Directivele privind băncile afiliate instituțiilor centrale, anumite elemente ale fondurilor proprii, expunerile mari, dispozițiile de supraveghere și gestionarea crizelor (2006/48/CE şi 2006/49/CE) - Program comunitar de sprijinire a activităților specifice în domeniul serviciilor financiare, al raportării financiare și al auditului
Preşedintele
Următorul punct este dezbaterea comună privind:
raportul dlui Karas, în numele Comisiei pentru afaceri economice şi monetare, referitor la propunerea de directivă a Parlamentului European şi a Consiliului de modificare a Directivelor 2006/48/CE şi 2006/49/CE în ceea ce priveşte băncile afiliate instituţiilor centrale, anumite elemente ale fondurilor proprii, expunerile mari, dispoziţiile de supraveghere şi gestionarea crizelor - C6-0339/2008 -, şi
raportul dlui Hoppenstedt, în numele Comisiei pentru afaceri economice şi monetare, referitor la propunerea de decizie a Parlamentului European şi a Consiliului de instituire a unui program comunitar de sprijinire a activităţilor specifice în domeniul serviciilor financiare, al raportării financiare şi al auditului - C6-0031/2009 -.
Othmar Karas
raportor. - (DE) Doamnă preşedintă, stimaţi comisari, doamnelor şi domnilor, astăzi am şansa de a vă prezenta nu numai constatările Comisiei pentru afaceri economice şi monetare, ci şi rezultatele îndelungatelor negocieri cu Consiliul şi Comisia. Săptămâna trecută am ajuns la un acord în cadrul unui trialog privind abordarea comună pentru dezvoltarea unui nou cadru destinat pieţelor financiare.
Vă spun, vă rog, să analizaţi aceste propuneri, pe care le dezbatem astăzi, ca fiind un pachet complet. Unii dintre noi au dorit mai mult, unii mai puţin, în cadrul acestui Parlament, în cadrul Consiliului şi al Comisiei. Vă pot spune că nu am căzut de acord cu privire la cel mai mic numitor comun, dar am încercat să cădem de acord asupra a mai mult decât cel mai mare numitor comun.
Am propus o direcţie pentru următorii paşi, pentru că aceasta nu poate fi decât un prim pas. Nu avem un răspuns la criza economică şi financiară. Dar suntem gata să facem următorul pas, pentru a obţine o victorie în dezvoltarea unui nou cadru pentru pieţele financiare, care va duce la simplificarea reglementării de pe piaţa financiară şi la europenizare, care va crea certitudine pe pieţele financiare şi stabilitate pentru toţi participanţii pieţei, ceea ce reprezintă o evoluţie a pieţelor financiare, este o reacţie la criza financiară şi protejează sectorul descentralizat.
Aş dori să îi mulţumesc doamnei Berès, doamnei Bowles şi colegilor mei deputaţi din celelalte grupuri pentru sprijinul acordat şi, în special, Secretariatului şi întregului personal.
Această propunere conduce la mai multă transparenţă, la mai multă certitudine juridică şi, prin urmare, generează mai multă încredere într-un moment caracterizat printr-o lipsă a încrederii. Acesta nu este singurul corp de legi pe care îl propunem. În ultima şedinţă plenară, am decis să reglementăm agenţiile de rating, am adoptat noile structuri de supraveghere pentru sectorul asigurărilor, iar Comisia a prezentat o nouă propunere pentru fondurile mutuale protejate. Este un pachet suplimentar, cu ajutorul căruia indicăm direcţia.
Sunt cinci puncte. Primul este supravegherea pieţei financiare, unde, ca un prim pas, am consolidat rolul CEPS şi pe cel al Băncii Centrale Europene. De asemenea, am consolidat echilibrul între autorităţile de reglementare din statul de origine şi din statul gazdă. A doua etapă este că trebuie să realizăm acum o integrare mai puternică a supravegherii pieţei financiare. Toate cerinţele sunt cuprinse în acest raport, deoarece avem nevoie de o structură integrată de supraveghere pentru a ne permite să depăşim noile provocări.
Al doilea domeniu este reprezentat de securitizare, acordarea de credite. Introducem pentru prima dată norma conform căreia un credit poate fi acordat numai dacă creditorul deţine o rezervă de titluri de valoare în registrele sale. Am prevăzut o rezervă de cel puţin 5 %, dar am însărcinat CEPS să verifice dacă o creştere este rezonabilă şi să publice propriile constatări într-o revizuire a Comisiei înainte de sfârşitul anului, luând în considerare evoluţiile internaţionale. Acesta este un semn important pentru pieţe: fără o rezervă nu avem nimic. Rezerva conduce la transparenţă şi, de asemenea, la un mai bun control.
În al treilea rând, am reglementat expunerile mari din punct de vedere al fondurilor proprii/al gradului de risc. Nu se poate lua în considerare nicio expunere mare pentru mai mult de 25 % din fondurile proprii ale unei bănci. Iar în cazul în care băncile se împrumută reciproc, nu trebuie depăşită suma de 150 milioane de euro.
Al patrulea punct este faptul că facem eforturi pentru a îmbunătăţi calitatea fondurilor proprii şi a capitalului hibrid. Cu toate acestea, luăm în considerare reglementările legale existente în statele membre, deoarece nu dorim să avem efecte prociclice în timpul crizei economice şi financiare. Este un punct important faptul că am creat o reglementare tranzitorie corectă şi profesionistă, în special pentru cooperative, bănci de economii şi aporturi de capital tacite în Germania. Cu toate acestea, mai rămân multe de făcut.
Aş dori să menţionez prociclicitatea ca fiind al cincilea punct.
Aceste rapoarte precizează că efectele prociclice ale directivelor existente trebuie să fie identificate în mod clar şi foarte repede de către Comisie şi că trebuie să ne asigurăm că schimbarea necesară va avea loc până la toamnă.
Fac apel la dumneavoastră să acceptaţi acest raport şi propunerea de acord în cadrul trialogului, astfel încât noi, şi anume Uniunea Europeană şi Parlamentul European, să ne putem menţine rolul de lideri în ceea ce priveşte reforma pieţelor financiare. De asemenea, este important să punem în aplicare toate cerinţele pentru dezvoltarea viitoare, astfel încât să putem asigura accesul către o piaţa financiară îmbunătăţită, mai stabilă şi mai de încredere şi, încă o dată, să ne asumăm un rol de lider la următoarea reuniune la nivel înalt a G20. Solicit sprijinul dumneavoastră în această privinţă.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
raportor. - (DE) Domnule preşedinte, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, lipsa unei supravegheri financiare care să funcţioneze uniform pe cuprinsul Europei şi eşecul sistemului la nivel internaţional şi european sunt unele dintre motivele actualei crize financiare şi economice. De aceea, trebuie să ne asigurăm că informaţiile sunt integrate în sistem într-o manieră coordonată şi că organizaţiile individuale fac schimb de informaţii pentru a împiedica o altă criză.
Buna supraveghere publică ce funcţionează în unele state membre trebuie optimizată pentru toate cele 27 de state membre, astfel încât să se asigure bunul transfer al informaţiilor. Acest lucru necesită resurse financiare. Trebuie să rezolvăm criza acum şi să punem la dispoziţie resurse acum. Tocmai aceste lucruri se realizează prin programul comunitar de sprijin pentru activităţi specifice în domeniul serviciilor financiare, al raportării financiare şi al auditului.
Salut răspunsul Comisiei la apelul la acţiune al Parlamentului şi faptul că aceasta propune să ofere Comunităţii sprijin financiar în sectorul serviciilor financiare şi în domeniul raportării financiare şi al auditului, ca şi pentru activităţile anumitor instituţii europene şi internaţionale, cu scopul de a se asigura că politicile comunitare în acest domeniu sunt eficace. Va fi prezentat un nou program comunitar pentru a permite contribuţii directe care să finanţeze aceste instituţii individuale din bugetul comunitar.
Cofinanţarea de acest gen pentru comisii şi autorităţile de supraveghere poate contribui într-o mare măsură la îndeplinirea mandatelor lor în mod independent şi eficient. Programul trebuie să fie conceput în mod flexibil şi finanţat corespunzător pentru a se asigura că cel puţin cerinţele comisiilor de nivel 3, inclusiv CESR, CEIOPS şi CEBS, sunt acoperite. Propunerea Comisiei a fost cu 40% sub ceea ce comisiile de nivel 3 consideră necesar pentru următorii patru ani. În Consiliu s-a manifestat un apetit scăzut pentru creşterea substanţială a bugetului, chiar dacă era clar că este nevoie de o îmbunătăţire considerabilă a supravegherii pieţei financiare.
La finalul negocierilor s-a convenit asupra unei cifre de aproximativ 40 de milioane de euro pentru următorii patru ani: 500 000 de euro pentru comisiile de nivel 3 pentru 2009 şi încă 38,7 milioane de euro din 2010 până în 2013, din care 13,5 milioane sunt alocate pentru aceste comisii. În ceea ce priveşte raportarea financiară şi comisiile de audit, propunerea iniţială a Comisiei pentru reformarea acestei organizări a fost prea slabă. Prin urmare, aceasta înseamnă că noi, ca Parlament, am putut face îmbunătăţiri şi, în urma negocierilor trilaterale, am obţinut un rezultat acceptabil în ceea ce priveşte valorile financiare individuale de referinţă şi perioadele de finanţare. Cele mai recente constatări ale Grupului Larosière şi ale raportului indică că există motive întemeiate pentru prezentarea de către Comisie a unui raport către Parlament şi Consiliu, nu mai târziu de 1 iulie 2010, şi a unor propuneri legislative necesare pentru continuarea reformei în domeniul reglementării şi al supravegherii pieţelor financiare europene, pentru a adapta acest program la schimbările efectuate.
Pe fondul actualei crize financiare este esenţial să se acorde prioritate maximă extinderii convergenţei în privinţa supravegherii şi cooperării în domeniul serviciilor financiare în ceea ce priveşte raportarea financiară şi auditul.
Acum 14 zile, în dezbaterea din sesiunea plenară asupra Directivei Solvabilitate II, am spus că este important ca Europa să transmită semnale clare de care să se ţină seamă în restul lumii. Cred că am transmis semnale clare în ultimele săptămâni, inclusiv prin raportul întocmit de dl Karas în privinţa agenţiilor de rating, că putem fi luaţi în serios de către partenerii noştri internaţionali şi că nu suntem doar pasageri în sistem, aşa cum am fost în ultimele câteva decenii. Acesta este un semnal bun.
Aş dori să le mulţumesc raportorilor alternativi, dna Bowles şi dna Berès. Întrucât aceasta este ultima mea luare de cuvânt în acest Parlament, aş mai dori să mulţumesc Comisiei, colegilor mei deputaţi şi Consiliului pentru cooperarea lor. A fost o plăcere să lucrez alături de dumneavoastră. Permiteţi-mi să dau un exemplu de rezultat mulţumitor al acestei cooperări. Preşedinţia Cehă a Consiliului a decis cu 30 de minute în urmă să accepte rezultatul negociat în cadrul discuţiilor trilaterale. Avem o propunere pe care o putem adopta azi şi am certitudinea că grupurile mari din Parlament vor vota şi ele în favoarea acestor propuneri.
Multe mulţumiri, din nou, pentru cooperarea dumneavoastră.
Charlie McCreevy
membru al Comisiei. - Domnule preşedinte, la două săptămâni după ultima noastră dezbatere asupra măsurilor împotriva crizei financiare, mă bucur că am această ocazie de a discuta cu dumneavoastră acţiuni suplimentare care au fost luate în comun pentru a face faţă acestei provocări.
Astăzi îmi face o deosebită plăcere să salut perspectiva unui acord în primă lectură asupra a două măsuri cheie: programul comunitar de sprijinire a activităţilor specifice în domeniul serviciilor financiare, al raportării financiare şi al auditului şi revizuirea Directivei privind cerinţele de capital (DCC). Ambele vor aduce o contribuţie importantă, nu numai în privinţa eforturilor de relansare, această contribuţie fiind crucială şi în ceea ce priveşte eficacitatea pe termen lung a supravegherii financiare şi a forţei sectorului financiar din UE.
În primul rând, aş dori să salut amendamentele Parlamentului la propunerea pentru un program comunitar de sprijinire a activităţilor specifice în domeniul serviciilor financiare, al raportării financiare şi al auditului. Criza financiară a demonstrat nevoia de a consolida în continuare mecanismele UE în materie de supraveghere. Ne-a mai amintit de importanţa transparenţei şi a independenţei pentru organismele active în domeniul raportării financiare şi al standardelor de audit.
Pentru Comisie, o acţiune esenţială pentru realizarea acelor ţeluri este întărirea rolului organismelor cheie din aceste domenii, dar la nivel european şi internaţional. De aceea, Comisia şi-a propus să le asigure sprijin financiar.
Credem că există un consens asupra faptului că aceste organisme au nevoie de finanţare stabilă, diversificată şi adecvată. Când va fi adoptat, programul le va permite să-şi îndeplinească misiunea într-o manieră mai independentă şi mai eficientă. Pentru cele trei comisii de supraveghere, programul va constitui un prim pas în consolidarea capacităţilor lor în sensul recomandărilor stabilite în raportul de Larosière.
Programul le va da posibilitatea să dezvolte proiecte care vor spori convergenţa în materie de supraveghere în Europa şi cooperarea între autorităţile naţionale de supraveghere. În special, schimbul de informaţii va fi facilitat prin crearea de noi instrumente de tehnologia informaţiei. Pregătirea comună pentru supraveghetorii naţionali va permite apariţia unei culturi de supraveghere comune.
Programul va pregăti şi baza pentru următorii paşi în reformele de supraveghere, de care Comisia se va ocupa în săptămânile următoare. De asemenea, trebuie să asigurăm o calitate înaltă pentru normele de raportare financiară şi de audit, care sunt armonizate la nivel internaţional. Trebuie să ne asigurăm că există condiţii echitabile de participare pentru utilizatorii europeni şi că aceste norme sunt elaborate de către cei ce stabilesc standardele.
Aceasta este o condiţie importantă pentru crearea unui mediu de afaceri favorabil pentru firme, cu atât mai mult în contextul economic actual. Evitând situaţia în care Fundaţia Comitetului pentru Standarde Internaţionale de Contabilitate, Grupul consultativ european pentru raportare financiară şi Consiliul de Supraveghere Publică Internaţională se bazează pe finanţarea voluntară acordată de părţi nediversificate şi potenţial interesate, putem îmbunătăţi calitatea şi credibilitatea procesului de stabilire a standardelor.
Consolidând Grupul consultativ european pentru raportare financiară, vom asigura Uniunii Europene recomandări mai puternice atunci când standardele internaţionale de raportare financiară sunt elaborate de către Consiliul pentru Standarde Internaţionale de Contabilitate. Ajutând Consiliului de Supraveghere Publică Internaţională să-şi mărească capacităţile de supraveghere, intenţionăm să ne asigurăm că standardele internaţionale de audit vor corespunde cerinţelor europene de calitate în momentul aplicării lor.
Amendamentele propuse modifică propunerea Comisiei în privinţa modului de redistribuire a pachetului financiar către beneficiari. Nu suntem pe deplin mulţumiţi în acest sens. În special, am fi preferat să nu fie redistribuite sume de la Grupul consultativ european pentru raportare financiară (EFRAG) către comisiile de supraveghere ale UE.
EFRAG este un organism european. Este un element esenţial al influenţei UE în procesul de stabilire a standardelor de către Fundaţia Comitetului pentru Standarde Internaţionale de Contabilitate. Distribuirea de sume din pachetul financiar de la EFRAG către alte organisme europene nu trimite semnalul corect. Recunoaştem însă că doar o sumă limitată va fi redistribuită de la EFRAG către comisiile de supraveghere ale UE.
De asemenea, credem că încă mai putem realiza majoritatea obiectivelor pe care le vizăm în cadrul programului şi, din aceste motive, putem sprijini amendamentele. După cum spunea şi domnul Hoppenstedt, sunt încântat să folosesc acest prilej pentru a anunţa că Coreper a adoptat amendamentele propuse în această dimineaţă şi aceasta înseamnă că atât Consiliul, cât şi Comisia pot sprijini acum propunerea Parlamentului.
Trecând la revizuirea DCC, îmi face plăcere să exprim sprijinul general al Comisiei pentru amendamentele Parlamentului. Sprijin general, dar nu sprijin total, întrucât Comisia încă nutreşte o serie de preocupări în privinţa securitizării.
Propunerea adoptată de Comisie în octombrie anul trecut este rezultatul unei consultări largi, proces ce a început înainte de criza financiară. În multe privinţe, această revizuire a DCC s-a dovedit a fi un prim răspuns oportun şi puternic la criză.
Recunoscând urgenţa situaţiei, Parlamentul European a răspuns în mod lăudabil, adoptând această propunere în prima lectură. În consecinţă, avem acum principii mai stricte de gestionare a riscului de lichidităţi, norme puternice referitoare la diversificarea riscului, o supraveghere consolidată, o bază de capital mai bună, lideri de societăţi care cu fonduri proprii achiziţionează acţiuni la firmele pe care le conduc, asemeni oricărui investitor, alături de o serie de cerinţe de măsuri prudenţiale pentru securitizare. Din orice perspectivă am privi, acesta este un progres semnificativ.
În ceea ce priveşte faimoasa reţinere de 5% pentru securitizări, sunt încântat să văd că Parlamentul a rezistat apelului din partea industriei de a respinge ceea ce aceştia considerau nu mai devreme de anul trecut drept un nonsens total. Aş dori să spun că norma privind reţinerea a apărut ca ceva ce reprezintă nu un nonsens, ci pur şi simplu bun-simţ. Această normă este recunoscută acum de către G20 ca o măsură cheie pentru consolidarea sistemului financiar. Privind în viitor, Comisia va sprijini, fără nicio îndoială, orice eforturi suplimentare de a face textul şi mai lipsit de echivoc.
Comisia s-a aflat în prima linie a iniţiativelor globale de abordare a crizei. Comitetul de supraveghere bancară de la Basel va proceda la fel. De aceea, salut clauza care prevede o revizuire până la finele anului 2009, sugerată de Parlamentul European. Comisia va examina necesitatea de a creşte valoarea cerinţei de reţinere, ţinând cont de evoluţiile internaţionale.
De asemenea, sunt încântat să văd că Parlamentul a rezistat solicitărilor adresate de industrie pentru norme mai puţin stringente în privinţa riscurilor interbancare. Să ne amintim de faptul că băncile nu sunt lipsite de riscuri. Aceasta este o lecţie crucială a crizei financiare. Diversificarea adecvată şi garanţiile sunt deosebit de importante pentru asigurarea stabilităţii financiare.
În privinţa fondurilor proprii, înţeleg ezitarea unora dintre deputaţi legată de faptul că Parlamentul ar putea lua în considerare retrogradarea anumitor instrumente naţionale care nu îndeplinesc criteriile de eligibilitate pentru capitalul de bază de rangul 1. Permiteţi-mi să fiu mai exact. Înţeleg această ezitare, dar numai în contextul economic actual. Relansarea economică este pe calea cea bună. Comisia este angajată deplin în sporirea în continuare a calităţii fondurilor proprii, aşa cum s-a convenit la reuniunea la nivel înalt a G20.
În ceea ce priveşte securitizarea, Comisia încă mai consideră că unele aspecte ar fi necesitat o clarificare suplimentară şi o specificare a modului de calculare a reţinerii de 5%. Înţeleg că Parlamentul European a muncit sub presiunea timpului şi sunt încântat că o a doua şansă a fost acordată Comisiei pentru a consolida textul într-un raport ce trebuie prezentat la sfârşitul anului 2009.
Cele două rapoarte asupra cărora veţi vota azi demonstrează că atunci când deputaţii europeni, miniştrii de finanţe şi comisarii gândesc în perspectivă şi asigură conducere politică, un răspuns rapid şi eficace la provocările cu care ne confruntăm este posibil. Ambele măsuri discutate azi vor contribui în mod semnificativ la pregătirea procesului de revizuire a cadrului financiar şi de supraveghere al UE.
Pe lângă aceste măsuri, miercurea trecută am prezentat un pachet de iniţiative cruciale pentru a reacţiona la criza financiară, acoperind fondurile de investiţii alternative, structurile de remunerare şi pachetele de produse de investiţii cu amănuntul.
Nu în ultimul rând, peste trei săptămâni, o comunicare a Comisiei va prezenta opiniile acesteia cu privire la acţiunile de întreprins în urma recomandărilor raportului de Larosière privind supravegherea financiară. Cu aprobarea Consiliului European din iunie, alte propuneri legislative vor fi prezentate în toamnă.
Gary Titley
raportor pentru avizul Comisiei pentru bugete. - Domnule preşedinte, mă voi referi la raportul dlui Hoppenstedt pentru a prezenta avizul Comisiei pentru bugete. Ca şi în cazul dlui Hoppenstedt, aceasta va fi ultima mea luare de cuvânt în faţa acestei Camere, după 20 de ani de activitate.
Comisia pentru bugete recunoaşte importanţa acestor propuneri şi urgenţa lor. Este cât se poate de clar că unele politici cheie ale UE vor fi subminate în lipsa finanţării adecvate şi, de aceea, suntem încântaţi să sprijinim propunerea. Cu toate acestea, am dori să subliniem că aceşti bani vin din suma alocată titlului 1a, reducând astfel această sumă şi, deci disponibilitatea finanţării altor proiecte ce pot fi importante în viitor. Trebuie să reţinem acest lucru.
În al doilea rând, trebuie să ne asigurăm şi că aceste organizaţii nu vor deveni în nici un fel agenţii, pentru că dacă acest lucru s-ar întâmpla, ele ar face, bineînţeles, obiectul acordului interinstituţional privind agenţiile.
În sfârşit, nu am vrea ca poziţia Comisiei pentru bugete să fie subminată în niciun fel de graba în adoptarea acestor propuneri. De aceea, Comisia pentru bugete a fost încântată să sprijine propunerea dlui McCreevy de luni seara referitoare la finanţarea interimară, pentru a ne putea asigura că au loc proceduri de finanţare corecte şi discuţii trilaterale adecvate cu privire la implicaţiile financiare ale acestor propuneri.
Preşedintele
Mulţumesc, dle Titley, pentru cei 20 de ani pe care i-aţi dedicat cauzei europene.
John Purvis
în numele Grupului PPE-DE. - Domnule preşedinte, părem a fi un şir de veterani cu mâna ridicată pentru a vorbi; aş fi preferat să nu iau pentru ultima dată cuvântul în Parlamentul European în cea mai proastă situaţie economică din viaţa mea - şi este vorba de o viaţă care a început în anii 1930 - şi aş fi preferat să nu trebuiască să iau cuvântul într-o dezbatere referitoare la un document legislativ european care nu este, din păcate, pe deplin satisfăcător: directiva privind cerinţele de capital.
Eu şi grupul meu vom sprijini compromisul la care a ajuns raportorul Karas cu multă îndemânare şi răbdare în condiţii de presiune puternică a timpului şi în condiţiile economice febrile actuale. Dar sper că aceia dintre colegii mei care vor reveni după alegeri se vor întoarce la procesul deplinei codecizii, care poate testa cu adevărat şi în totalitate legislaţia şi care o poate ameliora. Mă tem că mare parte din această legislaţie adoptată în grabă va produce consecinţe neintenţionate şi neplăcute. De exemplu, mă tem că normele privind expunerile mari, preamărite de comisarul McCreevy şi determinate de îngrijorări reale referitoare la riscul de contrapartidă, vor face şi mai dificilă reactivarea pieţei monetare interbancare la măsura sa deplină şi dorită. Mă tem că noua normă privind reţinerea, de asemenea lăudată de comisarul McCreevy, va obstrucţiona, de fapt, renaşterea securitizărilor, care reprezintă un mecanism esenţial şi predominant benefic pentru finanţarea ipotecilor, a creditelor auto şi de consum.
Toate stimulentele guvernamentale pe care cineva le poate avea în vedere nu pot compensa o piaţă a securitizărilor muribundă. Aşadar, sper că atunci când va fi momentul ca această directivă să fie revizuită, evaluările necesare de impact vor fi fost făcute, consiliile de înţelepţi vor fi fost deja consultate, contextul global va fi fost analizat corect şi pe deplin şi, în cele din urmă, vor fi puse în aplicare norme pe deplin adecvate.
Pervenche Berès
Domnule comisar, deplâng absenţa preşedinţiei Consiliului. Domnule McCreevy, v-aţi plasat mandatul de comisar pentru piaţa internă sub semnul pauzei de reglementare. Din păcate - şi nu ştiu cum să mă exprim cel mai bine - ar fi trebuit să vă răzgândiţi şi să fi acceptat sfatul Grupului Socialist din Parlamentul European care, la prezentarea raportului dlui Katiforis, v-a spus că era necesară o legislaţie în privinţa agenţiilor de rating sau ar fi trebuit să îl ascultaţi pe raportorul nostru, dl Rasmussen, care v-a spus că trebuia introdusă reţinerea privind securitizările în sectorul bancar.
În sfârşit, ar fi trebuit să decideţi introducerea de garanţii pentru depozitele bancare. Vedeţi dumneavoastră, pauza de reglementare nu este o noutate. Din fericire, nu vom mai fi nevoiţi să ne ocupăm de aceste probleme împreună cu dumneavoastră în viitoarea sesiune parlamentară. Spun acest lucru pentru că ultima propunere pe care ne-aţi supus-o atenţiei în privinţa fondurilor alternative şi a fondurilor de investiţii era nerezonabilă şi faptul că nici măcar nu aţi fost de acord să veniţi şi să discutăm problema cu Comisia pentru afaceri economice şi monetare dovedeşte acest lucru.
În ceea ce priveşte raportul dlui Karas, consider că este un raport important pe care trebuie să-l adoptăm azi, pentru că transmite un semnal, în cadrul Uniunii, către sectorul nostru bancar şi către toţi partenerii noştri din G20 cu privire la necesitatea introducerii reţinerii pentru securitizări. Fondurile proprii trebuie definite mai bine. În viitor, va fi nevoie de o mai mare supraveghere transnaţională a grupurilor şi de o supraveghere integrată pe linia raportului domnului Jacques de Larosière. În sfârşit, trebuie să organizăm case de compensare pentru derivate şi pentru transferul riscului de credit.
Aş dori să îi mulţumesc dlui Karas pentru modul în care a fost posibil să redeschidem negocierile trilaterale pentru a putea, înainte ca această directivă să intre în vigoare, să revizuim pragul fixat pentru reţinere. După ce am comandat studii şi am încredinţat CEBS un mandat să determine în ce condiţii această reţinere trebuie planificată în mod expert, am putut verifica dacă pragul de 5%, asupra căruia vom vota azi, este cel potrivit, cu atât mai mult cu cât acum am corectat domeniul de aplicare al reţinerii, alegând, consider eu, soluţia corectă şi renunţând la garanţiile dorite de dl Purvis.
În ceea ce priveşte raportul dlui Hoppenstedt, doresc să-i mulţumesc cât se poate de sincer, deoarece cred că în acest caz ne-am implicat cu folos şi în mod pozitiv. În trecut, Comisia ne-ar fi spus că nu poate finanţa comisiile de nivel 3; azi, acest lucru este posibil chiar înainte ca respectivele comisii să devină agenţii. Salutăm acest aspect. La sugestia raportorului, atât costurile de funcţionare, cât şi costurile proiectelor vor fi astfel eligibile pentru finanţare şi Parlamentul va cunoaşte mai bine caracterul proiectelor ce vor fi finanţate în acest mod. Nu putem decât să considerăm această decizie binevenită; ne îndreptăm în direcţia corectă.
În sfârşit, legat de standardele de contabilitate şi de condiţiile în care organizaţiile internaţionale contribuie la întocmirea lor, am făcut presiuni asupra acestor organizaţii pentru a-şi îmbunătăţi modul de administrare şi pentru a-şi defini mai bine rolurile. Cred că şi în acest domeniu, Parlamentul European, cu raportul dlui Hoppenstedt, a făcut o treabă utilă şi aş dori să mulţumesc tuturor raportorilor, ca şi acestei Camere, dacă, aşa cum sper, va adopta mai târziu aceste două rapoarte cu o largă majoritate.
Sharon Bowles
în numele Grupului ALDE. - Domnule preşedinte, textul DCC convenit este un bun pas înainte în privinţa capitalului de bază, a expunerilor şi a supravegherii. Prevederea legată de securitizare, actualmente cu penalităţi proporţionale în caz de nerespectare a obligaţiei de diligenţă, nu este perfectă, dar este potrivită scopului - scopul de a recâştiga încrederea şi de a repara piaţa securitizărilor. Revizuirea de la finele anului în privinţa procentului de reţinere înseamnă că am acoperit toate aspectele, inclusiv cooperarea internaţională.
Problemele europene cu securitizările au venit de pe partea achiziţiilor din SUA, dar teama a afectat şi propriile noastre securitizări. Băncile şi-au pierdut instrumentul principal care le permitea să-şi vândă creditele - un instrument important pentru că a eliberat capital pentru alte împrumuturi şi a fost un motor principal al dezvoltării. În 2006-2007, securitizările europene totalizau 800 de miliarde de euro: 526 de miliarde de euro sprijineau ipotecile europene şi zeci de miliarde pentru achiziţionarea de autoturisme, cheltuielile înregistrate pe cărţile de credit şi împrumuturi pentru IMM-uri - şi da, inclusiv în jur de 40 de miliarde de euro sub formă de credite pentru IMM-urile germane. Acestea sunt chiar domeniile unde criza creditelor loveşte cel mai tare. Nu este o coincidenţă. Pentru că trebuie să ne confruntăm cu faptul că posibilitatea de creditare a băncilor este limitată în funcţie de capitalul lor şi ele sunt blocate până se adună alt capital sau împrumutul este vândut. Aşa că, cu cât reuşim mai repede să asigurăm funcţionarea controlului de calitate al securitizărilor europene, cu atât mai bine.
S-ar putea spune că, dacă o reţinere de 5% garantează un comportament onest din partea băncilor, atunci un procent 10% ar face acest lucru şi mai bine, dar valoarea reţinută atrage o cheltuială de capital, deci reduce capitalul ce poate fi eliberat şi restricţionează creditarea. Un procent de 10% în momente de stres continuu asupra capitalului ar afecta debitorii şi afacerile, nu băncile. De aceea, alte forumuri - care au început şi ele cu propuneri de reţineri mai mari - au tendinţa de a rămâne la valoarea de 5% de asemenea.
În sfârşit, vigilenţa unei supravegheri inteligente va fi cea care va preîntâmpina viitoare abuzuri, mai de grabă decât reglementările pentru ce a fost şi s-a dus. În privinţa comisiilor de nivel 3, putem vedea că, în ciuda problemelor şi a lipsurilor în supraveghere, Parlamentul a recunoscut mai bine decât statele membre că deficitele nu pot fi astupate fără resurse. Parlamentul a urmărit acest aspect solicitând mai multe resurse pentru respectivele comisii. Organismele internaţionale de contabilitate şi de audit vor beneficia şi ele de pe urma unei finanţări neutre mai diversificate şi UE poate prelua conducerea în acest sens, dar nu la nesfârşit dacă alte ţări nu ni se alătură. Mă bucur că am clarificat acest lucru. Finanţarea trebuie căutată şi din partea utilizatorilor, de exemplu a investitorilor.
Konstantinos Droutsas
în numele Grupului GUE/NGL. - (EL) Domnule preşedinte, criza economică de azi este o criză a supraproducţiei, a supraacumulărilor de capital. Este, după cum admite toată lumea acum, o criză a sistemului capitalist în sine. Eforturile de a prezenta această criză ca pe una financiară, o criză a lichidităţilor, sunt făcute pentru a-i induce în eroare pe muncitori şi pentru a evita recunoaşterea adevăratelor cauze, care au dus la creşterea şomajului, la venituri mai mici, la relaţii de muncă flexibile şi la atacuri disperate asupra lor.
Măsurile luate pentru a supraveghea standardele de contabilitate, cu controale asupra liniilor de credit şi a fondurilor proprii, nu au eşuat doar în limitarea lipsei de răspundere a băncilor; în esenţă, sunt măsuri pe care băncile însele le doresc pentru a proteja această lipsă de răspundere, sub o supraveghere şi un control superficial, supraveghere care, în loc să protejeze interesele micilor deponenţi care au fost şi continuă să fie ameninţaţi de criza economică, menţine condiţiile concurenţiale pentru bănci şi le va permite folosirea de noi instrumente pentru a-şi mări profiturile.
Rezerva pe care băncile au demonstrat-o chiar statului cofinanţator, în schimbul unor controale şi mai mici, este tipică pentru poziţia lor, o poziţie caracterizată de lipsa de răspundere care, în jungla pieţei, are ca rezultat, din nou, o creştere a profiturilor şi a preţurilor, în timp ce muncitorii sunt încă o dată chemaţi să plătească costurile crizei. Muncitorii nu sunt înşelaţi sau dezorientaţi de deciziile Uniunii Europene de a pune capăt crizei. Ei ştiu că aceste decizii au pus întreaga greutate a crizei pe umerii lor şi că încearcă să menţină profituri şi mai mari pentru sistemul capitalist.
Nils Lundgren
în numele Grupului IND/DEM. - (SV) Mulţumesc, domnule preşedinte. Am trecut printr-o recesiune financiară globală, care continuă să ne facă probleme. Înainte de a acţiona la nivelul UE, trebuie să analizăm de ce a apărut această situaţie. Aş dori să spun următoarele. În primul rând, avem de-a face cu un capitalism fără proprietari. Marile companii nu mai sunt gestionate de acţionarii lor, ci de fonduri de pensii, companii de asigurări şi alte tipuri de fonduri. Aceasta duce la o situaţie în care funcţionarii pot administra companiile cum vor şi fac acest lucru într-o manieră adecvată intereselor lor, ceea ce măreşte riscurile enorm, rezultatele fiind cele pe care le vedem acum. Avem bănci care sunt "prea mari ca să greşească”, după cum spune un slogan. Legea Glass-Steagall era menită să împiedice acest lucru, dar ea a fost abrogată în SUA. Poate că ar trebui să ne gândim dacă nu cumva aceasta este parte a soluţiei. Avem garanţii la depozite pentru deponenţi la scară mică şi chiar pentru deponenţii la scară mare. Aceasta înseamnă că persoanele care depun bani în bănci nu îşi bat prea mult capul dacă băncile sunt sigure sau nu, întrucât ştiu că vor fi protejaţi de contribuabili. Aceasta este o problemă. Şefii băncilor centrale nu distrug iluzia, ci mai degrabă sunt lăudaţi când asigură în mod constant lumea că baloanele de săpun pot continua să crească ad infinitum.
Alan Greenspan şi-a câştigat o reputaţie imensă pentru ceva ce, în practică, este o explicaţie semnificativă a motivului pentru care situaţia a devenit atât de gravă. Creditele ipotecare au marcat începutul şi o parte importantă a crizei şi au fost introduse de politicieni care spun acum că vom rezolva problema preluând şi mai mult din puterea pieţei. Mă îndoiesc că aceasta este o soluţie. Sistemul de reglementare Basel II a fost eludat prin sectorul bancar paralel. Acum vorbim de noi reguli pentru capital. Dacă asta înseamnă şi mai multă activitate bancară paralelă, ele nu ne vor ajuta. De aceea, cred că trebuie să abordăm problema altfel şi să ne întrebăm ce e de făcut. Apoi, vom descoperi că foarte puţine lucruri trebuie făcute la nivelul UE. Aceasta este o problemă globală şi trebuie rezolvată în altă parte.
Sergej Kozlík
- (SK) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, după părerea mea, una dintre cele mai bune măsuri adoptate de Parlamentul European în mandatul actual a fost decizia de anul trecut privind necesitatea unei reglementări mai stricte şi a unei stabilităţi mai mari în sistemul financiar. Este păcat că această decizie nu a fost adoptată cu trei ani în urmă. Înaintarea unui proiect de directivă privind cerinţele de capital este un alt rezultat practic în acest context. Criza financiară a atras atenţia asupra deficienţelor din mecanismele de supraveghere, inclusiv supravegherea consolidată.
Sunt de acord că punctul de plecare pentru rezolvarea problemei trebuie să fie crearea unui sistem european descentralizat de organisme de supraveghere bancară, pe baza modelului băncilor centrale europene. De asemenea, sunt în favoarea unor norme mai stricte pentru securitizare. Iniţiatorii trebuie să păstreze un anumit procent de risc care provine din expunerile pe care le securitizează şi trebuie solicitată o diligenţă suplimentară din partea investitorului. Doar aşa putem face progrese.
Zsolt László Becsey
(HU) Mulţumesc, domnule preşedinte. Doresc să felicit raportorii şi raportorii alternativi ai grupurilor pentru compromisul la care s-a ajuns. Deşi mulţi dintre noi considerăm că o mare parte din argumente sunt departe de a fi ideale sau benefice, cred că este important ca text legislativ să fie elaborat acum, înainte de alegeri.
Aş dori să fac câteva remarci. 1. În calitate de raportor responsabil cu microcreditele, consider binevenit faptul că raportul evidenţiază cerinţa, care a apărut şi în raportul meu, pentru conceperea unui sistem de gestionare a riscului care să reflecte caracteristicile microcreditului, cum ar fi lipsa garanţiei tradiţionale şi excedentul. Sper ca acest lucru să se întâmple cât mai curând cu putinţă. Aş dori să mulţumesc doamnei Berès pentru amendamentul domniei sale la propunere. 2. Am fost deosebit de critic la adresa mecanismelor de supraveghere chiar în cadrul dezbaterii amendamentului din 2005. Acesta se aplică în special supravegherii instituţiilor mamă, care, de fapt, ridică şi probleme de structură în ceea ce priveşte organizarea în ţările unde se află sucursalele, deşi sucursalele sunt în general aflate în noile state membre.
Această vulnerabilitate este redusă, dacă nu chiar oprită, prin sistemul colegial, care, după părerea mea, este doar un pas pe direcţia bună, dar nu soluţia reală. Cu toate acestea, de dragul compromisului, consider că această situaţie este un progres în principal din cauză că actualul compromis militează pentru ca proiectul de regulament privind sistemul supravegherii integrate să fie elaborat rapid pe baza materialului grupului de Larosière, ceea ce va fi deja un lucru bun, după părerea noastră, şi va aduce un beneficiu semnificativ pentru comunitarizare.
Aş dori să spun câteva cuvinte de mulţumire pentru solidaritatea manifestată pentru ţările din afara zonei euro în legătură cu amendamentul la articolul 153 alineatul (3) întrucât, prin acceptarea propunerii mele, prima de risc separată nu se va aplica până la sfârşitul anului 2015 creditelor pentru aceste ţări, pe care, în general, acestea le-au primit în euro din finanţele publice sau de la banca centrală. Luând în considerare toate aceste aspecte, propun votarea în bloc a compromisului, inclusiv a reţinerii de 5%, dat fiind că, în sine, aceasta marchează un progres.
În sfârşit, întrucât este ultima mea luare de cuvânt, aş dori să vă mulţumesc, domnule preşedinte, dvs. şi tuturor colegilor deputaţi pentru munca pe care am putut s-o desfăşor aici în ultimii cinci ani.
Elisa Ferreira
(PT) Anul acesta, bunăstarea europeană va scădea cu 4% şi numărul şomerilor va creşte până la 26 de milioane. Lumea şi Uniune Europeană ar fi trebuit să facă mai mult, mai bine şi mai devreme în ceea ce priveşte reglementarea pieţelor financiare.
Consider binevenită munca desfăşurată de Parlament, în mare parte într-o atmosferă de urgenţă, dar aş vrea să subliniez contribuţia Grupului Socialist din Parlamentul European, care ar fi trebuit să fie mai bine apreciată la momentul oportun.
Regret că reacţia Comisiei a fost mai lentă, mai treptată şi mai limitată decât o cerea şi o cere situaţia, aşa cum o demonstrează recenta propunere privind fondurile de acoperire.
Adoptarea directivei privind cerinţele de capital este un alt pas în direcţia corectă. Ştim că proiectul nu este destul de ambiţios şi nu se ridică la înălţimea aşteptărilor, dar azi, cel mai important lucru este să dăm un semnal clar instituţiilor financiare şi pieţelor că s-a terminat cu felul în care s-au desfăşurat lucrurile până acum. Aplaud munca raportorului şi a raportorilor alternativi, în special a lui Pervenche Berès, în dorinţa lor de a ajunge la un compromis.
Directiva introduce norme clare, dar mai trebuie făcute încă multe în cadrul următoarei revizuiri în privinţa unor probleme mai controversate, în special în privinţa nivelului reţinerii aplicat pentru securitizare.
Astăzi este vital ca Parlamentul să asigure adoptarea acestei directive, trimiţând astfel un mesaj clar cetăţenilor europeni că lucrurile se schimbă şi vor continua să se schimbe şi că suntem deosebit de preocupaţi de situaţia lor.
Wolf Klinz
(DE) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, criza financiară ne-a arătat clar că trebuie să revizuim cadrul pieţei financiare a Uniunii Europene. Grupul meu sprijină propunerile dezbătute în timpul negocierilor trilaterale, în special propunerile pentru o nouă directivă privind cerinţele de capital pentru bănci. Supravegherea în funcţie de risc va creşte, abuzul de vehicule investiţionale specializate va dispărea şi calitatea produselor structurate se va îmbunătăţi ca rezultat al reţinerii de 5% pentru securitizare. Cu toate acestea, regret că norma pentru creditele interbancare pe o perioadă mai mică de un an este foarte restrictivă şi că sunt acceptate contribuţiile de capital tacit drept capital cu valoare întreagă doar pentru o perioadă tranzitorie.
Progresul înregistrat în restructurarea cadrului pieţei financiare este de apreciat, dar nu suficient. De aceea, munca va continua. Sper că băncile vor fi mai cooperante decât au fost în ultimele luni, când le-am văzut acţionând mai mult ca frână decât ca partener în căutarea de soluţii pe termen lung.
Werner Langen
(DE) Domnule preşedinte, aş dori mai întâi să spun că am început acest al doilea proiect, care este în discuţie azi, pentru a aşeza reglementarea pieţei financiare pe o temelie normală. Criza pieţei financiare poate fi atribuită parţial eşecurilor pieţei şi parţial eşecurilor reglementării. Am elaborat o listă de măsuri ce trebuie reglementate de agenţiile de rating. Am adoptat rezoluţii legate de Directiva privind cerinţele de capital, de salariile administratorilor, de fondurile de acoperire, de normele de contabilitate şi de structura europeană de supraveghere. Astăzi avem de-a face cu al doilea punct.
Negocierile sunt conduse pe baza unui vot în comisie, nu în procedura normală în primă lectură, ci pe baza unui acord convenit între Consiliu, Comisie şi Parlament. Admit că domnul Karas a realizat multe lucruri. Cu toate acestea, un număr mare de colegi deputaţi, ca şi mine, au o cu totul altă părere, după cum a evidenţiat domnul Klinz. Aceasta este legată în primul rând de reţinerea pentru securitizare. Criza pieţei securitizărilor şi a pieţei financiare a apărut nu în ultimul rând din cauză că au fost create produse ale pieţei financiare fără risc propriu. De aceea, băncile nu mai au încredere una în cealaltă, pentru că nimeni nu are titluri pentru care îşi asumă responsabilitatea prin risc. Se propune o reţinere de 5%. După părerea mea, o valoare de 10% este cu mult mai potrivită şi de aceea am depus un amendament. Sunt sigur că, dacă acceptă toate celelalte lucruri, Consiliul va trebui să ia în considerare o reţinere de 10%. Noi, ca Parlament, avem responsabilitatea de a da cetăţenilor asigurări suplimentare că o criză de acest fel pe piaţa financiară globală nu se mai poate repeta.
De aceea, propun şi cer să acceptăm compromisul la care a ajuns domnul Karas în afară de reţinerea de 10% şi deducerea contribuţiilor de capital tacit.
Ieke van den Burg
Domnule preşedinte, particip la ultima dezbatere din această Cameră cu sentimente amestecate. Sunt foarte mulţumită de decizia pe care am luat-o pe marginea raportului Hoppenstedt de a creşte finanţarea comisiilor de nivel 3. Acesta este un pas către o supraveghere europeană solidă a pieţelor financiare care s-au dezvoltat cu mult peste graniţele naţionale. Am fost un suporter vehement al acestei probleme şi sper ca dezbaterea pe marginea ei să continue şi în următoarea sesiune.
Celălalt dosar legat de Directiva privind cerinţele de capital nu este, în opinia mea, un exemplu pozitiv de reglementare mai bună în conformitate cu procesul Lamfalussy pe care l-am dezvoltat în cei 10 ani de când lucrez aici. Voi sprijini rezultatele pentru că trebuie să trimitem un semnal puternic pieţei, dar aş fi preferat o abordare bazată pe principii şi o consultare mai transparentă în procesul politic. A intervenit aici presiunea de a obţine acest rezultat grăbit. Sper că la finele anului, când va avea loc o revizuire mai amplă a DCC, procesul Lamfalussy va fi şi el luat în considerare în mod adecvat. Recomand cu insistenţă Comisiei pentru afaceri economice şi monetare să repună în drepturi acest proces.
În ultima luare de cuvânt, m-aş referi şi la ce a spus dna Berès şi i-aş spune dlui McCreevy că este păcat că ceea ce a făcut pentru a reglementa aceste pieţe financiare este prea puţin şi prea târziu. Doresc să-mi exprim aprecierea faţă de colegii din Comisia pentru afaceri economice şi monetare pentru cooperarea lor în aceşti peste 10 ani. Sper ca în următorul mandat să aibă parte de un comisar care să fie devotat exclusiv pieţelor financiare, care să se ocupe de un portofoliu axat chiar pe acest subiect important care ne-a adus în aceste zile negre, un comisar care va fi devotat reglementării şi supravegherii europene a pieţelor financiare.
Udo Bullmann
(DE) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, dacă doriţi să secaţi o mlaştină nu întrebaţi broaştele cele mai grase cum ar dori să se întâmple acest lucru. Aceasta este exact problema cu raportul referitor la Directiva privind cerinţele de capital, care se află în discuţie azi. Dacă nu dorim să înfiinţăm în continuare bănci ce se vor dovedi rele în zece sau douăzeci de ani, atunci trebuie să facem în aşa fel încât băncile şi instituţiile de credit să-şi asume un risc comercial semnificativ dacă vor continua să tranzacţioneze produse critice. Cinci la sută nu reprezintă un proces semnificativ.
Comisarul McCreevy a propus 15% şi a fost determinat de industrie să reducă procentul până la 5%. Consiliul a fost de acord cu acest lucru şi Parlamentul European a stabilit o cifră jalnică. Noi, germanii sociali democraţi vom vota pentru o valoare mai mare a reţinerii şi vom mai vota pentru continuarea contribuţiilor de capital tacit, pentru că o politică concurenţială care atacă un model de afacere şi care nu are nimic de a face cu restructurarea băncilor este nedreaptă.
Sper că vom adopta o rezoluţie rezonabilă şi că, după 7 iunie, vom avea un Parlament care va da dovadă de mai mult curaj şi îndrăzneală, care va transmite semnale clare în cadrul restructurării pieţei financiare.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Domnule preşedinte, ca prim răspuns la criza financiară din august 2007, adoptarea acestei directive nu trebuie să întârzie. Având în vedere circumstanţele, directiva trebuie aplicată cu prudenţă, pentru a evita o revenire şi trebuie însoţită de o revizuire mai ambiţioasă, în concordanţă cu evoluţiile internaţionale.
Instituţiile financiare au nevoie de o bază de capital solidă şi trebuie să concureze în mod echilibrat, printr-o definiţie armonizată a fondurilor proprii, în special a instrumentelor hibride, şi printr-o consolidare proporţionată a gestionării riscurilor majore. Este vital să asigurăm mai multă transparenţă şi să aliniem interesele emitenţilor şi ale investitorilor în procesele de securitizare. Reţinerea a cel puţin 5% din produsele securitizate în bilanţ, evitarea folosirii multiple a unor astfel de produse şi sporirea diligenţei necesare din partea investitorilor reprezintă paşi în această direcţie. Înfiinţarea de colegii de supraveghetori pentru grupurile transfrontaliere şi consolidarea rolului Comitetul Supraveghetorilor Bancari Europeni sunt soluţii către o supraveghere europeană mai deplin integrată.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Şi eu aş dori să mulţumesc colegilor mei pentru cinci ani excelenţi de cooperare, deşi trebuie să spun că mai rămân probleme nerezolvate pentru următoarea legislatură. Mai presus de toate, această directivă nu rezolvă problema evaluării activităţilor bancare.
Abordarea în funcţie de risc nu a fost adecvată scopului şi este absolut necesar să gândim un alt tip de evaluare, poate ceea ce numim abordarea în funcţie de performanţă. Mai mult, încă nu am decis cine va plăti. Contribuabilii cărei ţări îşi vor risca proprii bani, dacă un mare grup european are probleme?
Se va înfiinţa un fond special la nivel european? Vor contribui diferite ţări la un fond comun? Până vom avea răspunsul, nu putem spune că avem o reglementare solidă şi bine pregătită în sectorul financiar.
Miloslav Ransdorf
- (CS) Domnule preşedinte, cred cu fermitate că măsurile pe care le dezbatem aici trebuie să fie de natură preventivă, având în vedere că situaţia este foarte gravă. Volumul de derivate financiare de pe piaţa internaţională este de cinci ori mai mare decât produsul intern brut din lumea întreagă şi aceasta este un balon de săpun ce se va sparge, cu riscul ca produsul intern brut să scadă dramatic, mai ales în Statele Unite. Întreaga lume, inclusiv ţările europene, va avea de suferit. Mai există şi pericolul hiperinflaţiei, dat fiindcă ideea dominantă, mai ales în Statele Unite, pare să fie că toate problemele pot fi rezolvate turnând din ce în ce mai mulţi bani în sistem, chiar dacă această strategie demonstrează neajunsuri serioase. De aceea, cred că aspectul preventiv este deosebit de important şi câteva dintre cele mai controversate instrumente folosite pe pieţele financiare, cum ar fi activitatea bancară paralelă de exemplu, ar trebui pur şi simplu interzise.
Preşedintele
Înainte ca domnul comisar McCreevy să ia cuvântul, pentru că mai mulţi deputaţi au vorbit azi pentru ultima dată în Cameră, consider că este de datoria mea, nu numai în numele deputaţilor europeni, ci şi al tuturor cetăţenilor şi alegătorilor europeni, să le mulţumim pentru angajamentul lor de-a lungul timpului. Cred că misiunea pe care au ales-o de a căuta să îmbunătăţească lucrurile merită recunoştinţa concetăţenilor noştri.
Charlie McCreevy
membru al Comisiei . - Domnule preşedinte, în primul rând permiteţi-mi să mulţumesc în special raportorilor, domnul Karas şi domnul Hoppenstedt, şi altora pentru dăruirea lor în găsirea compromisurilor în aceste două domenii speciale.
În ceea ce priveşte raportul Hoppenstedt, rezultatul pozitiv al Coreper din această dimineaţă netezeşte calea pentru o adoptare în primă lectură. Un acord privind această iniţiativă strategică este binevenit pentru că transmite semnalul corect: un semnal al hotărârii noastre de a răspunde crizei financiare, de a consolida supravegherea financiară şi de a îmbunătăţi procesul de evaluare a standardelor pentru raportarea financiară şi audit. Dar aceasta este doar o primă etapă dintr-un proces foarte lung. În lunile viitoare, aştept cu nerăbdare să continuăm această muncă cu dumneavoastră în noul Parlament.
În ceea ce priveşte securitizarea, suntem cu toţii de acord că cerinţa de reţinere de 5% este un prim pas. Comitetul de la Basel se va ocupa de reţinerea cantitativă. Acest lucru a fost solicitat de G20. Uniunea Europeană se află în prima linie şi va contribui la crearea unei consecvenţe suplimentare la nivel global.
Permiteţi-mi să fac o remarcă în legătură cu securitizarea. Doamna Bowles a adus o contribuţie solidă în această privinţă. Domnia sa este în favoarea securitizării şi a evidenţiat aspectele bune ale acesteia şi sumele de bani acordate pieţelor de capital pentru întreprinderile mici şi mijlocii şi creditorilor din statele membre ale Uniunii Europene. Dacă există cumva impresia că nu văd beneficiile securitizării pe termen lung, vă pot asigura că le văd! În funcţia mea anterioară şi cu mult timp înainte de a veni aici, eram conştient de beneficiile securitizării. Cu toate acestea, problema este ce proporţie trebuie să reţină iniţiatorul securitizării într-o anumită situaţie. Accept ce a spus doamna Bowels: şi anume că, în viitor, reţinerea oricărui procent va atrage un cost de capital. Nimeni nu poate fi sigur de momentul în care se va încheia actuala criză financiară. Dar, indiferent când va fi acest sfârşit, cred că putem fi absolut siguri, în anii care vor veni, că instituţiilor financiare li se va cere, la toate nivelurile, să deţină un capital mai semnificativ şi de mai bună calitate în raport cu creditele acordate. Nu voi mai fi aici - dar mulţi dintre dumneavoastră veţi fi - şi, indiferent care este sfârşitul, acesta va fi rezultatul inevitabil al acestei crize financiare deosebite - nu imediat, poate nici pe termen mediu, dar pe termen lung el va fi o certitudine. Dacă m-aş uita într-un glob de cristal, asta aş vedea pentru anii care vin. Deci, procentul este aspectul aflat în dezbatere. Mi se cunoaşte părerea asupra acestui subiect. Am opinii foarte puternice legate de acest subiect de o lungă perioadă de timp încoace.
Diferite amendamente au fost înaintate în cadrul Consiliului de miniştri şi al Parlamentului European cu privire la diferite exceptări legate de un lucru sau de altul, faţă de care serviciile mele, la cererea mea, sunt cât se poate de împotrivă, pentru că eu cred cu putere în simplul adevăr că 5% din ceva e mai bine decât 55% din zero. Cu cât sunt mai multe exceptări - putem avea procente de 5%, 10%, 15% - 15% din zero rămâne tot zero. De aceea, întâmpin cu bucurie posibilitatea ca, în raportul său de la sfârşitul anului, Comisia să revină asupra acestei probleme speciale pentru a se asigura că textul este suficient de solid. Susţin cu tărie acest lucru pentru că nu vreau să văd exceptări deosebite. Dar apreciez bucuros ceea ce au spus doamna Bowels şi alţii referitor la meritele securitizării pentru piaţa de capital. Sper că n-am dat niciodată impresia că nu am făcut acest lucru.
În sfârşit, daţi-mi voie să mă alătur preşedintelui în a ura toate cele bune acelor deputaţi care vor alege alte viitoare cariere, oricare ar fi acestea. I-am cunoscut pe majoritatea într-o funcţie sau alta în cei cinci ani petrecuţi aici şi apreciez contribuţia lor, chiar dacă nu am fost întotdeauna de acord cu ei. Presupun că nu ar trebui să nominalizez, dar aş dori să îl menţionez în special pe domnul Purvis în acest sens. Întotdeauna am crezut că sfatul domniei sale este înţelept, chibzuit, fie el considerat dogmatic sau nu, şi îi doresc mult succes în continuare.
Othmar Karas
raportor. - (DE) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, aş dori în primul rând să vă mulţumesc pentru sprijin şi pentru semnalul pe care îl dăm deponenţilor, afacerilor, băncilor şi lumii finanţelor.
Dezbaterea a fost foarte deschisă. A evidenţiat, de asemenea, slăbiciunile şi necesitatea unei evoluţii viitoare. Pot să vă spun că toate dorinţele dumneavoastră, ca şi criticile şi rezervele, au jucat un rol în negocieri, că am încercat să le incorporăm în considerente şi în cererea de revizuire. Tot ceea ce s-a spus aici azi a jucat un rol, de asemenea, în acordul prezentat - în unele cazuri, un rol nu tocmai puternic - dar totul a fost luat în considerare.
De aceea este absolut clar că acesta este un pas important înainte, dar nu este pasul final, pentru că anunţăm, notificăm şi promovăm alţi paşi în acest acord şi specificăm direcţia pentru această dezbatere. Cu alte cuvinte, dezbaterea va continua, trebuie să continue. Dar cred că este important să trimitem un semnal clar acum, în această perioadă legislativă, că suntem competenţi, că dorim să creăm un climat de încredere, securitate şi stabilitate, că putem reacţiona repede şi că ştim ce trebuie făcut în continuare. De aceea apelez la dumneavoastră să facem acest pas împreună şi cu o mare majoritate.
Vă mulţumesc foarte mult pentru această dezbatere.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
raportor. - (DE) Domnule preşedinte, deja mi-am spus părerea asupra anumitor lucruri în prima rundă de discuţii. Cu toate acestea, aş dori să spun încă o dată, foarte clar, că lumea, inclusiv partenerii noştri din Statele Unite, China şi din alte părţi, urmăreşte Uniunea Europeană, Consiliul, Comisia şi Parlamentul pentru a vedea cum reacţionăm la criză. Am spus deja că a existat o reacţie, pe care o vedem în anumite norme care sunt regândite. Lucrurile evoluează oarecum în SUA în ceea ce priveşte Directiva privind reasigurarea şi alte lucruri de acest gen, cum ar fi garanţiile. Mai mult, lecţia învăţată este că, dacă noi, europenii, nu avem nimic concret de prezentat, atunci partenerii noştri nu vor reacţiona.
Luna trecută şi luna aceasta am adoptat hotărâri, am demarat acţiuni şi am reuşit să găsim soluţii rezonabile împreună cu Consiliul.
Aş dori încă o dată să profit de acest prilej pentru a mulţumi Comisiei, care a avut uneori mâna cam grea, şi Consiliului, cu care am încercat să găsim soluţii rezonabile în şedinţe nocturne şi în multe şedinţe trilaterale, pentru că, numai cu o oră în urmă, Consiliul a aprobat şi compromisul rezonabil la care s-a ajuns.
Desigur, mulţumesc şi camarazilor mei de luptă din Comisia pentru afaceri economice şi monetare, doamnei Berès, doamnei Bowles şi altora, dar şi membrilor personalului, care au purtat o mare parte din greutate pe umerii lor.
Cred că este poate important să evidenţiez încă o dată că am fost implicat în introducerea pieţei europene unice, în calitate de coordonator în timpul introducerii euro şi în alte procese de acest fel. Acestea sunt pietre de hotar care au influenţat munca de acum, ca şi modul de elaborare a politicilor. A fost amuzant să lucrez cu dumneavoastră şi aş dori încă o dată să mulţumesc colegilor deputaţi, Comisiei şi Consiliului - am spus deja acest lucru - pentru cooperarea lor. Celor care în mod voluntar nu vor reveni în Parlament le doresc tot binele pentru viitor.
Există multe sarcini, inclusiv sarcina de a comunica cât este de importantă Uniunea Europeană şi ce muncă importantă depune Parlamentul European. Este important, de asemenea, pentru alegerile ce vor avea loc în Germania pe 7 iunie şi în alte ţări între 4 şi 7 iunie, ca atenţia oamenilor să fie atrasă asupra importanţei muncii noastre. Sper că participarea la vot va fi ridicată. Încă o dată, mulţumesc tuturor şi vă doresc numai bine pentru viitor. Aceasta este ultima mea luare de cuvânt, după cum am spus.
Preşedintele
Dezbaterea în comun este închisă.
Votul va avea loc miercuri, 6 mai 2009.
Declaraţii scrise (articolul 142 din Regulamentul de procedură)
Paolo Bartolozzi  
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, prin amendarea directivelor privind instituţiile de creditare, fondurile proprii, expunerile mari, mecanismele de supraveghere şi gestionarea crizei, Uniunea Europeană se îndreaptă către o realiniere generală a întregului sistem.
Directiva amendată va elimina discreţia pe care statele membre o au în ceea ce priveşte fondurile proprii, care ar împiedica armonizarea supravegherii şi practicile concurenţiale corecte dintre bănci. Aceste discrepanţe trebuie depăşite prin norme comune care să permită organismelor de audit şi băncilor centrale să facă faţă unei posibile incapacităţi de plată a sistemului bancar, mai ales în ţări care au adoptat moneda euro. Amendamentele vizează necesitatea de a întări supravegherea grupurilor bancare transfrontaliere.
Redeschiderea negocierilor interinstituţionale privind acordul încheiat între Parlamentul European şi Consiliu viza pragul minim alocat valorii nominale a securitizărilor. Acesta se referă la suma de risc pe care băncile trebuie să o reţină în bilanţurile lor când plasează produse "structurate” deponenţilor.
În cadrul Consiliului, toate statele membre au votat menţinerea unui prag de 5%. Majorarea acestuia ar face imposibilă redresarea pieţei de securitizări şi nu ar contribui la reinstalarea siguranţei pe pieţe.
(Şedinţa a fost suspendată la ora 11.50 şi reluată la ora 12.05)
Andreas Mölzer
(DE) Doamnă preşedintă, voi face referire la articolul 145 din Regulamentul de procedură. În cadrul şedinţei din 24 aprilie, Hans-Peter Martin a pretins că, în cursul absenţei mele în timpul votului, o persoană neautorizată a votat ilegal cu cardul aflat pe scaunul meu. Preşedinţia a reuşit să respingă acest fapt ca incorect.
Înţeleg că, în acest moment, în timpul campaniei electorale, mulţi dintre colegii mei devin agitaţi. Cu toate acestea, acest fapt este echivalent cu o acuzare de înşelătorie, fraudă şi îmbogăţire fără justă cauză din partea mea. Este un delict grav cel incriminat aici. Dl Martin defăimează, învinuieşte şi calomniază Parlamentul, pe deputaţi, chiar şi pe funcţionari şi mai ales pe colegii săi austrieci, necontenit, prin distorsiuni, semiadevăruri şi neadevăruri, iar limita pe care o pot tolera a fost depăşită. Solicit retractarea acestei acuzaţii, prezentarea de scuze şi o condamnare din partea preşedinţiei.
(Aplauze)
Preşedinta
Mulţumesc, dle Mölzer. După cum ştiu şi colegii, aparatul a fost verificat data trecută şi s-a constatat că acesta nu a fost utilizat sau folosit nepotrivit, astfel că problema a fost clarificată.
După cum observ, dl Hans-Peter Martin ar dori să ia cuvântul. Vă voi acorda cuvântul pentru câteva secunde.
(Murmure de dezacord)
Hans-Peter Martin
(DE) Doamnă preşedintă, aţi putea solicita, vă rog, să se facă linişte în sală?
(Râsete)
Sau voi fi pedepsit prin retragerea indemnizaţiei mele zilnice dacă voi cuteza să spun cuvântul referendum?
Am dreptul să fac o observaţie personală în temeiul articolului 149. Resping întru totul ceea ce a afirmat adineauri colegul meu. Îmi amintesc de ceea ce am spus într-adevăr în plen în absenţa multora dintre extremiştii de dreapta şi a mulţimii din spatele meu. Susţin cele afirmate. Şi dacă sunt acuzat...
(Proteste)
Puteţi auzi încă multe alte proteste care sunt atât de teribile încât nu doresc să le repet în public. Însă acesta este comportamentul extremiştilor de dreapta. Cunoaştem acest lucru din istorie, iar acesta este marele pericol care ne aşteaptă.
În ceea ce priveşte acuzaţia de ilegalitate a acţiunii mele, aş dori doar să scot în evidenţă că poate că au existat mai multe încercări de a mă acuza, însă niciodată investigaţii criminalistice, nu pentru că judecătorii sau procurorii publici austrieci au avut prejudecăţi, ci pentru că şi-au dat seama cât de nefondate au fost aceste acuzaţii. Dacă extremiştii de dreapta merg în ofensivă cu astfel de argumente, atunci rămâne la latitudinea electoratului să judece problema.
(Preşedinta l-a întrerupt pe vorbitor)
Preşedinta
V-am ascultat. Am spus deja că problema a fost clarificată. Este de ajuns. Vă mulţumesc.

Beniamino Donnici
(IT) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor! Doamnă preşedintă, după cum ştiţi, însă mulţi dintre colegii mei ignoră acest fapt, din cauza lipsei acute de informaţii furnizate de preşedinţie asupra acestei probleme, care este ţinută secret, Curtea Europeană de Justiţie a ajuns în sfârşit la un verdict în privinţa disputei îndelungate care m-a avut din păcate ca protagonist împotriva Parlamentului European şi a domnului Occhetto.
Curtea a anulat decizia luată de această Cameră la 24 mai de a nu îmi confirma mandatul în urma deciziei autorităţilor naţionale, iar Parlamentul European a primit ordinul de a suporta costurile. Intenţia deciziei luate la timp de Curte a fost de a reface componenţa legitimă a Parlamentului înainte ca mandatul acestuia să ia sfârşit, însă la 4 mai, ora 17:00, domnul Preşedinte Pöttering a prezentat acestei Camere o variantă unilaterală, ambiguă şi confuză a problemei, solicitând încă o dată Comisiei pentru afaceri juridice să-mi confirme competenţele, chiar dacă era conştient de faptul că aceasta era doar o luare de act. Pe lângă aceasta, domnia sa nici măcar nu a solicitat o întrunire extraordinară a comisiei, deoarece aceasta era ultima şedinţă a legislaturii parlamentare, dacă nu cumva decide să-mi extindă mandatul pentru încă o legislatură.
Din aceste motive, solicit preşedinţiei să rectifice această altă greşeală gravă până mâine pentru a se conforma deciziei Curţii de Justiţie. Doamnă preşedintă, aş fi preferat ca Parlamentul European să fie scutit de această importantă înfrângere juridică şi, în ciuda tuturor celor întâmplate, îmi prezint cele mai sincere scuze faţă de dvs. şi de colegii mei.
Preşedinta
Vă mulţumesc, domnule Donnici. Comentariile dvs. au fost notate, iar Preşedintele a făcut bineînţeles o declaraţie luni după-amiaza. Comentariile dvs. vor fi transmise reuniunii Biroului din această după-amiază.
