Aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Cappato, for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (gennemførelse af forordning (EF) nr. 1049/2001).
Marco Cappato
Hr. formand, mine damer og herrer! Dette er en betænkning om status for aktindsigt i Den Europæiske Unions dokumenter og ligeledes en mulighed for at fremsætte nogle forslag. På den korte tid, vi har til rådighed, vil jeg gerne tage tre vigtige punkter op.
Det første drejer sig om Rådet. EU's regeringer mødes i Rådet med lovgivningsbeføjelser og som alle andre lovgivende forsamlinger bør de være forpligtede til at offentliggøre deres arbejde og deres beslutninger. Jeg vil gerne understrege dette, fordi Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater har stillet ændringsforslag om opdelt afstemning om bestemte punkter. Jeg håber, at den opdelte afstemning ikke går ud på at slette betydelige dele af betænkningen. I punkt 3 i betænkningen nævner man f.eks., at der skal gribes ind efter dommen i sagen, der blev anlagt af Maurizio Turco, et tidligere medlem af Europa-Parlamentet for Det Radikale Parti, som vandt en sag ved EF-Domstolen om offentliggørelse af retlige beslutninger, som tages af de juridiske tjenester ved de europæiske institutioner, og ligeledes vedrørende forpligtelsen til at afsløre identiteten af medlemsstaternes delegationer i Rådet. Vi har ret til at vide, hvem der stemmer i Rådet, og hvordan de stemmer. Jeg håber derfor ikke, at nogen vil stemme imod punkt 3 eller punkt 9, hvor vi beder om information om, hvad der sker inden for Coreper, De Faste Repræsentanters Komité, og beder om, at de skal offentliggøre mødedokumenterne og ikke lade alle de internationale politiske dokumenter være omfattet af fortrolighedsklausuler som diplomatiske dokumenter. Dette er et meget vigtigt punkt!
De andre punkter, vi tager op, drejer sig om Parlamentet, vores Parlament, fordi vi skal være de første til at offentliggøre, hvad vi laver. Vi italienske radikale kalder det for det "offentlige registre over folkevalgte repræsentanter", med andre ord et register, hvor vi kan finde alt om medlemmernes aktiviteter, hvem der er til stede, hvem der er fraværende, hvordan de stemmer, og naturligvis hvor mange penge de får. Man skal dog være opmærksom, og dette siger jeg, fordi der også er fremsat ønske om opdelt afstemning om punkt 5, at det ville være en fejl at tro, at hvis vi bevarer fortroligheden af nogle af disse oplysninger - her henvender jeg mig til fru Cederschiöld, som jo er meget følsom i dette spørgsmål - vil vi kun blotte os for aggressive, demagogiske angreb på Parlamentets medlemmer. Vi ved, at nogle kolleger har filmet andre medlemmer, de har spioneret mod andre medlemmer. Dette kan ikke kun undgås ved at forhindre det, men ved at offentliggøre vores arbejde fuldt ud, så vi stækker de mennesker, der ønsker at kigge gennem nøglehuller og åbne vores døre ved at transmittere arbejdet i de parlamentariske udvalg, på møder og hele Parlamentets arbejde via internettet.
Den tredje ting, jeg gerne vil tage op, drejer sig om dokumentformater, for PPE-DE-Gruppen har også anmodet om opdelt afstemning om punkt 7 om dette spørgsmål. I dette punkt anmoder vi om, at dokumenter skal oprettes med open-source-tekstbehandlingsprogrammer, rent teknologisk, og om reel flersprogethed og teknologier, der giver handicappede mulighed for at få adgang til information og dokumenter. Jeg håber ikke, at nogen her i Parlamentet er imod flersproget open-source-adgang med teknologier, der letter adgangen for handicappede, for det er et væsentligt aspekt for en del af EU's borgere.
Vi ved, at Kommissionen har foreslået en reform af vores regler, og vi vil tage dette op i Cashman-betænkningen, men denne beslutning er vores første mulighed for at indføre nogle referencepunkter for Parlamentet. Jeg håber ikke, at det bliver spildt, og at alle de væsentlige spørgsmål, jeg har forsøgt at tage op i denne betænkning, vil være forgæves.
Margot Wallström
næstformand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at sige tak for en meget velskrevet og interessant betænkning, og jeg lykønsker ordføreren. Dette er et vigtigt og værdsat emne, navnlig i forbindelse med revisionen af forordning (EF) nr. 1049/2001 og ligeledes med tanke på de ændringer, som Lissabontraktaten - hvis den træder i kraft - vil medføre inden for disse vigtige områder.
Denne betænkning drejer sig i princippet om gennemførelsen af forordning 1049/2001, og derfor vil jeg gerne starte med at erindre om et af de positive elementer ved gennemførelsen af forordningen, for som de kvantitative data viser, og som man anerkender i Parlamentets betænkning, har EU-institutionerne givet adgang til et stort antal dokumenter, mens man samtidig har registreret et fald i antallet og den procentuelle andel af afslagene.
Vi lægger vægt på fortsat at styrke gennemsigtighed og åbenhed. Det er helt naturligt, at nogle af anbefalingerne i betænkningen går langt videre end anvendelsen af forordning 1049/2001 i 2006, og nogle af dem hænger ikke direkte sammen med Kommissionens aktiviteter, som vi netop har hørt.
I betænkningen tager man en række vigtige spørgsmål vedrørende åbenhed og kommunikation med borgerne op, og jeg glæder mig især over dette som et værdifuldt input til overordnede overvejelser om gennemsigtighed, kommunikation og handling.
Jeg vil gerne kort gennemgå nogle af de anbefalinger og de underliggende principper, fordi de fortjener at blive overvejet grundigt.
Med hensyn til Turco-sagen kan jeg forsikre Dem for, at Kommissionen tager fuldt ud hensyn til denne dom. Som det er blevet sagt, drejer det sig hovedsagelig om behovet for øget åbenhed, når Rådet handler som lovgiver, men det gælder også for Kommissionen og alle institutionerne, og Kommissionen sørger for, at hver enkelt anmodning om aktindsigt vurderes nøje på baggrund af de kriterier, som Domstolen har opstillet.
For det andet kræver forslaget om fælles regler for administrative procedurer nøjere overvejelse, fordi mange af disse procedurer i nogle tilfælde er meget specifikke og enestående for de enkelte institutioner. Dette betyder, at vi får brug for mere tid for at se, hvad der kan gøres.
Anbefalingen om at sammenlægge forordning 1049/2001 og forordning (EØF, Euratom) nr. 354/83 om åbning af historiske arkiver er ret kompliceret af en bestemt årsag, idet EF-traktatens artikel 255 og forordning 1049/2001 ikke gælder for alle institutioner og organer. Dette kan også ændre sig, hvis og når Lissabontraktaten træder i kraft, fordi den så vil udvide retten til at få adgang til dokumenter til alle institutioner og organer. Derfor er det ikke så let bare at slå de to sammen, fordi dækningsområderne er forskellige.
Med hensyn til Ombudsmandens kritiske bemærkning om Kommissionens offentlige registre vil jeg gerne forsikre Dem om, at vi tager denne bemærkning meget alvorligt. Som De ved, har vi et offentligt register over dokumenter, der har fungeret siden juni 2002, og siden da har Kommissionen også oprettet et særligt register for komitologiprocedurer og et register for ekspertgrupper. Vi gør altid vores yderste for at modernisere vores interne it-systemer.
Dette vil desværre ikke ske fra den ene dag til den anden, men er noget, vi skal arbejde med. Vi tager altid hensyn til behovet for at øge dækningen af de offentlige registre, og jeg håber, at de også kender mit personlige engagement i dette. Vi erkender, at vi stadig skal øge dækningen af vores offentlige registre, og vi bekræfter vores engagement i at udvikle de offentlige registre af hensyn til en øget gennemsigtighed.
I beslutningen stiller De spørgsmål om dokumenthåndtering og en fælles portal samt Trans-Jai-projektet. Kommissionen støtter tanken om at oprette en fælles portal for at lette borgernes adgang til lovgivningsdokumenter. Jeg tror, at dette vil medføre en fælles metodologi, og vi må se på alle de praktiske følger af dette på dokumentidentifikation og referencer. Vi vil gerne have en portal, der kan sikre fuld adgang til offentlige dokumenter for alle institutioner, så vi er villige til at arbejde sammen med Dem om dette.
Med hensyn til Trans-Jai-projektet vender jeg tilbage til det, jeg sagde i et svar i oktober, om, at det forventes at blive åbnet for offentligheden i 2010.
Jeg vil også gerne kommentere spørgsmålet om udveksling af information mellem institutionerne. Jeg forstår, hvad der menes her, og hvad De ønsker, men jeg vil gerne minde Dem om, at vi mellem vores institutioner allerede har etableret en arbejdsmetode med udveksling af fortrolige oplysninger, som Kommissionen ligger inde med, og dette reguleres i et bilag til rammeaftalen. Vi bør også huske på, at spørgsmålet om deling af information mellem institutionerne ikke drejer sig om offentlig adgang, og vi mener, at dette bør håndteres separat, som det sker i øjeblikket.
Denne betænkning og forhandlingen udgør også et værdifuldt og værdsat input ved en anden lejlighed, når vi kan drøfte det lidt bredere. Jeg er taknemmelig for Parlamentets indsats for at fastholde spørgsmålet om gennemsigtighed og åbenhed højt oppe på EU's dagsorden. Vi vil vende tilbage til mange af disse spørgsmål i den allernærmeste fremtid, f.eks. på det fælles møde mellem Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og det tjekkiske parlament i næste uge, som jeg har fornøjelsen af at deltage i, og om et par uger, når vi skal behandle det vigtige spørgsmål om revision af forordning 1049/2001.
Jeg mener ikke, at diskussionerne bør ende her. Vi er nødt til at være åbne vedrørende gennemsigtighed, og jeg mener også, at vi kan operere proaktivt uden for den formelle lovgivning, f.eks. om forbedrede registre, om større brugervenlighed og tilgængelighed, aktiv formidling og hurtigere offentliggørelse af dokumenter. Noget af det jeg selv gjorde sidste år, var at gøre registret over min egen korrespondance direkte tilgængelig på nettet. Jeg er sikker på, at De alle har lignende idéer og eksempler på, hvad der kan gøres, hvis vi bare tænker os godt om. Så lad os gøre det.
Luis Herrero-Tejedor
for PPE-DE-Gruppen. - (ES) Hr. formand! Hr. Cappato, Deres betænkning er fuld af gode hensigter, og det tydeligste bevis for dette er, at Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender ikke anså det for nødvendigt med ændringsforslag.
Det var Dem selv, der indføjede 18 ændringsforslag i Deres egen betænkning. Det er disse ændringsforslag, der har givet betænkningen en radikal kant - for at sige det generelt - og det har skabt ret alvorlige tvivl for mig.
Jeg vil gerne dele de ændringsforslag, De har fremsat, op i fire grupper - ændringsforslag, som De selv har fremsat, vil jeg gerne understrege - i en betænkning, der oprindelig fik støtte fra alle grupperne. For det første er nogle af dem umulige. Nogle af Deres forslag er umulige at gennemføre. F.eks. har nogle af Deres forslag endnu ikke noget retsgrundlag: Indtil Lissabontraktaten træder i kraft, bliver det umuligt at harmonisere reglerne for de forskellige institutioner. Kommissær Wallström har netop sagt noget tilsvarende. De opfordrer også til, at 2009 udnævnes til året for europæisk åbenhed, men vi er for sent ude, der er ikke tid nok. Nogle af Deres forslag er derfor umulige.
For det andet er nogle af Deres forslag utilrådelige. De opfordrer f.eks. til åbenhed for møderne i de politiske grupper. Det kan ikke lade sig gøre. Der findes et behov for fortrolighed, eftersom fortrolighed er et politisk aktiv. Hvis jeg var uenig med mit parti og ønskede at fastholde min opposition, ville jeg ønske at gøre det i fortrolighed: Det er ikke mangel på åbenhed. Der skal være åbenhed inden for offentlige instanser, men ikke inden for partierne, og fortroligheden af deres debatter skal sikres. Derfor kan jeg ikke være enig med Dem på dette punkt.
Nogle af Deres andre påstande er ukorrekte, hr. Cappato. De hævder f.eks., at 90 % af lovgivningsaktiviteterne foregår via komitologi. Dette er en klar overdrivelse, hr. Cappato. Desuden har komitologien sine egne implicitte åbenhedsstandarder. Hvis vi indfører flere mekanismer, mere bureaukrati og mere kontrol, vil vi modarbejde det, vi ønsker at opnå: åbenhed, som hænger tæt sammen med enkelhed.
Her til sidst, og inden formanden bruger hammeren, fordi jeg allerede nærmer mig slutningen på min taletid, er nogle af Deres forslag unødvendige. Jeg kan f.eks. forstå, at det er virkelig skønt og tiltrækkende for den offentlige mening at tale om åbenhed for medlemmernes aktiviteter, så man kan se, hvorvidt de deltager i plenarmøderne. Det kan man allerede se, hr. Cappato. Man kan også se, om de deltager i udvalgsmøderne; der findes protokoller for alle møderne, og alle borgere har adgang til disse protokoller. De godtgørelser, som medlemmerne går, er også offentlige. Det er med andre ord muligt for borgerne at få adgang til disse oplysninger.
Jeg kan derfor forstå, at det er skønt af hensyn til den offentlige mening, og det ser godt ud, at man forsvarer åbenheden, men de skal vide, at åbenhed går ud på at sikre, at tingene opfattes, som de virkelig er, og at hvis vi bidrager til at forvrænge, hvordan tingene opfattes, hr. Cappato, bidrager vi ikke til åbenheden. Tak for Deres generøsitet, hr. formand.
Michael Cashman
for PSE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Tak, Marco, for en meget god betænkning, men desværre er jeg enig med andre her i Parlamentet om, at du er gået for vidt - og jeg ved hvorfor.
Den foregående taler sagde, at det er umuligt. Hvis vi ikke beder om det umulige, hvordan kan vi så nogensinde opnå forandring?
Men naturligvis er du gået for vidt. Vi skal ikke have transmissioner af gruppemøderne. At medlemmerne lægger alt, hvad de laver, og hvor de rejser hen, ud på deres websteder eller udsender det gennem Parlamentets informationstjeneste, betyder ikke, at de er effektive; det betyder ikke, at de er gode.
Forordningen drejer sig om aktindsigt i alle dokumenter, der ligger hos, modtages af eller udarbejdes af de tre institutioner, når de handler som lovgivere. Det er det, vi skal vende tilbage til. Vi skal definere, hvad "lovgivningskapacitet" er. Vi skal se på, hvordan forordningen har fungeret indtil nu, og vi er nødt til at forbedre den. Det vil jeg gøre i samarbejde med alle aktørerne, og det glæder mig at byde velkommen til den svenske minister, Cecilia Malmström, der oprindeligt arbejdede med dette. Vi ønsker alle at komme videre med hele spørgsmålet om aktindsigt.
Hvorfor? Fordi vi erkender, at mange mennesker erkender, at der foregår ting, navnlig i Rådet, som De har illustreret, hvor deres ministre, deres nationale ministre, er involveret, men hvor det, de siger, og den måde de stemmer på, er hemmelig. Når vi afslører dette element af hemmeligholdelse og viser, hvordan medlemsstaternes ministre i virkeligheden stemmer, stilles disse ministre til regnskab hjemme i deres medlemsstater, og pludselig føler borgerne en forbindelse til de europæiske anliggender.
Så Marco, du er desværre gået for vidt, navnlig med denne drøm, som du har. Hvis du ikke havde erklæret, at du var en italiensk radikal, ville jeg aldrig have gættet det ud fra denne betænkning, men det forhold, at du forventer, at de politiske partier transmitterer deres interne debatter - det vil aldrig ske, og som den foregående taler sagde, skaber du mere splittelse, end du styrker indtrykket af, at vi er her, fordi vi tror på et Europa, der er ansvarligt over for sine borgere. Derfor bliver det vanskeligt at udarbejde afstemningslisten. Jeg er med dig i mit hjerte, men jeg er nødt til at følge mit hoved.
Alexander Alvaro
Hr. formand! I morgen skal vi stemme om betænkningen af min kollega, hr. Cappato, om aktindsigt i dokumenter. Hr. Cashman, en udmærket og normalt utroligt effektiv kollega, har allerede påpeget, at det vigtigste er at give aktindsigt i de dokumenter, der drøftes og vedtages her.
Man kan beskylde hr. Cappato, hvilket hr. Herrero-Tejedor og hr. Cashman gjorde, for at have overskredet sit mandat. Det er helt sikkert et fortolkningsspørgsmål, og i dette tilfælde er det heller ikke velbegrundet. Spørgsmålet om, hvorvidt gruppemøderne skal transmitteres eller ej, er helt sikkert noget, vi kan diskutere. Spørgsmålet er så, om vi f.eks. har ret til at afholde et sådant møde privat efter anmodning fra et flertal blandt gruppens medlemmer, da der bestemt findes følsomme spørgsmål - hvilket vi alle ved fra vores egne møder - som vi skal afklare indbyrdes, før vi går ud og taler om dem offentligt. Efter min mening er det helt naturligt at klare det beskidte vasketøj derhjemme og ikke ude på gaden.
Jeg vil også gerne tilføje, at dette eksempel viser, at politiske partier - ikke grupperne i dette tilfælde - altid er af en vis interesse for offentligheden, når det passer dem. Ellers ville partikongresser ikke blive transmitteret i så stort et omfang. Interessant nok klager ingen over, at kongresserne for nogle af de politiske partier, hvor tingene kan være ret så livlige, kan transmitteres i deres fulde udstrækning.
Jeg tror derfor, at jeg kan sige, at hr. Cappato har gjort et virkelig godt stykke arbejde her, selv om - og det er vi vant til - at der kan komme forslag til forbedringer fra andre grupper. I nogle tilfælde er de rent faktisk så gode, at de bør overvejes.
Sammenlignet med de andre institutioner kan Parlamentet stadig anses for at føre an i spørgsmål om åbenhed, og derfor vil jeg ikke gøre det til min topprioritering, for med hensyn til både tilgængeligheden til dokumenter og åbenhed ved møderne samt Europa-Parlamentets medlemmers aktiviteter er vi mere åbne end noget nationalt parlament. Det betyder ikke, at der ikke er behov for forbedringer, herunder i de andre institutioner, navnlig i Rådet, som desværre ikke er til stede nu. Hr. Cashman har netop sagt, at vi skal vide, hvem der har truffet hvilke beslutninger og hvordan, for at man kan skabe ansvarlighed for politiske handlinger.
Det er imidlertid endnu vigtigere at skabe adgang til dokumenter, der udarbejdes inden for rammerne af f.eks. komitologiproceduren. Et specifikt eksempel er forordningen om væsker i håndbagage, hvor bilaget ikke var tilgængeligt for borgerne og heller ikke for medlemmer af Parlamentet. Åbenhedskravet er ikke blevet indført i de fleste af EU's medlemsstater uden en god grund, og det er at give folk mulighed for at forstå de politiske aktiviteter, at kunne skabe ansvarlighed og så måske også at kunne træffe forskellige beslutninger ved valgene.
Mange tak for den ekstra tid, hr. formand. Held og lykke, Marco. Jeg er med dig ved afstemningen i morgen, og jeg tror, at vi kan bringe dette frem til en tilfredsstilende afslutning.
Ryszard Czarnecki
Hr. formand! Hvis EU skal være for borgerne og ikke for eurokraterne, skal det naturligvis være mere åbent, og det samme gælder EU-organernes aktiviteter. Først da kan Unionen genvinde den troværdighed, som den så uforsigtigt har smidt væk. Dens troværdighed er f.eks. blevet skadet af forsøgene på at presse forfatningstraktaten igennem og afvisningen af at afholde nationale folkeafstemninger. Derfor er det på sin plads at kræve, at alle Rådets forhandlinger, fordi de er afgørende for Europas skæbne, skal være tilgængelige for borgerne i EU's medlemsstater. Men disse debatter omfatter ikke de politiske gruppers debatter.
Det er også vigtigt for Parlamentet, Rådet og Kommissionen at indføre de samme principper for aktindsigt i dokumenter, så de ikke bliver ensomme stjerne på informations- og it-firmamentet. Jeg mener, at denne betænkning er et betydeligt skridt i retning af åbenhed. Men jeg tror virkelig på, at med hensyn til bestemte områder går den for vidt. Selv Kammerat Lenin sagde en gang, at vi nogle gange er nødt til at tage to skridt frem for at tage et skridt tilbage. Dette bør ordføreren huske på.
Eva-Britt Svensson
Hr. formand! Betænkningen af ordføreren, hr. Cappato, viser, at der findes store mangler med hensyn til adgangen til EU-dokumenter. Jeg støtter ordførerens forslag om forbedringer i forbindelse med den årlige rapport. Jeg støtter også ændringsforslaget af ordføreren. Jeg går desuden ud fra, at Parlamentet vil stemme for princippet om aktindsigt ved den kommende afstemning om hr. Cashmans betænkning om forordning om aktindsigt.
Med hensyn til den årlige rapport vil jeg gerne fremhæve, at det er fuldkommen uacceptabelt, at man ikke sikrer aktindsigt i forbindelse med den uddelegerede lovgivning, der udgør 90 % af de juridisk bindende retsakter, som EU-institutionerne vedtager hvert år. Medlemmernes deltagelse i Parlamentets arbejde og alle deres økonomiske forhold i forbindelse med deres mandat i Parlamentet skal også være fuldkommen åbne. Jeg støtter forslaget om et kombineret offentligt register.
Endelig vil jeg gerne sige, at øget aktindsigt ikke er et populistisk, men et demokratisk krav.
Nils Lundgren
Hr. formand! I et demokrati er åbenhed et æresbegreb. I demokratiske lande vælger borgerne de styrende myndigheder. Disse myndigheder udnævner embedsmænd til at gennemføre demokratiske beslutninger. Derfor ville det være absurd, hvis disse valgte repræsentanter og udnævnte embedsmænd skulle have ret til at tilbageholde information fra deres vælgere. Der er to forklaringer på, at dette alligevel sker. Den første er en arv fra et før-demokratisk samfund, hvor mennesker blev opfattet som undersåtter til ikkefolkevalgte herskere. Undersåtterne havde ikke lov til at blande sig i herskerens anliggender. Den anden er, at nationens sikkerhed, hensynet til borgernes integritet, forretningshemmeligheder, markedspåvirkning og lignende overvejelser kan kræve undtagelser fra åbenheden.
Den første forklaring er ganske irrelevant i dag. Myndighederne skal ikke i deres egenskab af myndigheder tilbageholde information fra befolkningen. Men den anden forklaring er imidlertid legitim og også en vanskelig balanceakt. Disse legitime krav om at finde den rette balance bruges desværre ofte af myndighederne til at opretholde hemmelighedsfuldheden.
EU har ikke nogen stolt tradition for gennemsigtighed. I barndommen og ungdommen var EU næsten fuldstændig et hemmeligt foretagende, helt ned til Kommissionens interne telefonliste. EU begyndte som et mandarinimperium og er det stadig i dag, men der er dog taget vigtige skridt: adfærdskodeksen fra 1993, godkendelsen af det svenske journalistforbunds krav i 1998 og forordningen i 2001.
Det er med en vis stolthed, at jeg i dag kan konstatere, at mit eget land, Sverige, har den længste tradition for lovfæstet åbenhed. Det er grunden til, at den svenske stat gik ind i Turco-sagen og fik EF-Domstolen til at underkende Rådet og Retten i Første Instans sidste sommer. Det var endnu et skridt væk fra mandarinimperiet, men der er stadig lang vej til fuldstændig demokratisk åbenhed i EU. Der skal stadig nedkæmpes masser af intern modstand. Hr. Cappatos betænkning bør derfor mødes med fuld støtte i Parlamentet, for det ville være endnu et skridt ad denne lange vej.
Luca Romagnoli
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil lige bruge et par sekunder på at sige, at jeg er enig i store dele af hr. Cappatos betænkning. Alt andet ville være mærkeligt, for jeg tror, at jeg er det eneste italienske medlem, som har forsøgt at offentliggøre en deltagerliste og antallet af spørgsmål, som stilles her i Parlamentet af den italienske delegation. Det har jeg gjort år efter år i en lille bog, hvor jeg fortæller om mine parlamentariske aktiviteter.
Jeg ville være meget glad, hvis f.eks. den italienske presse, som alt for ofte peger fingre ad os, ville offentliggøre information, som måske ikke i sig selv får jorden til at skælve, men som dog ville illustrere den slags aktiviteter, som et italiensk medlem udfører her. Og det ville være endnu bedre, hvis det kunne være med til at belyse vores handlinger, der, hvis de gennemføres ordentligt, er uafhængige af de politiske tilhørsforhold, inden for hvilke vi er valgt, for så vidt at vi søger at forsvare hele systemets interesser.
Jeg bifalder hr. Cappatos initiativ. Jeg vil stemme for næsten hele hans forslag.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Hr. formand! EU er baseret på princippet om gennemsigtighed som omhandlet i artikel 1 og 6 i traktaten om Den Europæiske Union og på artikel 41 i EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Europa har lige fra begyndelsen arbejdet for at sikre en beslutningsproces, der er så gennemsigtig og tæt på borgerne som mulig. Europa-Parlamentet er i sagens natur den første til at arbejde for offentlig indsigt i beslutningsprocessen, fordi forskellige holdninger til lovgivningsarbejde eller andet arbejde er med til at styrke de europæiske borgeres tillid til de europæiske institutioner.
Nu er den aktindsigten i de europæiske institutioners dokumenter ret god. Der dog ingen tvivl om, at den europæiske lovgivning fra 2001 om adgangsretten skal ajourføres.
Parlamentet bad allerede i 2006 Kommissionen om at fremlægge forslag til ændring af forordningen og kom med flere anbefalinger:
alle forberedende dokumenter til retsakter skal være direkte tilgængelige for offentligheden, og
der skal oprettes et enkelt adgangspunkt, hvor der skal være adgang til de forberedende dokumenter.
Kommissionen tog hensyn til disse anbefalinger, som også indgik i et nyt forslag til forordning fra 2008.
Under beslutningsprocessen stilles parterne over for forskellige, undertiden modstridende holdninger. Forhandling fører til den mest acceptable beslutning for alle parter. Europas borgere skal informeres om processen bag de beslutninger, der vedtages, fordi disse beslutninger har en direkte indflydelse på deres liv.
Marianne Mikko
(ET) Hr. formand, mine damer og herrer! Demokrati er baseret på gennemsigtighed og åbenhed. Det er særlig vigtigt nu, hvor vi nærmer os valget i juni til Europa-Parlamentet.
Forenklingen af webmiljøet vil få flere til at stemme ved valget. Hvis vi giver borgerne klare, letforståelige oplysninger om deres repræsentanters aktiviteter og Europa-Parlamentets opgaver og funktion generelt, gør vi både gamle og unge interesserede i det, vi laver. e-Parlamentet er et meget fint initiativ.
Ud fra søgekriterierne skal der være adgang til al information om en repræsentants arbejde. Jeg er enig med ordføreren i, at den enkelte ud over at have adgang til plenarforsamlingens aktiviteter også skal kunne se det arbejde, der foregår i udvalg og delegationer. Borgerne skal kunne opnå en fuldstændig forståelse af vores aktiviteter.
Jeg er også for tanken om at lave et fælles register med information og dokumenter. Det er vigtigt, at borgerne kan overvåge de processer, der er relevante for dem, og få adgang til alle dokumenter fra et enkelt sted. Oprettelsen af en fælles portal tager tid, men jeg synes, at det er den rigtige retning at gå i. Det er vores vej nu og i fremtiden. Jeg støtter Cappato-betænkningen.
Marian Harkin
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske min kollega, Marco Cappato, med hans betænkning. Det er vigtigt, at vi drøfter den her i Parlamentet.
Når vi taler om ansvarlighed og gennemsigtighed, skal vi begynde med os selv, og det betyder alle EU-institutioner. Jeg tilslutter mig store dele af betænkningen. Jeg har dog en ting eller to, hvor jeg gerne vil råbe vagt i gevær. Vi skal f.eks. sikre, at hvis vi kommer med information om medlemmernes aktiviteter, skal den være forståelig. Ellers ender vi med at få en masse oplysninger, som vi ikke kan bruge til noget. Med det mener jeg, at vi faktisk har mange forskellige arbejdsopgaver. Det handler ikke kun om at være med til møder i udvalg eller plenarforsamlingen. Alle informationer om medlemmernes aktiviteter skal indeholde alle aktiviteter, for ellers risikerer vi, at meget værdifuldt arbejde, som ikke er koncentreret her i Parlamentet, går tabt, fordi det er usynligt.
Vedrørende min kollega, hr. Romagnolis bemærkninger vil jeg gerne sige, at hans gode arbejde ikke er blevet gengivet i medierne, og at det eneste, de er interesserede i, er at kunne rapportere om, at vi ikke gør vores arbejde.
Endelig vil jeg gerne sige, at det vigtigste er, at der skal være større gennemsigtighed, når vi handler i medfør af vores lovgivningskapacitet. Jeg er enig med Michael Cashman i, at alle borgere skal vide, hvordan deres ministre stemmer i Rådet. Dette er afgørende. Ellers serverer vi bare argumenter for "anklag Bruxelles-banden", når et eller andet går galt derhjemme.
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand! Min erfaring svarer sikkert meget til millioner af andre europæeres. Fru kommissær, jeg blev valgt ind i Parlamentet i 1999 med stor begejstring, som ikke var mindre end den begejstring, De stadig lægger for dagen. Så gjorde jeg, hvad mange andre borgere gør. Jeg ville gerne have svar på et spørgsmål: Hvordan træffes beslutningerne? Hvad bruges pengene til? Hvem får dem? Flere og flere vælgere siger til mig, at de ikke ved, hvorfor vi er med i EU. Det var også min erfaring. Desværre finder man så ud af, at der bag mange foranstaltninger ligger en bevidst hensigt om at skjule det manglende ansvar, der stadig karakteriserer vores institutioner, herunder en uklar tildeling af lovgivningsbeføjelser. Jeg kan kun tilskynde Dem til at holde Dem til Deres overbevisning og gå videre, end Cappato-betænkningen gør i øjeblikket og gøre disse grundlæggende oplysninger tilgængelige. Det ville være en bedrift, og det siger jeg her efter 10 år.
Carlos Coelho
(PT) Hr. formand, fru Wallström, mine damer og herrer! Princippet om gennemsigtighed er et af EU's grundprincipper. Det styrker vores institutioners demokratiske karakter og gør det lettere for borgerne at deltage i beslutningsprocessen og dermed sikre større legitimitet for de offentlige myndigheder ved at gøre dem mere effektive og ansvarlige over for borgerne. Jeg støtter princippet om, at alle demokratiske institutioner har en pligt til at sikre, at deres aktiviteter, dokumenter og beslutninger offentliggøres. Adgang til dokumenter er et grundlæggende element i det loyale samarbejde, der er nødvendigt mellem de europæiske institutioner.
Under undersøgelsen af CIA's aktiviteter i Europa kritiserede jeg kraftigt Rådet for at lade hånt om dette loyale samarbejde ved at indføre restriktioner - helt eller delvist - for adgangen til vigtige dokumenter. Det er også grunden til, at jeg bifaldt EF-Domstolens afgørelse i Turco-sagen, hvor den konkluderede, at der i princippet er en forpligtelse til at offentliggøre holdningerne i Rådets juridiske tjeneste, som de kommer til udtryk i en lovgivningsproces. Disse holdninger kan være afgørende for, om man forstår den retning, beslutningsprocessen er gået i.
Jeg er enig i, at revisionen af forordningen fra 2001 kan gå i gang, ikke blot for at afhjælpe de mangler, den har, men også for at inddrage den nyeste retspraksis, især dommen i Turco-sagen. Alligevel skal vi helt klart respektere det retsgrundlag, vi har til rådighed. Nogle af ordførerens forslag går meget videre, end dette retsgrundlag tillader, hvilket også hr. Herrero og hr. Cashman har nævnt.
Der er f.eks. regler rettet til nationale parlamenter, som ikke har noget retsgrundlag. I dommen i Turco-sagen erkender Domstolen selv, at man ved anvendelsen af forordningen skal respektere en balance mellem risikoen ved offentliggørelse og den offentlige interesse, som man tjener ved at gøre dokumentet tilgængeligt. I nogle tilfælde stiller hr. Cappato forslag der efter min mening kan forstyrre denne balance.
Călin Cătălin Chiriţă
(RO) Hr. formand! Jeg vil gerne understrege, at der ganske vist oprindeligt var bred støtte til hr. Cappatos initiativ, men at de 18 ændringsforslag, der senere er fremsat, har resulteret i, at denne oprindelige støtte er gået tabt.
Alligevel er jeg enig i, at aktindsigt i Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter er vigtigt for at bringe EU tættere på borgerne. Først vil jeg gerne understrege behovet for at offentliggøre de hoveddokumenter, der udarbejdes i løbet af komitologiproceduren
Dernæst mener jeg, at det ville være en god idé, hvis der på Europa-Parlamentets websted under de personlige profiler og oplysningerne om hvert medlems aktiviteter også kom et punkt med de ændringsforslag, som de enkelte medlemmer stiller i de udvalg, de sidder i. Borgerne skal tydeligt kunne se, hvilke ændringsforslag medlemmerne har fremsat under den europæiske beslutningsproces ud over betænkninger, beslutninger og forhandlingerne på plenarmødet.
For det tredje: Når Det Europæiske Råd handler som deltager i lovgivningsprocessen sammen med Parlamentet, bør det offentliggøre sine forhandlinger ligesom Parlamentet gør. Rådet skal udvise gennemsigtighed ved at offentliggøre sine debatter fra nu af, før Lissabontraktaten forpligter det til at gøre det.
Ewa Tomaszewska
(PL) Hr. formand! Borgerrettigheder omfatter retten til at blive informeret om de aktiviteter, der udføres af repræsentanter, som samfundet har valgt til at udfylde vigtige offentlige funktioner. Dette gælder især for EU's institutioner, herunder Rådet, hvis dokumenter det er vanskeligere at få adgang til. Informationsprogrammer på internettet skal være brugervenlige og let føre interesserede hen til det dokument, de leder efter. Men selv om mange har adgang til internettet nu til dags, er det stadig ikke alle. Vi skal have publikationer, som man kan få adgang til på biblioteker, og sammendrag, som kan læses af personer, der ikke har det godt med at læse lange tekster. Men vi skal overveje, om vi skal offentliggøre den fulde ordlyd af drøftelserne i de politiske grupper.
Charlotte Cederschiöld
(SV) Hr. formand! Gennemsigtigheden har virkelig ændret sig kraftigt i EU - og det er jeg sikker på, at kommissæren er helt enig i - siden vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1049/2001 og webstederne.
Jeg vil også gerne understrege, at jeg synes, at Kommissionen og kommissæren har ydet et ekstremt godt og konstruktivt bidrag på dette område i de senere år. Det har ikke været nogen let opgave, men jeg synes, at de senere års samarbejde har været meget konstruktivt, og det vil jeg gerne rose Dem for. Alle klager altid over Kommissionen, men jeg synes nu ikke altid, at det er helt berettiget.
Vi kan naturligvis ikke have en situation, hvor lovgivning om retlige og indre anliggender ikke er gennemsigtig for så vidt angår begrundelserne. Hr. Alvaro har helt ret i den sammenhæng. Det er naturligvis en umulighed. Men at gå så vidt som til at kræve, at en tjenestemand eller et medlem skal aflægge rapport om, hvad den pågældende har eller ikke har gjort den dag, er helt urimeligt. Så ender det med, at de bruger halvdelene af dagen til at skrive rapport om, hvad de har lavet.
Til sidst vil jeg sige, at vi støtter hr. Cappatos betænkning, forudsat at den fører til en juridisk klar og sikker lovgivning, der ikke er unødigt bureaukratisk.
Bogusław Rogalski
- (PL) Hr. formand! Hvis vi går ud fra, at demokratiske systemer baseret på retsstatsprincippet skal være forpligtede til at offentliggøre bestemmelser, der er bindende for deres borgere, skal vi sikre, at institutionernes aktiviteter er gennemsigtige og åbne. I praksis skal møder og drøftelser i demokratiske lovgivningsorganer samt også afstemninger i det omfang, det er muligt, være gennemsigtige, og udkast til lovgivning skal være tilgængelige for offentligheden. Desværre fungerer Rådet ofte på en måde, der gør det vanskeligt at relatere et dokument til en procedure, hvilket så igen gør det umuligt for borgerne at få adgang til disse dokumenter.
Som vi ved, spiller internettet en ekstremt vigtig rolle, fordi det giver borgerne adgang til EU-dokumenter. Derfor skal vi have en enkelt EU-portal, der letter adgangen til dokumenter, procedurer og institutioner. Vi skal fastlægge fælles regler for gennemførelsen af administrative procedurer for fremlæggelse, klassificering, registrering og formidling af dokumenter. Vores Parlament skal være et eksempel for de andre institutioner.
Avril Doyle
(EN) Hr. formand! Jeg bed nøje mærke i, hvad ordføreren sagde. Der er to kategorier: adgang til information om EU's lovgivningsarbejde og adgang til dokumenter på andre områder end lovgivningsområdet. I relation til det første er jeg tilhænger af, hvad der er blevet kaldt aktiv gennemsigtighed, fordi informationsfrihed skal være normen, og jeg er også tilhænger af meget begrænset brug af hemmelige møder og mødedokumenter på rådsniveau. Jeg mener, at vi skal vide, hvordan vores ministre stemmer, så de kan få sat en stopper for denne "det-er-Bruxelles'-skyld"kultur, som er fremherskende i de nationale parlamenter. Jeg kunne også godt tænke mig at få let adgang til medlemmernes deltagelses- og stemmelister i parlamentsarbejdet på alle niveauer.
Vi er valgt af borgerne til at udføre et arbejde og har ret til at blive gjort ansvarlige for dette arbejde. At foreslå, at alle møder i politiske grupper eller partier skal være åbne for offentligheden er på den anden side det rene nonsens og en opskrift på gidseltagning af dagsordenen. Jeg er ikke bange for gennemsigtighed. Vi gør et godt stykke arbejde her som politikere, og vi skal forsvare vores hvervs værdighed.
Carlo Fatuzzo
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg er helt sikker på, at hr. Cappato omhyggeligt i sin betænkning har undgået at træde nogen over tæerne, herunder tjenestemænd, som lægger vægt på fortrolighed og behovet for at bevare fortroligheden i visse situationer, som skal forblive, som de er. Det er bestemt en meget vigtig grund til at vedtage hans betænkning, men jeg vil også gerne fjerne en bekymring hos nogle af os, der frygter, at vores ret til handlefrihed og fortrolighed bliver overtrådt.
Lad os lige se på, hvad der sker, hvis vi vender billedet rundt, og den offentlige administrator ønsker at finde ud af, hvad vi borgere laver. Vi kan ikke længere have nogen hemmeligheder - i nogle af vores medlemsstater aflyttes telefonsamtaler, selv mellem mand og kone, mellem forældre og børn osv. Vi skal bestemt ikke være bange for, at borgerne finder ud af, hvordan lovene bliver lavet og beslutninger truffet i Kommissionen eller i Rådet, og det gælder også de lovgivningsmæssige beslutninger, som træffes her i Parlamentet. Jeg bifalder dette initiativ.
Czesław Adam Siekierski
- (PL) Hr. formand! Klarhed og gennemsigtighed er grundlaget for alle EU's institutioners handlinger. Kun hvis vi opnår et acceptabelt niveau af gennemsigtighed bliver vores aktiviteter mere forståelige for borgerne, og på den måde kommer vi tættere på dem. EU's institutionelle krise viser os følgerne af at have den forkerte strategi på dette område. Efter min mening var det netop denne afvisende holdning over for EU's borgere, der førte til, at de institutionelle reformer blev en fiasko, og at det ikke lykkedes at få ratificeret Lissabontraktaten i Frankrig, Nederlandene og Irland.
Derfor skal vi drage de rette konklusioner og være klar over, at samfundets accept af EU's aktiviteter bør være vores grundlægende prioritering. For at få denne accept skal borgerne vide, hvad vi laver, hvordan vi opererer og i sidste instans hvilke beslutninger vi træffer. Vi skal have klare, sammenhængende og letlæselige informationskilder om aktiviteterne i alle EU's institutioner. Europa-Parlamentet skal bestemt være forkæmper på dette område, da det er den institution, der er tættest på borgerne i EU. Vi skal huske, at EU er skabt for netop disse borgere.
Margot Wallström
næstformand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Tak for denne forhandling og diskussion. Jeg synes, det er svært at sammenfatte den, men skulle jeg gøre det, ville jeg gentage, hvad nogle af Dem har sagt om, at dette er et grundlæggende element i enhver form for demokrati.
Jeg foretrækker at se det fra borgernes synspunkt, dvs. Borgernes ret til at vide, hvad der sker og deres adgang til information og dokumenter, så de kan træffe et kvalificeret valg. Dette år bliver afgørende for os alle, fordi Europas borgere skal stemme til parlamentsvalget den 7. juni. Det er naturligvis helt grundlæggende, at de har adgang til information.
Vi bærer stadig rundt på en byrde af historiske forskelle i kultur og holdning til, hvad der skal offentliggøres og hvad ikke. Det kæmper vi stadig med i nogle tilfælde. Jeg kommer fra et land, hvor vi har en meget lang tradition for princippet med åbenhed og adgang til dokumenter, mens situationen har været den stik modsatte i andre medlemsstater. Der er udgangspunktet, at alt er hemmeligt, og kun de ting, man beslutter ikke skal være hemmelige, offentliggøres. Det er stadig noget, vi skal håndtere og forholde os til. Jeg synes også, at betænkningen viser alle forbindelserne mellem alle disse spørgsmål, og vi skal se på det fra en politisk synsvinkel.
Igen er det skønne ved Lissabontraktaten, at den ville udvide retten til information og adgangen til dokumenter og forhåbentlig være med til at få sat en stopper for dette med at lægge al skyld over på Bruxelles, for det vil give os en chance for at se, hvad der sker i Det Europæiske Råd. Det har også hr. Cashman og andre nævnt, og jeg synes, det er meget vigtigt for os alle.
Jeg håber, De ved, at De kan stole på, at jeg dagligt vil arbejde for at sikre, at Kommissionen forbedrer adgangen til vores dokumenter. Vi kan se på, hvad vi gør i udvalgene, vi kan forbedre vores registreringer og forbedre os på en lang række af de punkter, hr. Cappato har nævnt, og det er en hjælp for os. Jeg synes, at De fortsat skal lægge pres på Kommissionen, men De har også vist, at det også vedrører Parlamentet. De kan også forbedre Dem og styrke åbenheden og gennemsigtigheden. Dette er bestemt en del af styrkelsen af demokratiet i Europa. Vi får en chance for at arbejde med dette område i forbindelse med forberedelserne til valget til Europa-Parlamentet. Det ville være en af de ultimative prøver for os alle.
Mange tak for denne diskussion; vi vender meget snart tilbage til den, når vi skal diskutere forordning (EF) nr. 1049/2001.
Marco Cappato
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne rette en varm tak til kommissæren. Jeg har ikke nævnt det før, men jeg erkender i betænkningen, at der er gjort forbedringer med hensyn til reel adgang og positive svar på ansøgninger om adgang til dokumenter. Det, jeg har søgt at understrege, er behovet for en mentalitetsændring, kan man godt kalde det, således at information allerede offentliggøres på produktionstidspunktet.
Fru Cederschiöld, jeg beder ikke om mere papirarbejde på grund af behovet for at offentliggøre alting, men om et system, der allerede er indført til at sikre, at vi ikke blot får adgang til et dokument, når vi beder om det, men at vi også har adgang til information på det tidspunkt, hvor den produceres, naturligvis samtidig med, at vi respekterer fortrolighed i henseende til møder i de politiske grupper og partier. Dette er rettet til både fru Doyle og hr. Herrero, der har forladt salen.
Jeg taler her om bedre og lettere adgang til information. Det betyder naturligvis ikke, at grupperne ikke længere kan afholde møder for lukkede døre. Jeg taler ikke om en absolut, ideologisk forpligtelse, som skal gælde for alle møder, men om at sikre, at infrastrukturen findes, hvis vi ønsker det. Jeg mener ikke, at det, hr. Herrero sagde, er rigtigt, nemlig at der er fuld registrering af og adgang til information om deltagelse, afstemninger osv. Det er ikke rigtigt. Der er adgang til referater fra enkelte udvalg, og informationen kan kun samles, hvis man laver en undersøgelse møde for møde.
Jeg har personligt været et direkte offer for dette. En italiensk avis havde en artikel på forsiden om, at jeg var den, der var mest fraværende, simpelthen fordi jeg begyndte midt i perioden, og de baserede deres beregninger på de få måneder, efter at jeg kom med, og sammenlignede så tilstedeværelsen med de foregående tre år. Dette eksempel viser, at vi selv skal stille information til rådighed for at øge gennemsigtigheden og dermed forhindre manipulation og misbrug af denne information.
Jeg ved godt, at værdien af et medlems arbejde ikke kun ligger i deltagelse og fravær, men jeg kan ikke forstå, hvorfor vi selv skal holde denne information mere eller mindre skjult og åbne døren for de værste og mest demagogiske former for manipulation. Derfor håber jeg, at vi vedrørende disse aspekter og aspektet om handicappedes adgang til data - jeg kan ikke forestille mig, hvorfor Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater har bedt om opdelt afstemning om dette. Jeg håber virkelig ikke, vi får nogle overraskelser her i sidste øjeblik, for jeg mener, at dette spørgsmål har grundlæggende betydning for alle. Hr. formand, tak for Deres forståelse.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 14. januar 2009 kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
John Attard-Montalto  
skriftlig. - (EN) Vedrørende sidstnævnte gælder dette ikke for alle kommissærer, og det er uheldigt, at vi i øjeblikket ikke kan offentliggøre data vedrørende andre modtagne midler. Der er dog en generel misforståelse vedrørende vores indtægter.
For det første får alle Europa-Parlamentets medlemmer samme løn som medlemmerne af deres nationale parlamenter. Det betyder, at den maltesiske delegation i Europa-Parlamentet får en løn, der svarer til medlemmerne af det maltesiske parlament til at ansætte og drive vores kontor i både Bruxelles og Malta.
Det ville måske være en god ide, hvis kommissærer og parlamentsmedlemmer skulle udfylde årlige, reviderede opgørelser over alle modtagne indtægter. Disse opgørelser skulle være tilgængelige for offentligheden. Dette forslag kan måske være den gyldne middelvej mellem de to vigtige spørgsmål, databeskyttelse og gennemsigtighed.
Anneli Jäätteenmäki  
Hr. formand! Jeg er enig i mange af de emner, der berøres i denne betænkning, som vi skal stemme om på torsdag. Fremover skal Rådet sikre, at alle dets drøftelser, dokumenter og oplysninger er åbne til offentligt gennemsyn.
Jeg tilslutter mig også forslaget i betænkningen om, at der skal være mere information på Parlamentets websted om medlemmernes aktiviteter og tilstedeværelse.
