Резултати от референдума в Ирландия (разискване) 
Председател
Следващата точка е изявления на Съвета и Комисията относно резултатите от референдума в Ирландия.
Бих искал да поздравя с добре дошъл в залата на Парламента министър-председателя на Швеция в качеството му на представител на шведското председателство. Много се радваме, че сте сред нас, въпреки че имаше породен от формалности проблем, за което много съжалявам.
Г-н Барозу, чудесно е, че и Вие сте сред нас в такъв важен за Европейския съюз момент. Благодаря Ви много.
Свидетел сте на това колко е трудно понякога да се преодолеят всички формалности, но както виждате, ние сме много демократична институция. Необходимо е винаги да се работи съгласно установения ред. Тогава всичко е наред и по този въпрос нямаме разногласия.
Сега преминаваме към основната точка от дневния ред за този следобед. За нас е от изключително значение, че присъствате в Парламента на разискване по толкова важна тема.
Фредрик Райнфелд
Г-н председател, изключително съм благодарен, че съм тук днес и имам възможност да се обърна към Европейския парламент толкова скоро след положителния резултат от референдума в Ирландия. Отдавам дължимото на Брайън Коуен и неговите сътрудници, обръщам се и към всички онези, които бяха ангажирани в кампанията, независимо от партийната им принадлежност или политическото им минало, и които допринесоха за успешния резултат. Благодаря ви за всички положени усилия. Това е добро решение както за Ирландия, така и за Европа.
Считам, че можем да кажем, че Европа се вслуша в отправените критики. Зная, че предложените от Европейския съвет правни гаранции бяха решаващи в кампанията за референдума. Мога да кажа също така, че френското и чешкото председателство положиха решаващи усилия, за се разсеят опасенията на ирландския народ. Считам, че трябва също да отбележим колко позитивен е фактът, че резултатът от референдума беше решен с убедително мнозинство от 67,1% при изключително висока активност на участниците в него - 59%. Така че това са добри новини за Европа.
Разбира се, не е нужно да обяснявам на Парламента необходимостта от въвеждане на Договора от Лисабон. Той ще ви предостави възможност да бъдете по-демократични, по-ефективни и по-прозрачни. Всъщност той ще увеличи влиянието на Европейския съюз на международната сцена и ще ни направи по-силни при посрещане на световните предизвикателства и зная, че вие в Парламента също ще получите по-съществена роля в процеса на вземане на решения. Приветствам това развитие. Ето защо е много важно Договорът от Лисабон да влезе в сила.
Европейският съвет е обединен в желанието си Договорът да влезе в сила до края на тази година и до приключване на мандата на шведското председателство. Понастоящем броят на държавите, които окончателно са ратифицирали Договора, е 24 и предвид сигналите, които получаваме от полския президент, очакваме 25-та държава да бъде Полша. В събота, след като резултатът от референдума в Ирландия стана известен, разговарях с министър-председателя Брайън Коуен, който каза, че ще имат нужда от няколко седмици, за да осигурят окончателното ратифициране от парламента и следователно можем най-накрая да кажем, че Ирландия ще бъде 26-та държава. И така, за да имаме 27 държави, които окончателно са ратифицирали Договора, остава само Чешката република. За тази цел днес тук, в Брюксел, проведохме среща с представителни на трите институции: Председателството, председателят на Комисията Жозе Мануел Барозу и председателят на Европейския парламент Jerzy Buzek. Чешкият министър-председател Ян Фишер също беше с нас и заедно се опитахме да направим оценка на ситуацията. Вероятно знаете, че 17 сенатора са подали жалба до Конституционния съд в Чешката република във връзка с Договора от Лисабон с искане да се провери дали той е в съответствие с чешката конституция. Ян Фишер ни информира, че това е независим съд, който в момента работи интензивно, за да вземе решение дали да одобри петицията. Днес не можем да предвидим точна датата, на която този съд ще се произнесе, и, разбира се, оставаме в очакване на този сигнал. Надяваме се това да се случи в рамките на една или две седмици. Посланието, получено днес от Чешката република, е, че независим съд ще излезе с решение в срок от една седмица, но е възможно да изминат и две седмици, преди да узнаем как ще процедират.
Като председател на Европейския съвет нося отговорност за това работата на Съюза да напредва. Наистина считам, че нямаме време за губене. Ето защо взех решение, че, докато чакаме разясненията от Чешката република, първо ще продължим с подготовката си за въвеждане на Договора от Лисабон и второ, щом имаме яснота кога Договорът ще влезе в сила, ще започна консултации във връзка с номинациите за нов председател на Европейския съвет и върховен представител и генерален секретар на Съвета. Подготовката за това не е ангажимент само на председателството, а въпрос, с който едновременно трябва да се заемат и трите институции. Ето защо твърдя, че в този процес е изключително важно да работим конструктивно и в тясно сътрудничество с Комисията и Европейския парламент. Отново ще отправя предложението си към Парламента да ни сътрудничи, когато полагаме усилия за това Договорът от Лисабон най-накрая да влезе в сила.
Нека също така да си припомним, че независимо от тези институционални въпроси, шведското председателство и тази есен, разбира се, в голяма степен е повлияно от необходимостта от напредък по въпросите, свързани с изменението на климата, финансовата криза и опасенията, че Европа се нуждае от политика за създаване на работни места - множество изключително важни проблеми, с които трябва да се справим. Това накратко обяснява необходимостта от това да бъдем активни, да въведем Договора от Лисабон, както споменах преди малко, и като председателство да продължим да работим интензивно по тези въпроси, които са от изключително значение за нашите гласоподаватели.
Председател
Г-н министър-председател, благодаря Ви за изключително ясното послание във връзка с обстоятелствата след вота в Ирландия и за яснотата относно сътрудничеството между Европейския парламент и председателството на Европейския съвет. Наскоро започнахме разговори с г-жа Малстрьом, бивш член на Европейския парламент, която си спомняме много добре. Благодаря Ви много за предложението и за изключително ясното послание.
Жозе Мануел Барозу
Г-н председател, ирландският народ взе важно и историческо решение миналия уикенд. Eдно изключително важно решение както за Ирландия, така и за Европа. Ирландският народ с огромно мнозинство призна значимостта на Договора от Лисабон, договор, който предлага една по-демократична и ефективна Европа, договор, който ни осигурява подходяща платформа за постигне на модерния, преуспяващ Европейски съюз, който нашите граждани искат да видят.
Сега Договорът получи демократично признание от всички 27 държави-членки. Всички държави-членки на Европейския съюз чрез парламентарно гласуване или референдум го одобриха.
Това наистина е огромно постижение. To показва, че разширена Европа може да споделя общо виждане за нашето бъдеще и е решена да върви напред. Решението беше взето демократично. Сега е необходимо да приключат процедурите по ратифицирането му.
Радвам се да видя, че полският президент г-н Качински ще го подпише много скоро. Както винаги ми е казвал, той ще бъде готов да стори това веднага след като ирландският народ гласува с "да". Всъщност това е много добра новина.
Разбира се, трябва да видим приключването на процеса в Чешката република. Трябва да уважаваме конституционните процедури в тази държава, както сторихме това по отношение на други държави, но веднага след приключването им не виждам причина процесът да не завърши бързо.
Важно е за Европа като цяло, но е особено важно за Комисията. Искам да видя новата Комисия в действие - Комисия, избрана в съответствие с Договора от Лисабон, и искам това да се случи възможно най-бързо. Продължителен период със служебна Комисия не е в полза на никого. Готов съм да започна формирането на следващата Комисия веднага след като Съветът е готов окончателно да изясни нормативната база и да номинира върховен представител, който ще стане заместник-председател на Комисията.
Оценявам всички усилия, положени от шведското председателство и лично от министър-председателя Райнфелд, за безпроблемното приключване на тези процеси. Инициативата, която министър-председателят Райнфелд предприе днес на срещата с мен и с Вас г-н Buzek, и с министър-председателя г-н Фишер по време на видеоконферентната среща е много добра и полезна.
Зная също така, че Парламентът работи неуморно, за да популяризира Договора от Лисабон. Парламентът и Комисията работиха заедно, за да обяснят защо това е най-подходящият договор за Европа. Горд съм с ролята, която изигра Комисията, като предостави на ирландския народ информацията, необходима за вземане на решение.
Сега, когато съществува реална възможност Договорът от Лисабон да бъде окончателно ратифициран и целят процес да приключи, можем да насочим вниманието си към прилагането на Договора. Искам да използвам възможността да очертая четирите области, в които работим усърдно, за да гарантираме, че при влизане в сила на Договора можем веднага успешно да започнем работа.
Едно от най-важните и най-сложните неща са нововъведенията във връзка с Европейската служба за външна дейност. Работихме усърдно, за да обмислим внимателно някои практически подробности за това как Европейската служба за външна дейност да бъде наистина успешна. Сега ще работим още по-интензивно и в духа на бележките, отправени от шведското председателство преди малко, аз искам да заявя решителността на Европейската комисия да работи съвместно с Парламента за постигането на тази цел.
Зная, че Elmar Brok ръководи този въпрос в Парламента. Разбрах, че разискванията по него ще се проведат на следващото пленарно заседание. Моментът е много подходящ, тъй като това ще се случи точно преди обсъждането на същия въпрос в Европейския съвет. Считам, че този доклад е отлична основа за разискванията между институциите и приветствам силния дух на Общността, от който е вдъхновен докладът. Ето това е духът, който ще съхраня при подготовката на такова важно нововъведение, каквото е Европейската служба за външна дейност.
Другата област е комитологията. Тя е важен аспект от начина, по който Европейският съюз осъществява дейността си. Договорът от Лисабон въвежда нови правила, с които системата става по-рационална и прозрачна. Необходимо е да определим точно механизма, по който новата система следва да работи. Но нека бъда ясен: много от решенията имат огромно политическо значение и изискват съответния демократичен контрол, както и истинска политическа ангажираност. Затова трябва да поддържаме силната роля, която играе Парламентът днес.
Друг важен демократичен елемент са новите механизми, които позволяват на националните парламенти да вземат пряко отношение по въпроса за субсидиарността. Трябва да поставим тези механизми в по-широкия контекст на изградените през последните десет години от Комисията, а в действителност и от Парламента, отлични взаимоотношения с националните парламенти.
Накрая, искам да спомена Инициативата на европейските граждани. Това е едно от най-впечатляващите нововъведения в демократичния дневен ред на Договора, върху което Парламентът вече работи усърдно. Маргот Валстрьом ръководеше работата ни по разработване на зелена книга за започване на консултации възможно най-бързо с цел да предоставим тази възможност на гражданите в период от една година след влизането в сила на Договора.
Когато миналия месец говорих в Парламента, представих моето виждане за най-големите предизвикателства и възможности, пред които е изправена Европа днес. Договорът от Лисабон ще ни осигури подходяща възможност да превърнем тези цели в реалност и съм уверен, че съществуващото конструктивно сътрудничество между нашите институции ще го превърне в успех. С това се ангажира Европейската комисия.
Председател
Г-н Барозу, благодаря Ви за изказването и за готовността да сътрудничите при прилагането на Договора от Лисабон.
Сътрудничеството между Парламента и Съвета по време на видеоконференцията с министър-председателя на Чешката република г-н Ян Фишер също беше отлично. Искам още веднъж да благодаря и на министър-председателя Фредрик Райнфелд, че организира видеоконференцията.
Joseph Daul
Г-н председател, госпожи и господа, с искреното си и категорично "да", заявено миналия петък, ирландците казаха "да" не само на Договора от Лисабон, но най-вече казаха "да" на Европа като пространство на солидарност и споделени ценности. Те изразиха дълбоката си привързаност към Европа, която оказва влияние на процеса на глобализация, без да бъде засегната от него, към Европа, която споделя с партньорите си избора си на общество и социална пазарна икономика.
От името на групата РРЕ изразявам задоволството си от този вот, който показва, че когато се консултираме с дадена нация по въпрос, който наистина е от значение, като принципа за принадлежност към Европейския съюз, тя отговаря на поставения й въпрос - при това убедително.
В петък приятелите ни от Ирландия отговориха на въпроса дали подкрепят Договора от Лисабон и ако не, дали са готови да поставят под въпрос членството на тяхната държава в Европейския съюз. Те отговориха недвусмислено и ясно с "да" на този въпрос. Това доказва само едно, че Европа е възприемана такава, каквато е, а именно като защитен елемент, утвърдена зона на стабилност, мир и зачитане на принципите на правовата държава.
Считам, че ирландският вот ще окаже важно въздействие върху начина, по който изграждаме Европа, особено през следващите месеци, тъй като той доказва дълбоката привързаност на нашите народи към ценностите, които Европа олицетворява. Ирландският вот насърчава европейската ни дейност и едновременно с това ни свързва. Насърчава ни, защото за пръв път от много време един европейски народ изразява с такава сила волята си да участва в смелото европейско начинание, въпреки или по-скоро заради кризата. Свързва ни също така поради задължението ни да откликнем на търсенето на солидарност, което до голяма степен обуслови ирландското "да".
Точно това, отново във връзка с европейските институции, ще ни позволи Договорът от Лисабон. Той ще даде възможност Европа да бъде по-ефективна, като превръща единодушния вот, който често е блокиращ, в изключение, а гласуването с мнозинство - в правило.
Той ще позволи вотът да се идентифицира по-добре, като се създаде постоянно председателство на Съвета, което да замени ротационния принцип на сегашното Председателство и се придаде по-голяма тежест на нашия върховен представител по външната политика. Европа се нуждае от едно лице както за нашите съграждани, така и за международните ни партньори.
Накрая, Договорът от Лисабон ще направи Европа по-демократична, като даде на Парламента много по-голяма тежест и също като осигури на националните парламенти и на гражданите възможност да взимат по-активно отношение по европейските въпроси. В петък ирландският народ последен изрази положителното си становище във връзка с Договора от Лисабон. Всички останали народи вече бяха сторили това или директно, или чрез съответните си парламенти, включително Полша и Чешката република.
Ето защо призовавам президентите на тези две държави да преминат без забавяне към официалното подписване на Договора, за да може 27-те държави да продължат напред и да започнат да го прилагат не по-късно от началото на 2010 г.
Искам да се обърна конкретно към президента г-н Клаус и да му кажа, че ирландският вот от 67% следва да го насърчи да подпише договора, когато моментът за това настъпи. От името на PPE го приканвам да се държи отговорно и съм убеден, че ще го стори.
Настъпи моментът Европа да остави институционалните въпроси настрана и да реши за себе си какво е наистина от значение за 500 милиона европейци: социалната пазарна икономика, енергетиката, климатът и сигурността.
Благодаря на г-н Райнфелд и г-н Барозу за предложенията им. Можете да разчитате на помощта на РРЕ за бързо постигане на напредък в работата.
Martin Schulz
Г-н председател, обсъждаме резултатите от този референдум. Много неща бяха казани във връзка с институционалните аспекти и нямам какво да добавя към казаното от министър-председателя г-н Райнфелд. Одобрявам това, че няма да действа прибързано, а че каза, че изчакваме, тъй като все още не сме достигнали финалната права. Все още предстои да преминем през окончателните етапи на процеса на ратифициране, преди да отговаряме на институционални въпроси.
Както всички нас, така и Вие, г-н Барозу, бяхте много доволен. Вероятно радостта Ви е била малко помрачена в неделя вечер, тъй като 382-а гласа, които получихте, включваха и 55 гласа на членовете на група, чиято цел е да се предотврати влизането в сила на Договора от Лисабон. Когато празнувате Договора от Лисабон, трябва да имате предвид, че бяхте подкрепен от хора, които искат точно противоположното на това, което се стремите да постигнете. Помислете върху това и нека Вашето мнозинство бъде проевропейското мнозинство в Парламента.
(Реплики)
Когато говорим за резултата от референдума, г-н председател, всъщност имаме предвид нещо доста по-различно. Не става въпрос за институционални игри, които ще се разиграят сега. Не става дума за това как се съставя мнозинството в Парламента, а за нещо много по-съществено, а то е какво трябва да кажем на президента на Чешката република. Двадесет и седемте държави-членки на Европейския съюз имат общо 500 милиона жители. Населението на Китай е 1,3 милиарда. а това на Индия е 1,1 милиарда. Двете държави взети заедно представляват една-трета от населението на света! Сега тези държави заемат своето място на кръглата маса на преговорите на Г-20. Най-големите държави-членки на ЕС, които участват в срещите на Г-20, представляват икономическия потенциал едва на 82 милиона души.
Пред нас има само две възможности. Договорът от Лисабон не е, както твърди г-н Клаус, за превръщането на Европейския съюз в по-голяма сила срещу държавите-членки, а за нещо съвсем различно. Той цели да превърне Съюза в силен световен партньор, за да укрепи отделните държави-членки. Това е ясната цел на Договора от Лисабон. В противовес на по-горното твърдение, Договорът по-конкретно обслужва интересите на малките държави-членки на ЕС. Държава с население 10 милиона - да вземем например Вашата страна г-н Барозу - в сравнение с Бразилия, Португалия вече не е в позицията, която е имала през 19 век. Ясно е, че през 21 век Бразилия е по-силната държава. Подобно на всички Европейски държави Португалия се нуждае от Съюза, за да бъдем по-силни заедно. Когато става дума за изменението на климата, финансовата криза, контрола на болестите в световен план, когато става дума за борбата с глада по света, опазването на мира, предотвратяване на войните за ресурси, тогава Европа ще може да устои като единен блок, но ако се раздели на отделни части, ще се провали.
Ето защо въпросът, който задаваме на президента Клаус, е: преценявайки отговорността, която поема, възможно ли е човек, който несъмнено се възползва от конституционното си право, с което не мога да не се съглася, да се нагърби с тази отговорност сам, когато всички други правителства и парламенти, а сега и 67% от ирландския народ, които казаха "да", са на различно мнение?
Трябва да зададем този въпрос на г-н Клаус. Съзнава ли той напълно, че този континент е достигнал повратен момент или с други думи, че е време за вземане на решение във връзка с това, дали обединението ни прави по-силни, или самостоятелността ни прави по-слаби. Това е въпрос от решаващо значение.
Така че, да, това наистина беше добър ден за Европа, а денят на окончателното ратифициране на Договора ще бъде дори по-добър. Г-н Клаус трябва да приеме историческата си отговорност и да подпише договора.
Guy Verhofstadt
от името на групата ALDE. - Г-н председател, миналият петък беше наистина исторически момент: 67% от гласовете. Можете да промените всички конституции в Европа с мнозинство от две-трети. Мисля, че такова мнозинство е необходимо и в Швеция.
Трябва да благодарим на Брайън Коуен. Изказвам специална благодарност и на Pat Cox, който също свърши страхотна работа, и на всички народни представители от парламента на Ирландия, които подкрепят Договора от Лисабон, тъй като те проведоха мощна кампания в негова полза. Така че аз съм щастлив. Причината е, че започнахме целия този проект при равносметката от Договора от Ница, с декларация в Лаакен и това ни отне осем години. Ето защо обещавам да не започваме целия процес отначало г-н президент.
С ирландското "да" всички граждани на Европа пряко или косвено, чрез референдум или чрез парламентите си казаха "да" на Договора от Лисабон. Това беше послание и за евроскептиците, които винаги казват "не - хората са против Европа, против европейските институции." Шестедесет и седем процента от населението на Ирландия: това, на което станахме свидетели в петък, е ясно послание за евроскептиците.
Трябва да поискаме от всеки да поеме своята отговорност, така че Договорът от Лисабон да влезе в сила възможно най-бързо. Настъпи моментът този процес най-накрая да приключи. С ирландското "да" знаем, чe Договорът от Лисабон ще влезе в сила. Сигурни сме, защото това беше последната пречка. Не знаем обаче кога ще влезе в сила и мисля, че това е проблемът, върху който трябва да съсредоточим обсъждането си този следобед. Какво можем да направим междувременно?
Знаем, че трябва да изчакаме Конституционният съд на Чешката република да се произнесе. Както споменахте вчера в "Монд", и при най-лошия сценарий все пак ще трябва да изчакаме няколко месеца и считам, че нито един колега от Парламента не би допуснал факта, че Съюзът няма да може да изпълнява нормално функциите си през следващите месеци. Можем да приемем, че Комисията ще се занимава с текущите дела, тъй като след 31 октомври, следва тя да се занимава с тях. Необходими са действия - неотложни действия. Следователно, г-н Райнфелд, в качеството Ви на председател на Съвета, Ви приканвам да започнете възможно най-бързо процедура по номиниране на членовете на Комисията.
Преди три седмици гласувахме за председател на Комисията с аргумента, че настоящата криза не ни позволява да отлагаме решения. Това беше Вашият аргумент. Същият аргумент е валиден и сега за номинирането на членове на Комисията. Не е необходимо да чакаме. Нова Комисия е възможно да се състави и при сега съществуващия договор и статут на върховния представител, а след ратифициране на Договора от Лисабон можете безпроблемно да назначите върховен представител с друг статут, както и председател на Съвета. Наистина няма причина да изчакваме с процедурата за съставяне на Комисия.
Това беше и целта на председателя на Комисията, ако съм го разбрал правилно, когато се изказваше преди малко. Опасявам се, че Ви чувам да казвате: "Не, изчаквам, изчаквам, защото искам общ пакет, включващ и председател на Съвета." Твърдя, че това не е проблем. Подгответе общия си пакет. Подгответе го сега, а решенето за председателя на Съвета може да бъде толкова политическо, колкото и решението, което взехте първият път за г-н Барозу. Представихте кандидатурата му чрез политическо решение, а не като официално решение, тъй като ние поискахме да го формализирате след това. Можете да постъпите по същия начин и с председателя на Съвета и след това, след ратифициране на Договора, да формализирате целия пакет. След което променете статута на върховния представител - той става заместник-председател на Комисията. Същевременно можете да приложите на практика политическото решение за председателя на Съвета, което ще вземете сега, а след това да го формализирате.
Това е най-добрият начин, най-успешният начин за оказване на натиск върху останалите държави, които трябва да подпишат: трябва да го оформите официално, защото те знаят, че искаме да продължим напред. И все пак не е необходимо да чакаме няколко седмици или месеци. Във всеки случай Вие казахте, че нямаме време за губене. Съгласен съм с Вас: предвид съществуващата икономическа и финансова криза няма време за губене.
Съставете Комисията сега възможно най-бързо. Убедете колегите си в Съвета и вземете решение за върховния представител въз основа на сега съществуващия Договор. Изберете един от кандидатите - видях, че има достатъчно кандидати - за председател на Съвета и продължете напред.
Daniel Cohn-Bendit
Г-н председател, госпожи и господа, считам, че трябва да извлечем ясна поука от случилото се в Ирландия.
Ирландците, както спомена Guy Verhofstadt, гласуваха с огромно мнозинство от 67%, тъй като реалността проясни погледа им. Преди всичко реалността на кризата, в която почувстваха нуждата от Европа. Освен това те също почувстваха, че този вот всъщност означава, както правилно отбеляза и Joseph Daul, че или казват да, или започват процедура за излизане от Съюза. Това, което трябва да се разбере е, че референдумите в Европа имат смисъл само ако има последствия от тях. Ако това е игра или прищявка, можете да кажете не, но както винаги става въпрос за обичайна практика. Затова реагирате в зависимост от настроението.
Считам, че разискването за Европа трябва да продължи. Трябва да стигнем до европейски референдум, при който всички европейци да гласуват въз основа на квалифицирано мнозинство, а онези, които казват не, трябва да заявят дали зачитат вота и остават в Съюза или излизат от него. Ако англичаните считат, че тази забележка е насочена към тях, не грешат, тъй като трябва да сложим точка веднъж завинаги на Европа, която може да бъде жертва на изнудване. Едно демократично пространство не може да съществува с изнудване и ако не успеем да разрешим този проблем, считам, че няма да постигнем европейско демократично пространство.
Второто нещо, което трябва ясно да разберем, е ситуацията, в която се намираме. Guy Verhofstadt спомена две-три неща по въпроса, но това, което ме плаши, е, че за г-н Барозу имаше публично разискване. Не спечелихме, a загубихме. Такъв е животът, но имаше истинско публично разискване. След това имаше конфронтация и мнозинството спечели.
Г-н Schulz, не е необходимо винаги да размахвате пръст. Ако всички социалисти бяха гласували с нас срещу г-н Барозу, нямаше да има мнозинство. Това също трябва да се каже. Не може просто да казвате това или онова. Такъв е животът. Така стоят нещата. Да, вярно е, Martin, харесва Ви да обвинявате другите, но понякога социалдемократите следва да поемат отговорност за пораженията си, иначе никога няма да победим.
Искам да кажа нещо за процеса и тук ще си позволя да не се съглася с Вас, г-н Райнфелд. Ще имаме председател на Европейския съвет. Не искам това да бъде преврат. Изненадващо в последния момент ще предложите някой и в срок от седмица решението ще бъде взето. Считам, че Европа има право на обществено разискване, че всички държави трябва да имат право да дадат становище по предложенията Ви. Независимо дали това ще бъде г-н Блеър, г-н Балкененде, г-н Jean-Claude Juncker или г-н Guy Verhofstadt считам, че имаме право на обществено разискване. Правителствата не с следва да взимат решение за председателя на Европа при затворени врати в последната минута.
Причината, поради която казвам това, е, че всеки знае, че днес общественото мнение не е в подкрепа на г-н Барозу. Всеки знае, че не е честно Jean-Claude Juncker да няма шанс просто защото г-жа Меркел и г-н Саркози са против него. Това е не е демократично обществено разискване. Трябва да поставим всички предложения на масата и след това Вие да решите. Същото се отнася и за върховния представител. Представете предложенията си.
Искам да ви кажа нещо. В случая г-н Барозу и г-н Verhofstadt имат право. Накарахте ни да изберем г-н Барозу, като казахте, че е спешно и сега ще имате Комисия, която няма да може да си върши нормално работата и която просто ще продължи напред, докато може да бъде взето решение. Всичко зависи от чехите.
Съществува обаче и друго притеснение. Предложихме да се удължи мандата на Комисията, включително този на г-н Барозу, за да може да провежда преговори за конференцията в Копенхаген на пълно работно време. Считам за неприемливо да не започнем процедура за съставяне на Комисията веднага, като представим за разглеждане имената на кандидатите. Г-н Verhofstadt направи добро предложение: ако чехите не заявят позицията си, то те няма да имат член на Комисията, тъй като съгласно Договора от Ница броят на членовете на Комисията ще трябва да бъде намален. В случай че изразят становището си преди края на процедурата по ратифициране, всичко ще се извърши съгласно Договора от Лисабон и ще имат свой член на Комисията. Всичко трябва да поставено за разглеждане.
В заключение искам просто да кажа следното: Следва да продължим разискването и след Договора от Лисабон. С него историята не приключва. Конституционализирането на Европа не може да спре с Договора от Лисабон. Ако нямаме смелостта да продължим разискването след влизане в сила на Договора от Лисабон, считам, че ще пропуснем сериозна среща с историята, срещата на Европа.
Timothy Kirkhope
Г-н председател, прекарах по-голямата част от ранната си политическа кариера в борба срещу опасни личности като г-н Cohn-Bendit. Наистина се притесних преди малко, когато всъщност се съгласих с едно или две неща от неговото изказване, и бях спасен единствено от факта, че при последните му бележки отново успях изцяло да му се противопоставя. Искам да бъда напълно последователен в позицията си, говорейки в качеството си на лидер на британските консерватори в Европейския парламент. За онези от нас, които подкрепят принципа отделните държави да се обединят и да си сътрудничат свободно в Европа, напредъкът по Договора от Лисабон вероятно не би бил такъв повод за празнуване днес.
Трагедията на нашия Съюз е в това, че в очите на много хора той се превърна в проект за елита, като в същото време популяризираха идеологията му сред все по-скептично настроеното общество според данните на Евростат. Губите един референдум, а после свиквате нов, за да получите желания резултат. Ако терминът "конституция" се окаже непопулярен или неприемлив, то той бива обвит в нова опаковка, за да може предишните възражения да бъдат пренебрегнати. Ако изглежда, че обещаният референдум не може да бъде спечелен, той бива отложен, без каквато и да е следа от срам или смущение. В Обединеното кралство всички политически партии, включително действащото правителство, обещаха на британския народ, че ще се консултират с него относно бъдещето на Европа. Социалистите и либералите не изпълниха обещанието си. С такива политически трикове може да се осигурят предимства в краткосрочен план, но е жалко, че вярата на народите на Европа в политиците едва ли е нараснала в резултат от подобни цинични маневри.
Ние в ECR искаме Европа да се гради върху сигурни основи с широка подкрепа и демократична легитимност, предложени от институциите на съответните държави. Но според нас Договорът от Лисабон си остава стъпка в грешната посока. Чрез отваряне на вратата към наднационална външна политика и политика на сигурност, чрез даване на повече власт на европейските институции и отмяна на националното вето в области на политиката от решаващо значение за нашите държави Договорът предприема решителна стъпка към свръхдържавата, от която редица се страхуват. Народите на Европа не искат все по-централизиран Съюз, който увеличава правомощията си за сметка на държавите-членки, Съюз, който е далеч от ежедневните им проблеми. Искат обаче Европа на разнообразието, Европа, в която различните култури и начин на живот се съчетават, където може да се постигне добавена стойност. Искат реформиран Съюз, по-публичен, прозрачен, демократичен Съюз, който предлага качество срещу цена в онези области, в които носи отговорност, Европа, която е по-близка и по-свързана с народа.
Ето защо Договорът от Лисабон е пропусната възможност. Служих в Конвента след декларацията от Лаакен, която подкрепях, Конвент, който изготви оригиналния конституционен текст. Добре съм запознат с подробностите, както и с добрите и с лошите страни. Консерваторите в Обединеното кралство бяха последователни. Считаме, че Договорът, както се оказа, няма да доведе до напредък в полза на народа. Ние в ECR ще продължим да се борим за възгледите си за Европейския съюз, възгледи в унисон с надеждите и стремежите на европейските народи. Ще продължим да отстояваме идеята за Европейски съюз, подходящ за целите на бъдещето, не на миналото, и за Европейски съюз, който се уповава на подкрепата на своите народи, а не само на приоритетите на някакъв елит. Следва всички да помислим върху това.
Lothar Bisky
Г-н председател, госпожи и господа, групата ми винаги е била застъпник на провеждането на задължителни референдуми за Договора за реформи в цяла Европа. Гласоподавателите в Ирландия бяха единствените, които имаха възможност да вземат решение пряко преди година и половина. Ако искаме хората да решават, тогава трябва да приемаме резултата, дори и да не ни харесва.
Правителството на Ирландия наруши принципа за демократичност и проведе втори референдум отчасти в резултат на натиск от други държави-членки. Сега те получиха желания резултат. Ние от левицата се подчиняваме на принципа за демократичност, но загрижеността ни за политическата ориентация на ЕС остава. Броят на гласувалите с "не" в Ирландия показва, че ние не сме единствените, които имат подобни опасения.
Трите ни основни критики са: първо, че предишната политика на либерализиране на финансовите пазари, данъчната конкуренция, разделянето на финансовата политика от икономическата и премахването на социалната държава допринесоха за икономическата и финансовата криза. В резултат тази политика доведе до нарастване на бедността и неравенството в Европа. Освен деклариране на намерение, почти нищо не се е случило досега по отношение на регулирането на финансовите пазари. Обратно, докато цифрите на безработицата растат, големите банки отново очакват огромни печалби. Договорът от Лисабон ще запази тази политика на пазарна икономика със свободна конкуренция. Не можем да подкрепим подобно нещо.
Вместо това призоваваме за напълно различен подход за справяне със социалните предизвикателства. Целта ни е да се въведе клауза за социален напредък с минимални работни заплати, валидни за целия ЕС - еднакво заплащане за една и съща работа на едно и също работно място. Трябва да се борим с дъмпинга на работните заплати.
Втората ни критика е, че призивът към държавите-членки постепенно да повишат военните си способности е несъвместим с целите на левицата, както и укрепването на Европейската агенция по въоръженията в първичното Европейско законодателство. Няма да подкрепяме световни военни мисии, чрез които да отстояваме собствените си интереси. Не искаме такъв договор, искаме договор за разоръжаване, а не за въоръжаване. Определянето ни като опонент на Европа по тази причина е парадоксално. Всеки в Европа, който подкрепя въоръжаването, бива определян за приятел на Европа, но онзи, който е за разоръжаване, бива класифициран като враг на Европа. Toва е политически абсурд!
И така, референдумът в Ирландия се проведе и дори изходът от него да не е какъвто бихме искали, ние в левицата ще продължим да работим за постигането на по-пряка демокрация в Европа.
Nigel Farage
Г-н председател, всичко е ужасно простичко, нали? В Ирландия имахме един вот против Договора и един вот за Договора, така че ако имахме какъвто и да е спортен дух, трябваше да определим с трети референдум, който обаче да бъде различен с това, че е независим и справедлив. тъй като случилото се в Ирландия със сигурност не е това! Всъщност се надявам, че всички сте много горди със себе си, защото това, което направихте, е, че взехте най-малкото момченце от игрището, заклещихте го в ъгъла и добре го натупахте. Това е победата на побойниците; победата на големите пари и на бюрократите. Всичко това е една пародия!
(Реплики)
Значи вие зачитате този вот, така ли? А не зачитате ли предходния? Европейската комисия наля милиони британски лири от парите на данъкоплатците - британски лири или евро, това е без значение, макар в нашия случай да има значение, тъй като все още сме запазили валутата си, слава Богу! - наляхте милиони. Коефициент от порядъка между 10:1 и 20:1 представляваше финансовото надмощие на страната с положителен вот спрямо тази с отрицателен вот. Комисията за референдума в Ирландия не си свърши работата. Не каза на ирландския народ, че, разбира се, Конституционният договор от Лисабон има огромни последици за собствената им конституция; и вероятно най-лошото от всичко е, че комисията за радио и телевизия в Ирландия промени правилата и положителният и отрицателният вот не бяха отразени еднакво. Всичко това беше безобразие! Но цялата им кампания, цялата ви кампания беше "гласувайте с "да" за работни места". Ето за това беше всичко. Е добре, имаме гореща новина, приятели: "Аер Лингус" днес съкрати работници, а "Интел" - хората, които вложиха 400 000 евро в кампанията "за" Договора, днес съкрати 300 души. Хиляда петстотин и петдесет работни места по-малко от миналата събота; единствените работни места, запазени в резултат от положителния вот, са тези на политическата класа.
Подозирам, че това беше всичко. Подозирам, че периодът на независимост в историята на Ирландия ще бъде много кратък. Не мисля, че президентът Клаус ще може да удържи, макар да се надявам да го направи. Той е добър и смел човек. Изглежда обаче бюрокрацията победи националната демокрация. В исторически план считам, че сега Великобритания е сама, вероятно както и през далечната 1940 г., но...
(Смесени реакции)
...съществува истинско разискване, тук има истинско разискване. Какъв е смисълът да има министър-председател консерватор, ако г-н Блеър стане сюзерен? Какъв е смисълът от министър на външните работи, ако имаме представител за външната политика на ЕС със собствена дипломатическа служба? Какъв е смисълът от каквото и да било? Що се отнася до мен, този референдум в Ирландия дава началото на истинското разискване. Няма да се преструваме повече: ако искате национална демокрация, не можете да останете член на Европейския съюз и ние ще проведем капания за излизането на Обединеното кралство от него, при това възможно най-бързо.
Andrew Henry William Brons
(EN) Г-н председател, вчера попитах г-жа Валстрьом, заместник-председател на Комисията, дали Договорът от Лисабон по същество е същият като Конституционния договор, който замени. Тя отговори, че измененията са исканите от британското правителство и включват промени на имена и символи. Не използва думата "само", но можеше лесно да го направи.
Конституционният договор вече беше отхвърлен от избирателите на Франция и Нидерландия, а Обединеното кралство трябваше да проведе референдум. Със сигурност резултатът от него щеше да бъде отхвърляне на договора. Ясно е, че замяната на Конституционния договор с Европейския договор за реформи беше извършена по искане на британското правителство, за да им се осигури възможност да пренебрегнат обещанието за провеждане на референдум.
По същество текстът ще остане същия, но ще се променят имена и символи, като се твърди напълно нечестно, че договорите са различни и референдум не е необходим. Как е възможно някой да дръзне да нарече това мошеничество и тази нечестност демокрация?
Фредрик Райнфелд
Г-н председател, преди всичко бих искал да благодаря на лидерите на парламентарните групи за техните коментари. Виждам, че много от тях искат процесът да се ускори и ги разбирам.
Считам, че следва да сме наясно, че малко или много се движим в непозната територия. Ако разгледаме правното основание, предвижданията всъщност са били, че Договорът от Лисабон е трябвало вече да е влязъл в сила от 1 януари тази година. Сега се опитваме да действаме гъвкаво при новите условия, предизвикани от ситуацията в Ирландия, но и в други държави.
Вярно е, че често при разискванията в Швеция, когато обосноваваш становището си, правиш препратки към демокрацията. Това е добре. Това се опитвам да постигна и аз днес. За да влезе в сила един нов договор, е съвсем ясно, че той трябва да бъде ратифициран от 27-те държави-членки. Това е необходимото условие и причината, поради която съм толкова прецизен, когато казвам, че сме стигнали до държава номер 24. Остават три държави и вероятно най-дълго ще чакаме Чешката република.
Веднага след като бъде ратифициран от двадесет и седмата държава, ще продължим нататък. Ирландия не го е ратифицирала. Необходима е парламентарна ратификация, преди процесът да бъде завършен. Вероятно ще кажете, че това е лесно, но трябва да бъдете напълно сигурни, а никога не се знае. Когато всичките 27 държави ратифицират договора, тогава пакетът ще бъде ясен и ще можем да преминем към Договора от Лисабон.
В този процес е много важно да кажем, че всички договори, които сме обсъждали, са се появили посредством балансиране между различни гледни точки и е пределно ясно, че аз и тук присъстващите днес следваме модела на тези Договори. Много често се случва да се прави нещо друго, което не в съответствие с Договорите. Това се опитваме да постигнем днес с шведското председателство.
Ето защо ви казвам, че ще се опитаме да действаме бързо в ситуация, която в момента зависи от Конституционния съд на Чешката република в Прага. Когато се произнесат относно това, дали ще одобрят тази жалба или не, тогава шведското председателство ще обяви следващата си реакция в този процес. Това е демокрация в процеса на работа, тъй като следваме Договорите стриктно и следим реакциите на различните държави.
Посланието ми към вас е, че с това явно мнозинство трябва да приемем Договорът от Лисабон възможно най-бързо, защото считаме, че това ще допринесе за по-доброто функциониране на Европа, но ще направя това, като спазя всички процедури. Ще следвам Договорите и също така ще уважа факта, че всички 27 държави-членки трябва да го ратифицират, преди да предприемем тази стъпка.
Благодаря много за бележките ви и за подкрепата.
Жозе Мануел Барозу
Г-н председател, ще отправя някои забележки към коментарите, отправени от лидерите на парламентарните групи, и искам да благодаря на всички за приноса им. Институционалните въпроси за прехода от един договор към друг са много трудни от правна и политическа гледна точка и изискват мъдрост от страна на всички институции. Разбира се, искаме новият договор да бъде одобрен възможно най-скоро. Мнозинството от членовете на Парламента искат това, всички правителства го искат, както със сигурност и Комисията.
Проблемът, както спомена и министър-председателят преди малко, е, че Договорът няма да бъде приет преди края на мандата на тази Комисия. Мандатът на Комисията изтича в края на този месец, така че неизбежно ще имаме период със служебна Комисия. Ето защо считам, че Парламентът постъпи правилно преди известно време, като вече беше взел решение за председателя на Комисията, тъй като така му даде власт, политическа власт да представлява Комисията във връзка с много важни международни задължения. Това беше мъдро решение от страна на Европейския парламент.
Сега е важно да решим как да процедираме при този преход. Днес обсъдихме това в Комисията и нашето становище в Колегията е, че следва, ако е възможно, вече да въведем новата Комисия съгласно Договора от Лисабон. Становището ни е такова, тъй като това е Договорът, който искаме. Това е Договорът, който дава на вас - на Парламента - повече права за съставянето на самата Комисия. Върховният представител например ще бъде заместник-председател на Комисията. Ето защо вие ще гласувате за върховен представител. Това няма да се случи, ако приложим Договора от Ница и поради това сме на мнение, че трябва, ако е възможно, да внесем решението за новата Комисия съгласно правилата на Договора от Лисабон. Но това, разбира се, е въпрос на мъдрост, както и на подходящ момент. В миналото и по-конкретно при първата Комисия, в която участвах, също започнахме работа със закъснение от три седмици след предишната Комисия.
Така че въпросът е: колко време ще отнеме това? Ето защо отбелязах набързо и министър-председателят г-н Райнфелд знае какво имам предвид, че да чакаш няколко седмици е едно нещо и е съвсем друго да не знаеш докога ще чакаш. Това е въпрос на преценка, политическа преценка и се надявам Европейският съвет да вземе правилните решения въз основа на информацията, която получаваме от чешките ни партньори. Това е въпросът, който трябва да бъде решен в Европейския съвет до края на този месец.
Със сигурност не искаме - и мисля, че не е в ничия полза да имаме Комисия без пълна правоспособност. Не е в полза на Комисията и съм убеден, че не е и в полза на Европейския парламент. Ето защо казах, че съм готов, готов съм да започна съставянето на нова Комисия веднага след като получа правна яснота и Европейския съвет започне процеса. Но за това е нужно Съветът да вземе някои решения. Необходимо е Европейският съвет да предложи върховен представител, тъй като съгласно Договора от Лисабон върховният представител трябва да бъде одобрен от председателя на Комисията за неин заместник-председател.
Във връзка с някои забележки бих искал да поставя няколко акцента и да успокоя някои от членовете на Парламента. Някои от вас споменаха, че ще има "председател на Европа". Съжалявам, няма да има "председател на Европа". Ако има Договор от Лисабон, ще има председател на Европейския съвет, а това е нещо различно. Има председател на Парламента, председател на Комисията и ще има председател на Европейския съвет. Важно е да подчертаем това, тъй като понякога ми се струва, че съществуват идеи за някакви институционални производни и нито аз, нито Европейската комисия ще приемем идеята, че председателят на Европейския съвет е председател на Европа, тъй като това не включено в Договорите.
(Ръкопляскания)
Не е в включено в Договорите, а ние трябва да се съобразяваме с тях. Трябва да уважаваме институциите. Има председател на Европейския парламент и председател на Комисията. Ако има Договор от Лисабон, ще има председател на Европейския съвет.
Много е важно да разберем, че всичките ни решения трябва да се вземат в рамките на съществуващите договори. Ето защо сега считам, че трябва да продължим напред веднага след като чехите направят съответната проверка на положението при тях. Във връзка с това считам, че трябва да работим по въпросите, които споменах, от Инициативата на гражданите до външните услуги, в духа на сътрудничеството между институциите така, че когато решенията се вземат официално, да можем решително да приложим всичко, което е заложено в Договора от Лисабон, а то според мен е по-голяма отчетност, повече демокрация и повече ефективност за нашия Съюз.
Gay Mitchell
(EN) Г-н председател, като първият ирландец, който се изказва в рамките на това разискване, искам да благодаря на колегите за любезните бележки по адрес на ирландския електорат, включително и на хората, на които вече беше изказана благодарност. Искам да посоча двама души, които бяха изключително лоялни по време на тази кампания за положителен вот и поставиха интереса на държавите си над интересите на техните политически партии - г-н Енда Кени, член на парламента, лидер на "Фине Гейл", и г-н Иймън Гилмор, член на парламента, лидер на лейбъристката партия и на които не бяха изказани благодарности. Те безкористно направиха повече от всички, за да гарантират провеждането на тази капания и искам това да бъде отбелязано в протокола днес.
Процесът, свързан с Договора от Лисабон, в Ирландия показва, че когато полагаме усилия да обединим хората около нас, те са готови да подкрепят ръководството. Европейският проект остава най-добрата надежда за жителите на Европа и навсякъде по света за мирно и благополучно бъдеще. Не можем само да допускаме, че хората ще оценят предимствата му. Трябва да бъдем възможно най-открити и изчерпателни, когато им обясняваме какви са ползите. Разширяването не е попречило на проекта, а по-скоро ни даде възможност да позволим на други хора да споделят с нас тези ползи. Наистина има единство в многообразието.
Някои хора в Ирландия не бяха добре запознати със съдържанието на Договора, други имаха опасения във връзка с налагане на аборта в дадена държава-членка, във връзка с неутралитета, със загубата на член на Комисията, както и с възможността държавата да изгуби контрол върху собствената си политика в областта на прякото данъчно облагане. Ирландският парламент чрез специална комисия установи какви са опасенията на хората след първия референдум и правителството получи гаранции по тези въпроси от нашите партньори и, което е най-важно, промяна във връзка с бъдещия състав на Комисията.
Това беше демокрация в действие на всички равнища. Причината, поради която ирландският парламент имаше правото и задължението да направи това е, че независимият народ на Ирландия им даде това право и задължение. Високият резултат и преобладаващият положителен вот са ясен знак, че е била изпълнена демократичната воля на народа.
Г-н председател, подкрепям казаното от Вас във връзка с някои от съображения на нашите народи. Нека сега повдигна един въпрос, който мисля, че трябва да бъде разгледан. Някои хора в Ирландия и по света вярват, че Европейският съюз се превръща в неприветливо място за християнството и религията като цяло. Трябва да кажа, че лично аз съм изпитал неуважението на хора тук, които се считат за справедливи и либерални, които обаче са всичко друго, но не и това, когато се налага нещата да се погледнат през призмата на хората с религиозни убеждения. Уважавам хората без религиозни убеждения, но очаквам същото и от тях по отношение на хората, които имат такива. Ето в това е същността на проекта за Европейския съюз. Повтарям: единство в многообразието. Вторият референдум в Ирландия показва какво може да се постигне, когато сме наистина всеобхватни. Думите ми са за онези, които могат да се вслушат в тях, и за идните поколения.
Нека сега да продължим напред и да завършим ратификацията, а след това да спазим обещанията си, че Договорът от Лисабон ще донесе по-голяма демократичност и прозрачност, последователна роля в света, да прилагаме същите толерантни и всеобхватни принципи при връзките ни с други региони на света, особено тези с най-голяма бедност, както и вътре в Съюза.
Proinsias De Rossa
(EN) Г-н председател, когато последния път обсъждахме този въпрос, предсказах, че ирландският електорат ще отхвърли политическия цирк, в който участват Gerry Adams, Nigel Farage и Joe Higgins. Радвам се, че съм го определил правилно.
Трябва да се каже, че празнословният Nigel Farage наистина допринесе за веселието на ирландския народ за известно време, но, разбира се, днес презрението му към ирландската демокрация струи от всяка пора на тялото му. Хитрите ходове, с които се опитваше да накара ирландския електорат да принуди Обединеното кралство да напусне ЕС, според мен са свидетелство за това, че слабо познава общата британска и ирландска история.
Което е по-важно, ирландският електорат заяви с поразително мнозинство, че нашето бъдеще е с Европа, че Европа е добра за Ирландия и че Ирландия има положителен принос за развитието на Съюза. Надявам се, че всички държави-членки скоро ще ратифицират Договора и че институционалните, демократични и социални реформи ще могат да бъдат проведени без по-нататъшно забавяне. Светът се нуждае от по-ефективен Съюз, за да гарантираме, че можем убедително да преследваме целите за устойчиво икономическо, екологично и социално развитие.
На Вас г-н Барозу и на Вас г-н заместник-председател, трябва да ви стане ясно, че народите на Европа искат действия от Съюза. Вече няма нужда да бъдат убеждавани, че има необходимост от глобални, както и от вътрешни решения на проблемите, пред които се изправяме. Това, което искат да видят, са реални действия за справяне с тези кризи. Искат осезаеми действия, а не риторика.
Наистина се надявам, че ще имаме ефективна Комисия, която може и по-конкретно е способна да раздвижи мъртвата икономическа идеология, която ни доведе до ръба на катастрофа в Европа и всъщност в целия свят. Трябва да въведем целите, които очертахме в Договора от Лисабон: социална пазарна икономика, която ще ни осигури работни места, ще допринесе за благоденствието ни и ще гарантира приличен стандарт на живот за нашите граждани.
Pat the Cope Gallagher
(EN) Г-н председател, миналата седмица, ирландският народ с победа от 619 000 гласа даде своя категоричен вот на доверие в проекта за Европейския съюз. Бих искал да благодаря на 26-те правителства в Европа и на политическите групи, представени в Парламента, които работиха в тясно сътрудничество с ирландското правителство през последните 15 месеца, за да бъдат разсеяни по възможно най-добрия начин на опасенията, изразени от ирландския народ по отношение на Договора от Лисабон I.
Това беше победа за ирландския народ, а не непременно за правителството или политическите партии. Ирландският народ заяви с огромно мнозинство, че мястото на Ирландия е в сърцето на Европейския съюз.
(GA) Политическите партии, които подкрепяха договора, този път до голяма степен работиха съвместно за разлика от предишния референдум.
Цивилни сдружения като "Ирландия за Европа" и "Ние принадлежим" изиграха основна роля, за да покажат на обществеността, че не само политическата система иска народа на Ирландия са гласува с "да" на този референдум. Групи земеделски стопани също подкрепяха договора и взеха дейно участие в кампанията.
Ясно се вижда, че промяната от последния референдум е огромна.
(EN) Правнообвързващите гаранции за Ирландия в области на политиката като данъчното облагане, неутралитета и социално-етическите въпроси дадоха яснота по основните съображения, на ирландския народ. Надявам се Договорът да бъде ратифициран скоро и се радвам да чуя от Вас г-н председател новините за Вашата страна.
Трябва да отбележа обаче, че отправените този следобед забележки от г-н Farage от Партията за независимост на Обединеното кралство (UKIP) бяха обидни за ирландския народ и ние не бихме приели подобно нещо. Ирландският народ е интелигентен, разумен електорат и знае каква е разликата между последния и този Договор и че протоколите съдържат правнообвързващо споразумение. Г-н Farage, Вие и Вашите колеги ще сте доволни да узнаете, че намесата ви в Договора означаваше допълнителни 3 или 4% за положителния вот. Това е уважението, което ирландският народ изпитва към Вас и Вашата политическа група.
Ulrike Lunacek
(DE) Г-н председател, госпожи и господа, аз бях много доволен и почувствах облекчение, когато в събота ирландският народ гласува с "да" с мнозинство от две-трети, което е ясен знак, че вече не вярват на неверните твърдения и ужасните истории за минимална заплата от 1,84 евро и че казаха "да" на обединена Европа.
Най-накрая съществува шанс да работим заедно в областта на външната политика, за да постигнем по-успешно предотвратяване на конфликти, по-добра защита на правата на човека и по-голяма демокрация във всички части на света, с други думи, да усетим по-силно глобалната отговорност, характерна за Европейския съюз. За да може наистина да влезе в сила обаче - и някои хора вече го споменаха - се нуждаем от подкрепата на всички държавни или правителствени ръководители, за да убедим президента Клаус също да подпише Договора. Като казвам това, наистина имам предвид подкрепа от всички. Тази сутрин се възмутих, когато чух един правителствен ръководител, а именно австрийският канцлер Вернер Файман в интервю да заявява, че ако президентът Клаус не подпише договора, той вижда възможност и Австрия да проведе нов референдум. Това показва липса на отговорност по отношение на Европейската политика. Във връзка с това бих искал да помоля заместник-председателя на Съвета да обясни на ръководителя на австрийското правителство, че се стремим да постигнем обща европейска отговорност. Отправям същата молба и към представителите на социалдемократическата партия.
Нужно е всеки, който подкрепя обединена Европа, да обясни, че президентът Клаус също трябва да подпише Договора и че не се нуждаем от нищо, което да подкопава процеса, водещ до реализирането на Договора от Лисабон. И така нека не говорим безмислици [Spompanadln], както казваме в Австрия, или с други думи нека не започваме безразсъдно дадена тема, просто защото е популярна сред някои хора. Считам това за изключително безотговорно с оглед на европейската политика и се надявам австрийският министър-председател да оттегли това свое изявление.
Jan Zahradil
(CS) Госпожи и господа, нямам намерение да се намесвам във вътрешните дела на Ирландия и признавам, разбира се, правото на Ирландските политици да разрешават толкова гласувания за този Договор, колкото считат за необходимо. Аз също уважавам резултата от този референдум, точно както уважавам резултата от миналогодишния референдум, който беше противоположен. Не зная кой резултат има по-голяма стойност или е по-валиден, вероятно колегите ми от Ирландия биха могли да ме информират, но въпреки това бих могъл да преценя едно нещо и това е как изглежда отстрани и как изглежда отвън цялата атмосфера около ратифицирането на Договора от Лисабон, и за съжаление мога да кажа само, че картината е ужасяваща. Първите 26 години от живота си преживях при режим, който не позволяваше свободни избори, не беше възможно да има такива, и имаше само един възможен резултат от изборите. Наистина се опасявам, че единственият възможен или постижим резултат от референдума за Договора от Лисабон в умовете на много хора в Парламента, а и на други места в ЕС, беше и си остава "да" и те не биха и няма да позволят друг резултат.
Чудя се също защо се вдига толкова много шум и се упражнява такъв политически натиск за Договора от Лисабон, като в крайна сметка и без него Европейският съюз няма да се разпадне или срине, а ще продължи да действа въз основа на съществуващите споразумения. В този случай бих казал, че сме свидетели на класически пример за политика, основана на политика на силата, която няма нищо общо с демократична Европа или с по-доброто й функциониране, или с по-голяма прозрачност на Европейския съюз, но има много общо с преразпределяне на властта в Европейския съюз. Казвам това без огорчение, тъй като съм в политиката достатъчно дълго, за да зная какво означава политика на силата, но нека поне бъдем честни пред самите себе си.
Кой има полза от Договора от Лисабон? Отговорът е Европейската комисия и затова не съм изненадан, че тя е основният му поддръжник. Също както и Европейският парламент, поради което не се учудвам, че много от тукприсъстващите подкрепят договора, а също и няколко от силните държави в ЕС и привържениците на федерацията от всички парламентарни групи, независимо дали са от Европейската народна партия, Партията на европейските социалисти или Партията на европейските либерали. Най-голямото ми опасение обаче е, че подобен подход, въплъщаващ принципа "целта оправдава средствата", ще се обърне срещу нас и ще станем свидетели на ответна реакция в бъдеще, а натискът да се одобри Договорът от Лисабон ще предизвика враждебна реакция, която ще се изрази в нарастваща подкрепа на действителните антиевропейци, екстремисти, ксенофоби и антиевропейски сили и това ще бъде Пирова победа.
Zoltán Balczó
(HU) Бих искал да задам на моя колега един кратък въпрос, а именно: считате ли факта, че ирландското правителство може да свиква референдум колкото пъти пожелае за част от демократичен процес? Какво е мнението Ви тогава за новината, че министър-председателят на Австрия обмисля сега за първи път да свика референдум по въпроса? Приемате ли и това като знак за демократичност или бихте ли го нарекли злоупотреба с власт, както го описа изказалия се преди малко колега? Моля, отговорете на тези въпроси.
Jan Zahradil
(CS) Не съм тук, за да съдя действията на ирландското, австрийското или което и да било друго правителство. Не съм го правил, не го правя и не бих го направил при каквито и да е обстоятелства.
Bairbre de Brún
(GA) Г-н председател, ирландският народ вече се произнесе. Приемам това. Онези, които казват, че този вот е "да" на Европа, твърдят че миналата година вотът е бил "не" на Европа. Това не е вярно. Ирландия не е поставяла под въпрос подкрепата си за Европа нито миналата, нито тази година.
Европейската комисия взе решение да похарчи ресурси в огромен размер за пропагандна капания за предимствата на Европейския съюз непосредствено преди референдума. Това допринесе за усещането, че вотът е по-скоро "да" или "не" на Европа, отколкото "да" или "не" на Договора от Лисабон Намирам това за жалко.
Всеки човек в тази зала сега трябва да се изправи пред ясното и трудно предизвикателство да признае, че много от въпросите, предизвиквали безпокойство, които излязоха на светло по време на кампанията за референдума, предстои да бъдат решени. Хората са по-конкретно обезпокоени за заплатите си, за правата на работниците и за обществените услуги, както и за девоенизирането и правото на глас на по-малките държави.
Този път на народа на Ирландия беше казано, че ако гласуват с "не" за втори път, Ирландия ще оставена да се изправи сама, изолирана пред икономическата криза.
Онези, които подкрепяха Договора, като договор за създаване на работни места и инвестиции сега трябва да осигурят тези работни места и да осъществят икономическото възстановяване.
Обещанията не следва да се забравят веднага след като е постигнат исканият от ирландското правителство и ръководителите на ЕС резултат.
Morten Messerschmidt
(DA) Г-н председател, едно може да се каже след проведения в Ирландия референдум и това е, че ако има достатъчно голяма липса на баланс между лагерите на "поддръжниците" и "противниците", ако липсва баланс при медийното отразяване на въпроса и ако задавате един въпрос достатъчно често, е напълно възможно да получите положителен резултат. Ако обаче едно от тези предварителни условия липсва, не можете да накарате европейците да дадат по-голяма независимост на институциите, в които се намираме понастоящем. Това е действителността, върху която трябва да градим позициите си.
Друг елемент от реалността, който поне за привържениците на договора трябва да бъде много неудобен, е методът, по който той се превръща в реалност, а това е единственият възможен начин, а именно в атмосфера на страх. Страх от новото положение в Обединеното кралство, което ще доведе до поставяне на въпроса и пред британския народ. Трябва да е неудобно да си способен да осъзнаеш възгледите си само в условия на страх, че хората от даже друга държава могат да бъдат попитани за мнението им - че може отново да бъде даден глас на демокрацията.
Чухме председателя по-рано да се обръща към Парламента с думите, че ще бъде показано уважение и към гласувалите с "не". При цялото ми уважение обаче е трудно да видим каквото и да било уважение към страната на "противниците". Разбрахме, че символите ще бъдат отстранени от договора - и въпреки това целият парламент е обсипан с флагове. Чухме, че химнът ще бъде премахнат от договора - и въпреки това откриването на новия парламент започна с 9-та симфония на Бетовен. Това не поражда голямо доверие във връзка с гаранциите, предоставени на ирландския електорат или на нас - скептиците. Искаме да имаме доверие, но, за съжаление, не се прави много по въпроса.
Proinsias De Rossa
Г-н председател, призовавам онези, на които не им харесва резултатът от ирландския референдум, да престанат да поставят под въпрос демократичните процедури в Ирландия. Ирландия е демократична държава. Независима демократична държава. Парламентът на Ирландия взе решение да проведе референдум и го проведе. Той беше подкрепен от 95% от членовете на ирландския парламент. Ето защо ви моля, отправяйте критиките си към Европейския съюз, но нямате право да подлагате на съмнение демократичността на моята държава.
Председател
Съгласно правилото за "синята карта" трябва да зададете въпрос, а не да се изказвате. Правилото е много строго и е важно да бъде спазвано.
Morten Messerschmidt
(DA) Г-н председател, за мен демокрация означава да зададеш въпрос и след това да получиш отговор. Демокрация не означава да задаваш един въпрос, докато получиш желания отговор. Ако членовете на Парламента и членовете на Комисията и Съвета всъщност не се страхуват толкова от обществото, защо тогава опитите да се предотврати провеждането на референдум не успяха само в една държава? Правителствата и институциите на ЕС успяха да попречат на провеждането на референдуми в останалите 26 държави-членки. Това не е демокрация.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Г-н председател, Парламентът е дворец на фантазии и мечти.
С изключително убедителния си вот народът на Ирландия ни дава духът и силата да продължим напред и да изградим силна и преди всичко федерална Европа.
Само по този начин ще заслужим титлата на достойни наследници на бащите-основатели на Европа, благодарение на чиито усилия сме тук днес.
Othmar Karas
(DE) Г-н председател, госпожи и господа, мнозинството е щастливо и спокойно. Очаквам малцинството да приеме резултата.
Мнозинството в 27 държави и в Европейския парламент нееднократно каза "да" на по-нататъшното развитие на Европейския съюз. Виждаме демократично мнозинство и блокиращо малцинство. Това е "да" на демократичното мнозинство, "да" на разума, "да" за един по-демократичен и прозрачен Европейски съюз, който е по-близо до гражданите си, "да" на проевропейски мислещите и действащи хора, "да" на укрепването на позицията на Европейския съюз в света и важна стъпка в правилната посока.
Все още ни предстои да изминем дълъг път, тъй като се нуждаем от обща външна политика и политика на сигурност, за да бъдем участник на световната сцена. Трябва да продължим по пътя на демокрацията, като например дадем възможност за европейски референдум, единно европейско право на глас и много други неща. Предстои ни работа и не бива да губим време. Очаквам Комисията да ускори реформата на досиетата и да започне разговори с държавите-членки относно членовете на Комисията. Очаквам Съветът да осигури яснота във връзка с позицията си относно развитието на събитията. Очаквам и ние, в Парламента, да подобрим комуникацията си и диалога с гражданите и да ги инфирмираме по-добре.
Свидетели сме, че колкото информацията, комуникацията и диалогът са по-добри, толкова по-голямо е мнозинството. Политиците, които не вярват, че са способни на това, се намират на грешното място, както и политиците, които се крият зад референдуми, защото не желаят самите те да се доближат до гражданите или да поемат отговорност. Колкото повече акцентът на разискването падаше върху Европа, толкова по-голямо беше мнозинството. Казваме "не" на национализирането на европейската политика и "не" на националните референдуми по европейски въпроси, с изключение на тези за присъединяването на дадена държава.
Hannes Swoboda
(DE) Г-н председател, г-н Zahradil попита кой има полза от това. Според него това сме ние - парламентаристите. Възможно е да е така и не е толкова лошо, ако в една парламентарна демокрация парламентите - не само Европейският парламент, но също и националните парламенти извлекат известни ползи. Въпреки това гражданите са тези, които ще имат полза, ако можем да защитим интересите им по-категорично и по-успешно.
Г-н Schulz вече посочи, че живеем в променящ се свят, в който Китай е силен, мощта на Индия, както и тази на Бразилия нарастват, а тази на Съединените американски щати става все по-голяма.
Ако погледнем Вашингтон днес, виждаме, че дори новата администрация се интересува какво е мнението на Европа по различни въпроси като този за Афганистан и редица други. Имаме ли ясно становище и ясен език в това отношение? Ако не, няма да бъдем приети на сериозно.
Русия винаги се опитва да настройва държавите-членки на ЕС една срещу друга, защото това, разбира се, е по удовлетворяващо за нашите партньори. На онези, които днес все още се борят в защита на този договор с погрешното убеждение, че той укрепва Европейския съюз, бих казал че, като го подкрепят, всъщност укрепват така наречените ни партньори или, ако искате, опоненти.
Вече беше споменато, че, да, все още ни предстои да решим няколко институционални въпроси, по-конкретно във връзка с Европейската служба за външна дейност. Нека обаче не се опитваме да провеждаме по-нататъшни институционални разисквания сега. Нашите граждани искат ясен и съдържателен отговор. Искат от нас да говорим убедително по въпроси, свързани с опазването на климата, сигурността и финансовото регулиране. Във всеки отделен случай можем да покажем, че Договорът от Лисабон носи напредък. Нашите аргументи обаче трябва да са съдържателни, така че хората да не чувстват, че Европейският съюз е загрижен единствено за себе си, а че се грижи и за интересите на своите граждани.
Franz Obermayr
(DE) Г-н председател, имах въпрос и за г-н Karas, който все пак вероятно ще повдигна. Ще отправя въпрос към г-н Swoboda, тъй като г-жа Lunacek вече критикува нашия канцлер г-н Файман и неговите съпартийци. Каква е позицията му като социалдемократ във връзка с предложението на ръководителя на националната си партия и федерален канцлер да проведе референдум в Австрия?
Hannes Swoboda
(DE) Г-н председател, не мисля, че тук е мястото да провеждаме вътрешно австрийско разискване, но едно нещо е ясно и то е, че в Австрия няма да се провежда референдум за Договора от Лисабон. Това е пределно ясно. Договорът от Лисабон беше ратифициран и трябва да влезе в сила възможно най-скоро. Toва е моето лично и нашето общо становище.
Председател
Благодаря Ви, че отговорихте на въпроса, но, уважаеми колеги, ще ви прочета правилото от Правилника за дейността, защото трябва да сме запознати с него.
"Председателят може да дава думата на членове на ЕП, които, чрез вдигане на синя карта, изразят желание да зададат въпрос от не повече от половин минута на друг член на ЕП по време на неговото изказване" само въпрос - "със съгласието на оратора и когато председателят се увери, че това няма да доведе до смущаване на разискването".
Ако сините карти се вдигат прекалено често, тогава няма да ви дам думата, тъй като това ще доведе до смущаване на разискването. Моля да имате това предвид.
Вдигайте картата си навреме и само за въпроси, които отнемат половин минута. Отговорите не трябва да превишават една минута. Такъв е нашият правилник и трябва да го спазваме стриктно.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Г-н председател, едно нещо все още не е оценено както подобава днес и това е фактът, че положителният референдум в Ирландия не е първият положителен референдум, свързан с конституционния процес, който г-н Verhofstadt спомена. Имахме положителни референдуми в Люксембург и в Испания. Следователно този със сигурност не е първият положителен референдум.
Винаги е забавно да слушаш г-н Farage. Днес обаче не беше. Евроскептиците наистина не могат да губят. Шокът от мнозинство от две-трети наистина ги засегна много. Днес за първи път не беше забавно да Ви слушаме. Беше интересно също и да видим как г-н Kirkhope предаде поста си, защото с оглед на вижданията си за европейската политика Торите много се доближават до тази интересна партия. Искрено се надявам на някакъв етап това да се промени.
Видяхме, че процесът на европейската интеграция има демократична подкрепа в Ирландия. Има ли достатъчно демокрация в Европа? Идеална ли е демокрацията в Европа? Тези въпроси несъмнено съществуват, но това наистина беше един добър ден за демокрацията в Европа.
Сега някои хора се оплакват, че върху Ирландия е бил оказан натиск. Г-н de Rossa каза много ясно, че решението да се проведе референдум е независимо решение на Ирландия. Нека си припомним как Европейският съюз се опита да бойкотира Австрия, когато Йорг Хайдер дойде на власт. Това просто не проработи. Не можем да оказваме натиск върху държавите-членки. Те имат правото независимо да вземат решения по тези въпроси.
Други се оплакват, че Ирландия казала "да" единствено заради кризата. Ирландия изпита европейската солидарност по време на кризата. Toва е нещо положително. Ние също очакваме европейска солидарност, когато домове в България или Унгария останат студени, защото Русия и Украйна отново спорят за газа. Европейската солидарност е хубаво нещо. Когато резултатът е такъв, струва ми се това е нещо добро.
Договорът открива нови възможности. Включително редица области на политиката като бюджетна политика, политика в областта на правосъдието, вътрешни работи, но най-важната за мен е външната политика. Макар г-н Swoboda да каза, че не трябва да провеждаме институционални разисквания, се нуждаем от сериозно разискване във връзка с Европейската служба за външна дейност. Трябва да говорим с един глас. Парламентът - и искам да поясня това на Комисията, a също и на Съвета - иска силен върховен представител и ефективна Европейска служба за външна дейност. Искаме тя да е изградена върху широка основа и да работи в тясно сътрудничество с Комисията, както и да има достъп до всички служби, включително службите на секретариата на Съвета. Това ще бъде лакмусовият тест, включително при изслушванията в Комисията. Ще бъде лакмусов тест за бъдещето на европейската външна политика през 21 век, за да се гарантира, че сме способни да говорим с един глас.
Hélène Flautre
(FR) Г-н председател, с ратифицирането на Договора от Лисабон за нашия Европейски парламент ще се случи нещо много простичко - ще имаме други 18 члена на Парламента от 12 държави-членки на Европейския съюз.
Бяхме благоразумни, тъй като през март тази година Европейският парламент прикани всички държави-членки да очакват този резултат, като заяви, че съгласно метода за назначаване изборите на 7 юни ще бъдат демократичната основа за тези допълнителни 18 члена на Парламента.
Някои държави-членки като Испания и Вашата страна, г-жо действащ председател на Съвета, направиха това. Други държави, които твърдят, че са много доволни, като мен, от резултата от референдума в Ирландия и с нетърпение очакват да видят влизането в сила на Договора от Лисабон, все още не са изпълнили своя дълг по отношение на собствената им воля, като заявят метода си за назначение.
Можем ли да разчитаме на Вас г-жо действащ председател на Съвета да поискате от държавите-членки на Европейския съюз на 29 и 30 октомври да обявят метода, по който тези допълнителни членове на Парламента ще бъдат назначавани съгласно Договора от Лисабон?
Второто нещо, което наистина ме шокира, е, че всеки говори за големите амбиции на Договора от Лисабон, но той ни налага задължения във връзка с нещо много просто - равенството между мъже и жени. Това е задължителна цел на Хартата за основните права на човека съгласно Договора от Лисабон Разбирам, че за оставащите два поста, които трябва да бъдат заети - върховният представител и заместник-председател на Комисията и председателят на на Съвета - се спрягат само мъжки имена.
Вашата страна - Швеция - може да бъде посочена като държава за пример по този въпрос. Очаквам да приемете този въпроси изключително сериозно. За нас не е възможно да има само мъже на четирите основни отговорни позиции в Европа. Това не е достойно по отношение на Договора от Лисабон, както и по отношение на Европа. Разчитам на Вас да гарантирате, че равенството между мъжете и жените се съблюдава и на това равнище.
Peter van Dalen
(NL) Г-н председател, както нидерландската футболна легенда Йохан Кройф веднъж беше казал, всички предимства имат своите недостатъци. Предимството на Договора от Лисабон е, че по-скоро дава на държавите-членки по-голям глас и по-голямо влияние на националните парламенти. Недостатъкът е, че той допълнително измества центъра на властта към Европа. Г-н председател, това е недостатък, който не трябва да бъде подценяван, и то по-конкретно от този Парламент. В крайна сметка през последните 30 години станахме свидетели на това как властта в Европа нараства обратнопропорционално на броя на гласоподавателите, които участват при изборите за Европейски парламент. Прехвърлянето на повече власт на Брюксел върви ръка за ръка с по-ниската избирателна активност при провеждане на европейски избори. Ако Договорът от Лисабон влезе в сила, Европа трябва да извлече следната поука: нека Съюзът действа прагматично и непрекъснато да доказва своята добавена стойност. Само тогава можем да получим подкрепата на eвропейския електорат.
Joe Higgins
(EN) Г-н председател, противопоставям се на Договора от Лисабон от гледна точка на левицата и на социалистите и отхвърлям намесата на ксенофоби и силите на дясното крило. Случилото се на референдума в Ирландия не беше победа за демокрацията. Ирландският народ беше заплашен с огромна коалиция, политическата номенклатура, големите предприятия, по-голямата част от капиталистическата преса и Комисията на Европейския съюз, че ако гласуват с "не", ще бъдат изолирани икономически, ще бъдат наказани от Европейския съюз и ще има изтегляне на капитал и инвестиции, а ако гласуват "за", ще има работни места, инвестиции и възстановяване. Само лъжи.
Двуличието на ирландското правителство си пролича от факта, че то помоли ръководителите на "Аер Лингус" да отложат до днес, след референдума, обявяването на огромното съкращение на 700 работни места в "Аер Лингус". Европейската комисия се намесваше непрекъснато в процеса. Тримата председатели не са тук днес, но искам техните представители да ги попитат за реакцията към последвалия скандал. Г-н Таяни, член на Комисията на ЕС, отговарящ за транспорта, прекара цял ден в пътуване из Ирландия със самолет на "Райънеър" с изпълнителния директор на тази многонационална компания, агитирайки за положителен вот. Той е регулаторът за транспорт, който трябва да защитава потребителите и работниците. Той е безнадеждно компрометиран заради това, че обикаляше с изпълнителния директор на едно от най-големите предприятия, осигуряващи транспорт. Как ще отговорите на това?
В заключение, има спекулация, че г-н Тони Блеър ще бъде новия председател на Съвета на ЕС. Нека да сме наясно. Г-н Тони Блеър е военнопрестъпник. Той при никакви обстоятелства не може да бъде...
(Председателят настоятелно призовава оратора да приключи, тъй като е превишил времето за изказване)
Бях прекъснат ненужно, гн председател. Мисля, че Вие председателствате заседанието, а не уважаемия колега.
Това, с което исках да завърша, е, че г-н Блеър няма да бъде назначен за председател на Европейския съюз.
(Председателят отнема думата на оратора)
Председател
Виждам синя карта. Искам да отбележа за колегата, който вдига картата си, че при всяко вдигане на синя карта, можете да попречите на колега, чието е име е в списъка с ораторите, да се изкаже. На срещата на Бюрото ще се опитам да променя тази разпоредба, тъй като не можем да позволим ситуация, при която колегите, чийто имена са включени в списъка на ораторите, няма да могат да се изкажат, защото друг член на Парламента прекъсва с въпрос, което в момента е законна практика.
Nessa Childers
(EN) Г-н председател, искам да попитам г-н Higgins какво би го накарало да подкрепи Договора.
Joe Higgins
(EN) Г-н председател, Договорът от Лисабон предвижда задълбочаване на неолибералната икономическа програма, която причини икономическа катастрофа в Европа с 21 милиона безработни, все по-голяма военизация и разширяване на военното производство и все по-голям натиск за приватизация. Нищо в Договора не в духа на това, което човек със социалистически убеждения да може да подкрепи.
Ще подкрепим искрените инициативи, които ще защитават правата на работниците в Европа, но как бихме подкрепили подобно нещо, при условие че Договорът от Лисабон или Хартата на основните права всъщност институционализират решенията на Съда на Европейските общности, които са в полза на експлоатацията на работниците мигранти от страна на работодатели, занимаващи се със стопанска дейност зад граница.
Timo Soini
(FI) Г-н председател, прекарах детството и юношеството си в съседство с комунистическата диктатура в лицето на Съветския съюз и при постоянен страх. Финландия - една малка държава - се намираше точно там. Въпреки това се справихме и останахме независими. Сега съм просто поразен, че в Европейския съюз е позволен само един краен резултат. Можеш да изразиш мнение, дори несъгласие, позволено е дори да има евроскептици, но крайният резултат трябва да бъде един.
Ако спечелите по нечестен начин, вече сте загубили. Ще направя една футболна препратка с играта с ръка на Диего Марадона. Кой си спомня мача между Аржентина и Англия и какъв беше крайният резултат? Беше спечелен с нечестна игра, нали? Вижте къде е сега Марадона, който спечели по нечестен начин.
В заключение, искам да кажа на Швеция - страната, която понастоящем председателства Съюза, да продължава да зачита решението на шведския народ, който гласува срещу въвеждане на еврото. Вие не преразгледахте въпроса нито след година, нито след две или дори след пет години. Тук обаче това се случи само година по-късно. Това е демокрацията в Европейския съюз и един ден тя заслужено ще пожъне каквото е посяла.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Г-н председател, аз също съм живял и продължавам да живея в малка държава. Искам да попитам г-н Soini, дали не е съгласен, че това е случай, в който Ирландия показа голямата си сила като малка държава, тъй като тя буквално накара цяла Европа да падне на колене. Този път след продължително разискване Ирландия - една малка страна като Финландия, потърси защита от Европейския съюз и иска да помогне за неговото укрепване. Та нима целта на Европейския съюз и Договора от Лисабон не е да се защитават малките държави?
Timo Soini
(FI) Г-н председател, това е лошо споразумение за малките държави. То ще отслаби гласовете на Ирландия, Дания и Финландия в Съвета на министрите. Големите държави ще придобият повече сила.
Обичам Ирландия. Бил съм там над 20 пъти. В Ирландия бях посветен в католическата вяра. Но не става дума за това. Просто съжалявам, че виждам такава огромна изборна победа. Първоначално съотношението беше 53% "против" към 47% "за". Този път резултатът е 67% "за" към 33% "против". Какво се случи и защо? Продължавам да твърдя, че беше продиктувано от страх. Пожелавам на Ирландия и ирландците успех и Бог да ги благослови.
(Liisa Jaakonsaari отправя бележка, без да използва микрофон)
Csanád Szegedi
(HU) Госпожи и господа, преди всичко искам да благодаря на народа на Ирландия и най-вече на всеки един от 600 000 смели ирландци, които отхвърлиха диктаторския Договор от Лисабон и се присъединиха към битката за демокрация в Европа. Всеки, който е доволен от резултата от повторения референдум, ще е доволен и от отмирането на демокрацията и диктаторството на глобализма. Европейските политици не трябва да подкрепят диктатурата на глобализма, а да се занимават с действителните проблеми: как да премахнем безработицата, да прекъснем масовата имиграция и да отменим дискриминиращите и нехуманни декрети "Бенеш" и словашкия закон за езика. Призовавам всички колеги и членове на Парламента да подкрепят исканията за автономия на най-голямото малцинство в Европа, лишено от избирателни права - унгарците, живеещи извън унгарските граници. Представителите на Йобик могат единствено да подкрепят Европейски съюз, основан на националните традиции. Благодаря ви много.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Радваме се, че проведеният в Ирландия референдум, потвърди убедителната победа на поддръжниците на Договора от Лисабон. Трябва да поздравим, както и да благодарим на онези, които организираха кампанията за положителния вот в Ирландия.
Този вот е израз на решението на ирландските граждани да продължат процеса на развитие на Европейския съюз. Те ни дадоха възможност да предвидим време в бъдещето, когато Европейският съюз ще говори със силен глас при провеждане на обсъждания между големите световни сили. Глас, който ще говори от името на 27 или повече държави-членки.
Предметът на новия основен договор беше обсъден за първи път през 2002 г. Миналият петък беляза края на приемане на одобрение на новия договор. Причината да твърдя, че това е краят на процеса е, защото вярвам, че европейските граждани изразиха мнението си, било то пряко или непряко. Полша обяви, че ще ратифицира Договора веднага. Все още има един човек, който вярва, че ратифицирането на този Договор трябва да бъде блокирано, дори когато парламентът на държавата, която ръководи, го ратифицира. Считам, че президентът ще вземе предвид желанието на гражданите на всички 27 държави-членки, включително на Чешката република, и ще подпише ратификацията на Договора.
Госпожи и господа, бъдещото прилагане на Договора ще включва нови отговорности за Европейския парламент. Парламентът трябва да извърши съответната подготовка, за да може да изпълни тези отговорности възможно най-бързо, без да предизвиква забавяне на законодателния процес. Днес сме свидетели на един конкретен пример за това с отстраняването от дневния ред на два доклада относно Европейския фонд "Солидарност" във връзка със земетресението в Италия. Дори възникналия днес проблем със сините карти е друг пример за това.
Надявам се, че на административните услуги ще бъде отделено поне толкова внимание, колкото на Устава за членовете на Парламента.
Председател
Бих искал още веднъж да ви обясня, че според Правилника за дейността председателят "може да дава думата". Ето защо "може да дава думата" означава, че може да реши дали да даде думата на член на Парламента или не. Председателят предпочита да дава думата на колегите, които са в списъка с ораторите, а не да дава думата на членовете на парламента, които отнемат от времето за изказвания и по този начин пречат на колегите си, включени в списъка съобразно времето за изказвания, определено за всяка политическа група. Второ, Правилникът за дейността гласи, че синята карта следва да се вдига по време на изказване на член на Парламента, към който ще се задава въпрос, а не след това.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) Г-н председател, преди всичко искам да кажа, че съм обезпокоен от днешното разискване, защото денят, който трябваше да е празник за Европа, се превърна в разискване, при което стигнахме до там, че да поставяме под съмнение начина, по който председателят на Парламента одобрява резултата.
Имаше над десет изказвания, които открито критикуват не само Европа, което би могло да се приеме за закономерно, но и демократичните резултати от референдума в Ирландия.
Считам, че настъпи моментът тук, в Парламента, в дома на независимостта на европейските граждани, да заявим, че девет от десет от европейските граждани, представени тук, подкрепят Европа и че основните убеждения на най-големите демократически партии са в подкрепа на Европа. Госпожи и господа, искам също да посоча, че Договорът от Лисабон е необходимо условие за по-голяма Европа, за по-обединена и по-силна Европа, но това, за съжаление, само по себе си не е достатъчно.
Искам да ви кажа, че ако преди 60 години бащите-основатели на ЕС вероятно са мислили, че Европа това е необходимостта да се изгради обща зона на мир след трагедията на войната, след опита на едни да наложат политически идеи или хегемонията си над други в Европа. Днес основанията за съществуване на Европа са други. Днес сме изправни пред управлението на света и или ще участваме в него, или не. Разискването отразява думите на Шекспир: да бъде или да не бъде, но за Европа.
Само преди няколко дни имах възможност да разговарям с хора, които са били в Питсбърг, и според тях светът не гледа към Европа, а към Азия. Европа трябва да бъде единна и силна, за да има истинско присъствие на масата на световните лидери. Ако не сме там, мнението ни няма да се зачита и няма да имаме никакво влияние. Ето защо Договорът от Лисабон е път за постигане на тази цел, но е път, който все пак трябва да извървим.
Andrew Duff
(EN) Г-н председател, откровено казано трябва да благодарим на г-н Farage за приноса му в кампанията в Ирландия. Неговият собствен постколониален радикален патриотизъм със сигурност спомогна за привличането на някои ирландски републиканци на страната на застъпниците на Договора.
И все пак е по-странно, че британската партия на торите, която се спотайваше зад Деклан Ганли и президента Клаус, изобщо не взе участие в кампанията. Факт е, че консервативната партия остава сама като вероятен партньор на правителство, което все още се противопоставя на тази голяма качествена стъпка напред в процеса на европейската интеграция.
Предвид това, че съществуването на евроскептици е нелепо, тъй като да се противопоставяш на Договора от Лисабон означава да подкрепяш Договора от Ница и сега съществуващия тромав и непрозрачен, а много често и неефективен Съюз, който не може да отговори на общественото търсене и на глобалните предизвикателства. Великобритания заслужава много повече от Консервативната партия, а Европа със сигурност се нуждае от повече.
Reinhard Bütikofer
(DE) Г-н председател, аз както и много от изказалите се днес, съм доволен от положителния вот на Ирландия и бих искал да поздравя всички онези, които се бориха за него, и по-конкретно ирландската партия на зелените "Comhaontas Glas". Въпреки това, ако е вярно, че това е ден за празнуване, той във всички случаи е извоюван изключително трудно. Би било погрешно, ако сега, изпълнени със задоволство, просто се завърнем към обичайните си институционални процеси сякаш не се е случило кой знае какво.
В първото си изявление по въпроса председателят на Парламента спомена факта, че следва добре да се вслушаме и в отрицателния вот. Към това бих добавил, че следва да се вслушваме в гласовете, които едва се чуват, онези, които по време на европейските избори през юни, считаха за ненужно да участват в тях и да изпълнят ролята си, като подкрепят този процес. Искам да кажа, че трябва да имаме предвид, че избраният път напред може да бъде успешен само ако полагаме повече усилия, отколкото до момента, за да включим и гражданите в него.
Със сигурност загубихме доста време. Изгубихме години. Европа изостана в международно отношение. Нужно е само да обърнем поглед към срещата на Г-20, за да видим това. Европа обаче ще стане по-демократична само когато гражданите й участват по-активно в нея. Не мисля, че трябва да се оказва натиск върху хората от Чешката република заради неправилната позиция на техния президент, като се обявява, че ако имат някакви съмнения, то ще останат без член на Комисията.
Има обаче нещо, което е още по-важно, и това е, че ще се допусне сериозна грешка, ако решението Тони Блеър или евентуален друг кандидат да бъде избран за председател на Съвета бъде взето при закрити врата. Вместо това трябва да се проведе открито обсъждане с народите на Европа. Предлагам да има изслушване в Парламента за всички кандидати за този пост.
(Председателят отнема думата на оратора)
Ashley Fox
(EN) Г-н председател, през юни бях избран като представител на Югозападна Англия и Гибралтар и по време на предизборната кампания бях натъжен от броя на хората, с които се срещнах, които вече не подкрепят членството на Великобритания в ЕС. Останах натъжен, защото считам, че Европейският съюз е сила за доброто на света. Той насърчава мира и разбирателството между народите на Европа. Надявам се, че ще продължи да го прави. Единният пазар стимулира търговията и благоденствието; водещи световни компании като "Еърбъс" от моя избирателен район показаха какво можем да постигнем, когато обединим промишлените си ресурси.
Като студент 12 месеца живях във Франция и се завърнах у дома като франкофил. Искам Великобритания да се радва на топли и приятелски взаимоотношения с всичките си европейски съседи. Опасявам се, че сегашният поход към политическо обединение без подкрепата на народите на Европа заплашва да покопае успешната работа на Европейския съюз. Уважавам факта, че ирландския народ сега гласува в подкрепа на Договора от Лисабон, макар да считам за безобразие това, че им беше оказан натиск за провеждане на втори вот от държави, които не са провели дори и един референдум. По-конкретно поведението на Гордън Браун е осъдително. Наследството му за Великобритания ще бъде не само това, че ще ни остави банкрутирали, но също и че отхвърли вота на британския народ при последното предаване на властта от Уестминстър на Брюксел. Нарушавайки обещанието си да проведе референдум, той заплашва да подкопае подкрепата на британците за Европейския съюз, за което дълбоко съжалявам. Не мога да разбера, защо тези, които подкрепят политическия съюз, изглеждат решени да изградят тази структура върху възможно най-лоши основи. Не разбират ли, че политически съюз, изграден без широка подкрепа, е обречен на неуспех?
Jiří Maštálka
(CS) Госпожи и господа, виждам много доволни и дори весели изражения в залата, предизвикани от резултата от повторения референдум в Ирландия. Въпреки че процесът за ратифициране на Договора от Лисабон предстои да бъде завършен, бих искал да предложа да изчакаме със задоволството и радостта, докато европейските граждани потвърдят например на следващите избори за Европейски парламент, че Договорът от Лисабон е първото и най-голямото им предимство, че е допринесъл за подобряване на социалните условия, намалил е опасните въоръжени конфликти и е дал своя принос за съвременна демократична Европа. Признавам, че резултатът от повторения референдум в Ирландия не ме изненада. Всички станахме свидетели на отявления интерес на европейските организации, който граничеше с натиск върху Ирландия и който беше подплатен със съответното ниво на финансиране.
Бях отдаден федералист дори когато чехите и словаците споделяха една държава. Аз съм и ще си остана федералист в най-добрия смисъл на тази дума. Изразявам загриженост обаче - и не само аз, че не беше позволено на гражданите на ЕС да вземат решение по такъв важен документ чрез провеждане на референдум във всички държави. Считам за погрешно да прокарваме документ, който създава условия финансовите институции да играят по-голяма роля, като пренебрегваме социална Европа. Според мен повтореният референдум в Ирландия е опасен прецедент за цялата европейска общност. Времето ще бъде съдник и считам, че резултатът от втория ирландски референдум ще се окаже Пирова победа. Искам да призова да се зачита конституционната уредба на Чешката република и да не се оказва натиск върху чешките органи, и по-конкретно върху президента при вземане на решение...
(Председателят отнема думата на оратора)
Председател
Съжалявам, госпожи и господа, но освен че асансьорите не работят, не работи и бутонът, с който председателят отнема думата на оратор, който превишава времето си и отнема от времето на колегите в списъка на желаещите да се изкажат. Моля да спирате да говорите, когато ви помоля, или в противен случай тъй като нямаме бутон да спрем микрофона, половината от желаещите да се изкажат в това изключително важно разискване няма да могат, което за мен съвсем не е добра съвместна работа.
Fiorello Provera
(IT) Г-н председател, ще се опитам да спазя времето за изказване. Партията "Lega Nord", която представлявам, гласува за Договора от Лисабон в италианския парламент, а аз бях докладчикът. По отношение на референдума уважихме възражението на Ирландия към Договора и също така уважаваме одобряването му с 67%, което е доста голям процент. Волята на народа, изразена чрез референдум, е пряка и недвусмислена.
Приветствах тазсутрешното изказване на председателя на Парламента, който каза, че трябва да се вслушаме и в доводите на гласувалите против и преди всичко да се запитаме защо голяма част дори не гласуваха. Считам, че това е един интелигентен и проницателен въпрос, тъй като европейската демокрация не е изградена върху решения, взети отвисоко, а на основата на политическо съзнание и повишаване на политическото съзнание сред народите на Европа.
Считам, че народите искат по-голяма демокрация...
(Председателят отнема думата на оратора)
Andreas Mölzer
(DE) Г-н председател, във всички разисквания, които проведохме през последните няколко години относно Договора от Лисабон, дори неговите поддръжници винаги са казвали, че Договорът не е толкова добър, колкото би могъл да бъде, че има много недостатъци и че всъщност не е особено успешен компромис.
Сега привържениците му са щастливи, защото Договорът скоро ще влезе в сила и така трябва да бъде. Но когато чуваме тези привърженици да казват, че мнозинството е изказало мнението си по демократичен начин, а малцинството просто ще трябва да го приеме, те наистина са прави, но очаквах да чуя същото и след първия референдум в Ирландия. В края на краищата едно нещо е ясно: не знаем дали Договорът ще е от полза за Европейския съюз, или - както аз мисля - ще е катастрофален. Считам, че той ще доведе до централизирана свръхдържава.
Едно нещо е ясно обаче: сегашната Европа ще е добра, единствено ако е демократична. Демокрация, при която се гласува до получаване на желания резултат, не е демокрация. Надявам се следователно, че сега няма да се опитаме да окажем натиск на чешкия президент да довърши започнатото възможно най-бързо.
(Председателят отнема думата на оратора)
Elmar Brok
(DE) Г-н председател, г-жо действащ председател на Съвета, г-н председател на Комисията, много съжалявам, че онези, които по време на първия референдум разпространяваха лъжи в ирландската кампания, сега трябва да признаят, че парламентите на 26 държави ратифицираха Договора, че Ирландия ратифицира Договора в референдум и че досега всички решения на конституционния съд по отношение на Договора от Лисабон са положителни. Не могат да избягат от този факт.
Второ, в сравнение с Договора от Ница, Договорът от Лисабон е договор на парламентите и гражданите и следователно договор за по-голяма демокрация.
Трето, искам да благодаря на ирландските колеги, на ирландския народ и на лидера на тяхната опозиция, Енда Кени, който следва да бъде включен в споменатия списък.
Накрая, искам да кажа, че съм убеден, че процесът на ратифициране ще продължи, тъй като всички парламенти са го ратифицирали. Не вярвам, че чешкият президент ще подкрепи изпратените с писмо искания на опозиционния лидер на държава, вече ратифицирала Договора, вместо становището на собствения си парламент и собствения си Конституционен съд. Би било все едно френски опозиционен лидер да пише на британската кралица с молба да не подписва закон, прокаран от Камарата на общините.
И накрая: г-жо Малмстрьом, ще Ви помоля да обърнете сериозно внимание на становището, което изразихме вчера в комисиите по отношение на Европейската служба за външна дейност. Документите, които събрах досега...
(Председателят отнема думата на оратора)
Libor Rouček
(CS) Госпожи и господа, първо искам да поздравя ирландците, т.е. ирландския народ, за успешното провеждане на референдума относно Договора от Лисабон. Ясното "да" на ирландците е добра новина за Ирландия и за цяла Европа. След историческото си разширяване ЕС се нуждае от нова, по-здрава конституционна основа. Само по такъв начин във време на световна икономическа криза и глобална конкуренция от всички райони Европа ще може да преодолее предизвикателствата и капаните на 21-ви век. Чехите също казаха "да" на Договора от Лисабон. И двете камари на чешкия парламент подкрепиха Договора от Лисабон с ясно конституционно мнозинство.
Чешкото общество одобрява Договора от Лисабон, така както мнозинството от тях одобриха присъединяването към Европейския съюз в референдума от 2003 г. Чехите са напълно наясно, че нация от десет милиона души, точно колкото Европа като цяло, може да постигне свобода, независимост, сигурност и икономически и социален просперитет само при съществуването на демократичен, силен и ефективен Европейски съюз. Чешката република е парламентарна демокрация. Правомощията на президента зависят от волята на парламента. Чешкият президент не е абсолютен монарх, нито е върховен представител като в политическата система на бившия Съветски съюз.
Следователно призовавам Вацлав Клаус да зачете волята на чешкия народ и след изясняване на ситуацията в чешкия Конституционен съд да подпише незабавно Договора от Лисабон. Според мен уклончивото поведение и възпрепятстването не допринасят за уважаваната роля и позиция на чешкия президент.
Olle Schmidt
(SV) Г-н председател, г-жо министър, г-н член на Комисията, за огромното мнозинство про-европейци ирландският резултат е добра новина. Както мнозина казаха, вече ще имаме по-демократичен и отворен ЕС. Ирландският народ изигра ролята си в извеждането на ЕС от конституционната криза. Сега всичко зависи от нас останалите.
Мисля, че имаше няколко неща в полза на ЕС този път. Не сме силни, ако сме сами, когато в света бушуват бури. Считам, че всички сме съгласни с това. Съмненията около Договора изчезнаха, но също така считам, че значение имаше и един стар исторически спор. Ирландия не желае да бъде свързвана с британския евроскептицизъм - Дъблин не е Лондон.
Някои казват, че един референдум не може да бъде провеждан повече от веднъж. Това е все едно да кажем, че изборите не могат да се провеждат повече от веднъж. За повечето от нас тук е хубаво, че хората - а вероятно дори и някои от колегите тук - променят мнението си, когато обстоятелствата се изменят. Заради това имаме демокрация и гласуваме няколко пъти.
Сега е ред на Полша и Чешката република да ратифицират Договора. Полша няма да е проблем. Може да е по-трудно с г-н Клаус в Прага - той изглежда е инат. Беше много сериозен, ако не и враждебен, когато изрази недоверието си към Договора от Лисабон тук (в залата) през пролетта.
Знаем, че въпросът е много чувствителен в Обединеното кралство. Ако правителството в Лондон се смени следващата пролет - а вероятността за това е голяма - и ако процесът в Чехия отнеме по-дълго време или ако поискат референдум, съществува риск ЕС да се изправи наново пред проблеми по отношение на ратифицирането на Договора.
Възнамерявах да се обърна към шведския премиер, но той не е тук. Той има добри взаимоотношения с Дейвид Камерън. Надявам се, че ще използва тези взаимоотношения, за да гарантира, че ще проведем по-добро разискване за ЕС не само в Европа, но също и в Обединеното кралство. Нужен ни е силен...
(Председателят отнема думата на оратора)
Mirosław Piotrowski
(PL) Г-н председател, двойният референдум в Ирландия относно Договора от Лисабон създаде опасен прецедент. Съществуваха знаци, че ако Ирландия не приеме документа, ще трябва да продължи да гласува до постигането на желания резултат. По време на кампанията бяха приложени редица мерки за оказване на натиск, които варираха от отстъпки, като например гарантиране, че ЕС няма да се намесва с вътрешно законодателство в областта на етиката, религията и икономиката, през заплахи, като лишаване от правото да изпратят свой член в Комисията, до изнудването Ирландия да бъде поставена на второстепенно място и изхвърлена от структурите на ЕС.
Всички тези мерки в контекста на страховете, подхранвани от кризата, доведоха до известния резултат. Използвайки огромни финансови средства, много агитатори в полза на ЕС дори обещаваха работни места в замяна на приемането на Договора и не се концентрираха върху ключовите въпроси. Политическите коментатори привлякоха вниманието към недемократичните методи и арогантността на политическия елит на ЕС. Предвид прилаганите двойни стандарти, аз призовавам да се проведе нов, трети референдум в Ирландия и за възможност за ново гласуване на документа в националните парламенти на държавите-членки на ЕС.
Gerard Batten
(EN) Г-н председател, преди малко един от ораторите обвини моя колега Nigel Farage, че не уважава ирландската демокрация. Искам да го уверя в обратното. Това, което той не уважава, е нечестният и предубеден начин, по който беше проведена кампанията за референдума. Наистина, неговото и на нашата партия уважение към демокрацията е такова, че искаме референдуми в 26-те държави, на които досега са им отказвани такива.
Друг оратор каза, че това не е първият положителен вот и че преди това имаме положителен вот в Люксембург и Испания, но онези референдуми бяха относно Конституцията, а не относно Договора от Лисабон. Твърди се, че Договорът от Лисабон е различен от Конституцията, така че за кое става въпрос? Дали сме провели едни и същи референдуми в шест държави, или сме провели в четири държави референдуми относно Конституцията и в две държави референдуми относно Договора от Лисабон? В първия случай резултатът е равен, три на три. Във втория случай имаме два равни резултата - два на два и едно на едно. Това съвсем не е категорична подкрепа за Договора от Лисабон.
(Председателят отнема думата на оратора)
Martin Ehrenhauser
(DE) Г-н председател, позор за демокрацията е доказани политици да отказват референдум на гражданите в собствените си държави-членки, докато в същото време искат два референдума в Ирландия. Позор е и че тези политици искат да приемем резултата от втория референдум, макар че всъщност те не приеха резултата от първия.
Независимо дали Договорът от Лисабон за реформа на конституцията ще влезе в сила или не, се нуждаем от нов основен договор. Новият основен договор трябва да включва реално разделение на властите, наистина независим Съд на Европейските общности, който да разглежда въпросите, свързани със субсидиарността, пълната прозрачност и икономия и, най-важното, задължителните референдуми. По този начин все още можем да избегнем капана на Европа, а това е нещо, в което трябва са вложим всичките си усилия.
Mario Mauro
(IT) Г-н председател, няма съмнение: победата от положителния вот на референдума в Ирландия относно Договора от Лисабон е изключително благоприятна стъпка към съживяването на Европейския съюз, както и към важните политически и институционални реформи, съдържащи се в разпоредбите на Договора. Доволен съм от гражданите на Ирландия, които отговорно гласуваха "за” и по този начин предотвратиха пълна парализа на Европейския проект. Надявам се, че президентите Клаус и Качински също ще се убедят в това, тъй като се надяваме ратифицирането от страна на Ирландия чрез референдума да спомогне усилията Договорът да влезе в сила от 1 януари 2010 г.
Ирландският положителен вот показва обаче, че обединена Европа е единственият политически надежден проект, който може да донесе ползи на държавите и преди всичко на гражданите. Днес няма политик в Ирландия, или в която и да е друга държава-членка, способен да предложи стратегия за развитие на страната си, ако тя е извън Европейския съюз или има ограничено участие.
Сега трябва да действаме бързо и с по-голяма решителност от Комисията чрез смели пилотни инициативи на различни фронтове; например, по-голяма смелост за издаване на еврооблигации, по-голяма смелост за съвместно управление на имиграционния въпрос и по-голяма смелост за справяне с енергийните въпроси. Преди всичко обаче трябва да вземем предвид сериозните грешки, допуснати в предните години. Упадъкът на политическия проект, който наричаме "Европейски съюз", се дължи на един специфичен фактор: това стана, когато настояхме, че проектът вече не трябва да следва желанията на хората, а тези на бюрократите.
Ето защо, когато казвам "по-голяма смелост", най-вече имам предвид по-голяма смелост от страна на ръководството на Комисията, за да можем да постигнем целите, които сами сме си поставили.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Г-н председател, ирландският народ каза "да" на Европейския съюз. Дойде времето да премахнем двете най-големи пречки в Европа, които ирландците на практика вече поставиха под съмнение. Към президентите на Полша и Чешката република: стига вече с презрението към европейците! Да не губим време, когато то е толкова малко и когато имаме толкова много за вършене. Искам да призова Доналд Туск, министър-председателя на Полша, да приеме Хартата на основните права в страната ни по очевидни причини.
Досега ние, политиците, казвахме, че нямаме достатъчно инструменти и законодателни актове, които да ни позволят да действаме. Сега, в залата, имаме голяма задача пред себе си. Много скоро ще имаме на свое разположение нов договор и трябва да насочим Европейския съюз към общо и бързо излизане от кризата, към действия от името на гражданите и към утвърждаване на позицията на ЕС в света. Трябва да се борим с разликата в заплащането, както и за по-добър и равен достъп до образование, култура и здравеопазване. Новото законодателство ще ни помогне да запазим разнообразието в ЕС, но трябва да създадем по-голяма равнопоставеност, която липсва толкова много на европейските граждани днес. В допълнение нашата цел следва да бъде да докажем на всички, които се противопоставяха на Договора от Лисабон, че можем да работим и за тях и че тяхното "не" беше и е за нас по-голяма мотивация за работа.
Госпожи и господа, аз съм на 35 години и очаквам повече динамика в това, което правим. Очаквам да комуникираме по-бързо с Европейската комисия и Европейския съвет по процедурни и лични въпроси, а също и по съществени въпроси. Ще представяме големи европейски проекти. Също така искам да попитам председателя на Европейския парламент, председателския съвет и председателите на политическите групи на какъв етап е подготовката ни. Ще бъдем ли готови да приложим Договора от Лисабон и ако да, кога?
Riikka Manner
(FI) Г-н председател, госпожи и господа, резултатът от ирландския референдум е ясен и представлява отличен знак както за Европа, така и за Ирландия. Ирландците трябва да бъдат поздравени за резултата поради куп различни причини. Лично аз обаче съм особено доволна, че ирландският референдум накара Европейския съюз и бъдещето му отново да влязат в центъра на новините. Необходимо е истинско разискване, тъй като опитите за реална визия за бъдещето на ЕС бяха доста жалки през последните години.
Да не забравяме, че Договорът от Лисабон представлява компромис въз основа на предишния проект за конституция на ЕС. Ако Договорът беше отхвърлен от ирландците този път, щеше да се наложи сериозно да се замислим и да обсъдим в каква посока ние, Европейският съюз, сме се насочили всъщност. Също така щеше да се наложи да се замислим дали не сме избързали твърде много в последните години и с твърде малко ограничения.
По мое мнение, проблемите, изникнали в процеса на ратифициране, просто показват, че Европейският съюз е усещан донякъде като далечен и труден за контролиране. За да решим този проблем, аз лично се надявам, че разискването за бъдещето на ЕС няма просто да спре дотук, а ще продължи да бъде прозрачно и при Договора за реформа.
Трябва да създадем обединена Европа, а не можем да пренебрегнем и причините, които доведоха до първоначалното отхвърляне на Договора. Считам, че в този смисъл Договорът от Лисабон и прилагането му са изцяло правилният път и голяма крачка към по-демократичен съюз, показващ по-голяма солидарност. За да го постигнем обаче трябва да продължим да водим открит диалог.
Със задоволство отбелязвам също, че Договорът от Лисабон ще помогне за задълбочаване на сътрудничеството между националните парламенти и Брюксел. Сега е време да преместим погледа си от Ирландия към Чешката република. Надявам се, че вече няма да е нужно Европа да сдържа дъха си. Важно е Договорът от Лисабон да се превърне в реалност бързо и ние да...
(Председателят отнема думата на оратора)
James Nicholson
(EN) Г-н председател, решението е взето. Колкото и да съжалявам, че първото решение не беше зачетено, ще трябва да изчакаме, за да видим какви ще са последствията от това решение. Сега решението зависи от други и се надявам, че им бъде предоставено време да решат. Само се надявам, че високият процент гласували "за" в Република Ирландия няма да съжаляват в дългосрочен план. Нямам какво повече да кажа по въпроса.
Сега на плещите на желаещите още по-голяма централизация на процеса на вземане на решения тук, в Брюксел, лежи още по-голям товар и по-голяма отговорност. Настоятелно ги призовавам да не се отдалечават от народа дотолкова, че хората да нямат представа накъде отиват или каква може да е накрая съдбата им. Не съм против ЕС, но искам Европа, която е доволна от себе си и която позволява да бъдат предложени алтернативни мнения, нещо, което не винаги получаваме в залата.
Philip Claeys
(NL) Еуфорията относно втория референдум в Ирландия е напълно неуместна. Победата на поддръжниците беше открадната победа, тъй като първоначалният референдум беше проведен по съвсем законен начин и съгласно правилата. Повечето от гласувалите с "не" през 2008 г. разбираемо почувстваха, че Европа няма да обърне внимание на присъдата им, ако не е угодна за ЕС. Ето защо много от гласоподавателите си останаха вкъщи. Демокрацията на ЕС не предполага алтернативни перспективи за развитие. Нямаше честна кампания. Господството на лагера на поддръжниците в медиите бе допълнително подсилено от 16-те страници на Европейската комисия във всички неделни вестници: незаконно използване на парите на данъкоплатците, за което последната дума все още не е казана. Избирателите бяха заплашвани. Икономическата криза беше използвана като помощно средство за принуждаване на хората да гласуват с "да". Госпожи и господа в Европейската комисия, прогнозирам, че измамната ви пропаганда рано или късно ще се стовари обратно върху вас.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Г-н председател, госпожи и господа, да си представим, че довечера, когато завърши безкрайното разискване, излезем и се срещнем 27 колеги долу и трябва да решим единодушно в кой ресторант да отидем. Ако се споразумеем за това препятствие, представете си после, че всички 27 от нас трябва да изберем едно и също за ядене и дали да пием вино.
Г-н председател, метафората, идваща от човек на диета, е добър пример за сегашното положение на Европейския съюз и за това, до което ще доведе Договорът от Лисабон: според мен то е най-важното, а именно премахването на изискването за вземане на решения с единодушие.
Ако всички изказали се тук искаме Европейският съюз да функционира правилно, да бъде ефективен, да създава добавена стойност за хората, първото, което трябва да се направи, е да се замени изискването за единодушие с изискване за суперквалифицирано мнозинство. Това е най-значимото постижение на Договора от Лисабон.
Противопоставянето на Договора от Лисабон означава нежелание Европа да функционира правилно или да има важна роля в света.
Г-н председател, не разбирам защо и съжалявам, че някои колеги, влезли свободно в Парламента, могат да имат по-голямо доверие в Съвета на министрите, отколкото в Европейския парламент. Освен това става дума за хора, които никога няма да бъдат в Съвета на министрите. Защо вярват, че интересите им са защитавани по-добре от Съвета на министрите, отколкото от Парламента, където могат да присъстват и да гласуват?
Г-н председател, друго, което не разбирам, е защо един колега каза, че иска държавата му да напусне - а това е законна гледна точка - Европейския съюз. В такъв случай, госпожи и господа, трябва да подкрепи Договора от Лисабон, защото той за пръв път въвежда клауза за напускане. Сега, истината е, че трябва да имат смелостта и амбицията да кажат на народа си, че е необходимо да напуснат Европейския съюз. Това е нещо, което също бих искал да видя.
Г-н председател, за да обобщя, считам, че с резултата от ирландския референдум завършваме процеса.
Г-н председател, искам да кажа на г-н Rouček и г-н Brok, които са загрижени от мнението на президента на Чешката република, че аз нямам съмнения. Нямам съмнения, защото да откажеш да подпишеш приетото от камарите, които са те избрали, да откажеш да подпишеш Договора, е като кралицата на Англия да откаже да подпише закон от Уестминстър. Това не е възможно. Сигурен съм също така, че патриот като г-н Клаус не би желал да види държавата си погълната от международна конституционна криза.
Г-н председател, ето защо вярвам, че е дошло времето да обединим сили, да разберем, че светът няма да чака нас, европейците, и че или трябва да се обединим и да запазим конструктивна позиция по отношение на настоящите проблеми на гражданите ни, или в противен случай Европа, като сила, ще изчезне от картата.
Г-н председател, това е, което считам, че сега трябва да направим, единни като европейци и като Парламент.
Glenis Willmott
(EN) Г-н председател, преди всичко искам да поздравя колегите от Ирландия за фантастичния резултат. Във Великобритания Партията за независимост на Обединеното кралство (UKIP) и торите, както всички знаете, спорят за отрицателен вот в ирландския референдум. UKIP постоянно ни казват, че не следва да се намесваме в национални въпроси, но те със определено се намесиха при гласуването в Ирландия, няма съмнение за това. Искам да благодаря на Nigel Farage. Мисля, че той се справи възхитително, защото разбирам, че неговата намеса всъщност помогна на кампанията на поддръжниците. На това му казваме нежелани последици, но ние сме му благодарни за намесата.
При торите, от друга страна, цари пълен хаос. Те имат разногласия относно Европа и това хвърля сянка върху конференцията им, която ще се проведе тази седмица в Манчестър. Позицията на Дейвид Камерън относно Договора от Лисабон е твърде несъстоятелна. Той продължава с обещанията си, ако спечели изборите, да проведе референдум, при положение че Договорът не е ратифициран от 27-те държави-членки. В най-добрия случай може да бъде обвинен, че се колебае. В най-лошия - мисля, че може да бъде обвинен, че не е честен с британците, защото не виждам как може да го направи.
И точно когато най-важните проблеми на деня се нуждаят от по-голямо сътрудничество, най-малкото, проблеми като изменението на климата, как да се справим с финансовата криза и с нарастващата безработица, точно сега торите решиха Великобритания да бъде изолирана и в периферията на ЕС. Искат по-скоро да наблюдаваме, отколкото да се намесваме.
Чухме плановете им тази седмица: как ще намалят обществените услуги и ще увеличат пенсионната възраст и как ще помогнат на богатите, като намалят данъка върху наследството. За пореден път те се борят за Европа като плъхове в чувал, както казваме в Обединеното кралство. Преструват се, че са се променили, но очевидно не са. Не, те са същите стари тори, които все още подкрепят малцина привилегировани за сметка на мнозинството, които все още поставят догмата пред интересите на британците.
Народът на Ирландия ясно гласува за по-демократичен, ефективен и динамичен Европейски съюз и днес ЕС е по-добро място за справяне с настоящите действителни предизвикателства. Британските тори сега трябва да ни кажат истината дали възнамеряват да изложат на риск бъдещето на британския народ в ЕС, с всички сериозни последици, касаещи заетостта и благоденствието. Така че хайде, г-н Камерън, кажете ни истината.
Ryszard Czarnecki
(PL) Г-н председател, г-жо Малмстрьом, г-жо Валстрьом, вместо да използваме възвишени думи - а аз оставам с впечатлението, че възвишените думи се умножават в Европейския парламент - си заслужава да помислим, защо ирландците казаха "да", след като миналата година казаха "не".
Считам, че тези, които твърдят, че кризата е блъснала ирландците в прегръдките на Договора от Лисабон, много опростяват нещата. Изглежда главната причина ирландците, гражданите на Зеления остров, да подкрепят Договора е това, което успяха междувременно да си осигурят от Европейския съюз. Ирландия гарантира на себе си и на всички държави-членки собствен, национален член на Комисията. Следва да й благодарим за това.
ЕС гарантира също, че няма да се меси в данъците в Ирландия, и то благодарение на Дъблин. Нека това окончателно бележи оттеглянето на немските и френски планове за стандартизиране на данъчното облагане в ЕС.
И накрая, Брюксел обеща, че няма да се меси в законодателството на Ирландия в областта на морала и социалните норми, включително защитата на нероденото дете. Ирландското правителство и ирландският народ трябва да бъдат поздравени за ефективните им преговори.
Между другото, забавно е да се види радостта на тези, които са доволни от резултата от референдума в Ирландия. В много от случаите същите тези хора се противопоставиха на провеждането на референдуми в техните собствени държави-членки.
Diane Dodds
(EN) Както казах и при предишен повод в залата, заставам пред вас като човек, силно желаещ Европа на нации, които си сътрудничат. Системно се противопоставях на федерализма на Договора от Лисабон и изземването на правомощия от националните държави. Резултатът от втория референдум в Ирландия относно Договора от Лисабон не променя нищо за Обединеното кралство. Документ, пагубен за британските национални интереси на 2 октомври 2009 г., е също толкова пагубен на 2 октомври 2010 г. Ратифицирането в Полша няма да го промени; ратифицирането в Чешката република няма да го промени; датата на изборите в Обединеното кралство няма да го промени и затова искам да използвам възможността в залата да призова да се предостави референдум на британския народ, както следва да се предостави и на всяка европейска нация, относно пълния текст на Договора.
Paulo Rangel
(PT) Г-н председател, госпожи и господа, искам само да изразя задоволството ни от резултата от референдума в Ирландия, не само от името на Европейската народна партия (Християндемократи), както направиха много колеги, а в частност от името на португалските членове на групата PPE.
Считам, че това ясно засилва перспективите за развитие и растеж на Европейския съюз и ни подготвя за нова фаза. Искаме, разбира се, да поздравим всички, които допринесоха за Договора от Лисабон, по-конкретно Комисията и члена на Комисията, който е тук днес, и, разбира се, португалското председателство на Европейския съюз, което изигра важна роля в процеса. Ето защо искам да кажа и че въпреки всички трудности и факта, че все още с нетърпение очакваме становището на Чешката република, португалският народ ще бъде много доволен да види името на столицата си свързано с решителна стъпка в развитието на Европейския съюз. Във връзка с това искам да кажа още, че ще можем да разчитаме и на друг флаг, който също ще бъде винаги флаг на португалските членове на групата PPE, а това е флагът на националните парламенти.
Считам, че Договорът от Лисабон е решителна стъпка към включване на националните парламенти в европейската демокрация. Затова считам, че този аспект, който е най-важният аспект на демокрацията, а именно представителството, а не, както понякога чуваме в залата, референдумите, е това, което е жизненоважно и съществено в демокрацията, т.е. представителството, а не прякото гласуване. Договорът от Лисабон също така е голяма стъпка към по-интензивно участие на националните представителни демокрации в европейския процес. Ето защо изразяваме задоволство от решението на ирландския народ.
Stéphane Le Foll
(FR) Г-н председател, госпожи и господа, сигурно ще повторя неща, които вече са казани, и при всички случаи ще приветствам резултата от ирландския вот относно Договора от Лисабон.
Искам само да привлека вниманието на колегите, които все още са в залата, към причините за промяната, защото сме доволни от положителния вот, но преди година той беше отрицателен. Какво се е променило? Текстът? Незначително. Контекстът? Много. Това е, което има значение. Можем да обсъждаме институционални въпроси тук. Гражданите очакват политически отговори от Европа.
Такъв според мен е анализът, който трябва да направим на двойното гласуване. Не е само едно гласуване, а две. Първо "не", а после "да". Ирландците казаха, че се нуждаят от Европа в кризата и трябва да се постави акцент върху този факт, защото те искат Европа да ги защити и това е важното.
Ще повторя думите на много колеги. Считам, че сега трябва да действаме бързо. Ето защо се обръщаме към шведското председателство на Съвета и към Комисията. Ако искаме да отвърнем на изискванията на ирландския народ, трябва да дадем конкретни отговори.
Икономическата криза: способна ли е Европа да стимулира растеж в европейски мащаб? Социалната криза: способна ли е Европа на политика по заетостта? За мен това са основни въпроси в разискването. Доволен съм и от още нещо, което ни се предоставя с Договора от Лисабон, а именно Парламентът да има повече правомощия, а в политическото разискване според мен той има съществена роля, а тя е да покаже различните възможности, които съществуват, и те да бъдат разисквани.
Сега обаче, ако искаме да проведем демократично разискване и Европа да успее да даде отговори, трябва бързо да назначим Комисия и да се уверим, че чехите ще ратифицират възможно най-скоро Договора, за да може Европа отново да тръгне по пътя към растеж и надежда.
Simon Busuttil
(MT) Аз също със задоволство приветствам резултата от ирландския референдум. Позволете да направя забележка. Хората, които следят събитията вкъщи, вероятно ще си помислят: "Как този резултат ще се отрази на мен?" Искам да дам няколко конкретни примера за това, как резултатът ще се отрази на гражданите, като цитирам няколко примера от моята област, а именно правосъдието и вътрешните работи.
Следва да се гордеем с Хартата за правата на човека не само като граждани на отделните ни държави, но и като граждани на Европейския съюз. Гражданските ни права трябва да бъдат подсилени от Договора от Лисабон. Включително и области като защитата на личните данни. Безопасността и сигурността също трябва да бъдат затвърдени с Договора, тъй като Европейският съюз възнамерява да засили борбата срещу тероризма и престъпността. Законовите ни права ще бъдат подсилени, като например при дела за осиновяване или издръжка, в които са включени различни държави. Нещо повече, интересите ни в особено чувствителната област на имиграцията ще бъдат обединени, когато се обърнем към концепцията за широкоразпространена солидарност.
Това означава, че Договорът ще засегне гражданите по конкретен начин. Как е възможно? Защото правителството ще даде повече правомощия на Парламента и той ще се погрижи да борави с нея отговорно и с ентусиазъм и да работи в полза на гражданите. Във всичко това ние, представителите на гражданите, трябва винаги да бъдем на тяхна страна.
Adrian Severin
(EN) Г-н председател, съкрушителното "да" на ирландския народ не се дължи само на по-голямо разбиране на Договора от Лисабон, но и на разбирането на факта, че истинското уважение трябва да бъде взаимно и състрадателно. Ирландските ни съграждани също така осъзнаха, че европейският влак няма да чака безкрайно онези, които пропуснат срещата си с историята.
Чешкият случай е различен. Чехите показаха по подходящ начин подкрепата си за по-политическа и по-социална, по-ефективна и по-демократична Европа. Правителството също подкрепи ратифицирането на Договора, а парламентът го ратифицира. Следователно не ние трябва да покажем уважение към чешкия народ, а президентът на Чешката република трябва да покаже уважение към своя народ и своя парламент.
За нас е важно да отбележим границата между правилните действия и злоупотребите и да продължим по такъв начин, че да покажем и да докажем, че правилните действия приключват където и когато започват злоупотребите. Не можем да приемем да сме в плен да политически маневри за отлагане на решението. Трябва да приемем, че Договорът от Лисабон е надлежно ратифициран от всички държави-членки и да започнем с учредяването на институциите на тази основа. Парламентът следва да се включи изцяло в процеса.
Carlo Casini
(IT) Г-н председател, казаха ми, че имам три минути, но ще се опитам да се вместя в две. Искам да се присъединя към много от колегите си, като изразя задоволството си. Считам, че е време да приведем в изпълнение, да приложим Договора от Лисабон веднага след ратифицирането му, което се надяваме да стане съвсем скоро.
Комисията, чийто председател съм, от известно време прави всичко по силите си, но преди всичко е важно Парламентът да е наясно с новите си отговорности: не трябва да позволява загуба de facto на нито един аспект от разширените си законодателни функции.
Искам да наблегна на един въпрос, който, мисля, не е бил повдигнат досега: има много причини ирландският народ да отхвърли Договора предишния път, но една от тях беше страхът сред някои гласоподаватели, че европейската правна система може да наруши някои основни ценности в Ирландия, свързани с правото на живот и понятието за семейство.
Страховете бяха уталожени чрез декларации, приети от Европейския съвет през декември 2008 г. и юни 2009 г. Считам, че това е важно не само за Ирландия, но и за цяла Европа. Всъщност беше изяснено, че достиженията на правото на Общността не засягат правото на живот и семейството. Това разяснение не се отнася само за Ирландия, но и за всички държави-членки. На практика нямаше нужда от разяснението, защото с различни решения, включващи Франция, Обединеното кралство и Полша, Европейският съд по правата на човека е постановил, че по отношение на живота, цената на живота, зачитането на живота и семейството държавите-членки трябва да бъдат оставени да решават съобразно историята, традицията и културата си.
Въпреки това вниманието на Ирландия към детайлите заслужаваше официалното изясняване на този въпрос, който, както казах, се отнася за целия Европейски съюз. Считам, е това е нещо добро, което прави така, че двойният референдум да си заслужава. Естествено знаем много добре, че европейската култура се състои от сбора на културите на всички държави, които я съставляват, и всички искаме Европа да бъде не само икономическо пространство, но също, и преди всичко, една общност на ценности. Затова считам за подходящо да покажем на Ирландия задоволството и благодарността си за всичко, което предлага на Европа, по отношение на историята и идеалите си.
Европа се нуждае от Ирландия не само поради технически причини, свързани с механизмите и организационната структура, но също и заради приноса на Ирландия към това, което всички търсим - същността на Европа.
Edite Estrela
(PT) Положителният вот в Ирландия е добра новина за Европа и лично за мен, като португалска гражданка и отдадена проевропейка. Той представлява победа на здравия разум срещу демагогията и манипулацията. Ирландският народ ясно заяви, че вярва в Европейския проект. С положителния вот главната пречка пред влизането в сила на Договора от Лисабон е преодоляна.
Президентът Клаус вече няма оправдание и трябва да се съобрази с демокрацията и с парламента, който го е избрал и който вече одобри Договора от Лисабон. Договорът от Лисабон бележи началото на нова ера. Европейският съюз ще взима решения по-ефикасно и ще бъде по-ефективен във външните си отношения. Ще бъде по-демократичен и по-прозрачен, по-близък до обществото и по-малко зависим от правителствата. С новия Договор Европейският съюз ще бъде по-добре подготвен да се бори с изменението на климата и да отговори на предизвикателствата на глобализацията.
Mairead McGuinness
(EN) Г-н председател, разискването беше дълго, но не много драматично. Представете си, ако беше "не", залата щеше да е пълна и да се тресе от емоции; предполагам, фактът, че беше "да" и сега сме много спокойни тук в Европейския Съюз говори много. Разбира се, приветствам резултата от референдума в Ирландия, заедно с колегите от партията "Фине Гейл" тук, в Парламента. Работих усилено за постигане на това "да" и бих казала, че ирландският народ се издигна над националните си проблеми и други вътрешни въпроси, разгледа европейския въпрос и Договора от Лисабон, миналото и връзките ни с ЕС и категорично каза "да" на Европейския съюз, а това е фантастичен резултат.
От друга страна, членът на Комисията г-жа Валстрьом, която много любезно посети Ирландия по няколко повода, ще се е сблъскала със силното негласно мнение, което, вярвам, съществува във всички държави-членки, на хора, които са откъснати от същината на Европейския съюз. Считам, че всички сме виновни за това. Считам, че не говорим достатъчно за проекта, за Европейския съюз, за солидарността, за това, което тя наистина означава; говорим повече за онова, което можем да получим или да дадем, какво не е наред с някоя директива или какво е лошото на някой регламент. Така че в политиките си вероятно трябва да се издигнем над някои от тези въпроси, защото когато стигнем до референдум, както ние стигнахме, той включва обясняване на хората по улиците, в магазините и в училищата какво е Европа, как работи, какво правя аз, с какво се занимава Комисията, а това е чудесно упражнение. Наистина е много могъщо упражнение да говориш пряко с хората за Европейския съюз. Ирландците вече знаят повече за ЕС, отколкото в последно време, защото се ангажирахме много активно с тях.
Така че настоятелно призовавам всички ни в залата да правим това по-често у дома в собствените си държави и да избягваме да критикуваме Европейския съюз, когато не е уместно. Критикувайте на всяка цена, когато е нужно, а на онези, като Nigel Farage, които се опасяват, че ирландците са били сплашени, искам да кажа следното: ние не се плашим лесно. Подобно нещо не се е случвало. Никога няма да се случи. Искам да добавя, г-н член на Комисията, че ако не остана до края на разискването, не е от неуважение към Вас, председателя или председателството, а заради други ангажименти, но благодаря на всички ви за подкрепата в последно време.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Госпожи и господа, като член на Парламента от Унгария, първата държава, ратифицирала Договора от Лисабон, приветствам резултата от ирландския референдум. Много бих искал обаче да погледнем отвъд процеса на ратифициране и да поговорим за това, как следва да приложим Договора от Лисабон, който е огромна стъпка към политически съюз и създаването на общност от ценности. Той значително ще разшири социалните права и ще ги защити с правнообвързващото прилагане на Хартата на основните права. Също така ще превърне езиковото и културно многообразие в норма на ЕС. Договорът от Лисабон обаче съдържа и изключително важна нова разпоредба.
За първи път в историята на ЕС се споменават правата на хората, принадлежащи към малцинства. Националните и етническите малцинства, както и малцинствата от имигранти, съставляват 15% от населението на ЕС. Най-накрая вече можем да се заемем със създаване на структура на ЕС за зашита на малцинствата. Благодаря ви за вниманието.
Lena Barbara Kolarska-Bobińska
(PL) Г-н председател, приемането на Договора от Лисабон слага край на историческия процес на голямото разширение на Европейския съюз с 10 нови държави-членки. Процесът започна през 90-те години на 20-ти век и завършва със споразумение за институционални промени, които приспособяват ЕС към новата действителност.
Приемането на Договора означава нов етап и възможност за ЕС да направи крачка напред. Институциите, които ще можем да учредим, са само възможност и от нас зависи как ще се възползваме от този шанс. Моментът е добър и да покажем на гражданите, които са скептични по отношение на европейския проект, че ЕС е жив, променя се и преди всичко се отзовава на проблемите на хората. Следователно, изглежда най-важно да предложим нова политика, която да отговори на предизвикателствата пред нас. Съществува обаче страхът, че вместо да се съсредоточим върху това, ще преобладават обсъждания по формални и лични въпроси: кой за коя позиция следва да бъде избран. Сега не трябва да допуснем националният егоизъм, който може да се засили по време на криза, да подкопае шанса, който ЕС има. Преди всичко трябва да убедим гражданите, че ЕС не е само елитът, с работни места и прекомерна бюрокрация, а че означава също така нови и по-ефективни начини за решаване на проблемите им.
Alan Kelly
(EN) Г-н председател, днес заставам пред вас като горд ирландски член на Парламента. Кръв, пот и сълзи бяха нужни на представители на обществеността, спортисти, бизнес групи, земеделски стопани и синдикалисти да осигурят историческото "да". Горд съм и че миналия петък бях в моя район, графство Типърари, наблюдавайки категоричната победа, която показа нещо, в което винаги съм вярвал, че Ирландия е голям привърженик на Европа и че твърдо възнамеряваме да изиграем ролята си в бъдеще.
Сега знам, че леприконите от партия UKIP, които дойдоха в залата миналата година след предния референдум, са изчезнали. Много от вас ще се радват да чуят, че изразявам твърдо убеждение, че ирландският народ ги прогони завинаги от тук. Присъдата относно Договора от Лисабон е победа на истината над проклетите лъжи и митове, разпространявани в някои случаи от екстремистите от страната на противниците, които се опитаха да се възползват от истинските опасения на хората. Тези екстремисти си получиха заслуженото миналия петък.
Това обаче е урок, който трябва да научим. Всички ние, които подкрепяме прогресивна политика и прогресивна Европа, трябва заедно да предоставим по-голям стимул на гражданите да се ангажират с европейските ни институции. Не можем никога да ги приемаме за даденост.
Damien Abad
(FR) Г-н председател, госпожи и господа, ирландският народ ясно избра да влезе в сърцето на Европа, като одобри Договора от Лисабон с огромно мнозинство. Като най-младия от френските членове на Парламента приветствам избора, който най-накрая ни позволява да преместим вниманието си към конкретните проблеми на гражданите ни.
Искам обаче да направя две бележки. Първата е, че никой не трябва да пренебрегва факта, че основно кризата превърна ирландците в еврофили и че ирландското "да" следователно говори за истинска нужда от Европа, от политическа Европа, която защитава и предлага, от Европа, която е способна да противодейства на кризата и която гарантира на гражданите си желаната сигурност.
На второ място, провалът на първия референдум в Ирландия следва да ни послужи за пример и да ни бъде за урок. Не можем всеки път, когато искаме Европа да върви напред, да се окажем зависими от процедури, които са неподходящи за Европа на 27-те. При сегашната система понякога в крайна сметка е в по-голям интерес на държава-членка да каже "не" на даден договор, отколкото "да". Това следва да ни насърчи да въведем действителна процедура на равнище на Общността, за да попречим разискването да бъде отмъквано на национално равнище.
Днес европейската динамика отново е в ход и ние, членовете на Парламента, ще можем най-после да се заемем с чувствителни въпроси, като кризата в сектора на производството на мляко и млечни продукти и дори газовата криза от миналата зима. Искам само за момент да привлека вниманието на залата към единствения проблем в бюджета на Общността за 2010 г., а именно финансирането на втората фаза от европейския план за възстановяване в размер на 2 милиарда евро. Аз съм един от тези, които считат, че трябва да гарантираме, че планът няма да бъде финансиран единствено със средства за селското стопанство, защото това ще бъде погрешен сигнал към нашите земеделски стопани с оглед на кризата и ще представлява риск за бъдещето на сигурността на храните и нашите земи.
В заключение искам още веднъж да благодаря на ирландските ни приятели и да ги поздравя топло и сърдечно за ясния им европейски избор. Сега призовавам полските и чешките ни приятели да предприемат действия да гарантират, че Европа ще има инструментите да посрещне предизвикателствата на глобализацията през идните десетилетия.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Г-н председател, накратко, имам три бележки.
На първо място, като много от предишните оратори, приветствам убедителното "да", изразено в ирландския референдум.
На второ място, като председател на комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи, искам да подчертая значението на вероятността влизането в сила на Договора от Лисабон да засили легитимността на проекта на европейската интеграция, тъй като засяга въпроси като гражданство, права, свободи и способността ни заедно да се борим с организираната престъпност и тероризма, както и, в рамките на Шенгенското споразумение, да бъде ефективен при справянето с деликатни теми, като убежище, имиграция, статут на чужденци и контрол на външните граници на ЕС.
На трето място обаче, искам да изтъкна, както предишни оратори направиха, че това не е краят на историята. Това е вярно, не само защото Чешката република тепърва трябва да ратифицира Договора, но и защото трябва да се поучим от трудностите, които изпитахме при постигането на ратифицирането на Договора от Лисабон. Не беше лесно; разискванията отнеха 10 години и това ще завиши много изискванията ни, не само към самите нас, но и към бъдещи разширения, когато искаме лоялност, сътрудничество и поемане на отговорност от страна на всички, които се подпишат под новите правила, които ще важат с влизането в сила на Договора от Лисабон.
Anne Delvaux
(FR) Г-н председател, няколко дни след положителния референдум в Ирландия, наистина чувствам, че можем да кажем, че днес сме повече европейци отпреди. Това ме радва наистина и искрено. За съжаление, все още сме до голяма степен зависими от решението на Конституционния съд, както и от волята на чешкия президент.
Сега трябва да дадем ясен сигнал по отношение на отчетността на тези, които държат в ръцете си бъдещето на Договора, който е от основно значение за Съюза, за нашите институции и за 500-те милиона европейци, които представляваме. Не можем повече да сме пленници на неколцина, чиято единствена цел е да работят против общия европейски интерес. Ако е законно някои да не искат да продължат по пътя на европейската интеграция, ако е законно да изкажат опасенията си, също така е законно да позволим на желаещите по-голяма европейска интеграция да напредват.
Като цяло процесът на ратифициране на европейски договор твърде често изглежда като сага или Пирова победа. Трябва ли постоянно да сме принуждавани да упражняваме такъв натиск, за да гарантираме влизането в сила на даден договор и институционалните му реформи?
Трябва да се поучим от хаотичния процес на ратифициране, а също очевидно и от задължението да водим преговори за организиране на втори референдум в Ирландия, сякаш е нормално да караме население, взело суверенно решение, отново да гласува, и сякаш е нормално съгласие по договор да бъде използвано като разменна монета. Институционалната съгласуваност и балансът на европейския проект са заложени на карта.
Ратифицирането на даден договор е минимално изискване по отношение на лоялност и сближаване от момента, в който някой реши, че държавата му трябва да влезе в Европейския съюз. Искахме да изпратим ясно послание на гражданите, като гарантираме, че Договорът ще бъде ратифициран за изборите за Европейски парламент през юни 2009 г. Какво считате, че хората мислят днес за Договора от Лисабон и, нещо повече, за вътрешната ни съгласуваност и легитимност?
Zoran Thaler
(SL) Недвусмисленото ирландско "да" на Договора от Лисабон е важна стъпка към обединена Европа, както и малък удар за евроскептиците.
Решението има още по-голямо значение, защото е взето от хората, които гласуваха в референдум, и от нация, която разполагаше с една година време да реши дали първоначалното "не" ще бъде наистина в полза на Ирландия.
Освен върху Чешката република, светлината на прожекторите ще падне върху доверието в Обединеното кралство, държава-членка на ЕС, чийто лидер на опозицията, Дейвид Камерън, обеща да проведе референдум относно Договора от Лисабон, ако спечели изборите през 2010 г. Той направи това обещание, независимо от факта, че и двете камари на парламента на Обединеното кралство ратифицираха Договора от Лисабон в средата на 2008 г.
Какво ще стане с доверието в решенията и международните ангажименти на Обединеното кралство, една от нашите държави-членки, която вече е ратифицирала Договора, но сега заплашва да се откаже от решенията и ангажиментите си, две години след като ги е приела?
Enikő Győri
(HU) Госпожи и господа, когато почти 84% от гражданите на Унгария гласуваха през пролетта на 2003 г. в подкрепа на присъединяването на нашата държава към Европейския съюз, те се почувстваха, сякаш се завръщат там, където им е мястото, сред обединеното семейство на европейските народи, от което ги беше изключила комунистическа диктатура, продължила повече от 40 години. Ето защо унгарците считаха Европейския съюз не само за структура за икономическо сътрудничество, основано на регламенти, но и за общност, действаща въз основа на ценности. Със задоволство отбелязваме, че Ирландия одобри Договора от Лисабон, защото това отрежда на ценностите ни полагащото им се място в основополагащия договор, а тези ценности със сигурност включват и признаване на правата на лицата, принадлежащи към малцинства.
Ето защо, г-н председател, първа вдигнах синята си карта, когато г-н Szegedi отправи коментарите си. Тогава исках да го попитам дали е прочел Договора от Лисабон, защото ако го е чел, вероятно ще е запознат с члена относно малцинствата, който току-що споменах. Гражданите на Унгария са убедени, че след влизането в сила на Договора ЕС ще стане по-чувствителен към въпросите, свързани с малцинствата, така че мерки като словашкия закон за езика ще станат неприемливи веднъж завинаги. Това означава, че всеки не само ще трябва да спазва буквата на закона, но и ще трябва да зачита становището на Европейския съюз. С други думи, всеки европейски гражданин носи отговорност да гарантира, че малцинствата могат да използват свободно езика си без каквито и да било ограничения и да се чувстват като у дома си в родните си места.
Изразявам твърдо убеждение, че Договорът от Лисабон ще ни помогне в голяма степен да накараме институциите на ЕС да разберат по-добре, че трябва да защитаваме ценностите си и в ЕС и да предприемем незабавни действия, ако те са нарушени. Колеги от групите на социалистите и либералите и независими членове, просто не можем да имаме двойни стандарти. С други думи, позоваваме се на ценностите, ако това е диктувано от интересите ни, но ги забравяме, ако ни е по-изгодно. Групата на Европейската народна партия (Християндемократи) не желае подобна Европа.
Ivari Padar
(ET) Г-н председател, миналата седмица бях в Ирландия и подкрепях приятелите си в Ирландската лейбъристка партия. Радвам се, че Ирландия ясно каза "да", защото това е много важно решение както за Ирландия, така и за Европейския съюз. Като земеделски стопанин съм особено щастлив, че този път ирландските земеделски стопани подкрепиха кампанията за референдума от самото начало. Това беше много добро решение, защото когато Договорът влезе в сила, Европейският парламент ще получи еднакви правомощия със Съвета по селскостопанските въпроси, включително процедурата за съвместно вземане на решения в рамките на общата селскостопанска политика, което определено е добра новина за европейските земеделски стопани.
Seán Kelly
(GA) Г-н председател, като новоизбран член на Парламента, искам да кажа, че съм горд с положителния резултат, до който доведе гласуването на ирландския народ в референдума относно Договора от Лисабон миналия петък. Горд съм и от оживеното разискване, което провеждаме днес тук.
(EN) Хората питат защо Ирландия промени мнението си. Вероятно имаше четири ключови фактора. Първият според мен беше фактът, че спечелихме член на Комисията; вторият - гаранциите; третият, че проведохме подходящо разискване и хората бяха информирани както трябва този път, за разлика от предишния. Икономическата криза също беше фактор, но основният фактор беше, че кампанията на привържениците беше мобилизирана този път, а предния - не. Групите на гражданското общество и политиците се събраха и за пръв път, доколкото си спомням, политическите партии - основните политически партии - оставиха настрана различията си и проведоха кампания за доброто на Ирландия. Ирландският народ отвърна.
Кампанията на противниците също беше добре организирана и всички си казаха мнението, включително Партията за независимост на Обединеното кралство (UKIP), която се погрижи документът "Истината за Договора: Спрете булдозера ЕС" да бъде широко разпространен в Ирландия. Е, ирландският народ реши, че предпочита да бъде на влака на ЕС, отколкото булдозера на UKIP.
Краят на миналата седмица беше триумф за комуникацията. Често слушате за недостиг на комуникация. Това беше триумф за комуникацията и ако продължим по този път, ще доведем Европа по-близо до хората.
Сега зависи от чешкия президент да подпише Договора и да позволи съществуването му, защото ако не го направи, това ще е според мен най-големият акт на диктатура в историята на света и пълно отрицание на демокрацията.
Благодаря ви много за цялата подкрепа и очакваме с нетърпение да бъдем положително настроени европейци от Ирландия за дълго време напред.
Jo Leinen
(DE) Г-н председател, след осем години и многобройни разисквания и преговори сега има реален шанс Договорът за реформа да влезе в сила благодарение и на упоритата работа на мнозина в залата, които се посветиха на проекта от начало докрай в Конвента и по-късно в междуправителствените конференции.
Считам, че Парламентът изигра градивна роля в Договора за реформа. Мисля, че ако конституционният съд в Прага в Чешката република излезе с положително постановление, президентът Клаус вече няма да разполага със законно основание да продължи да блокира ЕС. Останалите конституционни структури в Чешката република също ще намерят начин да преодолеят подобна незаконна блокада.
Чуваме, разбира се, че има нова заплаха от неприятности от страна на Обединеното кралство. Ако британско правителство трябва да разреши провеждане на референдум, той няма да е относно Договора от Лисабон, а дали британците са за ЕС, или искат да се оттеглят от Европа. Това трябва да е предметът на референдума, а не договор, който вече е ратифициран. Това би било напълно неприемливо. Мисля, че трябва да научим нещо и то е, че гражданите ни се нуждаят от повече информация. Ето защо се надявам, че в новата Комисия ще имаме и заместник-председател, отговарящ за комуникацията и информацията, а може би дори и член на Комисията, отговарящ за европейското гражданство. Това ще е отговорът на противоречията относно европейската политика.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Г-н председател, благодарение на Договора от Лисабон Европа може да се заеме с предизвикателства, които се простират далеч отвъд вътрешните проблеми на държавите-членки. Европа ще бъде ли готова да го направи? Все още е трудно да се каже. Сигурно е, че в това отношение много неща ще зависят от гражданите на Европа.
Освен Договора обаче ЕС трябва да има и волята да действа и да има присъствие в света. Трябва да се чувства отговорен за света, за стабилността и развитието му. Собствената сигурност и развитие на ЕС също зависят от това. Трябва да се противопоставим на разпространената метафора за Европа като сигурна, процъфтяваща и демократична държава, която закриля правата на човека, но която се занимава със собствените си вътрешни работи и е обърнала гръб на света.
Договорът от Лисабон ни задължава да разберем по-добре предизвикателствата пред нас. След ирландското "да" обединена Европа сега гледа към Полша и Чешката република. Нямам ни най-малко съмнение, че Договорът от Лисабон скоро ще влезе в сила. Докато чакаме подписите на президентите Качински и Клаус обаче, нека помислим как протекоха обсъжданията при сегашната реформа и да си извадим заключения от случилото се. Следва да се подготвим за бъдещето. Следва да се подготвим за по-нататъшни реформи, защото чудесният модел, който създаваме - Европейският съюз - е все още недовършена идея. В заключение искам да кажа само едно - благодаря, Ирландия.
Paolo De Castro
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, 2 октомври беше голям ден за Европа, благодарение на ирландците, които гласуваха в полза на Договора от Лисабон. Влизането в сила на съвместното вземане на решение ще бъде истинска демократична революция по-конкретно за общата селскостопанска политика. Парламентът най-накрая ще има еднакви правомощия при вземането на решение със Съвета на министрите на земеделието, благодарение на съгласието на ирландците и гласуваната подкрепа в националните парламенти, включително и чешкия парламент.
Всяко забавяне би причинило проблеми за земеделските стопани в държавите-членки. В действителност селскостопанският сектор преживява един от най-деликатните и трудни моменти в последните години, със спад в цените на повечето продукти, не само на млечните продукти, както видяхме през последните няколко дни.
Докато чакаме официалното влизане в сила на Договора, очакваме Съветът и Комисията, г-н председател, от днес нататък да обмислят внимателно решенията на Парламента - който е демократично избран от всички европейски граждани - и по отношение на селскостопанските въпроси, като се започне с мерки за справяне с кризата в сектора за производство на мляко и млечни продукти.
Petru Constantin Luhan
(RO) Г-н председател, госпожи и господа, аз също съм доволен, че ирландците най-накрая одобриха Договора от Лисабон, защото считам този документ за важен за европейската интеграция.
Нужен ни е нов договор, който да предостави на Европейския съюз съвременни инструменти и по-добри работни методи, които да ни позволят да се справим ефективно с предизвикателствата на съвременния свят. Договорът е преди всичко стъпка напред, тъй като прави процеса на вземане на решение на равнище на ЕС по-демократичен, позволявайки на нас в Европейския парламент да сме сред първите, които ще се възползват от положителния обмен на мнения, предвиден в Договора.
Разширяването на процедурата за съвместно вземане на решение ще постави Европейския парламент на равна нога със Съвета по отношение на законодателните правомощия при 95% от законодателството на Общността. Например в комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи, на която съм член, ще разширим процедурата за съвместно вземане на решение от 40 на 80 области на компетентност, което води до повишаване на демократичната легитимност на законодателството на ЕС.
Считам, че новата правна основа ще спомогне за ускоряването на процеса на икономическо развитие и приспособяването на правните системи на държавите-членки. Също така твърдо вярвам, че мярката ще ни позволи да постигнем по-лесно една от главните цели на Европейския съюз, а именно създаването на условия за икономическо, социално и териториално сближаване.
Очаквам с голям интерес завършването на процеса на ратифициране и нямам търпение да се заловим с прилагането му.
José Manuel Fernandes
(PT) Госпожи и господа, приветствам ясното "да", изразено от ирландския народ миналата неделя в референдума относно Договора от Лисабон. Да се надяваме, че трудният процес на ратифициране на Договора най-накрая е завършил.
Сигурен съм, че Договорът ще бъде ратифициран и от Чешката република. Считам, че би било непонятно и неприемливо да се възпрепятства бъдещето на Европа, да се блокира от лично мнение, което изцяло не зачита и е в противоречие с мнозинството в съответния парламент. Всички искаме най-накрая да излезем от институционалната безизходица, пред която сме изправени от почти 10 години.
Ето защо благодаря на ирландския народ, защото волята, която показаха, ни дава надежда за по-силна, по-благоденстваща Европа, която е по-единна и голяма, а на европейските институции предоставя задължението и отговорността да действат по такъв начин, че да не предадат тази воля. Още повече че тази воля се споделя от голямото мнозинство европейски граждани.
Надявам се, че всички ние сме достойни за Европа, която е все по-ясно изразена, по-сплотена и която насърчава демократичните ценности, социалните и основните права и икономическия растеж в целия свят, като същевременно насърчава опазването на околната среда.
Mário David
(PT) Г-н председател, г-н министър, г-н член на Комисията, госпожи и господа, искам с няколко думи да аплодирам историческия и широкообхватен резултат от референдума в Ирландия и да изтъкна решаващата роля в процеса на партия "Фине Гейл" и нейния лидер, следващия министър-председател на Ирландия, Енда Кени. В процеса беше много ясно, че Европейският съюз трябва да се доведе по-близо до гражданите си. Именно гражданите, и всъщност всички ние, сме главните бенефициери на всички действия на Съюза. Жизненоважно е всички да сме наясно с влиянието и ползите, които Европа носи за ежедневието ни.
Европа е нашият дом. Това, което е добро за Европа, е добро за всички държави-членки и за техните граждани. Това със сигурност е вярно за Договора от Лисабон. Договорът ясно показва, че хората могат да бъдат едновременно горди и лоялни национални граждани и отдадени привърженици на европейския проект. Достигайки края на един извънредно дълъг дебат за организацията и функционирането си, Европейският съюз ще може да се съсредоточи повече и с нови, по-ефективни инструменти върху реалните проблеми пред европейците: конкурентоспособност, растеж и заетост.
Завършвам, г-н председател, г-н министър, с предложение към бъдещите поколения. Предвид липсата на информация относно ценностите, възможностите, целите и modus operandi на Европейския съюз, Парламентът трябва да предложи, след края на задължителното образование във всяка държава-членка, нова задължителна система за европейското обучение. Младите европейци действително ще научат за нашите принципи, кои сме ние, какво вършим и къде искаме да стигнем по обективен, истински и действителен начин.
Научавайки го в ранна възраст, те ще разбират през целия си живот потенциала и огромната полза от европейската идентичност, създадена с този уникален проект, за доброволно споделяне на суверенитета в континентален мащаб.
David Casa
(MT) Да, моментът наистина е исторически, не само защото ирландците приеха Договора, като гласуваха твърдо в негова полза, но и защото днес Полша заяви, че ще ратифицира Договора.
Договорът измина много дълъг път. Аз съм тук едва от пет години, но има представители, които работят от дълго време за този исторически момент. Сред тях е моят колега г-н Méndez de Vigo. Това важно събитие сега ще постави по-големи отговорности на раменете ни, като политици, а това се отнася и за президента на Чешката република. Личното му мнение има значение, но никой не може да държи цяла държава, както и целия Европейски съюз, в плен на личното си политическо становище.
Като политици носим големи отговорности. Трябва да осигурим отговори и да отговаряме само пред гражданите на Европейския съюз, защото в крайна сметка ги представляваме. Европа е изправена пред трудни предизвикателства по въпроси като финансовата криза, изменението на климата, проблемите с имиграцията и създаването на повече работни места в Европа. Поради тази причина мнението на президента на Чешката република не може да пречи на Европа да работи за постигане на стандартите, които сме заложили. Съгласен съм с предния оратор, който каза, че трябва да назначим Комисията. Имаме председател и следователно не виждам защо трябва да чакаме постановлението на Конституционния съд на Чешката република, преди да назначим Комисия. Трябва да се свърши много работа и Комисията трябва да се заеме незабавно, за да гарантираме, че работата се върши.
Iuliu Winkler
(HU) Присъединявам се към многото колеги преди мен, които приветстваха решението на ирландския електорат да гласуват в полза на Договора от Лисабон. Сега можем да гледаме с оптимизъм напред към завършване на ратифицирането. Все пак това не е нищо повече от първа крачка по пътя, по който според мен имаме да изпълняваме три цели. Трябва да задълбочим интеграцията на новите държави-членки, трябва да премахнем бариерите, които доведоха до "Европа на две скорости", и трябва да продължим процеса на разширяване на ЕС към Балканите.
Договорът от Лисабон е основан на европейската солидарност и аз се надявам, че солидарността ще работи на практика, а няма да остане само декларация за намерения, изразявана на различни форуми на европейските институции. Считам, че икономическата криза също показва, че солидарността е единственото средство да отговорим на предизвикателствата, пред които сме изправени, и че силният ЕС ще позволи на всички нас да бъдем важни участници на световната сцена.
Досегашният ни път беше дълъг и труден. Не можем да си позволим да отслабим основите на европейската интеграция. Твърдо вярвам, че реалността ще докаже на евроскептиците, че заедно сме по-силни, да не споменаваме, че няма да постигнем нищо, като се върнем към геополитическата ситуация от ранния 20-ти век.
Diogo Feio
(PT) Г-н председател, г-н министър, г-н член на Комисията, надявам се, че с резултата от миналия петък Европа може да излезе от кризата с Договорите и че така ще може да има стабилна институционална структура, която подхожда на организация с 27 държави-членки и която е различна от тази, изградена въз основа на Договора от Ница.
Г-н председател, един договор всъщност не е произведение на изкуството, законово дело, което съществува, само за да му се възхищаваме. Той трябва да е полезен и ефективен. Ето защо, колкото и важно от политическа гледна точка да е обсъждането например кой ще бъде председател на Съвета, по-важно е процесът на ратифициране да приключи, за да влезе в сила Договорът, не на последно място защото резултатът от Ирландия показа, че Европа не може да се гради против волята на хората. Дали чрез представителство, или чрез референдуми, обединяването ни е реално.
Важно е и да подчертаем, че гласуването с "не" е също толкова демократично, колкото гласуването с "да". Изглежда това смущава някои хора. Надявам се, че с ратифицирането в Ирландия, Чешката република и Полша може да бъде установена de facto солидарност сред държавите-членки. Надявам се също така, че вървим към ситуация, в която тази голяма стъпка може да бъде придружена от модела за Европа на Шуман: Европа, изградена с малки стъпки, ден след ден и главно чрез насърчаване на европейските идеали.
Csaba Sógor
(HU) Г-н председател, успешният резултат от ирландския референдум е триумф за цялата европейска концепция. Какви може да са причините? Една от тях е, че беше дадена гаранция на ирландците. С други думи, мнозинството зачете желанията на малцинството. Истинската демокрация не е само мнението на мнозинството, което печели, а вземане предвид и на желанията на малцинството. Това ще е нужно и за защита на малцинствата в Европа.
Втората причина за успешния резултат е, че поддръжниците на Договора проведоха по-добра кампания в сравнение с предния път, когато референдумът беше отхвърлен. Европейският съюз е съюз, който по-скоро казва "да", отколкото "не". Не на последно място, икономическата криза също изигра роля в изборния успех. Същата съдба, която сполетя Исландия, която не е член на ЕС, щеше да сполети и Ирландия. Кризата подчертава, че заедно сме по-силни и че сътрудничеството и солидарността са за предпочитане пред обтегнати връзки помежду ни.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Г-н председател, новият ирландски вот, този път в одобрение на Договора от Лисабон, е наистина много добра новина. Поне два аспекта обаче изискват внимание. Първият е, че Договорът се нуждае от подписа на президента Клаус, когото само огорчихме с реакцията ни към открития му скептицизъм и антиевропеизъм, когато той говори в залата миналата пролет. Иска ми се да бяхме постъпили по-разумно.
Вторият аспект, който изисква внимание, са големите очаквания, които възлагаме на подновената интеграция, включително и разширяването, след въвеждането на Договора от Лисабон. Истината е, че ако забавим темпото, не е заради отсъствието на Договора от Лисабон, което е само оправдание за това, а заради отрицателните последствия от настоящата криза, които насърчават повторно национализиране на някои политики на Общността и центробежните тенденции в Съюза. Трябва да се справим с това отделно и правилно, ако искаме Договорът от Лисабон да е това, което очакваме.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Г-н председател, вярвам, че един от изводите от разискването е, че когато нещата се обясняват, когато се водят обсъждания с хората, когато има комуникация, когато лъжите се опровергават, то тогава се постига по-голямо участие и по-голяма подкрепа за европейския проект.
Ето защо се осмелявам, в тон с много от предишните оратори, да участвам положително и градивно и да помоля Европейската комисия да помисли дали при съставянето на новата Комисия задълженията на члена на Комисията, отговарящ за правата на човека, да не бъдат включени в по-широк портфейл, например член на Комисията, отговарящ за гражданството, така че да включат комуникацията, която е от съществено значение, за да общуваме добре, да обясняваме добре и да сме способни да започнем истински диалог относно eвропейския ни проект.
John Bufton
(EN) Г-н председател, резултатът от референдума в Ирландия в края на миналата седмица относно Договора от Лисабон е живо доказателство, че Парламентът не е демократичен, честен или отговорен. Но кого тук наистина го интересува? Е, мен ме интересува. Фактът, че ирландците бяха накарани да гласуват два пъти, доказва, че ЕС се е превърнал в диктатура. Ако вотът не се хареса на диктаторите в ЕС, тогава те просто гласуват отново и отново до получаване на правилния резултат.
Това не е справедливо, а морално грешно според мен. Лисабонските фанатици в Парламента сега ще продължат с пълна пара към създаването на европейска свръхдържава на 500 милиона души. Несправедливо е, че на хората в моята държава, Обединеното кралство, беше обещан референдум, който им беше отказан. Иронично е, че според Договора от Лисабон ще има постоянен председател. Твърде възможно е това да е Тони Блеър. Новият председател на ЕС ще бъде държавна глава.
Не може да има двама държавни глави и тъй като ЕС има предимство пред националните структури, председателят на ЕС - вероятно Тони Блеър - ще има предимство пред нашата Кралица. Хората в моята страна няма да приемат неудачник, когото не са избрали, или който и да е друг да има предимство пред нашата Кралица. Бог да пази Кралицата!
Corneliu Vadim Tudor
(RO) Както добре знаете, Румъния понастоящем преминава през безпрецедентна политическа криза освен икономическата и социална криза. В момента тече подготовка за голяма изборна измама. Говоря за румънските президентски избори, които са насрочени за 22 ноември. Всички избори в Румъния са манипулирани, но мащабите на измамата, която сега се планира, са невероятни.
Не обвинявам никого конкретно, но за осъществяването на този тип измама бяха създадени и усъвършенствани механизми, които са пълно безобразие. Те включват фалшиви проучвания на общественото мнение, изборен туризъм, допълнителни списъци, анулиране на действителни гласове на избиратели и валидно подадените гласове на мъртви хора, огромни суми пари и купища потребителски стоки, използвани за подкупване на бедните, убеждаване на родителите чрез подкупване на учениците, компютърни измами и много други незаконни действия. Моля, помогнете да спасим Румъния. Отправям SOS от името на румънския народ.
Институциите на Европейския съюз, включително най-вече Европейският парламент, имат морално задължение да помогнат на дадена държава-членка да остане цивилизована. Не позволявайте на балканската мафия да разруши благородния проект на Европейския съюз. Бия сигнал за тревога, защото институциите на Европейския съюз са последната надежда на румънския народ.
Zoltán Balczó
(HU) Поддръжниците на Договора от Лисабон празнуват не каква да е победа, а победа на демокрацията със сегашното "да" в наложен референдум. Обаче действителният резултат е 3 на 1 за противниците на Договора. Нека не забравяме, че хората и във Франция, и в Нидерландия казаха "не" на Договора за конституцията, който съдържаше напълно идентични разпоредби. Тогава се появи изобретателната, но цинична идея, ако хората на Европа не приемат конституцията, да я наречем Договор за реформа и политическите лидери ще гласуват в нейна подкрепа в различните парламенти. За съжаление, пръв го направи унгарският парламент.
Разбирам, че много хора считат Договора от Лисабон за пътя към щастието на европейските народи, но това все още не им дава правна основа да кажат, че това е желаното от европейските народи.
Cristian Dan Preda
(RO) Поисках думата само да напомня на г-н Vadim Tudor, че темата на разискването в момента е референдумът в Ирландия и че напълно неверните твърдения, които той направи, нямат нищо общо с темата. В същото време искам да приветствам победата на проевропейския лагер в Ирландия.
Сесилия Малмстрьом
Г-н председател, виждам, че разискването от ирландския референдум е все още живо в залата и има много за казване относно демокрацията. Демократично ли е да позволим на ирландския народ да гласува отново? Ами да, много е демократично. Ако слушате хората, ги питате: Защо гласувахте с "не"? Откривате причините. Разяснявате нещата, като давате правни гаранции на ирландския народ относно данъчното облагане, неутралитета, някои етични въпроси, както и гаранция, че всички държави-членки, включително Ирландия, ще имат член на Комисията, когато новият Договор влезе в сила. След това разясняване провеждате нов референдум. Хората отговориха "да" с мнозинство от две трети и с по-голяма избирателна активност от предния път. Това е демократично и считам, че трябва да сме доволни и да поздравим ирландския народ.
Виждам също така, че тук се води ясен вътрешно разискване от Обединеното кралство. Изкушавам се да се включа, но няма да го направя. Искам само да кажа, че независимо кой е на "Даунинг Стрийт" другата година, Великобритания се нуждае от Европа и Европа се нуждае от Великобритания.
Чувствам и определено неудовлетворение от сроковете тук. Разбирам и го споделям, но искам да уверя залата, че се движим с максимална бързина. Имаме гаранции или обещания, че полският президент ще подпише в рамките на няколко дни. Малко по-неясни са все още сроковете в Прага. Довечера ще отида там, ако хвана самолета, и утре ще се срещна с много хора, за да придобия представа за различните сценарии, различните срокове, които можем да очакваме. Нужни са ни няколко дни да схванем и преценим ситуацията в Конституционния съд. Договорът е в Конституционния съд и докато не излезе от там, президентът не може да го подпише. Аз съм оптимист: считам, че ще е готово скоро, но трябва да изчакаме няколко дни за разяснението.
Междувременно председателството работи, разбира се. Има много работни групи с цел подготовка за пълното прилагане на Договора. Текат обсъждания с Европейския парламент, с Комисията, с цел да сложим всяко нещо на мястото му, за да може Договорът да влезе в сила много бързо.
Г-жа Flautre ме попита за допълнителните членове на Парламента. Това е въпрос, който трябва да се реши, веднага след като Договорът влезе в сила. Искам да я уверя, ако ме слуша в момента, че правим всичко по силите си да гарантираме, че решението може да се вземе възможно най-скоро. Искам да благодаря на Парламента за това, че реши да предостави на тези членове на Парламента статут на наблюдатели, докато изчакваме формалностите след приемането на Договора. Тя също така спомена много имена за високи позиции, но те се разпространяват в медиите, в пресата; все още няма официални кандидати от Съвета. Ще има. Но всички споменати имена се разпространяват в медиите. Ще се радвам много, ако някоя от тези високи позиции бъде заета от жена. Не мога да ви гарантирам, че ще успеем с това, защото председателството трябва да изслуша всички столици и да намери кандидати, които могат да постигнат консенсус между всички 27 държави-членки, но ще приветствам кандидатурата на жена; това ще направи Европа много по-представителна, отколкото е сега.
Усещам също така, г-н председател, силно желание в залата Европа да стане по-силен, по-голям участник в световен мащаб и да намери решения по отношение на икономиката, борбата с безработицата, предизвикателствата на глобализацията и изменението на климата. Трябва да го постигнем. Договорът от Лисабон е важен инструмент за това, но трябва да вървим напред, независимо с кой Договор разполагаме, да покажем и предоставим конкретни резултати. Само когато го направим, когато постигнем очакваното от гражданите - а това се отнася за Съвета, Комисията и Европейския парламент - ще спечелим легитимност и доверието на нашите граждани. Мога да ви уверя, че председателството прави всичко по силите си да придвижи процесите по всички тези въпроси с помощта на Европейския парламент. Благодаря Ви много за интересното разискване, г-н председател.
Маргот Валстрьом
Г-н председател, беше интересно разискване, което, сигурна съм, до известна степен повтаря обсъжданията, проведени в Ирландия и на други места.
Искам да започна с някои факти. Правителствата на държавите-членки избират методите за ратифициране. Няма начин институциите на ЕС да принудят държава-членка да избере между референдум или ратифициране от парламента. Считам, че е важно да се каже това. Интересно е, че онези, които силно подкрепят независими национални държави, са същите, които искат да наложат референдуми на всички останали държави-членки, което аз намирам за малко странно.
Сега Ирландия реши да проведе втори референдум. Да бъдем съвсем честни, това винаги носи политически риск, но ирландското правителство реши да го направи. А защо?
Между другото, не е необичайно да се повтарят референдуми: правено е в миналото по вътрешни въпроси и някои държави-членки се връщат към един и същи вътрешен въпрос няколко пъти, така че нека бъдем интелектуално честни относно цялата процедура.
Мисля, че чухме много добър анализ от самите ирландски членове на Парламента, от г-н Kelly, от Mary MacDonald, от г-н De Rossa: предложиха ни обяснение защо ирландското население промени мнението си, защо избраха да гласуват с "да" и считам, че получихме добри отговори.
Смятам, че някои членове на Парламента гледат на демокрацията по много странен начин, като много статична и завършена. Може би предпочитат да забравят, че обсъждането касае реформа. Това е процес, който започна в Лаакен преди много години и който включваше различни демократични структури и обсъждания през годините, в опит да се намери общ начин за вземане на решения по един по-съвременен, по-демократичен и ефективен начин. Държавите-членки и ръководителите им, разбира се, инвестираха много време и енергия в процедурата и затова тя не е статична: не може да се сравни с футболен мач. Съжалявам, не можете да броите точки като във футболен мач, защото трябва и да се слушаме един друг.
Това и направихме. Изслушахме опасенията на ирландския народ и те самите го направиха в Ирландия. Защо трябва да обясняваме? Самите ирландци, националният им парламент, обсъди в подкомисия причините за отрицателния вот, защото той беше изненада за мнозина от тях. Така че потърсиха причините.
Бях там лично. Бях на модното изложение в Дъблин, бях на рибния пазар в Корк, бях на публичната среща в Донигал и това, което много хора казваха преди всичко, беше: ами, всъщност не сме изчели целия Договор, това е много сложен правен текст и е трудно да разберем за какво точно става дума.
Някои казваха, че се страхуват много, че може да е вярно написаното на плакатите, т.е. че ЕС ще вземе решение минималната работна заплата да бъде 1,48 евро: може ли наистина да е вярно? Или пък е вярно, че ЕС ще наложи наборна служба към европейска армия и ще изпраща много млади хора в Афганистан в рамките на европейска армия: може ли това да е истина? Какви са тези твърдения? Да им вярвам ли? Така че имаше много тревоги и реални притеснения, и, бих казала, липса на информация и необходимост опасенията им да бъдат взети сериозно под внимание.
Това се случи. Включи се и гражданското общество, както, считам, г-н Kelly обясни много добре. Не се срамувам от факта, че направихме обобщение на Договора от Лисабон за гражданите, което беше публикувано в големите вестници - на което никой не се възпротиви, мога да добавя - така че гражданите да могат сами да прочетат обобщението на целия Договор на разбираем език и сами да преценят за какво става въпрос, кое е вярно и кое не.
Считам, че правните гаранции помогнаха, защото стана ясно, че не е нужно да се притесняват за неутралитета или аборта, или другите проблеми. Така това беше разяснено и получиха правни гаранции и член на Комисията - и благодаря, Ирландия, защото това ще означава, че вече ще имаме и член на Комсията от Швеция, както и от Германия, и от Гърция, и т.н., така че мисля, че трябва да благодарим на ирландците, че поправиха това.
Разбира се, не разискваме нещата в политически вакуум. Действителността също ще повлияе на мнението ни по въпросите и в това няма нищо лошо, но считам, че винаги следва в анализа, последващ референдума, да помислим за евентуален фактор страх и от двете страни, защото страхът е много силно чувство и с него може да бъде злоупотребено. Така че смятам, че дебатът, който ще последва в Ирландия, следва също така да обърне внимание на използването или злоупотребяването с фактор страх. Но действителността показа, че ирландският народ вярва, че има място в сърцето на Европа и че ще получи подкрепа, като принадлежи напълно към Европа, а не като го питат вярно ли е това.
Надявам се също така, че Комисията ще продължи да играе роля в предоставянето на фактическа обективна информация, но разискването ще продължи, защото, помнете, добрата страна на референдума е, че трябва да се ангажирате с гражданите. Трябва да осигурите и информация, и разискване, и обсъждане. Лошата страна е, че той разделя населението. Принудени сте да кажете "да" или "не" и това може да остане в сърцата и умовете на ирландците за дълго време. Наш дълг е, наше задължение от демократична гледна точка да вземем предвид също и опасенията на противниците, да продължим разискването и да гарантираме, че въпросите на ЕС са включени в нормалното политическо разискване, включително от гражданското общество в Ирландия отсега нататък, както и в цяла Европа по същия начин. Това е донякъде причината да нямаме по-висока избирателна активност: че не е част от ежедневните политически разговори във всяка една от държавите-членки.
Това трябва да бъде направено и се надявам, че отсега нататък ще имаме член на Комисията, отговарящ за гражданството и комуникацията, и то, да се надяваме, съгласно Договора от Лисабон.
Председател
Благодаря Ви, г-жо член на Комисията, както и на всички, които взеха участие в това много важно разискване относно резултата от референдума в Ирландия.
Разискването приключи.
Писмени изявления (член 149)
Elena Oana Antonescu  
Ирландският вот беше категоричен вот в полза на Европа. Когато Договорът от Лисабон влезе в сила, това ще изведе Европа от безизходицата, в която се намира от няколко години.
Много се каза за липсата на демокрация, от която страда Европа, и за пропастта между Европейския съюз и неговите граждани. Някои колеги говориха и за неспособността на европейските институции дори да се справят с реалностите на коренни различия в Европа, съставена от 27 държави-членки, в която много от страните, които наскоро се присъединиха, имат различно ниво на развитие и различен тип икономика.
Неподходящата институционална структура на Общността, нуждата от повишаване на легитимността на ЕС в очите на гражданите му и от специфични инструменти, които да позволят на ЕС да поеме глобални отговорности в трудна икономическа ситуация, оправдават решимостта на държавите-членки да подкрепят преминаването към по-демократична Европа.
Когато Договорът влезе в сила, това ще проправи път за реформиране на Европейския съюз, осигурявайки институционалната способност за предприемане на действия. Нужна е обаче политическа воля за справяне с предизвикателствата. Следователно успешното прилагане на Договора от Лисабон има решаваща роля.
Sebastian Valentin Bodu  
Европейският съюз бързо приближава момента на осъществяване на най-важната реформа в историята си: прилагането на Договора от Лисабон. Ирландия каза "да" на Договора 16 месеца след ясното "не", което породи едни и същи опасения сред всички правителства в Европа.
ЕС сега очаква полският президент да ратифицира Договора бързо, както той обеща, и Конституционният съд в Чешката република да направи това, което чешкият президент отказва. Така ЕС ще стане по-гъвкав и по-бърз в отговорите си, но това не е всичко. Договорът също така ще разпали отново стремежите на държавите, които искат да станат членки на Общността. Държавите от Западните Балкани с ентусиазъм приветстваха ратифицирането на Договора от страна на Ирландия.
Така гласът на ЕС в света ще стане по-силен, след като институциите се изградят и реформират. ЕС вече няма да е само общ пазар, а и сила в сферата на международните отношения. Силата му идва от 27-те държави-членки, броят на които може да се увеличи в недалечно бъдеще. 2010-та е годината, в която се надяваме Договорът да влезе в сила. Може да бъде и година за обновление на ЕС, който успява постоянно да се преоткрива в цялата си история.
Maria Da Graça Carvalho  
Резултатът от референдума в Ирландия относно Договора от Лисабон е жизненоважна стъпка за европейската интеграция и за затвърждаване на ролята на Европа. Договорът от Лисабон позволява на ЕС да засили ролята на Европа в политиките относно енергетиката, изменението на климата, науката и сътрудничеството с развиващите се държави.
Договорът от Лисабон превръща борбата с изменението на климата в специфична цел на политиката на ЕС за околната среда, като признава, че тя има водеща роля в международен план в борбата с изменението на климата.
За пръв път ще бъде включена глава относно енергетиката, което включва в политиката на ЕС целите на постигане на енергийна сигурност, насърчаване на енергийната ефективност и разработване на възобновяеми енергийни източници.
Договорът от Лисабон полага основата за създаване на европейското научноизследователско пространство, задълбочавайки европейските действия в област, която е от съществено значение за икономическия растеж и заетостта.
Договорът от Лисабон въвежда, за пръв път, конкретна правна основа за хуманитарната помощ и гласи, че намаляването и изкореняването на бедността в развиващите се държави е основната цел на политиката на Съюза на сътрудничеството за развитие.
João Ferreira  
Резултатът от втория референдум относно Договора от Лисабон, проведен в Ирландия, не променя недемократичния характер на процеса, който не зачита волята на хората от самото начало. Няма да позволим да бъде забравено, че френският и нидерландският народ казаха "не" на Договора за конституцията, нито че е измама превръщането му в Договора от Лисабон.
Незачитането на отрицателния вот на ирландския народ в първия референдум и недопустимото изнудване и вмешателство, които последваха, достигнали своя връх в огромна кампания, която включваше безсрамното използване на ресурсите на ирландската държава и на Европейския съюз, също ще попаднат в историята. Нито процесът на ратифициране, нито съдържанието на Договора узаконяват продължаване на политики, които са в основата на сериозната икономическа криза в ЕС, особено в Португалия, която Договорът ще влоши.
Ние, от своя страна, ще продължим с непоколебима решителност да се борим с неолиберализма, федерализма и милитаризма в Европейския съюз. Ще продължим със силна вяра да се борим за друга Европа - Европа на работниците и хората - и срещу новите заплахи, пред които сме изправени сега, за социалните и работническите права, демокрацията, суверенитета, мира и сътрудничеството.
Bruno Gollnisch  
Г-н председател, госпожи и господа, на кого се смеем? Твърде надменното задоволство, показано тук по отношение на измъкнатото "да" от ирландците след месеци на тормоз, греховни кампании, лъжи и полуистини е позор за демокрацията и обида към волята на народа. В правосъдието признанията, получени чрез принуда, нямат стойност. Би следвало да е същото и с тези манипулирани ратификации, където има само един възможен отговор, който сме готови да получим, карайки гражданите да гласуват отново и отново ad nauseam, като всъщност не ги заобикаляме напълно, избирайки парламентарния път. Днес Вацлав Клаус, президентът на Чешката република, е последният, който може да се опита да се противопостави на тираничния текст на Договора от Лисабон. Всички патриоти в Европа, всички, които са против европейската свръхдържава, всички, които считат, че хората имат правото да определят собственото си бъдеще, днес трябва да покажат подкрепата си за него и да му помогнат да устои на натиска, на който е подложен и на който ще бъде подложен в още по-голяма степен в близко бъдеще.
Lívia Járóka  
Искам да се възползвам от възможността да приветствам резултата от ирландския референдум, който проправя път за влизането в сила на Договора от Лисабон и така създава Европейски съюз, който насърчава по-голяма демокрация и солидарност. Искам да подчертая, че, от една страна, Договорът предоставя на националните парламенти възможност за по-голямо въздействие, а от друга, се основава на Хартата на Европейския съюз за основните права, като по този начин запазва и укрепва задължителната сила на документа, определящ правата на човека и на малцинствата. Това е особено важно за Унгария, тъй като забраната, предвидена от хартата, за дискриминация на лица, принадлежащи към национално малцинство, е изключително важен жест от гледна точка както на унгарците, живеещи извън Унгария, така и на малцинствата в Унгария. По време на сегашния глобален икономически спад е важно да признаем, че ефективното и ефикасно европейско сътрудничество може да предостави на средна по големина държава като Ирландия или Унгария, начин за излизане от кризата.
Rareş-Lucian Niculescu  
Когато Договорът от Лисабон влезе в сила, той ще опрости много законодателните процедури. Най-значителен напредък в това отношение ще бъде увеличаването на броя на областите, в които решенията се вземат от Съвета на ЕС с квалифицирано мнозинство (вместо единодушно), както и увеличаването на броя на областите, в които Европейският парламент ще има ролята на съзаконодател заедно със Съвета на ЕС. Новите характеристики значително ще улеснят процедурата за вземане на решения на равнище на ЕС, особено в области като структурните фондове и кохезионния фонд, които са изключително важни за Румъния, която се нуждае от средствата, за да продължи своето развитие. Приветствам и факта, че Европейският парламент ще има по-големи правомощия, например по отношение на средствата за селско стопанство, област, толкова силно засегната от настоящата икономическа криза, и в същото време област, в която са необходими конкретни мерки, способни да предоставят бързи резултати с цел подобряване на живота на земеделските стопани и гарантиране на сигурността на храните за нашите граждани.
Joanna Senyszyn  
Президентът Лех Качински, въпреки че обеща публично, все още не е подписал Договора от Лисабон. Забавянето вече продължава над година и половина. Това е неоправдано, осъдително и дори незаконно.
На 1 април 2008 г., президентът беше упълномощен от полския парламент да ратифицира Договора от Лисабон. В съответствие с конституцията на Република Полша президентът е длъжен да подпише. Не става въпрос за добра воля от негова страна или дали е склонен да го направи - това е негово задължение. Не изпълнявайки задължението си, той нарушава закона. Поставяйки подписването на Договора в зависимост от решението на гражданите на друга държава, президентът Качински отрежда на Полша роля на държава, неспособна да вземе суверенно решение, и обижда патриотичните чувства на поляците. В Ирландия победители станаха поддръжниците на силен и обединен Европейски съюз. В Полша президентът пречи на победата и вече няма почти никаква подкрепа от обществото.
Възможно ли е той да отлага по лични причини, от страх, че ще загуби твърдия си електорат от противници на ЕС, включително и свързаните с радио "Мария"? Ако е така, е крайно време да започнем процедура по импийчмънт. В съответствие с конституцията на Република Полша има два възможни варианта. Държавният трибунал или прилагане на член 131, параграф 2, алинея 4 от конституцията на Република Полша - "декларация от Народното събрание за трайна невъзможност на президента да упражнява правомощията си поради здравословното си състояние". Полският народ не желае да възпрепятства развитието на Европейския съюз. Точно обратното, иска да даде начало на полезни промени в Европа. Президентът Качински няма право да се намесва в това.
Czesław Adam Siekierski  
Въпреки факта, че Европейският съюз и институциите му ежедневно функционират добре и без Договора от Лисабон, неприемането му би създало образ на Общността като неспособна да постига и да взема важни решения. Договорът от Лисабон въвежда нови принципи на гласуване, при които правото на глас на дадена държава ясно зависи от броя на нейното население. В сравнение с настоящата система за гласуване съгласно Договора от Ница, големи държави, като Германия, са в изгодно положение, докато средни по размер държави, включително Полша, губят. Разпределението на гласовете за Полша съгласно Договора от Ница беше много изгодно. Породиха се някои страхове по отношение на разделението на компетентностите при създаването на нова институция - председател на Европейския съвет, по-известен като президент на ЕС. Да си припомним, че вече имаме председател на Европейската комисия и председател на Парламента, също така лидер на държавата, която ръководи или, както казваме, председателства ЕС, и в допълнение очакваме назначаването на върховен представител по въпросите на външните работи и политиката на сигурност. Освен с въвеждането на длъжността върховен представител, познат още като министър на външните работи на ЕС, Договорът от Лисабон засилва външната политика на ЕС със създаването на обща дипломация. Освен това се предоставя възможност за напускане на ЕС, създава се европейската гражданска инициатива и също така Договорът посочва необходимостта от създаване на политика на ЕС в областта на енергетиката, която е много важна за бъдещето на Европа. Очакваме с надежда окончателното ратифициране на Договора.
Silvia-Adriana Ţicău
в писмена форма. - (RO) Договорът от Лисабон ще позволи на националните парламенти да включат свързани с Европа въпроси в дневния си ред за национално разискване. Практически всяко законодателно предложение на Европейската комисия ще се разглежда от националните парламенти, за да се потвърди спазването на принципа на субсидиарност. Ако една трета от националните парламенти информират Комисията за нарушение на този принцип, Комисията е длъжна да преразгледа предложението си. Ако според половината от парламентите принципът е нарушен, Европейският парламент и Съветът са длъжни да направят изявление относно това, дали принципът е спазен, или е нарушен. След приемането на европейски законодателен акт националните парламенти могат да поискат от Съда на Европейските общности да го отмени в рамките на два месеца след публикуването му. Предвид продължителността на законодателния процес на европейско равнище, включването на свързани с Европа въпроси в дневния ред за национално разискване ще позволи на държавите-членки да получават навреме указанията и насоките за развитие и в същото време да изготвят свои собствени, както ЕС. Договорът от Лисабон потвърждава, че икономиката на ЕС е социална пазарна икономика и предоставя нови правомощия на ЕС в области като изменението на климата и политиката в областта на енергетиката. Тези правомощия ще са от особена практическо значение, особено на фона на енергийната зависимост на ЕС от трети държави.
Rafał Kazimierz Trzaskowski  
Ирландското "да" на Договора от Лисабон е добра новина за Европа. Няма съмнение, че Договорът ще служи за благото на Европейския съюз, опростявайки процеса на вземане на решения и създавайки по-добро поле за неговата ефективност. Противно на твърденията на противниците му, Договорът не води до голяма революция. Никога преди това обаче толкова много не е зависело от процеса на прилагане. Малкото камъче преобръща колата. С нововъведенията Договорът може, например, да направи по-осезаемо присъствието на ЕС на международната сцена. Много зависи обаче от окончателните договорености, които ще определят характера на новите инструменти, като например Европейската служба за външна дейност. Следователно е много важно Европейският парламент да изиграе полагащата му се роля в процеса на създаване на нова институционална рамка, както е предвидено в Договора от Лисабон, когато е възможно. Това ще направи процеса по-прозрачен, ще повиши легитимността му и считам, че ще доведе до по-добър резултат.
