En industripolitik för en globaliserad tid (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Bernd Lange för utskottet för industrifrågor, forskning och energi om en industripolitik för en globaliserad tid.
Bernd Lange
Fru talman, Antonio Tajani, mina damer och herrar! Detta betänkande presenterar klart och tydligt parlamentets ståndpunkt. Jag vill tacka skuggföredragandena för deras bidrag till betänkandet och föredragandena för yttrandena från de relevanta utskotten.
Tillsammans har vi lyckats förmedla ett tydligt budskap om att vi på goda grunder vill ge industripolitiken en mer central position på den politiska arenan. Industripolitiken kommer att hjälpa oss att för det första skapa framtidssäker sysselsättning av hög kvalitet i Europa och att för det andra trygga investeringar i Europa. Våra konkurrenter runt om i världen använder sig väl av industripolitik, exempelvis USA, Kina, Brasilien och Indien. För det tredje står vi inför hållbarhetsutmaningar både vad gäller klimatet och vårt samhälles ekonomiska och sociala grundvalar. I detta sammanhang är det viktigt att vi ger industripolitiken en mer central position på den politiska arenan.
Å ena sidan innebär detta att vi förväntar oss att industripolitiken integreras på ett sådant sätt att den står i centrum för lagstiftningsinitiativ inom Europeiska unionen. Vi vill inte se miljö-, handels- och konkurrenspolitiken utformas först och endast därefter samordnas med den europeiska industrins intressen. Tvärtom måste vi definiera de andra politiska områdena på grundval av de strategiska prioriteringarna som en hållbar industripolitik innebär.
Å andra sidan behöver vi bättre samordning av de olika medlemsstaternas industripolitik. Därför vill jag precis som vi nämner i betänkandet be dig att utnyttja artikel 173.2 i Lissabonfördraget för att samordna medlemsstaternas industripolitik på ett effektivare sätt så att vi alla verkligen drar åt samma håll.
Naturligtvis måste vi lyfta fram ett antal specifika områden. På en övergripande nivå måste vi särskilt se till innovationspolitiken längs hela förädlingskedjan. Vi måste lyckas stödja hela den ekonomiska kedjan, från grundläggande forskning till produkters lansering på marknaden, och föra fram de bästa lösningarna för vårt samhälle till marknaden.
Vi måste också ta mer hänsyn till resurser, det räcker inte att säga att det är viktigt. Vi måste införa praktiska lagar som markant ökar resursproduktiviteten. I industrin svarar arbetskraften för 20 procent av kostnaderna och resurserna för 40 procent. Det är en utgångspunkt för agerande i frågan om råvaror. Mobiltelefonerna som vi alla använder innehåller sällsynta jordartsmetaller som sällan återvinns. Återvinningsgraden för mobiltelefoner är endast 1,5 procent. Det är en utgångspunkt för att skapa sysselsättning och stärka den europeiska industrins konkurrenskraft.
Jag vill ta upp en sista punkt i detta sammanhang. Innovation och resursproduktivitet kommer inte att uppstå av sig själva. De beror på de arbetstagare som deltar. En vettig industripolitik måste därför också ta hänsyn till arbetstagarnas förmåga och delaktighet. Om vi kan genomföra en sådan politik är jag övertygad om att vi kommer att få en framtidssäker sysselsättning i den europeiska industrin.
Antonio Tajani
Fru talman, mina damer och herrar! Först och främst vill jag tacka föredraganden Bernd Lange för hans arbete. Jag vet att det inte är lätt i ett parlament organiserat på detta vis, med så många grupper, att komma fram till en syntes som gör att debatten om industripolitiken kan ge ett positivt resultat. Därför vill jag tacka för ditt arbete. Om vi verkligen vill prioritera åtgärder för att främja den reella ekonomin inom ramen för politiska åtgärder som ska stärka den sociala marknadsekonomin måste vi, kommissionen, parlamentet och rådet, arbeta tillsammans.
Jag instämmer i din vädjan om större samordning från medlemsstaternas sida, men det är uppmuntrande att rådet faktiskt stöder kommissionens ståndpunkt. Dessutom har det i de länder där det har funnits möjlighet att lägga fram förslag om industripolitik synts tecken på vilja att delta i gemensamma åtgärder inom ramen för styrningen av industripolitiken, om än i varierande grad. Eftersom EU inte vill påtvinga beslut på enskilda medlemsstater är detta ett försök att samordna deras politik.
Det tycks mig vara ett steg i den riktning som du önskar, men det bekräftar också att Europa behöver en egen industri för att kunna hantera de omedelbara utmaningarna för att ta oss ur krisen. Vi kan inte tänka på lösningar till våra aktuella problem, vilka försvåras på grund av den pågående krisen i Medelhavsregionen, utan att vidta robusta åtgärder för att främja vår industri- och näringslivspolitik, eftersom endast den låter oss utveckla och skapa sysselsättning.
Bernd Lange, ditt betänkande betonar med rätta de ekonomiska, miljömässiga och sociala utmaningarna som vi står inför, kort sagt: vår industripolitiks hållbarhet. Det ställer hållbarhet på samma nivå som konkurrenskraft, eftersom dessa två dimensioner hänger nära samman. Jag är faktiskt övertygad om att ingen av dessa två aspekter kan existera utan den andra i dagens samhälle.
För att uppnå detta måste vi rusta oss med en modern, konkurrenskraftig industri som tydligt bryter med den gamla metoden för industriell politik. Vad innebär det att ha en modern industri? Det betyder en industri med effektiv resursanvändning, energiförbrukning och utsläpp av växthusgaser, vilket innebär en ekonomi som syftar till att bli en grön ekonomi, genom att först bli en grönare ekonomi. Denna industri måste också vara ansvarig, ta itu med svårigheter genom en fortlöpande och produktiv dialog med arbetsmarknadens parter.
Jag tror att vi måste sända ett tydligt budskap om att 2010 års industriella modell inte kan bygga på statligt stöd och att den europeiska industrin i en tid präglad av globala utmaningar inte har råd att inte satsa på innovation och forskning om den ska bli konkurrenskraftig. Det är därför kommissionen innan den presenterade det industripolitiska dokumentet lade fram sitt dokument om innovationspolitik, vilket jag anser är absolut grundläggande för utvecklingen av en verklig industripolitik och också bidrar till att fastställa metoder att följa inom sektorn för råmaterialsforskning och innovation.
Det är ingen tillfällighet att ett av de innovationspartnerskap som kommissionen nämner handlar just om råmaterial, närmare bestämt forskning om hur råmaterial kan återvinnas och ersättas. Det står därför klart, inte minst för att vi i den följande debatten kommer att tala om sällsynta jordartsmetaller, att innovationer, råmaterial och industripolitik alla ingår i en enda strategi. Enligt min mening ingår även översynen av småföretagsakten i samma strategi. Genom att omsätta denna rad av politiska handlingar och rättsakter i praktiken visar kommissionen därför att det finns en vilja att genomföra politiska åtgärder till förmån för industrin och näringslivet.
När det gäller styrning och industripolitik anser jag, som jag sade tidigare, att processen är på god väg både inom kommissionen och i medlemsstaterna. Inom kommissionen utnämndes jag som ni vet av ordförande José Manuel Barroso i början av mandatperioden till att leda den grupp av kommissionsledamöter som arbetar med industripolitiken.
Jag har sammankallat två gruppmöten hittills, ett innan kommunikationen antogs för att diskutera politiska prioriteringar, och det andra för att diskutera det praktiska genomförandet av kommunikationen, särskilt med avseende på konkurrenskraftsprovet och standardiseringsstrategin. Jag anser att denna grupp kommissionsledamöter är ett speciellt verktyg som kan ge politisk vägledning och se till att initiativen är konsekventa när det gäller industripolitik.
När det gäller medlemsstaterna, tror jag att reaktionen har varit positiv. Tillsammans med det ungerska ordförandeskapet lanserade vi alltså den 10 december 2010 de första samarbetsövningarna för tillgång till krediter för små och medelstora företag, vilka kommer att följas av andra liknande övningar i nära samarbete med medlemsstaterna. Vi kommer att fortsätta att ge er nödvändiga detaljer för fortlöpande samarbete mellan parlamentet och kommissionen.
Låt mig innan jag avslutar säga några ord om vikten av att stödja företagande bland kvinnor. Det är ingen slump att dagens datum är den 8 mars. Jag har alltid sagt att vi behöver fler kvinnliga företagare, men när de har beslutat att engagera sig, måste vi också vara i stånd att åtminstone ge dem goda råd.
Det är vad vi har beslutat att göra genom att vidta en tillfällig åtgärd under översynen av småföretagsakten. Det europeiska nätverket för kvinnliga entreprenörsambassadörer som vi redan lanserat kommer att fortsätta existera, men vi vill gå längre än att bara öka kännedomen. Vi vill att kvinnor ska kunna få goda råd från experter och därför är vi på väg att på mycket kort sikt lansera en samrådsprocess som ska stödja vissa initiativ som syftar till att erbjuda mentorer för de nya kvinnliga entreprenörer som vill ha en sådan.
Dessa mentorer kan ge dem konkreta råd om hur man startar och driver företag. Målsättningen är att sjösätta detta initiativ i åtminstone tio medlemsstater och sedan sprida det till övriga bland de 27 medlemsstaterna.
Talmannen
Tack, Antonio Tajani, för denna lilla inblick i kvinnornas situation i näringslivet. Jag antar att det inte var helt slumpmässigt, med tanke på att det i dag, den 8 mars, är den internationella kvinnodagen, men vi välkomnar i varje fall dina initiativ på detta område.
Francesco De Angelis
Fru talman, mina damer och herrar! Industripolitiken är en grundläggande förutsättning för tillväxt och sysselsättning i våra regioner och länder. I en tid av allvarlig ekonomisk kris välkomnar vi därför kommissionens initiativ att ge EU en gemensam strategi på medellång till lång sikt, och vi stöder helt Bernd Langes utmärkta betänkande av minst tre skäl.
Det första är att betänkandet intar ett förhållningssätt till den industriella utvecklingen som inte delar upp näringslivets intressen i marknadssektorer, utan samlar dem under gemensamma mål. Det andra skälet är att betänkandet framhåller de regionala strukturernas betydelse genom mer effektivt stöd för kluster, innovativa nätverk, kunskapsöverföring, forskning samt utveckling av kunskap och infrastruktur.
Det tredje skälet - som jag avslutar med - är att det belyser de små och medelstora företagens roll och funktion, eftersom dessa förlitar sig på EU för att hitta en väg ut ur krisen som är ett allvarligt hot mot deras framtid.
Gianluca Susta
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Den ekonomiska och finansiella krisen har fått många att återupptäcka industrins centrala betydelse. Trots dina insatser, Antonio Tajani, har kommissionen fortfarande inte insett det till fullo.
Ett stort antal dokument - och dokumenten om Europa 2020-strategin eller vissa frihandelsavtal som nyligen har godkänts eller som diskuteras kommer inte att vara de sista - är fortfarande inriktade på tjänsteekonomin och på att stärka och utveckla tjänstesektorn, särskilt inom finans-, bank- och försäkringssektorerna. Den reella ekonomin ger oss däremot motsatta signaler, som du har påpekat. Produktionen och exporten ökar och vi ser ett trendbrott när det gäller omlokaliseringar.
Vi måste uppmuntra dessa signaler, eftersom ingen stor ekonomi i världen kommer undan industrins centrala betydelse. Därför måste vi fullborda den inre marknaden och skynda på genomförandet av starka initiativ för att stödja innovation och forskning, tekniköverföring, produktspårbarhet, skydd av immateriella rättigheter och främjande av europeisk produktion, för att inte tala om effektiva regler mot dumpning och en verklig ömsesidighet i bilaterala förhandlingar. Betänkandet är ett steg i den riktningen, och jag tackar varmt Bernd Lange och alla som har arbetat med det.
Françoise Grossetête
Fru talman! Finns det fortfarande en äkta ambition inför avindustrialiseringen av Europeiska unionen? Vi vet att ekonomin inte kan blomstra utan den tunga industrin och att industrin inte kan existera utan fabriker.
Vi är alla samlade här i kammaren för att stå upp för industrijobben i EU. Det finns ingen tänkbar framtid för industrin utan förtroende för vetenskapliga och tekniska framsteg. När nu EU borde inleda ett omfattande arbete för att identifiera 2050-talets Ariane och Airbus måste kommissionen inse att de befintliga reglerna, i och med krisen, inte längre är anpassade till dagens ekonomi.
Frågorna om frihandel och fri och rättvis konkurrens har blivit dogmer. Vi kan inte vara det enda ekonomiska området i världen som ensidigt tillämpar frihandelsprinciper utan att ha en aning om vad våra främsta konkurrenter gör.
Det är därför beklagligt, Antonio Tajani, att det råder en viss försiktighet när det gäller frågor som handlar om att stärka Europeiska unionens vapen mot dumpning och om att tillämpa den allmänna principen om ömsesidighet i handeln med tredjeländer. Det värsta scenariot vore en europeisk marknad som är alltför öppen mot konkurrerande marknader som är alltför stängda.
När det sedan gäller kampen mot klimatförändringar så skulle jag vilja att vi utöver handeln med utsläppsrätter för växthusgaser sätter in fler verktyg, exempelvis mekanismen för att hålla koldioxidutsläppen inom våra gränser. Det kan bidra till att återskapa en balans så att utlokaliseringar till tredjeland blir mindre attraktivt för våra företag.
Vi bör förbättra den hjälp som finns tillgänglig för våra små och medelstora företag och minska deras kostnader, vi bör stärka de europeiska patenten och utöka kampen mot förfalskningar med ursprungsmärkning (made in). Och om EU inte kan få tillgång till råvaror, kommer vi inte heller att kunna tala om en innovativ industripolitik.
Vi är angelägna om frågorna kring utbildning och forskning, samt om grogrunden för innovation och vetenskap, som måste få tillbaka sin hedersplats i Europeiska unionen.
(Applåder)
Patrizia Toia
Fru talman, mina damer och herrar! Jag instämmer med alla mina kolleger som har påpekat att vi äntligen talar om en gemensam industripolitik igen, och jag hoppas att vi snart får se åtgärder och specifika beslut igen. Jag tackar för Bernd Langes betänkande, ett utmärkt arbete av vår kollega, och för vice ordföranden Antonio Tajanis meddelande.
Detta beslut för med sig några viktiga saker, och den första är att förnyelsen och återhämtningen i EU:s ekonomi och arbetsmarknad, som sagt, delvis och kanske framför allt kommer att bero på återhämtningen inom hela tillverkningsindustrin, både de mer avancerade och de traditionella delarna av den, och på det stöd som industrin kan få. Orsaken till detta är att det fortfarande går att tänja på gränserna inom tillverkning, något som inte var så självklart fram till helt nyligen.
För det andra innebär EU-industrins återhämtning också att vår konkurrenskraft inte bara ligger inom finanssektorn eller tjänstesektorn, utan också här, och att det inte är för sent för oss att anta utmaningen att göra EU:s industri konkurrenskraftig gentemot resten av världen.
Den tredje punkten är att den nya industripolitiken som sagt betonar faktorer snarare än sektorer. Den betonar faktorer och instrument som verkligen kan främja nya företag och en ny förmåga till motståndskraft och modernisering.
Jag tycker att det är viktigt att än en gång lyfta fram dessa nya faktorer som vi måste agera på: kredit - vi efterlyser nya initiativ utöver de som redan aviserats av kommissionsledamoten i fråga om krediter - råvaror, energipriser, innovation, forskning, behovet av att öka kapaciteten för teknisk överföring av resultaten av forskning och innovation inom företag i EU, i fråga om nya produkter och nya sätt att organisera produktionen.
Vi måste dra nytta av den unika företagsstruktur som finns i EU, särskilt i vissa länder, nämligen de små och medelstora företagen, företag och produkter med hög kvalitet samt den europeiska industrins unika karaktär. Vi måste återupptäcka dessa tillverkningstraditioner och tillverkningens rötter i många länder för att kunna förnya och förändra dem.
Slutligen vill jag nämna frågan om lokalisering, vilket är mycket viktigt. EU-politiken är framgångsrik om man kan hitta en region som kan hantera den. Vi tackar därför Bernd Lange och ser fram emot ett utmärkt samarbete med kommissionen för att mycket snart komma fram till konkreta resultat.
Jorgo Chatzimarkakis
Fru talman! Tack, Antonio Tajani, för ditt starka engagemang för EU:s industripolitik. Jag har suttit och tittat på Bernd Lange och tänkt att det har varit mycket uppståndelse om ett initiativbetänkande. Totalt 500 ändringsförslag och 50 kompromissförslag har lagts fram, med syftet att åter göra EU:s industri världsledande. Det enda sättet att åstadkomma detta är genom en integrerad och hållbar politik. Vi måste se till att forskning och innovation är kärnan i vår strategi. Därför måste vi införa ett regelverk som kan stödja innovation och hållbarhet på samma gång. Den stora utmaningen för ditt betänkande var att hitta rätt balans mellan miljömål och ekonomisk konkurrenskraft, och samtidigt undvika protektionism. Jag tittar nu på Françoise Grossetête, eftersom fransmännen alltid vill ha med en gnutta protektionism. Samtidigt måste vi stödja små och medelstora företag, främja EU-patent och förhindra kunskapsstöld, särskilt när det gäller Kina. Vi vill också se färre regler påtvingas EU:s industri till följd av byråkrati. Det innebär att vi måste minska byråkratin. Du, Bernd Lange, har lyckats täcka detta ganska bra i ditt betänkande och jag vill tacka dig för ditt goda arbete.
Betänkandet kan dock bara vara det första steget. Vi måste koppla samman begreppet industripolitik - som man i många medlemsstater har svårt att diskutera och som särskilt tyskarna alltid har varit ovilliga att tala om - med konkurrenskraftspakten, som kommer att läggas fram för stats- och regeringscheferna inom de närmaste veckorna för att slå vakt om euroområdet. Om vi inte lyckas med detta är vi illa ute. Vi måste samordna områden som sammanhållning, industri, handel, forskning och innovation, men också sociala frågor, klimat och miljö.
Det aktuella exemplet med E10 i Tyskland visar att så inte sker just nu. Det handlar om att tillsätta bioetanol i bensin. EU har infört en viktig strategi och satt upp sina 20-20-20-mål, och vi har talat om för medlemsstaterna att de måste genomföra strategin. Medlemsstaterna, och Tyskland i synnerhet, har deltagit i beslutsprocessen och gett sitt stöd till alla beslut. Men när det gällde att omsätta det i praktiken hemma, skar de plötsligt ned på skattelättnaderna och konsumenterna slutade samarbeta.
Om vi inte kan övertyga konsumenterna, vilket var vad som skedde i Tyskland med E10, kommer vi inte att kunna genomföra klimatpolitiken tillsammans med industripolitiken. Vi måste ha konsumenterna på vår sida. Det är det centrala budskapet. Därför önskar jag det industripolitiska projektet all framgång.
Reinhard Bütikofer
Fru talman! Entusiasmen hos många av de ledamöter som har deltagit i diskussionen har gjort att betydelsen av Bernd Langes betänkande har överdrivits något. Betänkandet täcker nästan allt, och innehåller på vissa ställen motsägelsefulla uppgifter.
Men jag anser ändå att det representerar ett viktigt framsteg. Förr i tiden var det ofta så att det bara var fransmännen eller de på vänsterflygeln som förordade en stark statlig kontroll, som tog till orda för att stödja industripolitiken. För alla andra var det ett tabubelagt ämne. Nu befinner vi oss i den nya positionen att vi har ett grundläggande samförstånd om att det behövs en industripolitik i EU och att det måste vara en gemensam politik på EU-nivå. Jag anser att detta är ett betydande steg framåt och jag tackar Antonio Tajani för att han lyft fram detta så tydligt.
Vi kan inte fortsätta som tidigare och det har Françoise Grossetête helt rätt i. Vi kan inte behandla industripolitiken som något som tas upp nästan av en slump i slutet av vår frihandelspolitik. Vi behöver vända saker och ting rätt igen, men inte på grundval av illusioner om statlig kontroll och inte med tanken att staten måste ha en reglerande roll och ingripa direkt i verksamheten. Staten måste skapa en vettig ram som främjar innovation och i synnerhet miljöinnovation, och som möjliggör framsteg inom dessa områden genom att utnyttja konkurrensen. Vi vill dock inte se en stark statlig kontroll eller protektionism.
Vi måste hantera uppgiften att stärka miljöinnovation på central nivå på allvar, eftersom det är det enda sättet för oss att i framtiden se till att EU:s industri har en stark position. Därför vill jag avslutningsvis säga dig, Antonio Tajani, att jag är mycket glad över att du framhöll att hållbarhet och konkurrenskraft inte är motsatser, utan måste sättas på samma nivå och samordnas med varandra.
Evžen Tošenovský
Fru talman! Debatten om industrin är mycket viktig för EU i dagsläget. EU-företagens konkurrenskraft är beroende av en fortsatt ekonomisk stabilitet i Europa. Vi känner alla naturligtvis till dessa argument, men å andra sidan försöker vi hela tiden göra nya åtaganden, antingen det gäller extrema miljöskyddskrav eller obligatoriska skatter för att garantera ekonomisk stabilitet. Det är förvisso viktigt att noggrant övervaka industriproduktionens miljöeffekter, men vi får inte indirekt belasta industrin med regler som nästan är överdrivna. Detta kan, i en globaliserad värld, leda till en situation där EU:s industriella produktion tyngs mer av politiska beslut än vad som är fallet på andra håll.
Jag anser att det viktigaste i betänkandet är att det framhåller vikten av att stödja vetenskap, forskning och innovation. Det var länge sedan Europa slutade vara ledande inom innovation. Det är oerhört viktigt att stödja innovativa projekt. Jag håller verkligen med om att rutinerna för ekonomiskt stöd till innovativa projekt måste omarbetas. Vårt mål bör vara att förenkla administrationen och samtidigt också ändra den övergripande strategin. Det är viktigt att ta hänsyn till kommersialiseringen av forskningen och finansieringen av EU-medel.
Ilda Figueiredo
Fru talman! Nu är det dags att försvara Europeiska unionens industrier i alla dess länder. Det kräver en förändring av de ståndpunkter som hittills intagits, där kommissionen inte har visat minsta intresse för en avvägning mellan behovet av att försvara en blomstrande industri, särskilt tillverkningsindustrin, och den internationella handeln.
Industriproduktionen är grundläggande för hållbar tillväxt och sysselsättning i Europeiska unionen, vilket kräver en EU-politik och en extern handelspolitik som slår vakt om våra industrier, bland annat de industrier som kan trygga sysselsättningen i länder och regioner där arbetslösheten redan är mycket hög. I detta syfte är det viktigt att ge full uppmärksamhet åt små och medelstora företag samt åt forskning och utveckling, att ta hänsyn till den regionala utvecklingen och till de särskilda förhållandena i varje land och varje industrisektor. Dessutom måste arbetstagarnas kvalifikationer och utbildning förbättras.
I betänkandet som vi debatterar finns dock många motstridiga ståndpunkter. Å ena sidan förespråkas att vi ska slå vakt om industrin och de små och medelstora företagen, å andra sidan läggs förslag om krav på liberalisering av internationell handel, fri konkurrens, fördjupning av den inre marknaden samt offentlig-privata partnerskap. Sådana förslag är dock inte ägnade att försvara våra industrier på ett adekvat sätt, vilket verkligheten här i Europa redan visat. Vi har därför lagt fram några förslag om att ta bort de mest skadliga aspekterna och vi hoppas att dessa kommer att antas i morgon.
Vi förespråkar industrier som är effektiva när det gäller att använda koldioxidsnåla resurser, som värderar arbeten med rättigheter och som garanterar lika rättigheter för kvinnor när det gäller tillgången till anställning, befordran, löner och deltagande i ledning och administrativa organ.
För att kunna garantera allt detta är det viktigt att det finns en EU-ram, och i den meningen har kommissionen en viktig roll att spela för industripolitiken, utrikeshandeln, ekonomipolitiken samt forskning, vetenskap och innovation som stödjer små och medelstora företag, och inte minst i fråga om engagemang för utbildning och fortbildning av arbetstagare och för arbetstagarnas värdighet.
Niki Tzavela
Fru talman! Först av allt vill även jag gratulera Bernd Lange till hans mycket detaljerade betänkande om industripolitiken. Till Antonio Tajani vill jag säga att den ekonomiska krisen har visat oss att länder med en industriell bas inte bara överlever, utan till och med blomstrar. Se på Tyskland, se på Kina, på Spanien. Spanien håller ut under den ekonomiska krisen därför att landet har en industriell bas.
Mitt land, Grekland, hade en industriell bas, men den lyckades vi utplåna, av olika anledningar. Jag vill särskilt framhålla ett mycket aktuellt problem som den grekiska industrin ställts inför under veckan. Jean-Claude Trichet uttalade sig om en eventuell höjning av Europeiska centralbankens basränta i nästa månad. Detta orsakade en höjning av referensräntan Euribor för tremånaderslån, som tusentals företagslån i Grekland är kopplade till. På bara en dag registrerades den största höjningen av Euribor sedan september 2008, vilket skapade enorma problem för de grekiska företagen som redan drabbats av lågkonjunkturen.
Samma dag förklarade dock den europeiska chefen för Internationella valutafonden att EU:s monetära politik kommer att klara sig och inte behöver stramas åt. Vi säger inte att Jean-Claude Trichet inte borde höja räntan. Däremot kunde övergångarna göras smidigare, så att man kunde undvika den explosion av lån som vi nu ser. Tror du att du skulle kunna ingripa, Antonio Tajani?
Béla Kovács
(HU) Fru talman! Det gläder mig att man flera gånger i betänkandet om industripolitik nämner den grundläggande roll som små och medelstora företag spelar för europeisk industri och europeiska arbetstagare liksom för vår vardag och framtid. Från och med nu ska alla dokument och diskussioner genomsyras av en prioritet för att underlätta driften av små och medelstora företag. Dessa mindre företag skapar merparten av alla jobb, de har bäst förmåga att anpassa sig, de är mest engagerade i innovation och har störst förutsättningar att förhindra att EU:s ekonomi kommer ännu mer på efterkälken. Dessutom betalar de mest skatt till våra budgetar, vilket betyder att det i stor utsträckning är de som upprätthåller den byråkratiska administrationen. I gengäld har byråkratin tillsammans med bankokratin skapat en rättslig, institutionell och ekonomisk miljö som gör det nästintill omöjligt att driva små och medelstora företag. Detta kortsiktiga förhållningssätt, som gynnar vinstkramande multinationella bolag, kan inte få fortsätta.
Föredraganden har helt rätt i att spekulationen på finansmarknaderna ska stoppas, men i det här läget måste vi göra mer än så. Banker som i sin kreditpolicy inte underlättar tillhandahållandet av kapital till små och medelstora företag bör straffas med bestämda påföljder. I betänkandet nämner man också i förbigående att industrin i de nya medlemsstaterna håller på att förlora terräng och att EU måste hitta ett sätt att stoppa de stora företagens orättvisa metoder. Vi måste öppet erkänna att multinationella företag i de gamla medlemsstaterna med hjälp av EU:s byråkrati under de senaste åren har köpt upp och ruinerat majoriteten av tillverkningsindustrierna i de nya medlemsstaterna. Därefter har man sett till att de företag som verkat där gått i bankrutt så att man kunnat ta över deras marknader. För företagen innebär detta lättförtjänta vinster i öst och betydande skatteintäkter i väst. För människorna betyder det miljontals förlorade arbeten och dystra framtidsutsikter. Med byråkratins hjälp har också en hel del av den samlade tekniken i Europa förflyttats till Kina.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag vill också börja med att tacka Bernd Lange för hans arbete med att sammanföra så många olika åsikter och synpunkter, vilket är ganska vanligt i parlamentet. Jag vill också tacka skuggfördragandena för de olika politiska grupperna.
I själva verket försöker man i det här betänkandet besvara en fråga som länge har begrundats i EU: Har Europas industrier någon framtid i en global värld?
Jag tror att svaret är ja. Jag tror det därför att EU-länderna bevisar att de har det, och därför att det också finns vissa specifika europeiska industrisektorer som tydligt visar att de har det.
Allt detta har att göra med ett antal olika aspekter. Vissa är kopplade till arbetsmarknaden, eftersom vi behöver en flexibel och inte en stelbent arbetsmarknad, medan andra är förknippade med produktivitet, finansiell politik och skatteincitament. Men låt mig belysa tre aspekter som har ett nära samband med EU i sig.
Först vill jag nämna innovationskulturen och entreprenörskapet, som är två viktiga frågor. Företagande och innovation är grundläggande förutsättningar för framtiden i alla delar av EU:s industri. Och särskilt stor tonvikt bör läggas vid unga entreprenörer.
För det andra gäller det att stärka den inre marknaden och se till att den är konkurrenskraftig och genomsyras av fri konkurrens. Därför bör man minska de subventioner som fortfarande tilldelas sektorer såsom transport, energi och offentliga bolag för att skapa förutsättningar för fri konkurrens på EU:s inre marknad.
För det tredje handlar det om att respektera konkurrensvillkoren inom det internationella ramverket. När det kommer till miljöpolitik och produktanskaffning är det avgörande att konkurrera på lika villkor.
Vi vill inte ha protektionism i EU, och vi vill inte heller ha protektionism när vår industri konkurrerar med tredjeländer eller tredjeregioner.
Marita Ulvskog
Fru talman! Flera av oss som deltar i denna debatt har inlett med att säga ”äntligen”. Det säger väl en del om hur industripolitiken har sett ut i samhällsdebatten och i politiken under ganska lång tid. Men nu är industripolitiken hur som helst tillbaka, det tycker jag är uppenbart också med detta betänkande. Tjänstesektorn fortsätter att vara viktig, men det blir också tydligt att den för sin utveckling är i hög grad beroende av att vi har en stark industriell produktion, en stark industriell sektor. Det hänger ihop.
Industripolitiken är alltså central för en av de viktigaste politiska frågorna: arbete åt alla, full sysselsättning. Men om den moderna industripolitiken stannade därvidlag skulle inget ha hänt på de senaste 25 åren. Modern industripolitik är så mycket mer. Idag handlar den också om att bidra till den stora omställningen - den genomgripande omställningen till miljö- och klimatuthållighet - och inte vara ett hinder för den, utan att bidra till en sådan omställning. Det är idag en del av industrins konkurrenskraft, det är uppenbart när man tittar på vilka investeringar som görs i en del av våra konkurrentländer.
Råvarutillgången är en del av detta. En förutsättning för industrin alltså, men samtidigt också en del av omställningen. Det handlar om allt från energieffektivitet, det handlar också om resurshushållning och om recycling, exempelvis i form av det vi kallar för urban mining. En annan nyckelfråga för en modern och uthållig industri är återkommande utbildningsprogram. Vi kommer inte, och vi ska inte, konkurrera med låga löner och dåliga arbetsvillkor, utan med kvalificerade och kunniga människor som arbetar och som vill arbeta i industrin.
Vladko Todorov Panayotov
(BG) Fru talman, herr kommissionsledamot Tajani, mina damer och herrar! EU kan och måste slå sig in på en ny väg i dag genom att skapa en ny, integrerad industripolitik. Ett viktigt led i detta är att integrera alla de faktorer i EU som påverkar industrin. Jag kommer bara att nämna några av dem.
För det första handlar det om att säkerställa en hållbar och långsiktig tillgång till viktiga råvaror för att utveckla EU:s högteknologiska sektorer. I det här avseendet efterlyser jag ett större samarbete med tredjeländer som har ett överflöd av råvaror.
För det andra är det viktigt med en ekonomi som baseras på innovation och fri rörlighet för kunskap. Jag framhåller vikten av att stärka den betydelsefulla kopplingen mellan utbildning, yrkesutbildning och yrkesliv. Europa utfärdar flest doktorsexamina i världen, men lyckas inte på ett framgångsrikt sätt omvandla denna kunskap och kompetens till praktiska marknadslösningar. Vi måste skapa europeiska innovationscenter som aktivt främjar samspelet mellan kunskap och marknadens behov.
För det tredje är övergången till en koldioxidsnål ekonomi ett centralt steg. Ett högteknologiskt Europa kommer att göra det möjligt för oss att fullt ut utnyttja potentialen och fördelarna med den gröna ekonomin i framtiden. Alla dessa inslag kräver en ny nivå på samarbetet mellan medlemsstaterna och EU:s institutioner.
James Elles
(EN) Fru talman! Jag vill gratulera Bernd Lange till ett utmärkt och självständigt betänkande som får oss att fundera över industripolitikens riktning. När vi nu tar oss ur den största recessionen på sextio år måste vi verkligen satsa hårt på våra industrier i syfte att göra dem konkurrenskraftiga på de globala marknaderna - vi måste stödja småföretagen, främja företagande och uppmuntra alla de som vill vara med och skapa jobb. Sambandet mellan innovationsförmåga och hållbarhet är uppenbart. Men detta måste inte nödvändigtvis ske med hjälp av ekonomiskt stöd - vi kan nämligen lyckas med detta genom att stärka den inre marknaden, främja handel och skapa ett gynnsamt ramverk för innovation.
Slutligen är det en fråga jag saknar, nämligen den digitala agendan. Alla medborgare och företag i Europa bör ha rätt till de bästa lösningarna när det gäller IT, mobiler och bredband med superhastigheter. Känner kommissionsledamoten till att man i Sydkorea förra veckan enades om ett mål som innebär att alla hem senast i slutet av nästa år ska vara utrustade med internethastigheter som är 200 gånger snabbare än i ett amerikanskt genomsnittshushåll? Jag instämmer med den högre IT-chef som sade att Europas konkurrenskraft är betydligt mer förtjänt av IT-investeringar än av satsningar på fysisk infrastruktur.
Miloslav Ransdorf
(CS) Fru talman! Jag vill bara kommentera tre saker. För det första måste Europa satsa på ett banbrytande synsätt, så att tekniska prioriteringar kommer först på vissa områden. På så vis blir det möjligt att inte bara uppnå konkurrensfördelar utan även absoluta fördelar, eftersom produkter av genomsnittskvalitet också innebär genomsnittspriser. För det andra vill jag säga att det är viktigt att sikta på en tvåvägskommunikation mellan stora och små system, eftersom man inte kommer att uppnå önskade resultat genom att enbart betona de stora systemen. General Motors är ett exempel på ett misslyckande som kostat amerikanska skattebetalare 57,6 miljarder US-dollar. Min tredje kommentar handlar om att industripolitiken inte enbart ska vara beroende av så kallade politiska och ekonomiska eliter utan baseras på en lång rad små innovationer på lägre nivåer. Med det menar jag att stora tekniska genombrott bara kan göras på grundval av ett stort antal mindre innovationer som har sitt ursprung i arbetskollektiv.
Claudio Morganti
(IT) Fru talman, vice ordförande Antonio Tajani, mina damer och herrar! Redan i rubriken på det här betänkandet hittar man nyckelordet, nämligen att det handlar om industripolitik. Under de senaste åren, för att inte säga årtiondena, har vi i Europa sett ett minskat politiskt intresse på det här området på grund av en alltför stor låt gå-mentalitet till marknaderna och en uppfattning om att hela systemet reglerar sig självt utan mänsklig inblandning.
Politisk inblandning innebär att inrätta regler som ska göra det lättare för våra företag att verka på marknaderna, och det gläder mig att man i betänkandet särskilt hänvisar till små och medelstora företag samt till tillverkningssektorn som tidigare alldeles för ofta försummats.
Förslagen på administrativa förenklingar och en ökad tillgänglighet till krediter är ett steg i rätt riktning. Jag vill också belysa den del som handlar om rättvis konkurrens med tredjeländer, där vi tidigare varit alltför släpphänta, samt hela bassektorer såsom den toskanska textilsektorn - och det här är jag tämligen säker på eftersom jag är från Prato - som har gått på knäna på grund av orättvis konkurrens, vilket förstås redan från början borde ha stoppats och förhindrats.
Herbert Reul
(DE) Fru talman! Jag vill först tacka Bernd Lange och skuggföredragandena för deras goda arbetsinsatser.
De har lyckats omvandla den upptäckt vi alla gjorde under krisen, nämligen att industrin utan tvekan är viktigare än vad många trodde, till ett betänkande. Därmed har de sett till att industripolitiken förflyttats uppåt på parlamentets dagordning. Att den här debatten hålls på kvällen kan dock vara ett problem. Den här frågan är så viktig och vi måste ta upp den vid fler tillfällen.
I likhet med vad många ledamöter redan har sagt vill jag betona att industripolitik inte handlar om att staten ingriper utan om att upprätta rätt ramverk. Staten behöver inte bestämma innehållet i industripolitiken eller skilja mellan bra och dålig industri. I stället ska den skapa förutsättningar för industrin att utvecklas inom ett ramverk. Vi måste lyfta fram de områden där vi verkligen kan bidra i termer av innovation och forskning.
Jag tycker att det är mycket värdefullt att Antonio Tajani har försett oss med information som tydligt visar att frågan om konkurrenskraft är av yttersta vikt inom många av EU-politikens områden. Det kommer att vara mycket fördelaktigt att i framtiden använda detta som ett kriterium och fundera över om våra politiska beslut alltid, ofta eller tillräckligt ofta är till hjälp eller skada för industrins utveckling i Europa.
Jag vill inte att vi nöjer oss med bara ett betänkande och ett diskussionsämne, utan att vi också förändrar vårt sätt att agera utifrån detta och tar den här frågan på allvar, därför att industrin är så viktig.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Paul Rübig
(DE) Fru talman! Jag har en fråga till Herbert Reul. I morse firade vi Internationella kvinnodagens hundraårsdag. Mot den bakgrunden skulle jag vilja fråga dig vilka möjligheter du anser att kvinnor har inom industripolitiken i framtiden. Vilka chanser har kvinnor i industrin? Jag anser nämligen att vi omedelbart behöver deras insatser. Och vilken utbildning och vilka kunskaper har kvinnor störst nytta av om de vill arbeta inom industrin?
Herbert Reul
(DE) Fru talman! Jag tror att de har utmärkta möjligheter, och om det är nödvändigt tänker jag själv ta itu med den frågan.
Teresa Riera Madurell
(ES) Fru talman! Krisen har verkligen belyst industrins roll som drivkraft för ekonomin. Det gläder oss att kommissionen har insett detta, och återtagit industripolitiken för EU.
Vår föredragande, som jag för övrigt vill tacka för ett förträffligt jobb, har redan förklarat hur vi ser på övergången till en industripolitik som är smart, resurseffektiv och hållbar ur miljömässig och social synvinkel. Av det han sagt vill jag bara understryka en aspekt som jag anser är särskilt viktig, nämligen det mänskliga kapitalet.
Om vi går in för att alla jobb ska vara ”gröna” är det oerhört betydelsefullt att se till att alla europeiska arbetstagare har rätt kompetens, inte bara för att öka konkurrenskraften i vår industri utan också för att se till att inga arbetare lämnas vid sidan av.
Vi har goda förutsättningar. Unga européer har aldrig varit så väl förberedda. Och ändå har vi brist på ingenjörer. Vi saknar unga ingenjörer, vi saknar unga entreprenörer och vi saknar innovativa strategier för att ta tillvara på mänskliga resurser. Därför bör vi främja synergieffekter mellan å ena sidan universitet som har en stark entreprenörsanda och å andra sidan kunskapsinriktade företag.
När det gäller utbildning måste vi anpassa arbetskraftens kunskaper till behoven i den nya ekonomin på ett sätt som är ekonomiskt genomförbart för såväl arbetstagare som företag.
Inom industrin måste man i sin tur lägga större tonvikt vid organisatorisk innovation vilket innebär en mer flexibel och dynamisk fördelning av risker och ansvar inom företagen. Först då kommer man fullt ut att kunna införliva och dra nytta av medarbetarnas kunskaper och kompetens.
Låt mig avslutningsvis bara säga några ord i egenskap av medlem av en grupp som är emot ett fördjupat samarbete om EU-patentet, eftersom vi anser att det skulle påverka den inre marknaden, den territoriella sammanhållningen och rättssäkerheten. Europeiska unionens domstol stöder denna uppfattning i sitt yttrande nr 1/09 som publicerades den 8 mars 2011 där man drar slutsatsen att utkastet till avtal om inrättandet av en domstol för europeiskt patent och gemenskapspatent inte är förenligt med bestämmelserna i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.
Riikka Manner
(FI) Fru talman, herr kommissionsledamot! Först vill jag gratulera föredraganden till ett utmärkt arbete och ett mycket viktigt betänkande. Det här handlar i hög grad om hur vi kan lyfta fram konkurrenskraften i EU:s industripolitik, och hur vi å andra sidan kan bemöta den strukturella förändring som skett i form av jobbnedskärningar på vissa områden inom basindustrin.
Jag anser att industripolitiken är en del av förändringen, och vi måste se den här förändringen och kunna anpassa oss till den. Dessutom måste vi blicka framåt och skapa en hållbar industripolitik som utgår från våra egna europeiska styrkor och regionala resurser. Ett exempel på det är bioenergisektorn, där jag menar att det finns en hel del potential i Europa.
Tack vare våra regionala strukturer kan vi bidra till en hållbar industripolitik i EU, och just därför måste vi ännu mer framhålla vikten av innovativa kluster och ett brett samarbete mellan aktörer, utbildningsinstitutioner och företag.
När vi talar om EU:s industripolitik är det förstås mycket viktigt att inkludera SMF-sektorn, det vill säga de små och medelstora företagen. Som vi tidigare så många gånger sagt här i parlamentet måste vi minska byråkratin för dessa företag, och göra allt vi kan för att främja möjligheterna för små och medelstora företags entreprenörskap, både nu och i framtiden.
Jacky Hénin
(FR) Fru talman, mina damer och herrar! Äntligen har vi ett betänkande som belyser industrins avgörande roll för Europas framtid och EU:s behov av en industripolitik. I betänkandet finns en antydan om fiaskot med Lissabonstrategin och man framhåller, med all rätt, att anslagen till forskning och utveckling bör utgöra 3 procent av EU:s BNP och att det framför allt är den privata sektorns anslag som måste öka.
Tyvärr präglas betänkandet fortfarande av en syn på konkurrenskraft som går ut på ofruktsamma nedskärningar av arbetskostnaderna, när vi egentligen behöver utveckla konkurrenskraften genom att satsa på utbildning, kapitalbesparingar, energi och råvaror. I betänkandet finns också ett underförstått medgivande om att finansmarknaderna misslyckats med att omvandla besparingar till produktiva investeringar som skapar välstånd. För att lösa det här problemet måste samhället kunna kontrollera krediter och kreditanskaffning till förmån för ökad sysselsättning, forskning, utveckling och välstånd. Dessutom måste europeiska och nationella offentliga finansieringscenter ombesörja finansiering till industrin. Och parlamentet kan i sin tur inte bara vidta åtgärder för att underlätta för stora europeiska industrikoncerner. Vårt främsta syfte måste vara att tillhandahålla fler och mer kvalificerade jobb i EU:s industri.
Amalia Sartori
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Aldrig tidigare har EU varit i så stort behov av att se över sin industripolitik och på nytt överväga vissa beslut som ganska nyligen fattats.
Detta flaggskeppsinitiativ som är kopplat till Europa 2020-strategin är därför både användbart och tidsmässigt lägligt, och för det tackar jag kommissionen och i synnerhet kommissionsledamot Antonio Tajani. Jag vill också tacka föredraganden Bernd Lange för det arbete han lagt ned, liksom min kollega Françoise Grossetête, som för Europeiska folkpartiets grupps räkning gjort en stor insats för att ytterligare stärka kommissionsledamotens ståndpunkt.
För egen del bestämde jag mig för att bidra genom att inlämna ändringsförslag som framhåller betydelsen av små och medelstora företag, som av alla betraktas som ryggraden i Europas basindustri. Det är dessa företag som visat sig bäst på att upprätthålla stabiliteten genom kriser samt på att bibehålla innovationen i verksamheten liksom konkurrenskraftiga priser.
Tusentals små och medelstora entreprenörer i Europa spelar en avgörande roll och förtjänar att få hjälp att lösa sådana svårigheter och begränsningar som de vid flera tillfällen påpekat. Jag tänker främst på tillgången till krediter, bättre möjligheter att till lägre kostnader och under större insyn delta i offentliga upphandlingar samt framför allt administrativa förenklingar i allmänhet. Alla är överens. Det är den typen av revolution som vår kontinent nu behöver.
Det gläder mig att kommissionen lyfter fram frågan om ett effektivt och ansvarsfullt utnyttjande av råvaror och att vi snart ska diskutera sällsynta jordmetaller. Dessutom är jag positiv till uppmärksammandet av frågan om skydd av den intellektuella äganderätten.
Äntligen kan jag se en utstakad väg, och jag hoppas att den snart kommer att leda till att vi kan fastställa normer och garantier som gäller i hela EU. Det handlar om att ingjuta hopp i framför allt unga människor genom de svar som européerna själva ofta ger.
Catherine Trautmann
(FR) Fru talman! Jag vill tacka Bernd Lange för ett utomordentligt bra arbete. I morgon kommer hans samarbetsmetod att belönas med framgång. Antonio Tajani, detta är också ett lämpligt tillfälle för kommissionen, som tidigare presenterade ett meddelande som var något av en besvikelse.
I egenskap av någon som kommer från en stor region som först påverkades av industriella omstruktureringar och därefter i stor utsträckning av den globala krisen, har jag lyssnat till åsikterna från fackföreningarna, som ständigt utmanar oss. Vi behöver en industripolitik, där alla strävar efter samma mål, det vill säga att utforma en strategi som syftar till att uppnå en hållbar och sysselsättningsinriktad tillväxt genom att optimera kunskaper och visa att sociala och tekniska innovationer är kompatibla med varandra.
Det är så vi kan stärka den europeiska konkurrenskraften, och inte genom att använda arbetskraften som en anpassningsvariabel i enlighet med kommissionens förslag under den europeiska planeringsterminen. Det bästa kommissionen skulle kunna göra är att snabbt införliva direktivet om utstationering av arbetstagare i arbetsprogrammet och inleda skatteharmoniseringarna med början i bolagsbeskattningen.
Den här politiken ska dessutom ta form inte bara på nationell nivå och EU-nivå utan även på lokal nivå inom ramen för en effektiv sammanhållningspolitik. Vårt val är en reglerad finansmarknad och vi delar önskan om att konsolidera den inre marknaden, men inte på bekostnad av en orättvis arbetsmarknad där det förekommer social dumpning.
I dag diskuterar vi en ambitiös industripolitik, och i morse röstade vi om en skatt på finansiella transaktioner och euroobligationer.
Dessa medel måste användas för att finansiera den nya industripolitiken.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag vill börja med att tacka föredraganden, Bernd Lange, och skuggföredragandena, särskilt Françoise Grossetête, för deras arbete. I dagsläget känner Europa av en försvagad konkurrenskraft på de globala marknaderna. Därför måste man hitta sätt att stärka sin industriella bas för att kunna möta nya utmaningar. Målet med det här betänkandet är att lägga fram förslag på hur man ska kunna blåsa nytt liv i EU:s industri. En integrerad och hållbar industripolitik måste bygga på vetenskaplig forskning, innovation, ökad energieffektivitet och en råvarustrategi samt på bättre möjligheter för små och medelstora företag och utveckling av regionala nätverk. Det är framför allt avgörande att denna nya industriella revolution grundar sig på energieffektivitet och införandet av informations- och kommunikationsteknik. Det gör det möjligt att öka konkurrenskraften, den ekonomiska tillväxten och sysselsättningen.
Jag välkomnar i synnerhet att man i betänkandet lägger tonvikten på Europas traditionella industri, som är grundläggande för vår ekonomi. Åtgärder såsom införandet av ny teknik och ökade satsningar på forskning, utveckling och innovation i bland annat tillverkningsindustrin är av stor betydelse. Enbart på detta sätt kan Europa återta sitt globala ledarskap, som är nödvändigt såväl för EU:s konkurrenskraft som för dess ekonomiska tillväxt.
Judith A. Merkies
(NL) Fru talman! Till en början vill jag gratulera min ledamotskollega Bernd Lange till ett utmärkt betänkande och ett fantastiskt samarbete från hans sida. Industripolitiken gör comeback. Det är dock ingen solocomeback, eftersom den inte är ensam. Tillsammans med två andra flaggskepp, två andra strategier, har den här strategin högsta prioritet på EU:s dagordning över jobb och en sund ekonomi. Mest av allt är det dock en strategi inte bara för nu utan också för framtiden, för en livskraftig framtid.
Industripolitiken ska beaktas tillsammans med alla andra strategier när det gäller unionen för innovation, råvaror och effektiv användning av naturresurser. Dessa tre utgör kärnan. Tillvägagångssättet måste ha en helhetssyn, där olika policyområden samverkar. Men är policyområdena verkligen olika med tanke på att industrin - som du själv sagt, Antonio Tajani - inte är fienden utan länken till hållbarhet?
Industripolitiken kan inte fungera utan en integrerad marknad. Den inre marknaden är fortfarande för fragmenterad och måste fullbordas. Det kommer att gynna industrin i allmänhet och små innovativa företag i synnerhet. Producenter får givetvis framföra sina åsikter, men de måste också ta sitt ansvar, och med det menar jag det slutgiltiga ansvaret för produkten. Syftet är att främja en ren produktion och hållbara produkter. Det är Europas framtid, när allt kommer omkring. På så vis kan vi skapa en industri som bygger på vagga till vagga-principen samt främja ett intelligent utnyttjande av råvaror och en sund ekonomi. Industripolitiken har försummats, och under alldeles för lång tid har vi låtit marknaden själv ta hand om den. Det är dags att vi återigen föregår med gott exempel, både för andra och för oss själva.
Jean-Pierre Audy
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag vill tacka för engagemanget för industrifrågor och lovorda det arbete som utförts av min ledamotskollega, Françoise Grossetête, för vår politiska grupp.
Industrin står för 60 miljoner jobb. Dessutom skapar varje industriarbete ytterligare två arbetstillfällen inom näraliggande tjänster, vilket innebär totalt 180 miljoner jobb. Industrin motsvarar tre fjärdedelar av vår export, närmare bestämt 5,5 miljoner företag. Vad måste vi göra? Vi måste agera och skydda oss själva, och att skydda sig själv är inte protektionism. Därför måste vi ha en industripolitik. Vissa säger: jordbruk i Sydamerika, industri i Kina och tjänster i Europa. Men om vi inte längre tillverkade bilar, flygplan, fartyg, satelliter, mediciner och kärnkraftverk i Europa skulle vi bli ruinerade! När det gäller tjänster kommer vi att ha dem för att vi har en industripolitik.
Mot den här bakgrunden vill jag lägga fram tre förslag. Det första har att göra med standarder för industrin. När vi fastställer standarder för industrin måste vi först genomföra konsekvensanalyser för att se till att våra produkter tillverkas i enlighet med dessa standarder inom EU.
Det andra handlar om utbildning och forskning. Vi måste ha de bästa ingenjörsskolorna i världen och vi måste stödja dem. Vi måste förena allmänheten med vetenskapen. När det gäller forskning kommer vi att se över det sjunde ramprogrammet. Vi har 30 miljarder euro att spendera under 2011, 2012 och 2013. Låt det bli en prioritet att tilldela en del av dessa medel till industrin.
Det tredje gäller finansiering. Vi skulle kunna skapa en europeisk industriell investeringsfond. Jag har ett förslag. Vi har pensionsförpliktelser gentemot EU-personal på 37 miljarder euro. Låt oss placera denna fond i en pensionsfond som på så vis blir ett instrument för långsiktigt sparande. Jag delar synen på penningpolitiken. Vi måste vara mycket varsamma när vi tar oss ur krisen. Och vi måste förhindra alltför höga räntor som medför en stark euro och därmed en inbromsning av industriexporten.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Tillverkningsindustrin har fortfarande en viktig roll i dagens och morgondagens kunskapsbaserade ekonomi. Att upprätthålla den högteknologiska produktionen i Europa är avgörande. Den är en stöttepelare för många medborgares kunskap och lärande och en förutsättning för att vår konkurrenskraft ska fortsätta att utvecklas. I det här betänkandet placeras industrin, med all rätt, högt upp på EU:s dagordning, och det är viktigt både för stora industrier och små och medelstora företag. I Europa har vi förutsättningar att bli överlägsna på många områden. Jag tänker på sektorer såsom energi, rymdteknik och bilar, som för närvarande går utmärkt. Jag tänker också på bilindustrins leverantörskedja, som är av avgörande betydelse för Europa. Titta bara på hur smart och ren Europa 2020-strategin är!
Det finns dock en sak som oroar mig, och det är globaliseringen. Vi har med rätta skapat Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter och snart har vi EU-patentet. Kommissionsledamot Antonio Tajani har dock fört upp frågan om globala förbindelser på dagordningen. Det är mycket bra att kinesiska företag investerar i Europa, men dessa förbindelser måste genomsyras av lika villkor. Om det stämmer att stora summor offentliga medel investeras i detta, då är det något som är fel. Att återgå till protektionism är inte vårt syfte - som Jean-Pierre Audy nyss konstaterade - men det här handlar om att säkerställa en nödvändig insyn i nyckelsektorer, såsom informations- och kommunikationsteknik (IKT) och andra grundläggande europeiska sektorer. Det här är ingen europeisk vetorätt. Vi säger inte att ”det här är aktieägarna” och ”det där är ledarna”, men det är ytterst viktigt att vi som representerar EU ser över det här ordentligt. Det skulle inte heller vara opassande att inleda en debatt om det här, som svar på Bernd Langes utmärkta betänkande. Den här diskussionen kommer att fortsätta, och jag inbjuder dig, Antonio Tajani, att delta i debatten.
Kathleen Van Brempt
(NL) Fru talman! Med Bernd Langes betänkande kommer du, Antonio Tajani, sannolikt i morgon att få se ett så gott som enat parlament i frågan om industripolitikens betydelse. För dig som kommissionsledamot måste det verkligen vara upplyftande. Det finns en stor enighet i de olika grupperna om att EU:s industripolitik har en framtid och att den behöver vårt stöd.
Så långt är vi eniga, men om vi försöker fastställa vilken typ av industripolitik vi menar och vilka delar av den vi ska behålla i framtiden går våra åsikter isär. Kommissionsledamot Antonio Tajani har själv talat om behovet av en industri som förbrukar mindre energi och råvaror. Jag håller med dig om det i fråga om kortsiktiga mål. När det gäller långsiktiga mål krävs dock betydligt mer. Att leda innebär som bekant att blicka framåt. Vi måste våga säga att vi 2050 kommer att ha ett energiförsörjningssystem som är helt baserat på förnybar och hållbar energi och vi måste börja förbereda oss för det nu.
För det andra har vi materialhanteringen. Vi måste givetvis se till att återvinningen av mobiltelefoner blir mer effektiv under de närmaste åren, men i framtiden måste vi säkerställa att tillverkningen av mobiltelefoner sker enligt vagga till vagga-principen, så att alla viktiga komponenter i mobiltelefonen systematiskt återvinns och återanvänds i tillverkningen av nya telefoner. Det är den typen av övergripande politik vi behöver utveckla fram till 2050, och jag förväntar mig att kommissionen fattar beslut nu för att se till att det finns ett tydligt ramverk med riktlinjer för hur industrin ska fungera.
Antonio Cancian
(IT) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag anser att texten i Bernd Langes betänkande är balanserad och att dess främsta fördel är att utredningen kretsar kring vissa grundläggande punkter, såsom i synnerhet att blåsa nytt liv i EU:s industripolitik och att byta fokus från finansiella aktiviteter till den reella ekonomin. Man ska dock komma ihåg att de tjänster som är direkt eller indirekt kopplade till företagen är en viktig del av dem.
Jag har en del kritik och vissa förslag att komma med. När det gäller punkt 89 om fördjupat samarbete om EU-patentet anser jag, Antonio Tajani, att ett enhetligt gemenskapspatent är nödvändigt och oumbärligt, inte minst för oss italienare. Det dödläge som uppstått till följd av ett fördjupat samarbete kan bara brytas genom att driva arbetet med det europeiska patentet vidare enbart på engelska. Genom att använda tre språk riskerar vi att hamna i en fullständigt exempellös situation.
Min andra synpunkt är bristen på innovativa finansieringsförslag. I texten nämns ofta behovet av att snabbt övergå till att bygga transeuropeiska infrastrukturer, som är avgörande för vår kontinents utveckling, men däremot sägs mycket lite om hur dessa nätverk ska finansieras.
Tidigare i dag antog vi ett initiativbetänkande som innehåller djupgående analyser av systemet med projektobligationer inom ramen för ett offentligt-privat partnerskap, som ger garantier för värdepapper som utfärdas av de företag som ska bygga och sköta dessa infrastrukturer. Jean-Pierre Audy har nyss presenterat några exempel.
Det finns inga hänvisningar till sambandet mellan EU:s industripolitik och dess politiska strategi på andra områden såsom Galileo, Iter med flera. Jag efterlyser en större koppling mellan forskning och innovation. Antonio Tajani, jag anser att de utmaningar vi står inför är av grundläggande betydelse för att vi ska kunna upprätthålla utvecklingen på det sociala planet. Den försiktiga återhämtning som skett kommer inte att kunna återskapa nya arbetstillfällen för alla de som förlorat sina jobb under de tre senaste åren. Det är dessvärre nödvändigt att agera snabbt och i tid.
Henri Weber
(FR) Fru talman! Det finns tre saker som är positiva med Bernd Langes utmärkta betänkande.
För det första föreslår han en integrerad industriell strategi för EU, det vill säga en strategi som både är kontinental och samarbetsinriktad, och som i alla avseenden skiljer sig från den trångsynta nationella, icke samarbetsvilliga politik som har bedrivits i EU under de senaste 15 åren.
För det andra är denna industriella strategi finansierad, vilket står i bjärt kontrast till Lissabonstrategin från 2000. Om den inte hade varit finansierad hade den bara varit tomma ord. Den viktigaste finansieringskällan är obligationer för EU-projekt, EU-obligationer och europrojekt. Det behandlade vi under omröstningen i förmiddags.
För det tredje skyddar den här strategin våra företag. Det här betänkandet förespråkar ett öppet Europa, inte att vi ska skänka bort det. Det förespråkar utbyten på grundval av ömsesidighet och balans. Många av artiklarna handlar om detta. Detta är helt avgörande, eftersom vi framstår som naiva och svaga på det här området.
Alajos Mészáros
(HU) Fru talman, herr kommissionsledamot! Under krisen kunde vi med egna ögon se hur viktig industrin är för vår ekonomi. Tyvärr bygger vår politik fortfarande ofta på tanken att marknaderna måste reglera sig själva. I detta avseende är EU 2020-strategin banbrytande, det första initiativet som visar på behovet av en ny linje. Den europeiska industrin måste behålla sin ledande position på viktiga områden och får inte tillåtas att släpa efter i utvecklingen.
Vi måste prioritera finanssektorns nya struktur och den makroekonomiska samordningen av skattepolitiken, eftersom det bara är genom dessa reformer som vi kan få en framgångsrik industripolitik. Vi behöver en ny heltäckande rättslig ram som kan styra det finansiella systemet tillbaka mot produktiva investeringar. En industriell bas som är konkurrenskraftig på global nivå och en kunskapsbaserad industri inriktad på produktion måste vara centrala delar av vår industripolitik. För att åstadkomma detta måste vi dock mobilisera hela innovationskedjan. I det här fallet bör vi inte bara tala om tekniska innovationer utan också om innovativ produktutformning och kvalitet.
Vidare måste vi främja synergieffekter på det här området, till exempel kopplingen mellan energipolitiken och industripolitiken. Energiförsörjningen är en oerhört viktig faktor och de nya, växande marknaderna är marknaderna för förnybar energi, vilka således kan skapa nya arbetstillfällen. Det är också väsentligt att ha en tryggad råvaruförsörjning, och detta är en allt större utmaning för oss. Förutom att trygga befintliga resurser måste vi få till stånd en ordentlig återvinningsverksamhet.
Vi måste också göra allt som står i vår makt för att stödja de små och medelstora företagen, som är viktiga aktörer inom den europeiska industriproduktionen. Vi måste se till att de deltar i offentliga upphandlingar i så stor utsträckning som möjligt och ge dem tillgång till gynnsamma banklån.
Ioan Enciu
(EN) Fru talman! För det första vill jag gratulera Bernd Lange till detta viktiga betänkande. Det är mycket viktigt att EU-institutionerna i dessa ekonomiska åtstramningstider driver på för en stark och sammanhållande industripolitik, så att vi får behålla jobben i Europa och kan återställa vår konkurrenskraft. Vice ordförande Antonio Tajani sade att industrin är central för Europa och att det är den som måste finna lösningar på de utmaningar som vårt samhälle står inför i dag och kommer att ställas inför i framtiden.
S&D-gruppens ståndpunkt är att industrin spelar en avgörande roll för jobben i Europa. Därför måste vi öka våra insatser för att bibehålla en stark industriell bas i Europa. Det är särskilt viktigt att utveckla den infrastruktur som krävs när sådan saknas.
Slutligen gläder det mig att man i den slutliga versionen av betänkandet starkt framhåller råmaterialens betydelse för industrisektorns framtid.
Lara Comi
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag gratulerar kommissionsledamot Antonio Tajani och föredragandena till deras arbete. Jag stöder det här viktiga betänkandet, som är parlamentets bidrag till debatten om EU:s industripolitik.
Det finns mycket som är positivt i det och som jag ger mitt fulla stöd. Först och främst anser jag att vi måste göra allt som står i vår makt för att slå fast att den europeiska industrin har en viktig roll att spela på världsscenen och i synnerhet stödja små och medelstora företag, som är en viktig stöttepelare på den inre marknaden.
Dessutom håller jag helt med om det som sägs i betänkandet om att vi snarast måste införa EU-bestämmelser om ursprungsmärkning för att göra företagen mer konkurrenskraftiga och göra det möjligt för de europeiska konsumenterna att äntligen fatta underbyggda beslut och välja produkter som anses hålla god kvalitet. Tyvärr är det ett känt faktum att en del stater har motsatt sig denna speciella punkt i rådet sedan 2005. Vi måste emellertid försöka bryta detta dödläge, på grundval av de mycket positiva ståndpunkter som parlamentet har antagit vid flera tillfällen. Detta är viktigt i lagstiftningsprocesserna om ett antal rättsakter. Den europeiska allmänhetens åsikter får inte nonchaleras igen, särskilt inte när de är väl underbyggda: det handlar om att göra vår politik mer demokratisk.
En annan viktig fråga är förstås frågan om unga företagare - vilka du nämnde flera gånger i din rapport, Antonio Tajani - för de är verkligen framtiden för vår industripolitik. Jag är fortfarande tveksam till en del saker, såsom den uttryckliga hänvisningen till ny lagstiftning om effektiv resursanvändning, inrättandet av arbetsgrupper för omstrukturering på nationell nivå och i synnerhet det utökade samarbetet om EU-patentet.
Ivari Padar
(ET) Fru talman! Först vill jag tacka föredraganden. EU behöver en ny syn på industripolitiken och finansieringen av industripolitiska program. Vid sidan av de strukturella reformerna i Europeiska unionens budgetplan bör tyngdpunkten ligga på innovativa finansieringsåtgärder. Jag talar inte bara om euroobligationer eller projektobligationer, utan om helt nya sätt att se på industripolitiken, vetenskapen och finansieringen av nyskapande. Vi måste hjälpa innovativa småföretag att växa. Vi måste hitta nya sätt att hjälpa företag att dela risker och kombinera olika instrument, också på paneuropeisk basis.
Estland har till exempel erfarenhet av revolverande fonder med riskgarantier i stället för subventioner och direkt stöd. Dessa fonder har bidragit till en betydande ökning av finansieringen av företagens innovationsarbete. Subventioner är viktiga, men under grundforskningsskedet är det viktigare att hitta nya sätt att använda offentliga medel effektivare.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru talman! EU:s industripolitik måste skapa en passande ram för att öka industrins bidrag till EU:s BNP. Den måste också öka Europeiska unionens konkurrenskraft och skapa arbetstillfällen i hela unionen. Den industriella strategin måste peka ut de strategiska områden som vi ska investera i och de råmaterialkällor som krävs. Jag uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att se till att dessa prioriteringar stöds av den framtida budgetplanen, årsbudgetarna och EU:s sakpolitik.
Energikonsumtionen är en indikator på industriproduktionen. Vi behöver en ekologiskt effektiv industripolitik som tillhandahåller produktionskapacitet i hela EU på ett hållbart sätt och minskar unionens beroendeställning på energiområdet. Unionens konkurrenskraft beror till stor del på dess förmåga till nyskapande, forskning och utveckling och på sambandet mellan nyskapande och produktionsprocessen. Den offentliga finansieringen av forskning och utveckling måste öka så att privata investeringar mobiliseras, och en förutsättning för att industrins delaktighet ska öka är att förfarandena förenklas och byråkratin minskar.
Edit Herczog
(HU) Fru talman! Den ekonomiska krisen har visat att tjänstesektorerna är mycket mer sårbara än industripolitiken, och därför måste EU återigen betona den sistnämnda. Således välkomnar jag verkligen både kommissionsledamot Antonio Tajanis inställning och betänkandet från vår kollega Bernd Lange om detta ämne. Det har varit ett nöje att arbeta med det här betänkandet. Alla som deltog ville bidra med något. Vi har inte pratat om vilka problemen är, utan snarare om hur vi kunde påskynda den här processen. Det är oerhört viktigt att vi inser att Europeiska unionen måste spela en ledande roll. Den måste dels sätta upp sina egna mål och dels driva på medlemsstaterna.
Europeiska unionen måste samordna, leda och ställa medlemsstaterna till ansvar för det de åstadkommer på det här området. Industripolitiken ger EU möjlighet att skaffa sig en konkurrensfördel inom tillverkningssektorn, biotekniken, nanotekniken, kemiindustrin och till och med på områden som har med rymdindustrin att göra. Vi måste inse att kunskapsintensiteten och materialanvändningens effektivitet ökar i 2000-talets industripolitik. Samtidigt måste vi förstärka de vertikala förbindelserna, mellan utbildning och forskning och marknadsföringsmöjligheter. Kontakter med leverantörerna, däribland små och medelstora företag, och horisontella förbindelser måste upprättas. Vi anser inte att den sociala dialogen får kringgås.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Fru talman! Det här betänkandet om industripolitik, som vi ska rösta om i morgon, innehåller en sak som de spanska ledamöterna inte kommer att stödja, nämligen att man anser att ett fördjupat samarbete är ett lämpligt rättsligt instrument för att inrätta ett gemensamt EU-patent.
Inte bara de spanska ledamöterna, utan också andra från olika medlemsstater, ifrågasätter för det första det lagliga i ett fördjupat samarbete som ett lämpligt rättsligt instrument i det här fallet och för det andra vänder vi oss emot att man inte har följt regeln om enhällighet, som ska tillämpas på alla frågor som har med de regler som styr språken att göra.
Anledningen till att jag begärde ordet var emellertid att jag vill uppmärksamma parlamentet på EU-domstolens yttrande nr 1/09 som offentliggjordes i dag och i vilket det står att den domstol för europeiska patent och gemenskapspatent som man föreslår ska inrättas inte är förenlig med fördragen.
Domstolens tydliga ställningstagande är ett betydande hinder för detta fördjupade samarbete, och jag hoppas att det här beslutet kommer att uppmuntra andra ledamöter att göra gemensam sak med oss och försvara principen att alla medlemsstater är jämställda och att den europeiska primärrätten ska tillämpas strikt.
Giovanni Collino
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Betänkandet om industripolitik är genomarbetat. Man har granskat alla brister i systemet och visat oss vägen till respekt för den sociala marknadsekonomins principer. Realistiskt sett måste vi dock acceptera att EU hittills inte har haft någon egen industripolitik.
Faktum är att det finns produktivitetsproblem i tillverkningssektorn i Europa samtidigt som tillväxtländerna inte bara växer utan också gör omfattande investeringar i forskning och teknik. För att få industrin att växa och sysselsättningen att öka i EU måste vi sätta in särskilda åtgärder som komplement till dagens regler, och till och med se över ansvarsfördelningen mellan medlemsstaterna och unionen.
Politiska åtgärder och system för omfördelning måste också ses över i linje med den nya inställningen till relationerna på arbetsmarknaden, där företagens modell för vinstdelning står i fokus. EU 2020-strategin innehåller mål som EU inte har råd att inte uppnå, och om vi ska nå alla dessa mål måste vi klara den utmaning som industriell tillväxt utgör genom att förstärka utbildning och forskning till stöd för små och medelstora företag.
Mairead McGuinness
(EN) Fru talman! Jag vill tacka föredraganden för detta mycket viktiga betänkande. Det är skönt att se att industrin åter står på EU:s agenda.
Jag anser att vi behöver en balanserad europeisk ekonomi. Jag ägnar mig främst åt jordbruks- och livsmedelspolitik, men anledningen att jag begärde ordet i den här debatten var att jag verkligen tycker att det är viktigt att tala om industrin och jordbruket och tjänstesektorn. EU behöver ha en balans mellan dessa tre områden. Det vore mycket dumt att inte erkänna detta.
Jag vill särskilt framhålla punkt 112, där man säger att frihandeln är en viktig hörnsten i Europas ekonomiska tillväxt, men också talar om rättvis global konkurrens och i synnerhet om att vi, när vi ingår handelsavtal på multilateral och bilateral nivå, måste ta hänsyn till principen om hållbar utveckling, sociala och ekologiska aspekter och relevanta standarder för dessa avtal. De av oss som arbetar med jordbruksfrågor ställer sig helt bakom detta. Så jag tycker att det här är ett viktigt betänkande ur alla aspekter.
Adam Gierek
(PL) Fru talman! En av de faktorer som har en avgörande påverkan på den industriella tillväxten i EU är trenden mot en ”grön ekonomi”. Det är en god nyhet. Emellertid fungerar dagens EU-regler på ett blint och godtyckligt sätt, vilket gör att effekten blir den motsatta, så att våra framsteg mot detta mål med andra ord begränsas. Den europeiska kopparindustrin har blivit ett exempel på en sådan motsatt effekt. Det finns ingen tvekan om att både klimat- och energipaketet och direktivet med riktmärken kommer att leda till att kopparproduktionen minskar. Som vi alla vet är koppar en metall som efterfrågas mycket av företag som ägnar sig åt innovativ och energieffektiv teknik, särskilt när det gäller eldistribution och värmeöverföring i värmeväxlare.
Jag vill fråga kommissionsledamoten om det inte är dags att vi - medan det fortfarande finns tid - åtminstone ser över vissa delar av dessa bestämmelser och sätter stopp för dessa destruktiva åtgärder?
Mario Pirillo
(IT) Fru talman, kommissionsledamot Tajani, mina damer och herrar! Den djupa internationella ekonomiska krisen har drabbat industrin särskilt hårt. Tanken att marknaderna ska reglera sig själva har visat sig vara felaktig. EU har inte lyckats ge ett enhetligt svar eller göra en ekonomisk analys. Därför måste EU skaffa sig en solid, konkurrenskraftig och diversifierad industriell bas.
EU:s nya industripolitik måste vara framtidsinriktad genom att den har en global syn på sin egen politik för att hävda industrins centrala betydelse, särskilt tillverkningsindustrins, som fortsatt måste vara pådrivande i vår ekonomi och få fram nya intelligenta, hållbara och inkluderande tillväxtsätt.
Jag stöder och gratulerar Bernd Lange till hans betänkande, i vilket han tar upp alla dessa faktorer och ger oss en del att fundera på.
Jaroslav Paška
(SK) Fru talman! Den globala ekonomin genomgår sedan lång tid stora förändringar. Mäktiga nya industriella centrum växer upp vid sidan av de traditionella industriella områdena. En mycket konkurrensinriktad miljö håller på att utvecklas, en miljö i vilken vi måste anstränga oss mer och mer för att ge våra medborgare meningsfull sysselsättning.
I denna konkurrens med andra industriella centrum är det två allvarliga brister som missgynnar oss. Den första är de enorma skillnaderna i fråga om rättslig reglering av företagens verksamhet, tvistlösning och fullgörande av skyldigheter. Dessa skillnader förhindrar en utökning av de gränsöverskridande affärerna mellan medlemsstaternas jurisdiktioner. Detta hänger samman med den andra bristen - den alltför stora byråkratin, som inte bara konsumerar de pengar som industrin genererar utan att producera något mervärde, utan till och med trakasserar dem vars arbete den lever av, genom deklarationer, föreskrifter och riktlinjer av alla möjliga slag.
Herr kommissionsledamot! Inga av de länder som utvecklas snabbt har sådana administrativa ångvältar som vi har i EU.
Antonio Tajani
Fru talman, ärade ledamöter! Jag tror att det faktum att så många parlamentsledamöter är närvarande vid en kvällssittning visar hur viktig industripolitiken är för oss alla, och att vi har ett samförstånd visar att det är rätt att placera industripolitiken och näringspolitiken - praktiskt taget den reella ekonomin, som också är den inre marknaden, nyskapande, konkurrens och socialpolitik - i centrum för våra politiska åtgärder för att komma ur krisen och skapa utveckling och sysselsättning. Jag säger det för att vi inte får tro att företagen och industrin bara utgör ett ekonomiskt kapital. De är också mänskligt kapital, de är de regioner och de lokala samhällen i vilka de verkar. Jag tror att jag var tydlig om detta både i mitt anförande och i den rapport om industripolitik som jag lade fram för kommissionen.
Som jag också sade under utfrågningen i parlamentet innan jag utsågs till kommissionsledamot med ansvar för industrifrågor är det detta som är min vision - en större vision - som härrör ur ett koncept som ingår i Lissabonfördraget, nämligen den sociala marknadsekonomin.
Alla våra åtgärder, både inom den ekonomiska politiken och i fråga om den reella ekonomin, har i slutänden socialpolitiska syften. Vårt mål är inte att berika företagare eller investerare, även om avkastning för dem som investerar är ett sätt att leverera till EU-medborgarna.
Nu måste vi tillämpa och försvara de val som vi har gjort och gör - de som återfinns i EU 2020-dokumentet - och verkligen bemöda oss om att genomföra de politiska beslut som vi har fattat. Jag ska inte försöka dölja för er, eller för mig själv, att det fortfarande finns risker. Spekulanterna är fortfarande aktiva och jag utesluter inte att de fortfarande kan vilja ha ett finger med i spelet.
Det måste stå alldeles klart att vi står på den reella ekonomins sida. Spekulation som bara berikar dem som genomför transaktioner är någonting helt annat än företag och branscher som skapar välstånd för många medborgare. Vi måste emellertid vara vaksamma när vi arbetar och tillämpar vår industripolitik. Därför innehåller kommissionens dokument om industripolitik en rad konkurrenskraftstest som kommer att användas för att övervaka tillämpningen av en seriös industripolitik som gör att vårt näringsliv kan ta upp kampen i dessa globaliserade tider.
Jag duckar inte heller för Lambert van Nistelrooijs fråga: Jag anser att spelet alltid måste spelas med likvärdiga villkor och samma spelregler för alla. Fru talman! När Anderlecht spelar mot Liège måste reglerna vara desamma oavsett om de spelar hemma eller borta. Samma princip måste också gälla för vårt industriella system. När våra företag spelar i Europa måste samma regler tillämpas som när de spelar utanför EU.
Jag tycker att det är en bra regel, som försvarar både marknaden, konkurrensen och tillväxten och arbetstagarnas rättigheter i Europeiska unionen. Men när det gäller att försvara det europeiska industriella systemet tycker jag att det är rätt att stödja principen om ursprungsmärkning i det dokument som vi diskuterar. Jag anser att parlamentet än en gång sänder ut ett starkt budskap i samklang med Europeiska kommissionen.
Det finns utan tvekan mycket annat som behöver göras för att minska de byråkratiska pålagorna på företagen och industrin. Såsom framgår av småföretagslagen måste vi reducera den tid som krävs för att starta företag och minska krånglet, som kan vara överdrivet och ta död på viljan att driva företag. Vi måste hjälpa unga människor att bli företagare och vi måste lägga ned en hel del kraft på utbildning. Därför tror jag på kluster, där skolor, universitet, små och medelstora företag, storföretag, forskare och innovatörer arbetar tillsammans för att öka näringslivets konkurrenskraft. Vi har redan 2 000 kluster i EU och detta pilotprojekt måste utvecklas.
När det gäller tillgången till krediter har det gjorts en hel del, men vi kan göra mer. Det gläder mig mycket att verkställande direktören för Londonbörsen - Storbritannien är ett av de länder som har gjort mycket för att hjälpa tjänsteföretag, banker och finansbolag - kommer att ta full del i det forum om tillgången på krediter som Europeiska kommissionen organiserar för att visa att finansvärlden, eller en del av finansvärlden, vill bidra till att små och medelstora företag och näringslivet växer och utvecklas.
Detta budskap från London - och det är inte det enda budskapet från Storbritannien - inger hopp om att utvecklingen kan vändas. Det behöver vi i Europa, för att hjälpa den reella ekonomin.
När det gäller råmaterialen - ett ämne som har behandlats i åtskilliga debatter - är jag helt övertygad om att vi måste fortsätta på den inslagna vägen. Europeiska kommissionen har lagt fram ett dokument och det kommer att föras en debatt. Därför arbetar vi nu med delar av råmaterialfrågan. Som jag sade i mitt första anförande är jag helt för forskning om återvinning av råmaterial. Vi kan också arbeta på att finna ersättningar för sällsynta råmaterial.
Därför handlar ett av kommissionens planerade innovationspartnerskap, som också hänger samman med vår innovationspolitik, just om innovationer i råmaterialsektorn. Jag upprepar att återvinning och ersättningsmaterial är områden som jag anser att vi bör fortsätta utforska för att ge vår industri konkreta svar, också internationella politiska initiativ, som jag har sagt många gånger.
När avtalet med Afrikanska unionen har ingåtts och en diskussion om råmaterial har inletts med Ryssland kommer jag att resa till Latinamerika i början av juni för att diskutera råmaterialfrågor med Brasilien, Argentina och Chile.
EU måste ge industrin och de små och medelstora företagen ett konkret svar i fråga om detta. Därför måste vi fortsätta att arbeta med att genomföra småföretagslagen. Det finns en hel del att göra. Vi har bett alla medlemsstaterna att utse ambassadörer för små och medelstora företag, såsom kommissionen har gjort. De signaler som vi får är positiva. En del länder har redan utsett ambassadörer, eller meddelat att de tänker göra det, och det är positivt också i ett större sammanhang, eftersom vi inte kan skilja mellan storföretag och små och medelstora företag. Den reella ekonomins tillväxt hänger samman med den inre marknaden, industripolitiken och politiken för små och medelstora företag.
Eftersom fackföreningarnas roll har nämnts flera gånger ska jag avsluta med att säga att en kommissionsledamot med ansvar för industrifrågor för första gången har träffat företrädare för industrin, små och medelstora företag och fackförbunden för att diskutera omstruktureringspolitik, En ny debattsäsong har börjat, och nu kommer företrädare för arbetstagare och arbetsgivare att sitta vid samma bord vid möten som organiseras av Europeiska kommissionen för att främja ekonomisk tillväxt och alla EU-medborgares intressen.
Talmannen
Herr kommissionsledamot! Jag noterar er anspelning på och hänvisning till det belgiska fotbollsmästerskapet, men jag hoppas att jag inte behöver ta detta som en resultatprognos.
Bernd Lange
Fru talman, herr Tajani, mina damer och herrar! Tack så hemskt mycket för era många inspirerande inlägg.
De fyra huvudbudskap som vi är eniga om är tydliga, Antonio Tajani. För det första vill vi se till att industrifrågorna är centrala i EU:s politik. För det andra vill vi knyta samman och vidareutveckla hållbarhet och konkurrenskraft. För det tredje får vi inte ha en dogmatisk inställning, eftersom det här området inte kan regleras enbart av marknaden eller enbart av staten. Vi behöver praktiska, vettiga åtgärder. För det fjärde är detta bara början och inte slutet på diskussionen om en modernisering av industripolitiken i EU.
Vi sträcker ut handen mot dig, Antonio Tajani, men vi är också medvetna om att vi måste tro dig på ditt ord. Vi förväntar oss konkreta lagstiftningsförslag och konkreta åtgärder för finansiellt stöd, i synnerhet på forskningsområdet.
Om vi lyckas och om den hand som vi sträcker ut mot dig och de uttalanden som du har gjort är förenliga hamnar vi kanske i en situation som liknar slutet på den underbara filmen Casablanca, där Humphrey Bogart säger till kommissarien: ”Jag tror att det här är början på en underbar vänskap.”
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 9 mars 2011, kl. 11.30.
Skriftliga förklaringar (artikel 149 i arbetsordningen)
Adam Gierek
En internationaliserad handel och multinationella företag är några av globaliseringens många aspekter. När vi diskuterar EU:s industripolitik måste vi besvara följande fråga: vilket slags industri är det EU behöver - en filialbaserad storbolagsindustri som kännetecknas av storskalig massproduktion eller en småskalig regional industri, eller kanske till och med nationell industri?
Stora multinationella företag, som ibland är rikare än länder, ackumulerar enorma vinster - liksom skatter, till exempel moms - på en ort, oftast sin ursprungsort. Bortsett från sysselsättningen får de länder där produktionen äger rum bara kostnader. Fiat är till exempel ett multinationellt företag som genererar intäkter motsvarande 4 procent av Polens BNP statistiskt sett, men vinsterna och större delen av skatteintäkterna går in i en annan budget.
Dessutom har företaget nyligen flyttat tillverkningen av Panda-bilarna till Italien, av politiska och nationalistiska skäl, för det kan knappast vara av ekonomiska skäl. Här finns det uppenbarligen en intressekonflikt. Den sociala situationen förvärras i Polen, men förbättras i Italien. Multinationella företag har redan härjat i Polen och köpt upp industriföretag till 10 procent av deras värde när Folkrepubliken Polen upphörde att finnas till. De misstag som liberala doktrinärer, däribland Balcerowicz, gjorde resulterade i att Polens gränser öppnades för global konkurrens från rika företag. Detta ledde snabbt till att vår industri förstördes, att konkurrenskraftiga fabriker och vetenskaplig infrastruktur försvann - och till enorm arbetslöshet. Detta påverkar nu de gamla EU-medlemsstaterna, efter viss fördröjning. Vi behöver en sund industripolitik, men inte ekonomisk nationalism.
