
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin torstaina 6. marraskuuta 2003 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Hyvät kollegat, kuten tiedätte, 15 ihmistä kuoli ja 28 haavoittui lauantaina 15. marraskuuta 2003, kun uuden -risteilyaluksen laskuportaat romahtivat ranskalaisella Saint-Nazairen telakalla. Haluan ilmaista Euroopan parlamentin puolesta ja omasta puolestani vilpittömimmän osanottoni ja myötätuntoni kaikille tämän kauhean ja traagisen onnettomuuden uhrien perheille. 
Ikävänä tehtävänäni on tänään ilmaista parlamentin puolesta, että tuomitsemme ja suremme niitä kahta niin ikään lauantaina Istanbulissa synagogien edustalla tapahtunutta autopommi-iskua, joissa ainakin 23 viatonta siviiliä kuoli ja satoja haavoittui. Haluamme välittää syvän myötätuntomme ja vilpittömän osanottomme uhrien perheille ja Turkin hallitukselle. Kiitämme Turkin hallituksen nopeista ja tarmokkaista pyrkimyksistä saada kiinni ne, jotka osallistuivat tuohon umpimähkäiseen, tunteettomaan ja rikolliseen juutalaisvastaiseen hyökkäykseen, joka kohdistui paikkaan, joka on eri uskontojen välisen, perinteisesti rauhanomaisen yhteiselon tyyssija. Suvaitsemattomuus ja juutalaisvastaisuus kaikissa muodoissaan ovat ristiriidassa edustamiemme arvojen kanssa. 
Lisäksi ilmoitan parlamentille, että puhemies haluaa huomisen istunnon avaamisen yhteydessä osoittaa kunnioitustaan Irakissa menehtyneille italialaisille. 
Pyydän teitä nyt viettämään minuutin hiljaisuuden edellä mainitsemieni onnettomuuden ja hyökkäyksen uhrien muistoksi.(1)

Puhemies.
   Lopullinen versio työjärjestyksen 110 ja 110 a artiklan mukaisesta esityslistaluonnoksesta, jonka puheenjohtajakokous laati 13. marraskuuta 2003 pitämässään kokouksessa, on jaettu. Siihen on esitetty seuraavia muutoksia:
Olen saanut Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmältä pyynnön, että sen Eurostatia koskevasta suullisesta kysymyksestä järjestettäisiin erillinen keskustelu välittömästi vuoden 2004 lainsäädäntö- ja työohjelmaa koskevan komission julkilausuman jälkeen. 
Elles (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, sekä ryhmäni että minä arvostamme sitä, että parlamentin käsittelyä halutessaan on suositeltavaa esittää asiansa lyhyesti. Näin ollen hyväksymme puheenjohtajakokouksen viime viikolla tekemän päätöksen kieltäytyä järjestämästä asiasta erillistä keskustelua. Haluamme sen vuoksi ehdottaa, että tämä suullinen kysymys käsiteltäisiin vuoden 2004 lainsäädäntö- ja työohjelmaa koskevan yleisen keskustelun yhteydessä, koska kuulimme viikonloppuna, että komission puheenjohtaja Prodi keskustelussa esille OLAF:ia koskevan asian, minkä yhteydessä haluaisimme esittää useita kysymyksiä, joissa käsitellään samoja aiheita kuin tässä suullisessa kysymyksessä. Tämä on parlamentin kannalta järkevä menettelytapa. Tämä on tavanomainen käytäntö. Emme pyydä erillistä keskustelua, mutta meillä on kysymyksiä, jotka haluaisimme esittää, kun presidentti Prodi on täällä tiistaina. 
Blak (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, haluan puhua tätä ehdotusta vastaan, mutta haluan tehdä sen erityisellä tavalla. Haluan todeta Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmälle, että heidän kiinnostuksensa tätä ehdotusta kohtaan on kummallista. Silloin kun meillä oli mahdollisuus selvittää asioita, juuri te lakaisitte roskat maton alle, joten mielestäni kosiskelette nyt tässä asiassa yleisöä. Tämän vuoksi meidän on sanottava ei. PPE-DE-ryhmän jäsenet ovat täysin epäluotettavia tässä asiassa. 

(1)

Patakis (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, myös me Kreikan kommunistipuolueen jäsenet vietimme minuutin hiljaisuuden Irakissa hiljattain menehtyneiden italialaisten sotilaiden ja poliisien sekä Istanbulin pommitusten uhrien muistoksi. Olemme syvästi pahoillamme niin monen nuoren kuolemasta ja haluamme välittää osanottomme heidän perheilleen. 
Pahoittelemme vielä enemmän sitä, että nämä nuoret menehtyivät palvellessaan miehitysjoukoissa – siis Irakissa – siitä syystä, että amerikkalaiset ja englantilaiset imperialistit olivat perusteettomasti ja lainvastaisesti hyökänneet maahan raa'alla tavalla sekä aiheuttaneet suurta tuhoa ja tuhansien ihmisten kuoleman. Onneksi Irakin sorretut kansalaiset ovat oikeutetusti nousemassa vastustamaan tätä miehitystä. 
Italian hallitus, joka kiirehti miehittäjien avuksi osallistumaan miehitykseen, on yksin vastuussa siitä, että italialaiset sotilaat ja poliisit menehtyivät epäoikeudenmukaisella ja kunniattomalla tavalla, ja yksin sen on vastattava tästä viattomien uhrien perheille. Samalla emme voi olla huomaamatta, ettei Euroopan parlamentti ole reagoinut vastaavasti raakalaismaisen hyökkäyksen uhreina menehtyneiden irakilaisten suhteen tai niiden uhrien suhteen, jotka menehtyivät imperialistien väliintuloissa Jugoslaviaan ja Afganistaniin tai Israelin pääministerin Sharonin raakuuksien uhreina Palestiinassa. 
Mielestämme ainoa oikea tapa kunnioittaa näitä kuolleita on vetää miehitysjoukot välittömästi pois Irakista ja estää kaikki sotilaallinen puuttuminen valtioiden sisäisiin asioihin, jotta säästytään enemmältä verenvuodatukselta ja rikoksilta ihmiskuntaa vastaan.
De Rossa (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kehotan teitä pyytämään parlamentin puhemiestä Coxia ottamaan esille komission kanssa Radia Nasrawin tilanteen. Hän on juuri lopettanut viisi viikkoa kestäneen nälkälakossa, joka oli vastalause Tunisian sietämättömälle ihmisoikeustilanteelle. Hän on yksi Tunisian johtavista ihmisoikeusaktivisteista. Hänen ihmisoikeustyötään vastustavat Tunisian viranomaiset ovat tehneet hänen elämästään sietämätöntä. Tällaiseen tilanteeseen ovat muutkin ihmisoikeusaktivistit monta kertaa joutuneet. 
Toivoisin erityisesti komission huolehtivan siitä, että Euroopan unionin Tunisian edustaja ottaa suoraan kirjallisesti yhteyttä Tunisian viranomaisiin ja korostaa, että Radia Nasrawin ja muiden tunisialaisten ihmisoikeuksia on kunnioitettava. Euroopan unionin suurlähetystöistä vain Alankomaiden ja Suomen lähetystöt ovat ottaneet kantaa tähän asiaan. On varsin häpeällistä, ettei Euroopan unioni ole tuonut tätä asiaa koskevaa kantaansa esille tässä Radia Nasrawin kannalta ratkaisevassa tilanteessa. 
Claeys, Philip (NI ).
    Arvoisa puhemies, saatoimme kaikki havaita, kun komission puheenjohtaja Romano Prodi käynnisti noin viikko sitten Italian vaaleja koskevan kampanjansa. Komission puheenjohtaja Prodi on julkaissut poliittisen julistuksen, jossa hän esittelee pääpiirteittäin strategian ja perusedellytykset, jotka vasemmisto tarvitsee varmistaakseen vaalivoiton Italiassa. Mielestämme komission puheenjohtajan on pysyttävä tietyllä tavalla poliittisesti neutraalina ja hänen on asetuttava puoluepoliittisen kinastelun yläpuolelle. Nyt on selvää, ettei hän enää tee niin. Eurostat-skandaali olisi ollut puheenjohtaja Prodille hyvä tilaisuus kantaa poliittinen vastuu ja siirtyä syrjään. Poliittisen julistuksen antaminen meni liian pitkälle. Hänen olisi kannettava vastuunsa joko jatkamalla komission puheenjohtajana ja keskittymällä siihen tehtävään täysin tai sitten luotsattava poliittista kampanjaa Italiassa. 
Maaten (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, huumeet ovat tietenkin Thaimaassa suuri ongelma, ja on täysin ymmärrettävää, että Thaimaan hallituksen, jota myös kansainvälinen yhteisö ja Yhdysvallat painostavat, olisi torjuttava huumeiden salakuljetusta. Tällä huumeiden vastaisella taistelulla on kuitenkin myös kääntöpuolensa. Vierailin viime viikolla Thaimaassa alankomaalaisten vankien, muiden muassa Machiel Kuytin, luona ja matkani aikana näin ne viheliäiset olosuhteet, joissa häntä ja muita eurooppalaisia pidetään sekä sen, kuinka siellä siten rikotaan kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevaa kansainvälistä yleissopimusta, jonka sopimuspuolena Thaimaa on ollut vuodesta 1997 lähtien. Tilannetta kuvastavat äärimmäisen pitkät, tuomareiden vähäisestä määrästä johtuvat pidätysajat ja liian täydet vankilat. Tilanteen muuttamiseksi tarvitaan kahta asiaa. 
Ensinnäkin Thaimaan vuonna 2002 allekirjoittaman maakohtaisen strategia-asiakirjan nojalla Euroopan unionin olisi keskityttävä antamaan oikeudellista apua, jotta oikeudellisen järjestelmän selkeää ylikuormitusta voidaan keventää ja jotta epäiltyjen oikeuksia kunnioitetaan nykyistä paremmin. 
Toiseksi Euroopan unionin olisi kehotettava jäsenvaltioitaan solmimaan Thaimaan kanssa kahdenvälisiä sopimuksia, joiden nojalla vankien siirrot ovat mahdollisia. Useat maat, kuten Yhdistynyt kuningaskunta, Ruotsi ja Tanska sekä tietenkin kotimaani Alankomaat ovat jo tehneet tällaisia sopimuksia. Muidenkin maiden olisi tehtävä tällaisia sopimuksia, joita Thaimaa kannattaa voimakkaasti. 
Manders (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, olen saanut muutaman viime viikon aikana useita valituksia Espanjan ja Alankomaiden lihankuljettajilta, joita bretagnelaiset karjankasvattajat ilmeisesti ovat uhkailleet ja joiden kimppuun on hyökätty heidän ollessaan toimittamassa tuotteitaan. Myös valintamyymälöitä, jotka haluavat ostaa lihaa Espanjasta tai Alankomaista, uhkaillaan, ja Ranskan hallitus kieltäytyy ryhtymästä toimiin. Vaikka vakuutusyhtiöt korvaavat välittömät vahingot, pitkällä aikavälillä aiheutuvat vahingot aiheuttavat jatkuvaa haittaa, koska lihaa ei enää osteta muutaman roistomaisen bretagnelaisen karjankasvattajajengin hyökkäysten pelossa. Tämä on myös sisämarkkinoiden ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden vastaista. Tämän vuoksi kehotan teitä vaatimaan komissiota ja Ranskan hallitusta lopettamaan tällaisen mahdollisimman pian, koska mikäli niin ei tehdä, Ranskan viinistä ja samppanjasta saatetaan kieltäytyä samalla tavalla muissa Euroopan maissa. Tämä ei hyödyttäisi sisämarkkinoita ja pilaisi jopa jossain määrin joulumme. 
Angelilli (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, haluan palata, vaikkakin lyhyesti, Eurooppaa ja muitakin alueita viime viikolla koetelleisiin verilöylyihin. Mielestäni on oikein, että tuomitsemme voimakkaasti tällaisen terrorismin ja erityisesti nämä tapahtumat. Haluan muistaa etenkin Nasisirijan verilöylyissä menehtyneitä 19 italialaista. On tärkeää, että parlamentin puhemies ilmaisee huomenna osanottomme uhreille ja heidän perheilleen, mutta mielestäni on myös asianmukaista kiittää kaikkia niitä Euroopan maiden asevoimia, jotka ovat tälläkin hetkellä rauhanturvatehtävissä eri puolilla maailmaa. Toivon lopuksi, että parlamentti sitoutuu lujasti entistä tehokkaampaan terrorismin vastaiseen toimintaan, koska Euroopan parlamentin on viestitettävä, etteivät tällaiset raukkamaiset iskut pelota Euroopan kansalaisia. 
Ludford (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen ulkoministeri Colin Powell ja presidentti George Bush ovat molemmat Euroopassa tällä viikolla: Colin Powell tapaa EU:n ulkoministereitä ja presidentti Bush on valtiovierailulla Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Toivon, että ulkoministerit ja pääministeri Blair saavat painotettua vierailleen, että Atlantin ylittävää ymmärrystä tarvitaan puolin ja toisin. 
Eurooppalaiset ovat oikeutetusti huolissaan Yhdysvaltojen yksipuolisesta hallintopolitiikasta, sen halukkuudesta suunnitella ennaltaehkäiseviä iskuja ja siitä, että se kieltäytyy Irakin miehityksen kansainvälistämisestä. Eurooppalaiset ovat syvästi tyytymättömiä sotilaskomission aikeisiin panna täytäntöön Guantanamo Bayssa pidettyjen vankien kuolemantuomio tai määräämättömän pituinen pidätys sekä siihen, että Yhdysvallat pyrkii sabotoimaan kansainvälistä rikostuomioistuinta. Nämä ovat joitakin niistä syistä, joiden vuoksi presidentti Bushia vastaan osoitetaan mieltä. Näiden protestien on oltava rauhanomaisia, ja sellaisiin aion rauhantahtoisena henkilönä itsekin osallistua.
Olen juuri palannut Washingtonista, missä olin Yhdysvaltojen valtuuskunnan tilapäisenä jäsenenä. Isäntämme olivat ystävällisiä ja vieraanvaraisia, kävimme hyödyllisiä keskusteluja ja meillä on paljon yhteistä. Niin hyvin kuin ymmärränkin heidän asemansa, Yhdysvaltojen on silti ymmärrettävä meidän vastaväitteemme, jotka ulkoministeriemme ja pääministeriemme on tarkoitus esittää tällä viikolla. 
Van Orden (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, ilmaisitte jo varsin perusteellisesti parlamentin osanoton Turkin hallitukselle sekä lauantaina Istanbulin tunteettomissa ja umpimähkäisissä terroristi-iskuissa menehtyneiden ja haavoittuneiden perheille. Viattomiin siviileihin kohdistuneet iskut muistuttavat meitä kaikkia terrorismin aiheuttamasta vakavasta turvallisuusuhasta. Meidän on muistettava myös Neve Shalom -synagogaan 17 vuotta sitten tehty hirvittävä isku.
Demokratioiden on toimittava tiiviissä yhteistyössä terrorismin torjumiseksi huolimatta siitä, missä muodossa terrorismi ilmenee ja mitä tekosyitä rikolliset käyttävät. Meidän on toimittava yksiselitteisen yhteisvastuullisesti muiden politiikan alojen erimielisyyksistä huolimatta. 
Mitä tulee edellisen puhujan huomioihin, meidän on muistettava, että Yhdysvallat kantaa valtavaa taakkaa meidän kaikkien puolesta, ja meidän on seistävä Yhdysvaltojen rinnalla näinä vaikeina aikoina. 
MacCormick (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, toivon saavani anteeksi sen, että siirryn elämän ja kuoleman kysymyksistä käsittelemään maallisempia asioita. Parlamentti on lainsäätäjänä syvästi huolissaan teollis- ja tekijänoikeuksista sekä tarpeesta suojata oikeudenhaltijoiden oikeudet kuluttajien edun ja reilun pelin mukaisesti. Vielä hälyttävämpää on, jos oikeudenhaltijat itse käyttävät oikeuksiaan väärin kuluttajien kustannuksella. 
Minun on valitettavasti todettava, että parhaillaan näin tekee Skotlannissa Diageo, monikansallinen tislattujen alkoholijuomien valmistaja, joka tekee Cardhu-viskiä. Cardhu-mallasviskin (single malt) tuotanto on ollut vähäistä. Kuitenkin Diageo tuottaa nyt Cardhu-nimistä sekoitettua mallasviskiä (pure malt). Kaikki tässä parlamentissa eivät ehkä tiedä, että sekoitetulla mallasviskillä – johon on sekoitettu eri maltaita – ja mallasviskillä, joka tehdään yhden tislaamon maltaista, on suuri ero. Skotlannin ja Euroopan teollisuuden kannalta on hyvin tärkeää, että kuluttajan luottamus säilyy ja että tuottajien ovelat käytännöt saadaan karsittua mahdollisimman pian. 
Tämä teollisuudenala on usein hakenut ja saanut tukea Euroopan viranomaisilta. Meidän on korostettava, että tuottajat itse juonittelevat. Arvoisa puhemies, olkaa ystävällinen ja kirjoittakaa toimitusjohtajalle ja pankaa Diageo lopettamaan tämä! 
Puhemies.
Marset Campos (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, viisi kuukautta sitten järjestetystä Thessalonikin Eurooppa-neuvostosta asti useat eurooppalaiset nuoret ovat olleet pidätettyinä Kreikan vankiloissa. Siellä on esimerkiksi kaksi 22-vuotiasta espanjalaista, Carlos Martín Martínez ja Fernando Pérez Borraiz, joita syytetään erikoisista asioista. Nämä kaksi nuorta osallistuivat mielenosoitukseen, jonka iskulauseena oli "Toinen maailma on mahdollinen".
Mielestäni meidän on puututtava heidän ahdinkoonsa. He ovat aloittaneet nälkälakon ja saattavat kuolla. Pyydän puheenjohtajavaltiota vetoamaan sekä Kreikan hallitukseen että muihin toimielimiin, jotta toimiin tämän ongelman ratkaisemiseksi ryhdytään. 
Puhemies.
   Haluan korostaa, etten vastaa jokaiseen puheenvuoroon erikseen. Kaikki puheenvuorot lähetetään parlamentin puhemiehelle. 
Alyssandrakis (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, osallistuin 8. marraskuuta 2003 Haagissa mielenosoitukseen Slobodan Milosevicin vapauttamisen puolesta. En aio puhua presidentti Milosevicista nyt, koska olen aiemmin tehnyt niin useita kertoja. Haluan sen sijaan viitata siihen, että Haagin mielenosoitukseen osallistuneiden, joista suurin osa oli serbialaisia maahanmuuttajia, ei annettu kirjoittaa iskulauseita omalla kielellään. Puhuttuani poliisin kanssa sain tietää, että oli olemassa yleinen sääntö, jossa kielletään iskulauseiden kirjoittaminen sellaisella kielellä, jota poliisi ei ymmärrä. Näin on varmastikin siksi, että poliisi pystyisi valvomaan lauseiden sisältöä.
On ilmeistä, että Alankomaat, joka on monissa asioissa hyvin salliva, kuten tiedämme, ei suvaitse sensuroimatonta poliittista mielenilmausta.
Toinen tapaus sattui viime lauantaina Pariisin lentokentällä, kun olin turvatarkastuksessa matkalla Ateenaan. Henkilökunta vaati minua riisumaan takkini, vaikka tyhjensin sen kaikista metalliesineistä ja kuljin metallinpaljastimen läpi. Kieltäydyttyäni he kutsuivat paikalle poliisin, ja seuraavassa hetkessä herrat 466294 ja 485684 – he eivät halunneet paljastaa minulle nimiään – saapuivat ja yrittivät vakuuttaa minulle, että kyseessä oli sääntö, jota kenenkään ei pidä kiistää. 
Mielestäni tämän tuomittavan käyttäytymisen takana on selvä pyrkimys terrorisoida ihmisiä pakottamalla heidät noudattamaan typeriä käskyjä. Mielestäni kyse on myös siitä, että kenen tahansa turvatarkastuksen läpi kulkevan voidaan olettaa olevan syyllinen terrorismiin. Jos Euroopan parlamentin jäsentä voidaan kohdella näin kiusallisella ja nöyryyttävällä tavalla, haluaisin tietää, mitä tapahtuu muille, etenkin niille, joiden ihonväri on hieman keskimääräistä tummempi.
Nämä kaksi tapausta osoittavat, että Euroopan unionista on kehittymässä vähitellen poliisivaltio, jossa johtajat haluavat kontrolloida täydellisesti kansalaisiaan. Arvoisa puhemies, odotan kiinnostuneena vastinettanne. 
Kinnock, Glenys (PSE ).
    Arvoisa puhemies, monet jäsenet tietävät, että tänä iltana tämän rakennuksen ulkopuolella on useita satoja eritrealaisia mielenosoittajia. He ovat täällä, koska he ovat huolissaan siitä, että Etiopia ei ole hyväksynyt Etiopian ja Eritrean väliset rajat vahvistavaa sopimusta.
Olen vastaanottanut parlamentin puhemiehen Coxin puolesta vetoomuksen, jonka on allekirjoittanut 22 000 Euroopan unionissa ja Norjassa asuvaa eritrealaista. Kumpaakin maata on vaadittava hyväksymään rajakomitean päätökseen perustuvan Algerin sopimuksen ehdot. Etiopia on tällä hetkellä vastahakoinen hyväksymään rajakomitean päätöstä.
Arvoisa puhemies, voisitteko ystävällisesti varmistaa, että Etiopian hallitukselle kirjoitetaan kirje, jossa sitä vaaditaan noudattamaan päätöstä, jotta verisen ja kauhean sodan jälkeen voidaan säilyttää rauha näiden kahden maan välillä. 
Lambert (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kertoa parlamentille erään Lancasterin kunnanvaltuutetun tilanteesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Valtuutettu julkisti paikallishallinnon salaisen päätöksen keskeyttää sen paikallisveron perimisen, jonka paikallinen ydinvoimala oli velkaa Yhdistyneen kuningaskunnan sähköyhtiölle British Energylle. Komissio antanut ymmärtää, että tämä verohelpotus saattoi olla lainvastaisen valtionavun myöntämistä. Tämän tiedon julkistamisen vuoksi kyseinen kunnanvaltuutettu Dowding on nyt pidätetty toimestaan kolmeksi kuukaudeksi rangaistuksena siitä, että hän julkaisi luottamukselliseksi väitettyä tietoa.
Se, että äänestäjäkunnalta riistetään sen ainoa edustaja kunnanvaltuustossa ja että jotakuta rangaistaan siitä, että hän on tuonut yleiseen tietoisuuteen päätöksen, jolla ei ajeta valtuuston eikä Euroopan unionin etuja, tuskin kannustaa muita ottamaan esille vastaavanlaisia asioita. Koska parlamentti on sitoutunut avoimuuteen ja taloudelliseen nuhteettomuuteen, olen varma, että se on minun laillani pahoillaan tilintarkastusstandardeja käsittelevän komitean toimista. 
Marchiani (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, haluan palata siihen, mitä kollegamme kertoi komission puheenjohtajan Prodin muutama päivä sitten esittämistä väärin ajoitetuista kommenteista. Arvoisa puhemies, haluan teidän kauttanne kysyä puhemies Coxilta, mihin toimiin hän aikoo ryhtyä muistuttaakseen komission puheenjohtajaa siitä, että hänen asettumisensa Italian vasemmiston johtajaksi silloin, kun hänen maansa toimii Euroopan unionin puheenjohtajana ja kun Italia osallistuu verisiin toimiin Irakissa, on vähintäänkin epäsovinnaista. Sellaisen asenteen omaksuminen on joka tapauksessa kyseisessä eurooppalaisessa toimielimessä vallitsevien sääntöjen sekä alkeellisimmankin poliittisen etiikan vastaista. Arvoisa puhemies, toivon teidän välittävän tämän kommentin puhemies Coxille. 
Thors (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, noin kaksi vuotta sitten levisi huhu, että romaninaisia steriloitiin Itä-Euroopassa, etenkin Slovakiassa, vastoin heidän tahtoaan.
Lokakuun 17. päivänä 2003 Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutettu, Alvaro Gil-Robles, julkaisi suosituksen, jossa käsitellään naisten sterilisaatioon liittyvien lakien ja käytäntöjen näkökohtia Slovakian tasavallassa ("Certain aspects of law and practice relating to sterilisation of women in the Slovak Republic"). Suosituksessa todetaan, ettei tällä alalla ole järjestelmällistä menettelytapaa. Naisia on kuitenkin steriloitu vastoin heidän tahtoaan. 
Esitin komissiolle maaliskuussa 2002 tätä asiaa koskevan kysymyksen, ja komissio lupasi seurata tilannetta ja tiedustella Slovakialta, onko siellä löydetty todisteita siitä, että tällaista pakkosterilointia on todella tapahtunut. Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutettu Alvaro Gil-Robles on nyt julkistanut nämä todisteet, ja haluan pyytää komission jäsentä lunastamaan komission lupauksen. On mahdotonta, ettei EU:ssa kunnioitettaisi perusoikeuksia eli henkilön oikeutta omaan elämään. Toivon, että jokainen, joka myöhemmin tässä istunnossa käsittelee elämän ja kuoleman kysymyksiä, ottaa huomioon myös tämän näkökulman. Emme voi hyväksyä, että tällaista tapahtuu Euroopan unionissa.
Zacharakis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä ehdotti, että Albanian viimeaikaisten vaalien aikana tapahtuneet vakavat demokratian loukkaukset käsiteltäisiin tämän viikon ajankohtaisia ja kiireellisiä asioita koskevassa keskustelussa. Ehdotuksen tarkoituksena on lähettää Albanian viranomaisille sovelias viesti ja estää, ettei maan kansalaisten tai vaaliehdokkaiden demokraattista moraalia horjutettaisi enempää. Valitettavasti kaikki poliittiset ryhmät hylkäsivät ehdotuksen ja valitettavasti päätöstä myös vahvistivat surulliset tapahtumat Albanian eilisissä uusintavaaleissa, joissa kansalaisia ja ehdokkaita muun muassa uhkailtiin ja yritettiin pommittaa.
Uskon, että Euroopan unioni tekee asianmukaiset johtopäätökset tästä kestämättömästä tilanteesta, jossa ilmenee eurooppalaisen demokratiakäsityksen mukaisille arvoille ja toimintatavoille täysin vieraita asenteita ja käytöstä. 
Katiforis (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan teidän kanssanne tuomita Istanbulin juutalaisiin synagogiin tehdyt hirvittävät iskut.
Kuten kaikki tiedämme, Turkki on ylpeä siitä, että se antoi juutalaisille turvapaikan joukkovainojen aikaan keskiajan Euroopassa. Se on oikeutetusti ylpeä tästä historiastaan. 
Näiden kauheiden iskujen tapahtuessa Turkin presidentti sattui olemaan ulkomailla virallisella vierailulla, jolla hän osoitti tukensa laittomalle hallintojärjestelmälle, jonka Turkki ja Turkin asevoimat olivat luoneet ja jota ne pitävät peräänantamattomasti yllä Pohjois-Kyproksella vastoin kansainvälisen yhteisön vaatimuksia. 
Pelkästään tämä yhteensattuma kertoo paljon ja toivon, että se valistaa pääministeri Erdogania ja että hän kitkee, kuten uskon hänen haluavan tehdä, Turkista laittomuuden ja tyrannian, jotka pelkästään vahingoittavat Turkkia ja muuta maailmaa. 
Souladakis (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan palata edellisessä istunnossa esille otettuun aiheeseen eli siihen, että Pakistanin viranomaiset pitävät yhä kreikkalaisia -aluksen merimiehiä panttivankeina.
Onnettomuus tapahtui heinäkuussa 2003, eli 4–5 kuukautta sitten, kun pakistanilainen kapteeni ohjasi Karachin satamassa. Ympäristön ennallistaminen ja toimet kaiken mahdollisen öljyn pumppaaminen aluksesta aloitettiin jo tuolloin. Elokuun 17. päivänä, kun haaksirikkoutunut alus oli katkaistu kahteen osaan, kreikkalainen laivanvarustaja Pappasin johtama ryhmä lähti Pakistaniin puhdistamaan aluetta. 
Tällä hetkellä sekä laivan miehistö että aluetta puhdistamaan lähteneet henkilöt ovat panttivankeina Pakistanissa ilman, että heitä vastaan on nostettu syytteitä. Pakistan ei siis ole vapauttanut heitä ja estää näin myös muita puhdistustoimista vastanneita tahoja menemästä paikan päälle, koska he pelkäävät joutuvansa mahdollisesti myös panttivangeiksi. 
Joka tapauksessa alus oli vakuutettu, vaikka Pakistanin hallituksella saattaakin olla erimielisyyksiä vakuutusyhtiön kanssa. Ei merimiehiä eikä etenkään myöhemmin ympäristöä puhdistamaan saapuneita henkilöitä voida kuitenkaan missään olosuhteissa pitää panttivankeina ja neuvotteluvälineinä Pakistanin viranomaisten ja vakuutusyhtiön välisissä neuvotteluissa. 
Sen vuoksi pyydän parlamenttia tekemään voitavansa näiden panttivankien vapauttamiseksi. 
Perry, Roy (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, edustan Koillis-Englantia ja olen ainoa parlamentin jäsen, joka asuu Hampshiren kreivikunnassa, hyvin lähellä Southamptonin satamaa, joka on kotisatama uudelle :lle, josta tulee maailman hienoin valtamerialus. Tämä Ranskassa rakennettu alus liikennöi Englannista, mikä osoittaa, että on vielä jotain jäljellä.
Tiedän, että Southamptonin asukkaat sekä kaupungin satamatyöntekijät haluaisivat yhtyä Saint-Nazairen kauheassa onnettomuudessa menehtyneiden ja loukkaantuneiden perheille osoitettuihin surunvalitteluihin. 
Tannock (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Kreikan kommunistipuolueen jäsenen puheenvuoro, jossa hän tuomitsi Yhdysvallat Irakin imperialistisena miehittäjänä, on hurskastelua puolueelta, joka aikoinaan kannatti Neuvostoliiton Unkarin miehitystä ja vuoden 1956 kansannousun tukahduttamista, Tšekkoslovakian "Prahan kevättä" vuonna 1968 sekä Afganistanin miehitystä vuonna 1979. Neuvostoliitto ei olisi koskaan lähtenyt näistä maista, jos sen ei olisi ollut kommunismin taloudellisen romahduksen vuoksi pakko lähteä. 
Toisin kuin jäsen Ludford, olen tyytyväinen presidentti Bushin huomiseen valtiovierailuun Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sekä siihen, että hän uskoo vallan demokraattisesti valitulle Irakin hallitukselle ensi vuoden loppuun mennessä. Olen tyytyväinen urheiden liittoutuneiden joukkojen rohkeuteen Irakissa, kun ne taistelevat maan lain, järjestyksen ja vapauden puolesta sekä kansainvälisen kiihkoislamilaisen terrorismin torjumiseksi. 
Korakas (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, en aio kommentoida, mitä edellinen puhuja sanoi. Haluan vain todeta, että mielestäni on käsittämätöntä, että tässä parlamentissa kuullaan tällaisia perusteluja. Pyydän, että sallitte minun kertoa parlamentille useista vakavista rikkomuksista, joita panin hiljattain merkille Viron ja Liettuan matkojeni aikana. 
Venäjän kielelle ei ole annettu Virossa eikä Latviassa virallisen kielen asemaa, vaikka puolet väestöstä on venäläisiä tai puhuu venäjää. Julkisen sektorin palvelut, tuomioistuimet ja lait ovat kielellä, jota he osaavat puutteellisesti. Lisäksi heiltä on evätty sen maan kansalaisuus, jossa he tai heidän vanhempansa ovat syntyneet. Heidät pakotetaan suorittamaan nöyryyttäviä ja hyvin perinpohjaisia kieltä, perustuslakia ja historiaa käsitteleviä tenttejä, jotka hyvin harvat pystyvät läpäisemään. Venäläiset eivät pääse yliopistoihin ja kouluihin. Kaikissa kolmessa Baltian maassa kommunistipuolueet on kielletty, ja niiden johtohenkilöitä vainotaan. Liettuassa Liettuan kommunistipuolueen johtajat, Mikolas Burakevicius ja Koulalis, ovat olleet vankilassa kymmenen vuotta sellaisten ennalta sepitettyjen syytteiden vuoksi, jotka perustuvat lakiin, joka annettiin paljon sen jälkeen, kun heidät oli pidätetty. 
Tällaista ja paljon muuta tapahtuu Baltiassa ja muissa entisissä sosialistisissa tulevissa jäsenvaltioissa huolimatta jäsen Verheugenin päinvastaisista vakuutteluista, joita hän on esittänyt antaessaan toistamiseen tukensa näille räikeille rikkomuksille. 
Pyydän teitä kiinnittämään huomiota kirjeeseen, jossa on tarkkoja tietoja…
Pronk (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olin äärimmäisen järkyttynyt siitä, että Haagin poliisin käyttäytymistä verrattiin poliisivaltion toimintaan vain siksi, että poliisi vaati, että mielenosoituksen aikana kannettavien julisteiden on oltava sen yleisön ymmärrettävissä, jolle mielenosoitus oli tarkoitettu. Tämä on äärimmäisen outoa. Ensinnäkin ihmisillä on otsaa matkustaa Haagiin nimenomaan osoittamaan mieltään totalitaarisen diktaattorin puolesta, mutta sen lisäksi he kieltäytyvät kirjoittamasta julisteensa kielellä, jota alankomaalaisetkin ymmärtäisivät. 
Mikä tähän on syynä? Syy on hyvin ilmeinen. Jos julisteet kirjoitettaisiin kielellä, jota ei ymmärretä, niissä saattaisi olla vaikka minkälaisia rasistisia viestejä. Jos ne lopulta hyväksytään, seuraavaksi sanomalehdistö näyttää valokuvia, joista saa sen kuvan, että Alankomaiden poliisi katselee kaikkien kauheuksien kirjoittamista sivusta. Sen vuoksi on täysin loogista, että etukäteen pyydetään laatimaan viestit ymmärrettävällä kielellä, jotta Alankomaiden poliisi voi varmistaa, etteivät julisteet ole lainvastaisia. Jos tätä pidetään poliisivaltiona, siinä mennään jo todellakin hyvin pitkälle, ja se osoittaa selvästi, millaisena Milosevicin taustajoukot poliisivaltiota pitävät. 
Collins (UEN ).
    Arvoisa puhemies, Ryanairin ja belgialaisen Charleroin lentokentän välisistä kaupallisista järjestelyistä puhuttaessa haluan muistuttaa Euroopan komissiota, että se suvaitsi vuosia lentoyhtiöiden monopolisaseman ja Euroopan lentoliikenteen kohtuuttomia hinnat. Ryanair auttoi alentamaan ilmailualan hintoja Euroopassa ja teki hyviä sopimuksia yksityisten lentokenttien kanssa. 
Tietenkin meidän on tällä kilpailun aikakaudella sallittava valtion lentokenttien kilpailu yksityisten kenttien kanssa lentomatkustusta koskevan liiketoiminnan hyväksi, koska loppujen lopuksi se merkitsee kuluttajille edullisempia lentohintoja. Tämä puolestaan välittää Euroopan unionilta myönteisen viestin, josta käy ilmi, että se itse asiassa kannattaa toimia, joilla edistetään lentomatkustamista kilpailukykyiseen hintaan ja autetaan Euroopan kuluttajia. 
Ennen kuin Ryanair aloitti lennot Charleroin kentälle, kenttä oli hyvin hiljainen. Nyt Ryanair lennättää sen kautta 2 miljoonaa henkilöä, ja kansalaiset ovat tyytyväisiä käyttäessään tätä korvaamatonta lentoreittiä. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Euroopan vammaisten vuodesta 2003. 
Diamantopoulou,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän saamastani mahdollisuudesta kertoa teille siitä, mitä Euroopan vammaisten vuoden aikana on saavutettu sekä siitä, mitä jatkotoimia siitä seuraa, kun otetaan huomioon, että vuoden loppuun on enää kuusi viikkoa. 
Meidän on muistettava, että vammaisia koskeva politiikka ovat kansallista. Pyrimme vuoden 2003 aikana löytämään kaikki ne keinot, välineet ja kanavat, joiden avulla voimme tuoda kansallisiin politiikkoihin eurooppalaista lisäarvoa. 
Tähän mennessä teemavuoden aikana vammaisten oikeuksia koskevan tietoisuuden lisäämisessä on saavutettu merkittäviä tuloksia. Olemme järjestäneet tuhansia tapahtumia kaikissa jäsenvaltioissa kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla, keskusteluja parlamentissa, foorumeita ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa jäsenvaltioiden välillä. Samalla tietenkin myös kansalaisjärjestöt ja vammaisliike ovat osallistuneet merkittävällä tavalla lukuisiin tapahtumiin ja ovat välittäneet viestiä vammaisten oikeuksista.
Euroopan parlamentti tuki teemavuotta varauksetta alusta alkaen. Elinikäisen oppimisen mahdollisuuksia koskeva ensimmäinen käsittely järjestettiin marraskuun 3. päivänä 2003 yhdessä nuorten vammaisten kanssa, ja muutama päivä sitten, 10. ja 11. marraskuuta, vammaisten parlamentti kokoontui ja hyväksyi aihetta koskevan päätöslauselman.
Meidän on tietenkin korostettava sitä, että teemavuosi merkitsee eurooppalaisen menettelyn alkua ja että kaikki toimet ja suunnittelu eivät pääty vuoden lopussa. On erityisen tärkeää, että hyödynnämme teemavuoden aikaansaannoksia, ja meidän on pantava merkille, että nyt aloitteita ja uudistuksia on tekeillä jokaisessa maassa, näinhän ei ollut aiemmin, ja joissakin maissa on annettu tärkeää ja poikkeuksellisen edistyksellistä lainsäädäntöä.
Komissio julkaisi lokakuun 30. päivänä teemavuoden seurantaa koskevan tiedonannon. Siinä esitettiin kolme päätavoitetta. 
Ensimmäisenä tavoitteena on antaa direktiivi vammaisten yhdenvertaisesta kohtelusta työssä ja ammatissa ja soveltaa sitä täysimääräisesti.
Toisena tavoitteena on valtavirtaistaa vammaisuuteen liittyvät näkökohdat tehokkaammin kaikessa politiikassa. Tämä liittyy valtavirtaistamista koskevaan sopimukseemme, jonka mukaisesti tämä politiikka ei ole vain sosiaaliministeriöiden tai terveys- tai työllisyysministeriöiden asia, vaan se on laaja-alaista ja koskee kaikkia ministeriötä kaikissa maissa ja kaikkia komission vastuullisia yksiköitä.
Kolmantena tavoitteena on edistää kaikkien vammaisten esteetöntä pääsyä ja palveluiden saavutettavuutta. 
Hyvät parlamentin jäsenet, mitä tulee ensimmäiseen direktiivin soveltamista koskevaan tavoitteeseen, haluan muistuttaa, että syrjinnän vastainen direktiivi hyväksyttiin vuonna 2000 ennätysajassa, mikä oli Euroopan unionissa ennennäkemätöntä, mutta meidän on toki todettava, ettei sen täytäntöönpano ole edennyt jäsenvaltioissa niin nopeasti kuin odotimme. Tähän mennessä useat maat eivät vieläkään ole hyväksyneet ehdotusta syrjinnän kohteeksi joutuneiden henkilöiden yhtäläistä kohtelua koskevaksi direktiiviksi. Määräaika päättyy joulukuun lopussa, ja käytännössä vain kaksi maata on hyväksynyt direktiivin. Meidän on silti edettävä vielä hyväksymisestä täytäntöönpanoon, ja joissakin maissa vielä sovellettaviin sääntöihin on tehtävä merkittäviä tarkistuksia. Tämä vaikuttaa julkisen ja yksityisen sektorin työnantajiin sekä vammaisia koskeviin työskentelykäytäntöihin, koska kohtuullisia mukautuksia edellyttävää direktiiviä on sovellettava kirjaimellisesti. Toisin sanoen työpaikan on mukauduttava vammaisten henkilöiden tarpeisiin. Komissio täyttää velvollisuutensa perustamissopimuksen vartijana siinä, että direktiivi hyväksytään ajallaan ja että se saatetaan asianmukaisesti – oikealla tavalla ja niin, että siinä viitataan nimenomaisesti yhteisön lainsäädäntöön – osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, sekä tietenkin siinä, että direktiivi pannaan täytäntöön.
Kuten jo aiemmin totesin, tiedonannossa keskityttiin myös vammaisia koskeviin laaja-alaisiin politiikkoihin eli sen sisällyttämiseen kaikkeen politiikkaan. Meillä on jo Euroopassa esimerkkejä merkittävästä edistyksestä liikenteen ja sähköisen viestinnän alalla, joista komission jäsenet de Palacio ja Liikanen vastaavat. Kun näitä asioita sisällytetään eri alojen politiikkaan, on keskityttävä pääasiassa tavaroiden ja palveluiden saavutettavuuteen sekä rakennuksiin pääsyyn, ja tässä yhteydessä on luotava selkeä yhteys kaikkien tarpeet huomioon ottavaan suunnitteluun (design for all), josta kerrottiin juuri ennen tätä tiedonantoa annetussa komission tiedonannossa. 
Tiedonanto sisältää monivuotisen, jatkuvan toimintasuunnitelman. Sen ensisijaisena tavoitteena on työllisyys, joka on myös tärkein vammaisten sosiaalista osallisuutta edistävä tekijä. Katsoisin, että meidän ajattelutapamme kiteytyy iskulauseeseen, jonka mukaan vammaisilla on oltava oikeus työhön eikä etuuksiin. Niinpä toimintasuunnitelman täytäntöönpanon ensimmäisessä vaiheessa vuosina 2004–2005 keskitytään luomaan olosuhteet vammaisten työllisyyden edistämiseksi. Laskelmiemme mukaan Euroopassa on nykyisin 3 miljoonaa vammaista, jotka voisivat osallistua työmarkkinoille. Vielä enemmän on niitä, jotka voitaisiin sopeuttaa työmarkkinoille erityispolitiikkojen avulla, panostamalla näihin henkilöihin sekä antamalla töitä, joiden edellyttämät taidot vastaavat heidän kykyjään. 
Työpaikkaa koskevassa politiikassamme keskitytään neljään ensisijaiseen asiaan: työpaikan saamiseen ja sen pitämiseen, läpi elämän jatkuvaan oppimiseen, uuteen tekniikkaan – jota pidämme yhtenä ratkaisevimmista tekijöistä koska uudistusten ja tutkimusten avulla monet uudet välineet voivat todellakin antaa ihmisille valmiuksia selviytyä vammojensa kanssa. Samalla näiden välineiden on oltava kuitenkin edullisia ja kaikkien saatavilla. Euroopan markkinat ovat nykyisin näille ihmisille äärimmäisen vaikeat. Jokaisella maalla on suurelta osin omat ohjeensa, ja jokaisella sosiaalijärjestelmällä on omat hankkeensa. Tämä johtaa siihen, että samat välineet ovat toisessa maassa edullisia ja toisessa kalliita. Yksi haasteista on näin ollen uusi tekniikka ja sen saavutettavuus Euroopan vammaisille. Neljäntenä ensisijaisena asiana on pääsy julkisiin rakennuksiin. 
Komissio ehdottaa, että näiden politiikkojen onnistunutta soveltamista voitaisiin edistää joka toinen vuosi laadittavalla raportilla, jossa käsitellään jokaisessa jäsenvaltioissa tapahtunutta kehitystä ja jossa joka kerta keskitytään suunnitteluun ja uusien prioriteettien valintaan. Mielestämme nämä joka toinen vuosi julkaistavat komission raportit, joista ensimmäinen julkaistaan vuonna 2005, toimivat merkittävänä välineenä, jonka avulla jäsenvaltioita painostetaan ilmoittamaan hallintorakenteiden ja täytäntöönpanotason kehityksestään. 
Komissio ehdottaa lopuksi, että kaikkien asianosaisten ja poliittisen vuoropuhelun pääosapuolten olisi osallistuttava toimintaan entistä aktiivisemmin, jotta taloudessa ja koko yhteiskunnassa saataisiin aikaan suurempia ja pysyvämpiä muutoksia.
Haluan todeta, että olen tyytyväinen siihen, että sain parlamentin toivomuksesta mahdollisuuden toteuttaa tutkimuksen laitoksissa asuvien vammaisten tilanteesta. He muodostavat maanmiestemme joukossa toisen suuren ryhmän, joilla on erilaisia erityisongelmia. Tällaisia ongelmia on tietenkin ehdokasmaissa valtavasti. 
Arvoisa puhemies, odotukset teemavuoden suhteen olivat korkealla. Uskon, että saavutukset ovat merkittäviä erityisesti, kun otamme huomioon, että alan politiikka on suurelta osin kansallista, kuten puheenvuoroni alussa korostin. Uskon kuitenkin, että kaiken tämän vuoden 2003 aktivoinnin tuloksena vammaisten asiasta tuli keskeinen asia sekä jäsenvaltioiden että Euroopan unionin poliittiselle asialistalle. Tärkeintä kuitenkin on, että toteutettaessa iskulausetta "Ei mitään meitä koskevaa ilman meitä" (Nothing about us without us) käytännössä etusijalla oli vammaisten liike. Iskulause tarkoittaa, että vammaiset on otettava mukaan kaikissa suunnittelun ja päätöksenteon vaiheissa. 
Mantovani (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, lähestymme nyt Euroopan vammaisten vuoden loppua, ja se päätetään Roomassa 5. joulukuuta 2003 Italian puheenjohtajuuden aikana. Kuuden kuukauden puheenjohtajakauden alussa pitämässään puheessa Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja teki mielestäni vammaisia koskevan sosiaalipolitiikan kannalta vaikuttavan, historiallisen eleen. Hän totesi selkeästi, että unionin puheenjohtajavaltio ryhtyisi toimenpiteisiin luodakseen perustan lainsäädännöllisille toimille syrjinnän torjumiseksi ja laatisi käytännössä direktiivin, jonka avulla suojeltaisiin miljoonien vammaisten riippumattomuutta ja yhtäläisiä oikeuksia jokapäiväisen elämän kaikilla saroilla uudessa Euroopassa ja annettaisiin heille aitoa uskoa tulevaisuuteen. Komissio ei kuitenkaan ole tähän päivään mennessä laatinut aikataulua tulevalle vammaisia koskevalle laaja-alaiselle direktiiville, joka kattaisi työn lisäksi kaikki muutkin osa-alueet, eikä se myöskään ole esittänyt erityisiä hankkeita vammaisten oikeuksien huomioon ottamiseksi politiikan teossa, vaikka edellisessä tiedonannossa niin luvattiin. Tiedonanto vaikuttaakin ennemminkin vain hyviä aikeita koskevalta ilmoitukselta. Ei todellakaan ole selvää, miten yhtäläisiä mahdollisuuksia voidaan edistää, jos yhtäläiset mahdollisuudet toteutuvat vain tietyillä elämänalueilla, kuten työssä. 
Tässä on muutamia esimerkkejä: Komission tavoitteena on saavuttaa työllisyyttä koskevalla direktiivillä vammaisten täystyöllisyys, mikä olisi askel kohti syrjinnän poistamista. Tämä on hyvä asia, mutta miten vammaisten odotetaan nykyisin pääsevän työmarkkinoille ja pyrkivän saamaan varteenotettavan, laadukkaan työpaikan, jos heille ei ole tarjolla esimerkiksi asianmukaista opetusta ja koulutusta? Sopeuttaminen alkaa varhaisessa vaiheessa, kuten ymmärrätte; se on todellakin aloitettava jo koulussa. Vammaiset eivät jakaudu erilaisiin toimettomien ryhmiin tai lokeroihin, vaan he ovat poikia ja tyttöjä, miehiä ja naisia, joilla on oikeus olla täysimääräisesti mukana tietyillä aloilla, eikä vain joillakin aloilla. Tuhannet eurooppalaiset vammaiset lapset esimerkiksi asuvat yhä laitoksissa eivätkä kotonaan. Koordinointimenetelmä voisi auttaa tässäkin, mutta siitä puhutaan tiedonannossa aivan liian vähän.
Haluan lopuksi todeta, että eurooppalainen teemavuosi päättyy todellakin varsin myönteisin tuloksin, kun otetaan huomioon vammaisia koskevan tietämyksen lisäämiseksi asetetut tavoitteet. Mielestäni puuttumaan jäi komission erityinen, tehokas toiminta, sillä komissio ei reagoinut tarmokkaasti parlamentin painostukseen tai neuvoston puheenjohtajavaltion vaatimuksiin. Pyydän lopuksi komission jäsentä Diamantopoulouta välittämään vetoomukseni komission puheenjohtajalle Prodille. Vaikka komission toimikausi on lopuillaan, Prodi voisi kenties olla hieman aktiivisempi ja uutterampi vammaisia koskevissa asioissa, joilla on hyvin suuri merkitys ihmisille, yhteiskunnalle ja kulttuurille.

Gillig (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, on totta, että vuosi 2003 lähestyy loppuaan ja sen myötä myös Euroopan vammaisten vuosi on päättymässä. On oikea aika arvioida tilannetta, mutta on myös aika miettiä yhteisön tulevaa politiikkaa tällä alalla. 
Arvoisa komission jäsen, voimme olla tyytyväisiä tämän vuoden saavutuksiin. Kuten toivoittekin, tämä on ollut ainutlaatuinen tilaisuus edistää vammaisten oikeuksia ja ottaa huomioon heidän oikeutetut vaatimuksensa osallistua täysipainoisesti yhteiskuntaan, talouselämään ja politiikkaan. Olemme teille kiitollisia siitä, että tänä vuonna on saatu aikaan merkittäviä toimintamahdollisuuksia tuhansine erilaisine tapahtumineen kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. 
Nyt meidän kuitenkin on hyödynnettävä näitä mahdollisuuksia ja käytettävä tätä kokemusta perustana uusille toimille sekä jäsenvaltioissa että yhteisössä. Esittelemänne tiedonanto osoittaa mielestäni hyvin sen, mitä tässä on pelissä. Olen siihen tyytyväinen, mutta mielestäni on myös kollegani tapaan todettava, että ottaen huomioon jäsenvaltioiden vaiteliaisuuden, tällä alalla tarvitaan vielä vahvempaa poliittista tahtoa. Jäsenvaltioiden osoittama innostuksen puute esimerkiksi yhtäläistä kohtelua työssä koskevan direktiivin saattamiseksi osaksi lainsäädäntöä olisi laajalti tuomittava, ja meidän olisi ryhdyttävä sen perusteella tehokkaampiin toimiin. 
Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmällä on tästä asiasta selkeä kanta, ja kollegani sekä minä olemme vakuuttuneita siitä, että vammaisuuteen liittyvistä vaikeuksista olisi puhuttava yhdennetysti kaikkien ryhmien kesken ja että keskustelujen perustaksi olisi otettava miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskeva voimassa oleva lainsäädäntö. 
Pyrimme mielellämme parantamaan lainsäädäntötekstejä. Mainitsitte liikenteen. Haluan todeta, että yritysten sosiaalista vastuuta olisi arvioitava yritysten vammaisia koskevien toimintatapojen sekä yritysten yhteiskunnallisen vastuun perusteella.
Viime viikolla kokoontunut Euroopan vammaisten parlamentti kuitenkin pahoitteli sitä, ettei vammaisuutta koskevaa yhteisön direktiiviä saada valmiiksi tämän tärkeän vuoden aikana. Arvoisa komission jäsen, työllisyysasiassa otettu riski on eittämättä täysin perustavanlaatuinen – kukaan ei voi kiistää sitä – mutta haluamme uskoa, että tämä on vasta yksi askel yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa, jonka on oltava vieläkin kunnianhimoisempaa. 
Mielestäni vammaisuudesta, ehkä ennemmin kuin muista asioista, puhuttaessa on asianmukaista lopettaa puheenvuoro kertomalla teille oman vakaumukseni. Yhteisön lainsäädännölliset toimenpiteet ovat tarpeellisia ja myönnämme sen, kun otetaan huomioon niiden mahdollinen siirtovaikutus, mutta tiedämme myös, että kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla on otettava käyttöön useita koordinoituja toimenpidekokonaisuuksia ja että elinkeinoelämän, työmarkkinaosapuolten ja opettajien – älkäämme unohtako heidän merkitystä kouluun liittyvissä asioissa – on mukautettava ne kansalaisyhteiskunnan vaatimuksiin.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, saanen sanoa yhteenvetona, että oikeuksien vuoksi ja tänä päivänä vammaisina elävien omanarvontunnon vuoksi meillä ei ole varaa luottaa pelkästään jäsenvaltioiden hyvään tahtoon. Meidän on luotava parempia kannustimia, kuten toivomani mukaan tiedonannossanne teette. Arvoisa komission jäsen, me luotamme monivuotiseen raporttiinne, jotta juuri niitä jäsenvaltioita painostettaisiin, jotka eivät ole toimineet aivan suositustemme mukaisesti. 
Lynne (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että komissio on laatinut elinikäistä oppimista, uutta tekniikkaa, rakennusympäristön kulkumahdollisuuksia ja muita asioita koskevan toimintasuunnitelman, mutta meidän on mentävä vielä paljon pidemmälle. 
Euroopan vammaisten vuoden esittelijä asetti meidän kaikkien tavoin tälle vuodelle suuria odotuksia. Halusimme myönteisiä tuloksia, ja juuri niin kirjoitin mietinnössäni. Meidän on valtavirtaistettava vammaisten oikeudet, päästävä lopullisesti eroon vammaisuuden lääketieteellisestä mallista ja siirryttävä vammaisuuden sosiaaliseen tai oikeuksiin perustuvaan malliin. Meidän on myös korostettava vammaisten saavutuksia. 
Joitakin näistä asioista on toteutettu, mutta en halunnut, että tässä yhteydessä vain kiitellään jäsenvaltioita siitä, että ne järjestivät konferensseja suurimmissa kaupungeissa tai että ne vain totesivat, kuinka upeita olemmekaan, kun meillä oli Euroopan vammaisten vuosi. Meidän on varmistettava, että vammaiset todella ovat poliittisen asialistan kärjessä, minkä vuoksi työllisyyttä koskeva direktiivi on pantava täysimääräisesti täytäntöön.
Haluan tietää, mitkä maat eivät ole panneet työllisyysdirektiiviä täytäntöön, mitkä maat eivät ole tehneet mitään direktiivin täytäntöönpanon aloittamiseksi ja mihin rangaistuksiin komissio aikoo ryhtyä näissä maissa sen varmistamiseksi, että ne panevat direktiivin täytäntöön. 
Kuten jäsenet Mantovani ja Gillig totesivat, meidän on lisäksi laadittava erityinen vammaisdirektiivi. Mikäli emme saa tällaista erityisdirektiiviä, omasta mielestäni ja monien vammaisjärjestöjen mielestä Euroopan vammaisten vuosi on epäonnistunut. Olen pahoillani, että minun on sanottava, että vaikka olemmekin edistyneet jonkin verran, emme kuitenkaan ole päässeet tarpeeksi pitkälle, koska lupausta vammaisdirektiivistä ei ole annettu. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, on totta, että Euroopan vammaisten vuoden aikana on esitetty muutamia tärkeitä keskustelualoitteita, kuten autismia koskevaa kongressia, joka pidetään tänä viikonloppuna Lissabonissa sekä Euroopan vammaisten parlamenttia, joka järjestettiin viime viikolla Brysselissä. 
Kaikki toivoivat kuitenkin paljon enemmän niin yhteisössä kuin jäsenvaltioissakin ja erityisesti minun kotimaassani Portugalissa, jossa kärsitään vakavista yhteiskunnallisista ongelmista sekä monenlaisesta syrjinnästä ja jossa perustavanlaatuista julkista rahoitusta on leikattu esimerkiksi koulutuksen ja terveydenhuollon aloilla. Näiden vaikutukset tekijät ovat vakaussopimuksen järjettömien kriteerien noudattamisen nimissä kohdistuneet erityisen ankarasti vammaisiin. 
Valitettavasti Euroopan vammaisten vuosi on päättymässä ilman, että vammaispolitiikassa on saavutettu minkäänlaista edistystä, ja ilman, että syrjintää tai vammaisten ihmisoikeuksia koskevista asioista on tehty yhteisön politiikan ensisijaisia asioita. Ennen kuin niin tehdään, todellinen yhteiskunnallinen osallisuus ei voi toteutua.
Haluan korostaa, että Euroopan sosiaalipoliittisen ohjelman toteuttamista koskevasta tulostaulusta laatimassani mietinnössä, jonka parlamentti hyväksyi syyskuussa, keskityttiin tarpeeseen esittää Euroopan vammaisten vuoden aikana ehdotus EY:n perustamissopimuksen 13 artiklaan perustuvaksi direktiiviksi vammaisuuden perusteella tapahtuvan syrjinnän torjumisesta. Valitettavasti näin ei tapahtunut. Myös Euroopan vammaisten parlamentin viime viikolla hyväksymissä asiakirjoissa vaaditaan ensisijaisesti uutta direktiiviä, jotta uusien esteiden syntyminen estettäisiin ja jotta vammaisten nykyiset vaikeudet poistettaisiin kaikkialla Euroopan unionissa. Tämän olisi todellakin tapahduttava lähitulevaisuudessa. Yhtäläistä kohtelua työssä ja ammatissa koskeva direktiivi olisi myös saatettava osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä laatimalla laaja vammaisuuden määritelmä ja asettamalla ankarat ja tehokkaat rangaistukset, joita sovelletaan, jos lainsäädäntöä rikotaan. Toivomme, että tämä vuosi antaa sysäyksen tehokkaille vammaisia tukeville politiikoille sekä vammaisten oikeuksien tunnustamiselle. 
Aaltonen (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan vammaisten vuosi lähestyy loppuaan ja on aika summata tulokset. Mitä näemme? Voiko vuosi todellakin muuttaa päivän? Olemmeko pystyneet saamaan aikaan jotain konkreettista, jolla voisimme vaikuttaa vammaisten ihmisten arkipäivään ja elämänlaatuun? Toivoisin, että tästä vuodesta jäisi pysyviä muutoksia edes joidenkin vammaisten ihmisten arjessa pärjäämiseen. Hyvänä esimerkkinä olisivat koko unionin alueella avustajakoirat, jotka tuovat teknisten ja tietotekniikan apuvälineiden ohella näkö-, kuulo- ja liikuntavammaiselle lisää sekä sosiaalista, koulutuksellista että ammatillista tilaa.
Käytän tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni komission jäsentä Diamantopoulouta hänen vilpittömästä kiinnostuksestaan ja kannustuksestaan asiaa kohtaan, ja toivon, että se etenee ja laajenee myös uusissa jäsenvaltioissa mahdollisesti EU-rahoituksen turvin.
Suurimmissa linjoissa on kuitenkin kysymys siitä, kuinka saada saavutettavuus, syrjimättömyys ja vammaisten täydet kansalaisoikeudet mukaan politiikkaan kaikilla tasoilla. Juuri nyt olemme tekemässä myös suurempia tulevaisuuden linjauksia. Olen mukana sovittelemassa direktiiviehdotuksia julkisista hankinnoista, ja vammaisten ja heidän kansalaisoikeuksiensa toteutumisen kannalta ollaan nyt ratkaisemassa kahta tärkeää asiaa. Missä laajuudessa voidaan ottaa huomioon vammaisten erityistarpeet rakentamisen ja muun fyysisen ympäristön suunnittelussa ja liikenteen sekä muiden palvelujen kehittämisessä? Toinen olennaisista kysymyksistä on yhä avoimena oleva tuotantomenetelmien kriteerit.
Kyse on mielestäni keskeisesti myös demokratiasta. Näissä kahdessa direktiivissä päätetään merkittävällä tavalla kunnallisen päätösvallan tosiasiallisesta laajuudesta. Myös uusi perustuslakiehdotus sisältää sen vaaran, että terveydenhuolto ja muu sosiaalipalvelu avattaisiin kilpailulle. Kuinka silloin käy vammaisten erityistarpeiden?
Pronk (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, viime viikolla kokoontui erinomainen vammaisten parlamentti. Toivon itse asiassa, että me kaikki yrittäisimme mahdollisimman hyvin noudattaa tuon parlamentin tekemiä suosituksia. Huolimatta siitä, että suuri osa vammaisia koskevasta politiikasta – etenkin sen lääketieteellinen puoli – on kansallista politiikkaa, vammaisten kannalta ratkaisevan tärkeitä ovat kuitenkin myös työllisyyspolitiikka, sosiaalista osallisuutta koskeva politiikka ja sisämarkkinapolitiikka. Sen vuoksi toivon, että komissio harkitsee tätä asianmukaisesti. 
Pääsyy siihen, miksi olemme täällä tänään, on tietenkin tämä direktiivi, kuten monet puhujat ovat jo maininneetkin. Mielestäni meidän olisi todella mentävä asiassa eteenpäin ja hyväksyttävä se. Arvoisa puhemies, yhtä asiaa en ymmärrä. Komissio aina lopulta viittaa siihen, että tämä direktiivi on tässä vaiheessa liian kiistanalainen, mutta arvoisa komission jäsen, te itse hyväksyitte kaksi viikkoa sitten direktiiviluonnoksen, joka on paljon kiistanalaisempi kuin nyt tarkastelemani direktiivi. Näin toimien olette itse asiassa kokonaan kumonnut omat perustelunne. Mikäli olette valmistautunut esittämään hyvin kiistanalaisia direktiivejä jollain muulla alalla, sitten hyväksyn tämän, koska olen aina tyytyväinen, kun komissio toimii rohkeasti. Teidän olisi kuitenkin ainakin teetettävä tutkimuksia, jotta ehdotus voidaan hyväksyä mahdollisimman pian. Sitähän me kuitenkin pyysimme. 
Lopuksi totean, kuten jo mainitsittekin, että meidän on kohdistettava suuri osa huomiostamme uusiin jäsenvaltioihin. Mielestäni menee vielä jonkin aikaa, ennen kuin tiedämme tarkkaan, millaista politiikkaa niissä noudatetaan. Sain tällä viikolla tietää, että joissakin maissa tietyillä vammaisryhmillä ei ole oikeutta edes henkilötodistukseen. Näissä maissa on vielä paljon tehtävää, mutta niin on myös nykyisessä Euroopan unionissa, koska vammaiset ovat vielä liian näkymättömiä kansalaisia, jotka me aivan liian helposti unohdamme. 
Weiler (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, meidän on epäilemättä myönnettävä, että olimme varsin yllättyneitä siitä, kuinka onnistunut tämä vuosi oli. Minulla on aina epäilykseni, että kun julistetaan eurooppalainen teemavuosi, jolla on sosiaalipoliittisia tavoitteita, kyseisen vuoden lopussa ei kuitenkaan pystytä osoittamaan, että jotain olisi saavutettu. Näin ei käynyt tällä kertaa. Se voi johtua siitä, että tämä teemavuosi oli erityinen, koska sen yhteydessä tehtiin paljon lupauksia ja koska kansalaisjärjestöt ja vammaisjärjestöt olivat ehdottaneet sitä poliitikoille. Vuoden aikana keskusteltiin monista eri aiheista. Vammaiset itse osallistuivat kansallisista ja eurooppalaisista lähestymistavoista käytyihin keskusteluihin. Sen sijaan, että olisi keskusteltu vammaisista, keskustelimme asioista vammaisten kanssa. 
Kotimaassanikin keskustelu on lähtenyt käyntiin. Sen tavoitteena on lainsäädännöllisten toimien lisäksi myös yleisön tietoisuuden lisääminen. Haluamme, että vammaiset voivat osallistua yhteiskuntaan rajoituksetta, eikä heitä enää hoivata yhteiskunnan ulkopuolella niin kuin ennen tehtiin. Haluamme täyttä tasa-arvoa ennemmin kuin aiemmin vammaisia kohtaan osoitettua alentavaa myötätuntoa, ja haluamme hyvää tarkoittavien ihmisten holhoamisen sijaan vammaisille oikeuden itsenäisyyteen. Siihen tarvitaan tietenkin lainsäädännöllisiä toimia. 
Haluan lisätä, että me täällä parlamentissa olemme samaa mieltä siitä, ettei tämä vuosi saa jäädä ainutkertaiseksi, kuten komission uudessa toimintasuunnitelmassa huolestuneena esitetään. Mielestäni komissio on edelleen liian epävarma aikataulusta, sillä meidän olisi ennemminkin hyödynnettävä nykyistä yleisesti tunnettua lupausta kuin lykätä asioita jälleen parilla kolmella vuodella. Olen myös tyytyväinen siihen, että työllisyys- ja sosiaalivaliokunta onnistui sisällyttämään talousarvioon budjettikohdan paitsi tutkimusta varten myös tämän teemavuoden onnistuneiden toimien jatkoa varten. 
Arvoisa komission jäsen, haluan päättää puheenvuoroni hienolla iskulauseella, jonka te hiljattain mainitsitte ja jota te pyysitte meitä käyttämään: noustaan kyytiin (Getting on Board). Haluan päättää puheenvuoroni tulevaisuuden iskulauseella "Staying on Board", sillä vammaiset eivät vain nouse kyytiin, vaan he myös pysyvät kyydissä.
Korakas (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan unionin jatkuva huolenaihe, mutta tietenkin vain tiedonannoissa, ovat vammaiset. Tällä pyritään osittain peittämään kurja todellisuus eli se, että vammaisista 90 prosenttia – eikä 70 prosenttia, kuten johtajat väittävät – on työttöminä Euroopan unionissa, ja vammaisten työttömien määrä kasvaa valtavasti, koska vammaiset lapset ovat käyneet viime vuosina aiempaa huomattavasti vähemmän erityiskouluja tai vastaavia opinahjoja.
Kreikassa vain 7 prosenttia vammaisista lapsista käy erityiskouluja, joita ei rahoita valtio, eli vain ne, joilla on vakuutus. Autistisille yli 14-vuotiaille lapsille ei ole yhtäkään kuntoutuskeskusta, ja vain muutamat mielenterveyshäiriöiset lapset käyvät jonkinlaista koulua. Kreikassa pitäisi olla 2 000 kuntoutuskeskusta, mutta siellä on vain 200 vaatimukset alittavaa keskusta, jotka sijaitsevat Ateenassa. 
Vammaisongelma on syvästi luokkapohjainen. Vammaisten yhtäläisillä mahdollisuuksilla tarkoitetaan ilmaisia kansallisia terveys- ja hyvinvointipalveluita, erityisopetusta, tukea ja kunniallista työtä jokaiselle. Sillä tarkoitetaan erilaista politiikkaa, jollaista Euroopan unioni ei luonnostaan pysty harjoittamaan. Tämän vuoksi se turvautuu valehtelemaan oikein olan takaa, kuten meillä Kreikassa on tapana sanoa. 
Bouwman (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten Euroopan vammaisfoorumissakin totesin, minun on jälleen tehtävä se johtopäätös, että kirjaimellisesti koko poliittinen kenttä vaatii uutta, laajaa direktiiviä, jossa mennään paljon pidemmälle kuin direktiivissä, jota jäsenvaltioissa ei vielä sovelleta ja joka koski vain työtä ja ammatillista koulutusta. Ei ole mitään perusteita sille, miksi tätä direktiiviä ei ole saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä tai pantu täytäntöön. Määräaika päättyy joulukuun alussa, ja minun puolestani voitte aloittaa menettelyt niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole tehneet mitään siihen mennessä, ja painostaa niitä parlamentin avulla. Tämän jälkeen on kuitenkin annettava välittömästi laaja direktiivi sen sijaan, että tyydytään pelkkiin tutkimuksiin. Tutkimukset ovat alku, ja alussakin on epäilemättä tehtävä jotain. Haluamme kuitenkin sillä välin sananne siitä, että tämä direktiivi todellakin annetaan. Myös Euroopan vammaisfoorumi esitti saman toivomuksen. Heillä on itse asiassa direktiivi valmiina paperilla, ja pyydämme, että asiassa edistyttäisiin tällä välin. 
Andersson (PSE ).
    Arvoisa puhemies, en halua, että Euroopan vammaisten vuotta ja viimeviikkoista parlamenttia pidetään jonkin loppuna, vaan ennemminkin jonkin alkuna. Monia aloja koskevia vaatimuksia on esitetty. Nyt kysymys on näiden vaatimusten täytäntöönpanosta. 
Komission jäsen totesi, että vammaiskysymykset olisi valtavirtaistettava. Olen samaa mieltä. Vammaispolitiikka ei ole erillinen politiikan ala. Vammaiskysymykset ovat olennainen osa kaikkea politiikkaa. Kaikilla aloilla, joilla EU on toimivaltainen, myös vammaiskysymykset kuuluvat sen vastuulle. Esimerkiksi yksi EU:n toimivaltaan kuuluva alue on vapaa liikkuvuus. Se koskee kaikkia, myös vammaisia. Liikennekin kuuluu EU:n toimivaltaan, ja siksi kaikille, myös vammaisille, tarkoitettu liikenne kuuluu EU:n toimivaltaan. 
On valitettavaa, etteivät jäsenvaltiot ole panneet vammaisten yhtäläistä kohtelua työssä koskevaa direktiiviä täytäntöön. Sitä ei saa käyttää tekosyynä sille, ettei direktiivejä laadita muilla politiikan aloilla. Mitä tämä viestisi niille jäsenvaltioille, jotka eivät halua tehdä mitään? Ne tietenkin kuvittelisivat, että elleivät ne tee mitään, jatkotoimenpiteisiin ei ryhdytä. Tiedämme, että tarvitaan sellaisia direktiivejä, jotka kattavat kaikki asiaankuuluvat politiikan alat, ja niitä me vaadimme. 
Haluan päättää puheenvuoroni mainitsemalla kaksi merkittävää asiaa, joihin olisi kiinnitettävä huomiota muutaman seuraavan vuoden aikana. Ensinnäkin huomiota on kiinnitettävä uusiin jäsenvaltioihin. Vaikka nykyisetkin jäsenvaltiot asettavat meille haasteita, uusissa jäsenvaltioissa haasteet ovat kuitenkin suurempia. Toiseksi huomiota on kiinnitettävä tulevaisuuskeskusteluun. Meidän on ajettava läpi vaatimuksemme enemmistöön perustuvasta päätöksentekomenettelystä syrjinnän vastaisissa asioissa. Maa, joka suhtautuu syrjintään vähiten kunnianhimoisesti, ei laatia esityslistaa. Tämän vuoksi tällä alalla tarvitaan enemmistöpäätösmenettelyä.
Koukiadis (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan vammaisten vuotta on käytetty tilaisuutena esittää lukuisia ehdotuksia ja muotoilla kiinnostavia ajatuksia. Yleisesti ottaen meillä on käytettävissämme runsaasti aineistoa, johon on perehdyttävä, mikäli haluamme saada aikaan yhtenäisen vammaispolitiikan. Tämä on koko strategian vaikein tehtävä. Ollaksemme tehokkaita meidän on keskitettävä toimemme kolmeen tavoitteeseen. 
Ensinnäkin meidän on vakuutettava perustuslain laatijat siitä, että meidän on korkea aika ottaa käyttöön uudenlaiset oikeudet, jotka tunnustetaan jäsenvaltioiden perustuslaeissa perusoikeuksien olennaisena osana, koska vain jos vammaisille myönnetään erityisoikeuksia, hekin voivat nauttia perusoikeuksista, jotka myönnetään yleensä kaikille kansalaisille. 
Toiseksi meidän on vakuutettava valtiovarainministerit siitä, että vammaisista koituvia menoja olisi pidettävä pelkkien menojen sijaan sijoituksena työvoimaan ja siten tuottavana kustannuksena. Näin luodaan perusta toimille, joita tarvitaan näiden ihmisten syrjäytymisen estämiseksi. 
Viimeisenä mutta yhtä tärkeänä asiana totean, että, jotta voimme muodostaa yhtenäisen ja korkean elintason yhteiskunnan, meidän on esitettävä strategia, jolla vakuutetaan muu väestö siitä, etteivät vammaisten ongelmat koske jotain tiettyä ryhmää vaan koko yhteiskuntaa. On toisin sanoen päästävä eroon maanmiestemme välinpitämättömyydestä ja usein jopa kielteisestä suhtautumisesta vammaisten erityispiirteitä kohtaan. Tulokset ovat lupaavia vain, jos vammaisten ongelmasta tulee yhteinen ongelma. 
Etenkin työllisyysasioissa meidän on vakuutettava liikemiehet siitä, että heille voi olla paljon hyötyä siitä, että he osallistuvat toimiin, joilla vammaisia tuetaan ja heidän kykyjään hyödynnetään yrityksissä, koska tähän mennessä saadun kokemuksen mukaan nämä ihmiset ovat uskollisimpia työntekijöitä. 
Haluan lopuksi kiittää teitä tekemästänne aloitteesta sekä esittämästänne ohjelmasta. Haluamme kollegojeni kanssa kuitenkin todeta, että ohjelman onnistumisen varmistamiseksi se on yhdennettävä välittömästi ja siihen on sisällytettävä lainsäädännöllisiä toimia. 
Bowis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, meidän on tänä vuonna tuotava esille ongelmia mutta myös juhlittava vammansa kanssa elävien ihmisten saavutuksia, ei pelkästään Beethovenin, Miltonin, Van Goghin ja Stephen Hawkingin kaltaisten nerojen saavutuksia vaan myös tuntemattomien ihmisten saavutuksia. Mainitsen esimerkkinä erään pohjoisenglantilaisen pojan, jolla oli lukihäiriö ja joka erotettiin koulusta, mutta jolla havaittiin sitten olevan musiikillisia valmiuksia. Teollisuuden alan työpaikassaan hän ei ollut pystynyt lukemaan edes turvakylttejä, ja nyt hän pääsi soittamaan Covent Gardenin orkesteriin. Sitten on myös tanssija, joka harjoitteli Ballet Rambert Schoolissa. Hän oli täysin kuuro, mutta tunsi rytmin jaloillaan, oppi tanssimaan ja pääsi tanssimaan Portugalin kansallisbalettiin. Tunsin pienen ja heikon 23-vuotiaan tytön, joka oli tuomittu rullatuoliin loppuiäksi ja jolle oli tehty 26 hänen henkensä pelastanutta leikkausta. Hän oli harjoittelijana SHARE-yhteisössä. Hän päätti osallistua hyväntekeväisyystarkoituksessa järjestettyyn pyörätuolikilpailuun kuljettamalla pyörätuoliaan omilla pienillä käsillään. Kuten hän itse totesi, se oli ensimmäinen kerta hänen elämässään, kun hänellä oli mahdollisuus auttaa muita vammaisia.
Ihmiset voivat saavuttaa paljon ja saavuttavatkin vakavista fyysisistä ja henkisistä vammoista huolimatta. Joidenkin kohdalla tämä tarkoittaa menestyksekästä uraa liikealalla, politiikassa, taiteissa tai muissa ammateissa. Useimmille se merkitsee paikallisempia, yksityisempiä ja kotoisempia saavutuksia, kuten elämästä selviytymistä ja ympärillä olevien ihmisten elämään vaikuttamista. Meillä on velvollisuus auttaa, ei tunkeilevalla tai loukkaavalla tavalla vaan poistamalla lainsäädännöllisiä, fyysisiä ja psykologisia esteitä. Ne rohkaisevat. Vammaiset ansaitsevat antamamme mahdollisuuden ja arvokkuuden. 
Tein hallituksessa aloitteen suorien maksujen järjestelmästä, jossa sosiaalipalvelun yksiköt eivät enää huolehtineet henkilöstä, jos tämä halusi mieluummin saada rahana valitsemansa palveluntarjoajan palveluita vastaavan summan. Jos henkilö ostaa itse muun muassa palvelunsa, ruokansa, kuljetuksensa, hänellä on vastuu ja hänellä on se arvokkuus ja itsenäisyys, joka liian usein puuttuu valtion palveluiden ja kansalaisten välisistä suhteista. Tähän meidän on pyrittävä tämän vuoden jälkeenkin. 
Moraes (PSE ).
    Arvoisa puhemies, en yllättynyt siitä, että Euroopan vammaisten vuosi onnistui hyvin. Kuka tahansa, joka on neuvotellut ja puhunut kansalaisjärjestöjen, aktivistien ja yhteisön ryhmittymien kanssa paikan päällä, kuten minä omassa vaalipiirissäni, tietää, että 37 miljoonaa muuta eurooppalaista edustavat ihmiset ilmaisevat selkeästi, mitä he meiltä vaativat. 
Viikonloppuna eräästä vaalipiirini ryhmästä kerrottiin minulle, että he ovat tyytyväisiä siihen, että eurooppalainen teemavuosi saa jatkoa, mutta he haluavat selvyyttä siihen, millaisia toimia jatkossa toteutetaan. Kuten jäsen Bouwman totesi, heille oli luvattu työllisyysdirektiivi, joka pantaisiin täytäntöön jäsenvaltioissa. He joutuvat kuitenkin toteamaan, että jäsenvaltiot vitkastelevat sen täytäntöönpanossa. Tämä ei tarkoita, etteivätkö komissio ja kollegat olisi painostaneet näitä jäsenvaltioita panemaan täytäntöön työllisyysdirektiivin vammaisuutta koskevat säännökset, mutta niitä vain ei ole pantu täytäntöön. He ovat siksi huolissaan, että täytäntöönpano jää puutteelliseksi muilla aloilla. He eivät halua pelkkiä sanoja, vaan he haluavat toimien jatkuvan vuoden 2003 jälkeenkin. 
Karlsson (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ihmisten tasa-arvoisuus on Euroopan unionille ratkaisevan tärkeää. Ainakin näin viestitään juhlapuheissa. Käytännön toteutuksessa on kuitenkin toivomisen varaa. Euroopan vammaisten vuosi lähestyy loppuaan. Vuoden aikana on tarkasteltu tavallista enemmän vammaisten tilannetta, ja siinä on paljastunut paljon puutteita. On hienoa, että tällaiset puutteet tuodaan päivänvaloon, mutta niille olisi myös tehtävä jotain.
Ihmisten tasa-arvoisuuden olisi näin ollen määriteltävä myös se, mitä on tehtävä. Vammaisia syrjitään edelleen. Kysymys ei ole yksittäisistä tapauksista. Sen sijaan syrjintä on ennemmin sääntö kuin poikkeus. Kyse on siitä, selviytyvätkö vammaiset hyvin jokapäiväisessä elämässä, jossa he kohtaavat työttömyyttä ja vaikeuksia, jotka liittyvät kaupassa, postissa ja pankissa käyntiin sekä bussilla, junilla ja lentokoneilla liikkumiseen. Kyse on siitä, voivatko vammaiset käyttää julkisia palveluja ja lukea sanomalehtiä, katsoa televisiota ja kuunnella radiota. Totuus on, että vammaisilla on paljon vaikeuksia, ja tämän vuoksi uudelle, kaiken kattavalle vammaisten oikeuksia koskevalle direktiiville on selvä tarve. 
Casaca (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuten on jo todettu, Euroopan vammaisten vuosi on päättymäisillään, ja haluan yhtyä niihin kollegoideni puheenvuoroihin, joissa he kannattavat laaja-alaista eurooppalaista direktiiviä tämän ongelman ratkaisemiseksi. Haluan kuitenkin todeta, että tämä eurooppalainen teemavuosi on onnistunut erinomaisen hyvin, sillä tästä asiasta ei ole koskaan keskusteltu niin paljon niin monissa eri paikoissa, emmekä me ole koskaan olleet niin tietoisia siitä, mitä meidän on tehtävä, olimmepa millä tahansa vastuutasolla Euroopan unionissa. Tämän vuoksi vuosi on ollut suuri menestys. Tämä on ensimmäinen askel kohti tulevaisuutta, kuten todettiin, ja sen vuoksi haluan päättää tämän keskustelun paljon kaivattuihin optimistisiin tunnelmiin. 
Diamantopoulou,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää parlamentin jäseniä heidän sitoutuneisuudestaan ja antaumuksestaan, joilla he koko tämän ajan ovat tukeneet toimia, jotka todella edesauttavat vammaisten asioiden edistämistä. Sallinette minun kuitenkin myös ilmaista pettymykseni esitetyn arvostelun vuoksi. Mielestäni parlamentin jäsenten lisäksi myös komission jäsenet voivat joskus ilmaista pettymyksensä. Selitän heti, mitä tarkoitan.
Olen toistuvasti pitänyt laaja-alaista direktiiviä tarpeellisena. Olen myös selittänyt syyt siihen. Haluan palauttaa mieliin, miksei sitä voitu ehdottaa kyseisenä ajankohtana. Haluan, että kuitenkin keskitymme siihen, mitä on tapahtunut, mitä toimia on toteutettu ja mitä kamppailuja on käyty, koska haluan vakuuttaa teille, jäsen Pronk, että ainakin minä uskon osoittaneeni huomattavaa rohkeutta – asemani sallimissa rajoissa – viedäkseni ehdotettuja direktiivejä eteenpäin. Voin vakuuttaa teille, ettei se ollut helppoa. Kun jätin ehdotukset komissiolle, julkishallinnon edustajat löivät vetoa siitä, ettei niitä hyväksyttäisi komissiossa. Ne hyväksyttiin vaaditulla 12 äänen enemmistöllä. Kun ne vietiin neuvostoon, siellä esitettiin julkisia lausuntoja siitä, ettei olisi edes yhtä mahdollisuutta sadasta saada läpi näitä direktiivejä. Kuitenkin direktiivit hyväksyttiin ennätysajassa. Kyseiset direktiivit – ja etenkin työpaikkadirektiivi – ovat nyt Euroopan unionin toimielinten suuri haaste kansallisille hallintoelimille. Olen ollut kahden viime vuoden aikana yhteydessä kaikkien jäsenvaltioiden kaikkiin ministereihin. Olen koonnut asiantuntijaryhmän, joka on kirjannut ylös vaikeudet, joita jäsenvaltioilla on näiden direktiivien soveltamisessa. Näissä ongelmissa ei ole kysymys ainoastaan poliittisesta tahdosta. Ei ole kysymys siitä, että joidenkin hallitusten ministerit kieltäytyisivät soveltamasta jotakin kolme vuotta sitten hyväksymäänsä asiaa. Jäsenvaltioilla on perustuslaillisia, oikeudellisia ja taloudellisia ongelmia, koska Euroopassa on annettu ensimmäisen kerran tämänkaltainen direktiivi, eikä suurimalla osalla jäsenvaltioista ollut yhtään kokemusta, jota tarvitaan direktiivin soveltamisessa tai oikeammin sen saattamisessa osaksi maan omaa lainsäädäntöä. 
Nyt olemme siis tässä, direktiivin hyväksymiseen on kuukausi aikaa, mikä tarkoittaa, jäsen Bouwman, että minulla ei ole mitään keinoja viedä jäsenvaltioita tuomioistuimeen. Odottakaa joulukuun loppuun, jolloin voitte tarkistaa, tekeekö komissio työnsä. Määräaikaan on kuukausi aikaa, ja vasta kaksi maata on hyväksynyt direktiivin. Emme puhu nyt soveltamisesta. Kyse on lainsäädännön antamisesta. Useissa maissa ei ole vielä luonnosteltu lakiehdotusta. Tämä johtuu siitä, että niiden parlamenteissa on suuria vaikeuksia. Tällainen on siis tilanne nyt.
Poliittisena tavoitteenamme keskittyä panemaan täytäntöön se, mistä on sovittu. Haluan pyytää arvoisia jäseniä, kuten pyysin toistuvasti vammaisten liikettäkin (Disabled People's Movement), tekemään tästä kotimaissanne ensisijaisen asian. Hallituksia on arvosteltava velvollisuuksiensa laiminlyömisestä. On käytävä julkista keskustelua siitä, miksi maissa sovelleta eurooppalaista lainsäädäntöä. Muutamat jäsenet totesivat, että Euroopan unionissa on kysymys vain ylevistä puheista, hienoista päätöslauselmista, tiedonannoista ja konferensseista. Olen puhunut lainsäädännöstä. Kerron teille, mitä olemme käytännössä tehneet valtavirtaistamisen hyväksi kahden viime vuoden aikana. 
Olemme kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen Montin kanssa tekemässä ensimmäistä kertaa poikkeuksia valtiontukisäännöksistä ja sallimassa vammaisille työntekijöille tarkoitetun tuen. Olemme ensimmäistä kertaa tekemässä sisämarkkinoista vastaavan komission jäsenen Bolkesteinin kanssa poikkeuksen vammaisten käyttämien välineiden arvonlisäverosta. Ensimmäistä kertaa jäsen de Palacio on valmistelemassa vammaisten liikennevälineisiin pääsyä koskevaa lainsäädäntöä, ja valmistelemme jäsen Liikasen kanssa kokonaista eAccessibility-ohjelmaa, jonka avulla vammaiset voivat osallistua sähköiseen toimintaan. Voimme olla varmoja siitä, että nämä toimet edellyttävät usein varsinaisia taidonnäytteitä toissijaisuusperiaatteen vuoksi. 
Mitä tulee ehdotetun direktiivin sisältöön, haluan muistuttaa teitä muista kuin työllisyyteen liittyvistä aloista. Näitä aloja ovat koulutus, terveydenhuolto ja hyvinvointi, sosiaalijärjestelmät, etuudet ja verotus sekä jäsen Mantovanin mainitsema poliittista osallistumista koskeva kysymys. Arvoisa jäsenet, kuten totesin, olen puhunut kaikkien ministereiden kanssa näistä asioista, jotta ymmärrämme, miten seuraavaan vaiheeseen on valmistauduttava. Jätän teidän arvioitavaksenne koulutusasioista vastaavien ministereiden reaktiot eurooppalaisessa lainsäädännössä tehtyihin koulutusasioita koskeviin toimenpiteisiin sekä terveys- ja hyvinvointiasioista vastaavien ministereiden reaktiot eurooppalaisessa lainsäädännössä tehtyihin terveys- ja hyvinvointiasioita sekä sosiaalisia järjestelmiä koskeviin toimenpiteisiin. Pidän verotuskysymystä melko helppona mutta vammaisten poliittista osallistumista koskevaa eurooppalaista lainsäädäntöä koskevaa kysymystä sen sijaan pidän mahdottomana. 
Viittaan yksittäisiin toimiin siksi, että haluan osoittaa, kuinka vaikea toinen vaihe on. Tarkoitan direktiiviä, joka koskee kaikkea muuta kuin työllisyyttä. Emme nimittäin kykene soveltamaan ensimmäistäkään säädöstä. 
Jäsen Pronk arvosteli minua, koska toimin rohkeasti, koska niin monista yhteenotoista huolimatta ehdotin sukupuolten tasa-arvoa koskevaa 13 artiklaa ja koska voin perustella yhden asian, mutten toista. Jäsen Pronk, selitän teille asian välittömästi. Sukupuolten tasa-arvoa työpaikoilla alettiin ajaa kolmekymmentä vuotta sitten. Jo kolmenkymmenen vuoden ajan olemme antaneet, panneet täytäntöön ja parantaneet eurooppalaista lainsäädäntöä sekä palauttaneet sitä uuteen käsittelyyn ja tehneet yhteistyötä, ja nyt olemme kokonaan uudistamassa ja muuttamassa sukupuolten tasa-arvoa koskevaa lainsäädäntöä voidaksemme siirtyä toiseen vaiheeseen. Uskon, että toisessa vaiheessa jokainen Euroopan parlamentin jäsen on seurannut ei ihan tyrmäystä vaan raivoisaa hyökkäystä pelkkää direktiiviehdotusta koskevaa ilmoitusta vastaan. Tässä ei ole kysymys rohkeudesta. Mielestäni poliitikon tehtävässä esitellä ristiriitaisiakin asioita on myös myönteinen puolensa. On tunnettava vastuunsa ja tiedettävä, missä määrin ehdotus on mahdollista panna täytäntöön. Voin vakuuttaa teille, ettei minulla ollut minkäänlaisia vaikeuksia olla hyvä komission jäsen verrattuna muihin huonoihin komission jäseniin, jotka eivät hyväksyneet kyseistä direktiiviä. 
Puhuin vähän pidempään, mutta mielestäni vammaisten teemavuoden jälkeen ja lujasti yhteisön asialistalle kuuluvien vammaisia koskevien toimien, saavutusten – ei pelkkien sanojen – lainsäädännön ja Euroopan kansalaisten päivittäistä elämään muuttavien toimien parissa vietettyjen neljän vuoden jälkeen jäsen Lynnen toteamus siitä, että olemme epäonnistuneet, ellei ehdotusta saada direktiiviksi, oli todella epäoikeudenmukainen. En todellakaan voi hyväksyä tällaista lausuntoa. 
Puhemies.
   Kiitos, komission jäsen Diamantopoulou.
Keskustelu komission julkilausumasta päättyy tähän.
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Liesen laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0369/2003) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn erityisohjelmasta "Eurooppalaisen tutkimusalueen integrointi ja lujittaminen" (2002–2006) tehdyn päätöksen 2002/834/EY muuttamisesta (KOM (2003) 390 – C5-0349/2003 – 2003/0151(CNS)). 
Busquin,
    – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen voidessani käyttää puheenvuoron aiheesta, josta parlamentti on aina ollut suuresti kiinnostunut.
Haluan aivan aluksi kiittää esittelijää ja kaikkia teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäseniä laadukkaasta työstä. Osoitan kiitokseni myös oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelijalle ja jäsenille.
Tietoyhteiskuntaan perustuvassa taloudessa, jonka kehittämisen Euroopan unioni on omaksunut tavoitteekseen, tieteellinen tutkimus ja teknologian kehittäminen ovat lähtökohtaisesti merkittävässä asemassa. Sekä yritysten kilpailukyky että Euroopan unionin kansalaisten elämänlaatu riippuvat entistä suuremmassa määrin tieteellisen tiedon lisääntymisestä ja hyödyntämisestä.
Tätä vuosisataa on usein ja perustellusti väitetty biotieteiden ja bioteknologian vuosisadaksi. Ihmisalkioista saatavilla kantasoluilla tehtävät tutkimukset näyttäisivät olevan ratkaisevassa asemassa hankittaessa uutta tietoa elämän alkuvaiheista. Tutkimukset antavat toiveita myös merkittävistä lääketieteellisistä sovelluksista sellaisten sairauksien hoitamiseksi, joihin ei ole ollut parannuskeinoa, ja erityisesti syövän ja Alzheimerin taudin kaltaisten rappeuttavien sairauksien, joista aiheutuu yhä suurempi taakka Euroopan yhteiskunnalle niin inhimillisen kärsimyksen kuin taloudellistenkin seikkojen kannalta. Ihmisalkioiden kantasolututkimuksen ansiosta tieteilijät pystynevät jo varsin pian ymmärtämään paremmin solujen eriytymis- ja lisääntymiskehityksen prosesseja, jotka ovat keskeisiä elämän synnyssä ja joidenkin sairauksien kehittymisessä, ja tämä puolestaan edistää tutkimusta muilla aloilla.
Tällainen tutkimus hyötyy Euroopan unionin laajuisesta toiminnasta, koska yhteistyöstä saadaan alalla merkittävää lisäarvoa. Eri jäsenvaltioiden tutkimusryhmien välinen yhteistyö mahdollistaa tarvittavien voimavarojen tehokkaamman käytön ja tuottaa parhaat mahdolliset tulokset nopeasti koko Euroopan unionin tiedeyhteisön ja potilaiden hyödyksi.
Käsittelen aluksi tämän yhteistyön institutionaalisia puitteita. Komission 9. heinäkuuta esittämä ehdotus oli jatkoa neuvoston 30. syyskuuta 2002 pitämälle istunnolle, jossa hyväksyttiin erityisohjelmat kuudennen tutkimuksen puiteohjelman täytäntöön panemiseksi. Tällöin sovittiin, että komissio laatii lainsäädäntöehdotuksen, jolla muutetaan erityisohjelmaa "Eurooppalaisen tutkimusalueen integrointi ja lujittaminen" ja vahvistetaan puitteet ihmisalkioiden ja ihmisalkioiden kantasolujen käyttöön liittyvää tutkimustoimintaa varten.
Siksi komissio ehdottaa muutamia periaatteita. Niiden avulla määritellään niin tieteelliseltä kuin eettiseltäkin kannalta erittäin tarkat, selkeät ja avoimet ehdot, joita on noudatettava päätettäessä yhteisön rahoituksesta tutkimushankkeille, joissa kehitetään uusia kantasolulinjoja ylimääräisistä ihmisalkioista. Komissio katsoo laatineensa vastuuntuntoisen ehdotuksen, jossa tutkimustoiminnan tarpeet ja potilaiden odotukset ovat tasapainossa suhteessa siihen, että ehdotuksella on varmistettava myös erittäin tiukkojen eettisten normien noudattaminen tutkimustoiminnassa. Komission ehdotusta tiukempia ehtoja säätämällä tällainen tutkimus käytännössä kiellettäisiin, vaikka se on todellisuudessa sallittu puiteohjelmasta ja sitä koskevista erityisohjelmista aiemmin tehdyillä parlamentin ja neuvoston päätöksillä.
Haluan korostaa, ettei meidän tehtävänämme ole määritellä Euroopassa tehtävää kantasolututkimusta koskevia eettisiä sääntöjä. Ehdotetut ehdot koskevat ainoastaan kuudetta puiteohjelmaa eivätkä vaikuta jäsenvaltioiden lainsäädäntöön. Tällaista tutkimusta ei missään vaiheessa rahoiteta niissä maissa, joissa se on kielletty.
Komission ehdottamat ehdot on tarkoitettu selkeäksi viestiksi niille, jotka kenties suhtautuvat varauksellisesti tämän tyyppiseen tutkimukseen. Komissio ehdottaa, että ainoastaan ennen 27. kesäkuuta 2002 aikaansaatuja ylimääräisiä alkioita saadaan käyttää. Aikarajan tarkoituksena on varmistaa, ettei yhteisön rahoituksella edistetä uusien ylimääräisten alkioiden kehittämistä koeputkihedelmöityshoitojen yhteydessä tutkimustoimintaa varten.
Haluan tähdentää myös sitä, että ihmisalkioiden kantasoluja hyödyntävälle tutkimukselle myönnettävällä rahoituksella täydennetään aikuisten kantasolulinjoja käyttävälle tutkimukselle myönnettävää rahoitusta. Molempia kantasolutyyppejä on tutkittava ennen muuta siksi, että niiden ominaisuudet ovat erilaisia, aivan kuten suunnitellut lääketieteelliset sovelluksetkin.
On kuitenkin tärkeää, että käyttöön saadaan myös uusia kantasolulinjoja, koska nykyisellään linjoja on vähän, niiden laatu on enimmälti huono ja – seikka jota haluan erityisesti painottaa – ne ovat peräisin muualta kuin Euroopasta ja ovat patentoituja, minkä vuoksi niiden käyttäminen myös tutkimustyöhön on kallista. Näin ollen oman kapasiteetin kehittäminen on Euroopan unionin edun mukaista.
Lopuksi haluan vielä muistuttaa, että kolme toimielintä ovat luvanneet tehdä asiasta päätöksen vuoden loppuun mennessä. On siis ilman muuta selvää, että luotan vahvasti parlamentin tukeen, jotta tähän tavoitteeseen päästään.
Liese (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tänään tarkasteltavanamme oleva asia on monien suuri huolenaihe. Tunteet ovat käyneet viime viikkoina erittäin kuumina. Monilla eurooppalaisilla on perustava eettinen vakaumus, jonka perusteella he torjuvat ihmisalkioiden kantasoluja käyttävän tutkimuksen. Toiset taas puolustavat tällaista tutkimusta, osa voimakkaastikin.
Komission jäsen Busquin oli oikeassa todetessaan, ettei meidän tehtävämme ole päättää, kuinka luotettavaa tällainen tutkimus on, eikä näin ollen myöskään puuttua jäsenvaltioiden lakeihin. Tämä käy selvästi ilmi myös valiokunnan tarkistuksesta 1. Päätöksemme koskee ainoastaan sitä, mitä Euroopan unioni tällä alalla vastaisuudessa rahoittaa. Siksi pyydänkin kaikkia parlamentin jäseniä käyttämään sanojaan taiten. Täällä ei kielletä tänään mitään vaan päätetään, rahoitetaanko toimintaa Euroopan unionin talousarviosta vai ei.
Neuvoston 30. syyskuuta 2002 tekemän päätöksen mukaisesti tämän vuoden loppuun mennessä on tehtävä päätös ihmisalkioiden ja ihmisalkioiden kantasolujen käytöstä kuudennen tutkimuksen puiteohjelman yhteydessä. Ensimmäinen kohta, jota haluan arvostella, on juuri tämä. Siihen puututaan myös valiokunnan hyväksymissä tarkistuksissa. Komission ehdotuksessa käsitellään ainoastaan ihmisalkioiden kantasolujen hankkimista ihmisalkioista. Ehdotukseen ei sisälly kattavia sääntöjä ihmisalkioita ja ihmisalkioiden kantasoluja käyttävää tutkimustyötä varten. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta hyväksyi suuren joukon tarkistuksia, joissa otetaan erittäin selvästi kantaa ihmisalkioita ja ihmisalkioiden kantasoluja käyttävään tutkimustoimintaan. Vetoan voimakkaasti neuvostoon, että se ottaa huomioon kummatkin seuraavassa käsittelyvaiheessa; näin on varmasti helpompi päästä kompromissiin asiasta.
Tärkeimpiin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan tekemiin tarkistuksiin kuuluu tarkistus 6, jonka valiokunta hyväksyi suurella enemmistöllä ja jossa todetaan: "Tutkijoiden suuri enemmistö on sitä mieltä, että ihmisalkioiden kantasolujen siirtäminen potilaisiin ei tieteellisestikään ole mahdollista tutkimuksen kuudennen puiteohjelman aikana (vuoden 2006 loppuun mennessä), sillä kyseinen aihe on vielä perustutkimusvaiheessa ja tässä vaiheessa tehdystä siirrosta aiheutuisi vastaanottajille ennalta arvioimattomia riskejä." Kuten tästä tarkistuksesta käy ilmi, emme voi esittää liioittelevia väitteitä siitä, että kaikki sairaudet voitaisiin parantaa. Alkioiden kantasolututkimus on vasta hyvin varhaisessa vaiheessa, ja potilaille siirtämiseen liittyvä syöpäriski pakottaa meidät lähestymään kysymystä erittäin varoen.
Jollei siirtäminen potilaisiin ole mahdollista, miksi valiokunta kuitenkin katsoo, että tällaista tutkimusta on aihetta tukea? Tarkistuksissa 7, 17 ja 18 selvennetään tätä kantaa. Niissä teemme selväksi, että toiminnan todellisena tavoitteena on aikuisten kantasolujen käyttäminen tutkimukseen ja potilaiden hoitoon, mutta yksinomaan tieteelliseltä kannalta on ilmeisen tarpeellista hyödyntää alkioiden kantasoluja koskevaa tutkimusta jo pelkästään aikuisten kantasolututkimuksen kehittämiseksi edelleen. Meidän ei kuitenkaan tule kadottaa näkyvistä todellista tavoitetta, ja siksi vaadimme tarkistuksissamme, että aikuisten kantasolujen tutkimus olisi asetettava etusijalle.
Siitä on jo saatu todellisia tuloksia oikeilla potilailla. Tulokset on todennettu vähintäänkin kokeellisesti hoitamalla potilaita, joilla on luu- ja rustovaurioita, leukemioita, sydänkohtauksia, pidätyskyvyttömyyttä tai jopa Parkinsonin tauti. Painopiste on siksi kohdistettava tälle alalle.
Kuten tietänette, olen aina asiasta keskusteltaessa kuulunut niihin, joilla on pohjimmiltaan pahoja aavistuksia ihmisalkioiden kantasoluihin perustuvasta tutkimuksesta yleensä. Katson silti, että teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on useimmissa kohdin päässyt hyvään kompromissiin, joten puollan valiokunnan kantaa parlamentissa useimmilta kohdiltaan. Tämä ei kuitenkaan koske tarkistusta 10. Jäin sen osalta vähemmistöön valiokunnan hyväksyessä sanamuodon, jossa puolletaan uusien ihmisalkion kantasolulinjojen tuottamista ja varsinaisia alkioita koskevaa tutkimusta.
Henkilökohtainen näkemykseni on, ettei tarkistus ole riittävän harkittu. Olisi parempi kannattaa jäsen Nisticòn tarkistuksia 25 ja 24, joiden mukaan olisi tuettava alkioiden kantasoluja koskevaa tutkimusta mutta ei uusien kantasolulinjojen tuottamista. Mielestäni tämä on hyvä kompromissi, jonka neuvosto voisi hyväksyä ja jossa asia tarkennettaisiin lopullisesti.
Selvennettäköön vielä, että tukiessanne jäsen Nisticòn tarkistuksia tuette samalla julkisrahoitteista tutkimusta koskevia sääntöjä, jotka ovat yksityiskohtaisemmat ja löyhemmät kuin Yhdysvalloissa julkisrahoituksella toimivia tutkijoita koskevat säännöt. Näin ollen en usko kenenkään voivan väittää tätä lähestymistapaa rajoittavaksi tai tutkimusvastaiseksi. Siispä pyydänkin teitä tukemaan jäsen Nisticòn tarkistuksia 24 ja 25.
Gargani (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa esiin tästä erittäin arkaluonteisesta aiheesta käytävässä keskustelussa kaksi seikkaa, joista toinen on luonteeltaan moraalinen ja toinen oikeudellinen, ja liittää nämä kaksi kysymystä toisiinsa.
Alkiot ovat täysivaltaisia ihmisiä. Asiasta vallitsee nyt varmuus, ja sitä me haluamme korostaa kaikin keinoin. Nizzassa hyväksytyssä Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetaan näiden oikeuksien – ruumiillisen ja henkisen koskemattomuuden – arvo, joten meillä on moraalinen velvollisuus suojella ihmisalkioita ihmisinä riippumatta siitä, millä tavoin ne on tuotettu. Tästä seuraa, että kokeellinen tutkimus on perusteltua vain silloin, kun se tapahtuu kyseisten yksilöiden eli alkioiden edun nimissä, eikä sellaisia perusteluja tai lieventäviä asianhaaroja ole olemassa, joilla yksilön edut, yksilön perusoikeudet ja yhteiskunnan edut voitaisiin tasapainottaa keskenään. Kysymys on tällaista tasapainotusta suuremmasta asiasta, koska luovuttamattomia perusoikeuksia on ilman muuta ensisijaisesti suojeltava.
Alkioita tuhoava tutkimus ei näin ollen tule kyseeseen, eikä näin muodoin voida julkisesti rahoittaa myöskään sellaista kokeellista tutkimusta, jossa katsotaan, että alkiot ovat ainoastaan solujoukko vailla itseisarvoa tai bioeettistä arvoa ihmiselämänä. Toisaalta olemme kuulleet, että kantasoluja voidaan ottaa napanuorasta tai aikuisten solujen luonnostaan abortoituneista sikiöistä käytettäväksi vakavien sairauksien hoitoon. Moraalinen vastuuntunto siis vaatii meitä valitsemaan tällaisen tutkimuksen ja tällaiset hoidot.
Perusteluja on muitakin kuin moraalisia. Moraaliset perustelut johtavat oikeudellisiin perusteluihin, jotka valiokunta, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia, on ottanut esiin ja saattanut parlamentin tietoon. Euroopan unioni kunnioittaa kansallista identiteettiä, ja olen tyytyväinen kuultuani esittelijältä, ettei aikomuksena ole puuttua jäsenvaltioiden lainsäädäntöön tai kulttuuriseen monimuotoisuuteen. Jäsenvaltion lainsäädäntö ja näin ollen myös jäsenvaltion perustuslaki ovat yhteisön oikeudelle alisteisia. Yhteisön lainsäädännölle alisteisuus ei voi kuitenkaan toteutua kaikilla aloilla, kuten perustuslakituomioistuimet Italiassa, Saksassa ja monissa muissa ovat toistuvasti todenneet, koska sitä rajoittaa edellytys, jonka mukaan yhteisön oikeuden on kunnioitettava perusoikeuksia ja oltava niille alisteinen. Näin ollen kaikenkattava yhteisön rahoitus ei tule kysymykseen – tähän seikkaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on kiinnittänyt erityistä huomiota. Puheenvuoroni tarkoituksena tänään täällä parlamentissa on tukea tätä kantaa. 
Nisticò (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti tähän merkille pantavaan mietintöön sekä esittelijä Liesen joustavaan ja neuvokkaaseen lähestymistapaan. Hän on varsin jäykästä alkuasetelmasta ja vahvoista eettisistä periaatteista käsin tavoitellut niin omalla tuellani kuin koko PPE-DE-ryhmänkin tuella mahdollisimman tasapainoista ratkaisua tähän erittäin arkaluontoiseen aiheeseen: ihmisalkioiden ja ihmisalkioiden kantasolujen käyttöön kuudennen puiteohjelman tutkimushankkeissa. Tutkijana minun on luonnollisesti kannatettava tieteellistä kehitystä niiden potilaiden ensisijaisen edun nimissä, jotka ovat – kuten edellä todettiin – jo vuosia panneet toivonsa uusiin teknologioihin, joista saatetaan saada parannus- tai hillitsemiskeino vammauttaviin ja toisinaan kuolemaan johtaviin sairauksiin, kuten Parkinsonin tautiin, alaraaja- tai neliraajahalvaukseen mahdollisesti johtaviin selkäydinvammoihin, Alzheimerin tautiin ja muihin vastaaviin.
Siksi haluankin kiittää komission jäsentä Busquinia hänen tuottoisasta toiminnastaan, jonka epäilemättä hankalana tavoitteena on ollut kompromissiratkaisu. Minun on mainittava, että Italian tieteellisestä tutkimuksesta vastaavan ministerin nimenomaisesta pyynnöstä professori Francesco D'Agostinon johdolla kokoontunut Italian bioetiikkakomitea totesi päätelmänään, että on eettisesti oikeutettua poistaa kantasoluja terapeuttista käyttöä varten alkioista, joita ei enää voida implantoida.
Päätös, joka meidän on tänään tehtävä täällä parlamentissa, koskee ainoastaan kuudennen puiteohjelman rahoitusta ja näin ollen varsin lyhyttä aikajaksoa. Minulla on kuitenkin hyvä syy uskoa, että teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan hyväksymä tarkistus, jossa ylimääräisiä soluja käyttävien tutkimusten rahoitus sallitaan, ei saa neuvoston yksimielistä tukea taakseen, jolloin vaarana on määrävähemmistön syntyminen ja nykyisen maksunlykkäyksen jatkuminen. Tämä haittaisi entistäkin enemmän Euroopan unionin julkista tutkimustoimintaa, sillä se jäisi edelleen epävarmuuden tilaan, jossa sääntelyä ei ole.
Olen tämän vuoksi laatinut uuden kompromissiehdotuksen, jotta löytäisimme yhtymäkohtia tieteellisten vaatimusten ja eettisten periaatteiden kesken: ehdotuksessani, jota myös PPE-DE-ryhmä tukee, kielletään sellaisten tutkimushankkeiden rahoittaminen, joissa aiotaan käyttää ylimääräisiä ihmisalkioita, mutta toisaalta sallitaan tutkijoiden käyttää kokeissaan laboratorioissa saatavilla olevista ihmisalkioista hankittavia kantasoluja ja kantasolulinjoja, mikäli nämä on hankittu ennen 27. kesäkuuta 2002 otetuista ylimääräisistä alkioista.
Käsitykseni mukaan ainoastaan tällä tavoin voimme tarjota tutkijoille mahdollisuuden alustaviin vertaileviin tutkimuksiin, jotka ovat välttämättömiä alkioiden kantasolujen tulevaa käyttöä – tai käytön kieltämistä – silmällä pitäen. Siksi toivonkin, että järki voittaa tunteet ja ennakkoluulot, kun parlamentissa huomenna äänestetään asiasta, potilaiden terveyden tärkeän edun vuoksi. 
Bowe (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä monista tähän mennessä esiin tulleista seikoista. Mietinnön laadinta on ollut vaikeaa, sillä se herättää voimakkaita tunteita eikä Euroopan unionissa vallitse yksimielisyyttä asiasta.
Ihmisalkioiden käyttö alkioiden kantasolulinjojen luomiseksi ja alkioiden kantasolujen tutkimus ovat kiistanalaisia kysymyksiä, mutta olemme keskustelleet niistä ja päässeet hyödylliseen yhteisymmärrykseen teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnössä. Jouduin muuttamaan kantaani – joka oli varsin vapaamielinen – jotta yhteisymmärrykseen päästiin, ja tiedän jäsen Liesenkin muuttaneen omaansa.
Minua huolettaa silti se, että monia valiokunnassa laajasti torjutuista tarkistuksista ehdotetaan nyt uudelleen. Vetoan kollegoihin, jotta he harkitsevat asiaa vielä kerran. Kompromissi on nykyisellään varsin hyvä, ja meidän tulisi tukea sitä. Valiokunnan äänestystulos oli järkevä ja asianmukainen.
Muutama tarkistus kaipaa huomiota. Monet kollegat ovat halunneet sisällyttää ehdotukseen uudelleen erittäin rajoittavan määräajan ylimääräisten alkioiden käytölle. Tästä aiheutuu vakava ongelma, koska uusien kantasolulinjojen luomiseen on tällöin käytettävä ikääntyviä ylimääräisiä alkioita, joiden kunto ei ole paras mahdollinen. Jos rajoittava määräaika hyväksytään, entistä enemmän alkioita joudutaan välttämättä tuhoamaan ennen kuin saadaan käyttökelpoisia ja elinkykyisiä kantasolulinjoja. Tämä tarkoittaa, että jos annetaan lupa käyttää ainoastaan olemassa olevia kantasolulinjoja, jotka on luotu ennen jäsen Nisticòn ja muiden jäsenten mainitsemaa päivämäärää, pystymme käyttämään pelkästään ikääntyviä amerikkalaisia kantasolulinjoja, jotka on tuotettu käyttämällä hiirestä saatavia valkuaisaineita ja jotka eivät sovellu ihmispotilaiden hoitoon. Tähän ansaan Yhdysvallat on langennut, ja meidän olisi otettava tilanteesta oppia. Meidän olisi pantava merkille myös se, että tutkijat siirtyvät parhaillaan Yhdysvalloista Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Aasiaan välttääkseen määräajan käyttöönotosta aiheutuvat ongelmat.
Soisin henkilökohtaisesti, ettei määräaikaa aseteta, mutta mielestäni komission ehdotus on ainoa käytännössä toteuttamiskelpoinen määräaika. Esittelijän mukaan toiveita potilaiden käyttöön välittömästi saatavista hoidoista ei ole. Jos hänen ehdottamansa rajoittava määräaika palautetaan tekstiin, hän voi olla oikeassa.
Vetoan parlamenttiin, jotta se tukisi valiokunnan ehdottamaa kompromissia eikä rajoittavaa määräaikaa. Näin kantasolututkimuksella helpotettaisiin miljoonien Alzheimerin ja Parkinsonin tautia sairastavien ihmisten ja diabeetikkojen elämää. Osa heistä on omia tuttujamme, jotkut jopa kollegojamme täällä parlamentissa.
Pyydän äänestämään terveen järjen puolesta niin huomenna kuin keskiviikkonakin. 

Plooij-van Gorsel (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, emme keskustele nyt siitä, pitäisikö Euroopan unionin sallia kantasoluja ja ihmisalkioita käyttävä tutkimus. Kannat vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen, ja asia kuuluu toissijaisuusperiaatteen soveltamisalaan, joten meillä ei täällä parlamentissa ole siihen sananvaltaa. Meidän tulisi keskittyä miettimään, voidaanko EU:n jäsenvaltioissa suoritettavaa kantasolututkimusta rahoittaa kuudennen puiteohjelman varoista.
Tästä asiasta neuvoteltiin syyskuussa 2002 komission, neuvoston ja parlamentin kesken käsiteltäessä kuudetta puiteohjelmaa. Tuolloin päästiin kompromissiin, jonka myös parlamentti hyväksyi äänestyksessään. Kantamme on näin ollen täysin selvä. Kompromissin ansiosta kantasolututkimusta on mahdollista rahoittaa yhteisön varoista niissä jäsenvaltioissa, joissa tällainen tutkimus on sallittua. Eräiden jäsenvaltioiden pyynnöstä on sittemmin saatettu voimaan maksunlykkäys, jonka vuoksi kantasolututkimuksen rahoitus Euroopan yhteisöjen varoilla on jäädytetty syyskuusta 2003 siihen saakka, kun komissio tekee asiaa koskevan uuden ehdotuksen.
Komission ehdotus on nyt käsiteltävänämme, ja kehotan jäsenkollegojani tukemaan sitä. Onhan se loppujen lopuksi syyskuussa 2002 hyväksymämme kannan mukainen ja takaa näin ollen johdonmukaisuuden. Esittelijä Liese on pyrkinyt heikentämään pöyristyttävällä tavalla parlamentin kantaa esittämällä asiaa teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa käsiteltäessä erittäin rajoittavia tarkistuksia, jotka tekevät alkiotutkimuksen jotakuinkin mahdottomaksi Euroopan unionissa. Sen lisäksi, että hän on sisällyttänyt tekstiin päivämäärän, jonka jälkeen kehitettyjä kantasolulinjoja ei voida käyttää, hän on rajoittanut ehdotuksen soveltamisalaa sallimalla ainoastaan olemassa olevia kantasolulinjoja koskevan tutkimuksen. Hän on estänyt uusien kantasolulinjojen kehittämisen ylimääräisistä alkioista, vaikka juuri tällä alalla EU:n tulisi saada kokemusta tutkimustoiminnasta. Onneksi teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta oli johdonmukaisempi ja asettui vastustamaan useimpia jäsen Liesen tekemiä tarkistuksia. 
Caudron (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esittelijämme erityisen huomattaviin luonteenpiirteisiin kuuluu hänen älykkyytensä ja ahkeruutensa lisäksi ilman muuta hänen taistelunhalunsa. Kuudetta puiteohjelmaa käsitellessämme hän vastusti kiivaasti kaikkea ihmisalkioiden kantasoluja koskevaa tutkimusta. Hän hävisi taistelun. Kun ministerineuvosto muutama viikko parlamentin äänestyksen jälkeen epäoikeudenmukaisesti jäädytti tätä tarkoitusta varten varatut tutkimusmäärärahat, hän sai perinnöksi samaa asiaa koskevan mietinnön ja ryhtyi muka kompromissiratkaisun löytääkseen esittämään tarkistuksia, joilla käytännössä estetään kaikki tämän alan tutkimus. Vaikka hän kärsi perusteellisen tappion teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa, hänen nimensä jäi mietintöön, jonka hän toivoi tulevan hylätyksi ja joka hyväksyttiin hänen neuvojensa vastaisesti. Siksi jäsen Liese on saapunut tämäniltaiseen täysistuntoon samoin aikein. Me voimme välttyä hänen yrityksiltään ainoastaan yhdellä järkevällä ja tasapainoisella tavalla: tukemalla komission kompromissitekstiä, joka on varsin lähellä sitä kompromissia, josta parlamentissamme sovittiin kuudetta puiteohjelmaa hyväksyttäessä. Tätä varten meidän on äänestettävä kaikkia niitä tarkistuksia vastaan, jotka vääristävät ehdotusta muuttamalla sen soveltamisalaa.
Kantani on kolmeksi kohdaksi tiivistettynä seuraava: Meidän on ensinnäkin kunnioitettava niitä, jotka eivät halua tällaista tutkimusta tehtävän maassaan. Toiseksi meidän on evättävä Euroopan unionin veto-oikeus niitä kohtaan, jotka haluavat tehdä ja tekevätkin tällaista tutkimusta. Kolmanneksi meidän on vahvistettava uudelleen vankkumaton tavoitteemme rahoittaa tutkimusta, jolla pyritään säästämään parantumattomista sairauksista kärsivien ihmisten henkiä ja helpottamaan sietämättömistä tuskista kärsivien elämää. Tällaista kantaa minä puolustan tänä iltana GUE/NGL-ryhmäni nimissä. 
Breyer (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi arvostella esittelijä Lieseä kohtaan suunnattua purevaa hyökkäystä. Jos jäsen Plooij-van Gorselin mielestä on todellakin pöyristyttävää, että joku haluaa parlamentin hyväksyvän toisenlaisen kannan, hänellä ei selvästikään ole käsitystä siitä, mitä täällä parlamentissa on tarkoitus tehdä. Tehtävänämme on ilman muuta esittää riippumaton kanta asiaan eikä toimia pelkästään komission jatkeena, minkä vuoksi haluankin tässä yhteydessä esittää sydämelliset kiitokseni jäsen Lieselle.
Tämänpäiväinen äänestys on uraauurtava. Jäsen Liese oli oikeassa todetessaan, ettemme päätä tänään siitä, suhtaudummeko kantasolu- tai alkiotutkimukseen myönteisesti vai emme. Omassa ryhmässänikin on tästä eriäviä mielipiteitä, mutta voimme aivan selvästi olla yhtä mieltä yhdestä seikasta eli siitä, ettei EU:n verotuloilla tulisi rahoittaa tutkimusta, johon liittyy ihmisalkioiden tuhoaminen, mikä on laitonta ja rangaistavaa monissa jäsenvaltioissa. Varojen investoiminen tutkimushankkeisiin, jotka ovat laittomia niiden toteutusjäsenvaltioissa, olisi nimittäin ennennäkemätöntä Euroopan unionissa. Koska olen jäsen Liesen tavoin saksalainen, voin todeta, että tilanne on Saksan kannalta jälleen varsin erikoinen. Arvoisa komission jäsen, on täysin mahdotonta hyväksyä eikä Saksan kansan voida olettaa sietävän – varsinkaan kun olemme nettomaksajia – että Saksan veronmaksajat pakotetaan rahoittamaan viidennestä niistä tutkimushankkeista, joissa käytetään ylimääräisiä ihmisalkioita ja joissa kyseiset alkiot tuhotaan, vaikka tämä on rikos Saksan lainsäädännön mukaan. Käsittääkseni tämä on ongelma vastaavissa tapauksissa myös muissa maissa.
Arvoisa komission jäsen, saanen toistaa, että lähettämänne viesti on täysin väärä! Aiotte palkita ylimääräisten alkioiden tuotannosta, mitä voisi kutsua varastointikannustimeksi. Ehdotuksessanne ihmisalkiot pelkistetään biologiseksi raaka-aineeksi. Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä selvittämään tarkemmin erästä asiaa, joka on mielestäni aivan käsittämätön: olen nimittäin kuullut, että tässä on kyse yhdeksästä tutkimushankkeesta 15 000:n joukossa. Vain yhdeksästä hankkeesta! Mietinkin, miksi oikein puolustatte niitä niin kiihkeästi. Arvoisa komission jäsen, minusta vaikuttaa, että tässä on kyse jostain aivan muusta. Teille on tärkeintä, että ...
Hyland (UEN ).
    Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen voidessani pitää puheenvuoron tässä tärkeässä keskustelussa ja ilmaista jälleen kerran julkisesti huoleni tutkimusrahoituksen eettisistä ohjeista. Toiveeni on, että vältymme katkeralta väittelyltä ja kunnioitamme jäsenten oikeutta ilmaista vapaasti mielipiteensä aiheesta, joka on monitahoinen ja arkaluontoinen ja monille myös omantunnon kysymys.
Niiden meistä, jotka eivät ole tiedemiehiä, on luotettava ammatillisesti pätevien arvostelukykyyn ja arvioon. Koska tiedemiestenkin keskuudessa asiasta vallitsee monenlaisia poikkeavia näkemyksiä ja erimielisyyttä, meidän lainsäätäjien on ymmärrettävä, ettei asia ole yksiselitteinen. Toteutuessaan komission ehdotus sallii kokeet ihmiselämän alkutekijöillä ja ihmisalkioiden tuhoamisen riippumatta siitä, haluammeko sitä vai emme. Muillakin aloilla olemme jo nähneet, mitä tieteiden väärinkäyttö voivat saada aikaan.
Koska me olemme yleisen edun valvojia näinkin ratkaisevalla alalla, meidän on toimittava äärimmäisen varovasti sekä ilmennettävä ja kunnioitettava maidemme kansalaisten mielipiteitä. En halua, että Euroopan unionin varoja käytetään menettelyihin, jotka ovat lainvastaisia monissa maissa, kuten kotimaassani Irlannissa sekä Saksassa, Itävallassa, Italiassa ja Portugalissa. Tällainen päätös olisi selvä toissijaisuusperiaatteen loukkaus.
On epäoikeudenmukaista, vilpillistä ja todellakin harhaanjohtavaa väittää, että kantasolututkimuksen rahoituksen vastustajat estävät vakavien sairauksien hoitojen kehittämisen. Minua pätevämmät ammatti-ihmiset ovat osoittaneet, ettei näin ole. Aiemmassa parlamentin keskustelussa totesin, että luomakuntamme ihmeitä ihailevien on nyt toimittava ihmiskunnan edun puolesta. Toiminnan aika on nyt. 
Blokland (EDD ).
    Arvoisa puhemies, aikooko Euroopan unioni rahoittaa ihmisalkioita käyttävää tutkimusta vai ei? Tämä on ratkaisevan tärkeä kysymys.
Tämä ei ole pohjimmiltaan rahallinen vaan pikemminkin eettinen kysymys – se on keskustelua hyvästä ja pahasta. Siinä ei puhuta siitä, onko rahoitus hyvä vai paha asia, vaan siitä, onko tällainen tutkimus sinällään hyvästä vai pahasta. Tästä keskustelussa on oikeastaan kysymys.
Miksi emme voisi kantasolututkimuksen rahoituksesta keskustellessamme todeta yksinkertaisesti, että monet jäsenvaltiot eivät salli tällaista tutkimusta ja että näin ollen meidän ei tulisi käyttää yhteisön rahoitusta kyseisissä maissa? Mitä vikaa tässä perustelussa on? Jos näin ei joissain jäsenvaltioissa tehdä, se on aivan sopivaa, mutta se on rangaistava rikos monissa muissa. Kuinka voimme vaatia jäsenvaltioita osallistumaan sellaiseen tutkimukseen, jota ne perustavalla tavalla vastustavat? Eikö tämä ole isku vasten näiden EU-kumppanien kasvoja?
Minä kannatan kantasolututkimusta. Katson, että meidän velvollisuutemme on etsiä hoitoja sairauksiin, joita toistaiseksi pidetään parantumattomina. Kannatan myös sitä, että EU varaa varoja tähän tarkoitukseen. Tässä kohdin on kuitenkin mielestäni otettava huomioon eettiset seikat, sillä tutkimusta ei pidä tehdä muun ihmiselämän kustannuksella. Ihmiselämää ei missään kehitysvaiheessa pidä käyttää pelkästään välineellisesti.
Komission ehdotus olisi näin ollen hylättävä, ensinnäkin siksi, että meidän on otettava huomioon EU:n alueella voimassa olevat rikoslait ja ihmiselämän tuhoaminen, mutta myös siksi, ettei ehdotus ole johdonmukainen aiemmin sovitun kanssa. Neuvoston pöytäkirjoissa todetaan, että komissio laatii ehdotuksen, jossa annetaan "lisäohjeita" periaatteista, joita on noudatettava tehtäessä päätöksiä ihmisalkioita ja ihmisalkioiden kantasoluja käyttäville tutkimushankkeille myönnettävästä yhteisön rahoituksesta. Näin ollen ehdotuksen tulisi koskea "ohjeita rahoituksessa noudatettavista periaatteista". Silti komission ehdotus koskee "rahoituksen ehtoja". Se on varsin eri asia kuin "ohjeet rahoituksessa noudatettavista periaatteista"!
Periaatteena voisi esimerkiksi olla, ettei Euroopan yhteisön varoja myönnetä sellaiselle tutkimukselle, joka johtaa ihmiselämän tuhoamiseen. Toinen periaate-esimerkki on, ettei varoja toissijaisuusperiaatteen mukaisesti myönnetä tutkimustoimintaan, joka on kielletty joissain jäsenvaltioissa. Kolmas esimerkki on ehdottamastani tarkistuksesta 55, jonka mukaan rahoitusta ei myönnetä eettisesti kyseenalaiselle tutkimukselle, jos saatavilla vaihtoehtoja, jotka eivät ole eettisesti yhtä kyseenalaisia.
Vaikka komissio väittääkin toisin, vaihtoehtoja kantasolututkimusta koskevassa asiassa todellakin on, nimittäin somaattisilla kantasoluilla (niin sanotuilla aikuisten kantasoluilla) tehtävä tutkimus. Alankomaalainen Lindeboom-instituutti julkaisi äskettäin tutkimusraportin yhteistyössä israelilaisen kanssa. Raportissa viitataan kymmeniin tieteellisiin julkaisuihin, ja sen mukaan uusimmat aikuisten kantasoluilla saadut tieteelliset tutkimustulokset tarjoavat monenlaisia mahdollisuuksia rappeuttavien sairauksien hoitoon. Ne eivät perustu tutkimukseen, jossa joudutaan tuhoamaan ihmisalkioita. Lainaan tutkimusta, jonka mukaan nämä tulokset "seem to indicate that embryonic stem cells are not essential for medical progress". Näin ollen vaihtoehtoja ihmisalkioiden tuhoamiselle on.
Lopuksi toteaisin, että vaikka parlamentti kieltäytyisikin keskittämästä rahoituksen ainoastaan aikuisten kantasolututkimukseen, Liesen mietintö ansaitsee erittäin suuren tuen. Mainitsen esimerkkinä tarkistuksen 61. 
Cappato (NI ).
    Arvoisa puhemies, on varsin outoa, että tämän parlamentin jäsenet – kuten jäsen Hyland – ovat syyttäneet niitä, jotka kannattavat rahoituksen myöntämistä alkioiden kantasoluja koskevalle tieteelliselle tutkimukselle, ja halunneet pakottaa Euroopan, Euroopan unionin ja parlamentin hyväksymään tietyn tieteellisen mallin. Euroopassa on käynnissä nimittäin täysin vastakkainen kehitys, jossa eräiden jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön vuoksi eettiset ennakkoluulot estävät tutkimuksen kaikilta kansalaisilta eivätkä ainoastaan niiltä, jotka haluavat pysyä erossa tällaisesta tutkimuksesta ja sen tuloksista eettisin perustein.
Euroopan komissio on saanut aikaan kompromissin, joka on sekin tieteellisiltä perusteiltaan jo hyväksyttävän rajoilla: Euroopan komissio kieltää terapeuttisen kloonauksen rahoittamisen unionin varoista. Kun tällaisella rahoituksella kuitenkin voidaan aidosti antaa miljoonille eurooppalaisille toivoa hoidosta ja eloonjäämisestä – puhun toivosta enkä varmuudesta, sillä meillä täällä parlamentissa ei muista parlamenteista poiketen ole tieteellistä varmuutta asiasta. Jo Euroopan komission on ollut pakko myöntyä eettisiin ja moraalisiin kompromisseihin, jollaisiksi te haluatte niitä nimittää, ja luopua tällaisesta rahoituksesta. Hyvä on, vaikkei tilanne hyvä olekaan, mutta nyt riittää: muita rajoituksia ei tarvita, uusille rajoituksille ei ole tieteellisiä perusteita.
Tämän päivän aiheesta todettakoon, että tarkistusehdotusten mukaan – viittaan tässä jäsen Nisticòn ehdotukseen – kantasolujen on oltava hankittu ennen 27. kesäkuuta 2002. Miksi ihmeessä? Mitkä ovat eettiset syyt, jotka puoltavat vanhojen ja tieteellisesti vanhentuneiden alkioiden käyttöä? Jäsen Nisticò ei mainitse tieteellisiä perusteita. Hänen antamansa syy eli se, ettei uusia alkioita pidä tuottaa, on yksinkertaisesti naurettava, sillä kuka tahansa tutkija voi kertoa, ettei tällaista ongelmaa ole. Jos tieteellinen tutkimus sallitaan, alkioiden saanti ei ole ongelma eikä tarvetta ole niiden tuottamiseen nimenomaisesti tähän tarkoitukseen. Italiassa on kymmeniä tuhansia ja Euroopassa uskoakseni satoja tuhansia alkioita, jotka on jäädytetty ja joilla on ainoastaan yksi vaihtoehto tieteellisen tutkimuksen ohella: jäteastia. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtaja Gargani siis uskoo, että alkio on ihmisolento? Tarkoittaako tämä, että meidän olisi määrättävä alkio-ihmisolento mieluummin jäteastiaan kuin tieteelliseen tutkimukseen? Antakaamme jäsen Garganin ja kaikkien muiden yrittää pelastaa nuo sadat tuhannet elämät laboratorioiden pakastimissa! Sillä ei ole mitään tekemistä tieteen kanssa. Meille yritetään määrätä eettinen ja moraalinen periaate, ja tämä tapahtuu – viittaan niihin, jotka yrittävät esittää komissionkin ehdotusta rajoittavampia tarkistuksia – järjestelyllä, jota me emme hyväksy: aikuisten soluilla tehtävä tutkimus esitetään vaihtoehtona kantasolututkimukselle. Toisin kuin te, me tieteellistä tutkimusta koskevan kieltolain vastustajat emme tiedä, tuottaako aikuisten solujen vai alkioiden solujen tutkimus tuloksia ensimmäisenä. Me emme tiedä emmekä väitä tietävämme emmekä myöskään rohkene väittää parlamentille jompaakumpaa tutkimusta toista paremmaksi, sillä kumpikin on arvokasta toimintaa. Meidän on jatkettava kumpaakin tutkimusta, ja paremmaksi osoittautuu se, jolla ensin onnistutaan säästämään Euroopan ja maailman kansalaisten henkiä. Me emme väitä, että meillä olisi hallussamme tämä tieteellinen tieto, ja teidänkin olisi parempi olla väittämättä niin.
Toivomme, että Euroopan unionin puheenjohtajavaltio Italia, joka on kunnioittanut unionin kantoja niin, ettei ole saatu kokoon riittävää rohkeutta ehdottaa teloitusten kieltämistä, noudattaa omaksumaansa lähestymistapaa tässäkin vaiheessa ja toimii samoin tieteellisen tutkimuksen kohdalla eikä boikotoi Busquinin ehdotusta. Avatkaamme ovi terapeuttisen kloonauksen rahoitukselle!
Purvis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, ylimääräisten alkioiden kantasoluja käyttävä tutkimus on tarpeellista, koska se tuo lähemmäksi sen päivän, jolloin aikuisten kantasoluja voidaan käyttää terapeuttisesti parantamaan "pelottavia sairauksia". Olen varma, että kaikki pyrkivät tähän päämäärään.
Parlamentin aiempi kompromissi hyväksyttiin ehdottomalla enemmistöllä. Siinä Euroopan unionin tutkimusrahoitus rajoitetaan koskemaan ainoastaan sellaisia alkioita, jotka ovat jääneet yli koeputkihedelmöityshoidoista ja jotka joutuisivat tuhottaviksi ainoastaan enintään 14 päivän ikäisessä eriytymättömässä kehitysvaiheessaan ja ainoastaan niissä maissa, joissa on asiaa koskeva voimassa oleva ja täsmällinen lainsäädäntö ja joissa toiminta on laissa sallittu. Myös teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta hyväksyi tämän kompromissin. Valitettavasti esittelijämme on tuonut julki lähinnä oman kantansa eikä valiokunnan kantaa.
Ehdotus siitä, ettei Euroopan unioni saa rahoittaa hankkeita, jotka ovat kiellettyjä jossain jäsenvaltiossa, on järjetön ja vaarallinen ennakkotapaus. Entäpä ydintutkimus ja tupakanviljely? Haluan huomauttaa jäsen Breyerille, että Saksa sallii alkioiden käytön tutkimukseen, muttei saksalaisten alkioiden käyttöä.
Mikä päivämäärärajan tarkoitus on? Jos on laillista käyttää ennen tiettyä päivämäärää tuotettuja alkioita, voiko olla laitonta käyttää kyseisen päivän jälkeen tuotettuja alkioita? Jäsen Nisticòn tarkistuksessa on vikana se, että se koskee ainoastaan kantasolulinjoja eikä alkioita.
Luotammeko Euroopan unionissa koeputkihedelmöityshoitoja tekeviin lääkäreihin niin vähän, että heille voisi muka tulla houkutus tuottaa ylimääräisiä alkioita myöhempää käyttöä varten? Tämä on tietenkin perusteeton herjaus kunnioitettavaa ammattia kohtaan.
Onko kristillisempää kävellä tien toista puolta niiden lähimmäisten ohitse, jotka makaavat Jerikon tien ojassa Parkinsonin taudin, Alzheimerin taudin tai selkäydinvamman takia? Jumala antoi ihmisille tiedonhaluisen mielen, kyvyn kesyttää luonto, aivot ja taidot parantaa osaamme maan päällä. Kyllä – meidän on kunnioitettava ihmisarvoa, ja kunnioitan täysin kollegojeni vahvoja näkemyksiä siitä, mitä ihmisarvo on. Kysyn kuitenkin, onko kyseessä varhaisvaiheen ihmisalkio, jonka kohtalona on joka tapauksessa tuhoutua, vai omat vanhempanne, joilla on Parkinsonin tauti, vai teini-ikäinen poikanne, joka on halvaantunut niskanikaman murtuman takia? Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan harkittu kanta – tarkistus 10 – on se, jota meidän on tuettava. Meidän on vakuutettava neuvosto tekemään samoin.
McNally (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tämä parlamentti ilmaisi kantansa selkeästi käsiteltäessä kuudetta puiteohjelmaa. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta vahvisti näitä kantoja viime viikolla: me kannatamme hoitojen kehittämistä pelottaviin sairauksiin käyttämällä ihmisalkioiden kantasoluja erittäin tiukoin ehdoin, tuottamatta alkioita tutkimustoimintaa varten ja käyttäen ylimääräisiä alkioita vanhempien luvalla ja korvauksetta. Valitan sitä, että eräät kollegat torjuivat tänään iltapäivällä suvaitsemattomasti ja epäeurooppalaisesti toissijaisuusperiaatteen. Katsomme, että muiden kantasolumuotojen tutkiminen ja vertaileminen on välttämätöntä.
Seuraavaksi puhun päivämääristä. Pahoittelen, että komissio on päättänyt esittää päivämäärää, koska tämä on kannustanut eräitä tämän parlamentin jäseniä ehdottamaan vieläkin järjettömämpiä päivämääriä. Tämä on tapahtunut varsin viekkaalla, tekopyhällä ja harhaanjohtavalla tavalla siksi, että erilaisten päivämäärien ohella on ehdotettu myös erilaisia menettelyjä – kantasolulinjojen muttei alkioiden osalta. Näiden tarkistusten tekopyhyys olisi paljastettava, niin että parlamentin jäsenille tulee ehdottoman selväksi, mistä he äänestävät.
Minulla on suora kysymys komission jäsenelle. Pitääkö paikkansa, että jäsen Nisticòn ja muiden ehdottamat päivämäärät vähentävät merkittävästi kantasolulinjojen saatavuutta ja pakottavat Euroopan unionin täysin riippuvaiseksi Yhdysvaltojen, Israelin ja muiden maiden patentoiduista linjoista? Vahingoittaisiko tämä Euroopan unionin tieteentekoa ja, mikä kaikkein tärkeintä, heikentäisikö se tulevaisuuden mahdollisuuksia auttaa näistä hirvittävistä sairauksista kärsiviä ihmisiä?
Thors (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, laadin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausuntoluonnoksen. Koska valiokunnan enemmistö poikkeaa parlamentin enemmistöstä ja koska oikeisto on selvästi yliedustettuna, lausunto hyväksyttiin kuitenkin muodossa, jota en voinut hyväksyä. Siksi en halunnut nimeäni siihen.
Oma oikeudellinen analyysini poikkeaa täysin valiokunnan puheenjohtajan Garganin täällä esittämästä analyysista. Ensinnäkään Oviedon yleissopimus ei estä tällaista tutkimusta. Toiseksi minun todettava, että jäsen Garganin analyysi siitä, mitä tutkimusohjelmat oikeudellisesti merkitsevät, on täysin epäolennainen. Se jää varsin kauaksi totuudesta.
Huomautin ehdotuksessani myös, ettei etiikkaa käsittelevä eurooppalainen työryhmä, jota sekä komissio että me voimme käyttää apunamme, ole sulkenut pois ihmisalkioiden kantasolututkimusta. Mitä järkeä neuvoa-antavassa työryhmässä on, jos emme kuuntele sen mielipidettä? Mielestäni, kuten monen muunkin mielestä, tärkein eettinen kysymys koskee inhimillisen kärsimyksen vähentämistä. Tähän me kaikki pystymme, jos pyrimme yhteistyöhön säännellysti ja avoimesti ja tekemään sen, mitä monien puheenvuoron käyttäjien mielestä meidän on tehtävä Alzheimerin ja Parkinsonin tautien kaltaisista sairauksista aiheutuvan kärsimyksen lievittämiseksi. Meidän on myönnettävä julkista rahoitusta, ja rahoituksen on oltava eurooppalaista, jos haluamme, että tulokset saadaan kaikkien eurooppalaisten käyttöön.
Olisin mielelläni suonut, että aikaraja poistetaan komission ehdotuksesta. Raja ei ole eettisesti perusteltu. Olen erittäin tyytyväinen valiokunnan ehdottamaan tarkistukseen 11, jossa poistetaan vaatimus siitä, että kaikki vaihtoehtoiset menetelmät on ensin selvitettävä. Tällainen vaatimus jättäisi paljon tilaa mielivaltaisuudelle, ja tuen sitä, mitä jäsenet Plooij-van Gorsel ja Bowe sekä muut jäsenet ovat sanoneet. 
Fraisse (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kyllä! Kyllä tutkimukselle. Muistan ihmisgenetiikkaa käsitelleen väliaikaisen valiokunnan, kyllä tutkimukselle ja kyllä kuudennen puiteohjelman yhteydessä saavutetuille kompromisseille. Lisäksi meidän olisi kenties puhuttava asiasta, jota kukaan ei vielä ole maininnut, vaikka olen kuunnellut keskustelua alusta alkaen. Eräät läsnäolijoista haluavat arvostella tällaista tutkimusta ja torjua sen syystä, jota ei ole mainittu ja jonka aion sanoa nyt ääneen. Se on melkein kirosana. Sana on "abortti". Osa läsnäolijoista kieltäytyy tukemasta tällaista tutkimusta pyrkiessään vastustamaan aborttia.
Voimme toki puhua kärsimyksestä, Parkinsonin taudista ja muusta vastaavasta, mutta haluan puhua myös tästä aiheesta, koske se liittyy naisten oikeuksiin. Asiassa on kaksi näkökohtaa. Ensimmäinen on se, ettei kantasolututkimus ole eettinen taistelu siitä, onko Euroopan maissa oikeus aborttiin vai ei.
Toiseksi on kuitenkin huomattava, etteivät miehet ja naiset ovat tasa-arvoisia alkioiden kantasolujen osalta. Minua olisi ilahduttanut, jos joku muu kuin minä olisi todennut tämän täällä parlamentissa. Arvoisa komission jäsen, monilla tarkistuksilla pyritään varmistamaan, ettei tästä muodostu tulonlähdettä. Te hylkäätte ne viitaten 152 artiklaan sillä perusteella, ettei asia kuulu Euroopan unionin ja sen toimielinten toimivaltaan. Muistutan kuitenkin, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 3 artiklassa todetaan, ettei ihmisruumiista saa hankkia taloudellista voittoa. Muistutan myös, että kyseinen kohta sisällytetään – toivottavasti, kuten kaikki meistä toivovat – perustuslakiin varsin pian. Haluan lisäksi kiinnittää huomionne siihen, että vaikka alkioiden kantasolut koskettavat kaikkein eniten naisia ja sitä, mitä he kantavat sisällään, heistä ei pidä missään nimessä tulla tutkimustoiminnan välineitä taloudelliselta kannalta. Eikä tulonlähteitä. Vaikka saatammekin ajatella, ettei meidän tehtävämme ole todeta tätä, katson, että meidän on kohdattava tämä perustava ja historiallisesti merkittävä asia. 
Breyer (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron kollegalleni Ahernille annetun minuutin sijaan, sillä hän ei ole valitettavasti päässyt paikalle ajoissa. Arvoisa komission jäsen, minun on kysyttävä teiltä uudelleen, pitääkö paikkansa, kuten meille on kerrottu, että tässä on kyse vain yhdeksästä hankkeesta, jotka kuuluvat 15 000 hankkeen Biomed-ohjelmaan?
Koska keskustelemme näin intohimoisesti vain muutamasta hankkeesta, minussa herää pakostakin epäilys, että kyseessä on aiheeton yritys tehdä alkiotutkimuksesta hyväksyttävää EU:ssa. Kaikki jäsenvaltiot, jotka haluavat ryhtyä tällaiseen tutkimustoimintaan ja jotka ovat hyväksyneet sen sallivan lainsäädännön, voivat toki tehdä niin mutta ilman Euroopan unionin rahoitusta. Minulle on tullut vaikutelma, että tässä on kyse jostain muusta, että tässä valmistellaan eettisen padon murtamista ja oven avaamista alkiotutkimukselle.
Jos kyse on vain muutamasta hankkeesta, mietin, miksi saatatte tässä yhteydessä koko tutkimusohjelman huonoon valoon. Voin kertoa jo nyt, että jos parlamentin enemmistö kannattaa tutkimusta, jonka yhteydessä tuhotaan ihmisalkioita, vaikka en toivokaan tällaista päätöstä, asia on punnittava Euroopan yhteisön lainsäädännön ja perustuslain näkökulmasta. Itävallan ja Irlannin kaltaisissa jäsenvaltioissa tällainen toiminta on rikos, eikä voida hyväksyä, että Euroopan unionissa rangaistavaa toimintaa rahoitetaan unionin varoilla. Tämä on merkittävä eurooppaoikeudellinen ja perustuslaillinen ongelma.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan kantasolututkimuksesta. Miksi ehdotetaan päivämääriä? Meille on tärkeää – jos tämä hätäratkaisu …
Ribeiro e Castro (UEN ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tässä keskustelussa ei selvästikään voida välttää perustavaa kysymystä ja olla käsittelemättä perustavia eettisiä ongelmia, vaikkei niistä olekaan tarkoitus keskustella ja päättää tässä ja nyt. Jos niistä olisi kysymys, voisin tyytyväisenä todeta jäsen Cappatolle – joka arvosteli tällaisen tutkimuksen kieltävää kansallista lainsäädäntöä ennakkoluuloiseksi – ettei asiasta ole ennakkoluuloja. Sanaa vain käytetään hämäykseksi aina, kun asioista ollaan eri mieltä. On periaate, ei ennakkoluulo, että alkiossa on ihmiselämää. Itse asiassa se on tiedossa oleva tosiasia, ja tämän tosiasian tunnustus.
Emme siis kuitenkaan keskustele nyt tästä asiasta. Kuten monet puhujat ovat todenneet, tarkastelemme ainoastaan Euroopan unionin rahoitusta tällaiselle tutkimukselle. Tältä osin olen täysin samaa mieltä jäsen Bowen kanssa, jolla on peruskysymyksestä täysin eri näkemys. Hän totesi – ja olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä – että asiasta ei vallitse yksimielisyyttä Euroopan unionissa, ja koska yksimielisyyttä ei ole, alaa koskevaa Euroopan unionin rahoitustakaan ei voi olla. Tästä ja vain tästä me nyt päätämme. Muutoin rikkoisimme toissijaisuusperiaatetta, jota meidän mielestämme on noudatettava tunnollisesti. Jos jotkin jäsenvaltiot haluavat ryhtyä tällaiseen tutkimukseen, tehkööt ne niin. Jos se on kyseisissä maissa laillista, annettakoon tämän tapahtua mutta vain niiden omien rahoituslähteiden puitteissa. Yhteisön varojen käyttö, erityisesti sellaisten maiden kansalaisten maksamien varojen käyttö, joissa tällaiset menettelyt ovat lainvastaisia ja jopa laissa kiellettyjä, olisi rikkomus toissijaisuusperiaatetta vastaan. Toissijaisuusperiaatteen sisältöä rikottaisiin taloudellisesti.
Pohjimmiltaan juuri tätä me ajamme tässä keskustelussa, vaikka antaudummekin tarpeen tullen mielihyvin eettiseen keskusteluun. Meidän on kuitenkin korostettava, ettei se ole varsinainen aihe. Haluan lisäksi yhtyä niihin jäsenkollegoihin, jotka vaativat suurempaa painoarvoa ja enemmän panostusta aikuisten kantasolujen tutkimukseen. Kehotan parlamenttia tukemaan jäsen Garganin ehdottamia tarkistuksia, sillä ne kuvaavat oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan enemmistön kantaa. 
Matikainen-Kallström (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, keskustelu kantasolujen käytöstä tutkimuksessa pitää suunnata asiapohjalle, pois tunteellisista argumenteista. Puheet elämästä ja kuolemasta vääristävät todellisuutta. Kantasolututkimuksessa on kysymys vain elämästä, sillä tutkimuksen avulla voidaan vuosittain pelastaa lukemattomia ihmishenkiä. Tästä syystä EU-rahoitusta tulee jatkossakin suunnata kantasolututkimukselle.
Kuten komissionkin esityksessä todetaan, kantasolututkimuksen odotetaan edistävän olennaisella tavalla hoitomuotojen kehitystä useilla lääketieteen aloilla. Tämä koskee erityisesti erilaisten rappeuttavien sairauksien, kuten Alzheimerin ja Parkinsonin taudin, mutta myös räjähdysmäisesti lisääntyneiden muun muassa diabeteksen kaltaisten tavallisempien sairauksien hoitoa.
Jotta Eurooppa voisi tulevaisuudessa menestyä kantasolujen hyödyntäjänä, tärkeintä olisi nyt varata riittävästi varoja kantasolujen perustutkimukseen ja sallia myös alkioiden kantasoluja käyttävän tutkimuksen rahoitus tutkimuksen kuudennesta puiteohjelmasta. Näin varmistetaan alan tutkimuksen edistyminen säännellyissä puitteissa ja se, että eurooppalaiset tutkijat ja viime kädessä potilasryhmät pääsevät hyötymään viivytyksettä alan uudesta tiedosta ja osaamisesta. Jos kantasolujen käyttö ei ole sallittua joidenkin EU-valtioiden perustuslakien mukaan, se ei saa estää tutkimusta ja näin siitä saatavia hyötyjä muissa EU-valtioissa.
Olen keinotekoisia aikarajoja vastaan. On väärin asettaa päivämääriä, joita ennen ja joiden jälkeen kantasoluja voidaan käyttää. Tottakai eettisiä periaatteita ja teknisiä suojatoimenpiteitä pitää noudattaa, mutta hyvät kollegat, nyt on kysymys soluista, jotka tuhoutuvat joka tapauksessa. Järki pitää kuitenkin ottaa käteen tässäkin asiassa. 
Lage (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, terapeuttisen kloonauksen vallankumouksellinen tekniikka vastaa suurelta osin ihmisen ikiaikaisiin unelmiin ja myytteihin. Terapeuttinen kloonaus avaa aivan uuden inhimillisen tiedon ja lääketieteen alan. Joustamattomat asenteet, erityisesti Raamattuun perustuvat, ovat siksi turmiollisia. Niihin ei sisälly paljonkaan huolta ihmisten elämän todellisuudesta. Uskollisuus vakaumuksille ja niiden alkujuurille on niiden olemassaolon tarkoitus. Olemme kaikki yksimielisiä lisääntymistarkoituksessa tapahtuvan kloonauksen kieltämisestä, mutta se ei tarkoita, että aiheesta ei saa keskustella ja että sitä on verrattava saatananpalvontaan, vaikka näin juuri tällä hetkellä tapahtuu. Aivan hiljattain erittäin merkittävä ranskalainen filosofi Marcel Conche väitti provosoivasti teoksessaan ,jossa hän käy vuoropuhelua André Compte-Sponvillen kanssa, että oikeus tulla kloonatuksi tarkkojen sääntöjen mukaisesti on – uskokaa tai älkää – perusoikeus. En ole hänen kanssaan samaa mieltä, mutta tämä on erinomainen osoitus älyllisestä vapaudesta. Ne, jotka haluaisivat kieltää kloonauksen kerta kaikkiaan mutta jotka eivät siinä onnistu, pystyttävät monia esteitä ja aitoja tutkijoiden tielle, niin että tutkimustoiminta tukahtuu kokonaan. Emme voi hyväksyä näin häpeämätöntä strategiaa.
Toisin kuin jäsen Lisi, minä en näe pätevää syytä sulkea "alkioiden kantasoluja käyttävää tutkimusta" kokonaan tutkimuksen kuudennesta puiteohjelmasta myönnettävän yhteisön rahoituksen ulkopuolelle. On korostettava, ettei vieläkään tiedetä, mitkä kantasolut – alkioista, sikiöistä vai aikuisista johdetut – parhaiten vastaavat perustutkimuksen ja kliinisten sovellusten tarpeita. Vastaus saadaan selville, kun ryhdytään tieteelliseen tutkimukseen ja annetaan tieteilijöille ja tutkijoille vapaus. 
Laguiller (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, en luota teollisuusyhtymien tapaan hyödyntää tieteellisiä keksintöjä nykyisellä tavalla järjestäytyneessä yhteiskunnassa, jossa taloudelliset päätökset perustuvat voittoon. Ongelma ei silti johdu tutkimisen vapaudesta, koska tutkimus johtaa ihmiskunnan edistykseen. Me emme hyväksy, että kaikkein taantumuksellisimmat painostusryhmät sensuroivat tutkimustoimintaa uskonnollisten kieltojen tai minkä tahansa valistuksen vastaisten syiden perusteella. Siksi me äänestämme kaikkia sellaisia tarkistuksia vastaan, joilla pyritään näennäisen eettisin perustein kieltämään ylimääräisistä alkioista saatavia kantasoluja koskeva tutkimus. Elämän kunnioituksen mainitseminen syyksi vastustaa ihmisalkion kantasolujoukolle tehtävää tutkimusta on mahdoton hyväksyä myös siksi, että se estää terapeuttisen kehityksen, jota on jo tapahtunut ja jolla pystytään yksinkertaisesti sanoen säästämään ihmishenkiä. Lisäksi vastaväitteiden esittäjät kuuluvat toisinaan sellaisiin poliittisiin liikkeisiin, jotka puolustavat kaikkein vastenmielisimpiä sotia, joissa ei tuhota kantasoluja vaan todellisia ihmisiä.
Totean lopuksi, että Ranskassa tieteilijät ovat juuri osoittaneet mieltään vastustaakseen tutkimusrahoituksen leikkauksia. Tuen heidän vastalauseitaan. Jollei rahaa tutkimukseen ole tarpeeksi, meidän olisi otettava sitä puolustusbudjetista, joka sitä vastoin jatkaa kasvuaan. 
Berenguer Fuster (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kuten täällä on jo todettu, muutama vuosi sitten kävimme keskustelua kuudennesta puiteohjelmasta ja pääsimme kompromissiratkaisuun ehdoista, joilla kantasolututkimusta voidaan rahoittaa. Älköön jääkö epäselväksi, että kompromissi oli ratkaisu niiden kesken, jotka halusivat avoimempaa ja vapaamielisempää kantaa ja joihin itsekin kuulun, ja niiden, jotka kannattivat rajoittavampia ratkaisuja. Näin ollen nyt, kun keskustelemme asiasta uudelleen, ei ole loogista, että kyseinen kompromissi katsotaan äärilaitaa edustavaksi ratkaisuksi ja että muut kantasolututkimusta vastustavat osapuolet taas vaativat meitä etsimään kompromissia aiemman ratkaisun ja heidän kantansa välillä, mikä loppujen lopuksi tarkoittaisi kaikkien kantasolututkimuksen rahoitusmahdollisuuksien hylkäämistä.
Arvoisa puhemies, tämä ei ole hyvä järjestely. Se on eräänlainen veruke, jonka tarkoituksena on estää Euroopan unionin rahoitus kantasolututkimukselle, vaikka tutkimus sallitaan monissa maissa, koska useilla tiedeyhteisön ja yleensäkin yhteiskunnan merkittävillä sektoreilla katsotaan, että kantasolututkimus voi johtaa huomattavaan edistymiseen taistelussa meitä nykyisin vaivaavia erittäin vakavia sairauksia vastaan. Mielestäni tällainen toimintatapa ei ole Euroopan parlamentin arvolle sopivaa.
Olisi voitu todeta – ja se olisi ollut loogistakin – että koska kyse on yksinomaan rahoituksesta, rahoitusta myönnetään. Jäsen Ribeiro mainitsi toissijaisuusperiaatteen, jonka me toki voimme hyväksyä. Voisimme todeta, että Euroopan unionin rahoitus sallitaan kaikissa niissä maissa, jotka sallivat kantasolututkimuksen. Millä ehdoilla rahoitus sallitaan? Se sallitaan niillä ehdoilla, jotka toissijaisuusperiaate kyseisissä maissa sallii.
Sen sijaan että pidämme kiinni tästä kannasta, olemme kuitenkin tukeneet sopimusta, johon päästiin kuudennesta puiteohjelmasta. Tavoitteenamme ei nyt pidä suvaitsemattomuuden vuoksi olla eurooppalaisen tutkimusalueen tuhoaminen sekä menestyksekkään alan tutkimuksen ehkäiseminen ja estäminen maissa, joissa se on sallittu. 
Helmer (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, minulla oli kunnia kuulua ihmisgenetiikkaa käsitelleeseen väliaikaiseen valiokuntaan vuonna 2001. Muistan, että parlamentti oli täysin kahtiajakautunut asian vuoksi. Esittelijä laati kompromissin, jota kumpikaan osapuoli ei loppujen lopuksi ollut valmis hyväksymään äänestyksessä. Meidän on siis myönnettävä, että tässä parlamentissa on toisistaan suuresti poikkeavia rehellisiä mielipiteitä. Jäsen Blokland kertoi meille, että kyse on yksinkertaisesti siitä, mikä on oikein ja mikä väärin. Jäsen Blokland, kaikella kunnioituksella kyse on siitä, mikä on teidän mielestänne oikein ja mikä väärin. Toiset kolleganne parlamentissa ovat eri kannalla siitä, mikä on oikein ja mikä väärin. Tiedän, että joillain jäsenillä on erittäin vahva uskonnollinen kanta. Esimerkiksi esittelijä Liesen kanta on vahvan uskonnollinen. Haluaisin huomauttaa jäsen Lieselle ja muille hänen tapaansa ajatteleville, ettei heillä ole oikeutta pakottaa Euroopan koko yhteiskuntaa omaksumaan heidän omia näkemyksiään lainsäädännön voimalla.
Eräissä yhteisön ulkopuolisissa maissa uskonnolliset fundamentalistit pyrkivät säätämään koko yhteiskuntaa koskevia uskonnollisia lakeja. Useimmat tämän parlamentin jäsenet tuomitsisivat tällaisen toiminnan, ja silti jotkut meistä yrittävät toimia täällä samalla tavoin.
Monet kollegat ehdottavat vaihtoehtoisia tutkimusmenetelmiä – esimerkiksi aikuisten kantasolujen käyttöä. Valtaosa meistä ei ole tieteellisiä asiantuntijoita. Me emme kykene ratkaisemaan tätä asiaa. Meidän on annettava asia tieteilijöiden ratkaistavaksi, jotta he tekevät tutkimuksen kannalta parhaat ratkaisut. Jos haluamme vakavissamme edistää tutkimustoimintaa Euroopan unionissa ja jos haluamme vakavissamme edistää Euroopan unionin jäsenvaltioiden taloutta, meidän ei pidä tukea näitä takapajuisia tarkistuksia, joilla pyritään rajoittamaan tutkimusta tällä tavoin. 
Flemming (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, minulla on kysymys komission jäsenelle. Arvoisa komission jäsen, en suinkaan halua provosoida, mutta vastauksenne herättää minussa todellista huolta. Tarkistuksessa 18 todetaan, että "lisäksi voidaan rahoittaa keskenmenon tai lääketieteellisin perustein tehdyn raskaudenkeskeytyksen seurauksena saatujen alkio- tai sikiökantasolujen tutkimusta". Huhujen mukaan komissio tekee jo jotain tällaista. Abortti on nähkääs laillista – Itävallassa kolmanteen raskauskuukauteen saakka. Niiden kuluessa lapsen sydän on alkaa sykkiä. Jos lapsi on vammainen joko henkisesti tai fyysisesti, se voidaan abortoida yhdeksänteen raskauskuukauteen asti. Tuleeko sellainen aika, että sanomme, että haluamme pelastaa ihmishenkiä ja että lapsen olisi joka tapauksessa kuoltava? Teemmekö näin myös silloin, kun lapsi on kolmikuukautinen ja sen sydän lyö tai kun lapsi on yhdeksänkuukautinen ja sen kuolema on väistämätön?
Abortti tehdään täysin laillisesti. Tiedättekö, että pidän näitä perusteluja niin kauhistuttavina siksi, että kuulin ne monia vuosia sitten erään entisen natsilääkärin oikeudenkäynnissä Wienissä. Hän teki natsiaikana kokeita henkisesti vaikeavammaisilla lapsilla. Perustelu, jolla hän oikeutti toimintansa, oli, että lapset olisivat kuolleet joka tapauksessa ja että hän halusi auttaa muita.
Haluan sanoa vielä sanan jäsen Cappatolle. Hyvä jäsen Cappato, olette hurmaava mies! Silloinkin, kun isänne siemen yhtyi äitinne munasoluun, kun olitte pienen pieni alkio, olitte yhtä hurmaava ja yhtä komea kuin nyt, äänenne oli yhtä miellyttävä korvalle kuin tänään. Olitte jo silloin ainutlaatuinen. Teillä ei ollut sitä ennen tilaisuutta tulla maailmaan, eikä koskaan tule toista Marco Cappatoa. Alkionakin olitte jo persoonallisuus. Ja jäsen Matikainen-Kallström, teillä on pieni vauva! Tuo vauva oli alkio, ja se oli teidän vauvanne. Lapsenne nauru, hipiän ja silmien väri, kaikki olivat jo alkiossa. En usko, että kukaan väittäisi olevansa valmis uhraamaan oman lapsensa, edes alkiona, pelastaakseen jonkun toisen. 
Ferrer (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, vastustin parlamentin kompromissia tästä asiasta aikoinaan ja vastustan yhtä lailla tänään komission ehdotusta ja näin ollen myös Liesen mietintöä. Siihen on menettelylliset syyt, koska katson oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tavoin, että koska unionissa on sisämarkkinat ja sijoittautumisvapaus, yhteisön varoja ei voida käyttää tukemaan sellaista tutkimusta, joka ei ole sallittu osassa jäsenvaltioita.
Vastustan sitä kuitenkin ennen kaikkea periaatteellisista syistä, koska vastustan kaikkea tutkimusta, johon liittyy elämän tuhoaminen, riippumatta siitä, kuinka alkuasteella se on ja kuinka jalot tutkimuksen tarkoitusperät ovat. Jokainen elämä on saman arvoinen riippumatta sen kehitysasteesta, emmekä saa pelastaa toista elämää toisen kustannuksella siksi, että vaikka tuhottava elämä onkin alkioasteella, se on kuitenkin elämää.
Myönnän, että tutkimusta on edistettävä, erityisesti jos sen tarkoituksena on vakavista sairauksista kärsivien potilaiden hyvinvoinnin parantaminen, ja kannatan tutkimuksen vapautta. Meidän on kuitenkin aina kunnioitettava täysimääräisesti ihmiselämää ja sen ansaitsemaa arvokkuutta.
Aikuisten kantasolututkimuksen tarjoamat mahdollisuudet ovat erittäin lupaavia ja paljon lähempänä. Niistä on jo saatu erittäin myönteisiä tuloksia. Keskittäkäämme ohjelmarahoitus näin ollen tällaiseen tutkimukseen, joka ei aiheuta myöskään eettisiä ongelmia. Sillä vaikka asettaisimme kuinka monia aikarajoja, vaikka vahvistaisimme kuinka monia eettisiä periaatteita kantasolututkimuksen perustelemiseksi, ihmisalkion elämä tuhoamalla rikotaan kaikkein perustavin näistä periaatteista, joita me väitämme puolustavamme ja joita me puolustammekin: ihmiselämän kunnioitusta ja sen ansaitsemaa arvokkuutta. 
Scallon (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, meidän velvollisuutemme parlamentaarikkoina on puolustaa edustamiemme kansalaisten demokraattista tahoa noudattamalla suvereenien jäsenvaltioidemme lakeja ja perustuslakeja. Lisäksi meidän on varmistettava, että ihmisarvoa suojellaan ja heikoimpia ja suojattomimpia puolustetaan Euroopan unionissa. Emme voi hyväksyä, että ihmiselämää kohdellaan kaupallisena tuotteena missä tahansa iässä välittämättä kyseisestä elämästä tai alkioita antaneiden naisten uhrauksista.
Minua järkyttää syvästi, että Euroopan komissio tämän parlamentin jäsenten ja eräiden jäsenvaltioiden hallitusten tuella haluaa pakottaa myöntämään julkista rahoitusta kiistellylle ja epäeettiselle tutkimustoiminnalle ilman asianmukaista julkista keskustelua ja kansallisten parlamenttien mahdollisuutta lausua kantansa. Dáil Éireannissa ei keskustelua ainakaan ole käyty. Ehdotus on sekä lakien ja perustuslakien vastainen että miljoonien kansalaisten omantunnon vastainen. Sillä painostetaan hakijavaltioita ja kolmannen maailman maita liittymään osaksi EU:n ihmisalkiotutkimuksen markkinapaikkaa.
Tästä kiistanalaisesta tutkimuksesta ei ole saatu tieteellisesti myönteisiä tuloksia, ja kuten esittelijämme totesi, sen riskit ovat suuret. Meidän ei pidä leikkiä kärsivien ihmisten toiveilla ja peloilla. Meidän on käytettävä julkisia varoja aikuisten kantasolututkimukseen, josta on saatu myönteisiä tieteellisiä tuloksia ja joka voi olla yhtä tehokasta kuin alkioiden kantasoluja käyttävä tutkimus. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta hylkäsi komission ehdotuksen, ja kehotan tukemaan sen puheenjohtajan Garganin ehdottamia tarkistuksia, jotka olen muiden jäsenten kera allekirjoittanut.
Viime viikolla Irlannin parlamentin asianomainen valiokunta äänesti tätä epäeettistä tutkimusta vastaan. Irlannissa sitä paheksutaan voimakkaasti. Tánaiste Mary Harneyllä ja Irlannin hallituksella ei ole valtuuksia myöntää tällaista rahoitusta Irlannin kansalaisten nimissä. Sen enempää kuin EU:n perustuslainkaan kohdalla tälle perustuslain vastaiselle ja epäeettiselle veronmaksajien rahojen käytölle ei selvästi ole yleistä valtuutusta. 
Fiori (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tämä keskustelu käy aika ajoin kiihkeäksi yhdestä perustavasta syystä. Olisi kovin helppoa turvautua oikeudellisiin perusteluihin. Monet jäsenet ovat jo ottaneet esiin peruskysymyksen, voiko Euroopan unioni töin tuskin hyväksyä aloitteen, jolla ei ole takanaan kaikkien unionin jäsenvaltioiden tukea. Tämä olisi yksi monista – pyydän anteeksi ilmaisuani – tekopyhistä lähestymistavoista tässä asiassa. Meillä on perustava ongelma, jota poliitikot eivät voi ratkaista: politiikka on mahdollisuuksien taidetta ja epäilemättä myös kompromissien taidetta, mutta perusarvoja koskevat kompromissit eivät ole mahdollisia. Siksi tässä asiassa – kaikella kunnioituksella kaikkien jäsenten mielipiteitä ja komission esittämiä kantoja kohtaan – on kaikissa tähänastisissa yrityksissä pyritty avaamaan ovi uuteen prosessiin, johon kuuluu puuttuminen elämän periaatteeseen. Toisille tämä tie on täysin hyväksyttävissä, mutta toiset eivät voi hyväksyä sitä, koska se on tiettyjen perusarvojen vastainen. Siksi millään tähän asti esitetyistä kompromissiyrityksistä – vaikka kiitänkin jäsenten viisautta, lahjoja ja kyvykkyyttä – ei nähdäkseni ei vielä ole päästy lopulliseen päämäärään.
Haluaisin tässä prosessissa alkuvaiheen sijasta, jossa nyt olemme ja joka on äärimmäisen tärkeä, koska siinä on kyseessä joidenkin rappeuttavien sairauksien hoito, kiinnittää huomiotanne siihen, mitä tapahtuu sitten, kun olemme päättäneet kajota elämään – ei niinkään lyhyellä vaan keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Nämä ovat kaikki rodunjalostusopin kysymyksiä. Kuljemme samaa tietä kuin atomipommin aikoihin: atomin mahdollisuuksia selvittäessämme rakensimme atomipommin, ja nyt tarvitsemme sääntöjä, joilla kehitystä käännetään askel taaksepäin. Tässä kriittisessä vaiheessa, jossa käsittelemme huomattavasti monimutkaisempaa ja arkaluontoisempaa aihetta, meidän voi hyvinkin olla tarpeen miettiä asiaa pitempään. 
Liese (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, ryhmäni on antanut minulle kaksi minuuttia lisäaikaa, joten voin käsitellä joitain jäsenkollegojeni esittämiä kysymyksiä.
Aluksi toteaisin, että on valitettavaa, että komission jäsenen lisäksi myös monet parlamentin jäsenet ovat väittäneet, että jäsen Nisticòn ehdotuksen hyväksyminen tekisi tutkimuksen mahdottomaksi tai – kuten syyte lievemmin esitettiin – tulisimme täysin riippuvaisiksi Yhdysvalloista. Arvoisa komission jäsen, voitteko vahvistaa, että Ruotsi sijaitsee Euroopassa eikä USA:ssa?
Useimmat NIH:n rekisterissä luetellut kantasolulinjat ovat peräisin Ruotsista. Näin yhdessä vaiheessa sen verran vaivaa, että kysyin niiden tuottajien mielipidettä. Saanen lainata professori Lars Hambergeriä. Kysymykseen, ovatko nämä kantasolulinjat eurooppalaisten tutkijoiden saatavilla, hän vastasi sähköpostissaan yksiselitteisesti seuraavasti: "At present, we have 24 stem cell lines, out of which 20 are relatively well characterised. In the case that European researchers want to get access to these cell lines they can apply to us, and if the respective country laws and regulations permit export we can arrange, and we have already distributed a few cell lines to Europe."
Solut ovat siis saatavilla. Samanlaisia vastauksia olen saanut myös muista laitoksista. Jäsen Nisticò kiinnitti jälleen huomioni siihen, että hänen ehdotuksensa menee tosiasiassa amerikkalaisten ehdotusta pitemmälle. Se ei koske pelkästään soluja vaan solulinjoja ja myöhempää vaihetta, joten pyydän teitä pidättymään väitteistä, joiden mukaan kaikki tutkimus tehtäisiin mahdottomaksi.
Saanen päättää ajatukseen, jonka pyydän parlamentin jäsenten ottavan huomioon. Monilla meistä on keskenään vastakkaiset tulkinnat siitä, mitä toissijaisuus tarkoittaa. Pyydän teitä kuitenkin kuvittelemaan yhden lyhyen hetken, että käsittelemme jotain toisenlaista tutkimusta, esimerkiksi sellaista, johon liittyy eläimiin, kuten kädellisiin tai ihmisapinoihin kohdistuvaa julmuutta. Uskon, että tällöin väitteet olisivat päinvastaiset. Tässä asiassa on ehdottoman tärkeää se, että komissio kerta kerran jälkeen vastaa kieltävästi tutkimushankkeisiin.
Olen jäsen Linkohrin kanssa samaa mieltä siitä, että tutkimuksen käyttöön on saatava lisää rahoitusta, mutta niin kauan kuin emme pysty rahoittamaan sellaisia hankkeita, jotka eivät ole kiistanalaisia, meidän on harkittava komission ehdotustakin huolellisemmin, miksi haluamme rahoittaa kiistanalaisia hankkeita. Tästä syystä katson, että jäsen Nisticòn ehdotus on todellakin hyvä kompromissi.
De Rossa (PSE ).
    Arvoisa puhemies, pidän työjärjestyspuheenvuoron, sillä haluan korjata väärinkäsityksen Irlannin perustuslaista, jonka väitettiin kieltävän ihmisalkioita koskevan tutkimuksen Irlannissa. Irlannin perustuslaissa ei säädetä asiasta mitään, kuten ei Irlannin laissakaan. Irlannin perustuslaissa toki kielletään abortti mutta säädetään poikkeuksista. Asia ei ole niin mustavalkoinen, jona se halutaan esittää. 
Puhemies.
   Tämä oli pikemminkin selventävä puheenvuoro kuin työjärjestyspuheenvuoro. 
McNally (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin ehdottaa järjestyksestä, jossa tarkistuksista äänestetään, että kun tarkastelemme päivämäärään viittaavia tarkistuksia, aloitamme niistä, jotka ovat kauimpana komission ehdotuksesta, johon sisältyy päivämäärä. Tällaisia ovat jäsen Bowen ja muiden tarkistus 68 sekä tarkistukset 10, 64, 25 ja 24. Tämä järjestys olisi loogisempi, koska ne ovat kauimpana komission ehdotuksesta. Toivon, että äänestyslistat voidaan muuttaa tämän mukaisiksi. 
Puhemies.
   Varmistan, että asiasta vastaavat osastot ovat tietoisia ehdotuksestanne. 
Thors (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, eri yhteyksissä on ollut puhetta Tukholmasta ja Ruotsista saaduista tiedoista, jotka koskevat kantasolulinjojen lukumäärää. Mietin, milloinkahan jäsen Liesen saama vastaus on annettu. Vuoden 2002 jälkeen on tapahtunut paljon. Olen saanut Karolinska institutetista vastauksen, että heillä on jäljellä ainoastaan kolme karakterisoitua kantasolulinjaa. Se on huomattavasti vähemmän. Toivon, että komissio tekee tältä osin eron päivämäärien välillä. 
Busquin,
    – Arvoisa puhemies, komissio pitää tekemäänne työtä ilman muuta erittäin tärkeänä ja on kiinnostunut siitä suuresti; se on tutkinut myös tarkistuksenne huolellisesti.
Komissio on tyytyväinen, että teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan äänestyksessä selvä enemmistö asettui kannattamaan yhteisön rahoituksen myöntämistä tutkimushankkeille, joissa hankitaan ihmisalkioiden kantasoluja ylimääräisistä alkioista, ja näin myös uusien linjojen perustamista. Tämä on tärkeä tekijä tuettaessa tutkimusta, josta varsin todennäköisesti on hyötyä suurten terveysongelmien hoidossa.
Komissiolla on kuitenkin vaikeuksia niiden tarkistusten vuoksi, joissa pyritään poistamaan ylimääräisten alkioiden luomiselle komission 9. heinäkuuta tekemässä ehdotuksessa määritelty päivämääräraja 27. heinäkuuta 2002. Myönnän, ettei päivälle ole tieteellisiä perusteita: se liittyy pelkästään puiteohjelman hyväksymispäivään. Komissio, kuten parlamenttikin, noudatti tältä osin puiteohjelmaa koskeneessa äänestyksessä muodostuneen enemmistön kantaa, ja siksi tämä päivämäärä otettiin vertailupäivämääräksi. Lisäksi ehdotusta olisi pidettävä, kuten jäsen Bowe totesi, kompromissieleenä ja viestinä niille, jotka haluavat estää – kanta jonka ymmärrän, sillä erilaiset mielipiteet tästä asiasta ovat täysin perusteltuja – koeputkihedelmöityksen käytön tavoitteista poikkeavaan tarkoitukseen ja alkioiden hankkimiseen tutkimusta varten. Olemme aina hyvin selvästi todenneet, ettemme halua alkioita tuotettavan nimenomaisesti tutkimustarkoituksiin.
Päivämäärän sisällyttämisen tarkoituksena on siis osoittaa, ettemme kannusta alkioiden kehittämistä tutkimustarkoituksiin. Olemassa olevia ylimääräisiä alkioita saadaan selvästi käyttää tutkimukseen, koska, kuten monet parlamentin jäsenet totesivat, niitä ei enää käytetä lapsensaamistarkoitukseen.
Tämän perusteella komissio voi hyväksyä valtaosan tarkistuksista, jotka ovat – saanen todeta – erinomaisia esittelijän ja koko valiokunnan toiminnan ansiosta. Näitä ovat tarkistukset 1, 4, 6, 7, 8, 9, 12, 13, 14, 15, 17 ja 18 – joko sellaisinaan tai osittain ja joissain tapauksissa uudelleen muotoiltuina. Näissä tarkistuksissa selvennetään ehdotuksen sisältöä, joten ne vastaavat, kuten jäsen Plooij-van Gorsel painotti, parlamentin kantaa puiteohjelmaa hyväksyttäessä. Haluaisin muistuttaa, että parlamentin ehdotus perustui etiikkaa käsitelleen eurooppalaisen työryhmän lausuntoon, jossa oli hahmoteltu, mitä oli mahdollista tehdä.
Vastauksena jäsen Breyerille haluaisin lisätä edellä toteamani jatkoksi, että vähälukuinen kiinnostus – tähän mennessä on saatu yhdeksän ilmoitusta – oli odotettavissa, koska yleensäkin uusilla tutkimusaloilla työskentelee harvoja todella päteviä tutkimusryhmiä. Näin on hyvä, koska tarvitsemme tällaisella alalla aidosti päteviä tutkimusryhmiä, jotka tarjoavat parhaat takuut siitä, että asiaa käsitellään eettisesti oikein.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 3, 5, 10, 11, 16 ja 19. Tähän on erityisenä syynä se, että niissä pyritään poistamaan edellä selvittämistäni syistä määritelty päivämäärä. Halusimme saada aikaan kompromissin, ja haluamme säilyttää tämän päivämäärän. Asia koskee muiden muassa tarkistuksia 5 ja 10, joissa kumotaan viittaukset kyseiseen päivämäärään.
Tarkistuksessa 11 kumotaan komission ehdotukseen sisältyvä ehto. Haluan tässä yhteydessä korostaa ehtoja, koska täällä on puhuttu paljon eri menetelmistä ja erityisesti niistä, joissa käytetään aikuisten soluja tai napanuorasta saatavia soluja. Tältä osin toteamme erittäin selvästi kohdassa, joka tarkistuksessa 11 kumotaan, että meidän on varmistettava, että muut vaihtoehtoiset menetelmät on selvitettävä ja on voitava osoittaa, etteivät ne ole riittäviä kyseisen tutkimuksen tarpeisiin. Tämä on viesti myös niille, jotka eivät kannata tällaisen tutkimuksen kehittämistä. Tällaista tutkimusta kehitetään vain, jos se on todellakin tieteellisesti välttämättömäksi osoitettu ratkaisu. Toisin sanoen monet tieteilijät, myös ne, jotka eivät eettisten näkökohtien vuoksi kannata tutkimusta ylimääräisten alkioiden kantasoluilla – kuten eräät kokouksiimme osallistuneet professorit – joutuvat tunnustamaan, että tämä menetelmä on tutkimisen arvoinen, että se täydentää aikuisten kantasolututkimusta ja ettei sitä tule estää.
Haluan lopuksi käsitellä jäsen Nisticòn täällä täysistunnossa esittämiä tarkistuksia. Myönnän, että jäsen Nisticò pyrkii aina kaikin tavoin pääsemään kompromissiin. Voisin lisätä, että hän toimi yhtä aikaansaavasti parlamentin äänestyksessä kesäkuussa 2002, koska juuri hänen tarkistuksensa ympärille rakentui se yksimielisyys, joka toimi perustana komission ehdotukselle.
Hyvä jäsen Nisticò, ehdottamanne tarkistukset eivät ole kuitenkaan täysin puolueettomia. Tämä on samalla vastaus jäsen McNallyn kysymykseen. Kun yhdistätte solut ja ylimääräiset alkiot ennen 27. kesäkuuta 2002 olemassa olleisiin soluihin ja linjoihin, rajoitatte tutkimusta täydellisesti. Haluan kuitenkin tehdä selväksi – jäsen Liesen kunniaksi, sillä hän on selvästi erittäin perehtynyt asiaan vaikka joskus sekoittaakin eri käsitteet, linjat ja päivämäärät – että 27. kesäkuuta 2002 Euroopassa ei ollut kantasolulinjoja ainakaan virallisesti. Nykyiset kantasolulinjat tuotettiin myöhemmin Ruotsissa. Jäsen Thorsille vastaan, että voitte kysyä Karolinska institutetin tutkijoilta, kolme linjaa tuotettiin jossain vaiheessa syyskuun 2003 jälkeen.
Jos sisällytätte tämän tarkistuksen ehdotukseen, aiheutatte siis seuraavan ongelman: ainoat ennen 27. kesäkuuta 2002 olemassa olleet kantasolulinjat ovat amerikkalaisten, israelilaisten ja aasialaisten hallussa. Tämä merkitsee, että yhdistätte ne kaupankäyntiin, koska amerikkalaiset linjat ovat saatavilla vain kaupallista sopimusta vastaan. Euroopalle ei jäisi pienintäkään mahdollisuutta kehittää varteenotettavaa tutkimusta. Eurooppa ei saisi siirtyä alkiolinjoista olemassa oleviin kantasolulinjoihin. Nykyisin niitä on olemassa useita. Yhdistyneissä kuningaskunnissa on kaksi ja Ruotsissa seitsemän (kolme Karolinska institutetissa ja neljä Göteborgissa), mutta ne tuotettiin 27. kesäkuuta 2002 jälkeen. Näin te saattaisitte Euroopan unionin kahdella tapaa muita heikompaan asemaan: sekä tieteellisen arvon kannalta että siksi, että ennen 27. kesäkuuta 2002 olemassa olleita linjoja myydään vapailla markkinoilla. Tämä olisi näin ollen täysin monien jäsenten ja myös komission tarkoitusten vastaista: ylimääräiset alkiot eivät missään olosuhteissa saa olla taloudellisen hyödyn lähde. Tätä selvemmin en voi asiaa ilmaista. Me emme halua, että kantasolulinjoista tulee hyvin kaupaksi käyviä hyödykkeitä. Niiden tulisi olla ainoastaan Euroopan unionin tiedeyhteisön saatavilla.
Kantasolulinjat eivät nykyisellään ole Euroopan tiedeyhteisön saatavilla – paitsi maksua vastaan. Niitä tuodaan myös Saksaan. Tutkimusta tehdään ostetuilla maahantuoduilla kantasoluilla. Kunnioitan kaikin tavoin erilaisia eettisiä näkemyksiä, mutta perustelunne eivät ole loogisia. Päättelynne on sisäisesti johdonmukaista siinä mielessä, ettette halua tutkimusta, jossa käytetään ylimääräisiä alkioita. Tämä on johdonmukaista. Ette kuitenkaan voi yhdistää tätä päivämäärään. Päivämäärä on symbolinen ele, kompromissi, jotta emme kannustaisi luomaan ylimääräisiä alkioita ja kantasolulinjoja. Tämä on täysin vastakkainen toimenpide ja kokonaisuudessaan laadukkaan eurooppalaisen tutkimuksen vastainen. Toisaalta se ei myöskään ratkaise eettistä ongelmaa. Me emme voi hyväksyä tätä tarkistusta, vaikka se hyväksyttäisiinkin täysistunnossa. Olen tyytyväinen siihen, että yritätte löytää ratkaisuja, mutta tässä tarkistuksessa ei ole mitään järkeä.
Haluan kiittää parlamenttia työstä tässä vaikeassa ja arkaluontoisessa asiassa, joka vaikuttaa meihin kaikkiin ja myös elämään itsessään. Ymmärrän, että mielipiteet eriävät. Se juuri on osoitus Euroopan suuruudesta. Tässä on kyseessä kuitenkin arvo: tutkimus. Komission ehdotuksen tarkoituksena on ollut, kuten on todettu, pyrkiä vastaamaan niin parlamentin kuin neuvostonkin 20. syyskuuta 2002 pidetyssä istunnossa esittämään huoleen. Komission työn tavoitteena on ollut luoda puitteet tällaista tutkimusta varten vankkojen ja johdonmukaisten eettisten sääntöjen avulla ja niin, että myös perustavia periaatteita voidaan puolustaa tällä alalla.

Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.Keskustelu on päättynyt.Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30. 
Montfort (PPE-DE ),
    Mikään tieteellinen arviointi ei oikeuta tutkimusta alkioiden kantasoluilla, ja tutkijat ovat todenneet, että näiden solujen käyttäminen hoitotarkoituksiin on epäonnistunut. Sen sijaan vaihtoehtoiset menetelmät, kuten aikuisten kantasolut, tarjoavat erittäin lupaavia tuloksia. Perustelusta, jonka mukaan perustutkimukseen, jossa käytetään alkioiden soluja, voidaan sisällyttää aikuisten kantasolut, on esitettävä kaksi huomautusta. Ensinnäkin olemassa olevat kantasolulinjat ovat riittävät, mikä sisältyy jäsen Liesen ehdotukseen. Toiseksi perustelussa jätetään huomiotta se, että aikuisten kantasolujen tarkoituksena on korjata potilaiden omia kudoksia ja että alkioiden kantasolujen tarkoituksena on kehittyä edelleen ihmiseksi hedelmöittymisestä alkaen.
Komission ehdotus on epäselvä ja epäsopiva, sillä tutkijat eivät ole luvanneet tuloksia vielä 10–15 vuoteen eikä tutkimus vastaa niiden potilaiden kiireelliseen tarpeeseen, jotka kärsivät odottaessaan hoidon löytymistä. Meidän on asetettava rahoituksen painopiste aikuisten kantasolujen tutkimukseen, joka on ainoa vaihtoehtoinen menetelmä, johon ei liity eettisiä kysymyksiä ja joka on kaikkien parlamentin jäsenten hyväksymä. En tue komission ehdotusta teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan tarkistuksin, vaan äänestän jäsen Garganin tarkistuksen puolesta ja lisään nimeni sen ehdottajiin. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Linkohrin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0389/2003) komission tiedonannosta "Tutkimusinvestoinnit: toimintasuunnitelma Euroopalle" (KOM(2003) 226 – C5-0381/2003 – 2003/2148(INI)). 
Linkohr (PSE ),
    Arvoisa puhemies, mietintöni ei ole kiistanalainen, mutta mielestäni sitäkin merkittävämpi. Siinä todetaan yksinkertaisesti, että Euroopan on sijoitettava enemmän tutkimustoimintaan. Euroopan bruttokansantuotteen osuutta tutkimuksen määrärahoista on nostettava kolmeen prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Julkisen sektorin on tarkoitus rahoittaa tästä yksi kolmasosa ja teollisuuden kaksi kolmasosaa. Vain tällä tavalla Euroopan unionista voi tulla maailman kilpailukykyisin alue, mitä Euroopan valtioiden tai hallituksien päämiehet vaativat Lissabonissa jo kolme vuotta sitten. 
Komissio tukee vaatimusta ja on laskenut, että teollisuuden osuuden on kasvettava vuosittain yhdeksän prosenttia ja julkisen sektorin osuuden kuusi prosenttia vuoteen 2010 mennessä, mikäli tavoite halutaan saavuttaa. Emme ole lähelläkään sitä. Yhdysvallat käyttää tutkimukseen vuosittain 140 miljardia Yhdysvaltain dollaria enemmän kuin väkiluvultaan suurempi EU. Yhdysvaltain kansallinen terveysvirasto (National Institute of Health), jossa keskitytään tarkastelemaan lääketiedettä biotieteenä, saa käyttöönsä vuosittain 28 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Se on enemmän kuin mitä koko muu maailma käyttää tällä alalla. Terveysviraston määrärahoja on kaksinkertaistettu viimeisten viiden vuoden aikana, ja sille myönnetään vuonna 2004 jälleen lisävaroja miljardin Yhdysvaltain dollarin verran. Summa vastaa yli kahta kolmasosaa Saksan tutkimussäätiön määrärahoista. Kansallisen tiedesäätiön (National Science Foundation) määrärahoja nostetaan myös kuusi prosenttia. 
Yhdysvallat ei kuitenkaan ole ainoa maa, jossa on lisätty jo ennestään suurta tutkimusinvestointien määrää: Japani on lisännyt voimakkaasti tutkimusmäärärahoja, vaikka sen talous horjuukin. Vuonna 1997 kaikki Japanin parlamenttipuolueet esittivät yhteisen aloitteen kymmenvuotissuunnitelmasta, jolla pyrittiin kannustamaan voimakkaasti nuoria tutkijoita. Kanada, joka ajautui taloudelliseen lamaan muutama vuosi sitten, on sijoittanut tietoisesti tieteeseen ja tekniikkaan ja korjaa nyt toimiensa taloudellista satoa. Ulkomaisia professoreita houkuteltiin maahan jo pelkästään viime vuonna 800 miljoonan Kanadan dollarin suuruisella summalla. Euroopassa sijoitukset ovat sitä vastoin pysyneet ennallaan, ja niitä on jopa vähennetty joissakin maissa. Useimmat EU-maat vähentävät koulutus- ja tutkimustoimintaa hurskastelevista sanoistaan huolimatta. Aina vain harvalukuisemmat opiskelijat kiinnostuvat fysiikasta, kemiasta, matematiikasta ja biologiasta. Yritykset siirtävät tutkimustoimintaansa Yhdysvaltoihin. Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestössä UNICEssa puhutaan jo teollisuuden vähentymisen uhkasta. Poikkeukset vahvistavat kuitenkin säännön: Ruotsi ja Suomi ovat esimerkkejä siitä, miten kaikkien pitäisi toimia. Minkä vuoksi suuremmat maat laiminlyövät tutkimusta? Sain äskettäin kirjeen Italiasta. Siellä pidettiin kilpailu, jonka tarkoituksena oli nimittää 1 600 tutkijaa yliopistollisiin virkoihin. He ovat nyt odottaneet nimittämistään kahden kokonaisen vuoden ajan, koska määrärahoja ei ole myönnetty. 
Kyse ei varmastikaan voi olla vain rahasta. Olemmehan käyttäneet suuria summia kaikenlaisiin asioihin, kuten tupakanviljelyn tukemiseen 900 miljoonalla eurolla. On ilmiselvää, että meiltä ei puutu rahaa vaan oikeat prioriteetit. Sijoitamme menneisyyteen tulevaisuuden sijasta. Mitä on tehtävä? Meidän on lähdettävä uuteen suuntaan, tai muuten toistuvista vaatimuksistamme tehdä Euroopasta tietoon perustuva yhteiskunta tulee pelkkä vitsi. Tällöin kukaan ei enää suhtaudu EU:hun vakavasti. Sitä pidetään väsyneenä ja heikentyneenä jättiläisenä, hauraana ja vanhana mantereena, joka on täynnä mahtipontista hälinää – pelkkänä historiallisena museona. 
Tästä syystä esitän kolme pyyntöä ja toivon, että parlamentti, komissio ja neuvosto tukevat niitä. On ensinnäkin lisättävä yksityisen sektorin osuutta tutkimusvaroista. Voimme saavuttaa vuosittain yhdeksän prosentin kasvun, jos noudatamme tutkimuspolitiikkaa koskevan komission tiedonannon suosituksia. Tässä yhteydessä on hyödynnettävä kaikkia kannustimia, kuten verohelpotuksia. 
Toiseksi, on lisättävä julkisia menoja. Se tarkoittaa EU:n tutkimusvarojen osalta sitä, että seitsemännen tutkimuksen puiteohjelman määrärahoja on nostettava vähintään 30 miljardiin euroon. Haluaisin muuten lisätä, että luku on sama kuin jos julkisen sektorin osuus kasvaisi vuosittain kuusi prosenttia, mitä olen tässä pyytänyt, ja luvussa otetaan huomioon EU:n kasvaminen. 
Kolmanneksi, EU:n pitäisi ottaa huomioon tiedejärjestöjen neuvot ja perustaa Euroopan tutkimusneuvosto, jonka varoilla voitaisiin rahoittaa perustutkimusta. Mikäli aiomme lähteä uuteen suuntaan, on myös määriteltävä uusi toimintalinja, joten ehdotan, että pidämme Euroopan tason tiedekongressin Brysselissä tai Strasbourgissa ennen parlamenttivaaleja. 
Asiasta on kirjoitettu ja sanottu tarpeeksi. Komissio on myös esittänyt vakuuttavan asiakirjan. Aikomukset on tehty selviksi, ja nyt on aika ryhtyä toimiin. 
Busquin,
    Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Linkohria, jonka tehtävä oli esittelijänä luonnollisesti tärkeä ja joka on ollut jo pitkään tekemisissä asian kanssa. Mietintö on hyvin korkealaatuinen ja teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäsenten arvoinen. Haluaisin myös kiittää oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittelijää ja sen jäseniä. 
Olen tyytyväinen siihen, että mietintö osoittaa jälleen kerran, miten tärkeänä parlamentti pitää tutkimus- ja innovaatiotoimintaa. On myös hyvin tärkeää, että kyse on laajentuvasta ilmiöstä. Ministerineuvostossa keskustellaan säännöllisesti tutkimuksesta ja innovaatioista. Kasvualoitteessa vahvistettiin, että tutkimus ja innovaatiot ovat avainasemassa Euroopan kasvun kannalta. Tiedon tuottamisesta on vastaavasti tullut tärkeä poliittinen prioriteetti tietoon perustuvassa yhteiskunnassa, mikä on täysin johdonmukaista. Tästäkin syystä ministerineuvosto hyväksyi kolmen prosentin tavoitteen, josta keskusteltiin parlamentissa ja joka on saavutettava. Jäsen Linkohr mainitsi kuitenkin aivan oikein, että tavoitteen saavuttamiseksi keskimääräisen kasvun on oltava vähintään kahdeksan prosenttia: yhdeksän prosenttia yksityisen sektorin ja kuusi prosenttia julkisen sektorin osalta. Näitä lukuja on hyvä toistaa säännöllisesti, jos haluamme saavuttaa tavoitteen. 
Toimintasuunnitelmassa ehdotetut toimet kohdistuvat moniin seikkoihin, kuten erityisesti suotuisamman ympäristön luomiseen yksityisiä sijoituksia ja tutkimusta varten kilpailun, henkisen omaisuuden, sääntely-ympäristön, rahoitusmarkkinoiden ja verotuksen aloilla. Ei pidä myöskään unohtaa, kuten korostitte, julkisen tuen merkitystä tutkimuksen ja innovaatioiden kannalta, koska julkinen tuki samoin kuin perustutkimus ovat edelleen ratkaisevan tärkeitä asioita. Palaan asiaan niiden puheenvuorojen jälkeen – joissa epäilemättä vastataan moniin kysymyksiin – joissa käsitellään eurooppalaista tutkimusneuvostoa, josta keskustellaan ja jota muodostetaan parhaillaan. Prosessi on käynnistynyt, ja toimintasuunnitelma on prosessin alku. Aikaa ei ole hukattavana. Olen pohjimmiltani sitä mieltä, että tutkimusta on kerta kaikkiaan lakattava pitämästä menoeränä; se on pikemminkin ensisijaisen tärkeä sijoitus Euroopan tulevaisuuteen. Tämä on lähestymistavan avainasemassa oleva tekijä, ja olen sitä mieltä, että parlamentin, tiedeyhteisön ja teollisuuden yhteisten toimien myötä on mahdollista lisätä tietoisuutta siitä, että kyse on Euroopan kannalta elintärkeästä asiasta, niin taloudelliselta kuin yhteiskunnalliseltakin kannalta. Haluaisin kiittää teitä, jäsen Linkohr, sekä kaikkia parlamentin jäseniä siitä, että olette tukeneet asiaa. Toivon, että kun pidän seuraavan puheenvuoroni, voin antaa tarkempia lisätietoja siitä, mitä teille on juuri esitetty. 
Matikainen-Kallström (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän lämpimästi kollega Linkohria hänen ansiokkaasta työstään tärkeässä asiassa. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa vallitsee yksimielisyys siitä, että tutkimusrahoitusta pitää kasvattaa EU:ssa merkittävästi ja nopealla aikataululla. Näin laajentumisen kynnyksellä onkin hyvä esittää ja lyödä pöytään selkeitä lukuja kauniiden sanojen lisäksi. Seitsemännen puiteohjelman loppusumman on oltava 30 miljardia euroa. Pienemmät satsaukset eivät tuo samaa hyötyä.
Euroopan yhtenä heikkoutena on ollut pk-yritysten riittämätön osallistuminen tutkimukseen. Osittain tässä on mukana myös tilastollista harhaa. Tärkein työkalu Euroopassa kolmen prosentin tavoitteen saavuttamiseksi ovat yritykset ja erityisesti pk-yritykset. Tällä hetkellä yritykset tekevät paljon innovatiivista työtä, jota ei tilastoida lainkaan T[amp]K-työksi eikä sitä voida edes tukea eri julkisen tuen välineillä. Syynä tähän on innovaatiokäsitteen epäselvyys, pelisääntöjen moniselkoisuus ja siitä seuraava epävarmuus oikeudenmukaisuudesta. Tämän vuoksi juuri tätä aluetta on parannettava, koska pk-yritykset ovat usein erityisen innovatiivisia. Pk-yritykset ovat myös kaiken kasvun ja uusien työpaikkojen takana.
Pk-yrityksiä hyödyttävää markkinasuuntautunutta tutkimusta tulee edistää erityisen rahoituksen avulla. Julkisen intervention muodot, ovat ne sitten verohelpotuksia tai suoria tukia, eivät saa kuitenkaan vaikuttaa siihen, mitä tukilajeja hyväksytään tuen piiriin tai mikä on sallitun tuen intensiteetti. Jäsenvaltioilla tulee jatkossakin olla vapaus harkita omaa politiikkaansa niin, että yhteisön toimivaltaan kuuluvat kilpailupolitiikan säännöt ovat välineiden suhteen neutraaleja.
Euroopan tutkimusneuvoston perustaminen vahvistaisi Euroopassa suoritettavan tieteellisesti huipputasoisen perustutkimuksen asemaa maailmanlaajuisessa kilpailussa. Tämä tapahtuisi eritoten tarjoamalla pitkän tähtäimen rahoitusta eurooppalaisella tasolla. On varmistettava, että Euroopan tutkimusneuvostolle myönnetään riittävät varat, jotka eivät ole pois nykybudjetista, vaan tulevat lisänä jo olemassa olevalle tutkimusrahoitukselle.
On myös tärkeää, että komissio lisää ja tarkentaa tietoa niistä tutkimuksen julkisen tuen muodoista, jotka eivät vääristä kilpailua. Komission pyrkimykset tarkistaa ja selventää yhteisön T[amp]K-valtiontukijärjestelmää sekä valtiontukien suuntaaminen horisontaalisiin tavoitteisiin ovat erittäin tervetulleita ja merkittäviä tavoitteita. 
McNally (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella sekä esittelijää että komission jäsentä. Onneksi he ovat asialle omistautuneita ihmisiä, jotka ymmärtävät, miten tärkeää tiede on. Luin uudelleen komission jäsenten nimitystä koskevia kuulemisasiakirjoja, ja olin hyvin tyytyväinen huomatessani, miten pitkälle komissio on edennyt niiden tavoitteiden osalta, jotka komission jäsen määritteli tuolloin. 
Tällä hetkellä Euroopan unionin jäsenvaltioiden uskottavuus on vaakalaudalla. Ne ovat esittäneet julistuksia, kuten Lissabonissa tehtiin, mutta ne eivät ole ryhtyneet tarvittaviin toimiin julistusten täytäntöön panemiseksi. Jotkin jäsenvaltiot ovat itse asiassa toimineet aivan päinvastoin kuin pitäisi. 
Kuten monet meistä, esittelijä tukee komission suosituksia ja sen esittämää toimintasuunnitelmaa. Vetoamme jäsenvaltioihin, jotta ne panisivat julistuksensa täytäntöön. Euroopan unionin valtiovarainministerien on tarkasteltava seitsemättä puiteohjelmaa ja harkittava tarvittavaa rahoitusta. Tutkijoita on koulutettava ja heidät on saatava pysymään Euroopassa; erityisesti naispuoliset tutkijat ovat voimavara, jota ei pitäisi hukata. Tutkimustoiminnan perusrakenteita ja aluepolitiikkaa on sovitettava yhteen. On otettava selvää, miksi sellaiset maat kuin Ruotsi ja Suomi onnistuvat siinä, kun taas toiset maat eivät. Meillä on niiltä paljon opittavaa. 
Tuen täysin Euroopan tutkimusneuvoston perustamista, jotta voimme parantaa työskentelymme ja erityisesti perustutkimuksen yhteensovittamista ja johdonmukaisuutta. Eräiden astronauttien kanssa hiljattain pitämässämme kokouksessa ymmärsin entistä selvemmin, millaisia mahdollisuuksia voisimme tarjota tieteen harjoittamiselle Euroopassa, jos suhtautuisimme vakavasti Lissabonin julistuksen sanomaan. Osaamme sen lähes kaikki ulkoa, mutta jäsenvaltiot ovat ryhtyneet tähän mennessä hyvin harvoihin toimiin sen johdosta. 
Kiitän vielä jäsen Linkohria ja komission jäsen Busquinia. 
Plooij-van Gorsel (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Eurooppa-neuvosto päätti Barcelonassa vuonna 2002, että EU:n tutkimuksen ja kehittämisen määrärahoja kasvatetaan kolmeen prosenttiin bruttokansantuotteesta. Tavoite on saavutettava, mikäli haluamme kuroa umpeen eron Yhdysvaltoihin ja mikäli haluamme, että unionista tulee maailman kilpailukykyisin tietoon perustuva talousalue vuoteen 2010 mennessä. Tämä kolmen prosentin tavoite on valitettavasti edelleen saavuttamatta: olemme saavuttaneet vasta 1,9 prosentin osuuden. Neuvoston ehdotuksen mukaan teollisuuden on vastattava leijonanosasta, koska yhden kolmasosan pitäisi tulla hallitukselta ja kahden kolmasosan teollisuudelta. 
Ehdotus on miellyttävä, mutta Euroopan hallitusten pitäisi kuitenkin luoda sopivat puitteet, jotta teollisuus saisi pysyvän jalansijan Euroopassa ja jotta se voisi investoida uudelleen erityisesti kehittämiseen sekä tutkimus- ja kehitystoimintaan. Tämä koskee myös monia pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Eri jäsenvaltioissa on kehitetty aloitteita, joiden avulla on tarkoitus tukea taloudellisesti pk-yritysten perustamista erityisesti teknologian alalla. Tässä yhteydessä on sivuutettu se tosiasia, että etenkin korkealaatuisen teknisen tutkimuksen vakiinnuttaminen on aikaa vievää. Tästä syystä rahoitusta tarvitaan jatkuvasti, eikä se ole Euroopassa aina itsestään selvää. Aloittaminen ei ole vaikeaa, mutta toissijainen rahoitus aiheuttaa valtavia ongelmia. Olemme joutuneet kokemaan tämän myös Alankomaissa hyvin menestyksekkään "Biopartner"-hankkeen yhteydessä. Investoinneille suotuisa ilmapiiri edellyttää kuitenkin selkeää ja avointa lainsäädäntöä sekä riittävästi hyvin koulutettuja tutkijoita. Tutkijoiden liikkuvuus on Euroopassa edelleen suuri ongelma, koska tutkijoiden työehdot vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen. 
Kehotan tästä syystä komissiota ja jäsenvaltioita siirtymään sanoista tekoihin ja ryhtymään erityistoimiin, jotta tutkimus- ja kehitystoiminnalle voidaan luoda suotuisat olot Euroopassa. 
Alyssandrakis (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Linkohrin mietinnössä on monta kohtaa, joista olen samaa mieltä. Niitä ovat tutkimuksen ja tutkijoiden merkityksen myöntäminen, tarve lisätä määrärahoja ja perustutkimuksen ansaitseman arvon tunnustaminen. Näistä asioista kiitän esittelijäämme. 
Toisaalta mietinnössä on myös hyvin vaarallisia kohtia, jotka myötäilevät kaiken kaupallistamista koskevaa yleisemmän tason politiikkaa. Mainittakoon esimerkiksi 5 kohdan viittaus kilpailuun suuntautuvaan tutkimukseen, 26 kohdassa mainittu yksityisten yritysten kaupallisten intressien huomioon ottaminen käsiteltäessä tekijänoikeuksia ja markkinasuuntautunutta tutkimusta, ja rahoitusta varten tehdyt julkiset interventiot, joita säädellään Euroopan unionin kilpailusäännöillä ja joista mainitaan 32 kohdassa.
Yksityisen tutkimustoiminnan edistämiseksi on ehdotettu myös verokannustimien myöntämistä, vaikka kansainvälinen yhteistyö onkin kaikkein merkittävintä yritysten tasolla 41 kohdan mukaisesti. Huolestuttavinta on, että kunkin tutkimusalan menestymistä arvioidaan ehdotuksen mukaan sen perusteella, aiheutuuko alasta taloudellista hyötyä, ja vastaavan arviointijärjestelmän käyttöön ottamista ehdotetaan 37 kohdassa. 
Edellä mainitut ehdotukset ja tutkimuksen ja korkeamman koulutuksen jokapäiväiset poliittiset käytännöt saavat mietinnön myönteiset kohdat tuntumaan pelkältä toivomuslistalta. Olen näin ollen täysin eri mieltä mietinnön lopullisen version kokonaissuuntauksesta. Se johtaa aikaisempina vuosisatoina kehitettyjen arvojärjestelmien tuhoutumiseen sekä uuden, kaupallistumiseen ja yritysten voittoon perustuvan järjestelmän syntymiseen. 
Busquin,
    Arvoisa puhemies, haluaisin jälleen kerran yksinkertaisesti kiittää jäseniä heidän puheenvuoroistaan ja vastata joihinkin niissä esitettyihin näkökohtiin. 
Ensinnäkin, kuten jäsen Linkohr aivan oikein totesi, on mielestäni tärkeää osoittaa, että seuraamme tiiviisti seuraavia rahoitusnäkymiä, koska niissä määritellään vuoden 2006 jälkeinen pelivara ja, mikä vielä tärkeämpää, tutkimus- ja innovaatiotoiminnan asema Euroopan unionin talousarviossa. Tutkimus- ja innovaatiotoiminnasta vastaavana komission jäsenenä olen tehnyt ehdotuksia, ja komissio laatii aiheesta asiakirjan, mutta on selvää, että ensi vuonna ryhdytään käymään poliittista keskustelua, joka jatkuu vuoteen 2006 asti. Keskustelun ansiosta voidaan hahmotella sellaiset rahoitusnäkymät, joiden avulla lisätään tutkimus- ja innovaatiotoiminnan suhteellista osuutta EU:n talousarvioista. Tarkoituksena on vastata eri tarpeisiin, joita on ilmaistu, ja tukea kolmen prosentin tavoitetta.
On myös tärkeää korostaa uusien toimien yhteydessä perustutkimusta, jota ei tällä hetkellä tueta Euroopan tasolla. Ajattelen avaruuspolitiikkaa, josta laadimme juuri jäsen McNallyn kanssa valkoisen kirjan. Se perustui haluun kehittää uutta tekniikkaa ja teknologian siirtoja sekä tukea tieteellistä uteliaisuutta, joka perustuu haluun pyrkiä pidemmälle, koska siihen on mahdollisuus.
Hyvä jäsen Matikainen, korostitte kuitenkin oikeutetusti pienten ja keskisuurten yritysten merkitystä. On totta, että erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten on pyrittävä yhdistämään tutkimustoiminta ja talous, joka on sekin tosiasia. Olette kotoisin maasta, joka toimii meille esimerkkinä, koska Suomessa 55 prosenttia pienistä ja keskisuurista yrityksistä ylläpitää säännöllisiä yhteyksiä yliopistoihin ja tutkimuskeskuksiin. Näitä aloja on laajennettava Euroopan tasolle; on tietenkin menetelmiä, joita sovelletaan erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Komissio aikoo hyväksyä ryhmäpoikkeuksen, joka koskee pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja joka liittyy tutkimusta ja kehitystä varten myönnettäviin valtiontukiin vuoden 2004 alusta alkaen. Näin ollen pienten ja keskisuurten yrityksien ei tarvitse enää 1. tammikuuta 2004 alkaen tehdä komissiolle ilmoitusta, jolloin eri valtiot ja alueet voivat ryhtyä yksilöllisempiin erityistoimiin pienten ja keskisuurten yritystensä hyväksi. 
Seitsemänteen puiteohjelmaan on lisäksi sisällytettävä selvempi ehdotus, joka koskee perustutkimusta. Ehdotuksessa on myös otettava huomioon keskustelu, jota tiedeyhteisö käy parhaillaan Euroopan tutkimusneuvostosta. Olette puhuneet tällaisesta tutkimusneuvostosta, jossa alojen parhaat tutkijaryhmät kilpailevat toisiaan vastaan Euroopan tasolla, mikä näin ollen edistää kyseisiä aloja. Kuten on sanottu, toimintaa voidaan verrata Kansallisen tiedesäätiön (National Science Foundation) toimintaan, jossa parhaiden ryhmien ohjelmia toteutetaan Yhdysvaltojen tasolla. Meidän pitäisi toteuttaa tällaisia ohjelmia Euroopan tasolla. 
Mainittakoon myös asia, jota jäsen Plooij-van Gorsel korosti aivan oikein, eli rahoituskysymys. Siihen sisältyvät tietysti julkiset varat, yksityiset varat, joiden määrää on kasvatettava, sekä Euroopan investointipankki, jota voitaisiin ohjata enemmän kohti tutkimus- ja innovaatiotoiminnan tukemista, mitä sivumennen sanottuna tapahtuukin entistä useammin. Kasvualoitteessa, joka hyväksyttiin 11. marraskuuta 2003, mainitaan niin sanotut "pikastartit" eli hankkeet, jotka voidaan toteuttaa hyvin nopeasti. Lisäksi eurooppalaisia rakenteita ja olennaisen tärkeää eurooppalaista infrastruktuuria varten on varattu ensimmäistä kertaa 14 miljardin euron suuruinen summa. 
Pidämme tietenkin mielessämme yleiset verkostoihin liittyvät asiat samoin kuin avaruuspolitiikkaan liittyvät asiat, kuten GMES-hankkeen ja interaktiiviset tietoliikennesatelliitit. Pidämme mielessämme myös kolmielektronisen laserin, joka on ratkaisevassa asemassa, kun on kyse molekyylibiologian, materiaalin ja nanoteknologian uuden sukupolven tutkimuksesta, koska nanoteknologiasta tulee olennainen tekijä, kun otetaan huomioon siirtyminen mikroteknologiasta nanoteknologiaan.
On tarkoitus luoda teknologiaympäristöjä, ja suomalainen keskus osallistuu sen muutoksen toteuttamiseen, jonka tarkoituksena on siirtyä mikroteknologiasta nanoteknologiaan, koska suurin haaste on juuri siinä. Tarkastelemme tämän haasteen yhteydessä tiiviisti teknologiaympäristöjen kysymystä. Pyrimme saattamaan yhteen tärkeät alakohtaiset toimijat, jotta voimme määritellä tutkimushankkeet sekä tutkimuksen tarpeet.
Totean vastauksena jäsen McNallyn kysymykseen, että saavutamme tavoitteet sellaisten ohjelmien avulla, joissa kysytään esimerkiksi: "Mitä aiotte tehdä?" Kolmen prosentin tavoitteen ja kasvualoitteen avulla pyritään siihen, että jäsenvaltiot vastaavat: "Näin aiomme toimia. Tämän ohjelman avulla saavutamme tavoitteen vuoteen 2010 mennessä." Komission tehtävänä on näin ollen kannustaa niitä. Vaikkemme voikaan tehdä päätöksiä jäsenvaltioiden puolesta, voimme kuitenkin motivoida niitä, havainnollistaa hyviä käytäntöjä ja tukea etenemistä kohti kolmen prosentin tavoitetta vuoteen 2010 mennessä. Tämä prosessi on ratkaisevassa asemassa, mikäli Eurooppa haluaa säilyttää asemansa maailmassa, mutta se edellyttää rahoituksen myöntämistä ja tutkimuspolitiikan asettamista etusijalle. Ymmärtänette asian, ja haluan kiittää teitä tämän politiikan tukemisesta.
Koska on todennäköisesti viimeisiä kertoja, kun keskustelemme näistä mietinnöistä, haluan kiittää kaikkia komission jäseniä sekä parlamenttia siitä, että he ovat tukeneet tutkimus- ja innovaatiotoimintaa, ja ystävääni Erkki Liikasta, joka tulee tilalleni. Olemme selvästi samalla aaltopituudella ja kannatamme kunnianhimoista eurooppalaista teollista tutkimus- ja innovaatiopolitiikkaa. 
Puhemies. –
   Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Mann, Erika (PSE ),
   – Suhtaudun hyvin myönteisesti Linkohrin valiokunta-aloitteiseen mietintöön, joka koskee tiedonantoa "Tutkimusinvestoinnit: toimintasuunnitelma Euroopalle". Haluan kiittää häntä henkilökohtaisesti. Olen samaa mieltä siitä, että Euroopan tutkimusvaroja on lisättävä merkittävästi, jotta voimme saavuttaa Lissabonin tavoitteet, vaikka monien jäsenvaltioiden kireät talousarviot vaikeuttavatkin nopeiden muutosten tekemistä. Jos EU:n tutkimusalaa aiotaan kehittää pitkällä aikavälillä, määrärahojen lisääminen edellyttää myös varojen käyttämisen ja hallinnoimisen tehostamista sekä perustutkimuksen korostamista entisestään. Olen iloinen siitä, että asiasta vastaava valiokunta on hyväksynyt tämänsuuntaiset tarkistukseni. Se kuitenkin hylkäsi ehdotuksen, jonka mukaan tutkimuksen nykyisen kuudennen puiteohjelman uusia välineitä olisi hahmoteltava järkevämmin. Tämän vuoksi ryhmäni esitti tarkistuksen 1, jossa parlamentti "vaatii, että tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa seurataan osaamisverkostojen ja integroitujen hankkeiden avulla selkeämmin eurooppalaisen tutkimusalueen ideaa ja että tarkistetaan erityisesti hankkeiden suuruutta hankekumppanien määrän ja rahoituksen suhteen." Odotamme, että EU:n tutkimuspolitiikkaa voidaan tällä tavalla mukauttaa vallitseviin oloihin jo tässä vaiheessa. Pyydän teitä tästä syystä hyväksymään tarkistuksen. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista kolmesta mietinnöstä: 
– Readin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0374/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta (KOM(2003) 220 – C5-0199/2003 – 2003/0086(COD)) 
– Readin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0375/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yleiseurooppalaisten julkishallinnon sähköisten palveluiden yhteentoimivasta tarjoamisesta viranomaisille, yrityksille ja kansalaisille (IDABC) (KOM(2003) 406 – C5-0310/2003 – 2003/0147(COD)) 
– Cleggin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0376/2003) komission kahdeksannesta raportista televiestinnän sääntelypaketin täytäntöönpanosta (KOM(2002) 695 – 2003/2090(INI)) 
Liikanen,
   .  Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Readia hänen mietinnöistään, jotka koskevat TEN- ja IDABC-ohjelmia ja joissa tuetaan voimakkaasti näitä ohjelmia. Jäsen Read on viime vuosina sitoutunut voimakkaasti edistämään IDA-ohjelmaa. Komissio puoltaa mietintöjen hyväksymistä. 
Aloitan tarkastelemalla TEN-ohjelmaa, joka tunnettiin aiemmin nimellä TEN Telecom. Ohjelma on ratkaisevassa asemassa, kun pyritään saavuttamaan Europe 2005 -toimintaohjelman tavoitteet. 
Ohjelmaa on suunnattu uudelleen siten, että se vastaa paremmin Europe 2005 -toimintaohjelman tavoitteita. Siinä on korostettu sähköisiä palveluja, jotka liittyvät hallintoon, terveydenhoitoon ja oppimiseen.
Ohjelma on osoittanut eräiden validointihankkeiden kautta, että tällaisten palvelujen tuottamiselle on hyvät edellytykset. Yhteisön tuelle asetettu kymmenen prosentin raja on kuitenkin osoittautunut riittämättömäksi, jotta voitaisiin ylittää esteet, jotka kohdistuvat palvelujen tuottamiseen Euroopan laajuisella tasolla. 
Komissio on ehdottanut enimmäismäärän nostamista 30 prosenttiin, koska sekä tutkimustulokset että muista ohjelmista saadut kokemukset osoittavat, että palvelujen onnistunut tuottaminen edellyttää kyseistä tasoa. 
Entisenä talousarviosta vastaavana komission jäsenenä haluaisin kuitenkin toistaa, että ohjelman talousarvio ei muutu. Rahoitus kohdistetaan harvempiin mutta tarkemmin suunnattuihin hankkeisiin, jolloin ohjelmasta tulee tehokkaampi. 
Uuden IDABC-ohjelman soveltamisala on laajempi kuin nykyisten ohjelmien. IDABC-ohjelma kattaa laajemmin yleiseurooppalaiset julkishallinnon sähköiset palvelut. Euroopan julkisten hallintojen välisestä yhteistyöstä hyötyvät niin kansalaiset kuin yrityksetkin.
IDABC-ohjelman avulla tuetaan, käynnistetään ja hallinnoidaan yleiseurooppalaisten julkishallinnon sähköisten palvelujen tuottamista. Tarkoituksena on, että yritykset ja kansalaiset pääsevät helposti käsiksi valtioiden rajat ylittävään tietoon ja voivat ryhtyä rajat ylittäviin toimiin. 
Komissio tukee täysin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintöä, joka on tänään annettu täysistunnon käsiteltäväksi. Komissio hyväksyy tarkistukset 1–5.
Ottaen huomioon, että neuvoston odotetaan pääsevän torstaina poliittiseen yhteisymmärrykseen IDABC-ohjelmasta, komissio toivoo, että jäsen Readin ja Euroopan parlamentin kanssa tehdyn erittäin hyvän yhteistyön ansiosta asia päätyy toiseen käsittelyyn ja että se voidaan hyväksyä ennen parlamenttivaaleja. 
Tarkastelen nyt tämänpäiväisen keskustelumme kolmatta aihetta eli televiestinnän sääntelypaketin täytäntöönpanoa. 
Haluan kiittää esittelijä Cleggiä hänen tekemästään perusteellisesta työstä ja parlamenttia sen myönteisestä suhtautumisesta kahdeksanteen raporttiin. Minua ilahduttaa erityisesti se, että otatte kantaa uuden sääntelykehyksen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sääntelykehyksen täytäntöönpanoon jäsenvaltioissa.
Kahdeksan maata on nyt onnistunut hyväksymään lainsäädännön: Tanska, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. 
Komissio on käynnistänyt rikkomusmenettelyn niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole ryhtyneet toimiin. Jatkamme rikkomusmenettelyjä ponnekkaasti. 
Kehotan torstaina pidettävässä neuvoston kokouksessa näitä jäsenvaltioita, jotka eivät vielä ole saattaneet sääntelykehystä osaksi kansallista lainsäädäntöään, jatkamaan toimiaan, jotta tehtävä hoidetaan viipymättä. 
Lisäksi komissio antaa muutaman päivän kuluttua yhdeksännen täytäntöönpanoa koskevan raportin, joka on osoitettu parlamentille ja neuvostolle ja jossa selvitetään yksityiskohtaisemmin, mihin vaiheeseen sääntelykehyksen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä oli edistynyt 1. marraskuuta. 
Raportissa esitetään televiestintämarkkinoilla havaitut merkit, jotka ovat rohkaisevia viime vuoden vaikeisiin taloudellisiin oloihin verrattuina.
Matkapuhelinliittymien omistajien määrän odotetaan kasvavan voimakkaammin kuin vuonna 2002 jo saavutetuista korkeista myyntiluvuista huolimatta. 
Vaikka kilpailu on laajakaistamarkkinoilla vielä vähäistä, kiinteiden laajakaistaliittymien määrä kasvoi vuonna 2003 lähes 80 prosenttia lokakuuhun mennessä. Erityisesti tilaajayhteyksien eriyttäminen on lisääntynyt merkittävästi: lokakuun 2002 ja lokakuun 2003 välisenä aikana luotiin yli miljoona uutta eriytettyä tilaajayhteyttä.
Kansallisten sääntelyviranomaisten asema ja sellaisten toimien käyttöön ottaminen, joiden avulla vältetään liiallinen sääntely, kuuluvat avainkysymyksiin, joita tarkastellaan lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevassa arviossa. 
Ehdokasmaiden on muutettava lakejaan toukokuuhun 2004 mennessä siten, että ne vastaavat uutta sääntelykehystä. Parlamentti pidetään ajan tasalla äskettäin julkaistujen kattavien seurantakertomusten avulla; niihin sisältyi televiestintää koskeva luku. 
Seuraamme edelleen tiiviisti tilannetta ja tuemme ehdokasvaltioiden viranomaisia. Sääntelykehyksen saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanoa koskevaa tilannetta tarkastellaan vuoden 2004 kertomuksessa. 
Todettakoon lopuksi, että kunhan kaikki jäsenvaltiot ovat pyrkineet uudelleen saattamaan sääntelykehyksen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja saattamaan markkinoiden tarkastelun päätökseen tulevien kuukausien aikana, voimme hoitaa osuutemme markkinoiden vakauttamiseksi ja niiden kasvun ylläpitämiseksi. Tällöin kuluttajat hyötyvät jatkossakin kilpailukykyisistä hinnoista ja laajakaistapalvelujen kehittämisestä. 
Read (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, esittelen mietinnöt teille mielihyvin. Tarkastelen ensin helpompaa mietintöä, joka koskee TEN-ohjelmaa. Komission jäsen esitteli sen ihailtavan selkeästi. Suosittelen parlamentille komission ehdotuksen hyväksymistä. Panin kiinnostuneena merkille, että talousarvio leimaa edelleen komission jäsenen ajatusmaailmaa. Hän oli aivan oikeassa huomauttaessaan, ettei ehdotuksessa ole kyse kokonaisbudjetin kasvattamisesta vaan olemassa olevien määrärahojen uudelleen jakamisesta. Jos kymmenen prosentin ylärajaa kuitenkin nostetaan 30 prosenttiin, se merkitsee sitä, että varoja sijoitetaan tulevaisuudessa harvempiin mutta tarkemmin valittuihin hankkeisiin. Komission jäsen on myös oikeassa siinä, että kun todetaan, että johonkin tuotteeseen on mahdollista sijoittaa, suurimmat esteet ovat taloudellisia. Tiedämme hyvin, millaisia vaikeuksia liittyy yksityisten pääomien saamiseen alan alkuinvestointeja varten. Ylärajan nostaminen on oikea tapa käyttää TEN-ohjelman määrärahoja. Toivon, että komission ehdotus hyväksytään. En ole esittänyt tarkistuksia, kuten eivät muutkaan jäsenet, mikä on aivan oikein. 
IDA-ohjelma on monimutkaisempi. Toivoin, että olisimme hyväksyneet ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä, mutta se osoittautui mahdottomaksi. Neuvoston huomiot olivat tietyssä mielessä ja erittäin hyvistä syistä varsin huolellisesti laadittuja. IDA-ohjelman menestystä halutaan jatkaa rajat ylittävään yhteistyöhön ja julkisten hallintojen väliseen yhteydenpitoon. Tähän asia perustuu; tarkoituksena on myös ulottaa yhteistyö koskemaan kansalaisia ja yrityksiä. Tehostettuun ja yksinkertaistettuun menettelyyn liittyy kuitenkin myös suuria muutoksia. On hyvä, että IDA-ohjelmaan liittyvästä aikaisemmasta työstä on otettu opiksi. Komission jäsen tietää, että toimin kahden tai kolmen erillisen IDA-ohjelmaan liittyvän ehdotuksen esittelijänä, ja totean ironisesti, että se tapahtui kauan ennen kuin käsitettä "hallinnon sähköiset palvelut" käytettiin laajalti tai ennen kuin sitä oli edes keksitty. 
Ehdotuksesta voi kuitenkin aiheutua – ja aiheutuukin – todellista hyötyä. Komissio on arvioinut, että jokaista euroa kohden, joka käytetään tietotekniikan perusrakenteisiin, julkinen sektori voi hyötyä jopa 1,8 euron verran. TESTA-ohjelman, joka on perusrakenteita koskeva IDA-ohjelman osa, vuotuiset kustannukset ovat 4,6 miljoonaa euroa. Hyötyjen arvioidaan nousevan 8,6 miljoonaan euroon koko julkisella sektorilla; melkoinen kerrannaisvaikutus. 
Uuden ohjelman nimeksi tulee IDABC. Luen teille, mitä se tarkoittaa, koska se on toisinaan helppo unohtaa: Interoperable Delivery of pan-European eGovernment Services to Public Administrations, Businesses and Citizens (Yleiseurooppalaisten julkishallinnon sähköisten palveluiden yhteentoimiva tarjoaminen viranomaisille, yrityksille ja kansalaisille). Vaikka se onkin todellinen sanahirviö, vetoamme siihen, että IDA-ohjelma on hyödyttänyt Euroopan unionin kansalaisia tavalla, joka todella koskettaa heidän elämäänsä. 
IDA-ohjelma kohdistuu tällä hetkellä seuraaviin aloihin: maatalouteen, humanitaariseen apuun, sisämarkkinoihin, tilastotieteeseen, ympäristöön, kauppaan, työllisyyteen ja opetukseen. Otan tässä esiin – samoin kuin mietinnön perusteluissa – viisi tai kuusi erityishanketta. Niitä ovat Solvit-verkko, joka tarjoaa sisämarkkinoiden esteitä kohdanneille henkilöille mekanismin asian esiin ottamiseksi kyseisessä jäsenvaltiossa, Euphin-ohjelma, jonka avulla viranomaiset voivat vaihtaa tietoja kansanterveyskysymyksistä, tartuntataudit mukaan luettuina, nopeasti ja turvallisesti, Ploteus-portaali, joka tarjoaa tietoja oppimismahdollisuuksista eri puolilla Eurooppaa, TourNet-järjestelmä, jonka avulla matkailuviranomaiset voivat solmia yhteyksiä vaihtaakseen tietoja omista erityisalueistaan, ja lopuksi Transcards-ohjelma, jota sovelletaan paikallisesti ja joka kohdistuu erityisesti Ranskan ja Belgian välisellä rajalla asuviin henkilöihin, jotka voivat hyödyntää kummankin jäsenvaltion terveyspalveluja asuinmaastaan riippumatta. Nämä ovat kaikki hyviä ja mainitsemisen arvoisia esimerkkejä siitä, millaista kouriintuntuvaa hyötyä IDA-ohjelmasta on. 
Tästä uudesta ehdotuksesta ei ole hyötyä vain IDA-ohjelman puitteissa, vaan se hyödyttää myös Euroopan kansalaisia ja yrityksiä. Ehdotus helpottaa henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta siten, että hallinnon sähköiset palvelut ovat laajemmin käytettävissä yli kansallisten rajojen. Toivon todellakin, että parlamentti tukee komission ehdotusta, esittämilläni tarkistuksilla muutettuna, ja suosittelen teille sen hyväksymistä. 
Haluan lopuksi ottaa hyvin lyhyesti kantaa kollegani Cleggin mietintöön. En tarkastele sitä yksityiskohtaisesti. Hän on tehnyt erinomaista työtä ja käyttää perustellusti selkeää kieltä puhuessaan jäsenvaltioiden laiminlyönneistä. Komission jäsen ilmaisi suhtautuvansa vakavasti niihin jäsenvaltioihin, jotka eivät olleet onnistuneet pitäytymään asetetuissa määräajoissa. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta teki selväksi, että se tukee komission jäsentä, jos hän aikoo ryhtyä mainitsemiinsa toimiin. Luotan siihen, että parlamentti tukee häntä myös. Olemme kuulleet ehdokasvaltioiden valittavan, ettei niillä ole riittävästi aikaa ja että ne tarvitsevat hengähdystaukoja. Näitä väitteitä on vaikea sivuuttaa, jos nykyiset jäsenvaltiot, joiden pitäisi hyvin kyetä saattamaan sääntelykehys osaksi kansallista lainsäädäntöään ja panemaan se täytäntöön, eivät ole tehneet niin. 
Suosittelen kahta mietintöäni ja Cleggin mietintöä parlamentille. 
Clegg (ELDR ),
   . Arvoisa puhemies, tällaisina hetkinä tulee ajatelleeksi, miten erikoistuneilta nämä keskustelut mahtavat tuntua muista parlamentin jäsenistä ottaen huomioon, että läsnä on näin vähän jäseniä. Nähdessäni näin monet ystävälliset ja tutut kasvot mietin kuitenkin, että puhdas älymme ja taitomme korvaavat kenties läsnäolijoiden vähäisen määrän. Muodostammehan televiestintäasiantuntijoiden hilpeän joukon. 
Vakavammin sanoen haluan kiittää monia tänä iltana läsnä olevia kollegoja heidän tuestaan ja yhteistyöstä, jota mietinnön laatiminen edellytti. Kyse oli todellisesta yhteisestä ponnistuksesta. Tiedän, että kaikki parlamentin mietinnöt edellyttävät yhteisiä ponnistuksia, mutta tämä mietintö perustuu koko teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan sekä varjoesittelijöiden yhteisiin ponnistuksiin. Valiokunnan yksimielinen äänestystulos heijasteli myös vallinnutta tilannetta.
Ei ole liioiteltua sanoa, että mietintö kehittää myönteisellä tavalla parlamentin työskentelytapoja ja tapaa, jolla hyväksymme ja tarkistamme lainsäädäntöä, mutta myös enenevässä määrin pohdimme – ja tämä on hyvin myönteinen asia – miten lainsäädäntöä pannaan täytäntöön. Olisi vastuutonta, jos emme lainsäätäjinä kiinnittäisi huomiota siihen, mitä arvokkaille teksteillemme tapahtuu, kun ne on hyväksytty lainsäädännöllisiksi teksteiksi. Tämä on malliesimerkki yhteistyöstä yli puoluerajojen, mutta myös toimielinten välisestä yhteistyöstä, kun pyritään varmistamaan, että lainsäädäntö pannaan täytäntöön asianmukaisesti ja täysimääräisesti.
Tarkastelen erikseen neljää kohtaa, jotka ovat erityisen tärkeitä. Ensinnäkin, kun vaadimme komissiota ryhtymään toimiin niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole panneet ajoissa täytäntöön televiestintää koskevaa lainsäädäntöä, ja kun ilmaisemme suhtautuvamme myönteisesti kaikkiin toimiin, joihin on jo ryhdytty, on tärkeää muistaa, että mietinnön 3 kohdassa korostetaan, että sen lisäksi, että komission pitäisi mielestämme kehittää jatkuvasti uusia keinoja vastahakoisten jäsenvaltioiden pakottamiseksi panemaan täytäntöön lainsäädäntöä, komission pitäisi kannustaa niitä esikuva-analyysin ja vertailevan analyysin avulla. Komissio voi ryhtyä näihin toimiin, jotta kuhnailijavaltioita voidaan kehottaa ottamaan esimerkkiä mahdollisesti edistyneemmistä jäsenvaltioista. 
Totean toiseksi, että mietinnössä esitetyt kannanotot sääntelyrakenteesta ja eurooppalaisesta sääntelyviranomaisten ryhmästä ovat tärkeitä. Mietinnön 22 kohdassa todetaan, että eurooppalaisen sääntelyviranomaisten ryhmän (ERG) ja kansainvälisten sääntelyviranomaisten ryhmän (IRG) rinnakkainen olemassaolo on entistä epäjohdonmukaisempaa, koska niiden välillä on niin paljon päällekkäisyyksiä. Vaikka monet meistä ymmärtävätkin, ettei komissio voi ottaa virallista kantaa asiaan, on syytä korostaa tänä iltana, ettemme näe minkäänlaista johdonmukaista syytä siihen, että nämä kaksi elintä toimivat rinnakkain, kuten ne tällä hetkellä tekevät. On toivottavaa, että ERG:n ja IRG:n toimintaa sulautetaan.
Toivoisin, että komissio toimisi ennakoivammin ehdokasvaltioihin sekä siihen nähden, missä määrin ne noudattavat vanhaa sääntelykehystä ja odottavat voivansa omaksua uuden kehyksen. Keskustellessamme komission kanssa mietinnöstä komissio selitti, että olisi liian työlästä ja monimutkaista vastata itseni ja joidenkin muiden alun perin esittämään pyyntöön laatia erityiskertomuksia televiestintälainsäädännön täytäntöön panemisesta ehdokasvaltioissa. Pyysimme komissiota lopuksi keräämään lisää tietoja ehdokasvaltioissa vallitsevasta tilanteesta. On nimittäin tärkeää, että siihen suhtaudutaan vakavasti. Kun tarkastellaan komission hiljattain julkaisemia seurantakertomuksia, huomataan, että televiestintää käsitellään monien maiden kohdalla vain kahden tai kolmen kappaleen verran. Se ei todellakaan riitä. Sen ajankohdan lähestyessä, jolloin ehdokasvaltiot liittyvät Euroopan unioniin, on olennaisen tärkeää seurata tilannetta kenties tähänastista tiiviimmin.
Haluan lopuksi kiinnittää erityistä huomiota mietinnön 9 kohtaan, jossa korostetaan jälleen kerran, että huolimatta siitä, että kaikissa viime vuosien lainsäädäntötoimissa on korostettu entistä enemmän käyttöoikeuksiin pohjautuvaa kilpailua, verkkopohjaisen kilpailun on säilyttävä pitkän aikavälin tavoitteenamme. Tilannetta hämärtävät toisinaan kiistat, joita olemme käyneet tilaajayhteyksien eriyttämisestä, datasiirtoyhteyden käyttöoikeudesta ja niin edelleen. Haluamme loppujen lopuksi, että eurooppalaiset kuluttajat, saati sitten eurooppalaiset televiestintäoperaattorit, hyötyvät kestävästä ja elinvoimaisesta verkkopohjaisesta kilpailusta. Toivon, että tämä täytäntöönpanoa koskeva mietintö on edistänyt tätä tarkoitusta. 
Harbour (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Cleggiä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan kollegojeni puolesta hänen tekemästään työstä ja yhteistyöstä, jonka avulla saatoimme lisätä mietintöön omia ajatuksiamme. Kiitämme häntä myös siitä, että hän kannusti teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokuntaa tarttumaan aloitteeseen.
Monet meistä toimivat televiestinnän sääntelypaketin esittelijöinä tai varjoesittelijöinä yli kaksi vuotta sitten, ja on tärkeää, että ilmaisemme edelleen poliittisen tukemme ja sitoutumisemme. Teimmehän kaikki suuren työn asian hyväksi. Tiedämme, että paketti on nyt täytäntöönpanovaiheessa, mutta haluamme osoittaa selvästi, että parlamentti on erittäin kiinnostunut siitä, mitä pidämme eräänä sisämarkkinalainsäädännön tärkeimpänä välineenä, joka edistää kilpailukykyä. Kilpailukyky on olennaisen tärkeä asia vallitsevan tilanteen kannalta. 
Haluan korostaa paria kohtaa, joita oikeudellisten asioiden valiokunta tarkasteli yleispalvelua ja käyttäjien oikeuksia koskevan direktiivin yhteydessä. Kannatamme ensinnäkin täysin komission jäsenen avauspuheenvuoroa, joka koski liiallisen sääntelyn välttämistä. Erään yleispalvelua koskevan direktiivin erityistoimen tarkoituksena on varmistaa, että jäsenvaltiot eivät puutu suoraan jälleenmyyntimarkkinoiden toimintaan hintojen rajoittamiseksi, paitsi jos jäsenvaltiot ovat jo käyttäneet kaikki keinot tukkumarkkinoiden tasolla. Jäsenvaltioita on kehotettava muistamaan tämä ja toimimaan sen mukaisesti. 
Toinen asia on käytännöllinen. Olemme tehneet suuren työn laatiessamme maksujen avoimuutta ja vertailtavuutta koskevan direktiivin; tarkoituksena on ollut kannustaa erityisesti jäsenvaltioita tarkastelemaan maksujen avoimuutta ja vertailtavuutta yksityisten kuluttajien ja pienyritysten kannalta. En ole valitettavasti huomannut jäsenvaltioiden ymmärtäneen asiaa, ja toivon, että komissio puuttuu siihen. 
Arvoisa komission jäsen, kannustamme teitä ja yksikköänne kiinnittämään erityistä huomiota koko tähän lainsäädännön saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä, jotta voimme varmistaa, että hyödymme mahdollisimman paljon tästä hyvin tärkeästä lainsäädännöstä. 
Langen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, tehtäväni on suhteellisen yksinkertainen. Valiokunta hyväksyi molemmat Readin mietinnöt suurella äänten enemmistöllä, ilman, että jouduimme tekemään niihin merkittäviä muutoksia. Hyvä jäsen Read, tämä tarkoittaa sitä, että voin pitää suhteellisen lyhyen puheenvuoron. Ryhmämme tukee varauksetta komission aikomuksia, jotka valiokunta on myös hyväksynyt, eli sitä, että Euroopan laajuisille sähköisille verkoille myönnettävän tuen ylärajaa nostetaan kymmenestä prosentista 30 prosenttiin. Vaikka kokonaiskehys ei kasvakaan – mikä tarkoittaa sitä, että on mahdollista tukea harvempia hankkeita – olimme vakuuttuneita siitä, että kymmenen prosentin raja oli liian alhainen, joten tuemme ehdotusta. Voitte luottaa siihen, että kannatamme varauksetta ensimmäistä mietintöä. 
Toisessa mietinnössä tarkoituksenanne on joustavoittaa yleiseurooppalaisia hallinnon sähköisiä palveluja, joita voidaan käyttää monin tavoin. Ilmaisette mietinnössä haluavanne päästä eroon komission tekemästä jaottelusta "yhteistä etua palvelevien hankkeiden" ja "laaja-alaisten toimenpiteiden" välillä, jolloin voidaan joustavoittaa rahoituksen myöntämistä; rahoituksen kokonaisarvo on 59,1 miljoonaa euroa vuosina 2005–2006 ja 89,6 miljoonaa euroa vuosina 2007–2009. Tuemme kantaanne tässäkin yhteydessä, ja uskon, että parlamentin jäsenten laaja enemmistö kannattaa molempia mietintöjänne, joissa kuvailette ongelmia hyvin yksityiskohtaisesti. 
Päätän puheenvuoroni esittämällä lisähuomautuksen Euroopan laajuisista verkoista kokonaisuutena. Olemme käsitelleet asiaa monien kuukausien, jopa vuosien ajan. Tähän mennessä ongelmana on ollut, että nämä suuret hankkeet – liittyivätpä ne liikenteeseen, televiestintään, energia-alan perusrakenteisiin tai tutkimukseen ja tekniikkaan – ovat kärsineet riittämättömistä taloudellisista varoista. Tästä on seurannut, että Essenin päätöslauselmien, joiden alkuperäisenä tarkoituksena oli edistää Euroopan laajuisia verkkoja, täytäntöön paneminen on ollut hyvin hidasta, hyvin vähäistä ja hyvin epätäydellistä. Karel van Miertin johtama asiantuntijaryhmä teki vuoden puolessavälissä tutkimuksen liikenteen perusrakenteista. Komission uudessa kasvualoitteessa, jonka 62 hankkeen odotetaan tulevan hyväksytyiksi huippukokouksessa, käsitellään juuri tätä alaa. Vaikka keskustelemmekin tänään vain rahoituksesta ja kokonaisbudjetista, voin sanoa komission jäsenelle, että lähestymistapa, jonka mukaan Euroopan laajuisia verkkoja pyritään edistämään ja laajentamaan, on ainoa oikea, mikäli haluamme vapauttaa markkinat, valmistella Eurooppaa kohti tulevaisuutta ja näin ollen päästä hivenen lähemmäksi tavoitetta, jonka asetimme itsellemme Lissabonissa. 
McNally (PSE ).
    Onnittelen molempia esittelijöitä ja ensinnäkin jäsen Readia, joka on aina ollut televiestinnän vankka kannattaja. Olen hyvin ilahtunut siitä, että hän on ymmärtänyt meidän kaikkien tavoin, millaista eurooppalaista lisäarvoa televiestintä antaa koko Lissabonin esityslistalle. 
Totean ensinnäkin Euroopan laajuisten verkkojen osalta, että kun aloitin työni parlamentissa, kaikkialla puhuttiin Delorsin valkoisesta kirjasta, jonka yhtenä pääkohtana olivat Euroopan laajuiset verkot. Olen iloinen huomatessani, että komission jäsen ja hänen yksikkönsä ovat olleet tarpeeksi joustavia myöntääkseen, että vaikka tehdyt ehdotukset eivät toimi alkuperäisten suunnitelmien mukaan, on parasta keskittyä esimerkiksi harvempiin ja tarkemmin määriteltyihin hankkeisiin ja lisätä komission osuutta, koska kymmenen prosentin yläraja ei selvästikään antanut aihetta ryhtyä sellaisiin aloitteisiin kuin olisimme toivoneet. Tuen voimakkaasti heidän joustavuuttaan. 
Kannatan tietenkin myös IDABC-ohjelmaa, jonka jäsen Read esitteli. Eräs Lissabonin esityslistan laiminlyödyistä asioista on mielestäni sosiaalinen koheesio, jota voidaan laajalti edistää IDA-ohjelman avulla, samoin kuin tietysti tietoon perustuvaa taloutta.
Sanaa "yhteentoimivuus" käytetään entistä useammin. Muodostamme mantereen, joka koostuu monista pienistä maista toisistaan eroavine perinteineen. Jos emme varmista, että järjestelmämme voidaan liittää yhteen ja että niitä voidaan käyttää yhteentoimivalla tavalla, joudumme tyytymään vähäisempään menestykseen kuin Yhdysvaltojen kaltaiset mantereiden laajuiset ryhmittymät. Tästä syystä kannatan voimakkaasti IDA-ohjelman yhteentoimivuuteen liittyvää tavoitetta ja sitä, että ohjelman avulla tuetaan jäsen Readin mainitsemia yhteisön politiikan aloja, niin perinteisiä – maataloutta, työllisyystilastoja – kuin uudempiakin politiikan aloja, kuten väestönsuojelua, humanitaarista apua ja oikeus- ja sisäasioita. Haluan myös saada kansalaiset tuntemaan olonsa turvallisemmaksi ja olen tietenkin kiinnostunut sisämarkkinoista. 
Haluan vielä onnitella jäsen Cleggiä hänen mietinnöstään. Hän on pitänyt muiden teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäsenten tavoin meteliä siitä, ettei riitä, että laadimme direktiivejä ja hyväksymme lainsäädäntöä, jos jäsenvaltiot sitten saattavat ne osaksi kansallista lainsäädäntöään omien aikataulujensa mukaisesti. Se ei paranna Euroopan kilpailukykyä eikä edistä sosiaalista koheesiota. 
Arvoisa komission jäsen, olen tyytyväinen siihen, että turvaudutte järeisiin aseisiin kahdeksannessa raportissa ja teette selväksi, että käynnistätte rikkomusmenettelyt niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät saata lainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Monilla yhteisön politiikan aloilla pitäisi ryhtyä paljon useammin vastaaviin toimiin, koska jotkin jäsenvaltiot pelaavat epäreilua peliä hyödyntämällä niiden jäsenvaltioiden luomia markkinoita, jotka hoitavat velvollisuutensa. 
Olen myös samaa mieltä jäsen Cleggin kanssa siitä, että on syytä tarkastella ehdokasvaltioiden tilannetta.
Onnittelen vielä molempia esittelijöitä. 

Gasòliba i Böhm (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ilmoitan muiden jäsenten tavoin hyväksyväni kolme mietintöä, joista keskustelemme parhaillaan, mutta myös komission ehdotukset. 
Komission ehdotusten ja mietintöjen pääpiirteet on jo mainittu, mutta haluan painottaa mielestäni tärkeimpiä seikkoja. Aloitan näiden ehdotusten pohjalta käynnistetyn prosessin hitaudesta. Ehdotukset ovat hyvin myönteisiä siksi, että niiden avulla on voitu pyrkiä uudelleen saavuttamaan suurten viestintäverkkojen toiminnallinen yhtenäisyys; se on hyvin tarpeellinen asia laajentumisen yhteydessä, kuten komission jäsen aivan oikein korosti. Tästä syystä on olennaisen tärkeää vastata tilanteen asettamiin vaatimuksiin ja samalla täyttää Lissabonin sitoumukset.
Käytännössä on valitettavasti ilmennyt, että näiden tavoitteiden täysimääräistä saavuttamista vaikeuttavat seikat, joista joitakin korostetaan komission entisen puheenjohtajan Jacques Delorsin laatimassa valkoisessa kirjassa, kuten on jo mainittu. 
Näitä esteitä on pohjimmiltaan kaksi. Ensimmäinen on se, että jäsenvaltiot eivät suhtaudu asiaan kurinalaisesti ja sitoutuneesti, mikä vääristää merkittävästi markkinoita näillä aloilla ja erityisesti televiestinnän alalla – asia, jota käsitellään Cleggin mietinnössä. Toisen esteen muodostavat taloudelliset vaikeudet, jotka liittyvät näiden suurten viestintäverkkojen, televiestinnän ja sähköisten palvelujen tukemiseen ja kehittämiseen, erityisesti tapauksessa, jota tarkastelemme parhaillaan.
Näiden kahden esteen ylittäminen kuuluu selvästi komission toimivaltaan ja tehtäviin, mutta parlamentti ja edustamani liberaalipuolue tukevat sitä tässä tehtävässä. 
Herzog (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, tarkastelen yhtä ainoaa asiaa eli sitä, tarvitseeko televiestintää säännellä Euroopan tasolla. 
Nick Clegg totesi, että sääntely voi olla väliaikaista, mutta minusta sen pitää olla pysyvää ja sitovampaa kuin nykyisen lainsäädännön. Olisin toivonut, että Nick Clegg olisi ottanut paremmin huomioon Oxfordin ja Cambridgen yliopistojen ansioituneiden taloustieteilijöiden tekemät analyysit, joissa korostetaan, että jos kilpailupolitiikka on jälkikäteistä, sääntelyn on oltava ennakoivaa, jotta saavutetaan taloudelliset, yhteiskunnalliset ja ympäristölliset tavoitteet. Esittelijä painottaa, että nykyisten toimijoiden on tehtävä tilaa kilpailulle. Vaikka tämä onkin totta, se ei tarkoita automaattisesti, että kilpailu olisi tehokasta, saati sitten tosiasiallista, jos sitä rajoitetaan. 
Euroopan televiestintäala on juuri selvinnyt kaudesta, joka on ollut tuhoisa sijoitusten ja työllisyyden kannalta, ja GSM-alalla saavutettu etumatka on haaskattu. UMTS-lainsäädännön avulla olisi voitu hyödyntää yhteisiä perusrakenteita sen sijaan, että niihin sijoitetaan kaksin verroin rahaa, jolloin sijoittajat velkaantuvat raskaasti. Lisäksi "hintavaatimusten" ja "laatuvaatimusten" välinen ristiriita johti siihen, että Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelyviranomainen kohdisti korkeampia laatuvaatimuksia British Telecom -yhtiöön. 
Komission kertomus on erityisen heikkotasoinen, kun on kyse sosiaalisen ja alueellisen koheesion tavoitteesta. Kuuluvatko palvelut tosiaan kaikille? Sitä emme tiedä. Onko tilannetta parannettava siten, että matkapuhelinten alueellista kattavuutta tehostetaan, jolloin kaikki hyötyvät nopeasta Internet-yhteydestä? Tästäkään ei ole esitetty mielipiteitä. Tarjouspyyntömenettelyjen yleistäminen voisi suosia yleispalvelun poistamista. Erityisrahoituksesta aiheutuvien kustannusten laskemiseen on reagoitu hyvin vaihtelevasti alueen valinnasta riippuen. Tämä kaikki korostuu entisestään laajentumisen yhteydessä. Kuka uskaltaa sanoa, että vapauttamisen avulla voidaan varmistaa, että yksityisiä varoja sijoitetaan runsain mitoin? 
Tuen tästä syystä voimakkaasti ankaramman eurooppalaisen lainsäädännön hyväksymistä. Mikään ei tue sitä, että kansallisten sääntelyviranomaisten pitäisi toimia riippumattomasti ja säännellä itse itseään. Näiden viranomaisten on oltava osa lainsäädännöllistä ja sääntelevää kehystä yleisen edun nimissä. 
Auroi (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Busquin, hyvät parlamentin jäsenet ja viestintäfanit, koska – kuten juuri mainittiin – olemme nyt ystävien keskuudessa parlamentissa, on olemassa tiettyjä uhkia, joita jäsen Herzog korosti juuri, enkä siis tarkastele niitä sen enempää. Pyrin esiintymään myönteisesti ja totean, että kaikesta huolimatta kolme mietintöä muodostavat osan politiikasta, jonka tarkoituksena on kaventaa digitaalista kuilua. Tämän huomioon ottaen kiitän kahta esittelijää heidän tekemästään työstä, ja Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä tukee myös näitä kolmea mietintöä. 
Tarkastelen jäsen Readin ehdotuksia hieman yksityiskohtaisemmin, koska kun on kyse näistä hyvin teknisistä asioista, jotka edustavat Euroopan alueviranomaisten taloudellista etua – puhun sitä paitsi Auvergnen alueen edustajana – ehdotusten avulla voidaan varmistaa, että tietoyhteiskuntaa ei jätetä yhden tai kahden monopolin käsiin. Onneksi kyse ei ole pelkästään Bill Gatesista tietokoneiden maailmassa. Kiitän tästä syystä kaikin tavoin kaikkia niitä, jotka kertoivat meille etukäteen aikeistaan, jotta saatoimme seurata, millaisia tarkistuksia oli valmisteilla. 
TEN-ohjelma on ratkaiseva täytäntöönpanoväline, samoin kuin yleiset säännöt, jotka koskevat yhteisön rahoitustuen myöntämistä Euroopan laajuisille verkoille. Tuen myöntämisestä on määrätty vuoteen 2005 asti. Tavoitteena on korottaa televiestinnän alan hankkeille myönnettävän tuen ylärajaa kymmenestä prosentista 30 prosenttiin. Ehdotus on merkittävä, koska sen avulla voidaan todennäköisesti tukea Lissabonin tavoitteita, jolloin Europe-toimintasuunnitelmaa voidaan kehittää yleispalvelun alalla. Juuri tämä on meistä tärkeää, se, että asia tunnetaan yleispalveluna tai yleistä etua edustavana palveluna, että palvelu on loppujen lopuksi kaikkien kansalaisten ulottuvilla ja että siitä tulee väline, jota vahvistetaan hyödyttämään kaikkia.
Yleispalvelun käsitteestä tulee kenties sitäkin todellisempi IDABC-ohjelman myötä; sitä sovelletaan kaudella 2005–2009. Me, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä, kannatamme ilmaisia ohjelmistoja, kuten tiedätte, ja olemme todenneet, että kantaamme tuetaan, koska se on sisällytetty ehdotukseen yleiseurooppalaisten julkishallinnon sähköisten palveluiden yhteentoimivasta tarjoamisesta viranomaisille. Tuemme tästä syystä näitä hankkeita. Kerron lopuksi kiinnostavia uutisia: Münchenin kaupunki on – IDA-ohjelman esimerkin mukaisesti – päättänyt siirtyä käyttämään Linuxia, joka on ilmainen ohjelmisto, ja toivon, että muutkin hallinnonalat tarttuvat samaan haasteeseen. 
Turchi (UEN ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijöitä tästä mietinnöstä, jossa on muun muassa runsaasti teknisiä yksityiskohtia. Tuemme täysin kustannuskysymystä, jopa siinä määrin, että olen lähettänyt erään kirjeen, jonka allekirjoittajia ovat minä itse budjettivaliokunnan varapuheenjohtajana sekä budjettivaliokunnan puheenjohtaja. Kirjeessä kannatetaan komission ehdotusta IDA-ohjelmasta rahoituksen ylärajan nostamisen osalta. Mistä syystä? Kymmenen prosentin yläraja on mielestämme pelkkä symbolinen ele, kun taas luvun nostaminen 30 prosenttiin on kouriintuntuva toimi, joka osoittaa, että Eurooppa on pikemminkin lähellä kansalaisia kuin kaukana heistä erityisesti, kun on kyse Euroopan laajuisista verkoista.
Asian esittelijänä haluaisin kuitenkin puhua yleisesti Euroopan laajuisista verkoista. Ylärajan korottaminen on mielestäni yleisesti tärkeää Euroopan laajuisten verkkojen kannalta. Aloitimme kymmenestä prosentista, korotimme lukua ensimmäisessä käsittelyssä 20 prosenttiin ja nyt puhumme 30 prosentista. Tämä on merkittävää. Tämän lisäksi meidän on mielestäni tarkistettava Euroopan laajuisia verkkoja koskevaa kertomusta siten, että siinä annetaan mahdollisuus ottaa käyttöön järjestelmä, jolla tuetaan kaikkia Euroopan laajuisiin verkkoihin sisältyviä verkkoja kaikilla aloilla, kuten televiestinnän alalla ja IDA-ohjelman osalta. Tarkoituksena on antaa jäsenvaltioille mahdollisuus hoitaa asiat paikan päällä, jos niillä on ongelmia paikallisten viranomaisten kanssa. Näin voimme käsittääkseni järkiperäistää menettelyä ja luoda entistä vaivattomamman kanavan, jonka avulla rahoitus päätyy alueille. 
Lisäksi on mainittava niin sanottu sähköinen palkitseminen (-rewarding), jota käsitellään jo vertailevassa asiakirjassa ja jonka pitäisi tulevaisuudessa paljastaa hyvät ja pahat valtiot. Käsitteen avulla voidaan ennen kaikkea puuttua asioihin, jos kyseisiä varoja on tarpeen käyttää. Totean lopuksi, että emme todellakaan kannata luetteloiden laatimista parhaiten suoriutuneista valtioista, koska ajatus on perustamissopimusten menettelyjen vastainen. Ala ei kuulu komission tehtäviin, vaan yhtäältä neuvoston ja Ecofin-neuvoston sekä toisaalta Euroopan parlamentin tehtäviin. 
Rübig (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa kiittämällä lämpimästi esittelijä Cleggiä siitä, että hän loi valiokuntaan suotuisan ilmapiirin, jonka vallitessa mietintö hyväksyttiin yksimielisesti. Saamme nähdä huomenna, että mietintöä ei vastusteta, vaan se hyväksytään päinvastoin laajan yksimielisyyden vallitessa. 
Suosimme erityisesti kilpailukykyisiä ja avoimia markkinoita. Miksikö? Yksinkertaisesti siksi, että me eurooppalaiset haluamme parantaa kilpailukykyämme. Kun kilpailu on maailmanlaajuista, televiestintää tarvitaan kiireellisesti avaamaan ovet tulevaisuuteen, ja televiestintäalamme on oltava erittäin kilpailukykyinen. Tästä syystä on äärimmäisen tärkeää, että toimiin ryhdytään mahdollisimman pian niin ehdokasvaltioissa kuin jäsenvaltioissakin. Emme halua korostaa eroavuuksia, vaan haluamme, että sääntelyviranomaiset ilmoittavat julkisesti, millaista edistystä on saavutettu eri maissa, jolloin huomaamme vertailuarvojen ja hyvien käytäntöjen avulla, miten voimme edetä nopeammin laajakaistoihin liittyvässä asiassa. 
Tiedämme, että UMTS-järjestelmän käyttöön ottaminen aiheuttaa parhaillaan ongelmia, koska taajuuksien huutokauppaaminen aiheutti inflaatiota. Mielestäni on näin ollen järkevämpää, että jotkin jäsenvaltiot päättävät verokannustimien myöntämisestä, jotta tämä uusi tekniikka saadaan toimimaan mahdollisimman pian. 
Keskustelussa on jo viitattu sääntelyviranomaisten toiminnan päällekkäisyyksiin. On tosiaan tarpeen saattaa yhteen kansallinen ja Euroopan taso, vaikka suurin työ pitäisikin tehdä jäsenvaltioissa niin, että asioihin puututaan Euroopan tasolla vain, kun se on ehdottoman välttämätöntä. 
On erityisen tärkeää, että nämä toimielimet ovat riippumattomia. Meidän on mielestäni varmistettava teknisten rajapintojen toimiminen tulevaisuudessakin, jotta voimme taata järjestelmien yhteensopivuuden. Tästä syystä sääntelyelinten olisi järkevää harkita, millä aloilla tarvitaan Euroopan laajuista normittamista ja millä aloilla molemminpuolista tunnustamista, koska kilpailu voidaan loppujen lopuksi taata kohdistetun teknisen normittamisen avulla. Kilpailun kannalta on äärimmäisen tärkeää, että rajapinnat toimivat ja että eri järjestelmiä voidaan käyttää toistensa rinnalla. 
Olemme tietysti kaikki tietoisia siitä, että yrityksiä ja yrittäjiä houkuttelee mahdollisuus luoda monopoleja ja omia teknisiä innovaatioita, mutta on kuitenkin taattava toimivat markkinat, joiden rajapinnat ovat teknisesti hyvin toteutettuja. 
Gill (PSE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella molempia esittelijöitä hyvistä ja ajankohtaisista mietinnöistä.
Tarkastelen ensisijaisesti Cleggin mietintöä ja totean, että lainsäädännön epäjohdonmukaisuus ja puutteellinen täytäntöönpano ovat suurimmat esteet, jotka kohdistuvat Euroopan televiestintämarkkinoihin investoimiseen ja niiden kilpailukykyyn. Vaihtelevat vaatimukset ja niistä seuranneet vaihtelevat kustannukset ovat saaneet uudet operaattorit luopumaan yrityksien perustamisesta vanhojen yrityksien rinnalle. Tämä on tukahduttanut markkinoita ja vähentänyt kilpailua. Tästä syystä suhtaudun myönteisesti uuteen sääntelypakettiin, koska siinä ehdotetaan muutoksia, jotka perustuvat johdonmukaiseen tapaan lähestyä televiestintämarkkinoita. Kaikki hallitukset saavat sääntelypaketin myötä ainutlaatuisen tilaisuuden vahvistaa normeja kehittyville markkinoille ja ryhtyä vihdoin täyttämään Lissabonin tavoitteita, jotka ovat toteutuneet aivan liian hitaasti. 
Televiestinnän alan tämänhetkinen muoti-ilmaisu on "täytäntöönpano". Se onkin nyt entistä selvemmin avainasemassa, kun ala osoittaa myönteisiä vakautumisen merkkejä. Olen kuitenkin täysin samaa mieltä kuin esittelijä, kun hän kyselee komissiolta, miksi vain viisi jäsenvaltiota on saattanut tänä vuonna uuden sääntelypaketin osaksi lainsäädäntöään ja miksi komissio on reagoinut asiaan hyvin hitaasti. Millaisiin toimiin se aikoo ryhtyä? Komission on suhtauduttava asiaan ankarammin. Komission on ryhdyttävä sanoista tekoihin, koska viivästykset haittaavat sekä uusia tulijoita että nykyisiä jäseniä, mutta myös kansallisten sääntelyviranomaisten toimintaa ja tietojen keräämistä markkinoiden toimijoilta. Meidän on siirryttävä eteenpäin, ja on laadittava asianmukaisia markkina-analyysejä, joiden varaan voimme perustaa lisätoimemme. 
Olen myös erittäin pettynyt laajakaista-alan hitaaseen kehittymiseen. Monet West Midlandsin alueen asukkaat ovat ottaneet minuun yhteyttä ja ilmaisseet olevansa huolestuneita asioiden etenemisestä etananvauhtia sekä haluavansa, että asia hoidetaan, erityisesti maaseutualueilla. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, kaksi sääntelypakettiin liittyvää seikkaa edellyttävät erityistä huomiota. Ensimmäinen koskee kaksinaismoralistista suhtautumista Lissabonin strategiaan: jäsenvaltiot sivuuttavat yhteiskunnalliset näkökohdat – erityisesti työllisyyden, yhteiskunnallisen osallisuuden sekä yhtäläiset oikeudet ja mahdollisuudet – ja katsovat niitä läpi sormiensa, mutta kun on kyse sellaisten alojen vapauttamisesta, jotka edustavat taloudellisten ryhmien etuja, komissiota pyydetään esimerkiksi televiestintää koskevassa Cleggin mietinnössä aloittamaan rikkomusmenettelyt niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka ovat viivyttäneet vapauttamisprosessia. Tällöin ei vaivauduta edes ottamaan selvää, ovatko julkiset palvelut taattuja kaikille kansalaisille, ja tällaista kantaa on mahdoton hyväksyä. 
Toinen näkökohta koskee rahoituksen ylärajan korottamista kymmenestä prosentista 30 prosenttiin hankkeiden kaikista investointikustannuksista täytäntöönpanovaiheessa. Kokonaisbudjettia ei kuitenkaan ole tarkoitus lisätä, mikä aiheuttaa ongelmia, koska se merkitsee sitä, että rahoitusta myönnetään harvemmille hankkeille, aikana, jolloin on taattava tasapainoinen kehitys. Alijäämältään suurimmat maat saavat toisin sanoen hankkeensa rahoitettua helpommin. Tästä seuraa, että rahoituksen ylärajan korottamisen ohella on lisättävä myös kokonaismäärärahoja. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, ehdotuksessa asetukseksi Euroopan laajuisista televiestintäverkostoista todetaan, kuten muidenkin verkostojen yhteydessä, ettei yhteisön hankkeiden täytäntöönpanossa ole edistytty joko yksityisen tai jäsenvaltioilta peräisin olevan rahoituksen puuttuessa. 
Saanen tältä osin unohtaa televiestinnän ja ottaa kantaa suunniteltuun eteläeurooppalaiseen suurinopeuksiseen rautatiehen, jonka yhteydessä on hämmästyttävää todeta, että radan Atlantin-puoleinen rataosuus, joka kulkee reittiä Vitoria–Irún–Dax ja josta on yhteys Bilbaoon, on poistettu komission loppukertomuksesta Eurooppa-neuvoston vaatimusten mukaisesti siitä huolimatta, että Baskimaan hallitus on sitoutunut rahoittamaan radan rakentamista ja että se on valmistautunut siihen jo helmikuusta 2001 alkaen. Hankkeen kohteena oleva rataosuus voidaan lisäksi ottaa käyttöön alusta alkaen, koska se yhdistää Ranskan ja Espanjan Irúnin kautta ja kansainvälinen eurooppalaista raideleveyttä oleva rata kulkee Ranskan rataverkoston kautta Irúniin asti. 
Näistä syistä on mahdoton ymmärtää strategisesti, saati poliittisesti sitä, että Vitorian ja Daxin välinen rataosuus ei sisälly komission kertomukseen, ja vetoan julkisesti sekä liikenneministereiden neuvostoon että espanjalaiseen komission jäseneen Loyola de Palacioon, jotta rataosuus palautettaisiin kertomukseen. 
Matikainen-Kallström (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän molempia kollegoitani hyvin ansioituneesta työstä tällä alalla. Keskityn nyt vain kollega Cleggin mietintöön. Hänen aiheensa on nytkin perin tärkeä, sillä komissio peräänkuuluttaa muun muassa uuden eurooppalaisen sääntelykehyksen ripeää toimeenpanoa kaikissa jäsenvaltioissa. Clegg kritisoi aivan oikeutetusti jäsenvaltioita, jotka eivät komission ja toimialan painostuksesta huolimatta ole tehneet tarpeeksi saattaakseen uuden lakipaketin osaksi omaa lainsäädäntöään. Mikäli Eurooppa tahtoo luoda aidot sisämarkkinat myös telealalle, on erityisen tärkeää, että huolehdimme harmonisoidun lainsäädännön täytäntöönpanosta. Meidän on noudatettava sitä, mitä olemme päättäneet.
Vallitsevassa tilanteessa on vaarallista lähteä ehdottamaan uusia markkinoita korjaavia toimenpiteitä ennen kuin televiestintäpaketti on edes pantu täytäntöön. Kun tilanne on se, että kahdeksan jäsenvaltiota ei ole saanut pakettia saatettua osaksi omaa lainsäädäntöään, kyseessä on skandaali.
Kollega Cleggin mietinnön 34 kohta ei nyt tässä tilanteessa ole korrekti, sillä se sotii mielestäni yleispalveludirektiiviä vastaan. Voidaanko operaattoreilla maksattaa tällaisia infrastruktuurin uudistuksia? Kun markkinoille on juuri laskettu luettelo velvoitteista ja markkinoita korjaavista toimista, on suurta hulluutta hämmentää soppaa uusilla julkisen palvelun velvoitteilla tai epätarkoilla monopolikäsitteillä, jotka on omituisesti yhdistetty ehkä varsin mielenkiintoiseen bisneskonseptiin eli eurooppalaiseen palvelunumerokonseptiin.
Koko ICT-alaa on säänneltävä, kunnes markkinat toimivat täysin kilpaillusti. Se on reilua kaikille. Näin ollen uudet palvelukonseptit syntykööt kaupallisesti kilpailluilla markkinoilla, joilla alansa osaavat liiketoiminnan kehittäjät tekevät varmasti hyvin työtään. Se on eurooppalaista innovaatiota. Tehdään mekin omaa työtämme: säädetään lakeja, jotka pitävät. 
Liikanen,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää arvoisia Euroopan parlamentin jäseniä, jotka ovat seuranneet asian kehittymistä hyvin johdonmukaisesti. 
Haluan esittää muutamia huomautuksia. Parissa hiljattain tehdyssä mielenkiintoisessa tutkimuksessa vertailtiin tuotannon kasvua ja kehitystä EU:ssa ja Yhdysvalloissa. Groningenin yliopistossa tehtyä tutkimusta johti professori van Ark. Siellä tutkittiin teollisuuden aloja ja palvelualoja ja pyrittiin saamaan selville, millä aloilla EU:n ja Yhdysvaltojen väliset erot ovat kaventuneet ja millä aloilla ne ovat kasvaneet. Kävi ilmi, että Eurooppa on suoriutunut viestintäalalla paremmin arvosanoin kuin Yhdysvallat.
 -lehden viimeisimmässä numerossa tultiin samaan tulokseen. Vaikka tutkimuksessa tarkasteltiinkin vain kahta maata – Ranskaa ja Saksaa – tuottavuus on kasvanut Euroopassa viiden viime vuoden aikana lähes 15 prosenttia nopeammin kuin Yhdysvalloissa. Tästä syystä viestintäalan vapauttaminen sääntelykehyksemme puitteissa on antanut todellista lisäpontta innovaatiotoiminnalle ja kilpailulle. Olen myös varma siitä, että tutkimukseen ja kehitykseen sijoittamisesta on ollut suurta hyötyä. Kaikki tämä osoittaa, että kilpailun ja innovaatiotoiminnan oikeanlainen korostaminen parantaa tuottavuutta, mikä hyödyttää suuresti koko alaa. 
Totean toiseksi tulevaisuuteen liittyvien asioiden osalta olevani samaa mieltä jäsen Cleggin kanssa siitä, että verkkopohjainen kilpailu kannustaa investoimista pitkällä aikavälillä. Lainsäädännön täytäntöönpanoon liittyvä suuri haaste on se, miten käyttöoikeuksiin perustuvan kilpailun ja verkkopohjaisen kilpailun välille rakennetaan yhteys. Ainoa johdonmukainen keino on ottaa käyttöön perintöverkostot, joita on rahoitettu tähän asti monopoliaseman vallitessa. Jos verkostojen käyttöönotto edellyttää investointien tekemistä ja jos siihen voi sisältyä riskejä, näitä riskejä on arvioitava asianmukaisella tavalla. 
Jäsen Herzog esitti hyvin mielenkiintoisen kannanoton. On aivan selvää, että tarvitsemme sekä ennakoivaa että jälkikäteistä lainsäädäntöä. Ennakoivaa lainsäädäntöä tarvitaan yleispalvelun kaltaisissa tapauksissa, kun yleisen edun merkitys on suuri, mutta kun markkinat ovat täysin kilpailukykyiset, syyt laaja-alaisen jälkikäteisen lainsäädännön säätämiseen vähenevät. Lainsäädäntö ei ole tässä itse tarkoitus. Tarkoituksena on tuottaa kansalaisille korkealaatuisia palveluja kilpailukykyisillä hinnoilla. 
Totean lopuksi, jäsen Gill, että kun on kyse lainsäädännön täytäntöönpanoon liittyvistä toimista, komissio suhtautuu hyvin vakavasti tehtäväänsä perustamissopimusten vartijana. Rikkomusmenettely on kolmivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa lähetetään virallinen ilmoitus, ja sen olemme tehneet. Odotamme vastausta. Sen saatuamme laadimme kirjeen, jossa esitämme lausunnon perusteluineen. Jos emme ole tyytyväisiä vastaukseen, haastamme jäsenvaltion oikeuteen. Noudatamme periaatteita hyvin rauhallisesti ja objektiivisesti, joten asiasta ei ole syytä olla huolestunut. 
Panin myös merkille sekä jäsen Readin että jäsen Cleggin huomautukset, jotka koskivat ehdokasvaltioita. Olen valmis tarkastelemaan asiaa uudelleen, ja keskustelen siitä mielelläni jonakin toisena ajankohtana. 
Puhemies.
   Kiitos, arvoisa komission jäsen Liikanen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Kaupin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0383/2003) ammatillisiin tarkoituksiin polttoaineena käytettävään kaasuöljyyn sovellettavan erityisen verotusjärjestelmän käyttöönottamiseksi sekä bensiinin ja kaasuöljyn valmisteverojen lähentämiseksi (KOM(2002) 410 – C5-0409/2002 – 2002/0191(CNS)). 
Bolkestein,
   .  Arvoisa puhemies, neuvosto hyväksyi energiaverodirektiivin 27. lokakuuta 2003 neuvoteltuaan asiasta yli kuuden vuoden ajan. Direktiiviin sisältyy näkökohtia, jotka liittyvät ammatillisiin tarkoituksiin käytettävää kaasuöljyä koskevaan ehdotukseen, ja on merkittävää, että siinä annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus soveltaa eri verokantoja ammatillisiin tarkoituksiin käytettävälle kaasuöljylle ja yksityisiin tarkoituksiin käytettävälle kaasuöljylle.
Energiaverodirektiivi perustuu kuitenkin edelleen pelkkien vähimmäisverokantojen periaatteeseen. Näin ollen direktiivi ei poista tieliikennemarkkinoilla vallitsevaa kilpailun vääristymisen ongelmaa, joka johtuu jäsenvaltioiden välisistä kaasuöljyn valmisteverokantojen merkittävistä eroista. Ainoastaan ammatillisiin tarkoituksiin käytettävän kaasuöljyn verotuksen yhdenmukaistaminen, tai edes laajamittaisempi lähentäminen, tekee lopun näistä kilpailun vääristymistä.
Kolme parlamentin valiokuntaa – teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta sekä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta – ovat tästä syystä tukeneet komission ehdotuksia. 
Talous- ja raha-asioiden valiokunnassa käydyt keskustelut ovat osoittaneet, että tällaisten vääristymien olemassaolosta ollaan laajalti tietoisia. Valiokunta ei kuitenkaan ole samaa mieltä komission kanssa siitä, että näitä kilpailun vääristymiä on vähennettävä eikä siitä, miten asiassa on toimittava. 
Muistutan teille, että perustamissopimuksen 93 artiklan mukaan säännökset valmisteveroja koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamisesta on hyväksyttävä siltä osin kuin yhdenmukaistaminen on tarpeen sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan varmistamiseksi. On selvää, että kilpailun vääristymät, jotka johtuvat jäsenvaltioiden välisistä kaasuöljyn valmisteverokantojen hyvin merkittävistä eroista, uhkaavat sisämarkkinoiden toimintaa. 
Huomautan, että komissio suhtautui myönteisesti moniin tarkistuksiin, joita talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittelijä ja muut parlamentin jäsenet harkitsivat. Komissio olisi periaatteessa voinut hyväksyä seuraavat kolme asiaa: ensinnäkin indeksoidun vaihteluvälin, jota sovelletaan ammatillisiin tarkoituksiin polttoaineena käytettävän kaasuöljyn valmisteverokantoihin. Tällaista vaihteluväliä voidaan pitää toiseksi parhaana vaihtoehtona, jos ammatillisiin tarkoituksiin polttoaineena käytettävän kaasuöljyn valmisteverokantojen yhdenmukaistaminen ei onnistu.
Toinen asia on tämän ehdotuksen mukauttaminen energiaverodirektiivin ehtoihin erityisesti, kun on kyse ammatillisiin tarkoituksiin polttoaineena käytettävän kaasuöljyn ja verokantojen määritelmistä. Kolmas asia on korvausjärjestelmän käyttöön ottaminen käytännöllisenä välineenä, jonka avulla ammatillisiin tarkoituksiin polttoaineena käytettävän kaasuöljyn ja yksityisiin tarkoituksiin polttoaineena käytettävän kaasuöljyn verokannat voidaan erottaa toisistaan. 
Hämmästyksekseni kävi ilmi, ettei talous- ja raha-asioiden valiokunta pitänytkään näitä tarkistuksia riittävinä, jotta se olisi ryhtynyt tukemaan komission ehdotusta. 
Todettakoon lopuksi, että neuvosto on selvästi sitoutunut jatkamaan ammatillisiin tarkoituksiin polttoaineena käytettävää kaasuöljyä koskevan ehdotuksen käsittelyä. Tämä on käynyt ilmi energiaverodirektiivin hyväksymistä koskevasta pöytäkirjasta.
Komissio on esittämistäni syistä edelleen vakuuttunut ehdotuksen eduista. Kehotan parlamentin jäseniä harkitsemaan kantaansa hyvin huolellisesti ennen tällä viikolla pidettävää äänestystä. 
Kauppi (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, en valitettavasti voi yhtyä komission näkemykseen siitä, että aika olisi kypsä tälle ehdotukselle, jolla pyritään ammattikäyttöön tarkoitetun dieselin valmisteverojen täydelliseen yhdenmukaistamiseen. Kritiikkini koskee pääasiassa seuraavia asioita:
Ensinnäkin ehdotuksen perustelut: onko itse asiassa mitään ongelmaa? Komissio mainitsee kaksi pääsyytä ehdotuksensa esittämiselle: ympäristön suojelun ja oikeudenmukaisen kilpailun sisämarkkinoilla. Vaikka olen kummankin näkökohdan vankka kannattaja, on minulla epäilykseni siitä, onko laaditulla ehdotuksella toivottuja vaikutuksia.
Ensinnäkin ympäristövaikutuksia olisi tarkasteltava laajemmassa yhteydessä. On kyseenalaista, onko ehdotuksesta sanottavaa hyötyä ympäristölle. Komissio väittää - viitaten todisteisiin, joita voidaan parhaiten kuvailla anekdootinomaisina - että kuorma-autot tekevät ylimääräisiä lenkkejä täyttääkseen suuret säiliönsä maissa, joissa valmistevero ja siten huoltoasemalla myytävän polttoaineen hinta on alhaisempi. Ehdotus sisältää viittauksen vuonna 1997 tehtyyn OECD:n selvitykseen, jonka mukaan tällainen "bensaturismi" muodostaa 20 prosenttia polttoaineiden myynnistä muun muassa Sveitsissä. Vaikka tämä luku hyväksyttäisiinkin, on mahdoton tietää, onko kyse todellisesta korvaamisesta, toisin sanoen siitä, että kuorma-autoilijat eivät täytä säiliötään ennen lähtöään alkuperämaasta, vai johtuuko tämä siitä, että kuljettajat poikkeavat matkallaan täyttämään polttoainesäiliönsä tietyissä maissa. Ihmettelen, onko tämä todella niin suuri ongelma, että se ansaitsee näin kauaskantoisen toimenpiteen, täydellisen yhdenmukaistamisen, kuten komissio ehdottaa.
En ole lainkaan vakuuttunut myöskään siitä, että on edes toivottavaa poistaa jäsenvaltioiden valmisteverotuksen väliset erot. Olen sitä mieltä, että verokilpailu on hyvin terveellistä, varsinkin kun ehdotettu yhdenmukaistamispyrkimys johtaisi useimmissa jäsenvaltioissa korkeampiin veroihin.
Lopuksi toteaisin, että koska olen kotoisin unionin syrjäiseltä alueelta, katson, että alueelliset näkökohdat on myös otettava huomioon. Bensaturismi ei todennäköisesti koske skandinaavisia kuljetusliikkeitä samalla tavoin kuin sen sanotaan vaikuttavan saksalaisiin tai belgialaisiin unionin ruuhka-alueiden kuljetusliikkeisiin.
Olen sitä mieltä, että ehdotusta ei ole esitetty asianmukaisessa yhteydessä. Vaikka siinä viitataan usein parhaillaan käytävään vuoropuheluun uudesta liikennepolitiikasta ja ehdotuksiin infrastruktuurien käyttömaksujen käyttöönotosta, todellista keskustelua näiden kahden aloitteen välisestä vuorovaikutuksesta ei ole käyty. Komissio on esittänyt konkreettisia ehdotuksia infrastruktuurimaksuista ja -veroista, joten olisi ollut parempi, jos näitä toimenpiteitä olisi ehdotettu samanaikaisesti. Muutoin on olemassa selvä vaara, että liikennealalle aiheutuu kohtuuttomia rasituksia sekä dieselverojen korotuksen että uusien infrastruktuurikäyttömaksujen korotuksen muodossa. Vaikka on totta, että ehdotuksen 8 e artiklassa viitataan tähän ongelmaan, artiklaa sovelletaan ainoastaan siirtymäkaudella ja ainoastaan alle 16 tonnia painaviin tavarankuljetusajoneuvoihin.
Miten tämä esitys sitä paitsi vaikuttaisi uusiin jäsenvaltioihin, joista jotkut soveltavat tällä hetkellä huomattavasti alhaisempia veroja kuin mitä EU:ssa nykyisin? Onko realistista odottaa - kuten komissio ehdottaa - että yhdenmukaistettu verokanta saataisiin koskemaan kaikkia 25 jäsenvaltiota vuoteen 2012 mennessä? Pelkään, että huomattavat hinnankorotukset useissa uusissa jäsenvaltiossa aiheuttaisivat niin valtavia taloudellisia rasitteita ja lisäisivät inflaatiota aikana, jona ne pyrkivät vähentämään inflaatiotasoaan voidakseen liittyä EMUun, että tämä kehitys ei ole poliittisesti mahdollista. Ehdokasvaltiot ovat sitä paitsi tehneet jo paljon mukautuakseen nykyiseen vähimmäisverokantaan, ja energiaverodirektiivissä kaavailtu suhteellisen pieni korotus voi jo aiheuttaa vaikeuksia joillekin maille.
Yksi syy siihen, että komissio esittää tämän melko monimutkaisen ehdotuksen, on saattaa henkilöautojen verokanta nopeasti yhdenmukaiseksi lyijyttömän bensiinin verokannan kanssa. Tällaista verokohtelua komissio perustelee ympäristönäkökohdilla. On harkittava, mitä vaikutuksia näiden verokantojen yhdenmukaistamisella olisi esimerkiksi dieselmoottoreiden tutkimus- ja kehitystyöhön. On myös pidettävä mielessä, että tällä hetkellä eurooppalaiset valmistajat ovat kilpailutilanteessa dieselteknologian alalla markkinajohtajia. Lisäksi on harkittava, mitä vaikutusta tällä on öljyteollisuudelle ja öljynjalostamoille, sillä ehdotuksen myötä dieselin kulutus todennäköisesti laskee.
Haluan vielä lopuksi todeta, että yritin ennen kesälomaa tehdä muutoksia tähän ehdotukseen, jotta tämä ehdotus olisi voitu parlamentissa hyväksyä. En kuitenkaan saanut komissiolta kuin suusanallisia vakuutuksia siitä, että tämä muutos, jota parlamentti toivoo, todella tulee olemaan se, mitä komissio neuvostossa ajaa. On erittäin epätyydyttävää, että kuulemismenettelyssä parlamentti joutuu joko hylkäämään esityksen tai antamaan tyhjän valtakirjan komissiolle neuvotteluissa neuvoston kanssa. Sen takia toivonkin, että jatkossa uusi perussopimus mahdollistaa yhteispäätösmenettelyn ja määräenemmistöpäätöksenteon veroasioissa, jolloin parlamentin olisi paljon helpompaa hyväksyä komission esitys tietyin muutoksin ja palata asiaan toisessa käsittelyssä. 
Korhola (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, Euroopan on puututtava autoiluun, jos haluamme täyttää Kioton velvoitteemme. Olisi lyhytnäköistä pyrkiä Kioton tavoitteisiin niiden kustannuksella, jotka luovat työllisyyttä, ellei ensin ole käytetty kaikkia liikenteen tarjoamia päästövähennysten mahdollisuuksia. EU onkin jo tehnyt sopimuksia esimerkiksi eurooppalaisten autovalmistajien kanssa vähemmän kuluttavien ja saastuttavien autojen valmistamisesta. Nyt käsittelyssä oleva direktiivi on tärkeä tähdättäessä samaan kysynnän puolelta siten, että kustannukset tehdään näkyviksi kuluttajille.
Sääli vain, että komission esitys on yksinäinen. Jotta se voitaisiin hyväksyä, se tulisi käsitellä laajassa yhteydessä: vuosikymmenen kuluessa on tarkoitus saada aikaan Euroopan laajuinen verojärjestys sisältäen ajoneuvojen rekisteröinti- ja käyttömaksut, älykkään infrastruktuurin hinnoittelujärjestelmän sekä polttoaineverojen yhtenäistämisen. Koska nyt ei voida taata tällaista kokonaisvaltaista lähestymistapaa ja koska tässä direktiivissä kiinnitetään polttoaineverotuksen taso melko pitkäksi ajaksi, päätöstä ei taida syntyä.
Kokonaisvaltainen tarkastelu palvelisi kuluttajia ja takaisi tasapainoisen liikenneolojen kehityksen alueilla, joilla väestötiheys on alhainen ja julkista liikennettä ei ole tarjolla. Maaseudulla ja syrjäisillä alueilla ihmiset ovat riippuvaisempia yksityisautoista, ja liikenteen ulkoiset kustannukset ovat alhaisempia kuin muilla alueilla.
Ihmisillä on taipumus arvioida valintojaan uudelleen vain suurten muutosten, kuten asuin- tai työpaikan vaihdoksen tai autonhankinnan yhteydessä, julkisten palvelujen huomattavaakaan kehittymistä ei ehkä käsitetä. Siksi suuret muutokset välittömästi havaittavissa kustannuksissa, kuten polttoaineen hinnoissa tai tiehinnoittelussa, ovat tärkeitä valintaprosessien käynnistäjiä. Siinä mielessä lineaarinen malli polttoaineiden valmisteverojen korottamiseen voi olla liian tasainen ja hidas, jotta kuluttajat kykenisivät tekemään todellisia kulutustottumuksiaan muuttavia havaintoja. Joka tapauksessa on tärkeää heti alussa korostaa julkisuudessa lopullista tavoitetta, joka on liikenteen ulkoisten kustannusten sisällyttäminen hintoihin.
Dieselautot kuluttavat kyllä vähemmän ja tuottavat vähemmän hiilidioksidipäästöjä. Kuitenkin on muistettava, että dieselautot tuottavat enemmän typenoksidien päästöjä ja hiukkaspäästöjä, jotka muodostavat vakavan kansanterveysriskin. Siksi dieselöljyn ja bensiinin valmisteverokantojen yhtenäistämistä voi pitää perusteltuna tavoitteena. 
Karlsson (PSE ),
    Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että talous- ja raha-asioiden valiokunta ja jäsen Kauppi suhtautuvat näin kielteisesti komission ehdotukseen. Kunnioitan luonnollisesti sitä, että monet vastustavat periaatteesta verokantojen yhdenmukaistamista. On jo itsessään arvo, että maat voivat määritellä itse omat verokantansa, koska niiden avulla rahoitetaan merkittävä osa hyvinvoinnista, joka vaihtelee tunnetusti jäsenvaltiosta toiseen. Vaikka onkin tärkeää kannattaa periaatteesta yksittäisten kansakuntien oikeutta määritellä omat verokantansa, periaatetta ei pitäisi kuitenkaan noudattaa siinä määrin, että siitä tulee haitallinen. Joillakin aloilla yhteisistä verokannoista aiheutuu selvää lisäarvoa. Dieselöljyvero kuuluu näihin aloihin. Se, että eri jäsenvaltioissa sovelletaan erilaisia verokantoja dieselöljyyn, aiheuttaa tiettyjä ongelmia.
Erilaiset verokannat haittaavat ensinnäkin EU:n yritysten välistä oikeudenmukaista kilpailua, koska tuotteiden kuljetusmaksut vaihtelevat maasta toiseen. Yritysten välinen kilpailu on epätasapainoista. 
Nämä erot kannustavat toiseksi niin sanottua bensaturismia. Olen itse työskennellyt kuljetusalalla ja ajanut raskaita rekkoja. Tiedän, että kuljettajat voivat ajaa useita satoja lisäkilometrejä ostaakseen halpaa dieselpolttoainetta. Eikä siinä vielä kaikki: he kiinnittävät rekkoihin lisäsäiliöitä voidakseen täyttää polttoainesäiliöt ja tehdäkseen matkoistaan tällä tavalla paljon kannattavampia. On selvää, että bensaturismi tuhoaa ympäristöä entisestään. Maanteillä ajetaan tarpeettoman pitkiä tunteja, ja onnettomuusluvut kasvavat. Tällaisen hinnan joudumme maksamaan verotusalalla vallitsevista suurista eroista. 
Kolmanneksi, tilanne, jossa verotuserot ovat suuret, luo edellytykset sosiaaliselle polkumyynnille. Eri maiden kuljetusmaksujen väliset erot kasvavat, ja se johtaa sosiaaliseen polkumyyntiin. Joudumme tinkimään ympäristön tilasta, liikenneturvallisuudesta, työntekijöiden oloista ja oikeudenmukaisista kilpailuedellytyksistä, jos säilytämme EU:ssa järjestelyn, jossa polttoaineen hinta vaihtelee laajamittaisesti. 
Wenzel-Perillo (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, suhtaudun myönteisesti siihen, että jäsen Kauppi on lieventänyt kielteistä kantaansa tarkistetussa mietinnössään. Hyvä jäsen Kauppi, olette aivan oikeassa todetessanne, että komission ehdotuksessa on parantamisen varaa, mutta en ole tyytyväinen asiasta vastaavassa valiokunnassa pidetyn äänestyksen tulokseen. Valiokunta nimittäin torjui ehdotuksen. Tämän ehdotuksen myötä, jolla pyritään ammatilliseen käyttöön tarkoitetun kaasuöljyn valmisteverojen täydelliseen yhdenmukaistamiseen, komissio on ottanut rohkean askeleen oikeaan suuntaan, askeleen, jota asiasta vastaava valiokunta ei ollut valmis tukemaan. Näin se sivuutti neuvoa-antavien valiokuntien lausunnot, joissa ne tukivat ehdotusta.
Komission ehdotus koostuu pohjimmiltaan kahdesta tavoitteesta. Siinä pyritään ensinnäkin selvittämään polttoaineverotuksen sääntöjä, jotka kohdistuvat yhtäältä ammatilliseen käyttöön ja toisaalta yksityiseen käyttöön; tarkoituksena on toiseksi yhdenmukaistaa ammatilliseen käyttöön tarkoitetun kaasuöljyn valmisteveroja, jolloin tavoitteena on välttää kilpailun vääristymät. Kilpailua ei kuitenkaan vääristä yksinomaan se, että verokantoja ei yhdenmukaisteta, vaan myös se, että kuljettajat työskentelevät ja ajavat vaihtelevien ajanjaksojen ajan. Tätä ei tosin voida pitää syynä ehdotuksen torjumiseen vaan pikemminkin syynä sen parantamiseen. Parlamenttihan on aina kannustanut ja tukenut toimia, joiden tarkoituksena on avata markkinoita ja edistää kilpailun oikeudenmukaisuutta. Yhdenmukaistamisen tarkoituksena on lisäksi välttää tavanomaiset kiertotiet ja lieventää niistä aiheutuvia ympäristöhaittoja. On myönnettävä, että bensaturismi on nykyään yleistä, ja se on osittain vastuussa ympäristöhaitoista. 
Miten on siis lopputuloksen laita? Se ei ensinnäkään vastaa kauan kaivattuun tarpeeseen yhdenmukaistaa kuljetusalan kilpailuedellytyksiä. Toiseksi päätös johtaa myös ympäristöpolitiikan taantumiseen. Tämä on valitettavaa, ja uskon, että komission olisi ollut järkevämpää – tällä nimenomaisella hetkellä – parantaa ehdotustaan, jotta mainitsemani onneton tilanne voitaisiin selvittää. 
Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, totean jäsen Wenzel-Perillolle, että Kaupin mietinnössä, talous- ja raha-asioiden valiokunnan päätöslauselmassa sivulla 9, lausutaan: "kehottaa komissiota antamaan uuden ehdotuksen kiireellisesti." Juuri siitähän tässä on kyse. Emme ole hylänneet ehdotusta tai sanoneet, että koko juttu on aivan mieletön. Lähestymistapoja on useita, ja ne ovat kaikki oikeita, mutta jos tarkastelemme asiaa kokonaisuutena, monet kysymykset ovat edelleen vailla vastausta. Polttoaineen valmisteveron yhdenmukaistaminen on minusta järkevä ajatus, mutta vastaako se tarkoitustaan, jos verotus, tullimaksut, tietullit ja ajoneuvoverot eroavat edelleen toisistaan? 
Jos kannatamme sisämarkkinoita, meidän on myös ajateltava ympäristövaikutuksia. Onko ekologiselta kannalta järkevää, että direktiivissä suositaan raskaita ajoneuvoja tekemällä ero ammatillisen ja yksityisen käyttötarkoituksen välillä diesel- ja valmisteverokantojen osalta? Eikö dieselautoja tarvita kiireesti, jotta voidaan vähentää hiilidioksidipäästöjä? Tästä syystä emme ymmärrä, miksi dieselöljyn ja bensiinin valmisteverokantoja on yhdenmukaistettava. Eikö olekin niin, että tietyissä tilanteissa erilaisten dieselverokantojen tulva voi johtaa väärinkäytöksiin sekä niiden henkilöiden luottamuksen pettämiseen, jotka ovat maksaneet korkeampia hankintamaksuja vaihtaessaan dieselöljyyn? 
Totean lopuksi, että sisämarkkinoihin liittyvälle verotukselle on vielä tehtävä jotakin, mutta meidän on ratkaistava monenlaisia ongelmia, ennen kuin voimme pitää hinta-hyötysuhdetta tasapainoisena. Olen tästä syystä yllättynyt siitä, että komission tiedonannossa Euroopan parlamentille – tiedonannossa, josta äänestetään huomenna – lausutaan sivulla 24 vuoden 2004 työohjelman osalta, että direktiivi on jo tarkoitus saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä, vaikka keskustelemmekin tänään siitä, onko komission annettava uusi ehdotus. Saavutamme työohjelman tavoitteen vain, jos komissio antaa uuden ehdotuksen nopeasti. 
Ettl (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, direktiiviä ei saateta yhtä nopeasti osaksi kansallista lainsäädäntöä kuin komissio kuvittelee. Kysehän on tyypillisestä valtavirtaistamista edellyttävästä tapauksesta. Toivon hartaasti, että perinteinen kuljetusala suhtautuisi yhtä innokkaasti asianmukaiseen Euroopan laajuiseen lainsäädäntöön kuin kilpailun vääristymien torjumiseen. Asia on yksinkertaisesti niin, että joitakin asioita on tarkasteltava kokonaisuutena. Mainitsen tämän vain eräänlaisena johdantona. 
Arvoisa komission jäsen, olen pohjimmiltani tietysti samaa mieltä kuin komissiokin siitä, että välillisten verojen yhdenmukaistaminen on järkevä keino varmistaa sisämarkkinoiden asianmukainen toimiminen. Väitteet, jotka perustuvat oikeudenmukaiseen kilpailuun ja ympäristön suojelemiseen, uppoavat aina hyvin yleisöön. Tässä tapauksessa asiaa on kuitenkin tarkasteltava useammalta kannalta. Kyse on yhtäältä komission kyvyttömyydestä muotoilla kattavampaa politiikkaa kuljetusalaa edustavalle yleisölle ja toisaalta valtiovarainministerien halusta kerätä lisää rahaa nostamalla dieselöljyn verokantaa. 
Tie- ja rautatieliikenteen vuorovaikutussuhde osoittaa niiden harjoittavan eristäytymispolitiikkaa yhdentymispolitiikan sijaan. Samalla tavalla kuin Eurooppaan on luotava kokonaisvaltainen liikennekäsitys, on myös luotava kokonaisvaltainen käsitys kaikista moottoriajoneuvoveroista, tullimaksuista ja liikenteen infrastruktuuria koskevasta direktiivistä. Liikenne on nähtävä kokonaisuutena, yhtenä pakettina. Dieselverokantojen yhdenmukaistaminen tuntuu järkevältä ja mahdolliselta vain tässä yhteydessä. 
Komissio viittasi direktiiviehdotuksessa myös siihen, että yksityisomistuksessa olevien dieselautojen määrä on noussut jyrkästi, ja pahoitteli jäsenvaltioiden menetettyjä tuloja. Komissio kuvailee asiaa virheenä, joka on korjattava. Komissiolla ei valitettavasti ollut muuta sanottavaa näiden ajoneuvojen – jotka ovat pääsääntöisesti halvempia ja jotka käyttävät vähemmän polttoainetta – omistajista, jotka ovat voineet tähän asti säästää menoissaan käyttämällä dieselöljyä. On syytä tarkastella lähemmin kysymystä siitä, millaiset ihmiset ajavat näitä ajoneuvoja. He ovat pääsääntöisesti työntekijöitä, joiden on ajettava autolla töihin päivittäin, koska heillä ei ole muita vaihtoehtoja. Joissakin valtioissa yli 50 prosenttia yksityisistä autoista ovat dieselautoja. 
Eurooppalainen verotuspolitiikka merkitsi sitä, että juuri tämä tekijä vaikutti ratkaisevalla tavalla automarkkinoihin, ja ympäristöön liittyvät huolenaiheet ovat loppujen lopuksi edistäneet alaan liittyvää tekniikkaa. Asiaa on mielestäni tarkasteltava lähemmin nimenomaan tässä yhteydessä. Taustalla oleva ajattelutapa ei mielestäni ole väärä tai huono; ehdotusta on yksinkertaisesti tarkistettava tai muokattava. Se ei ole tällaisenaan täysin ajattelutapojemme mukainen. Ryhmäni suosittelee komissiolle uuden ehdotuksen antamista ja meille esitetyn ehdotuksen hylkäämistä. 
Schmidt, Olle (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aihe on arkaluonteinen. Se käy ilmi siitä, miten moniin vastoinkäymisiin talous- ja raha-asioiden valiokunta on joutunut sen jälkeen, kun käsittelimme ensimmäistä kertaa dieselveroja koskevaa asiaa. Tästä on osoituksena tietysti myös parlamentissa tänä iltana käyty keskustelu. 
Haluan kiittää kollegaani, parlamentin jäsentä Kauppia, hänen tekemästään tyypillisen ahkerasta ja kunnianhimoisesta työstä. Tällä kertaa – toivoakseni vain tällä kertaa – joudun toteamaan, että Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän enemmistö on eri mieltä hänen päätelmistään. 
Olemme epäilemättä samaa mieltä siitä, että komission ehdotus nostaa esiin ongelmia, vaikeita asioita ja arkaluonteisia pohdintoja. Totean kuitenkin, että on sääli, ettei valiokunnan enemmistö voinut tukeutua siihen, mitä ehdotuksessa oli hyvää, ja parantaa sitä, vaan että ehdotus torjuttiin kokonaisuudessaan, mitä molemmat suuret poliittiset ryhmät nyt ehdottavat. Olen tästä syystä samaa mieltä kuin komission jäsen Bolkestein ja selitän teille, miksi. 
ELDR-ryhmän tarkistus koskee ensinnäkin verojen yhteensovittamista, ei yhdenmukaistamista. Ehdotamme, että verot saavat vaihdella ja heitellä laajan vaihteluvälin puitteissa, jolloin jäsenvaltiot voivat itse päättää verotuksesta. Tällöin ei jouduta luopumaan ehdotuksen hyvistä puolista.
Komission ehdotus koskee toiseksi tietysti ympäristön parantamista. Jotkin väitteet kuulostavat eittämättä pelkiltä tekosyiltä. Olen samaa mieltä siitä, että verokilpailu on hyvä asia, paitsi jos ympäristö kärsii siitä. EU:n tasolla voidaan mielestäni päättää ympäristö- ja energiaveroista. 
Todettakoon kolmanneksi, että jäsenvaltioiden väliset suuret erot vahingoittavat sisämarkkinoita. Jos väitämme jäsen Kaupin tavoin, ettei dieselöljyturismia ole olemassakaan, työnnämme päämme pensaaseen – tai mahdollisesti polttoainesäiliöön – emmekä näe, mitä tosiasiassa tapahtuu. 
Komission ehdotuksen tarkistaminen hyödyttäisi ympäristöä, vahvistaisi sisämarkkinoita ja parantaisi kilpailua. Tätä eivät voi vastustaa sen enempää Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä kuin Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmäkään. Meidän on lakattava säikkymästä tai käyttämästä liioiteltuja sanakäänteitä aina, kun keskustelemme ehdotuksista, jotka sisältävät sanan "vero". 
Jonckheer (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkestein, en totea ensimmäistä kertaa täysistunnossa, että ryhmäni on kanssanne samaa mieltä. Olemme erityisen pettyneitä talous- ja raha-asioiden valiokunnassa pidettyyn äänestykseen, jonka tulos oli mielestäni taantumuksellinen. Luin ennen puheenvuoroani uudelleen komission ehdotuksen eli 24. heinäkuuta julkaistun asiakirjan, ja olen ryhmäni tavoin sitä mieltä, että yksikkönne laatima ehdotus on varsin korkealaatuinen, koska siinä arvioidaan tilannetta hyvin myönteisellä tavalla, ja selvitetään, millaisia vaikutuksia ehdotuksella on.
Haluan vielä korostaa kollegoilleni, että komissio teki hyvin edistysmielisen ehdotuksen, jonka voidaan odottaa vaikuttavan ehdokasvaltioihin vuosina 2010–2012. Perusverokanta on aluksi hyvin alhainen eli se vastaa yksinkertaisesti jo vuonna 1992 voimassa olleen verokannan indeksointia. On totta, että jotkin jäsenvaltiot joutuvat tästä syystä korottamaan verokantojaan. 
Olen myös sitä mieltä, että kollegojeni kannanotot, joiden mukaan olisi syytä ehdottaa kokonaispakettia, ovat pelkkä juoni, jolla pyritään horjuttamaan ehdotusta; toisin sanoen kaikista ehdotetuista toimista ei päästä sopimukseen. 
Haluan myös sanoa – ja tämä on mielestäni eräs niistä syistä, joiden vuoksi suurimmat poliittiset ryhmät torjuivat ehdotuksen – että korostatte ilmiselvästi kilpailun vääristymistä, mutta jos luette komission ehdotuksen tarkasti, huomaatte, ettei siinä pyritä esimerkiksi korottamaan jäsenvaltioiden kokonaisvaltaista verotaakkaa, vaan siinä on kyse kansallisten verojärjestelmien uudelleen organisoimisesta. Esimerkiksi eräässä ehdotuksessa, jota tuemme, pyritään vähentämään liikenteen infrastruktuureihin kohdistuvia veroja ja suosimaan sen sijaan käyttöön perustuvaa verotusta, "saastuttaja maksaa" -periaatteen mukaisesti. On selvää, että jäsenvaltiot eivät halua, että niiden verojärjestelmiin puututaan, mutta ne ovat väärässä. Haluan myös sanoa kestävän kehityksen suunnitelman osalta, että komission asiakirjassa korostetaan, että Euroopan ympäristökeskuksen mukaan liikenteen ulkoiset kustannukset ovat suuruudeltaan kahdeksan prosenttia BKT:stä. Komissio on mielestäni oikeassa korostaessaan, että jos neuvosto haluaa saavuttaa tavoitteet ja erityisesti yksityisautojen saastuttavien päästöjen vähentämistä koskevan tavoitteen, neuvoston on noudatettava ehdotuksianne. 
Arvoisa komission jäsen Bolkestein, ryhmäni tukee teitä täysimääräisesti, mutta tiedän, että se ei riitä. Jatkamme kuitenkin yhteistä taisteluamme. Saavutamme tavoitteen vielä jonakin päivänä. 
Blokland (EDD ).
    Arvoisa puhemies, ajoin iltapäivällä Luxemburgin läpi. Kunnon hollantilaisena täytän auton polttoainesäiliön aina Luxemburgissa ja maksan määrätyn hinnan. Yleensä täytän säiliön Alankomaissa, mutta jos matkustan joka tapauksessa Strasbourgiin Luxemburgin kautta, edellinen vaihtoehto on kustannustehokkaampi. 
Yhdenmukaistamisehdotukseen sisältyvissä komission perusteluissa todetaan, että lukemattomat autoilijat ajavat ylimääräisiä maileja täyttääkseen polttoainesäiliönsä halvemmalla jossakin muualla. Tämä on minusta epäjohdonmukaista, eikä se anna todellakaan aihetta tehdä kauaskantoista yhdenmukaistamisehdotusta. 
Huomautan ensinnäkin, että ehdotus ei ole muiden ehdotusten mukainen, jotka koskevat liikkuvuudesta ja liikenteestä aiheutuvien ympäristöongelmien ratkaisemista. Pidän lisäksi polttoaineen valmisteverokantojen ehdotettua yhdenmukaistamista epätoivottavana toimena, kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeus verotusalalla. Jäsen Kauppi on oikeassa todetessaan, että kaikenlainen verokilpailu on itsessään hyväksi. 
Ehdotan näin ollen yhdessä jäsen Lullingin ja jäsen Villiers'n kanssa, että talous- ja raha-asioiden valiokunta hylkäisi ehdotuksen. Laaja enemmistö tukee meitä. Kehotan kollegojamme seuraamaan esimerkkiämme ja hylkäämään yhdenmukaistamisehdotuksen.
Haluan lopuksi kysyä komission jäseneltä Bolkesteinilta, mitä komissio tekee, kun parlamentti hylkää ehdotuksen? Haluaisin saada konkreettisen vastauksen. 
Ilgenfritz (NI ).
   – Arvoisa puhemies, voin vain tukea esittelijän kantaa, koska Eurooppa tarvitsee enemmän eikä vähemmän verokilpailua. Euroopan keskimääräinen verokanta on jo yli 40 prosenttia, mikä on huomattavan paljon enemmän kuin Japanissa ja Yhdysvalloissa. Tiedämme kaikki, mihin tilanne on johtanut. Meidän on sopeuduttava kasvavaan työttömyyteen, siihen, että yrityksiä perustetaan vähemmän, ja investointien vähentymiseen. Komissio on tietoinen näistä asioista, mutta siitä huolimatta se suosittelee verotuksen koventamista ja tekee jäsenvaltioiden valtiovarainministereiden puolesta likaisen työn. He taas korottavat veroja ja siirtävät vastuun EU:lle. Tämä olisi yksinkertaista, jos tarkoituksenamme olisi sitoutua yhdessä toteuttamaan sisämarkkinat ja jos meidän pitäisi varmistaa, että kilpailusääntöjä ei heikennetä. Koska jäsenvaltioiden pitäisi sitoutua toimimaan supistettujen rakenteiden puitteissa, se vähentäisi automaattisesti jäsenvaltioiden hallinnollisia esteitä ja veroja. Jollemme tartu tähän tilaisuuteen, Euroopasta tulee loputtomiin laajentuva mutta heikentynyt ja kuivettunut jättiläinen. Voi myös käydä niin, että suuri ajatus valuu hukkaan. Se olisi sääli, koska tarvitsemme voimakasta Eurooppaa. 
Lulling (PPE-DE ).
   –Arvoisa puhemies, komissio on valinnut sopimattoman ajan esittääkseen meille monimutkaisen ja täysin turhan ehdotuksen, joka koskee dieselöljyn verotukseen sovellettavia sääntöjä. Ehdotuksessa pyritään ennen kaikkea yhdenmukaistamaan ammatillisiin tarkoituksiin käytettävän dieselöljyn verotusta vuoteen 2010 mennessä, mikä johtaa useimpien jäsenvaltioiden kannalta siihen, että verotus kovenee ja dieselöljyn hinta nousee. 
Asiakirjassa ehdotetaan myös – harkitsematta, miten tuhoisasti ehdotus vaikuttaa dieseltekniikkaan – dieselöljyn verokannan korottamista lyijyttömän bensiinin verokannan tasolle. Kuten esittelijä on jo todennutkin, ajatus on aivan järjetön. Ottaen huomioon, että komissio suhtautui valitettavan tinkimättömästi esittelijä Kaupin tarkistuksiin, jotka esitettiin hyväntahtoisen ilmapiirin vallitessa, talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenet, joihin minäkin kuulun, hylkäsivät murskaenemmistöllä – 23 jäsentä äänesti puolesta ja kaksi pidättäytyi äänestämästä – koko komission ehdotuksen. He tekivät niin monista hyvistä syistä, joihin on jo viitattu. 
Komission ehdotuksesta seuraisi monimutkainen palautusjärjestelmä, joka olisi byrokraattinen, kallis ja joka ei toimisi käytännössä. Se jättäisi meidät täysin avoimiksi veropetoksille, joihin olemme jo joutuneet tutustumaan arvonlisäveroon liittyvissä asioissa; olen itse samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että terve verokilpailu on toivottavaa ja että se edistää taloudellista kasvua. En todellakaan usko, että se vääristää kilpailua sisämarkkinoilla. Mitä järkeä on koventaa yritysverotusta nyt, kun lama ja työttömyys ovat leimanneet taloudellista ilmapiiriä jo muutamien vuosien ajan? Tällainen on järjetöntä. Toivon, että komissio kuuntelee esittelijää ja antaa käsiteltäväksemme täydellisen ja hyvin suunnitellun paketin, jonka avulla voidaan sovittaa yhteen muun muassa polttoaineen verotusta ja infrastruktuurin käyttömaksuja. 
Santos (PSE ).
    Arvoisa puhemies, ajoneuvojen ja polttoaineiden verotuksen yhdenmukaistamista koskevat komission aloitteet ovat laajalti perusteltuja, ja niihin on syytä suhtautua myönteisesti. Aloitteet ovat perusteltuja, koska ne edistävät olennaisella tavalla sisämarkkinoiden kitkatonta toimimista siten, että aloitteissa pyritään estämään ajoneuvo- ja polttoainemarkkinoiden epänormaali jakautuminen tai lieventämään sitä. Aloitteisiin on syytä suhtautua myönteisesti, koska niissä suositaan järjestelmällisesti lähestymistapaa, jossa huomioidaan liikenteen vaikutus ympäristöön.
Liikenne ja liikkuvuus ovat tällä hetkellä tekijöitä, jotka ovat ratkaisevassa asemassa, kun tavaroita ja palveluja hinnoitellaan, ja tästä syystä on olennaisen tärkeää, että liikenne ja liikkuvuus eivät haittaa kilpailua. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että polttoaineen verokantoja voidaan nyt yhdenmukaistaa täysimääräisesti, edes pitkällä aikavälillä. Tietynasteinen verotuskilpailu on tietysti täysin hyväksyttävä asia, jos se hyödyttää kuluttajia kouriintuntuvasti. Kaikkien yhteisön aloitteiden ja ehdotusten tavoitteena on oltava viime kädessä vastata Euroopan kansalaisten tarpeisiin, joko siten, että tavaroita asetetaan heidän saatavilleen ja niiden laatu taataan, siten, että varmistetaan, että yritykset pyrkivät kestävään kehitykseen, tai siten, että vähennetään asteittain kustannuksia, jotka aiheutuvat tällaisten tavaroiden hankkimisesta. 
Ehdotus ei vaikuta tässä nimenomaisessa sanamuodossaan siltä, että sen avulla voitaisiin saavuttaa merkittäviä tuloksia ympäristönsuojelun alalla. Ehdotus voi jopa johtaa hintojen nousemiseen. Neuvosto voi lisäksi hyväksyä tällaisen aloitteen vain, jos se noudattaa energiatuotteiden verotusta koskevaa direktiiviä ja ehdotusta puitedirektiiviksi, joka koskee infrastruktuurin käyttöä. 
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan varautunut kanta johtuu asian poliittisesta monimutkaisuudesta sekä niistä ongelmista, jotka liittyvät tämän direktiivin yhteydessä sen täytäntöönpanon hallinnollisiin näkökulmiin – erityisesti niihin, jotka koskevat ammatillisiin ja yksityisiin tarkoituksiin käytettyjen polttoaineiden erottelua – ja niistä aiheutuviin veronpalautuksiin. Komission on kuitenkin pidettävä ehdotuksen mahdollista hylkäämistä kannustimena sellaisen uuden luonnoksen laatimiselle, jossa otetaan huomioon Euroopan parlamentissa tehdyt ehdotukset sekä kansalaisille aiheutuva välitön hyöty, ja luonnoksen avulla on pyrittävä ylittämään joidenkin jäsenvaltioiden väistämättömät vastalauseet. 
Bolkestein,
   . Jotkut parlamentin jäsenet puhuivat verokilpailusta. He puhuivat itse asiassa verotuksellisesta "itsemääräämisoikeudesta".
Luen teille perustamissopimuksen 93 artiklan. Edessäni oleva teksti on ranskaksi. 

"Neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta sekä Euroopan parlamenttia (...) kuultuaan säännökset liikevaihtoveroja ja valmisteveroja (...) koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamisesta siltä osin kuin yhdenmukaistaminen on tarpeen sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan varmistamiseksi (...)."

Englanninkielisessä tekstissä sanotaan, että "the Council shall establish measures" ("neuvosto antaa säännökset"). Sana "shall" osoittaa, että neuvostolla ei ole muita vaihtoehtoja kuin yhdenmukaistaa valmisteveroja siltä osin kuin ne haittaavat sisämarkkinoita. Älkää siis tulko väittämään komissiolle, että asia liittyy jollakin tavalla verotukselliseen itsemääräämisoikeuteen. Perustamissopimuksen 93 artiklassa lausutaan, että neuvoston on yhdenmukaistettava valmisteveroja, jos ne haittaavat sisämarkkinoiden asianmukaista toimintaa.
Tällöin herääkin kysymys, haittaako jokin este sisämarkkinoiden asianmukaista toimintaa? Jäsen Blokland ei pitänyt johdonmukaisena sitä, että rekkojen ja autojen kuljettajat poikkeavat reiteiltään hakeakseen dieselöljyä Luxemburgista. Esitän teille muutamia lukuja. Luvut koskevat dieselöljyn myyntiä asukasta kohden ja ovat seuraavanlaiset: Belgia 610 litraa, Tanska 531 litraa, Espanja 424 litraa ja Ranska 536 litraa. Kaikki luvut liikkuvat välillä 400–500–600 litraa asukasta kohden. Sitten on Luxemburgin tapaus. Siinä missä minkään muun jäsenvaltion luku ei ylitä 640:ä – joka on Itävaltaa koskeva luku – Luxemburgin osalta luku on 3 106. 
Miksikö näin on? Aivan yksinkertaisesti siksi, että valmisteverot ovat Luxemburgissa kauhistuttavan alhaiset, ja siksi, että on täysin selvää, että sisämarkkinoilla on vääristymiä. Siitä ei ole epäilystäkään. Jos jäsen Blokland pitää asiaa epäjohdonmukaisena, pelkään, että en ymmärrä hänen järjenjuoksuaan. Minusta on täysin johdonmukaista, että rekkojen ja autojen kuljettajat poikkeavat reitiltään päästäkseen jonottamaan Luxemburgiin. Matkustaessanne Luxemburgiin näette pitkän jonollisen rekkoja, jotka yrittävät kaikki täyttää polttoainesäiliönsä halvalla dieselöljyllä. Ei siis ole epäilystäkään siitä, etteikö sisämarkkinoilla ole vääristymiä. Se on yksi syistä, joiden vuoksi komissio tekee ehdotuksen, jota neuvosto tarkastelee sen jälkeen, kun parlamentti on antanut lausuntonsa. 
Toinen syy – jonka jäsen Jonckheer esitti hyvin kaunopuheisesti – on se, että ehdotuksen täytäntöön paneminen vähentää yleisesti päästöjä, kuten typenoksidin, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden ja rikkidioksidin päästöjä sekä hiukkaspäästöjä. Hiilidioksidipäästöjen määrä vähentyy myös. Tästä syystä ympäristöasioita hoitavat kansalaisjärjestöt kannattavat ehdotusta. Jäsen Jonckheer on aivan oikeassa huomauttaessaan asiasta kollegoilleen. Hän päätti puheenvuoronsa toteamalla, ettei hänen tukensa ole luultavastikaan riittävää. En suhtaudu asiaan yhtä pessimistisesti. Tämän keskustelun jälkeen monet parlamentin jäsenet ymmärtänevät, että kyse on kilpailun vääristymistä, että dieselöljyn valmisteverojen yhdenmukaistaminen on hyväksi ympäristölle ja että 93 artiklassa lausutaan, että neuvosto on velvollinen ryhtymään toimiin – sillä ei toisin sanoen ole valinnan varaa. Komissiokin pyrkii ryhtymään toimiin. 
Komission tarkoituksena ei ole koventaa verotusta, kaukana siitä. Jäsenvaltiot saavat aivan vapaasti alentaa verojaan muilla aloilla, jos heidän on korotettava dieselöljyn valmisteverokantoja. Älkää siis ajatelko, että komissio haluaa tehdä niin. Se ei ole totta. 
Saanen korostaa tulevissa jäsenvaltioissa vallitsevan tilanteen osalta, että kaikki tulevat jäsenvaltiot lupasivat laajentumisneuvottelujen aikana ryhtyä soveltamaan moottoriöljyjen nykyistä vähimmäisverokantaa 1. toukokuuta 2004 alkaen, jolloin ehdokasvaltioista tulee jäsenvaltioita. Useimmissa ehdokasvaltioissa, paitsi Baltian maissa, sovelletaan jo näitä verokantoja korkeampia kantoja. 
Jäsen Blokland kysyi, miten reagoin, jos parlamentti hylkää ehdotuksen. Toistan, etten odota niin käyvän. Jos niin kuitenkin käy, otan asian esille – parlamentin ja komission välisiä järjestelyjä noudattaen – komission jäsenten kollegiossa, jotta voimme harkita huolellisesti komission kantaa näissä oloissa.
Totean lopuksi tarkistuksista, että, kuten olen jo sanonut, komissio voi hyväksyä toiseksi parhaana vaihtoehtona sen, että ammatillisiin tarkoituksiin käytettävästä dieselöljystä kannettavia valmisteveroja varten luodaan indeksoitu vaihteluväli. Komissio voi myös hyväksyä nykyisen ehdotuksen mukauttamisen energiaverodirektiivin ehtoihin erityisesti, kun on kyse ammatillisiin tarkoituksiin käytettävän dieselöljyn ja verokantojen määritelmistä. Komissio on näin ollen periaatteessa samaa mieltä tarkistuksista 1, 3–12 ja 14–16. Tarkistukset 2 ja 13 voidaan hyväksyä osittain, jos niiden sanamuotoja tarkistetaan siltä osin kuin niissä viitataan yhteyden luomiseen tämän direktiivin ja infrastruktuurien käyttöä koskevan direktiivin välille. Komissio ei hyväksy tarkistusta 17, koska ehdotetut luvut eivät ole energiaverodirektiivin mukaisia.
Ehdotus voi vaikuttaa monimutkaiselta, mutta se on itse asiassa hyvin yksinkertainen. Se hyödyttää ympäristöä. Siinä pyritään estämään sisämarkkinoiden vääristymät, kuten perustamissopimuksen 93 artiklassa edellytetään. 
Lulling (PPE-DE ).
   –Arvoisa puhemies, koska komission jäsen Bolkestein on käyttänyt kielikuvia, joita kuvailisin älyllisesti epärehellisiksi, häpäistäkseen kotimaatani, ja koska hän on rohjennut kuvailla verojamme aivan liian alhaisiksi, minun on valitettavasti oikaistava joitakin virheitä. En tiedä, miten hyvä komission jäsen Bolkestein oli alakoulussa maantiedossa, mutta minun on todettava, että Luxemburg nyt vain sattuu olemaan siinä, missä se on, ja kun jäsen Blokland matkaa Alankomaista Strasbourgiin, hän ei syyllisty "bensaturismiin", jos hän matkustaa Luxemburgin kautta. Se on nimittäin helpoin reitti, ja hänen on pakko täyttää autonsa polttoainesäiliö matkan aikana. Sehän on yksi yhteismarkkinoiden vapauksista – tavaroiden, pääoman, ihmisten ynnä muiden vapaa liikkuvuus – ja komissio pyrkii nyt vaarantamaan erään näistä perusvapauksista, nimittäin tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden. 
Haluan myös huomauttaa, että 100 000 ihmistä ylittää päivittäin Luxemburgin rajan. He tulevat Belgiasta, Saksasta ja Ranskasta tekemään töitä. Heillä on oikeus täyttää polttoainesäiliönsä Luxemburgissa. Luomme työpaikkoja 100 000 työntekijälle, jotka matkustavat päivittäin rajojen yli työpaikoilleen ja jotka lorvailisivat muutoin kaduilla Ranskassa ja Belgiassa. Arvoisa komission jäsen, väitteenne eivät ole vedenpitäviä, ja minusta on valitettavaa, että olette uskaltautunut tuomaan ne esiin. 
Bolkestein,
   .  Arvoisa puhemies, mitä olisikaan keskustelu ilman jäsen Lullingin viimeistä puheenvuoroa? Se ei lämmittäisi minua samalla lailla. 
Kiitoksia paljon puheenvuorostanne, hyvä jäsen Lulling, mutta voisitteko selittää minulle, miksi dieselöljyn kulutus on Luxemburgissa 500 prosenttia suurempi kuin Itävallassa, joka on luettelossa seuraavana? Jos voitte selittää minulle asian, muutan kenties ehdotuksiani. Ette kuitenkaan voi selittää sitä. Syy on aivan yksinkertainen: Luxemburgin valmisteverokannat ovat hyvin alhaiset. Tapaus on päivänselvä. 
Puhemies.
    Kiitos, komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(1) 

