Programul multianual 2010-2014 privind Spaţiul de libertate, securitate şi justiţie (Programul de la Stockholm) (dezbatere) 
Preşedinte
Următorul punct pe ordinea de zi îl reprezintă declaraţiile Consiliului şi Comisiei privind programul multianual 2010-2014 referitor la spaţiul de libertate, securitate şi justiţie (programul de la Stockholm).
Beatrice Ask
Dle preşedinte, dlor preşedinţi de comisie, onorabili deputaţi, în cadrul Consiliului European din 10-11 decembrie va fi adoptat un nou program pe cinci ani pentru spaţiul de libertate, securitate si justiţie. Programul este menit să înlocuiască actualul program de la Haga din 2004. Noul program a fost precedat de un lung proces de pregătiri care a început în urmă cu mai bine de doi ani de grupurile pentru acţiuni viitoare.
Programul va avea la bază comunicarea Comisiei, dar şi numeroasele păreri care au fost înaintate de parlamentele naţionale, societatea civilă şi diverse organisme şi agenţii UE pe durata procesului. Programul este, bineînţeles, şi rezultatul contactelor intensive şi al negocierilor detaliate cu statele membre ale UE şi, de asemenea, cu Parlamentul European. Atitudinea Parlamentului European privind viitoarea cooperare este importantă, mai ales având în vedere rolul mai însemnat pe care îl va avea acesta ca urmare a Tratatului de la Lisabona.
În baza programelor anterioare de la Tampere si Haga, UE a înregistrat progrese semnificative în ceea ce priveşte spaţiul de libertate, securitate şi justiţie. Cu toate acestea, Europa se confruntă în continuare cu provocări de care trebuie să ne ocupăm împreună, la nivel european. Intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona ne va oferi noi oportunităţi în acest sens, iar programul de lucru multianual - programul de la Stockholm - se va baza, prin urmare, pe noile oportunităţi pe care le oferă Tratatul de la Lisabona.
Viziunea programului de la Stockholm prefigurează o Europă mai sigură şi mai deschisă, unde drepturile persoanei sunt protejate. Nevoile cetăţenilor, ale indivizilor, vor sta la baza viitoarei cooperări din acest domeniu, într-un mod mult mai evident decât în trecut. Lucrăm în numele cetăţenilor, iar aceştia trebuie să simtă că viitoarea cooperare UE este importantă pentru ei. Prin urmare, aceasta ar trebui să se bazeze pe probleme reale, să adreseze întrebări relevante şi să se axeze pe măsuri specifice care vor spori calitatea vieţii de zi cu zi a populaţiei.
Viitoarea cooperare din acest spaţiu trebuie să se bazeze, de asemenea, pe un mai mare echilibru între măsurile destinate creării unei Europe de siguranţă şi securitate şi măsurile destinate apărării drepturilor indivizilor.
Din perspectiva cetăţenilor, combaterea criminalităţii este importantă. Cetăţenii se aşteaptă ca această cooperare din cadrul UE să faciliteze prevenirea criminalităţii transfrontaliere, dar se aşteaptă, de asemenea, şi la libertate şi justiţie. După cum am subliniat anterior în faţa Parlamentului European, măsurile menite să asigure o siguranţă sporită şi măsurile menite să asigure certitudine juridică şi drepturile indivizilor merg mână în mână şi, bineînţeles, acest lucru este, de asemenea, posibil.
În ceea ce priveşte combaterea criminalităţii transfrontaliere, provocările sunt mari. Traficul de droguri, traficul de persoane şi terorismul sunt o realitate pe continentul nostru şi, în acelaşi timp, există noi tipuri de criminalitate, generate de internet, de exemplu. Nu putem permite ca graniţele naţionale sau administrative să împiedice autorităţile care luptă împotriva criminalităţii să îşi îndeplinească misiunea în mod eficient.
Cooperarea transfrontalieră din domeniul combaterii criminalităţii a fost dezvoltată, însă mai avem multe de făcut pentru a avea o poliţie europeană şi o cooperare în materie penală eficiente. Avem nevoie de soluţii comune pentru probleme comune. Cooperarea poliţienească avansată, schimbul eficient de informaţii şi experienţă şi metodele de lucru bine puse la punct sunt fundamentale pentru rezolvarea acestor probleme.
Un element-cheie în combaterea criminalităţii este, bineînţeles, un schimb eficient de informaţii, adaptat nevoilor noastre. La nivel european ar trebui ca în unele cazuri să standardizăm schimbul de informaţii, să îl adaptăm la nevoile noastre şi să îl facem mai eficient. În acelaşi timp, este extrem de important să ne asigurăm că schimbul de informaţii îndeplineşte cerinţele de bază referitoare la protecţia datelor şi la protecţia vieţii private, pe care trebuie să le impunem şi că nu se adună sau nu se stochează mai multe informaţii decât este nevoie în acest scop. Trebuie să creăm o Europă sigură în care criminalitatea transfrontalieră este combătută în mod eficient şi, în acelaşi timp, se respectă viaţa privată a persoanelor. Este pe deplin posibil şi absolut necesar să se realizeze ambele lucruri. Totul ţine de găsirea echilibrului potrivit între diferitele măsuri.
Principiul recunoaşterii reciproce trebuie să fie în continuare un principiu fundamental în cadrul cooperării noastre judiciare. O condiţie prealabilă pentru statele membre care doresc să recunoască şi să pună în aplicare hotărârile şi deciziile altor state este încrederea reciprocă în sistemele lor juridice respective. Este de asemenea o problemă de încredere între autorităţile noastre naţionale, iar cetăţenii ar trebui să aibă încredere în măsurile luate. Un mijloc de a spori încrederea este extinderea cunoaşterii reciproce a sistemelor noastre juridice. Aceasta ar putea ţine de asigurarea formării, de programele de schimb, de consolidarea reţelelor existente şi de mecanisme de evaluare bine dezvoltate.
Cu toate acestea, probabil cea mai importantă măsură pentru sporirea încrederii este garantarea unor drepturi minime, indiferent de locul în care se află cineva în cadrul Uniunii Europene. Este vorba despre lucruri simple, cum ar fi posibilitatea ca o persoană să afle, într-o limbă pe care o înţelege, ce acuzaţie i se aduce şi care sunt drepturile de care beneficiază ca suspect sau ca victimă într-un proces juridic. Este foarte îmbucurător faptul că am reuşit, în cadrul Consiliului, să convenim asupra unei foi de parcurs privind felul în care drepturile procedurale ale suspecţilor şi inculpaţilor trebuie tratate şi puse în aplicare pas cu pas. Ar fi de dorit ca această foaie de parcurs să fie inclusă în programul de la Stockholm şi consider că aşa va fi.
Programul de la Stockholm ar trebui, de asemenea, să ofere în mod clar şi punctul de vedere al victimelor infracţiunii. Cetăţenii care devin victimele unei infracţiuni în propria ţară sau într-un alt stat membru ar trebui să primească informaţii relevante într-o limbă pe care o înţeleg şi să li se ofere sprijin, informaţii şi protecţie adecvate înainte, pe durata şi după procedura penală. De asemenea, victimele ar trebui să primească o compensaţie adecvată pentru dauna sau prejudiciul pe care l-au suferit.
În sfârşit, aş dori să spun câteva cuvinte despre aspectele legate de dreptul civil care, într-o mare măsură, afectează viaţa de zi cu zi a indivizilor. Un aspect specific este revizuirea Regulamentului Bruxelles I privind recunoaşterea şi executarea hotărârilor altor state membre. Aceste aspecte pot părea foarte tehnice, însă sunt foarte importante pentru cetăţeni.
Unul dintre aspectele cele mai importante este eliminarea procedurii de exequatur. În momentul actual, oricine doreşte ca o hotărâre să fie executată într-un alt stat membru trebuie mai întâi să solicite acest lucru, iar apoi să i se aprobe executarea de către o instanţă din acel stat. Aceasta necesită timp şi presupune anumite costuri pentru individ. Am observat că eliminarea procedurii de exequatur se bucură de un sprijin semnificativ, însă aceasta trebuie să fie compatibilă cu garanţiile procedurale şi cu normele privind legea aplicabilă.
Acestea sunt câteva dintre cele mai mari şi mai importante aspecte care au fost subliniate de Suedia şi de multe dintre statele membre. Vă mulţumesc foarte mult pentru atenţie şi aştept cu nerăbdare să vă ascult comentariile şi să vă răspund la întrebări. Totuşi, înainte de aceasta, îi voi da cuvântul colegului meu, dl Billström, care se ocupă de câteva dintre aspectele legate de azil şi migraţie, care vor fi importante în cadrul viitorului program de la Stockholm şi pe care vi le va prezenta acum.
Tobias Billström
Dle preşedinte, onorabili deputaţi, aş dori să încep prin a mulţumi Parlamentului European pentru cooperarea sa foarte constructivă în ceea ce priveşte Biroul European de Sprijin pentru Azil. Mai rămân încă de rezolvat câteva formalităţi, însă în curând vor fi îndeplinite condiţiile pentru ca acest birou să fie creat. Consiliul are o părere foarte pozitivă în ceea ce priveşte cooperarea constructivă cu Parlamentul European, care a permis obţinerea acestui rezultat. Aceasta este de bun augur pentru cooperarea sporită de care vom avea parte odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Faptul că am reuşit să ajungem la o decizie rapidă cu privire la Biroul de Sprijin este un bun exemplu de proces de codecizie eficient şi care funcţionează bine.
Ceea ce vom dezbate azi aici este, bineînţeles, viitorul program pe cinci ani pentru activitatea legată de justiţie şi afaceri interne. Voi începe prin a spune că în ultimii ani, în UE, s-au întâmplat multe lucruri în materie de azil şi migraţie. De exemplu, am luat decizii privind legislaţia comună referitoare la primele fundamente ale unei politici comune de imigrare şi ale unui sistem comun de azil. Printre altele, acesta este un obiectiv care a fost stabilit în cadrul ambelor programe anterioare de lucru de la Tampere şi Haga. Când Consiliul European a adoptat Pactul european privind imigraţia şi azilul anul trecut, acestui domeniu de politică i s-a oferit o nouă forţă politică. Acum este momentul să stabilim direcţia dezvoltării continue a politicii din acest domeniu. Premisa acţiunilor noastre este faptul că o migraţie bine gestionată poate fi un lucru pozitiv pentru toate părţile implicate, nu doar pentru fiecare stat membru în parte şi pentru UE în ansamblu, dar şi pentru ţările de origine, precum şi pentru migranţi la nivel individual. Dacă dorim să putem realiza obiectivele strategiei de la Lisabona conform cărora UE ar trebui să fie o economie dinamică şi competitivă, probabil că va trebui să permitem imigraţia lucrătorilor pe scară mai largă decât în prezent, în special având în vedere provocarea demografică cu care ne confruntăm.
Pentru a sublinia dimensiunea internaţională a migraţiei, problema cooperării cu ţările de origine şi de tranzit în cadrul abordării globale a migraţiei şi a dezvoltării ar trebui să aibă ca punct de plecare programul de la Stockholm. Instrumentele elaborate, precum parteneriatul pentru mobilitate, ar trebui să fie dezvoltate şi consolidate în continuare, în mod strategic. Legătura dintre migraţie şi dezvoltare trebuie să fie folosită mai bine şi trebuie accelerate măsurile adecvate pentru o mai bună întrebuinţare a efectelor pozitive ale migraţiei asupra dezvoltării.
Pe durata lucrărilor privind programul de la Stockholm, a reieşit faptul că există un acord referitor la nevoia statelor membre de a preveni imigraţia ilegală în UE în mod comun şi coordonat. Dezvoltarea unei politici eficiente de repatriere este un element important al acestor lucrări. Fără nicio îndoială Frontex are de jucat un rol important în această privinţă şi este clar faptul că statele membre doresc ca agenţia să fie întărită. Intensificarea cooperării cu ţările de origine şi de tranzit este, de asemenea, foarte importantă. Cu toate acestea, aş dori să subliniez că, în eforturile de prevenire a imigraţiei ilegale, este important să menţinem un echilibru, astfel încât punerea în aplicare a măsurilor de securitate să nu aibă drept rezultat complicarea imigraţiei legale în UE sau îngreunarea accesului la procedura de azil pentru solicitanţii de azil. Riscurile la care sunt expuse grupurile vulnerabile, precum copiii care vin singuri, trebuie, de asemenea, reduse. Comisia va elabora un plan de acţiune care să conţină măsuri care au în vedere cel mai bun interes al copiilor.
Problema solidarităţii şi a împărţirii responsabilităţilor va fi tratată în programul de la Stockholm. Nu există soluţii simple. Punctul nostru de plecare ar trebui să fie căutarea unor soluţii generale şi durabile, bazate pe abordarea globală a migraţiei şi pe conştientizarea faptului că o cooperare comună cu ţările terţe este un factor crucial. Este necesară crearea unui fel de mecanism de solidaritate pentru a putea ajuta acele state membre care se află sub presiune deosebită şi care primesc un număr disproporţionat de solicitanţi de azil. Este necesar, de asemenea, ca statele membre să primească sprijin pentru întărirea în continuare a capacităţii administrative. Frontex trebuie să fie consolidat şi trebuie să i se atribuie un rol mai important în procesul de repatriere. Scopul este ca noi să fim capabili de a da dovadă de solidaritate atât faţă de statele membre, cât şi faţă de ţările terţe care fac obiectul celor mai mari presiuni în ceea ce priveşte migraţia. În acelaşi timp, trebuie să spunem clar că avem nevoie de o abordare exhaustivă care să fie durabilă atât pe termen scurt, cât şi pe termen lung.
În acest scop, este important să se precizeze în programul de la Stockholm faptul că se menţine obiectivul stabilit anterior de creare a unui sistem european comun de azil până cel târziu în 2012. Pilonul sistemului comun de azil trebuie să fie faptul că un solicitant de azil ar trebui să beneficieze de aceeaşi primire şi solicitarea sa să fie analizată conform aceloraşi criterii, indiferent de statul membru în care ajunge. Buna funcţionare a cooperării concrete este fundamentală pentru a putea atinge acest obiectiv. În acest sens, Biroul de Sprijin pentru Azil va juca un rol important.
Un alt element important al sistemului comun de azil este ceea ce se numeşte "dimensiunea externă”. Mă gândesc în primul rând la reinstalarea refugiaţilor din ţările terţe. Comisia a prezentat recent o propunere de program comun de reinstalare al UE. Acesta este un aspect pe care majoritatea statelor membre ar dori să îl regăsească în programul de la Stockholm.
Pentru a putea îndeplini obiectivul realizării unui sistem comun de azil până în 2012, avem nevoie de o cooperare strânsă între Consiliu şi Parlament. Au fost prezentate o serie de propuneri de acte legislative. În primul rând, trebuie să înregistrăm progrese cu privire la acestea.
Legătura dintre activitatea internă a UE privind justiţia şi afacerile interne şi relaţiile externe ale UE a devenit din ce în ce mai importantă pentru realizarea de progrese şi nu doar în cadrul politicii privind azilul şi migraţia. Prin urmare, ar trebui consolidat rolul UE în calitate de actor global în acest domeniu şi ar trebui acordată o atenţie deosebită parteneriatului şi cooperării cu ţările terţe. Este necesară dezvoltarea perspectivei justiţiei şi afacerilor interne în cadrul relaţiilor externe ale UE.
Aceasta este principala caracteristică a proiectului Preşedinţiei privind programul de la Stockholm. Ne aflăm în prezent la sfârşitul unei perioade foarte intense de negocieri şi sperăm ca programul să fie adoptat în câteva săptămâni.
În cele din urmă, aş dori să spun câteva cuvinte despre Tratatul de la Lisabona. Noul tratat va aduce schimbări majore în spaţiul de libertate, securitate şi justiţie ca rezultat al introducerii unei serii de noi temeiuri juridice. Procedura legislativă ordinară care va fi introdusă va presupune ca Parlamentul European să joace un rol mai important în procesul legislativ într-o serie de domenii. Dna Ask şi eu aşteptăm cu nerăbdare o cooperare sporită cu Parlamentul European. Consider, de asemenea, că noile atribuţii conferite parlamentelor naţionale vor fi importante pentru consolidarea controlului democratic asupra acestui domeniu de politică. Vă mulţumesc foarte mult pentru atenţie. După cum a spus şi colega mea, dna Ask, aşteptăm cu nerăbdare opiniile dumneavoastră.
Jacques Barrot
Dle preşedinte, în urma excelentelor rapoarte ale dnei Ask şi dlui Billström, mă voi concentra pe principalele aspecte.
În primul rând, doresc să mulţumesc Preşedinţiei pentru că în comunicarea sa a păstrat spiritul programului de la Stockholm şi pentru că a pus europenii în centrul acestei acţiuni. Sperăm că acest text, care ar trebui să fie adoptat de următorul Consiliu JAI şi apoi supus atenţiei Consiliului European din decembrie, va fi un text ambiţios şi echilibrat şi, desigur, un text care să reflecte noul echilibru instituţional.
Acum veţi deveni colegislatori în aproape toate domeniile justiţiei şi afacerilor interne şi, prin urmare, este adevărat că această parlamentarizare a Uniunii Europene înseamnă puteri sporite pentru Parlamentul European în procesul de luare a deciziilor, însă şi un control mai mare al parlamentelor naţionale asupra guvernelor ţărilor respective. Această implicare a parlamentelor este o oportunitate pentru acest domeniu major de securitate, justiţie şi libertate.
Ajung acum la priorităţile subliniate în propunerea de rezoluţie pe care aţi înaintat-o. În cadrul acesteia este accentuată respectarea drepturilor fundamentale. Aveţi dreptate să puneţi accentul pe libertatea de mişcare, care reprezintă un avantaj major şi care, în mod evident, nu trebuie pusă la îndoială.
Referitor la drepturile fundamentale, am realizat două progrese semnificative prin Tratatul de la Lisabona: Carta drepturilor fundamentale devine obligatorie şi este deschisă calea pentru ca Uniunea să devină o parte a Convenţiei europene a drepturilor omului. După cum aţi subliniat în rezoluţie, trebuie să propunem un sistem complet de protecţie a datelor care să includă evoluţiile tehnologice. Comisia va prezenta o comunicare privind acest subiect în 2010. Consider, de asemenea, că prin acest sistem complet de protecţie a datelor va trebui să acoperim toate politicile Uniunii.
Insistaţi asupra protecţiei copilului. Împreună cu Preşedinţia suedeză, am celebrat încă o dată Convenţia internaţională privind drepturile copilului, care a ajuns în cel de-al 20-lea an de existenţă. Uniunea trebuie să rămână în linia întâi în ceea ce priveşte această problemă. Acesta este motivul pentru care vom prezenta un plan de acţiune privind minorii neînsoţiţi la începutul anului 2010.
În general, Comisia şi Parlamentul împărtăşesc aceeaşi dorinţă în ceea ce priveşte combaterea tuturor formelor de discriminare şi promovarea egalităţii între bărbaţi şi femei. Salut faptul că Parlamentul şi Comisia au aceeaşi abordare, şi anume să pună europenii în centrul acţiunilor lor referitoare la libertatea de mişcare, drepturile electorale, protecţia consulară şi altele. Vom putea acum să punem toate acestea în practică. Tratatul de la Lisabona autorizează procedura de iniţiativă a cetăţenilor şi Comisia tocmai a publicat o carte verde privind acest subiect. În 2010 va fi prezentată o propunere pe baza rezultatului consultărilor desfăşurate.
După cum tocmai a explicat foarte bine dna ministru Ask, trebuie să facem în aşa fel încât judecătorii din statele noastre membre să împărtăşească o cultură judiciară europeană comună. Acest lucru depinde de formarea profesională. Ne-am luat un angajament în cadrul programului de la Stockholm: cel puţin jumătate dintre judecătorii şi procurorii din Uniune va trebui să fi beneficiat de formare europeană sau să fi participat la un schimb cu un alt stat membru.
De asemenea, aţi subliniat nevoia de a facilita accesul la justiţie şi de a susţine funcţionarea adecvată a economiei. Aţi evidenţiat protecţia victimelor - victimele violenţei domestice şi victimele terorismului. Comisia va prezenta, de asemenea, propuneri privind această problemă, profitând de oportunităţile oferite de Tratatul de la Lisabona.
În ceea ce priveşte aspectul referitor la securitate şi protecţie, aţi subliniat lipsa unei strategii complete privind arhitectura de securitate şi gestionarea frontierelor. Acesta este motivul pentru care, după cum a explicat foarte bine dna Ask, programul de la Stockholm conţine o veritabilă strategie de securitate internă, o strategie care respectă, bineînţeles, drepturile fundamentale şi care completează strategia de securitate externă.
Această strategie globală de securitate internă este bazată pe cooperarea poliţienească şi în materie de justiţie penală şi pe gestionarea accesului pe teritoriul european.
După cum dl Billström tocmai a evidenţiat pe bună dreptate, politica de imigraţie trebuie să se înscrie într-o viziune pe termen lung pentru a optimiza contribuţia pe care o au migranţii la dezvoltarea economică şi socială. Trebuie să asigurăm imigranţilor legali un statut clar şi comun. Trebuie, de asemenea, să prevenim şi să reducem imigraţia ilegală, respectând în acelaşi timp drepturile omului şi demnitatea umană. Aş adăuga că în această parte am prezentat în linii mari elementele abordării generale care va permite crearea unei legături între dezvoltare şi migraţie.
Cu privire la azil, susţin solicitarea dumneavoastră pentru o reală solidaritate între statele membre. Uniunea trebuie să devină un adevărat spaţiu de protecţie comun şi solidar, bazat pe respectul pentru drepturile fundamentale şi pentru standarde înalte de protecţie, iar azilul trebuie oferit, aşa cum a spus dl Billström, în funcţie de aceleaşi criterii în Europa. Solidaritatea între statele membre şi, în special, faţă de cele care primesc cel mai mare număr de refugiaţi, trebuie pe deplin demonstrată.
Acest spaţiu de libertate, securitate şi justiţie necesită bineînţeles o dimensiune externă puternică, în conformitate cu politica externă a Uniunii. Aţi menţionat de mai multe ori, în rezoluţia dumneavoastră, importanţa monitorizării, a efectuării unor evaluări. Împărtăşim şi noi părerea dumneavoastră asupra acestui punct. Trebuie să reducem discrepanţa considerabilă dintre normele şi politicile adoptate la nivel european şi punerea în aplicare a acestora la nivel naţional. Trebuie, de asemenea, să ne gândim la posibilul impact al propunerilor legislative asupra cetăţenilor şi trebuie să îmbunătăţim modalitatea în care este folosită evaluarea instrumentelor adoptate.
Pentru a încheia, Comisia este implicată pe deplin în negocierea programului de la Stockholm. Am spus cât de mulţumit sunt de cooperarea noastră cu Preşedinţia suedeză, alături de care am desfăşurat într-adevăr o activitate minuţioasă şi serioasă. În mod evident, avizul Parlamentului este foarte important pentru noi, cu atât mai mult în aceste ultime momente dinaintea adoptării programului de la Stockholm de către Consiliul European. De aceea vă mulţumesc sincer şi, de asemenea, în schimb, vă voi asculta cu multă atenţie. Mulţumesc Parlamentului.
Manfred Weber
Dle preşedinte, dle vicepreşedinte, dle ministru, dnă ministru, doamnelor şi domnilor, mă aflu aici în Parlamentul European de cinci ani deja şi lucrez în domeniul afacerilor interne şi dreptului. Prin urmare, azi e o zi fericită pentru mine, pentru că avem oportunitatea de a dezbate programele pentru următorii cinci ani, pentru că vom putea delibera asupra acestui viitor ca un Parlament European aflat pe picior de egalitate din punct de vedere legislativ.
Dezbatem un dosar, un domeniu, care animă publicul, în care publicul aşteaptă răspunsuri din partea noastră, în legătură cu care spune chiar că este un domeniu în care Europa trebuie să se implice mai mult. Nu se întâmplă la fel pentru fiecare domeniu de interes, dar se întâmplă în acest caz. Cetăţenii au solicitări faţă de noi. Ei aşteaptă răspunsuri de la noi. Doresc aşadar să descriu foarte pe scurt schimbarea care va rezulta în urma noii baze de lucru şi a acestor subiecte.
Primul punct este conlucrarea cu Consiliul. Întotdeauna vin reprezentanţi ai Consiliului aici şi ne spun întotdeauna, în calitate de Preşedinţi în exerciţiu ai Consiliului, că Parlamentul este foarte important şi că trebuie să lucrăm împreună. Când nu mai joacă acest rol, totuşi, această percepţie dispare. Va fi de datoria noastră, ca deputaţi, să solicităm Consiliului să nu mai permită ca această percepţie să dispară sau, precum în cazul acordului Swift de exemplu, să creeze precedente, chiar dacă noi, cei din Parlament, nu suntem implicaţi în procesul de aprobare. Acest lucru nu poate şi nici nu va mai fi posibil în viitor. A fost un exemplu că instituţiile nu se iau reciproc în serios.
Cel de-al doilea punct pe care doresc să-l subliniez este faptul că trebuie să fim creatori de idei. Noul tratat ne oferă oportunitatea de a depune iniţiative legislative. Dacă dorim să consolidăm Frontex, nu putem doar să solicităm întreprinderea unor acţiuni şi să facem numai propuneri, trebuie să şi propunem legislaţie. În viitor, vom avea oportunitatea să facem acest lucru.
Cel de-al treilea punct este că trebuie, de asemenea, să fim un partener serios, nu numai unul care întocmeşte liste de dorinţe. Dacă, de exemplu, se abordează problema combaterii migraţiei ilegale, nu trebuie să adoptăm poziţia unui ONG, trebuie să fim un partener serios. În cele din urmă, Parlamentul European trebuie să ia subsidiaritatea în serios. Dacă avem competenţa necesară, trebuie să avem în vedere, de asemenea, care domenii ar putea fi tratate mai bine la nivel naţional sau regional.
Acestea sunt patru teme pe care le consider importante pentru următorii câţiva ani. Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) ar fi dorit ca propunerile pentru programul de la Stockholm să fi fost mult mai ambiţioase, însă azi este o zi de veselie pentru că intrăm într-o nouă etapă şi tot ce rămâne de spus este să ne continuăm munca!
Monika Flašíková Beňová
Introducerea Tratatului de la Lisabona va contribui considerabil la succesul întregii iniţiative.
Procesul iniţiat pe baza acestui tratat va consolida Uniunea atât pe plan intern, cât şi în contextul global, acesta fiind, de asemenea, strâns legat de consolidarea cooperării în domeniul celui de-al treilea pilon actual. Uniunea va fi mai deschisă, mai eficientă şi mai democratică. Principala provocare şi prioritate este garantarea drepturilor şi libertăţilor fundamentale, precum şi a integrităţii şi securităţii în Europa, prin sprijinirea necondiţionată a punerii efective în aplicare şi prin respectarea şi îmbunătăţirea instrumentelor juridice existente, luând în considerare în acelaşi timp apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor civice.
Programul de la Stockholm pune accentul pe afirmarea acestor drepturi, în special în domeniile justiţiei şi securităţii. Trebuie să acordăm prioritate mecanismelor care facilitează accesul cetăţenilor la instanţele de judecată astfel încât să le fie respectate drepturile şi interesele legitime pe întreg teritoriul Uniunii. De asemenea, din strategia noastră trebuie să facă parte atât consolidarea cooperării poliţieneşti şi a aplicării drepturilor, cât şi îmbunătăţirea securităţii în Europa.
Aş dori să mulţumesc pe această cale tuturor raportorilor pentru concluziile lor şi dumneavoastră, dle preşedinte, pentru timpul acordat.
Jeanine Hennis-Plasschaert
în numele Grupului ALDE. - Dle preşedinte, în mod oficial aş putea rezuma părţile cele mai relevante pentru celelalte grupuri, din rezoluţia noastră de 27 de pagini, însă nu voi face acest lucru. Aş dori să împărtăşesc cu dumneavoastră următoarea întâmplare.
Într-un zbor cu plecare din Johannesburg, operat de compania British Airways, o femeia sud-africană albă, înstărită, de aproximativ 50 de ani, şi-a dat seama că lângă ea călătorea un bărbat negru. A chemat însoţitoarea de zbor pentru a se plânge de locul care i se atribuise. "Care este problema, doamnă?” "Nu vedeţi?” a spus ea, "nu pot să călătoresc lângă această fiinţă dezgustătoare. Găsiţi-mi un alt loc!” După câteva minute, însoţitoarea de zbor s-a întors. "Doamnă, din nefericire, după cum bănuiam, toate locurile de la clasa turist sunt ocupate. Am vorbit cu şeful de bord şi mi-a spus că şi la clasa Club sunt ocupate toate locurile. Totuşi, mai avem un loc liber la clasa întâi.” Înainte ca doamna din Africa de Sud să poată răspunde, însoţitoarea de zbor a continuat: "O astfel de măsură de schimbare a locului cu unul dintr-o clasă mai scumpă este excepţională, dar având în vedere circumstanţele, căpitanul a considerat că este strigător la cer ca o persoană să fie obligată să stea lângă cineva atât de respingător.” Apoi, s-a întors către bărbatul negru aşezat lângă doamna din Africa de Sud şi i-a spus: "Domnule, dacă doriţi, v-aş ruga să vă luaţi lucrurile pentru că v-am pregătit în faţă un scaun la clasa întâi.” Pasagerii din jur au aplaudat în picioare, în timp ce bărbatul de culoare s-a îndreptat spre clasa întâi.
Însă ce legătură are această întâmplare cu noi? Îi considerăm pe ceilalţi ca fiind inferiori? Femeia albă din Africa de Sud ne-ar şoca pe toţi. Dar, evident, acesta este un exemplu dus la extrem. Totuşi, cred că o parte din colegii mei din PPE în special, dar şi de la Consiliu, înţeleg foarte bine ce încerc să spun. Celălalt grup, din care fac şi eu parte, crede cu tărie într-o Europă pe care oamenii o pot înţelege, în care au încredere şi în care cred. O asemenea Europă trebuie să se bazeze pe drepturile omului, libertăţile fundamentale, democraţie, statul de drept şi, da, pe egalitate reală pentru toţi. Este timpul să combatem toate formele de discriminare pe orice motiv, inclusiv în baza orientării sexuale.
Jan Philipp Albrecht
Dle preşedinte, noi, în cadrul Grupului Verzilor/Alianţa Liberă Europeană, ne întrebăm deja cum este posibil să decidem aici asupra unei rezoluţii privind un program care este deja depăşit? Nu mai departe de ieri, Preşedinţia suedeză a venit cu o nouă propunere, modificată în profunzime, privind programul de la Stockholm. Sunt îndreptăţit să cred că majoritatea deputaţilor din această onorabilă Cameră nu au avut ocazia să citească propunerea în cauză. După părerea mea, este o situaţie inacceptabilă pentru o chestiune atât de sensibilă.
Cu atât mai mult cu cât procedura prin care Parlamentul a ajuns la această rezoluţie a fost în mare măsură lipsită de transparenţă şi uneori haotică. Pe cât posibil, grupurile mici au fost excluse din acest proces de redactare a rezoluţiei, iar numărul mare de amendamente aduse procedurilor comisiilor mixte a îngreunat semnificativ desfăşurarea unui proces democratic de luare a deciziilor. Prin urmare, vă rog să admiteţi cererea noastră privind o serie întreagă de voturi pe părţi. Parlamentul trebuie să reflecteze serios la maniera în care doreşte să se ocupe de aceste condiţii, atât în ceea ce priveşte Consiliul, cât şi în ceea ce priveşte propriii membri.
Voi face referire în cele ce urmează la conţinutul programului de la Stockholm. Anumite părţi ale acestui program de lucru trebuie văzute, fără nici o îndoială, ca un progres. În ceea ce priveşte justiţia şi elaborarea comună a normelor dreptului civil, şi noi, Verzii, vedem un început promiţător pentru anii viitori. Totuşi, în ceea ce priveşte relaţia dintre cetăţeni şi stat, programul este o manifestare a unui cadru conceput extrem de prost. În ceea ce priveşte politica în materie de migraţie şi de azil, drepturile civile şi protecţia datelor, nevoia de securitate în Europa este o prioritate plasată în faţa drepturilor omului şi a libertăţii. Se sugerează în mod deschis că o mai mare libertate în Europa ar duce în mod automat la mai puţină securitate.
Vă întreb, aşadar, ce s-a întâmplat cu mitul care stă la baza creării ideii europene, în acest caz? Frica este întreţinută în acest caz şi nu este vorba, aşa cum spune programul, despre frica justificată faţă de crima organizată sau de terorism, ci de frica faţă de semenii noştri europeni, frica faţă de cei care doresc să vină în Europa şi, mai presus de toate, frica faţă de tot ceea ce considerăm, într-un fel sau altul, ca fiind străin.
Programul de la Stockholm şi, din păcate, şi propunerea de rezoluţie întreţin legătura dintre politica internă şi cea externă pentru a facilita monitorizarea fiecărei persoane din Europa, precum şi privarea oamenilor din afara graniţelor noastre de drepturile care li se cuvin, fapt care va fi pus în aplicare de Frontex. Europa trebuie să renunţe în sfârşit la această tendinţă şi să analizeze în profunzime acţiunile greşite întreprinse în ultimii ani.
Acest fapt presupune, de asemenea, afirmarea şi apărarea conştientă a ideilor în care credem. Acest lucru se aplică, de exemplu, dezbaterilor noastre privind acordul Swift. De ce cedăm încă o dată în faţa politicilor de securitate ale Statelor Unite - aşa cum s-a întâmplat în cazul acordului Swift - fără niciun motiv şi fără să avem, încă o dată, o dezbatere exhaustivă pe această temă în acest Parlament. De ce noi, Parlamentul, permitem Consiliului să ne fie superior iar şi iar? Noi, Parlamentul, trebuie neapărat să facem ceva în acest sens. Acum trebuie să transmiteţi un mesaj în favoarea drepturilor omului şi a libertăţii - inclusiv către guvernele naţionale - şi să votaţi în favoarea tuturor amendamentelor noastre. Noi, Verzii, nu putem spune "da” rezoluţiei aşa cum se prezintă în momentul de faţă.
Timothy Kirkhope
în numele Grupului ECR. - Dle preşedinte, propunerea de rezoluţie la care ne referim în această dezbatere este, trebuie să spun, un exemplu perfect de prestaţie foarte slabă a Parlamentului European. Deşi apreciez eforturile susţinute depuse de raportori şi nu am nicio îndoială asupra intenţiei nobile pe care au avut-o încercând să cuprindă totul într-un text de 27 de pagini, propunerea este confuză şi, după părerea mea, mult mai puţin reuşită decât ar merita agenda de la Stockholm sau Preşedinţia suedeză.
Permiteţi-mi să subliniez că şi noi ne dorim cooperare sporită în vederea găsirii de soluţii şi solidaritate în ceea ce priveşte imigraţia, lupta împotriva corupţiei şi schimbul de informaţii, dar aceste lucruri nu ar trebui să se realizeze în detrimentul suveranităţii naţionale şi nici nu ar trebui să fie excesiv de prescriptive.
Aplicarea în mod corespunzător a Convenţiei Naţiunilor Unite privind statutul refugiaţilor din 1951 rămâne cea mai bună modalitate de soluţionare a chestiunilor legate de azil. Sprijinim schimbul de informaţii pentru a asigura o reală abordare JAI în ceea ce priveşte folosirea datelor, susţinută de o protecţie solidă a acestora, bazată pe principiile de proporţionalitate, necesitate şi transparenţă.
De asemenea, sprijinim principiul recunoaşterii reciproce, iar dreptul la liberă circulaţie ar trebui să fie garantat pentru cetăţenii europeni, însă utilizarea abuzivă a acestui drept ar trebui limitată atât printr-un control frontalier drastic şi prin folosirea importanţei UE pentru a asigura rezultate mai rapide, cât şi prin dezvoltarea Frontex în vederea protejării graniţelor externe ale UE. Schimbul de informaţii ajută la combaterea terorismului.
De asemenea, sprijinim strategia serioasă a UE pentru combaterea crimei organizate, prin care se vizează grupurile care fac trafic de persoane, arme şi câini, se confiscă profiturile obţinute ilegal şi se colaborează cu organizaţiile europene în ceea ce priveşte graniţa UE. Totuşi, nu putem sprijini aspecte pe care le considerăm ca fiind încălcări flagrante ale suveranităţii, excepţie făcând cazul în care acestea duc la o cooperare mai strânsă. Fără nicio îndoială există o anumită ironie atunci când se face apel la o solidaritate obligatorie şi irevocabilă: evident solidaritatea este un act benevol şi nu unul obligatoriu.
În esenţă, consider că Preşedinţia suedeză şi chiar propunerea în sine vin cu idei bune, dar din păcate, ca de obicei, ne dorim lucruri mari, dar puţine sunt de fapt cele pe care le realizăm într-adevăr.
Cornelia Ernst
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, Grupul Confederal al Stângii Unite Europene / Stânga Verde Nordică nu va sprijini rezoluţia. Programul de la Stockholm eşuează în totalitate în încercarea de a aborda adevăratele provocări ale momentului actual. Principala eroare a acestuia constă în faptul că se creează o Europă a drepturilor, la care vor avea acces cetăţenii europeni, dar nu şi alte persoane care locuiesc în Europa. Aceste alte persoane nu se vor bucura de aceleaşi drepturi civile şi ale omului.
UE doreşte să adere la Convenţia europeană a drepturilor omului, fapt pe care îl salutăm, dar în acelaşi timp, migranţii trebuie împărţiţi pe baza principiului "legal sau ilegal”. Prin urmare, Frontex este un instrument creat pentru a declara război aşa zisei migraţii ilegale, eliminând în totalitate ideea unei politici imparţiale în materie de imigraţie. Iată unde eşuează programul de la Stockholm.
O altă problemă este lipsa totală a unui echilibru între libertate şi securitate. Este adevărat că nu există libertate fără securitate, dar la fel de adevărat este şi că nu există securitate fără libertate. Libertatea nu este ceva ce trebuie negociat, este un drept universal pentru fiecare fiinţă umană. Prin opoziţie, programul de la Stockholm simbolizează aspiraţia obsesivă a UE faţă de securitate, în contextul căreia urmează să fie create imense baze de date supranaţionale, fără să existe instrumente de control adecvate şi care mai apoi va da naştere unei baze de date paneuropene în care se vor regăsi date ale serviciilor de informaţii şi ale poliţiei. Acest lucru va însemna nimicirea dreptului persoanelor de a decide liber în ceea ce priveşte datele personale şi faptul că viziunea unei fiinţe umane complet transparente va deveni realitate.
Permiteţi-mi, în calitate de deputat în Parlamentul European din partea de est a Germaniei, să conchid prin a spune că mi se pare de neconceput ca la 20 de ani de la căderea Zidului Berlinului, Europa să semene din ce în ce mai mult cu o fortăreaţă.
Mario Borghezio
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, documentul privind programul de la Stockholm este limitat comparativ cu concluziile Consiliului European şi de exemplu, nu include solicitări semnificative formulate de către guvernul italian privind o serie de aspecte specifice. De fapt, documentul nu are în vedere o serie de strategii europene de atacare a bunurilor dobândite de crima organizată.
Am auzit astăzi, şi cu numeroase ocazii înainte, multe lucruri despre diferite aspecte îngrijorătoare ale criminalităţii. Trebuie să trecem de la vorbe la fapte. Europa ar trebui să acţioneze ca Italia care, datorită ministrului Maroni, dă un exemplu întregii Europe în ceea ce priveşte atacarea bunurilor dobândite de mafia. Europa pare a nu dori să se îndrepte în aceeaşi direcţie.
Trebuie să creăm un sistem judiciar european unic dacă dorim să combatem, la nivel european, criminalitatea care a căpătat o dimensiune internaţională şi care circulă cu uşurinţă între bănci, paradisuri fiscale, pieţe financiare şi pieţele bunurilor mobile şi imobile.
În plus, se acordă mult prea puţină atenţie combaterii imigraţiei la graniţa de sud a Europei unde, de exemplu, acordul cu Libia, care este acum în vigoare, cel puţin în ceea ce priveşte Italia, ar putea intra în impas. Acest lucru s-ar întâmpla dacă Uniunea Europeană ar pune capăt angajamentului de a cofinanţa sistemul de supraveghere prin satelit la graniţa de sud a Libiei, pe unde trece un număr impresionant de imigranţi ilegali.
În sfârşit, în ceea ce priveşte incidentul provocat de rasismul împotriva unei persoane care nu este albă, aş dori să indic faptul că există un număr uriaş de manifestări de rasism la fel de grave, îndreptate împotriva persoanelor albe, acestea având loc în enclavele de imigranţi ilegali, fără să mai vorbim de "vânătoarea de albi” care se desfăşoară sub regimul preşedintelui Mugabe şi chiar şi în Africa de Sud. Cei care vorbesc atât de mult despre rasismul împotriva persoanelor de culoare ar trebui să fie conştienţi şi de existenţa rasismului antieuropean şi a celui îndreptat împotriva persoanelor albe.
Andreas Mölzer
(DE) Dle preşedinte, lupta împotriva terorii, împotriva crimei organizate şi împotriva imigraţiei ilegale este cu siguranţă o preocupare fundamentală pentru Europa. Totuşi, trebuie spus că, din păcate, programul de la Stockholm este continuarea neschimbată a traiectoriei constante de degradare şi de interferenţă cu drepturile garantate ale omului, drepturile şi libertăţile civile, pe care am urmat-o începând cu 11 septembrie 2001. Îngrijorările legate de legea privind protecţia datelor sunt pur şi simplu ignorate în lupta împotriva aşa zisei terori.
Când se întâmplă acest lucru, cetăţenii, aceia pe care UE îi invocă mereu ca fiind elementul central al activităţilor sale, sunt cei ale căror date sunt înregistrate şi colectate, chiar dacă nu există nicio suspiciune de săvârşire a unei infracţiuni, iar aceste date pot face obiectul unei potenţiale utilizări abuzive. Oficial, scopul în acest caz este combaterea crimei organizate. Până aici toate bune şi frumoase, dar există deja semne, tendinţe şi păreri exprimate, care nu corespund înţelesului general al noţiunii de corectitudine politică, prin care se doreşte restrângerea, interzicerea şi, cine ştie, poate mai devreme sau mai târziu, pedepsirea. George Orwell ne-a dat un avertisment în acest sens şi trebuie să evităm ca o astfel de situaţie să devină realitate.
Carlo Casini
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, Comisia pentru afaceri constituţionale, pe care am onoarea să o prezidez, m-a însărcinat să fiu raportor pentru acest document, împreună cu raportorii din partea Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne şi din partea Comisiei pentru afaceri juridice, în şedinţă comună.
Este prima dată când se aplică articolul 51 din Regulamentul de procedură şi trebuie să spun că, după părerea mea, rezultatul a fost foarte satisfăcător în ceea ce priveşte cooperarea dintre cei trei raporturi pe durata activităţii lor.
Au fost într-adevăr probleme, unele grave, în ceea ce priveşte timpul acordat şi, mai presus de toate, în ceea ce priveşte implicarea raportorilor alternativi şi traducerea în timp util a amendamentelor, care au fost în număr de aproape 500. Totuşi, toate acestea nu se datorează punerii în aplicare propriu-zise a articolului 51, ci mai degrabă termenelor scurte de timp pe care ni le-am stabilit în vederea obţinerii unui document care să poată fi prezentat Consiliului, la reuniunea la nivel înalt care va avea loc pe data de 10 decembrie. Prin urmare, apariţia acestor probleme legate de ritmul de lucru a fost inevitabilă. În rest, cred că trebuie să recunoaştem că articolul 51, care a fost folosit pentru prima dată, este util.
Documentul, pe care Parlamentul îl examinează, nu poate fi explicat în cele câteva secunde care mi-au mai rămas. Totuşi, trebuie să-mi exprim satisfacţia cu privire la faptul că sistemul de codecizie a fost extins şi a devenit sistemul legislativ obişnuit, că imigraţia este înţeleasă ca fiind o problemă europeană - şi sper că acesta este modul în care o interpretează Comisia şi Consiliul - şi nu o problemă a statelor membre individuale care acţionează în solidaritate unele cu altele, că viziunea asupra cooperării cu parlamentele naţionale nu le vede pe acestea ca fiind nişte gardieni care stabilesc limite, ci mai degrabă nişte colaboratori eficace în cadrul procesului legislativ şi, în cele din urmă, că există acea referire la drepturile omului care este extrem de importantă şi care reprezintă spiritul Uniunii Europene.
Prin urmare, prin prisma faptului că nu se dorea a fi o prezentare în cele mai mici detalii a punerii în aplicare a programului de la Stockholm, ci o enunţare a liniilor generale, cred că acest document este fără doar şi poate un pas înainte. Vom avea destul timp şi vom găsi şi o modalitate pentru a-l face mai cuprinzător şi pentru a include mai multe detalii.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Dle preşedinte, aş dori să încep prin a recunoaşte munca depusă de Preşedinţia suedeză a Consiliului şi de Comisie pentru a duce mai departe programul multianual pe următorii cinci ani privind spaţiul de libertate, securitate şi justiţie.
Mai presus de toate, totuşi, aş dori să subliniez activitatea acestui Parlament, deoarece trei comisii, Comisia pentru afaceri juridice, Comisia pentru afaceri constituţionale şi Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, au lucrat umăr la umăr pentru prima dată în temeiul articolului 51 din Regulamentul de procedură, şi am procedat astfel pentru a termina la timp. Aceasta deoarece este important, foarte important, să facem progrese în spaţiul de libertate, justiţie şi securitate, ţinând cont de faptul că Tratatul de la Lisabona va intra în vigoare, ceea ce reprezintă un mare pas înainte. Va fi un mare pas înainte pentru că acesta va consolida Parlamentul, care va deveni colegislator şi va lua decizii într-un domeniu întreg care, până acum, se înscria în sfera cooperării interguvernamentale, dar şi deoarece Carta europeană a drepturilor fundamentale şi mandatul de ratificare a Convenţiei europene a drepturilor omului vor intra în vigoare, ceea ce va întări relaţia armonioasă dintre libertate şi securitate.
Securitatea nu este subordonată libertăţii şi nici nu reprezintă o ameninţare la adresa acesteia. Securitatea este un drept al cetăţeanului, la fel cum este şi libertatea. Este cazul în mai multe constituţii ale statelor membre, iar acestea trebuie să se unească într-un efort comun pentru a acoperi statutul cetăţeniei europene, drepturile fundamentale ale cetăţenilor, imigraţia, azilul, refugierea, gestionarea graniţelor externe şi cooperarea judiciară ale UE. Acest lucru trebuie realizat în vederea întăririi încrederii reciproce, a recunoaşterii reciproce a drepturilor noastre civile, a dreptului contractelor, care impulsionează creşterea economică şi crearea de locuri de muncă şi, mai presus de toate, întărirea cooperări poliţieneşti şi judiciare în materie penală pentru a combate împreună adevăraţii duşmani comuni: crima organizată şi terorismul.
Parlamentul a muncit din greu şi a adus îmbunătăţiri documentului prezentat de Consiliu. L-a îmbunătăţit prin consolidarea clauzei de nediscriminare, în special în ceea ce priveşte femeile şi copiii, şi există un angajament privind combaterea violenţei împotriva femeilor şi protecţia victimelor acestui tip de violenţă prin consolidarea clauzei de solidaritate din domeniul azilului. Acest lucru demonstrează că nici imigraţia, nici azilul nu reprezintă probleme care afectează doar un stat membru, ci necesită cooperarea între toate statele membre, deoarece altfel nu le vom putea soluţiona.
Parlamentul a îmbunătăţit textul, de asemenea, subliniind importanţa pregătirii specialiştilor din domeniul judiciar în vederea cooperării şi armonizării sistemelor noastre judiciare, prin recunoaştere reciprocă şi încredere, astfel încât să putem include instrumentele de răspuns necesare pentru a transforma Uniunea Europeană într-un adevărat spaţiu de libertate, justiţie şi securitate.
De aceea, consider că merită ca Parlamentul să transmită un mesaj clar cetăţenilor care ne urmăresc, atunci când vom vota mâine asupra raportului parlamentar pe care cele trei comisii l-au redactat împreună. Acest mesaj se referă la faptul că pentru noi contează drepturile lor fundamentale, libertatea lor, securitatea lor, că pentru noi este important să cooperăm pentru a combate crima organizată transnaţională, violenţa şi terorismul şi pentru a proteja toate victimele acestor tipuri de infracţiuni, cu precădere victimele terorismului.
Nu cred că, dacă îi dezamăgim, cetăţenii vor putea fi înţelegători. Prin urmare, fac apel la un sprijin cât mai larg din partea acestui Parlament pentru raportul pe care-l prezentăm mâine şi care trebuie votat în timpul acestei perioade de sesiune.
Sophia in 't Veld
(NL) În primul rând, salut cuvintele călduroase ale Consiliului despre cooperarea cu Parlamentul, dar aş prefera să văd că acesta ţine cont de recomandările Parlamentului. În cele din urmă constat, la fel ca dl Albrecht, că de fapt Consiliul le ignoră, într-o anumită măsură, şi pur şi simplu continuă să acţioneze în felul său, în timp ce Parlamentul European depune eforturi susţinute pentru a adopta o poziţie, fără ca aceasta să se regăsească ulterior în programul Consiliului.
Al doilea aspect la care doresc să mă refer este cel ilustrat foarte bine de colega mea, dna Hennis-Plasschaert. Aş dori să reamintesc Parlamentului, în special celor două grupuri mari, că egalitatea este indivizibilă. Nu putem acorda un pic de egalitate unor grupuri, iar altora deloc. În trecut, Statul intervenea în alegerea partenerului şi interzicea căsătoriile între persoane de anumite religii, precum şi între persoane de rase diferite. Din fericire, acele vremuri au trecut; astfel, în opinia mea, niciun stat membru al Uniunii Europene nu ar trebui să refuze să recunoască o căsătorie legal încheiată într-un alt stat membru, inclusiv căsătoriile între două persoane de acelaşi sex. De aceea, aş dori să fac apel la cele două grupuri mari să renunţe la compromisul prin care încearcă să slăbească drepturile cuplurilor de homosexuali. Aici mă adresez în special prietenilor noştri din Grupul Alianţei Progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European.
Suntem în secolul 21 şi cred că toţi cetăţenii europeni, indiferent de origine rasială, religie, vârstă sau orientare sexuală, merită protecţia noastră. Este timpul ca Parlamentul să recunoască acest lucru.
Rui Tavares
(PT) Dle preşedinte, cred că acest Parlament ar aprecia un Program de la Stockholm concret şi concis, care să fie în măsură să promoveze într-adevăr o Europă a cetăţenilor.
Din păcate, cred că nu suntem chiar acolo unde am putea fi. Programul de la Stockholm are o tendinţă nefericită spre vag, confuzie şi generalităţi, şi trebuie să spun că lipsa de control democratic sau de putere a Parlamentului de a interveni în orice mod real care ar putea conduce la o schimbare sau ar putea avea un impact practic este o parte a problemei care a condus la un program neconcludent şi simplist.
Un exemplu în acest sens este politica privind imigraţia. Cu toţii am urmărit cu mare interes punerea în aplicare a Biroului European de Sprijin pentru Azil, dar cred, de exemplu, că s-au făcut foarte puţini paşi spre deschiderea canalelor legale de imigrare, care sunt absolut necesare, sau spre directiva privind imigranţii sezonieri, pe care o anticipăm de atâta timp, dar care nici măcar nu pare să fi fost luată în considerare de Programul de la Stockholm.
Gerard Batten
Dle preşedinte, Programul de la Stockholm reprezintă o parte din procesul de creare a unui sistem juridic şi judiciar la nivelul Uniunii Europene. Documentul vorbeşte despre "facilitarea vieţii cetăţenilor: o Europă a dreptului şi a justiţiei”.
Permiteţi-mi să vă spun ce a făcut sistemul dumneavoastră juridic comun pentru viaţa unei singure persoane. Andrew Symeou, un bărbat londonez în vârstă de 20 de ani, a fost extrădat vara aceasta în Grecia, ca urmare a unei acuzaţii de ucidere din culpă. Acum lâncezeşte într-o închisoare din Grecia, aşteptând să fie judecat. Probele împotriva lui nu ar sta în picioare nici cinci minute dacă ar fi examinate de o instanţă britanică. Proba identificării este contradictorie. Declaraţiile martorilor prezintă toate semnele că au fost scrise de poliţie. Doi martori susţin că au fost bătuţi, maltrataţi şi forţaţi să semneze declaraţii pe care le-au retras imediat după aceea.
Instanţa de recurs de la Londra ştia foarte bine că nu există dovezi reale împotriva dlui Symeou, dar a fost obligată să îl extrădeze pentru că, în conformitate cu mandatul european de arestare, nu avea competenţa de a proceda altfel. În prezent, instanţele britanice nu îi pot proteja pe cetăţenii britanici împotriva arestărilor şi încarcerărilor abuzive de către instanţe străine.
Înainte de a adera la Uniunea Europeană, noi am avut un spaţiu foarte bun de libertate, securitate şi justiţie în Marea Britanie. Uniunea Europeană distruge protecţia juridică de care am beneficiat în Anglia de secole. În acest proces, va distruge şi vieţile oamenilor. Programul de la Stockholm poate privi legea, dar nu are legătură cu justiţia. Dacă britanicii doresc să-şi păstreze libertăţile, atunci trebuie să părăsească Uniunea Europeană.
Franz Obermayr
(DE) Dle preşedinte, fără îndoială că Programul de la Stockholm conţine o serie de iniţiative utile, iar eu sunt în favoarea impulsionării luptei împotriva pornografiei infantile şi a reţelelor teroriste pe internet. Susţin, de asemenea, măsurile împotriva imigranţilor ilegali şi a crimei organizate. Accesul nerestricţionat al serviciilor de securitate la baza de date cu amprente digitale a UE este justificat în această privinţă. Cu toate acestea, monitorizarea nu trebuie să meargă atât de departe încât UE să devină un stat supraveghetor, care să transmită apoi informaţiile sale Statelor Unite.
Prin urmare, trebuie să ne asigurăm că datele colectate nu sunt utilizate în mod abuziv. În cele din urmă, este vorba despre dreptul fundamental esenţial al fiecărui cetăţean al UE de a-i fi protejată viaţa privată, iar în acest context trebuie să observăm faptul că libertatea înseamnă libertate faţă de stat şi nu libertate prin intermediul statului.
De asemenea, aş dori să spun ceva despre armonizarea legislaţiei UE privind azilul. Acest lucru este categoric ceea ce trebuie făcut. Cu toate acestea, trebuie să fie foarte clar că, fără armonizarea condiţiilor economice din diferitele ţări, acest lucru nu va funcţiona, întrucât oamenii vor merge, firesc, acolo unde pot găsi cea mai bună securitate socială, cele mai mari venituri, cele mai curate străzi şi cele mai sigure oraşe. Un lucru este clar, şi anume acela că ar trebui într-adevăr să avem armonizare, dar Europa nu trebuie să devină un teritoriu al politicii de azil prin autoservire.
Simon Busuttil
(MT) Considerăm problema justiţiei, libertăţii şi securităţii ca fiind următorul mare proiect al Uniunii Europene. Aş spune că acest proiect trebuie abordat în aceleaşi direcţii în care am abordat marele proiect al pieţei interne a Uniunii Europene. Trebuie să creăm un spaţiu al justiţiei, libertăţii şi securităţii pentru toţi cetăţenii Uniunii Europene.
Cum vom reuşi să facem asta? Vom reuşi prin intermediul Programului de la Stockholm, care est un program de lucru cu o durată de cinci ani. Acesta este un program de anvergură, care acoperă mai multe domenii ce intră sub umbrela justiţiei, libertăţii şi securităţii. Rezoluţia Parlamentului stabileşte priorităţile politice ale Parlamentului European în acest domeniu. De exemplu, priorităţile noastre în domeniul imigraţiei se regăsesc în lupta împotriva imigraţiei ilegale, precum şi într-o politică comună privind azilul, construită pe o solidaritate adevărată şi obligatorie. Trebuie să adaug, de asemenea, că Parlamentul European are un rol foarte important şi constructiv de jucat prin intermediul puterilor de codecizie de care se va bucura după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona.
De asemenea, există anumite diferenţe politice în cadrul dimensiunii interne a acestui Parlament. De ce nu? Există grupuri politice diferite şi opinii politice care diferă. Cu toate acestea, permiteţi-mi să spun, cu referire specială la colega mea deputat, Jeanine Hennis-Plasschaert, pentru care am un respect deosebit, că drepturile omului sunt o prioritate politică şi pentru Grupul Partidului Popular European, şi că acestea nu fac parte din monopolul Grupului Liberal în acest Parlament. Nu putem accepta prezumţia Grupului Liberal la dreptul de a monopoliza principiul nediscriminării. Noi credem în acest principiu; totuşi, credem şi în principiul subsidiarităţii, conform căruia suntem, de asemenea, obligaţi să respectăm sensibilităţile naţionale ale statelor membre ale Uniunii Europene. Nu trebuie să uităm că această Uniune este construită pe unitate în diversitate şi nu pe unitate în omogenitate.
Luigi Berlinguer
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, în comparaţie cu Programul de la Haga, Programul de la Stockholm a introdus două noutăţi: un echilibru corect între drepturi şi securitate şi protecţia juridică, atât în materie penală, cât şi civilă.
Securitatea este un drept: înseamnă a nu fi atacat la propriul loc de muncă, a merge pe stradă fără a-ţi risca viaţa, a nu face obiectul violenţei ca femeie, a nu a fi expus la acte de terorism.
Statele membre şi Europa trebuie să garanteze securitatea. Cu toate acestea, măsurile de securitate care reduc garanţiile de libertate sunt măsuri care elimină certitudinea din lege, şi devin astfel sursă de insecuritate şi cruzime. Să ne gândim la Guantánamo.
Europa este patria drepturilor. Programul de la Stockholm le defineşte astăzi cu multe detalii. Există un echilibru corect între, pe de o parte, disciplina măsurilor de prevenire a criminalităţii şi, pe de altă parte, viaţa de zi cu zi a cetăţenilor şi relaţiile lor familiale, sociale, economice, de serviciu şi de studiu, care sunt toate reglementate de dreptul civil şi de sistemul de justiţie civilă.
Aceasta este Europa cetăţeanului. Ea ar trebui construită în cadrul statelor membre şi al instituţiilor comunitare. Societatea europeană este mai unită, iar mobilitatea este mai intensă decât se crede în mod obişnuit. Mobilitatea este acum un drept. Frontierele dintre statele membre nu sunt ziduri impermeabile, ci plase prin care societatea se filtrează în fiecare zi. Programul de la Stockholm constituie piatra de temelie instituţională care prevede cooperarea judiciară şi recunoaşterea reciprocă, un sistem de justiţie european (format din sistemele naţionale şi sistemul comunitar), un drept naţional şi un drept comunitar, cetăţeni europeni şi instanţe europene (instanţe naţionale şi instanţe comunitare).
Normele europene sunt dictate de norme comunitare şi de jurisprudenţa instanţelor europene, dar ele derivă şi din comportamentul lucrătorilor, întreprinderilor, studenţilor şi judecătorilor, atât al celor de la nivel naţional, cât şi al celor care fac parte din reţelele europene de practicieni ai dreptului. Acesta este un proces de jos în sus pe care Programul de la Stockholm îşi propune să îl susţină.
Parlamentul a făcut o treabă excelentă cu această rezoluţie, care sper să fie adoptată aici cu un vot larg, unanim, pentru care am muncit extrem de greu. Consiliul ar trebui să ţină cont de acest lucru în mod adecvat. Tratatul de la Lisabona nu a intrat încă în vigoare, dar este aici, prezent. Dle ministru, Consiliul să fie ambiţios şi să ţină cont de ceea ce am elaborat aici şi de numeroasele solicitări care rezultă de aici.
Sarah Ludford
Dle preşedinte, Preşedinţia suedeză trebuie felicitată pentru modul în care a îndreptat problema restantă a drepturilor acuzaţilor spre un tratament corect în întreaga Europă. Este absolut esenţial ca acesta să însoţească mandatul european de arestare. Trebuie să ne asigurăm că recunoaşterea reciprocă poate fi într-adevăr bazată pe încredere reciprocă în toate sistemele naţionale de justiţie penală. Nu este cazul în prezent şi există puncte slabe importante.
Cunosc, de asemenea, cazul unui alegător, Andrew Symeou, care se află în închisoare în Grecia din luna iulie şi căruia i s-a refuzat cauţiunea din cauză că este străin. Avocatul său grec a înaintat o plângere împotriva abuzurilor poliţiei şi a distrugerii de probe. Va fi înaintată o plângere la Curtea Europeană a Drepturilor Omului şi este destul de ruşinos că este necesar acest lucru, pentru că are legătură cu modul în care este tratat un cetăţean al UE de către un alt stat membru. Este şocant că o astfel de situaţie trebuie să ajungă la Strasbourg.
Prin urmare, eu susţin mandatul european de arestare, dar drepturile acuzaţilor trebuie să îl însoţească în mod obligatoriu. În caz contrar, vom avea scandaluri precum cel al lui Andrew Symeou care distrug sprijinul public pentru mandatul european de arestare, aşa cum se întâmplă în ţara mea.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Dle preşedinte, au trecut câteva luni de când discutăm despre nevoia de a atinge echilibrul corect între menţinerea securităţii şi apărarea drepturilor personale ale cetăţenilor, subliniind faptul că în centrul Programului de la Stockholm trebuie să fie cetăţenii. Cu toate acestea, Uniunea Europeană adoptă şi aplică măsuri care afectează echilibrul dintre securitate şi drepturi, care au drept rezultat înfiinţarea de organisme de monitorizare şi de colectare a datelor cu caracter personal de toate tipurile şi care ne insultă demnitatea, tratându-ne pe toţi drept suspecţi. În plus, este inacceptabil ca imigranţii să fie trataţi drept criminali şi posibili terorişti. Nu aprobăm proiectul de rezoluţie, pentru că acesta ne oferă posibilitatea de a construi un Panopticon European modern în care acţiunile fiecăruia sunt monitorizate în permanenţă, fără ca deţinuţii să cunoască nivelul la care sunt supravegheaţi, având astfel un sentiment fals de viaţă privată, precum în închisoarea imaginată de Jeremy Bentham.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Dle preşedinte, nu ezit să afirm că Programul de la Stockholm este cea mai ambiţioasă iniţiativă din ultimii ani, în domeniul justiţiei, în Uniunea Europeană. Sunt cu atât mai mulţumit cu cât una dintre ideile fundamentale ale programului este aceea de a le face viaţa mai uşoară rezidenţilor din Uniunea Europeană. Desigur, punerea în aplicare corespunzătoare a Programului de la Stockholm în domeniul justiţiei va depinde de instituirea unei adevărate culturi judiciare europene, de schimbări în abordarea practică a adoptării de legi noi şi, de asemenea, de buna funcţionare a portalului e-justiţie.
Principiul recunoaşterii reciproce care este fundamental, din punctul meu de vedere, presupune încredere reciprocă dar şi încredere în sistemele altor ţări, astfel cum s-a precizat astăzi, aici. Aceste valori pot rezulta doar din recunoaştere reciprocă şi înţelegere, care vor da naştere apoi unei culturi judiciare europene. Cunoaşterea reciprocă şi înţelegerea pot fi realizate doar ca rezultat al unei politici active, favorabile, care include schimb de experienţă, vizite, schimb de informaţii şi formarea persoanelor care lucrează în justiţie, mai ales a judecătorilor din cadrul primelor instanţe. Mai include, de asemenea, modernizarea profundă a programelor de învăţământ ale universităţilor din Uniunea Europeană, iar acest lucru este extrem de important.
Sublinierea importanţei portalului multilingv e-justiţie este un alt aspect. Portalul ar trebui să aibă acces la bazele de date legislative şi la căile de atac judiciare şi extrajudiciare prin intermediul metodelor de comunicare electronică. De asemenea, ar trebui să ofere acces la sistemele inteligente dezvoltate pentru a-i sprijini pe cetăţenii care caută metode de soluţionare a problemelor juridice sau care utilizează registre extinse, liste de persoane care lucrează în justiţie sau doar simple ghiduri ale sistemelor juridice ale fiecărui stat membru. Prin urmare, sunt încântat că dna Ask şi dl Barroso au vorbit despre acest lucru.
Aş dori să subliniez, de asemenea, nevoia de a elabora o legislaţie europeană de cea mai bună calitate în domeniul cooperării judiciare în materie civilă, care ar fi întemeiată pe evaluări de impact realizate în mod corespunzător, pentru a oferi cetăţenilor şi mediului de afaceri instrumente eficiente care să le permită să soluţioneze o serie întreagă de probleme juridice în domeniul pieţei interne.
Într-o perioadă în care euroscepticismul este în creştere în multe state membre ale UE, Programul de la Stockholm ne dă ocazia de a le arăta cetăţenilor că instituţiile UE pot să răspundă nevoilor curente ale acestora.
Zita Gurmai
Dle preşedinte, le mulţumesc în mod special celor trei secretariate care au pregătit această rezoluţie pentru sesiunea plenară curentă.
Programul de la Stockholm poate fi privit ca un plan de acţiune pragmatic pentru o Europă mai sigură şi deschisă, întemeiată pe valori, principii şi acţiuni comune. Acesta contribuie la cooperarea practică dintre instituţiile responsabile cu aplicarea legii, instanţe şi servicii de imigrare. Echilibrează măsurile adoptate, susţine securitatea comună, statul de drept şi drepturile cetăţeanului. Cu toate acestea, este o problemă extrem de complexă.
Aş dori să subliniez introducerea principiului convergenţei. Este încă un pas către construirea unui stat UE. Nu este altceva decât exercitarea în comun a suveranităţii. Este întemeiat pe principiul disponibilităţii tuturor datelor, informaţiilor şi informaţiilor clasificate deţinute de toate agenţiile din Uniunea Europeană.
Interoperabilitatea sistemelor de informaţii ale UE trebuie să fie obţinută, astfel încât toate agenţiile să poată avea acces la datele celorlalte. Parlamentul conferă valoare adăugată propunerii Comisiei. Toate domeniile privind egalitatea, egalitatea de gen şi problemele legate de discriminare sunt menţionate şi sunt bine descrise în document.
După ce Tratatul de la Lisabona va intra în vigoare, vom putea profita de acest moment istoric pentru a crea un spaţiu vital şi puternic de libertate, securitate şi justiţie. După ce Tratatul de la Lisabona va intra în vigoare, Parlamentul îşi va evidenţia în mod justificat noul său rol de colegislator, pe picior de egalitate cu Consiliul. Am satisfacţia de a identifica în text mai multe valori europene comune, precum: independenţă, libertate, justiţie, drepturi fundamentale, democraţie, calitate şi, în acest context, viaţă privată.
Ştiu că aceste valori au sensuri diferite în funcţie de climatul politic general, dar această rezoluţie a identificat echilibrul corect între ele. Aş dori să reflectez asupra campaniei PES "Put the Children First”. Remarc cu plăcere paragrafele privind copiii şi familia, din acest document. Intenţia mea politică este de a asigura drepturi egale şi angajament în cadrul Uniunii Europene, pentru toţi cetăţenii.
Cetăţenii noştri au nevoie de o politică europeană pragmatică, vizionară şi cuprinzătoare privind migraţia, bazată pe valori şi norme comune, care să includă principiile solidarităţii şi transparenţei.
Migraţia bine gestionată poate fi benefică pentru toţi cei interesaţi şi contribuie la creşterea economică a UE şi a celorlalte state membre care au nevoie de lucrători migranţi.
Preşedintele
Vă mulţumesc, Zita. Aţi reuşit să vă încadraţi discursul în două minute dar nu ştiu dacă interpretarea v-a urmărit, pentru că am văzut în permanenţă lumina roşie. În orice caz, să felicităm interpreţii, dacă au reuşit să vă urmărească.
Pascale Gruny
(FR) Dle preşedinte, dlor miniştri, dle comisar, doamnelor şi domnilor, nu voi repeta toate observaţiile esenţiale făcute de colegii mei deputaţi în legătură cu justiţia şi imigrarea, însă am dorit să subliniez că un spaţiu judiciar european poate fi înfiinţat doar prin consolidarea încrederii reciproce între statele membre, întrucât aceasta va îmbunătăţi principiul recunoaşterii reciproce, piatra de temelie a Europei justiţiei.
În ultimii 15 ani s-au făcut progrese considerabile, însă mai există încă multe puncte slabe. Sunt încântat că Tratatul de la Lisabona a fost ratificat în cele din urmă de toate statele membre în timpul negocierii acestui text. Parlamentul European va avea o poziţie la fel de importantă precum cea a Consiliului, în problemele cu privire la justiţie şi afaceri interne; legitimitatea democratică va creşte în beneficiul cetăţenilor.
Ca raportor pentru aviz din partea Grupului Partidului Popular European (Creştin Democrat), în numele Comisiei pentru petiţii, aş dori să subliniez că la Comisia pentru petiţii ajunge un număr mult prea mare de plângeri cu privire la obstacole în calea libertăţii de circulaţie a cetăţenilor, chiar în interiorul Uniunii Europene.
Aş dori să menţionez, de asemenea, problemele privind recunoaşterea reciprocă a calificărilor şi dreptul la beneficii de asigurări sociale, precum şi problemele privind discriminarea. Pe de altă parte, recunoaşterea căsătoriilor între persoane de acelaşi sex este un domeniu care intră sub jurisdicţia statelor membre. Uniunea Europeană trebuie să respecte această competenţă naţională.
Solicit Comisiei Europene să publice liniile sale directoare cât mai curând posibil, pentru a ajuta, astfel, autorităţile competente ale statelor membre să combată, în mod eficient, încălcările principiului liberei circulaţii. Cetăţenii trebuie să poată circula liber şi să îşi poată exercita pe deplin drepturile în acest spaţiu fără frontiere interne.
Sunt încântat să văd că, în această rezoluţie, strategia anti-drog a Uniunii Europene are un rol în crearea acestui spaţiu judiciar european. Cu toate acestea, sper că Uniunea Europeană va arăta mai multă iniţiativă în această privinţă. De ce Uniunea Europeană nu se echipează cu arme noi pentru a lupta împotriva acestei tendinţe crescătoare, care ne afectează copiii începând de la o vârstă din ce în ce mai fragedă? Ei sunt viitorul. Noi ce facem pentru a-i apăra? Să dăm dovadă de pragmatism în instituţiile noastre, în cele din urmă! Asta aşteaptă cetăţenii de la noi.
Claude Moraes
Dle preşedinte, a trecut mult timp de la Tampere, unde am văzut doar liniile generale ale acestui spaţiu al libertăţii, securităţii şi justiţiei - şi poate vorbim prea mult - până la această poziţie extraordinară în care avem atât Programul de la Stockholm cât şi Tratatul de la Lisabona. Le spun cu respect tuturor celor care cred că nu avem nevoie de un plan pentru a lupta pentru spaţiul libertăţii, securităţii şi justiţiei pe care îl dorim: noi nu ne retragem jucătorii de pe teren, când începe partida. Noi luptăm pentru spaţiul nostru progresist şi, spun acest lucru pentru grupul nostru, vom lupta pentru politicile noastre progresiste.
Dar trebuie să avem un plan al Programului de la Stockholm, în primul rând. Avem Tratatul de la Lisabona, prin urmare noi - toţi deputaţii prezenţi, indiferent de modul în care votează - va trebui să ne asumăm responsabilitatea de a legifera, după Crăciun, în privinţa problemelor importante pentru noi. Aceasta este o responsabilitate serioasă, iar grupul din care fac parte - după cum au arătat dl López Aguilar şi dl Berlinguer, raportorii noştri sârguincioşi - are priorităţile sale. Vom avea atunci un spaţiu al libertăţii, securităţii şi justiţiei într-o democraţie pe care o câştigăm sau o pierdem.
Transmitem un mesaj Consiliului în privinţa priorităţilor noastre referitoare la antidiscriminare. Dorim o directivă orizontală. Trebuie să luptăm pentru această linie progresistă. În domeniul justiţiei penale, susţinem următoarele: recunoaşterea reciprocă este importantă, astfel încât mandatul european de arestare să funcţioneze în mod real. Cu privire la politica privind azilul, spunem "da” solidarităţii între statele membre însă, pentru noi, o soluţie progresistă înseamnă că acele persoane vulnerabile care solicită azil trebuie să aibă cea mai bună reprezentare.
Prin urmare, acestea sunt priorităţile grupului nostru, aceasta este valoarea noastră adăugată cu privire la infracţiunile generate de ură, la modificările politicilor privind migraţia, la violenţa împotriva femeilor, la ordinul de protecţie european. Toate aceste subiecte ilustrează modul în care noi, ca grup politic putem - la fel cum toate grupurile politice pot - adăuga valoare Programului de la Stockholm şi crea legislaţie care să aibă sens.
În sfârşit, jucăm acest joc din cauză că, pentru cetăţenii noştri, acesta nu este un joc. Acest proces priveşte acordarea, în final - într-un final târziu - a drepturilor pe care ei le-au cerut de atâta timp: drepturi fundamentale cu privire la protecţia datelor, la securitate şi la antiterorism. Toate aceste lucruri vor avea un sens atunci când ne vom asuma responsabilitatea de a legifera în cadrul acestui Parlament. Vom face acest lucru doar atunci când vom adopta Programul de la Stockholm. Vom lupta atunci pentru un Program de la Stockholm avansat şi pentru o legislaţie avansată.
Carlos Coelho
(PT) Dle preşedinte, aş dori să adresez un salut călduros vicepreşedintelui Barrot şi Preşedinţiei suedeze, pentru Programul de la Stockholm. Programul de la Stockholm este o veste bună pentru cei care susţin ideea că Europa înseamnă mai mult decât o piaţă comună.
Construirea unei Europe a cetăţenilor înseamnă un adevărat spaţiu al libertăţii, securităţii şi justiţiei. Apreciez importanţa egală acordată celor trei laturi ale acestui triunghi. Contrar unor puncte de vedere mai radicale, consider că toate trei sunt necesare. Securitatea fără libertate este dictatură, libertatea fără securitate este anarhie, iar justiţia este imposibilă fără libertate sau securitate.
Acest program pe cinci ani se întoarce la obiectivele de la Tampere, urmărind progrese reale în multe domenii. Cu toate acestea, este important să ne asigurăm că aceste obiective sunt îndeplinite. Legislaţia şi instrumentele adoptate trebuie puse în aplicare în mod eficient. Cetăţenii Europei nu ne vor lua în serios dacă nu vom trece acest examen al eficienţei noastre. De exemplu, este imposibil să cerem insistent un sistem de intrare/ieşire, invitând Comisia să prezinte o propunere pentru ca acest sistem să înceapă să funcţioneze în 2015, atât timp cât nu ştim dacă Sistemul de Informaţii Schengen II sau Sistemul de informaţii privind vizele vor începe să funcţioneze întrucât sunt asaltate de probleme şi întârzieri foarte mari.
Sper în crearea unui sistem european comun de azil înainte de anul 2012 şi a unei politici privind imigraţia cu o abordare comună, atât cu privire la primirea şi integrarea imigranţilor, cât şi cu privire la combaterea eficientă a imigraţiei ilegale.
În sfârşit, rămân multe de făcut împreună pentru crearea unei Europe a cetăţenilor. Nu are niciun sens să pierdem timpul cu probleme care nu sunt responsabilitatea noastră. Încercarea de a interveni în dreptul familiei, care este rezervat statelor membre, nu este doar inutilă din punct de vedere legal, ci este şi greşită din punct de politic, întrucât ne atrage în conflicte lipsite de sens şi ne distrage de la problemele cu adevărat importante, şi anume crucialul Program de la Stockholm.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) Dle preşedinte, aş dori, de asemenea, să felicit Preşedinţia suedeză şi întregul Parlament pentru raportul pe care l-au întocmit. Cu toate acestea, aş dori să prezint trei avertismente care cred că sunt importante pentru viitor.
Primul este acela că, în cazul în care nu există nicio iniţiativă legislativă, în cazul în care Consiliul şi Comisia nu înaintează acte legislative pentru a pune programul în aplicare, atunci în mod evident programul nu poate avea succes.
Al doilea avertisment, pe care colegii mei deputaţi l-au prezentat deja, este acela că Parlamentul va avea un rol nou. Nu va produce rapoarte doar pentru a fi auzit, aşa cum a fost cazul până acum. Va colegifera, va aproba, va trebui să exercite acel echilibru, atât de dificil uneori, între securitate şi libertate. Aceasta constituie o atribuţie şi o responsabilitate nouă pentru toţi deputaţii din Parlamentul European.
În sfârşit, aş dori să avertizez cu privire la aplicarea fundamentalistă a principiului subsidiarităţii. I-am auzit pe colegii mei deputaţi vorbind despre nevoia ca parlamentele naţionale să fie respectate, şi acest lucru este adevărat, dar trebuie să vă atrag atenţia că o interpretare rigidă şi fundamentalistă a subsidiarităţii va împiedica progresul Programului de la Stockholm. Dacă statele membre menţin o interpretare exagerată a principiului subsidiarităţii, nu va exista legislaţie comună în cadrul Programului de la Stockholm.
Monica Luisa Macovei
Dle preşedinte, aş dori să mă refer pe scurt la secţiunea privind corupţia şi infracţiunile economice din cuprinsul Programului de la Stockholm. Textul a pierdut din incisivitate în timpul negocierilor din cadrul Coreper. De exemplu, textul de astăzi se referă la standardele GRECO în domeniul anticorupţiei, GRECO fiind un organism al Consiliului Europei. Deşi cooperarea cu GRECO şi cu Consiliul Europei este esenţială, standardele Uniunii Europene în domeniul anticorupţiei sunt mai ridicate decât cele ale Consiliului Europei din care fac parte, după cum ştim, 47 de state membre.
În consecinţă, rog respectuos Consiliul şi îl îndemn, în acelaşi timp, să menţină un text cu un angajament serios faţă de anticorupţie. Avem nevoie de o politică UE şi de un mecanism UE de combatere a corupţiei şi a fraudelor într-o manieră robustă în interiorul UE, iar Programul de la Stockholm trebuie să reflecte nevoia şi angajamentul în cauză.
Michael Cashman
Dle preşedinte, felicitări tuturor celor implicaţi în elaborarea acestui raport şi felicitări Preşedinţiei suedeze. Societăţile nu sunt schimbate de mediocritate, ci de curaj, convingere şi viziune. Şi ele au fost arătate aici, în Parlament, în această după-amiază.
Vorbim despre libertate, securitate şi justiţie: trei principii fundamentale. Totuşi, fără egalitate şi fără egalitate de tratament, nu veţi avea niciodată libertate, nu veţi avea niciodată securitate şi, cu certitudine, nu veţi avea niciodată justiţie. Acest lucru se aplică în special minorităţilor, care sunt atât de des calomniate şi prezentate incorect.
Egalitatea şi egalitatea de tratament sunt singurele pietre de temelie durabile ale oricărei societăţi civilizate. Şi iată de ce sunt mândru să promovez şi să ader la o Europă în care suntem cu toţii egali, indiferent de rasă, etnie, religie, credinţă, vârstă, handicap, gen sau orientare sexuală - o Europă a egalilor; o Europă a valorilor fundamentale.
Zbigniew Ziobro
(PL) Dle preşedinte, Programul de la Stockholm este un răspuns la problema importantă a asigurării securităţii pentru cetăţenii UE. Totuşi, acesta nu este întotdeauna un răspuns satisfăcător, pentru că nu avem nevoie de standardizarea completă a dreptului penal şi civil. Avem nevoie doar de armonizarea acestor domenii ale dreptului şi doar în sectoare clar definite, limitate.
Europa are nevoie, înainte de toate, de bună cooperare între forţele de poliţie şi autorităţile judiciare, astfel încât hotărârile instanţelor să fie executate în mod eficient, iar infractorii să fie urmăriţi în mod eficient, indiferent de frontierele interne ale UE. Programul de la Stockholm ar trebui, prin urmare, să instituie unele măsuri de încurajare şi ar trebui să se concentreze asupra acestor domenii. Aş dori să atrag atenţia, astăzi, asupra a trei probleme referitoare la coordonarea acţiunilor statelor membre.
În primul rând, în legătură cu libertatea de circulaţie, care este una din valorile noastre importante, este esenţial să cooperăm în domeniul schimbului de informaţii privind infracţiunile care constituie o ameninţare deosebită la adresa ordinii publice. Mă gândesc, aici, mai ales la infracţiunile de natură sexuală care îi pun în pericol pe cei mai slabi şi mai lipsiţi de apărare, mă refer la copii, iar documentul de la Stockholm atrage în mod corect atenţia asupra acestui aspect.
Este necesar să începem să lucrăm, cât mai curând posibil, la înfiinţarea unui registru european de evidenţă a delicvenţilor sexuali şi, mai ales, a persoanelor care comit astfel de infracţiuni agresive şi periculoase împotriva copiilor. Părţile interesate şi organizaţiile ar trebui să aibă cel mai larg acces posibil la aceste informaţii. Libertatea de circulaţie trebuie însoţită de circulaţia cunoştinţelor şi a informaţiilor cu privire la pericolele posibile, pentru a proteja societatea în mod adecvat, inclusiv pe cei care sunt expuşi cel mai mult la risc, în acest caz, copiii.
În al doilea rând, trebuie să asigurăm executarea eficientă a hotărârilor privind confiscarea proprietăţilor infractorilor. Aceasta priveşte, în special, eficientizarea luptei împotriva crimei organizate şi înseamnă că hotărârile adoptate într-un stat ar permite urmărirea şi apoi confiscarea efectivă a proprietăţilor ascunse, de un infractor, în alt stat. Aceasta priveşte, de asemenea, atât profiturile obţinute în mod direct, ca urmare a infracţiunii, cât şi profiturile dobândite ulterior, în mod indirect, ca urmare a infracţiunii.
În al treilea rând, în timp ce sunt de acord că măsurile neprivative de libertate constituie o reacţie corespunzătoare la infracţiunile minore, nu trebuie să pierdem din vedere faptul că o pedeapsă privativă de libertate, care izolează infractorul de societate, este, în unele cazuri foarte justificate, singurul mod real şi practic de protecţie a societăţii faţă de infracţiunile cele mai periculoase. Prin urmare, este necesar, de asemenea, să reţinem că acest tip de pedeapsă este şi un răspuns legitim la infracţiuni săvârşite cu cea mai mare cruzime.
În încheiere, aş dori să îmi exprim consideraţia pentru documentul care a fost pregătit şi să subliniez că scopul programului ar trebui să fie îmbunătăţirea colaborării statelor membre concomitent cu menţinerea caracterului naţional al sistemelor juridice ale acestora.
Preşedintele
A sosit momentul acordat procedeului "catch-the-eye”. Voi respecta cu stricteţe Regulamentul de procedură.
Aş dori să anunţ că vor avea cuvântul cinci deputaţi, câte un minut fiecare, şi vom închide microfonul atunci când timpul alocat se va termina. Întrucât mai mult de cincisprezece deputaţi au cerut cuvântul, îi vom asculta pe primii cinci.
Anna Maria Corazza Bildt
Dle preşedinte, mai întâi aş dori să salut Programul de la Stockholm ca fiind cea mai bună direcţie de acţiune către o Europă centrată pe cetăţean şi să le mulţumesc atât ministrului Ask cât şi ministrului Billström pentru viziunea lor. În sfârşit, putem să mergem acasă şi să spunem tuturor, fără deosebire, că Europa este pentru ei; Europa este cu ei; Europa suntem noi.
Desigur, Programul de la Stockholm va fi aşa cum îl vom face noi. Să îi acordăm o şansă. Să îl susţinem cât mai mult posibil şi să începem să lucrăm la punerea sa în aplicare.
Aş dori să vă mulţumesc, în mod special, pentru atenţia acordată copiilor, ceea ce înseamnă că putem, în sfârşit, să lucrăm la acţiunea intensificată de protecţie a copiilor, inclusiv a copiilor din familii de migranţi. De asemenea, este foarte bine că avem o posibilitate mai mare de a combate infracţionalitatea transfrontalieră respectând, totodată, drepturile individuale.
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Anna Hedh
(SV) Dle preşedinte, mă bucur că problemele privind drepturile copiilor, violenţa împotriva femeilor şi prevenirea traficului de persoane au fost abordate mai detaliat în ultima versiune a Programului de la Stockholm, primită din partea Consiliului. Am fost puţin îngrijorată că Preşedinţia îşi va abandona priorităţile. Acum avem ocazia, de asemenea, să aducem îmbunătăţiri în conformitate cu votul Parlamentului.
Cu toate acestea, sunt dezamăgită de faptul că nu s-a menţionat nimic în privinţa dezvoltării unei strategii europene pentru drepturile copilului, aşa cum s-a propus recent de către Parlament. După cum a afirmat comisarul Barrot, Uniunea Europeană trebuie să apere în continuare drepturile copilului. În ceea ce priveşte formularea referitoare la traficul de persoane, sunt dezamăgită, de asemenea, de faptul că Preşedinţia nu a rămas fermă pe poziţii în privinţa legăturii dintre achiziţia de servicii sexuale, achiziţia de servicii şi posibilitatea de legiferare în acest domeniu. UE are nevoie, de asemenea, de o bază legală pentru combaterea violenţei împotriva femeilor.
Franziska Keller
Dle preşedinte, doar două aspecte pe care grupul meu le apreciază ca fiind foarte importante cu privire la Programul de la Stockholm. În primul rând, noi credem că metoda de echilibrare, utilizată frecvent în acest program, se îndreaptă puţin în direcţia greşită. Securitatea, pentru noi, este doar un instrument pentru obţinerea libertăţii; nu se opune acesteia. Atunci când nu suntem liberi, nu ne aflăm în siguranţă. Considerăm că acest echilibru este puţin înşelător.
În al doilea rând, cu privire la Frontex, doamnă ministru Wallström, ce vreţi să spuneţi, de fapt, atunci când vorbiţi despre întărirea Frontex? Ce vreţi să spuneţi prin acest lucru? Pentru că acest lucru nu a fost clarificat în niciuna dintre versiunile Programului de la Stockholm pe care le-am văzut.
Şi nu credeţi că ar putea fi foarte important - chiar mai important - să fie întărit controlul parlamentar asupra Frontex, iar acesta să înceteze a mai trimite înapoi persoane care ar putea, foarte bine, să aibă un motiv pentru a cere azil, aşa cum a procedat în acest an. Aş prefera să văd o întărire în această privinţă. Cred că Programul de la Stockholm ar trebui să aducă beneficii tuturor persoanelor rezidente în UE, nu doar câtorva.
Teresa Jiménez-Becerril Barrio
(ES) Dle preşedinte, astăzi, aici, nu există niciun dubiu cu privire la angajamentul Uniunii Europene faţă de lupta împotriva terorismului, iar datorită Programului de la Stockholm vom continua să progresăm în acest domeniu important al libertăţii, securităţii şi justiţiei.
În opinia mea, această luptă a fost fundamentată pe încrederea reciprocă dintre statele membre însă acum, cu posibilităţile puse la dispoziţie de Tratatul de la Lisabona, este timpul să armonizăm legislaţia naţională astfel încât să nu existe limite de timp în urmărirea infracţiunilor de terorism, care ar trebui să fie considerate drept crime împotriva umanităţii.
Atunci când se va întâmpla acest lucru, nimeni din acest Parlament, sau din oricare altul, nu va apăra terorişti, aşa cum s-a întâmplat, se întâmplă şi poate se va mai întâmpla, în detrimentul victimelor terorismului, care văd că cei care le-au ucis persoane apropiate sunt trataţi ca nişte eroi, în timp cei ei suferă în tăcere.
Prin urmare, solicit Parlamentului să meargă mai departe sau să adopte Carta europeană pentru drepturile victimelor terorismului, întemeiată pe apărarea memoriei...
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Sylvie Guillaume
(FR) Dle preşedinte, după cum rezultă din observaţiile lor de astăzi, mulţi dintre cei care au luat cuvântul cred că Programul de la Stockholm merită eforturile de a căuta consensul cel mai larg posibil şi de a imagina un program ambiţios. Acesta va fi obiectivul rezoluţiei de mâine, care va fi supusă votului.
Regret că referirea la dreptul la vot al cetăţenilor non-UE şi cea privind garantarea accesului la asistenţă medicală pentru persoanele migrante bolnave au fost eliminate din rezoluţie. Cu toate acestea, aş dori să menţionez adoptarea unor puncte importante, cum ar fi solicitarea de adoptare a directivei privind nediscriminarea, libertatea de circulaţie pentru cetăţenii europeni şi pentru familii - înţeleg că acest lucru înseamnă toate familiile, solicitarea de a înlătura obstacolele din calea exercitării dreptului la reunificarea familiei şi interzicerea plasării în detenţie a minorilor neînsoţiţi, pentru a menţiona doar câteva.
În opinia mea, succesul Programului de la Stockholm poate fi determinat de respectul arătat faţă de patru probleme: existenţa unor realizări concrete în beneficiul cetăţenilor, respectarea strictă a noului rol al Parlamentului European - codecizia fiind un element de valoare adăugată, calitatea punerii în aplicare a Programului de la Stockholm de către parlamentele naţionale şi conştientizarea valorilor acestuia în rândul cetăţenilor şi, în special, în rândul tinerilor europeni.
Începând din acest moment, trebuie să existe la fel de multă energie pentru adoptare cât şi pentru viitoarea punere în aplicare...
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Preşedintele
Am terminat acum discursurile în cadrul procedurii "catch-the-eye”. Regret că încă zece sau doisprezece deputaţi nu au putut lua cuvântul, dar acest lucru este imposibil din cauza întârzierii şi a Regulamentului de procedură pe care suntem obligaţi să îl respectăm.
Beatrice Ask
Dle preşedinte, vă mulţumesc pentru toate opiniile dumneavoastră. De fapt, nu îmi pare rău că zece deputaţi nu au luat cuvântul. Sunt foarte mulţumită să văd angajamentul pe care îl manifestaţi cu privire la aceste probleme importante.
Cineva a afirmat că acest program este ambiţios. Sunt încântată să aud acest lucru, pentru că munca a fost deopotrivă ambiţioasă şi practică, în sensul în care am dorit să îmbinăm viziunea cu abordarea pragmatică a modului în care pot fi îmbunătăţite lucrurile din perspectiva cetăţenilor. Din ceea ce am auzit, se pare că mulţi dintre dumneavoastră împărtăşiţi cel puţin ideea principală a proiectului de program pe care îl discutăm astăzi.
Permiteţi-mi să comentez cu privire la două aspecte. Primul este cel al problemei de formă. Dezbaterea de astăzi a fost puţin confuză - dacă pot să zic astfel - întrucât unele persoane au făcut referire la Programul de la Stockholm, dar, în realitate, au vorbit despre propunerea de rezoluţie pe care o veţi dezbate şi cu privire la care veţi adopta o decizie în Parlament, cu alte cuvinte, opiniile dumneavoastră cu privire la proiectul pe care l-a întocmit Preşedinţia.
Cineva a întrebat la începutul dezbaterii "de ce discutăm un proiect, când există deja unul nou?”. Adevărul este că Parlamentul European se află în mijlocul discuţiilor şi negocierilor în desfăşurare. Situaţia se modifică permanent, iar vineri, sau la sfârşitul săptămânii, va exista un alt proiect. Cu toate acestea, deputatului care a crezut că are un document vechi, îi pot spune că am prezentat întotdeauna proiectul cel mai recent pe site-ul Preşedinţiei. Acei deputaţi care doresc informaţiile actualizate şi care vor să vadă ce se întâmplă în acest domeniu, precum şi modul în care dezbaterea dumneavoastră afectează rezultatul final, vor trebui, desigur, să se asigure că obţin documentele pe care le publicăm.
Din perspectiva Preşedinţiei, transparenţa şi deschiderea în activitate au fost de cea mai mare importanţă. Din acest motiv avem discuţii numeroase. Cei zece dintre dumneavoastră care nu aţi avut ocazia de a vă prezenta opiniile aici sunteţi invitaţi să ne scrieţi prin e-mail, mie sau dnei Billström. Este foarte simplu; adresa este beatrice.ask@justice.ministry.se, iar adresa dnei Billström are acelaşi format. Ne puteţi trimite opiniile dumneavoastră, astfel încât acestea să fie luate în considerare. Trebuie să începem să lucrăm cu mijloace moderne, iar deschiderea este modul de a fi modern al Preşedinţiei suedeze. Aştept rezoluţia şi rezultatul acesteia, întrucât identific mult sprijin pentru unele opinii, nuanţe şi accente pe care le conţine rezoluţia. Le vom acorda, desigur, atenţie.
Există, de asemenea, câteva probleme politice pe care aş dori doar să le menţionez. În primul rând, doi deputaţi au menţionat, iar unul dintre ei a fost dl Batten, exemple specifice privind modul în care sunt afectaţi cetăţenii - poate în altă ţară - iar opinia lor este aceea că nu sunt foarte bune condiţiile. Acestea sunt exemple tipice ale lipsei de încredere în alte sisteme juridice. În acest caz, avem două opţiuni: prima este aceea de a le spune cetăţenilor noştri să rămână acasă, pentru că acasă vom avea întotdeauna cel mai bun sistem juridic. Cu toate acestea, în cazul în care credem că cetăţenii noştri vor continua să folosească posibilitatea de a circula liber, atunci poate că este timpul să ne gândim cum putem îmbunătăţi drepturile procedurale şi celelalte aspecte, pe întreg teritoriul Uniunii. Acesta este tocmai scopul Programului de la Stockholm. De aceea sunt atât de mulţumită că am putut să facem primul pas în consolidarea drepturilor procedurale, pentru a garanta că orice persoană suspectată de comiterea unei infracţiuni, sau care este o victimă a unei infracţiuni, şi este implicată într-un proces juridic în Europa, va fi ajutată, în mod efectiv, cu traducere şi interpretare. Acest drept fundamental poate fi identificat în convenţiile Consiliului European şi în alte documente, dar el nu există în practică. Acum avem posibilitatea de a schimba ceva şi asta este tocmai ceea ce ar trebui să facem.
Dna Macovei a adus în discuţie problema corupţiei şi a infracţiunilor financiare şi a fost de părere că formularea este prea slabă în această privinţă. Aş dori să precizez că acesta este un domeniu foarte clar, cu aşteptări foarte ridicate. Faptul că am menţionat Grupul de state împotriva corupţiei (GRECO), nu are nicio legătură cu faptul că noi am intenţiona să fim mai puţin ambiţioşi din cauza opiniilor acestora - nici nu se menţionează aşa ceva în Programul de la Stockholm. Ceea ce se menţionează este că intenţionăm să cooperăm îndeaproape cu acest organism, cu privire la aceste probleme, împreună cu multe alte acţiuni, pentru că trebuie să obţinem finanţare, dacă vrem să combatem crima organizată. Cred că acest lucru este important.
Multe persoane au menţionat subsidiaritatea. Cred că propunerea supusă în prezent dezbaterii prevede foarte clar că, în domeniul justiţiei şi al afacerilor interne, cooperarea la nivelul UE ar trebui să constituie o valoare adăugată. Tot ceea ce poate fi gestionat la fel de bine la nivel naţional ar trebui să rămână la nivel naţional. Trebuie să utilizăm instituţiile europene atunci când avem nevoie de cooperare. Nu cred că luăm drepturile statelor naţionale, ci că le oferim în schimb o valoare adăugată de care ar putea să beneficieze toţi cetăţenii.
În sfârşit, aş dori să abordez problema vieţii private şi a protecţiei datelor, care este o dezbatere majoră şi importantă. Cred că dl Borghezio a fost cel care a menţionat acest lucru şi a simţit că există o îngrijorare puternică în privinţa Programului de la Stockholm, în forma sa actuală. A manifestat îngrijorare faţă de monitorizare şi faţă de bazele de date mari, printre altele. A comparat, de asemenea, activitatea noastră în acest domeniu cu situaţia din fosta Germanie de Est şi cu aceea din fostele ţări comuniste din Europa. Cred că acest argument este complet irelevant. În Germania de Est nu a existat protecţia datelor, nu a existat democraţie şi nu au existat drepturi fundamentale pentru cetăţeni - trei factori importanţi care sunt fundamentali pentru cooperarea noastră. În ceea ce priveşte Programul de la Stockholm, întărim şi consolidăm normele privind protecţia datelor şi respectarea drepturilor persoanelor şi, de asemenea, democraţia, sub diferite forme. Problema este că strategia privind informaţiile, pe care dorim să o elaboreze UE, echilibrează schimbul metodic şi eficient de informaţii cu nevoile stringente de protecţie a vieţii private şi a gestionării sigure a datelor, precum şi cu cerinţa de a nu păstra informaţiile o perioadă îndelungată de timp. Vă rog să citiţi din nou aceste secţiuni, pentru că sunt foarte clare. Aceasta înseamnă progres, pentru care am primit, de asemenea, felicitări din partea Ombudsmanului UE, care se ocupă de acest domeniu.
În sfârşit, cineva a afirmat că ar trebui să facem Programul de la Stockholm mai concret. Programul cuprinde multe elemente foarte concrete şi practice, dar munca adevărată începe acum. Unii deputaţi au subliniat că rezoluţia trebuie redactată într-un termen scurt şi că a fost foarte dificil să se încadreze în timp. Pot să vă spun că va fi şi mai rău. După ce vom adopta Programul de la Stockholm, veţi fi implicaţi în munca importantă care trebuie făcută pentru punerea în aplicare şi pentru gestionarea detaliilor diferitelor propuneri. Aceasta va presupune o presiune puternică a timpului şi mult stres, dar şi provocări importante şi ocazii importante de a schimba lucrurile. Vă mulţumesc foarte mult pentru opiniile dumneavoastră şi, după cum am spus, vă rog să utilizaţi Internetul în cazul în care doriţi să contactaţi Preşedinţia, în zilele următoare.
Tobias Billström
Dle preşedinte, stimaţi deputaţi, sunt complet de acord, în mod firesc, cu ceea ce dna Ask tocmai a afirmat despre concluziile generale privind programul. Vă mulţumesc pentru toate opiniile constructive pe care le-aţi prezentat astăzi, aici.
Aş dori, de asemenea, să le mulţumesc preşedinţilor celor trei comisii, Comisia pentru afaceri constituţionale, Comisia pentru afaceri juridice şi Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, pentru cooperarea lor foarte constructivă în aceste probleme. După cum am spus în discursul meu introductiv, acest lucru indică o acceptare importantă a responsabilităţii din partea tuturor părţilor implicate şi cred că avem motiv să fim mândri de asta.
Aş dori să subliniez importanţa cooperării în toate domeniile importante din cadrul acestui program. În discursul său, dl Busuttil a făcut comparaţia cu dimensiunea pieţei interne, ceea ce cred că nu este foarte departe de adevăr, întrucât acesta este un proiect similar din punctul de vedere al dimensiunii şi importanţei sale. Desigur, un cuvânt care a apărut de multe ori în discuţiile politice cu privire la problemele legate de azil şi migraţie din ultimii ani, a fost solidaritatea. Toate statele membre sunt de acord că solidaritatea trebuie să crească şi nu doar solidaritatea dintre statele membre, ci solidaritatea dintre UE şi ţările terţe, de asemenea. Acesta este mesajul pe care dorim să îl transmitem prin intermediul Programului de la Stockholm.
După cum am afirmat în partea introductivă, credem că această problemă complexă are nevoie de soluţii cu aplicabilitate largă şi sustenabile, răspândite în întregul domeniu de politică. Acesta este unul dintre motivele pentru care nu există o secţiune specială privind solidaritatea în cadrul Programului de la Stockholm. În schimb, toate punctele conţin un element de solidaritate.
În această privinţă, abordarea globală a migraţiei ar trebui să fie un punct de plecare important. Rolul Frontex ar trebui să fie consolidat. Dna Keller a menţionat acest lucru în discursul său. Aş dori să spun foarte clar că Frontex, singur, nu constituie răspunsul la această problemă. Frontex este responsabil pentru coordonarea controalelor la frontierele statelor membre, însă nu are mandat pentru salvarea maritimă, de exemplu. Situaţia din zona mediteraneeană nu este, în primul rând, o problemă de control la frontieră. Este o problemă care solicită câteva tipuri diferite de măsuri. Intensificarea cooperării dintre ţările de origine şi cele de tranzit este foarte importantă. De asemenea, trebuie să investim în dezvoltarea cooperării prin acordarea de ajutoare. Cred că este important să subliniez că Parlamentul European va fi implicat în cea mai mare măsură în toate aceste probleme, acum după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, iar controlul democratic va creşte în aceste domenii.
De asemenea, pe baza tuturor celor afirmate aici, astăzi, cred că este important să subliniez că Tratatul de la Lisabona va produce, în mod real, o schimbare autentică şi importantă. Este, desigur, o schimbare majoră, faptul că vom vedea procedura legislativă obişnuită înlocuită de una care conferă Parlamentului European un rol mai puternic în procesul legislativ, în anumite domenii. Astfel, nu împărtăşesc niciuna dintre îngrijorările exprimate de dna Keller aici, astăzi, cu privire la aceste probleme. Dimpotrivă, cred că asistăm la progrese enorme către un control democratic sporit în acest domeniu de politică.
Dle preşedinte, aş dori să închei, la fel ca dna Ask, colega mea, prin a spune că sunteţi invitaţi călduros să ne trimiteţi opiniile dumneavoastră prin e-mail, dacă nu aţi avut ocazia de a le prezenta aici, astăzi.
Jacques Barrot
Dle preşedinte, aş dori să subliniez calitatea muncii depuse de către cele trei comisii ale dumneavoastră: Comisia pentru afaceri juridice - dl Casini este aici, Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne - dl López Aguilar este aici şi, de asemenea, Comisia pentru afaceri constituţionale. Lor le aparţine o lucrare extrem de interesantă, şi aceasta ne va ajuta, pe noi şi Preşedinţia suedeză, să oferim versiunea definitivă a Programului de la Stockholm.
După cum a afirmat dl Busuttil, este adevărat că cetăţenii au o piaţă internă, însă ei nu au, cu adevărat, un spaţiu al justiţiei, securităţii şi libertăţii chiar dacă, mulţumită spaţiului Schengen, libertatea de circulaţie este acum realizată. Trebuie să păstrăm beneficiile acesteia. Aş adăuga că liniile directoare împotriva abuzului au fost publicate.
Doresc să spun că acest text mi se pare suficient de echilibrat. După ce am ascultat diferitele aspiraţii ale unor diverse persoane, acest text se evidenţiază printr-un anumit echilibru. Aş adăuga, de asemenea, că noi întocmim Programul de la Stockholm într-o lume în care crima organizată, infracţionalitatea cibernetică şi terorismul sunt în expansiune şi în care trebuie, în mod evident, să ne apărăm. Aici poate Europa să aducă valoare adăugată.
Aş mai dori să spun că avem, din ce în ce mai mult în acest spaţiu judiciar, cetăţeni, cupluri care au dublă naţionalitate şi care, în consecinţă, şi aici, trebuie să îşi poată exercita drepturile în diferitele state membre în care se află.
Mai vreau să subliniez că am făcut progrese în privinţa garanţiilor procedurale, după cum a explicat foarte bine dna Ask, şi acesta este un element foarte important al Programului de la Stockholm. Aţi dat exemplul unui cetăţean britanic în Grecia. Dacă ar fi existat proceduri minime, lucrurile ar fi fost mult mai simple. În plus, vreau să spun, repetând o expresie folosită de dl Coelho, că a trecut mult timp de la Tampere.
Aş mai adăuga că nu putem accepta nici utilizarea termenului "fortăreaţa Europa”. Dl Billström a explicat de ce. Aceasta constituie, de asemenea, o garanţie a unei politici europene echilibrate privind migraţia. Dacă respingem imigraţia ilegală, clandestină, este din cauza traficului şi a crimei organizate din spatele acesteia. Nu negăm că lucrurile stau în acest fel. În plus, cu toate acestea, este adevărat că am reuşit, cred, să prezentăm o politică de azil conformă cu valorile europene ale generozităţii.
Dle preşedinte, este evident că nu pot răspunde tuturor întrebărilor, întrucât timpul este limitat. Doresc doar să afirm că acest Program de la Stockholm este foarte pragmatic, aşa cum a spus dna Ask, că va conduce, prin urmare, la un plan de acţiune care va fi pus în aplicare de către Preşedinţia spaniolă şi că dumneavoastră, doamnelor şi domnilor, veţi fi, de acum înainte, colegislatori. Desigur, văd acest lucru ca un instrument puternic pentru a progresa către acest spaţiu al libertăţii, securităţii şi justiţiei, pe care cetăţenii îl doresc atât de mult.
Îi sunt recunoscător Parlamentului pentru ceea ce a realizat deja şi pentru ceea ce va face în viitor, acum că va colegifera în domeniul justiţiei şi al securităţii.
Preşedintele
Pentru a încheia dezbaterea, am primit o propunere de rezoluţie prezentată în conformitate cu articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.
Şedinţa a fost închisă.
Votul va avea loc mâine, la ora 12:00.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Elena Oana Antonescu  
în scris. - Apărarea şi promovarea drepturilor omului au pierdut în ultimii ani din importanţă pe agenda UE, prioritatea politică constituind-o securitatea statelor. Spaţiul de libertate, securitate şi justiţie al UE intră într-o fază decisivă. Tratatul de la Maastricht a introdus la nivel comunitar aspecte de justiţie şi afaceri interne care se tratau până atunci la un nivel strict intreguvernamental. Programele de la Tampere şi de la Haga au oferit un impuls politic important pentru consolidarea acestor politici. La rândul său, programul multianual de la Stockholm stabileşte priorităţi pentru următorii cinci ani astfel încât beneficiile spaţiului de libertate, securitate şi justiţie să devină o realitate pentru cetăţeni. Programul va fi pus în aplicare după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona iar prin introducerea procedurii de codecizie ca procedură legislativă ordinară, domeniile politicii europene de justiţie şi afaceri interne şi măsurile adoptate în vederea respectării lor vor fi supuse controlului parlamentar. <
Kinga Gál
în scris. - (HU) În timpul redactării Programului de la Stockholm, scopul nostru a fost acela de a-i face pe cetăţenii europeni conştienţi de beneficiile concrete ale unui spaţiu al libertăţii, securităţii şi justiţiei. Cu toate acestea, crearea unei Europe pentru cetăţenii săi înseamnă mai mult decât simpla redactare a unui program. Tratatul de la Lisabona deschide o nouă dimensiune, prin care cetăţenii îşi impun interesele. Drepturile, libertatea şi principiile consacrate în Carta drepturilor fundamentale dobândesc forţă obligatorie. Uniunea Europeană poate să adere, acum, la acordul Consiliului Europei cu privire la protecţia drepturilor omului. Acest act legislativ trebuie să intre în vigoare cât mai curând posibil. Trebuie să avem un plan clar de punere în aplicare pentru a îndeplini aceste angajamente, astfel încât noilor structuri legale disponibile să li se acorde conţinutul corespunzător.
Aceasta va fi atribuţia viitoarei Preşedinţii spaniole a UE. Procesul drepturilor omului, inclusiv al drepturilor minorităţilor, în cadrul dreptului comunitar, a început cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Programul de la Stockholm va converti acest lucru în priorităţi politice, pentru a da substanţă planurilor de acţiune specifice, prevăzute pentru anii următori. Ca parte a întregului proces, după 1 decembrie nu vor fi crescut doar oportunităţile Uniunii Europene, ci şi responsabilităţile acesteia.
Kinga Göncz  
Unul dintre domeniile prioritare ale Programului de la Stockholm va fi aplicarea drepturilor fundamentale. Din momentul în care Carta drepturilor fundamentale devine obligatorie şi UE aderă la Convenţia europeană a drepturilor omului, datoria Uniunii Europene este de a întări angajamentul european faţă de drepturile omului şi de a contribui la conştientizarea cetăţenilor europeni, cât mai mult posibil, cu privire la drepturile lor.
Desigur, acestea sunt măsuri utile, deoarece principiile fundamentale ale drepturilor omului solicită atenţie permanentă şi încă mai avem multe de făcut în acest domeniu, şi în cadrul UE, de asemenea. Creşterea discriminării şi a intoleranţei constituie probleme sociale din ce în ce mai serioase. Minorităţile naţionale şi etnice, în special rromii, homosexualii şi persoanele cu dizabilităţi, se confruntă în fiecare zi cu o formă de discriminare. Prin urmare, este important ca fiecare stat membru să pună în aplicare directivele în mod coerent, iar Consiliul să extindă protecţia asupra fiecărui grup expus la risc, prin aprobarea noului proiect, cuprinzător, de directivă.
Ca o consecinţă a crizei economice, se înregistrează o creştere a rasismului şi a xenofobiei, precum şi a numărului de infracţiuni provocate de aceste probleme. Conform Agenţiei pentru Drepturi Fundamentale, statisticile nu oferă o imagine exactă a situaţiei reale deoarece, în cele mai multe cazuri, victimele nu sunt conştiente de drepturile lor şi nu se adresează autorităţilor. Este responsabilitatea comună a instituţiilor UE şi a statelor membre să schimbe această situaţie. Trebuie să elaborăm la nivel european reglementări capabile să asigure că Europa şi statele membre ale acesteia vor continua să apere diversitatea şi nu vor permite, în niciun caz, violenţa.
Joanna Senyszyn  
Programul de la Stockholm obligă Comisia Europeană să prezinte o propunere pentru aderarea Uniunii Europene la Convenţia europeană a drepturilor omului. Acesta este un pas important şi semnificativ, care ne va permite să dezvoltăm un nivel minim, uniform, de protecţie a drepturilor fundamentale în Europa. Datorită aderării la convenţie, instituţiile UE vor fi supuse supravegherii externe, independente, în temeni de conformitate a legislaţiei şi a activităţilor UE cu prevederile Convenţiei europene a drepturilor omului. În acelaşi timp, UE va avea posibilitatea de a-şi apăra poziţia în faţa Curţii Europene a Drepturilor Omului. Acest lucru va elimina posibilitatea apariţiei discrepanţelor între deciziile Curţii Europene de Justiţie şi cele ale Curţii Europene a Drepturilor Omului.
Cu privire la punctul 16 din propunerea de rezoluţie, solicit începerea rapidă a negocierilor de aderare a UE la Convenţia europeană a drepturilor omului. În contextul rezoluţiei în discuţie, solicit retragerea imediată a Poloniei din Protocolul privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în Polonia şi în Regatul Unit. Odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Carta drepturilor fundamentale se va aplica tuturor măsurilor adoptate cu privire la spaţiul comun al libertăţii, securităţii şi justiţiei. Este ruşinos că autorităţile de dreapta din Republica Polonă, cedând presiunilor ierarhiei Bisericii Catolice, le neagă polonezilor drepturi la care aceştia sunt îndreptăţiţi. Cetăţenii Poloniei ar trebui să poată beneficia de aceste drepturi în acelaşi mod în care beneficiază de ele cetăţenii altor state membre ale UE. Dacă nu dorim ca polonezii să fie cetăţeni de categoria a doua ai UE, Carta drepturilor fundamentale trebuie să fie adoptată integral.
Csaba Sógor  
O parte importantă a Programului de la Stockholm se referă la protecţia sporită a grupurilor dezavantajate, expuse la risc. Înfiinţarea unui spaţiu al libertăţii, securităţii şi justiţiei nu poate fi imaginată fără interzicerea tuturor formelor de discriminare. Cu toate acestea, o interdicţie nu este suficientă. Uniunea Europeană trebuie să acţioneze în special împotriva oricăror măsuri discriminatorii, aceasta fiind singura modalitate de a-i servi în mod corespunzător pe toţi cetăţenii europeni, în acest domeniu. Aş dori să menţionez doar una dintre aceste măsuri discriminatorii, care afectează în mod tradiţional minorităţile naţionale. Genocidul lingvistic continuă şi în acest moment în două ţări UE. Iată de ce solicit Consiliului European şi viitoarei Preşedinţii spaniole să acorde o mai mare atenţie prevenirii măsurilor discriminatorii în timpul punerii în aplicare a Programului de la Stockholm. În caz contrar, acest program nu va servi interesele fiecărui cetăţean al UE, ci doar pe cele ale persoanelor aparţinând majorităţilor.
