Rolul Uniunii Europene în Oreintul Mijlociu (dezbatere) 
Preşedinte
Următorul punct pe ordinea de zi este declaraţia Înaltului Reprezentant pentru politică externă şi de securitate comună şi declarația Comisiei cu privire la rolul Uniunii Europene în Orientul Mijlociu. Am plăcerea de a-i ura bun venit Înaltului Reprezentant Javier Solana, şi de a-l invita să ia cuvântul.
Javier Solana
Înalt Reprezentant pentru politica externă şi de securitate comună. -Dle preşedinte, este prima oară când mă prezint în faţa dumneavoastră în acest an, 2009. Îmi face o deosebită plăcere să mă aflu aici şi sper că buna cooperare pe care am avut-o în trecut va continua şi anul acesta.
Războiul din Gaza s-a terminat în urmă cu o lună, la 18 ianuarie, însă parcă s-ar fi terminat ieri, şi cred că îmi daţi dreptate când spun acest lucru. Suferinţele şi distrugerile au fost imense şi ne-au lăsat tuturor un gust amar. Situaţia umanitară în prezent rămâne dramatică. Trebuie să găsim soluţii urgente pentru a permite intrarea ajutoarelor şi a reduce suferinţele poporului.
În acelaşi timp, trebuie să facem tot ce ne stă în putinţă pentru a pune capăt conflictului dintre israelieni şi palestinieni, precum şi dintre Israel şi lumea arabă. În realitate, parametrii soluţiei sunt bine cunoscuţi, şi au fost cunoscuţi de multă vreme. Ceea ce contează acum este voinţa politică de a pune în aplicare această soluţie în rândul israelienilor şi al palestinienilor, al arabilor şi al comunităţii internaţionale.
Vocaţia europeană pentru pace în Orientul Mijlociu este la fel de puternică ca întotdeauna. Ne-am asumat angajamentul total privind crearea unui stat palestinian viabil şi independent, care să existe alături de Israel. Acesta este nucleul politicii noastre în Orientul Mijlociu. Acesta este obiectivul strategic al tuturor acţiunilor noastre. Vom acorda sprijin ferm tuturor celor care doresc o soluţie pacifică pentru numeroasele dificultăţi din întreg Orientul Mijlociu.
Această cameră, Parlamentul, realizează cât de dificilă şi de nerezolvat ar putea părea situaţia. De prea multe ori, această regiune a fost marcată de perioade de violenţă, ascensiune a extremismului şi privaţiuni economice. În acelaşi timp, condiţiile colaborării dintre Europa şi America în vederea unui acord de pace în Orientul Mijlociu sunt, probabil, mai bune ca oricând. Tocmai am revenit de la Washington, unde am avut discuţii pozitive cu toţi reprezentanţii administraţiei Obama. Am primit asigurări din partea acestora cu privire la faptul că angajamentul ferm care a fost exprimat este o realitate. Suntem pregătiţi şi dispuşi să colaborăm cu aceştia în vederea rezolvării cu succes a acestui conflict.
Cred că numirea senatorului Mitchell, ca trimis special al SUA, a reînviat speranţa populaţiei din Orientul Mijlociu şi a prietenilor acesteia. Îl cunoaştem. Am colaborat cu dumnealui. Am avut privilegiul de a lucra împreună în 2001 la celebrul raport, şi chiar recent am avut şansa de a lucra cu acesta în regiune.
Sper foarte mult că aceste schimbări vor permite o nouă abordare, care să ofere părţilor un rol mai amplu în gestionarea propriilor probleme. Ştim că soluţiile şi propunerile ar trebui să fie inspirate la nivel local. Cu toate acestea, în acelaşi timp, este în continuare esenţial un angajament internaţional mai profund.
De aceea, iniţiativa arabă de pace este atât de importantă. Această iniţiativă este expresia colectivă a modului în care lumea arabă ar putea contribui la încetarea conflictului cu Israelul. Este soluţia acesteia la problema care a provocat încetinirea dezvoltării şi integrării sale în lumea noastră globală. Iniţiativa rămâne şi ar trebui să rămână pe masa discuţiilor.
Tocmai au avut loc alegeri importante în Israel. Desigur, poporul israelian, liderii politici ai acestuia sunt cei care vor decide componenţa noului guvern. În ceea ce ne priveşte, sperăm că noul premier şi noul guvern vor fi interlocutori solizi în cadrul discuţiilor de pace.
Este de la sine înţeles că acelaşi lucru este valabil şi pentru palestinieni. Aceştia trebuie, de asemenea, să îşi facă ordine în propria casă, inclusiv prin reconciliere. După cum se ştie, încurajăm puternic reconcilierea intrapalestiniană sub preşedintele Abbas şi toate eforturile depuse de Egipt şi Liga Arabă în acest sens. Aceasta este o condiţie esenţială pentru pace, stabilitate şi dezvoltare.
După cum am precizat, ştiu că Parlamentul şi-a exprimat profunda îngrijorare față de criza din Gaza, la fel ca noi toţi, de altfel. Permiteţi-mi să profit de această ocazie pentru a evidenţia unele din cele mai importante eforturi internaţionale, orientate spre încercarea de a pune capăt violenţei şi a remedia situaţia disperată a populaţiei civile.
Rolul Egiptului în rezolvarea situaţiei din Gaza şi, bineînţeles, a situaţiei palestinienilor, rămâne esenţial. Sperăm că eforturile acestora vor conduce cât mai curând la încetarea durabilă şi permanentă a focului, la deschiderea punctelor de trecere pentru bunuri şi persoane şi la încheierea unui acord intrapalestinian. În lipsa acestui lucru, reconstrucţia Gazei va fi dificilă, ca să nu spun imposibilă.
Aşteptăm cu nerăbdare să salutăm declaraţiile pozitive privind încetarea focului. Cu două zile în urmă, au avut loc reuniuni pozitive, şi sperăm că acestea vor continua în prezent şi în viitor, pentru ca încetarea focului să poată fi declarată în mod neîntârziat. După cum ştiţi, Egiptul va găzdui o conferinţă importantă pe tema reconstrucţiei la 2 martie şi aşteptăm ca întreaga comunitate internaţională să îşi asume un angajament cu această ocazie. Uniunea Europeană şi-a îndeplinit, de asemenea, rolul. Ne-am exprimat fără întârziere disponibilitatea de a contribui, în mod concret, la o încetare durabilă a focului. De asemenea, ne-am declarat pregătiţi pentru a retrimite observatorii noştri la punctul de trecere a frontierei Rafah, în baza acordului semnat în 2005. Suntem pregătiţi să acţionăm la Rafah sau la oricare alt punct de trecere unde este nevoie de ajutor.
Mai multe ţări europene au anunţat, de asemenea, că sunt dispuse să sprijine interzicerea traficului ilegal, în special a contrabandei cu arme, în Gaza. Activităţile întreprinse de Parlamentul European ca răspuns la criză au fost semnificative şi reprezintă o parte esenţială a reacţiei generale a Uniunii Europene la criză.
În ceea ce priveşte Naţiunile Unite, UNRWA (Agenţia ONU de ajutor şi lucrări pentru refugiaţii palestinieni din Orientul Apropiat) merită aprecieri călduroase pentru activitatea şi perseverenţa sa, iar UE va continua să o sprijine în toate eforturile sale.
Cu toate acesta, este clar că nicio ţară sau organizaţie nu poate rezolva conflictele din Orientul Mijlociu în mod unilateral. Însăşi natura dificultăţilor impune soluţii multilaterale. Cvartetul va avea un rol esenţial în lunile următoare. Noua administraţie SUA, cu care vom coopera, şi-a confirmat deja intenţia de a se baza pe deplin pe activitatea Cvartetului.
Evenimentele teribile din Gaza ar trebui să ne forţeze, de asemenea, să adoptăm o abordare mai strategică şi pe termen lung asupra acesteia. Fâşia Gaza constituie o parte integrantă a teritoriului palestinian ocupat în 1967, şi, fără nicio îndoială, va face parte din statul palestinian. Gaza trebuie să devină viabilă din punct de vedere economic şi politic. Gaza trebuie să devină o parte a soluţiei politice.
Prioritatea imediată rămâne obţinerea încetării durabile şi pe deplin respectate a focului şi permiterea nestânjenită a livrării de ajutoare umanitare. Trebuie să se deschidă punctele de trecere pentru asistenţa umanitară, pentru circulaţia mărfurilor şi a persoanelor, în mod periodic şi previzibil.
După cum ştiţi, consecinţele diplomatice ale conflictului din Gaza la nivel regional au fost deosebit de semnificative: negocierile indirecte dintre Siria şi Israel au fost suspendate; Mauritania şi Qatar au suspendat relaţiile cu Israel; a existat ameninţarea privind retragerea iniţiativei arabe de pace.
Divergenţele dintre statele arabe, după cum ştiţi, s-au adâncit. În lipsa unităţii lumii arabe, va fi foarte dificil să se realizeze progrese în procesul de pace din Gaza şi din Orientul Mijlociu. Pacea în Orientul Mijlociu depinde de unitatea lumii arabe. Viitorul summit al Ligii Arabe va fi esenţial pentru restaurarea unităţii dintre statele arabe, în special, sub egida iniţiativei arabe de pace.
În lunile următoare, vor avea loc, de asemenea, alegeri în Iran şi Liban. La 12 iunie, iranienii vor alege un nou preşedinte. Ne-am declarat, în repetate rânduri, respectul profund pentru Iran şi dorinţa noastră de a stabili relaţii complet diferite cu această ţară. Acest lucru este, în mod clar, în interesul tuturor, însă pentru a reuşi este nevoie de încredere, iar încrederea trebuie restabilită.
Aş dori să închei precizând faptul că anul 2009 va fi decisiv pentru Orientul Mijlociu. Acesta ar putea fi un moment de răscruce. Putem alege să continuăm aceleaşi politici în acelaşi mod, ştiind că acestea vor conduce la aceleaşi rezultate, cele pe care le cunoaştem astăzi. Pe de altă parte, putem încerca să acţionăm cu energie şi hotărâre, pentru a adapta politicile noastre, precum şi modul de abordare, în vederea obţinerii de rezultate.
Fără nicio îndoială, trebuie să ne ocupăm atât de gestionarea crizei, cât şi de rezolvarea conflictului. Cu toate acestea, a sosit timpul să ne concentrăm, în mod decisiv, asupra soluţionării conflictului. Aceasta reprezintă singura cale de a pune capăt acestui cerc vicios al morţii şi al distrugerii.
(Aplauze)
Preşedinte
Vă mulţumesc foarte mult, domnule înalt reprezentant. Doamnelor şi domnilor, aş dori să aduc în atenţia dumneavoastră faptul că duminica viitoare voi conduce, în calitate de preşedinte al Adunării Parlamentare Euro-mediteraneene, o delegaţie care se va deplasa în Gaza, Ramallah, Sderot şi Ierusalim, pentru o perioadă de două zile şi jumătate. Printre alte activităţi, sunt programate discuţii cu preşedintele Peres şi prim-ministrul Olmert în Ierusalim şi cu preşedintele Mahmoud Abbas, liderul Autorităţii Palestiniene, precum şi prim-ministrul Fayyad în Ramallah. În Gaza se vor efectua pregătiri pentru vizita Organizaţiei Naţiunilor Unite, care se va desfăşura ulterior.
Benita Ferrero-Waldner
membră a Comisiei. -Dle preşedinte, ne aflăm într-un moment de tranziţie în Orientul Mijlociu. Cel mai probabil, curând se va forma un nou guvern israelian. Există deja o nouă administraţie SUA, care îşi defineşte, în prezent, priorităţile politicii externe. În curând, s-ar putea să asistăm la o perioadă de tranziţie în teritoriul palestinian ocupat. Prin urmare, schimbările de dinamică pot crea oportunităţi pentru noi angajamente.
Cu toate acestea, nu se poate nega faptul că recentul conflict a provocat suferinţe umane şi distrugeri enorme. Drept urmare, procesul de pace din Orientul Mijlociu, trebuie să recunoaştem, este într-o situaţie deosebit de fragilă. Acest lucru este prea bine cunoscut în această cameră, şi mă refer la discuţiile şi dezbaterile pe care le-am avut deja aici.
În mod evident, nu am fi dorit să ajungem aici la începutul anului 2009. Însă, dacă dorim ca, într-o bună zi, să existe pace între israelieni şi palestinieni, iar singurul mod de a avansa în această direcţie este să facem tot ce ne stă în putinţă pentru reluarea negocierilor. Tragedia umană din Gaza a avut un impact enorm asupra regiunii. M-am întors noaptea trecută dintr-o vizită în Siria şi Liban şi voi vorbi, desigur, şi despre aceasta, însă aş dori, în special, să remarc faptul că ceea ce trebuie să facem este să convingem liderii israelieni de faptul că UE se aşteaptă la reafirmarea angajamentului pentru procesul de pace şi soluţia bistatală.
De asemenea, trebuie să transmitem palestinienilor un mesaj ferm, şi anume, că o Autoritate Palestiniană puternică, cu o conducere eficientă a întregului teritoriu palestinian ocupat, este esenţială atât pentru reunificarea Cisiordaniei şi a Gazei, cât şi pentru reluarea negocierilor de pace. De aceea, Uniunea Europeană sprijină eforturile Egiptului, Turciei şi ale altor state pentru atingerea acestui lucru.
Trebuie să ne angajăm într-un efort comun împreună cu noua administraţie SUA. În acest scop, săptămâna trecută am avut o convorbire prin telefon cu secretarul de stat, Clinton. Aceasta a căzut de acord asupra necesităţii obținerii unei încetări durabile a focului şi a reluării procesului de pace, ceea ce este absolut esenţial. De asemenea, am fost de acord asupra necesităţii efectuării de către Cvartet a unei analize profunde a acestor chestiuni înainte de sfârşitul lunii. Mă bucur că administraţia americană consideră Cvartetul o instituţie deosebit de importantă pentru continuarea procesului de pace.
În cele din urmă, trebuie să ne consolidăm angajamentul faţă de ţările din Liga Arabă. Consensul pentru pace este din ce în ce mai redus, nu doar în Israel şi în teritoriile palestiniene ocupate, ci şi în Liga Arabă, unde se manifestă divergenţe îngrijorătoare.
În acest scop, după cum am precizat, tocmai am revenit din Siria şi Liban, unde am avut o întrevedere cu preşedintele Assad în Siria, cu preşedintele Sleiman în Liban, precum şi cu alţi parteneri strategici. Conflictul recent a afectat grav negocierile de pace nu doar pe canalul palestinian, ci şi pe cel sirian. Am avut, prin urmare, un schimb detaliat de opinii privind procesul de pace. Am reiterat sprijinul puternic al Uniunii Europene pentru iniţiativa arabă de pace şi am solicitat partenerilor să îşi respecte angajamentul faţă de aceasta, întrucât oferă un cadru solid pentru negocierile regionale de pace.
De asemenea, am subliniat decizia istorică luată de Siria şi Liban de a stabili relaţii diplomatice şi am solicitat insistent finalizarea tuturor demersurilor în acest proces. În ambele ţări am discutat modalităţi practice prin care Uniunea Europeană ar putea sprijini procesul de reformă. În Liban am reamintit faptul că, în principiu, suntem pregătiţi să trimitem o misiune UE de monitorizare electorală şi am decis deja că o misiune de explorare ar trebui să se deplaseze acolo imediat.
Uniunea Europeană ca întreg a fost extrem de activă în ultimele săptămâni atât pe plan politic, cât şi pe plan practic. Pe frontul politic, de la ultimul raport pe care vi l-am prezentat în ianuarie, am continuat activitatea noastră diplomatică intensă. Ne-am aflat în prima linie în ceea ce priveşte solicitările privind încetarea focului şi am colaborat cu Egiptul şi cu alte state pentru a face posibilă o încetare durabilă a focului.
Concluziile Consiliului din ianuarie au indicat că UE dezvoltă un "plan de lucru” pentru o încetare durabilă a focului. Documentul stabileşte şase domenii de acţiune, şi anume, asistenţa umanitară, prevenirea contrabandei în Gaza, redeschiderea punctelor de trecere în Gaza, reconstrucţia, reconcilierea intrapalestiniană şi reluarea procesului de pace.
Se află în curs de desfăşurare multe activităţi extrem de delicate. Pentru a oferi doar o idee despre ritmul activităţii în care am fost implicaţi cu toţii: de exemplu, am participat la un dineu al copreşedinților la Paris, la 15 ianuarie, la întâlnirile din cadrul summitului de la Sharm el-Sheikh şi Ierusalim care a avut loc la 18 ianuarie, la reuniunile ministeriale ale UE cu Israelul la 21 ianuarie, precum şi la reuniunile cu un grup alcătuit din Egipt, Autoritatea Palestiniană, Iordania şi Turcia la 25 ianuarie. În plus, comisarul Louis Michel, responsabil pentru dezvoltare şi ajutor umanitar, a efectuat o vizită în Gaza la 24 şi 25 ianuarie.
Am stabilit contacte periodice cu colegii din Cvartet. Am avut reuniuni importante în format troica la Moscova. Am avut o convorbire prin telefon cu doamna Clinton; Javier Solana se afla la Washington, şi am fost de acord asupra necesităţii privind reluarea procesului de pace. Continuăm activitatea noastră de monitorizare a "foilor de parcurs” şi acordăm sprijin pentru construcţia statală, inclusiv în domenii sensibile, precum statul de drept şi gestionarea graniţelor.
Strategia de acţiune a UE pentru Orientul Mijlociu prevede, de asemenea, acordarea de sprijin UE pentru probleme specifice privind statutul final, precum refugiaţii şi acordurile de securitate, în cazul Ierusalimului.
În termeni practici, prioritatea UE a devenit acordarea de asistenţă umanitară locuitorilor din Gaza. Comisia a alocat deja 10 milioane EUR practic peste noapte, şi alte 32 de milioane EUR au fost acum angajate pentru perioada următoare.
La începutul lunii martie, guvernul egiptean va organiza o conferinţă internaţională în Sharm el-Sheikh, pentru a veni în sprijinul reconstrucției economice palestiniene a Gazei. Noi, reprezentanţii Comisiei, vom co-sponsoriza acest eveniment. Sunt încântată că am avut prilejul de a discuta despre angajamentul pe care Comisia urmează să şi-l asume faţă de preşedinţii Comisiei pentru afaceri externe şi a Comisiei pentru bugete, într-o etapă iniţială, aici, în Parlament, la 2 februarie. Vă mulţumesc din nou pentru sprijin.
Problema în acest moment nu este doar finanţarea, ci accesul, în special în Gaza. Am criticat vehement, atât în mod public, cât şi în mod confidenţial, închiderea inacceptabilă a punctelor de trecere a frontierei în Gaza. Parlamentul se va alătura astăzi, cu siguranţă, solicitării mele reînnoite privind deschiderea completă a punctelor de trecere.
(Aplauze)
Atunci când accesul se va îmbunătăţi, şi nu am nicio îndoială în acest sens, probabil că va trebui să ne revizuim previziunile financiare. În momentul respectiv, s-ar putea să trebuiască să revin aici pentru a purta noi discuţii. Sper că voi putea conta din nou pe sprijinul dumneavoastră.
Onorabili membri, puteţi conta pe angajamentul Comisiei şi, de asemenea, pe angajamentul meu personal de a face tot ce ne stă în putinţă pentru restabilirea păcii, cât mai curând posibil, într-una din cele mai instabile zone din lume. Desigur, vom continua strânsa colaborare cu Parlamentul.
(Aplauze)
Joseph Daul
Dle Preşedinte, dle Vondra, dle Solana, dnă comisar Ferrero Waldner, doamnelor şi domnilor, situaţia din Gaza se înrăutăţeşte în fiecare zi. Populaţia suferă enorm, Există o lipsă de toate lucrurile necesare.
Datorită embargo-ului impus asupra Gazei, fiecare livrare de ajutor umanitar trebuie să treacă de o cursă cu obstacole. Chiar şi atunci când ajunge la destinaţie, ajutorul umanitar este insuficient pentru a acoperi nevoile de pe teren. Spitalele nu mai pot funcţiona în mod corespunzător. Populaţia nu mai poate primi îngrijiri medicale. Ceea ce se întâmplă, în prezent, în Gaza este o catastrofă umanitară de mari proporţii.
Uniunea Europeană joacă deja un rol esenţial în regiune. Sprijinul financiar pe care l-a acordat şi continuă să-l acorde palestinienilor este considerabil. A depus deja numeroase eforturi pentru a preveni dezastrul umanitar la care asistăm astăzi. În pofida obstacolelor, continuă să acorde ajutor umanitar şi asistenţă populaţiei din Fâşia Gaza. Chiar astăzi, Uniunea Europeană a acordat 41 de milioane EUR Agenţiei ONU pentru refugiaţii palestinieni. Aşadar, acesta nu este momentul pentru a începe să tăcem.
Pentru mine, mesajul european trebuie să fie clar. Nu putem tolera ca ajutorul umanitar să devină ostaticul acestui conflict. Este esenţial ca acesta să poată circula liber, fără restricţii, iar punctele de control să fie deschise.
Transmitem, de asemenea, o avertizare către Hamas. Incidentele de luna trecută, când Hamas a confiscat ajutorul umanitar distribuit de Agenţia ONU în regiune şi nu l-a mai restituit, sunt scandaloase, inadmisibile şi nu trebuie să se repete. Toate părţile implicate trebuie să anticipeze etapa reconstrucţiei şi să o pregătească, în mod activ, prin evaluarea pagubelor de pe teren şi prin elaborarea unui plan pentru redresarea financiară, economică şi socială a Fâşiei Gaza. Această redresare este esenţială pentru stabilitatea regiunii. Acesta este obiectivul conferinţei donatorilor care se va reuni la Sharm el-Sheikh la 2 martie.
Să fim, totuşi, clari. Nicio reconstrucţie (una în plus) nu poate avea loc până când nu se declară o încetare permanentă a focului. Încetarea focului şi a operaţiunilor militare din partea Israelului, de asemenea, reprezintă condiţii prealabile absolute pentru restabilirea păcii în regiune. Aceasta începe şi din partea Hamas - şi spun acest lucru cu cea mai mare fermitate - cu încetarea definitivă a lansării de rachete din Gaza către Israel.
Trebuie adoptate toate măsurile pentru a lupta împotriva traficului de arme şi muniţii prin tunelele care leagă Gaza cu Egiptul. Restabilirea dialogului între toate sectoarele societăţii palestiniene şi reînceperea procesului actual de negociere sunt esenţiale. Egiptul, căreia îi revine o responsabilitate specială datorită poziţiei sale la graniţa cu Gaza, trebuie să îndeplinească un rol activ în procesul de negociere. Toate eforturile diplomatice viitoare trebuie să ia în considerare acest rol special al Egiptului.
Putem spera să găsim o soluţie la conflict numai prin menţinerea deschisă a canalelor diplomatice. Invit toate părţile implicate, inclusiv Cvartetul, Liga Arabă şi diplomaţii din statele membre să continue să se angajeze în desfăşurarea negocierilor, cu fermitate şi determinare.
Martin Schulz
Vă mulţumesc, dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, mesajul dezbaterii noastre nu poate fi decât următorul: nu există o soluţie violentă pentru Orientul Mijlociu. Nu există o soluţie militară. Nu se rezolvă nimic prin terorism.
Este posibil ca una din părţi să obţină un avantaj militar pe termen scurt. Este posibil ca un act terorist să provoace un adevărat haos. Cu toate acestea, experienţa demonstrează că fiecare act de violenţă generează şi mai multă violenţă, amplificând spirala violenţei. Prin urmare, dialogul este esenţial, iar acesta este extrem de dificil de realizat în Orientul Mijlociu, mai ales pe fondul incertitudinii, şi într-o oarecare măsură, al lipsei de sincronie.
Totuşi, există şi speranţă din partea Statelor Unite. Preşedintele Obama, Hillary Clinton şi echipa acestora oferă un consens şi un model orientat spre dialog, ceea ce este complet diferit faţă de administraţia precedentă, care, din fericire, nu mai este la putere. Aşadar, există speranţă la Washington. Însă, ce se poate spune despre Ierusalim? Declaraţiile făcute de Benjamin Netanyahu în timpul campaniei electorale au ameninţat, în mod sigur, procesul de pace, iar Avigor Liebermann reprezintă o altă ameninţare clară pentru acest proces în Orientul Mijlociu. Această lipsă de sincronie reprezintă un risc.
Ce se întâmplă în Liban? Ce influenţă va avea gruparea Hezbollah în viitor? În ce măsură este pregătită să se angajeze într-un dialog constructiv, înainte şi după alegerile din Liban? Ce se poate spune despre majoritatea favorabilă Occidentului? Ar putea această majoritate să reacţioneze la o victorie în alegeri prin integrarea grupării Hezbollah? Este Hezbollah pregătită pentru o asemenea integrare? Acest lucru depinde, în mod esenţial, de persoana care se află la conducere la Teheran. Rezultatul alegerilor în Iran prezintă o importanţă fundamentală. Acelaşi lucru se poate spune şi despre atitudinea grupării Hamas.
Existența unui preşedinte radical care neagă dreptul Israelului de a exista - precum actualul preşedinte - sau a unui guvern pregătit pentru discuţii, cu o disponibilitate care s-ar extinde de la Teheran până la Beirut, mergând până la Rafah, constituie o chestiune esenţială pentru stabilizarea întregii regiuni. Suntem în favoarea unui guvern unitar pentru palestinieni. În lipsa unui astfel de guvern în Palestina, procesul de pace nu poate fi gestionat. Prin urmare, depinde acum de Hamas să demonstreze că are voinţa şi capacitatea de a face parte dintr-un asemenea guvern.
Totuşi, condiţia preliminară indispensabilă este dialogul cu Hamas, sprijinirea acelor palestinieni care doresc să negocieze cu Hamas, fără ca aceştia să fie obligaţi să se retragă în defensivă de către un guvern din Ierusalim care urmează o singură politică, aceea a continuării colonizărilor. Ca o paranteză, dacă e adevărat că 163 de hectare au fost acum reamenajate în vederea colonizării, acesta constituie un element de destabilizare, iar asupra acestui aspect trebuie să fim absolut sinceri şi fermi cu prietenii noştri din Israel.
În Orientul Mijlociu, totul este interconectat. Nu este posibilă o evaluare separată a elementelor şi nu se poate considera că este posibilă rezolvarea unei probleme individuale prin mijloace militare. De aceea, fundamentul tuturor lucrurilor este disponibilitatea pentru dialog. Planul Ligii Arabe, planul de pace al Arabiei Saudite are drept obiectiv încetarea violenţei şi recunoaşterea simultană a dreptului Israelului de a exista. Este un plan ambiţios şi curajos şi trebuie să fie discutat în mod special. Este deja un progres faptul că există persoane în Liga Arabă, în tabăra arabă, care sunt pregătite să participe la o astfel de dezbatere. Lucrul acesta trebuie încurajat. Mijlocul de a realiza aceasta nu este însă prin bombardamente, şi aş putea adăuga că modul de a sprijini efortul Uniunii Europene nu este prin distrugerea ulterioară a ceea ce se construieşte, indiferent de motivele militare. De aceea, singurul mesaj pe care îl transmitem este că dialogul reprezintă condiţia prealabilă.
Domnule Înalt Reprezentant Solana, aţi afirmat că vă aflaţi aici pentru prima oară anul acesta. Probabil că va fi şi ultima dumneavoastră vizită înainte de alegerile din iunie. Întrucât dialogul este o condiţie sine qua non pentru atingerea succesului, aş dori să vă spun, în numele grupului meu, că dumneavoastră sunteţi întruchiparea dialogului. Activitatea dumneavoastră merită mai mult decât respect. Aceasta merită multă admiraţie, mai presus de toate, pentru susţinerea dumneavoastră constantă a dialogului. Pentru aceasta, vă asigurăm de sincera noastră apreciere.
(Aplauze)
Preşedinte
Vă mulţumesc foarte mult, dle Schulz. Sperăm, desigur - şi putem fi cu toţii de acord - că dl Solana ne va mai vizita de câteva ori până la sfârşitul acestei legislaturi.
Graham Watson
în numele grupului ALDE. - Dle preşedinte, cu inimile îndurerate dezbatem încă o dată ceea ce ar putea face Uniunea pentru a atenua suferinţele din Orientul Mijlociu.
Dacă luăm în considerare conflictul recent din Gaza, se aplică aceleaşi fraze bine cunoscute: învinuirea ambelor părţi; provocare din partea Hamas; răspuns disproporţionat din partea Israelului. Cu toate acestea, în faţa escaladării violenţei, am reciclat aceste fraze uzate atât de des, încât au pierdut orice urmă de impact pe care o aveau în trecut. Nu putem continua astfel. Desigur, este datoria noastră morală să contribuim la reconstrucţia Gazei. Desigur, este logic să solicităm garanţii din partea Israelului. Este deja cumplit faptul că aeroporturile, şcolile şi sistemele de canalizare au fost distruse; este şi mai cumplit să le reconstruim cu bani europeni, ştiind că este probabil că acestea vor fi din nou distruse.
Este oare posibil şi credibil să ne imaginăm că Israelul ne poate asigura că acest lucru nu se va întâmpla? În orice caz, reconstrucţia şi ajutorul umanitar din partea Uniunii Europene nu vor preveni conflictele viitoare. Avem nevoie de o abordare nouă şi pozitivă, împreună cu SUA, dacă este posibil, sau fără SUA, în cazul în care acest lucru nu este posibil.
Violenţele de luna trecută şi rezultatul alegerilor de luna aceasta au schimbat circumstanţele acestei dezbateri. Hamas şi-a consolidat puterea politică, este intact pe plan militar, refuză să recunoască Israelul, iar coaliţia care se va forma în Israel va fi mai dură ca niciodată şi va refuza categoric să accepte existenţa unui stat palestinian. Între timp, prăpastia dintre Cisiordania şi Gaza se va adânci şi mai mult, cu ameninţarea unei diviziuni permanente.
Consiliul şi Comisia nu au specificat exact care va fi reacţia pe care o vor avea în aceste circumstanţe noi, iar preşedinţia cehă pare să dorească eliminarea acestei chestiuni de pe agenda politică, însă nu ne mai permitem să aşteptăm. Având în vedere situaţia actuală şi faptul că Hamas şi israelienii refuză dialogul, trebuie să stabilim condiţii realizabile pentru a putea negocia cu ambele părţi. Izolarea a provocat doar deznădejde.
Este timpul pentru o diplomaţie subtilă, dar hotărâtă. În cadrul cărui forum? În cadrul Cvartetului, dle Solana? Poate că da, însă permiteţi-ne să admitem mai întâi că eşecurile politice, speranţele spulberate şi tendinţele extremiste din ultimii şapte ani au ocupat un loc semnificativ în cadrul Cvartetului. Trimisul special al acestuia, Tony Blair, nu a fost niciodată în Gaza. Dacă ar fi fost acolo, ar fi putut vizita zona industrială, unul din proiectele sale interne care vizează crearea de locuri de muncă, care a fost însă distrus luna trecută.
(Aplauze)
Cvartetul trebuie să adopte o nouă abordare, iar, dacă partenerii noştri nu pot face acest pas, atunci ar trebui ca noi să explorăm noi modalităţi în acest sens.
În sfârşit, putem să ne pregătim pentru viitor numai dacă recunoaştem cinstit ce s-a întâmplat în trecut. Ar trebui să se realizeze o anchetă internaţională corectă şi voluntară, pentru a investiga presupusele crime de război comise în timpul conflictului din Gaza. Atât UNRWA, cât şi comisia noastră parlamentară au prezentat rapoarte cu privire la dovezi alarmante ale unor crime de război, iar acuzaţiile sunt într-adevăr grave. În cazul în care Israelul este acuzat pe nedrept, numele său ar trebui reabilitat, însă dacă a comis acele crime, acesta trebuie să-şi asume responsabilitatea. Obiectivul nostru este să ajungem la un acord stabil pentru un viitor de pace şi prosperitate pentru ambele tabere, în care adversarii să poată deveni din nou parteneri. Totuşi, eşecul abordării noastre până în prezent a avut ca rezultat vărsarea de sânge pe teren. Dle Solana, trebuie să fim pionierii unui nou drum spre revenirea la pace, iar Uniunea Europeană, dacă este necesar, trebuie să preia un rol de conducător.
(Aplauze)
Brian Crowley
în numele grupului UEN. - (GA) Dle Preşedinte, domnule înalt reprezentant şi dnă comisar Ferrero Waldner, salut cu entuziasm decizia de astăzi de a oferi ajutor umanitar Fâşiei Gaza. Acest lucru reprezintă, pentru Parlamentul European, un pas în direcţia cea bună.
Actuala situaţie umanitară din Gaza este disperată, iar Uniunea Europeană are datoria de a ajuta.
în numele grupului Multe cuvinte s-au rostit cu privire la nevoia de pace, dialog, înţelegere, moderare - dacă cineva simte nevoia să folosească acest cuvânt - în ceea ce priveşte reacţiile şi contrareacţiile la diferite evenimente. Însă trei aspecte ies în evidenţă imediat când este vorba despre Orientul Mijlociu.
În primul rând, nu este vorba despre o negociere între egali. Există putere pe de o parte, slăbiciune şi diviziune, pe de altă parte. În al doilea rând, nu este o participare egală a unor influenţe externe şi unei acoperiri externe în mass-media. Una dintre părţi beneficiază de protecţie pozitivă din partea mass-mediei internaţionale şi a unor ţări; cealaltă parte este stigmatizată cu termenii peiorativi de "terorism” şi "reacţionar”.
În al treilea rând şi cel mai important, în pofida tuturor divergenţelor politice, geografice şi a disputelor istorice, oamenii de rând sunt cei care continuă să sufere în fiecare zi: femeile, copiii, civilii nevinovaţi, oameni care nu au nicio legătură cu grupările politice, organizaţiile politice sau grupurile paramilitare ori organizaţiile teroriste. Aceştia sunt oameni nevinovaţi prinşi în mijlocul focului de rachete, al bombelor şi al aşa numitului - şi îmi vine să râd când aud aceste cuvinte - "bombardament controlat inteligent”. Nu există bombe "inteligente” sau bombe "sigure”. Când aterizează, acestea explodează şi ucid oameni.
Avem dovezi ample pentru a demonstra că nu doar rachetele Hamas lansate către Israel au ucis oameni nevinovaţi, ci că, de o sută de ori mai mult, bombele şi gloanţele armatei israeliene au ucis şi rănit mii de persoane din Gaza şi din teritoriile ocupate. Într-adevăr, avem dovezi de la un cetăţean irlandez, John King, care lucrează pentru UNRWA în Gaza, care demonstrează că, după ce autorităţile israeliene au fost informate că bombele acestora aterizau aproape de o clădire a ONU din Gaza unde erau depozitate alimente şi combustibil, fiind totodată un refugiu pentru copiii a căror şcoală fusese bombardată în aceeaşi zi, bombele au aterizat şi mai aproape; iar după ce autorităţile au fost contactate prin telefon pentru a doua oară, bombele au distrus depozitul de combustibil din curtea clădirii ONU.
Poate a fost vorba de neglijenţă, lipsă de informare sau atac intenţionat, însă indiferent de aceste aspecte - poate nu chiar o crimă de război în opinia unora - acesta a fost un atac asupra instituţiilor păcii, umanităţii şi libertăţii. Pe timp de război, există reguli de angajament, iar anumite lucruri nu sunt permise.
Desigur, trebuie să oferim ajutor şi asistenţă poporului palestinian pentru reconstruirea regiunilor acestuia. Desigur, trebuie să ne asigurăm şi să insistăm ca discuţiile să aibă loc, astfel încât să se permită restabilirea păcii, însă pentru acest lucru este necesar ca şi noi, aici, în Europa, să facem paşi strategici. La fel ca şi Martin Schulz, îl felicit pe Javier Solana pentru că urmează acel drum lung şi solitar, adresându-se popoarelor cu care nimeni altcineva nu poartă discuţii şi deschizând uşa dialogului, deoarece, în ultimă instanţă, numai dialogul între adversari poate aduce pacea şi numai prin pace se pot reconstrui bazele soluţiei bistatale care va garanta pacea, echitatea, securitatea şi justiţia în Orientul Mijlociu.
Jill Evans
în numele Grupului Verts/ALE. - Dle Preşedinte, am fost membru al delegaţiei PE care s-a deplasat în Gaza săptămâna trecută pentru a vedea distrugerile, iar obiectivul central al rezoluţiei parlamentului de astăzi este acţiunea umanitară, de care este nevoie cu disperare.
Este vorba despre o criză umanitară reală şi cum o vom rezolva cu cea mai mare urgenţă? 90% din locuitorii Gazei depind de ajutoarele ONU. Acestea nu au legătură cu negocierile. Trebuie să ne asigurăm că ajutoarele ajung la destinaţie, iar pentru aceasta, ridicarea asediului şi deschiderea punctelor de trecere sunt indispensabile. Cum este posibil ca o zonă dens populată de 1,5 milioane de persoane, care a fost bombardată timp de 22 de zile şi în care peste 1 000 de persoane au fost ucise să înceapă măcar să se refacă, dacă doar 15 categorii de ajutor umanitar sunt admise: alimente, unele medicamente şi saltele? Nu se pot construi casele şi birourile fără ciment şi sticlă, iar acestea sunt interzise. Nu se pot preda lecţii în şcoli fără hârtie, iar aceasta este interzisă. Nu se pot hrăni oamenii dacă nu se permite accesul mai multor alimente. Nu este vorba de lipsa ajutoarelor, ci de împiedicarea accesului acestora. Trebuie să facem presiuni asupra guvernului israelian pentru a pune capăt blocadei şi a deschide punctele de trecere.
Orice evaluare a daunelor provocate în Gaza trebuie să denunţe atacurile intenţionate, menite să distrugă infrastructura şi economia. Am văzut şcoli, fabrici, case şi spitale atacate în mod intenţionat. Încă o dată, am asistat la distrugerea de către Israel a proiectelor finanţate de Uniunea Europeană şi, în loc să luăm măsuri concrete, ne petrecem timpul discutând despre îmbunătăţirea relaţiilor comerciale, deşi drepturile omului sunt, în prezent, încălcate, în temeiul acordurilor în vigoare.
Dl Solana a vorbit despre faptul că urmărirea aceloraşi politici va conduce la acelaşi rezultate. Sunt de acord. În 2006, Uniunea Europeană a refuzat să recunoască guvernul palestinian unitar, care includea membri ai Hamas; cu toate acestea, suntem dispuşi să recunoaştem noul guvern israelian, care ar putea include membri care resping soluţia bistatală şi care nu sprijină un stat palestinian.
Ceea ce este esenţial acum este că UE trebuie să fie pregătită să colaboreze şi să recunoască guvernul interimar palestinian de coaliţie, care ar trebui să fie rezultatul discuţiilor de la Cairo din următoarele săptămâni, şi trebuie să îşi afirme, în mod clar intenţiile, la nivelul comunităţii internaţionale. Trebuie să sprijinim procesul de reconciliere din Palestina, acesta fiind necesar pentru găsirea unei soluţii pe termen lung, ceea ce înseamnă că va trebui să ne asigurăm că nu se vor repeta greşelile din trecut.
(Aplauze)
Francis Wurtz
Dle Preşedinte, dle înalt reprezentant, dnă comisar, după ce i-am ascultat, cu aproape o lună în urmă, pe copiii din Gaza povestind, în mijlocul ruinelor casei lor, cum au tremurat sub ploaia de bombe, sau cum au descris părinţii acestora infernul celor 22 de zile şi nopţi care le vor marca pentru totdeauna vieţile şi memoria generaţiilor viitoare, nu m-am simţit mândru de Europa.
M-am gândit la unii conducători ai statelor noastre membre, la toţi cei care vor fi judecaţi de istorie pentru lipsa lor de curaj politic, pentru ocaziile pierdute, pentru lipsa de viziune. Mi-am pus următoarea întrebare: până la ce extreme trebuie să împingă liderii israelieni lipsa de umanitate faţă de palestinieni şi dispreţul lor faţă de legi şi valorile cele mai esenţiale, pentru ca principalii lideri politici europeni să îndrăznească să ridice un deget şi să spună "Opriţi-vă!”?
Persoanele care se consideră prieteni ai Israelului pentru a justifica impunitatea şi complezenţa fără limite faţă de cei aflaţi acum la putere ar trebui să mediteze asupra cuvintelor marelui scriitor israelian David Grossman, pe care doresc să-l citez: "Pe fondul exacerbării naţionalismului care domină Israelul, ar fi bine să nu pierdem din vedere faptul că, în cele din urmă, ultima operaţiune militară în Gaza nu este altceva decât o nouă etapă pe un drum pavat cu foc, violenţă şi ură. Un drum marcat uneori de victorii, alteori de înfrângeri, dar care conduce în mod inevitabil la ruină.”
Sau ace ştia ar trebui să se întrebe acelaşi lucru ca Shlomo Sand, celebrul istoric israelian, pe care îl citez, de asemenea: "Am semănat dezolare. Am dovedit că nu cunoaştem limite morale. Oare am consolidat tabăra păcii printre palestinieni?” Şi acesta continuă: "Israelul îi împinge pe palestinieni la disperare.”
Timp de 20 de ani, Yasser Arafat şi Autoritatea Palestiniană au recunoscut statul Israel fără a fi câştigat nimic în schimb. Israel a refuzat oferta Ligii Arabe în 2002, stimaţi colegi! Toată lumea vorbeşte despre Liga Arabă şi despre proiectul de pace al Ligii Arabe. Acesta există de şapte ani. Ce a făcut Europa pentru a profita de această ocazie?
Revin, prin urmare, la Shlomo Sand: "Israelul a refuzat în 2002 oferta Ligii Arabe privind recunoaşterea deplină a Israelului cu frontierele de dinainte de 1967.” Istoricul israelian conclude astfel: "Israel va face pace doar dacă se vor exercita presiuni asupra politicilor sale.”
De aici rezultă o întrebare, dle Înalt Reprezentant, deoarece nu aţi făcut nici o referire la tema dreptului internaţional. Ce presiuni este pregătită să exercite Uniunea asupra Israelului în ceea ce priveşte atât Gaza, cât şi Cisiordania, inclusiv Ierusalim, pentru a aminti liderilor actuali şi viitori ai acestuia că statutul de membru al comunităţii internaţionale, în general, şi parteneriatul privilegiat cu Uniunea Europeană, în special, au un preţ, şi că nu există loc pentru ocupaţia militară, nici crime de război şi nici o politică îndreptată, în fiecare zi, din ce în ce mai mult spre divorţul dintre Europa şi lumea arabo-musulmană?
Aş dori ca, în calitate de european, să nu pun speranţa schimbării politicii faţă de Orientul Mijlociu doar în mâinile ocupantului Casei Albe. Mi-ar plăcea să cred încă într-o reînviere a Europei.
(Aplauze)
Kathy Sinnott
(IND/DEM). - Dle Preşedinte, dezbatem astăzi o rezoluţie privind ajutorul umanitar. Înainte de a-mi aduce contribuţia, aş dori să evidenţiez faptul că nu vorbesc în numele grupului IND/DEM, întrucât acesta nu are o poziţie cu privire la acest subiect. În schimb, vorbesc în calitate de deputat în PE, în numele meu şi al poporului meu.
Marea majoritate a locuitorilor din Gaza depinde de ajutorul umanitar pentru a supravieţui - alimente, apă, adăpost, haine şi, în special, medicamente. Populaţia a fost sub asediu pentru o perioadă îndelungată. Toate punctele de trecere au fost închise timp de 18 luni, iar acum, datorită teribilei agresiuni recente care s-a abătut asupra locuitorilor Gazei, aceştia sunt şi mai disperaţi. Întrucât asediul nu a fost ridicat şi punctele de trecere sunt încă închise, este foarte dificil ca oamenii să primească ajutoare de primă necesitate.
Observ, în considerentul E al acestei rezoluţii, că noi, europenii, ne facem complimente pentru eforturile de ajutor umanitar. Dumneavoastră, dnă comisar, aţi vorbit despre eforturile politice pe care le depuneţi, dar oare merităm aceste aprecieri pozitive? Comerțul dintre Israel şi UE atinge cifra de 27 de miliarde EUR anual. Dacă am dori într-adevăr să acţionăm în Gaza, am valorifica puterea oferită de acest comerţ, prin impunerea de sancţiuni economice. Refuzul nostru de a lua o astfel de măsură, chiar în plin bombardament în luna ianuarie, a arătat că preferăm păstrarea status quo-lui actual, iar contribuţia noastră cu ajutor umanitar este, probabil, sclava conştiinţei noastre. Nu numai că nu suntem dispuşi să riscăm tulburarea pieţei favorabile pentru a pune capăt nedreptăţii în Gaza, dar nu am fost dispuşi până acum să reziliem sau măcar să suspendăm acordul UE-Israel.
Îndrăgesc foarte mult poporul ebraic. La facultate am avut posibilitatea de a studia mai multe cursuri despre istoria şi literatura acestuia predate de un rabin. Totuşi, prietenia nu înseamnă trecere cu vederea, ci voinţa de a fi cinstit. În realitate, ţinând seama de demonstraţiile care au avut loc în marile oraşe din Israel, există mulţi cetăţeni israelieni care se opun deschis acţiunii guvernului.
Revin la urgenţa ajutorului umanitar: este importantă reconstruirea infrastructurii materiale, însă este de înţeles atitudinea reticentă a agenţiilor de a reconstrui, din moment ce se pare că un regim şi mai ameninţător a preluat puterea în Israel. Cu toate acestea, reconstruirea infrastructurii umane nu poate fi amânată. Trebuie să introducem provizii în Gaza. Aş dori să subliniez faptul că anumite arme deosebit de brutale folosite în ianuarie au lăsat multe persoane mutilate şi cu arsuri cumplite. Eu însămi ştiu ce înseamnă ca un copil sănătos să fie afectat de un handicap.
Trebuie să acordăm ajutoare - medicale şi educative - miilor de persoane, mai ales copii care, de la Anul Nou, au devenit handicapaţi pe viaţă. Pe măsură ce îi ajutăm, trebuie să înregistrăm mărturiile lor, pentru a începe să strângem dovezi privind atacurile intenţionate şi posibilele crime de război.
Jean-Marie Le Pen
(FR) Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, rolul de mediator între Israel şi Palestina nu poate fi îndeplinit sub nicio formă de Europa şi cu atât mai puţin de către Înaltul Reprezentant pentru politica externă Javier Solana, fost Secretar-General al ONU. Cel mult, aceştia vor participa la finanţarea reconstrucţiei Fâşiei Gaza, astfel cum procedează în prezent în Kosovo, Liban sau Afganistan.
SUA şi Israelul lansează bombele, iar Europa finanţează reconstrucţia. Astfel se împart sarcinile între aliaţi. Dimpotrivă, cei care provoacă daune ar trebui să plătească. Egiptul ocupă un loc central în discuţiile de pace privind obţinerea unei încetări durabile a focului cu Hamas. Cu toate acestea, dificultăţile sunt enorme, în măsura în care noul guvern israelian, sub presiunea celei de-a treia persoane, Liebermann, liderul extremei drepte, care este acceptată în mod democratic acolo, riscă să asiste la o complicare deosebită a misiunii sale în timpul acestei negocieri. Într-adevăr, Netanyahu, care este prezentat ca viitor prim-ministru, s-a opus dintotdeauna unui armistiţiu cu Hamas.
O altă dificultate este că Autoritatea Palestiniană condusă de Mahmoud Abbas a devenit în Cisiordania un fel de protectorat internaţional a cărui legitimitate în rândul populaţiei s-a diminuat puternic.
Ultimul element de care trebuie să ţinem seama este faptul că, datorită expansiunii coloniilor israeliene, care a fost neîntreruptă din 1967, crearea unui stat palestinian în Cisiordania devine deosebit de delicată. În prezent, mingea se află în terenul israelian, însă vor accepta adepţii politicii dure din ambele tabere acest armistiţiu al Domnului, pe care ambele părţi îl doresc fără însă ca acestea să îşi ofere mijloacele?
Permiteţi-mi să adaug o observaţie cu privire la revenirea Franţei în structurile militare integrate ale NATO, care se va dezbate în cadrul raportului Vatanen. Această revenire va implica obligaţii severe pentru Franţa. În realitate, revenim în NATO chiar dacă războiul rece a luat sfârşit încă din 1990. Sarkozy pare să fi uitat de căderea Zidului Berlinului şi întoarcerea Rusiei în rândul naţiunilor libere. Este necesară consolidarea logicii blocurilor în contextul multipolarizării şi ascensiunii ţărilor emergente, inclusiv pe plan militar?
În plus, aderarea Franţei la structurile integrate va atrage obligaţia de a suplimenta contingentul din Afganistan, deşi acesta cuprinde deja peste 3 300 de soldaţi pe teren. Cu ce fonduri va fi finanţată această operaţiune, din moment ce bugetul pentru apărare va fi în curând redus la mai puţin de 2% din PIB şi peste 30 de regimente urmează să fie suprimate?
Paradoxal, ne vom spori participarea financiară pentru a reveni în NATO şi, în acelaşi timp, ne vom reduce prezenţa militară în Africa. Apărarea europeană, atât de importantă pentru preşedintele Sarkozy, va fi, prin urmare, un pilon al Alianţei Atlantice. Ar fi suficient să citiţi Tratatul de la Lisabona şi protocoalele sale adiţionale pentru a vă convinge de acest lucru.
Fie că este vorba despre politică externă sau de securitate comună, calea europeană este un drum fără ieşire care nu va conduce decât la o aliniere cu SUA şi aliaţii săi. Respingem această logică a retragerii pe care o respingem în numele suveranităţii şi independenţei naţionale, şi care se bazează, în primul rând, pe forţa noastră de disuasiune nucleară autonomă.
Preşedintele
Şi alţi colegi au depăşit puţin timpul şi trebuie să acordăm acelaşi tratament tuturor.
Javier Solana
Dle preşedinte, timpul de care dispun este limitat şi nu voi putea răspunde tuturor celor care au intervenit în această dezbatere. Permiteţi-mi să vă adresez cele mai sincere mulţumiri pentru cuvintele referitoare la persoana şi la activitatea mea. Aş dori să vă spun că puteţi fi siguri că voi continua să lucrez cu aceeaşi perseverenţă, sau chiar mai mult, în cazul în care este posibil, deoarece situaţia se agravează pe zi ce trece.
Cred că există cinci aspecte asupra cărora s-ar putea obţine un consens între toţi cei care au luat cuvântul înaintea mea.
În primul rând, aspectele umanitare: problema cea mai urgentă şi cea mai importantă este, fără nicio îndoială, cea umanitară. Violenţa din ultimele zile şi săptămâni a scos în evidenţă lacunele enorme cu privire la ceea ce este necesar pentru a atenua suferinţele populaţiei, în special, a cetăţenilor din Gaza. Prin urmare, vom face tot ceea ce ne stă în putinţă pentru a atenua dificultăţile vieţii cotidiene în Gaza. Fără nicio îndoială, Comisia va face acest lucru, la fel ca şi statele membre ale Consiliului; şi întreaga comunitate internaţională va face acest lucru.
Al doilea aspect, pentru a realiza acest lucru, deschiderea punctelor de trecere dintre Gaza şi Israel şi dintre Gaza şi Egipt este absolut esenţială. În plus, acestea trebuie deschise imediat, în mod neîntârziat. Din punctul nostru de vedere, se vor acorda toate ajutoarele necesare acolo unde va fi necesar, iar, în ceea ce priveşte Rafah, în special, vom fi pregătiţi pentru dislocare cât mai curând posibil. Observatorii Uniunii Europene se află deja la faţa locului, şi sunt disponibili pentru ca în momentul deschiderii frontierei la Rafah să fim pregătiţi pentru dislocare.
Al treilea aspect - unul foarte important - este unitatea palestiniană. Stimaţi membri, cred că este clar că, în aceste momente, nu va exista o soluţie fără un început al reconcilierii între palestinieni. Prin urmare, astfel cum s-a menţionat în rezoluţia ultimului Consiliu Afacerilor Generale, Uniunea Europeană sprijină şi va sprijini în continuare eforturile care sunt depuse, atât cele ale preşedintelui Abbas, cât şi cele ale preşedintelui Mubarak, pentru a avansa pe calea reconcilierii între palestinieni.
Mulţi dintre cei care au intervenit au menţionat obligaţiile pe care ni le-am putea asuma, în funcţie existenţa unui nou guvern de coaliţie palestinian. Consider, stimaţi membri - şi vorbesc în nume propriu - că, dacă va exista un guvern de coaliţie intrapalestiniană, al cărui obiectiv să fie soluţia bistatală, al cărui obiectiv să fie constituirea celor două state pe cale pacifică, un guvern care să dispună de un program de reconstrucţie în Gaza şi care să încerce să organizeze un proces electoral în 2009, atunci un astfel de guvern ar trebui să primească sprijin din partea Uniunii Europene.
În al patrulea rând, problema Israelului: există două aspecte importante în urma alegerilor. În primul rând, guvernul care a ieşit învingător în alegeri, sau cel care se va forma pe baza majorităţii rezultate din alegeri are obligaţia, din punctul nostru de vedere, de a continua procesul de pace. De aceea, indiferent de guvernul care se va forma în urma alegerilor, vom continua să acţionăm în această direcţie, făcând tot ceea ce ne stă în putinţă pentru a asigura înființarea acestuia, precum şi faptul că acesta lucrează şi contribuie la continuarea procesului de pace, depunând toate eforturile pentru ca acest proces să se finalizeze pe parcursul anului 2009.
Al cincilea aspect: în opinia noastră, chestiunea coloniilor este absolut esenţială. Cred că ultimele informaţii cu privire la situaţia coloniilor în 2008, publicate de guvernul israelian, ar trebui să trezească în noi simţul responsabilităţii.
Aş dori să precizez că în 2001 am lucrat cu dl Mitchell, senator la vremea respectivă, la celebrul raport care îi poartă numele. Am fost unul din cei patru participanţi la acest program. V-aş ruga, stimaţi membri, să aveţi bunăvoinţa de a citi din nou raportul respectiv, publicat în 2001, întrucât conţine afirmaţii care, din nefericire, sunt valabile şi astăzi, de exemplu, în ceea ce priveşte situaţia coloniilor. În cazul în care Uniunea Europeană nu este capabilă să încerce să schimbe modul în care coloniile continuă să se extindă, este puţin probabil ca iniţiativa oricărui proces de pace să fie credibilă. Prin urmare, subiectul trebuie tratat cu seriozitate. Trebuie să vorbim serios cu prietenii noştri din Israel pentru ca tema coloniilor să fie abordată într-un mod complet diferit.
În sfârșit, dle preşedinte, stimaţi membri: Liga Arabă. Unitatea între statele arabe este crucială. Este esenţial să colaborăm cu toate statele membre ale Ligii Arabe pentru a ne asigura că iniţiativa de pace semnată de aceasta va rămâne în vigoare. Este fundamental ca acest proces de pace să aibă drept rezultat reconcilierea între palestinieni şi israelieni, dar şi între arabi şi Israel. În consecinţă, acordăm sprijin deplin celor care acţionează pentru ca iniţiativa de pace să se concretizeze.
Constatăm existenţa unor divizări profunde în Liga Arabă. Va trebui să facem tot ceea ce ne stă în putinţă, din punct de vedere diplomatic, pentru a evita adâncirea acestor diferenţe şi să încurajăm, în schimb, reconstrucţia procesului de armonie şi cooperare în sânul marii familii arabe.
Dle Preşedinte, stimaţi membri, după cum am spus, anul 2009 va fi extrem de important. Va trebui să ne ocupăm în continuare de gestionarea crizei, acordarea de ajutor umanitar, depunerea tuturor eforturilor pentru a obține încetarea focului şi pentru a ne asigura că negocierile de pace între Israel şi Gaza şi între Egipt şi Gaza vor avea loc. Cu toate acestea, stimaţi membri, dacă nu ne schimbăm mentalitatea, dintr-o poziţie de gestionare a crizei într-una puternic orientată spre rezolvarea conflictului, ne vom regăsi în aceeaşi situaţie la care, din nefericire, am revenit la începutul anului 2009.
Dle Preşedinte, sper ca, în cele din urmă, prin cooperarea tuturor, 2009 să fie anul rezolvării reale a acestui conflict enorm care, din nefericire, apasă asupra noastră de prea multă vreme.
Benita Ferrero-Waldner
membră a Comisiei. -Dle preşedinte, am vrut doar să repet că anul trecut am afirmat, în mod clar, că eşecul nu este o opţiune. Cu toţii ne-am pus speranţele în procesul de la Annapolis şi într-un proces de pace. Din nefericire, incursiunea militară în Gaza în urma lansării de rachete din Gaza în Israel a schimbat termenii ecuaţiei. În momentul de faţă este clar pentru toţi că există o serie de elemente absolut necesare fără de care nu se pot relua negocierile de pace. În orice caz, un lucru este totuşi sigur: soluţia militară nu este o soluţie. În această privinţă suntem cu toţii de acord. Prin urmare, indiferent de preţ, va trebui să ne străduim pentru a restabili pacea.
Mulţi sunt dispuşi să contribuie la aceasta: Uniunea Europeană, comunitatea internaţională - Statele Unite ale Americii, ONU sau Rusia - dar şi foarte mulţi prieteni şi colegi arabi. Pot doar să sper că, odată cu formarea noului guvern israelian, toţi aceşti actori vor dori să se reunească pentru a discuta obținerea păcii. Analiza raţională este clară, dar dacă emoţiile vor fi cele care ne vor readuce pe calea cea bună, rămâne de văzut. Să fiţi siguri că vom lucra pentru aceasta.
(Aplauze)
Preşedintele
O propunere de rezoluţie pentru încheierea dezbaterii a fost depusă în conformitate cu articolul 103 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.
Dezbaterea a fost închisă.
Votarea va avea loc astăzi.
Declaraţii scrise (articolul 142 din Regulamentul de procedură)
Bairbre de Brún  
Situaţia umanitară din Gaza este inacceptabilă. 80% din populaţie are nevoie de ajutoare alimentare, medicamentele esenţiale lipsesc din spitale şi mii de tone de ajutor nu pot intra în Gaza deoarece nu se permite accesul unui număr suficient de camioane.
Oamenii din întreaga lume au fost indignaţi față de răspunsul timid din partea comunităţii internaţionale în momentul uciderii a peste 1 000 de palestinieni - inclusiv peste 300 de copii - în timpul ultimului atac israelian asupra Gazei.
O strategie proactivă şi pe termen lung din partea Europei şi a noului guvern SUA trebuie să includă dreptul palestinienilor de a avea un stat durabil, bazat pe graniţele de dinainte de 1967. Activităţile de colonizare trebuie oprite în teritoriile ocupate, iar zidul apartheid trebuie demolat.
Securitatea Israelului şi libertatea statului palestinian trebuie atinse, însă situaţia în care Israelul foloseşte securitatea ca pretext pentru a distruge vieţile palestinienilor nevinovaţi trebuie să înceteze. Trebuie să înceapă un veritabil proces de negociere.
UE trebuie să anuleze Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană şi Israel, atât timp cât acesta nu respectă dreptul internaţional şi dreptul umanitar.
Pedro Guerreiro  
Care ar trebui să fie (sau să nu fie) rolul Uniunii Europene în Orientul Mijlociu? Care sunt principiile pe care ar trebui să le urmeze?
Trebuie să ceară ferm încetarea agresiunii şi a blocadei inumane asupra poporului palestinian din Fâşia Gaza şi trebuie să se asigure că acestuia i se acordă ajutor umanitar de urgenţă.
Trebuie să condamne agresiunea brutală, crimele, încălcarea celor mai elementare drepturi ale omului şi terorismul de stat comis de Israel împotriva poporului palestinian, care nu poate fi justificat sub nicio formă.
Trebuie să denunţe, în mod neechivoc, faptul că în Palestina există colonizatori şi colonizaţi, agresori şi victime, asupritori şi asupriţi, exploatatori şi exploataţi.
Trebuie să suspende Acordul de asociere şi orice formă de consolidare a relaţiilor bilaterale cu Israelul, precum cele promovate de Consiliul Relaţiilor Externe la 8 şi 9 decembrie.
Trebuie să ceară respectarea de către Israel a dreptului internaţional şi a rezoluţiilor ONU, precum şi încetarea ocupaţiei, a colonizării, a zidului de separaţie, a crimelor, arestărilor şi nenumăratelor umiliri impuse asupra poporului palestinian.
Trebuie să ceară şi să lupte pentru respect faţă de dreptul inalienabil al poporului palestinian la un stat independent şi suveran, cu graniţele din 1967 şi capitala la Ierusalimul de Est.
În esenţă, trebuie să înceteze nu fie complice al impunităţii colonialismului israelian.
Alexandru Nazare  
în scris. - Recentele alegeri din Israel şi noua administraţie a SUA oferă oportunitatea unui nou început în procesul de pace din Orientul Mijlociu. Cred că UE trebuie să transmită un mesaj clar de susţinere a noului cabinet de la Tel Aviv şi, totodată, să-şi articuleze clar aşteptările de la partenerii israelieni, în sensul continuării unor măsuri care să faciliteze o pace durabilă - inclusiv închiderea coloniilor din Cisiordania şi suportul ferm pentru soluţia bistatală - şi evitarea exceselor militare cu repercusiuni umanitare grave.
Abordarea UE faţă de Orientul Mijlociu trebuie să fie bazată pe câteva principii ferme. În primul rând, o colaborare strânsă cu SUA, fără de care nu putem obţine o soluţie de durată în regiune. În al doilea rând, abordarea noastră trebuie să vizeze evitarea pe cât posibil a violenţelor de ambele părţi, condamnarea extremismului palestinian, dar şi a măsurilor excesive luate de Israel, şi sprijinirea unor soluţii de guvernare moderate de ambele părţi, în măsură să faciliteze procesul de pace.
Doresc să-mi exprim susţinerea faţă de rezoluţia Parlamentului European votată astăzi, care confirmă angajamentul UE faţă de procesul de reconstrucţie din Gaza şi pune bazele discuţiilor ce vor avea loc în martie la Cairo cu prilejul conferinţei donatorilor internaţionali.
Daciana Octavia Sârbu  
în scris. - Democraţia, pacea şi respectarea drepturilor omului sunt valori primordiale ale Uniunii Europene, iar aceasta are rolul şi obligaţia de a le apăra şi promova atât în interiorul său, cât şi în relaţia sa cu celelalte state.
Situaţia populaţiei din Gaza este dramatică şi trebuie rezolvată neîntârziat. Încălcarea flagrantă a drepturilor şi libertăţilor omului în această regiune constituie motiv de îngrijorare pentru Uniunea Europeană, atât din perspectiva relaţiilor sale cu Israelul, cât şi din cea a securităţii şi stabilităţii în Orientul Mijlociu.
Uniunea Europeană trebuie să ia măsuri urgente de acordare de asistenţă umanitară populaţiei din regiunea Gaza, iar pe termen mediu şi lung trebuie să gândească acţiuni menite să promoveze pacea, securitatea şi stabilitatea în zonă.
În acest sens, Uniunea trebuie să depună eforturi diplomatice sporite pentru aplanarea conflictelor si stimularea dialogului şi reconcilierii în regiune şi, în acelaşi timp, să sancţioneze ferm şi fără echivoc orice atitudine anti-democratică sau de încălcare a drepturilor şi libertăţilor omului.
Czesław Adam Siekierski
Pentru a realiza un acord UE-Orientul Mijlociu, prioritatea ar trebui să rămână, deocamdată, încercarea de a readuce stabilitatea şi ajutorul, în vederea concretizării programului de pace în Fâşia Gaza.
Uniunea Europeană ar trebui, de asemenea, să facă tot posibilul pentru a pune capăt conflictului în care îşi pierd vieţile cetăţeni nevinovaţi. În plus, eforturile ar trebui orientate spre acordarea de asistenţă persoanelor, asigurându-se că acestea dispun de mijloacele esenţiale de supravieţuire. Locuitorii Fâşiei Gaza îşi pot acoperi doar 60% din nevoile zilnice de alimente, ceea ce înseamnă că sunt expuşi şi mai mult riscului de îmbolnăvire şi condiţiilor dificile. Lipsa apei potabile reprezintă o ameninţare la fel de mare precum lipsa produselor alimentare. Cred că este de prisos să menţionez şi lipsa de îngrijiri medicale sau distrugerea şcolilor şi instituţiilor publice, care constituie un obstacol semnificativ în calea restabilirii ordinii şi a întoarcerii la normalitate.
Ar trebui să ne amintim că, doar atunci când se vor rezolva multe din problemele esenţiale ale vieţii cotidiene, vom putea să ne concentrăm asupra dezvoltării economice a Orientului Mijlociu şi a strânsei cooperări comerciale cu această regiune. Uniunea Europeană are ocazia de a ajuta lumea arabă şi toate ţările din Orientul Mijlociu să devină o regiune în care domină prosperitatea, lucru care, în schimb, va crea un cadru pentru o cooperare mai strânsă între Orientul Mijlociu şi UE.
