Příprava summitu eurozóny konaného dne 11. března 2011 (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je prohlášení předsedy Komise k přípravě summitu eurozóny konaného dne 11. března 2011 (2011/2615/RSP)).
José Manuel Barroso
Paní předsedající, vážení poslanci, v současnosti zažíváme jeden z těch neuvěřitelných okamžiků, kdy se zdá, že se historický vývoj zrychluje. U našeho prahu, na druhém břehu Středozemního moře, začal vát vítr svobody.
Jedná se o natolik důležitou a naléhavou záležitost, že bych vám chtěl nejprve říci, že kolegium právě schválilo příspěvek Komise, jehož účelem je pomoci zemím na jih od Středozemního moře v jejich procesu přechodu a vdechnout nový život našim vztahům s našimi středomořskými sousedy. Tento příspěvek představím společně s baronkou Ashtonovou na mimořádném zasedání Evropské rady příští pátek.
Muži a ženy na jižních březích Středozemního moře, a to zvláště mladí lidé, dávají v tuto chvíli najevo, že odmítají autoritářské režimy a že usilují o politickou svobodu a sociální spravedlnost.
Ačkoliv jsme si vědomi mimořádné složitosti situace a výzev a obtíží, jež tato situace přináší, nemůže si Evropská unie v tomto směru dovolit jakoukoliv dvojznačnost. Musíme se postavit po bok těm, kdo požadují politickou svobodu a respektování lidské důstojnosti. Nesmíme ze strany Evropské unie připustit jakoukoliv dvojznačnost. Pro režim, který na své vlastní lidi střílí, není ve společenství národů místo.
Nabízíme těmto národům "partnerství pro demokracii a sdílenou prosperitu" spočívající na třech pilířích: demokratické transformaci, zapojení občanské společnosti a rozvoji za vzájemné podpory.
Jsme si vědomi výzev, které nás očekávají. Říci "ne" diktatuře automaticky nezajistí právní stát a demokracii. Cesta, jejímž cílem je přechod k demokracii, nikdy není snadná. Někdy může být klikatá a vždy je náročná. Evropa přesto musí stát po boku těch, kdo usilují o politickou svobodu a sociální spravedlnost.
Vážení poslanci, dovolte mi nyní přejít k druhé schůzce, která se bude konat v pátek 11. března, tedy k neformálnímu summitu členských států eurozóny.
Krize ukázala, jak jsou na sobě naše ekonomiky vzájemně závislé. Ukázala také jisté strukturální slabiny. I to je jeden z důvodů, proč musíme posílit naši správu ekonomických záležitostí.
Komise už dlouho bojuje za koordinovanější vnitrostátní hospodářské politiky a za silnější správu v Evropě. Navrhujeme dále rozvíjet ekonomický pilíř naší hospodářské a měnové unie. Tento bod jsme zdůraznili v naší zprávě k deseti letům existence eura EMU@10. Pravda je však v této věci ta, že některé z vlád byly velmi neochotny ztotožnit se s takovým vývojem.
Dnes každý přiznává, že je zapotřebí skutečné evropské správy ekonomických záležitostí, a navíc nám to, jak je tato správa důležitá, neustále připomínají i trhy. Proto také členské státy v závěrech práce skupiny, již vedl předseda Evropské rady, dospěly k velmi širokému konsenzu o návrzích, které k posílení správy ekonomických záležitostí představila Komise, - návrzích, o kterých se právě teď vede diskuse zde v Parlamentu a také v Radě.
Nadto jsme se dohodli také na provedení evropského semestru, který napomůže rozšířit správu ekonomických záležitostí tím, že do raných fází zahrne nejen rozpočtové, ale také hospodářské politiky a strukturální reformy pro každý z členských států. A právě v souvislosti s tímto posílením správy ekonomických záležitostí se nedávno objevila myšlenka "Paktu pro konkurenceschopnost", kdy byly členské státy eurozóny vyzvány k tomu, aby vynaložily další úsilí ke zvýšení své konkurenceschopnosti, zejména na základě svých vnitrostátních pravomocí.
Je pravdou, že ekonomiky Evropské unie jsou na sobě mimořádně silně závislé, a pro ekonomiky eurozóny to platí ještě více.
Rozdíly v konkurenceschopnosti představují skutečný problém pro země, které sdílejí tutéž měnu. Konkurenceschopnost těchto zemí a konvergence jejich ekonomik je klíčová k zajištění toho, aby byla silná a stabilní eurozóna životaschopná, což bude ku prospěchu celé Evropské unii.
Musíme však uznat, že tato myšlenka vzbudila řadu obav: strach z dvourychlostní Evropy (eurozóna a ti druzí), nebezpečí, že se spustí oči z některých aspektů hospodářského oživení, které jsou obdobně důležité jako konkurenceschopnost, a také možnost zpochybnění přístupu Společenství. Ve všech těchto případech se jedná o legitimní otázky, na které musíme jednoznačně odpovědět. Jedná se o věc vzájemné důvěry a věrohodnosti.
Vážení poslanci, trochu mě také překvapilo, že jsem na poslední Evropské radě dne 4. února musel poukazovat na to, že jakákoliv konkrétní iniciativa pro konkurenceschopnost a pro eurozónu musí, což je celkem zřejmé, být v souladu se Smlouvou.
Ve svých závěrech rozhodla Evropská rada, že "inspirujíce se novým rámce pro správu ekonomických záležitostí, podniknou hlavy států a předsedové vlád další opatření s cílem zlepšit kvalitu koordinace hospodářských politik v rámci eurozóny za účelem zvýšení konkurenceschopnosti, což povede k větší míře konvergence, aniž by tím utrpěl újmu jednotný trh".
Nadto mě velmi potěšilo, že tyto závěry nakonec obsahují i výslovný odkaz na potřebu dalšího postupu "v souladu se Smlouvou". Možná si myslíte, že je to samozřejmé, ale je lepší, že se to takto ozřejmilo.
Evropská rada tedy dala svému předsedovi mandát vést za úzké spolupráce s předsedou Evropské komise konzultace s členskými státy eurozóny za účelem stanovit konkrétní opatření, jichž je zapotřebí k tomu, aby se v této věci pokročilo.
Tyto konzultace jasně ukázaly, že členské státy jsou obecně pro uplatnění přístupu Společenství.
Rád bych se nyní jasně vyjádřil k zásadám, jež se podle názoru Komise musí dodržovat pro účely takovéhoto Paktu pro konkurenceschopnost, kterému by se snad spíše mělo říkat "Pakt pro konvergenci a konkurenceschopnost", protože zahrnuje opatření, jejichž smyslem je snížit rozdíly v rámci eurozóny, a také v rámci Evropské unie.
První zásadou je, že takovýto pakt musí být proveden za podmínek, které stanoví Smlouva, a v rámci stávajícího systému správy ekonomických záležitostí. Takto si může být jisti tím, že bude uplatněn skutečný přístup Společenství. Protože dějiny, a zejména zkušenosti s Paktem o stabilitě a růstu ukazují, že výsledky, které jsou demokraticky legitimizovány na evropské úrovni a které jsou závazné a kontrolovatelné, přinese pouze metoda Společenství.
Pakt samozřejmě musí brát ohled i na úlohu Komise. Je to nezbytné k zajištění objektivity a nezávislosti při monitorování úsilí členských států, integrity jednotného trhu a veškerého acquis communautaire, jakož i souhře iniciativ, které se podniknout v rámci eurozóny, a těch, které prosazuje Evropská unie jako celek.
Budu také trvat na úloze Evropského parlamentu při monitorování Paktu pro konvergenci a konkurenceschopnost, protože Komise bude Parlament samozřejmě plně informovat.
Pakt musí také zůstat otevřen dalším členským státům, které by mohly mít zájem se jej účastnit, a nejsou členy eurozóny. Mám za to, že je důležité, abychom se vyhnuli jakémukoliv rozvrstvení naší Unie; že takovéto rozvrstvení by bylo v rozporu se zásadami solidarity, jež tvoří jádro našeho společného podniku, jako takovými.
Aby byl takovýto pakt - jehož obsahem jsou vnitrostátní opatření - obhajitelný, musí přinášet přidanou hodnotu vzhledem k tomu, co už bylo v souvislosti s předloženými návrhy na správu ekonomických záležitostí stanoveno. Rád bych vám připomněl, že podle článku 121 Smlouvy musí členské státy koordinovat své vnitrostátní hospodářské politiky. Takovýto pakt musí dbát také na to, aby negativně neovlivnil integritu jednotného trhu, již by měl dokonce naopak napomoci zlepšit. Navíc musí brát ohled na sociální dialog a napojit opatření v oblasti konkurenceschopnosti na naše ústřední cíle, jimiž jsou růst a pracovní místa, přesně jak jsme stanovili v programu strategie Evropa 2020.
Konkurenceschopnost je pro naše ekonomiky skutečně klíčovým prvkem. Jedná se o nezbytnou podmínku k upevnění růstu, který vytváří pracovní místa. Je tedy důležité zajistit, aby tento pakt přinášel skutečnou přidanou hodnotu, a neodváděl nás od růstu a zaměstnanosti, jež jsou našimi klíčovými cíli. V konečném důsledku mi jde o růst a zaměstnanost. Proto také zdůrazňuji růst, takový inkluzivní a udržitelný růst, jaký je ústředním bodem strategie Evropa 2020.
Proto tak trvám na sociálním rozměru, protože potřebné úsilí musí být spravedlivě rozloženo. V této věci Komise nadále pracuje na návrhu zdanění finančních aktivit. Podobně jsou z hlediska konkurenceschopnosti klíčové strukturální reformy, ale stejně tak je nutné investovat do odvětví významných pro budoucnost, jako jsou výzkum a inovace.
Měli bychom mít také na paměti, že tento pakt je pouze jednou částí naší celkové reakce, jež směřuje k zajištění stability eurozóny. Je zapotřebí dosáhnout pokroku ve všech dalších oblastech této naší reakce, tedy při zvyšování účinné finanční kapacity stávajícího evropského fondu finanční stabilizace a rozšiřování jeho rozsahu, při přípravě zřízení trvalého mechanismu od roku 2013 a při provádění přísnějších zátěžových testů bank během následujících měsíců. To vše přispěje ke zvýšení transparentnosti a posílení důvěry a věrohodnosti.
Pakt pro konvergenci a konkurenceschopnost by tak mohl představovat významný příspěvek, pokud jej budeme chápat jako jedno z vícera opatření v rámci veškerého úsilí, které bylo vynaloženo k zajištění stability eurozóny a jež, doufejme, začne od března působit.
Bude-li v souladu se systémem Společenství pro správu, mohl by se stát jednou z významných částí úsilí směřujícího k spravedlivému a udržitelnému růstu v Evropě. Pokud tomu tak opravdu bude, pokud bude toto opatření účelně provedeno na základě přístupu Společenství, jak si Komise a tento Parlament přejí, pak věřím, že Pakt pro konvergenci a konkurenceschopnost přinese přidanou hodnotu a že by mohl přispět k posílení ekonomického pilíře hospodářské a měnové unie. To je to, co si tento Parlament a Komise přejí. Komise k tomuto cíli napře veškeré možné úsilí. Děkuji vám za pozornost.
Joseph Daul
Paní předsedající, pane Barroso, dámy a pánové, jaké jsme si vzali z finanční krize ponaučení?
Z druhé světové války jsme si odnesli ponaučení, že by naše národy měly spolupracovat a přestat se navzájem ničit.
Pád Berlínské zdi pro nás byl poučením o autoritářských a komunistických režimech a dal nám šanci znovu sjednotit náš kontinent na základě hodnot svobody, demokracie a sociálně-tržního hospodářství.
Teroristický útok z 11. září nás naučil, že musíme najít novou rovnováhu mezi bezpečností a svobodou.
Z této finanční krize si jako ponaučení musíme odnést to, že naše členské státy musí přestat považovat téma spolupráce v rozpočtové, fiskální a sociální oblastí za tabu. Vím naprosto přesně, jak daleko jsme dospěli. Skutečnost, že tento rok byla zahájena spolupráce sedmadvacítky ve věci rozpočtových priorit, představuje sama o sobě významnou změnu přístupu. Předpisy, které jsme si stanovili, abychom učinili finanční trhy etičtějšími, jsou také příkladné, ale nestačí.
Má skupina by chtěla vyzvat k tomu, aby před příchodem léta došlo k dohodě mezi Parlamentem a Komisí o posílení správy ekonomických záležitostí. Má skupina by také chtěla vyzvat k tomu, aby bylo vynaloženo úsilí ve věci koordinace sociálních a fiskálních záležitostí. Tímto směrem nás pohání Pakt pro konkurenceschopnost, jehož počáteční verze už byla revidována tak, aby byla lépe odpovídala hodnotám Společenství. Musíme však jít ještě dále a zajistit, aby jak Parlament, tak Komise vykonávaly všechna práva, jimž se v tomto ohledu těší, a v tomto spoléháme na předsedu Komise.
Skupina Evropské lidové strany (křesťanských demokratů) vítá a podporuje tyto návrhy, jako to učinili i vnitrostátní vůdčí představitelé této strany v Helsinkách.
Dámy a pánové, jak můžeme našim spoluobčanům vysvětlit, že ačkoliv se každý rok uprostřed července nacházíme v delikátní finanční situaci, většina našich členských států by měla i nadále utrácet, jakoby se nic nedělo? Jak je možné, že předluženost našich států je přijatelnější, snadněji tolerovatelná a snesitelnější než předluženost domácností a firem? Viděl jsem to na úrovni podniků. Krize vedla ke ztrátám pracovních míst a k rodinným traumatům, a to nejmenší, co můžeme udělat, je vzít si z tohoto ponaučení a nazývat věci pravými jmény.
První z těchto ponaučení je, že bychom neměli brát na lehkou váhu povinnosti uložené státům - jakékoliv velikosti - ve věci dodržování rozpočtových omezení.
Druhým ponaučením je toto: Evropská solidarita může fungovat pouze tehdy, a jenom tehdy, jsou-li naše sociální a fiskální předpisy alespoň srovnatelné. Nemusí být nutně totožné - jen srovnatelné. Momentálně k tomu máme daleko.
Třetím ponaučením je, že Evropa se k ochraně našeho sociálně-tržního hospodářství musí vybavit evropským stabilizačním mechanismem.
Čtvrtým a posledním ponaučením je to, že Evropa stojí pevně i v bouři a evropská integrace sílí.
Naši američtí a japonští partneři mají daleko vyšší poměr dluhu než my, aniž by si, a to je třeba říci, s tím dělali přílišné starosti. Nebude tomu tak však pravděpodobně napořád. Pokud jde o nás, nyní je čas konsolidovat naši ekonomiku a konkurenceschopnost. Nyní je čas dát se do práce na vytváření pracovních míst pro budoucnost. Nyní je čas nazývat věci pravými jmény. Nepromarněme tuto příležitost!
Martin Schulz
Paní předsedající, dámy a pánové, vy nemnozí, kteří tu ještě jste, týdny už hovoříme o dokumentu kancléřky Merkelové a prezidenta Sarkozyho, který údajně nikdy neexistoval. Ačkoliv tento dokument neexistoval, proběhla k němu během zasedání Evropské rady tisková konference. My nyní s jistotou víme, že tento dokument skutečně existoval a že se jednalo o zajímavé čtení. Mezitím se však obsah tohoto dokumentu nějak ztratil. Klíčové prvky tohoto dokumentu nikdy nespatří světlo světa. I tak zde však bude výsledek, totiž rozšíření záchranné sítě. Tedy neexistující dokument s nezachytitelným obsahem, představený na umělé tiskové konferenci vedl k rozšíření záchranné sítě. To je skvělé. Jedná se však o situaci jak z románu Franze Kafky, a to je mírně řečeno. Takto euro zachraňovat nelze.
Rád bych předsedovi Komise sdělil, že si myslím, že jeho prohlášení bylo dobré. Bylo dobré, protože jste odhalil nedostatečnou sociální vyváženost těchto návrhů. Někdy mě to trochu překvapuje: Německo a jeho kancléřka, podobně jako prezident Sarkozy, král francouzských průzkumů veřejného mínění, požaduje opatření, která samotné Německo v této podobě nikdy nepřijalo. Řecký rozpočet, a vlastně všechny rozpočty, ať už jsou kdekoliv, se mají seškrtat. Souhlasíte s tímto, pane Rehne?
Co však Německo v okamžiku nejhlubší krize udělalo? Zavedlo tzv. šrotovné, jinými slovy, využilo státní rozpočet k financování programu ke stabilizaci automobilového průmyslu. Dotace na zkrácenou pracovní dobu, která pomohla v Německu udržet nezaměstnanost pod kontrolou, to bylo intervenční opatření státu. Proč by se jiným státům mělo bránit, aby k řešení konkrétní situace, v níž se nacházejí, provedly obdobná opatření?
Ratingová agentura Moody's nedávno snížila hodnocení Řecka pod úroveň Běloruska a Egypta. Člověk si opravdu začíná klást otázku, zda takto může dojít k nějaké obnově ekonomiky. Nevím. Řecko je hodnoceno pod úrovní Vietnamu. A toto divadlo se vždy koná tři dny před summitem Evropské rady. Tři dny před začátkem zasedání Evropské rady se vždy stane něco podobného. Lidé však poslouchají, co agentura Moody's říká. Víte, co říká? Říká, že sníží rating této země, protože tato už není v důsledku škrtů schopna investic, a nemůže tedy vytvořit ekonomický růst.
Hovoříme tu tedy o "sestřihu". Když se na mě podíváte, bude vám zřejmé, že jsem celkem povolán k tomu, abych vám řekl, že sestřih všechny problémy nevyřeší. Naopak, protože k čemu sestřih ve skutečnosti povede? Cílem se zdá být zlepšit hodnocení úvěruschopnosti dané země tím, že se těm, kdo tyto úvěry mají poskytnout, řekne, že o všechny své pohledávky se sníženou hodnotou přijdou. Kde to všechno skončí? Samozřejmě v záchranné síti. Proto je rozumné tuto záchrannou síť navýšit a učinit pro stabilizaci eura vše, co můžeme. Pakt samotný je proto velmi rozumný. Existuje zde však jistá nerovnováha. Pane komisaři, budou-li do tohoto paktu vtěleny vaše myšlenky, a dojde-li k obnovení hospodářské a sociální rovnováhy, jak navrhujete, nabere Pakt znovu správný směr. Proto vítám tento vynikající návrh, s kterým jste přišel.
Rozebírání otázky institucionální struktury už nechci věnovat více času. Pokud jde o institucionální strukturu, celá koncepce byla od počátku chybná. Pokud se nyní změní tak, aby veškerá operativní rozhodnutí byla na příslušném orgánu, tedy Komisi, při zajištění demokratické legitimnosti prostřednictvím zapojení Evropského parlamentu, pak to bude dobře a v pořádku. Přestože se tedy, pokud jde o záchrannou síť, start nevydařil a cesta k cíli byla hrbolatá a klikatá, bude tato síť nyní rozšířena, což je skvělé. Německá strana FDP se také připojila, což je vítaná zpráva. Paní předsedající, jsem si jist, že vaše strana v Německu tento pakt také podpoří, zde jsme také vyhráli. A pokud se nám ještě podaří dát paktu odpovídající název, totiž "Pakt pro euro", pak snad opravdu něčeho smysluplného dosáhneme.
Guy Verhofstadt
Paní předsedající, především se domnívám, že nyní po letech odporu vůči myšlence hospodářské unie, přijímáme myšlenku hospodářské unie vedle unie měnové, což představuje krok kupředu. Pan Farage na to samozřejmě bude mít jiný názor, ale pro všechny ostatní je to krok kupředu.
Přesto se, paní předsedající, nedomnívám, že použitý název je tím správným. Co znamená slovo "pakt"? Pakt, to je dohoda mezi státy. Dohoda mezi státy není to, co potřebujeme. Potřebujeme akt Společenství, iniciativu na úrovni Evropské unie, nikoliv pakt mezi členskými státy, který je svou podstatou paktem mezivládním. Nejedná se tedy o správný název, protože tento termín je zavádějící.
Zadruhé je zde otázka přístupu. Nepotřebujeme nic na mezivládní úrovni. Mezivládní přístup v rámci Evropské unie nikdy nefungoval. Lisabonská strategie byla mezivládní, a neuspěla. Když Německo a Francie porušily pravidla paktu stability v letech 2003-4, ukázalo se tím, že mezivládní přístup nebyl přístupem správným. Musíme použít přístup Společenství.
Zatřetí, domnívám se, pane Barroso, že to, co je na stole, nestačí nebo se soustřeďuje spíše na velmi konkrétní opatření. Pakt pro konkurenceschopnost paní Merkelové a pana Sarkozyho obsahuje šest konkrétních opatření. V případě důchodů se například soustředí na věk odchodu do důchodu. Penzijní systém je však o poznání složitější. Nejde jen o otázku důchodového věku, je zde také otázka počtu let, po které se odváděly příspěvky na důchod, předdůchodových programů a existence, či neexistence druhého pilíře.
Nepotřebujeme tedy šest konkrétních opatření v rámci mezivládního paktu, který nikdy nespatří světlo světa a nebude nikdy fungovat. Potřebujeme správu ekonomických záležitostí (důchodových programů, pracovního trhu, mzdové politiky, fiskální politiky) v rámci Evropské unie, o které bude rozhodovat Komise a která bude prostřednictvím konvergenčního kodexu - což je termín, který jste použil - poskytnuta členským státům tak, aby tyto mohly použít pravidla v tomto konvergenčním kodexu obsažená. To je to, co musíme co nejrychleji udělat.
Mám velmi prostý požadavek. Viděl jsem dokument ze dne 25. února, který jste připravil spolu s předsedou Rady. Myslím, že je nyní na Komisi, aby vypracovala svou vlastní iniciativu. Je třeba tak učinit nyní. V následujících týdnech budete mít ještě čas, abyste tyto akty Společenství k správě ekonomických záležitostí a k hospodářské konvergenci připravili a předložili je na Radě a Evropskému parlamentu. Na nás pak bude, abychom rozhodli a abychom vás v tomto ohledu podpořili. Myslím však, že v současné době jenom reagujeme. V tomto dokumentu z pětadvacátého - mám jej zde - se píše toto:
jménem skupiny ALDE. "monitoring prováděný hlavami států a předsedy vlád", "konkrétní závazky hlav států a předsedů vlád".
jménem skupiny ALDE. - (FR) Takto to fungovat nebude. Státy a premiéři nebudou regulovat sami sebe! Nikdy v minulosti to nefungovalo, a nebude to fungovat ani nikdy v budoucnu!
Konečně, a to je má poslední poznámka, myslím, pane Barroso, že také nadešel čas při nejbližší možné příležitosti představit iniciativu ke krizovému mechanismu pro banky, a to nikoliv na vnitrostátní úrovni, jak se uvádí, ale na úrovni evropské. Máte právo tak učinit, protože jste v podstatě garantem pravidel hospodářské soutěže v Evropské unii, a můžete takovouto iniciativu navrhnout.
Rebecca Harms
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Paní předsedající, dámy a pánové, necítím už potřebu vyjadřovat se k poněkud trapné historii paktu konkurenceschopnosti. Bylo poměrně bizarní slyšet, že tento dokument neexistuje, ačkoliv byl rozdáván po chodbách hlavního stanu Rady v Bruselu. Jak už jsem řekla v Bruselu, způsob, jakým byla tato fakta v budovách Rady rozporována, se vyznačuje všemi znaky socialistického či komunistického režimu na konci jeho dní.
špatný překlad do EN v orig:
Aus meiner Sicht ist es so, dass wir in Europa fast noch mehr als eine Krise der Währung seit Monaten eine Krise der Fähigkeit unserer nationalen Regierungen erleben
Z mého pohledu je to tak, že už několik měsíců my Evropané zažíváme spíše než jen krizi měnovou krizi schopnosti našich vnitrostátních vlád přijmout sdílenou odpovědnost za problém a řídit se společnou strategií, jež by nás mohla z těchto obtíží vyvést.
Učiníme-li nyní krizový mechanismus trvalým, ať už toho dosáhneme jakkoliv, učiníme tím krok kupředu. Když se však člověk podívá na Řecko, řekla bych, že možná klameme sami sebe, pokud si namlouváme, že krize je pod kontrolou. Podobně je v Řecku jasné, že jednostranná povaha opatření, výlučné soustředění se na úsporné kroky a škrty, nefunguje. Tato země musí být také schopna investovat. Když země jako Řecko tak radikálně škrtá výdaje, musí vědět, odkud získá příjmy.
Rozčiluje mne skutečnost, že v předstihu před zasedáním Evropské rady tento týden a před prohlášeními stran zasedání Rady za čtrnáct dní od Německa slyšíme, že nebude ochotno diskutovat o podmínkách pro Řecko či o nezbytných změnách. Znovu se dělají tytéž staré chyby: Je tu ta jednostrannost a trvání na jediné metodě. Pokud se máme řídit modelem, který popsal pan Verhofstadt, a také rozhodnutími ve věci konkrétních konsolidačních opatření, vyžaduje hospodářská unie také ochotu k opravdové solidaritě. Řecko by od nás tedy mělo očekávat více, než jsme mu zatím dali.
Naprosto souhlasím s panem Schulzem a předřečníky a ráda bych jasně jménem všech, kdo v mé skupině na tomto tématu po mnoho měsíců pracovali, řekla toto: přístup Společenství je něčím výjimečným. Potřebujeme skutečné a srozumitelné rozhodovací procesy v Bruselu tak, aby nám občané od Řecka po Dánsko, v Německu a Španělsku, důvěřovali. Pokud bychom opravdu zavedli tento "uzavřený provoz", který se v paktu konkurenceschopnosti navrhuje, tak, jak jej vymyslela malá skupinka předsedů vlád, debatu o důvěře v Evropskou unii bychom prohráli. O to v této krizi ve skutečnosti stále více jde. Mohu jenom doufat, že budeme z této hlouposti vysvobozeni a že se na této schůzce Rady objeví více rozumu.
Vzhledem k tomu, že jste zmiňoval udržitelný růst, pane Barroso, dovolte mi jednu doplňující poznámku. Nechápu, proč bruselský komisař pro energetiku říká, že ambiciózní cíle v oblasti ochrany klimatu by znamenaly deindustrializaci Evropy. Před čtrnácti dny navštívil Brusel německý ministr životního prostředí a představil studii, která předpokládá, že pokud stanovíme 30% klimatický cíl, vznikne v Evropské unii šest milionů pracovních míst. To by byl udržitelný růst, pane Barroso, musíte pana Oettingera zastavit.
Vicky Ford
jménem skupiny ECR. - Paní předsedající, v krizi - a je zřejmé, že eurozóna ještě není z krize venku - je někdy třeba jednat rychle, ale také chytře. Spojené království obnovilo důvěru trhu reformami zaměřenými na to, dostat výdaje pod kontrolu, a na snížení státního dluhu. Toto jsou nyní základní návrhy Paktu pro konkurenceschopnost
Parlamentní postupy neumožňují přijímat rychlá rozhodnutí, nicméně poslanci předložili některé návrhy, které by možná mohly Evropské radě pomoci. Pokud jde o irskou úrokovou sazbu, ti z nás, kdo půjčili jiné zemi peníze, si zaslouží takovou sazbu, která odráží riziko, chceme však také dostat své peníze zpět. Navrhla jsem pobídku pro platbu před termínem splatnosti, prémii, která odměňuje brzké splacení. V rámci balíčku k správě ekonomických záležitostí budou členské státy muset zvýšit transparentnost, pokud jde o jejich rozpočty. Domnívám se, že totéž by se mělo udělat pro daňové poplatníky, kteří přispívají do rozpočtu EU.
Doufám, že přes tuto krizi budou naše vnitrostátní vlády moci naslouchat návrhům z této sněmovny a konstruktivně spolupracovat.
Lothar Bisky
Paní předsedající, pane Barroso, s potěšením jsem zaznamenal, že jste přiřkl význam sociálnímu rozměru tohoto tématu a podpořil sociální vyrovnání. Bude toho určitě zapotřebí. Není nutné opakovat mnoho z toho, co už zde mí kolegové poslanci řekli, protože s nimi zcela souhlasím.
Vůči paktu, který představili kancléřka Merkelová a prezident Sarkozy, jsem velmi skeptický. Proč? Protože důvody, na základě kterých tento pakt představili, nejsou úplně jasné. Skutečnost, že neplatí, to je jiné téma. Oba jsou šikovnými stratégy. Nevěřím jim, že se věci udály takto. Mám za to, že to myslí tak, jak se to tam uvádí. Což je věc, ke které bych se rád znovu vrátil. Domnívám se, že se jedná o velmi závažné téma. Přestože oni se domnívají, že toto ustanovení o indexaci mezd a platů je správnou odpovědí, já si tím tak jist nejsem. Řečeno bez příkras: zvýšení důchodového věku lze také brát jako snížení důchodu. Snížit dluh bude mimořádně obtížně. Je to koneckonců velmi obtížné i pro země jako Německo, a dokážu si představit, že Irsko a Řecko budou mít v tomto ohledu velké problémy.
Jsem poněkud skeptický, pokud jde o to, čeho se má navrhovaným řešením dosáhnout. V této věci očekávám transparentnost. Parlament vás podpoří, pokud dostojíte své úloze při šíření větší transparentnosti a zajištění toho, aby se za zády Parlamentu nehrály hry, jako je tato. Pokud některé osoby chtějí škrty v sociálním zabezpečení, musí to říci jasně, a ne se snažit dospět bezpočtem oklik k cíli, který vy, pane Barroso, nesdílíte, a my už vůbec ne.
Jsme připraveni s vámi diskutovat o koncepci koordinované evropské ekonomické správy za předpokladu, že tato ekonomická vláda bude hodnou svého jména, že bude - jinými slovy - demokratická svou strukturou a že přispěje k zřízení udržitelného, sociálně zodpovědného Evropského společenství. Jsme také ochotni diskutovat o změnách Smlouvy, například ve věci ustanovení o sociálním pokroku. Očekáváme však detailnější a včasnější informace a konzultace. Jedině takto může Parlament tento proces monitorovat. Nelze tak činit bez informací!
Nigel Farage
jménem skupiny EFD. - Paní předsedající, velmi se mi líbilo, jak pan Barroso nahlíží na současný svět, možná však byl jeho pohled trochu ironičtější, než zamýšlel.
Hovořil o událostech v Egyptě i jinde a řekl, že je skvělé, že lidé povstávají a usilují o demokracii. Připomněl bych mu, že demokracie je metoda, kdy si volíme lidi, kteří nám vládnou, a pak, pokud se nám nelíbí to, co dělají, se jich můžeme zbavit, vymést je a zvolit si někoho jiného. Ironické to bylo proto, že jeho další věta byla "a proto v Evropě, tváří v tvář krizi eura, musíme posílit přístup Společenství".
Pro veřejnost, kterou to zajímá - a lidé se zajímají stále více -, znamená metoda Společenství to, že právní předpisy potají navrhují nevolení byrokraté - lidé jako vy, pane Barroso. Vím, že pro vás Evropský parlament hlasoval, ale byl jste jediným kandidátem, který nám byl nabídnut. To není demokracie!
Pan Barroso tak na jednu stranu říká, že demokracie je dobrá, na druhou stranu však také, že ji v Evropě mít nemůžeme. Ještě to podtrhl pan Verhofstadt, který pochází z Belgie a který si myslí, že všechny národní státy by měly být zrušeny - no, možná že jeho národní stát už zanedlouho zrušen opravdu bude. Říká, že chceme hospodářskou unii. Pro to nikdo nehlasoval. Nikoho se na to, zda to chceme, nikdo neptal. Pan Verhofstadt pro to může hlasovat, národy Evropy pro to však nehlasovaly.
Na pátečním summitu by se mělo diskutovat o Portugalsku. Po záchraně Řecka a Irska je zřejmé, že trhy vysílají signál - "třetí v pořadí, tvůj čas vypršel". Výnos z portugalského dluhopisu dosáhl v pondělí 7,6 %. Pan Barroso to ví sám. Irsku musela být poskytnuta pomoc, když výnosy dosáhly 7 %. V dubnu nás také čeká masivní obnovení portugalského dluhu - dalších 20 miliard EUR, které bude muset získat. Připomeňme si, že v posledních šesti měsících 80 % portugalského dluhu nakupovala Evropská centrální banka.
Nemůžeme jako Evropská unie pokračovat v nakupování svého vlastního dluhu. Pokud tak budeme, příští dluhová krize nepostihne nějakou zemi, ale bude se jednat o dluhovou krizi samotné Evropské centrální banky.
(Řečník souhlasil s položením otázky postupem modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu)
Martin Schulz
(DE) Paní předsedající, předpokládám, že nebudete znát odpověď, pane Farage, ale měl bych na vás otázku. Neustále hovoříte o Belgii jako o neexistujícím státu. Říkal jste to panu Van Rompuyovi a nyní jste zmínil něco podobného na adresu pana Verhofstadta. Víte, na jakém základě byl belgický stát založen?
Nigel Farage
Paní předsedající, těší mě, že se mě pan Schulz na toto ptá.
Problém je ten, že když zformujete umělý stát, který zahrnuje více než jednu jazykovou skupinu - což je zjevně případ Belgie -, můžete jej po určitý čas držet pohromadě, ale ať už se jedná o Belgii, Jugoslávii či Evropskou unii, pokud spojíte naprosto odlišné jazyky a kultury, pohromadě nevydrží. Důvodem, proč vás tak rozčiluje zmínka o Belgii a proč tak rozčílila pana Van Rompuye a proč se nikdy nezamlouvá panu Verhofstadtovi, je to - a není to pravda, pane Schulzi? -, že Belgie je takový evropský projekt v malém.
Martin Schulz
(DE) Paní předsedající, bude to jen 30 vteřin. Je zajímavé, že představitel strany, která si říká United Kingdom Independence Party ("Strana za nezávislost Spojeného království") neví, že Belgické království bylo založeno z popudu Spojeného království.
Proinsias De Rossa
(Otázka položená panu Faragemu postupem modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu) Paní předsedající. Doufám, že pana Farageho neurazí otázka občana Irské republiky. Mohu se jej zeptat, jaký je základ Spojeného království? Mám za to, že se skládá ze států Angličanů, Skotů, Velšanů a Severních Irů. Nejedná se tedy o unii národů? A to o unii velmi hrdou, mohu-li tak říci?
Nigel Farage
Paní předsedající, je to dobrá otázka. Pane Schulzi, máte pravdu, že Belgie je britskou smyšlenkou, a také britskou chybou. Za léta jsme jich udělali mnoho. Něco se nám povedlo, a něco ne, podobně jako vaší zemi, Německu. Asi se shodneme na tom, že německé dějiny také nejsou prosty méně světlých okamžiků.
Máte naprostou pravdu. Ostatně držet pohromadě Spojené království, to také přinášelo hluboké problémy. Irsko se, myslím roku 1921, kdy byla Irsku poskytnuta nezávislost, vydalo vlastní cestou. Máte pravdu. Je velmi obtížné udržet spolu různé kultury. Myslím však, že unie Anglie, Skotska, Walesu a Severního Irska v tuto chvíli funguje, protože se těší souhlasu. Kdyby jí chyběl souhlas, objevovaly by se lidové výzvy k referendům a tyto státy by se mohly odtrhnout. Ale pointa je v tom, že v Evropské unii takovouto příležitost nikdo nedostane.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Paní předsedající, Rada by chtěla větší ambicióznost tak, abychom mohli posílit konkurenceschopnost a zvýšit konvergenci. Tomu lze samozřejmě jen tleskat. I já bych se připojila k díkům předsedovi Barrosovi za to, jakým způsobem zvedl rukavici a přišel nám sem poskytnout vysvětlení k Paktu pro konkurenceschopnost, což dnes dokonce dokázalo udržet i vlídnost pana Martina Schulze. To by se nemělo jen tak přejít. Společně s panem předsedou Van Rompuyem jste zvedl tuto rukavici.
Zdá se však, že jsou určité problémy Pakt nastartovat, protože zejména Parlament se musí vypořádat s rozsáhlým legislativním balíčkem. Je to, pokud jde o správu ekonomických záležitostí, poprvé, kdy se Parlament ocitá v roli spolutvůrce právních předpisů. Proto je tak důležité spojit věci dohromady, protože zde existují určité přesahy. V této sněmovně jsme, dámy a pánové, předložili 2000 pozměňovacích návrhů a při bližším pohledu zjistíme, že se v nich odrážejí téměř všechny záležitosti, kterých se Pakt pro konkurenceschopnost dotýká. Tento Parlament by si také představoval větší ambicióznost, a přesně to mi dělá starosti. Jak spojíme Pakt pro konkurenceschopnost se strategií Evropa 2020? Navíc, pane předsedo Barroso, využijete aktivně našeho práva podnětu k vytvoření vazby mezi Paktem pro konkurenceschopnost a tímto legislativním balíčkem? Pokud tak neučiníte, pak tato sněmovna zvedne tuto rukavici jakožto spolutvůrce právních předpisů sama.
Elisa Ferreira
(PT) Paní předsedající, pocházím ze země, která existuje už osm století, a přesto má zájem na tom, aby v tomto globalizovaném světě existovala silná Evropa, Evropa, která je schopná jednat s Čínou, Indií a Spojenými státy jako rovný s rovným. Krize, kterou zažíváme, není krizí v eurozóně; jedná se, jak někdo řekl, o krizi eurozóny. Je tomu tak proto, že jednotná měna může fungovat, pouze pokud se seriózně a vytrvale pracuje na konvergenci jednotlivých oblastí, jež zahrnuje, co se týče míry růstu, výnosů a zaměstnanosti; pokud existuje skutečná konvergence. Až doposud jsme pracovali na ukazatelích nominální konvergence, což v žádném případě není totéž.
Proto Evropa naléhavě potřebuje dokončit to, co začala. Aby mohla dokončit to, co začala - zejména projekt jednotné měny -, potřebuje zřídit robustní stabilizační fond: fond, který umožní zemím v obtížích podniknout tyto konvergenční kroky s úrokovými sazbami, jež budou přijatelné, a nikoliv odrazující, a který je nebude nutit omezovat strategické investice, jež tuto konvergenci umožňují, aby tyto mohly využít růstu a zaplatit z něj to, co si v době krize půjčily.
Pane předsedo, potřebujeme Komisi aktivní; Komisi, která je účastna budování tohoto stabilizačního fondu, ale také na evropských dluhopisech, a která naslouchá tomu, co jí Parlament dnes znovu vzkázal prostřednictvím nového zdroje vlastních prostředků, u nichž se bude muset jednat o efektivní posílení rozpočtu, který je jednoznačně nedostatečný. Právě jsme schválili zprávu paní poslankyně Podimataové, která jasně obhajuje daň z finančních transakcí. Aby Evropa přežila, musí nyní změnit kurz. Potřebuje silný Parlament, ale potřebuje také Komisi schopnou jednat, spíše než jen reagovat, schopnou přijít s iniciativami, na které netrpělivě čekáme tak, aby tento experiment nepřišel vniveč, ale naopak přinesl ovoce.
Sylvie Goulard
(FR) Paní předsedající, pane Barroso, pane komisaři, bylo zde řečeno mnoho věcí, s nimiž souhlasím. Ráda bych použila tři slova.
Prvním z nich je "respekt": Nebyl to tento Parlament, který z Evropského parlamentu učinil spolutvůrce právních předpisů ve věci správy ekonomických záležitostí. V Lisabonské smlouvě o tom rozhodly vlády. Jako zpravodajové si nemyslíme, že je správné, abychom informace o důležitých diskusích týkajících se balíčku o správě čerpali z Googlu či z anglickojazyčného tisku. První věc, o kterou bych chtěla požádat vás, pane Barroso, a také o ni žádám kolegy pana Van Rompuye přítomné v této sněmovně, je, abyste nás respektovali a umožnili tomuto Parlamentu pokračovat v práci.
Druhým slovem je "demokracie". Od 18. století jsme nikdy nezažili, že by demokratický systém popíral dělbu moci takovým způsobem jako nyní Evropská rada. V rámci dělby moci máme ty, kteří rozhodují, a ty, kteří kontrolují. Rada s vašim přispěním, pane Barroso, si v současnosti uzurpuje právo rozhodovat i kontrolovat, jinými slovy, aby nedělala nic.
Třetím slovem je "efektivita". Pokud i nadále budeme obsah našich návrhů oslabovat, skončíme u nejmenšího společného jmenovatele - a víme, co jím je. Je jím Lisabonská strategie! To je těch 10 let, které nás nikam nedovedly.
Budeme pokračovat v naší práci. Tento Parlament žádá, aby byl respektován, a bude bránit demokracii a efektivitu.
Miguel Portas
(PT) Paní předsedající, před dvěma týdny mezinárodní tisk analyzoval vaše prohlášení o možnosti, že by se Portugalsko obrátilo na evropský nástroj finanční stability (EFSF), přičemž tato prohlášení interpretoval v tom smyslu, že představují či představovaly vybídnutí. Protože pan předseda Barroso je jistě v rámci Komise tou osobou, která nejlépe rozumí realitě Portugalska, položil bych mu tři otázky a požádal jej o tři upřímné odpovědi.
První otázka zní: co získá Portugalsko tím, že se obrátí na EFSF a na Mezinárodní měnový fond v té podobě, v jaké v současnosti existuje?
Druhá otázka zní: jaké změny EFSF považujete za nevyhnutelné, aby se zabránilo opakování ostudné situace, jež nastala v Irsku? Úvěr s odrazujícím úrokem, který vedl ke snížení mezd a k pokračování fiskálního dumpingu, pokud jde o velké společnosti.
Třetí a poslední otázka je: jak si myslíte, že dospějeme k obnovení důvěry, když veškerá rozhodnutí v oblasti monetární politiky - a zejména ta poslední nasnadě, která učinila Evropská centrální banka, - i nadále poškozují nejzranitelnější země tím, že dávají do zástavy růst?
Jean-Paul Gauzès
(FR) Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, nemohu než podpořit to, co před chvílí řekla paní Goulardová ve věci základních předpokladů, které znamenají, že ačkoliv jsme si dobře vědomi potřeby efektivnosti a rychlosti v procesu rozhodování, je zásadní, aby byl Parlament zapojen. Jen tak mohou naši spoluobčané, jichž jsme volenými zástupci, pochopit, co se děje, a jen tak jim to můžeme vysvětlit.
Rád bych nadnesl jednu konkrétní věc. Každý den s námi lomcují finanční trhy, které znamenají všechno a nic, většinou se na nich pohybují zejména mladí lidé, kteří přešli od Game Boye k počítači, aniž by o tom příliš přemýšleli, a kteří přesto do srdcí našich zemí vhánějí děs. Způsob, jak dostat trhy pod kontrolu, nespočívá v jejich zničení. Nepatřím do skupiny, jejímž cílem je zrušení trhů. O co však trhy usilují? Jde jim o to, vyhnout se riziku, a pravidlo hry na trzích je postupovat riziko někomu dalšímu. Znamená to, že investor nebude nikdy spokojen, dokud bude existovat riziko.
Domnívám se, že pokud máme mít nějaký vliv na tyto finanční trhy, musí být Evropa schopna stanovit velmi jasnou linii, a ne každý druhý den měnit směr, unášet se vírem mnoha myšlenek, jež následně nikdy nejsou uskutečněny.
Chceme-li nad tímto finančním aspektem získat kontrolu, což je životně důležité pro hospodářskou stabilitu našich zemí, musíme být schopni - a toto je vaše úloha, pane Barroso, poskytnout tento impuls - stanovit jasné cíle, jasná opatření a ukázat jasné odhodlání ve věci dobré ekonomické koordinace.
Proinsias De Rossa
Paní předsedající, úmyslné vyhýbání se správě ekonomických záležitostí a bankovní regulaci jak na úrovni jednotlivých států, tak na úrovni evropské nás dovedlo do této krize, která je zřejmá každému, pokud jde o pracovní místa, chybějící růst, ztracené důchody atd. Nemusíte mě tedy, pane předsedo Barroso ani pane komisaři Olli Rehne, přesvědčovat o tom, že správa ekonomických záležitostí je nezbytná, že musí být silná a že všechny členské státy, a zvláště ty, jež jsou členy eurozóny, se na ní musí podílet. Musíme však přesvědčit lidi v Evropě o tom, že toto je nezbytné, a dosáhneme toho zajištěním legitimnosti tohoto podniku. Legitimitu zajistíme tím, že odmítneme přijmout jakékoliv návrhy, které se nezakládají na Smlouvách a na metodě Společenství.
Bude-li věc vnímána jako něco, co je v zájmu jednoho, dvou, tří, čtyř či pěti ekonomicky silných států, nebude přijatelná. Taková je realita. A pro budoucnost této Unie je tedy mimořádně důležité, aby to, co se dohodne na neformální Radě 11. března, a to, co se dohodne na konci března, mohla veřejnost v Evropě většinově podpořit.
Irská vláda, která byla v Irsku právě zvolena, má silný mandát. Cituji z programu, který právě schválila: "Musíme se dostat z pokraje státního bankrotu [...] program podpory EU-MMF doposud nedokázal navrátit důvěru v irskou ekonomiku [...] odráží se zde nejistota ohledně finanční dostupnosti záchranného balíčku".
Chtěl bych skončit touto poznámkou. Jedná se o důležitou poznámku. Neúspěch programu přispívá k širší nestabilitě eurozóny.
(Předsedající řečníka přerušila)
Sharon Bowles
Paní předsedající, týden co týden se tisk plní zprávami o novém či pozměněném návrhu konkrétní země, Evropské rady či předsedy Komise. Chválím předsedu ECB, protože dal na diskuse v Parlamentu a jeho zprávy a uznává naše směřování a odhodlání.
Pakt pro konkurenceschopnost a jeho vývoj je toho aktuálním příkladem. V našich pozměňovacích návrzích k balíčku o správě ekonomických záležitostí už máme bohatší mozaiku nápadů, a nebudeme tedy mít přílišné obtíže s přechodem ke spolurozhodování a se spojením výsledků postojů, které v Parlamentu a Radě zaujímáme.
Neměli bychom však z jednotného trhu vybírat jen něco, ani bychom už neměli dělat chyby. Jednotný trh, to není pevnost, uvnitř které panují rovné podmínky. Je o konkurenceschopnosti směrem navenek, které velký jednotný trh může dát vzniknout, a jednotný trh tedy úzce souvisí se správou ekonomických záležitostí, pokud jde o oživení.
Potřebujeme také stálý mechanismus finanční stabilizace, který je schopen se v čase vyvíjet v závislosti na řízení a prioritách. Němcům, kteří se při tématu "transferová unie" třesou, říkám: "Podívejte se, s čím jdou požadavky vaší vlády ruku v ruce - rekapitalizace bank a nákup státního dluhu na sekundárním trhu". Německým bankám bude trvat deset let, než vykážou svá krizí znehodnocená aktiva, a to včetně státního dluhu. Německé banky nebudou splňovat nová mezinárodní pravidla pro bankovní kapitál, a měli byste tedy hovořit i o tématu transferu směrem k německým bankám. Proto tento mechanismus potřebujete, jako celá eurozóna.
Konečně, pokud jde o úrokové sazby, je třeba nalézt rovnováhu mezi udržitelností a morálním hazardem.
(Předsedající řečnici přerušila)
Diogo Feio
(PT) Paní předsedající, těžké časy si žádají odvážná politická rozhodnutí. Přesně proto děláme práci, kterou děláme, a proto bych chtěl také poblahopřát předsedovi Barrosovi k myšlenkám, o kterých zde hovořil. Evropský parlament už také zaujal jasné postoje v řadě zpráv k tématu eura a k potřebě stability, jakož i k problému růstu. Nemůžeme se na tuto diskusi dívat jednostranně.
K překonání krize je například zapotřebí, aby fungování stálého fondu také zohledňovalo konkrétní situaci těch členských států, jež v současnosti ze svého veřejného dluhu platí vyšší úrokové sazby. Jedná se o politiku, která musí usilovat o konkurenceschopnost, lepší úvěry, daňovou politiku, která může pomoci přilákat investory, v podstatě o cokoliv, co souvisí s tvorbou bohatství. Z tohoto důvodu však také potřebujeme více evropských orgánů. Postoje Evropského parlamentu byly vymezeny jasně, a nikoliv skrze média. V tuto chvíli nepotřebujeme ideologická rozhodnutí, naopak je třeba myslet na veřejnost. To, co od nás požaduje, jsou rozumná a rychlá rozhodnutí.
Jacek Saryusz-Wolski
Paní předsedající, nečelíme krizi eurozóny, ale krizi veřejných financí některých členských států, které zrovna jsou členy eurozóny - mohlo by to stejně dobře být i Maďarsko. Proč by se tedy měla konat výlučná schůzka 17 hlav státu zemí eurozóny, aniž by na ni byli pozváni ostatní? Proč vytvářet neodůvodněné dělicí čáry, které jsme před šesti lety rozšířením zrušili, proč vytvářet dvourychlostní Unii?
Evropská komise, jíž předsedáte, pane předsedo Barroso, je strážcem Smlouvy. Jaký základ pro tuto výlučnost Smlouva dává? Proč vylučovat ty, kdo chtějí a mohou? Proč nepoužít články 5 a 121 k prohloubení fiskální a sociální politiky? Proč nepoužít rozšířenou spolupráci v rámci Smluv zakládající se na Smlouvě, přičemž by ústřední úloha připadla Evropské komisi?
Jednotný trh zahrnuje 27 členských států, stejně jako výzva konkurenceschopnosti. Předseda Rady a Evropská komise by měli vést sedmadvacítku členských států, a nikoli plnit funkci sekretariátu vybrané skupiny členských států.
Roberto Gualtieri
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, včera večer Výbor pro ústavní záležitosti velkou většinou přijal stanovisko Parlamentu ke změně Smlouvy za účelem zavedení stabilizačního mechanismu.
V textu stanoviska se navrhuje upravit navrženou změnu Lisabonské smlouvy, přičemž se stanoví postup, který na jedné straně zajišťuje mezivládní povahu tohoto fondu a na druhé straně odůvodňuje zahrnutí tohoto pravidla do Smlouvy. Text obsahuje také některé jasné návrhy ohledně fungování tohoto mechanismu, jejichž záměrem je učinit jej kompatibilním s povinnostmi, jež Smlouva ukládá Evropským orgánům, a s potřebou existence skutečné správy ekonomických záležitostí, což by mezivládně prostě nefungovalo.
Vyjádřeno metaforou, kterou jste, pane Barroso, použil během poslední rozpravy, Parlament navrhuje postavit tento mezivládní vagon na koleje v rámci unijního vlaku a dát Komisi při provozu tohoto vlaku úlohu, která jí přísluší.
Jak se Komise dívá na návrhy Parlamentu? Je ochotna pomoci prosadit tyto návrhy v jednáních v průběhu příštích dní?
(Předsedající řečníka přerušila)
Pat the Cope Gallagher
Paní předsedající, má země, Irsko, je malou otevřenou ekonomikou, která se silně soustřeďuje na přímé zahraniční investice. Daň pro právnické osoby ve výši dvanáct a půl procenta je z hlediska podpory ekonomické obnovy, zachování našich pracovních míst a růstu zaměstnanosti rozhodující. Díky zavedení nízké daně pro právnické osoby působí v mé zemi osm z celosvětově nejúspěšnějších technologických firem. Jakákoliv změna směrem ke konvergenci či harmonizaci daňové sazby pro společnosti v Evropské unii by významně podkopala schopnost Irska přilákat přímé zahraniční investice, a tím naši schopnost dobrat se růstem k ekonomickému oživení.
Je důležité mít na paměti, že Irsko, ostatně podobně jako jiné malé země, je zeměpisně i historicky zemí na periferii Evropy, a nízká daňová sazba je nástrojem, nástrojem k řešení ekonomických omezení, která souvisejí s postavením periferní země. Rád bych panu předsedovi položil otázku. Může potvrdit, že za podmínek Lisabonské smlouvy přísluší pravomoci v otázce daní jednotlivým členským státům?
Ilda Figueiredo
(PT) Paní předsedající, dnes, když jsme si připomínali Mezinárodní den žen, každý velmi krásně hovořil o právech žen. Nicméně teď, když vedeme rozpravu o hospodářských a finančních otázkách, převládají v ní finanční zájmy na takzvané správě ekonomických záležitostí a s ní spojeným trváním na prohloubení kritérií Paktu o stabilitě a růstu, aniž by se kdy braly v potaz specifické charakteristiky každé jednotlivé země, hluboké ekonomické rozdíly, sociální nerovnost, nezaměstnanost či chudoba.
Tento Pakt pro konkurenceschopnost tedy povede ke zhoršení všech existujících sociálních problémů. Budeme ale také čelit zápasu pracujících, žen a mladých lidí, což už je v Portugalsku na následující víkendy naplánováno, zejména proběhne demonstrace Všeobecné konfederace portugalských pracujících (CGTP) v Lisabonu 19. března. To je naděje, že dojde k nezbytné změně.
Jaroslav Paška
(SK) Paní předsedající, rád bych začal tím, že připomenu svému kolegovi, místopředsedovi Verheugenovi, že EU vznikla na základě dohody mezi nezávislými suverénními státy, které se dobrovolně rozhodly přenést některé ze svých pravomocí na novou instituci - Evropskou unii -, kterou spolu založily ke společné koordinované správě vybraných pravomocí náležejících suverénním státům. Pokud se tedy Evropské země rozhodnou, že si přejí vytvořit společnou ekonomickou správu v rámci předpisů EU, musí se tak stát na základě jejich svobodného a dobrovolného rozhodnutí, a nikoliv direktivou z Bruselu.
Hovoříme-li o paktu, a tedy o dohodě mezi suverénními státy stran další spolupráce pod záštitou EU, je všechno v pořádku. Má-li dojít k nějaké formě užší spolupráce v oblasti ekonomického řízení, měly by se o ni pokusit především země eurozóny, které se zavázaly používat společnou měnu.
Nicméně, dámy a pánové, nedělejme si žádné iluze. Ekonomické předpisy a daňové zákony se v těchto zemích liší, a tento proces tedy bude velmi komplikovaný...
(Předsedající řečníka přerušila)
Franz Obermayr
(DE) Paní předsedající, děkuji vám zejména za to, že jste byla natolik férová a oznámila seznam řečníku dopředu. Vedle jednotného důchodového věku vyžadují návrhy na fiskální unii harmonizaci sazeb u daně z obratu a harmonizaci mzdových politik. Jedná se o další krok směrem ke správě ekonomických záležitostí a významný zásah do daňové suverenity členských států. Je to tím horší, že Evropský parlament se k těmto věcem nebude moci vyjádřit a že bylo možné uchýlit se k článku 136 Lisabonské smlouvy. Paní Merkelové a panu Sarkozymu se zřejmě přes opozici jiných zemí eurozóny podaří své návrhy protlačit.
Pokud jde o posílení záchranného balíčku, je jasné, že spekulanti budou i nadále moci vyvíjet tlak na země eurozóny, které mají potíže, aniž by nesli výsledné riziko. Pokud dojde ke krizi, bude dán k dispozici záchranný balíček. Zisky se privatizují a ztráty ponese veřejnost, přičemž se rozdělí po celé eurozóně. Pane Barroso, řekl jste, že růst je třeba rozdělovat spravedlivěji, rád bych se vás tedy zeptal: jak je to s finančními závazky? Záchranný balíček povede k tomu, že se zátěž rozdělí ještě nespravedlivěji. Navíc to způsobí sociální problémy a lehkovážně ohrozí prosperitu čistých přispěvatelů.
José Manuel Barroso
Paní předsedající, zazněly zde některé konkrétní otázky ohledně Portugalska, na které odpovím. O tom, zda by se Portugalsko mělo uchýlit k evropskému nástroji finanční stability (EFSF), či nikoliv, musí rozhodnout portugalské orgány. Jedná se o rozhodnutí Portugalska jako suverénního státu, a to přesně z toho důvodu, že se týká státního dluhu. Mohu vám samozřejmě říci, že uchýlení se k pomoci EFSF a k Mezinárodnímu měnovému fondu bylo chápáno jako poslední východisko: ultima ratio. Je zřejmé, že pokud se země může bez pomoci tohoto mechanismu obejít, měla by tak učinit, protože uchýlení se k těmto záchranným fondům přináší náklady, a to nejen pokud jde o pověst. Může-li tak tedy země učinit, měla by se tomuto vyhnout. Zopakoval bych však to, že ve věci toho, zda požádat o pomoc z tohoto záchranného fondu, či nikoliv, či zda alespoň požádat o jeho aktivaci, se jedná o rozhodnutí, které musí učinit vnitrostátní orgány.
Zadruhé, pokud jde o to, jak bych si EFSF představoval, nejde o otázku preferencí, ale o otázku politiky: My v Komisi aktivně pracujeme s členskými státy, konkrétně těmi, jež jsou členy eurozóny, na posílení úvěrové kapacity EFSF tak, aby tento mohl rozšířit své aktivity, počítaje v to i větší flexibilitu. Některá z těchto témat jsou z hlediska trhů mimořádně citlivá, a nezdá se mi tedy moudré oznamovat záměry, které ještě nejsou jednoznačné, ale práce ve věci eurozóny probíhají. Dále, jak víte, Komise jasně vymezila svůj návrh na posílení EFSF a rozšíření jeho aktivit, konkrétně ve své roční analýze růstu.
Pokud jde o to, zda by se tato politika měla změnit nebo zda se může změnit, říkám vám nyní, že ji s ohledem na nejzranitelnější země měnit nelze. Bylo by naprosto nezodpovědné, aby země s tak vysokou úrovní veřejného a soukromého zadlužení v tuto chvíli polevovaly ve svém úsilí o rozpočtovou konsolidaci a strukturální reformy. Když má nějaká země tak vysokou míru zadlužení, musí se důvěra trhů obnovit, protože pokud k tomu nedojde, stane se ekonomická situace dané země neudržitelnou. Chceme-li tedy pomoci zemím, které jsou v současnosti nejzranitelnější, nesmíme jim nabízet faty morgany či něco nerealistického: musíme naopak podpořit jakoukoliv rozumnou snahu, kterou směrem k rozpočtové konsolidaci podniknou, a strukturální reformy. Je to jediný způsob, jak si zachovat důvěru trhů. Přirozeně nejde jen o úsilí konkrétní země izolovaně, protože tato potřebuje společné úsilí eurozóny. Což je to, co se buduje, samozřejmě s různou mírou přispění různých zapojených stran.
Mohu vám říci, že Komise dělala a dělá vše, co je v jejích silách, aby podnítila vyšší ambice. Jak však vážení poslanci vědí, Komise navrhuje, ale v konečném důsledku rozhodují členské státy, konkrétně státy eurozóny, zvláště co se týče záležitostí spadajících výhradně do pravomoci jednotlivých států, jako jsou ty, které neupravuje Smlouva, což je třeba případ EFSF.
předseda Komise. - (FR) V každém případě bych chtěl celému Parlamentu říci, že mnoho z kritiky, kterou jsem zde dnes slyšel - ačkoliv většina podporovala obecný přístup Komise -, směřovalo, pokud jsem tomu správně porozuměl, na adresu konkrétních vlád či členských států. Nemohu tedy hovořit jejich jménem
Mohu však říci, že Komise představila balíček návrhů pro správu ekonomických záležitostí. Ambice našich vlád jsme dotlačili až na samou mez. Dokonce i v případě úpravy týkající se správy ekonomických záležitostí, který jsme můj kolega pan Rehn a já představili, nebyly členské státy ochotny přijmout počáteční míru ambicí. Taková je pravda v této věci, my jsme totiž legislativní návrhy předložili.
To, co se tedy objevilo, je nová myšlenka, totiž Pakt pro konkurenceschopnost, který se - a v této věci chci být velmi transparentní a prokázat úctu, jíž k Parlamentu chovám, - snažíme, jak nejlépe umíme, vtěsnat do přístupu Společenství.
Informoval jsem vás naprosto transparentně o snaze Komise učinit užitečnou tuto myšlenku stran vlivu konkurenceschopnosti a vytvořit přidanou hodnotu, buď ve vztahu k růstu a zaměstnanosti - které, jak už jsem zmínil, zůstávají pro Komisi prioritou - či dokonce k posílení systému správy. Samozřejmě, nemám zapotřebí, aby byla Komisi připomínána její role garanta Smlouvy. Spolehlivě jsme to dokázali, ať už ve vztahu k problémům vnitřního trhu, hospodářské soutěže či nediskriminace. Opět vám mohu zaručit, že by se Komise neváhala uchýlit ke všem prostředkům, jež má k dispozici, pokud bychom se domnívali, že se rozhodnutími, která přijala Evropská rada či jakýkoliv jiný orgán, slevuje z jakékoliv zásady či pravidla Smlouvy.
Proto je práce, kterou děláme, svou povahou dlouhodobá a samozřejmě se jedná o práci seriózní, kterou vykonáváme se smyslem pro odpovědnost. Přirozeně se pro nás jedná, jak víte, o velmi citlivé období, období, kdy to první, čím se vlády ráno zabývají je rozsah jejich veřejného dluhu.
Na tom, co říkáme, proto záleží. Záleží na nadějích, které vytváříme. Komise musí být při tvorbě návrhů ambiciózní a zároveň jednat odpovědně, a přitom brát v potaz, že tyto mají alespoň určitou šanci na uskutečnění, že se nejedná o trik k upoutání pozornosti, po kterém následuje pocit zklamání. To je to, čemu se chci vyhnout, a to je to, čemu se musí vyhnout Komise. Musíme se vyhnout zklamání či čirému rozkolu, ať už v rámci eurozóny, či dokonce v rámci Evropské unie.
Proto vás mohu ujistit, že ambice Komise budou i nadále velké. Komise v současnosti říká všem vládám, že je třeba do tohoto Paktu pro konkurenceschopnost zapojit Parlament. Komise v současnosti říká vládám, že si sama musí udržet v rámci Paktu pro konkurenceschopnost ústřední úlohu, nikoliv z důvodu institucionální loajality, nikoliv z institucionálního egoismu, ale protože věřím, že Komise spolu s přístupem Společenství samozřejmě představují záruku, pokud se chceme vyhnout rozkolům mezi eurozónou a zbytkem Evropy. Představují záruku, pokud se chceme vyhnout útokům na integritu jednotného trhu, či se chceme vyhnout zpochybnění jiných mechanismů, například Paktu o stabilitě a růstu. Představují vůbec záruku, že zůstaneme Evropany v rámci Evropské unie s evropskou solidaritou.
Proto jsem byl mimořádně upřímný a mimořádně otevřený. Komise vykonává svou práci naprosto transparentně, samozřejmě konstruktivně a snaží se zachránit myšlenku, která, bude-li dobře prezentována a provedena v rámci přístupu Společenství, by mohla přispět přidanou hodnotou našemu úsilí o správu, v rozporu s tím, co někteří z vás řekli. Vůbec úsilí, které naše vlády zintenzivnily, úsilí zavést koordinaci hospodářské politiky, vždy bylo součástí obecného přístupu Komise a většiny poslanců tohoto Parlamentu.
To nám tedy dává příležitost. Pokud jsou hlavy států či předsedové vlád nyní ochotni zapojit se do koordinace hospodářských politik, a to dokonce i v některých oblastech, které se doposud považovaly za výlučnou oblast působnosti pravomoci členských států, domnívám se, že by to mělo být přivítáno potud, pokud to respektuje systémy správy Společenství. O to se hraje.
Domnívám se, že z tohoto pohledu byla rozprava velmi úspěšná. Navíc věřím, že to, co chtěl tento Parlament vzkázat, se doneslo Evropské radě. Předseda Buzek tento vzkaz tlumočil během své poslední návštěvy na Evropské radě. Mám za to, že ve věci klíčových záležitostí budou Komise i Parlament při obraně přístupu Společenství neoblomní, s přesvědčením, že toto je pro Evropu jediná cesta k dosažení cílů, které jsme si stanovili v rámci eurozóny a pro stabilitu a také pro růst a zaměstnanost po celé Unii.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (článek 149)
João Ferreira
Drama, které se nám opět rozehrává před očima, se mění v bolestný stereotyp, který odhaluje podstatu této Evropské unie: Toho, kdo v konečném důsledku tvoří pravidla a ve jménu kterých zájmových skupin. V tomto dramatu jako obvykle nechybí hlavní hrdinové, vedlejší postavy a kompars. Takzvaný "Pakt pro konkurenceschopnost", který vypracovaly Německo a Francie, aby jej opovrženíhodným způsobem vnutily všem ostatním zemím eurozóny, a který jeho tvůrci zpočátku popírali, je nyní prezentován a obhajován v Evropském parlamentu předsedou Evropské komise Barrosem. Děje se tak poté, co předseda Barroso týdny předtím kritizoval kancléřku Merkelovou za to, že nerespektovala úlohu Komise. Nyní je zřejmé, v čem úloha Komise a jejího předsedy v konečném důsledku spočívá. Zmíněný pakt, o němž nám předseda Barroso nyní říká, že bychom jej neměli oddělovat od cíle zaměstnanosti a růstu, je učiněnou revanšistickou křížovou výpravou proti pracovním a sociálním právům v důsledku toho, že útočí na mzdy, protože zvyšuje věk odchodu do důchodu, protože se snaží zničit kolektivní vyjednávání a protože se snaží snížit úroveň sociálních práv. Rovněž se jedná o pokus odsoudit země jako Portugalsko k v pravdě koloniální ekonomické závislosti.
