Изготвяне на съвместна програма на ЕС за презаселване (разискване) 
Председател
Следващата точка е разискването по следното:
въпрос, изискващ устен отговор, зададен от Rui Tavares, от името на групата GUE/NGL, към Съвета относно изготвянето на съвместна програма на ЕС за презаселване - B7-0205/2011),
въпрос, изискващ устен отговор, зададен от Nadja Hirsch, Sophia in 't Veld, Sonia Alfano и Nathalie Griesbeck, от името на групата ALDE, към Съвета относно създаването на съвместна програма на ЕС за презаселване на бежанци - B7-0206/2011),
въпрос, изискващ устен отговор, зададен от Manfred Weber, Simon Busuttil и Georgios Papanikolaou, от името на групата PPE, към Съвета относно изготвянето на съвместна програма на ЕС за презаселване - B7-0208/2011).
Rui Tavares
Г-н председател, бежанците са може би най-уязвимата група хора в света, а най-уязвимите сред тях са тези, които не могат нито да се завърнат по домовете си, нито да останат в страните на транзитно преминаване. Според Върховния комисариат за бежанците на ООН числеността на тази група ежегодно възлиза на 200 000 бежанци. Знаем, че половината от тези хора биват презаселвани от Съединените американски щати и други заинтересовани страни, и знаем също така, че Европа приема съвсем малко от тях - около 4 500 годишно.
Ето защо всички сме съгласни, че трагичното положение на бежанците е неотложен и важен въпрос. Колко важен е той? Съветът вече даде своя отговор. Шведското председателство говореше за презаселване на 100 000 бежанци годишно, а белгийското председателство обяви в края на мандата си - министър-председателят Ив Льотерм беше тук - че бежанците олицетворяват самото основание за съществуването (raison d'être) на Европейския съюз. Извинете ме, че го казвам, но проблемът с бежанците е важен за унгарското председателство по исторически причини, тъй като именно във връзка с Унгария през 1956 г. международната общност предприе първите си съгласувани действия за презаселване на хиляди бежанци.
В крайна сметка обаче колко неотложен е въпросът за трагичното положение на бежанците? Точно това, за съжаление, сме принудени да попитаме Съвета. Колко голям приоритет за Съвета са бежанците? Дали това е въпрос, достатъчно неотложен, за да направи най-сетне възможно парафирането, поставянето най-сетне на един подпис върху къс хартия? Преди година Парламентът гласува в подкрепа на два доклада, единият от които е относно съвместното вземане на решение за Европейския фонд за бежанците. Огромното мнозинство от нас - от гръцките комунисти до британските консерватори - се обедини и застана зад онова, което е важно. Ние си написахме домашното. Една година по-късно продължаваме да чакаме Съвета. Процедурата на съвместно вземане на решение се превърна в процедура на съвместно невземане на решение. Този процес на съвместно невземане на решение щеше да е смешен, ако не беше трагичен за засегнатите хора.
Докладът, който одобрихме, включваше прилагането на спешни мерки, допълващи годишните приоритети на Комисията. Постъпихме така, тъй като знаем, че във всеки един момент може да възникне хуманитарна криза. Такава криза току-що избухна в Северна Африка, на прага на дома ни, а ние нямаме готовност да приложим тези спешни мерки. Нямаме тази възможност, защото Съветът, за съжаление, не е приключил процедурата на съвместно вземане на решение.
Нещо повече, от първия ден на завършване на тази процедура ние ще разполагаме, освен с тези извънредни мерки, и с допълнителни финансови средства за страните, които желаят да започнат да осъществяват презаселване, както и с ясни категории за приоритетите, използвани от държавите-членки. Ще разполагаме също така и с всичко, което сме вложили в доклада по собствена инициатива: качество, бързина и създаването на орган по презаселването в рамките на Европейската служба за подкрепа в областта на убежището.
Уважаеми членове на Съвета, вие - с това завършвам, г-н председател - сте съзаконодатели. Не е наша работа да казваме на Съвета как да законодателства, но налагането на вето не е от полза за никого, особено що се отнася до доверието в институциите.
(Председателят отнема думата на оратора)
Nadja Hirsch
Г-н председател, програмата за презаселване е нещо, по което работихме изключително интензивно и енергично, преодолявайки всички групови разделения и пристрастия. Бяхме единодушни в желанието си да изпратим ясен сигнал по този въпрос. Превърнахме тази програма в най-голям приоритет и защото става въпрос за нещо толкова важно: животът на хората.
Положението и текущите събития в Северна Африка обаче означават, че отново сме изправени пред задачата да постигнем резултати за двойно по-кратко време. Вече изгубихме една година. Използвахме възможно най-добре наличното време, за да предизвикаме гражданско и социално разискване, тъй като в крайна сметка се нуждаем и от подкрепата на държавите-членки, регионалните органи и местното население, ако искаме тази програма да се реализира и в новите държави-членки. Не можем да се откажем от настоящата дискусия и постепенно постигнатия консенсус в обществото само защото Съветът и някои други ключови играчи не са в състояние да се споразумеят и са достигнали до задънена улица. Въпросът е твърде важен. Ние провокирахме това разискване и, верни на либералните си разбирания, целта ни е да превърнем този въпрос в истински приоритет.
Струва ми се, че има съгласие между всички групи в Парламента. Обявихме позицията си и сега очакваме Съветът да заеме ясна позиция, така че въпросът да бъде включен в дневния ред и държавите-членки, които досега не играеха активна роля, да бъдат насърчени към участие. Обратната информация, която получихме по време на обсъжданията, показва, че тези държави-членки желаят да се включат в този процес. Ето защо основната загриженост на групата на Алианса на либералите и демократите за Европа - макар да считам, че мога да говоря от името на всички ангажирани групи, тъй като сътрудничеството беше на едно наистина отлично равнище - е този въпрос да се превърне в приоритет, а предизвиканото от нас разискване сред широката общественост да бъде насърчавано, а не постоянно излагано на опасност чрез безкрайното отлагане на този въпрос.
Georgios Papanikolaou
Г-н председател, изхождайки от казаното от моите колеги, аз освен това бих искал да добавя преди всичко, г-жо министър, че почти година след приетите от Парламента резолюции, в които вложихме много усилия, изпратихме в Сирия мисия по същата тази причина и се опитахме да подтикнем колкото може повече държави-членки да се ангажират с програмата за презаселване на бежанци. Независимо от всичко това все още не сме направили нищо. Дори ако са налице формални проблеми от страна на Съвета, а Парламентът също е необходимо да се включи, ние сме тук, за да намираме решения. Това е нашата задача.
Обръщаме внимание на хуманитарните измерения на тази програма, но също така и на инструмента, предоставен по този начин на Европа, който й дава възможност да провежда по-ефективно външната си политика. Нямаше ли днес този инструмент да бъде едно много важно средство в ръцете на баронеса Аштън, ако тя е в Африка и можеше да се възползва от одобрената от нас програма?
Очевидно говорим за нужди в глобален мащаб. Същевременно наистина е необходимо, разбира се, да разберем, че в момeнта проблемът е наша отговорност. Европа е призована да играе водеща роля в Средиземноморието. Трябва да стартираме тази програма, г-жо министър, да я разгърнем, и също така трябва да си даваме сметка, когато разискваме по бюджетните ресурси за периода след 2013 г., че са налице ресурси за тази програма до 2013 г. и че ако изгубим още време, няма да сме в състояние да използваме тези ресурси и инструменти.
В заключение, ще си позволя да Ви напомня, г-жо министър, за предложението, което направихме отдавна и към което ние, от групата на Европейската народна партия (Християндемократи), продължаваме да се връщаме, а именно, програмата за преразпределяне на бежанци. Не можем да си позволим още една Лампедуза, г-н министър, за да разберем колко необходима е настоящата инициатива и колко необходимо е да положим всички усилия за осъществяването й.
(Ръкопляскания)
Енико Гьори
действащ председател на Съвета. - (HU) Г-н председател, уважаеми колеги, Европейският парламент отправи към Европейския съвет три въпроса, свързани с презаселването на бежанци. Бих искала да благодаря на задалите ги за това, че изложиха в подробности съображенията, довели до формулирането на тези въпроси. И трите въпроса се отнасят до предложението на Комисията за изменение на решението за създаване на Европейски фонд за бежанци за периода от 2008 г. до 2013 г. във връзка с изготвянето на съвместна програма на Европейския съюз за презаселване. Считам, че настоящото разискване също така е израз на дълбоката загриженост на Европейския парламент за съдбата на най-силно нуждаещите се хора. Ето защо, първо, искам да благодаря на уважаемите колеги за голямото внимание, което отделят за решаването на проблемите с положението на бежанците. Както отбеляза и г-н Tavares, като излъчено от Унгария, с нейното наследство от революцията през 1956 г. и като поет във връзка с това ангажимент, унгарското председателство е морално задължено да постигне напредък в областта на съвместната програма на Европейския съюз за презаселване.
Кризата в Северна Африка, за която говориха някои от ораторите, разкри необходимостта от създаване на една добре функционираща обща европейска система за убежище. Съгласна съм с позицията на Европейския парламент, че Европейският съюз трябва да поеме отговорността за решаване на проблемната ситуация с бежанците, ако иска да запази водещата си роля в предоставянето на хуманитарна помощ. Позволете ми да ви запозная с най-новата информация относно положението на бежанците на границата на Либия понастоящем. Посетих тунизийско-либийската граница в началото на месец март. Тогава ежечасно пристигаха хиляда бежанци, повечето от тях работници мигранти, за които намирането на път към дома, на начин за завръщане беше най-важният въпрос. От всички тях в най-трудно положение бяха пристигналите без никакви документи за самоличност. За тях се грижеха пристигналите на място представители на международните хуманитарни организации. Броят на тези бежанци нарастваше, а въпросът с репатрирането им беше нерешим и следователно в този случай системата за презаселване определено излиза на преден план. Днес, или по-скоро вчера и днес, унгарският външен министър, Янош Мартони, беше на противоположната страна, на либийско-египетската граница. Основната цел на посещението му e да се запознае с положението на бежанците. Той отиде на границата и там се срещна с египетски представители. Но положението там, в този участък от границата, вече е променено. От три дни няма поток от бежанци от Либия през този участък от границата.
Понастоящем около 200 души би следвало да могат да бъдат включени в програмата за презаселване. Другите, които са пристигнали досега, са в процес на евакуация, с други думи, оказва им се съдействие за завръщане у дома от египетските органи, като в отделни случаи помощ оказват и държави-членки на ЕС. Между другото, г-н Мартони проведе разговори и с външния министър на Преходния национален съвет в Бенгази, а така също и с египетския вътрешен министър, именно за да получи цялостен поглед върху положението на бежанците. По отношение на общата европейска политика за предоставяне на убежище бих искала да подчертая, че ще направим всичко възможно, за да създадем една обща политика и система, която се основава на пълното прилагане на Женевската конвенция за статута на бежанците от 1951 г., както и на другите релевантни международни конвенции, и освен това е в съответствие с ангажиментите, поети от Европейския съвет съгласно Програмата от Стокхолм. Унгарското председателство е решено да работи за реализиране на предложенията, съдържащи се в пакета за бежанците. Това е видно и от факта, че въз основа на одобрението, дадено миналата седмица от държавите-членки, ние сме готови да започнем неформални тристранни разговори върху Директивата относно признаването на нуждата от закрила колкото може по-скоро, за да се постигне целта за 2012 г.
Благодаря ви отново за разискването по тази тема, което ръководих през месец януари. Тогава също отговорих на въпроси на членове на Парламента. Бих искала да изтъкна, че като признава значимостта на презаселването като трайно решение за бежанците, Съветът приветства предложението за решение за изготвяне на съвместна програма на ЕС за презаселване и съответното съобщение на Комисията, което беше представено още през месец септември 2009 г. Тези инициативи се появиха в резултат на съгласието, постигнато през септември 2008 г. от Европейския съвет във връзка с Европейския пакт за имиграцията и предоставянето на убежище, а именно, че презаселването на територията на Европейския съюз на лица, които са под закрилата на Службата на върховния комисар на ООН за бежанците, следва да се извършва към този момент на доброволна основа.
Като конкретен пример бих искала да обърна внимание на заключенията на Съвета от юли и ноември 2008 г., с които държавите-членки на ЕС поеха ангажимент да презаселят иракските бежанци на своя територия, или поне с тези заключения ние ги насърчихме да направят това. През септември 2009 г. Съветът предприе детайлно разглеждане на споразумението за изменение на решението за създаване на Европейски фонд за бежанците. През първата половина на 2010 г. бяха проведени неформални срещи с Европейския парламент по няколко повода. Държавите-членки демонстрираха голяма гъвкавост и приеха почти изцяло предложенията на Европейския парламент, за да се постигне общата цел - създаването на една по-добра, по-гъвкава система в съответствие с предложението на Комисията. Както уважаемите колеги правилно посочиха в своите въпроси, Европейският съвет и Европейският парламент постигнаха съгласие по политическото съдържание на решението в резултат на гореспоменатите неформални срещи. Съветът например подкрепи едно от най-важните предложения на Парламента, а именно, създаването на механизъм, с който да се насърчават новите държави-членки да се присъединят към програмата за презаселване, наред с други неща, и чрез финансови инструменти. Съветът обаче не можеше да подкрепи предложението на Европейския парламент, което предвиждаше приемането на общи годишни приоритети на ЕС относно презаселването да става в съответствие с член 290 от Договора посредством прилагането на процедурата, отнасяща се до делегираните актове.
Позициите на Съвета и Комисията съвпадат по този въпрос. Цикълът на планиране на действието на Общата програма "Солидарност и управление на миграционните потоци" предвижда кратки крайни срокове, а ефективното планиране може да бъде осигурено чрез актове за изпълнение. Освен това Съветът се съгласи със становището на Комисията, че определянето на годишните приоритети относно презаселването по същество се отнася само до изпълнението, тъй като фактически това означава, че подробните правила, посочени в решението, се прилагат спрямо конкретни ситуации. Съветът и Европейският парламент, за съжаление, не успяха да постигнат съгласие по отношение на предложението на равнище, което би позволило общите приоритети на ЕС за презаселване да бъдат определяни за всяка година поотделно.
Не трябва да забравяме обаче, че презаселването е сред дейностите, които следва да бъдат подкрепяни в рамките на Европейския фонд за бежанци за периода от 2008 г. до 2013 г. Вярно е, че въз основа на предложените промени държавите-членки, които за първи път участват в програмата за презаселване, ще получат малко по-голяма финансова подкрепа и ще има възможност за ежегодно определяне на географските райони и националностите, които се нуждаят от презаселване. Независимо от всичко дори сега държавите-членки имат право на фиксираната сума от 4 000 евро за всяко презаселено лице, което попада в някоя от категориите, посочени в съответното решение. Като изключим това, няма никакви пречки пред държавите-членки, които досега не са участвали в тази програма, да започнат да осъществяват дейност по презаселване в съответствие с настоящата програма. С удоволствие ви информирам, че Унгария също ще стане част от програмата следващата година и е готова да участва в програмата за презаселване.
И най-сетне, бих искала да подчертая, че съвсем естествено Съветът запазва желанието си да разгледа всички предложения, които могат да бъдат осъществени, и да предложи взаимно приемливо решение на нерешените проблеми, свързани с този въпрос. Нашата цел, в съответствие с предложението на Комисията, е да направим съществуващия механизъм още по-гъвкав и ефективен. Много бих искала този крайно важен въпрос да не става заложник на някакво правно тълкувание. Има многобройни случаи, когато много важни въпроси стават заложници на дилемата "изпълнителен акт" или "делегиран акт" и бих искала в това отношение да се постигне положителен напредък по време на унгарското председателство. Благодаря ви много.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
Г-н председател, мисля, че никой няма да се изненада от твърдението ми, че солидарността с бежанците и разселените лица следва да представлява фундаментален компонент на политиката на ЕС в областта на убежището и имиграцията.
Става въпрос обаче не само за наличието на солидарност с лицата, идващи от уязвими и намиращи се в неблагоприятно положение общества, но и за държавите-членки, които поради географското положение, културата или езика си изпитват по-голям натиск в това отношение.
Докато в някои страни броят на молбите за получаване на закрила и на пристигащите имигранти е малък, редица други държави не са в състояние да се справят с ежедневния натиск, на който са подложени границите им.
След като през май 2010 г. Парламентът прие докладите, отнасящи се до съобщението на Комисията относно програмата на Съюза за презаселване и изменението на Европейския фонд за бежанците, ние продължаваме да чакаме Съвета да приключи процедурата на съвместно вземане на решение.
Пилотните проекти, стартирани в 10 държави-членки, са капка в океана, който ни предстои тепърва да прекосим.
Южните държави-членки са подложени на голям натиск, особено след началото на народните движения в Египет и Тунис и на войната в Либия.
Лампедуза, с население от 5 000 души, е приела близо 6 000 имигранти от започването на тези конфликти досега.
Гореспоменатите пилотни проекти са напълно недостатъчни и едва ли ще допринесат особено за намаляване на напрежението, което вече изпитват Италия и Малта, а в близко бъдеще ще изпитат и други средиземноморски страни.
Съюзът като цяло трябва да помогне на тези държави. Задължително е Съветът да преодолее препятствията, които понастоящем пречат за пълното реализиране на една европейска програма за презаселване, като разгроми малцинствата, които я блокират. Разселването на хора и миграциите в големи мащаби засягат Съюза като цяло, а не само част от него.
Приключвам, г-н председател. Миналата седмица призовах към присъствие на Европейския парламент на либийските граници и сега повтарям призива си. Не е достатъчно 10 членове на Парламента да прекарат една седмица в Египет: ние трябва да сме в състояние сами да направим оценка на хуманитарната ситуация.
Claude Moraes
от името на групата S&D. - (EN) Г-н председател, днес в залата се чува ясно силната молба, отправена от различни партии, към Съвета - да направи всичко възможно за превръщане в реалност на презаселването на бежанците.
Презаселването на бежанците не е същото като споделянето на тежестта. Макар да искаме да видим една усъвършенствана обща система за предоставяне на убежище, това, за което настояваме сега, е премахването на бариерите, които водят до една европейска система за презаселване с ниска степен на доверие и авторитет, обслужваща около 4 000 бежанци в целия Европейски съюз, като в същото време виждаме колко по-голям е броят на презаселените лица в Съединените американски щати и Канада. Нека не забравяме, че огромното мнозинство от разселените хора в света залива развиващите се страни. Поуката от Северна Африка е, че всички тези бежанци отиват в страни, които не са способни да се справят с тази тежест.
Съветът трябва да намери изход от това положение, така че да разполагаме с една надеждна система за презаселване. Искането, което отправяме тази вечер до Съвета, е от всички партии.
Nathalie Griesbeck
от името на групата ALDE. - (FR) Г-н председател, г-жо Гьори, имам една статистика, едно наблюдение и един въпрос. Една статистика: в света има над 10 милиона бежанци. Става дума за уязвими хора, жени, изложени на риск, деца и непридружени малолетни. Това е сериозна криза, на която трябва да намерим отговори, доказващи ангажираността ни с правата на човека.
Едно наблюдение: преди година Парламентът даде своето съгласие, и аз се присъединявам към отправеното от колегите ми искане към Вас, г-жо Гьори, да обърнете внимание на много силния консенсус в рамките на Парламента по този въпрос.
Един въпрос: Не ми се иска да мисля, че Съветът проявява цинизъм по някакъв начин, и следователно се възползва по време на процедурата от факта, че на първо четене няма краен срок за приключване, за да блокира процеса на съвместно вземане на решение. С оглед на това какво ще кажете за неотложно презаселване? Г-жо Гьори, този въпрос не може да чака до 2012 г.
Призовавам държавите-членки да се отърсят от шизофренията, която ги кара да заемат твърди и последователни позиции в речите си, но да настояват за противоположното, когато започне да се оформя правната рамка, какъвто изглежда е случаят тук. Тази правна рамка трябва да отговори на една неотложна необходимост, тази на нашия свят днес.
Timothy Kirkhope
от името на групата ECR. - (EN) Г-н председател, ще говоря като бивш министър на имиграцията на Обединеното кралство. Няма съмнение, че закрилата на уязвимите лица и на тези, които наистина се нуждаят от убежище, особено с оглед на неотдавнашните събития по света, е от голяма важност и е приоритет за Парламента, а се надявам, че е дори от още по-голяма важност за Съвета.
Обединеното кралство подобно на други държави-членки изигра ролята си в презаселването на бежанци чрез осъществяваните в миналото национални програми за презаселване, но сега е изключително важно посредством един съгласуван подход на сътрудничество и диалогичност да обсъдим как можем по най-добрия начин да съгласуваме подпомагането на крайно нуждаещите се с положението на тези държави-членки, които вече са претоварени с национални приоритети. Следва да сме предпазливи обаче програмите в тази област да не подкопаят правото на дадена нация сама да определя политиките си.
Нуждаем се също така от сътрудничество и комуникация между Парламента и Съвета, от повече действия от страна на Съвета, от по-голяма решителност от страна на Съвета. Бих искал да се уверя, че Съветът възнамерява редовно да информира Парламента относно действията, които ще предприема, както и дали и по какъв начин неотдавнашните събития в Северна Африка ще променят предприеманите действия и бързината им. Бих искал освен това да знам дали увеличаването на тежестта ще доведе в бъдеще до предложения за задължителни квоти за бежанци за презаселване в държавите-членки. Моля Съвета да се справим с това.
Franziska Keller
от името на групата Verts/ALE. - (EN) Г-н председател, презаселването е важен инструмент за справяне с проблема, свързан с бежанците. Други страни, например Съединените американски щати, всяка година презаселват хиляди бежанци на своя територия. Презаселването е предназначено за хора, които не са достигнали или не са се опитали да достигнат до Европейския съюз, за да кандидатстват за получаване на убежище тук, така че за всички държавни глави, които постоянно казват, че следва да решаваме проблема с миграцията, тръгвайки от първоизточника й, а не да чакаме да дойде в Европейския съюз, това би трябвало да бъде съвършеният инструмент.
Вместо ЕС обаче други страни, например Пакистан и Сирия, които са много по-бедни от която и да е държава-членка на ЕС, приемат и дават убежище на голям брой бежанци. Тъй като тези държави не разполагат с достатъчна материална база, на много бежанци им се налага да понасят неприемливи условия. Европейският съюз може и трябва да помогне в това отношение. Презаселването на иракски бежанци в ЕС вече доказа, че подобно отношение е работещо. Същевременно броят на приетите иракски бежанци е абсурдно малък.
Много повече бежанци, признати от международната общност за такива, се нуждаят от справедлив шанс за нов живот и ми се струва невероятно това, че Съветът и Комисията се опитват да не допуснат Парламентът да упражни парламентарните си права. Не намирам за приемливо да казвате, че ние бавим процеса: точно ние сме тези, които се опитват да реализират обичайните си парламентарни права. Мисля, че вие от Съвета бавите процеса, като не ни давате тези права. А това не просто е наше право, но също и наше задължение като избрани представители на европейците.
Бих искал да се запозная с практическия и точен график за преодоляване на трудностите, пред които сте изправени. Ангажирате ли се лично с включването на този въпрос в дневния ред колкото може по-скоро? Всеки ден губим време.
Налице са и други инструменти, които биха могли да са ценен ресурс в настоящото положение. Презаселването също би могло да изиграе своята роля в дългосрочен план, когато работим за справяне с положението в Северна Африка, но разполагаме също така и с други инструменти, които не се използват. Например директивата за временна закрила или вътрешното преразпределение на бежанци. Това са инструменти, които са налични, но не се прилагат. Ето защо оставам с впечатлението, че държавите-членки не желаят да защитават правата на човека, че са плахи, когато се стигне до международна закрила. Искам да знам как се опитвате да въведете общата система за убежище до 2012 г., тъй като това ми се струва твърде късно.
Csanád Szegedi
(HU) Г-н председател, госпожи и господа, когато днес говорим за миграцията, очевидно няма как да не започнем с анализиране на положението в Северна Африка. От една страна, следва да приветстваме факта, че народите в Северна Африка усетиха вятъра на демокрацията, но от друга страна, е тъжно, че днес, дори в този час, умират хора. Деца, жени, невинни граждани. Това, трябва да добавя, е само краткосрочният ефект. В крайна сметка миграцията ще разкрие отрицателното си въздействие именно в дългосрочен план. Нека само разгледаме простия факт, че почти половин милион души, бежанци, са напуснали Либия през последните дни. Презаселването на тези бежанци става особено трудно поради факта, че Западна Европа е пълна. Същевременно в Източна Европа преобладаването и етническото съотношение на ромите затруднява приема на допълнителни имигранти. Всъщност в Западна Европа същото важи за хората от Африка на юг от Сахара, или арабите.
Нека обаче зададем следния въпрос: какво ще стане, ако заселим тези имигранти в Европа? Какво ще се случи след това? Кой ще им осигури работа? Ами социалното напрежение? А религиозното, етническото и културното напрежение? В настоящото положение е абсурдно да заселваме още имигранти в Европа по този принудителен начин. А причината този процес, тази либерална структура да бъде в застой, е, че подобна концепция за миграцията е принципно грешна. Дали колегите либерали биха могли да се огледат, за да видят колко малко от тях присъстват в залата при разискването по тази толкова важна за тях тема? Тук има един-двама членове на либералната група. Срамота! Дори и не се надявайте да постигнете целите си, ако участвате в пленарните заседания с такава степен на активност. Европейският фонд за бежанците следва вместо това да се използва за създаване на поминък на тези народи в Северна Африка и по места в страните на бежанците, а европейците да получават отново уважение и работа. Благодаря ви много.
Carlos Coelho
(PT) Г-н председател, с голямо задоволство чух действащият председател на Съвета да изтъква значимостта на бежанците и програмата за презаселване. Данните от Върховният комисариат за бежанците на ООН са ясни: говорим за милиони бежанци и приблизително над 200 000 души годишно, които се нуждаят от програми за презаселване.
Следователно в света около нас има извънредна хуманитарна ситуация: вече не само в Афганистан, Сомалия и Конго, но сме изправени пред това положение и в Египет, Либия и много други страни. Същевременно освен извънредна хуманитарна ситуация, е налице - както г-н Papanikolaou ни напомни - и фактът, че разполагаме с неизползвани бюджетни ресурси, тъй като тези програми не са одобрени.
Това именно се случва, г-жо Гьори. Със задоволство също така Ви чух да казвате, че този процес няма да бъде парализиран поради въпроси от правно естество. Истината обаче е, че той е парализиран до голяма степен поради правни причини. Ние сме в процес на съвместно вземане на решение и не сме ставали свидетели Съветът да не приема решения на Парламента. Г-н Tavares подготви един отличен доклад и не виждаме никакви предложения от Съвета, които да се противопоставят на изготвения модел на програма за презаселване. Това, което виждаме, е, че Съветът е ограничаван от правни въпроси, а това не може да се случва. Въпросът, който г-н Tavares зададе в началото на настоящото разискване, за това, кои са приоритетите и дали въпросът с презаселването на бежанците е важен или не за председателството и Съвета, е много важен.
Оставаме с впечатлението, че това всъщност не е важно. Утре ще има заседание на Съвета, след което - вече сме запознати с предложените от Съвета заключения - проектодокумента по въпроса за миграционните потоци се отлага за заседанието на Съвета през месец юли. Препоръката, която бихме искали да получите тук, г-жо Гьори, е, че Европейският парламент не иска Съветът да отлага: Европейският парламент иска Съветът да вземе решение.
Sylvie Guillaume
(FR) Г-жо Гьори, госпожи и господа, в контекста на хуманитарната криза в Либия днес повече от всякога е от основно значение Европа да си осигури възможността за съгласувани действия по отношение на презаселването.
Макар от 1 март Върховният комисариат за бежанците на Организацията на обединените нации (ВКБООН) да призовава международната общност към участие в спешните действия за презаселване на бежанци, нито една държава-членка досега не е изразила такова намерение. Само Италия приветства спешната евакуация на 58 еритрейци от Триполи, а разбирам, че има и програма или предложение за презаселване на 4 000 души, попаднали в капан в Либия. Ето защо искам да получа повече информация по този въпрос.
Настина случаят е такъв, че отговорностите на Европейския съюз в тази област не му позволяват да бездейства. Необходимо е да демонстрираме по-голяма солидарност с тези страни и с тяхното население. Тунис и Египет се съгласиха да отворят границите си за хората, напускащи Либия. Европа трябва да ги подкрепи и да изиграе ролята си в международните усилия за оказване на закрила на бежанците.
Същевременно, освен неотложните действия във връзка с хуманитарната криза в Либия, предизвикателствата, с които Европа трябва да се справи по отношение на презаселването, са многобройни. Сега ще отбележа само три от тях.
Първо, Европейският съюз трябва да работи за една по-щедра политика на презаселване за тези, за които презаселването е последният изход. В това отношение всички ние трябва да имаме предвид, че през 2009 г. в света са били презаселени приблизително 85 000 бежанци, като само 8,4 % от тях са презаселени в държави-членки на Европейския съюз.
В допълнение на тази количествена цел, една надеждна европейска политика по презаселването следва също така да гарантира високо равнище на подготовка преди презаселването на кандидатите, като взема под внимание най-уязвимите лица и качеството на материалната база, свързана с приемането и интеграцията, с която разполага приемащата страна.
И най-сетне, дотолкова доколкото допълва съществуващите национални схеми за предоставяне на убежище, Европейската програма за презаселване следва - както вече стана ясно през 2010 г. от позицията на Парламента - да се основава на различния опит и резултати на държавите-членки и да подлежи на подобряване на координацията.
Anna Rosbach
(DA) Г-н председател, навсякъде по света има потоци от бежанци. Това отчасти е резултат от войни и безредици, и отчасти на природни бедствия. Тези хора търсят временен подслон. Огромното мнозинство бежанци се завръщат в своите родни страни, но около 200 000 трябва да бъдат презаселени някъде другаде по света. Положението обаче постоянно се променя и в резултат на безредиците и войните в Северна Африка южните граници на Европа понастоящем изпитват натиска на хиляди бежанци. Възможностите на държавите-членки да приемат тези хора се различават значително.
Ето защо бих искала да попитам дали Съветът може да ни каже какво ще означава за нас този поток от бежанци с оглед на това, каква част от него може да бъде обхваната от програмата за презаселване. Тази програма ще разшири компетентностите на ЕС в областта на бежанците и убежището. Считам това за проблематично. Подобно на другите членове на Парламента, които зададоха въпроси, аз също бих искала да попитам дали Съветът е в състояние да определи някакъв период от време, за да отговори на въпроса дали подкрепя или е против една съвместна програма на ЕС за презаселване.
Carmen Romero López
(ES) Г-н председател, госпожи и господа, проблемът, по който сега разискваме, очевидно е свързан с общественото мнение.
Как да убедим държавите-членки, че е по-добре да имат една обща политика за презаселване? Това, че една държава-членка иска да запази независимостта си в тази област, не е пречка да има една политика на съюза, която определя някои приоритети, нито е пречка тези политики да намерят отражение в грантовете на Европейския фонд за бежанци (ЕФБ).
Следователно трябва спешно да намерим изход от застоя по този въпрос, тъй като възможните решения са много. Може би Съветът трябва да разгледа този въпрос.
В случай че държавите-членки могат да получават финансиране от ЕФБ без обвързване с някакви условия, никога няма да имаме обща политика за презаселване.
Ето защо общата политика за презаселване е един нерешен проблем, който не може да се скрие. Нещо повече, липсата на усилия за постигане на съвместна стратегия говори за липса на интелигентност и за егоизъм, чийто единствен резултат ще бъде, че последствията от тази липса на адекватно отношение ще стават все по-лоши с всеки изминал ден.
Не става въпрос само за ценности: липсата на съгласуваност и обща солидарност струва по-скъпо на държавите-членки.
Monika Flašíková Beňová
- (SK) Г-н председател, преди почти една година заявих в тази пленарна зала, че по-малко от половината държави-членки на ЕС имат официални програми за презаселване на бежанци от трети страни.
Нещо повече, тези програми не са добре координирани. В резултат на ниската степен на координация и сътрудничество между държавите-членки на ЕС, разходите, свързани с презаселване, са несъразмерно големи. Вярно е също така, че стига да има достатъчно политическа воля, ние ще сме в състояние да създадем една ефективна, справедлива и единна програма за презаселване. За тази цел ще бъде от решаващо значение да създадем не само програма, но и специален фонд за презаселване на бежанци в Съюза. Този пакет би трябвало да финансира изготвянето на национални програми за презаселване, в случай че все още няма такива, а така също и координацията на действията на централно равнище.
Макар отдавна да сме запознати с тези факти, и макар политическият консенсус между Парламента, Комисията и Съвета да преобладава вече поне от една година, все още няма окончателно решение. Ето защо бих искала да се присъединя към призива, отправен от членове на Съвета, за включване на приключването на процедурата на съвместно вземане на решение в приоритетите на Съвета.
Ilda Figueiredo
(PT) Г-н председател, сериозно сме загрижени за хуманитарната ситуация, свързана с бежанците, за хората, бягащи от войни, въоръжени конфликти, глад, експлоатация, крайна бедност, както и за жените и децата, станали жертви на трафик на хора. Солидарността с тези лица е централен въпрос, който изисква конкретни мерки, независимо дали те включват помощ за бежанците или подкрепа за страните, които поради географското си положение са най-търсени от бежанците.
Последните конфликти в страните в Северна Африка плюс войните в Близкия изток влошиха една и без това много трудна ситуация. Следователно е необходимо да разполагаме с ефективни и извънредни мерки за презаселване и жилищно настаняване на бежанците, като запазваме достойнството им. Не можем да продължаваме да чакаме решения, които се протакат, докато в същото време хиляди хора ежедневно тропат на портата ни, без да получават отговора, на който имат право.
Kinga Gál
(HU) Г-н председател, г-жо държавен министър, виждаме, както и Вие отбелязахте, че именно събитията през последните няколко седмици разкриха по възможно най-добрия начин как темата за бежанците може да се превърне в сериозен, в остър въпрос за Европа във всеки един момент. Също така е съвсем очевидно, че ЕС не е подготвен за извънредни положения, за по-големи вълни от бежанци или за предоставяне на стратегическо решение на положението с бежанците. Презаселването е едно от най-важните ни средства в това отношение. И естествено следва да се очаква по-висока степен на солидарност и по-добра координация. Същевременно, както вече беше посочено по време на настоящото разискване, в тази област е необходим обществен консенсус. Всички ние, и държавите-членки също, имаме много работа за свършване в тази област. Независимо от всичко оценяваме факта, че унгарското председателство не възнамерява да издига правни бариери и демонстрира откритост и решимост по отношение на решаването на този въпрос.
Franz Obermayr
(DE) Г-н председател, една малка, елитарна и политически коректна група очевидно счита, че все още нямаме достатъчно бежанци в Европа, както и че Европейският фонд за бежанци следва се използва, за да се доведат в ЕС лицата, избягали в трета съседна страна, тъй като стандартът тук е по-висок. Този подход изглежда особено откъснат от реалния живот, когато си дадем сметка, че стотици хиляди бежанци от Северна Африка вече наводняват Европа и че остров Лампедуза вече почти ще се пръсне.
Една по-добра възможност е бежанците да се настаняват в близост до родните им страни, в една колкото може по-близка в културно отношение среда, например в Египет или Тунис, като така биха се избегнали проблемите с интегрирането в Европа. След демократичните промени тези две държави следва да бъдат определяни като безопасни трети държави за бежанци и тъкмо там следва да насочим една контролирана, устойчива и структурна помощ.
Енико Гьори
действащ председател на Съвета. - (HU) Г-н председател, уважаеми колеги, ще се опитам да предоставя конкретни отговори по основните теми. Преди всичко, нека погледнем какво е направил Европейският съюз, това, че както мнозина вече посочиха, ние изоставаме от Съединените американски щати и други държави, що се отнася до великодушието. Общият брой бежанци, презаселени в ЕС на годишна база, е наистина по-малък от съответните стойности в Съединените щати, Канада или Австралия. И макар Съветът напълно да разбира, че презаселването продължава да бъде средство за трайно решаване на положението на бежанците, ние не трябва да забравяме, че годишно броят на непланираните молби за получаване на убежище, внесени в ЕС, далеч надвишава този в други региона на света. Според статистическите данни, публикувани от Службата на върховния комисар на ООН за бежанците, 27-те държави-членки на ЕС са приели 1 150 980 кандидати за убежище между 2005 г. и 2009 г., докато в Канада и Съединените американски щати броят на тези лица е 391 090.
Ето защо считам, че тези данни говорят сами по себе си. Мнозина поискаха разяснения относно точния график, към който унгарското председателство планира да се придържа. Сред нас няма спор, че трябва да вървим напред. Въпросът е крайно неотложен. Казах това и през януари, когато положението с бежанците не беше толкова остро по отношение на Северна Африка, както е сега. Това означава, че ние вече имаме конкретни планове и възнамеряваме да ускорим работата си. Както знаете, белгийското председателство, с оглед на спазването на крайния срок през 2012 г., предложи стратегия, според която трябва да се фокусираме върху четири приоритетни закона. Запознати сте с всичко това: директивата относно признаването, регламента от Дъблин, регламента за Евродак и Директивата за дългосрочно пребиваване.
Продължиха разговорите във връзка с двете директиви, които изискват най-много работа, а именно, директивата за процедурите за убежище и директивата относно условията на приемане. В този момент тази стратегия получи широка подкрепа в Съвета, Парламента, а също и в Комисията, и освен това даде видими резултати. Както знаете, Парламентът и Съветът постигнаха съгласие по директивата за дългосрочно пребиваване и тя ще бъде официално приета от Съвета в рамките на няколко седмици. По отношение на директивата относно признаването унгарското председателство получи мандат за започване на неформални тристранни разговори. Нашата цел следователно е да стартираме това колкото може по-скоро и искаме Европейският парламент да ни бъде партньор в това отношение.
Що се отнася до регламента от Дъблин и регламента за Евродак, в Съвета има значителен напредък и само няколко въпроса от силно политическо естество остават нерешени. Във връзка с директивата за процедурите за убежище и директивата относно условията на приемане Комисията обяви, че възнамерява да внесе ново предложение. В предишния цикъл Европейският парламент приключи първото четене на директивата относно условията на приемане, а комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи в момента проучва предложението на Комисията за изменение на директивата за процедурите за убежище. Това означава, че както Европейският парламент, така и Съветът понастоящем изясняват позициите си. Това ще позволи на двата законодателни органа да започнат разговори по директивата относно признаването, регламента от Дъблин и регламента за Евродак. Веднага щом Комисията внесе предложенията си относно директивата за процедурите за убежище и директивата относно условията на приемане, работата по тези два закона също може да продължи.
Във връзка със Северна Африка вече споменах за посещенията на представители на председателството в граничните зони, дължащи се на текущите събития. Ще направим оценка на положението с миграцията на заседанието на Съвета по правосъдие и вътрешни работи на 11 април. Същевременно, тъй като в това отношение са налице критики, искам още сега да посоча, че в настоящите проектозаключения на Европейския съвет също се отбелязва важността на положението на бежанците. Ако намерим за необходимо, ще направим оценка на напредъка по работата. Имаме и готовност да насрочим по време на унгарското председателство още едно специално заседание на Съвета по правосъдие и вътрешни работи. Следователно ние се опитваме да ускорим законодателната работа. Искаме да вдъхновим вас, а така също и Европейската комисия, да направите същото. Мнозина, сред които и г-н Coelho, споменаха за проблема, свързан с изменението на решението за даване на убежище. Както вече казах в началото, налице е съгласие по политическото съдържание и сега сме изправени пред един правен проблем. Така както, между другото, тече дискусия между Съвета и Парламента относно това, дали следва да решим няколко проблемни въпроса - от новата храна до различни външнополитически инструменти и финансови инструменти за външни действия - чрез изпълнителен акт или чрез делегиран акт.
Бих искала да заявя, че това е много важен въпрос. Тази правна процедура и въпросът какво означават изпълнителен акт и делегиран акт изискват доста усилия, за да бъдат разбрани от гражданите, от гражданите на ЕС. Нашата задача е да намерим решения на крайно неотложни въпроси чрез някаква правна формулировка. Много се старая да се придържам във всичките си действия към Договора от Лисабон. Този Договор не прокарва ясна линия на разделение между отделните актове. Ние считаме, че това е изпълнителен акт и следователно въпросът следва да бъде регламентиран по този начин, чрез изпълнителен акт. Нека да поговорим за това и да се консултираме. Много бихме искали обаче да избегнем клопките на правната материя. Разглеждането на въпросите, свързани с бежанците, е включено в първоначалните ни планове за срещата през юни на Европейския съвет, а това вече се превърна в още по-голям приоритет. Считам обаче, че ако можем да запълним заседанията на Съвета с подходящото съдържание - а наш дълг е да направим това - тогава Европейският съвет също ще бъде в състояние да вземе решения с по-голяма значимост, отколкото сме се надявали, да речем, само преди един или два месеца.
Беше ми зададен и въпрос за това, какво ще се случи, ако потокът от бежанци се насочи към нас. Мисля, че не трябва да си въобразяваме разни неща. Различните състави на Съвета вече извършиха много работа в областта на въпросите, свързани с бежанците. Комисията се представя изключително добре по отношение на хуманитарните въпроси, като това, между другото, се отнася и за египетските и тунизийските органи на властта, за местното население и международните организации за бежанците. Струва ми се, че всички контролират положението. Репатрирането, което е най-неотложният въпрос, е в ход. Това не означава, че презаселването например не е релевантно.
Между другото независимо от факта, че е налице правен проблем, който все още не сме решили - всеки има право да направи това на доброволни начала - доколкото ми е известно, Италия вече доброволно презасели 125 души, което означава, че в крайна сметка въпросът вече е частично решен, благодарение на искрените усилия на държавите-членки. Това не означава, че няма нужда от въпросното законодателство. Има истинска нужда от него. Нека се опитаме да постигнем съгласие. Благодаря ви много за вниманието и както унгарското председателство вече обяви, то ще бъде председателство, което може да докаже, че има и сърце, което намери израз и във фокусирането ни върху стратегията за ромите, и искам да ви уверя, че такъв е и случаят по отношение на въпросите, свързани с бежанците. Благодаря ви много.
Rui Tavares
автор. - (EN) Г-н председател, коментарът ми е методологически по същество. Съветът ни информира, че те са съгласни с всичко освен с член 290, затова след съгласуване с докладчиците в сянка, и в качеството си на докладчик по презаселването, бих искал да направя два коментара относно методологията.
(Председателят отнема думата на оратора)
Председател
Г-н Tavares, надявам се, че ще ме извините, но сме толкова изостанали от графика, че се налага да ви отнема думата.
Разискването приключи.
