Kyselytunti (kysymykset komissiolle) 
Puhemies
(EN) Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B6-0491/2008).
Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä.
Ensimmäinen osa

Aihe: Pk-yrityksiä koskevat varautumissuunnitelmat
Haluaisin esittää komissiolle kysymyksen sen pk-yrityksiä koskevista varautumissuunnitelmista tämänhetkisen talouskriisin vuoksi, jota Jean Claude Trichet on luonnehtinut vakavimmaksi kriisiksi sitten toisen maailmansodan.
Talouden tervehdyttämistä koskevan puitesuunnitelman, jonka on määrä valmistua 26. marraskuuta, on tarkoitus sisältää lyhyen aikavälin keinoja laman ehkäisemiseksi. Komissio harkitsee uutta rahoitusta ja uusia käyttötapoja jo olemassa oleville varoille. Se haluaa myös lisätä pääomaa, joka EU:n pitkäaikaislainoja myöntävällä luottolaitoksella, Euroopan investointipankilla, on käytettävissään. Pankki on jo koonnut 30 miljardin euron lainapaketin auttaakseen pieniä yrityksiä, joiden on vaikea löytää rahoitusta. Tällaiset toimet ovat kiitoksen arvoisia, mutta yksi vakavimmista pk-yrityksiä tällä hetkellä koskettavista kysymyksistä on kuitenkin lainaerien takaisinmaksussa tapahtuvat laiminlyönnit. Onko Euroopan komissio laatinut varautumissuunnitelmia erityisesti tämän ongelman ratkaisemiseksi?
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevaa aloitetta koskevassa komission ehdotuksessa tunnustettiin täysimääräisesti pienten ja keskisuurten yritysten kohtaamat ongelmat.
Zwiefkan laatiman kysymyksen aiheena on rahoituksen saatavuus, ja sen osalta komissio on yhdessä Euroopan investointipankin (EIP) kanssa ilmoittanut erityisistä toimenpiteistä tilanteen parantamiseksi.
Olemme tietenkin samaa mieltä siitä, että pk-yrityksille on annettava erityisapua. Rahoituskriisi on heikentänyt merkittävästi yritysten ja erityisesti pk-yritysten käytettävissä olevia rahoituskanavia monissa jäsenvaltioissa. Yhteisön toimielimet ja jäsenvaltiot ovat toimivaltansa puitteissa ryhtyneet torjumaan näitä vaikutuksia konkreettisilla toimenpiteillä.
Komissio on ottanut käyttöön rahoitusjärjestelmää vakauttavia toimenpiteitä, jotka auttavat pankkeja myöntämään taas asiakkailleen lainoja. Olemme myös tukeneet tiettyjä kirjanpitosääntöihin tehtäviä muutoksia sekä pankkien pääomapohjan kiireellistä vahvistamista ja pankkitalletuksia koskevia takuujärjestelmiä.
Kuten tiedätte, komissio myös hyväksyi 26. marraskuuta 200 miljardin euron elvytyssuunnitelman. Viime viikolla Eurooppa-neuvosto antoi tälle suunnitelmalle tukensa. Kuten tiedonannossamme todetaan, tähän 200 miljardiin euroon sisältyy talouden elvyttämiseen tarkoitettu 30 miljardin euron paketti, joka rahoitetaan EU:n talousarviosta tai EIP:n rahoitustoimista.
Rahoitettiinpa näitä toimenpiteitä talousarviovaroista tai rahoitustoimista, niihin sisältyy selvästi sellaisia rahoitukseen ja apuun varattuja varoja, joista pk-yritykset hyötyvät merkittävästi. Tämän lisäksi Nizzassa tämän vuoden syyskuussa pidetyssä epävirallisessa Ecofin-neuvoston kokouksessa päästiin sopimukseen, jonka mukaan EIP tehostaa ja samalla tuo esille erityisesti pk-yrityksille suunnattuja rahoitustoimiaan.
Näiden sopimusten lisäksi EIP on ilmoittanut, että se tarjoaa pk-yrityksille välirahoitusta - jota sanotaan teknisesti mezzanine-rahoitukseksi - Euroopan investointirahastosta yhteensä 1 miljardia euroa.
Kuten aiemmin totesin, eri jäsenvaltioiden suunnitelmien ja Eurooppa-neuvoston viime viikolla hyväksymän elvytyssuunnitelman yhteydessä on nähty jo esimerkkejä siitä, miten taloudellisesti merkittävät EU-maat, esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Saksa ja Espanja, ovat toteuttaneet erityisiä rahoitustoimia pk-yritysten hyväksi. Me kaikki tiedämme, että pk-yritysten osuus myyntiluvuista, työllisyydestä ja tuotantorakenteesta on kaikissa maissamme merkittävä.
Lopuksi haluan todeta, että tänä taloudellisesti erittäin vaikeana aikana komissio on hyödyntänyt perustamissopimukseen kirjattuja määräyksiä ja hyväksynyt sopimuksia, joilla voidaan lisätä valtiontukien joustavuutta. Tästä on erityisesti hyötyä myös pk-yrityksille. Yksi esimerkki on eilen tekemämme sopimus korottaa de minimis -sääntöön perustuvan valtiontuen määrää.
Lopuksi totean, että tammikuussa pidetään komission, pienten ja keskisuurten yritysten, niiden edustajien sekä pankkien kanssa "rakentavan vuoropuhelun" kokous, jossa vaihdetaan mielipiteitä valtiontuen tehokkuudesta, nykytilanteesta ja mahdollisesta tarpeesta täydentää viime kuukausina tehtyjä päätöksiä.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitos paljon yksityiskohtaisista selityksistänne. Koska mainitsitte komission työn ja Euroopan investointipankin sitoumukset, haluan kysyä, ovatko yleisesti ottaen myös pankit, jotka osallistuvat käynnissä olevaan vuoropuheluun ja saavat paljon tukea, ryhtyneet varmistamaan, että pk-yrityssektori toimii enemmän tai vähemmän sujuvasti? Ovatko nekin tehneet samat sitoumukset?
Joaquín Almunia
Vastaan jäsen Zwiefkan kysymykseen, että me todellakin puhumme pankeille. Ne myös kertovat taseisiinsa ja tilinpäätöksiinsä liittyvistä ongelmista.
Kaikkien varojen, kaikkien yhteisössä ja jäsenvaltioissa hyväksyttyjen päätösten ja toimenpiteiden sekä EIP:n ja muiden keskuspankkien tarjoaman likviditeetin ja korkojenalennusten tarkoituksena on estää luottojen romahtaminen sekä edistää ja luoda sopiva kehys, jonka avulla perheiden ja yritysten tarvitsema luotto- ja rahoitustaso saadaan elpymään.
Pienet ja keskisuuret yritykset ovat rahoituksessaan huomattavasti enemmän riippuvaisia pankkien luotoista kuin suuret yritykset. Tämä johtuu siitä, että nykyisistä markkinaongelmista huolimatta suuret yritykset voivat suoraan laskea arvopaperinsa liikkeeseen ja saada rahoitusta arvopaperimarkkinoilta tai kiinteätuottoisilta markkinoilta. Pienet ja keskisuuret yritykset tarvitsevat pankkien tarjoamaa kanavaa.
Toivomme vilpittömästi, että pankit ja luottojärjestelmä vastaavat myönteisesti tähän avun ja tuen määrään, joka on nyt välttämätön mutta jonka suuruutta ei olisi vielä muutama kuukausi sitten osattu kuvitellakaan.
Mielestäni hallituksemme, Euroopan unionin toimielimet ja keskuspankkimme eivät ole ainoita, joiden on otettava tässä asiassa vastuuta - ja me otamme vastuuta. Myös pankeilla on velvollisuuksia, sikäli kuin ne ovat saaneet tukea julkisin varoin tapahtuvana pääomapohjan vahvistamisena tai valtion takaamina talletuksina. Niillä on velvollisuuksia muuta yhteiskuntaa ja erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä kohtaan.
Mairead McGuinness
(EN) Arvoisa puhemies, mielestäni viimeisin huomionne oli todella asiallinen. Pankkien on ymmärrettävä, että ne tarvitsevat pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja että aiemmin ne ovat rikastuneet näiden yritysten avulla.
Seuraava kysymykseni on mielestäni hyvin yksinkertainen: toimiiko tämä? Emme ehkä nyt tiedä, toimiiko tämä, mutta milloin tiedämme sen, ja milloin sanomme, että meidän on tehtävä jotain muuta? 30 miljardia euroa on merkittävä summa, mutta Irlannin viranomaisten on täytynyt pumpata pankkeihin 10 miljardia euroa, ja muutamat riippumattomat asiantuntijat ovat todenneet, että Irlannin pankkien pääoman vahvistamiseen tarvitaan 30 miljardia euroa. Ehkä teillä on tähän jotain sanottavaa.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Haluaisin kysyä, millaisella menettelyllä Romanian pienet ja keskisuuret yritykset voivat saada rahoitusta myönnetystä 30 miljardin euron budjetista. Mitä menettelyä jäsenvaltiot voivat noudattaa auttaakseen pieniä ja keskisuuria yrityksiä saamaan tätä rahoitusta? Puhuitte muun muassa Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan suunnitelmista, ja kysymykseni on seuraava: sovelletaanko tässä "ensiksi tullut hakemus käsitellään ensiksi" -menettelyä vai onko muilla jäsenvaltioilla ja näin ollen Romanian pienillä ja keskisuurilla yrityksillä mahdollisuus saada samanlaista rahoitusta?
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, elämme markkinataloudessa, ja olen varma, että te olette samaa mieltä. Markkinatalouden pelisäännöt ovat mitä ne ovat.
Sen vuoksi en usko, että kenenkään mielestä luottojärjestelmä, rahoitusjärjestelmä tai yleensä talousjärjestelmä toimisi paremmin, jos kaikki taloudellisten toimijoiden ja varsinkin tässä tapauksessa rahoitusalan toimijoiden tekemät päätökset tehtäisiinkin kansallisissa ministeriöissä tai Brysselissä, yhdessä niistä monista rakennuksista, joissa Euroopan unionin toimielimet tekevät työtään.
Tämän vuoksi juuri pankkien on päätettävä siitä, myönnetäänkö luottoa vai ei. Totuus on se, että kun pankit tukeutuvat julkisiin varoihin ja valtiontakauksiin, niiden on myös täytettävä tietyt ehdot. Pankkialaa koskevien kansallisten tukijärjestelmien ehdot vaihtelevat kunkin jäsenvaltion olosuhteiden, ominaispiirteiden ja käytettävän välineen mukaan.
Omasta puolestamme olemme Euroopan komissiossa hyväksyneet kunkin jäsenvaltion toimittaman talletustakuujärjestelmän varmistaaksemme, että ne noudattavat kilpailu- ja valtiontukisääntöjä. Uusimpien pääomapohjan vahvistamista koskevien kansallisten suunnitelmien hyväksyntä on nyt loppuvaiheessa.
Komissio on hyväksynyt ja julkaissut muutamia monialaisia standardeja, joilla selitetään niitä kriteerejä, joiden avulla analysoimme näissä poikkeuksellisissa olosuhteissa, ovatko kyseiset suunnitelmat perustamissopimuksen mukaisia. Komissio on asettanut kuuden kuukauden määräajan kaikissa tapauksissa, koska silloin meidän täytyy - ja me haluamme - saada selville, mitä on tapahtunut niiden kuuden kuukauden aikana, jotka ovat kuluneet siitä, kun nämä suunnitelmat alun perin hyväksyttiin.
Mikäli näiden tukijärjestelmien kautta tarjottavia veronmaksajien rahoja - kansalaisten rahoja - käytetään asianmukaisesti ja vaikea taloustilanne edelleen hankaloittaa rahoitusmarkkinoiden toimintaa, saatamme myöntää luvan järjestelmien jatkamiselle. Jos taloustilanne on parantunut - kuten me kaikki toivomme - tai jos varoja ei käytetä siihen tarkoitukseen, johon ne on myönnetty, toimimme sen mukaisesti ja teemme tarvittavat päätökset.
Kun veronmaksajien rahoilla parannetaan rahoitusprosessien sekä luottomarkkinoiden ja -prosessien toimivuutta, otetaan riski, emmekä aio sallia sitä, että näitä rahoja käytetään väärin tai niin, etteivät tulokset ole riittävän hyviä.
Toiseen kysymykseen vastaan, että pienten ja keskisuurten yritysten tukiohjelmissa Euroopan investointipankki käyttää kussakin jäsenvaltiossa toimivia välittäjiä. Näin ollen kussakin jäsenvaltiossa toimiva välittäjä tai välittäjät siirtävät ohjelmiimme perustuvat luotot ja varat tuotantorakenteen eli pienten ja keskisuurten yritysten käyttöön. Näiden välittäjien tai rahoituksen hallinnoinnista vastaavien virkamiesten on myös toimitettava ne tiedot, joihin viittasitte.
Aihe: Terrorismin torjunta
Kuluneella viikolla tehdyissä kymmenessä terroristi-iskussa Mumbaissa kuoli ainakin 188 ihmistä ja satoja loukkaantui. Mitä toimia Euroopan komissio aikoo toteuttaa velvoittaakseen Pakistanin hallituksen lopettamaan terroristiryhmien tukemisen alueellaan?
Aihe: Euroopan komission toimet Pakistanin terroristiryhmän yhteydessä
Mitä toimia Euroopan komissio toteuttaa vaikuttaakseen Pakistanin viranomaisiin niin, että nämä eivät tue terroristiryhmän toimintaa tai helpota sitä?
Ján Figeľ
komission jäsen. - (EN) Voin mielestäni todeta, että komissio on monien muiden tavoin järkyttynyt Mumbain äskettäisistä tapahtumista, jotka myös Euroopan unionin neuvosto tuomitsi hyvin selkeästi ja voimakkaasti 8. joulukuuta.
Tässä yhteydessä Euroopan unioni esitti toiveen, että Pakistan osallistuisi täysipainoisesti Intian suorittamiin tutkimuksiin ja että kumpikin maa pyrkisi yhteistyössä saattamaan teoista vastuussa olevat oikeuden eteen. Terroristiverkostojen tavoitteena on heikentää alueellista rauhaa ja vakautta. Niiden ei pidä antaa onnistua tässä. Tämän vuoksi EU on kehottanut vahvistamaan alueellista yhteistyötä terrorismin torjumiseksi.
Vuoropuhelun ja yhteistyön avulla päästään eteenpäin, niin että yhteisissä näkemyksissä ja lähestymistavoissa oleviin puutteisiin voidaan puuttua. Pakistanin siviilihallituksen kanssa tehtävälle yhteistyölle ei ole vaihtoehtoja. Kuten tiedätte, presidentti Zardari on osoittanut olevansa sitoutunut sovitteluun. Pakistanin viranomaiset ovat suorittaneet pidätyksiä, jotka liittyvät syytöksiin Pakistanin kansalaisten ja järjestöjen osallistumisesta Mumbain iskuihin. Nämä ovat erittäin tärkeitä edistysaskeleita.
Nyt Pakistanin hallituksen on sitouduttava tiukasti toteuttamaan ankaria toimenpiteitä terroristiverkostoja vastaan, jotta uudet iskut voidaan estää. Komissio pohtii mahdollisuutta käynnistää hankkeita, joilla vahvistetaan Pakistanin valmiuksia torjua terrorismia.
EU:n terrorismin torjunnan koordinaattorin Gilles de Kerchoven ja komission yhteinen vierailu on sovittu ensi tammikuulle. Tämä on kaikki, mitä voin sanoa vastaukseksi näihin kahteen kysymykseen.
Ryszard Czarnecki
(PL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, laadimme nämä kysymykset kolme viikkoa sitten yhdessä jäsen Kucin kanssa. Kuten itse totesitte, tietyt asiat ovat sen jälkeen muuttuneet. Näin ollen haluaisin teidän arvioivan ja kommentoivan Pakistanin hallituksen ilmoitusta, jonka mukaan he eivät voi luovuttaa ketään pidättämistään terroristeista Intian viranomaisille. Voiko tällainen ilmoitus vaikuttaa New Delhin, Islamabadin ja Karachin suhteisiin?
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Haluan täydentää kysymystäni. Miten voimme estää sen, että Pakistanin alueella koulutetaan taliban-taistelijoita, jotka ovat myöhemmin merkittävässä roolissa Afganistanin taisteluissa, joihin Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen joukot osallistuvat?
Ján Figeľ
komission jäsen. - (EN) Kuten olen todennut, tämä on todella vaikea, arkaluonteinen ja tärkeä aihe. Yksi keino, jolla voimme auttaa, on demokratian, oikeusvaltioperiaatteen, terrorisminvastaisten menettelyjen ja yhteistyön edistäminen kyseisellä alueella ja tässä kyseisessä maassa. Näen tässä mahdollisuuden. Toisaalta autamme rakentamaan luottamusta, mutta valvomme myös tarkasti niitä menettelyjä ja toimenpiteitä, joita toteutetaan. Tietenkin se, mitä totesitte päätöksestä olla luovuttamatta terroristeja, tarkoittaa sitä, ettei toimita lain mukaisesti vaan tehdään se, mikä on tärkeää pakistanilaisen järjestelmän kannalta juuri Pakistanissa. Tarkoituksena on viedä joko tässä maassa tai lähiympäristössä toimintamahdollisuuksia terrorismilta, joka vaikutti niin traagisella tavalla Mumbain tilanteeseen Intiassa.
Mitä tulee yhteistyöhön yleisesti, Euroopan unioni voi yhdessä monien muiden kumppanimaiden kanssa rakentaa mielestäni vahvempia yhteyksiä hallituksiin, jotka painottavat toiminnassaan ennalta ehkäisemistä ja jotka osallistuvat enemmän verkostojen vastaisiin tiedustelutoimiin. Toivon, että verkoston hajottaminen viime päivinä Pakistanissa on hyvä esimerkki, mutta meidän on edelleen seurattava, miten prosessi tässä maassa etenee. Olemme läsnä, ainakin rajallisin mahdollisuuksin. Lisäsimme Pakistanin kanssa tehtävään yhteistyöhön myönnettyä rahoitusta kaudelle 2007-2010. Rahoituksen määrä on 200 miljoonaa euroa. Osa tavoitettamme on todella vahvistaa oikeusvaltioperiaatetta, demokraattisia toimielimiä ja valmiuksia toimia tämänsuuntaisesti.
Tässä kaikki, mitä voin tällä hetkellä sanoa. Ehkäpä kun komissio ja neuvoston koordinaattori ovat tammikuussa vierailleet maassa, meillä on paitsi enemmän tietoja myös todellisia tuloksia.
Aihe: Investoinnit energiainfrastruktuureihin
Talous- ja finanssikriisi koskee monia jäsenvaltioita. Joka viikko saamme tietoja uusista toimista, joilla on vaikutusta tuhansiin työntekijöihin eri jäsenvaltioissa. Energiainfrastruktuuriin investoiminen on yksi Euroopan käytettävissä olevista keinoista talouskriisin kohtaamiseksi. Tällaisten infrastruktuurien (öljy- ja kaasuputket tai sähkön tuotantoon tai siirtoon tarvittava infrastruktuuri) rakentaminen edellyttää suuria investointeja ja hankkeiden täytäntöönpano kestää keskipitkästä pitkään aikaväliin. Jos energiainfrastruktuureihin aiotaan investoida riittävästi, jäsenvaltioiden on joko lisättävä TEN-T-budjettejaan tai niiden budjettivajeet kasvavat tietyn ajanjakson aikana. Mitä toimia komissio suunnittelee jäsenvaltioiden tukemiseksi tänä talous- ja finanssikriisin aikana niiden pyrkimyksissä lisätä huomattavasti investointeja energiainfrastruktuureihin?
Joaquín Almunia
Jäsen Ţicău, kysyitte energiainfrastruktuureihin tehtävistä investoinneista. Komission hyväksymässä toisessa strategisessa energiakatsauksessa korostetaan, että Euroopan unionin on kiireellisesti lisättävä investointeja energiainfrastruktuureihin saavuttaakseen energiapoliittiset tavoitteemme, joita ovat toimitusvarmuus, kestävyys ja kilpailukyky. Myös viime viikolla kokoontunut energiaministerien neuvosto painotti, miten tärkeää meidän on lisätä investointejamme energiainfrastruktuureihin, puhumattakaan energia- ja ilmastonmuutossopimuksesta, jolle Eurooppa-neuvosto antoi tukensa viime viikonloppuna ja jonka te itse hyväksyitte tänään täällä istuntosalissa.
Komissio korostaa - ja uskon meidän voivan luottaa tässä myös neuvoston ja parlamentin tukeen - ettei nykyinen talouslama saa olla syynä energiainfrastruktuureihin tehtävien investointien lykkäämiseen tai vähentämiseen. Energiaan ja erityisesti energiainfrastruktuureihin tehtävät investoinnit edistävät työpaikkojen luomista ja innovaatiota, kannustavat kehittämään uusia toimintamuotoja ja uusien tekniikoiden käyttöä sekä lisäävät luottamusta talouteen. Investoinnit tuovat myös etuja siinä mielessä, että tällaisten investointien ansiosta taloutemme muuttuu nopeammin vähän hiilidioksidia tuottavaksi taloudeksi.
Komission hyväksymässä ja neuvoston tukemassa talouden elvytyssuunnitelmassa ehdotamme, että vuoteen 2010 mennessä myönnetään yhteisön talousarvion käyttämättömistä varoista vielä 4 miljardia euroa Euroopan laajuisiin energiaverkkoihin ja niihin liittyviin investointeihin. Tämä tarkoittaa sitä, että näihin tarkoituksiin myönnetään 4 miljardia euroa niistä 5 miljardista eurosta, joita tiedonannossamme, suunnitelmassamme, ehdotettiin käytettäväksi.
Viime viikolla Eurooppa-neuvosto hyväksyi asiaa koskevan ehdotuksemme keskeiset kohdat, vaikka onkin vielä katsottava, miten budjettivallan käyttäjä - sekä neuvosto että parlamentti - tulkitsee Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmiin sisältyviä yleisiä kantoja.
Lisäksi Euroopan investointipankki on korottanut huomattavasti, 6 miljardia euroa, niitä varoja, jotka se on sitonut ilmastonmuutokseen, turvallisuuteen, energiatoimituksiin ja energiainfrastruktuureihin tehtävien investointien rahoittamiseen. Se on myös ilmoittanut sitoutuvansa nopeuttamaan nykyisen luottatakausvälineen käyttöä auttaakseen Euroopan laajuisten hankkeiden rahoituksessa ja kannustaakseen näin yksityistä sektoria osallistumaan aktiivisemmin, sillä se on välttämätöntä. Emme voi rahoittaa ainoastaan julkisista varoista niitä investointeja, joita eri arvioiden mukaan tarvitaan vuoteen 2020 tai 2030 mennessä.
Lopuksi totean, että on eräs toivon mukaan merkittävä tekijä, jota Eurooppa-neuvosto on myös kannattanut ja joka sisällytettiin ehdotuksiimme. Tämä on päätös käynnistää Euroopan energia-, ilmastonmuutos- ja infrastruktuurirahaston toiminta vuonna 2020. Hankkeeseen osallistuvat Euroopan investointipankki, kansalliset infrastruktuureja rahoittavat laitokset ja muut mahdolliset rahoitusta tarjoavat laitokset, ja sen tarkoituksena on rahoittaa pääoma- ja näennäispääomahankkeita yleensä infrastruktuurien ja erityisesti energiainfrastruktuurien alalla.
Näin ollen tulette näkemään, että alalla, jota kysymyksenne käsittelee, on viime viikkoina ilmoitettu monista tärkeistä päätöksistä, tai niitä pannaan parhaillaan täytäntöön.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Suuret kiitokset vastauksestanne. Haluaisin todeta, että on erittäin tärkeää investoida sähköverkkoon. Mikäli haluamme edistää uusiutuvia energialähteitä tai niistä tuotettua energiaa, tällaisien energian tuottajilla on oltava mahdollisuus liittyä sähköverkkoon, jotta ne tavoittavat loppukäyttäjät. Tämän vuoksi toivon, että näitä rahoitusvälineitä voidaan käyttää mahdollisimman pian ja avoimesti.
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, vastaan hyvin lyhyesti.
Olen täysin samaa mieltä. Mainitsemani energianeuvosto, joka kokoontui 8.-9. joulukuuta, hyväksyi uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin. Mielestäni tämäkin on askel esittämäänne suuntaan.
Olen täysin samaa mieltä ehdotuksestanne ja esittämistänne painopisteistä tällä alalla.
Aihe: Maahanmuuttajien lasten koulutus
Äskettäin antamassaan tiedonannossa komissio ehdottaa kuulemisen järjestämistä maahanmuuttajien lasten koulutuksesta, tarkoittaen tällä myös maasta toiseen muuttavien eurooppalaisten työntekijöiden lapsia. Mitä rahoitusmekanismeja komissio aikoo asettaa jäsenvaltioiden käytettäviksi tukeakseen tällaisten lasten äidinkielen opetusta, erityisesti kun nämä kielet kuuluvat EU:n virallisiin kieliin?
Ján Figeľ
komission jäsen. - (EN) Haluan kiittää Marie Panayotopoulos-Cassiotouta paitsi hänen kysymyksestään myös siitä, että hän on sitoutunut koulutusta koskevan yhteistyön parantamiseen ja lisäämiseen.
Tässä asiassa voin todeta, että elinikäisen oppimisen ohjelma on sekä hyvin nimetty että erittäin vahva väline ja tärkein väline, jolla komissio saa koulutukseen liittyvän rahoituslähteen käyttöönsä. Kielten oppimisen ja kielellisen monimuotoisuuden edistäminen on osa koko ohjelman erityistavoitteita.
Ohjelmaan sisältyvällä alakohtaisella Comenius-ohjelmalla tuetaan rajatylittäviä hankkeita, joiden tavoitteena on vastata maahanmuuttajataustaisten lasten erityistarpeisiin ja joihin sisältyy kielellinen tai kielten opetukseen liittyvä osa-alue. Comeniukseen sisältyvällä Kielten avaintoimi -hankkeella tuetaan minkä tahansa maailman kielen opetusta, myös virallisten EU-kielten opetusta. Myös Tieto- ja viestintätekniikan avaintoimella - joka on myös osa Comenius-ohjelmaa - tuetaan hankkeita, joilla kehitetään tieto- ja viestintätekniikan innovatiivista käyttöä kieltenopetuksessa erityisesti koulutuksen erityistarpeet ja maahanmuuttajataustaisten lasten tarpeet huomioon ottaen.
Euroopan sosiaalirahasto on maahanmuuttajien ja muiden heikommassa asemassa olevien väestöryhmien koulutuksen tärkein rahoituslähde. Päävastuu täytäntöönpanosta on kansallisilla viranomaisilla.
Lopuksi totean, että Euroopan kotouttamisrahastolla, joka on suunnattu vasta maahan saapuneille kolmansien maiden kansalaisille, tuetaan kotouttamistoimia myös koulutuksen ja kieltenopetuksen alalla.
Maahanmuuttoa ja liikkuvuutta käsittelevään vihreään kirjaan liittyvän kuulemisen tulosten käsittely päättyy vuoden loppuun mennessä. Se on avoin ja merkityksellinen kaikilla sidosryhmille, ja kehotan jälleen kaikkia kiinnostuneita osallistumaan. Siinä myös käsitellään kysymyksiä, jotka liittyvät maahanmuuttajataustaisten lasten koulutusta koskeviin rahoitusvälineisiin. Nämä kysymykset sisällytetään asiakirjaan, jossa vastataan tähän vihreään kirjaan ensi vuonna Tšekin puheenjohtajakaudella.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan. Olen tyytyväinen siihen, että keskustelu on avoin. Se antaa minulle mahdollisuuden sanoa julkisesti, että eurooppalaisten maahanmuuttajien lasten äidinkielen säilyttäminen on eurooppalainen voimavara, jota on suojeltava. Komission jäsenen maanmiehet Espanjasta ja Saksasta ja muista Euroopan unionin maista, joihin he ovat muuttaneet, sekä kreikkalaiset, halusivat lastensa oppivan kreikkaa ja espanjaa. Tämän vuoksi uusista EU:n jäsenvaltioista saapuvien maahanmuuttajien pitäisi myös säilyttää äidinkielensä, samoin kuin ensimmäisten maahanmuuttajien jälkeen syntyneen toisen sukupolven. Euroopan unionin viralliset kielet ovat voimavara Euroopan unionille, ja ne on asetettava etusijalle.
Ján Figeľ
komission jäsen. - (SK) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, koulutuksen ja ammattikoulutuksen alalla tehtävän yhteistyön tavoitteena on tukea kulttuurista monimuotoisuutta, jonka olemassaolo käy erittäin selväksi myös EU:n kielirakennetta tarkasteltaessa. Marraskuussa hyväksyttiin erinomainen ja mielestäni myös Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta hyvin arkaluonteinen ja poliittisesti tärkeä päätelmä, kun 27 valtion ministerit vahvistivat päättäväisesti, että he aikovat luoda edellytykset sille, että nuorten liikkuvuudesta tulee ennemmin sääntö kuin poikkeus.
Puutteellisten resurssien vuoksi liikkuvuus on nykyisin melko rajallista, mutta tulevaisuudessa se voisi olla yksi suurenmoisista välineistä kulttuurisen monimuotoisuuden, avoimuuden ja kulttuurien välisen viestinnän tai vuoropuhelun tukemisessa.
Olen ilahtunut, että tämä yhteistyö saa yhä enemmän tukea erityisesti Euroopan parlamentilta. Sen vuoksi haluan kiittää teitä ymmärtäväisyydestänne ja jatkuvasta tuestanne.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Esitän kysymyksen, joka liittyy koulutukseen ja tällä kertaa uusista EU:n jäsenvaltioista vanhoihin suuntautuvaan maahanmuuttoon. Kuten tiedämme, tietyt uudet EU:n jäsenvaltiot kärsivät "aivovuodosta". Esimerkiksi yhdessä maassa korkea-asteen opintonsa päättäneet opettajat muuttavat toiseen maahan, jossa he eivät tee koulutustaan vastaavaa työtä vaan saavat parempaa palkkaa. Mitä komissio ajattelee tästä ongelmasta ja millaisia toimenpiteitä se kehottaa toteuttamaan?
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Arvoisa komission jäsen, kiitos antamistanne tiedoista. Haluaisin kuitenkin laajentaa hieman keskustelun aihetta puhumalla niistä lapsista, jotka jäävät kotiin, kun heidän vanhempansa menevät töihin ulkomaille. Myös näiden lasten on hyvä oppia sen maan kieltä, jossa heidän vanhempansa työskentelevät, ja meidän on hyvä olla huolissaan heidän kotimaansa työllisyystilanteesta. Tarkoitan tapauksia, joissa lapset ovat jääneet isovanhempiensa luo. Haluan todeta myös, että niiden lasten, jotka ovat muuttaneet vanhempiensa mukana toiseen maahan, josta heidän vanhempansa ovat löytäneet töitä, on tärkeää saada tukea, jotta he oppisivat kohdemaansa kieltä helpommin ja nopeammin. Näin he voivat osoittaa älyllisen kykynsä ja oppia asioita koulutuksensa aikana.
Ján Figeľ
komission jäsen. - (SK) Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä siitä, mitä juuri todettiin. Aloitan toisesta kysymyksestä.
Euroopan yhteisön direktiivi tai asetus siirtotyöläisten lasten koulutuksesta on ollut voimassa vuodesta 1977 alkaen, toisin sanoen yli 30 vuotta. Kysymys on siis siitä, että jäsenvaltiot - vanhat, uudet, enemmän tai vähemmän vanhat ja uudet - osallistuvat edellytysten luomiseen tulevien sukupolvien koulutusta varten.
Direktiivissä itse asiassa vaaditaan jäsenvaltioita tarjoamaan näille lapsille yhteistoiminnassa niiden valtioiden kanssa, joista lapset ovat peräisin, koulutusta vastaan ottavan maan kielellä, toisin sanoen maan virallisella kielellä, ja samalla tukemaan lasten äidinkielen ja sen maan kulttuurin opetusta, josta he ovat peräisin. Näin ollen mailla on velvollisuus toisaalta tarjota opetusta ja toisaalta avustaa siinä. Joka tapauksessa maahanmuuttajalapsiin liittyvä kysymys sisältyy tähän vihreään kirjaan tai vihreään kertomukseen. Asiasta siis keskustellaan vielä, ja mahdollisesti toteutetaan lisätoimia tai annetaan suosituksia. Olemme tällä hetkellä kuulemisvaiheessa, ja sen jälkeen saatamme ryhtyä konkreettisiin toimiin myös lainsäädännön alalla. Maahanmuuttajien lasten kouluttaminen on nimittäin hyvin tärkeä osa heidän sopeutumistaan ja kotoutumistaan. On olemassa todisteita siitä, että monessa tapauksessa ongelmia syntyy nimenomaan siksi, että koulutusta ei ole annettu tai sitten se on ollut huonolaatuista.
Opettajia ja aivovuotoa koskevaan ensimmäiseen kysymykseen vastaan, että ensinnäkin on erittäin tärkeää, että Euroopan unioni kiinnittää enemmän huomiota korkeatasoiseen opettajankoulutukseen. Näin tehtiin ensimmäisen kerran viime vuonna, ja kysymys on todella tärkeä, sillä aina kun koulutuksen uudistuksista keskustellaan tai niitä toteutetaan, opettajilla on tässä prosessissa keskeinen rooli, ja heidän on oltava prosessissa toimijoita eikä sen kohteita. Elinikäisen oppimisen kaltaisissa asioissa on tietenkin aloitettava opettajista. Mikäli elinikäinen oppiminen halutaan siirtää nuoremmalle sukupolvelle, on sitä sovellettava ensin opettajiin. Monien uusien aiheiden, kokemusten ja tekniikoiden hallinta opetusprosessissa on erittäin tärkeää. Myös opettajat kuuluvat ikääntyvään väestöön. Monissa EU:n jäsenvaltioissa opettajapula kasvaa koko ajan, ja arvioiden mukaan seuraavan kymmenen vuoden aikana syntyy yli miljoonan opettajan vaje, sillä monissa maissa yli puolet opettajista on yli 50-vuotiaita.
Tämä on vain jäävuoren huippu koko ongelmassa, mutta aivovuoto liittyy siihen, kuinka paljon arvostamme älyllistä kapasiteettia ja millä tavoin investoimme henkiseen pääomaan, lahjakkuuteen ja siihen, että ihmiset voivat kehittää lahjojaan kotona sen sijaan, että heidän täytyy lähteä etsimään parempia mahdollisuuksia muualta. Juuri tämän vuoksi olisi esimerkiksi tuettava paitsi koulutuksen laadun ja saatavuuden merkittävää parantamista myös koulutuksen tarkoituksenmukaisuutta. Nämä olisi asettava tavoitteeksi ensi vuonna, joka on julistettu Euroopan luovuuden ja innovoinnin teemavuodeksi. Koko unionin on suunnattava enemmän ponnistuksia siihen, että korkeasti koulutetut henkilöt näkevät unionin houkuttelevampana ja että se ennemminkin vetää lahjakkuutta puoleensa eikä vain valita lahjakkuuden maastapakoa. Lisäksi yksittäiset maat voivat tietenkin jo nyt investoida enemmän koulutukseen, kriisistä huolimatta, sillä koulutukseen tehtävillä investoinneilla on ratkaiseva ja perustavanlaatuinen merkitys myös tällaisina aikoina, mikäli haluamme, että kriisistä noustessamme olemme valmistautuneet paremmin kilpailuun, olemme innovaatiokykyisempiä ja yksinkertaisesti varustettu vahvemmilla henkilöstöresursseilla.
Lopuksi haluan todeta, että koulutuksen alalla ei voida saavuttaa vakavasti otettavaa ja luotettavaa yhteistyötä pitkällä aikavälillä, ellei opettajiin, korkeatasoiseen opettajankoulutukseen ja heidän jatkokoulutuksensa tukemiseen kiinnitetä erityistä huomiota sekä heidän uransa alkuvaiheessa että koko heidän uransa ajan.
Aihe: Urheilun valkoinen kirja
Haluan kysyä komissiolta, mitkä urheilua koskevan valkoisen kirjan osat on tähän mennessä pantu täytäntöön ja mitkä ovat komission tulevaisuuden politiikan painopisteet urheilun alalla lähikuukausina?
Ján Figeľ
komission jäsen. - (EN) Mielestäni valkoinen kirja on jo nyt ollut erittäin onnistunut Euroopan unionin hanke, jonka komissio aloitti ja joka on saanut erittäin myönteistä palautetta parlamentilta (valkoisen kirjan esittelijä Mavrommatis on täällä läsnä), sekä jäsenvaltioilta. Muistutan, että viime viikolla Eurooppa-neuvosto antoi erityisiä urheilua koskevia päätelmiä - ensimmäisen kerran joulukuussa 2000 Nizzassa pidetyn neuvoston kokouksen jälkeen - ja mielestäni tämäkin kuvastaa uutta tilannetta.
Itse asiassa yhdessä vuodessa tällä alalla on tapahtunut paljon, ja tälläkin hetkellä on monia asioita meneillään. Esimerkiksi niin sanottuun "Pierre de Coubertin" -toimintaohjelmaan sisältyvästä 53 toimesta 38 joko käynnistettiin tai oli jo toimeenpanovaiheessa, ja osa niistä on jo saatettu loppuun: kaksi kolmasosaa toimista. Tämä siis kertoo siitä, että toimia halutaan ja pyritään toteuttamaan, ja olen siihen tyytyväinen. Toimien toteuttaminen on tietenkin osittain myös komission ansiota.
Tyydyttävät tulokset ovat olleet mahdollisia sekä jäsenvaltioiden että urheiluorganisaatioiden tekemien sitoumusten ansiosta.
Mielestäni valkoinen kirja on myös mahdollistanut urheilun ja urheiluun liittyvien hankkeiden valtavirtaistamisen olemassa olevissa EU-ohjelmissa tai helpottanut sitä. Urheiluun liittyvät hankkeet ovat äskettäin saaneet tukea esimerkiksi Euroopan aluekehitysrahastosta, Euroopan sosiaalirahastosta, Elinikäisen oppimisen ohjelmasta, Kansanterveysalan toimintaohjelmasta, Youth in Action -nuorisotoimintaohjelmasta sekä Kansalaisten Eurooppa -ohjelmasta.
Tietyillä aloilla edistyminen on varmistettu. Seuraavassa haluan mainita niistä muutamia: äskettäin urheiluministerien hyväksymät ja terveysministereille välitetyt liikuntaa koskevat suuntaviivat, dopingin torjunta, tutkintojen tunnustamista koskevat eurooppalaiset puitteet ja ammatillisen koulutuksen opintosuoritusten eurooppalainen siirtojärjestelmä, jossa urheilu on yksi ensimmäisistä kokeilussa olevista aloista. Paikallisesti koulutettujen pelaajien osalta muistutan, että tämän vuoden toukokuussa teimme päätöksen niin sanotuista "kotimaisista" tai paikallisesti koulutetuista pelaajista. Vapaaehtoistoiminta urheilussa on erittäin tärkeä aihe. Rasismin ja muukalaisvihan torjumisen alalla toteutetaan monia toimia myös Euroopan parlamentissa. Seuraavaksi mainitsen urheilun EU:n ulkosuhteita edistävänä välineenä sekä eurooppalaisen tilastomenetelmän urheilun taloudellisten vaikutusten mittaamista varten. Sitten tulevat kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän torjuminen, pelaaja-agenttien toimintaa koskeva vaikutustenarviointi, jota aletaan juuri toteuttaa, sekä jalkapalloseurojen lisenssijärjestelmiä koskeva konferenssi. Valmistaudumme seuraavaan kauteen ja Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun, joka aloitettiin mielestäni 1. heinäkuuta Pariisissa ammattilaisjalkapallon työmarkkinaosapuolten - UEFA, FIFPro, APFL ja ECA - välillä. Tässä oli monta lyhennettä, mutta kysymys on työnantajista ja työntekijöistä, ja UEFA on eurooppalaisen jalkapallon kattojärjestö.
Olen iloinen, että työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on alkanut. Vaikkei nyt olekaan mahdollista antaa yksityiskohtaista seurantakertomusta kaikista edellä mainituista toiminnoista, voidaan nyt kohtalaisen hyvin päätellä, että hyvin merkittävä osa toimintasuunnitelmasta on jo hyvin pitkälti pantu täytäntöön.
Viimeisenä muttei vähäisimpänä asiana haluan kertoa, että marraskuun lopussa pidettiin Biarritzissa komission järjestämä ensimmäinen EU:n urheilufoorumi, jossa urheilualan ihmiset - 300 osallistujaa eri yhdistyksistä ja liitoista mutta myös komissiosta ja jäsenvaltioista - tapasivat. Kokouksen jälkeen pidettiin ministerikonferenssi. Tämä oli ensimmäinen tämäntyyppinen kokous, ja sen vuoksi se oli mielestäni erittäin tärkeä tapahtuma, mutta on myös tullut paljon viestejä, joissa tällä alalla toivotaan jatkuvuutta ja avoimuutta seuraavia puheenjohtajakausia ja seuraavaa kokousta silmällä pitäen.
Olen siis tyytyväinen, että pyrkimys yhteistyöhön urheilualan sidosryhmien välillä on nyt paljon näkyvämpää ja hedelmällisempää.
Seán Ó Neachtain
- (GA) Arvoisa puhemies, voisiko komission jäsen kertoa laajemmin siitä, mitä hän totesi vapaaehtoistoiminnasta tai -työstä urheilun alalla, ja siitä, miten komissio aikoo edistää sitä?
Ján Figeľ
komission jäsen. - (SK) Mielestäni vapaaehtoistoiminta urheilun alalla on yksi niistä keskeisistä näkökohdista tai toiminnoista, jotka sopivat kaikille, myös urheilun yleiselle hierarkialle, ainakin eurooppalaisen mallin mukaisessa urheilussa. Tällä tarkoitan sitä, että mahdollisuuksien luominen vapaaehtoistoiminnalle urheilun alalla ja vapaaehtoistoiminnan tukeminen ovat todella tärkeitä ennakkoedellytyksiä.
Valkoisessa kirjassa lupasimme tehdä urheilualan vapaaehtoistyötä koskevan tutkimuksen. Tutkimusta koskeva tarjouskilpailu avattiin ja on itse asiassa nyt suljettu, joten tutkimus aloitetaan vuonna 2009. Tämä tarkoittaa sitä, että voimme odottaa tuloksia vuoden lopulla tai vuoden 2010 alussa. Analyysissa otetaan huomioon urheilualan vapaaehtoistyön sosiaaliset, taloudelliset ja oikeudelliset näkökohdat, niin että voimme hyödyntää niitä laatiessamme suosituksia prosessin seuraavaa vaihetta varten. Voin tyytyväisenä lisätä, että Nuorten eurooppalainen vapaaehtoistyö -toimintaohjelman puitteissa vapaaehtoistyön määrä kasvaa ja saa myös tältä täysistunnolta paljon tukea. On myös suunniteltu vapaaehtoistyön eurooppalaisen teemavuoden järjestämistä.
Mielestäni vapaaehtoistyö on saamassa uutta merkitystä myös siinä mielessä, että se tunnustetaan epäviralliseksi koulutuksen muodoksi. Marraskuussa ensimmäistä kertaa historiamme aikana neuvosto hyväksyi nuorten eurooppalaista vapaaehtoistyötä koskevan ensimmäisen suosituksensa. Se on ensimmäinen nuoriin liittyvä lainsäädäntötoimenpide sen jälkeen, kun tämä yhteistyö alkoi yli 20 vuotta sitten, ja olen iloinen, että se liittyy läheisesti myös urheilualan vapaaehtoistyöhön.
Monilla viimeaikaisilla Euroopan unionin hankkeilla, varsinkin komission ja parlamentin toteuttamilla hankkeilla, on pyritty tukemaan vapaaehtoistyötä kansainvälisten urheilutapahtumien yhteydessä. Vastaavasti tämä tutkimus auttaa meitä valmistelemaan jatkotoimia. Mielestäni vapaaehtoistyön ala kasvaa valtavasti niin laadullisesti kuin määrällisesti.
Manolis Mavrommatis
(EL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin jälleen kerran onnitella teitä komission aloitteesta antaa valkoinen kirja urheilusta parlamentin käsiteltäväksi, ja Euroopan parlamentin esittelijänä haluaisin esittää seuraavan lisäkysymyksen: kuten sekä Nicolas Sarkozy että José Barroso kertoivat meille eilen, uudistussopimusta sovelletaan, mikäli Irlanti hyväksyy sen vuoden 2009 loppuun mennessä, ja sen vuoksi urheilu on nyt Lissabonin sopimuksen tai uudistussopimuksen aktiivinen osa-alue. Kuulimme ohjelmastanne. Haluaisin keskittyä siihen, millainen on pelkästään urheilua koskevan budjettikohdan rahoitus ensi vuonna ja sitä seuraavina vuosina, mikäli sen voi nyt arvioida.
Avril Doyle
(EN) Haluaisin pyytää komission jäsentä kertomaan näkemyksistään urheilusta koulujen opetusohjelmissa, nykyisestä lasten liikalihavuusepidemiasta ja näiden kahden välisestä vakavasta yhteydestä. Pyytäisin häntä myös kertomaan, puuttuiko joltakin jäsenvaltiolta edustus marraskuussa Biarritzissa järjestetystä urheilufoorumista.
Ján Figeľ
komission jäsen. - (SK) Mielestäni uusi sopimus tarjoaa mahdollisuuden luoda sekä EU:n urheilupolitiikkaa että EU:n urheiluohjelman, jonka uskon olevan tulevaisuudessa yhtä suosittu ja yhtä lähellä unionin kansalaisia kuin Erasmus-ohjelman, josta on tullut todella suosittu ja tehokas. Tässä ei ole kysymys vain yksilöiden lisääntyvästä liikkuvuudesta vaan myös Bolognan prosessista ja niistä monista koulutusmahdollisuuksista, jotka muodostavat parinkymmenen vuoden päästä eurooppalaisen polun kohti avoimempaa ja tarkoituksenmukaisempaa koulutusta ja pätevyyttä ja jotka lisäävät Euroopan unionin houkuttelevuutta. Tämä on erittäin tärkeää.
Urheilu on erittäin tärkeä ja suosittu harrastus, ja siksi kaikki 149 artiklaan liittyvät ohjelmat olisi liitettävä läheisesti koulutuksen ja nuorison toimintakenttään, sillä urheilu on lisätty selväsanaisesti 149 artiklaan ensimmäistä kertaa. Tämän artiklan nojalla perustetaan vastaavia välineitä ja vastaavia ministerineuvoston kokoonpanoja.
Voin tyytyväisenä todeta, että komissio on valmis osallistumaan artiklan soveltamistoimien valmisteluun, ja valkoinen kirja on tässä mielessä erinomainen ennakkoedellytys tai keino päästä tähän suuntaan. Urheilu asetetaan siinä ennakkoluulottomasti keskeisemmälle sijalle sekä EU:n jäsenvaltioiden että urheiluorganisaatioiden välisessä yhteistyössä.
Rahoitus on usein alkuvaiheessa melko vaatimatonta, ja samalla hyvin tärkeää. Oletan, että parlamentin ensi vuodelle hyväksymästä erityisestä 6 miljoonan euron budjettikohdasta on tulevaisuudessa apua tietyissä urheiluohjelman toiminnoissa tai valmisteluissa. Nyt olisi vielä liian aikaista puhua talousarviovaikutuksista. Puhun mieluummin valmistelutöistä. Joitakin ajatuksia parlamentti on jo hyväksynyt.
Biarritzin foorumin tai koulutuksen ja urheilun osalta olen sitä mieltä, että foorumi oli onnistunut, ja olen jo todennut, että se oli ensimmäinen. Myös Eurooppa-neuvoston päätelmät saatiin kaksi viikkoa myöhemmin, eikä ole kovin tavallista, että pääministerit ja presidentit puhuvat urheilusta. Viralliset päätelmät ovat todella kannustavia sekä Biarritzin foorumin että yhteistyön jatkamisen ja sisällön osalta.
Liikalihavuus ja kaikkien urheileminen ovat läheisessä yhteydessä toisiinsa, sillä urheilu on yksi tehokkaimmista vasta-aineista tai aseista liikalihavuuden torjunnassa. Valitettavasti oppilaskohtainen liikuntatuntien määrä kouluvuoden aikana on yleisesti vähentynyt, ja tämä on vahingollinen suuntaus, jota on muutettava. Samalla on parannettava tällaiseen kasvatukseen käytettävän ajan laatua, ja olen iloinen siitä, että olemme ensimmäistä kertaa onnistuneet laatimaan niin sanotut liikuntaa koskevat suuntaviivat, jotka itse asiassa hyväksyttiin Biarritizissa. Asiantuntijat ovat ne laatineet, ja uskon, että terveysministerineuvostossa jäsenvaltioiden terveysministerit hyväksyvät ja ehkä myös panevat ne täytäntöön, mutta ennen kaikkea hyväksyvät. Tämä vain osoittaa sen, että urheilussa tarvitaan laaja-alaista lähestymistapaa. Monia politiikan alojamme on koordinoitava ja yhdenmukaistettava enemmän, ja komissio pyrkii tähän teidän avullanne.
Christopher Beazley
(EN) Arvoisa puhemies, asiaankuuluva työjärjestyspuheenvuoro. Haluan todeta, nyt kun jäsen Cappato on läsnä, että olen erittäin pettynyt siihen, ettei komissio vastaa kysymykseen numero 38. Yksikköjenne mukaan Cappaton kysymykseen vastataan kirjallisesti, vai aiotteko ottaa kysymyksen numero 38 myöhemmin käsiteltäväksi?
Puhemies
(EN) Jäsen Beazley, aioin juuri sanoa, että kysymykseen numero 38 vastataan kirjallisesti.
Minäkin olen pettynyt, ettemme ehtineet käsitellä sitä, mutta kyselytunnin periaatteena on aina, että kullakin komission jäsenellä on 20 minuuttia aikaa, ja komission jäsen Figeľ ylitti tämän ajan jo selvästi. Nyt meidän on siis annettava puheenvuoro komission jäsen Almunialle.
Christopher Beazley
(EN) Olisiko komission jäsenen mahdollista toimittaa minulle kopio vastauksestaan jäsen Cappaton kysymykseen, koska aihe kiinnostaa minua?
Saatatte sanoa, ettei nyt ole sopiva aika käsitellä asiaa. Olympiakisoissa ei pitäisi olla olympialipun lisäksi muita lippuja. Jos meillä olisi Euroopan unionin lippu, meidän maanmiehemme saattaisivat voittaa hieman enemmän mitaleja.
Puhemies
(EN) Jäsen Beazley, tiedän, että haluamme jatkaa kysymyksiä esittäneiden kanssa. Jäsen Cappato toimittaa varmaan mielellään teille kopion saamastaan vastauksesta.
Aihe: Euro ja inflaatio
Mikä on euroalueen reaktio viimeksi kuluneen vuoden aikana koko maailmassa ilmenneisiin inflaatiopaineisiin ja millaiset ovat yhteisvaluutan ostovoiman säilyttämistä koskevat näkymät tällä hetkellä?
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, jäsen Medina Ortega, kysyitte minulta inflaatiokehityksestä euroalueella ja sen seurauksista, eli miten euroalue on siihen reagoinut.
Kuluneiden 15 kuukauden aikana olemme epäilemättä käyneet läpi kaksi selvästi päinvastaista prosessia, jotka ovat kuitenkin kumpikin tapahtuneet talouksissamme. Toisaalta heinäkuuhun 2008 asti kestäneellä kaudella öljyn sekä elintarvikekäyttöön tarkoitettujen ja muiden kuin elintarvikekäyttöön tarkoitettujen raaka-aineiden hintojen nousu aiheutti vakavan iskun euroalueen talouksille, kaikille muille Euroopan unionin talouksille ja monille muille talouksille sekä teollisuusmaissa että nopeasti kehittyvissä maissa.
Tämän tyrmistyttävän hintojen nousun seurauksena öljytynnyrin hinta pomppasi heinäkuussa lähes 150:een Yhdysvaltain dollariin, ja vehnän, maissin, riisin ja muiden raaka-aineiden hinnat nousivat harvinaisen korkealle aiheuttaen ilmiselviä yhteiskunnallisia ongelmia ja hintaindeksien nousua. Euroalueen hintaindeksi nousi noin 4 prosenttia tämän vuoden kesä- ja heinäkuussa.
Kesällä alkanut voimakas talouden hidastuminen - ja nyt monessa tapauksessa lamaan vaipuminen - euroalueen suurimmissa kansantalouksissa sekä Yhdysvalloissa ja Japanissa aiheutti erittäin ankaran negatiivisen iskun kysynnälle, ja saman on nähty tapahtuvan nopeasti kehittyvissä maissa, kuten esimerkiksi Kiinassa ja Intiassa. Raaka-aineiden hinnat ovat nyt romahtaneet, joten öljytynnyrin hinta lienee nykyisin noin 43-45 Yhdysvaltain dollaria, mutta samanlainen hyvin nopea lasku voidaan nähdä myös monien muiden raaka-aineiden hintakehityksessä. Oman hintaindeksimme osalta totean, että Eurostat julkaisi marraskuun hintaindeksin tänä aamuna, ja sen mukaan euroalueen vuosi-inflaatio on 2,1 prosenttia.
Kun pidetään mielessä, että hinnat nousivat huomattavasti tämän vuoden alkupuoliskolla, euroalueen inflaatio on vuonna 2008 keskimäärin 3 prosenttia. Nyt en pysty sanomaan teille tarkkaa lukua, mutta tasan kuukauden kuluttua saamme sen tietää. Juuri nyt voimme kuitenkin todeta yleisesti, että ensimmäistä kertaa euroalueen olemassaolon aikana, nimittäin vuoden 1999 jälkeen, 16:n euroalueeseen kuuluvan maan keskimääräinen inflaatio on alle 2 prosenttia, mikä on alle sen inflaatiorajan, jonka Euroopan keskuspankki on määrittänyt hintojen vakautta vastaavaksi. Emme voi todellakaan sulkea pois sitä mahdollisuutta, että vuoden keskivaiheilla, kesä- tai heinäkuussa, vuosi-inflaatio voisi olla jopa negatiivinen öljyn ja raaka-aineiden hintojen jyrkän nousun seurauksena.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, ettei hinnanmuodostukseen liittyisi ongelmia. Myös kriisistä ja raaka-aineiden hintakehityksestä johtuvan matalan inflaation kaudella hinnanmuodostukseen liittyy mikrotaloudellisia ongelmia. Komissio on juuri julkaissut tiedonannon elintarvikkeiden hinnoista. Analysoimme siinä toimenpiteitä, joita toteutamme poistaaksemme elintarvikkeiden hintoihin liittyvää vähittäismarkkinoiden väärinkäyttöä tai toimimattomuutta. Sisämarkkinoiden uudelleentarkastelun yhteydessä komissio on myös ilmoittanut monenlaisista toimista, joilla seurataan sellaisia markkinoita, joilla hinnanmuodostus ei ole asianmukaista.
Näin ollen toteutamme makrotaloudellisia toimenpiteitä komission ja keskuspankin toimivaltaan kuuluvilla aloilla, ja toteutamme myös mikrotaloudellisia toimenpiteitä.
Lopuksi viittaatte myös ulkoiseen ostovoimaan. Euron arvo on noussut huomattavasti Yhdysvaltain dollaria ja muita valuuttoja vastaan. Heinäkuussa euron reaalinen efektiivinen valuuttakurssi muiden kumppaniemme ja kilpailijoidemme valuuttoja vastaan oli erittäin korkea, ja euron efektiivinen valuuttakurssi oli selvästi yliarvostettu. Nyt euron valuuttakurssi on palannut lähes normaalitasolle, jota voidaan pitää - akateemisesti ja analyyttisesti tarkasteltuna - euron tasapainovaluuttakurssina.
Manuel Medina Ortega
(ES) Arvoisa komission jäsen, kiitos erittäin tärkeästä, moitteettomasta ja täydellisestä vastauksesta.
Minun on muotoiltava lisäkysymykseni huolellisesti, sillä korkokannan määrittäminen ei ole komission vaan Euroopan keskuspankin tehtävä, ja nämä toimielimet ovat toisistaan riippumattomia. Näyttää kuitenkin siltä, että inflaatio ja korot liittyvät toisiinsa.
Jotkut ovat sitä mieltä, että Euroopan keskuspankki nosti korkoja aikana, jolloin se ei ehkä ollut välttämätöntä, ja aiheutti näin kuluttajille vastoinkäymisiä, kun taas nyt on meneillään toisenlainen prosessi, jossa tavallaan kilpaillaan korkokannan alentamisesta. Yhdysvaltojen korkokanta taitaa olla nyt 0,25 prosenttia, mikä on käytännössä nolla prosenttia.
Arvioiko komissio parhaillaan näiden Euroopan keskuspankin päätösten vaikutuksia inflaatioon, ja arvioiko se ennalta niiden mahdollisia seurauksia tulevaisuudessa?
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, kertomuksessamme euroalueen 10 ensimmäisestä vuodesta - EMU@10 - joka minulla oli mahdollisuus esitellä parlamentin jäsenille ja parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnalle, on analysoitu muun muassa inflaatiokehitystä ja rahapolitiikassa käytettyjä välineitä.
Suoritimme tämän analyysin erittäin huolellisesti, jottei kunnioituksestamme Euroopan keskuspankin riippumattomuutta kohtaan heräisi pienintäkään epäilystä. Voin kuitenkin myös todeta, että kun tarkastellaan euroalueen inflaatiolukuja vuosina 1999-2007, euroalueen keskimääräinen inflaatio on joka vuoden lopussa, jolloin voidaan laskea koko vuoden keskiarvo, ylittänyt lievästi EKP:n hintavakautta koskevan tavoitteen, vaikka onkin ollut hyvin lähellä sitä.
Näin ollen voidaan mielestäni sanoa, että siitä lähtien, kun euro otettiin käyttöön ja kun EKP:lle annettiin vastuu euroa koskevasta rahapolitiikasta, vuotuiset tulokset ovat olleet selvästi myönteisiä ja paljon parempia kuin monen nyt euroalueeseen kuuluvan kansantalouden tulokset olivat silloin, kuin ne toteuttivat omaa rahapolitiikkaansa ja tietenkin kun niillä oli myös omat keskuspankkinsa.
Ensimmäisessä vastauksessani mainitsemistani syistä johtuen kulunut vuosi 2008 on ollut paljon monimutkaisempi, koska sen puoliskot ovat olleet niin jyrkästi erilaisia. Vuoden alkupuoliskoa leimasi ulkoisen ja äärimmäisen vaarallisen inflaatioiskun aiheuttama hintojen nousu. Toisella puoliskolla hinnat romahtivat monestakin syystä, mutta pääasiallisia syitä olivat talouskehityksen hidastuminen ja meidän tapauksessamme lama, johon olemme valitettavasti vajoamassa.
Näissä olosuhteissa on todella helppo kritisoida mitä tahansa keskuspankkia, sijaitsipa se sitten Frankfurtissa, Washingtonissa, Lontoossa tai missä tahansa muussa maailman pääkaupungissa. Siitä huolimatta EKP on osoittanut koko kriisin ajan, elokuusta 2007 asti, että se tekee järkeviä analyysejä, että se tekee päätöksensä rauhallisesti ja että sen poliittiset suuntaviivat ovat onnistuneita.
Juuri pankki johti subprime-lainakriisin vastatoimia elokuussa 2007. Mielestäni se on toiminut sen toimeksiannon mukaisesti, joka sille on annettu perustamissopimuksessa ja jonka neuvosto, parlamentti ja yleensä Euroopan unioni ovat sille antaneet. Juuri nyt se tekee sen, mitä pankin pitääkin tehdä, toisin sanoen se tarjoaa ennen kaikkea likviditeettiä ja estää sen, että likviditeetin puute johtaa luottolamaan, mikä pahentaisi asioita entisestään.
Mikä on EKP:n suunta tulevaisuudessa, sitä en osaa sanoa. Keskuspankin pääjohtaja Trichet, joka käy puhumassa teille säännöllisesti, voi kertoa siitä teille omin sanoin. Seurattuani kuitenkin monien vuosien ajan EKP:n viestintää joka kuukauden ensimmäisenä torstaina heti johtokunnan kokouksen jälkeen, on mielestäni helppo ymmärtää, mitä päätöksiä se tekee sekä mitkä ovat sen markkinasuuntaukset, ilmoittamatta niitä etukäteen, ja miten se analysoi tulevien kuukausien rahapolitiikkaa.
Gay Mitchell
(EN) Komission jäsenen tavoin ihailen Euroopan keskuspankin toteuttamia toimia. Mielestäni ne ovat olleet erittäin johdonmukaisia ja hyvin maltillisia. Minulla on kuitenkin kysymys komission jäsenelle, vaikka me kaikki täällä parlamentissa ja myös komission jäsen kannatammekin Euroopan keskuspankin riippumattomuutta. Inflaation pitäminen hallinnassa on auttanut luomaan noin 16 miljoonaa työpaikkaa euroalueella sen 10 ensimmäisen vuoden aikana. Koska inflaatioaste on nyt niin alhainen, mitkä pitäisi komission mielestä olla nyt Euroopan keskuspankin toiminnan painopisteet? Keskuspankin riippumattomuutta on suojeltava, mutta voimme silti esittää oman mielipiteemme. Onko komission jäsen siis sitä mieltä, että keskuspankin pitäisi nyt muuttaa painopisteitään, kun otetaan huomioon, että inflaatioaste on niin alhainen eivätkä korkokannat voi sitä enää alentaa?
Paul Rübig
(DE) Arvoisa puhemies, missä määrin euroalue ja sen ulkopuolinen alue eroavat toisistaan tältä osin ja millä aloilla odotatte inflaatioasteen nousevan korkeimmaksi lähitulevaisuudessa?
Joaquín Almunia
Jäsen Mitchell, hintojen vakaus on tärkein perustamissopimuksessa annettu tehtävä. Euroopan keskuspankin tärkeimpänä tehtävänä on pitää hinnat vakaina. Kun tämä tärkein tehtävä tai tavoite on saavutettu, tai mikäli se saavutetaan, tehtävänä on varmistaa, että rahapolitiikkaa koordinoidaan muiden talouspoliittisten tavoitteiden kanssa. EKP:n on itse ja muiden EU:n toimielinten kanssa varmistettava tämä.
Mitä EKP tarkoittaa hintojen vakaudella? Mielestäni EKP määritteli tämän erittäin selvästi vuonna 2003, mikäli muistan oikein. Se tarkoittaa, että inflaatioasteen on oltava alle 2 prosenttia, mutta keskipitkällä aikavälillä hyvin lähellä 2:ta prosenttia.
Kaikkien näiden vuosien aikana vuodesta 1999 tähän päivään hieman alle 2 prosentin tavoitteen saavuttaminen on tarkoittanut inflaation pitämistä alhaisena. Mikäli ennusteet pitävät paikkansa, ensi vuonna hintojen vakaus saattaa tarkoittaa ensimmäistä kertaa sitä, että inflaatio pyritään pitämään 2 prosentissa ylittämättä sitä. Olemme nimittäin todennäköisesti tilanteessa, jossa paitsi kuukausi-inflaatio ehkä myös keskipitkän aikavälin inflaatioennusteet putoavat alle 2 prosenttiin.
Tehtävä on kuitenkin jatkossakin sama. Tavoitteen saavuttamiseksi käytettävät välineet ja menetelmät ovat tietenkin erilaiset, mutta tavoite pysyy samana.
Toisena minkä tahansa keskuspankin ja tietenkin Euroopan keskuspankin toiminta-alueena on tarjota likviditeettiä. Tämä on juuri nyt äärimmäisen tärkeää.
Mielestäni EKP tekee mitä sen pitääkin tehdä, eikä se pyri mitenkään salaamaan - se toteaa tämän melko avoimesti - sitä, että se tarjoaa likviditeettiä aamuisin, mutta tavallisesti iltaisin ennen sulkemisaikaa se saa likviditeettiä takaisin laitoksilta, jotka eivät ole käyttäneet sitä luottotoimiinsa. Tämä on nyt käynnistänyt keskustelun. Sanomalehdissä julkaistaan nykyisin EKP:n varajohtajan Papademosin ja muutamien muiden johtajien lausuntoja siitä, että pankki pohtii, miten sen pitäisi käyttää näitä välttämättömiä välineitä varmistaakseen, että sen likviditeetin tarjonta olisi tehokasta eikä vain kiertoliikettä, jossa rahat palautuvat lopulta joka iltapäivä samaan paikkaan, mistä ne aamulla lähtivät.
Nyt siirryn toiseen kysymykseen, joka koskee erilaisuutta. Tietyissä euroalueen ulkopuolisissa EU:n jäsenvaltioissa inflaatio on korkeampi kuin suurimmassa osassa euroalueen maita. Kun katsotaan tänä aamuna jaettua Eurostatin tiedotetta marraskuun lopun inflaatiosta, nähdään, että useimmissa euroalueen ulkopuolisissa EU-maissa on korkeampi inflaatioaste kuin siinä maassa, jossa on korkein inflaatioaste euroalueella.
Näin ollen euroalueen ulkopuolella on tällä hetkellä korkeampi inflaatioaste. Tämä johtuu suurelta osin siitä, että alueen ulkopuolella on maita, jotka käyvät läpi nopeaa lähentymisprosessia. Niillä on suurempia inflaatiopaineita, jotka johtuvat energiankäytön voimakkaammista seurauksista, suuremmasta riippuvuudesta ulkomaisista energialähteistä, joiden hinta on noussut, tai teknisesti ilmaistuna Balassa-Samuelson-vaikutuksesta.
Alakohtaisessa vertailussa inflaatio on selvästi korkeampi palvelualalla. Voidaan myös nähdä, että huolimatta vuosi-inflaation nopeasta laskusta viime kuukausina palvelualalla inflaatio on pysynyt lähes koko ajan 2,5-2,6 prosentissa. Elintarvikkeiden, jalostettujen elintarvikkeiden ja teollisuustuotteiden aloilla inflaatio on vaihdellut paljon enemmän, mikä johtuu niistä syistä, joista kerroin vastauksessani Medina Ortegalle. Palvelualalla inflaatio on kuitenkin pysynyt sillä tasolla, joka ylittää hintojen vakautta koskevan tavoitteen, mikä on alle 2 prosentissa pysyminen. Alan inflaatioaste on siitä huolimatta lähellä 2:ta prosenttia.
Aihe: EU:n talouspolitiikan ohjausjärjestelmän organisointi
Kuten tiedämme, epätäydellisen taloudellisen unionin ja täydellisen valuuttaunionin välillä vallitsee epäsymmetria, mitä tulee sääntelyn voimakkuuteen ja sen sitovuuden täydellisyyteen.
Mihin strategiseen suuntaan komissio veisi EU:n talouspolitiikan ohjausjärjestelmän organisointia, jotta kyseinen epäsymmetria poistettaisiin?
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, jäsen Papastamkos kysyy euroalueen ohjausjärjestelmästä.
Puhuin juuri talous- ja rahaliiton, Euroopan keskuspankin ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän rahapilaria koskevasta ohjausjärjestelmästä. Suoraan sanottuna se toimii mielestäni todella hyvin. Mielestäni siinä on onnistuttu.
Talous- ja rahaliiton toisessa eli talouspilarissa ohjausjärjestelmä toimii, mutta sillä on vielä paljon työtä. Finanssi- ja budjettipolitiikan koordinointi toimii, ja mielestäni toistaiseksi vuoden 2005 uudelleentarkastelun jälkeen vakaus- ja kasvusopimus sekä julkisten talouksien koordinointi, joka sisältyy sopimuksen täytäntöönpanoon, ovat toimineet hyvin.
Meitä koetellaan nyt todella ankarasti, sillä talouskehityksen hidastumisen ja finanssipoliittisten tukitoimien sekä rahoitusjärjestelmää koskevien tukipakettien vuoksi julkiset taloudet ovat nyt äärimmäisen paineen alla, ja vakaus- ja kasvusopimusta on toteutettava erittäin vaikeassa tilanteessa.
Sopimusta on toteutettava sen joustavuuden sallimissa rajoissa, ja samalla on noudatettava sopimuksen sääntöjä, ja tämä on melkoinen testi.
Kertomuksessamme talous- ja rahaliiton kymmenestä ensimmäisestä vuodesta analysoidaan myös toista tekijää. Finanssi- ja budjettipolitiikkamme koordinoinnin lisäksi on mielestäni parannettava makrotalouspolitiikkamme koordinointia. Joissakin maissa on erittäin suurta makrotaloudellista epävakautta, muun muassa Unkarissa ja Latviassa, joilla on tällä hetkellä suuria ongelmia maksutaseensa kanssa ja jotka tarvitsevat huomattavaa rahoitustukea meiltä ja valuuttarahastolta. Tämä on merkki siitä, että maksutasevaikeudet ovat kasaantuneet, emmekä ole pystyneet korjaamaan niitä ajoissa koordinointijärjestelmämme avulla.
Nämä ovat talous- ja rahaliiton ulkopuolisia maita, jotka ovat siirtyneet EMU:n kolmanteen vaiheeseen. Myös euroalueella on kuitenkin eroja nykyisissä vaihtotaseen alijäämissä ja yksikkötyökustannuksissa. Mielestäni niitä on koordinoitava paljon tehokkaammin kuin olemme niitä onnistuneet koordinoimaan tähän asti euroryhmän ponnistuksista huolimatta.
Mielestäni euroryhmä on tehnyt paljon parempaa työtä siitä lähtien kun Luxemburgin pääministeri Jean-Claude Juncker ryhtyi sen puheenjohtajaksi vuonna 2005 ja pysyvä puheenjohtajuus otettiin käyttöön. Makrotalouspolitiikan tai julkisten talouksien koordinointia pidemmälle menevien tiettyjen rakenneuudistusten sisäisessä koordinoinnissa on kuitenkin vielä paljon työtä, ja ulkoisessa koordinoinnissa on vielä erityisen paljon työtä.
Mielestäni euro on valuuttana niin tärkeä meille ja muulle maailmalle, ettei meillä ole varaa olla varmistamatta, että euron etuja, asemaa ja siihen liittyviä painopisteitä edustetaan euroalueen maissa monenvälisissä foorumeissa ja toimielimissä yhtenäisesti, johdonmukaisesti ja yhdennetysti.
Georgios Papastamkos
(EL) Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan. Olen tyytyväinen siihen, että totesitte talouspoliittisella ohjausjärjestelmällä olevan vielä paljon työtä ja vahvistitte, että tarkan rahapoliittisen rakenteen ja väljän, keskeneräisen ja epätäydellisen talouspoliittisen ohjausjärjestelmän välillä on epäsymmetriaa. Haluan kysyä komission jäseneltä seuraavaa:
käsi sydämellä, kun otetaan huomioon tähänastinen kokemuksenne sekä äskettäinen rahoituskriisi ja sen muuttuminen talouskriisiksi, jos meidän pitäisi nyt tarkastella uudelleen perustamissopimusta, mitä institutionaaliseen perustaan liittyviä ehdotuksia tekisitte Euroopan unionin talouspoliittisen ohjausjärjestelmän edistämiseksi?
Joaquín Almunia
Mielestäni voin vastata tähän hyvin nopeasti, niin etten toistaisi tiettyjä asioita, jotka mainitsin jo edellisessä vastauksessani.
Minun näkemyksiäni siitä, mitä olisi tehtävä, pohditaan talous- ja rahaliiton kymmentä ensimmäistä vuotta käsittelevässä kertomuksessa sekä poliittisemmassa tiedonannossa, jonka komissio hyväksyi minun aloitteestani ja jota olemme käsitelleet sekä täällä parlamentissa että neuvostossa. Finanssi- ja budjettipolitiikkaamme on koordinoitava paremmin paitsi lyhyellä myös keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Meidän on koordinoitava finanssiasioihin liittymättömiä makrotalouspolitiikan aloja - tähän asti se on ollut erittäin vähäistä - sekä parannettava euroalueen talouksien sopeutumiskykyä ja parannettava niiden maiden valmistautumista, jotka aikovat liittyä euroalueeseen lähivuosina, sillä yhä useammat maat hakevat euroalueen jäsenyyttä. Tarvitsemme selkeään ja tarkkaan strategiaan perustuvaa koordinointia, jolla on selvät painopisteet ja jossa puhutaan yhteisellä äänellä euroalueen ulkopuolella. Tarvitsemme myös ohjausjärjestelmää, jossa euroryhmä saadaan jatkossakin toimimaan tehokkaammin ja sen toimintalinjan mukaisesti, jota olemme noudattaneet puheenjohtaja Junckerin johdolla 1. tammikuutta 2005 alkaen.
Armando França
(PT) Arvoisa komission jäsen, arvostan kovasti mielipiteitänne. Haluaisin kuulla mielipiteenne seuraavasta: mielestäni EU:n talous- ja rahapoliittinen järjestelmä on valmis vasta sitten, kun yhteinen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue on muodostettu. Toisin sanoen tarvitsemme yhteisiä lakeja, jotka ovat kaikille samat, ja tuomioistuinten on sovellettava näitä lakeja samalla tavalla kaikkialla Euroopan unionissa. Olemme kuitenkin vielä kaukana vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen muodostamisesta. Haluan kysyä seuraavaa: mikäli Lissabonin sopimus ei jostain syystä tule voimaan, mitä emme halua tapahtuvan, vaarantaako tämä mielestänne Euroopan yhdentymisprosessin ja erityisesti talous- ja rahaliiton?
Joaquín Almunia
jäsen França, minun on vastattava lyhyesti, mutta kysymyksenne on erittäin kiinnostava.
Lainsäädäntötekstin - perustamissopimuksen tekstin - osalta minun on todettava, että valtaosa niistä primaarilainsäädännön säännöistä, joita talous- ja rahaliitto tarvitsee toimiakseen niin hyvin kuin me kaikki toivomme sen toimivan, ovat olleet kirjattuna Maastrichtin sopimuksesta asti, ja ne on siirretty aina seuraaviin sopimuksiin. Nykyisin ne sisältyvät Nizzan sopimukseen, ja seuraavaksi ne sisällytetään Lissabonin sopimukseen.
Lissabonin sopimuksessa on joitakin lisäparannuksia, mutta olennainen tieto siitä, mitä talous- ja rahaliitto tarvitsee perustamissopimuksen puitteissa, on ollut kirjattuna Maastrichtin sopimuksesta lähtien.
Lissabonin sopimuksen voimaantulo ja päätökset, joilla on tarkoitus edistää Euroopan yhdentymistä, esimerkiksi viime viikolla Eurooppa-neuvoston hyväksymät ja tänä aamuna teidän hyväksymänne päätökset, luovat kuitenkin sen välttämättömän kehyksen, jonka avulla taloudellinen ja rahapoliittinen yhdentyminen voi puskea eteenpäin siihen suuntaan, johon sen täytyy edetä. Perustamissopimuksen varsinaisessa sanamuodossa voitaisiin määritellä, kuinka paljon talous- ja rahaliitossa on edetty ja onko sen etenemissuunta oikea vai väärä.
Mielestäni Lissabonin sopimus, joka on osoitus johtajien, jäsenvaltioiden, parlamentin ja komission poliittisesta tavoitteesta ja poliittisesta tahdosta puskea eteenpäin epäonnistuneiden kansanäänestysten aiheuttamista vaikeuksista huolimatta, on se poliittinen tila, se poliittinen ympäristö, jota talous- ja rahaliitto tarvitsee edetäkseen oikeaan suuntaan.
Gay Mitchell
(EN) En viivästytä asian käsittelyä. Ymmärrän, että ongelmia on, mutta eilen illalla neuvoston kyselytunti peruutettiin.
Työskentelen valiokunnissa, kuten monet jäsenet täällä tekevät. On myös niitä, jotka eivät osallistua parlamentin työskentelyyn valiokunnissa eivätkä täysistunnoissa. Ainoa mahdollisuus näyttää, että osallistumme, on puhua täysistunnossa.
Tiedän, että tietyt jäsenet eivät tule parlamenttiin, mutta nostavat kuitenkin palkkansa. Meillä, jotka tulemme paikalle, pitäisi olla jonkinlainen mahdollisuus esittää kysymyksiä komission jäsenille. Minun kysymykseni vuoro on kahden kysymyksen jälkeen. Ehkä meidän on aika siirtyä arvontajärjestelmään, ja jokaisen komission jäsenen olisi sitten vastattava neljään tai viiteen kysymykseen, ja loppuihin vastattaisiin kirjallisesti. Nykyisellä järjestelmällä ei kuitenkaan voida missään tapauksessa enää jatkaa.
Kiitos, että soitte minulle puheenvuoron. Haluan vain, että tämä merkitään pöytäkirjaan, sillä tämä on mielestäni todella epäoikeudenmukaista.
Puhemies
(EN) Jäsen Mitchell, minun on todettava, että tänä iltana olen tuntenut oloni täällä melko epämukavaksi. Ongelmia on, ja meidän on löydettävä keino päästä eteenpäin.
Voisin sanoa komission jäsenten kuullen, että he varmaankin ymmärtävät, että parlamentin jäsenet jonottavat saadakseen vastauksia, ja vaikka arvostammekin kovasti seikkaperäisiä vastauksia, toisinaan arvostaisimme nopeampia vastauksia. En halua kritisoida, mutta ehkä voisitte panna tämän merkille.
Aihe: Lääkehoito - rajat ylittävä terveydenhuolto
Rajat ylittävässä terveydenhuollossa sovellettavista potilaiden oikeuksista annetun direktiiviehdotuksen 14 artiklassa säädetään toisessa jäsenvaltiossa annettujen lääkemääräysten tunnustamisesta. On syytä ottaa huomioon seuraavat seikat: se, ettei kaikkia lääkevalmisteita myydä kaikissa jäsenvaltioissa, että samaa lääkevalmistetta myydään jäsenvaltioissa erilaisissa pakkauksissa ja erisisältöisinä, että lääkevalmisteita myydään joissakin jäsenvaltioissa pelkästään tavaramerkillä eikä geneerisellä nimellä ja että lääkevalmiste on kirjattu lääkemääräykseen kielellä, jota terveydenhuoltoa tarjoava lääkäri tai farmaseutti ei pysty lukemaan.
Millä tavoin komissio suhtautuu mahdollisuuteen, että lääkemääräyksen valmiste, jota ei ole myynnissä jäsenvaltiossa, korvataan toisella valmisteella (alkuperäislääke tai geneerinen lääke), kun otetaan huomioon, että joissakin EU:n jäsenvaltioissa lääkkeiden vaihtaminen toisiin on kiellettyä?
Voiko komissio kertoa tarkemmin niistä toimista, joita se ehdottaa toteutettavan (ks. 14 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdat), jotta on mahdollista varmentaa reseptin aitous ja se, että lääkemääräyksen lääkkeet tunnistetaan oikein?
Androula Vassiliou
komission jäsen. - (EL) Arvoisa puhemies, kuten komissio on toistuvasti todennut ja korostanut, sääntö, joka kieltää yhteen jäsenvaltioon sijoittautunutta farmaseuttia hyväksymästä toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen lääkärin omaan käyttöön antamaa lääkemääräystä, ei ole kansanterveyden suojelua koskevien säännösten mukainen ja on sen vuoksi ristiriidassa yhteisön lainsäädännön, erityisesti perustamissopimuksen 49 artiklan, kanssa. Jos siis tietyllä lääketuotteella on direktiivin 2001/83 6 artiklan 1 kohdan nojalla markkinointilupa yhden jäsenvaltion alueella, tämän jäsenvaltion on varmistettava, että toisissa jäsenvaltioissa valtuutettujen henkilöiden allekirjoittamia lääkemääräyksiä voidaan käyttää sen alueella. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tällaista lääkemääräysten tunnustamista koskevat rajoitukset eivät saa olla syrjiviä ja niiden on oltava perusteltuja ja oikeasuhteisia.
Lisäksi komissio katsoo, että kansanterveydellisistä syistä olisi oikeasuhteinen toimenpide lisätä kansalliseen lainsäädäntöön säännös, jonka nojalla farmaseutit voivat kieltäytyä luovuttamasta reseptilääkettä, mikäli heillä on oikeutettuja ja perusteltuja epäilyksiä lääkemääräyksen aitoudesta, ja jättää säännösten soveltamisalan ulkopuolelle sellaiset lääketuotteet, jotka edellyttävät erityislääkemääräystä, kuten direktiivin 2001/83 71 artiklan 2 kohdassa säädetään.
Rajatylittävässä terveydenhuollossa sovellettavia potilaiden oikeuksia koskevan direktiiviehdotuksen 14 artiklassa pyritään turvaamaan toisessa jäsenvaltiossa laillisesti annettujen lääkemääräysten tunnustaminen mainitsemieni rajoitusten puitteissa. Tämän 14 artiklan 2 kohdan tarkoituksena on helpottaa lääkärin toisessa jäsenvaltiossa antamien lääkemääräysten tunnustamista käytännössä hyväksymällä toimenpiteitä, jotka auttavat farmaseutteja luovuttamaan toisessa jäsenvaltiossa annettujen lääkemääräysten mukaisia lääkkeitä, kun lääkemääräyksen aitoudesta ei ole epäilystä ja kun määrätty lääke voidaan tunnistaa asianmukaisesti. Komissio ei voi kertoa tarkemmin 14 artiklan nojalla hyväksyttävistä toimenpiteistä, sillä nämä toimenpiteet hyväksytään tietenkin sääntelymenettelyn mukaisesti jäsenvaltioiden edustajista koostuvassa komiteassa, eikä komissio sen vuoksi voi sanoa ennalta, millaisia toimenpiteitä jäsenvaltioiden edustajat päättävät hyväksyä. Komissio haluaa myös korostaa, että 14 artiklan 2 kohdassa vain viitataan toimenpiteisiin, joilla varmistetaan määrättyjen lääkkeiden oikea tunnistaminen, eikä siinä määritetä mitään tiettyä ratkaisua, jolla tämä tavoite saavutetaan.
Lisäksi komissio on tietoinen asiasta, johon Euroopan parlamentin jäsen viittaa, eli siitä, että jäsenvaltioissa noudatetaan erilaisia käytäntöjä sen osalta, voidaanko ehkä patenttilääkkeenä markkinoitu lääke korvata geneerisellä lääkkeellä. Tämä ongelma jäsenvaltioiden on kuitenkin ratkaistava itse. Komissio ei voi pakottaa jäsenvaltioita päättämään siitä, voiko farmaseutti korvata yhden lääkkeen toisella. Tämä asia on tietenkin jäsenvaltioiden päätettävissä.
Tämän vuoksi haluaisin todeta lopuksi, että toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen lääkärin antama lääkemääräys antaa potilaille samat takeet kuin kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen lääkärin antama lääkemääräys. Yhteisöjen tuomioistuimen 7. maaliskuuta asiassa Schumacher ja vuonna 1990 asiassa komissio vastaan Saksa antamien tuomioiden mukaisesti sama koskee toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevasta apteekista ostettuja lääkkeitä.
Emmanouil Angelakas
(EL) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan toivottaa komission jäsenelle onnea hänen rajatylittävää terveydenhuoltoa koskevaan lainsäädäntövälineeseen liittyvässä työssään. Haluaisin esittää seuraavan kysymyksen:
kun otetaan huomioon, että jäsenvaltioissa matkustavien potilaiden on aina voitava saada lääkkeensä ja että tämä on erityisen tärkeää kroonisia sairauksia, kuten sydänsairautta, mielisairautta tai muita vastaavia sairauksia sairastaville potilaille, oletteko kenties harkinneet Euroopan unionissa saatavia patenttilääkkeitä koskevan tietokannan perustamista, jotta lääkärit tietäisivät, että jäsenvaltiosta A jäsenvaltioon B matkustava potilas saa varmasti lääkkeensä? Jos olette, millainen se olisi?
Androulla Vassiliou
komission jäsen. - (EL) Arvoisa puhemies, haluan kertoa parlamentille, että EMEA, joka - kuten tiedätte - on Euroopan lääkevirasto Lontoossa, toteuttaa parhaillaan merkittävää hanketta, jossa kootaan tarkkaa luetteloa kaikista eri jäsenvaltioissa luvan saaneista ja mahdollisesti samoja ainesosia sisältävistä lääkkeistä. Näin lääkemääräyksen vastaan ottava farmaseutti tietää, mikä lääke hänen jäsenvaltiossaan vastaa määrättyä lääkettä siinä tapauksessa, että sitä markkinoidaan eri jäsenvaltioissa eri nimellä. Tämä on mielestäni erittäin tärkeä hanke. En tiedä tarkkaan, milloin se saadaan valmiiksi, mutta se on käynnissä.
Aihe: Elintarvikkeiden merkinnät
Kiinan äskettäisen elintarvikeskandaalin myötä esiin nousi jälleen kysymys elintarvikkeiden paremmasta merkitsemisestä sekä elintarvikkeiden valmistukseen käytettävien raaka-aineiden paremmasta jäljitettävyydestä. Kuluttajille tarjottavien elintarvikkeiden merkitsemistä koskevan yhteisön voimassa olevan lainsäädännön mukaan tietyt merkinnät ovat vapaaehtoisia ja tietyt pakollisia.
Onko tuotteen alkuperämerkintä määrä muuttaa pakolliseksi?
Onko eläinperäisten jalostettujen tuotteiden merkintöihin luvassa muutoksia? Onko käytettyjen eläinperäisten sivutuotteiden alkuperämaa mainittava? Onko tämä pakollista kaikissa jäsenvaltioissa?
Edellytetäänkö kolmansista maista peräisin olevia jalostettuja eläinperäisiä elintarvikkeita koskevia erityissäännöksiä?
Kun on kyse elintarvikkeiden etämyynnistä tai sähköisestä kaupasta, mitä järjestelmää on sovellettava?
Androulla Vassiliou
Arvoisa puhemies, haluan todeta, että Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön perusperiaatteena on, että yhteisön markkinoille voidaan saattaa vain turvallisia elintarvikkeita ja että kaikkien Euroopan unionin markkinoille laillisesti saatetuttujen elintarvikkeiden ja rehujen on oltava turvallisia niiden alkuperästä riippumatta. Yhteisön lainsäädännössä on otettu käyttöön hyvin monenlaisia elintarviketurvallisuutta koskevia toimenpiteitä ja vaarallisten elintarvikkeiden ja rehujen markkinoilta poistamista helpottavia toimenpiteitä.
Elintarvikkeita koskevia yleisiä periaatteita koskevan asetuksen mukaisesti elintarvikkeiden jäljitettävyys on pakollinen vaatimus kaikille yrityksille elintarvikeketjun jokaisella tasolla ja jokaisessa vaiheessa maahantuojista vähittäismyyjiin. Erityisesti eläinperäisten elintarviketuotteiden osalta, kolmansista maista peräisin olevat tuotteet mukaan luettuina, elintarvikelainsäädännöllä vahvistetaan eläinperäisten tuotteiden jäljitettävyyttä. Näihin tuotteisiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 853/2004 mukaisesti seuraavia vaatimuksia.
Elintarvikealan toimijoilla on oltava käytössään tähän tarkoitetut järjestelmät ja menettelyt, joilla voidaan tunnistaa ne elintarvikealan toimijat, joilta ne ovat vastaanottaneet ja joille ne ovat toimittaneet eläinperäisiä tuotteita. Näillä tuotteilla on oltava myös terveysmerkki tai tunnistusmerkki. Komissio ei aio muuttaa jalostettujen eläinperäisten tuotteiden jäljitettävyyttä koskevia sääntöjä tai terveys- tai tunnistusmerkkejä.
Yleensä kaikkien elintarviketuotteiden pakollisen alkuperän merkitsemisen osalta on painotettava, että elintarviketuotteiden alkuperän merkitseminen ei ole elintarviketurvallisuutta koskeva toimenpide, vaan se on väline, jonka avulla kansalaiset voivat tunnistaa kunkin tuotteen ominaisuudet. Alkuperän merkitsemistä kuitenkin vaaditaan periaatteessa sellaisissa tapauksissa, joissa on vaara, että kuluttajia johdetaan harhaan elintarvikkeen todellisen alkuperän osalta, sekä silloin, kun sovelletaan erityissääntöjä, kuten hedelmiä, vihanneksia, naudanlihaa, viiniä, hunajaa ja kalaa koskevia sääntöjä. Näissä tapauksissa alkuperän merkitseminen on pakollista. Alkuperän merkitsemistä vaaditaan myös maahantuodulle siipikarjanlihalle, ja 1. heinäkuuta 2010 alkaen alkuperä on mainittava myös luonnonmukaisiksi merkityissä valmiiksi pakatuissa tuotteissa. Näissä tapauksissa alkuperän merkitseminen on välttämätöntä ja pakollista.
Komissio tietenkin ymmärtää sen, että tätä aihetta on käsiteltävä enemmän, ja tiedämme, että yleensä kansalaiset haluavat tietää tuotteiden alkuperän. Tämä ei ole kuitenkaan riittävä syy tehdä alkuperän merkitsemistä pakolliseksi juuri sen vuoksi, ettemme pidä sitä elintarviketurvallisuutta koskevana toimenpiteenä. Kuten selitin, se on väline, jolla kansalaiset saavat tietoa tuotteiden alkuperän ominaisuuksista. Elintarvikkeiden merkitseminen voi tietenkin olla pakollisen sijasta myös vapaaehtoista. Silloin meidän on noudatettava tiettyjä yhteisiä sääntöjä, jotta kaikki jäsenvaltiot toimisivat yhdenmukaisesti.
Komission ehdotus elintarvikkeita koskevien tietojen antamisesta kuluttajille kattaa kuitenkin kaikki tavat, joilla elintarvikkeita toimitetaan kuluttajille, myös etämyynnin. Tarkoituksena on selventää, että tällaisissa tapauksissa merkitykselliset ja pakolliset tiedot esimerkiksi elintarvikkeen sisältämistä ainesosista ja allergeeneista on annettava ostajalle myös etämyynnin aikana paitsi tuotteita toimitettaessa myös siitä hetkestä lähtien, kun asiakas aloittaa tilausprosessin. Tilaajien on tiedettävä tarkalleen, mitkä ovat tuotteen ainesosat ja sisältääkö tuote, jonka he aikovat tilata, allergeeneja tai jotain muuta.
Ioannis Gklavakis
(EL) Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä. Haluan kuitenkin todeta seuraavaa.
Euroopan unioni on ryhtynyt alueensa maataloustuotannossa ja tuotteiden markkinoinnissa kaikkiin tunnettuihin toimenpiteisiin, joilla pyritään suojelemaan sekä kuluttajia että ympäristöä. Aikooko komissio tässä tarkoituksessa toteuttaa kolmansien maiden tuotteita koskevia taattuja toimenpiteitä, niin että nämä maat voivat itse vahvistaa merkintäsääntöjään? Euroopan unionin alueella nähtävät merkinnät ovat nimittäin luotettavia, mutta pelkään pahoin, että kolmansien maiden merkinnät eivät sitä ole.
Ellette tee tälle asialle jotain, näiden toimenpiteiden kohteena oleville Euroopan unionin maanviljelijöille aiheutuu lisäkustannuksia, ja heidät syrjäytetään. Kuluttajat pitävät kuitenkin kolmansista maista tulevien tuotteiden laatua kyseenalaisena, ja tämä tarkoittaa sitä, että emme tee mitään ja heikennämme Euroopan unionia.
Androulla Vassiliou
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että vaadimme, että myös Euroopan unioniin elintarvikkeita tuovat maat noudattavat niitä asetuksia, joita sovelletaan Euroopan unionissa tuotettuihin elintarvikkeisiin. Haluan muistuttaa teitä vielä eräästä toisesta asiasta. Ellei näin tehtäisi, emme pystyisi kieltämään lihan tuontia Brasiliasta emmekä voisi pysäyttää maidon ja maitotuotteiden tuontia Kiinasta, ja niin edelleen. Juuri näiden turvallisuussääntöjen vuoksi meidän pitäisi tuntea olomme turvalliseksi sen osalta, että Euroopan unioniin tuotavat elintarvikkeet ovat yhtä turvallisia kuin Euroopan unionissa tuotetut elintarvikkeet.
Emme saa tietenkään unohtaa sitä, että petokset ovat mahdollisia riippumatta siitä, onko tuotteet tuotettu Euroopan unionissa vai ovatko ne tuontituotteita. Esimerkiksi Italiasta löydettiin pieni määrä maitotuotteita, jotka oli tuotu vilpillisesti Kiinasta, mutta tämä ei tarkoita sitä, ettei meillä ole asianmukaisia säännöksiä. Tämä tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että kansalaiset löytävät usein vilpillisiä keinoja tuoda maahan tällaisia tuotteita.
Jim Allister
(EN) Arvoisa komission jäsen, sanoisin, etteivät nykyiset järjestelyt ole toimivia. Äskettäiset tapahtumat vaalipiirissäni ovat tästä esimerkkinä. Irlannin tasavallasta löydetty dioksiinin saastuttama rehu aiheutti juuri paniikkia Irlannin saarella. Tämä vaikutti kaikkiin Irlannin saarella liikkuviin tuotteisiin.
Vaalipiirissäni Pohjois-Irlannissa, jossa tätä saastunutta rehua ei käytetty, kaikki porsaanlihatuotteet oli poistettava kauppojen hyllyistä. Miksi? Koska emme pystyneet kertomaan riittävän tarkasti, mikä oli porsaanlihatuotteiden alkuperämaa.
Tämä on elävä esimerkki siitä, etteivät nykyiset järjestelyt toimi. Meidän ei olisi pitänyt joutua rankaisemaan kaikesta aiheutuneesta vahingosta porsaanlihateollisuuttamme vain sen vuoksi, ettemme tienneet tarkasti, mistä kauppojemme hyllyissä olevat porsaanlihatuotteet olivat peräisin. Aiotteko siis näiden tapahtumien valossa puuttua ongelmiin ja kertoa meille, mitä olette tästä oppineet?
Marian Harkin
(EN) Haluan kysyä komission jäseneltä erityisesti kolmansista maista peräisin olevista jalostetuista elintarviketuotteista, erityisesti kanafileistä, joita tuodaan Etelä-Amerikasta yhden tonnin pakaste-erissä ja sulatetaan jossakin EU-maassa ja joihin lisätään ehkä leivänmuruja tai taikinaa, minkä jälkeen ne myydään EU:n tuotteina. Miten komissio voi vahtia tällaista toimintaa? Totesitte, ettei alkuperän merkitseminen ole mikään tae elintarvikkeen turvallisuudesta - olette oikeassa - ja että se on väline, jolla autetaan kuluttajia. Se kuitenkin auttaa myös tuottajia, koska silloin kuluttajat voivat verrata samankaltaisia tuotteita keskenään.
Totesitte, että vuonna 2010 merkintää on käytettävä kaikissa paikoissa, joissa myydään valmisruokia. Tarkoittaako tämä erityisesti sitä, että muun muassa elintarvikkeita myyvissä ravintoloissa on merkittävä eläinperäisten tuotteiden alkuperämaa?
Arvoisa komission jäsen, lopuksi haluan onnitella teitä poikkeuksellisesta ahkeruudesta ja innovatiivisuudesta.
Androulla Vassiliou
Ensinnäkin Irlannin kriisi on mielestäni todiste siitä, että käyttämämme järjestelmä on hyvä. Ette ole samaa mieltä, mutta ellei meillä olisi hyviä järjestelmiä, luulen, ettei Irlannin kriisiä olisi huomattu.
Itse asiassa, koska saimme selville, että lihassa oli dioksiinia - koska myyjät sekä ne toimijat, joilta he ostavat ja joille ne toimittavat lihan, pystyttiin jäljittämään - pystyimme välittömästi poistamaan tämän lihan markkinoilta.
(Välihuomautus salista)
Se oli varotoimi, jonka Irlannin hallitus päätti toteuttaa. Jäljitettävyys on mahdollista, koska kauppiaat pitävät kirjaa siitä, missä he myyvät lihojaan.
Teillä on tästä oma mielipiteenne. Olen tietenkin varma, että yksikköni pohtivat Irlannin kriisiä, sillä se on maksanut Euroopan unionille useita miljoonia euroja ja suuren summan rahaa myös Irlannin hallitukselle. Tämä on siis asia, jota emme jätä huomiotta, ja aiomme tutkia sitä.
Olen kuitenkin sitä mieltä, ja tämä on henkilökohtainen mielipiteeni, että jäljitettävyyttä koskevien sääntöjen ansiosta pystyimme torjumaan tämän kriisin.
Puhemies
(EN) En ole varma, vastasitteko jäsen Harkinin kysymykseen.
Androulla Vassiliou
Se, mitä sanoin merkinnästä, liittyi maahantuotuun siipikarjanlihaan. Kun siipikarjanlihaa tuodaan maahan, se on merkittävä, ja totesin erityisesti, että pakollinen merkitseminen on välttämätöntä siipikarjanlihan tapauksessa.
Jos liha kuitenkin sulatetaan ja myydään toisessa muodossa, se on tehtävä Euroopan unionin sääntöjen mukaisesti. Sitä ei tarvitse tehdä alkuperämaan sääntöjen mukaisesti. Jokaisen lihantuottajan, olipa kysymyksessä siipikarjanlihan tuottaja tai elintarvikkeen tuottaja, on noudatettava hyvin tarkkaa elintarvikelainsäädäntöämme. Ellei hän noudata sitä, vastuu on hänellä.
Avril Doyle
(EN) Sain tänään tasan kello 12 suullisista kysymyksistä vastaavalta yksiköltänne kirjeen, jossa todetaan: "Kysymyksenne on ensimmäisten komissiolle esitettävien kysymysten joukossa. Siihen vastataan normaaliin tapaan suullisesti. Ellette ole läsnä, kysymystä ei käsitellä ettekä saa vastausta."
Koska siis kaikkien kysymyksen esittäneiden tavoin halusin vastauksen, olen istunut täällä tunnin ajan mahdollisesti urani kiireisimpänä parlamenttipäivänä. Minun olisi pitänyt olla kuluneen tunnin aikana kolmessa muussakin paikassa.
Arvoisa puhemies, en nyt valita teille, sillä teidän on vain toimittava niiden sääntöjen mukaisesti, jotka teille on annettu. Jos voisitte kuitenkin lisäkysymysten suhteellisuutta laskiessanne ottaa luettelossanne huomioon (ja minä saan varmaan enemmän kuin oman osuuteni) sen ajan, jonka jäsenet viettävät täällä istuntosalissa - jotkut jäsenet voivat tulla tänne ja saada välittömästi puheenvuoron lisäkysymystä varten vain sen vuoksi, että haluatte kohdella kaikkia poliittisia ryhmiä tasapuolisesti tai muuta sellaista - me kaikki noudattaisimme erittäin mielellämme teidän nyrkkisääntöjänne.
Tehtävänne on jo muutenkin mahdoton. Olkaa hyvä ja palatkaa puheenjohtajakokoukseen ja tarkastelkaa kysymysten järjestystä koskevaa järjestelmää. Ellemme pysy täällä istuntosalissa - minun tapauksessani tunnin ajan, koska olin laatinut yhden kysymyksistä - emme saa minkäänlaista vastausta, emme edes kirjallista. Tähän olemme turhautuneita. Kiitos kärsivällisyydestänne.
Puhemies
(EN) Ymmärrän, että olette turhautunut, jäsen Doyle, ja uskokaa minua, yksiköt ja minä yritämme tehdä parhaamme - ja tiedän, että meidän olisi pystyttävä parempaan.
Kiitos teille kaikille kärsivällisyydestänne, ja koska tämä oli viimeinen kysymys ennen joulua, haluan toivottaa teille myös hyvää joulua ja onnellista uutta vuotta!
Kysymyksiin, joihin ei voitu vastata ajanpuutteen vuoksi, vastataan kirjallisesti (ks. liite).
Kyselytunti on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 19.55, ja sitä jatkettiin klo 21.05.)
