Tjänstedirektivets tillämpning (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om
en muntlig fråga till rådet från Malcolm Harbour, Andreas Schwab, Evelyne Gebhardt, Cristian Silviu Buşoi, Heide Rühle, Adam Bielan, Kyriacos Triantaphyllides och Matteo Salvini för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, om genomförande av direktiv 2006/123/EG - B7-0216/2009), och
en muntlig fråga till kommissionen från Malcolm Harbour, Andreas Schwab, Evelyne Gebhardt, Cristian Silviu Buşoi, Heide Rühle, Adam Bielan, Kyriacos Triantaphyllides och Matteo Salvini för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, om genomförande av direktiv 2006/123/EG - B7-0219/2009).
Malcolm Harbour
frågeställare. - (EN) Fru talman! Det är ett privilegium att få göra mitt första inlägg i kammaren som nyvald ordförande för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd och presentera den här frågan som talesman för alla de politiska grupperna i utskottet och samordnarna. Det gläder mig mycket att många nya ledamöter av utskottet är här i kväll för att stödja mig och delta i debatten.
Jag tror inte att kammaren behöver påminnas om hur viktigt tjänstedirektivet är. Det släpper lös kraften hos den inre marknaden i en sektor som förmodligen utgör 70 procent av EU:s ekonomi, och de arbetstillfällen som kommer att skapas och de dynamiska effekterna av detta behövs sannerligen i dagens stagnerade läge.
Detta är ett mycket omfattande direktiv. Det innehåller många nya inslag. Det är komplicerat på många områden. Det har krävt en hel del arbete. Att det kan införlivas på ett konsekvent och fullständigt sätt är absolut avgörande för att direktivet ska bli ändamålsenligt. En mycket central fråga i detta direktiv är att medlemsstaterna ska riva hinder för företagen och i synnerhet avskaffa bestämmelser i sina egna nationella regelverk som diskriminerar tjänsteföretag som vill göra affärer. Tro mig, det är bokstavligen hundratals lagstiftningsförslag eller lagar i olika länder som det har blivit nödvändigt att ändra till följd av det här förslaget. Om inte alla kollegerna och alla länderna tillsammans verkar för detta kommer denna diskriminering att bestå. Detta måste göras konsekvent. Annars kommer hindren att finnas kvar.
Därför vill jag först av allt särskilt ge kommissionen en eloge för den ledande roll den har haft när det gäller att hantera och samordna hela processen med att genomföra och införliva denna lagstiftning mellan medlemsstaterna. Jag vill också tacka rådet - i flera olika uppsättningar, eftersom det här förslaget antogs redan 2006 - som har drivit på för ett konsekvent införlivande av direktivet vid toppmötena.
Till den minister som är här i kväll, Cecilia Malmström, vill jag särskilt säga att utskottet var mycket imponerat av det arbete som Sverige gjorde när vi besökte Sverige i september. Jag tycker att Sverige har varit ett klart föredöme för många andra länder, i synnerhet genom att lägga sådan vikt vid att se till att offentliga myndigheter på alla nivåer i Sverige förstår vilka skyldigheter de har enligt europeisk lag, så att de kan ge tillstånd till tjänsteföretag från andra platser i Europeiska unionen att verka.
Vår fråga i kväll handlar främst om de beståndsdelar som vi anser vara viktigast att få på plats så snart som möjligt. Medlemsstaterna har förväntats granska sin lagstiftning för att hitta de diskriminerande inslag som jag nämnde. Men införlivandet den 28 december är bara början på processen för att ta bort hinder, för nu kommer alla länder att lägga fram listor med förslag som diskriminerar andra länder och som de anser sig kunna motivera med hänvisning till det allmänna bästa. Den ömsesidiga utvärderingen - som är någonting helt nytt - förutsätter att myndigheter i andra medlemsstater granskar varandra, varandras diskriminerande förslag. Detta är en viktig nyhet, och vi följer det med stort intresse. I kväll vill vi höra hur kommissionen tänker hantera denna process. Vi skulle vilja höra vilket stöd rådet kommer att ge. Vi vill också ha garantier för att detta inte blir en process bakom stängda dörrar, för konsumenter och företag och andra intressegrupper vill veta hur den fortgår. Vi vill se den där listan. Vi vill se listan med bestämmelser och interna regler som medlemsstaterna vill behålla.
Därnäst har vi information och tillgång till förfaranden genom elektronisk teknik. Införandet av gemensamma kontaktpunkter för företag är ett banbrytande förslag i ett EG-direktiv. Medlemsstaterna förväntas lämna den information och ge tillgång till de förfaranden som krävs för att företagen ska kunna bedriva handel genom dessa system. Det är avgörande att vi har fullständiga system.
Så detta är alltså vad vår fråga i kväll handlar om. Vi ser fram emot att höra några heltäckande svar från Benita Ferrero-Waldner - om ett område som kanske inte är så hemtamt för henne. Vi är säkra på att ni kommer att hälsa Charlie McCreevy så mycket från oss alla.
Jag tror dock att det är viktigt att förstå hur mitt utskott ser på saken. För oss är detta också början på en process de kommande fem åren då vi ska övervaka och hålla uppe det politiska intresset och trycket på alla medlemsstaterna att genomföra det här direktivet. Jag måste säga till Cecilia Malmström att det minst sagt var en besvikelse att se i rapporten att rådet (konkurrenskraft) i september diskuterade en not från kommissionen om att det verkade som om det politiska åtagandet om fullt genomförande inom föreskriven tid i en del medlemsstater tyvärr inte hade omsatts i lämplig handling. Det duger inte. Vi vill ha fördelarna, och vi vill ha dem nu. En sådan global offentlig instans för bedömning av stater skulle vara mycket användbar när det gäller att se till att de globala finanserna och världsekonomin fungerar som de ska och att därigenom också vederbörliga sociala framsteg görs.
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Fru talman! Tack Malcolm Harbour och IMCO-utskottet för att ni tar upp denna viktiga fråga. Precis som Malcolm Harbour säger så är den fria rörligheten för tjänster en av hörnstenarna för den inre marknaden. Den står för 60-70 procent av EU:s ekonomi och sysselsättning, och den växer och den kommer att spela en mycket viktig roll för EU:s ekonomiska tillväxt. men som också har påpekats har inte den fria tjänsterörligheten varit en fri rörlighet som har fungerat fullt ut. Det återstår fortfarande mycket för att ta bort handelshinder och underlätta tjänstehandeln och därför är det utmärkt att vi nu har tjänstedirektivet som ska vara genomfört den 28 december.
Kommissionen är ytterst ansvarig för att medlemsländerna gör vad de ska och jag är säker på att kommissionen återkommer men jag vill ändå å ordförandeskapets vägnar säga några saker baserade på den fråga som jag har fått av utskottet. Det första handlar om regelinventeringen och hur den bidragit till genomförandet. Det här syftar till att identifiera och ta bort hinder för etableringsfrihet och fri rörlighet för tjänster. De krav på tjänsteverksamhet som medlemsstaterna behåller måste uppfylla kraven på icke-diskriminering, nödvändighet och proportionalitet.
Detta är ett omfattande arbete, men när det är gjort kommer tjänstesektorn att gynnas genom att den administrativa bördan för tjänsteföretagare minskas. Här ska slutrapporteringen till kommissionen vara klar den 28 december.
De nationella kontaktpunkterna ska samla information om rättigheter och krav på tjänsteområdet till tjänsteleverantörer och tjänstemottagare. De ska ge en möjlighet för tjänsteleverantörer att ansöka om tillstånd online och kommunicera med tillståndsmyndigheten. Det här är förstås lite knepigt att organisera för medlemsstaterna. Det bygger på att vi har ett modernare system med stora inslag av s.k. e-förvaltning. Det svenska ordförandeskapet har nästa vecka ett ministermöte i Malmö om just e-förvaltning, e-governance. Här får medlemsstaterna stöd från kommissionen, och det pågår många seminarier där vi kan lära av varandra, för att sätta användarvänlighet i fokus.
En annan viktig fråga handlar om språket på webbportalerna, och möjlighet att kunna ta del av det här på ett annat språk än medlemsstaternas egna språk. Det är inte ett krav i direktivet. men förhoppningsvis kommer de flesta medlemsstater att ha information på flera språk på sina kontaktpunkter. Det här kommer att förbättra möjligheterna för en tjänsteleverantör att jämföra olika marknader och skaffa sig den överblick som behövs för att kunna utvidga sin verksamhet.
IMCO-utskottet frågar om medlemsstaterna kommer att kunna genomföra direktivet i tid, och jag hoppas att de kommer att kunna det. Kommissionen får återkomma till detta, men på konkurrenskraftsrådet så uppgav faktiskt alla medlemsländer att de kommer att vara klara i tid. Det politiska stödet för detta är givetvis mycket viktigt.
Vilka är då de största utmaningarna? Hela direktivet är förstås otroligt omfattande och det kräver en rad åtgärder av medlemsstaterna. Inte bara lagstiftning, utan olika insatser för att underlätta samarbete. Dessa strukturer, som vi förhoppningsvis får på plats, kommer att effektivisera och modernisera förvaltningarna. Men det kommer att ta tid att få det på plats. Att inventera regelmassan på detta enorma område och hitta de lagtekniska lösningarna är inte gjort i en handvändning. Myndigheter måste utbildas beträffande sina nya skyldigheter, och detta kommer att vara resurskrävande.
Svaret på frågan om vilka de största utmaningarna är blir alltså att det naturligtvis är att inrätta de gemensamma kontaktpunkterna och se till att de fungerar. Slutligen undrar parlamentet på vilket sätt intressegrupper varit involverade. Detta är en viktig fråga, för naturligtvis är det grundläggande att de olika intresseorganisationerna är med för att skapa en förståelse för tjänstedirektivet, att kommunicera fördelarna till medborgare och till företagare men också att få ta del av deras synpunkter och behov.
Denna dialog har varit central. Många intressegrupper ingick i referensgrupper redan under förhandlingsperioden och dessa nätverk har i många fall levt kvar. I många länder har förslag till genomförandet varit brett remitterade i samhället för att fånga upp olika kunskaper och åsikter.
Slutligen, fru talman, jag vill tacka för det intresse som Europaparlamentet visar för genomförandeprocessen av tjänstedirektivet. Med tanke på den mycket viktiga roll som Europaparlamentet spelade för att få ihop en överenskommelse så är det bra att ni ligger på och kontrollerar och ser till att vi i medlemsstaterna gör vad vi ska. Vi är överens om att ett direktiv som kommer korrekt och i tid på plats är naturligtvis av extra stor vikt. Och inte minst nu i den ekonomiska krisen så kommer tjänstedirektivet att vara ett viktigt verktyg att ta oss ur denna och återigen kunna satsa på ekonomisk tillväxt och förhoppningsvis skapa jobb.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka Europaparlamentet för denna lägliga muntliga fråga om genomförandet av tjänstedirektivet, särskilt också på min kollega Charlie McCreevys vägnar.
Det återstår lite mindre än två månader av tidsfristen för genomförandet, och det är hög tid att se tillbaka på det arbete som hittills har gjorts och göra en bedömning av dagsläget.
Tjänstedirektivet är ett av de viktigaste initiativ som har tagits de senaste åren. Det har stor potential att eliminera handelshinder på den inre marknaden och modernisera våra offentliga förvaltningar. Dagens ekonomiska läge gör att det blir än viktigare att genomförandet blir korrekt. Det vet vi mycket väl, och Europaparlamentet och i synnerhet dess utskott för den inre marknaden och konsumentskydd har inte bara spelat en avgörande roll när det gäller att göra antagandet möjligt. Kommissionen uppskattar också särskilt att ni har fortsatt att övervaka medlemsstaternas åtgärder för att genomföra direktivet.
För sin del har kommissionen fullgjort sitt åtagande att underlätta genomförandet. Det har redan sagts. Vi har tagit medlemsstaternas framställningar om teknisk hjälp på allvar, och ansträngningarna och de resurser som vi har satt in för att stödja dem i deras arbete saknar motstycke. Det har avhållits fler än 80 bilaterala sammanträden med alla medlemsstaterna, och expertgrupper har sammanträffat i Bryssel över 30 gånger de senaste tre åren.
Men kommissionen kan inte sköta genomförandet på nationell nivå. Det är medlemsstaternas uppgift, och att införliva tjänstedirektivet har varit en utmaning för dem.
Det har varit en utmaning eftersom det innebar att de måste genomföra åtskilliga storskaliga projekt, såsom att etablera ”gemensamma kontaktpunkter” och se över och förenkla lagstiftningen på tjänsteområdet. Det har också varit en utmaning eftersom det krävde en intensiv samordning mellan alla nivåer i förvaltningarna, på såväl nationell, regional som lokal nivå.
Så var är vi då i dag? Och kommer medlemsstaterna att leverera?
Knappt hälften av medlemsstaterna tycks kunna klara att genomföra tjänstedirektivet inom tidsfristen, till i slutet av 2009 eller början av 2010. En del medlemsstater kan komma att bli försenade. Det är inte helt tillfredsställande, särskilt inte för medborgare och företag som vill utnyttja sina rättigheter på den inre marknaden. Även om situationen inte är ovanlig om man ser till andra direktiv om den inre marknaden ger den anledning till viss oro.
Men man måste också ta hänsyn till att medlemsstaterna var tvungna att lösa enormt många svåra juridiska och praktiska problem, kanske fler än i samband med något tidigare direktiv. Och med tanke på det kan det resultat som vi hoppas nå i början av nästa år faktiskt anses vara riktigt bra.
Låt mig nu svara på er fråga mer i detalj.
Nästan alla medlemsstaterna har alltså fullbordat processen med att ”inventera” sin nationella lagstiftning. En del arbetar fortfarande med detta. I vilken omfattning denna inventering har bidragit till ett effektivt genomförande av direktivet är förstås också lite svårt att bedöma på det här stadiet. Tidsfristen för införlivandet har ännu inte gått ut, och medlemsstaterna har ännu inte skickat in sina lagändringar till kommissionen.
Det står dock klart att en ambitiös och grundlig inventering är avgörande för att den nationella lagstiftningen i varenda medlemsstat ska bli ”inre marknaden-vänlig”. Och det är också avgörande för vår tjänstesektors konkurrenskraft i allmänhet.
När det gäller de gemensamma kontaktpunkterna tycks det stå klart att de flesta medlemsstaterna åtminstone kommer att ha grundläggande, praktiska lösningar på detta i slutet av 2009. Återigen: dessa kommer inte att vara helt perfekta, men de bör kunna utgöra en solid grund. Medlemsstaterna bör fortsätta att utveckla och uppgradera de gemensamma kontaktpunkterna, så att de på lång sikt blir fullfjädrade e-förvaltningscentrum.
I det sammanhanget håller kommissionen med om att det är viktigt att tillhandahålla ytterligare information och förfaranden genom de gemensamma kontaktpunkterna, om till exempel arbetstagares rättigheter och skattefrågor. Företag och konsumenter måste vara medvetna om vilka regler som gäller. Men som ni vet är detta inte obligatoriskt enligt direktivet.
I takt med att de gemensamma kontaktpunkterna befästs och utvecklas förväntar vi oss att också denna information tillhandahålls. En del medlemsstater planerar faktiskt redan att göra detta.
När det gäller tillämpningen av direktivet på sociala tjänster - i den utsträckning de omfattas av det - tycks detta inte ha medfört några särskilda problem. Direktivet innehåller mekanismer som ska se till att det specifika med dessa tjänster tas med i beräkningen.
Slutligen tycker jag att man kan konstatera att intressenterna har spelat en avgörande roll genom hela genomförandeprocessen. De har följt medlemsstaternas ansträngningar ingående och varit delaktiga i genomförandet på olika sätt, och vi kommer att se till att samråda med intressenterna nästa år när resultaten av genomförandet ska utvärderas.
Vi måste finna ett sätt att se till att detta samråd blir målinriktat och mycket konkret.
Slutligen har många medlemsstater haft öppna samråd om förslag till genomförandelagstiftning under lagstiftningsprocessen. En del intressentorganisationer har till och med gjort regelrätta medlemsundersökningar om genomförandet. Låt oss säga att det är viktigt att vara realistisk och ärlig i det här skedet. Det återstår fortfarande mycket att göra i fråga om genomförandet, och de medlemsstater som ligger efter måste anstränga sig lite mer.
Jag är emellertid övertygad om att glaset är mer än halvfullt. Nu måste vi dock fortsätta att fylla det, och det snabbt.
Andreas Schwab
Herr talman, mina damer och herrar! Det vi just har hört från kommissionen och rådet är lite nedslående.
Europa är utsatt för internationell konkurrens, global konkurrens, i vilken de europeiska tjänsteleverantörerna också måste finna sin plats och bli framgångsrika. Om vi tittar på historien bakom detta direktiv, som inledde sitt liv i parlamentet med stor delaktighet från ledamöternas sida, tycker jag att det är rätt tråkigt att höra att glaset är halvfullt, eller halvtomt, som Benita Ferrero-Waldner sade. Fru rådsordförande! Parlamentet har inte bara spelat en roll i det förflutna, utan det har för avsikt att spela sin roll också i framtiden. Därför har vi i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd beslutat att ställa den här frågan till er i god tid innan tidsfristen för införlivande går ut, för att utröna om ni, medlemsstaterna i Europeiska unionen, har fullgjort de skyldigheter ni ursprungligen tog initiativ till, dvs. att införliva det här direktivet senast vid årets slut, och om ni kommer att klara detta. Såvitt Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) anbelangar utgår jag åtminstone fortfarande ifrån att ni kommer att göra allt som står i er makt för att uppfylla ert löfte de kommande månaderna.
Vi kommer att göra en bedömning av direktivet och genomförandet av det med utgångspunkt från EU-medborgarnas, tjänsteleverantörernas och de anställdas intressen, och utifrån denna bedömning kommer vi att göra en ingående granskning av hur medlemsstaterna uppträder gentemot varandra och med vilken öppenhet diskussionerna om direktivets beståndsdelar genomförs - som ordföranden nämnde - och hur effektivt medlemsstaternas regelverk inventeras med avseende på lämpligheten för den inre marknaden vad tjänsteleverantörerna beträffar. Detsamma gäller direktivets räckvidd. Här kommer vi också att, i likhet med tidigare, ingående övervaka i vilken utsträckning EG-domstolen tolkar EU-fördraget så att medborgarnas rättigheter prioriteras och medlemsstaternas intressen inte alltid är det primära - som vi ibland får intrycket av att rådet anser.
För det andra är vi mycket nöjda med det ni sade om den elektroniska hanteringen av processen, men den avgörande frågan är enligt vår mening om tjänsteleverantörerna i slutändan kan utföra alla de uppgifter som krävs enligt förfarandet på ett enkelt och effektivt sätt via Internet och om de, bakom alla dessa hemsidor, faktiskt kan hitta människor som de kan tala med om frågan och om kraven i medlemsstaterna, eller om vi bara bygger upp murar och hinder här.
Talmannen ber mig att skynda på. Jag ska komma till min sista punkt. I den föregående debatten krävde parlamentet i synnerhet att informationssystemet för den inre marknaden skulle lösa alla problem som medlemsstaternas förvaltningar rimligen kan stöta på i samband med införlivandet av direktivet, och därför hoppas jag att ni kommer att göra allt som står i er makt för att se till att det här direktivet kan träda i kraft den 31 december i år, fru Malmström.
Evelyne Gebhardt
Herr talman! Jag är tacksam över att vi får diskutera det här ämnet i dag, eftersom det är så viktigt. Jag vill göra en sak fullständigt klar: vi i parlamentet har inte bara spelat en roll - vi har sett till att en mycket positiv, konstruktiv kompromiss om det här tjänstedirektivet uppnåddes. Denna kompromiss bygger främst på att trygga sociala rättigheter och arbetstagarnas rättigheter samt på särskild hänsyn till och utskiljande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Det var därför som ett tjänstedirektiv var någonting positivt till att börja med.
Det finns dock några saker som jag är osäker på i det avseendet, och vi har inte fått svar på de frågor vi har ställt. Det skulle till exempel vara en stor besvikelse om det jag har hört från flera olika källor skulle visa sig vara sant, nämligen att en del medlemsstater använder införlivandet av tjänstedirektivet för att förstöra den balans som vi, som lagstiftare, har uppnått genom att inte till fullo respektera arbetstagarnas rättigheter som tanken var med tjänstedirektivet. Detta handlar inte bara om arbetsvillkoren, som ifrågasätts. I många medlemsstater skrivs definitionerna också om eller görs mer restriktiva. Det finns också medlemsstater som, med torftiga motiveringar, inte skiljer ut de sociala tjänsterna från de tjänster som införlivandet gäller.
I det avseendet var inte Europeiska kommissionens handbok till så stor hjälp, för riktlinjerna i den var delvis fel och en tolkning var enligt vår åsikt felaktig. De exempel som jag har tagit upp visar hur viktigt det är att vi också skapar en rättslig ram för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, så att även sociala rättigheter såsom arbetstagarrättigheter återigen kan respekteras fullt ut. Allt annat är otillräckligt.
Jag vill också fråga medlemsstaterna i vilken utsträckning de har gjort intressenterna delaktiga i införlivandet, i synnerhet fackföreningarna och socialtjänsten. Detta är en fråga som vi har ställt, men som jag inte har hört något svar på. Jag skulle verkligen vilja ha ett bra svar på den frågan.
Jürgen Creutzmann
Herr talman, mina damer och herrar! Kommissionens svar är förstås inte bara nedslående, som Andreas Schwab sade, utan också en stor besvikelse. I fråga om införlivandet måste vi inse att om ni säger att omkring 50 procent håller tidtabellen så måste vi anta att de återstående 50 procenten ligger långt efter.
Ta mitt land, Tyskland, till exempel: de enskilda delstaterna håller för närvarande på att införliva det här direktivet. I Rheinland-Pfalz, där jag bor, hade jag den 2 september tillfälle att delta vid första behandlingen inför införlivandet av tjänstedirektivet i denna delstat. Som ni kan föreställa er kommer det att bli omöjligt att klara av införlivandet i tid, och jag tror att de övriga delstaterna befinner sig i liknande situationer.
För oss blir den springande punkten förstås hur införlivandet genomförs. I artikel 13.2 står det att ”dessa förfaranden och formaliteter får inte verka avrådande och inte i onödan försvåra eller försena tillhandahållandet av tjänsten”, och vi måste verkligen bemöda oss att se till att det inte blir så i praktiken. En avgörande faktor blir till exempel hur de gemensamma kontaktpunkterna är utrustade. Kommer personalen att ha språkkunskaper? Kommer kontaktpunkterna att arbeta så nära förvaltningarna att de också kan hantera de problem som framförs till dem? Det tvivlar vi verkligen på. Utskottet bör nu ta reda på vilka länder som ligger efter i tidtabellen, vilka länder som utgör de 50 procenten och när de förväntas komma ikapp. Då vore det bättre att skapa ett moratorium eller någonting liknande för dessa länder.
Jag är säker på att det här direktivet inte kommer att vara införlivat i de flesta länderna till den 1 januari 2010, trots att dessa länder har haft mer än fyra år på sig för detta. Detta är ett stort problem och en stor besvikelse.
Tadeusz Cymański
Herr talman! Inom ramen för den diskussion som pågår skulle jag vilja fråga hur krisen påverkar genomförandet av direktivet i EU-länderna.
I mitt land, Polen, har man trots krisen och svårigheterna med införlivandet lyckats utarbeta en lag om tjänster som bygger på en hög grad av avreglering av förfarandena för att registrera och driva företag. I branscher som hantverk, handel, turism och hotell förekommer restriktioner bara undantagsvis. Vi gör detta för att skapa jämställdhet och värna om principen om sund konkurrens.
Kompromissen från 2006 förutsatte att vissa områden skulle undantas från bestämmelserna i direktivet. Jag skulle vilja veta hur utvärderingen av dessa beslut ser ut i dag. Då förmodade man att ytterligare lagstiftningsarbete skulle göras i framtiden i fråga om allmännyttiga tjänster. För att hålla fast vid den metafor som kommissionsledamoten använde: kommer det att uppstå ytterligare ett halvfullt glas när vi har fyllt det som redan är halvfullt, och vad händer sedan?
Eva-Britt Svensson
för GUE/NGL-gruppen. - Herr talman! Vid kompromissen 2006 drog socialistgruppen tillbaka kraven på att sociala hänsyn skulle gå före tjänsteföretagens frihet. Annars skulle det inte ha blivit någon kompromiss, skrev kollegan Harbour i ett pressmeddelande. Ordet ”ursprungslandsprincipen” ströks, men ersattes i en lagvalsförordning från kommissionen där det entydigt framgick att vid en konflikt mellan olika länders arbetsmarknadslagar gäller de lagar där företagen har sitt ursprung.
Direktivet kunde ha tolkats som att EU inte skulle ingripa i nationell arbetsrätt. Men kommissionen utarbetade snabbt riktlinjer som slog fast att tjänsteföretagen inte behöver ha en fast representant i arbetslandet, och därmed har facket ingen motpart att förhandla med. Vaxholmsdomen slog också entydigt fast att svensk arbetsrätt är underordnad EG-rätten och Sverige tvingades försämra sina arbetsrättslagar. Jag och Europeiska enade vänstern ser ingen annan utväg för arbetstagarnas rättigheter än att vi måste få till stånd ett tydligt juridiskt protokoll i fördraget där de fackliga sociala rättigheterna överordnas marknadsfriheterna.
Lara Comi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Först och främst är tjänstedirektivet slutstationen på en resa för EU, en resa där slutmålet är just fullbordandet av den inre marknaden i syfte att underlätta handeln i Europeiska unionen, och därigenom göra det möjligt för myndigheterna att samordna sitt arbete och framför allt minimera kostnaderna för transaktioner mellan företag i olika sektorer och olika medlemsstater.
Om man harmoniserar innehållet i de olika administrativa förfarandena och gör det enklare för tjänsteleverantörerna att verka i andra medlemsstater ökar tillväxten automatiskt, och stimuleras således också i tider av svår kris som dessa. Tjänstedirektivet, som Europaparlamentet och rådet antog den 12 december 2006, hör verkligen hemma i Lissabonstrategin, som har reviderats över tiden och anpassats till de olika verkligheterna i EU de senaste nio åren, och vars huvudsyfte absolut är att göra den europeiska ekonomin till världens mest konkurrenskraftiga, men också till en kunskapsbaserad ekonomi.
Den ekonomiska kris som vi genomlever och som Europeiska unionen tacklar på institutionell nivå, genom att skickligt stämma av de olika åtgärder som vidtas också med enskilda medlemsstater, innebär att tjänstedirektivet måste tillämpas ännu mer korrekt och snabbare än vad som krävdes när det först antogs. Därför är tidsfristen för införlivande av tjänstedirektivet den 28 december 2009 inte bara en indikation på när man har beslutat att gå vidare från ratificering av lagstiftningsprocessen i fråga om detta direktiv, utan också och framför allt ett viktigt steg mot ett EU som är allt mer medvetet om sina resurser och särskilt allt kapablare att få ut mesta möjliga av dessa.
Bernadette Vergnaud
(FR) Herr talman, fru minister, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Sedan tjänstedirektivet antogs och de upphetsade debatterna fördes har det fallit lite i glömska, men det är viktigt att visa att vi är särskilt vaksamma i det avgörande införlivandeskedet.
Jag ifrågasätter tolkningen av bestämmelserna i artikel 2 i direktivet, som har att göra med undantagandet av de sociala tjänsterna från dess räckvidd. Begrepp som ”stöd till behövande familjer och enskilda” och ”tjänsteleverantörer på uppdrag av staten” framstår som begränsande i jämförelse med den definition av sociala tjänster som används i vissa medlemsstater, och jag är orolig för att en avsiktligt strikt tolkning kan anses rättfärdiga att mängder av sådana tjänster förs in under direktivets räckvidd.
Att dessa tjänster är undantagna är ett centralt inslag i texten och en garanti till medborgarna om att den europeiska sociala modellen ska skyddas.
Jag hoppas att vissa medlemsstater, däribland Frankrike, inte kommer att utnyttja införlivandet för att avreglera sociala tjänster, under förevändning att de efterlever europeisk lag. De här problemen med integrationen av tjänster i allmänhetens intresse visar hur viktigt det är att vi har specifik europeisk lagstiftning om dessa och inte håller fast vid en standarddefinition i ett direktiv om kommersiella tjänster.
Róża, Gräfin von Thun Und Hohenstein
(PL) Herr talman! Ett korrekt genomförande av direktivet om tjänster på den inre marknaden är viktigt, inte bara för europeiska företag som verkar på denna marknad, utan också för konsumenterna. Tjänstedirektivet är ett bra exempel. En treårsperiod har avsatts för genomförandet. Det är lång tid, men ändå kommer inte alla länder klara att införliva direktivet inom dessa tre år. Detta exempel visar med all önskvärd tydlighet att det behövs ett exemplariskt samarbete mellan medlemsstaterna och EU:s institutioner för att direktivet ska kunna införlivas i alla medlemsstaterna i tid.
Detta var också inriktningen i de rekommendationer om sätt att förbättra den inre marknadens funktion som kommissionen utfärdade i juni. Jag anser att man måste gå lite längre i genomförandeprocessen. Därför föreslår jag i betänkandet om resultaten för den inre marknaden att ett forum för den inre marknaden organiseras. I detta skulle företrädare för EU:s institutioner, medlemsstaterna och andra intresserade grupper ingå, i syfte att få till stånd ett mer uttryckligt åtagande att införliva direktivet, så att vi kan tillämpa och verkställa lagstiftningen om den inre marknaden, inklusive detta oerhört viktiga direktiv. Jag vill att detta forum ska vara en plats för erfarenhetsutbyte mellan medlemsstater och EU:s institutioner i fråga om införlivandet. Jag vill att forumet ska fästa samhällets uppmärksamhet på frågor som har med den inre marknaden att göra. Vi måste få medborgarna mer intresserade av hur marknaden fungerar och ansvaret för den. Om vi kan åstadkomma det har vi verkligen lyckats.
I samband med de problem med införlivandet av tjänstedirektivet vi hörde talas om nyss skulle jag vilja fråga om medlemsstaterna har försökt samarbeta med kommissionen och om man kan säga att de har lyckats tillämpa några av kommissionens rekommendationer vid genomförandet? Fortsätter kommissionen att söka nya lösningar? Utnyttjar den alla möjligheter och sätt att mobilisera och stödja särskilt de länder som har problem med införlivandet? Finns det några nya tankegångar i den frågan?
Louis Grech
(MT) Det är bekymmersamt att våra regelbundna kontakter med de lokala myndigheterna, åtminstone i mitt land, bekräftar att många av dem fortfarande inte känner till vad som väntar dem när detta direktiv träder i kraft. Generellt sett är kunskapen om de nuvarande lagarna om de fyra friheterna liten. Det tycks också finnas en brist på information om allt som har med lagar och bestämmelser om finansiella tjänster, e-kommunikationstjänster och transporttjänster att göra. Vidare verkar det som om myndigheterna har problem med att förenkla den administrativa processen och harmonisera regelverken för handelslicenser och andra tillstånd. Därför måste kommissionen anta nya initiativ för att ge lokala och regionala myndigheter omedelbar och direkt hjälp. Om vi verkligen vill att genomförandet till fullo ska återspegla det vi har beslutat i parlamentet är det dessutom viktigt att Europaparlamentet är delaktigt i processen, också efter det att direktivet träder i kraft.
Bogusław Liberadzki
(PL) Herr talman! I en lågkonjunktur bör man som regel sträva efter att skapa nya arbetstillfällen, öka konkurrenskraften och främja prissänkningar, eller kort sagt göra det bättre för kunderna. Det gör vi till exempel genom att subventionera bilbranschen. Nu talar vi om kategorier som hårfrisörer, rörläggare och murare, som inte behöver några subventioner. Däremot behöver de frihet att utföra sina arbeten. Om vi bara kunde förena regelverken med verkligheten!
Jag känner till exempel till ett bageri som byggdes i ett grannland. Så länge det handlade om tillstånd att anlägga det var det inga problem, men när tillverkningen började drog staten och de lokala myndigheterna tillbaka tillstånden. Varför det? Därför att den lokala bageriföreningen protesterade. Sådant borde inte få förekomma.
Låt oss komma överens om att också namnge de 50 procent av medlemsstaterna som införlivar lagstiftningen, fru kommissionsledamot. Vilka är de? Jag vill också be er om ett förslag om ingående övervakning av införlivandet av det här direktivet i enskilda medlemsstater i januari.
Małgorzata Handzlik
(PL) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag håller med kommissionsledamoten om att tjänstedirektivet är en av de viktigaste lagar som har antagits de senaste åren och om att ett korrekt genomförande är oerhört viktigt.
Under förra valperioden hade jag tillfälle att arbeta med bestämmelserna i tjänstedirektivet. Jag minns fortfarande vilket enormt arbete vi alla lade ned på att utarbeta dessa bestämmelser här i Europaparlamentet. Jag är en entusiastisk förespråkare för tjänstedirektivet och fullständigt övertygad - vilket jag ofta betonar när jag träffar företagare - om att det innebär enorma möjligheter både för dem och för hela EU:s ekonomi.
Det kommer dock bara att bli möjligt att omvandla denna möjlighet till specifika resultat om medlemsstaterna antar lämpliga lagar i tid. Därför instämmer jag i kravet på att genomförandeprocessen ska påskyndas av nationella myndigheter som ännu inte har fullgjort det arbete som erfordras på det här området, i synnerhet när det gäller en korrekt tillämpning av principen om friheten att tillhandahålla tjänster och enskilda kontaktpunkter. Jag följer genomförandet av tjänstedirektivet i enskilda länder, liksom i mitt hemland Polen där arbetet med genomförande av bestämmelserna i direktivet fortfarande pågår, noga. Jag hoppas att resultatet av dessa ansträngningar blir tillfredsställande.
Anna Hedh
Herr talman! Den nordiska arbetsmarknadsmodellen bygger på avtal mellan arbetsmarknadens parter. En sådan modell fungerar inte om en av parterna, i det här fallet en tjänsteutövare, inte har en representant på plats som man kan förhandla med. Vi var därför mycket nöjda med det beslut som fattades om tjänstedirektivet, som vi menar innebär att rätten att förhandla, ingå och tillämpa kollektivavtal samt vidta stridsåtgärder i enlighet med nationell lagstiftning och praxis inte skulle påverkas.
Under implementeringen av tjänstedirektivet i Sverige så har det trots detta uppstått en debatt om huruvida det är tillåtet att ställa krav på en ansvarig representant för företaget, eller inte. Min fråga är således: Förhindrar direktivet på något sätt att värdlandet ställer krav på att tjänsteföretag har en representant på plats med mandat att förhandla och ingå avtal?
Ilda Figueiredo
(PT) I den här debatten får vi inte glömma att införlivandet av det här direktivet kommer att få allvarliga konsekvenser för avregleringen av tjänster i ett antal länder, särskilt de som har mycket instabila sociala förhållanden, och därigenom ytterligare förvärra den kris vi upplever. Även om detta uppmärksammas aldrig så mycket i medlemsstaterna kan än värre problem uppstå om inte åtgärder för att värna om sociala rättigheter och arbetstagarnas rättigheter och de mest sårbara sektorerna, däribland offentliga tjänster, omedelbart vidtas. Avregleringar kan leda till ökad arbetslöshet, fattigdom och ojämlikhet bland de mest utsatta, och gynnar bara stora tjänsteföretag och ekonomiska grupperingar, särskilt i de rikaste länderna.
Därför är det viktigt att vi i dessa kristider skjuter upp införlivandet av direktivet om avreglering av tjänster och genomför en studie av de potentiella sociala konsekvenser ett genomförande av detta direktiv skulle få.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd ska ha tack för att det framhåller denna viktiga fråga, genomförandet av tjänstedirektivet. I synnerhet får inte den ekonomiska kris vi har användas av länder, företagare eller andra för att driva oss tillbaka in i protektionism. Det skulle vara en katastrof, sett till helheten.
I ett vidare perspektiv kan tjänstehandeln bli den drivkraft som får ekonomin att återhämta sig. Irland har verkligen fått det bättre sedan vi började med utrikeshandel. Den nya krisen skulle ha varit betydligt värre i Irland om vi inte hade haft ett bredare underlag för internationell handel, med hjälp av den inre marknaden.
Att vi öppnade våra gränser för utländsk konkurrens har inte medfört några negativa konsekvenser för de inhemska tjänsteföretagen. Det har faktiskt främjat konkurrens och nyskapande. Så jag stöder det som har föreslagits här i dag till 100 procent.
Slutligen vill jag bara säga att det var skönt att höra någon annan här tala väl om den irländske kommissionsledamoten Charlie McCreevy, som är min vän trots att han tillhör en annan politisk gruppering.
Josefa Andrés Barea
(ES) Herr talman, fru kommissionsledamot! Vi talar om tjänstedirektivet. När vi nu också talar om årsdagar var syftet med det här direktivet att omsätta de fyra grundläggande friheterna i det europeiska integrationsprojektet i praktiken. Det antogs för tre år sedan, och nu är den period som medlemsstaterna fick på sig för att anpassa sina nationella lagar och avlägsna hinder till ända. Nu när denna period har gått är det dags att bedöma hur läget är, vilka som har införlivat lagstiftningen och vilka som inte har gjort det, och på vilka villkor.
Jag undrar emellertid om kommissionen anser att det behövs en större grad av harmonisering, och om den i så fall överväger att lägga fram ett lagstiftningsinitiativ om detta oerhört viktiga tjänstedirektiv för att försöka harmonisera marknaden och konsumenters, medborgares och arbetstagares rättigheter?
Cecilia Malmström
rådets ordförande. - (EN) Herr talman! Tack än en gång för att ni tog upp denna mycket viktiga fråga. Jag tror att det finns en allmän konsensus om att tjänstedirektivet är mycket viktigt och att vi verkligen måste försöka genomföra det så snart som möjligt.
Det svenska ordförandeskapet gör sitt yttersta, i likhet med tidigare ordförandeskap, för att se till att detta går smidigt och snabbt. Vi har haft åtskilliga diskussioner i olika rådskonstellationer. Vi har haft seminarier och diskussioner om det, och det har satts upp på dagordningen för att söka få till stånd reella framsteg.
Det återstår emellertid nästan två månader, och svaret på frågan om vilka som släpar efter kan förändras. Det finns fortfarande tid. Vår strävan är klar, och jag vet att kommissionen har samma strävan, nämligen att alla länder ska ha genomfört direktivet den 28 december 2009. Det kan bli en del förseningar. Det beklagar vi givetvis, men jag vet att alla länder arbetar så snabbt de kan.
Någon frågade hur kontaktpunkterna ska fungera. Nu finns de ju inte än, men målet är att de ska fungera på ett användarvänligt och ändamålsenligt sätt och innehålla all information som tjänsteleverantörer och konsumenter behöver. Medlemsstaterna har samarbetat med kommissionen för att ta fram en informationsbroschyr som finns i alla språkversioner och ska underlätta för medborgare och konsumenter att få tillgång till information. Många medlemsstater vidtar också egna åtgärder för att sprida information om direktivet. Vidare finns det en överenskommelse om en gemensam logotyp, för att göra det lättare för användarna att navigera mellan olika webbplatser och kontaktpunkter.
En del medlemsstater kommer att tillhandahålla information om arbetstagares rättigheter och arbetsrätt via sina kontaktpunkter trots att detta inte är obligatoriskt. Tjänstedirektivet omfattar inte arbetsrätt och utstationering av arbetstagare. Den fråga som mina svenska kolleger ställde till mig är en inhemsk fråga. Vi håller på att undersöka detta, men det faller lite utanför ramen för den här debatten. Vi kommer att återkomma till det i ett mer nationellt sammanhang.
Tjänstedirektivet är viktigt. Det kommer att göra tjänsteleverantörernas tillvaro enklare, det kommer att underlätta fri rörlighet och gynna investeringar, tillväxt och arbetstillfällen, och det kommer att vara mycket positivt för medborgarna. Medborgarna vill att vi ska se till att det kan tillämpas så snart som möjligt, eftersom det kommer att underlätta deras liv. Det är vårt ansvar att se till att vi gör vårt yttersta för att det blir så.
Jag vill tacka parlamentet igen, inte bara för att det röstade om och antog tjänstedirektivet, utan också för att det har fungerat som en vakthund och fortsätter att driva på rådet och kommissionen att göra vad vi kan för att det ska genomföras. Det återstår dock fortfarande lite tid, och vi kan kanske komma tillbaka till den här debatten nästa år under det spanska ordförandeskapet. Kommissionen kommer att fortsätta att bevaka detta mycket noga.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Som har sagts tidigare har vi diskuterat alla frågor som har med alla de olika sociala och andra aspekterna av det här direktivet att göra. Jag tycker inte att vi ska ta upp den diskussionen igen nu, utan se till medlemsstaterna och hur de har genomfört eller kommer att genomföra direktivet. På grundval av den information som redan finns verkar det som om en majoritet av medlemsstaterna kommer att ha genomfört det antingen i slutet av året eller kanske i början av 2010.
Därför tycker jag också att man kan säga att de flesta medlemsstaterna åtminstone kommer att ha inrättat den grundläggande gemensamma kontaktpunkten och därmed är redo att uppfylla sina löften och skyldigheter i fråga om administrativt samarbete.
I en del fall kan det emellertid bli förseningar i fråga om ändringarna av de rättsliga ramarna.
När det gäller översynen har en del medlemsstater utnyttjat tillfället till att förenkla lagar och förfaranden och göra betydande mängder ändringar. Andra medlemsstater har bara gjort ett fåtal ändringar, och antalet ändringar beror förstås på många faktorer, däribland vilken befintlig rättslig ram som finns och den interna organisationen i medlemsstaterna: i federala stater är det mer komplicerat än i andra.
Självfallet beror detta också på medlemsstaternas vilja att förenkla lagar och förfaranden.
När det gäller frågan om ett korrekt genomförande har min kollega Charlie McCreevy vid många tillfällen uppmärksammat ministrar i medlemsstaternas regeringar på hur viktigt genomförandearbetet är, och han och hans medarbetare har bevakat genomförandet mycket noga.
Som jag sade tidigare har det avhållits fler än 80 bilaterala sammanträden med alla medlemsstaterna de senaste tre åren, och expertgrupper har sammanträffat i Bryssel över 30 gånger. Så vi har varit mycket aktiva. Vi kommer också att fortsätta att följa medlemsstaternas arbete och ge teknisk hjälp om de så önskar. I slutändan är det dock ändå medlemsstaterna som har ansvaret för att arbetet utförs och att erforderliga resurser avsätts.
När det gäller nästa år anser jag att det blir avgörande att se till att den ömsesidiga utvärdering som ska ske enligt direktivet görs på ett konstruktivt sätt. Vi måste också bedöma kvaliteten på genomförandet av lagstiftningen, som nämndes, övervaka hur de gemensamma kontaktpunkterna fungerar och få återkoppling från företag och konsumenter.
Sist men inte minst kan vi också behöva ta till andra genomförandemekanismer - ibland kanske överträdelseförfaranden, men det är för tidigt att uttala sig om det nu.
När det gäller små och medelstora företag delar vi naturligtvis er inställning. De är ryggraden i EU:s ekonomi, och deras problem är det centrala i tjänstedirektivet.
Så det här direktivet kommer att gynna alla företag, men mest små och medelstora företag. För närvarande bestämmer sig små och medelstora företag mycket ofta för att stanna hemma, med tanke på allt juridiskt krångel och avsaknaden av lättillgänglig information. Tjänstedirektivet kommer att eliminera mycket av detta krångel och ge dem ett lyft - det tror vi alla.
Såvitt kommissionen känner till använder ingen medlemsstat genomförandet av tjänstedirektivet för att inskränka arbetstagarnas rättigheter. På den punkten vill jag vara mycket tydlig. Arbetstagarnas rättigheter som sådana påverkas inte av tjänstedirektivet och behandlas inte i det. Detta var ett resultat av den praktiska och politiska kompromissen i både parlamentet och rådet.
Slutligen vill jag upprepa att parlamentet har varit en viktig partner i hela tjänstedirektivets historia. Under de senaste tre åren har kommissionen ansett det vara viktigt att ni är delaktiga i genomförandet och informerade om vårt arbete tillsammans med medlemsstaterna. Som nämndes tidigare kommer detta att förbli viktigt för att få den inre marknaden att fungera bättre och ge oss den tillväxt och de arbetstillfällen vi behöver. Således är ett korrekt genomförande det mest överhängande nu, i synnerhet med tanke på dagens svåra ekonomiska kris.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Vilija Blinkevičiūt 
EU måste vara konkurrenskraftigt. Tack vare Europaparlamentets bemödanden kommer tjänstedirektivet att bidra till att förverkliga den hittills inte helt reglerade fria rörligheten för tjänster på Europeiska unionens inre marknad. Genom tjänstedirektivet regleras tillståndsförfaranden så att vissa krav blir förbjudna att ställa, och det bekräftas att nya krav på tjänsteleverantörer från och med 2010 inte får vara diskriminerande och att hänsyn ska tas till viktiga sociala intressen. Huvudfunktionerna hos de kontaktpunkter som inrättas regleras också. Det viktigaste är att kostnaderna för att tillhandahålla tjänster över statsgränserna sänks. Detta har särskilt stor betydelse med tanke på den ekonomiska lågkonjunkturen. Litauen sällar sig till de medlemsstater som är redo att genomföra bestämmelserna i tjänstedirektivet i tid. Det är mycket viktigt att kommissionen har ett nära och ändamålsenligt samarbete med medlemsstaterna, för i en del länder saknas det information och man har inte förberett sig tillräckligt för att genomföra direktivet. För närvarande är bara 50 procent av medlemsstaterna redo att införliva bestämmelserna i tjänstedirektivet med sin nationella lagstiftning.
Edit Herczog  
Herr talman! Medlemsstaterna ska genomföra tjänstedirektivet till fullo senast den 28 december 2009. Syftet med direktivet är att öppna tjänstemarknaden för privatpersoner och företag på samma sätt som marknaden för varor.
Det här direktivet skulle hjälpa små och medelstora företag i stor utsträckning och främja skapandet av arbetstillfällen och ekonomisk tillväxt samtidigt som konsumenternas intressen beaktas. En del medlemsstater har dock beslutat om restriktioner för att anställa medborgare från nya medlemsstater som gick med 2004 och 2007. Tyskland och Österrike vill behålla dessa restriktioner till 2011, utan att anföra några seriösare ekonomiska och sociala motiv. Frankrike och Belgien tillämpar ett liknande regelverk i förhållande till Rumänien och Bulgarien.
Nu står det dock klart att det inte finns någon anledning att vara rädd för den beryktade ”polske rörmokaren”. Antalet central- och östeuropéer som arbetar i Frankrike är till exempel långt mindre än antalet som arbetar i Storbritannien, trots att Paris för tre år sedan beslutade att successivt ta bort restriktionerna för yrkesgrupper med brist på arbetskraft.
Dessa åtgärder hindrar i stor omfattning genomförandet av tjänstedirektivet, i vilket en grundpelare är att diskriminering på grundval av ekonomiska skäl eller nationalitet helt ska avskaffas. Tjugo år efter Berlinmurens fall, då gränserna mellan öst och väst suddades ut, kan vi säga att tjänstedirektivet också fyller ett liknande syfte. Om vi lyckas genomföra det här direktivet kan vi äntligen bli av med den falska bild av den ”polske rörmokaren” som har lanserats.
Patrick Le Hyaric  
Innan direktivet genomförs bör Europaparlamentet göra en egen bedömning av de mänskliga och sociala konsekvenserna av en tillämpning av det, med särskild hänsyn till följderna av den kris vi genomlever. Allt pekar på att det här direktivet kommer att leda till att Europeiska unionens företag, hantverkare och anställda ställs mot varandra. Nyligen avslöjade en branschorganisation på jordbruksområdet att de franska myndigheterna ville att den skulle inrätta arbetsförmedlingar i Östeuropa för jordbruksarbetare med lägre löner och sämre socialt skydd än för franska arbetstagare. Införlivandet av tjänstedirektivet får inte leda till att sådana system, som leder till en nedmontering av det sociala Europa, införs. Vidare är vi mycket oroade över de hotande moln som hänger över tjänsterna i allmänhetens intresse genom EG-domstolens rättspraxis. Därför hoppas vi fortfarande på en ny europeisk ramlagstiftning som optimerar och utvecklar särskilt de offentliga tjänsterna.
Czesław Adam Siekierski  
Tjänstedirektivet (2006/123/EG) kännetecknas av en delvis liberalisering av tjänsteflödet i EU. Syftet med att införa direktivet var att frigöra ekonomisk potential. Direktivet har öppnat många möjligheter, både för konsumenter och för företagare. Ett ökat utnyttjande av den inre marknaden har möjliggjorts. De små och medelstora företagen tillhör dem som främst gynnas av liberaliseringen av den inre marknaden för tjänster, eftersom det var de som vållades störst svårigheter på grund av de hinder som tidigare fanns. Enligt Europeiska kommissionen härrör omkring 70 procent av EU-ländernas BNP från tjänster. En motsvarande siffra anges för den andel av arbetskraften som sysslar med tillhandahållande av tjänster. En av fördelarna med direktivets ikraftträdande är den förbättrade konkurrenskraft på den inre marknaden som det resulterat i. Det har visat sig att tillämpning av direktivet ger möjlighet till utveckling av EU:s ekonomi och har gjort det möjligt att skapa arbetstillfällen. Det bör tilläggas att ett av målen för Lissabonstrategin därmed har kunnat nås, nämligen förbättrad konkurrenskraft för EU:s ekonomi. Dessutom har det lett till ett större tjänsteutbud. De effekter som åstadkommits är en uppmuntran att fortsätta arbetet med ytterligare liberalisering enligt detta direktiv.
