Seksuaalisen väkivallan käyttö Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän konflikteissa
Puhemies
(EN) Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma seksuaalisen väkivallan käytöstä Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän konflikteissa.
Štefan Füle
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, meidän on tuomittava mahdollisimman ankarasti kaikenlaisen väkivallan, pelottelusta seksuaalisiin hyökkäyksiin, kohdistaminen naisiin. Nämä ovat kammottavia rikoksia, jotka usein kohdistetaan haavoittuvimpiin ja puolustuskyvyttömimpiin ihmisiin.
Valitettavasti on tosiasia, että monissa maailman maissa, ei ainoastaan Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä, ei vieläkään ole kunnollista lainsäädäntöä, joka suojelisi naisia ja tyttöjä väkivallalta. Mikään ei rohkaise tällaisista hyökkäyksistä ilmoittamiseen. On tehtävä paljon enemmän tekojen estämiseksi ja tekoihin syyllistyneiden asettamiseksi vastuuseen. Naiset kärsivät edelleen syrjivistä laeista ja syvälle juurtuneesta kulttuurisesta eriarvoisuudesta. Egyptin tapauksessa esimerkiksi uuden perustuslain kirjoittamiseksi perustettu kansallinen komitea muodostuu pelkistä miehistä, ja jopa uudessa hallituksessa on ainoastaan yksi naisministeri.
Tämä ei ole kestävää, minkä teki selväksi tunisialaisten ja egyptiläisten naisten osoittama rohkeus maidensa viimeaikaisten tapahtumien aikana. Jos puolet väestöstä suljetaan pois poliittisesta ja yhteiskunnan rakenteisiin liittyvästä uudistuksesta, se tuskin voi onnistua.
Tätä taustaa vasten tuomitsemme ankarasti lisääntyvät ilmoitukset vakavista ihmisoikeusrikkomuksista, joihin kuuluu raiskauksia, seksuaalisia hyökkäyksiä ja naisaktivistien armotonta nöyryyttämistä. Euroopan unioni on sitoutunut vahvistamaan naisten roolia poliittisesti, yhteiskunnallisesti, sosiaalisesti, taloudellisesti ja kulttuurisesti sekä torjumaan syrjintää ja rankaisemattomuutta. Siksi yhden kahdeksasta ihmisoikeuksia koskevasta EU:n suuntaviivasta tarkoitus on nimenomaan edistää sukupuolten välistä tasa-arvoa ja torjua naisiin kohdistuvaa syrjintää. Barcelonan julistuksessa, jolla perustettiin Euro-Välimeri-kumppanuus vuonna 1995, vahvistettiin erityisesti tämä sitoumus Euro-Välimeri-alueen kohdalla.
Sukupuolten välinen tasa-arvo on yksi viisivuotisen työsuunnitelman ensisijaisista tavoitteista, joista valtionpäämiehet sopivat vuonna 2005 Barcelonan huippukokouksessa, joka pidettiin Euro-Välimeri-kumppanuuden 10-vuotissyntymäpäivän kunniaksi.
Näiden sitoumusten pohjalta naisten roolin yhteiskunnassa vahvistamista käsitelleessä Euro-Välimeri-ministerikokouksessa, joka pidettiin marraskuussa 2006 Istanbulissa, käynnistettiin innovatiivinen ja uraauurtava prosessi. Ministerit (myös ne, jotka tulivat Algeriasta, Jordaniasta, Libanonista, Marokosta, miehitetyiltä palestiinalaisalueilta, Syyriasta ja Tunisiasta) sopivat tukevansa kokonaisvaltaista lähestymistapaa, joka perustuu seuraaviin toisiinsa liittyviin ensisijaisiin tavoitteisiin: ensinnäkin naisten poliittiset ja kansalaisoikeudet; toiseksi naisten yhteiskunnalliset ja taloudelliset oikeudet ja kestävä kehitys; ja lopuksi naisten oikeudet kulttuurin alalla ja viestinnän ja joukkotiedotusvälineiden rooli.
Vuoden 2006 kokouksesta lähtien on tehty työtä yhteisten toimintapuitteiden täytäntöönpanemiseksi erityisesti pyrkimällä maakohtaisiin ensisijaisiin tavoitteisiin. Prosessiin sisältyvät seurantamekanismi ja Euroopan komission julkaisemat kertomukset. Välimeren unioniin kuuluvat kumppanit vahvistivat sitoutumisensa prosessiin toisessa ministerikokouksessa, joka pidettiin Marrakeshissa marraskuussa 2009. Kansalaisyhteiskunta osallistui keskusteluihin täysipainoisesti. Tietoisuuden ja prosessin näkyvyyden lisääminen oli yksi suurista haasteista, jonka lähes kaikki prosessiin osallistujat hyväksyivät.
Tämän alueellisen kehyksen lisäksi Euroopan unionin muun muassa sukupuolikysymyksiä käsittelevissä alikomiteoissa käymä kahdenvälinen vuoropuhelu on tärkeä menetelmä näiden kiireellisten huolenaiheiden käsittelemiseksi.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluan sanoa, että Euroopan unioni ei suvaitse naisiin kohdistettavaa väkivaltaa missään muodossa, ja käytämme kaikki keinot sen ehkäisemiseksi.
Edit Bauer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvostan todella komission vahvaa sitoutumista naisiin kohdistettavan väkivallan käytön sota-aseena tuomitsemiseen. Tätä väkivaltaa käytetään järjestelmällisesti aseellisissa konflikteissa mitä erilaisimpiin tarkoituksiin, joita ovat muun muassa nöyryyttäminen, pelottelu, poliittinen terrori, tietojen hankkiminen, sotilaiden palkitseminen ja jopa etninen puhdistus. Naisiin kohdistettava väkivalta aseellisissa konflikteissa perustuu pitkälti perinteisiin näkemyksiin naisista omaisuutena. Koska naisilla monissa kulttuureissa on kulttuurin välittäjien ja kansakunnan symbolien rooli, naisiin kohdistettavaa väkivaltaa käytetään myös keinona hyökätä yhteiskunnan arvoja ja sen kunniaa vastaan.
Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännössä määritellään seksuaalinen väkivalta osana siviileihin - ihmisyyteen - kohdistuvaa hyökkäystä sotarikokseksi. Erilaiset seksuaalisen väkivallan muodot aseellisissa konflikteissa, kuten seksuaalinen orjuus, pakkoavioliitto ja pakkoraskaus, ovat sotarikoksia ja pitäisi katsoa Geneven yleissopimuksen törkeäksi rikkomiseksi. Liian usein sodassa seksuaaliseen väkivaltaan syyllistyneet jäävät rankaisematta; liian usein naisiin kohdistettava väkivalta katsotaan väistämättömäksi osaksi sotaa; liian usein siihen syyllistyneet armahdetaan osana rauhansopimuksia.
On aika tuomita nämä epäinhimilliset käytännöt kaikissa maailman osissa, ja viestimme tänään pitäisi olla, että näihin sotarikoksiin syyllistyneet eivät enää voi jäädä rankaisematta.
Ana Gomes
Arvoisa puhemies, toisin kuin raporteissa, jotka tulevat nyt Libyasta ja joissa näemme vain miehiä taistelemassa etulinjassa, noin kuukausi sitten saapuneet kuvat Bengasin pääaukiolta, Tahririn aukiolta ja Tunisian, Bahrainin, Syyrian, Jordanian ja Marokon mielenosoituksista näyttivät kaikenikäisiä naisia vaatimassa vapautta, oikeutta ja demokratiaa. Naisilla, ja etenkin nuorilla naisilla, oli ja on edelleen keskeinen rooli Pohjois-Afrikan ja arabimaiden kansannousuissa. Heidän kohtalonsa näissä maissa, joita leimaavat vahvasti patriarkaaliset ja uskonnolliset perinteet, ei ainoastaan anna osviittaa tiestä, jota nämä maat kulkevat tulevina kuukausina ja vuosina pyrkiessään demokratiaan ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, vaan on myös ratkaiseva sen kannalta. Näin ollen EU:n on asetettava etusijalle arabikevään protestit urheasti käynnistäneiden naisten tukeminen. Se tapahtuu muun muassa rahoittamalla kansalaisyhteiskunnan järjestöjä ja tarjoamalla poliittista, teknistä ja taloudellista apua naisille, jotka haluavat osallistua aktiivisesti, edistäen heidän osallistumistaan kaikkiin demokraattisiin toimielimiin ja poliittista ja taloudellista valtaa omaaviin elimiin jäseninä, poliittisten puolueiden ehdokkaina ja niin edelleen.
On myös välttämätöntä, että EU tekee kaikkensa korkeimmalla mahdollisella tasolla torjuakseen yritykset pelotella naisia, jotka uskaltavat korottaa äänensä, tai kohdistaa heihin kostotoimia tai seksuaalista väkivaltaa. Tahririn aukiolla 8. maaliskuuta protestoineille naisille pakolla tehtyjen neitsyystestien tai Iman al-Obeidin raiskauksen ja vangitsemisen Libyassa kaltaiset tapaukset ovat täysin sietämättömiä rikoksia, kuten komission jäsen Füle sanoi. Odotamme korkean edustajan ja komission jäsenen vaativan näiden tapausten tutkimista välittömästi ja riippumattomasti tehden niistä esimerkkejä niiden toistumisen estämiseksi.
Antonyia Parvanova
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, ALDE-ryhmä ehdotti tätä keskustelua ja teki siitä aloitteen, koska haluamme tänä iltana ilmaista huolemme Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän naisten tilanteesta tämänhetkisen poliittisen muutoksen ja sekasorron keskellä. Muutamien viime viikkojen aikana olemme nähneet Libyassa ja Egyptissä vakavia ihmisoikeusrikkomuksia, jotka ovat vaikuttaneet erityisesti naisiin. En aio käsitellä kaikkien näiden tapausten yksityiskohtia, mutta haluan mainita vain kaksi symbolista ja huolestuttavaa tapausta, jotka pitäisi tuomita välittömästi.
Iman al-Obeidi, libyalainen nainen, kertoi kansainväliselle lehdistölle, että Gaddafia kannattavat sotilaat joukkoraiskasivat ja sen jälkeen vangitsivat hänet ja kuulustelivat häntä 72 tuntia ennen vapauttamista. Egyptissä, kuten kollegani ovat maininneet, useat naispuoliset mielenosoittajat ovat väittäneet, että heidät alistettiin niin kutsuttuihin neitsyystesteihin - ja että sotilaat myös raiskasivat heidät - ja jotkut heistä ovat nyt joutuneet oikeuteen "epäonnistuttuaan" näissä testeissä. Nämä tapaukset ovat antaneet lisätodisteita siitä, että raiskausta käytetään edelleen aseena konfliktien aikana siviiliväestön terrorisoimiseksi ja nöyryyttämiseksi.
Olisi mahdotonta hyväksyä, ettemme korottaisi ääntämme näitä naisiin kohdistettavia kauheita julmuuksia vastaan. Vaadimme komissiota ja neuvostoa torjumaan ja tuomitsemaan seksuaalisten hyökkäysten, pelottelun ja kaikkien muiden naisiin kohdistettujen väärinkäytösten käyttämisen Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän tämänhetkisten tapahtumien yhteydessä. Meidän on myös käytettävä kaikkia käytettävissämme olevia poliittisia välineitä varmistaaksemme, että näiden yhteiskuntien siirtymäkauden jälkeen naisten oikeudet taataan ja niitä pidetään yllä.
Eilen hyväksyimme mietintömme naisiin kohdistuvan väkivallan torjumista koskevasta EU:n politiikasta, ja olisi mahdotonta hyväksyä erilaiset normit, kun on kyse toiminnastamme unionin ulkopuolella. Naisten oikeuksien edistäminen on näin ollen sisällytettävä täysimääräisesti eurooppalaiseen naapuruuspolitiikkaan, sen ohjelmiin ja hankkeisiin, ja samalla on otettava käyttöön naisten oikeuksia ja naisten mahdollisuuksien lisäämistä koskevia erityisiä politiikkoja.
Barbara Lochbihler
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, niin kutsutut neitsyystestit, joihin Egyptin armeija on pakottanut naismielenosoittajia Tahririn aukiolla, ja libyalaisen naisen joukkoraiskaus sotilaiden toimesta ovat kauheita rikoksia, jotka antoivat aiheen tämänpäiväiselle päätöslauselmaesitykselle. Emme voi sulkea pois sitä mahdollisuutta, että Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän konfliktien kaikki osapuolet syyllistyvät jatkossakin seksuaaliseen väkivaltaan.
Viime marraskuussa me Euroopan parlamentissa kehotimme EU:n jäsenvaltioita ja EU:ta itseään lopultakin ottamaan vakavasti naisten tilanteen sodissa ja aseellisissa konflikteissa. Tuolloin unionin ulkoasioiden korkean edustajan, Catherine Ashtonin, edustaja kertoi saavutetusta edistyksestä. Käytössä on nyt parempi kansainvälinen kehys naisiin kohdistuvan väkivallan estämiseksi konfliktialueilla, ja useat maat ovat myös hyväksyneet kansallisia toimintasuunnitelmia. Parhaiden käytäntöjen vaihtaminen on erittäin tärkeää.
EU on jo myöntänyt 300 miljoonaa euroa muun muassa lääketieteellisiin toimenpiteisiin, ja 200 miljoonan euron avustus on hyväksytty YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1325 täytäntöönpanoa varten. Paikallisstrategioiden käyttöönottoa konfliktialueilla vuonna 2011 suunnitellaan. Henkilöstön koulutuksella on tässä yhteydessä erittäin suuri merkitys. Siksi on välttämätöntä, että kaikki nämä kokemukset ja toimenpiteet otetaan mukaan ja huomioon pantaessa täytäntöön kumppanuuteen ja demokratiaan tähtäävää EU:n sopimusta eteläisen Välimeren maiden kanssa. Saatte ehdottomasti Euroopan parlamentin tuen tähän työhön.
Ilda Figueiredo
Arvoisa puhemies, tiedämme naisten osallistuneen aktiivisesti lisää demokratiaa, oikeuksia ja vapauksia vaatineisiin kansannousuihin Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Tiedämme kuitenkin myös, että he ovat laajalle levinneen ja järjestelmällisen raiskaus- ja seksiorjuuskäytännön uhreja. Nämä teot on Geneven yleissopimuksen nojalla määritetty rikoksiksi ihmisyyttä vastaan ja sotarikoksiksi.
Tämä huomioon ottaen kertomukset tapauksista Kongon demokraattisessa tasavallassa, Egyptissä, Libyassa ja muissa maissa ovat hälyttäviä. Näin ollen vaadimme tehokkaita diplomaattisia toimia, jotka vastustavat ankarasti naisiin kohdistuvien seksuaalisten hyökkäysten, pelottelun ja ahdistelun käyttöä Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä ja missä tahansa muualla.
Haluamme myös painottaa naisten roolin merkitystä vallankumouksissa ja korostaa tarvetta taata heidän oikeutensa - heidän osallisuutensa näiden yhteiskuntien uusissa demokraattisissa, oikeudellisissa, taloudellisissa ja poliittisissa rakenteissa mukaan luettuna - mikä tekisi lopun syrjinnästä, josta he ovat kärsineet vuosisatoja.
Emine Bozkurt
(NL) Arvoisa puhemies, vallankumoukset Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä ovat myös tuoneet mukanaan mahdollisuuksia. Maan jälleenrakentamiseen ja demokratian vakiinnuttamiseen Tunisiassa ja Egyptissä liittyvä työ voi nyt todella alkaa. Kairon, Tunisin ja Bengasin aukioilla ja kaduilla naiset ovat olleet, ja ovat edelleen, tärkeä osa vallankumouksia. Mahdollisuuksia on niin paljon, mutta tilanteeseen liittyy myös vaaroja.
Nuoren libyalaisnaisen televisiossa esittämät väitteet siitä, että Gaddafin joukot olivat raiskanneet hänet, järkyttivät suurta yleisöä. Nämä eivät kuitenkaan olleet ensimmäiset tällaiset raportit, ja niitä on tullut lisää. Seksuaalista väkivaltaa käytetään välineenä naisten alistamisessa ja heidän hiljentämisessään, esimerkiksi Kairossa, missä sotilaat ovat pahoinpidelleet naisia ja pakottaneet heitä neitsyystesteihin. Libyan sodassa naisiin kohdistettavaa väkivaltaa käytetään aseena. Laittomuuden aikoina syntyvässä valtatyhjiössä ei ole valvontaa. Naiset menettävät lain suojan. Siksi meidän on lähetettävä selkeä viesti siitä, arvoisa puhemies, että tällaista ei voida eikä pidä antaa tapahtua! Meidän on lähetettävä uusille johtajille selkeä viesti siitä, että tällaiset rikokset on tutkittava ja niistä on rangaistava. Kenenkään, jolla on näitä rikoksia omallatunnollaan, ei pidä päästä kuin koira veräjästä.
Haluan myös korostaa, että näitä naisia on suojeltava ja että naisten roolia yhteiskunnan jälleenrakentamisessa ei saa jättää huomiotta. Naisten oikeudet on kirjattava lakiin, ja siinä tarkoituksessa naisia on myös nimitettävä tehtäviin perustuslakikomiteoissa, parlamenteissa ja hallituksissa, niin että naisten koulutuksen, heidän oikeuksiensa ja haitallisten perinteisten käytäntöjen torjumisen kaltaiset asiat ovat keskeisessä asemassa. Taloudellinen riippumattomuus on naisten mahdollisuuksien lisäämisen keskeinen tekijä, ja yrittäjyyttä on edistettävä esimerkiksi mikroluottoja käyttämällä.
Kristiina Ojuland
(EN) Arvoisa puhemies, naisiin - ja joissain tapauksissa myös miehiin - kohdistettavat seksuaaliset hyökkäykset Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä ovat suuri huolenaihe, ja alueen viranomaisten, sekä uusien demokraattisten voimien että vanhempien hallintojärjestelmien, on puututtava niihin nopeasti.
Haluan pyytää komission varapuheenjohtajaa ja unionin ulkosuhteiden ja turvallisuuspolitiikan korkeaa edustajaa, Catherine Ashtonia, keskustelemaan seksuaalisen väkivallan osalta järkyttävästä tilanteesta tällä alueella kyseisten maiden edustajien kanssa eurooppalaisen naapuruuspolitiikan eteläisen ulottuvuuden puitteissa, jotta syylliset tuodaan oikeuden eteen ja sekä naisten että miesten ihmisoikeuksien kunnioittaminen taataan.
Mielestäni seksuaalinen väkivalta on pahimmanlaatuista sodankäyntiä. Sitä on vältettävä kaikin keinoin, ja siitä on rangaistava mahdollisimman ankarasti.
Seán Kelly
(GA) Arvoisa puhemies, kaksi kuukautta sitten puhuimme naisiin kohdistettavasta väkivallasta Euroopassa. Tuolloin todettiin, että jopa 25 prosenttia eurooppalaisista naisista oli kokenut väkivaltaa. Nyt puhumme naisiin kohdistettavasta seksuaalisesta väkivallasta Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän konflikteissa. Tämä on surullista kerrottavaa, eikä sitä pidä enää suvaita. Siksi on tärkeää, että keskustelemme asiasta ja teemme jotain sen ehkäisemiseksi.
(EN) Valitettavasti koko Afrikan mantereella vallitsee erittäin arkaainen asenne naisia kohtaan, ei ainoastaan sodan vaan myös rauhan aikana. Se tietenkin pahenee sodan aikana. Olen kuitenkin komission jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että meidän on korostettava näitä asioita ja erityisesti yritettävä saada vastuuseen näihin rikoksiin syyllistyvät ihmiset. Näin saamme toivottavasti jossain vaiheessa aikaan asennemuutoksen ja tämän vastenmielisen käytännön hävittämisen.
Anna Záborská
(SK) Arvoisa puhemies, seksuaalinen väkivalta ei ole naisten ihmisoikeuksien tai miesten ihmisoikeuksien rikkomista. Oikeuksia ei ole olemassa tässä muodossa. Seksuaalinen väkivalta on rikos ihmisarvoa vastaan, ja ihmisarvo on jokaisen ihmisen, niin naisten kuin miestenkin, perusoikeus. Tämä pitää paikkansa Euroopan lisäksi myös Egyptissä, Libyassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja muissa Afrikan ja Lähi-idän maissa, joihin tässä päätöslauselmassa on viitattu. Sotilaalliset konfliktit eivät saa olla lieventävä tekijä. Kongon demokraattisessa tasavallassa aloitettiin naisten raiskaamisella, ja nyt raiskataan myös miehiä. Päätöslauselmat ovat kuitenkin pelkkiä sanoja. Meidän on myös toimittava. Komission on alettava maailmanlaajuisesti seurata ihmisoikeusloukkauksia yksityiskohtaisesti, ja samaan aikaan sen on ehdotettava välineitä, joiden avulla Eurooppa voi tarvittaessa varmistaa oikeuksien kunnioittamisen. Jos emme onnistu tässä, kumppanuuksia, joihin investoimme niin paljon, voidaan yhtä hyvin kutsua lunnasrahoiksi.
Štefan Füle
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, sanoisin arvoisille parlamentin jäsenille, että kysymykset ja erityiset tapaukset, jotka he ovat tuoneet tietoomme tänään, ovat todellakin erittäin vakavia ja tumma pilvi Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän viime viikkojen tapahtumien yllä. Olen pannut merkille heidän tässä keskustelussa esiin ottamansa kysymykset ja tekemänsä ehdotukset.
Kuten sanoin, Euroopan unionilla on joukko välineitä käytössään, ja se tekee kaikkensa tukeakseen naisten laajempaa osallistumista yhteiskunnalliseen ja poliittiseen elämään, ilman uhkauksia, pelottelua ja väkivaltaa.
Haluaisin myös kiinnittää parlamentin jäsenten huomion joihinkin viimeaikaisiin tapahtumiin, kuten ihmisoikeustoimiston perustamiseen Persianlahden yhteistyöneuvoston sihteeristön yhteyteen. Meidän pitäisi olla iloisia tällaisista toimista. Tukemme kansainvälisille järjestöille, kuten YK Naisille, ja kansalaisyhteiskunnalle, on apuna sisältä päin tulevan muutoksen tukemisessa. Tämä osoittaa myös, miksi vuoropuheluun ja yhteistyöhön perustuva politiikkamme on niin tärkeää ja miksi sen on jatkuttava, varsinkin uusien neuvottelukumppaniemme kanssa.
Puhemies
(EN) Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 110 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina, 7. huhtikuuta.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Filip Kaczmarek
Seksuaalinen väkivalta on poikkeuksellisen vastenmielinen keino käydä sotaa ja karmea työkalu, jolla taistellaan konfliktin toista osapuolta vastaan tai nöyryytetään sitä. Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän kohdalla nämä käytännöt ovat erityisen julmia, koska ne kertovat valtavasta määrästä kyynisyyttä ja turmeltumista, sillä alueen vallitsevan uskonnon asenne seksuaalisuuteen on erittäin tiukka. Seksuaaliseen väkivaltaan syyllistyvät rikkovat todella monia sääntöjä ja käyttäytymisnormeja. Sota ja konfliktit synnyttävät usein käsittämätöntä pahuutta tällaisissa ihmisissä. Me taistelemme tätä vastaan, emmekä koskaan lakkaa tuomitsemasta tätä raakalaismaisuutta.
