Järjestely rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille ja sen soveltamisen yhteiskunnalliset ehdot (keskustelu) 
Puhemies
(ES) Esityslistalla on seuraavana keskustelu Tatjana Ždanoka ja Jean Lambertin Verts/ALE-ryhmän puolesta, Alejandro Cercasin S&D-ryhmän puolesta ja Marian Harkinin ja Elizabeth Lynnen ALDE-ryhmän puolesta komissiolle laatimasta suullisesta kysymyksestä järjestelystä rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille ja sen soveltamisen yhteiskunnallisista ehdoista.
Tatjana Ždanoka
kysymyksen esittäjä. - (EN) Arvoisa puhemies, tulen Latviasta, maasta, johon rahoituskriisi on iskenyt ankarasti. Latvia oli vaarassa joutua vararikkoon ilman ulkopuolista rahoitustukea. Saimme kyseistä tukea EU:lta ja IMF:ltä. Tuen edellytyksenä Latvian hallituksen piti kuitenkin leikata talousarviomenoja. Se teki niin pienentämällä eläkkeitä kymmenellä prosentilla ja työssäkäyvien eläkeläisten eläkkeitä 70 prosentilla, vähentämällä työssäkäyvien vanhempien perhe-etuuksia ja äitiysetuuksia kymmenellä prosentilla sekä alentamalla verottoman henkilökohtaisen tulon verotusrajaa.
Lähestymistavassa pyrittiin, kuten näette, tasa-arvoisuuteen. Olipa eläke sata euroa tai tuhat euroa, kymmenen prosenttia otettiin pois. Komissio piti myönteisenä näitä niin skandaalimaisesti tehtyjä leikkauksia ja allekirjoitti yhteisymmärryspöytäkirjan Latvian kanssa. Aivan alusta asti oli selvää, että tällaiset valikoimattomat leikkaukset iskisivät yhteiskunnan heikoimmassa asemassa oleviin. Eikö komissio ole tietoinen Euroopan köyhyyden torjunnan teemavuodesta?
Latvian tilanne ei ole ainoalaatuinen unionissa. Unkari ja Romania ovat myös saaneet yhteisön lainoja. Muutkin maat saattavat jonakin päivänä joutua hakemaan kyseisiä lainoja. Meidän on siksi vältettävä luomasta ennakkotapausta yhteiskunnan vastaisten toimenpiteiden hyväksymisestä.
Arvoisa komission jäsen, voitte tietysti sanoa, että te annatte vain rahaa ja että jäsenvaltioiden hallitukset ovat vastuussa sosiaalipolitiikasta, mutta sosiaaliset oikeudet sitovat oikeudellisesti Euroopan unionin toimielimiä. Se tarkoittaa, että kaikkea, mitä toimielimet tekevät, on arvioitava sosiaalisten oikeuksien perusteella. Muuten sanat korkeatasoisesta sosiaalisesta suojelusta EU:n tehtävänä saavat aikaan vain ironisen hymyn.
Elizabeth Lynne
kysymyksen esittäjä. - (EN) Arvoisa puhemies, kyse ei ole siitä, että kerrotaan jäsenvaltioille tarkasti, mihin niiden pitäisi tai ei pitäisi käyttää rahojaan. Kullakin maalla on omat välittömät painopistealansa rahoitusvaikeuksistaan selviämisessä.
Mutta kun jäsenvaltiot saavat tuota tukea Euroopan unionilta tämän säännöksen nojalla, niitä pitäisi kannustaa käyttämään sitä siten, että unionin periaatteita kunnioitetaan - toisen sanoen, ottamaan huomioon sosiaalisen suojelun ja sosiaalisen osallisuuden tarve.
Tämä rahoituskriisi on iskenyt ihmisiin koko Euroopan unionissa, ja siksi on oikein, että tämä rahasto on olemassa. Miljoonat ihmiset ovat menettäneet työpaikkansa. Monet noissa jäsenvaltioissa työttömiksi joutuneista ovat heikoimmassa asemassa, ja on vähiten todennäköistä, että he löytävät nopeasti työtä. Siksi on tärkeää, että noiden jäsenvaltioiden sosiaaliturvaverkkoja ei jätetä huomiotta.
Olemme suullisessa kysymyksessämme kysyneet erityisesti, ovatko jäsenvaltiot velvoitettuja sisällyttämään sosiaalisen vaikutuksen arvioinnin komissiolle toimittamiinsa kertomuksiinsa. Olisin mielissäni, jos voisitte kertoa meille, onko asia niin.
On tärkeää, että annamme oikean viestin jäsenvaltioille, jotka saavat EU:n rahoitusta keskipitkän ajan rahoitustukena. Minä itse katson, että meidän on tehtävä selväksi, että komissio saattaa ottaa huomioon tavan, jolla heikoimmassa asemassa olevia on autettu, ennen lisätuesta sopimista.
Tiedän, että kun jäsenvaltiot ovat taloudellisissa vaikeuksissa, ei useinkaan ole kovin helppoa tiedostaa edelleen yhteiskunnalliset velvoitteet, ja sen tähden esitimme tämän suullisen kysymyksen. On niin tärkeää muistaa, että tällä rahoituskriisillä on myös ihmiskasvot ja että niitä kasvoja edustavat sangen usein ne, jotka ovat jo syrjäytyneet eniten yhteiskunnasta.
Alejandro Cercas
kysymyksen esittäjä. - (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, luin ennen kysymyksen esittämistä huolellisesti edelliset kysymykset ja kannat, jotka parlamentti on omaksunut noiden kysymysten osalta. On tosiasia, eikä kanta, että 24. huhtikuuta tänä vuonna parlamentti antoi lainsäädäntöpäätöslauselman, jonka tarkoituksena on muuttaa asetusta (EY) N:o 332/2002, jolla säädellään noita rahoitusvälineitä perustamissopimuksen 100 artiklan nojalla.
Arvoisa komission jäsen, tuossa päätöslauselmassa parlamentti tuki sitä, että tätä tukea käytetään käsittelemään niiden jäsenvaltioiden erityisiä julkisen talouden ongelmia, joihin rahoituskriisi vaikuttaa eniten, se ilmaisi täysimääräisen solidaarisuutensa, ennen kaikkea niitä valtioita kohtaan, jotka ovat aivan viimeksi liittyneet EU:hun, mutta samalla, arvoisa komission jäsen, parlamentti sanoi selkeästi, että tämän tuen pitäisi olla ehdollista, ja se asetti neljä vaatimusta, jotka ovat yhteisön tavoitteita.
Ne ovat seuraavat: ensiksi se, että julkisten menojen pitäisi olla laadukkaita, että rahaa ei tuhlata; toiseksi, että sosiaaliturvajärjestelmää ja kestävää kasvua pitäisi noudattaa; kolmanneksi, että laadukasta täystyöllisyyttä koskevaa politiikkaa ei pitäisi hylätä; ja neljänneksi, että ilmastonmuutosta on torjuttava. Loogisesti ajateltuna, jos nämä ovat meidän kannaltamme hyviä tavoitteita, niitä pitäisi noudattaa myös noissa maissa.
Muutama kuukausi on kulunut, ja olemme saaneet sangen paljon raportteja kansalaisjärjestöiltä, ammattiliitoilta ja kansalaisilta yhdestä niistä neljästä maasta, jotka ovat saaneet huomattavia määriä julkisen talouden tukea: 6,5 miljardia, 3,1 miljardia, 2,2 miljardia ja 5 miljardia euroa. Raporteissa meille kerrotaan sellaisia lukuja, joita kollegani juuri lainasi: 40 prosentin leikkaus koulutusalalla, kymmenen prosentin leikkaus eläkeohjelmassa, sairauskorvauksien puolittaminen ja niin edelleen.
Arvoisa komission jäsen, tässä tilanteessa parlamentti toivoo ainakin, että hiljaisuuttamme ei tulkita siellä - kuten se on tulkittu - aivan kuin juuri me määräisimme toimenpiteistä: meitä ei ainakaan pitäisi sekoittaa tähän tulkintaan, jonka mukaan EU hyökkää heikoimmassa asemassa olevien väestönosien kimppuun. Arvoisa komission jäsen, jos vain on mahdollista, meidän pitäisi välttää tilannetta, jossa heikoimmat maksavat sopeutuksesta.
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ongelmat Latviassa, Unkarissa ja Romaniassa, jotka ovat ne kolme Euroopan unionin jäsenvaltiota, jotka tällä hetkellä saavat lainoja maksutasejärjestelyn nojalla, ovat ongelmia, joita tämä parlamentti, tai Euroopan komissio, tai Euroopan unioni ei ole luonut. Ne ovat talouskriisin luomia ongelmia, mutta niitä on pahentanut kyseisten maiden poliittisten johtajien harjoittama huono hallinto ja harhaanjohtavat toimet. Sanon tämän, koska samalla Euroopan unionin alueella kuin Latvia, samalla Euroopan unionin alueella kuin Unkari ja samalla Euroopan unionin alueella kuin Romania on maita, joilla ei ole samoja ongelmia, jotka tekevät parempaa työtä kriisin käsittelyssä, EU:n talousarvioista saadulla tuella, rakennerahastojen ja koheesiorahaston avulla, Euroopan unionin jäsenyyden ja mahdollisen euroalueen jäsenyyden suojelemana, mutta ilman tarvetta pyytää apua maksutasejärjestelystä.
Miksi näiden kolmen maan piti pyytää apua? Miksi meidän piti lainata niille rahaa? Se ei ole komission tai parlamentin tai yleisesti Euroopan unionin syy: se johtuu noissa maissa harjoitetusta huonosta hallinnosta.
Miten autamme niitä? Me teemme niin lainaamalla niille rahaa, eikä kukaan anna lainaa ilman ehtoja; meillä ei ole tämän parlamentin eikä neuvoston lupaa antaa lainaa ilman ehtoja. Me lainaamme tiettyjen ehtojen nojalla, ja määräämme noille maille joitakin kovia ehtoja, koska niiden tilanteet ovat äärimmäisen vaikeita, mutta sanomme niille näin: "älkää tehkö leikkauksia saadaksenne osarahoitusta rakennerahastosta ja koheesiorahastosta, älkää hyväksykö taantumuksellisia toimenpiteitä, älkää tehkö leikkauksia, jotka vahingoittavat heikoimpia". Joskus onnistumme ja joskus valitettavasti emme onnistu, koska asia ei ole meidän käsissämme vaan niiden.
Jaan siksi huolenne, enkä ainoastaan jaa niitä, vaan myös toimitan ne kaikkien teidän puolestanne eteenpäin kyseisille hallituksille samalla, kun niille annetaan rahaa Euroopan unionin nimissä: 1,3 miljardin euron laina Latvialle, ja hyvin suuret määrät myös Romanialle ja Unkarille.
Olkaa kuitenkin hyvät ja pankaa tämä merkille: kukaan ei anna lainaa ehdoitta, eikä minulla ole lupaa tehdä niin teidän puolestanne, jäsenvaltioiden puolesta. Kävi miten kävi, emme voi tehdä päätöksiä, jotka ovat noiden maiden hallitusten ja parlamenttien vastuulla.
Me voimme vain muistuttaa noiden maiden hallituksia ja parlamentteja ensinnäkin niiden vastuusta saada maansa eroon kriisistä, josta muut maat eivät kärsi niin paljon, ja toiseksi siitä, että joihinkin toimenpiteisiin ei voi ryhtyä, emmekä ole valmiita lainaamaan rahaa, jotta toteutetut toimenpiteet menevät pidemmälle sitä, mikä on tiukasti välttämätöntä julkisen talouden sopeuttamiseksi ja noiden maiden saamiseksi sellaiseen asemaan, että ne voivat käsitellä tulevaisuuttaan ilman, että niiden tarvitsee pyytää Euroopan unionilta lainaa.
Jean-Paul Gauzès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mielestäni komission jäsenen juuri nyt tekemissä huomioissa vastattiin aidosti kysyttyyn kysymykseen.
Euroopan unioni ei anna varoja käyttöön ilman ehtoja. Nuo ehdot on mainittu: julkisten menojen laatu, kestävän kehityksen tavoitteet, työllisyyspolitiikka, ilmastonmuutos, mutta tietysti myös se, että on selvitettävä mahdollisimman pian edellisen hallinnon vajaukset, jotta nämä auttamamme maat voivat saavuttaa vaaditun tason.
Tällaisessa kriisissä, jota olemme käymässä läpi, emme mielestäni saa kuitenkaan mennä ehtojen kanssa liiallisuuksiin. Meidän on luotettava niiden jäsenvaltioiden hallituksiin, jotka saavat EU:n tukea pannakseen täytäntöön tarvittavat toimenpiteet ja välttääkseen, kuten komission jäsen sanoi, toimenpiteitä, jotka voisivat olla taantumuksellisia tai taaksepäin suunnattuja.
Sosiaalimenot ovat tietenkin tärkeitä - ne on säilytettävä - mutta myös tässä meidän on luotettava siihen, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön tilanteen korjaamiseksi tarvittavia toimenpiteitä, eikä tehdä pikkumaisia tarkastuksia, jotka olisivat joka tapauksessa tehottomia.
Aika arvioida tapaa, jolla jäsenvaltiot ovat käyttäneet EU:n tukea, on silloin, kun osoitetaan uutta tukea, ja silloin voimme ehkä tehdä johtopäätökset sopimattomista toimenpiteistä, erityisesti sosiaalialalla.
Pervenche Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, muistatte hyvin selkeästi, että kun 24. huhtikuuta - kuten kollegani Alejandro Cercas pani merkille - hyväksyimme, vahvistimme ja ratifioimme maksutasejärjestelyn lisäyksen, teimme sen kahdella ehdolla: ensinnäkin sillä ehdolla, että tähän tukeen liittyy ehtoja, erityisesti sosiaalituen osalta, toiseksi, että se on avointa, jotta tämä parlamentti tietää selkeästi ehdoista, joiden nojalla kyseessä olevien jäsenvaltioiden kanssa tehdään kyseisiä sopimuksia. Siksi tänä iltana käymämme keskustelu on mielestäni oikeudenmukainen, hyödyllinen ja demokraattinen keskustelu, jonka on tarjottava todisteet tehokkaasta toiminnasta.
Olemme Euroopan unionin osalta ehdottoman kriittisessä tilanteessa ja voimme selkeästi nähdä, että tämä kriisi vahingoittaa jäsenvaltioiden välisen solidaarisuuden koko perustaa ja erityisesti solidaarisuutta uusia jäsenvaltioita kohtaan. Tilannetta vain pahentavat uutiset, joita saamme Romaniasta, jossa on hyvin vaikea tilanne erityisesti tämän kriisin seurauksista johtuvan poliittisen epävarmuuden takia.
En kuitenkaan haluaisi, että toistamme aiempia virheitä, erityisesti niitä, joista voimme syyttää IMF:ää, joka noin kymmenen vuotta sitten sovelsi malleja, jotka loppujen lopuksi vain pahensivat tilannetta. Olen lisäksi lujasti eri mieltä kollegani Jean-Paul Gauzèsin kanssa, kun hän suosittelee, ettemme tekisi pikkumaisia tarkastuksia vaan odottaisimme seuraavaa pyyntöä tutkiaksemme tuen käytön laadun. Ei! Juuri tukeen sitouduttaessa ehdot voidaan määritellä, ja mielestäni EU on maksanut muilla aloilla tarpeeksi siitä, että se ei ole tutkinut ehtoja, jotta se voisi sulkea silmänsä tässä tapauksessa.
Emme voi hyväksyä nyt, Euroopan unionissa, että heikoimmassa asemassa olevat joutuvat maksamaan sopeutustoimista. Mielestäni ei ole oikein syyttää komissiota Latvian politiikan huonosta hoidosta. Kukaan tässä parlamentissa ei sanonut teille, arvoisa komission jäsen, että se oli tie, jota haluamme seurata.
Emme voi kuitenkaan antaa heikoimmassa asemassa olevien maksaa hintaa Euroopan unionin talousarviositoumuksesta ja solidaarisuudestamme Latviaa kohti, koska emme usko, että tällä tavalla palautetaan luottamus ja Latvian talouden tasapaino.
Marian Harkin
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, EU:n sosiaalista suojelua ja sosiaalista osallisuutta koskeva prosessi on keskeisessä asemassa varmistettaessa Euroopan unionin kestävää talouskasvua, useampia ja parempia työpaikkoja ja suurempaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan strategisen tavoitteen saavuttaminen.
Talouskriisin aikana köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen ovat suurempia uhkia monille kansalaisille, mutta erityisesti yhteiskunnan laidalla eläville, työttömiksi joutuville ja niille, jotka ovat eri jäsenvaltioissa toimivien erilaisten sosiaaliturvaverkkojen varassa.
Tässä kysymyksessä komissiolta kysytään, pyrkiikö se sisällyttämään sosiaalista suojelua ja sosiaalista osallisuutta koskevan prosessin keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseen jäsenvaltioiden maksutaseille neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/2002 nojalla.
Suhtaudun aina varoen liian monien ehtojen määräämiseen ja liialliseen byrokratiaan tuensaajien osalta, sillä se koskee jäsenvaltioissa suoraan pk-yrityksiä ja yksityishenkilöitä. Kun tuollaisilla määräyksillä autetaan toteuttamaan sosiaalisen osallisuuden kaltaisia EU:n pääperiaatteita, ne ovat kuitenkin todellakin tärkeitä. Emme voi tavoitella sosiaalista osallisuutta koskevaa prosessia ja tuottaa koko ajan enemmän asiakirjoja, joissa sen saavuttaminen määritellään, jos emme samalla varmista, että kyseinen prosessi on mukana aloitteissamme.
Komission jäsen sanoo, että olemme liittäneet näihin lainoihin ankaria ehtoja, mutta en päässyt oikein selville, mitä nämä ehdot ovat ja sisältyykö niihin todellakin yhteiskunnallisia ehtoja.
Huolimatta olosuhteista, joissa EU:n varoja jaetaan, emme voi pestä käsiämme asiasta ja toivoa parasta. Meitä on pyydetty luottamaan jäsenvaltioihin. Jäsenvaltioihin luottaminen on hyvä asia, mutta luottamus on aina ansaittava, ja jos siitä on epäilyksiä, niitä on mielestäni käsiteltävä.
Patrick Le Hyaric
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, useimmat taloustieteilijät sanovat nyt, että kriisi johtuu suurelta osin työvoiman luoman vaurauden siirrosta pääomaan, voittoihin. Lisäksi yleisesti ollaan samaa mieltä siitä, että niissä maissa, jotka ovat säilyttäneet sosiaaliturvajärjestelmänsä ja julkiset palvelunsa, väestö on kärsinyt kriisistä suhteellisesti vähemmän.
Tänä iltana käsittelemämme ongelma koskee kuitenkin niiden ehtojen luonnetta, jotka liitetään EU:n tai Kansainvälisen valuuttarahaston tuen antamiseen kansoille. Tätä tukea ei voi enää ehdollistaa sellaisten rakennesopeutusohjelmien soveltamiselle, joilla vähennetään sosiaalisia menoja, koulutusmenoja ja yksityistetään julkista sektoria, mukaan luettuna yleishyödylliset sosiaalipalvelut. Siitä on tällä hetkellä tullut tehotonta, ja se on tunnustettava. Kaikki se vain pahentaa kriisiä, työttömyyttä ja köyhyyttä.
Siksi meidän on mielestämme käännettävä näitä ehtoja koskevat vaatimukset toisinpäin ja päätettävä, että EU:n julkisiin varoihin tai IMF:n varoihin voi liittää ehtoja, ne voidaan yhdistää uuteen määrärahoja koskevaan järjestelmään ja niitä myönnetään sellaisten uusien vaatimusten nojalla, joilla tavoitellaan ja kannustetaan vaurauden uutta jakautumista, jotta voidaan nostaa palkkoja, eläkkeitä ja sosiaalisia vähimmäisvaatimuksia ja pitää yllä korkealaatuista sosiaalista suojelua, takuuta työstä kaikille. Lopuksi, juuri sosiaalinen edistys liittyy yhteen talouden tehokkuuden kanssa, ei päinvastoin.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan komissio on osoittanut selkeää ja yhteistyöhön pyrkivää ymmärrystä niille jäsenvaltioille, jotka ovat kriisin takia joutuneet rahoitusvaikeuksiin. Vakaita ja vahvoja sosiaalisen suojelun järjestelmiä ei voida pitää yllä, jos jäsenvaltioiden taloudet eivät ole vahvoja. Kollegani ehdottavat, että rahoitustuen tarjoamisen ehtoja rajattaisiin, mutta mielestäni se ei ole periaatteessa toivottavaa. Sen sijaan meidän pitäisi harkita vakavasti mahdollisuutta laajentaa ehtoja, joiden nojalla rahoitustukea on mahdollista saada, ja sallia sen käyttäminen valtioiden talousarvioiden ja rahoitusjärjestelmien vahvistamisen lisäksi talouden kehittämiseen.
Talouteen investoiminen on välttämätöntä vakaan sosiaaliturvajärjestelmän takaamiseksi pitkällä aikavälillä. Rahoitustuen varojen käyttö tällä tavoin olisi paras tapa tarjota mahdollisimman pian apua rahoitusvaikeuksiin joutuneille jäsenvaltioille. Valtioiden selviäminen kriisistä ja niiden tuleva vakauttaminen liittyvät tiiviisti Euroopan unionin politiikkaan noiden valtioiden osalta. EU:n laajuisesti saadaan tuloksia vain yhtenäisellä ja tehokkaalla toiminnalla. Rahoitustuki ei ole, eikä se saa olla, ainoa tapa, jolla EU:n jäsenvaltiot voivat tukea toinen toistaan. On löydettävä monitahoisia ratkaisuja, joilla edistetään kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden talouden kehitystä.
Kinga Göncz
(HU) Maat, joista tässä tapauksessa puhumme, ovat Euroopan unionin uusia jäsenvaltioita, joiden on pitänyt hallintojärjestelmän muutoksen jälkeen huolehtia niistä, jotka syrjäytyivät järjestelmän vaihdon jälkeen, kehittyä kilpailukykyisemmiksi avoimia markkinoita koskevan talouden uudelleenjärjestelyn jälkeen sekä luoda ja rakentaa talouksia, joiden rakenteet ovat tasapainoisia. Siten ihmisillä on näissä maissa pienimmät säästöt. Se tarkoittaa, että heillä on vaikeuksia maksaa asuntolainat takaisin valuuttaan perustuvan korkean velkasuhteen takia. Työttömyys kasvaa yksipuolisesti kehittyvien talousongelmien takia, ja sosiaalimenot vähenevät myös.
Yhteiskunnallisten jännitteiden takia kehittyy epävakautta, erityisesti poliittista epävakautta. Yhä useammissa maissa tuki äärimmäisille mielipiteille kasvaa ja populismi valtaa alaa. Mielestäni meidän on otettava kaikki nämä tekijät huomioon arvioidessamme tilannetta ja mietittävä, mihin muihin toimenpiteisiin meidän on ryhdyttävä EU:n solidaarisuuden osalta, sillä ne perustuvat siihen.
Jürgen Klute
(DE) Arvoisa puhemies, aihe, josta tänä iltana keskustelemme, on ollut Euroopan parlamentin esityslistalla jo monesti. Tiedetään hyvin, että komission tuen myöntämistä ohjaavat Kansainvälisen valuuttarahaston asettamat ehdot. Se on jo sanottu pari kertaa.
Euroopan parlamentti esittää sen perusteella toistuvasti kysymyksiä komissiolle. Euroopan parlamentti kehotti marraskuussa 2008 komissiota esittämään analyysin niiden pankkien toiminnan vaikutuksesta, jotka tuolloin olivat siirtäneet varansa pois EU:hun vastikään liittyneistä jäsenvaltioista. Euroopan parlamentti toisti kysymyksensä 24. huhtikuuta tänä vuonna. Se pyysi myös ottamaan ripeästi käsiteltäväksi komission ja apua saavien jäsenvaltioiden aiejulistukset, joissa ehdot esitetään yksityiskohtaisesti. Minun tietääkseni näihin pyyntöihin ei ole vielä vastattu.
Ensimmäinen kysymykseni on siksi tämä: onko asianmukaista, että näihin pyyntöihin ei ole vielä vastattu? Jos niin on, sitten toinen kysymykseni on tämä: miksi näihin pyyntöihin ei ole vastattu? Kolmas kysymykseni on siten tämä: milloin voimme odottaa vastausta näihin pyyntöihin?
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Romanian edustajana, maan, joka on hyötynyt Euroopan komissiolta saamastaan rahoitustuesta maksutaseille, haluaisin kiittää Euroopan komissiota nopeasta toiminnasta, johon se ryhtyi myöntäessään rahoitustukea maksutaseille, koska ilman sitä Romanian taloudelliset ja yhteiskunnalliset ongelmat olisivat olleet paljon ankarampia.
Noilla rahoitustukea saaneilla mailla on varmasti monia yhteiskunnallisia ongelmia, ja voimme keskustella siitä, minkälaisia yhteiskunnallisia ehtoja näihin rahoitustukisopimuksiin voitaisiin sisällyttää. Jos esitämme ongelman tällä tavalla, meidän on pidettävä mielessä, että näissä maissa on vakuutus- ja sosiaaliturvajärjestelmiä, jotka ovat edistäneet epätasapainoa, jonka takia rahoitustukea maksutaseille tarvittiin. Siksi, jos keskustelemme yhteiskunnallisista ehdoista, meidän on myös keskusteltava uudistuksista, joita on tehtävä näillä sosiaalialoilla, pääasiassa eläkejärjestelmässä, jotta voimme saada aikaan keskipitkän ja pitkän aikavälin rahoituksen kestävyyden, joka auttaa ratkaisemaan perusteellisesti ongelmat näissä maissa.
Proinsias De Rossa
(EN) Arvoisa puhemies, ILO sanoi äskettäin - kesäkuussa, kun se käynnisti työpaikkoja koskevan maailmanlaajuisen pakettinsa - että maailman pitäisi näyttää erilaiselta kriisin jälkeen.
Pelkään, että niin ei käy. Meillä pitäisi kriisin loputtua olla kestävämpi talous ja ihmisarvoista työtä, laadukkaat julkiset palvelut ja oikeudenmukainen globalisaatio, jossa edettäisiin kohti vuosituhannen kehitystavoitteiden täytäntöönpanoa. Mutta sitä emme ole saamassa. Se, mitä olemme saamassa, on pankkien ja rahoittajien tekemät leikkaukset Euroopassa ja muualla maailmassa, kun he yksinkertaisesti yrittävät saada etuoikeutensa takaisin.
Samalla, kun komissio sallii miljardien eurojen pumppaamisen irlantilaisten pankkien pelastamiseksi, Irlannin hallitus suunnittelee juuri tällä hetkellä tuhoavansa paikallisen kehityksen, tuhoavansa yhteisön kehitysohjelmat, joita Euroopan unioni tukee. He ovat päättäneet tuhota koulutusjärjestelmämme.
Tänään julkaistiin Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön taantumaa ja rakenneuudistusta käsittelevä raportti nimeltä Restructuring in the Recession. Haluaisin lainata siitä pari riviä: Ihanteellisessa tapauksessa olisi suositeltavaa varmistaa, että taantuman aiheuttamien välittömien ongelmien käsittelytoimenpiteet mukautetaan pitkän aikavälin tavoitteisiin. Komission pitäisi varmasti vaatia, että kaikkien jäsenvaltioiden pitäisi ainakin pyrkiä tekemään niin.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Talouskriisin aikana, kun me kaikki edelleen tunnemme sen tuskalliset seuraukset, monet maat ovat päättäneet lähestyä eri rahoituslaitoksia pyytääkseen rahoitustukea. Ei kannata kuitenkaan kysyä, mikä osuus näistä sangen huomattavista määristä on saavuttanut ne, joihin kriisi on vaikuttanut eniten, tai ne, jotka ovat tässä vaikeassa tilanteessa eniten avun tarpeessa.
Tuhannet ihmiset Euroopassa menettävät päivittäin omansa ja perheensä elannon lähteen. Ottavatko jäsenvaltioiden hallitukset mitenkään huomioon sosiaalisen tekijän rahoitustukea pyytäessään? Sitä voidaan epäillä tarkasteltaessa pahenevia oloja, joissa monien ihmisten on elettävä, ja kasvavaa työttömyyttä monessa Euroopan maassa. Haluaisin siksi esittää vetoomuksen sen puolesta, että emme olisi välinpitämättömiä tavallisten ihmisten tarpeista, sillä he, kuten tavallista, kärsivät kipeimmin hallituksessa istuvien tekemien virheiden kielteisistä seurauksista.
Ilda Figueiredo
(PT) Taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan periaatteen soveltaminen on erityisen tärkeää kriisitilanteissa. Se edellyttää yhteisön talousarvion huomattavan lisäämisen lisäksi riskien oikeudenmukaista jakamista sekä muita toimenpiteitä, joissa etusijalle asetetaan suojelu ja sosiaalinen osallisuus, oikeudet sisältävien työpaikkojen luominen kaikille ja yleisten ja laadukkaiden julkisten palvelujen saatavuus, jotta kaikkien kansalaisten perusoikeudet voidaan taata.
Yhteisön rahoitukseen sekä kaikkiin ehdotettuihin talouteen ja rahoitukseen liittyviin toimenpiteisiin pitäisi siksi liittää arvio niiden yhteiskunnallisesta vaikutuksesta, jotta epätasa-arvon ja köyhyyden paheneminen voidaan välttää. Arvoisa komission jäsen, toivomme, että tämän keskustelun jälkeen tästä tavoitteesta esitetään Euroopan komission aloitteita.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, on mielenkiintoista - tosin myös hieman masentavaa - kuunnella täällä tämän illan keskustelua ja puheita, erityisesti, kun Euroopan unioni toimii hyvässä uskossa yrittäessään auttaa vaikeuksissa olevia maita.
Meidän kotimaamme, Irlanti, on jossakin määrin hyötynyt, ja erityisesti globalisaatiorahastot, joiden pitäisi olla tulossa, ovat siitä esimerkki. Samalla kuitenkin ihmetyttää, miten on mahdollista, että kun annetaan rahaa näille maille, joiden oloja on kuvailtu ankariksi, niissä lyödään laimin hallinnollisia velvollisuuksia. Voisi kuvitella, että osittain juuri noiden ankarien olojen takia varmistettaisiin, että hallinnollisia velvollisuuksia ei lyötäisi laimin, ja jos niin tehtäisiin, ne oikaistaisiin.
Voiko komissio varmistaa, että näitä varoja voidaan joko leikata tai ne voidaan perua tai että voidaan antaa sakkoja tai jotakin vastaavaa? Koska on mahdotonta hyväksyä, että jos jotakin annetaan - kuten kollegani Marian Harkin sanoi - luottamuksen perusteella, luottamukseen ei vastata.
Toiseksi - ja viimeiseksi - me emme ikinä pääse Proinsias De Rossan kuvailemaan tilanteeseen, jossa taantuman jälkeinen yhteiskunta olisi parempi kuin nyt.
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi sanoa, että olen täysin samaa mieltä Euroopan parlamentin hyväksymistä ehdoista, sillä juuri tätä komissio tekee: lainatessaan rahaa noille kolmelle jäsenvaltiolle käyttämällä maksutasejärjestelyä komission on otettava markkinoiden lainaamaa rahaa ja lainattava sitä eteenpäin aivan samoilla ehdoilla - ja nämä ehdot ovat noille maille paljon suotuisampia kuin mitä ne voisivat saada, jos ne lainaisivat markkinoilta suoraan - ja asetettava joitakin ehtoja sen varmistamiseksi, että ne maksavat rahan meille takaisin, mutta otamme huomioon neljä ehtoa, jotka mainitsitte ja jotka tämä parlamentti on hyväksynyt. Olemme täysin samaa mieltä niistä.
Kun maksutasejärjestelyä käytetään, ei pitäisi kuitenkaan rinnastaa - ja minusta näyttää kuulemani perusteella, että joissakin puheenvuoroissa yritettiin tehdä niin - talousarvioresurssien (rakennerahastojen, koheesiorahaston, muiden ohjelmien, tuen) käyttöä ja maan rahoitusongelman ratkaisemiseen tarkoitettua lainaa.
Latvian ongelma, joka on sama kuin Unkarin ja Romanian kokema ongelma, on se, että sen piti turvautua tähän maksutasejärjestelyyn, koska se ei voi turvautua markkinoiden lainanantoon rahoittaakseen rahoitusvaatimuksiaan. Ongelma on siinä. Emme puhu ohjelmasta, joka koskee tiettyä toimea tai joitakin tiettyjä ohjelmia; puhumme joistakin maista, jotka ovat taloudellisissa vaikeuksissa. Osittain ne tietysti johtuvat kriisistä, mutta aiemman huonon hallinnon takia ne ovat suurempia kuin muissa maissa, joiden olot ovat pääasiassa samanlaiset.
Olkaa hyvät älkääkö syyttäkö komissiota tai Euroopan parlamenttia tai ministerineuvostoa tiettyjen jäsenvaltioiden joidenkin hallitusten huonosta hallinnosta. Se ei ole meidän vastuullamme; meidän vastuullamme on yrittää auttaa rahoitusongelman ratkaisussa. Osittain tämä rahoitusongelma on maksutaseongelma, jolla ei ole mitään tekemistä yksityisen sektorin velkaantuneisuuden kanssa. Yksityisen sektorin on jälleenrahoitettava tiettyjä määriä tai maksettava takaisin tiettyjä velkoja, eikä se pysty rahoittamaan itseään suorittaakseen nämä toimet, ja joskus, toisinaan, se on julkisen sektorin tarve.
Kun julkisen sektorin on rahoitettava julkinen velkansa, tiettyjen ehtojen asettamiselle on enemmän soveltamisalaa, ja meidän on asetettava ne, uskokaa minua. Toissapäivänä, täällä Brysselissä, yritin edelleen saada Latvian hallituksen edustajaa tekemään vuoden 2010 talousarvioon sisällytettävistä toimenpiteistä edistyksellisempiä. Olkaa kuitenkin hyvät älkääkä pyytäkö komissiota pakottamaan maata hyväksymään verouudistuksen, jota tuo maa ei halua hyväksyä, kävi miten kävi, ja te tiedätte sen yhtä hyvin kuin minä. Meillä ei ole tuota valmiutta.
Mikä sitten on vaihtoehtomme, EU:n kansalaisten edustajina? Jättää maa romahtamaan selvitystilaan? Jättää sen ulkopuoliset sitoumukset lunastamatta, olivatpa ne julkisia tai yksityisiä lainoja? Pakottaa näiden rahoitusongelmien takia maa devalvoimaan valuuttansa 25 tai 30 prosentilla, mikä johtaisi välittömästi niiden perheiden, yritysten ja julkisen sektorin köyhtymiseen, joiden lainat ovat ulkomaisena valuuttana? Olen varma, että ette halua sitä, enkä minäkään. Nämä ovat olot, joissa teemme työtä.
Olen samaa mieltä analyyseistänne: Proinsias De Rossan analyyseistä, Alejandro Cercasin analyyseistä, Pervenche Berèsin analyyseistä, kaikkien teidän analyyseistä, tietysti olen niistä samaa mieltä. Tilanne itse paikalla Latvian tai Romanian kaltaisissa maissa on kuitenkin tällä hetkellä sitä monimutkaisempi. Olkaa hyvät ja asettukaa jonkun sellaisen asemaan, jonka on toimittava teidän kaikkien nimissä ja päätettävä, lainatako vai ei maalle, joka ei voi lainata markkinoilta, kuten jäsenvaltioiden enemmistö voi, tai kuten useimmat teollisuusmaat voivat. Tämä on tilanne. Sitä yritämme ratkaista ja täyttää samalla neljä ehtoa, jotka te olette asettaneet ja joita minä kannatan.
Puhemies
- (ES) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
José Manuel Fernandes  
Maailmanlaajuisella rahoituskriisillä on syvät ja maailmanlaajuiset vaikutukset ihmisten liikkumiseen koko maailmassa. Tätä taustaa vasten tarvitaan suurempaa poliittista ja sosiaalista yhdentymistä ja vahvempaa ja yhtenäisempää EU:ta. Euroopan unionin on taattava kaikkien perusoikeuksien suojelu omalla alueellaan, muuten emme voi saarnata politiikasta, harjoiteta. Kannatan siksi Euroopan unionille uutta solidaarisuuden käsitettä, jolla voidaan taata kaikkien EU:n kansalaisten sosiaaliset vähimmäisoikeudet. Vähimmäisnormeja tarvitaan esimerkiksi terveydenhoidon, koulutuksen ja valtion eläkkeiden ja etuuksien aloilla, ja ne pitäisi taata EU:n tasolla. Mielestäni näiden vähimmäisnormien laatiminen on olennaisen tärkeää, koska niillä edistetään työolojen suurempaa yhtenäisyyttä, jolla on sääntelevä vaikutus yritysten ja työvoiman liikkuvuuteen. EU:n rahoitustukeen ei toisaalta selkeästi voida soveltaa toimia, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden yksinomaiseen vastuualueeseen, eikä toisaalta sen nojalla näihin samoihin toimiin voi soveltaa ehtoja. Se ei kuitenkaan tarkoita, etteikö tarvittaisi parempaa poliittista ja sosiaalista koordinointia. Tämä yhdentyminen on päinvastoin elintärkeää.
Silvia-Adriana Ţicău  
Rahoituskriisi on pakottanut jotkin jäsenvaltiot pyytämään apua EU:lta (18. helmikuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/2002 1 artikla) ja kansainväliseltä yhteisöltä (Kansainvälinen valuuttarahasto). Tämä tuki on suunnattava sekä sen varmistamiseen, että sosiaalisen suojelun ja sosiaalisen osallisuuden tarjoamiselle on olemassa asianmukaiset olot, että sellaisten puitteiden täytäntöönpanoon, jotka johtavat talouden kehitykseen ja uusien työpaikkojen luomiseen. EU:n 27 jäsenvaltion työttömyysaste nousi 8,9 prosenttiin maaliskuun 2008 ja toukokuun 2009 välillä, ja työttömien määrä kasvoi 5,4 miljoonasta 21,5 miljoonaan. Työpaikkojen menetykset ovat EU:n kansalaisten suurin huolenaihe. Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden on pystyttävä säilyttämään nykyiset työpaikat ja luomaan uusia työpaikkoja. Se voidaan tehdä investoimalla tehokkaasti maatalouteen, koulutukseen ja terveydenhoitoon sekä liikenne- ja energiainfrastruktuuriin. Sillä aina, kun EU:n kansalainen menettää työnsä, se tarkoittaa pienempiä tuloja eurooppalaiselle perheelle ja laajemmassa merkityksessä elämänlaadun heikkenemistä. Jokainen uusi työpaikka merkitsee perheelle ihmisarvoista elämää ja laadukasta koulutusta nuoremmalle sukupolvelle. EU:n mallin menestystä mitataan EU:n 500 miljoonan asukkaan elämänlaadulla.
