Situaţia în Haiti la un an după cutremur: ajutoarele umanitare şi reconstrucţia (dezbatere) 
Preşedintă
Înainte de a începe lucrările, trebuie să vă informez că, din nefericire, un soldat italian şi-a pierdut viaţa şi un alt militar a fost grav rănit în timpul unui schimb de focuri petrecut astăzi în Afganistan. Transmitem condoleanţele noastre familiei victimei, Luca Sanna.
Următorul punct pe ordinea de zi este declaraţia Comisiei privind situaţia din Haiti la un an după cutremur: ajutoarele umanitare şi reconstrucţia.
Kristalina Georgieva
membră a Comisiei. - Dnă preşedintă, permiteţi-mi să mă alătur dvs. şi să îmi exprim compasiunea faţă de persoanele afectate şi familiile lor.
În urmă cu un an, în Haiti, am asistat la una dintre cele mai grave catastrofe naturale din istoria recentă, însă acest eveniment a declanşat totodată una dintre cele mai solide dovezi de solidaritate, acolo aflându-se oameni a căror rezistenţă în faţa dezastrului şi a tulburărilor reprezintă o lecţie de curaj pentru noi toţi. La un an după dezastru, doresc să aduc un omagiu celor care au murit, dar şi celor care au supravieţuit. Le-am promis ajutorul nostru şi ne respectăm promisiunile.
UE este un element important al efortului global de solidaritate faţă de Haiti. Am mobilizat toate mijloacele pe care le-am avut la dispoziţie pentru a oferi atât asistenţă umanitară, cât şi ajutoare pentru dezvoltare în vederea reconstrucţiei ţării, aşa cum va arăta mai târziu dl comisar Piebalgs.
După cutremur, UE a promis că va acorda ajutoare umanitare în valoare de peste 320 de milioane de euro, din care 130 de milioane au fost furnizate de Comisie pentru anul trecut, 2010.
Aceste fonduri ne-au permis să schimbăm în bine viaţa a peste patru milioane de haitieni prin acordarea de ajutoare alimentare şi sanitare şi prin construcţia de adăposturi. Aproape 1,5 milioane de persoane au beneficiat de locuinţe: un punct de plecare pentru a-şi putea reface viaţa. Asistenţa noastră a fost direcţionată nu doar spre Port-au-Prince, ci şi spre alte oraşe afectate - Léogâne şi Jacmel - şi i-am urmat cu ajutoarele pe cei 500 000 de haitieni care au părăsit oraşul Port-au-Prince pentru a locui la rude în zonele rurale, oferindu-le alimente, apă şi asistenţă medicală, curăţând străzile şi susţinând programele "bani pentru muncă” ("cash for work” ).
Asistenţa noastră umanitară actuală se concentrează pe problema holerei, folosind 22 de milioane de euro pentru a acoperi nevoile de bază în ceea ce priveşte sănătatea, accesul la rezerve de apă potabilă şi salubritatea, campaniile de informare, monitorizarea epidemiologică şi logistica. Până acum am finanţat tratamentul pentru 158 000 de persoane dar, mai important decât atât, am furnizat apă curată pentru o jumătate de milion de oameni şi acces la un sistem de salubritate mai sigur pentru 900 000 de persoane, am crescut gradul de sensibilizare în rândul a un milion de haitieni în ceea ce priveşte holera, modalităţile de prevenire a îmbolnăvirii şi mijloacele de tratare a holerei şi am distribuit 1,3 milioane de săpunuri şi tablete cu clor în comunităţile afectate.
Am sperat că la un an după cutremur situaţia va fi una mai bună, dar nu este aşa. Din acest motiv, pentru acest an, 2011, vom aloca un buget de 33 de milioane de euro. Suntem pregătiţi să oferim şi mai mult dacă este nevoie de şi mai mult ajutor.
Pentru 2011, priorităţile noastre vor fi adăposturile, salubritatea şi sănătatea. Vom continua să ne ocupăm de problema insalubrităţii pentru că reprezintă în mod evident un factor de risc pentru răspândirea holerei şi afectarea comunităţilor. Vom continua de asemenea să oferim asistenţă în domeniul sănătăţii, însă sistemul sanitar din Haiti este un dezastru. Nu ajută deloc oamenii.
În acest proces ne-am bazat pe lucrători în domeniul ajutorului umanitar şi doresc să îmi exprim recunoştinţa faţă de cei care şi-au riscat viaţa pentru a ajuta poporul haitian.
De asemenea, îl susţinem de dl comisar Piebalgs în demersul de a asocia ajutorul cu reabilitarea şi dezvoltarea. De exemplu, unele dintre fondurile din pachetul "B” din cadrul celui de-al 9-lea Fond european de dezvoltare vor fi alocate pentru programe de construire de adăposturi în strânsă coordonare cu ajutorul nostru umanitar. Doresc să subliniez faptul că am analizat foarte în detaliu situaţia din Haiti, având în vedere nu doar obiectivul de a ajuta oamenii aflaţi în nevoie, ci şi pe acela de a construi fundaţia pentru redresarea pe termen mai lung.
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Dnă preşedintă, obţinem rezultate şi în ceea ce priveşte reconstrucţia. UE ca întreg - adică Uniunea şi statele membre - a alocat deja 600 de milioane de euro din cele 1,2 miliarde de euro promise la New York şi a plătit deja 330 de milioane de euro.
Ca parte a angajamentului general al UE, Uniunea a promis iniţial 460 de milioane de euro şi considerăm că este necesar să creştem această sumă la 522 de milioane. Din această sumă promisă, am alocat deja 327 de milioane. Programele în desfăşurare au fost ajustate prin extinderea duratei şi/sau prin sporirea pachetelor financiare, astfel încât să răspundă în cel mai bun mod priorităţilor revizuite. Au fost create programe noi menite să satisfacă nevoile suplimentare.
Valoarea plăţilor strict legate de promisiune s-a ridicat la 74 de milioane în 2010. Cred că, având în vedere situaţia din Haiti, este un rezultat destul de bun. Trebuie să ne dăm seama de faptul că situaţia de acolo, care era foarte dificilă chiar înainte de cutremur, a devenit o provocare uriaşă după acest eveniment şi s-a complicat şi mai mult ulterior - din cauza uraganului Tomas, a epidemiei de holeră şi a instabilităţii politice. Personalul umanitar şi experţii tehnici au lucrat de multe ori în condiţii foarte dificile.
Printre factorii de care trebuie să ţinem cont se numără, în primul rând, faptul că asistenţa pentru reconstrucţie pe termen mediu şi lung este pusă în aplicare pe parcursul unei perioade cuprinse între trei şi cinci ani, iar plăţile sunt distribuite pe întreaga durată a programului; anul 2010 a fost dedicat în principal alocării de fonduri şi lansării pregătirilor pentru proiecte, inclusiv elaborării de studii tehnice şi licitaţii necesare. În 2011 vor începe activităţi cu caracter mai practic şi credem că valoarea plăţilor aferente promisiunii se va dubla la 150 de milioane de euro în acest an.
Ajutorul pentru dezvoltare al UE s-a concentrat până acum, în primul rând, pe acordarea funcţiilor necesare pentru ca guvernul să poată contribui la furnizarea serviciilor de bază ale statului, ca de exemplu funcţionarea sistemului de educaţie, a sistemului sanitar şi a poliţiei, şi să poată aduce personal în sectorul public. A doua prioritate a fost reprezentată de consolidarea imediată şi reconstrucţia infrastructurii strategice şi drumurilor; iar a treia prioritate a fost reprezentată de ameliorarea pregătirii pentru dezastre a poporului haitian şi consolidarea mecanismelor şi structurilor de protecţie civilă.
Ne-am stabilit noi înşine obiectivul ca după cutremur să reconstruim un stat Haiti mai puternic, pe o fundaţie mai solidă. Este foarte clar că avem nevoie de un guvern haitian puternic şi trebuie să ne concentrăm pe priorităţi. De aceea, urmărim foarte mult priorităţile pe care guvernul haitian le-a identificat pentru noi. Ei şi-ar dori cu adevărat să consolideze guvernarea - atenţia fiind concentrată pe susţinerea bugetară şi ţinându-se cont de nivelul limitat al veniturilor guvernului - şi să investească substanţial în infrastructură, în special în drumuri.
Ce am putea face pentru a îmbunătăţi situaţia? Ei bine, am putea coordona mai bine ajutoarele şi am putea consolida cooperarea dintre Comisie şi statele membre. În prezent finalizăm programul comun într-un proces care implică statele membre ale UE.
De asemenea, avem o bună experienţă în privinţa colaborării cu toţi partenerii noştri din Comisia interimară pentru reconstrucţia Haiti, iar acest fapt contribuie cu siguranţă la accelerarea procesului. Totuşi, cred că trebuie să ne urmăm dorinţa fermă de a realiza stabilitate în privinţa ajutoarelor şi a funcţionării democratice a statului Haiti, pentru că stabilitatea este în mod clar o condiţie necesară, dacă UE şi întreaga comunitate internaţională vor ca eforturile lor să fie încununate de succes.
Stimaţi deputaţi, încercăm să facem tot ce ne stă în putinţă, dar este evident că putem munci mai bine. Am învăţat din experienţa acumulată: fără îndoială, UE se ridică la nivelul promisiunii sale şi al angajamentului nostru. Prin urmare, eu cred că, deşi situaţia prezentată uneori în mass-media este destul de corectă dintr-un anumit punct de vedere, noi facem progrese. Cred că în 2011 vom asista la schimbări majore în teren - condiţia fiind să se ajungă la stabilitate politică în Haiti, pentru că instabilitatea ne zădărniceşte eforturile - şi ne vom concentra eforturile pe reconstrucţia statului Haiti.
Michèle Striffler
Dnă preşedintă, stimaţi comisari, la un an după cutremur, Haiti este încă în stare de urgenţă şi se fac eforturi mari pentru a demara activităţile de reconstrucţie. Acest fapt poate fi explicat prin deficienţele structurale ale statului haitian, prin faptul că autorităţilor haitiene le lipsesc voinţa politică şi capacitatea de a lua decizii, dar şi prin lipsa de asistenţă venită din partea comunităţii internaţionale. Dacă autorităţile haitiene nu vor lua măsuri importante, ca de exemplu ordonarea de exproprieri, atunci miile de tone de moloz care blochează procesul de reconstrucţie nu vor fi îndepărtate.
Trebuie să laud eforturile făcute şi munca desfăşurată de organizaţiile umanitare. S-au înregistrat progrese şi mii de vieţi au fost salvate.
Totuşi, agenţiile umanitare nu pot compensa la nesfârşit slăbiciunile statului haitian. De aceea, Uniunea Europeană trebuie să facă tot ceea ce îi stă în putere pentru a acorda asistenţă fermă şi pentru a garanta un proces electoral transparent, în scopul de a asigura stabilitatea şi voinţa politică de care este nevoie pentru reconstrucţie. Este absolut necesar să oferim asistenţă viitoarelor autorităţi haitiene în organizarea instituţiilor lor pe întreaga durată a procesului de reconstrucţie, în vederea stabilirii unui echilibru nou la toate nivelurile şi a unei democraţii funcţionale.
Mai mult decât atât, este esenţial ca, în calitate de membru al Comisiei interimare pentru reconstrucţia Haiti şi având în vedere contribuţia sa financiară, Comisia Europeană să intervină pentru a grăbi punerea în aplicare a mandatului comisiei interimare şi pentru a stabili funcţionarea acesteia.
După cutremur, comunitatea internaţională a hotărât să reconstruiască statul Haiti diferit, fără a repeta greşelile din trecut. Este momentul să abordăm o dată pentru totdeauna cauzele adânc înrădăcinate ale sărăciei din Haiti.
Corina Creţu
în numele grupului S&D - La un an de la tragedia care a devastat Haiti, aşa cum aţi spus, bilanţul procesului de reconstrucţie este departe de aşteptările populaţiei, dar şi de angajamentele asumate de comunitatea internaţională. Mai mult, eforturile de reclădire a statului par, prin prisma involuţiilor din ultimele luni, să fi ajuns într-un punct mort. Devastată de cutremur şi lovită de o epidemie de holeră ale cărei origini au fost atribuite Căştilor Albastre din contingentul ONU, această ţară s-a afundat şi într-o gravă criză politică.
Cred că sunt trei planuri ale crizei haitiene pe care trebuie să acţionăm în perioada următoare, altfel eforturile de până acum riscă să fie compromise. Este necesară anunţarea cât mai rapidă a rezultatelor anchetei privind cauzele epidemiei de holeră, pentru a calma furia populaţiei împotriva prezenţei ONU. În al doilea rând, trebuie evitată prelungirea provizoratului ce va fi declanşat de finalul mandatului preşedintelui Préval, la 7 februarie, iar noi alegeri, sub atenta supraveghere internaţională, sunt singura soluţie viabilă şi democratică. Nu în cele din urmă, cred că acest moment de bilanţ trebuie să marcheze o cotitură în eforturile de reconstrucţie, subminate de ineficienţă, întârzieri şi interese contradictorii ale unor ţări din zonă.
Să nu uităm că, din cele 10 miliarde de dolari promise la Conferinţa donatorilor de la New York, din martie 2010, doar 1,2 miliarde au fost virate până acum, efortul Uniunii Europene deţinând o pondere semnificativă. Grijii pentru rezolvarea problemelor milionului de haitieni ce supravieţuieşte în taberele de urgenţă, unde sărăcia, mizeria şi violenţele sexuale ating proporţii îngrijorătoare, suntem datori să îi adăugăm perspectiva pe termen lung a unor investiţii durabile în Haiti şi un sprijin concret pentru construirea unei structuri statale viabile.
Charles Goerens
Dnă preşedintă, calitatea discursurilor celor doi comisari a fost atât de înaltă încât mă voi limita la a face două comentarii.
În primul rând, la un an după cutremur Haiti este în continuare în mare parte o ruină. Având în vedere gravitatea catastrofei, am ştiut că această ţară se va confrunta cu dificultăţi serioase. Am ştiut, de asemenea, că, în afară de faptul că a făcut multe victime printre civili, cutremurul a afectat chiar inima ţării, prin urmare pagubele provocate de această catastrofă uriaşă au fost semnificative. Când acestor lucruri le adăugăm dificultăţile structurale şi, în special, deficienţele în ceea ce priveşte guvernarea, provocările cu care se confruntă cei care lucrează în teren devin evidente.
Cine este principalul responsabil pentru această situaţie? Chiar dacă există circumstanţe atenuante, principalul jucător este însuşi statul haitian, fără de care nu se poate face nimic. Alternativa ar fi să preluăm controlul asupra ţării şi nimeni nu vrea acest lucru.
În al doilea rând, putem completa acţiunile întreprinse de statul haitian şi, într-adevăr, am făcut asta. În orice caz, Uniunea Europeană a făcut tot ce i-a stat în putinţă în această privinţă. Uniunea Europeană nu s-a limitat la a face declaraţii, ci chiar a acţionat în conformitate cu acestea. Ceea ce aşteptăm de la Uniunea Europeană pe viitor este, bineînţeles, să continue să acorde ajutor consecvent însă, mai presus de orice, este important să contribuie şi să ajute statul Haiti să se elibereze de această dependenţă, în ciuda slăbiciunii evidente. Recunosc însă că acest lucru nu se poate întâmpla în câteva luni.
Judith Sargentini
în numele Grupului Verts/ALE. - (NL) Dnă preşedintă, adevărata problemă este cum reconstruim o ţară care a eşuat? Haiti este o ţară care nu funcţionează. Putem oare vorbi cu adevărat despre reconstrucţie, având în vedere faptul că Haiti nu a fost niciodată o democraţie? Aceasta este misiunea pe care o avem. În ciuda tuturor eforturilor pe care le-a făcut Comisia, pur şi simplu încă nu avem un răspuns la această întrebare. Epidemia de holeră, falsificarea voturilor la alegerile din noiembrie şi intimidarea poporului nu ne sunt, bineînţeles, de niciun ajutor în reconstrucţia acestei ţări. Faptul că femeile şi fetele erau deja într-o situaţie groaznică înainte de cutremur ne-a făcut să fim mereu reticenţi în a accepta faptul că femeile şi fetele din taberele de refugiaţi sunt supuse violenţei sexuale.
Dincolo de aceste lucruri ne confruntăm cu faptul că Baby Doc s-a întors în Haiti şi s-ar putea să vrea să exploateze nefericirea în care trăiesc în prezent cetăţenii pentru că - după cum se zvoneşte - a rămas în sfârşit fără bani. Nu putem lăsa să se întâmple aceste lucruri în Haiti.
Reacţia noastră în anul care a trecut de la dezastru a fost să le permitem haitienilor să încerce să îşi reconstruiască ţara, însă lor le lipseşte capacitatea organizatorică. Acesta este motivul pentru care li se furnizează în continuare ajutoare de urgenţă iar noi trebuie să ne îndreptăm atenţia spre cooperarea pentru dezvoltare. Undeva lipseşte o verigă. Deşi nu este un lucru care se poate întâmpla peste noapte, este o direcţie în care ar trebui să ne îndreptăm eforturile, pentru că această ţară nu va putea să construiască dacă nu există democraţie sau, cel puţin, dacă nu are un conducător potrivit. Prin urmare, le doresc mult succes comisarilor Georgieva şi Piebalgs în acest demers. Vă doresc toate cele bune!
Nirj Deva
în numele Grupului ECR. - Dnă preşedintă, este bine că reluăm această dezbatere; am mai avut una de curând. Ea demonstrează preocuparea noastră pentru oamenii din Haiti - fără îndoială, suntem mai preocupaţi de poporul haitian decât este preocupat guvernul din Haiti de poporul său.
Vorbim despre responsabilitatea de a proteja. Vorbim despre responsabilitatea de a proteja poporul împotriva crimelor în masă şi a dictatorilor care practică genocidul - dar ce se întâmplă cu responsabilitatea de a proteja împotriva guvernelor ineficiente şi corupte, cărora nu le pasă de propriul popor? În Haiti sunt un milion de persoane rămase fără adăpost; 230 000 de oameni au murit; 300 000 de persoane sunt rănite. Însă doar 5 % din cantitatea de moloz a fost curăţată şi doar 15 % dintre case au fost reabilitate într-un fel sau altul.
Dacă guvernul din Haiti nu dă doi bani pe poporul său, atunci trebuie să apelăm la conceptul de responsabilitate de a proteja. Până când nu vom face acest lucru, este absurd să le cerem celor doi comisari, care sunt foarte competenţi, să tot apară în Parlament şi să încerce să ne spună ce pot şi ce nu pot face, când capacitatea locală de acţiune este atât de riscantă şi fragilă.
După ce se produce un cutremur, primul lucru care trebuie făcut este îndepărtarea molozului. Pentru a îndepărta molozul este nevoie de utilaje de mare capacitate, de macarale, de elicoptere, de buldozere şi de capacitatea de a folosi toate acestea. Dacă nu există nicio persoană capabilă să manevreze aceste utilaje, atunci trebuie să aduci din altă parte oameni care ştiu cum să le manevreze şi să îi convingi să facă acest lucru. Însă reprezentanţii stângii se opun ideii ca armata, forţele aeriene sau marina din statele membre să vină şi să ajute la aceste lucrări. Nu ne putem aştepta ca oamenii de la Oxfam sau de la "Salvaţi Copiii” ori de la alte organizaţii de acest fel să conducă tractoare şi să îndepărteze cantităţi mari de moloz. Trebuie să eliminăm elementul politic din discuţiile noastre şi să găsim soluţii practice pentru a ajuta aceşti oameni.
Jacky Hénin
în numele Grupului GUE/NGL. - (FR) Dnă preşedintă, cu doar un an în urmă statul Haiti şi poporul haitian au fost victimele unei catastrofe îngrozitoare. Peste tot vedeam distrugere şi moarte.
Haideţi să aducem un omagiu curajului poporului haitian şi valului mondial de solidaritate populară cu victimele. Spun solidaritate populară pentru că, în Europa, ca şi în alte colţuri ale lumii, de multe ori cei care au puţin oferă cel mai mult.
Doresc să mulţumesc în mod oficial statului şi poporului cubanez pentru contribuţia adusă la furnizarea de ajutoare eficiente, fără vreun motiv ascuns şi cu rezultate care vorbesc de la sine. Până acum, brigada medicală cubaneză a tratat peste 50 000 de cazuri de holeră, a contribuit la reconstrucţia a 76 de centre medicale şi spitale şi a operat foarte mulţi cetăţeni haitieni. Ajutorul acordat de Cuba este considerat de mulţi experţi drept extrem de eficient. Aceste fapte sunt într-adevăr reale, iar o ţară precum Norvegia a dorit să solicite Cubei să intervină în numele său.
Uniunea Europeană şi Statele Unite ar face bine să se inspire din exemplul dat de Cuba în loc să se complacă în spatele spectacolelor mediatice care maschează prost o concepţie caritabilă cu privire la ajutoare când, de fapt, mai presus de orice, aceasta serveşte propriilor lor interese economice şi politice, cu preţul reconstrucţiei durabile a statului haitian şi a economiei acestuia.
Având în vedere responsabilitatea lor istorică pentru necazurile statului Haiti, este total nepotrivit ca Franţa şi Statele Unite să pretindă că ştiu ce este cel mai bine. Haideţi să ne amintim că a fost nevoie de cele mai grave catastrofe pentru ca Banca Mondială şi Fondul Monetar Internaţional (FMI) să hotărască în sfârşit să anuleze datoria statului Haiti.
În acest moment, ceea ce se întâmplă în Haiti dovedeşte limitele existente în actuala funcţionare a Organizaţiei Naţiunilor Unite (ONU). În Haiti, ingerinţa umanitară îşi demonstrează incapacitatea de a pune în aplicare soluţii durabile pentru popor. Mai rău decât atât este faptul că, pe termen mediu şi lung, ea reprezintă o piedică în faţa reconstrucţiei unui stat democratic şi a unei economii care, în fond, răspunde la nevoile umane de dezvoltare ale poporului haitian.
Comunitatea internaţională a promis 11,5 miliarde de dolari pentru reconstrucţia ţării. Rămâne de văzut la ce se referă reconstrucţia. Cât din acest ajutor a ajuns de fapt şi de drept în teren? Cine va lua decizii în privinţa proiectelor? Vom vedea, aşa cum s-a întâmplat în Kosovo, oameni disponibilizaţi şi obligaţi să privească neputincioşi cum marile companii multinaţionale le reconstruiesc ţara pentru că acestea sunt singurele capabile să câştige licitaţiile internaţionale?
Uniunea Europeană nu trebuie să se alăture unei viziuni părinteşti sau neo-coloniale, ci, în schimb, trebuie să contribuie la crearea unei renaşteri democratice a Republicii Haiti, una care să fie rezultatul muncii poporului. Poporul haitian a fost primul din lume care s-a eliberat de colonialismul francez. În afară de distrugerile din război, această eliberare a costat poporul haitian peste 20 de miliarde de dolari, la valoarea actuală, plătiţi drept "despăgubiri” coloniştilor sclavagişti europeni.
Din cauza crimelor împotriva umanităţii, reprezentate de sclavagism şi colonialism, Uniunea Europeană şi Franţa, în special, au în prezent o datorie morală, politică şi economică faţă de Haiti. Trebuie să onorăm această datorie de onoare.
Bastiaan Belder
Dnă preşedintă, la un an după îngrozitorul cutremur din Haiti, reconstrucţia acestei ţări se face într-un ritm extrem de lent. Totuşi, progrese au fost făcute, pas cu pas. Oamenii din Haiti au mare nevoie de ajutorul nostru, în special acum, când epidemia de holeră face ravagii. Trebuie să ne concentrăm pe securitatea alimentară. Agricultura locală a fost greu încercată, iar din acest motiv ţara a devenit prea dependentă de importurile de alimente. Este important că se investesc mulţi bani şi multă energie în reabilitarea agriculturii şi a infrastructurii locale. În acest sens, microîmprumuturile sunt esenţiale, întrucât stimulează dezvoltarea economică de jos în sus. Împărtăşeşte Comisia acest punct de vedere?
Între timp, situaţia politică din Haiti rămâne îngrijorătoare, după primul tur de scrutin al alegerilor prezidenţiale. Raportul de evaluare emis săptămâna trecută de Organizaţia Statelor Americane afirmă clar acest lucru. Cum evaluează Comisia actuala situaţie politică din Haiti şi impactul pe care aceasta l-a avut asupra reconstrucţiei ţării?
În fine, dnă preşedintă, săptămâna trecută a fost publicată o carte impresionantă despre Haiti, scrisă de un jurnalist olandez, iar de atunci mi-a rămas în memorie o imagine: un grup de oameni din Haiti curăţând molozul după cutremur purtând tricouri inscripţionate cu sloganul "Haiti pap peri” (Haiti NU moare). Această imagine ar trebui să ne inspire să ne asigurăm că haitienii supravieţuiesc, într-adevăr, şi că, graţie ajutorului nostru, li se oferă perspective bune pentru viitor.
Filip Kaczmarek
(PL) Dnă preşedintă, Uniunea Europeană nu a uitat statul Haiti. Încă suntem cea mai importantă sursă de ajutor umanitar. Totuşi, este deprimant faptul că ţara încă se zbate în haos intern şi politic.
Furnizarea de ajutoare umanitare în Haiti s-a efectuat în două etape clasice. Prima etapă a fost furnizarea de ajutoare de urgenţă şi trebuia să fie îndreptată spre oamenii care aveau cea mai mare nevoie de ajutor. A doua etapă trebuia să se concentreze pe reconstrucţia economică, socială şi politică a ţării. Totuşi, din cauza izbucnirii epidemiei de holeră, a uraganului, a situaţiei sociale şi politice instabile şi chiar a tensiunilor interreligioase şi a dezbinării, etapa de furnizare a ajutoarelor umanitare durează mai mult decât am estimat iniţial. Prin urmare, nu putem progresa spre a doua etapă atât de repede sau atât de bine cum ne-am fi dorit.
Criza din Haiti continuă. Încă este nevoie de implicarea noastră. Nu ne putem abandona responsabilităţile. După cum ne-a reamintit dl Piebalgs, Comisia Europeană a furnizat jumătate dintre resursele care au fost promise în timpul Conferinţei donatorilor de la New York. În această privinţă, planurile noastre progresează bine.
Obiectivul rezoluţiei pe care acest Parlament o va adopta mâine este de a mobiliza statele membre şi Comisia să pună în aplicare declaraţiile pe care le-am făcut. Haideţi să ne reamintim că sute de mii de oameni încă locuiesc în tabere temporare şi că peste 3,5 mii de oameni au murit de holeră. De la bun început am susţinut că responsabil pentru reconstrucţie trebuie să fie însuşi poporul haitian. Planul haitian pentru reconstrucţia ţării se bazează pe descentralizare şi pune accentul pe agricultura locală şi pe securitatea alimentară. Respectăm aceste priorităţi ale poporului haitian. Mai există încă o recomandare. Trebuie să intensificăm eforturile umanitare şi ştiu că dna comisar lucrează deja la acest aspect.
Kriton Arsenis
(EL) Dnă preşedintă, stimaţi comisari, situaţia statului Haiti este specială. Trebuie să înţelegem acest lucru. Nu este o criză umanitară în care plătim nişte bani şi apoi guvernul decide cum să pună în aplicare proiectele. Haiti este o ţară aflată în colaps. Singurul lucru la care ne putem aştepta, având în vedere situaţia în care se află, este ca în această ţară să existe şi mai multă corupţie şi să fie din ce în ce mai dificil să abordeze problema crizei şi să ia măsurile necesare. Este o ţară în care intervenţia noastră trebuie să fie mai puternică, mai stabilă; va trebui de multe ori să jucăm un rol mai activ decât în orice altă situaţie.
Dl Deva a menţionat molozul care încă nu a fost curăţat pentru ca pagubele să poată fi reparate. Molozul trebuie îndepărtat de pe străzi. Aceasta trebuie să fie principala noastră prioritate. În ritmul în care acţionăm, vom avea nevoie de încă cinci ani. Această operaţiune trebuie finalizată fără întârziere. Sunt atât de multe lucruri care trebuie făcute în această ţară încât, dacă totul ar funcţiona corect, ar trebui ca aici să nu existe şomaj.
Trebuie să intervenim într-adevăr proactiv în ceea ce priveşte problema molozului, furnizarea apei şi furnizarea de alimente, pentru ca această ţară să se poată descurca singură, pentru ca cetăţenii acestei ţări, care sunt obligaţi să îşi facă griji pentru ziua de mâine, să se poată gândi şi la viitor.
Niccolò Rinaldi
(IT) Dnă preşedintă, stimaţi comisari, doamnelor şi domnilor, este adevărat că situaţia din Haiti este una aparte, că este diferită, pentru că zilele în care s-au produs dezastre sunt mereu comemorate pentru a aduce un omagiu victimelor, pentru a învăţa din greşeli şi pentru a acţiona mai bine pe viitor, însă în Haiti lucrurile stau altfel pentru că nu e nimic de rememorat - încă nu s-a întâmplat nimic.
În loc să spunem un an de la cutremur ar trebui de fapt să spunem un an de cutremure, pentru că aici a avut loc un cutremur de pământ, apoi un cutremur generat de distribuţia dezordonată de ajutoare, apoi a avut loc un seism în domeniul sănătăţii, prin izbucnirea epidemiei de holeră, apoi a fost un cutremur politic, odată cu alegerile lipsite de transparenţă care au fost organizate probabil în cel mai prost moment posibil, iar acum are loc un cutremur care, în anumite privinţe este şi unul istoric, prin revenirea fostului dictator, deghizat într-un turist multimilionar dubios.
Activitatea Comisiei este bună - de fapt este foarte bună. Am vizitat statul Haiti în iunie, împreună cu membri ai Comisiei pentru dezvoltare şi am văzut rezultatele activităţilor excelente întreprinse, pentru care mulţumim Comisiei. Totuşi, trebuie să existe o mai mare protecţie politică iar rolul comunităţii internaţionale trebuie intensificat, aceasta trebuind să stabilească obiective şi termene limită şi să monitorizeze în mod direct o parte din reconstrucţie.
Acest lucru trebuie echilibrat printr-o mai mare implicare a populaţiei şi a ONG-urilor locale, care de multe ori sunt lăsate deoparte. Politicienii naţionali şi instituţiile guvernamentale naţionale din Haiti trebuie să primească un rol mai puţin important, în timp ce rolul parteneriatelor până acum fragile dintre cetăţeni şi comunitatea internaţională trebuie intensificat.
Michèle Rivasi
(FR) Dnă preşedintă, participând la misiunea de observare organizată în Haiti în luna septembrie a anului trecut, am putut observa care sunt lucrurile urgente care trebuie rezolvate. Acum trebuie să privim dincolo de aceste urgenţe pentru a putea ajunge în sfârşit la etapa de dezvoltare. Nu trebuie să reconstruim, ci mai degrabă trebuie să construim o ţară care nu a avut niciodată fundaţii solide şi o cârmuire puternică.
Un lucru este clar, aşa cum a spus colegul meu: trebuie curăţate 20 de milioane de tone de moloz şi într-un an s-a curăţat abia 5 %, o parte infimă. În acest ritm, curăţarea ruinelor din Port-au-Prince va dura mai mult de şase ani. Prin urmare, acesta este în sine un proiect politic, iar Comisia trebuie să contribuie la el.
O altă prioritate este reprezentată de guvernare şi sunt mulţumită că Uniunea Europeană aduce o contribuţie majoră la asistenţa bugetară pentru această ţară. Trebuie să intensificăm eforturile financiare pentru că aceasta este singura modalitate de a reda competenţele statului şi poporului haitian. Actuala dependenţă de organizaţiile non-guvernamentale (ONG) este resimţită la nivelul serviciilor publice de bază, cum sunt sănătatea şi educaţia. Totuşi, nu trebuie să subcontractăm toate serviciile publice către ONG-uri.
Mai presus de toate, trebuie să creştem asistenţa în vederea organizării rapide de alegeri şi în vederea finalizării acestor alegeri care, sper eu, vor permite înlocuirea unei elite politice corupte. În prezent, o oligarhie formată, după cum se spune, din 20 de familii împiedică dezvoltarea economică prin faptul că deţine controlul asupra comerţului însă, în acelaşi timp, nu face nimic pentru a dezvolta capacitatea de producţie a ţării.
În fine, trebuie să oferim statului Haiti resursele necesare pentru a scăpa de dependenţa care deja îl submina chiar înainte de cutremur. Prin urmare, solicit instituţiilor europene să stabilească priorităţi întemeiate şi să acorde ajutor masiv pentru crearea serviciilor publice, împreună cu angajamentul ferm al viitorului guvern haitian.
James Nicholson
Dnă preşedintă, împreună cu dna Rivasi am avut, presupun, onoarea de a conduce o delegaţie a ACP în Haiti în septembrie. Am spus atunci că nimic nu m-a pregătit pentru ceea ce am descoperit când am fost acolo.
Vreau să spun mai multe lucruri în această seară. Unul este faptul că trebuie să trecem imediat de la ajutorul umanitar la reconstrucţie. Aici este punctul de unde situaţia nu a avansat. Am auzit multe lucruri frumoase spuse în această seară aici, însă acestea nu vor fi posibile în teren dacă nu există mai mult ajutor.
Trebuie să exercităm o presiune mai mare asupra celor care au promis asistenţă pentru ca ei să ofere această asistenţă şi trebuie să exercităm presiune asupra reconstrucţiei coordonate de Clinton şi de Organizaţia Naţiunilor Unite, pentru ca lucrurile să se mişte mai repede. Acest lucru trebuie să se întâmple.
Am ascultat ceea ce a spus dl comisar şi are dreptate. Avem nevoie de stabilitate politică. Sper şi mă rog să obţinem această stabilitate politică, însă nu sunt prea sigur că vom reuşi.
Când am fost acolo am aflat - şi vreau să spun acest lucru pentru a fi consemnat oficial - că poporul haitian este foarte mândru. Este un popor minunat. Împreună cu Michèle Rivasi i-am urmărit ieşind din corturile lor la ora 6 dimineaţa, strălucitori ca o monedă nouă, copiii fiind şi ei curaţi. Oamenii zâmbeau şi te întrebai cum de aveau puterea de a zâmbi.
Aş dori să se consemneze oficial un tribut adus persoanelor din cadrul ONG-urilor noastre care sunt acolo şi care îşi riscă viaţa, şi un omagiu adus membrilor personalului Comisiei noastre, cărora le-am mulţumit când eram acolo. Aceşti oameni sunt minunaţi şi nu ar trebui să uităm că ei îşi riscă viaţa zilnic pentru a ajuta poporul haitian. Nu trebuie să uităm poporul haitian. Trebuie să muncim pentru poporul haitian şi trebuie să ajutăm oamenii din Haiti. Dacă va trebui să revenim în acest Plen de încă zece ori ca să reuşim în acest demers, aşa ar trebui să facem şi să continuăm.
Cristian Dan Preda
Pe 12 ianuarie 2010 statul haitian a fost literalmente spulberat, aşa cum au spus-o şi mai mulţi dintre colegi; acum, la un an după acest teribil cutremur, reconstrucţia se lasă încă aşteptată. S-au adăugat, între timp, epidemia de holeră, alegerile; toate acestea au complicat situaţia.
Port-au-Prince este, de fapt, azi, o imensă tabără de refugiaţi. Populaţia haitiană nu supravieţuieşte decât graţie eforturilor organizaţiilor umanitare. Trebuie, de altfel, să fim recunoscători acestor organizaţii. Aşa cum spunea reprezentantul special al Naţiunilor Unite pentru această ţară, Haiti a devenit o republică de ONG-uri. Dar cât poate să dureze această situaţie? Vedem că situaţia sanitară este catastrofală, reconstruirea sistemului de educaţie e absolut necesară, procesul de ridicare a urmelor dezastrului, toate acestea evocă nevoia unei reconstrucţii a statului haitian. Dincolo de seism, absenţa instituţiilor şi a bunei guvernări este azi foarte problematică.
Eforturile trebuie, deci, să se concentreze asupra restabilirii capacităţilor statului şi asupra construcţiei democratice în Haiti. Necesitatea unui proces electoral credibil şi transparent, în perspectiva celui de-al doilea tur al alegerilor din luna februarie, trebuie subliniată foarte apăsat.
În fine, aş vrea să spun că reconstruirea Haiti trebuie să fie făcută, dacă îmi îngăduiţi, altfel. "Altfel” înseamnă că reconstrucţia trebuie făcută mai bine decât înainte, pentru a preveni noi catastrofe similare. "Altfel” înseamnă că eforturile noastre de reconstrucţie trebuie să implice, aş spune eu, comunităţile locale. Cred că principalii interesaţi, haitienii, trebuie consultaţi în acest proces de reconstrucţie.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Dnă preşedintă, dnă comisar, doamnelor şi domnilor, nu am vrut să îmi încep discursul fără a saluta organizaţiile non-guvernamentale care acţionează în teren. Cred că munca pe care o fac aceste organizaţii este demnă de laude şi că ele reprezintă cele mai bune valori ale noastre, cele mai bune valori ale umanităţii.
A trecut un an de la cutremurul din Haiti şi probabil a venit timpul să creştem gradul de eficienţă. Au fost prezentate multe probleme care trebuie abordate urgent şi fără întârziere. Nu este absolut nicio îndoială în acest sens.
Prima problemă este, probabil, construirea unui sistem de salubritate acceptabil. Eu cred că aceasta este prioritatea numărul unu, care în prezent pune în pericol viaţa în Haiti. După ce vom fi rezolvat această problemă, va trebui să abordăm problema locuinţelor, rezolvând urgent chestiunile legate de titlurile de proprietate asupra terenurilor.
Mai mult, avem nevoie de un guvern legitim, care să fie ales în mod democratic şi care să fie capabil să negocieze. Ştiu că situaţia nu este uşoară, însă avem nevoie de această discuţie legitimă pentru a putea grăbi ameliorarea situaţiei din Haiti.
Mai există şi o altă problemă importantă, care a fost deja menţionată de mai mulţi dintre colegii deputaţi: molozul, care este în sine o problemă politică majoră. De asemenea, trebuie să continuăm să privim spre viitor pentru a începe să creăm o strategie pe termen lung în domeniul educaţiei. Ceea ce s-a întâmplat în Haiti probabil nu s-ar fi petrecut dacă aici ar fi existat un sistem public de educaţie şi dacă toţi copiii ar fi fost îngrijiţi aşa cum ar fi trebuit să fie.
Trebuie să punem capăt nu doar sărăciei, ci şi dependenţei.
Zbigniew Ziobro
(PL) Dnă preşedintă, în urmă cu un an s-a petrecut un dezastru teribil în Haiti, s-a produs un cutremur uriaş care a provocat moartea a 200 000 de persoane şi în urma căruia 1 300 000 de oameni au rămas fără locuinţă. O operaţiune menită să acorde ajutor şi să ajute la reconstrucţie este în plină desfăşurare de un an. Este, fără îndoială, o operaţiune umanitară uriaşă şi foarte complexă. Totuşi, insula nu are nevoie doar de ajutor material şi financiar, ci şi de reconstrucţia agenţiilor sale administrative şi de refacerea stabilităţii politice, fără de care nu se poate dezvolta. În plus, recenta epidemie de holeră care a ucis deja peste 3 500 de persoane încă pune mii de oameni în pericol. Experienţa din Haiti demonstrează faptul că nici cele mai generoase sume de bani nu pot ajuta dacă nu sunt direcţionate corect. Cazul statului Haiti ar trebui să ne dea de gândit şi indică în mod clar nevoia de a crea un sistem eficient de ajutorare internaţională pentru dezastrele naturale care ar putea surveni în viitor.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Dnă preşedintă, stimaţi comisari, doamnelor şi domnilor, când mă gândesc la Haiti mă gândesc la cetăţenii acestei ţări, dar mă gândesc totodată şi la cetăţenii europeni care au acordat incredibil de multă asistenţă poporului haitian. Mă gândesc de asemenea la organizaţiile umanitare care au muncit incredibil de mult. Dnă preşedintă, aceasta este partea bună a poveştii. Trebuie să tragem învăţăminte şi, din punctul meu de vedere, de aici avem de învăţat trei lecţii.
Înainte de toate, lecţia coordonării. Coordonarea din timpul etapei de ajutorare umanitară nu a fost un succes, iar astăzi am primit un raport pe această temă. Trebuie să fim mai buni la capitolul reconstrucţie. Acest lucru mă face să mă gândesc şi la eficacitatea ajutorului, pentru că şi aceasta are legătură cu coordonarea. Ce măsuri suplimentare şi mai eficiente pot fi luate aici?
Al doilea lucru se referă la corupţie. Dacă vrem ca cetăţenii Europei să ofere asistenţă, ei nu vor vrea ca asistenţa lor să fie folosită necorespunzător. Nu vrem acest lucru, nici în calitate de reprezentanţi ai autorităţilor, nici ca simpli cetăţeni. Ce putem face, printr-o mai bună coordonare, pentru a ne asigura că aceste sisteme nu sunt sufocate de corupţie?
Al treilea lucru pe care vreau să îl punctez, dnă preşedintă, este aspectul politic. Fără stabilitate politică şi fără un sistem de administraţie publică foarte ferm, construcţia durabilă nu va putea înregistra niciun progres. Am asistat la primul tur de scrutin al alegerilor, care încă rămâne o chestiune contestabilă. Vreau să vă întreb următorul lucru: ce progrese înregistrăm, din punctul de vedere al coordonării cu Organizaţia Statelor Americane şi cu alţi actori, în ceea ce priveşte garantarea că viitoarele alegeri se vor desfăşura bine? Ca europeni, ne-am exprimat angajamentul de a ajuta statul Haiti pe termen scurt şi cred că trebuie să continuăm să fim solidari.
Edite Estrela
(PT) Dnă preşedintă, stimaţi comisari, doamnelor şi domnilor, cutremurul a aruncat statul Haiti în una dintre cele mai grave crize umanitare: mii de morţi şi răniţi, milioane de persoane rămase fără locuinţă şi pagube extrem de grave. Comunitatea internaţională a promis foarte multe, dar a furnizat foarte puţine şi este greu de înţeles de ce procesul de reconstrucţie este atât de lent, în ciuda bunăvoinţei Uniunii Europene şi a muncii depuse de organizaţiile non-guvernamentale.
Situaţia s-a înrăutăţit din cauza epidemiei de holeră şi a instabilităţii politice care a urmat alegerilor şi care a generat foarte multe violenţe, cărora le-au căzut victime în special femeile şi copiii. Uniunea Europeană trebuie să continue să ajute la reconstrucţie şi să îmbunătăţească situaţia umanitară a grupurilor vulnerabile din cadrul populaţiei haitiene, însă trebuie totodată să contribuie la consolidarea capacităţilor de prevenire a dezastrelor pe termen lung.
Prin urmare, ţin să salut propunerile recente prezentate de Comisie în ceea ce priveşte stabilirea unei reacţii europene la dezastre, care include înfiinţarea unei rezerve voluntare de organizaţii de urgenţă din statele membre şi dezvoltarea unor planuri de urgenţă, precum şi fuzionarea centrelor de ajutor umanitar pe timp de criză cu sistemul de protecţie civilă, în vederea creării unui centru european de reacţie la criză, responsabil cu monitorizarea situaţiilor periculoase, emiterea de avertizări timpurii şi coordonarea reacţiei UE în caz de dezastru.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Dnă preşedintă, în curând se va împlini un an de la dezbaterea noastră anterioară pe tema coordonării ajutorului umanitar şi reconstrucţiei statului Haiti. Prin urmare, astăzi luăm parte la ceea ce reprezintă o revizuire şi observăm o concluzie evidentă: a trecut un an de la tragedie iar numărul victimelor este în continuare în creştere. În acest moment trebuie subliniate două chestiuni la fel de importante, care sunt chiar mai importante decât construcţia de case şi drumuri noi. În primul rând, acest Parlament trebuie să facă un apel ferm şi clar pentru stoparea imediată a epidemiei de atacuri sexuale. Potrivit surselor noastre, 250 de femei şi fete au fost violate la doar câteva zile după cutremur, iar situaţia încă se agravează. Violenţa de acest fel este în creştere. Este momentul oportun să discutăm despre acest subiect reprobabil, să rezolvăm problema acestui fenomen inuman şi să începem să combatem în mod eficient atacurile sexuale din Haiti.
În al doilea rând, este vorba de epidemia de holeră, o problemă care a fost deja menţionată aici. Numărul persoanelor infectate a scăzut, însă acest fapt depinde, fără îndoială, de anotimp. Există o asociere cu o tendinţă ciudată, dar îngrijorătoare, ca pacienţii doar să pretindă că suferă de holeră. Nouă ne vine greu să credem acest lucru, pentru că deseară noi vom dormi în paturile noastre confortabile, însă pentru aceşti oameni o noapte petrecută la spital este o perspectivă mai bună decât o noapte petrecută în propriile lor locuinţe, care nu sunt altceva decât nişte adăposturi improvizate. Ar trebui de asemenea să ţinem cont de faptul că gravitatea epidemiei de holeră va creşte odată cu schimbarea anotimpului. Acesta este motivul pentru care trebuie să fim atenţi şi pentru care trebuie să îmbunătăţim în special aceste condiţii.
Seán Kelly
Dnă preşedintă, se spune că Dumnezeu îi ajută pe cei care se ajută singuri, însă Uniunea Europeană merge chiar mai departe, pentru că Uniunea Europeană îi ajută pe cei care nu se ajută singuri, în special în ceea ce priveşte statul Haiti, unde guvernul - aşa cum au subliniat dl Deva şi alţii - este unul corupt, care nu pare să fie interesat de soarta propriului popor. Cu toate acestea, este important ca noi să continuăm activităţile benefice în colaborare cu ONU şi ONG-urile, etc. Ştiu că unul dintre cei mai de succes oameni de afaceri irlandezi, Denis O'Brien, joacă un rol major în acest sens.
Totuşi, toate acestea ar fi doar o picătură în ocean, comparativ cu ceea ce s-ar putea realiza dacă ar exista un guvern care funcţionează corect. Prin urmare, mesajul care trebuie să ajungă ferm şi clar la guvernul haitian este că el trebuie fie să "se elimine singur”, fie - sperăm - să fie înlăturat de un guvern mai competent, iar abia după aceea vom putea vedea progrese reale.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Dnă preşedintă, deşi am reuşit să atenuăm şi să eliminăm treptat consecinţele cutremurului devastator, locuitorii încă se confruntă cu probleme grave. Există o criză de apă potabilă, de alimente şi de alte materiale de bază. Mai sunt şi problemele şi dificultăţile zilnice. Dar există şi alte probleme: un guvern instabil, căruia îi lipsesc valorile democratice, o epidemie de holeră, un nivel din ce în ce mai mare al infracţionalităţii, jafuri, răpiri şi violarea femeilor şi copiilor.
Prin urmare, trebuie să acţionăm în vederea limitării acestor acte îngrozitoare. Instituţiile europene trebuie să îşi continue eforturile făcute în vederea diminuării consecinţele dezastrului. În 2011, ajutorul trebuie concentrat pe provocări complexe, în special pe reconstrucţia de locuinţe, pe satisfacerea nevoilor de bază din cadrul comunităţilor şi pe stabilizarea situaţiei din taberele temporare.
Totodată, este necesar să încercăm să îndeplinim obiectivele stabilite pe termen lung, ca de exemplu dezvoltarea instituţiilor publice, a autorităţilor locale, a şcolilor, a spitalelor şi aşa mai departe.
Ilda Figueiredo
(PT) Doresc să reiterez solidaritatea grupului meu faţă de locuitorii din Haiti: victime ale cutremurului de acum un an, iar de curând victime ale holerei. Este nevoie urgentă de mai mult ajutor; mai mult ajutor acordat populaţiei lovite de tragedia de acum un an şi de recentele izbucniri ale bolii. Este inacceptabil că o parte din ajutor încă nu a sosit. Ajutorul deja aprobat trebuie furnizat, în mod special de către Uniunea Europeană. Mai mult decât atât, UE ar trebui să acorde atenţia cuvenită actelor exemplare de solidaritate făcute de unele ţări din regiune. Aş sublinia cazul Cubei, o ţară al cărei guvern a trimis medici şi personal specializat care au tratat până acum peste 50 000 de cazuri de holeră. Totuşi, as sublinia de asemenea susţinerea acordată de Alianţa Bolivariană pentru America atât din punct de vedere financiar, cât şi în ceea ce priveşte energia, agricultura şi alimentele.
Ar fi un lucru pozitiv dacă Uniunea Europeană ar lua în seamă aceste lucruri şi ar juca un rol mai activ. Trebuie luate urgent toate măsurile de care este nevoie pentru a accelera reconstrucţia rapidă a statului Haiti şi pentru a îmbunătăţi condiţiile de trai ale populaţiei, însă insistăm pe respectarea principiului suveranităţii şi celui al integrităţii teritoriale, pe care curajul şi nobleţea poporului haitian le merită.
Elena Băsescu
La un an după cutremurul devastator din Haiti, rezultatele concrete ale procesului de reconstituire nu sunt încă vizibile. Blocajul se datorează în special faptului că statul haitian nu are capacitatea să asigure, prin mijloace proprii, servicii publice de bază. Lipseşte voinţa politică, iar autorităţile haitiene nu reuşesc să implementeze deciziile care vizează reconstrucţia.
Astfel, se îngreunează considerabil funcţionarea Comisiei interimare pentru reconstrucţie, principalul organism însărcinat cu gestionarea eficientă a resurselor deblocate de comunitatea internaţională. Această situaţie va continua, dacă nu se reuşeşte stabilizarea politică a ţării, refacerea capacităţilor statale şi desemnarea unui guvern funcţional. De aceea, consider că UE trebuie să depună toate eforturile posibile pentru a susţine un proces electoral legitim şi transparent. Desfăşurarea corectă a celui de-al doilea tur de scrutin, programat în luna februarie, reprezintă singura cale de a pune capăt crizei politice.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Dnă preşedintă, doresc să mă asigur că sunt bine înţeles. Nu am rezerve serioase în privinţa actualei furnizări de ajutoare către Haiti din partea Uniunii Europene. Fără îndoială, Uniunea Europeană oferă statului Haiti un ajutor material enorm şi sunt surprins că multe alte ţări nu fac acest lucru la acelaşi nivel ca Uniunea Europeană.
Doream să vă reamintesc faptul că au fost ridicate rezerve referitor la acţiunile întreprinse de Uniunea Europeană imediat după catastrofă. Uniunea Europeană a acţionat prea lent, iar ajutorul umanitar a fost, în mod evident, coordonat prost. Doresc să întreb la ce concluzii specifice a ajuns Comisia Europeană ca urmare a furnizării lente de ajutoare la acel moment. Cred că acesta este un subiect foarte important, întrucât, în unele situaţii, intervalul de timp în care se primesc ajutoarele ar putea face diferenţa între viaţă şi moarte.
Peter Jahr
(DE) Dnă preşedintă, dnă comisar, Haiti dovedeşte foarte clar că adevăratele dezastre sunt cele făcute de mâna omului. Comunitatea internaţională şi Uniunea Europeană în special sunt gata să ofere ajutor. Totuşi, nu banii sunt problema, ci problema este reprezentată de circumstanţele politice instabile. În prezent, nicio naţiune nu este cu adevărat pregătită să investească bani într-un sistem politic corupt. Prin urmare, solicitarea mea adresată Comisiei este următoarea: fără îndoială, trebuie să continuăm să ajutăm statul Haiti, însă trebuie în special să investim în infrastructura politică. Până în momentul în care vor exista un sistem funcţional de guvernare şi un sistem administrativ funcţional, va trebui să folosim organizaţiile de ajutorare existente pentru că, pur şi simplu, nu există o alternativă reală.
Kristalina Georgieva
membră a Comisiei. - Dnă preşedintă, le mulţumesc din suflet deputaţilor europeni pentru toate comentariile făcute în această seară. În încheiere, doresc să punctez cinci chestiuni.
În primul rând, sunt întru totul de acord cu toţi vorbitorii care au evidenţiat nefuncţionarea guvernării ca pe cel mai important factor din spatele problemelor cu care se confruntă astăzi statul Haiti. Iată care a fost prima mea impresie după cutremur, impresie care s-a menţinut până în prezent: indiferent cât de puternic a fost cutremurul, el nu este cea mai mare problemă a statului Haiti. Cea mai mare problemă este reprezentată de zecile de ani de guvernare proastă, care practic nu au lăsat nicio structură socială sau guvernamentală care să ajute poporul Haitian, iar acest lucru face ca poporul haitian să nu aibă încredere în guvernul său.
Îmi amintesc foarte bine cum, pe vremea când eram acolo, toţi haitienii cu care am vorbit aveau, fără excepţie, să îmi transmită acelaşi mesaj, care era "Să nu daţi bani guvernului”. În ceea ce priveşte aspectul umanitar, noi nu dăm bani; furnizăm ajutor direct. Însă acest lucru ne dă timp să ne gândim la răspunsul la întrebarea cât va dura să reconstruim statul Haiti: va dura foarte mult pentru că acest lucru nu se va întâmpla dacă infrastructura instituţională a ţării nu este pusă la punct.
Acestea fiind spuse, a doua chestiune este faptul că societatea haitiană are o parte pozitivă, care a ajutat poporul haitian să supravieţuiască: rezistenţa proprie şi rezistenţa comunităţilor. Am cunoscut oameni care locuiau împreună: şi-au pierdut casele împreună, s-au mutat în tabere împreună şi au organizat în tabere un sistem de ajutor reciproc, unii dintre ei asumându-şi răspunderea de a supraveghea copiii şi de a improviza un sistem de şcolarizare pentru aceştia; alţii şi-au asumat responsabilitatea de a găsi de lucru; alţii, de fapt femeile, şi-au asumat sarcina de a găti pentru toată lumea. Rezistenţa este lucrul care astăzi ne dă speranţă în ceea ce priveşte viitorul statului Haiti.
Asta mă aduce la cea de-a treia problemă, care se referă la faptul că programele noastre de asistenţă pentru Haiti trebuie să ia în considerare ce are şi ce nu are această ţară. Din acest motiv, în ceea ce priveşte partea umanitară, am pus accentul pe programe cash for work - bani pentru muncă, programe de vouchere, inovaţii precum obţinerea de seminţe şi unelte la nivel comunitar, pentru ca oamenii să îşi poată creşte nivelul de susţinere proprie.
În al patrulea rând, sunt recunoscătoare pentru aspectele care au fost punctate în privinţa lecţiilor pe care le-am învăţat de la Haiti. Nu sunt de acord cu afirmaţia că am reacţionat lent: ajutorul acordat de Uniunea Europeană a început să fie furnizat în termen de 24 de ore. Sunt însă de acord că, din punctul de vedere al coordonării, lucrurile au lăsat de dorit şi că abilitatea noastră de a ne organiza înainte de producerea unui dezastru este absolut esenţială. În acest sens, sunt recunoscătoare pentru afirmaţia că, datorită lecţiilor din Haiti, am înaintat într-adevăr în direcţia creării unei capacităţi europene de reacţie şi a unei mai bune coordonări prin Centrul european pentru reacţie în caz de dezastru.
Permiteţi-mi să ajung şi la ultima problemă, continuând discuţia referitoare la partea umanitară. Care este motivul pentru care suntem foarte îngrijoraţi? Este vorba de problemele legate de protecţie, în special pentru femei, şi de intensificarea ajutorului nostru pentru a atenua tragedia comunităţilor conduse în special de femei care s-au format în tabere. Vă pot asigura că în acest an, ca şi prin finanţarea de anul viitor, vom pune accentul pe garantarea rezolvării acestei probleme a protecţiei şi că UE este acolo pentru oameni.
Permiteţi-mi, în încheiere, să vă mulţumesc tuturor încă o dată pentru comentariile făcute şi în special acelora dintre dvs. care au recunoscut sacrificiul pe care îl fac lucrătorii din domeniul umanitar în beneficiul poporului haitian.
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Dnă preşedintă, doresc în primul rând să le mulţumesc deputaţilor europeni din acest Plen pentru solidaritate şi susţinere. Voi începe prin a vorbi despre dimensiunea politică. Fără îndoială, situaţia nu este uşoară în Haiti, însă Înaltul Reprezentant urmăreşte cu mare atenţie ce se petrece acolo şi acordă asistenţa diplomatică necesară pentru a garanta stabilitatea. Al doilea tur de scrutin al alegerilor prezidenţiale va contribui la refacerea credibilităţii dacă nu va fi marcat de violenţă, prin urmare depunem toate eforturile diplomatice necesare şi în acest sens, însă eforturile diplomatice uneori dau rezultate imediate, alteori au nevoie de timp pentru a produce efecte.
Unii dintre dvs. au menţionat vizita lui Baby Doc. Putem spune că, deşi oricine beneficiază de libertate de mişcare, acest fapt nu a fost cel mai bun semn pentru întregul proces politic. Însă nu trebuie să ne lăsăm induşi în eroare de acest aspect. Cred că în Haiti există un centru politic sănătos şi cred că ar trebui să credem în el. Speranţa noastră este ca atât cei care vor fi aleşi în cadrul alegerilor legislative, cât şi preşedintele să aibă capacităţile necesare pentru a conduce procesul de reconstrucţie a ţării.
A doua problemă pe care doresc să o evidenţiez este faptul că, în general, cooperarea pentru dezvoltare presupune a face alegeri dificile. O opţiune este să facem ceva cu vizibilitate mare, dar care nu determină schimbări structurale. Nu ar fi nicio problemă să finanţăm mii de doctori din UE sau să construim o universitate nouă în numele UE. Acestea ar fi nişte acţiuni vizibile cu care toată lumea ar fi de acord. Dar ce facem în ceea ce priveşte nesiguranţa de pe străzi? Finanţăm securitatea în condiţii destul de dificile prin intermediul guvernului. Prin urmare, dacă securitatea este asigurată parţial, ea este finanţată de către Uniunea Europeană. Este vizibil acest lucru? Nu prea, pentru că nu există o etichetă a UE, însă eu cred că este clar faptul că am contribuit la stabilitatea ţării.
O altă problemă este unde să investim bani. Repet, reconstruirea de locuinţe ar reprezenta cea mai uşoară alegere politică, însă cum ar fi acest lucru de ajutor dacă ţara nu este reconectată, dacă nu există infrastructură? Iar infrastructura presupune investiţii masive. În linii mari, un kilometru de stradă costă 1 milion de dolari, iar în Haiti chiar mai mult, pentru că lucrarea trebuie întreţinută, iar noi trebuie să ajutăm totodată comunităţile locale pe unde trece strada respectivă. Prin urmare, costurile sunt substanţiale. Haiti nu dispune de fondurile necesare pentru o astfel de investiţie. În mod ciudat, în Haiti noi suntem singurii implicaţi în construirea infrastructurii străzilor. În mod normal, multe alte ţări participă la construirea infrastructurii străzilor, însă în Haiti suntem singurii care acordă subvenţii în acest sens. Este o alegere dificilă, însă cred că va ajuta ţara să beneficieze de schimbări structurale.
O ultimă problemă, care nu a prea fost menţionată astăzi, este rapiditatea angajamentului şi plata fondurilor. Fondurile nu trebuie folosite incorect, iar susţinerea bugetară necesită timp. Nu se pune doar problema ca guvernul să ne dea un cont iar noi doar să transferăm bani. Nu. Noi verificăm contul, aflăm unde merg plăţile, prin urmare este o întreagă procedură. Nu poţi trimite pur şi simplu 1,2 miliarde de euro într-un cont şi apoi să te aştepţi ca lucrurile să se rezolve rapid. Avem o responsabilitate şi faţă de contribuabilii noştri. Aceleaşi condiţii se aplică şi în cazul străzilor: trebuie să lansăm o licitaţie, trebuie să ne asigurăm că procedura este transparentă, iar aceste acţiuni necesită ceva timp. Cred însă că această perioadă de timp merită aşteptarea, pentru că este suficient un singur caz de utilizare necorespunzătoare a fondurilor pentru ca susţinerea reconstrucţiei statului Haiti să fie discreditată în ochii cetăţenilor europeni. Vă pot asigura că vom lua toate măsurile necesare şi în această privinţă.
Încă o dată, vă mulţumesc pentru susţinere. A fost o dezbatere foarte utilă şi încurajatoare şi cred că vom încerca să rezolvăm problemele pe care le-aţi menţionat astăzi.
Preşedinta
Am primit şase propuneri de rezoluţie depuse în conformitate cu articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc miercuri, 19 ianuarie 2011.
