Dialogul dintre universități şi mediul de afaceri: un nou parteneriat pentru modernizarea universităților europene (dezbatere) 
Preşedintă
Următorul punct pe ordinea de zi este raportul elaborat de dl Pál Schmitt, în numele Comisiei pentru cultură şi educaţie, referitor la dialogul dintre universităţi şi mediul de afaceri: un nou parteneriat pentru modernizarea universităţilor europene -.
Marco Scurria
Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, vorbesc în locul raportorului nostru, dl Schmitt care - aşa cum a anunţat dl Preşedinte Buzek la începutul sesiunii - şi-a prezentat demisia din Parlamentul European pentru a-şi asuma responsabilităţi în ţara sa - şi căruia îi transmit salutări şi cele mai bune gânduri, pentru că activitatea sa a fost excepţională.
Acest raport este rezultatul intenţiilor sale şi a fost adoptat în cadrul Comisiei noastre pentru cultură şi educaţie cu o majoritate covârşitoare, cu un singur vot împotrivă, lucru pentru care doresc să le mulţumesc, atât în nume propriu, cât şi în numele dlui Schmitt, tuturor raportorilor alternativi care au contribuit la acest raport. Înainte de pleca la Strasbourg, luni, am fost la Roma să vizitez un centru privat de pregătire care obţine rezultate excepţionale, pentru că a reuşit să plaseze cea mai mare majoritate a tinerilor pe care i-a pregătit de-a lungul timpului. Când am vorbit cu directorul acestui centru, el mi-a spus: "Vă rog şi pe dvs., cei din Europa, să ne ajutaţi, să urmaţi acest curs, să adăugaţi o oarecare greutate pregătirii care merge în această direcţie, care ajută atât de mulţi tineri să îşi găsească un loc de muncă; de asemenea, ajutaţi-ne să modernizăm relaţia dintre universităţi şi mediul de afaceri”.
Vârful de lance al acestui raport este exact acesta: în prezent, 20 % dintre tinerii europeni nu au un loc de muncă, iar, dintre aceştia, 30 % sunt absolvenţi; un procent care este atât de mare, încât suntem obligaţi să ne întrebăm foarte serios cum ar trebui să abordăm problema pregătirii tinerilor pentru încadrarea în câmpul muncii în această perioadă, în această Europă, în această lume globalizată.
Astfel, am dorit prin acest raport să abordăm direct chestiunea privind felul în care putem îmbunătăţi legătura dintre universităţi şi mediul de afaceri, subliniind anumite puncte cheie: în primul rând, acordând prioritate unuia dintre punctele forte pe care Uniunea Europeană le are la dispoziţie, anume capacitatea cetăţenilor săi de a se adapta la condiţiile mereu schimbătoare ale pieţei muncii; faptul că nu mai există un "loc de muncă pentru toată viaţa” şi că, în această perioadă, pregătirea şi răspregătirea sunt esenţiale.
Primul aspect îl reprezintă învăţarea de-a lungul vieţii; al doilea, care după părerea noastră, este de o importanţă fundamentală, este mobilitatea. În prezent este important, aşa cum subliniem în acest raport, să scoatem în evidenţă faptul că mobilitatea între ţări şi între universităţi şi întreprinderi este cheia realizării unei mai bune cooperări între cele două lumi, iar noi încurajăm nu doar extinderea şi expansiunea proiectelor de mobilitate individuală, precum "Erasmus pentru tineri antreprenori” şi "Erasmus pentru ucenici”, ci şi organizarea de programe postuniversitare de masterat european de excelenţă, în colaborare cu diverse universităţi şi cu participarea activă a mediului de afaceri. În plus, ar trebui încurajate mai multe universităţi antreprenoriale.
Un asemenea rezultat poate fi obţinut, de exemplu, prin introducerea unui sistem de bonuri de cunoştinţe, precum cel utilizat în prezent în mai multe state membre, care să permită în special IMM-urilor să-şi amelioreze capacitatea de cercetare fără a compromite independenţa, autonomia şi caracterul public al universităţilor.
Al treilea punct cheie îl reprezintă cercetarea, mai precis considerăm că o mai mare mobilitate a cercetătorilor - atât pe termen scurt, cât şi pe termen lung, dincolo de frontierele naţionale şi între universităţi şi întreprinderi - reprezintă un element esenţial pentru sporirea transferului de cunoştinţe. În fine, avem posibilitatea de a extinde bunele practici din acest domeniu, practici care există în atât de multe ţări.
Voi încheia, dnă preşedintă, prin a spune că, legat de acest raport şi de munca excepţională depusă de comisie, noi suntem convinşi că Europa nu va câştiga bătălia împotriva Chinei sau a altor ţări în curs de dezvoltare prin salarii mici, ci prin faptul că dispune de profesionişti cu înaltă calificare şi de un mediu de afaceri extrem de competitiv şi, în cadrul acestui proces, este extrem de important ca universităţile şi întreprinderile să îşi dea seama că între ele există o interdependenţă şi ca autorităţile de la toate nivelurile să contribuie la dezvoltarea unor metode de cooperare mai eficiente.
Günther Oettinger
Dnă preşedintă, stimaţi membri, acest raport este răspunsul la comunicarea noastră privind dialogul dintre universităţi şi mediul de afaceri. Doresc să le mulţumesc tuturor celor care au contribuit la raport şi, în special, membrilor Comisiei pentru cultură şi educaţie şi membrilor Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie. Aş dori să îi mulţumesc în special dlui Schmitt, deputatul european demisionar, care a fost raportor.
Cooperarea dintre universităţi şi mediul de afaceri este o opţiune - de fapt nu, este mai mult decât atât, este un lucru indispensabil. Singura întrebare este ce formă ar trebui să ia, astfel încât să fie potrivită pentru ambele părţi. O cooperare mai bună, mai intensă, încurajează schimbul şi diseminarea de cunoştinţe, atât în mediul de afaceri, cât şi în cel academic.
Contactul cu probleme şi soluţii reale prin programe de învăţământ adaptate şi prin stagii de pregătire îmbogăţeşte experienţa educaţională a studenţilor şi îi pregăteşte pentru viitoarele cariere. Cooperarea periodică şi pe termen lung clădeşte încrederea şi poate avea drept rezultat parteneriate ambiţioase şi proiecte de colaborare, care aduc beneficii deopotrivă întreprinderilor şi universităţilor în ceea ce priveşte cercetarea, dezvoltarea şi experienţa.
Noile tendinţe de pe piaţa muncii şi noile tehnologii modifică cerinţele impuse absolvenţilor, iar acest fenomen va continua şi în următoarele decenii. Pentru a putea menţine şi îmbunătăţi calitatea vieţii din Europa, va fi nevoie ca lucrătorii să fie capabili în permanenţă să îşi actualizeze cunoştinţele şi aptitudinile, iar această cerinţă va fi cu atât mai necesară, dacă ne gândim la dezvoltarea demografică a Europei în anii care vor urma.
Avem nevoie de un dialog deschis, flexibil şi dinamic între toţi cei implicaţi. Din acest motiv, Comisia Europeană a lansat forumul UE pentru dialogul universităţi-întreprinderi.
Forumul le oferă tuturor participanţilor săi o platformă pentru discuţii şi schimburi de bune practici şi învăţare reciprocă. Comisia Europeană are aici un rol de moderator, ajutând la desfiinţarea barierelor dintre aceste două lumi.
Până acum, forumul UE pentru dialogul universităţi-întreprinderi s-a întrunit de trei ori la Bruxelles şi a organizat o serie de forumuri tematice, abordând subiecte precum dezvoltarea programei de învăţământ, antreprenoriatul, învăţarea de-a lungul vieţii, transferul de cunoştinţe, managementul universitar, mobilitatea, aptitudini noi pentru locuri de muncă noi şi cooperarea între universităţi şi întreprinderi în contextul crizei actuale.
Un forum tematic dedicat ţărilor terţe a fost organizat, în colaborare cu Fundaţia Europeană de Formare (ETF), în decembrie 2009, la sediul Parlamentului European. Acesta a fost urmat în martie de un forum tematic în timpul căruia a fost explorată posibilitatea de a extinde sfera de acţiune a forumului la cooperarea dintre şcoli şi întreprinderi.
Foarte de curând, la 4 sau 5 mai, la Bruxelles a avut loc cel mai recent forum UE pentru dialogul universităţi-întreprinderi, ale cărui priorităţi au fost următoarele: cooperarea între universităţi şi întreprinderile mici şi mijlocii, cooperarea între universităţi şi întreprinderi în domeniul inovaţiei, cooperarea între universităţi şi întreprinderi în domeniul calităţii educaţiei. Aceste chestiuni au fost şi ele discutate în raportul dvs.
Aş dori să profit de această ocazie şi să îi mulţumesc dnei Pack pentru participarea dumneaei la şedinţa de deschidere a acestui eveniment.
Apreciem foarte mult răspunsul pozitiv la comunicarea noastră, care este reflectată în raportul dvs. de astăzi. Avem nevoie de mai multă cooperare între părţile interesate, o cooperare care să se bazeze pe încredere reciprocă, respect şi transparenţă. Prin urmare, nu doar promovăm creşterea economică, ci şi generăm beneficii sociale în cel mai larg sens al cuvântului, ajutând oamenii să îşi găsească o cale de succes în lumea mereu schimbătoare a societăţii şi a muncii.
Georgios Papanikolaou
Dnă preşedintă, aş dori să încep prin a-i dori dlui Schmitt, care a părăsit Parlamentul European, mult succes în noua funcţie. A fost o plăcere să lucrez cu dumnealui, cel puţin în perioada în care am fost în Parlament.
Aşa cum am subliniat mai devreme cu privire la Strategia 2020, dezvoltarea triptică a educaţiei, cercetării şi inovaţiei, este esenţială pentru viitorul Europei. Totuşi, dacă vrem să realizăm aceste obiective, va trebui şi să recunoaştem dificultăţile cu care tinerii noştri se confruntă în prezent în procesul de tranziţie de la studiu la viaţa profesională, tranziţie care este prelungită şi de criză.
De asemenea, recunoaştem cu toţii că, în numeroase state membre, sistemul de educaţie are puncte slabe, atât în ceea ce priveşte standardele, cât şi în ceea ce priveşte pregătirea elevilor şi studenţilor. Ca să fim foarte clari, pregătirea nu poate fi analizată separat de cerinţele contemporane ale pieţei muncii şi, în acest moment, trebuie să folosim toate mijloacele de care dispunem pentru a ajuta tinerii.
Dl Scurria a vorbit mai devreme despre mobilitate. Eu aş adăuga noile tehnologii şi, bineînţeles, în afară de învăţarea de-a lungul vieţii şi educaţia formală, adică universităţile, există şi o educaţie non-formală şi una informală, care şi ele le oferă tinerilor aptitudini. Educaţia şi munca sunt concepte strâns legate unul de altul. Prin urmare, trebuie să creăm şi să consolidăm dialogul între sistemele de educaţie şi furnizorii de muncă.
Spunem cu toţii că tinerii trebuie să aibă calificări şi aptitudini şi ştim cu toţii foarte bine că, în ziua de azi, tinerii fără aptitudini au mai puţine şanse. Ce fel de aptitudini? Aptitudini de care are nevoie piaţa muncii, aptitudini care vor încuraja ideile şi iniţiativele inovatoare. Nu avem timp de pierdut, rata şomajului creşte şi avem cu toţii datoria de a ne implica în acest dialog şi de a integra această cooperare cât mai repede posibil.
Mitro Repo
Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, îl felicit şi eu pe dl Schmitt pentru numirea sa în funcţia de purtător de cuvânt al parlamentului ungar.
Fără îndoială, universităţile europene trebuie să se dezvolte continuu pentru ca noi să putem răspunde unor provocări sociale noi şi competiţiei internaţionale aflată într-un progres permanent. Pur şi simplu nu ne putem permite să rămânem în punctul în care ne aflăm. Niveluri înalte de calificare şi expertiză şi o economie bazată pe cunoaştere sunt şi trebuie să fie fundaţia societăţii europene, atât în prezent, cât şi în viitor. În acest sens, este important să acordăm mai multă atenţie dialogului dintre universităţile noastre şi mediul de afaceri şi să încercăm să eliminăm obstacolele care limitează cooperarea. Acestea includ problemele care au legătură cu drepturile de proprietate intelectuală şi cu inovaţia.
În Finlanda, avem un exemplu excelent de cooperare între întreprinderi şi universităţi, Universitatea Aalto, care a fost numită după celebrul arhitect finlandez Alvar Aalto. Este o universitate multidisciplinară, care reprezintă fuziunea a trei universităţi foarte apreciate: Şcoala de Economie de la Helsinki, Universitatea de Artă şi Desen de la Helsinki şi Universitatea Tehnologică de la Helsinki. Economia, estetica şi tehnologia se află în simbioză.
Abordarea interdisciplinară şi, în special, noile platforme - design, media şi suprafaţă - le permit echipelor academice să efectueze cercetări şi studenţilor să lucreze îndeaproape cu societăţi şi organizaţii. Date de cercetare noi, de primă mână, sunt transferate direct către educaţie, ceea ce înseamnă că studenţii se pot folosi ei înşişi direct de cele mai noi informaţii necesare pe piaţa ocupării forţei de muncă.
Totuşi, trebuie să analizăm cu mare atenţie cum şi în ce condiţii vrem să îmbunătăţim cooperarea între întreprinderi şi universităţi. Este extrem de important să respectăm principiul independenţei universităţilor şi tradiţia cercetării libere în orice situaţie. În fond, pericolul este privatizarea sectorului universitar, însă aceasta este direcţia în care vrem să meargă Europa?
Baza unui sistem universitar independent o reprezintă finanţarea publică adecvată. Este îngrijorătoare ideea ca universităţile să devină dependente de finanţarea privată, pentru că acest lucru ar permite transferul puterii de la comunitatea universitară către cei care furnizează finanţarea. Acesta este motivul pentru care trebuie acordată o atenţie specială sistemelor administrative ale universităţilor.
Morten Løkkegaard
Dnă preşedintă, aş dori să le mulţumesc raportorilor pentru colaborarea lor excelentă. În calitate de raportor alternativ din partea Grupului Alianţei Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa pentru această chestiune, sunt foarte mulţumit de raport. Am reuşit să cădem de acord asupra unui raport care conţine recomandări pentru îmbunătăţirea cooperării între universităţi şi mediul de afaceri - un raport care, mai presus de orice, conţine iniţiative foarte specifice pentru modernizarea universităţilor. Aşa cum ştim cu toţii, universităţile europene şchiopătează în spatele elitei mondiale, lucru care are şi el consecinţe grave asupra competitivităţii Europei. Prin urmare, nu este surprinzător că educaţia, cercetarea şi inovaţia au avut prioritate atât în programul de lucru al Comisiei, cât şi în Strategia Europa 2020. Fără îndoială, sper că majoritatea va fi pentru continuarea acestei îmbunătăţiri a statutului prioritar al acestei politici, dar şi cu o creştere a finanţării. În prezent ne aflăm într-o situaţie în care trebuie să gândim în afara cadrului convenţional de lucru al sistemelor noastre de educaţie şi putem începe prin a distruge zidurile care există între universităţi şi domeniul care beneficiază de pe urma activităţii universităţilor, anume mediul de afaceri.
Ne concentrăm în special pe două lucruri şi voi spune câteva cuvinte despre acestea. În primul rând, aş dori să menţionez modernizarea programei de învăţământ. Este un aspect important pentru o mai mare concentrare asupra inderdisciplinarităţii şi dezvoltării aptitudinilor pe care le solicită lumea afacerilor. Cursurile universitare trebuie să reflecte într-o măsură mai mare cerinţele pieţei muncii şi trebuie elaborate luând în considerare acest lucru, de exemplu, sub forma unei programe de învăţământ mai relevante pentru afaceri, programă pe care, la rândul său, comunitatea afacerilor ar trebui să o menţină în mod activ actualizată. Al doilea lucru pe care vreau să îl menţionez este mobilitatea. Este important să reducem distanţa dintre universităţi şi mediul de afaceri şi este important să existe oameni care să umple această distanţă. Plasamentele în muncă sunt un exemplu bun pentru felul în care studenţii la universitate pot acumula experienţă practică, pe care o vor aduce ulterior în studiile lor. În acelaşi timp, aceşti studenţi sunt mai bine pregătiţi să intre pe piaţa muncii după studii. Plasamentele practice ar trebui în mod clar susţinute şi promovate în Europa.
Cercetarea poate construi şi ea punţi între universităţi şi întreprinderi. Am mai vorbit şi înainte despre un hobby al meu personal, anume programul doctoral economic danez, în cadrul căruia un angajat al unei societăţi din Danemarca poate obţine o diplomă de doctorat la o universitate daneză, cu ajutorul unei burse publice. De fapt, la 3 februarie 2010, am organizat o seară de dezbateri la Bruxelles, în Parlament, unde au participat mulţi reprezentanţi atât ai mediului de afaceri, cât şi ai universităţilor, iar punctul de vedere în acea seară a fost foarte de clar: un program doctoral economic european ar fi un instrument foarte util pentru promovarea cercetării specializate, relevante pentru afaceri, precum şi a competitivităţii în mediul de afaceri european, creând astfel mai multe locuri de muncă şi creştere economică. Prin urmare, programul a primit susţinerea fără echivoc a ambelor părţi. Mai mult decât atât, este o metodă foarte eficace de a aduce experienţa în afaceri şi cunoştinţele practice în universităţi şi de a face ca predarea să se concentreze mai mult pe aptitudini şi cunoştinţe care sunt relevante pentru cerinţele pieţei muncii. Programul ar putea fi integrat în actualul program Marie Curie, probabil în cadrul programului de parteneriat industrial-academic, şi ar contribui la consolidarea demersurilor de realizare a obiectivelor Procesului de la Bologna. Sunt mulţumit că mâine vom reuşi să adoptăm un raport care conţine o recomandare de stabilire a unui astfel de program.
Malika Benarab-Attou
Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, aş dori să subliniez valoarea acestui raport din deschiderea dezbaterii din Parlament cu privire la poziţia şi rolul universităţilor din Europa. De fapt, aceste universităţi trebuie încurajate să participe la integrarea europeană din interior, nu să contemple procesul din exterior.
De-a lungul istoriei europene, universităţile au fost întotdeauna locuri unde se organizează întruniri, se face schimb de cunoştinţe, se dezvoltă gândirea şi se oferă pregătire în diverse domenii. În prezent, efectele crizei şi ale şomajului nu trebuie să aibă drept rezultat limitarea rolului universităţilor ca furnizori de profesionişti care sunt imediat gata să muncească pentru că, în societăţile noastre schimbătoare, capacitatea de a schimba locurile de muncă devine vitală.
Dimpotrivă, ca locuri de învăţământ superior şi de pregătire, universităţile trebuie totodată să le permită studenţilor să devină gânditori critici, analitici, pentru că, astfel, ei vor putea înţelege lumea în care trăim şi îşi vor putea folosi în mod înţelept capacităţile profesionale.
Universităţile europene trebuie să creeze condiţiile pentru învăţarea de-a lungul vieţii, să contribuie la îmbogăţirea vieţii intelectuale şi să joace un rol central în societatea bazată pe cunoaştere a erei digitale din prezent.
Oldřich Vlasák
Educaţia devine fără îndoială obiectivul nostru prioritar, însă despre ce fel de educaţie este vorba? Într-un număr al revistei The Economist a fost publicat un studiu potrivit căruia 80 % dintre aptitudinile şi expertiza pe care managerii marilor întreprinderi le consideră de bază nu sunt predate deloc la universitate. Rezultatul acestui fapt îl reprezintă tocmai procentul uriaş al şomajului înregistrat în rândul absolvenţilor de studii superioare.
Probabil că putem fi cu toţii de acord că soluţia este să creăm legături între întreprinderi şi universităţi. Acest lucru a fost subliniat în mod repetat în mai multe documente, inclusiv în Carta de la Leipzig privind oraşele europene durabile. Totuşi, principala întrebare este cum putem realiza aceste legături. După părerea mea, modalitatea corectă ar fi să încorporăm perioade de experienţă în muncă de câteva luni, nu doar pentru studenţi, ci şi pentru profesori, ca elemente integrante ale procesului de învăţare de-a lungul vieţii. Este nevoie ca nu doar studenţii, ci şi profesorii, să menţină un contact periodic cu lumea reală. Cofinanţarea unor astfel de perioade de experienţă în muncă ar trebui să devină o componentă integrantă a bugetelor universitare. Pentru întreprinderi, acest proces ar însemna să investească un efort considerabil şi deseori ar presupune şi costuri considerabile.
Marie-Christine Vergiat
Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, vă rog să mă iertaţi, dar urmează să distrug minunata unanimitate care domneşte în acest Plen.
Rezoluţia care ne este prezentată astăzi se referă la provocările existente în relaţiile dintre universităţi şi întreprinderi în legătură cu punerea în aplicare a celebrului Proces de la Bologna. S-a muncit enorm în cele două comisii care au examinat acest text şi s-au adus numeroase îmbunătăţiri textului original, în aşa fel încât acesta să ia în considerare provocările reale din acest domeniu. Încercăm cu toţii să înţelegem aspiraţiile tinerilor noştri. Suntem cu toţii preocupaţi să le punem tinerilor la dispoziţie cele mai bune instrumente pentru a-i ajuta să îşi găsească un loc de muncă. De fapt, rata şomajului înregistrată în rândul tinerilor este inacceptabilă. Şi totuşi, acest lucru înseamnă, aşa cum indică anumite paragrafe din rezoluţie, că ar trebui să considerăm universităţile drept simple maşinării capabile să satisfacă nevoile companiilor şi ale mediului de afaceri, şi nimic mai mult? Noi, cei din Grupul Confederal al Stângii Unite Europene/Stânga Verde Nordică, nu suntem de această părere.
Nu, importanţa universităţilor noastre constă şi în faptul că produc un număr din ce în ce mai mare de studenţi care au cunoştinţe intelectuale bogate şi diversificate, nu este dată numai de faptul că studenţii obţin aptitudini necesare pentru muncă. Aceasta este adevărata cheie a mobilităţii de-a lungul vieţii.
În multe ţări ale UE, oamenii implicaţi în lumea academică se înţeleg din ce în ce mai puţin. Noi, cei din grupul GUE/NGL, credem că ar trebui să îi ascultăm pe aceşti oameni. Solicităm elaborarea unui raport complex cu privire la Procesul de la Bologna. Nu vom vota în favoarea acestei rezoluţii care invită universităţile doar să satisfacă nevoile mediului de afaceri şi să ignore celelalte părţi interesate din viaţa economică şi socială, care nu se limitează numai la întreprinderi.
Derek Roland Clark
în numele grupului EFD. - Dnă preşedintă, de ce doreşte acest raport o mai mare cooperare internaţională la nivel universitar? Universităţile fac schimb de informaţii de ani de zile, dinainte ca UE să fi existat. Renaşterea, încadrată din punct de vedere istoric între secolele 14 şi 17, a fost o mişcare de dezvoltare intelectuală care s-a răspândit din Florenţa în întreaga Europă prin intermediul universităţilor. Artele frumoase, muzica, literatura şi ştiinţele au devenit vibrante şi au dat naştere la nenumărate opere care ne îmbogăţesc şi astăzi.
Şi atunci ce se întâmplă cu modernizarea? Căutaţi dezvoltările tehnologice ale viitorului? Dacă da, situaţia actuală este la fel de promiţătoare. E posibil ca universităţile din alte părţi ale lumii să ne depăşească, însă acestea îşi datorează începuturile universităţilor europene. Acest val al studiilor superioare se întoarce deseori acasă. Universităţile din Marea Britanie găzduiesc absolvenţi de studii superioare din întreaga lume, care îşi continuă educaţia şi care fac schimb de informaţii, nu în ultimul rând cu industria şi comerţul. Nu este însă nevoie să politizăm învăţământul superior prin programe cum sunt Procesul de la Bologna şi Procesul Erasmus.
Nu avem nevoie de programe privind multiculturalismul sau multilingvismul sau alte "isme”, aceste fenomene se vor petrece oricum, întrucât studenţi din toată lumea se întâlnesc şi interacţionează în campusuri. Dacă doriţi să faceţi un serviciu lumii moderne şi lumii viitoare, asiguraţi-vă că universităţile sunt finanţate corespunzător, încurajaţi studenţii care vor să studieze în străinătate şi apoi lăsaţi-i pur şi simplu în pace să îşi facă educaţia.
Martin Ehrenhauser
(DE) Dnă preşedintă, după cum ştim, interconectarea dintre întreprinderi şi universităţi este, de ceva timp, o realitate. Această situaţie a avut drept rezultat actuala abordare absurdă potrivit căreia "o singură soluţie este bună pentru toate problemele”, în cadrul căreia universităţi parţial privatizate se poartă ca nişte întreprinderi de control, al căror presupus scop este acela de a planifica rezultatele educaţionale. Convingerea că astfel de parteneriate vor contribui la o modernizare subită nu face decât să demonstreze cât de indolentă şi lipsită de creativitate este dezbaterea noastră privind politica de educaţie.
Trăim într-o epocă a revoluţiei tehnice. Sistemele digitale ne schimbă, schimbă felul în care acţionăm şi gândim, ne modifică aptitudinile cognitive şi, în cele din urmă, ne modifică şi creierul. Prin urmare, avem nevoie de o revoluţie în cercetare şi de un stil de predare care să se adapteze la această situaţie. În această epocă a schimbării, dacă vom continua să propovăduim ca pe un pas către modernizare dependenţa universităţilor de acest subsistem al societăţii noastre, în ciuda faptului că o astfel de interconectare nu a generat îmbunătăţiri semnificative în ultimii zece ani, nu vom face decât să ignorăm cât de importante sunt predarea şi cercetarea pentru societate.
În această perioadă a schimbărilor avem, de fapt, nevoie de curiozitate ştiinţifică şi de creativitate, însă acestea se nasc din posibilitatea de a gândi liber şi din puterea de a nu ceda în faţa presiunii, iar acest lucru include şi puterea de a nu ceda în faţa solicitărilor venite din partea mediului de afaceri. O minte tânără, un creier tânăr cu potenţial trebuie să aibă libertate de mişcare. Ceea ce aţi prezentat aici, în raportul dvs., este exact opusul.
Acest raport reflectă o gândire demodată şi ratată. Întregul raport este lipsit de creativitate şi aş îndrăzni chiar să spun că este inutil. Raportul este format din fraze stângace, care au fost înlănţuite pe multe pagini pentru a ascunde lipsa de substanţă. În sistemul austriac de educaţie, nu aţi primi o notă de trecere pentru acest raport.
Doris Pack
(DE) Dnă preşedintă, aş dori să îi spun dlui Ehrenhauser că ar trebui să viziteze universităţile noastre şi să vadă cu ochii lui cât de creative sunt şi faptul că niciun student nu devine dependent pentru simplul fapt că a primit o bursă de la o întreprindere. Acelaşi lucru este valabil şi pentru dl Repo şi dna Vergiat.
Ar trebui să ne concentrăm asupra ideii de a ne asigura că orice cooperare între educaţie şi mediul de afaceri ia în considerare în special întreprinderile mici şi mijlocii. De asemenea, trebuie să ne asigurăm că IMM-urile sunt tratate mai bine, mai repede şi cu mai puţină birocraţie în contextul programelor de cercetare. Acest aspect este unul important, care de altfel a şi fost precizat în raport, dle Ehrenhauser. Dacă l-aţi fi citit, v-aţi fi dat seama că este vorba de ceva complet nou.
Prin urmare, lucrul de care avem nevoie în acest domeniu este o cooperare sporită între universităţi şi IMM-uri. Avem nevoie de această cooperare la nivel local, naţional şi internaţional. Dacă întreprinderile şi universităţile cooperează, nu putem presupune că unele vor avea neapărat de învăţat de la celelalte, pentru că unele îi pregătesc pe cei pe care celelalte i-ar putea angaja la un moment dat. În acest sens, ar trebui să ne asigurăm că banii pot trece de la întreprinderi la universităţi, pentru că autorităţile publice au din ce în ce mai puţini bani şi nu îşi pot permite să ofere resurse suplimentare în aceste domenii.
Le sunt recunoscătoare tuturor antreprenorilor şi întreprinderilor mici, mijlocii şi mari care furnizează bani pentru educaţie, pentru că, de fapt, ele educă generaţia viitoare, care va continua să promoveze creşterea economică. Trebuie să susţinem universităţile. Trebuie să asigurăm o cooperare mai strânsă între instituţiile publice şi sectorul privat şi să furnizăm o rază de acţiune pentru fondurile private pentru inovaţie. Prin urmare, acest raport atinge exact coarda care trebuie.
În mod evident, este nevoie ca oamenii să fie pregătiţi de cei care ştiu ce înseamnă să ai spirit antreprenorial şi care ştiu ce presupune activitatea de manager. Trebuie să ne asigurăm că profesorii şi studenţii dispun de trusa potrivită de instrumente şi că încurajăm mediul de afaceri să participe la dezvoltarea activă a materialelor didactice pentru antreprenoriat.
Comentariile făcute de dl Repo şi de dl Ehrenhauser nu au legătură cu realitatea şi aş dori să mă opun gestului de a numi raportul stupid şi anost. Nu, este un raport bun. Doresc să îi mulţumesc dlui Pál Schmitt, care este în prezent purtătorul de cuvânt al parlamentului ungar.
Mary Honeyball
Dnă preşedintă, cei mai mulţi dintre cei prezenţi aici sunt de acord că ar trebui să ne susţinem universităţile şi tinerii. Deşi părerea mea - şi cred că şi a majorităţii - este că universităţile sunt şi ar trebui să fie autonome, fără îndoială că ele funcţionează în lumea reală şi trebuie să ţină cont de ceea ce se întâmplă în lumea reală, şi asta nu numai pentru că studenţii le vor părăsi pentru a-şi găsi locuri de muncă în lumea reală.
Cred că acesta este, de fapt, subiectul discuţiei noastre. Discutăm despre felul în care universităţile îşi pot menţine excelenţa academică, pregătind totodată studenţii pentru câmpul muncii. Acesta este motivul pentru care acest dialog - contactul dintre universităţi şi mediul de afaceri - este extrem de important, acesta este motivul pentru care i-am dedicat atât de mult timp şi pentru care dl Schmitt a petrecut atât de mult timp elaborând raportul.
După părerea mea, avem nevoie de un dialog real între angajatorii de la toate nivelurile. Sunt de acord că IMM-urile sunt importante, însă cred că trebuie să avem în vedere şi discuţiile cu marile corporaţii şi cu sectorul public, cu angajatorii guvernamentali de la nivel naţional, regional şi local, cu cei din sectorul sanitar şi, de fapt, cu toţi cei care fac angajări, pentru că doar astfel ne vom asigura că scădem rata de şomaj în rândurile absolvenţilor şi că le acordăm tinerilor o şansă.
În acest context, este foarte important să menţinem niveluri adecvate ale finanţării de stat pentru universităţi - un lucru despre care ştiu că devine o problemă din ce în ce mai gravă în unele state membre. Dacă nu obţinem aceşti bani şi dacă universităţile nu sunt finanţate adecvat şi corespunzător nu vom avea cursuri echilibrate, nu vom avea o disciplină echilibrată şi nu vom reuşi să le oferim studenţilor noştri şansele de care au nevoie.
Prin urmare, vă îndemn pe toţi să susţineţi acest raport important şi să votaţi pentru el, pentru a putea progresa şi pentru a putea asigura un viitor strălucit pentru universităţi, studenţi şi angajatori.
Marek Henryk Migalski
(PL) În primul rând, aş dori să mulţumesc pentru aprecierea de care s-a bucurat amendamentul meu, care invită ţări din afara Uniunii Europene să participe la forumul pentru dialog pe care l-a menţionat dl Oettinger. Acest lucru ne va permite să beneficiem de pe urma experienţei universităţilor americane care, după părerea mea, sunt cele mai bune din lume, şi cred că ar fi un lucru bun dacă universităţile noastre ar putea beneficia de pe urma lor, dar, în acelaşi timp, ne va permite şi să împărtăşim experienţa noastră cu alte ţări, cum sunt cele din fosta Uniune Sovietică.
Totuşi, după părerea mea, cel mai important aspect este să subliniem faptul că, în cadrul acestui dialog între mediul universitar şi mediul de afaceri, nu ar trebui să uităm că universitatea - o şcoală de învăţământ superior - este o instituţie independentă, autonomă, al cărei obiectiv este căutarea adevărului - o căutare dezinteresată a adevărului. Aşa au apărut universităţile în Italia, Germania, Franţa şi Polonia şi cred că nu ar trebui să uităm că universităţile de azi ar trebui să se ghideze tot după acest obiectiv, în timp ce cooperarea cu mediul de afaceri nu ar trebui să împiedice sau să limiteze nobila activitate de căutare a adevărului - căutarea dezinteresată a adevărului.
Rui Tavares
(PT) Dnă preşedintă, universităţile sunt coloana vertebrală a Europei; ele sunt probabil cea mai bună dintre creaţiile noastre. Europa a existat în universităţile din secolul 12 din Bologna, Coimbra, Oxford şi Sorbona cu mult înainte ca Europa politică să existe. Totuşi, lumea afacerilor şi a administrării afacerilor pe care o ştim în prezent are 30 sau 40 de ani: datează de la război. Aceasta este una dintre puţinele situaţii în care un deputat european de stânga vă va adresa o întrebare conservatoare, aşa că profitaţi de această ocazie.
Vrem oare cu adevărat să ne dedicăm unei creaţii europene de sute ani sau vrem să ne dedicăm unei ideologii de afaceri care are doar câteva decenii? A ne dedica lumii afacerilor, aşa cum am făcut în ultimele decenii, înseamnă a ne dedica în mod inevitabil pe termen scurt, şi despre asta este vorba. A pregăti acum ingineri plastici care vor fi angajaţi peste trei ani, apoi a pregăti un fel de manager financiar care va fi angajat peste patru ani; doresc să adresez o întrebare ţărilor europene Portugalia şi Estonia.
Ce aţi prefera? Aţi prefera ca educaţia copiilor voştri să fie una care urmează nevoile pe termen scurt ale pieţei sau aţi prefera ca ei să aibă cea mai solidă şi largă educaţie posibilă, aşa cum s-a întâmplat dintotdeauna în universităţile europene? Aţi prefera ca educaţia lor să le permită să fie pe piaţa muncii doar acum, sau şi în următoarele decenii şi pentru tot restul vieţii lor? Vă las cu această întrebare.
Jaroslav Paška
(SK) În primul rând, aş dori să îl felicit pe colegul nostru deputat, autorul acestui raport, pentru numirea sa în noua şi importanta funcţie de purtător de cuvânt al parlamentului ungar. De asemenea, aş dori să profit de această ocazie pentru a exprima speranţa că, prin înţelepciunea, viziunea politică largă, discursurile calme şi prudente pe care le va avea în această funcţie, dl Pál Schmitt va contribui la o ameliorare durabilă a convieţuirii dintre Ungaria şi vecinii săi.
Aş dori acum să îmi îndrept atenţia către noul parteneriat pentru modernizarea universităţilor. După părerea mea, afirmaţia cheie din întregul text este exprimată în introducerea articolului 2 al proiectului de aviz al Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie, acolo unde se spune, citez "că provocările menţionate în notificarea Comisiei nu sunt noi şi până în prezent nu a fost găsită o soluţie potrivită pentru ele”.
Cu alte cuvinte, Comisia a elaborat o viziune repetând şi emiţând provocări, posibil în speranţa că astfel va realiza ceva, însă, din nefericire, până acum nu s-a înregistrat nicio ameliorare semnificativă în acest domeniu. Prin urmare, poate ar fi mai înţelept, dle comisar, să efectuaţi cât mai repede posibil o analiză detaliată a motivelor pentru care provocările anterioare nu au generat rezultatul scontat şi apoi să găsiţi o definiţie pragmatică pentru măsuri noi şi cu adevărat eficiente de stabilire a unei cooperări reale, la standarde înalte, între universităţi şi întreprinderile de producţie.
Seán Kelly
(GA) Dnă preşedinte, Pádraig Ó Conaire a scris odată o carte intitulată "M'Asal Beag Dubh” [Măgăruşul meu negru], în care spunea că măgarul stătea "cu spatele spre vânt, ignorând viaţa la fel cum viaţa îl ignora pe el”.
Această descriere ar putea fi valabilă, cu tot respectul, şi pentru profesorii universitari din trecut, întrucât aceştia trăiau în turnul lor de fildeş, fără să le pese de lume şi fără ca lumii să îi pese de ei, însă, din fericire, toate aceste lucruri s-au schimbat complet. În ultimul timp, am văzut trei exemple importante în acest sens.
În primul rând, Institutului din oraşul meu, Tralee, i-a fost decernat Premiul pentru Regiunea Antreprenorială Europeană a Anului, pentru activitatea depusă în domeniul afacerilor şi antreprenoriatului.
În al doilea rând, am învăţat din conversaţiile şi întrunirile cu noul profesor şi preşedinte al Universităţii College Cork faptul că universităţile se implică într-adevăr în mediul de afaceri şi că şi reciproca este valabilă.
Cel mai încurajator lucru dintre toate este faptul că, acum câteva săptămâni când am fost în Santiago, am constatat că universitatea de acolo a realizat un model fantastic de implicare în comunitatea de afaceri şi chiar şi-a înfiinţat propria bancă pentru a încuraja societăţile aflate la început de drum, care deseori nu pot obţine finanţare pentru a porni afacerile.
La nivelul Uniunii Europene putem face foarte multe lucruri pentru a le încuraja, pentru a crea oportunităţi de dezvoltare şi pentru a realiza coordonarea cercetării, lucruri care pot în cele din urmă genera economia bazată pe cunoaştere şi locurile de muncă inteligente despre care vorbim.
Nessa Childers
Dnă preşedintă, comunitatea academică este prin natura ei un grup care îşi susţine punctul de vedere, prin urmare eu, în calitate de fost lector şi şef de catedră, am urmărit cu mare interes o dezbatere foarte publică desfăşurată între membri ai comunităţii academice din Irlanda, pe tema direcţiilor viitoare ale universităţilor irlandeze.
Punctul în care aceşti membri au căzut de acord este faptul că universităţile rămân una dintre cele mai mari inovaţii ale Europei şi că succesul continuu al acestor instituţii este esenţial pentru viitorul succes social, politic şi economic al Uniunii Europene.
Totuşi, succesul economic nu trebuie confundat cu dezvoltarea socială, atât în societate, cât şi în universitate; prin urmare, prin acest punct de răscruce la care am ajuns în cadrul educaţiei terţiare, având pe de-o parte învăţarea tradiţională, bazată pe capacităţile studenţilor şi cerinţele economiilor moderne, bazate de afaceri, de cealaltă parte, trebuie să trecem cu cea mai mare precauţie.
Creşterea profitului şi dezvoltarea modernă reprezintă elemente integrante ale universităţilor din ziua de azi însă, însă, întrucât multe facultăţi nu au legătură cu afacerile şi cu profesiile bazate pe profit - mă refer aici în special la arte şi ştiinţele umane - este important ca, pentru a menţine un echilibru între succesul economic şi cel intelectual, universităţile moderne să păstreze unele legături academice esenţiale cu trecutul, cu perioada când nu se pricepeau atât de bine la finanţe.
Elena Băsescu
Din păcate, programele de studiu pun accentul prea mult pe latura teoretică, iar studenţii întâmpină probleme atunci când intră pe piaţa muncii. Educarea lor trebuie să se facă mai mult din perspectiva practicii şi a problemelor reale întâmpinate în mediul economic. De aceea, consider că este nevoie de întărirea relaţiilor dintre mediul academic şi cel de afaceri.
În plus, este nevoie de mai multă deschidere a universităţilor către mediul de afaceri, pentru o mai bună adaptare a ofertei educaţionale universitare la cerinţele de pe piaţa muncii. Astfel, studenţii vor putea să îşi dezvolte calificările şi competenţele cerute de angajatori. O serie de state membre, precum Franţa, Germania, Italia, Marea Britanie sau Spania, au dezvoltat parteneriate între universităţi şi mediul de afaceri de mai mulţi ani.
În România, anul trecut a fost implementat un proiect finanţat de Uniunea Europeană, prin care douăzeci de facultăţi au beneficiat de noi programe de studiu, adaptate la cerinţele actuale ale pieţei muncii. Unul dintre beneficiile importante ale proiectului este reducerea şomajului, prin creşterea calităţii ofertei educaţionale şi reducerea numărului absolvenţilor cu studii superioare care nu se pot adapta pe piaţa muncii.
Aceste parteneriate nu trebuie limitate doar la nivelul unui stat membru. În acest context, susţin promovarea şi extinderea programelor Erasmus pentru tinerii antreprenori şi Erasmus pentru ucenici.
Cătălin Sorin Ivan
În primul rând, vreau să-l felicit pe domnul Pál Schmitt pentru raportul coerent şi relevant pentru situaţia actuală din învăţământul superior. Avem o mare problemă, şi anume faptul că, la ora actuală, în toate cele 27 de state membre ale Uniunii Europene producem şomeri, nu tineri adaptaţi perfect la piaţa muncii. Există o prăpastie foarte mare între ceea ce învaţă un tânăr în şcoală şi ceea ce cer angajatorii pe piaţa muncii. Este o problemă cu atât mai mare cu cât ne aflăm în criză economică, într-o criză financiară, iar criza locurilor de muncă este, de asemenea, evidentă.
Vorbim de foarte mulţi ani în care Uniunea Europeană a fost un actor pe piaţa mondială cu o economie bazată, în special, pe cunoaştere şi pe inovare. Dacă vrem, într-adevăr, să avem o economie bazată pe cunoaştere şi inovare trebuie să depăşim stadiul discuţiilor şi să sprijinim mai mult investiţiile şi parteneriatele de tip public-privat şi să încurajăm parteneriatele între universităţi şi mediul de afaceri, astfel încât ceea ce se descoperă şi rezultatele cercetării ştiinţifice din universităţi să poată fi valorificate în economia reală.
Am fost şi eu, împreună cu Seán Kelly, în Santiago de Compostela, am vizitat universitatea de acolo şi vă pot spune că am văzut un model foarte clar de finanţare a start-up-urilor, a firmelor mici, pornite de studenţi, în cazul cărora universitatea dă credite fără garanţii pentru studenţi. Ceea ce reuşesc studenţii să dezvolte în universitate îşi găseşte aplicabilitate imediat în economia din zonă. Este un model pe care trebuie să-l promovăm şi să-l multiplicăm la nivel de Uniune.
Piotr Borys
(PL) Acest raport are legătură cu obiectivele importante ale Strategiei Europa 2020. Vă voi aminti tuturor faptul că se estimează că, în decurs de 10 ani, numărul persoanelor cu studii superioare va fi mai mare cu 10 % - va creşte de la 30 % la 40 % - şi că totalul cheltuielilor făcute de statele membre pentru cercetare şi dezvoltare vor creşte la 3 %. Universităţile vor fi principalii beneficiari ai acestor bani şi tot ele vor fi cele care fac cercetarea. Prin urmare, ar trebui să analizăm îndeaproape sistemele care au înregistrat cel mai mare succes în alte colţuri ale lumii. Mă refer la metodele americane, asociate cu parteneriate între întreprinderi şi universităţi, şi la felul în care putem adapta la nevoile pieţei toate rezultatele cercetării ştiinţifice, astfel încât ceea ce reprezintă de multe ori realizări ştiinţifice excepţionale să nu fie lăsate pe un raft, ci să fie folosite în practică, adică în mediul de afaceri.
O altă chestiune este nevoia introducerii eficiente a unui sistem de burse în educaţie şi a atragerii întreprinderilor în sistem. Programele doctorale ar trebui foarte bine susţinute, prin intermediul Fondului social european şi al programelor deja existente, ca de exemplu programul Marie Curie. Cum se pot crea proiecte clare de parteneriat public, în special ca parte a parcurilor tehnologice şi a incubatoarelor de afaceri? Cum ne putem implica în întreprinderi mici şi mijlocii, implicând totodată şi studenţii în IMM-uri? Toate aceste lucruri sunt foarte importante. Cred că este la fel de important şi să nu investim exclusiv în domeniul tehnologiei, care este unul important. Ar trebui să investim şi într-un sistem pentru artă şi ştiinţe umane, care ar trebui să beneficieze deopotrivă de cooperare cu instituţii publice şi cu întreprinderi.
O ultimă remarcă: în prezent, în China sunt la fel de mulţi studenţi câţi sunt în întreaga Uniune Europeană. Prin urmare, este datoria noastră comună să discutăm despre îndeplinirea obiectivelor comune şi cred că participarea mediului de afaceri la dialog va reprezenta o modalitate eficace de a întrece competiţia venită din alte părţi ale lumii.
Teresa Riera Madurell
Dnă preşedintă, dle comisar, Comisia pentru industrie, cercetare şi energie ar dori să îşi exprime susţinerea pentru munca forumului UE pentru dialogul universităţi-întreprinderi.
Credem că acesta este un instrument bun, cu care vom putea consolida relaţii importante cum sunt cele dintre sectorul public şi cel privat.
Suntem convinşi că, în vremuri de criză economică, atunci când tinerii întâmpină probleme mai mari în găsirea unui loc de muncă şi când societăţile se confruntă cu o mai mare presiune competitivă, această colaborare reprezintă o valoare economică şi socială adăugată, care o transformă într-o prioritate şi mai mare.
Este vorba de un dialog şi de o cooperare care trebuie să curgă în ambele direcţii, atât dinspre ofertă, cât şi dinspre cerere, şi care trebuie să se extindă la nivel naţional şi regional pentru a identifica cele mai bune practici, politici şi instrumente.
Suntem de acord că încurajarea mobilităţii personalului între centre de cercetare şi companii, promovarea investiţiilor făcute de sectorul privat în cercetare şi dezvoltare şi ideea de a garanta că universităţile furnizează personal calificat pentru piaţa locurilor de muncă reprezintă toate acţiuni esenţiale.
Uniunea Europeană face deja demersuri importante în acest sens, de exemplu susţine platformele tehnologice, iniţiativele tehnologice comune şi orice formulă de parteneriat public-privat, precum şi Institutul european de inovaţie şi tehnologie, având în vedere că acestea sunt iniţiative extrem de interesante, care merg în direcţia bună şi care trebuie încurajate în continuare.
În fine, dnă preşedintă, noi cei din Comisia pentru industrie, cercetare şi energie am dori să felicităm raportorul pentru munca depusă şi pentru numirea sa.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Forumul UE pentru dialogul universităţi-întreprinderi deschis de către Comisie consolidează cooperarea între universităţi şi întreprinderi, astfel încât universităţile să poată fi ajutate să iniţieze parteneriate folosindu-se de cunoştinţele ştiinţifice şi tehnologice de care dispun. Este o idee bună dacă vrem să transformăm economia europeană în una dinamică şi cu adevărat competitivă. Totuşi, aş dori să punctez câteva defecte care există în propunerea Comisiei.
Unele dintre recomandări sunt prea generale şi lasă prea mult loc de interpretare, ca de exemplu folosirea termenului "universitate” pentru toate instituţiile de educaţie terţiară, indiferent de statutul acestora. Nu există instrumente de cercetare pentru determinarea deficitelor de calificări de pe piaţa muncii. De asemenea, nu se menţionează niciun fel de sistem de educaţie şi pregătire care ar permite reducerea acelor deficite. În ceea ce priveşte programul de învăţare de-a lungul vieţii, acesta nu ia în considerare situaţia specială a persoanelor care nu au studii superioare.
În concluzie, calea aleasă pentru consolidarea cooperării între universităţi şi întreprinderi pare într-adevăr să răspundă nevoilor actuale ale pieţei. Totuşi, cele mai importante roluri le revin statelor membre, care trebuie să asigure aplicarea eficace a propunerilor, dacă vrem să realizăm planurile stabilite.
(Aplauze)
Lara Comi
(IT) Dnă preşedintă, dle comisar, doamnelor şi domnilor, după prima revizuire a Strategiei de la Lisabona, Uniunea Europeană deja priveşte către următorii 10 ani. Printre priorităţile Strategiei Europa 2020, se remarcă cea a creşterii inteligente, bazate atât pe economia cunoaşterii, cât şi pe inovaţie.
Cheia succesului pentru acţiunea în această direcţie o reprezintă integrarea sistemelor de educaţie secundară şi terţiară în piaţa muncii. Calea care trebuie urmată presupune o atenţie reînnoită faţă de lumea muncii, împreună cu însuşirea de aptitudini personale, sau, mai bine zis, aşa numitul "triunghi al cunoaşterii”.
Prin urmare, Europa îşi poate asigura relevanţa în arena internaţională dacă acţionează mai unitar în domeniul ştiinţei şi inovaţiei şi dacă îi implică pe toţi cei aflaţi în postura de a determina atât creşterea, cât şi dezvoltarea. În acest context, sistemele de evaluare a universităţilor în vederea stabilirii şi măsurării eficienţei şi standardelor de calitate sunt mai mult decât binevenite. Prin urmare, este momentul să ne îndreptăm spre acea nouă dimensiune de unitate europeană cunoscută sub numele de "a cincea libertate” sau libera circulaţie a cunoştinţelor şi talentului.
În acest scop, trebuie să existe o propunere europeană care să simplifice munca tinerilor cercetători prin legături organice cu mediul de afaceri, în vederea îndeplinirii nevoilor de dezvoltare ale acestuia. Pentru a realiza aceste obiective, trebuie să se facă mai multe investiţii în programe cum este Erasmus. Făcând aceste lucruri, vom încuraja studenţii să studieze dincolo de graniţele naţionale, pentru că le vom oferi recunoaştere academică.
Corina Creţu
În acest moment în care avem nevoie de noi instrumente pentru a relansa creşterea economică, consider că este important să asigurăm un acces mai uşor întreprinderilor mici şi mijlocii la sectorul de cercetare şi dezvoltare. Multe dintre aceste întreprinderi suferă din cauza accesului dificil la finanţare, astfel că nu pot aborda proiectarea şi dezvoltarea de noi produse sau reproiectarea celor deja existente, confruntându-se cu o pierdere de competitivitate.
Ar fi de dorit ca universităţile, mai ales cele finanţate din fonduri publice, să fie mai deschise la nevoile sectorului întreprinderilor mici şi mijlocii. Reducerea birocraţiei concomitent cu creşterea finanţării publice a programelor de cercetare şi dezvoltare care pot genera tehnologii sau produse ce pot fi transferate IMM-urilor, ar putea facilita accesul la finanţarea acestor programe din fondurile structurale.
De asemenea, universităţile pot contribui la formarea personalului din IMM-uri, în cadrul procesului de învăţare permanentă. Este încurajatoare lansarea unei reţele europene unice de centre de afaceri şi inovare.
Vreau şi eu să-l felicit pe raportor.
Elena Oana Antonescu
Trebuie să ne întrebăm încotro vrem să ne îndreptăm în ceea ce priveşte sistemul de educaţie şi cercetarea. Se vorbeşte foarte mult de societatea bazată pe cunoaştere, dar mă întreb dacă acest concept nu a devenit doar o sintagmă cu succes mediatic. Cred că se vorbeşte prea puţin despre competenţe în acest context şi prea mult despre acumularea de cunoştinţe.
Dacă faceţi un sondaj printre studenţi, veţi vedea că scrierea de eseuri a devenit o practică bazată pe nişte reţete de umplere a spaţiului cerut de profesori. Sunt cei care vor trebui să se implice într-un mediu economic în care reţetele succesului nu mai sunt garantate. Cred că nu doar mediul de afaceri se va restructura profund ca urmare a survenirii crizei economice şi financiare, ci şi universităţile, care vor trebui să treacă prin transformări pentru a se adapta la un mediu aflat în continuă schimbare şi care presupune dobândirea de competenţe, nu numai de cunoştinţe.
Iosif Matula
Îl felicit pe domnul Pál Schmitt de două ori: pentru noua funcţie, dar şi pentru raportul bine structurat şi complex, care va contribui cu siguranţă la eficientizarea relaţiilor dintre mediul de afaceri şi mediul academic european.
În condiţiile în care toate strategiile pe care ni le-am asumat proclamă necesitatea de a avea cetăţeni bine instruiţi, ale căror competenţe să fie în acord cu cerinţele pieţei muncii, mi se pare bine-venit un demers concret, care să asigure o mai bună interconectare a celor două domenii.
Consider că este nevoie de o schimbare de mentalitate la nivel comunitar, de un mediu de afaceri care să contribuie la adaptarea curriculei universitare, la fel ca şi pe continentul american, prin iniţierea şi finanţarea unor cursuri specifice. În acest fel, studenţii vor fi familiarizaţi cu rigorile antreprenoriale, iar spaţiul învăţământului superior european va putea deveni mai atractiv la nivel mondial. Efectul practic trebuie să fie acela de a oferi societăţii valoare adăugată, de a transmite cunoştinţele şi rezultatele colaborării dintre universităţi şi întreprinderi, generând creştere economică şi implicit un trai mai bun pentru cetăţenii noştri.
Martin Ehrenhauser
(DE) Dnă preşedintă, vă mulţumesc foarte mult pentru că îmi permiteţi să vorbesc din nou foarte pe scurt. După câte se pare, colega mea deputată nu ştie care este diferenţa dintre formare şi educaţie. Într-o perioadă când tehnologia preia cea mai mare parte a muncii noastre, este din ce în ce mai important ca universităţile să educe cetăţenii şi să îi transforme în persoane mature şi analitice. Acesta este lucrul de care avem nevoie. Prin urmare, avem nevoie de oameni capabili să pună întrebări minuţioase despre procesele sociale.
În definitiv, mediul de afaceri nu îşi propune un astfel de obiectiv. Mediul de afaceri vrea să pregătească oameni şi are dreptul să facă asta, este un obiectiv bun. Totuşi, aceasta este doar o cerinţă venită de la un subsistem al societăţii noastre şi nu reprezintă toate lucrurile de care avem nevoie într-o societate.
Permiteţi-mi să mai fac un comentariu scurt: avem nevoie de creativitate ştiinţifică şi de curiozitate ştiinţifică. Nu accept şi cu siguranţă nu cred în ideea că mediul de afaceri poate cumpăra cu rezultatele sale financiare curiozitatea şi creativitatea de care avem atâta nevoie. Nu!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Cercetarea, progresul ştiinţific şi educarea studenţilor reprezintă principalele roluri ale universităţilor. Priorităţile Strategiei de la Lisabona sunt, pe scurt, o economie bazată pe cunoaştere, inovaţia şi cercetarea ştiinţifică. Chiar dacă nu considerăm rezultatele strategiei drept satisfăcătoare, obiectivele stabilite în strategie sunt relevante.
Ce metode există pentru a pune în practică aceste principii şi obiective? În primul rând, cooperarea între universităţi, economie şi întreprinderi specializate, dar şi finanţarea de către mediul de afaceri a cercetării ştiinţifice şi experienţei în muncă. În al doilea rând, schimburile de studenţi şi cercetători între universităţile din diverse ţări şi creşterea fondurilor disponibile pentru susţinerea acestora. În al treilea rând, finanţarea de către mediul de afaceri a plasamentelor de experienţă în muncă ale studenţilor şi a cercetărilor ştiinţifice pe care le-au comandat. În al patrulea rând: mobilitatea personalului este importantă pentru a putea beneficia complet de atuurile persoanelor educate. În al cincilea rând: dezvoltarea unor centre de cercetare şi dezvoltare în domeniul economiei.
În fine, aş dori să spun că cea mai bună investiţie este cea făcută în educaţia noii generaţii, şi mă refer la educaţia de-a lungul vieţii.
Petru Constantin Luhan
Sunt parţial de acord cu raportorul. Vreau să vă spun că, pentru a realiza obiectivele Strategiei UE 2020, este nevoie de cunoaştere şi inovare şi nu vorbim de a cumpăra cunoştinţe, ci vorbim despre a investi într-un sistem de educaţie adaptat necesităţilor pieţei.
În momentul de faţă universităţile din Uniunea Europeană oferă cercetătorilor şi studenţilor condiţii mai puţin atractive decât şcolile din Statele Unite ale Americii, iar unul dintre principalele motive este acela că banii lipsesc. Aşa cum sublinia şi preşedintele Comisiei Europene, José Manuel Barroso, europenii se luptă să atragă cei mai buni jucători de fotbal, însă îşi pierd cercetătorii în favoarea americanilor.
Modernizarea universităţilor europene este, aşadar, imperativă pentru ca acestea să joace un rol determinant în societate şi în economia bazată pe cunoaştere şi inovare. O soluţie pentru nemulţumirile angajatorilor, care susţin că învăţământul universitar nu ţine seama de cerinţele pieţei muncii şi nu pregăteşte studenţii pentru a face faţă contextului actual este ca, în programele universitare, să fie prevăzute oportunităţi de efectuare a unor stagii de practică în IMM-uri.
Günther Oettinger
Dnă preşedintă, stimaţi membri, vă mulţumesc pentru o dezbatere animată şi pentru numeroasele propuneri şi idei. Cred că acest Plen este în linii mari de acord că dialogul dintre universităţi, câmpul muncii şi mediul de afaceri poate fi benefic pentru toate părţile implicate, pentru universităţi, cercetători, lectori, studenţi, oameni de afaceri şi pentru întreaga societate.
După părerea mea, problema nu este "dacă” ci "cum” putem dezvolta dialogul şi cooperarea. Este vorba despre transferul de cunoştinţe, despre dialog şi despre schimbul de informaţii în timpul perioadei de educaţie şi în timpul învăţării de-a lungul vieţii, este vorba de cooperare în cercetarea de bază şi despre cultivarea unei abordări mai practice alături de cea teoretică din educaţie, prin cunoaşterea procesului de creare şi producere a valorii afacerilor. Mediul de afaceri nu are un rol supleant, ci unul complementar, iar aspectul esenţial este faptul că cercetarea va rămâne independentă, ca şi predarea. Va lua propriile sale decizii în ceea ce o priveşte; politicienii nu o vor obliga nicicum în acest sens.
Avem nevoie de o situaţie în care toată lumea să câştige, adică o situaţie în care ştiinţa şi instituţiile de educaţie, pe de-o parte, şi cercetarea şi mediul de afaceri, de cealaltă parte, să spună "da” acestui parteneriat. Libertatea cercetării şi predării nu înseamnă că acestea vor pluti într-un vid, ci vor fi implicate în societate şi în domeniul ocupării forţei de muncă.
Din acest motiv, cred că acest raport este un punct bun de plecare şi că arată clar ce cale trebuie să urmăm pentru a ne întări universităţile şi pentru a consolida competitivitatea afacerilor şi tehnologiei europene. Prin forumul nostru, dorim să aducem o mică contribuţie, să oferim o platformă şi să ne gândim cum pot fi suplimentate activităţile forumului nostru. Raportul oferă o bază bună pentru aceste acţiuni şi este o sursă bună de referinţă, motiv pentru care sunt foarte recunoscător.
Marco Scurria
Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, doresc să mulţumesc din nou Comisiei pentru comunicarea sa, pe care am adoptat-o în mare parte.
Aş dori să insist asupra unui aspect oarecum critic apărut în cadrul acestei dezbateri, pentru că cineva a subliniat cât de esenţiale sunt independenţa universităţilor, libertatea cercetării şi finanţarea publică. Suntem cu toţii de acord în această privinţă şi tocmai de aceea nu reuşesc să înţeleg aceste remarci critice, pentru că este suficient să citim raportul în care, chiar în primele paragrafe, am scris foarte clar şi am subliniat faptul că trebuie menţinută independenţa intelectuală şi financiară a instituţiilor de învăţământ superior faţă de mediul de afaceri şi că învăţământul superior nu trebuie să dezvolte o dependenţă faţă de mediul de afaceri.
De asemenea, raportul subliniază faptul că universităţile trebuie să îşi menţină, în orice situaţie, autonomia de a decide cu privire la programa de învăţământ şi la structurile de guvernare. Acest aspect elimină orice probleme sau îndoieli în această privinţă, motiv pentru care nu înţeleg care ar putea fi aceste probleme, dacă nu cumva este vorba de o exploatare ideologică de modă veche.
Prin urmare, haideţi să cântărim bine aceste lucruri, întrucât acest raport stabileşte condiţiile pentru îmbunătăţirea reală a situaţiei tinerilor şi studenţilor noştri, pentru că nimeni nu vrea să sacrifice sute de mii de tineri de dragul cine ştie căror obiective de afaceri ci, dimpotrivă, vrem cu toţii ca aceste sute de mii de studenţi să aibă şansa de a studia, de a se pregăti şi de a lucra în societatea care îi aşteaptă.
Preşedinte
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc mâine, joi 20 mai, la ora 12.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Liam Aylward  
Dle preşedinte, absolvenţii europeni trebuie să aibă experienţa şi aptitudinile de înaltă calitate necesare pentru a profita de oportunităţi bune în carieră, pentru a fi competitivi pe piaţa mondială şi pentru a încuraja antreprenoriatul în Europa. Atunci când construim o economie bazată pe cunoaştere, dialogul şi relaţia pe care acesta o promovează între mediul de afaceri, cercetare şi educaţie sunt foarte importante.
Deşi statele membre sunt responsabile pentru furnizarea educaţiei, există avantaje importante date de stabilirea de legături transfrontaliere şi de promovarea unei mai bune cooperări între comunitatea europeană a afacerilor şi universităţile europene. Susţin cu tărie eforturile raportorului de a obţine demersuri şi angajamente între universităţi şi întreprinderi şi sunt de acord că acest dialog ar trebui să se concentreze nu doar asupra aspectelor ştiinţifice şi tehnologice, ci asupra tuturor domeniilor educaţiei.
Absolvenţii europeni trebuie să aibă aptitudini solide, potrivite pentru ocuparea forţei de muncă, şi trebuie să aibă acces facil la programe extrem de importante, cum sunt "Erasmus pentru tineri antreprenori” şi "Erasmus pentru ucenici”. Educaţia şi cursurile de pregătire trebuie să fie restructurate în aşa fel încât să recunoască nevoile forţei de muncă şi ale economiei bazate pe cunoaştere.
Vilija Blinkevičiūt 
În ultimele luni, în ţara mea, Lituania, s-au întreprins cercetări privind adaptarea instituţiilor de învăţământ superior la nevoile pieţei muncii şi pentru crearea de oportunităţi pentru absolvenţi, pentru ca aceştia să îşi poată găsi un loc de muncă imediat după ce şi-au finalizat studiile superioare. Din păcate, cercetările au arătat că multe universităţi pregătesc studenţi în domenii care pe piaţa muncii sunt deja saturate de specialişti. Cu alte cuvinte, universităţile nu iau întotdeauna în considerare nevoile pieţei, iar cel mai grav afectaţi de această situaţie sunt tinerii care tocmai şi-au finalizat studiile. Prin urmare, sunt complet de acord cu iniţiativa de a furniza pe viitor o strategie sau un sistem specific, căruia să îi alocăm foarte multe eforturi şi angajamente pentru a consolida legăturile dintre universităţi şi întreprinderi la nivel local, regional, naţional şi internaţional. Aş dori să atrag atenţia asupra faptului că lipsa de locuri de muncă şi condiţiile dificile de muncă au un impact asupra vieţii fiecărei persoane, iar în această situaţie, tinerii sunt deosebit de vulnerabili. De asemenea, aş dori să subliniez faptul că, datorită pieţei dinamice, mediului de lucru care se schimbă rapid şi dezvoltării din ce în ce mai mari a noilor tehnologii, instituţiile de învăţământ trebuie să se adapteze şi ele la noile schimbări - trebuie să îmbunătăţească şi să reformeze programa de învăţământ pentru a asigura un nivel înalt de educaţie şi pentru a rezolva problema angajării absolvenţilor. Dar nu sunt suficiente doar demersurile universităţilor; mediul de afaceri şi guvernul trebuie să contribuie şi ele la acest proces.
Adam Gierek  
Dialogul dintre comunitatea academică şi mediul de afaceri, dialog care este menit să modernizeze universităţile din Europa, trebuie să ia în considerare situaţia actuală a universităţilor, care este adaptată la procesul de la Bologna, şi ar trebui, de asemenea, să ia în calcul provocările economice asociate inovaţiei.
Procesul de la Bologna permite o flexibilitate semnificativă în educarea de specialişti care, în calitate de studenţi în domeniul tehnic, se pregătesc în mod practic pentru o profesie. La nivel de masterat, studenţii pot aborda cu flexibilitate cunoştinţe interdisciplinare despre economia dintr-o lume aflată în continuă dezvoltare, în timp ce la nivel de doctorat, ei oferă soluţii inovatoare. Universităţile care oferă o educaţie conservatoare dau drumul pe piaţă unor specialişti care nu sunt utili pentru o economie inovatoare. Prin urmare, programele de studiu trebuie corectate în mod constant şi convenite în aşa fel încât să respecte nevoile diverselor ramuri ale economiei. Demersul de a aduce activitatea universităţilor mai aproape de nevoile industriei este ajutat de prelegeri pe tema întreprinderilor şi de stabilirea de proprietăţi intelectuale. Ar fi un lucru benefic dacă dizertaţiile studenţilor, absolvenţilor de cursuri post-universitare şi doctoranzilor ar avea legături tematice cu cerinţele economiei sau dacă ar fi elaborate direct ca răspuns la nevoile acesteia. Este cel mai bun pretext pentru realizarea unui dialog între cele două comunităţi - comunitatea ştiinţifică şi mediul de afaceri. Ar fi posibil să influenţăm şi mai mult probabilitatea unor inovaţii de succes dacă partea practică a acestor dizertaţii ar fi realizată exact în locurile unde ar putea fi pusă în practică la un moment dat.
Un element important al cooperării dintre universităţi şi economie îl reprezintă plasamentele în muncă ale studenţilor, care încă nu sunt foarte bine organizate, din cauza costurilor. Mai mult, universităţile ar trebui să ofere cursuri post-universitare pentru oamenii din industrie, cursuri care să includă cele mai recente realizări din domeniul ştiinţei şi tehnologiei.
Tiziano Motti  
Ne-am săturat să îi auzim pe tinerii europeni spunând: "M-ar fi angajat dacă aş fi avut experienţă, dar nimeni nu îmi dă ocazia să capăt experienţă”. Actuala criză economică i-a lovit pe tineri foarte dur, iar ei aveau probleme în a intra pe piaţa muncii şi în a-şi construi un viitor durabil încă dinainte de criză. Rata şomajului în rândul populaţiei cu vârste sub 25 de ani a ajuns la 21,4 % în UE: de două ori mai mare decât şomajul înregistrat la media populaţiei. Datele nu sunt încurajatoare: ratele şomajului par să crească şi ne facem probleme că, până la 30 de ani, tinerii cu o educaţie deosebită nu se pot bucura de autonomia economică de care au nevoie pentru a-şi întemeia o familie, pentru a fi independenţi, pentru a investi în viitorul lor; adică pentru a-şi arăta valoarea şi pentru a se dezvolta ca indivizi. Ne dorim o Uniune Europeană bazată pe rolul central al individului. Tinerii noştri trebuie să se poată baza pe o legătură puternică şi continuă între pregătirea pe care o primesc la universitate şi o piaţă a muncii care să le poată oferi posibilităţi de angajare compatibile cu ceea ce au învăţat în timpul perioadei de studiu. Solicităm o coordonare între universităţi şi întreprinderi, o revizuire a programelor europene destinate tinerilor şi sisteme de burse şi stimulente pentru întreprinderile care îi angajează, precum şi un accent mai mare pus pe tehnologia informaţiei, astfel încât politicile pentru tineri să poată fi incluse în toate domeniile de decizie politică şi dezbatere.
Siiri Oviir  
UE şi-a stabilit obiectivul ca, până în 2010, să devină cea mai competitivă şi dinamică putere economică bazată pe cunoaştere din lume. Situaţia foarte schimbătoare a ocupării forţei de muncă, economia bazată pe cunoaştere şi dezvoltarea tehnologică din ce în ce mai accelerată reprezintă aspecte cu care învăţământul superior şi activitatea ştiinţifică din Europa trebuie să se confrunte. În acelaşi timp, criza economică de care este lovită Europa, criză care a afectat competitivitatea europeană şi a adus modificări importante pe piaţa financiară şi pe cea economică, a provocat falimentul unor ramuri de producţie şi pierderea multor locuri de muncă, printre altele. Toate aceste lucruri fac mai dificilă realizarea obiectivelor stabilite de către UE. În situaţia actuală, cred că este important ca universităţile şi antreprenorii să dialogheze mai mult, pentru că o cooperare mai bună va furniza oportunităţi mai mari, reciproc avantajoase, care mai târziu nu doar vor stimula creşterea economică, ci vor fi benefice şi într-un înţeles social mai larg, susţinând îmbunătăţirea continuă a unei societăţi bazate pe acţiune. De asemenea, consider că statele membre trebuie să se concentreze mult mai mult pe încurajarea oamenilor la adaptare constantă la piaţa mereu schimbătoare a locurilor de muncă - lucru care este de o importanţă primordială pentru Uniunea Europeană, în special în actuala criză economică - prin promovarea învăţării de-a lungul vieţii. Pregătirea suplimentară şi recalificarea în toate perioadele vieţii sunt esenţiale pentru creşterea competitivităţii Europei, pentru creşterea economică şi pentru favorizarea locurilor de muncă. Totodată, luând în considerare modificările demografice care se petrec în UE, cred că, în următorii ani, statele membre trebuie să ridice nivelurile de investiţii făcute în oameni, acordând prioritate celei mai importante resurse a UE - oamenii săi.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid  
Aşa cum arată raportul excepţional al dlui Schmitt, parteneriatele între universităţi şi întreprinderi reprezintă una dintre principalele componente ale succesului modelului nostru educaţional. Chiar dacă deja s-au înregistrat multiple progrese ca urmare a procesului de la Bologna şi a programelor cum este programul Leonardo pentru plasamente de experienţă în muncă, încă mai sunt lucruri de făcut. Prea multe universităţi îşi fac încă griji în privinţa independenţei lor academice şi se concentrează prea mult pe cunoaştere, în detrimentul aptitudinilor. Prea multe întreprinderi cred că universităţile sunt insensibile la nevoile locurilor de muncă. Adevărul este că aptitudinile şi cunoştinţele sunt strâns conectate şi complet interdependente. Întreprinderile le pot fi de un real folos universităţilor atunci când vine vorba de furnizarea de finanţare, de schimbarea programei în una mai vocaţională şi de adaptarea programelor dacă, în acelaşi timp, universităţile îşi menţin autonomia şi standardele de calitate. UE trebuie să ajute la simplificarea cadrelor legale care facilitează aceste parteneriate şi încurajează mobilitatea profesorilor şi tinerilor antreprenori. Cu toate acestea, mai presus de orice, depinde de statele membre să îşi adapteze legislaţia, aşa cum a făcut Franţa în 2007 cu legea sa privind autonomia universităţilor. Nu discutăm aici despre "vinderea” cunoaşterii, aşa cum susţin unele persoane, ci despre crearea unui dialog real, care să permită identificarea şi adaptarea nevoilor fiecărui individ în parte.
