Hodnocení dublinského systému (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je zpráva paní Lambertové, jménem Výboru pro občanská práva, spravedlnosti a vnitřní věci, o hodnocení dublinského systému.
Jean Lambert
zpravodajka. - Pane předsedající, i já bych ráda poděkovala stínovým zpravodajům za jejich opravdový zájem a nasazení a všem ostatním, kteří se na této zprávě podíleli.
Nařízení Dublin II, jak asi víte, je součástí společného evropského azylového systému a určuje, který členský stát odpovídá za přezkoumání žádosti o azyl a za konečné rozhodnutí. Jeho účinek velice souvisí také se správným prováděním dalších směrnic, jako je směrnice o přijímání žadatelů o azyl a takzvaná procedurální směrnice.
Zpráva našeho výboru vysvětluje, že nařízení Dublin, a vlastně systém jako celek, je systémem založeným na vzájemné důvěře a spolehlivosti, takže všechny členské státy musí plnit své povinnosti.
Máme četné obavy, kterými se v této zprávě zabýváme - ačkoliv je zde pochopitelně všechny nebudu uvádět - a které souvisejí s kvalitou uplatňování azylového systému, dopadu na dotčené osoby a celkové účinnosti Dublinu II. Jaké problémy to některým členským státům způsobuje? Nemáme něco téměř před očima a nezjednodušujeme to příliš vzhledem ke složitosti problému?
Co se týče kvality uplatňování, víme, že mezi členskými státy existují obrovské rozdíly ve spravedlivém a důkladném přezkoumání požadavků na ochranu. To není spravedlivé vůči jednotlivcům a poctivé vůči jiným členským státům. A opravdu, podíváme-li se na několik málo členských států Evropské unie, pak pokud byste byli žadateli o azyl, kteří se opravdu bojí o život, museli byste mít téměř sebevražedné sklony, abyste v některém z nich požádali o azyl, protože šance na uznání vašich požadavků by byla velmi malá, a nebezpečí navrácení tudíž velmi vysoké.
A tak si jako výbor shodně přejeme, aby byla přijata systémová opatření vůči těm členským státům, které v tomto ohledu selhávají. Většina členů výboru rovněž chce, aby předávání do těchto členských států v rámci Dublinu bylo zastaveno, dokud nedostatky nebudou napraveny - i když na toto téma existuje změna, o níž budeme hlasovat zítra.
Pokud jde o jednotlivce, chceme, aby se jednoznačně zvýšila kvalita a důslednost rozhodování. Chceme, aby případy byly důkladně přezkoumány a nedocházelo k jejich uzavírání z technických důvodů (náš odstavec 11). Chceme, aby ti, kteří přicházejí na základě nařízení Dublin, dostávali jasné informace; chceme také zvýšit možnost slučování rodin a pro tento účel požadujeme širší definici rodiny - ačkoliv vím, že i zde existuje změna - aby například nezletilá osoba mohla být předána, a žít tak se svým jediným rodinným příslušníkem v Evropské unii, i když tato osoba je jen příbuzný, nikoli blízký příbuzný.
Požadujeme také jasné řízení ve vztahu k nezletilým osobám, které by mohly být předány pouze za účelem sloučení rodiny; toto řízení by mělo zahrnovat jejich zástupce a doprovod během celé doby, aby se při předávání žádné dítě nemohlo ztratit, jak se to v mnoha případech bohužel stalo. Požadujeme také širší uplatňování humanitárního opatření, například pro ty, kteří jsou obzvlášť ohroženi.
Máme obavy z případného rozšíření databáze Eurodac i pro jiné účely než jen k ověřování totožnosti. Rada a Komise si je zřejmě vědoma, že Parlament nebere tyto otázky na lehkou váhu.
Pokud jde o problémy - a vím, že další kolegové o tomto pohovoří více - jedním z nich, který se nás také týká, je to, že Dublin II může vytvářet tlak na některé členské státy, které jsou tím prvním místem, kde žadatelé o azyl vstupují na území Evropské unie. Žádáme proto Komisi, aby předložila návrhy na takzvané sdílení zátěže, které nejsou pouze finanční povahy, ale pro tyto členské státy a dotčené osoby skutečně představují řešení.
Jacques Barrot
místopředseda Komise. - (FR) Pane předsedající, používání dublinského systému bylo technicky a politicky vyhodnoceno v rozpravě zahájené v roce 2007 a následující po zelené knize o budoucnosti společného evropského azylového systému.
Na základě závěrů tohoto dvojího hodnocení hodlá Komise navrhnout ještě před koncem roku změny v nařízení Dublin a v nařízení Eurodac, přičemž budou zachovány základní zásady dublinského systému. Cílem je posílení účinnosti systému a ochrana dotčených osob.
Pane předsedající, dámy a pánové, musím poděkovat Parlamentu za podnět k této rozpravě o uvedených budoucích změnách. Tato rozprava se postupně stává konstruktivní a nepochybně nabývá na intenzitě. Komise sdílí obavy vyjádřené ve vaší zprávě, paní Lambertová, pokud jde o nedostatky. Souhlasí se závěrem, že úspěch dublinského systému závisí na větší harmonizaci norem ochrany na úrovni EU. To je způsob jak žadatelům o azyl předaným do jiných členských států zaručit rovný přístup k ochraně.
Potřebujeme zmíněnou větší harmonizaci zákonů členských států týkajících se azylu, stejně jako hlubší praktickou spolupráci, jaká se předpokládá ve druhé etapě společného evropského azylového systému.
Komise má v úmyslu lépe vymezit řízení a lhůty, které budou muset být dodržovány, a také zlepšit kvalitu a spolehlivost údajů obsažených v databázi Eurodac.
Pane předsedající, dámy a pánové, nechci zacházet do přílišných podrobností, ale je pravda, že posuzujeme řadu změn. Tyto změny zahrnují lepší informovanost žadatelů o azyl, účinnější uplatňování práva na azyl, odstranění svévolného zajišťování žadatelů o azyl, ujasnění předepsaných podmínek a postupů při uplatňování humanitární klauzule, poskytování více záruk pro nezletilé cizince bez doprovodu a rozšíření práva na sjednocení rodiny pro žadatele o azyl a osoby požívající druhotné ochrany.
Ačkoli navzdory všemu vyznělo hodnocení dublinského systému příznivě, je rovněž pravda, že tento systém vedl k dalšímu zatížení některých členských států, které mají omezenou přijímací a absorpční schopnost, a vzhledem ke své zeměpisné poloze jsou zároveň obzvlášť vystaveny migračnímu tlaku.
Komise zvažuje možnost dočasně pozastavit uplatňování dublinských ustanovení na přetížený členský stát a zároveň sestavuje tvůrčí týmy odborníků na azylové právo, na které se tyto poněkud přetížené členské státy mohou obracet.
Komise bere v úvahu podstatná a konstruktivní doporučení obsažená ve zprávě Parlamentu. Budeme se usilovně snažit přijmout všechny nezbytné kroky, a reagovat tak na obavy, které vyjádřil Parlament ve své zprávě o fungování a dopadu dublinského systému.
Děkuji vám, paní Lambertová, dámy a pánové. Budu vás pozorně poslouchat, jelikož jsem přesvědčen, že dokonalejší právo na azyl má důležitý význam pro budoucnost, a řekl bych pro náš model Evropy, která musí zůstat věrná své velké tradici lidi vítat.
Simon Busuttil
Tento zákon je nutno revidovat. Dovolte mi, abych vysvětlil proč. Když byl tento zákon vydán, cílem bylo, aby každý, kdo žádá o azyl - to jest, žádá o ochranu - mohl tak učinit v první zemi, kam se dostane. Zní to rozumně, ale když byl tento zákon vydán, nikdo si nepředstavoval, zejména v současné době, že mnoho lidí přijede do Evropské unie, tedy některého členského státu na lodi, že přepluje Atlantik nebo Středozemní moře, aby se dostali do Evropské unie. To nikdy nebyl záměr tohoto nařízení, které za této situace nyní nutí země, aby vítaly tyto lidi, kteří připlouvají na lodích v zoufalé, a těžké situaci. Jsem rád, že pan komisař Barrot zde prohlašuje, že jednou z možností jak provést revizi tohoto nařízení je jeho dočasné pozastavení v případě těch zemí, které nesou nepřiměřenou část určité zátěže. Z tohoto důvodu potřebujeme buď toto opatření, nebo velmi dobře fungující mechanismus, mechanismus solidarity, který umožní přistěhovalcům přijíždějícím do některé ze zemí, aby pokračovali do další země EU. Je naprosto nezbytné provést tuto revizi co nejdříve.
Martine Roure
jménem skupiny PSE. - (FR) Pane předsedající, členský stát odpovědný za prověření žádosti o azyl je nutno určit s využitím dublinského systému. Tento systém je však hluboce nespravedlivý. Žadatelé o azyl mohou být proto někdy vráceni do členského státu, o němž se ví, že jejich žádost o azyl zamítne, zatímco členský stát, kde se nacházejí, by jim udělil statut uprchlíka. To je první nespravedlnost.
Kromě toho tento systém nastoluje problém solidarity mezi členskými státy. Je velmi dobře známo, že členské státy, které se nacházejí na vnějších hranicích Evropy, nesou větší zátěž. Po našem návratu z Malty jsme požadovali, aby byla zpochybněna samotná podstata dublinského systému. Jsme přesvědčeni, že členským státem, který odpovídá za prozkoumání žádosti o azyl, by nemusela nutně být první země vstupu. Při posuzování žádostí musí existovat solidarita.
Zaznamenali jsme vážné nedostatky, zejména pokud jde o ochranu nezletilých osob bez doprovodu. Pozorovali jsme, že členské státy nedostatečně využívají nástroje umožňující, aby nezletilí byli znovu sloučeni se svou rodinou, která se nachází v jiném členském státě. Rovněž chceme, aby se nezletilí mohli sloučit například s tetami a strýci v jiném členském státě, než aby byli ponecháni bez pomoci. Je proto nutné rozšířit definici rodiny.
Konečně hluboce odsuzujeme, že v některých členských státech skutečně dochází k systematickému zadržování lidí, kteří čekají na předání v rámci Dublinu. Poukazujeme na to, že tito lidé žádají o mezinárodní ochranu a že jejich žádost nebyla dosud podrobně posouzena. Hodnocení nařízení Dublin II nám musí proto pomoci napravit závažné nedostatky, které jsme zjistili při naší návštěvě záchytných zařízení. Navštívili jsme řadu těchto zařízení a musím říci, že některé z těchto návštěv nás zcela znechutily.
Musím vám připomenout, že cílem nařízení Dublin je určit, který členský stát bude odpovídat za přezkoumání žádosti o azyl. Nařízení musí umožňovat přístup do azylového systému a musí zaručovat, že členský stát podrobně prozkoumá každou žádost o azyl.
Evropská unie se nesmí vyhýbat odpovědnosti vůči třetím zemím. Musí zaručit ochranu práva na azyl.
Jeanine Hennis-Plasschaert
jménem skupiny ALDE. - (NL) Pane předsedající, v první řadě bych ráda poděkovala panu zpravodaji za celkově vyváženou práci. Nechci proto puntičkářsky poukazovat na některé jednotlivosti. Mimo to, budeme-li zcela upřímní, hodnocení již vůbec není aktuální.
Prioritou číslo jedna, alespoň pokud jde o skupinu Aliance liberálů a demokratů pro Evropu, je převádět dostupné údaje z jednotlivých členských států na stejnou úroveň. Jedině tak bude možné provádět skutečně kvalitní, a tedy účinné hodnocení. Členské státy se tomu musí opravdu věnovat, samozřejmě pod nezbytným vedením ze strany Evropské komise.
Je důležité zdůraznit skutečnost - a v tom se zjevně s Martine Roureovou rozcházíme - že na základě předaných údajů nelze vyvozovat závěr, že dublinský systém jako takový vede k neúměrné přenosové zátěži členských států na vnějších hranicích Evropy. Samozřejmě - a právě to uváděl pan zpravodaj i pan komisař - zeměpisná poloha těchto členských států způsobuje, že se potýkají se značnou zátěží. A to je právě důvod, proč skupina ALDE celou tu dobu obhajuje mechanismus povinného sdílení zátěže vedle dublinského systému, nejen pokud jde o finanční a materiální zdroje, ale také pokud jde o nasazení lidských zdrojů. Vždyť odpovědnost za to, co se děje na vnějších hranicích Evropy, nese všech 27 členských států.
Velice by mě, pane komisaři, také zajímalo, co přesně máte na mysli onou možností dočasného pozastavení. Co to představuje? Znamená to, že si žadatel o azyl může vybrat členský stát, kam chce jít, že může volně cestovat dál? Pokud ano, závažným způsobem by to podkopávalo politický vzkaz dublinského systému. Stručně řečeno, prostě podporujte mechanismus povinné solidarity, který celou dobu obhajujeme.
Nakonec pokud si EU chce zachovat svoji důvěryhodnost, všech 27 členských států skutečně musí poskytovat přiměřenou a důslednou míru ochrany. Důležitost řádného společného azylového řízení a odpovídajícího statutu ani není možné dostatečně zdůraznit.
Johannes Blokland
jménem skupiny IND/DEM. - (NL) Pane předsedající, zpráva paní Lambertové by nás měla přimět k vážnému zamyšlení nad touto otázkou. Skutečnosti, které zpráva popisuje, jsou znepokojující. Zatímco Evropská komise i nadále přichází s novými iniciativami v oblasti azylu a legálního přistěhovalectví, zdá se, že jejich provádění se vymyká kontrole. Výpočet nákladů, údaje o žádostech o azyl a nakládání s osobními údaji jsou nedostačující. To je znepokojivé zjištění. Pokud dublinský systém již nefunguje tak, jak by měl, jak si poradí s novými iniciativami v oblasti migrace? Může se tato Sněmovna spolehnout na to, že Rada a Komise odvedou spolehlivou práci při výpočtu nákladů? Bude pak ochrana osobních údajů brána vážně?
Velice rád slyším, jaké závěry Rada vyvozuje ze zprávy paní Lambertové. Je jasné, že dublinský systém ještě není dokonalý. Může Rada zjistit, zda s novými iniciativami v oblasti azylu a migrace bude předávání údajů řádně fungovat?
Stavros Lambrinidis
(EL) Pane předsedající, systém Dublin II pro udělování azylu by měl být už konečně revidován. Zaprvé není opravdu evropský, neboť nezaručuje skutečnou solidaritu a podporu těm členským státům, které vzhledem ke své zeměpisné poloze přijímají neúměrný počet žadatelů o azyl.
Druhým a důležitějším důvodem, proč by měl být revidován, je skutečnost, že tento neúměrný počet často přímo ohrožuje humanitární zásady a povinnost důstojně zacházet s lidmi, kteří přijíždějí na naše hranice a hledají ochranu.
Víme, že příležitostně řada členských států s dokonalým odůvodněním a v rozporu s tímto nařízením neplní své závazky, nebo se v horším případě schovávají za nedostatečnou evropskou solidaritu, aby zdůvodnily i ty nejkřiklavější případy porušování lidských práv, kterého se dopouštějí jejich orgány.
Praktiky, jako zadržování nezletilých v nepřijatelných podmínkách, a hromadné zamítání žádostí o azyl z politických důvodů nelze ospravedlnit žádným nedostatkem solidarity. Víme však také, že jiné členské státy, které nemusí čelit těmto problémům, považují své humanitární povinnosti za splněné, obviňují-li druhé státy. O solidaritě však neslyšíme nic.
A tak systém Dublin II vedl v praxi k mnoha vzájemným obviněním mezi členskými státy. Jedinými, kdo skutečně prohrává, jsou žadatelé o azyl. Nejdůležitější proto je vytvořit skutečný společný evropský azylový systém.
Předsedající
Rozprava bude pokračovat po rozpravě o Gruzii.
