Cea de-a 10-a aniversare a Rezoluției 1325 a Consiliului de Securitate al ONU privind femeile, pacea și securitatea (dezbatere 
Președinte
Următorul punct pe ordinea de zi îl reprezintă declarațiile Consiliului și a Comisiei referitoare la împlinirea a 10 ani de la adoptarea Rezoluției 1325 a Consiliului de Securitate al ONU privind femeile, pacea și securitatea.
Aș dori să urez bun venit în sală reprezentanților Consiliului și reprezentantului Comisiei.
Olivier Chastel
Dle Președinte, doamnelor și domnilor, am onoarea de a lua cuvântul în această dezbatere, în numele baronesei Ashton, Vicepreședinte al Comisiei și Înalt Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate.
Permiteți-mi, în primul rând, dle Președinte, să mulțumesc Parlamentului European pentru interesul său neabătut față de tema privind femeile, pacea și securitatea și să subliniez - deși, evident, cunoașteți acest lucru - că Parlamentul a fost prima instituție care, la doar o lună după adoptarea Rezoluției 1325, a cerut punerea sa în aplicare prin intermediul unei rezoluții în cadrul acestei instituții.
Zece ani mai târziu, putem concluziona că s-au făcut progrese. Avem acum un cadru internațional îmbunătățit semnificativ, în special datorită adoptării, în 2009, a Rezoluțiilor 1888 și 1889. Numirea primului Reprezentant special al Organizației Națiunilor Unite privind violența împotriva femeilor în conflictele armate a fost un pas important.
Mai mult, există în prezent peste 20 de planuri naționale în întreaga lume. Cu toate acestea, situația persistă, iar realitatea este că protecția femeilor în situații de conflict și participarea lor la procesele de menținere a păcii și de reconstrucție nu corespund angajamentelor asumate și nevoilor de pe teren. Violența și în special violența sexuală împotriva femeilor și a fetelor în cadrul conflictelor continuă să distrugă multe vieți și, adesea, în condiții de impunitate totală.
Uniunea Europeană se angajează ferm să pună în aplicare Rezoluția 1325 și rezoluțiile ulterioare. Astăzi, în UE, avem o politică sănătoasă privind femeile, pacea și securitatea, care acoperă toate aspectele relațiilor externe ale Uniunii, de la gestionarea crizelor până la și fără a exclude ajutorul umanitar și cooperarea pentru dezvoltare. Aș dori să menționez aici câteva realizări specifice: una dintre acțiuni presupune schimbul de bune practici.
În acest scop, experții din cadrul instituțiilor UE și statele membre participă în mod regulat la un grup de lucru. Acest proces a condus la o creștere a numărului de programe la nivel național. Zece state membre au în prezent câte un plan de acțiune național, iar alte două planuri sunt în curs de elaborare. Uniunea Europeană are o serie de programe concepute pentru a satisface nevoile femeilor și ale fetelor aflate în situații de conflict și postconflict, cum ar fi finanțarea asistenței medicale pentru victimele violenței sexuale.
În mai puțin de doi ani, acest program a finanțat proiecte în 67 de țări, cu peste 300 de milioane de euro prevăzute în total. Uniunea Europeană a început să folosească un sistem de monitorizare a genului pentru a urmări integrarea principiului egalității între femei și bărbați în cadrul programelor de cooperare pentru dezvoltare. Aceasta are consilieri de gen, precum și centre de interes în domeniul egalității între femei și bărbați în fiecare din cele 13 misiuni pentru politica de securitate și de apărare comună (PSAC) și în peste 80 de delegații ale UE.
În prezent, suntem în curs de finalizare a unui raport în cadrul căruia se trag concluzii din integrarea aspectelor legate de egalitatea între femei și bărbați și de drepturile omului în politica de securitate și de apărare comună. Uniunea Europeană lucrează îndeaproape și cu societatea civilă, în scopul de a promova participarea femeilor în domeniile păcii și securității.
În anul 2011 avem în plan lansarea unor proiecte specifice pentru a sprijini rețelele femeilor din țările afectate de criză, cu un buget estimativ de 2 milioane de euro. Mai multe delegații UE au organizat Zilele ușilor deschise, pentru a marca împlinirea a 10 ani de la adoptarea Rezoluției 1325 și pentru a se întâlni cu grupurile locale ale femeilor, cum ar fi, de exemplu, cele din Kosovo, Bosnia și Herțegovina și Irak.
La mijlocul lunii octombrie, Uniunea Europeană și Uniunea Africană au organizat un seminar pentru societatea civilă din Addis Abeba, cu scopul de a face recomandări pentru acțiuni comune Uniunea Europeană-Uniunea Africană.
Mai mult, în ceea ce privește angajamentele reînnoite și cuantificabile, avem în plan conceperea, până la sfârșitul anului, a unor elemente de instruire standard privind genul, drepturile omului și drepturile copiilor, care vor fi utilizate pentru a instrui personalul misiunilor PSAC; elaborarea, până în 2013, a unor strategii locale pentru punerea în aplicare a Rezoluției 1325 în cadrul cooperării pentru dezvoltare în cel puțin 60 % din țările aflate în perioadă de conflict și postconflict; și, în cele din urmă, raportarea periodică cu privire la punerea în aplicare a angajamentelor privind femeile, pacea și securitatea în UE, folosind 17 indicatori care au fost adoptați în iulie 2010. Primul raport este în curs de finalizare chiar în momentul de față.
La 26 octombrie, Uniunea Europeană a luat parte la o dezbatere a Consiliului de Securitate pentru a marca împlinirea a 10 ani de la adoptarea Rezoluției 1325. Președinția belgiană a organizat anterior trei reuniuni ministeriale, la nivel înalt și de experți, la Bruxelles, New York și Geneva, cu scopul de a sensibiliza publicul și de a face recomandări.
În consecință, Uniunea Europeană a solicitat în mod insistent monitorizarea internațională sporită a Rezoluției 1325, în special prin accentuarea tuturor indicatorilor concepuți de Secretarul General. Prin urmare, Uniunea Europeană solicită acum punerea în aplicare rapidă, operațională a acestor indicatori.
Joaquín Almunia
Dle Președinte, mulțumesc foarte mult Președintelui belgian în exercițiu al Consiliului pentru cuvintele sale privind acest subiect. Comisia sprijină pe deplin ceea ce a precizat reprezentantul Consiliului și aș dori să adaug trei puncte specifice.
În primul rând, aș dori să spun că sunt pe deplin de acord cu ceea ce a spus Președintele în exercițiu al Consiliului: există progrese clare, cu mai mult de 20 de planuri naționale de acțiune stabilite la nivel mondial, precum și cu numirea primului reprezentant special al Organizației Națiunilor Unite privind violența împotriva femeilor în cadrul conflictelor armate.
Al doilea punct pe care aș dori să îl subliniez în fața tuturor este faptul că Comisia consideră că este nevoie de mai multe eforturi cu privire la prevenirea violenței împotriva femeilor și fetelor în situații de conflict și, în special, împotriva violenței sexuale și de gen, care continuă să se întâmple și care distruge multe vieți.
În al treilea rând, Uniunea Europeană trebuie să dea un exemplu prin aplicarea Rezoluției 1325 și a rezoluțiilor de punere în aplicare.
Trebuie să continuăm să acordăm atenție nevoilor femeilor și copiilor afectați de conflictele armate și, de asemenea, aflați în situații postconflict, prin finanțarea programelor, de exemplu, prin furnizarea de servicii medicale pentru supraviețuitorii violenței sexuale și de gen, depunând eforturi alături de societatea civilă pentru a promova participarea femeilor la construirea păcii și securității și, desigur, colaborând strâns cu Organizația Națiunilor Unite privind elaborarea de indicatori pe care i-a conceput Secretariatul General.
Uniunea Europeană trebui să întreprindă și alte acțiuni; de exemplu, baroneasa Ashton, Vicepreședinte al Comisiei și Înalt Reprezentant, a desemnat prima femeie în calitate de reprezentant special al UE pentru Sudan, în persoana dnei Rosalind Marsden.
Edit Bauer
Dle Președinte, adoptarea Rezoluției 1325 de către Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite în urmă cu zece ani a reprezentat, în mod evident, un pas istoric al comunității internaționale, în urma experienței tragice a războaielor iugoslave. Războaiele iau cel mai mare tribut de la cetățenii civili nevinovați, iar în perioadele de conflicte armate, printre aceștia se numără, în mare parte, femei. Experiența ne-a arătat că conflictele armate de până acum au fost însoțite de violarea femeilor și nu este o coincidență faptul că Convenția de la Geneva recunoaște, de asemenea, că de multe ori acest lucru capătă proporții de genocid.
Chiar și după încheierea conflictelor, stigmatizarea și consecințele pângăririi continuă să devasteze viețile victimelor, deoarece urmele abuzurilor fizice și psihologice rămân neșterse pe viață - în cazul în care victima își mai revine vreodată de pe urma acestora. Prin urmare, nu este o exagerare faptul că solicităm ca prevenirea violenței împotriva femeilor să devină parte integrantă a siguranței publice și a politicii de apărare și să existe mijloace prin care să se pună capăt actelor de violență comise împotriva civililor. În mod evident, eforturile depuse de ONU în această privință nu pot rămâne fără un răspuns adecvat, deoarece, chiar și astăzi, femeile sunt violate cu miile în zonele de război și apoi sunt alungate de familiile lor, devenind astfel duble victime.
Recent, peste 8 000 de femei au fost violate în partea de est a Congo într-un interval de cinci zile, dar există, de asemenea, problema taberelor de refugiați, cum ar fi Camp Ashraf, unde femeile nu sunt în siguranță nici la ora actuală. De asemenea, este justificată solicitarea unei creșteri a participării femeilor în forțele de menținere a păcii, deoarece prezența femeilor în aceste circumstanțe speciale, este de o importanță majoră. Credem că este important ca femeile să joace un rol mai activ în procesele de pace. Nu putem permite ca ele să fie participanți pasivi sau chiar victime ale acestor procese. Mă bucur să constat faptul că Comisia a luat măsuri serioase în această privință.
Maria Eleni Koppa
Dle Președinte, au trecut 10 ani de când Consiliul de Securitate al ONU a adoptat Rezoluția 1325 privind femeile, pacea și securitatea. Este o aniversare importantă, de actualitate mai mult ca niciodată, deoarece femeile, ca și copiii, sunt în continuare cele mai mari victime ale războiului.
Miile de cazuri de viol din zonele de război dovedesc faptul că violul și abuzurile sexuale sunt folosite în mod sistematic drept arme de război pentru a umili și a demoraliza adversarul. În numeroase cazuri, soldații, ghidați de superiorii lor, comit în mod regulat violuri care, dacă sunt comise în public, cauzează un prejudiciu mai mare inamicului. Victimele acestor practici, în general femei, sunt stigmatizate, respinse sau chiar ucise de propria lor comunitate într-un efort de a restabili onoarea.
Trebuie să acționăm împreună în această luptă. Această rușine pentru umanitate, aceste crime de război, trebuie să înceteze. În același timp, trebuie să intensificăm controalele peste tot, inclusiv din partea beretelor albastre, pentru că avem o mare responsabilitate directă și indirectă. Trebuie să impunem sancțiuni stricte pentru toți cei implicați în astfel de practici. Formarea, controlul, disciplina, precum și un mesaj clar sunt necesare. În cele din urmă, avem nevoie să demonstrăm comunității internaționale că vorbim serios.
După cum se menționează în Rezoluția 1325, femeile pot și trebuie să participe în mod egal la promovarea păcii și a securității. Obiectivul nostru comun trebuie să fie punerea femeilor într-o poziție mai puternică, cu posibilitatea de a recurge la instanțele internaționale, cu programe pentru reintegrarea lor economică, socială și mentală. Emanciparea acestora și protecția reprezintă condiția sine qua non în încetarea utilizării violenței sexuale ca armă de război.
Barbara Lochbihler
Dle Președinte, acum exact 10 ani, drepturile femeii ca un element fundamental al drepturilor omului, au devenit pentru prima dată subiect de discuție în cadrul Consiliului de Securitate al ONU, în urma unui apel pentru egalitatea între femei și bărbați în situații de conflict și de criză. Acest lucru a constituit un element crucial pe drumul spre introducerea unei cerințe obligatorii în conformitate cu dreptul internațional pentru participarea femeilor la nivelurile de decizie în procesele de pace și în politica de securitate.
Secretarul General de la acea vreme, Kofi Annan, a făcut un apel de urgență în anul 2005 pentru elaborarea unor planuri naționale de acțiune, în vederea punerii în aplicare a Rezoluției 1325. Am auzit deja că numai 20 state au făcut acest lucru până acum, inclusiv țări europene, precum Suedia și Marea Britanie, dar și țări africane, cum ar fi Liberia și Coasta de Fildeș. Consider că toate statele membre ale UE ar trebui să adopte planuri de acțiune de acest tip. Acest lucru este valabil și pentru țări precum Germania, de unde vin eu, care a refuzat până în prezent să elaboreze un plan de acțiune.
Perspectiva de gen a devenit cu siguranță mult mai importantă la un nivel internațional. A fost desemnat un nou reprezentant special al ONU privind violența sexuală și a fost înființată entitatea ONU pentru egalitatea de gen. Cu toate acestea, trebuie să fim conștienți de faptul că toate aceste măsuri se află în stadii incipiente. Acest lucru se referă la furnizarea de sprijin pentru femeile și fetele care au fost victimele violenței sexuale. Trebuie să intensificăm rezoluțiile și programele de ajutor care există deja. Cu toate acestea, este vorba și despre sprijinul pentru identificarea și urmărirea penală a contravenienților, care trebuie să fie întotdeauna legate de reforma sistemelor judiciare locale.
Mesajul dlui Chastel în numele baronesei Ashton referitor la furnizarea a 2 milioane de euro pentru a susține această rezoluție este unul foarte pozitiv. Aș dori să clarific importanța implicării ONG-urilor locale pentru drepturile femeilor, astfel încât banii să se ducă acolo unde sunt cu adevărat necesari.
Eva-Britt Svensson
Dle Președinte, femeile și copiii sunt victime în războaie și în situații de conflict. Violența, violul, tortura și agresiunile sexuale constituie arme care sunt utilizate împotriva femeilor și copiilor în aceste situații. Femeile au fost recunoscute acum ca victime și, într-adevăr, ele sunt victime. Acestea au fost recunoscute, printre altele, ca urmare a numirii lui Margot Wallström în postul de reprezentant special al ONU.
Cu toate acestea, femeile nu sunt doar victime; ele sunt actori importanți în lupta pentru pace și securitate, având ca scop prevenirea conflictelor. Este esențială participarea lor în activitatea de instaurare a păcii și democrației în urma războaielor și conflictelor. Ele joacă un rol activ în reconstrucția țărilor. În ciuda faptului că au trecut zece ani de la adoptarea rezoluției ONU, femeile sunt încă doar recunoscute ca victime ale violenței. Ele sunt ignorate în ceea ce privește lucrările importante de reconstrucție pentru stabilirea păcii și democrației. În ciuda faptului că acum cunoaștem rolul important pe care îl joacă femeile în această activitate, bărbații sunt cei care au în continuare influență asupra deciziilor. Este momentul să recunoaștem capacitatea femeilor, inclusiv în ceea ce privește lupta pentru pace și securitate. UE trebuie să solicite ca perspectiva de gen să fie luată în considerare atunci când oferă asistență și subvenții pentru munca de reconstrucție.
Jaroslav Paška
Dnă președintă, Rezoluția 1325 a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite privind femeile, pacea și securitatea reprezintă unul dintre cele mai recente documente de o importanță deosebită în cadrul căruia toate națiunile lumii își declară respectul și venerația față de egalitatea între femei și bărbați.
Fiecare prevedere a rezoluției are propriul său sens profund și vine în întâmpinarea unor probleme care apar deseori în relațiile dintre bărbați și femei, când femeile și copiii devin în mod frecvent victime ale brutalității, ale violenței fără limite și ale nedreptății în situații de criză. Statele cu un grad avansat de civilizație își asumă angajamentele care rezultă în urma Rezoluției 1325 a Consiliului de Securitate al Națiunilor Unite și depun eforturi, prin intermediul a diferite măsuri, în vederea creării unui domeniu de aplicare cât mai extins cu putință a acestora în cadrul instituțiilor naționale și internaționale implicate în soluționarea conflictelor și în organizarea proceselor de pace.
Cu toate acestea, există în continuare probleme grave legate de respectarea drepturilor omului în ceea ce privește femeile și copiii în multe state în curs de dezvoltare, în special în Africa Centrală și în diferite regiuni ale Asiei. Acțiunile întreprinse de regimurile militare barbare se bazează pe un sistem de valori diferit față de cel recunoscut de către statele civilizate, iar demnitatea umană a civililor, a femeilor și a copiilor este lipsită de valoare pentru bandele de criminali.
În opinia mea, acesta este un domeniu căruia trebuie să îi acordăm o atenție sporită cât mai curând posibil. Prin urmare, este necesară, de asemenea, adoptarea de măsuri în cadrul politicilor UE în vederea exercitării unei presiuni sporite și mai intense asupra acelor regimuri care nu respectă drepturile fundamentale ale omului în raport cu cetățenii și locuitorii regiunilor în cauză.
Krisztina Morvai
(HU) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, consider că fiecare dintre noi ar putea preciza cu ușurință care este grupul de persoane important care este exclus din cadrul procesului decizional, sau care este numai într-o măsură foarte mică implicat în cadrul acestuia, și care, în același timp, trebuie să suporte, în mare măsură, consecințele deciziilor politice, economice sau financiare. Da, colegi deputați, mă refer la femei, și nu numai cu privire la conflictele armate, care reprezintă subiectul dezbaterii de astăzi, ci și cu privire la economie, deoarece, în definitiv, femeile sunt cele care trebuie să se ocupe de furnizarea hranei familiilor lor și tot acestea sunt cele care suferă într-o măsură semnificativă de pe urma sărăciei, alături de copiii lor. În ceea ce mă privește, acesta reprezintă mesajul fundamental al acestei declarații a ONU - și anume, că femeilor trebuie să li se acorde oportunități mult mai mari în cadrul procesului decizional, pentru ca acestea să aibă posibilitatea de a își contura propriile destine, în loc să devină simple victime ale acestora.
Cum sunt femeile afectate de pe urma conflictelor armate? Să analizăm exemplul din regiunea Gaza. Chiar și acum, femeile sunt cele care îngrijesc persoanele rănite în urma acțiunilor violente ale Israelului, femeile sunt cele care îngrijesc copiii care, în urma acestor acțiuni, au rămas cu dizabilități și tot femeile sunt cele care suferă într-o mare măsură de pe urma efectelor bombardamentelor și ale distrugerii infrastructurii, ale bombardamentelor de pe străzi și din școli. Ar trebui să ținem cont de aceste aspecte când ne gândim la suferințele pe care femeile sunt nevoite să le îndure în situația unor conflicte armate.
Philippe Juvin
(FR) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, în zonele de conflict, utilizarea violenței împotriva femeilor reprezintă o tactică intenționată. Violul reprezintă o practică foarte răspândită, sistematică și organizată. Reprezintă o armă a războiului. Bineînțeles, trebuie să condamnăm acest tip de violență.
Pe lângă condamnare, cu toate acestea, trebuie să depășim stadiul simplelor declarații, altfel acestea vor deveni o simplă formulă. Trebuie să identificăm modalități de adoptare a unor măsuri. De aceea, doamnelor și domnilor, vă rog să luați în considerare trei direcții de acțiune.
Prima direcție de acțiune: Consider că trebuie să fim convinși de necesitatea Uniunii Europene de a promova înființarea de organizații ale femeilor la nivel local în toate situațiile de conflict în care aceasta intervine. Respectul față de principiile fundamentale privind libertatea și justiția va fi consolidat dacă poate fi clădit prin intermediul femeilor. În orice parte a lumii dobândesc femeile drepturi, trebuie promovat respectul față de demnitatea umană și față de valorile egalității și solidarității, acestea fiind, totodată, valori ale UE.
Cea de-a doua direcție de acțiune: în situațiile în care noi, europenii, contribuim la reconstrucția statelor, cred că ar trebui să luăm în considerare să solicităm puterilor guvernamentale și autorităților locale din regiunile respective - pe care le sprijinim - să introducă cote de reprezentare în vederea garantării implicării femeilor în cadrul proceselor decizionale. Mă gândesc, de exemplu, la Autoritatea Palestiniană pe care o sprijinim și care, în cea mai mare parte, este finanțată de noi. Nu ar putea fi decât benefic pentru situația din Orientul Mijlociu dacă am solicita Autorității Palestiniene să introducă cote de reprezentare care să permită femeilor să ocupe poziții care implică responsabilități politice.
În cele din urmă, cea de-a treia direcție de acțiune: oriunde intervenim prin mijloace civile, forțe de poliție sau mijloace militare, consider că trebuie să adoptăm măsuri pentru a oferi femeilor un rol semnificativ și adecvat în cadrul propriilor noastre efective militare și delegații operaționale. Acest fapt ne va consolida eficacitatea și, conform recomandărilor formulate în numeroase rapoarte, probabil va crește gradul de acceptare din partea populației.
Marc Tarabella
(FR) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, s-au împlinit 10 ani de la adoptarea de către Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite, pentru prima dată în istorie, a unei rezoluții care evidențiază situația specifică a femeilor care locuiesc în zonele de război și rolul acestora în soluționarea conflictelor. Cu toate acestea, astăzi, la zece ani de la adoptarea rezoluției respective, mii de femei încă se mai confruntă cu violuri în statele afectate de războaie, precum, de exemplu, Congo. Am criticat, personal, cu fermitate, impunitatea de care au beneficiat pentru mulți ani autorii acestor atrocități.
În plus, aceste acte de barbarie sunt comise în pofida prezenței pe teren, uneori, sau chiar adesea, a forțelor Națiunilor Unite. Cred că, din păcate, ne lipsesc ambiția politică și fondurile adecvate. În special, aș sublinia necesitatea formării personalului de pe teren al organizațiilor europene și internaționale și a sensibilizării populației afectate.
Trebuie să ajutăm lumea să înțeleagă că, prin acordarea unei atenții sporite aspectelor legate de egalitatea între femei și bărbați, se vor înregistra progrese în toate domeniile. Trebuie să punem capăt impunității de care au beneficiat mult prea des cei care au comis violențe împotriva femeilor și trebuie să instituim o procedură adecvată de soluționare a plângerilor. De asemenea, trebuie să majorăm resursele financiare disponibile în cadrul instituțiilor europene pentru acțiuni legate de aspecte privind drepturile omului și egalitatea dintre femei și bărbați, în special, în vederea punerii în aplicare a mecanismelor și în vederea evaluării progreselor înregistrate de Uniunea Europeană.
Constat că, după cum a menționat dl Chastel, s-au depus într-adevăr eforturi, în special prin schimbul de bune practici și prin participarea în cadrul unui grup operativ. În plus, 10 state membre dispun de un plan de acțiune național. Sper că și celelalte 17 state membre vor adopta cât de curând un plan de acțiune propriu.
În fine, aș dori să subliniez că am așteptări mari în ceea ce privește viitorul Serviciu pentru acțiune externă. Sper că femeile și bărbații vor participa în egală măsură în cadrul acestui Serviciu pentru acțiune externă, în special pe teren. Nu trebuie să uităm niciodată rolul important pe care îl joacă femeile în soluționarea conflictelor și nici necesitatea de stabilire a unei comunicări bazate pe încredere între forțele instituțiilor internaționale și populațiile locale.
Ilda Figueiredo
(PT) Dnă președintă, este extrem de important să subliniem efectele războaielor și ale conflictelor asupra femeilor și asupra copiilor într-un moment atât de important precum acesta, în care războaiele continuă în Irak și Afganistan, conflictele grave sunt intensificate în teritoriile palestiniene ocupate de israelieni, sau în Sahara de Vest ocupată de Maroc, în care inegalitățile sporesc, sărăcia este accentuată prin politicile neoliberale și în care apar noi amenințări, după cum s-a întâmplat la sfârșitul acestei săptămâni la Lisabona, în urma reuniunii la nivel înalt a NATO și a adoptării noului concept strategic al acesteia. Ca reacție la organizarea acestei reuniuni, sâmbăta trecută, a avut loc o demonstrație pașnică pe străzile Lisabonei, organizată de campania "Da pentru pace, nu pentru NATO” care a reunit peste 100 de organizații. Zeci de mii de persoane, bărbați și femei, au mărșăluit, militând pentru pace și justiție socială, aspecte esențiale pentru securitate, strigând și solicitând dizolvarea NATO, dezarmarea nucleară și respectarea drepturilor omului în demersurile de apărare a păcii.
În cadrul grevei generale care urmează să aibă loc mâine în Portugalia, femei și bărbați vor protesta din noi împotriva politicilor anti-sociale. Aceste aspecte afectează toți cetățenii, însă, îndeosebi, discriminează femeile. Protestatarii vor solicita noi politici care să respecte demnitatea lucrătorilor și să promoveze dezvoltarea și progresul social, o condiție prealabilă a păcii.
Eduard Kukan
(SK) Dnă președintă, și eu doresc, de asemenea, să subliniez importanța istorică a Rezoluției 1325 a Consiliului de Securitate al ONU privind pacea și politica de securitate. A fost pentru prima dată când ONU a subliniat importanța protejării femeilor și a implicării depline a acestora în vederea creării păcii, a menținerii acesteia și a prevenirii conflictelor.
Trebuie menționat faptul că, în ultimii 10 ani, au fost depuse eforturi considerabile în vederea îndeplinirii acestui obiectiv. Cu toate acestea, abuzurile împotriva femeilor încă mai reprezintă o caracteristică importantă a conflictelor. În plus, în ultima perioada s-a înregistrat o creștere alarmantă a violenței frecvente și sistematice împotriva femeilor, atât în timpul conflictelor cât și ulterior acestora.
Nu voi furniza cifre concrete, însă, cu siguranță merită menționate evenimentele îngrozitoare care au avut loc în Republica Democratică Congo, Darfur, Rwanda, Liberia, Sierra Leone și Bosnia. Am întâlnit și am discutat personal cu femei care au fost victime ale violenței în timpul războiului din fosta Iugoslavie. Situațiile prin care au trecut aceste femei sunt teribile. Au fost violate, torturate și umilite. Multe dintre acestea au continuat să fie ostracizate chiar și după încheierea conflictelor.
Prin urmare, nici chiar încetarea conflictului nu va garanta încheierea actelor de violență împotriva femeilor. Trebuie să reținem întotdeauna acest lucru.
Protejarea femeilor și facilitarea participării acestora în cadrul procesului de pace și de securitate reprezintă obiectivul fundamental al Rezoluției 1325. Din păcate, aceste măsuri încă mai trebuie adoptate, în multe dintre cazuri. Cred cu fermitate că există o șansă reală de a schimba situația. Cu toate acestea, dacă vrem să înregistrăm progrese în acest sens, este nevoie de voință politică din partea tuturor părților implicate. În vederea îndeplinirii acestui obiectiv, întrevăd oportunitatea unei contribuții pozitive din partea Înaltului Reprezentant, baroneasa Ashton, și din partea Serviciului european de acțiune externă care ar putea consolida în mod considerabil rolul UE în punerea în aplicare a acestei rezoluții.
Sabine Lösing
(DE) Dnă președintă, femeile și copiii continuă să fie afectați într-o măsură mult mai mare de războaie și de consecințele acestora. Cu toate acestea, drepturile femeilor nu trebuie invocate în mod abuziv pentru a justifica intervențiile militare. Exemplul Republicii Democratice Congo demonstrează că măsurile militare nu contribuie la protejarea, asigurarea sau instituirea drepturilor femeilor. Din păcate, se întâmplă exact contrariul. În momentul de față, ca urmare a războiului, situația femeilor din Afganistan este mai gravă ca niciodată. Promisiunea prevăzută în cadrul Rezoluției 1325 va putea fi cu adevărat onorată doar prin evitarea conflictului și adoptarea de măsuri civile în caz de război și situații de conflict. Prin urmare, consider că distorsionarea acestei rezoluții în vederea sporirii numărului de femei implicate în cadrul conflictelor este complet inacceptabilă. Invit UE ca, din principiu, să înceteze să mai acorde ajutor pentru echipamente sau formare regimurilor și forțelor militare care trimit soldați copii în conflicte armate, care încalcă drepturile omului sau care comit acte de violență sexuală în mod sistematic.
Edite Estrela
(PT) Dnă președintă, s-au menționat deja rezoluțiile Consiliului de Securitate și planurile de ajutor pentru dezvoltare, cu accent pe progresele înregistrate până în prezent, însă realitatea este că femeile continuă să fie principalele victime ale conflictelor armate. Femeile sunt victime, ele nu au încă oportunitatea de a participa la procesul decizional. Femeile ar trebui să participe în cadrul întregului proces de prevenire și soluționare a conflictelor. Dacă ar exista mai multe femei care ar ocupa poziții de conducere în cadrul procesului de adoptare a deciziilor, inclusiv a deciziilor economice, cu siguranță securitatea și pacea la nivel mondial ar fi consolidate și am beneficia cu toții de o dezvoltare crescută și de îmbunătățirea condițiilor de trai. De aceea, avem nevoie de implicarea mai multor femei în cadrul procesului decizional la toate nivelurile. După cum s-a menționat deja, femeile ar trebui să participe și să joace un rol în cadrul acestui întreg proces; acesta nu ar trebui condus în totalitate de bărbați.
Antonyia Parvanova
Dnă președintă, când ne referim la femeile din cadrul zonelor de conflict, trebuie să avem în vedere faptul că, în pofida intensificării eforturilor și a semnelor pozitive, precum numirea fostului comisar, dna Margot Wallström, în poziția de reprezentant special pentru probleme de violență sexuală în situații de conflict al Secretarului General al ONU, precum și înființarea recentă a organismului "ONU Femei”, sunt necesare măsuri suplimentare, precum și intensificarea sensibilizării și a acțiunilor politice practice în acest domeniu.
Subliniez cu fermitate faptul că parteneriatele între deputați, guvernele statelor membre ale UE și ale ONU, instituții și societatea civilă sunt esențiale în vederea consolidării sprijinului pentru îndeplinirea obiectivelor stabilite ale Programului de acțiune adoptat în cadrul Conferinței internaționale a ONU privind populația și dezvoltarea în ceea ce privește Obiectivele de dezvoltare ale mileniului.
În contextul egalității între femei și bărbați, trebuie să ne asumăm angajamentul comun de a înregistra progrese în acest sens, de a asigura o reprezentare mai bună a femeilor în vederea prevenirii războaielor, a restabilirii păcii și a gestionării situațiilor ulterioare conflictelor, ținând cont de faptul că femeile pot juca un rol semnificativ în menținerea păcii dacă sunt sprijinite în mod adecvat și implicate cu adevărat în procesul decizional.
În concluzie, doresc să subliniez că UE deține un rol fundamental în dezvoltarea acestor obiective în vederea identificării unei soluții echitabile și durabile. Colaborarea în vederea soluționării situației femeilor din zonele de conflict prin mijloace de prevenire a războiului și de menținere a păcii și a securității internaționale reprezintă responsabilitatea noastră principală și rolul nostru politic important.
Diane Dodds
Dnă președintă, doresc să sprijin Rezoluția 1325. Doresc să vă îndrept atenția Camerei către situația Irlandei de Nord unde sectorul femeilor este foarte activ - un sector care a reprezentat o forță benefică pentru țară.
Înainte de a mă alătura acestui Parlament, am reprezentat Belfastul de Vest în cadrul Adunării Irlandei de Nord și regiunea Shankill a Belfastului în cadrul guvernului local. Aceste regiuni au fost devastate timp de peste 30 de ani de violența intracomunitară și de violență încurajată prin intermediul unei campanii teroriste a republicanilor irlandezi.
Pe parcursul acelei perioade, grupuri precum Centrul femeilor au reprezentat o forță coerentă care a sporit capacitatea comunității și a realizat conexiuni cu alte grupuri ale femeilor din cadrul altor comunități. Femeile din cadrul grupurilor respective sunt femei obișnuite care s-au dovedit a avea capacități de lider și care s-au dovedit a fi un model excelent pentru alte state și comunități care se confruntă cu terorism și violență.
În prezent, grupuri precum Centrul femeilor de la Shankill, Rețeaua femeilor de la Foyle și Centrul de formare pentru femei nu doar că deschid perspective spre intensificarea relațiilor comunitare din Irlanda de Nord, dar oferă femeilor și oportunități pe piața forței de muncă prin educație și formare. Aceasta este direcția pe care trebuie să o urmăm.
Norica Nicolai
Sper ca această dezbatere de astăzi să nu fie doar un prilej de aniversare a Rezoluției 1325, ci un nou început și o nouă abordare în această problematică care continuă să existe, practic, în aceleași modalități care au determinat adoptarea Rezoluției 1325.
Nu cred că declarațiile sunt suficiente, declarații care consemnează de altfel o realitate; cred că acțiunea este necesară și îi revine Uniunii Europene în contextul actualei politici de securitate misiunea de a crea un prim cod de conduită, în conflicte și în operațiunile post-conflict - deși avem o convenție, cea de la de la Geneva, care condamnă comportamentul violent în perioada conflictelor. Cred că acest tip de conduită ar fi o valoare adăugată a Uniunii Europene, un pas spre soluționarea acestei chestiuni.
Fără îndoială, celelalte elemente de implicare trebuie să fie susținute de o asistență financiară coerentă, provenită dintr-o strategie a proiectelor noastre de dezvoltare.
Anna Záborská
(SK) Dnă președintă, se împlinesc 10 ani de la adoptarea Rezoluției 1325 a ONU și aproape zilnic apar rapoarte privind alte rezoluții și declarații care vizează sprijinirea femeilor. Cu toate acestea, am rezerve legate de măsura în care monitorizăm îndeplinirea acestora.
Sunt elaborate din ce în ce mai multe documente, însă situația femeilor nu se îmbunătățește într-un ritm foarte lent. Este de datoria noastră să depunem eforturi în vederea asigurării respectării și protejării drepturilor tuturor femeilor, astfel încât acestea să poată fi integrate pe deplin în societate, indiferent de situația, originea sau de statutul acestora.
Rolul femeilor începe în cadrul familiei, nu numai pentru că acestea au un rol unic în ceea ce privește creșterea copiilor în spiritul respectului față de demnitatea umană a tuturor, ci și pentru că există femei care, conștiente de amenințările existente la adresa familiilor lor, se implică în prevenirea și soluționarea conflictelor militare. Cu toate acestea, până când femeile nu se vor simți în siguranță în familiile și statele în care locuiesc, este imposibil să discutăm despre pace, iar această situație nu este valabilă numai în cazul statelor în care nu există război.
Olivier Chastel
Dnă președintă, doamnelor și domnilor, sunt total de acord cu Parlamentul cu privire la numeroase aspecte. Cum aș putea să nu fiu de acord îndeosebi cu solicitările domnilor Juvin și Tarabella în vederea creării Serviciului european de acțiune externă care ar reprezenta o oportunitate importantă de consolidare a politicii UE privind femeile, pacea și securitatea? În timpul procesului de creare a serviciului, trebuie recunoscută actuala provocare privind garantarea unei reprezentări consolidate a femeilor, la toate nivelurile, inclusiv în cadrul unităților de personal și, îndeosebi, la cel mai înalt nivel.
Baroneasa Ashton depune eforturi evidente în acest sens. Baroneasa a adoptat o serie de măsuri în acest sens, de exemplu, prin numirea dnei Rosalind Marsden ca prima femeie din cadrul UE Reprezentant Special în Sudan. În septembrie, a numit 29 de persoane în funcții de conducere în cadrul delegațiilor, printre care și șapte femei ca șefi de delegație, fapt care a determinat o sporire cu 50 % a numărului de femei implicate la acest nivel.
În timp ce UE depune eforturi importante în vederea consolidării capacităților sale privind participarea femeilor, pacea și securitatea, considerăm că este importantă, de asemenea, adoptarea de măsuri în vederea intensificării sensibilizării și în cadrul celorlalte organizații sau state. Acest fapt este strâns legat de activități specifice de formare. Mulți dintre dvs. au vorbit și despre această chestiune. În cadrul Instrumentului european pentru democrație și drepturile omului, Uniunea sprijină ONU în vederea aplicării rezoluțiilor privind femeile, pacea și securitatea în statele și regiunile afectate în mod special, precum Pakistan, Afganistan, Georgia, Armenia, Azerbaidjan și Valea Fergana care cuprinde Uzbekistan, Kârgâzstan și Tadjikistan.
În fine, Uniunea Europeană continuă să creadă în importanța delegării sporite de responsabilități la nivel internațional. Uniunea consideră că Consiliul de Securitate al ONU ar trebui să creeze un grup de lucru care să analizeze progresul realizat privind punerea în aplicare a Rezoluției 1325 și care să facă recomandări Consiliului în vederea soluționării provocărilor și a remedierii lacunelor existente și în vederea accelerării punerii în aplicare a rezoluției respective.
Prin urmare, Uniunea a invitat Consiliul de Securitate al ONU să își dubleze eforturile în vederea combaterii impunității. Trebuie impuse măsuri orientate și progresive împotriva oricărei părți implicate într-un conflict care se face responsabilă de violări grave ale drepturilor femeilor.
Sunt convins că Parlamentul European va continua să sprijine eforturile Uniunii și ale statelor membre în acest domeniu.
Președinta
Am primit șase propuneri de rezoluție din partea a diferite grupuri politice cu privire la acest subiect.
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc joi, 25 noiembrie, ora 12.00.
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Corina Crețu
în scris. - Eforturile declarative, rezoluțiile și planurile naționale și internaționale de îmbunătățire a gradului de protecție a femeilor în teatrele de conflict nu au avut drept consecință eradicarea acestei arme barbare la care se recurge frecvent în războiul modern: violența sexuală. Din contră, impunitatea asigură premisele favorabile proliferării în această direcție complet opusă valorilor noastre. Mă număr printre cei care au denunțat, în repetate rânduri, violurile în masă din Congo, Liberia și din alte zone de conflict, în special din Africa. Miile de femei care cad victime abuzurilor sexuale și violenței sunt, de asemenea, condamnate să suporte ulterior stigmatul social și povara unor maladii cumplite, cum este infecția cu virusul HIV.
Ziua internațională pentru eliminarea violenței împotriva femeilor, pe care o celebrăm la 25 noiembrie, trebuie să ne amintească, de asemenea, că femeile sunt victime ale violenței conjugale, care cunoaște o frecvență îngrijorătoare, ale violului marital, hărțuirii sexuale și traficului de ființe umane. Violența de gen, fie ea domestică ori din zonele de conflict armat, reprezintă una din cele mai grave încălcări ale drepturilor omului și trebuie contracarată și pedepsită în consecință.
Lena Kolarska-Bobińska
De-a lungul anilor, rolul tradițional al misiunilor de pace s-a schimbat. În prezent, acesta nu mai constă doar în monitorizarea armistițiilor sau în a asigura că frontierele dintre state sunt respectate. În prezent, misiunile implică o serie de activități "delicate” - promovarea drepturilor omului și a democrației în numeroase moduri, sprijinirea organizării de alegeri și restabilirea statului de drept. Cu ocazia aniversării a 10 ani de la adoptarea Rezoluției 1325, ar trebui să se atragă atenția asupra rolului special al femeilor în aceste procese. În numeroase cazuri, acestea sunt mult mai predispuse să îndeplinească sarcinile misiunilor de pace. Printre altele, aici, mă gândesc la munca cu victimele violenței sexuale și ale violenței bazate pe discriminarea de gen. Femeile lucrează în închisorile pentru femei, ajută la reintegrarea socială și, de asemenea, sunt implicate în numeroase tipuri de formare. Discutăm foarte mult despre intensificarea participării femeilor la viața politică și în afaceri. În niciunul dintre aceste domenii nu a fost încă posibil să se ajungă la egalitate de șanse deplină. De aceea, este necesar să revenim la aceste aspecte și să analizăm cu atenție modul în care legislația adoptată este pusă în aplicare, astfel încât la aniversarea a 15 sau 20 de ani de la adoptarea Rezoluției 1325 să fie posibil să se afirme că toate prevederile acesteia au fost puse în aplicare.
