Drepturile procedurale în acţiunile penale (dezbatere)
Preşedinte
Următorul punct este dezbaterea privind
întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată de Sarah Ludford, Elena Oana Antonescu, Carmen Romero López, Heidi Hautala şi Rui Tavares, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne Consiliului cu privire la drepturile procedurale în procesele penale - B7-0343/2009),
întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată Comisiei cu privire la drepturile procedurale în procesele penale, de către Sarah Ludford, Elena Oana Antonescu, Carmen Romero López, Heidi Hautala şi Rui Tavares, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne - B7-0344/2009).
Sarah Ludford
autoare. - Dle preşedinte, recunosc sincer şi întru totul că aceste două întrebări cu solicitare de răspuns oral, prezentate la 1 decembrie, anul trecut, au fost depăşite de evenimente, însă această dezbatere merită încă să fie luată în considerare, pentru a confirma că subiectul drepturilor procedurale este din nou în discuţie după o absenţă regretabilă de câţiva ani şi pentru a sublinia urgenţa şi prioritatea acestui program.
În ultimul deceniu, faptul că garanţiile procedurale şi drepturile acuzaţilor nu au beneficiat de aceeaşi atenţie şi de aceeaşi acţiune precum măsurile de accelerare şi ameliorare a eficienţei investigaţiilor şi acuzaţiilor, a constituit o mare nemulţumire pentru Parlamentul European. Am susţinut aceste măsuri pentru că, astfel, se pot prinde mai mulţi criminali. Cei care regretă în principiu mandatul european de arestare sunt susţinătorii mafioţilor şi ai tâlharilor care se ascund, ai violatorilor şi ai teroriştilor. Însă este vorba despre echilibru şi despre obţinerea unui "mandat european de arestare plus”, şi astfel a justiţiei, în general, prin garanţii procedurale care să însoţească acuzaţiile transfrontaliere simplificate. Oponenţii mandatului european de arestare nu vor, desigur, niciun fel de acţiune UE cu privire la drepturi; tot ceea ce vor este un "mandat european de arestare minus".-
Însă aplicarea mandatului european de arestare fără garanţii procedurale corespunzătoare a dus, în anumite cazuri, la denegarea de dreptate, deoarece recunoaşterea reciprocă nu a fost însoţită de o bază solidă a încrederii reciproce. Unul dintre aceste cazuri este cel al unuia dintre alegătorii mei, Andrew Symeou. Andrew a fost în închisoare în Grecia timp de şase luni, aşteptând să fie judecat pentru acuzaţia de omor, care se pare că se baza pe o identitate greşită şi, mi-e teamă să spun, pe brutalitatea poliţiei faţă de martori, şi cred că mandatul european de arestare a fost utilizat într-un mod greşit. În momentul adoptării ei, în 2002, era clar pentru toţi că această măsură, care ar fi avut efectul ca cetăţenii UE să fie judecaţi sau arestaţi în alt stat membru, va fi urmată rapid de măsuri care să garanteze drepturile acestora la un proces corect şi faptul că nu vor exista erori judiciare. Această promisiune a fost trădată de statele membre care nu au acceptat propunerea Comisiei din 2004 pentru o decizie-cadru cuprinzătoare cu privire la drepturile procedurale, iar acum tot ceea ce putem obţine este o abordare parţială. Mă bucur că a fost relansată de către preşedinţia suedeză, însă este doar un plan treptat.
Trebuie să vedem jumătatea plină a paharului şi să fim optimişti, deşi îmi pare rău că, în mod îngrijorător, Consiliul promite doar să ia în considerare, şi nu să elaboreze legi cu privire la cauţiunea europeană (Eurobail), ceea ce l-ar fi ajutat pe Andrew Symeou, căruia, fiind străin, i s-a refuzat în mod explicit cauţiunea. Judecătorilor li se cere la ora actuală să aplice hotărârile şi ordonanţele instanţelor din alte state membre fără să examineze faptele, şi vor fi supuşi unei critici din ce în ce mai puternice şi unei dezaprobări publice dacă la nivelul UE nu va exista o respectare a garanţiilor procedurale minime şi a drepturilor la apărare în cazul investigaţiilor şi acuzaţiilor penale. Nu numai cetăţenii individuali se tem de garanţii minime ale drepturilor; acest lucru împiedică şi colaborarea judecătorilor, precum şi a poliţiei şi a procurorilor.
Consider că asigurarea drepturilor omului în mandatele europene de arestare ar trebui să fie o condiţie explicită pentru extrădare, deşi Comisia urăşte acest lucru. Datorită liberal democraţilor, legislaţia Regatului Unit de punere în aplicare a măsurilor spune că instanţa trebuie să se declare mulţumită că nu există o încălcare a Convenţiei Europene pentru Drepturile Omului. În mod curios, instanţele britanice par timide în invocarea acestei clauze pentru a bloca extrădarea. Dacă toate statele membre şi-ar respecta într-adevăr obligaţiile în cadrul CEDO, poate că nu ar mai fi nevoie de măsuri UE. Problema nu este absenţa standardelor, ci absenţa respectului practic, iar multe state membre ajung în faţa Curţii de la Strasbourg din această cauză. Având în vedere că Tratatul privind Uniunea Europeană, iar acum TFUE obligă statele UE să respecte CEDO, acest lucru este ruşinos şi inacceptabil. Aşa că avem nevoie de un mecanism de aplicare UE care, de acum înainte, va fi asigurat prin competenţa Comisiei de declanşare a procedurilor de încălcare şi prin supravegherea Curţii Europene de Justiţie. Măsurile UE trebuie, aşadar, să corespundă CEDO şi să nu fie în contradicţie cu sau să nu o submineze pe aceasta şi, în acelaşi timp, să reprezinte o valoare adăugată în sensul consolidării aplicării practice.
Sper că Comisia şi Consiliul sunt de acord cu faptul că standardul directivelor care garantează drepturile fundamentale trebuie să fie unul înalt. Iniţiativa statelor membre cu privire la interpretare şi traducere, care propune textul convenit în octombrie de către Consiliu, este mai puţin ambiţioasă decât textul Comisiei şi trebuie îmbunătăţită. Suntem, aşadar, îngrijoraţi de faptul că prima măsură nu prezintă cele mai înalte standarde. Sper că vom fi mai ambiţioşi şi că vom stabili un precedent pentru următoarele etape de consolidare a drepturilor procedurale care, după interpretare şi traducere, sunt urmate de alte măsuri precum consultanţa juridică, dreptul la informaţie, dreptul de a comunica cu autorităţile consulare etc. Prin urmare, solicit reasigurarea din partea Consiliului şi Comisiei a faptului că măsurile din cadrul planului vor fi luate cu rapiditate, astfel încât eforturile îndelung aşteptate de a garanta, într-adevăr, drepturile la un proces echitabil să poată fi continuate.
Diego López Garrido
Mă bucur că această întrebare a fost prezentată de baroneasa Ludford, care tocmai a intervenit, de dna Antonescu, dna Romero, dna Hautala şi dl Tavares, deoarece ne confruntăm, efectiv, cu o chestiune de o magnitudine deosebită, sub forma garanţiilor procedurale din cadrul procedurilor penale. În acest context, aş dori să spun că suntem de acord cu susţinerea importanţei subiectului pe care l-aţi semnalat şi că suntem, de asemenea, de acord cu faptul că acesta ar trebui să fie armonizat la nivel european.
În întrebarea dvs., aţi subliniat la început că preşedinţia suedeză a înregistrat progrese semnificative. Preşedinţia suedeză a înregistrat, într-adevăr, progrese importante în acest domeniu. În octombrie, Consiliul a convenit asupra unor orientări generale cu privire la textul referitor la dreptul la interpretare şi traducere în cadrul proceselor penale şi, o lună mai târziu, în noiembrie, Consiliul a adoptat un plan de realizare a mai multor măsuri legate de garanţiile procedurale, ca răspuns la solicitarea baronesei Ludford. Unele dintre aceste măsuri le-aţi menţionat chiar dvs., baroneasă Ludford, cum ar fi dreptul la informaţii referitoare la drepturile - repetiţia este intenţionată - şi obligaţiile pe care le are o persoană în cadrul oricărei proceduri penale, cu privire la ajutoare, consultanţă juridică, comunicare cu membrii familiei şi autorităţile consulare, sau la garanţiile speciale care trebuie stabilite şi protejarea persoanelor acuzate care sunt vulnerabile. Aceasta în ceea ce priveşte Consiliul în perioada preşedinţiei suedeze.
În acest punct, aţi putea spune: foarte bine, dar există vreun acord cu Parlamentul European conform căruia această activitate să fie tratată în continuare ca o prioritate? Iar noi vă putem spune: Da, această abordare este o prioritate. Cum? Prin ce iniţiative?
Primul lucru pe care îl va face preşedinţia spaniolă va fi să încerce, prin colaborarea cu Parlamentul European, să asigure adoptarea Directivei privind dreptul la interpretare şi traducere în procesele penale, propusă de 13 state membre. Nu a fost posibil să continuăm cu propunerea Comisiei, iar 13 state membre au înlocuit această iniţiativă. Dorim ca această iniţiativă să fie aprobată, bineînţeles, în cooperare cu Parlamentul European. În afară de acest lucru, sperăm din partea Comisiei că va prezenta iniţiativele corespunzătoare pentru restul aspectelor referitoare la garanţiile procedurale. Ne dorim foarte mult ca acest lucru să se întâmple cât mai repede cu putinţă, astfel încât să putem iniţia procesul de adoptare a acestora, din nou împreună cu Consiliul şi Parlamentul.
Aş dori să închei spunând că preşedinţia spaniolă intenţionează să organizeze în martie un seminar la Madrid, împreună cu Comisia şi Academia de drept european, pe tema standardelor comune în cadrul garanţiilor procedurale. Aceasta demonstrează, baroneasă Ludford, că suntem complet de acord cu dvs. şi cu cei care au sprijinit acest aspect al urgenţei de a reglementa aceste chestiuni, de a le armoniza la nivel european şi, desigur, de a informa Parlamentul în mod constant cu privire la evoluţia lucrărilor.
Jacques Barrot
Vă mulţumesc pentru această întrebare. Știţi cât de importante sunt pentru mine aceste garanţii procedurale. Este adevărat că, timp de mulţi ani, Comisia a militat pentru a asigura că normele comune minime referitoare la dreptul la apărare sunt într-adevăr aplicate în toate procesele penale din Europa. Acest lucru este necesar pentru cooperarea juridică şi este o condiţie pentru încrederea reciprocă indispensabilă dintre statele membre. Comisia a lucrat foarte mult pentru a asigura adoptarea legislaţiei europene în acest domeniu. În plus, este adevărat că, datorită preşedinţiei suedeze, foaia de parcurs a fost adoptată de către Consiliu la 30 noiembrie 2009. Aceasta este o etapă fundamentală în crearea unei legislaţii europene în materie de drepturi procedurale minime. Statele membre au ajuns, prin acest act, la un acord cu privire la domeniul de aplicare al acestei legislaţii şi cu privire la necesitatea de a o adopta ca prioritate, în colaborare completă cu Parlamentul European. La fel ca şi dvs., tocmai l-am ascultat pe dl López Garrido, care a prezentat o explicaţie foarte bună a felului în care preşedinţia spaniolă tindea şi ea către adoptarea acestor măsuri iniţiale, care ne vor oferi o serie de garanţii minime.
Este adevărat că abordarea progresivă a foii de parcurs ni s-a părut, în cele din urmă, o soluţie bună. Această abordare ne va ajuta să ne atingem obiectivul dorit. Abordarea pas cu pas nu înseamnă numai că fiecare drept poate fi supus unei analize mai detaliate în contextul propunerii legislative, ci şi că fiecare drept poate fi examinat în mod individual în cadrul negocierilor. Acest lucru ne permite să evităm negocierile transversale, care caracterizează câteodată textele legislative prea generale şi care le pot permite anumitor state membre să preia negocierile pentru a câştiga un avantaj într-un punct foarte specific. Aşadar, dnă Ludford, sunt sigur că noua Comisie va lucra cât se poate de rapid pentru a prezenta toate propunerile legislative prevăzute în foaia de parcurs şi pentru a le adopta cât mai repede cu putinţă.
În ceea ce priveşte dreptul la interpretare şi traducere, care reprezintă prima măsură prevăzută în foaia de parcurs, Comisia a luat act de iniţiativa prezentată de o serie de state membre. Trebuie să spun că această iniţiativă se bazează pe propunerea Comisiei din iulie 2009 şi pe negocierile care au avut loc în cadrul Consiliului în cea de-a doua jumătate a anului 2009. Totuşi, este adevărat că iniţiativa statelor membre nu este în completă conformitate cu Convenţia Europeană privind Drepturile Omului sau cu jurisprudenţa Curţii Europene a Drepturilor Omului.
Vechea propunere a Comisiei, care prevedea ca interpretarea reuniunilor dintre acuzat şi consiliul de apărare să fie obligatorie, nu este în totalitate urmată de iniţiativa statelor membre, care limitează acest drept la comunicările care au loc în faţa autorităţilor poliţiei şi în cadrul procesului. În plus, vechea propunere a Comisiei prevedea un drept la traducere, un drept mai cuprinzător în textul Comisiei.
Bineînţeles că va fi mult de lucru în acest domeniu între Parlamentul European şi Consiliu şi cred că vom reuşi să obţinem un text ambiţios referitor la drepturile procedurale. Acest lucru este esenţial dacă dorim să creăm un spaţiu juridic veritabil în Europa. Vom asigura, de asemenea, conformitatea textului cu standardele prevăzute în Convenţia Europeană privind Drepturile Omului şi în jurisprudenţa Curţii Europene a Drepturilor Omului. Sunt, aşadar, convins de faptul că putem conta pe acţiunea Parlamentului în acest domeniu şi menţionez, încă o dată, că preşedinţia spaniolă ne va acorda şi ea sprijinul.
Elena Oana Antonescu
în numele grupului PPE. - Deşi s-au înregistrat progrese în domeniul recunoaşterii mutuale a hotărârilor în materie penală, în ceea ce priveşte garantarea şi asigurarea drepturilor învinuitului şi inculpatului, nu s-au făcut foarte multe.
Importanţa unor standarde comune este o condiţie esenţială pentru încrederea reciprocă în sistemele legale ale statelor membre. Lipsa de echilibru între drepturile învinuitului şi inculpatului, pe de o parte, şi mijloacele pe care acuzarea le are la dispoziţie, pe de altă parte, poate pune în pericol principiul recunoaşterii reciproce a hotărârilor. De aceea, iniţiativa preşedinţiei suedeze din iulie 2009 de a prezenta o foaie de parcurs pentru consolidarea drepturilor procedurale ale persoanelor suspectate sau acuzate a reprezentat un pas foarte important.
În ceea ce priveşte dreptul la traducere şi interpretare, intrarea în vigoare la 1 decembrie a Tratatului de la Lisabona a impus instituirea unui nou cadru instituţional. Propunerea de decizie-cadru aflată în lucru în Comisia LIBE trebuia transformată într-o propunere de directivă pentru a permite continuarea lucrărilor asupra dosarului.
Am fost preocupaţi de calendarul şi de sfera de aplicare a viitoarelor iniţiative privind drepturile procedurale, de aceea am hotărât adresarea acestor întrebări Comisiei şi Consiliului. La scurt timp după depunerea lor în decembrie, 13 state membre, printre care şi România, au prezentat o iniţiativă pentru o directivă a Parlamentului European şi Consiliului. Sunt convinsă că pe parcursul întregului proces vom reuşi să aducem îmbunătăţiri acestui text atât în ceea ce priveşte sfera de aplicare, cât şi în ceea ce priveşte garantarea corectitudinii procedurilor şi a calităţii traducerii şi interpretării.
Referitor la celelalte măsuri prevăzute în foaia de parcurs, avem în vedere că este vorba de asigurarea accesului la drepturi precum consilierea şi asistenţa juridică, instituirea de garanţii speciale pentru persoanele suspectate sau acuzate vulnerabile, informarea privind drepturile pe care le au şi privind costurile. Dorim angajamente clare din partea Consiliului şi Comisiei că urmează să fie înaintate propuneri de reglementare cât mai rapid cu putinţă.
Diferenţele existente în acest moment între statele membre impun adoptarea de urgenţă a unor standarde comune. <BRK>
Carmen Romero López
Doresc să salut preşedinţia spaniolă şi, în acelaşi timp,să subliniez că aceasta este prima iniţiativă cu privire la drepturile procedurale. Au existat dezbateri pe această temă, însă acestea nu s-au mai continuat după încheierea preşedinţiei suedeze.
Acest proiect de iniţiativă a ajuns deja la Parlament, iar prima dezbatere a avut deja loc. Prin urmare, considerăm că întrebarea este pertinentă şi continuă să fie pertinentă datorită importanţei subiectului. Sigur că se mai pot face îmbunătăţiri în acest domeniu şi sperăm ca progresele să apară odată cu evoluţia iniţiativei de la o etapă la alta.
După cum a specificat dl Barrot, propunerea Comisiei a fost în mod clar mai ambiţioasă şi, de aceea, trebuie să îmbunătăţim actualul text al Parlamentului. Acesta nu este, în niciun caz, un text nou, deoarece a fost deja dezbătut de Parlament şi de Comisie, cu rezistenţa statelor membre.
Preşedinţia suedeză a încercat, prin foaia de parcurs, să deblocheze acest subiect, însă, cu toate acestea, situaţia continuă să fie dificilă pentru statele membre. Este evident că, în urma Tratatului de la Lisabona, situaţia s-a schimbat, deoarece Parlamentul ia acum decizii. De aceea, considerăm că Comisia şi Consiliul trebuie să reexamineze drepturile procedurale în contextul noului scenariu în care ne aflăm la ora actuală.
Ne-am dori ca aceste drepturi procedurale să fie văzute ca un pachet. Recunoaşterea dreptului la traducere nu este posibilă fără recunoaşterea dreptului la asistenţă juridică sau a dreptului la informaţie. Din acest motiv, planurile Comisiei de a prezenta an de an aceste drepturi trebuie, după părerea noastră, să se accelereze, astfel încât subiectul să poată fi luat cât mai repede în considerare.
Este adevărat că legislaţia antiteroristă distruge garanţiile, dar dacă dorim să creăm un spaţiu al dreptăţii şi al libertăţii, trebuie să avem încredere în valorile noastre, pentru a le putea transmite şi proiectului european.
Graham Watson
în numele Grupului ALDE. - Dle preşedinte, această instituţie a propus crearea mandatului european de arestare la 6 septembrie 2001. Propunerea noastră s-ar fi aflat şi acum pe un raft, plină de praf, dacă, cinci zile mai târziu, nu ar fi avut loc evenimentele de la New York. Dl Bin Laden a contribuit la transformarea în realitate a acestei propuneri, iar eu am avut onoarea de a conduce această măsură în cadrul Parlamentului.
Parlamentul a insistat în momentul respectiv ca aceasta să fie însoţită de garanţii procedurale minime în procedurile judiciare penale. Comisia şi-a prezentat propunerile în 2002 şi s-a angajat să asigure o acţiune rapidă. Cum se face, aşadar, că, până nu demult, aceste propuneri au fost blocate în Consiliu? De ce nu a luptat Comisia pentru o aprobare a tuturor propunerilor sale, în locul unor aprobări separate a acestora?-
Mandatul european de arestare a înlocuit extrădarea. A redus în mod substanţial timpul necesar predării. A încurajat contactul direct dintre autorităţile judiciare ale statelor membre. A exclus deciziile bazate pe oportunitate politică, astfel încât statele membre să-şi poată preda proprii cetăţeni.
A consolidat în mod considerabil statul de drept pe continentul nostru, dar mandatul european de arestare se bazează pe încredere reciprocă şi există prea multe cazuri în care această încredere este pusă la îndoială de către cetăţenii noştri.
Doi dintre alegătorii mei se află în momentul de faţă în detenţie în Ungaria, aşteptând să fie judecaţi. Deşi extrădarea lor a fost solicitată în urmă cu mai mult de un an şi, deşi se aflau acolo de două luni, aceştia nu au fost încă puşi sub acuzare şi este posibil să treacă luni de zile până când aceştia vor beneficia de un proces. Unul dintre ei şi-a pierdut locul de muncă şi sursa principală de venit a familiei. Ambii sunt privaţi de compania persoanelor apropiate. Şi, cu toate acestea, este posibil ca ambii să fie nevinovaţi de delictele pentru care sunt acuzaţi.
Cazurile de acest gen creează o reputaţie proastă pentru cooperarea judiciară europeană. În acelaşi timp, denunţă lipsa de acţiune a guvernelor în cadrul Consiliului. Autorii acestei întrebări cu solicitare de răspuns oral au dreptate: ei cer atenţia urgentă a Europei.
(Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare adresată prin intermediul procedurii "cartonaşului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură)
Preşdinte
Vă mulţumesc, dle Watson. Voiam să vă numesc "naşul” mandatului european de arestare, însă m-am gândit că această denumire ar putea fi interpretată într-un mod greşit.
William
Dle Watson, vorbiţi despre Bin Laden şi despre evenimentele din 9 septembrie ca despre justificarea care a pregătit calea pentru adoptarea mandatului european de arestare. Punctul dvs. de vedere este aşadar că mandatul european de arestare trebuie să fie utilizat numai împotriva teroriştilor şi criminalilor şi în cazul crimelor violente?
Graham Watson
în numele Grupului ALDE. - Dle preşedinte, dacă-mi permiteţi, nu am spus că dl Bin Laden este o justificare; am spus că ne-a ajutat să accelerăm procesul. Mandatul nu a fost nicidecum menit să acopere doar crimele teroriste; a fost menit să acopere toate crimele grave. Cei care se opun utilizării sale sunt cei care, de fapt, se opun statului de drept pe continentul nostru şi protecţiei pe care mandatul european de arestare le-o oferă cetăţenilor noştri.
Heidi Hautala
Dle preşedinte, dl Watson are completă dreptate când spune că Parlamentul European a insistat de la început ca mandatul european de arestare să fie însoţit de norme procedurale penale minime. Putem vedea foarte clar genul de probleme cu care se confruntă statele membre din cauză că mandatul european de arestare a fost creat pe o bază şubredă. Este, într-adevăr, o construcţie şubredă, deoarece se presupune că statele membre ar trebui să fie capabile să se bazeze pe sistemele juridice ale altora: se presupune, aşadar, că statul de drept şi normele referitoare la procesele echitabile sunt o realitate în diferitele state membre.
La fel cum au făcut-o şi alţi vorbitori înaintea mea, aş putea şi eu să vă spun poveşti care să vă arate că situaţia se prezintă de fapt altfel şi că acţiunea Comisiei este urgentă, după cum a menţionat şi colegul meu în urmă cu câteva momente. Trebuie să creăm un sistem cuprinzător în care să se progreseze în domeniul drepturilor minime din cadrul proceselor penale. Cred că Tratatul de la Lisabona ne va acorda, de asemenea, această şansă, deoarece Parlamentul European este acum, împreună cu Consiliul, un legislator cu competenţe depline, şi a fost foarte plăcut să-l auzim pe dl Barrot spunând că are încredere în acest parteneriat dintre Comisie şi Parlament. Comisia şi Parlamentul trebuie să formeze acum o axă a puterii care să învingă cu adevărat rezistenţa venită din partea statelor membre care nu şi-au dorit să progreseze în acest domeniu.
Am promis să vă spun o poveste despre ce s-ar întâmpla dacă nu s-ar adera la statul de drept, ci doar la mandatul european de arestare. În momentul de faţă, în Finlanda există un cuplu, Hadižat şi Malik Gataev, care a fost deţinut. Cei doi veniseră din Lituania, unde, timp de mai mulţi ani, au avut un orfelinat pentru copiii care au fost victime ale războiului din Cecenia şi se pare că, în Cecenia, serviciile de securitate le-au întrerupt activităţile, sub pretextul că ar fi existat anumite legături minore cu violenţa în familie; probabil că era vorba despre o chestiune de familie, şi nu despre un act serios de violenţă, de exemplu. Acest cuplu se află acum în Finlanda. Solicită azil, iar Lituania cere extrădarea lor. Cazul va fi audiat lunea viitoare la Tribunalul Districtual de la Helsinki.
Oare ce trebuie să facem în această situaţie, având în vedere că noţiunea principală este aceea că Finlanda ar trebui să se bazeze pe faptul că acest cuplu va beneficia de un proces echitabil în Lituania? Avem dovezi foarte clare că acesta nu a fost, de fapt, cazul şi aş spune că există zilnic multe astfel de exemple în care mandatul european de arestare nu a avut nicio valoare. Trebuie să fim capabili să realizăm progrese în acest domeniu, fiindcă, în caz contrar, ne va fi absolut imposibil să construim încrederea între statele membre, care va fi, în mod inevitabil, necesară, dacă dorim să ne angajăm în cooperarea judiciară.
Janusz Wojciechowski
Dle preşedinte, voi da şi eu un exemplu, la fel cum a făcut dna Hautala. Un anumit tânăr din Polonia a fost condamnat în Marea Britanie la închisoare pe viaţă, pentru viol, într-un proces bazat pe dovezi circumstanţiale, care a avut loc sub influenţa unei puternice campanii de defăimare în presă şi care, după părerea anumitor observatori, nu a respectat în niciun fel standardele poloneze ale unui proces echitabil. Tânărul îşi execută acum sentinţa pe viaţă într-o închisoare din Polonia, deşi legea poloneză nu prevede închisoarea pe viaţă pentru viol, ci doar pentru crimă - violul poate avea o sentinţă maximă de 12 ani. Avem, prin urmare, de-a face cu o situaţie în care, într-o închisoare din Polonia, există o persoană căreia i s-a dat o sentinţă care nu este în conformitate cu principiile legislaţiei poloneze.
Dau acest exemplu pentru a ilustra problema şi ca argument pentru nevoia urgentă de a stabili anumite standarde generale, atât în domeniul proceselor penale, cât şi, după părerea mea, în domeniul normelor pentru executarea sentinţelor. Pentru că ne confruntăm din ce în ce mai des cu situaţii în care autorii infracţiunilor sunt judecaţi într-o ţară şi îşi execută sentinţa în altă ţară. Din acest motiv, susţin ideea standardelor şi ideea unei directive.
Rui Tavares
Dle preşedinte, Uniunea Europeană are nevoie de două picioare pentru a putea merge: unul este reprezentat de către statele membre, iar celălalt de către reprezentanţii aleşi ai acestora în această instituţie.
Acum, se întâmplă foarte des ca statele membre, după ce şi-au rezolvat problemele, să-şi închidă sistemele judiciare; după ce le permit sistemelor lor politice să comunice, uită de tot restul şi uită să-şi stabilească fundaţiile prin crearea unei baze de încredere între cetăţenii Uniunii Europene. Acesta este unul dintre cazuri.
Mandatul european accelerează în mod evident lucrurile şi uşurează viaţa sistemelor judiciare din Uniunea Europeană. Cu toate acestea, alte drepturi, precum dreptul la traducere şi interpretare (asupra căruia avem plăcerea şi onoarea de a lucra împreună cu colega noastră, dna Ludford), sunt esenţiale dacă cetăţenii europeni vor să aibă încredere în relaţiile lor cu sistemele judiciare ale altor state membre.
Mă alătur cu plăcere colegilor mei pentru a solicita Comisiei şi Consiliului să producă rapid texte care, prin intermediul procedurii de codecizie, să avanseze acest proces în alte drepturi procedurale în cadrul proceselor penale.
William  Dartmouth
în numele Grupului EFD. - Voi lua cuvântul în această seară, deoarece, după cum s-a menţionat, doi dintre alegătorii mei - Michael Turner şi Jason McGoldrick - sunt deţinuţi în Unitatea 2 a închisorii centrale din Budapesta, Ungaria. Sunt deţinuţi din data de 3 noiembrie şi încă nu au fost judecaţi. Nu există, de fapt, o dată pentru proces. Condiţiile detenţiei sunt dure. Cei doi sunt separaţi şi nu au contact unul cu celălalt. Împart o celulă mică cu alţi trei prizonieri. Sunt închişi în celulele lor timp de 23 de ore pe zi. Li se permit trei convorbiri telefonice şi un duş pe săptămână. Au dreptul la o vizită familială pe lună.
Pe scurt, sunt izolaţi. Bariera lingvistică înrăutăţeşte această izolare. Sunt acuzaţi de criminalitate financiară. Nu sunt asasini sau terorişti. Şi sunt arestaţi numai din caza mandatului european de arestare.
Mandatul european de arestare a şters, dintr-o dată, garanţiile împotriva arestului stabilite în Marea Britanie în urmă cu mai mult de o mie de ani. Degeaba daţi din cap, dle Watson: ar fi mai bine dacă v-aţi cere scuze. Identitatea greşită şi furtul de identitate înseamnă că ceea ce li s-a întâmplat lui Jason şi Michael i se poate întâmpla oricând oricărui cetăţean britanic.
Partidul laburist, liberal democraţii şi partidul conservator au votat cu toţii în favoarea mandatului european de arestare. Pentru a-l cita pe Zola, "J'accuse" - acuz - partidele sistemului politic britanic: sprijinul lor pentru mandatul european de arestare a pus toţi cetăţenii britanici în pericolul de a fi arestaţi la întâmplare.
Krisztina Morvai
(HU) În calitate de cetăţean maghiar şi de criminalist, ar trebui să-mi fie ruşine, pentru că astăzi, aici în Parlamentul European, pe tema lipsei garanţiilor procedurale în procesele penale, doi dintre colegii mei, care de altfel reprezintă două viziuni politice diferite, au menţionat Ungaria ca pe un exemplu flagrant. Deşi mi-e ruşine, trebuie să fiu de acord cu dumnealor, deoarece şi eu am avut experienţe similare. Îi rog pe aceştia şi pe dvs., cele câteva state membre care mai sunt prezente aici la dezbaterea acestei teme importante, să ia în considerare următoarele: dacă au aflat că există astfel de încălcări grave ale legii în cazul străinilor destul de irelevanţi din punct de vedere politic pentru statul maghiar şi pentru guvernul maghiar, care ar fi atunci destinul oponenţilor guvernului maghiar, să spunem din cauză că se opun din punct de vedere politic guvernului?
La ora actuală, 15 persoane se află în închisoare sub arest preliminar, pentru încercarea de a lua o poziţie faţă de acţiunile corupte ale guvernului maghiar. Drept răzbunare, acestora li s-au iniţiat proceduri penale pe baza unor acuzaţii de terorism inventate. Nici până în ziua de astăzi nu s-au prezentat niciun fel de dovezi; autorităţile nu simt nevoia de a aduce niciun fel de dovezi. Aceste persoane sunt deţinute în aceleaşi condiţii ca şi cele menţionate mai devreme, izolate de familiile lor, de public şi de presă. Haideţi, vă rog, să ne unim forţele şi să facem ceva pentru normalizarea situaţiei din Ungaria şi pentru a nu permite nimănui să profite, mai ales din motive politice, de lipsa garanţiilor procedurale în procesele penale. Ungaria trebuie să creeze astfel de garanţii.
Carlos Coelho
(PT) Dle preşedinte, dl López Garrido nu se va supăra dacă primele mele cuvinte se vor adresa dlui vicepreşedinte Barrot. Nu ştiu dacă vom mai avea ocazia de a-l întâlni în cadrul reuniunii plenare, înainte de începerea mandatului noii Comisii şi, de aceea, aş dori să-i mulţumesc pentru eforturile, inteligenţa şi fantastica sa colaborare cu Parlamentul European în acest domeniu al justiţiei şi al afacerilor interne.
Aş dori să mă alătur celor care consideră că acest domeniu este unul foarte important. Nu ne dorim să construim doar o Europă sigură. Ne dorim, de asemenea, să construim o Europă a justiţiei, aşa că orice iniţiativă referitoare la drepturile procedurale este esenţială.
Trebuie să luăm măsuri pentru a sprijini victimele şi pentru a promova respectul pentru drepturile cetăţenilor care sunt aduşi în faţa justiţiei. Cred că acest mesaj conţine două apeluri foarte clare, dintre care unul se adresează Consiliului, fiind prezentat de dl Watson, care s-a exprimat în discursul său mai bine decât mine.
Este ridicol ca, după opt ani, să ne aflăm în continuare în această fază a procesului şi să privim doar anumite tipuri de drepturi. Trebuie să fim mai eficienţi şi mai rapizi. Aceasta este o sarcină a Consiliului şi a Parlamentului, iar dl comisar Barrot ar trebui, de asemenea, să-şi sensibilizeze atât colegul, următorul comisar, cât şi următoarea Comisie în acest sens.
Comisia trebuie să ia iniţiativa în toate celelalte domenii care au legătură cu drepturile procedurale, nu numai în cele care privesc limbile şi traducerea.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Subiectul drepturilor procedurale fundamentale în cadrul proceselor penale este unul dintre subiectele cheie care ar trebui să răsune în domeniul justiţiei şi al relaţiilor interne.
În principiu, proiectul deciziei cadru defineşte un set de drepturi procedurale fundamentale în procesele penale, şi anume dreptul la consultanţă juridică, dreptul la interpretare şi traducere, dreptul la atenţie specială în domenii sensibile şi dreptul de a comunica şi de a coopera cu autorităţile consulare. Lista drepturilor fundamentale ar trebui să fie considerată ca fiind strict demonstrativă, deoarece rolul Uniunii Europene este de a asigura că statele membre respectă cea mai vastă arie posibilă de drepturi fundamentale, luând în considerare şi apartenenţa statelor membre la Consiliul Europei şi făcând referire la Convenţia acestuia.
Efortul nostru ar trebui să fie acela de a promova astfel de mijloace de reglementare a relaţiilor procedurale în chestiuni penale, care le-ar garanta tuturor participanților la procesele penale drepturile mai sus menţionate, fie că este vorba despre victime, părţi vătămate sau făptuitori, astfel încât să se ajungă la o hotărâre democratică şi echitabilă care să îndeplinească întru totul scopul tuturor penalităţilor impuse, care nu este doar represiunea, ci şi reabilitarea socială şi educaţia.
Gerard Batten
Comisia solicită Consiliului să-şi continue activităţile pentru introducerea, la nivel european, a drepturilor procedurale comune în chestiuni penale. O procedură comună actuală, sub forma mandatului european de arestare, a eliminat garanţiile care existau de secole în Marea Britanie împotriva arestării şi închisorii nedrepte. Nu este o controversă academică. Mandatul european de arestare distruge vieţile persoanelor nevinovate. Alegătorul meu, Andrew Symeou, este doar una din numărul tot mai mare de persoanele care au fost extrădate fără ca o instanţă britanică să aibă puterea de a analiza dovezile de tip prima facie împotriva acestora şi să prevină extrădarea nedreaptă. Extrădarea este redusă acum la o simplă formalitate birocratică. Dl Symeou a fost reţinut timp de şase luni în faimoasa închisoare Korydallos, fără cauţiune sau perspective pentru un proces. Cinismul politic al liberal democraţilor britanici este de-a dreptul incredibil. Acum plâng la Londra, cu lacrimi de crocodil, soarta dlui Symeou, deşi sunt responsabili în mod considerabil pentru procedurile comune care au determinat această soartă şi deşi lucrează pentru a adopta mai multă legislaţie de acest gen. Procedurile comune coboară standardele juridice europene, nu le ridică.
Permiteţi-mi să fac o sugestie. Dacă doriţi standarde mai înalte în procedurile penale europene, atunci adoptaţi habeas corpus, procesul cu juriu şi prevederile principale din Magna Carta şi Declaraţia Drepturilor din 1689 drept standarde comune europene.
Georgios Papanikolaou
(EL) Dle preşedinte, este esenţial să progresăm cât mai mult în crearea unui cadru comun european de referinţă pentru drepturile procedurale în realizarea actului de justiţie. Conceptul de bază este cel al încrederii. Ne dorim ca cetăţenii europeni care recurg la justiţie să aibă încredere în faptul că drepturile lor fundamentale vor fi protejate. Ne dorim, de asemenea, ca între statele membre să existe încredere în materie de cooperare şi în ceea ce priveşte realizarea actului de justiţie pentru fiecare persoană trasă la răspundere. În cele din urmă, avem nevoie de încredere reciprocă în ceea ce priveşte realizarea actului de justiţie. Atâta timp cât nu vom promova aceste cadre comune la nivel european, vor exista, fie că ne place sau nu, anumite infracţiuni care vor exploata golurile, iar, în cele din urmă, nu vom beneficia de realizarea actului de justiţie pe care ni-l dorim, tocmai pentru că nu există un astfel de cadru.
Diego López Garrido
Ascultând discursurile, aş dori să spun că sunt foarte bucuros să văd că mulţi deputaţi europeni din diferite grupuri sunt de acord în privinţa necesităţii de a armoniza garanţiile procedurale la nivel european şi de a elabora o lege europeană autentică cu privire la garanţiile procedurale.
Toţi vorbitorii şi toate grupurile parlamentare sunt de acord cu necesitatea de a elabora o lege europeană autentică cu privire la garanţiile procedurale. Acest lucru ilustrează importanţa şi necesitatea procesului european de integrare şi importanţa unei Europe a cetăţenilor, a unui spaţiu juridic şi a punerii în aplicare a Tratatului de la Lisabona. Acest subiect se află în centrul programului preşedinţiei spaniole pentru următoarele şase luni şi a beneficiat de susţinere indubitabilă în toate intervenţiile pe care le-am auzit, bazată pe o gamă largă argumente şi având puncte de vedere diferite: necesitatea de a progresa spre garanţiile procedurale armonizate.
Aş dori, de asemenea, să mă refer la punctul menţionat de dna Flašíková Beňová, care mi se pare foarte important, cu privire la necesitatea de a face acest pas mai ales într-un moment în care Uniunea Europeană urmează să semneze Convenţia europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, aşa cum se prevede în Tratatul de la Lisabona.
Doresc să închei, dle preşedinte, spunând că preşedinţia spaniolă şi Consiliul vor lucra pentru a asigura că aceste garanţii procedurale vor fi puse în practică prin directivele pe care Comisia Europeană le va prezenta în timp util, cât şi prin directiva aflată deja în curs de desfăşurare, bazată, din câte îmi amintesc, pe iniţiativa a 13 state membre.
Aş dori să fac o ultimă observaţie cu privire la mandatul european de arestare. Mandatul european de arestare a fost menţionat numai pentru a fi criticat. Doresc să spun că mandatul european de arestare este un exemplu fundamental al Uniunii Europene şi al cooperării împotriva crimei organizate în Uniunea Europeană. Am dreptul să strig acest lucru în gura mare, provenind dintr-o ţară ca Spania, care suferă încă din cauza terorismului şi pentru care mandatul european de arestare reprezintă o armă esenţială împotriva terorismului.
Jacques Barrot
Dle preşedinte, dl ministru are dreptate, iar dl Coelho a pus problema foarte bine atunci când a vorbit mai devreme despre "o Europă a securităţii, o Europă a justiţiei”. Da, dle Watson, mandatul european de arestare a fost foarte eficient şi util, chiar dacă este adevărat că, în acelaşi timp, trebuie să punem la punct spaţiul juridic european, iar în acest spaţiu trebuie să depunem eforturi pentru a crea această Europă a justiţiei, astfel încât să existe cu adevărat încredere în justiţia din Europa.
În acest sens, aş dori să le mulţumesc, încă o dată, autorilor întrebării şi să le spun, din nou, că, pe baza textului care reflectă abordarea generală a Consiliului din 23 octombrie 2009, Comisia, cu ajutorul Parlamentului European şi a preşedinţiei spaniole, se va asigura că acest text va fi de o mai bună calitate decât cel actual. Aş adăuga că vom avea, în mod evident, grijă să formulăm la timp toate propunerile legislative necesare, astfel încât să nu fie nevoie de nicio iniţiativă din partea statelor membre.
Comisia lucrează deja la propunerea privind o comunicare în scris a drepturilor. Comisia se va strădui ca toate măsurile prevăzute în foaia de parcurs să fie adoptate cât se poate de repede. Estimarea de un an pentru adoptarea fiecărei măsuri este pur indicativă. Dacă negocierile vor permite, Comisia este de acord să treacă la o viteză superioară; este destul de evident.
Am convingerea că opiniile s-au schimbat şi că, prin programul multianual de la Stockholm, avem cu adevărat obligaţia de a produce rezultate în acest domeniu. În plus, trebuie să spun că, având în vedere că am avut aceste responsabilităţi, am făcut tot ceea ce s-a putut pentru a înregistra progrese în domeniul garanţiilor procedurale şi, deşi am ales o formulă "pas cu pas”, cred că suntem pe calea cea bună. Aş dori să-i mulţumesc Parlamentului European şi preşedinţiei spaniole, fiind convins că o Europă a justiţiei va înregistra progrese semnificative în 2010.
Preşedinte
Vă mulţumesc, dle comisar. Sunt sigur că există multe persoane în afara acestei Camere care ar dori să aprobe observaţiile lui Carlos Coelho, mulţumindu-vă pentru dedicarea şi silinţa pe care le-aţi demonstrat în această perioadă în calitate de comisar. Vă mulţumesc foarte mult.
Dezbaterea a fost închisă.
