Monika Smolková
Man kunne for nogle måneder siden forudse massemigrationen af mennesker fra Nordafrika, og Frankrig og Italien burde sammen med Kommissionen have reageret med det samme. Deres udtalelser og tiltag i dag, hvor politiet i den ene stat nægter at acceptere dokumenterne fra den anden stat, fremkalder ikke kun forbløffelse. Kravet om beskyttelse af interesser ved de indre grænser som følge af 25 000 flygtninge er uhørt og populistisk og går imod alt det, Schengenaftalen står for. Den 22. december 2007 var jeg med til at vælte grænsebommene ved den slovakisk-ungarske grænse. Sammenlignet med befolkningens begejstring på daværende tidspunkt synes den nuværende styrkelse af de indre grænser at stå i diametral modsætning til Schengenaftalens idealer. Frihed, dvs. fri bevægelighed for personer og varer, og solidaritet med alle dem, der har behov for solidaritet, skal fortsat prioriteres højt i EU. Jeg er modstander af indre grænser, og jeg forventer derfor en styrkelse af Schengenaftalens kontrolmekanismer, så man kan forhindre de populistiske tendenser i visse medlemsstater, forhindre radikalisering og intolerance og konsolidere Schengenaftalen, der er en af de største succeshistorier i Europa af i dag.
Nuno Teixeira
De begivenheder, der er katastrofale for øen Lampedusa, og som er resultatet af de folkelige revolutioner i Nordafrika, har skabt en humanitær krise, hvor der mellem januar og april er ankommet mere end 20 000 tunesiske indvandrere. Det er ikke lykkedes for den italienske regering at tage sig af de utallige asylansøgninger og den pludselige tilstrømning af tusindvis af illegale indvandrere. Schengenaftalen, der blev indgået i 1985 og er indarbejdet i EU-traktaten, anses for at være et af de fineste udtryk for europæisk integration. Det er derfor vigtigt ikke at glemme de grundlæggende principper, der vil bringe Schengenområdets effektivitetsfordele i fare, hvis man lader hånt om dem. Det er bydende nødvendigt at anvende Schengenaftalen efter hensigten gennem en ånd præget af solidaritet, gensidig information og samordning. Den humanitære krise, vi er ude for her og nu, skal løses, men ved hjælp af de juridiske midler, der er fastlagt i Schengenreglerne. Differentieringen mellem mennesker, der har krav på international beskyttelse, som f.eks. flygtninge og økonomiske migranter er særdeles vigtig for at beskytte dem, der virkelig har brug for at blive beskyttet. På den anden side skal man for enhver pris hindre en ensidig krænkelse af aftalen, da dette udgør en trussel for den opbygning af et europæisk område uden landegrænser, der blev påbegyndt i 1985.
Kathleen Van Brempt
De forslag, som Kommissionen bekendtgjorde i onsdags, om at stramme asyl- og migrationspolitikken indeholder en tåbelig ting og nogle gode initiativer. Henvisningen til grænsekontrol ved vores indre grænser vidner mere om politisk opportunisme end om lederskab og indsigt. Men, ok, denne indrømmelse til Frankrig og Italien er heldigvis blot symbolsk. Det glæder mig også, at Kommissionen i sine forslag har vist, at den tilmed er klar over, at man ikke skal kigge efter solide løsninger på, hvordan man får en mere effektiv asyl- og migrationspolitik, i kirkelige kredse, og at dette kræver en anden, mere europæisk, form for samarbejde.
Der er enorme forskelle fra medlemsstat til medlemsstat med hensyn til, hvordan de håndterer asylansøgninger, og udfaldet af disse procedurer. Det er derfor nødvendigt med et fælles europæisk asylsystem, således at asylansøgere kan se, at Europa kan yde hjælp, hvis det er nødvendigt, men at man ikke deler fribilletter ud til højre og venstre. Vi skal sammenkæde dette med udviklingen af meningsfyldte partnerskaber mellem Europa og nabolandene, således at vi kan støtte vækst og udvikling. Kommissionen vil forhåbentlig ikke længere lade sig trække rundt i manegen af nogle politikere, der gerne vil score nogle point på hjemmefronten. Det, vi har brug for, er solide europæiske løsninger på et europæisk problem. Disse forslag er et godt udgangspunkt, men der skal lidt mere til end det.
Iuliu Winkler
På baggrund af de voldsomme følgevirkninger af den økonomiske og finansielle krise og efterdønningerne af det arabiske forår med de vidtrækkende konsekvenser med hensyn til kravene om at kontrollere strømmen af emigranter og adgangen til olieressourcer ser EU i stadig større grad splittet ud og giver sandsynligvis afkald på et af de mest værdifulde resultater, man har opnået - fri bevægelighed i Schengenområdet. Hvis man begrænser de europæiske borgeres frie bevægelighed ved at indføre en række nye restriktioner, om end det sker midlertidigt, og pålægger Rumænien og Bulgarien yderligere krav end dem, der fremgår af Schengenaftalen, vil det resultere i, at man undergraver det europæiske sammenhold. Jeg tror på et stærkt Europa, der udviser solidaritet, og jeg er en af tilhængerne af den vision, som det ungarske EU-formandskab har fremmet, og som kommer til udtryk i mottoet "Et stærkt Europa". Men hvis man ser på den seneste udvikling med hensyn til Schengenområdets fremtid, må jeg sige, at vi er på gale veje. I kritiske øjeblikke som dem, vi lige nu oplever, bør EU's lederskab have større visioner og udvise større solidaritet og være optaget af at lægge hindringer i vejen for genopblomstringen af grov populisme og intern protektionisme i Europa. Disse problemer vil få dramatiske konsekvenser, som er nemme at forudse. Det er bestemt ikke restriktioner og forbud, som vil være med til at styrke Schengenområdet og etablere stabilitet i det.
Anna Záborská
Det kom også frem under drøftelsen i plenarsalen, at den frie bevægelighed, der er blevet mulig som følge af Schengenaftalen, er en af hovedhjørnestenene i europæisk samarbejde, og vi skal gøre vores yderste for at bevare den. Samtidig kan vi dog godt se, at Europa ikke var klar til det stigende antal indvandrere fra Tunesien og Libyen. Når Italien nu har givet disse indvandrere rejsedokumenter, giver det dem mulighed for fri bevægelighed inden for Schengenområdet. Det har dermed også tvunget andre stater, især Frankrig og Tyskland, til med stor iver at begynde at lede efter en løsning. Ifølge Schengenaftalen kan stater indføre stikprøvekontrol af rejsende ved grænserne under helt specielle omstændigheder, og Danmark har f.eks. allerede gjort brug af denne mulighed. En fælles europæisk migrations- og asylpolitik er efter min mening ikke løsningen, da dette anliggende ligger inden for medlemsstaternes kompetenceområde. Her og nu skal de stater i Schengenområdet, der har ydre grænser, acceptere deres ansvar og beskytte den fælles grænse samt iværksætte foranstaltninger med henblik på hurtigt at hjemsende de økonomiske migranter til deres oprindelsesland.
