Georgian tilanne (keskustelu) 
Puhemies
(DE) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Georgian tilanteesta.
(FR) Haluan toivottaa tervetulleeksi Ranskan ulkoministerin, neuvoston puheenjohtajan ja entisen Euroopan parlamentin jäsenen Bernard Kouchnerin. Toivotan tervetulleeksi myös Ranskan Eurooppa-asioista vastaavan valtiosihteerin Jean-Pierre Jouyet'n. Erityistervetulotoivotukset myös asiasta vastaavalle komission jäsenelle Benita Ferrero-Waldnerille. Toivotan tervetulleeksi myös Jacques Barrot'n, joka valitettavasti jättää meidät.
Eurooppa-neuvoston kokous on juuri päättynyt, mutta ministeri Bernard Kouchner varmasti kertoo siitä itse lisää.
Bernard Kouchner
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kiitos, että odotitte ylimääräisen Eurooppa-neuvoston kokouksen päättymistä ja sitä, että pääsin tänne kertomaan teille sen tuloksista. Halusimme - puheenjohtajavaltio Ranska halusi - ilmoittaa teille heti kokouksessa tehdyistä päätöksistä, koska haluamme pitää teidät ajan tasalla tekemämme työn osalta, mutta myös, koska Euroopan parlamentti on käsitellyt erittäin aktiivisesti Georgian kysymystä näiden viime kuukausien aikana. Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Haluamme kiittää teitä osoittamastanne aktiivisuudesta ja kertoa teille, mitä 13. elokuuta pidetyssä neuvoston kokouksessa ja 20. elokuuta pidetyssä ulkoasiainvaliokunnan kokouksessa päätettiin. Jean-Pierre Jouyet esittelee teille väliaikaiset johtopäätöksemme.
Haluan muistuttaa, että tämä konflikti sai alkunsa lähes 20 vuotta sitten, vuosina 1991-1992. Konfliktin viimeisimmät tapahtumat saivat alkunsa elokuun 7. ja 8. päivän välisenä yönä. Meidän olisikin tarkasteltava lähemmin tätä konfliktin puhkeamistilannetta. Toimittajien ja historiantutkijoiden olisi tutkittava tapahtumia, sitä, miten ne kehittyivät Ossetiassa ja erityisesti Etelä-Ossetian pääkaupungissa Tshkinvalissa.
Taistelut raivosivat koko yön ja jatkuivat vielä elokuun 9. ja 10. päivänä. Päätimme lähteä kollegani, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön Etyjin puheenjohtajana toimivan Suomen ulkoministerin Alexander Stubbin kanssa Tbilisiin 10. elokuuta. Ehdotimme presidentti Mihail Saakašvilille tulitaukosopimusta, jonka hän hyväksyi.
Käyn nopeasti läpi kokemuksemme, sen mitä näimme Gorin kaupungissa ja teillä Venäjän joukkojen vyöryessä maahan ja niiden edetessä nopeasti yhä syvemmälle maan sisäosiin, koska se on tärkeää. Ensinnäkin, pelkäsimme, että Venäjän joukot saapuvat Tbilisiin asti. Venäjän joukot olivat jo Gorissa, joka on vain 45-50 kilometrin päässä Tbilisistä. Tie oli suora ja esteitä ei juurikaan ollut. Pelkäsimme näin ollen - ja hyvästä syystä - että Venäjän joukkojen aikomuksena oli vastata provokaatioon ja vapauttaa Etelä-Ossetia, kuten Venäjä oli ilmoittanutkin, mutta myös edetä Tbilisiin saakka ja pakottaa Georgia vaihtamaan hallitusta.
Tämän takia oli ehdottoman tärkeää, tai näin ainakin me ajattelimme, saada joukot pysähtymään ja saattaa tulitauko voimaan mahdollisimman pian. Pyrimme mahdollisimman nopeasti saamaan aikaan tulitauon.
Tapasin presidentti Nicolas Sarkozyn Moskovassa seuraavana päivänä. Koska olin keskustellut Georgian puolella olevien pakolaisten ja Gorin sairaalassa tapaamieni uhrien kanssa, halusin, puheenjohtajavaltion edustajana, kuitenkin ensin tavata ja kuulla myös toista osapuolta, elokuun 7. ja 8. päivänä tapahtuneita Tshkinvalin pommituksia Etelä-Ossetiasta Pohjois-Ossetiaan paenneita pakolaisia. Kuulin tarinoita, jotka kärsimysten puolesta olivat valitettavan samankaltaisia, mutta jotka paljastivat aivan vastakkaisia käsityksiä tilanteesta.
Tapasin presidentti Nicolas Sarkozyn Moskovassa ja keskustelimme tilanteesta pitkään, yli viisi tuntia, yhdessä presidentti Dmitri Medvedevin, pääministeri Vladimir Putinin ja ulkoministeri Sergei Lavrovin kanssa.
Näiden melko raskaiden keskustelujen lopuksi järjestettiin lehdistötilaisuus, jossa presidentti Sarkozy ja presidentti Medvedev selvittivät Ranskan neuvottelemaa kuuden kohdan sopimusta, joka oli vielä vietävä hyväksyttäväksi takaisin Tbilisiin, koska siihen oli tehty joitakin tarkistuksia ensimmäisen Tbilisin matkamme jälkeen.
Sopimukseen tehtiin kaksi presidentti Medvedevin esittämää tarkistusta, joista toisessa käsiteltiin lopullista asemaa koskevaa kohtaa, jota hän ei ymmärrettävistä syistä halunnut tekstiin.
Presidentti Saakašvili hyväksyi välitystoimien pohjalta aikaansaadun tulitaukosopimuksen. Nämä välitystoimet eivät sujuneet täysin toivomusten mukaisesti - koska tämänkaltaisessa tilanteessa täydellisen tuloksen saavuttaminen on erittäin vaikeaa - , mutta meidän on myönnettävä ainakin se, että välitystoimet olivat nopeita. Nämä välitystoimet johtivat siis - muutamaa valitettavaa poikkeusta huomioon ottamatta - pitävään tulitaukoon. Venäjän maajoukot aloittivat vetäytymisensä - kuuden kohdan sopimuksen toisen kohdan mukaisesti - 21. päivänä elokuuta, todellisuudessa lähes kahdeksan päivää ilmoitettua myöhemmin. Lisäksi tiettyjä joukkojen liikkeitä tulkittiin erilailla, kuten aina tällaisissa tilanteissa, sillä eräät panssarivaunut liikkuivat yhtäälle ja sitten toisaalle.
Joukkojen vetäytymistä ei edelleenkään ole saatu päätökseen. Tai en ole varma, onko vetäytyminen saatu päätökseen. Ainakaan sitä ei ole suoritettu täydellisesti. Sota päättyi pian, sillä sotatoimet lopetettiin elokuun 10. ja 11. päivän kuluessa, ainakin eräiden tarkkailijoiden, kuten täällä läsnä olevan Ranskan suurlähettilään Eric Fournierin, mukaan. Ossetian ja Abhasian sotajoukot, jotka seurasivat Venäjän armeijan joukkoja ja ryöstivät ja joskus jopa surmasivat ihmisiä, sen sijaan jatkavat paljon hävitystä aiheuttaneita tekojaan. Vaikka minun onkin todettava, suurin varauksin, etteivät vahingot olleet niin huomattavat kuin voisi luulla. Tarkoitan, etteivät pommituksista aiheutuneet vahingot olleet niin huomattavat kuin voisi luulla. Vahingot ovat tietenkin aina erittäin vakavia ja liian suuria, ja yksikin uhri on aina liikaa, mutta korviimme kantautuneisiin huhuihin nähden vahingot olivat vähäisempiä kuin mitä pelkäsimme, ja tämä on hyvä asia.
Sen sijaan sitä, mitä Ossetiassa tapahtui, emme tiedä - ja meidän olisi päästävä varmistamaan tilanne, koska tapahtumista kertovat kuvaukset ovat olleet hyvin yksipuolisia. Onnistuimme melko nopeasti saamaan käsityksen Georgian tilanteesta, mutta Ossetiassa vieraileminen ei ollut mahdollista - tai vierailun toteuttaminen ei olisi ollut helppoa - ja vain muutamat henkilöt ovat onnistuneet vierailemaan maassa. He ovat kuvanneet siellä vallitsevaa tilannetta hyvin erilailla.
Tulitauko, joka siis oli ensimmäinen kohta kuuden kohdan sopimuksesta, astui voimaan välittömästi, ja se oli pitävä. Tulitauko oli ensin väliaikainen ja tämän jälkeen pysyvä. Sopimuksen toinen kohta koski joukkojen vetäytymistä. Sopimuksessa korostettiin sitä, että Georgian joukkojen olisi palattava kasarmeihinsa ja että Venäjän joukkojen olisi vetäydyttävä väkivaltaisuuksien puhkeamista edeltäneisiin asemiin. Sopimuksessa oli myös muita kohtia, joissa käsitellään muun muassa uhreille toimitettavaa humanitaarista apua. Ongelmia aiheuttivat erityisesti sopimuksen kohdat viisi ja kuusi. Neuvotteluissa sovimme, että venäläiset joukot voisivat partioida väliaikaisesti Etelä-Ossetian ja Georgian väliseen rajaan rajoittuvalla alueella Etyjin tai Euroopan unionin lähettämien tarkkailijoiden saapumista odotettaessa. Presidentti Sarkozyn oli laadittava asiaa selventävä kirje, joka julkaistiin presidentti Saakašvilin luvalla, ja jossa täsmennettiin, että joukot voisivat partioida rajan välittömässä läheisyydessä. Tämä ei ollut helppoa, kun otetaan huomioon, että kyseinen raja sivuaa Georgian läpi kulkevaa päätietä ja rajan ja tien välinen etäisyys on tietyissä kohdissa vain kaksi kilometriä. Sopimuksessa oli näin ollen tiettyjä kohtia, jotka oli tarkoitettu väliaikaisiksi - ja tämä on selkeästi ilmaistu tekstissä - kansainvälisten tarkkailijoiden saapumista odotettaessa. Käytimme sanaa ”tarkkailija” ”rauhanturvaajan” sijasta. Meidän on tarkennettava tätä. Kohta kuusi, joka on oikeastaan sopimuksen tärkein kohta, koskee kriisin poliittista ratkaisua ja kansainvälisiä neuvotteluja, joiden tavoitteena tämän poliittisen ratkaisun löytyminen on. Presidentti Saakašvili allekirjoitti tämän sopimuksen Condoleezza Ricen suosiollisella avustuksella. Hän oli jo allekirjoittanut ensimmäisen sopimuksen, mutta siihen tehtiin muutoksia. Tämän jälkeen allekirjoitettiin presidentti Medvedevin kanssa tehty sopimus ja lopulta kolmas, lopullinen presidentti Saakašvilin kanssa tehty sopimus, jota hän ei ollut vielä allekirjoittanut. Oli keskiyö, tai kello saattoi olla jo yksikin, ja käynnissä oli suuri mielenosoitus. Emme lopulta onnistuneet saamaan presidentti Saakašvilin allekirjoitusta sopimukseen, joten meidän oli toimitettava se hänen allekirjoitettavakseen, muutaman sopimukseen tehdyn korjauksen jälkeen, Pariisissa käymässä olleen Condoleezza Ricen avulla. Condoleezza Rice tuli tapaamaan meitä ja me annoimme asiakirjan - lopullisen kuuden kohdan sopimuksen, jos näin uskallan sanoa - hänelle, jotta hän toimittaisi sen presidentti Saakašvilin allekirjoitettavaksi. Ja välittömänä tuloksena oli tulitauko! Ei aivan välittömästi, mutta huomattavan nopeasti kuitenkin, myös Venäjän joukot aloittivat osittaisen vetäytymisensä. Me kaikki, Euroopan unionin 27 jäsenvaltiota ja erityisesti tämä parlamentti, aiomme nyt seurata tarkkaan muiden kohtien toteutumista, sillä asiakirja on juuri hyväksytty. Haluan muistuttaa, että 27 jäsenvaltiota olivat jo hyväksyneet yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston ensimmäisen ylimääräisen kokouksen päätelmät ja olivat jo valmistautuneet lähettämään Euroopan unionin edustajia maahan. Olemme uskoneet Javier Solanalle tämän yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan osa-alueen johtamisen. Paikalle on jo lähetetty kaksi tai neljä maassa jo ennestään toimineen Etyjin alaisuudessa toimivaa ranskalaista tarkkailijaa. Toivomme, että voimme lähettää maahan enemmän tarkkailijoita, sillä eilisissä presidentti Sarkozyn ja presidentti Medvedevin välisissä keskusteluissa viimeksi mainittu ilmoitti, että hän hyväksyy ja jopa toivoo Euroopan unionista tulevien tarkkailijoiden läsnäoloa. Teemme parhaamme tämän toteuttamiseksi. Saavutimme siis tuloksia erittäin nopeasti: tulitauko astui voimaan ja Tbilisiä uhanneet joukot saatiin pysähtymään kolme päivää kriisin alkamisen jälkeen; muutama päivä tämän jälkeen, itse asiassa kahdeksan päivän ja eräiden Venäjän joukkojen liikkeiden jälkeen, Venäjän joukot vetäytyivät Ossetiaan ja Abhasiaan.
Olen nyt valmis vastaamaan kaikkiin kysymyksiinne, joita on varmasti runsaasti - ja teen sen oikein mielelläni - , joten viivymme täällä vielä varmaan jonkin aikaa. Haluan kuitenkin sanoa vielä muutaman sanan nyt hyväksytystä asiakirjasta. Haluan muistuttaa, että neuvosto on jo kerran aikaisemmin joutunut kutsumaan koolle ylimääräisen neuvoston kokouksen samankaltaisen tilanteen takia, elokuussa 2003 - tällöin oli kyse Irakista. Tuolloin järjestetyn ylimääräisen huippukokouksen aikana Euroopan unionin yhtenäisyys joutui vähintäänkin kovalle koetukselle. Nyt, tänä vuonna onnistuimme säilyttämään yhtenäisyytemme, eikä molempia osapuolia, niitä, jotka ehdottomasti halusivat sanktioita - mitä sanktioita? miksi? - ja niitä, jotka eivät halunneet sanktioita, vaan halusivat ehdottomasti säilyttää keskusteluyhteyden Venäjään, tyydyttävän tekstin esittäminen ja sen hyväksyminen loppujen lopuksi ollutkaan niin vaikeaa kuin kuvittelimme. Huomaatte, että tekstissä käytetään jyrkästi tuomitsevia ilmaisuja, mutta samalla se kuitenkin tarjoaa mahdollisuuksia, sillä emme halunneet aloittaa uutta kylmää sotaa, vaikka eräiden ehdotuksissa sitäkin kaavailtiin. Halusimme säilyttää yhteyden, jotta meidän käsityksemme mukaan välttämättömiä poliittisia neuvotteluja voitaisiin jatkaa.
Kutsuimme koolle tämän ylimääräisen Eurooppa-neuvoston, koska Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajana toimiva Ranskan tasavallan presidentti piti Georgian kriisiä vakavana ja oli sitä mieltä, että tilanne vaikuttaa suoraan kaikkiin eurooppalaisiin. Georgia ei tietystikään ole Euroopan unionin jäsen, niin kuin ei Ukrainakaan. Useat muutkin jäsenvaltiot toivoivat tämän kokouksen järjestämistä, sillä nämä valtiot sijaitsevat kuitenkin aivan Euroopan unionin lähellä. Olen sitä mieltä, että asia kosketti meitä syvästi ja ettei kukaan muu Euroopan unionin ulkopuolta tuleva taho olisi voinut tätä tehdä. Euroopan unionin oli otettava tämä asia hoidettavakseen. Tämä ei tarkoita sitä, että olisimme olleet yksin, ilman tukijoukkoja - siitä ei ole kyse - vaan sitä, että meidän oli ryhdyttävä toimiin, meidän oli näytettävä, että Euroopan unioni reagoi kriisiin, erityisesti tässä tilanteessa, kun toimielinkysymykset vielä ovat ratkaisematta. Euroopan unionin on näin ollen osoittanut korkeimmalla tasolle, että se on yhtenäinen ja haluaa kantaa vastuunsa. Uskon, että edelliseen, vuoden 2003 tilanteeseen verrattuna tämä osoittaa todellista edistystä tapahtuneen.
Mitkä sitten olivat neuvoston merkittävimmät saavutukset? Tekstistä näette selkeästi, että tuomitsemme Venäjän sotilaalliset toimet ja pidämme Venäjän reaktioita suhteettomana. Eräät henkilöt halusivat tuomita myös Tshkinvalin pommituksia todennäköisesti edeltäneet provokaatiot. Olisi helppoa tuomita tämä osapuoli tai toinen osapuoli, rauhantehtävää suoritettaessa on kuitenkin tärkeintä se, että molemmat osapuolet sopivat taistelujen lopettamisesta. Venäjän suhteetonta reaktiota korostettiin. Mutta kuten jo edellä totesin, meidän olisi kysyttävä paikan päällä olleilta henkilöiltä, mitä todella tapahtui. Se, mikä on varmaa, on se, ettei tämä ollut Georgian kannalta onnistunut ratkaisu. Eri tahot, muun muassa amerikkalaiset olivat varoittaneet georgialaisia toimimasta siten, että tähän tilanteeseen päädyttäisiin - vaikka heitä itseään tässä tapauksessa provosoitiinkin - koska Venäjän reaktio olisi hyvin valmisteltu. Itse en ollut tietoinen tästä seikasta. Kun kävin tapaamassa venäläisiä pakolaisia toisella puolella, Pohjois-Ossetian puolella, näin pitkiä panssarivaunu- ja sotilasajoneuvosaattueita, jotka olivat matkalla kohti rajaa. Olivatko ne olleet siellä jo aikaisemmin vai eivät? Jätän sen teidän pääteltäväksenne, vaikka vaikuttaa kyllä siltä, etteivät ne ainakaan olleet kaukana.
Huomaatte siis, että tekstissä tuomitaan sotilastoimet ja suhteeton reaktio, huomaatte, että 27 jäsenvaltion valtion- ja hallitusten päämiehet tuomitsevat yksimielisesti Abhasian ja Etelä-Ossetian itsenäisyyden tunnustamisen, ja huomaatte, että tekstissä korostetaan, että Euroopan unioni antaa täyden tukensa kansainvälisen lainsäädännön ja YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien tukemalle Georgian itsenäisyydelle, suvereniteetille ja alueelliselle koskemattomuudelle. Tekstissä vahvistetaan 12. elokuuta tehdyn kuuden kohdan sopimuksen keskeisyys - koska muita sopimuksia ei ole tehty - ja korostetaan, että Euroopan unionin neuvosto vaatii sopimuksen täydellistä toimeenpanoa. Huomaatte tekstistä, että olemme sitoutuneet tämän etenemissuunnitelman täytäntöönpanoon. Huomaatte, että Euroopan unioni on valmis osallistumaan sopimuksen viidennessä kohdassa määrättyyn kansainväliseen tarkkailumekanismiin, kuten olen jo maininnut, sekä Etyjin tarkkailuoperaation että Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) alaan kuuluvien sitoumusten avulla. Tämän osallistumisen ehdot on vielä määriteltävä, ja niitä määritelläänkin parhaillaan, ja uskon, että asiassa edistytään kaikin puolin nopeasti.
En aio toistaa yksityiskohtaisesti kaikkia esitettyjä kantoja, mutta haluan vielä korostaa sitä, ettei niiden välillä ollut perustavanlaatuisia eroja. Kyseessä olivat pikemminkin sävyerot: katsotaanko se sanktioksi, että muistutamme kansainvälisen lainsäädännön määräyksistä ja kiellosta, joka koskee naapurivaltion rajojen muuttamista voimakeinoja käyttäen? Ei, kyseessä ei ole sanktio, vaan perussääntö. Mielipide-eroja ei siis juurikaan esiintynyt. Meitä pyydettiin lisäämään tämä muistutus tekstiin, ja niinpä lopulta hyväksyimme sen ja lisäsimme sen tekstiin, koska kuten tiedätte, Euroopan unionin ja Ukrainan edustajat tapaavat toisensa 9. syyskuuta. Palaamme myös 8. syyskuuta takaisin Moskovaan José Manuel Barroson, Javier Solanan ja presidentti Sarkozyn kanssa. Tapaamme siis 8. syyskuuta Moskovassa ja 8. syyskuuta Tbilisissä - ensin Moskovassa ja sen jälkeen Tbilisissä - todetaksemme - ja toivomme, että voimme todellakin todeta - että Venäjän joukot ovat vetäytyneet niille määrättyjen rajojen taakse, eli Ossetian ja Georgian välisen rajan toiselle puolelle. Toivomme myös toteavamme, että viimeisten Potin sataman ympäristössä sekä Georgian alueella, Ossetian ja Georgian rajalla sijaitsevien tarkastuspisteiden joukot on korvattu tai voidaan välittömästi korvata kansainvälisillä tarkkailijoilla. Nämä ovat odotuksemme.
Kaikki osapuolet ovat ilmoittaneet osallistuvansa tähän tapaamiseen, ja kuuden kohdan sopimuksen kaikki kohdat tulevat näin täytäntöönpannuiksi. Tämän perusteella teemme päätelmämme kunkin osapuolen myötämielisyydestä ja poliittisesta seurannasta, ja tämän perusteella myös esitämme kokouksen järjestämistä. Haluamme, että tähän kansainväliseen kokoukseen osallistuu useita eri kumppaneita - ja miksipä ei, sillä Yhdistyneet Kansakunnat on osallistunut asian käsittelyyn jo lähes 20 vuotta, tosin enemmän Abhasian kuin Ossetian osalta - jotta poliittiset neuvottelut voidaan aloittaa. Presidentti Medvedev on myös hyväksynyt - ja tämä on erittäin myönteinen asia - pakolaisten, eikä vain viimeisten tapahtumien johdosta paenneiden, eli viime kuun aikana paenneiden pakolaisten, vaan myös jo 1990-luvun alussa paenneiden pakolaisten paluun. Ajattelette ehkä, että tämä on hieman kyseenalainen myönnytys, sillä voimme miettiä, missä nämä pakolaiset nyt ovat, voivatko he palata, pitääkö heidän palata, haluavatko he palata ja niin edelleen. Jos puhumme kansojen itsemääräämisoikeudesta, meidän olisi huomioitava se, että nämä pakolaiset ovat kotoisin joko Abhasiasta tai Ossetiasta. Ainakin paluu on hyväksytty, ja nyt vain odotamme nähdäksemme missä määrin tätä sopimusta voidaan soveltaa.
Käsittelen muutamia kohtia, joista voimme hetken kuluttua keskustella. Mainitsen kohdat, joita tarkistettiin tai joihin tehtiin pieniä muutoksia, koska muihin kohtiin, kuten ”on erittäin huolestunut Georgiassa puhjenneesta avoimesta konfliktista...” ja niin edelleen, voitte itse tutustua asiakirjan avulla. Tekstissä ilmoitetaan, että Eurooppa-neuvosto tuomitsee jyrkästi Venäjän yksipuolisen päätöksen Abhasian ja Etelä-Ossetian itsenäisyyden tunnustamisesta. Päätöstä ei voida hyväksyä, ja Eurooppa-neuvosto kehottaa muita valtioita olemaan tunnustamatta kyseisiä itsenäisyysjulistuksia ja pyytää komissiota tarkastelemaan, mitä konkreettisia seurauksia tästä tilanteesta on. Eurooppa-neuvosto muistuttaa, että Georgian konfliktien rauhanomaisen ja kestävän ratkaisun on perustuttava kansainvälisessä oikeudessa, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökokouksen Helsingin päätösasiakirjassa ja Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmissa tunnustettujen valtiollisen itsenäisyyden, suvereniteetin ja alueellisen koskemattomuuden periaatteiden täydelliseen kunnioittamiseen. Eurooppa-neuvosto korostaa, että jokaisella Euroopan valtiolla on oikeus määritellä vapaasti ulkopolitiikkansa ja liittolaisuussuhteensa ja niin edelleen. Eurooppa-neuvosto pitää myönteisenä, että Euroopan unionin välitystoimien pohjalta 12. elokuuta 2008 aikaansaatu kuuden kohdan sopimus on johtanut tulitaukoon, humanitaarisen avun tehokkaampaan toimittamiseen uhreille ja venäläisten joukkojen merkittävään vetäytymiseen. Tämän suunnitelman täytäntöönpano on saatettava loppuun ja niin edelleen. Näistä asioista ei keskusteltu.
Jean-Pierre, sinä sanoit jotakin Yhdistyneen kuningaskunnan esittämästä, Georgiaa koskevasta tarkistuksesta. Minun papereissani lukee näin: Euroopan unioni on jo antanut hätäapua. Se on valmis antamaan jälleenrakennusapua Georgialle, Etelä-Ossetian ja Abhasian alueet mukaan lukien. Se on valmis tukemaan luottamusta lisääviä toimia ja alueellisen yhteistyön kehittämistä. Se päättää myös vahvistaa suhteitaan Georgiaan, mukaan lukien viisumihelpotukset sekä todellisen ja kattavan vapaakauppa-alueen mahdollinen perustaminen heti, kun edellytykset siihen ovat olemassa. Euroopan unioni tekee aloitteen Georgian jälleenrakennusapua käsittelevän kansainvälisen kokouksen pikaisesta koollekutsumisesta ja pyytää neuvostoa ja komissiota aloittamaan kokouksen valmistelut. 2 kohdassa käsitellään meneillään olevan kriisin vaikutusta koko alueeseen ja alueelliseen yhteistyöhön. Asiakirjan 8 kohdan ”Eurooppa-neuvosto päättää Euroopan unionin erityisedustajan nimittämisestä Georgian kriisiä varten ja pyytää neuvostoa ryhtymään tämän edellyttämiin toimenpiteisiin.” lisäksi lisäämme seuraavan kohdan: ”Viimeaikaiset tapahtumat osoittavat, että Euroopan on tehostettava energian toimitusvarmuutta koskevia pyrkimyksiään. Eurooppa-neuvosto pyytää neuvostoa yhteistyössä komission kanssa tarkastelemaan asian edellyttämiä aloitteita erityisesti energialähteiden ja energian siirtoreittien monipuolistamisen osalta.” Lopuksi, Saksan, Puolan ja usean muun valtion pyynnöstä, loppu on muotoiltu seuraavasti: ”Vetoamme Venäjään, jotta se tekisi kanssamme tämän perustavanlaatuisen valinnan keskinäisen edun ja ymmärtämyksen sekä yhteistyön hyväksi. Olemme vakuuttuneet siitä, että on Venäjän itsensä edun mukaista olla eristäytymättä Euroopasta. Euroopan unioni on osoittanut olevansa omasta puolestaan valmis kumppanuuteen ja yhteistyöhön unionin lähtökohtina olevien periaatteiden ja arvojen hengessä. Odotamme Venäjältä vastuuntuntoista käyttäytymistä, joka vastaa kaikkia sen tekemiä sitoumuksia. Euroopan unioni seuraa tilannetta valppaasti. Eurooppa-neuvosto pyytää neuvostoa tarkastelemaan komission kanssa tiiviisti ja perinpohjaisesti tilannetta sekä EU:n ja Venäjän suhteiden eri ulottuvuuksia. Arviointi aloitetaan heti ja sitä on jatkettava tulevaisuudessa. Eurooppa-neuvosto valtuuttaa puheenjohtajansa jatkamaan keskusteluja, jotka tähtäävät kuusikohtaisen sopimuksen täytäntöönpanoon kokonaisuudessaan. Tätä varten Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja yhdessä komission puheenjohtajan ja YUTP:n korkeana edustajana toimivan neuvoston pääsihteerin kanssa tekevät 8. syyskuuta 2008 matkan Moskovaan. Kumppanuussopimusneuvotteluja koskevia kokouksia lykätään, kunnes joukkojen vetäytyminen 7. elokuuta 2008 edeltäneisiin asemiin on toteutettu.” 3 kohtaan on tehty pieni lisäys: Eurooppa-neuvosto odottaa Euroopan unionin ja Ukrainan välisen seuraavan huippukokouksen tuloksia. Huippukokouksen tuloksia odottaessamme, Euroopan unioni aikoo tiivistää ja lisätä toimielinten välistä yhteistyötä Ukrainan kanssa.
(Suosionosoituksia)
Benita Ferrero-Waldner
komission jäsen. - (FR) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, haluan ensinnäkin ilmaista tyytyväisyyteni Euroopan parlamentin poliittisesta sitoutumisesta Georgian tilanteen ratkaisemiseen. Haluan myös onnitella puheenjohtajavaltio Ranskaa sen ponnisteluista, ja erityisesti kriisitilanteessa nopeasti toteutetuista toimenpiteistä.
On totta, että Euroopan unioni osoitti tehokkuutensa tulitaukoneuvottelujen ja nopeasti toimitetun, erityisesti komission toimittaman, humanitaarisen avun ansiosta. Tämänpäiväinen Eurooppa-neuvoston kokous oli, ainakin omasta mielestäni, erittäin tärkeä, ja kun otetaan huomioon tämän konfliktin esiin tuomien kysymysten monisyisyys, Euroopan unionin oli ja on toimittava yhdessä sekä määriteltävä yhteisen sopimuksen pohjalta asianmukaiset vastaukset. Puhun lyhyesti, koska asiaa on jo laajasti käsitelty.
Olen sitä mieltä, että lähetimme tämänpäiväisen kokouksemme avulla hyvin selkeän viestin Georgiaan, molemmille osapuolille, sekä georgialaisille että venäläisille, osoittamalla kykymme reagoida kriisitilanteessa ja todistamalla Euroopan unionin olevan yhtenäinen. Tätä olemme aina halunneet.
Ilmaisimme yhtenäisyyttämme myös puolustamalla yhtenäisiä arvojamme. Kuten olen jo todennut, komissio on tämän kriisin alusta lähtien osallistunut Euroopan unionin ponnisteluihin Georgian humanitaarisen tilanteen ja turvallisuuden vakauttamiseksi ja uskon, että komission panos on ollut merkittävä.
Humanitaarisen avun osalta voin todeta, että komissio vapautti välittömästi kuusi miljoonaa euroa, joilla on tarkoitus vastata konfliktista kärsivän siviiliväestön välittömiin tarpeisiin. Tähän summaan on lisättävä vielä jäsenvaltioiden tällä välin vapauttamat lähes yhdeksän miljoonaa euroa. Olemme näin ollen onnistuneet vastaamaan kaikkiin välittömiin humanitaarisiin tarpeisiin.
Jällenrakentamista koskevan avun osalta voidaan todeta, että lähetimme viime viikolla komission asiantuntijaryhmän arvioimaan tilannetta alustavasti, ja näiden alustavien arvioiden perusteella - joihin ei ole otettu mukaan Venäjän valvonnassa olevia alueita - ja kuten Bernard Kouchnerkin juuri totesi, aineelliset vahingot eivät ole ollenkaan niin huomattavat kuin pelkäsimme. Jälleenrakentamiseen ja korjauksiin tarvitaan noin 15 miljoonaa euroa. Kaikkein kiireellisimmin meidän on kuitenkin ratkaistava konfliktin takia siirtymään joutuneen 22 000 ihmisen kohtalo. Heidän tarpeidensa täyttämiseen on varattava noin 110 miljoonaa euroa.
On tärkeää, että Euroopan unioni osoittaa, että se todellakin on valmis tukemaan Georgiaa, ja todistaa näin poliittisen halumme vahvistaa suhteitamme. Neuvosto on päättänyt lisätä huomattavasti Georgialle myöntämäämme rahoitusapua, erityisesti jälleenrakentamiseen tarkoitettua apua, kuten juuri mainitsin, sekä pakolaiskysymyksen ratkaisemiseen tarkoitettua apua.
Arvioimme parhaillaan, kuinka paljon varoja voisimme nopeasti saada käyttöömme vuoden 2008 määrärahoista. On kuitenkin selvää, että ilman erityisiä talousarviomäärärahoja emme saa käyttöömme tarvittavia varoja. Olen tyytyväinen siihen yleiseen poliittiseen tukeen, jota asia on tänään saanut puhemies Hans-Gert Pötteringiltä. Kansainvälisen lahjoittajien konferenssin on myös lähetettävä sijoittajille vahva luottamusta herättävä viesti.
Olen myös sitä mieltä, että meidän on nyt enemmän kuin koskaan vahvistettava naapuruuspolitiikan välineitä Georgian tilanteen vakauttamiseksi. Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti nopeutamme heti, kun edellytyksen siihen ovat olemassa, vapaakauppa-alueen perustamista ja viisumihelpotusten käyttöönottoa.
Jälkimmäinen sopimus liittyy luonnollisestikin takaisinottosopimukseen. Meidän on myös ehdottomasti tuettava Georgian sitoutumista demokratian, oikeusvaltion ja sananvapauden edistämiseen. Georgiassa on toteutettava demokraattisia uudistuksia ja tuettava poliittista monimuotoisuutta.
Turvallisuuden vakauttamisen ja tulitaukosopimuksen täytäntöönpanon osalta voidaan todeta, että tuemme Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) tarkkailuoperaation puitteissa Georgiaan lähetettävien siviilitarkkailijoiden työtä. Tämän operaation on liityttävä EU:n muihin toimiin, kuten jälleenrakentamiseen.
Nyt esitän muutaman huomion suhteistamme Venäjään.
komission jäsen. - (EN) Venäjän reaktio herättää laajempia kysymyksiä suhteistamme sekä lyhyellä että pidemmällä aikavälillä. Venäjä ei toistaiseksi ole noudattanut neuvoston puheenjohtajan välitystoimien pohjalta aikaansaatua kuuden kohdan sopimusta, vaan on päättänyt tunnustaa Abhasian ja Etelä-Ossetian itsenäisyyden. Tämä rikkoo kaikkia perussääntöjä, joihin valtioiden kansainväliset suhteet perustuvat.
Olemme yrittäneet muuttaa suhteitamme nykyaikaiseksi kumppanuudeksi, joka kuvastaisi lisääntyvää taloudellista yhdentymistämme. Uskon, että kun kyseessä ovat perustavanlaatuiset yhteiset edut - taloudellinen riippumattomuus, tarve löytää yhteisiä keinoja terrorismin leviämisen estämiseksi tai terrorismin torjumiseksi, sekä lukuisat muut kysymykset - meidän oli, ja on, näin ollen säilytettävä keskusteluyhteytemme Venäjään.
Emme kuitenkaan äskettäisten tapahtumien johdosta voi jatkaa niin kuin mitään ei olisi tapahtunut. Tämän vuoksi oli tärkeää löytää oikea tasapaino keskustelukanavien säilyttämisen ja selkeän viestin lähettämisen välillä. Uskon, että oikea lähestymistapa olisi jatkaa jo aloitettua yhteistyötä ja keskustelua, mutta lykätä uusien aloitteiden toteuttamista. Komissio aikookin näin ollen tarkistaa kaikki uudet aloitteet suhteidemme syventämiseksi. Neuvosto voi myös tehdä päätelmänsä marraskuussa Nizzassa pidettävää huippukokousta varten.
Pitkäkestoisten vaikutusten osalta todettakoon, että viimeaikaiset tapahtumat korostavat tiettyjen politiikan alojen merkitystä. Sitouduimme kesäkuussa kehittämään itäistä kumppanuutta ja eurooppalaista naapuruuspolitiikkaa, ja tämä osoittaa, että EU on todellakin sitoutunut kehittämään tätä aluetta. Näissä politiikoissa korostetaan sitä tosiseikkaa, ettei EU hyväksy uusien Eurooppaa jakavien rajojen muodostamista, ja että kumppanimme, kuten Georgia, Ukraina ja Moldova voivat luottaa tukeemme niiden alueellisen koskemattomuuden ja suvereniteetin puolustamisessa. Olemme valmiit nopeuttamaan prosessia sekä esittämään itäistä kumppanuutta myös uusille valtioille mahdollisimman pian, varmasti ennen vuoden loppua, ehkäpä jo myöhäissyksystä.
Toiseksi - tämä on viimeinen huomioni - energia on eräs keskeinen tekijä Venäjän välisissä suhteissamme. Se, mitä teemme energian alalla Euroopan sisäpuolella, vaikuttaa ratkaisevasti myös suhteisiimme Venäjään, meidän on siis jatkettava hyvin liikkeelle lähtenyttä työtämme yhtenäisen ja strategisen eurooppalaisen energiapolitiikan kehittämiseksi. Viimeaikaiset tapahtumat ovat siis luoneet todellisen haasteen Euroopan unionille. Meidän on vielä tulevina kuukausina näytettävä, että voimme yhdessä suoriutua näistä tulevista tehtävistä.
Tämä päivä on ollut merkittävä virstanpylväs. Vain yhtenäisen strategian, yhdenmukaisten kantojen ja yhdenmukaistetun toiminnan avulla voimme puolustaa Euroopan etuja ja eurooppalaisia arvoja. Onnittelen parlamenttia sen päättäväisyydestä asiassa ja luotan siihen, että teemme kaikki parhaamme, jotta Euroopan unioni muodostaisi vahvan ja yhtenäisen rintaman.
Joseph Daul
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä komission jäsen Benita Ferrero-Waldner, hyvät naiset ja herrat, emme voi hyväksyä kesän jälkeen Georgiassa kehittynyttä tilannetta, ja Euroopan unionin on puututtava siihen tiukasti ja määrätietoisesti.
Venäjällä on samat oikeudet ja velvollisuudet kuin millä tahansa muulla kansainväliseen yhteisöön kuuluvalla valtiolla. Yksi näistä velvollisuuksista on valtion suvereniteetin ja alueellisen koskemattomuuden kunnioittaminen, kansainvälisesti tunnustettuja rajoja ei saa loukata. Kun Venäjän viranomaiset valtasivat ja miehittivät Georgian alueita ja tunnustivat Georgiasta irrottautuneiden Etelä-Ossetian ja Abhasian itsenäisyyden, ne rikkoivat yksi toisensa jälkeen näitä kolmea edellä mainittua kansainvälisen lainsäädännön perusperiaatetta.
Euroopan unionin on osallistuttava aktiivisesti tämän konfliktin ratkaisemiseen, ja onnittelen puheenjohtajavaltio Ranskaa sen ennaltaehkäisevistä toimista. Meidän on vastattava tuhansien Tbilisin kaduilla hätäänsä osoittavien georgialaisten toiveisiin.
Ryhmäni pyytää Euroopan komissiota, neuvostoa ja kaikkia jäsenvaltioita osoittamaan yhtenäisyytensä tämän asian ratkaisemiseksi, mutta myös osoittamaan määrätietoisuutensa venäläisiä naapureitamme kohtaan. Euroopan unioni ei voi tyytyä tuomitsemaan vain suullisesti näitä järjestelmällisiä kansainvälisen lainsäädännön loukkauksia. Ryhmämme on sitä mieltä, että Euroopan unionin on käytettävä sille suotuja keinoja, erityisesti sen poliittisia ja taloudellisia välineitä, Venäjän painostamiseksi, jotta se noudattaisi solmimiaan sopimuksia. Vaadimme Venäjää noudattamaan ehtoja, joihin se on sitoutunut tulitaukosopimuksen allekirjoittamalla. Sen on täydellisesti ja välittömästi vedettävä joukkonsa Georgian alueelta ja pienennettävä Etelä-Ossetian ja Abhasian alueilla olevien sotilasjoukkojensa määrää. Tuomitsemme myös Venäjän hyökkäysjoukkojen ja niihin liittyneiden palkkasoturien tekemät ryöstöt, kuten Bernard Kouchner jo äsken totesi.
Olemme erittäin huolissamme Etelä-Ossetiassa olevien georgialaisten kohtalosta, joita on siirretty sinne voimakeinoja käyttäen vielä tulitaukosopimuksen allekirjoittamisen jälkeenkin. Vaadimme, että venäläiset ja abhasialaiset viranomaiset turvaavat näiden henkilöiden kotiinpaluun. Vaadimme, että neuvosto ja komissio tarkastavat Venäjän politiikkaansa, myös kumppanuussopimuksia koskevien neuvottelujen toteuttamista, mikäli tämä valtio ei noudata tulitaukoa koskevia velvoitteitaan. Vaadimme neuvostoa ja komissiota vaikuttamaan myönteisesti tämän konfliktin ratkaisemiseksi toteutettavan kansainvälisen mekanismin syntymiseen, myös Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alaan kuuluvien kenttäoperaatioiden avulla.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämä kriisi on paljastanut Euroopan unionin haavoittuvuuden usealla aralla alueella: ensinnäkin energiansaannin alalla. On entistä tärkeämpää varmistaa Euroopan energian toimitusvarmuus. Meidän on kehitettävä vaihtoehtoja Venäjän energiankuljetusinfrastruktuureille ja suojeltava niitä. Vaikuttaa myös selvältä, että Euroopan unionin rooli tämän kriisin hallinnassa voisi olla merkittävämpi, mikäli Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa vahvistettaisiin. Lissabonin sopimus mahdollistaa tämän vahvistamisen. Pyydämme näin ollen kaikkia jäsenvaltioita, jotka eivät vielä ole ratifioineet sopimusta, tekemään sen mahdollisimman pikaisesti. Ryhmämme katsoo, että vakautta ja turvallisuutta Atlantin molemmilla puolilla voidaan kehittää ainoastaan Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen yhteistyötä tasa-arvoisista lähtökohdista kehittämällä.
Lopuksi haluamme vielä huomauttaa, että Georgia on ilmoittanut haluavansa liittyä Natoon. Hyvät naiset ja herrat, elämme ratkaisevia hetkiä, eikä Euroopan unioni voi jättää käyttämättä tätä tilaisuutta osoittaakseen Venäjälle, että sen Venäjän liittovaltiolle osoittamat vaatimukset ovat vankkumattomia ja määrätietoisia, eikä Venäjän suuruus ja mahtavuus muuta niitä. Euroopan unionin uskottavuus, koko alueen vakaus, läheisimpien naapuriemme ja jopa Euroopan unionin jäsenvaltioiden suojeleminen riippuu tästä. Pyydän myös, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että Ukrainan suhteitamme aletaan jälleen pian kehittää eteenpäin. Kiitos. Älkää antako periksi.
Hannes Swoboda
PSE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä komission jäsen, olemme jo useana päivänä voineet lukea eri sanomalehdistä seuraavan sanoman sisältävän ilmoituksen: ”Lenin. Stalin. Putin. Give in?” eli Lenin. Stalin. Putin. Luovutatko? Itse asiassa sanomaa on hieman yksinkertaistettu, sillä Etelä-Ossetia liitettiin Georgiaan Leninin valtakaudella. Tämän seurauksena noin 18 000 ihmistä kuoli ja noin 50 000 ihmistä karkotettiin. Abhasia liitettiin Georgiaan Stalinin valtakaudella. On tärkeää, ettemme unohda tosiasioita ja että otamme huomioon kaikkien osapuolten näkemykset. Zviad Gamsakhurdia, joka oli Georgian ensimmäinen presidentti ja jonka aatteista on jälleen tullut hyvin suosittuja, kuvasi ossetialaisia roskiksi, jotka on lakaistava Rokin tunnelin läpi. Meidän on huomioitava myös tämä Georgian kansallisuusmielisyys.
Mikään edellä mainituista - ja haluan tehdä tämän erittäin selväksi, kuten Martin Schulz on myös eri tilanteissa korostanut - ei kuitenkaan oikeuta Venäjän toimia, jotka ovat jatkuneet jo vuosikausia. Tämä on imperialistista käyttäytymistä, ja olemme jo useita kertoja voineet havaita Venäjän käyttävän pienempiä konflikteja näiden omien tarkoitusperiensä ajamiseen. Olemme toistuvasti joutuneet todistamaan Venäjän uhkauksia ja boikotteja, joita emme voi hyväksyä. En kiellä sitä, etteikö länsi tai Georgian presidentti Mihail Saakašvilikin olisi tehnyt virheitä, mutta Venäjä on naapuruussuhteissaan toistuvasti yrittänyt käyttää sisäisiä konflikteja omien etujensa ajamiseen.
Kosovon tunnustaminenkaan ei oikeuta tätä toimintaa. Euroopan unioni on aina selkeästi ja yksiselitteisesti ponnistellut kansainvälisen monenvälisen ratkaisun saavuttamiseksi. Venäjästä ei voi sanoa samaa. Euroopan unioni on myös tukenut selkeästi ja yksiselitteisesti Kosovon serbivähemmistöä ja jatkaa heidän tukemistaan. Mitä Venäjä on tehnyt? Se on katsonut mitään tekemättä, kun georgialaisia on karkotettu Etelä-Ossetiasta ja Abhasiasta. Toivon, että Bernard Kouchner on oikeassa sanoessaan, että käyttöön ollaan nyt ottamassa uutta toimintatapaa.
Euroopan unionin olisi nyt panostettava naapureihimme ja keskityttävä tukemaan heitä. Olemme ehdottaneet Mustanmeren unionin perustamista jo jokin aika sitten. Valitsimmepa minkä hyvänsä nimen tälle rakenteelle, on selvää, että meidän on vahvistettava nykyistä naapuruuspolitiikkaamme ja saatava myös muut tämän alueen yhtenäisyyden ja vakauden edistämisestä kiinnostuneet valtiot, Turkista Kazakstaniin, mukaan tähän toimintaan.
Mikäli Venäjä on valmis muuttamaan politiikkaansa, aloittamaan yhteistyön ja kunnioittamaan naapureitaan, se on myös tervetullut mukaan. Venäjä tuntee itsensä vahvaksi tällä hetkellä korkeiden energianhintojen vuoksi, mutta kuten kaikki tiedämme, tämä ei ole taloudellisesti kestävä toimintapohja. Venäjä voisi hyötyä huomattavasti Euroopan unionin kumppanuudesta ja EU:n kanssa tehtävästä yhteistyöstä. Tällä välin meidän on annettava selkeä tukemme naapureillemme. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen sitä mieltä, että tämänpäiväisen neuvoston päätelmät ovat sopiva lopputulos, joka tarjoaa kestävän pohjan tulevalle kehitykselle, sillä päätelmissä ilmoitetaan selkeästi tavoitteet, jotka ovat realistisia ja kestäviä. Toivon, että Euroopan parlamentti päätyy samanlaisiin selkeisiin ja konsensuspohjaisiin päätelmiin kuin neuvosto, jotta Euroopan unioni voi esiintyä yhtenä - vahvana - rintamana.
(Suosionosoituksia)
Graham Watson
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, olen hieman yllättynyt neuvoston puheenjohtajan tämäniltaisesta puheesta, sekä siitä, että hän lausuu sen arvokkaalta puhujakorokkeelta.
Kaukasuksen konfliktin molempien osapuolten on kannettava vastuunsa, kuten neuvoston puheenjohtajakin jo sanoi. Miksei neuvoston päätelmissä sitten toisteta tätä näkökohtaa?
Presidentti Saakašvili tuskin kuvitteli, etteivät hänen sotilaalliset toimensa saisi aikaan jonkinlaista reaktiota venäläisissä. Myös Venäjän vastaus oli suhteeton.
Te sanoitte 'Les dégâts n'ont pas été considérables', komission jäsen Benita Ferrero Waldner on kuitenkin ilmoittanut meille kyseiset luvut, ja tämän parlamentin on annettava hyväksyntänsä kaiken maksamiseen!
Eräästä asiasta olemme samaa mieltä kanssanne: meidän on tuomittava Venäjän toimet, niitä ei voi puolustella, mutta emme myöskään suostuttele Venäjää luopumaan kannastaan presidentti Medvedevin nurkkaan ajamalla. Jännitteet laukeavat paremmin keskustelujen ja sitoumusten avulla kuin eristämällä. Tämän olemme oppineet kylmästä sodasta. Euroopan unionilla on - Helsinki-prosessin mukaisesti - tässä merkittävä rooli.
Tämän konfliktin myötä huomaamme jälleen, että tarvitsemme yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Ja vaikka jäsenvaltiot ovatkin eri mieltä Venäjästä, puheenjohtajavaltio onnistui kuuden kohdan suunnitelmaa koskevissa neuvotteluissaan ripeästi, ja onnittelen puheenjohtajavaltiota siitä.
Suunnitelma ei ehkä ole täydellinen, mutta se saanut väkivaltaisuudet loppumaan. Se olisi toimeenpantava kokonaan, eli Venäjän joukkojen olisi vetäydyttävä myös Mustanmeren rannalla sijaitsevasta Potin satamasta.
Mihin toimiin Euroopan unionin olisi seuraavaksi ryhdyttävä? Neuvosto on toiminut oikein myöntäessään varoja kriisinhallintaan ja jällenrakentamiseen sekä nopeasti paikalle toimitettuun humanitaariseen apuun. Nyt sen on vielä nimitettävä sellainen Euroopan unionin edustaja, joka saa molemmat osapuolet kuuntelemaan.
Euroopan unioni toimii oikein lähettäessään paikalle tarkkailijoita. Näiden tarkkailijoiden on korvattava venäläiset rauhanturvaajat ja tämä tarkoittaa sitä, että sellaisten jäsenvaltioiden, jotka eivät vielä ole sitoutuneet muihin sotilaallisiin operaatioihin, on sitouduttava tähän tehtävään.
Euroopan olisi kutsuttava koolle Taka-Kaukasian rauhankonferenssi, jossa kaikki osapuolet voisivat etsiä ratkaisua vielä ratkaisemattomiin konflikteihin.
Euroopan unionin olisi ensimmäiseksi kuitenkin selvitettävä eräs selkeä epäjohdonmukaisuus, jonka ratkaisemiseen tarvitaan muutakin kuin ministerin määräys. Meidän olisi muutettava poikkeusta, jonka perusteella Venäjän passilla matkustavat georgialaiset pääsevät vapaasti Euroopan unioniin. Tämä nimittäin kannustaa heitä ottamaan Venäjän kansalaisuuden. Georgian kansalaisille olisi taattava samanlainen pääsy Eurooppaan kuin Venäjän kansalaisillekin, samaan tulokseen tosin päästään myös jäädyttämällä Venäjän kanssa tehty viisuminsaannin helpottamista koskeva sopimus.
Kun vahvistamme naapuruuspolitiikkaamme, kuinka voimme varmistaa yhteistyön jatkumisen Venäjän kanssa samalla, kun osoitamme, että täydellinen ”strateginen kumppanuus” ei enää ole uskottavaa? Mitä muuta voimme tehdä, jottei Eurooppa olisi niin riippuvainen Venäjän energiantuotannosta? Toimitte oikein, kun vahvistitte tekstiä näillä asiaa koskevilla päätelmillänne. Venäjän on nyt vastattava sen laittomista toimista aiheutuvista seurauksista, keskusteluihin voitaisiin liittää vaikkapa 40 kilometrin päässä rajalta järjestettävien Sotšin talviolympialaisten tulevaisuus.
Voidaanko Venäjän käyttäytymistä pitää olympialaisen peruskirjan vaatimuksia vastaavana? Ei. Näiden kysymysten ratkaiseminen vaatii määrätietoisuutta, kaukonäköisyyttä ja kärsivällisyyttä. Euroopan unionin on vastattava tähän haasteeseen ja pelkäänpä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ettemme voi kohottaa maljoja kanssanne, ennen kuin olemme tämän tehneet.
Puhemies
(DE) Haluan sanoa seuraavalle puhujalle, että tarkistamme seuraavassa puheenjohtajakokouksessa poliittisten puolueiden puhejärjestystä, koska asiasta on esitetty jo yksi vastalause. Nyt annan puheenvuoron Konrad Szymánskille, joka puhuu UEN-ryhmän puolesta. Tutkimme asiaa torstaina, koska kukaan ei osaa selittää miksi järjestys on sellainen kuin on. Tätä asiaa on selvennettävä järjestelmällisesti.
Konrad Szymański
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, arvoisa Bernard Kouchner, Venäjä ei noudata kolmea kohtaa presidentti Sarkozyn puolestamme neuvottelemasta kuuden kohdan sopimuksesta. Koska Venäjä toimii näin, sen voidaan katsoa menettäneen asemansa Euroopan kumppanina. Myös Euroopan unionin uskottavuus on vaakalaudalla tässä konfliktissa.
Humanitaarisen avun toimittaminen, Georgian jälleenrakentaminen, viisuminsaannin helpottamista koskevien toimenpiteiden käyttöönotto ja kauppasopimusten tekeminen ei riitä. Venäjän on koettava perin pohjin, miltä eristäytyminen tuntuu. Jos se ei ymmärrä tätä, se menettää mahdollisuutensa politiikkansa uudistamiseen. Venäjä jatkaa toimiaan uskoen, että selviytyy kaikesta ilman seurauksia. Meidän on vuonna 2012 järjestettäviä seuraavia presidentinvaaleja silmällä pitäen yritettävä herättää ihmisten tietoisuutta Venäjän kasvavasta poliittisesta ja taloudellisesta eristäytymisestä, ainoastaan näin voimme herättää epäilyksiä ja tukea eriävien mielipiteiden puhkeamista Moskovan hallitsevan luokan keskuudessa. Venäjä ei saa hyötyä tästä hyökkäyksestään.
Meidän on tarkastettava energiapolitiikkaamme. Eurooppa on riippuvainen Venäjän energiantuonnista, eikä sillä juurikaan ole liikkumanvaraa. Haluammeko tilanteen huonontuvan? Jäsenvaltioiden on mahdollisimman pian irrottauduttava pohjoista ja eteläistä öljyputkea koskevista rakennushankkeista. Mikäli emme tee näitä päätelmiä tilanteen kehittymisestä pitkällä aikavälillä, voimme hyvinkin joutua sivustakatsojan asemaan ja joutua muiden naurunaiheeksi.
Daniel Cohn-Bendit
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisat puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, olen sitä mieltä, että meidän olisi tässä tilanteessa keskusteltava siitä, mitä seuraavaksi teemme. Olen sitä mieltä, että neuvosto on käytettävissä olevien mahdollisuuksiensa mukaan tehnyt päätöksensä ja ryhtynyt toimiin. Voimme aina tietysti saivarrella siitä, olisiko meidän pitänyt järjestää Euroopan unionin valtion- ja hallitusten päämiesten ylimääräinen huippukokous jo aikaisemmin yhtenäisyytemme näyttämiseksi, mutta olkoon.
Meidän on nyt pohdittava perustavanlaatuisia kysymyksiä. Kaikkein tärkein näistä kysymyksistä koskee suhteitamme Venäjään, yhteistyötämme Venäjän kanssa ja sitä, miten aiomme ratkaista Kaukasuksen ongelmat, kun otamme huomioon myös Vuoristo-Karabahin tilanteen. Voimme joutua todistamaan jatkuvia konflikteja, ja presidentti Sarkozy voi joutua jatkuvasti näiden tilanteiden eteen. Hän voisi asettautua Kremliin, oleskella siellä jatkuvasti, tämä olisi eräs mahdollisuus.
Minun mielipiteeni on seuraava: Ensinnäkin, hyvä Joseph Daul, meidän ei todellakaan pitäisi keskustella Georgian ja Ukrainan liittymisestä Natoon juuri nyt. Se on idioottimainen ajatus tällä hetkellä, sillä se tarkoittaisi sitä, ettemme voisi edetä pidemmälle poliittisesti. Liittyvätkö Georgia ja Ukraina Natoon, kun Naton uudistukset on toteutettu? Ehkäpä, minä en sitä tiedä. Tämä kuitenkaan ei ole nyt ajankohtainen aihe.
Jos Georgia olisi ollut Naton jäsen, olisiko 5 artiklaa sovellettu? Ei tietenkään! Tämän vuoksi meidän ei pitäisi puhua roskaa. Toisaalta - ja tämän kysymyksen kohdalla olen samaa mieltä kuin Graham Watson - kuinka voimme hallita presidentti Saakašvilin kaltaisten henkilöiden toimia? Olemme kaikki sitä mieltä, ettemme voi hyväksyä Venäjän toimia, muttemme myöskään voi hyväksyä sitä, että Georgian presidentti päättää pommittaa kaupunkia, oli syy sitten mikä tahansa. Jos meitä provosoidaan, vastaamme provokaatioon muulla tavoin, emme pommittamalla.
Olemme siis todellisen poliittisen ongelman edessä. Olemme sitä mieltä, että meidän olisi ratkaistava tämä poliittinen ongelma seuraavalla tavalla: meidän olisi ehdotettava Georgialle ja Ukrainalle etuoikeutettua kumppanuussuhdetta, joka olisi ensimmäinen askel kohti mahdollista unioniin liittymistä. Liittyminen voidaan toteuttaa, mikäli Euroopan unionia uudistetaan perin pohjin ja niin edelleen. Meidän olisi voitava painostaa näitä poliittisia päättäjiä myös poliittisilla välineillä, ei vain taloudellisilla ja yhteiskunnallisilla välineillä. Mikäli nämä valtiot haluavat tulevaisuudessa kuulua Eurooppaan, niiden on päästävä eroon kansallismielisyydestään.
Muistakaamme François Mitterrandin sanat siitä, että nationalismi merkitsee sotaa. Georgian nationalismi, Venäjän nationalismi, Abhasian nationalismi ja Etelä-Ossetian nationalismi merkitsevät sotia! Meidän eurooppalaisten on sanottava ”tavoitteenamme on voittaa nationalismi”. Näin ollen eurooppalaista näkökulmaa ehdottamalla ehdotamme myös eurooppalaisten arvojen soveltamista, sillä mikäli nationalististen aatteiden leviäminen jatkuu näillä alueilla, me emme koskaan löydä edellä mainittuihin kysymyksiin ratkaisua.
Francis Wurtz
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisat puhemies ja neuvoston puheenjohtaja, hyvä komission jäsen, joudumme umpikujaan, mikäli otamme Kaukasuksen kriisissä Georgiaa puolustavan tai Venäjää puolustavan kannan. Tämä on ollut päivänselvää 17 vuotta sitten tapahtuneesta Neuvostoliiton hajoamisesta saakka. Alueella on jatkuvia jännitteitä ja valtioiden rajat ovat kiistanalaisia. Toisiaan seuranneista sodista ja väkivallasta johtuvat traumat painavat kollektiivista muistia, alueen etninen ja uskonnollinen sirpaleisuus, kaunantunteet ja nöyryytykset tarjoavat kasvualustan vaaralliselle kansallismielisyydelle. Näissä olosuhteissa poliittisesta vastuuttomuudesta on maksettava kova hinta, ja tämä pätee kaikkiin osapuoliin. Tämä pätee myös Georgian presidenttiin, joka vuonna 2004 tapahtuneen valintansa jälkeen on jatkuvasti herätellyt henkiin kostonhimoa irrottautuneita alueita kohtaan. Hän on luottanut liikaa onneensa Bushin hallintoa mielistellessään ja vastakkainasettelevaa politiikkaansa toteuttaessaan. Hän hyökkäsi Etelä-Ossetiaan, ja Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen yhteisesittelijänä toimiva Luc Van den Brande, joka on vastuussa alueen ongelmien tarkkailusta, sanoi, että hän oli - lainaan hänen puhettaan - ”järkyttynyt pakolaisten kertomuksista, joissa Tshkinvalin tulitusta ja pommitusta kuvattiin massiiviseksi ja mielivaltaiseksi ja kerrottiin asuinalueiden tuhoamisesta.” Tämä on tuhoisa strategia niin Georgian kuin Kaukasuksen ja Euroopankin kannalta.
Myös Venäjän olisi otettava oppia tästä. Vastahyökkäyksen, myös siviileihin kohdistuneen vastahyökkäyksen raakuus, Georgian maaperällä sijaitsevien strategisten alueiden miehitettynä pitäminen, georgialaisen väestön karkottaminen Etelä-Ossetiasta ja kahden Georgiasta irrottautuneen alueen itsenäisyyden yksipuolinen tunnustaminen uhkaavat yhtä lailla sammuttaa uuden presidentin kansainvälisten aloitteiden useammassa kuin yhdessä eurooppalaisessa valtiossa herättämän mielenkiinnon. Venäjä menettää paljon, mikäli se jälleen eristäytyy poliittisesti Euroopasta ja muusta maailmasta.
Lisäksi koko lännen olisi punnittava niitä ennennäkemättömiä vahinkoja, joita Yhdysvaltojen poliittinen seikkailunhalu ja Euroopan ”seuraa johtajaa” -asenne on aiheuttanut tässä osassa maailmaa. Naton rajoittamaton laajentumisstrategia, Serbian pommittaminen, Kosovon yksipuolisesti julistetun itsenäisyyden tunnustaminen, Euroopan maaperälle asennetun ohjustorjuntajärjestelmän tukeminen, alueellisten johtajien - joiden olisi kenties oltava varovaisempia Venäjän vastaisia ja länttä puolustavia lausuntoja antaessaan - ylettömästä ylistämisestä puhumattakaan - kaikki edellä mainitut seikat vastaavat lyhytnäköistä nykyiselle Valkoisen talon isännälle sopivaa politiikkaa, mutteivät Euroopan unionille sopivaa turvallisuuspolitiikkaa. Olemme omin silmin todistaneet tämän strategian, jonka tavoitteena on kansainvälisten suhteiden militarisointi ja poliittisten vastakkainasettelujen synnyttäminen, epäonnistumista. Sen lisäksi, että lähetämme alueelle Etyjin alaisuudessa toimivia eurooppalaisia tarkkailijoita, Euroopan unionin olisi ensisijaisesti pyrittävä tilanteen pahenemisen estämiseen kaikin keinoin ja tutkittava - mahdollisimman nopeasti ja ylimielisyyttä osoittamatta - voisimmeko laatia Euroopan laajuisen uuden turvallisuus- ja yhteistyösopimuksen, joka olisi oikeudellisesti sitova ja jossa käsiteltäisiin kaikkia lykättyjä kysymyksiä: alueellista koskemattomuutta, rajojen rikkomista, umpikujatilanteessa olevia konflikteja, pidättäytymistä voiman käyttämisestä, aseistariisumista ja jopa energiansaannin turvaamista. Näitä kysymyksiä ei ole helppo ratkaista, varsinkaan tässä tilanteessa, mutta jollemme nyt toimi, pelkään, että pahin on vasta edessä. Samalla kun hyväksymme kantamme, muistakaamme, että tänään on 1. päivä syyskuuta, kansainvälinen rauhan päivä.
(Suosionosoituksia)
Bernard Wojciechowski
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, olen kotoisin maasta, jonka historiaa värittävät sodat ja kärsimys. Puola tukee rauhanpyrkimyksiä kaikkialla maailmassa. On ehdottoman tärkeää, että tämä päämäärä saavutetaan.
Itä-Euroopan valtiot, niin sanotut Baltian maat, haluavat johtajiensa inspiroimina, että Euroopan unioni näyttää, että Venäjän on maksettava tietty hinta sen Georgiassa toteuttamista sotilastoimistaan. Tämä voidaan katsoa klassiseksi esimerkiksi poliittisesta puhdasoppisuudesta, oletamme, että Venäjä toteuttaa vain imperialistisia päämääriään.
Tämä perinteinen ja järjetön, täynnä latteuksia oleva asenne Venäjää kohtaan on nöyryyttävä, koska esimerkiksi Venäjä voi pitää sitä loistavana esimerkkinä muutamien kuumapäisten poliitikkojen vastauksesta.
Euroopan unioni tarvitsee Venäjää aivan yhtä paljon -ellei jopa enemmän - kuin Georgiaakin. Näin ollen on ehdottoman välttämätöntä, ettei Euroopan unionista tule tämän konfliktin osapuolta, eikä se asetu puolustamaan kumpaakaan, ei Venäjää eikä Georgiaa. Euroopan unionin on näytettävä maailmalle, että sen politiikka on Yhdysvalloista riippumatonta ja ystävällismielistä, täydelliseen kumppanuuteen perustuvaa politiikkaa.
Venäjä on EU:n kolmanneksi suurin kauppakumppani, kauppavaihto eurooppalaisten tavaroiden osalta on 500 miljardia dollaria. Voimmeko vaarantaa tämänkaltaisen suhteen?
Euroopan parlamentti osallistuu neuvoston kanssa yhtäläisesti lainsäädäntötyöhön yhteispäätösmenettelyä käytettäessä. Mutta onko parlamentti todella tasavertainen kumppani EU:n ulkoasioista päätettäessä?
Arvoisa ministeri, tulette puhumaan meille vasta nyt, kun kaikki Georgiaa koskevat päätökset on jo tehty. Kysyn siis: onko Euroopan parlamentin mielipiteellä merkitystä? Miksi keskustelemme, jos kaikista asioista on jo päätetty ja päätökset jo toteutettu?
Sylwester Chruszcz
NI-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa komission jäsen, taistelujen puhkeaminen Kaukasuksella liittyy tiiviisti Kosovoon. Kuulun niihin, jotka vastustivat Serbian pirstomista. Jo alusta alkaen korostimme sitä, että Kosovon albaanien yksipuolinen päätös, jota Yhdysvallat ja monet Euroopan maat tukivat, avaisi lopulta Pandoran lippaan ja käynnistäisi vastaavia kiistoja ympäri maailmaa. Georgiassa kävi juuri näin. Georgian presidentti Saakašvili päätti hyökätä siviilien kimppuun Ossetiassa. On syytä muistaa, että Abhasia ja Ossetia ovat olleet omia kansakuntiaan jo vuosisatojen ajan. Ne ovat kehittäneet omaa kulttuuriaan ja identiteettiään ja ne ovat usein joutuneet taistelemaan itsenäisyydestään, jonka Stalin riisti niiltä ennen toista maailmansotaa.
Serbia ja Georgia ovat erinomainen esimerkki siitä, miten kansainvälisellä näyttämöllä toiset ovat tasa-arvoisempia kuin toiset ja miten kansainvälisen oikeuden tulkitsijoina ovat aina vahvimmat liittolaiset. Lisäksi Euroopan järjestys on rikottu monien tämän parlamentin jäsenten tuella. Palauttakaamme rauha ja kansainvälisen oikeuden kunnioitus Eurooppaan! Palauttakaamme järjestys Eurooppaan! Kehotan niitä maita, jotka kannattivat Serbian pirstomista, vetämään Kosovon itsenäisyydelle antamansa tunnustuksen takaisin ja Venäjää vetämään takaisin Ossetian ja Abhasian itsenäisyyden tunnustamisen. Jos Yhdysvaltojen ja useimpien unionin jäsenvaltioiden tunnustama Serbian hajottaminen on hyvä asia, miksi vastaava operaatio Georgiassa olisi tuomittava? Hyvät naiset ja herrat, pyydän teitä luopumaan tekopyhyydestä.
Bernard Kouchner
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) Ymmärrän, hyvä Graham Watson, että suuri erehdykseni oli puheenvuoron käyttäminen tältä korokkeelta. Jos se on ainoa perusteenne moittia minua, voin korjata asian, sillä kun viimeksi puhuin tällä korokkeella, en ollut valtion päämies. Loppujen lopuksi kuka tahansa voi erehtyä.
Täällä on esitetty useita kysymyksiä, joihin voin yrittää vastata, ja toisia, joihin en rehellisesti sanoen pysty vastaamaan. On selvää, hyvä Joseph Daul, että tahdomme kaikki, erityisesti tämän kriisin oloissa - tämä onkin Ranskan puheenjohtajakauden painopisteitä - toteuttaa Euroopan puolustuspolitiikkaa menestyksekkäästi. Mitä tarkoittaa ”menestyksekkäästi”? Se tarkoittaa sitä, että meidän on joka tapauksessa käynnistettävä uudelleen prosessi, jonka ansiosta pääsimme yhteisymmärrykseen Saint-Malossa. Siihen meidän on sitten tukeuduttava yhteisin ponnistuksin. Toivottavasti toimimme niin. Meidän on itse asiassa toimittava juuri näin, mutta ei siksi, että tämä kriisi olisi vaatinut sotilaallisen reaktion. Ei sinne päinkään! Jos olisi edes harkittu sotilaallista reaktiota Venäjän suorittamaan Georgian valloitukseen, olisi toimittu todella huonosti. Mielestäni alusten saapuminen Mustallemerelle ei ollut oikea reaktio, sillä joillakin aluksilla oli ohjuksia. Mielestäni näin ei olisi saanut toimia. Ranska puheenjohtajavaltiona oli toista mieltä. Jos halutaan saada aikaan vahva eurooppalainen puolustusjärjestelmä, joka on välttämätön, on hyväksyttävä Lissabonin sopimus, ja tästä päädymmekin omiin institutionaalisiin vaikeuksiimme. Meidän on ehdottomasti löydettävä ratkaisu tähän institutionaaliseen kriisiin.
Rehellisesti sanoen mielestäni Nato ei ole oikea ratkaisu tähän tilanteeseen. Se on itse asiassa huono ratkaisu, sillä jos olisimme äänestäneet Bukarestissa jäsenyysvalmennusohjelman (MAP) puolesta, se ei suoraan sanoen olisi muuttanut tilannetta lainkaan, sillä en usko, että yksikään valtio oli valmis sotimaan Georgian puolesta. Sanon tämän vailla kyynisyyttä. Sanon tämän, sillä se oli todella yksimielinen näkemys kaikkien järjestämiemme kokousten ja käymiemme keskustelujen alussa. Tämän toteaminen ei tarkoita sitä, että Georgialla tai Ukrainalla ei olisi oikeutta liittyä Natoon.
Asiaan liittyy muitakin varteen otettavia seikkoja. Tällä hetkellä tästä on vaikea puhua, joten pyrin olemaan hienotunteinen, mutta tämä maa, Venäjä, on jo 20 vuoden ajan tuntenut olevansa kaltoin kohdeltu. Mielestäni tämä pitää tietyllä tapaa erityisesti täällä Euroopan unionissa jossain määrin paikkansa. Emme ole löytäneet yhteistä kieltä Venäjän kanssa. Ehkä emme muutenkaan olisi onnistuneet, mutta katson kuitenkin, ettemme ymmärtäneet riittävän hyvin muutosten olevan tulossa, sillä Georgiahan oli itse vielä 20 vuotta sitten osa Neuvostoliittoa. Sekin oli kommunistinen maa. Kumpikaan osapuoli ei todellakaan ole onnistunut saamaan aikaan demokratiaa. Uskon, että ongelma puhkeaa myöhemmin Ukrainassa ja Georgiassa, samoin kuin muissakin maissa, mutten todellakaan usko, että reaktio oli oikea.
Toisaalta olette oikeassa: suhteita Ukrainaan on tiivistettävä, kuten asiakirjassa todetaan. Tämä pätee myös Georgiaan. Hetken päästä puhumme erityiskumppanuudesta.
Hannes Swobodalle haluaisin sanoa - ja kerron nyt tarinan - että halusin Gorissa käydä Stalinin kodissa, sillä siellähän se on. Hän syntyi Gorissa. Voitaisiin ajatella, että hän piirteli pieniä punaisia ympyröitä karttaan sinne, minne voitaisiin perustaa autonomia tai edes yhteisöjä mahdottomiin paikkoihin. Hän tunsi alueen hyvin, eivätkä Ossetia ja Abhasia tuolloinkaan tulleet toimeen Georgian kanssa eivätkä minkään muunkaan alueen kanssa. Tätä kriisiä ei tarvittu sen ymmärtämiseksi, että alueella oli konflikteja. Mikä on Balkania pahempi alue? Kaukasus. Mikä on Kaukasusta pahempi alue? Balkan. En ole varma, mutta minusta tuntuu, että nykyinen tilanne siellä on levinnyt hyvin laajalle. Jos tarkastellaan asiaa hieman enemmän ja mietitään, mitä tapahtui Tšetšeniassa, minkä voimakkaasti tuomitsen, voidaan havaita, että tšetšeenien liittolaisina Georgiaa vastaan olivat abhasialaiset.
Jätetään tuo menneisyyteen, vaikka voisikin olla hyödyllistä palata siihen. Sanoitte, ja olen samaa mieltä kanssanne, ettei tälle reaktiolle ole perusteita. Ei minkäänlaisia. Meidän on kuitenkin tarkasteltava, miten nämä provokaatiot saivat alkunsa, sillä rehellisesti sanoen kertomukset poikkeavat toisistaan niin paljon, että tässä aivan hämmentyy. Kun keskustelimme Moskovassa tästä asiakirjasta, meiltä kysyttiin, miten tilanteeseen olisi pitänyt reagoida. Olisiko venäläisten pitänyt jättää maanmiehensä kuolemaan ja sallia pommitukset? Alkuasetelmaa ei saa unohtaa. En aio puhua siitä, sillä asiaa ei todellakaan pysty tarkistamaan, mutta venäläiset puhuivat suoraan 1 000-2 000 kuolleesta, mikä ei pitäne paikkaansa, sillä ainoat, jotka menivät paikalle, olivat Human Rights Watch -järjestön jäseniä, ja he puhuivat useasta sadasta kuolleesta. Itse asiassa he raportoivat sadoista tai jopa tuhansista uhreista. En ole varma. Joka tapauksessa tämän reaktion perustana oli teoreettisesti uhrien suuri määrä. Menin jälleen kerran juttelemaan Pohjois-Ossetiassa olevien pakolaisten kanssa, ja kertomukset olivat kamalia: kranaatteja heitettiin kellareihin, joista lapset olivat etsineet suojaa. En ole keksinyt tätä. Ehkä se ei pitänyt paikkaansa, mutta äänensävy ei valehtele. Olen nähnyt elämäni aikana monia pakolaisia. Nämä olivat kauhuissaan. He olivat vaeltaneet kaksi päivää vaikeiden vaiheiden läpi. Tämäkin tieto on varmistettava.
Olette aivan oikeassa todetessanne, että tarvitsemme naapuruuspolitiikkaa, ja siihen turkkilaiset juuri parhaillaan pyrkivät. Turkkilaiset ovat perustaneet niin kutsutun alueellisen foorumin, ja he haluavat aloittaa neuvottelut, joihin osallistuisivat Venäjä, joka on jo suostunut, Azerbaidžan, Armenia ja - hehän siitä ovat vastuussa - tietenkin Georgia ja Turkki. Mielestäni ajatus on hyvä, ja puheenjohtajavaltion puolesta olen suostunut tapaamaan heitä hyvin pian. Ulkoministeri Babacanin olisi pitänyt olla täällä tänään, jotta olisimme voineet vaihtaa kokemuksiamme. Olen kuitenkin samaa mieltä kanssanne naapuruuspolitiikan tarpeesta. Benita Ferrero-Waldner varmasti on samaa mieltä, että näin on toimittava. Turkki on suuri naapurimme. Jolleivät he onnistu puhumaan venäläisten kanssa, joudumme varmaankin suuriin vaikeuksiin. Kuten itsekin kuulitte, presidentti Medvedev totesi eilen, että rangaistuksia voidaan soveltaa molempiin suuntiin ja että hekin osaavat käyttää niitä. Rangaistukset eivät ole aivan samanarvoisia silloin, kun toinen osapuoli toimittaa kaasua eikä toinen osapuoli halua ottaa sitä vastaan. Tilannetta on siis tarkasteltava realistisesti. Hän kääntää kaasuhanaa, emme me.
Hyvä Graham Watson, antamienne lukujen suhteen tunnen samaa kuin te. Mitä presidentti Saakašvili on tehnyt? Keskustellessani hänen kanssaan, ottaen huomioon, että olin tavannut hänet kaksi kertaa aiemmin, hän totesi, että - itse asiassa tästä keskustelusta ei nyt pitäisi puhua, sillä olisin varmasti puolueellinen, eikä minulla ole riittävästi tietoja - mutta hän totesi, että hänen oli pakko vastata provokaatioon. Hän oli nähnyt toisen osapuolen valmistelevan tykistöään erityisesti Gradin kallioilla. Ne tulivat ja asettautuivat Ossetian pääkaupungin ympärillä oleviin georgialaisiin kyliin. Ketä uskomme? Enpä tiedä. Tietyt neuvonantajat ovat todenneet, etteivät asiat menneet lainkaan niin kuin kansainvälisissä viestimissä kerrottiin. Keneenkään ei voi todella luottaa tässä koko asiassa. Tarkkailijana tiedätte, ettei ongelmaa ole ratkaistu. Olemme yrittäneet. Javier Solana sanoo, että heitä on kutsuttava tarkkailijoiksi. Siksi kutsumme heitä tarkkailijoiksi, ja tekstissä heitä nimitetään tarkkailijoiksi. Rauhanturvaajat ovat jotain muuta, sillä rauhanturvaoperaatiota varten venäläisten olisi vedettävä täydellisesti pois kaikki taisteluun osallistuneet. Sekä Abhasian että Ossetian päätöslauselmissa todettiin, että suhdeluku olisi kaksi kolmannesta ja yksi kolmannes. Kaksi kolmannesta vastasi rauhanturvaamisesta, venäläisiä rauhanturvaajia, ja loput olivat georgialaisia. Kumpikin osapuoli syyttää toista ja molemmat syyttävät Etyjin ja YK:n rauhanturvajoukkoja osallistumisesta taisteluihin molemmilla puolilla rintamaa heti taistelujen alettua. Siksi mielestäni näin ei voi jatkua, ja rauhanturvaajien lähettäminen on suuri operaatio, jonka pyrimme toteuttamaan. Se on toistaiseksi kuitenkin vaikeaa. On järjestettävä kansainvälinen konferenssi näiden lukkiutuneiden konfliktien ratkaisemiseksi. Nyt olisi pyrittävä saamaan aikaan konferenssi Ossetiasta, sillä se on kiireellisin, ja sen jälkeen Abhasiasta.
Passeista puheen ollen, kukahan nostikaan esiin tämän passiongelman. Niin, passeja jaettiin hyvin laajasti ja siksi tapaamani henkilöt, Ossetian pakolaiset, tunsivat olevansa Venäjän kansalaisia, mikä on todella kieroutunutta. He tunsivat olevansa Venäjän kansalaisia. Heidät toivotettiin tervetulleiksi Venäjälle ja heitä puolustettiin Venäjän kansalaisina. Kun huomaa, että samoin toimittiin ilmeisesti myös Krimillä, huolestuu entisestään. Siksi tätä ongelmaa on käsiteltävä venäläisten kanssa hyvin hienotunteisesti, mutta tiukasti. He jakavat passeja henkilöille, joiden he sanovat olevan venäläisiä. Tässä yhteydessä on kuitenkin syytä muistaa, että Gorbatšov ja Jeltsin piirtelivät Venäjän rajoja nopeasti syrjäyttäen historian. En ala nyt käsitellä tätä ongelmaa. En puutu siihen, että Kiova oli kerran Venäjän pääkaupunki ja että Krimiltä pääsee seitsemälle merelle. Jos kuitenkin kuvittelitte, että venäläiset aikoisivat luopua ainoasta käytävästä, joka on Pohjois-Ossetian ja Etelä-Ossetian välillä, toisin sanoen kulkee läpi Kaukasuksen, erehdyitte. Näitä historian ristiriitoja ja maantieteen ristiriitoja on ymmärrettävä antamatta periksi kummallekaan osapuolelle. Euroopan unionin puheenjohtajavaltio ei tuominnut moraalisesti kumpaakaan osapuolta. On sanottu, että tämä toimi oli liioiteltu eikä ongelmaa siten ratkaistu, ettei tätä kaupunkia olisi saanut pommittaa yöllä eikä niin voimakasta vastareaktiota olisi saanut tehdä. Jälleen kerran on kuitenkin tiedettävä, miten kaikki tapahtui.
Hyvä Konrad Szymański, sanoitte, että vain kolme kohtaa on pantu täytäntöön. Tulos ei ole huono, sillä meidän lisäksemme kukaan muu ei ole edes yrittänyt tehdä mitään. Kolme kohtaa on pantu täytäntöön, ja ne olivat tärkeimmät kolme kohtaa: tulitauko, joukkojen vetäminen pois ja humanitaarisen avun perille pääsy. Jollemme ole saaneet muuta aikaan, ei ole syytä hävetä. Mielestäni oli tärkeää aloittaa näillä toimilla. Muiden kolmen kohdan toteuttamista on odotettava 8. syyskuuta asti, koska sen jälkeen alamme painostaa. Päätämme kaikki yhdessä mitä tehdä eli kaikki Eurooppa-neuvoston 27 valtiota ja parlamentti, jota meillä on tapana kuulla. Itse asiassa Jean-Pierrellä ja minulla on tapana kuulla teitä ja keskustella kanssanne. Mikään ei ole varmaa. Jos toteamme 8. syyskuuta, että liikkeelle on päästy, hyvä niin. Jos mitään ei kuitenkaan ole tehty, meidän on tarkistettava toimintaamme. Se on selvä. Hyökkäystä ei voi hyvittää. Ei tietenkään, mutta kuka maksaa hinnan? Minusta on mukavaa, kun aina oikeassa olevat kysyvät, mitä Venäjän armeijalta voisi muuta odottaa? Mitä olisi pitänyt tehdä? Olen havainnut, että päättäväisimmät henkilöt ja monet niistä, jotka menevät huomenna Georgiaan ja jotka olivat hyvin määrätietoisia kiihkeissä puheenvuoroissaan, eivät tee mitään. Olen samaa mieltä kuin Francis Wurtz, jonka mukaan Georgiaa on jo kauan rohkaistu osoittamaan olevansa, miten sen nyt sanoisin, voimakas ja rohkea. Mielestäni nämä eivät ole olleet hyviä neuvoja, sillä jos jotain maata rohkaistaan osoittamaan kostonhimoa tai ainakin olemaan päättäväinen vastarinnassaan antamatta sille välineitä, ei mielestäni toimita oikein. Mielestäni, ja hallitus on samaa mieltä kanssani, heillä ei todellakaan ollut onnea, sillä tuli uhreja, ja georgialaiset lähtivät kaduille tietämättä mitä pyhimystä rukoilla tuntien samalla tulleensa hylätyiksi. Heille oli luvattu niin paljon eikä lupauksia pidetty.
Nabucco-putkesta on tietysti kaikenlaisia selityksiä. Se on putki, jonka kautta kulkee öljyä. Kaikki nämä seikat on tietysti otettava huomioon suuntaan ja toiseen. Tästä pääsemme takaisin aiheeseen, jonka mainitsitte. Haluaisin korostaa, hyvä Joseph Daul, ettei tämä ole ainoa painopisteala Ranskan puheenjohtajakaudella. Huomiota kiinnitetään myös energiaan, johon todella keskitytään - ja se mainitaan tekstissä - energiaan ja tietysti uusiutuviin energialähteisiin.
Hyvä Daniel Cohn-Bendit, mitä me olemme tehneet? Olemme tehneet parhaamme eli yrittäneet pysäyttää sodan. Ehkä emme ole toimineet parhaalla mahdollisella tavalla, ehkä asiakirja ei ole paras mahdollinen, ehkä se laadittiin nopeasti ja ehkä kahden valtuuskunnan piti kiistellä, jotta päästiin jonkinlaiseen yhtenäisyyteen. Se ei ollut lainkaan täydellistä. Toistaiseksi se on kuitenkin toiminut. Se ei riitä, mutta se on toiminut. Olen aivan samaa mieltä siitä, että muitakin vaikeita paikkoja on, kuten Vuoristo-Karabah, Nahitsevan ja muut. Paikkoja on paljon - enkä usko, että venäläiset olisivat yhtä kiinnostuneita niistä - kuten Vuoristo-Karabah, ja muitakin, erityisesti Krim. Se on selvää. Emme me loukkaa venäläisiä, jos kerromme tarkkailevamme tilannetta. Sehän on velvollisuutemme.
Natosta sanon vielä jotain muuta, hyvin varovaisesti. Bukarestin huippukokouksessa - me kuusi yhteisön perustajavaltiota - äänestimme MAP-ohjelmaa vastaan. Itse asiassa emme lopulta äänestäneet, ei meidän edes tarvinnut äänestää, sillä yksimielisyyttä ei saatu aikaan. Siksi ei tarvinnut äänestää. Asiaa oli todella hyvin vaikea selittää ja kuusi perustajavaltiota totesi, että kyseessä oli naapuri. On otettava huomioon, ettemme ole onnistuneet rakentamaan tai säilyttämään asiallisia suhteita tähän suureen maahan ja ettemme halua jättää sille käsitystä paikasta, eräänlaisesta pysyvästä paikasta. Uskon meidän olleen oikeassa. Nyt keskustellaan Puolaan ja Tšekkiin sijoitetuista ohjustorjuntapattereista. Tämä ei todellakaan ole oikea tapa käydä vuoropuhelua, vaikkei niitä olisikaan suunnattu Venäjää vastaan. Tärkeää tässä epäilemättä kuitenkin on Iranin suhteen ja Iranin politiikkamme suhteen, että me kuusi olemme ehdottomasti yhtenäisiä. Ehkä näin voisi toimia myös Venäjän suhteen. Se on tärkeää, sillä mielestäni meillä on paljon menetettävää, jollemme säilytä näitä kumppanuuskanavia.
Miten voimme valvoa presidentti Saakašvilin toimia? En tiedä, mutta kaupungin pommittamista yöllä ei voida sallia. Mielestäni kaupunkia ei saa pommittaa yöllä. Toistan vielä kerran, etten tiedä, minkä tasoista tämä pommitus oli, mutta mitä muuta reaktiota venäläisiltä olisi voitu odottaa sen jälkeen? En ymmärrä.
Haluaisin kommentoida lyhyesti täällä esitettyä lainausta François Mitterrandilta. François Mitterrand sanoi itse asiassa: ”Vähäinen nationalismi merkitsee kulttuuria ja muodostaa kansakunnan. Liiallinen nationalismi merkitsee sotaa.” Halusin tehdä tämän korjauksen.
Vastauksena Francis Wurtzille haluaisin palata ilmaukseen ”kylmä sota”, jota hän ei käyttänyt, mutta jolla hän pelotteli, sillä aina kuullaan kysyttävän: ”Ollaanko palaamassa kylmän sodan aikaan?” Nykytilanne ei kuitenkaan tarkoita paluuta kylmän sodan aikaan, ensiksi siksi, että historialliset olosuhteet ovat aivan toiset. Vihamielisyyttä voi olla, mutta olen samaa mieltä, että tämä ilmaus on ehdottomasti hylättävä. Toisaalta on puhuttu paljon siitä, ettei tässä tarvita keskusteluja, vaan kahden vastakkaisen blokin uudelleen muodostamista. Myös monet tämän arvokkaan parlamentin jäsenet ja heidän edustamansa maat ajattelevat niin. Olisi palattava vastakkainasetteluun. Olen aivan eri mieltä. Niin meidän nimenomaan ei pidä toimia, sillä se muistuttaa kylmää sotaa ilman ideologiaa. Tällä en tarkoita, että olisi hyväksyttävä kaikki kiihkokansalliset lausunnot, niin kuin on tehty. On löydettävä tapa puhua ja säilyttää yhteyskanavat. Siihen juuri pyrimme.
Haluaisin muistuttaa Francisille, että monet näistä ehdotuksista teki presidentti Medvedev turvallisuussopimuksessa, jonka mainitsit, vaikkei hän näytäkään soveltavan niitä välittömästi. Ehkä hän tekee sen myöhemmin. Hän ehdotti tätä teille kaikille 5. kesäkuuta. Hänelle vastattiin, että ehdotus oli mielenkiintoinen ja että oli syytä muistaa nämä sanat. Silloin kuitenkin syntyi heti pieni paniikki.
Euroopan unionin politiikan on ilmeisesti oltava riippumatonta Yhdysvalloista, joka sekin on suuri itsenäinen valtio. Näin olemme myös tehneet, hyvä Janusz Wojciechowski. Euroopan unionin politiikan on oltava riippumatonta Yhdysvalloista ja Venäjästä. Sen on oltava EU:n politiikkaa. Siihen olemme pyrkineet. Amerikkalaisten ystäviemme ensireaktio, kun päätimme osallistua, ei ollut kovinkaan ystävällinen. Heidän mielestään emme olisi saanet olla mukana, mutta pian he kyllä ymmärsivät - ottaen huomioon, että he ovat hyvin pragmaattisia - että juuri niin piti toimia. Sen jälkeen he olivat, jos nyt tätä ilmausta voi käyttää, hyvin yhteistyöhaluisia. Yhteistyöhaluinen oli myös Condoleezza Rice, jonka ansiosta kuuden kohdan sopimus allekirjoitettiin. Sen jälkeen he olivat hyvin kriittisiä. Eivät he kuuden kohdan sopimusta moittineet, vaan sitä, etteivät venäläiset noudattaneet sitä. Se on ymmärrettävää. Mekin arvostelimme asiaa.
Viimeinen huomautukseni koskee Pandoran lipasta ja Kosovoa. Haluaisin puhua siitä kanssanne. On älyllistä laiskuutta verrata Kosovoa Ossetiaan, enkä todellakaan kannata sitä. Ei voida sanoa, että tilanne on sama vain siksi, että kyseessä on pieni väestö, joka haluaa tietynlaisen nationalististen tarpeen vuoksi vapautua. Ei todellakaan! Ensiksi Kaukasuksella ihmisillä on tapana kohdella toisiaan todella väkivaltaisesti, kun murhista on hyödytty vuosisatojen ajan. Tämä ei päde lainkaan Kosovoon ja Serbiaan. Poikkeavaa Kosovossa ja Serbiassa oli yhden ryhmän yksimielisyys, 98 prosenttia kosovolaisista, ja erityisesti kansainvälinen päätös. Tämä ei johtunut siitä, että Naton välityksellä pommitimme Serbiaa. Tämähän tapahtui itse asiassa lähes kaksi vuotta sen jälkeen, kun yhteysryhmä, johon Venäjäkin osallistui, oli perustettu ja kun oli pidetty yli kuukauden pituinen Rambouillet'n konferenssi, jossa kaikki, paitsi Milošević, olivat mukana sopimuksessa. Kaiken tuhosi, tämä on viimeinen kohtani, Miloševićin vuonna 1999 tekemä päätös Kosovossa, Obilićissa, julistaa, ettei autonomiaa voitu enää ajatella, että kosovolaiset oli poistettava hallinnosta ja tuotava tilalle serbit Belgradista niin, että Ibrahim Rugovan Kosovon demokraattisesta liigasta oli perustettava maanalaisia kouluja ja salaisia sairaaloita. Se on aivan eri asia. Kansainvälinen mielipide hyväksyi prosessin, johon oli ollut täysin kansainvälinen lähestymistapa. Suomen presidentti Martti Ahtisaari toimitti asiakirjan, jonka kaikki YK:ssa hyväksyivät ja jossa todettiin, etteivät ”osapuolet pääse sopimukseen”. Olen juuri lopettamassa. On olemassa vihaa, josta ei päästä eroon. Olen pahoillani, mutta tunsin - ossetialaisten puhuessa georgialaisista jotain, joka muistutti tätä pohjatonta vihaa, joka perustuu kymmeniä vuosia ja vuosisatoja kestäneeseen vastarintaan. En tarkoita tällä sitä, ettei sopuun päästäisi, mutta siihen menee aikaa ja se kestää useita sukupolvia, luulisin.
Elmar Brok
(DE) Arvoisat puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen: ”Le nationalisme, c'est la guerre!” Tämä on tarkka lainaus François Mitterrandin puheesta Euroopan parlamentissa, lyhentämättömänä. Mielestäni voimme oppia tästä ja opetus on Euroopan yhtenäisyys. Enää ei siis pidä pyrkiä tekemään tiliä menneestä, vaan on aloitettava uusin mielin siitä, ettei Euroopassa kerta kaikkiaan enää ole mahdollista käydä sotaa tai perustaa diktatuureja.
Haluaisin ilmaista mitä sydämellisimmät kiitokseni puheenjohtajavaltio Ranskalle nopeasta asioihin puuttumisesta sodan päättämiseksi ja Eurooppa-neuvoston päätöksen aikaan saamiseksi osoituksena yhtenäisyydestä. Yhtenäisyys on tärkein viesti, jonka voimme välittää. Se on viesti siitä, ettemme hyväksy kansainvälisen oikeuden rikkomista, ettemme hyväksy sotaa emmekä toisten maiden valloittamista ja ettemme hyväksy demokraattisesti valittujen hallitusten horjuttamista emmekä toisen maan valloittamista ja miehittämistä. On siis tehtävä selväksi, ettei neuvotteluja käydä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksesta, ennen kuin tulitaukosopimuksen viidettä periaatetta noudatetaan - nimittäin sitä, joka koskee palaamista ennen 7. elokuuta vallinneille linjoille - ja että tulitaukosopimuksen kaikkien kuuden periaatteen noudattamista on alettava arvioida ja arviointia on jatkettava marraskuuksi 2008 suunnitellun huippukokouksen valmistelujen yhteydessä.
Meidän on tehtävä selväksi, ettei tiettyjä seikkoja hyväksytä ja samalla myös tehtävä selväksi - niin ettei jouduta laajentumiskierteeseen - että keskusteluyhteys on säilytettävä. Meidän on ennen kaikkea tehostettava valmiuksiamme, mikä tarkoittaa myös ystäviemme valmiuksien tehostamista. Tämä tarkoittaa välittömän infrastruktuuriavun antamista Georgialle ilman byrokratiaa. Tämä tarkoittaa osallistumista rauhanoperaatioihin Georgiassa ja Etyjin ja YK:n toteuttamiin aloitteisiin. On tehtävä selväksi, että oikea tapa jatkaa ovat neuvottelut vapaakauppasopimuksesta sekä ehdotukset, joita olemme tehneet parlamentissa ja jotka ovat puolalais-ruotsalaisen aloitteen mukaisia, ja ehdotuksemme ETA Plus -sopimuksesta.
Tämä koskee Georgian lisäksi myös Moldovaa ja erityisesti Ukrainaa. Mielestäni nämä ovat selviä viestejä, joiden avulla pystymme etenemään myönteisesti. Silloin saatamme huomata, että voisimme toimia paremmin, jollemme aina joutuisi lieventämään toisten luomia tilanteita, jos meillä olisi eurooppalainen ulkopolitiikka, jota toteutettaisiin Lissabonin sopimuksen mukaisesti ja joka antaisi meille tarvittavan mekanismin ja tehokkaammat ennaltaehkäisyvalmiudet, joilla estettäisiin tällaiset tilanteet heti alkuunsa. Sellaista politiikkaa olisi noudatettava. Tästä kriisistä olisi selvästi opittava, että meidän on Euroopan unionina tehostettava valmiuksiamme, jos haluamme estää sodan ja edetä kohti valoisaa tulevaisuutta.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Arvoisa puhemies, yhdyn kollegojeni sanoihin, kun he totesivat, että Euroopan huippukokous on oikea vastaus viime kuukausien tapahtumiin. Olemme olleet yhtenäisiä ja pysyneet kärsivällisinä. EU on kuitenkin - ja tämä on todettu selvästi tämän päivän kannanotossa - tehnyt hyvin selväksi, ettei se voi hyväksyä tapahtumia, varsinkaan Venäjän reaktiota, ja että Venäjän suhteeton reaktio Georgian sotilaalliseen kehitykseen on tuomittava.
Samaan aikaan kaikki osapuolet ovat todenneet, ettei sotilaallisen voiman käyttö ole hyvä ratkaisu, ja katson, että samalla on myös epäsuorasti arvosteltu sotilaallisten toimien alkuunpanijan, Georgian hallituksen, toimia. Tämä reaktio osoittaa myös, että meidän mielestämme, mikä on perusteltua, Euroopan ongelmia ei näin ratkaista eikä tämä ole aikoinaan Etelä-Ossetian ja Abhasian kanssa Georgiassa allekirjoittamiemme turvallisuussopimusten mukaista.
En myöskään voi kannattaa Venäjän ulkoministeri Lavrovin lausuntoja, joiden mukaan Venäjän reaktio ilmaisi uutta sävyä Venäjän uudessa ulkopolitiikassa ympärysaluetta kohtaan. Mielestäni Euroopan unionin on tehtävä kaikkensa saadakseen Sergei Lavrov ja Venäjän hallitus vakuuttuneiksi siitä, ettei tämä ole eurooppalainen tapa ratkaista ongelmia tai painottaa etuja. Yhteistyö on avainsana, eivät yksipuoliset toimet.
Muistan, miten muutama vuosi sitten keskusteltiin Bushin hallinnon toimista. Toivottavasti Venäjän suhteen ei päädytä samanlaisiin keskusteluihin. Siksi on tärkeää, että neuvosto tänään ranskalaisen puheenjohtajan johdolla kehotti jälleen kerran kiinnittämään huomiota tähän ja korosti kuuden kohdan suunnitelmaa, erityisesti palaamista sotilaalliseen status quo -tilaan. Hän laski näin toimien perustan kansainväliselle rauhanturvamekanismille ja erityisesti kansainväliselle keskustelulle Etelä-Ossetian ja Abhasian tulevasta asemasta ja irrottautui perustellusti Venäjän toimesta, jolla se tunnusti näiden kahden separatistialueen itsenäisyyden.
Tämä on myös kantamme, kun menemme Moskovaan ensi viikolla neuvottelemaan korkeimmalla tasolla, jolloin on taas kerran painostettava Moskovaa toteuttamaan nämä kuusi kohtaa. Tässä tilanteessa on aivan selvää, että kantamme on, että niin kauan kuin sopimuksen täytäntöönpanosta on epäselvyyttä, niin kauan kuin sopimusta ei ole, emme sitoudu jatkamaan keskusteluja uudesta kumppanuussopimuksesta.
Tämä kriisi asettaa suuria vaatimuksia Euroopan unionille. Meidän on johdettava ratkaisun etsimisessä. Vaihtoehtoja ei ole: Nato ei sitä voi tehdä, Etyj on liian heikko, Yhdysvallat ei ole samassa asemassa kuin me eikä YK voi toimia sovittelijana turvallisuusneuvoston aiheuttaman eston vuoksi. Tämän päivän huippukokous oli yksimielinen, eli olkoon niin.
Marco Cappato
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kommentoimme päätöksiä, jotka on jo tehty, ja koska tiedot uhrien määrästä, rikoksista ja mahdollisista sotarikoksista poikkeavat toisistaan suuresti, Euroopan unionin olisi mielestäni ehdotettava kansainvälistä tutkimusta, tarvittaessa myös kansainvälisen rikostuomioistuimen johdolla.
Tämän lisäksi, viittaan nyt syihin, joiden vuoksi käsittelemme tätä kohtaa, Bernard Kouchner totesi, että tietyt piirit ovat liiaksi kannustaneet Georgiaa pullistelemaan lihaksiaan ja uhkailemaan. Tämä pitää epäilemättä paikkansa, mutta tässä tapauksessa voidaan myös sanoa, että tietyt piirit myös estivät georgialaisia tuntemasta itseään eurooppalaisiksi. Me Euroopan unionissa toimimme niin, koska emme välittäneet Georgian ja sen kansan suuntautumisesta kohti Eurooppaa. Sadat allekirjoittivat 1990-luvun lopulla radikaalipuolueen vetoomuksen Georgian eurooppalaisesta tulevaisuudesta, jonka kielsimme heiltä.
Tämän vuoksi, ja näihin sanoihin päätän puheenvuoroni, ehdotetussa kansainvälisessä konferenssissa olisi otettava huomioon koko alueen kansat, joita kukaan ei edusta, ja tarkasteltava tämän alueen eurooppalaista tulevaisuutta, niin poliittisesti kuin strategisestikin.
Inese Vaidere
(LV) Hyvät naiset ja herrat, tämän päivän huippukokous keskittyy Georgian avustamiseen. Se on välttämätöntä, mutta myös Venäjällä on velvollisuus osallistua taloudellisesti Georgian jälleenrakentamiseen. Mitä on vielä tapahduttava, jotta Euroopan unioni voisi arvioida asiallisesti Venäjän osuutta tapahtumissa ja ryhtyä toimiin varmistaakseen, ettei tällainen toistuisi? Ensiksi on ymmärrettävä, että tämä Venäjän hyökkäys oli suunniteltu ja että se aloitettiin Georgian järjestelmällisellä provosoinnilla, jota kesti kuukausia. Jollei Venäjän hyökkäykseen ja sen suorittamaan separatistialueiden itsenäisyyden tunnustamiseen reagoida asianmukaisesti, maalle annetaan selvä viesti, että se voi toimia samoin vastaisuudessakin. EU:n jäsenvaltioissahan on paljon Venäjän kansalaisia, joita EU on halukas suojelemaan. Venäjä tarvitsee meiltä monia seikkoja, mutta me vain jatkuvasti menetämme aloitteen. Ensiksi olisi jäädytettävä Venäjän kanssa luotu järjestelmä viisumien helpottamisesta. Samaan aikaan vastaava sopimus olisi tehtävä Georgian kanssa. Toiseksi on keskeytettävä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen soveltaminen, kunnes Venäjä on täydellisesti poistunut miehitetyiltä alueilta. Kolmanneksi Venäjän niin kutsutut rauhanturvajoukot on korvattava kansainvälisin rauhanturvaajin, jotka kunnioittavat Georgian alueellista koskemattomuutta. Ehdotan myös, että Kansainvälistä olympiakomiteaa pyydetään julistamaan uusi kilpailu vuoden 2014 talviolympialaisten järjestämisestä, sillä niiden järjestäminen totalitaarisessa valtiossa aiheuttaa vain ongelmia. Emme saisi olla huolissamme tai pelätä niin kutsutun vuoropuhelun keskeyttämistä. Nyt vuoropuhelusta on tullut yksipuolisten tarjousten esittämistä meidän osaltamme ja sääntöjen rikkomista Venäjän osalta. Meidän on ymmärrettävä, että vain voimakkain toimin Venäjä saadaan omaksumaan 2000-luvun valtiolle kuuluva asenne. Venäjäkin on vain valtio. Ei sen kummempaa.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, edustin teitä 12.-17. elokuuta Georgiassa puhemiehen valtuuttamana. Esitin silloin meidän kaikkien tuen Georgian kansalle ja vakuutin heille, ettei Euroopan unioni hylkäisi heitä. Siksi kiitän puheenjohtajavaltiota nopeasta reagoinnista Georgian tilanteeseen.
Tämän konfliktin ratkaisemisessa Euroopan unioni joutuu selvästi testiin. Se on lopultakin reagoinut, mutta mihin hintaan? Hinnan ovat joutuneet jälleen kerran maksamaan viattomat kansalaiset, sillä näitä tapahtumia ei olisi voitu välttää. Kauanko jotkut meistä ovat jo puhuneet kuuroille korville? Jopa ne, jotka tänään puhuvat siitä, että on pyrittävä yhdentymiseen ja tarjottava mahdollisuus liittyä Euroopan unioniin, totesivat aiemmin: ”Odottakaa! Säilyttäkää maltti!” Nyt Venäjä ja Georgia ovat sodassa keskenään. Kun sanoimme, ettei tässä ollut kyse Georgian ja Abhasian ja Etelä-Ossetian välisestä konfliktista, vaan Venäjän ja Georgian välisestä konfliktista, meitä ei kuunneltu. Nyt on käyty jo yksi sota. Niinpä nämä tapahtumat olivat väistämättömiä erityisesti, jos tarkastellaan muita tapahtumia ja aikoja ennen 11. päivää. Palataan vuoteen 2005, jolloin Venäjä käytti veto-oikeuttaan ja vastusti rajavartioiden asettamista Venäjän ja Georgian väliselle rajalle. Kukaan ei reagoinut ja jopa Ranska - suokaa anteeksi arvoisa puheenjohtaja - jopa Ranska kieltäytyi, kun pyysimme rajalle Etyjin joukkoja. Kukaan ei reagoinut. Kun venäläiset loukkasivat Georgian ilmatilaa, emme taaskaan reagoineet ja tilanne paheni. Nyt tämä ikävä sota on puhjennut, ja meidän on ryhdyttävä jälleenrakennustöihin ja sen lisäksi ratkaistava konflikti. Tietysti on järjestettävä jälleenrakennuskonferenssi, mutta on järjestettävä myös konferenssi konfliktin ratkaisemiseksi. Haluaisin pyytää teitä käyttämään Kosovon tapahtumia mallina, toisin sanoen järjestämään kansainvälisen siviilihallinnon yhdessä rauhanturvajoukkojen kanssa. Kuka Georgian kansalainen voisi hyväksyä venäläiset poliiseiksi?
(Puhemies keskeytti puhujan)
Tobias Pflüger
(DE) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää tämän keskustelun objektiivisuutta; keskustelu täällä on varmasti ollut objektiivisempaa kuin ulkoasianvaliokunnan järjestämässä ylimääräisessä kokouksessa 20. elokuuta. Olkaamme rehellisiä. Georgian presidentti Saakašvili aloitti sotilaallisen hyökkäyksen. Siitä sota todella sai alkunsa ja siitä käynnistyi väkivallan kierre. Jos kiellämme tämän, kiellämme sodan todellisen syyn. Hyökkäykset erityisesti siviiliväestöä vastaan Tskhinvalissa on tuomittava voimakkaasti. On tuomittava erityisesti Venäjän sotilaallinen reaktio ja hyökkäykset siviiliväestöä vastaan, erityisesti Gorissa. Molemmat osapuolet ovat myös käyttäneet tässä konfliktissa rypälepommeja, mitä ei voi hyväksyä. Konfliktin molemmat osapuolet ovat rikkoneet kansainvälistä humanitaarista oikeutta ja sodan lakeja.
Hyvin usein kuitenkin sanotaan, että Venäjä yksin on vastuussa nykyisestä tilanteesta. Näin ei ole, ja olen iloinen, kun Ranska neuvoston puheenjohtajana on omaksunut tasapuolisemman kannan tähän asiaan. Oma kantani on muuttumaton: Etelä-Ossetian ja Abhasian tunnustaminen on kansainvälisen oikeuden perusteella verrattavissa Kosovon tunnustamiseen. Länsimaat tunnustivat Kosovon ja itse asiassa avasivat Pandoran lippaan. Länsi, Nato ja Euroopan unioni ovat voimakkaasti mukana tämän konfliktin laajenemisessa ja Georgian sodassa: Yhdysvallat siirsi Georgian joukkoja Irakista Georgiaan, ja monet läntiset maat - Nato-maat, EU:n jäsenvaltiot - ovat olleet aseistamassa Georgiaa. Jopa Israel on aseistanut Georgiaa, eikä Naton sota-alusten lähettäminen Mustallemerelle ole välttämättä rauhan ele. Tiedämme, että tähän sotaan liittyy geopoliittisia intressejä, esimerkkinä mainitsen vain öljyputket.
Tätä konfliktia ei saisi käyttää hyväksi Euroopan unionin militarisoimiseksi. EU on menestynyt ei-sotilaallisena toimijana. Jos nyt asetumme jonkun puolelle, EU menettää uskottavuutensa välittäjänä. Olemme kylmän sodan partaalla ja edessä voi olla mitä tahansa. Nyt on syyskuun 1. päivä, jota on vietetty sodanvastaisuuden päivänä. Tämä olisi pidettävä mielessä: sotaa ei voi hyväksyä eivätkä Euroopan unionin jäsenvaltiot saisi koskaan tukea sotaa suoraan eivätkä välillisesti.
Bastiaan Belder
(NL) Arvoisa puhemies, Venäjä pyrkii nykyaikana, käyttämällä paljasta voimaa Georgian alueella, laillistamaan kaksi etnistä puhdistusoperaatiota, joista toinen tehtiin Abhasiassa 1990-luvun alussa ja toinen Etelä-Ossetiassa viime kuussa, siis elokuussa. Siihen kuuluu myös Venäjän passien laaja jakaminen näillä alueilla. Mitä Euroopan unioni voisi ja mitä sen pitäisi tehdä Kremlin politiikan imperialististen ajatusten brutaalin uudelleensyntymisen vuoksi? Meidän olisi tarjottava syvempää ja vahvempaa eurooppalaista, jopa transatlanttista sitoutumista itäeurooppalaiseen naapuruuspolitiikkaan itäisestä kumppanuudesta tehdyn ruotsalais-puolalaisen ehdotuksen mukaisesti. Olen iloinen, että komission jäsen Ferrero-Waldner on tuonut tämän selvästi esiin.
Lisäksi Georgian nykytilanne edellyttää voimakkaasti, että jäsenvaltiot todella panostavat vakavasti yhteiseen energiaa koskevaan ulkopolitiikkaan energialähteiden monipuolistamiseksi. Tähän kuuluvat luonnollisesti suvereenien valtioiden kautta kulkevat ja niiden hallinnassa olevat putket, joita kukaan ei uhkaa.
Jim Allister
(EN) Arvoisa puhemies, näyttää melko selvältä, että Eurooppa on ollut voimaton Venäjän hyökkäyksen edessä. Vaikka Venäjän todellinen Georgian suvereenin valtion alueiden haltuunotto on tuomittu, EU:n käyttämät sävyt ovat vaihdelleet.
Ristiriitaisuus ei ole jäänyt huomiotta Moskovassa. Se ei juuri epäröi hyötyä unionin hajaannuksesta.
Jollei Venäjän hyökkäykseen reagoida voimakkaasti, pelkään pahoin, ettei tilanne pysähdy Georgiaan. Onko Ukraina seuraava? Sitä sopii miettiä. Ja mitä seuraa mahdollisen tehokkaan reagoinnin kannalta siitä, että EU nyt ehdoin tahdoin saattaa itsensä riippuvaiseksi Venäjän energiasta?
Jos jotain on yleensä opittu kuluneista viikoista, niin se, ettei EU:n yhteinen ulkopolitiikka toimi. Se on täysin halvaantunut...
(Puheenjohtaja keskeytti puhujan.)
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto päätti tämänaamuisessa kokouksessaan kantansa kolmeen haasteeseen, kuten Bernard Kouchner meille kertoi. Nämä haasteet ovat: ensiksi suhteeton reaktio, kansainvälisen oikeuden rikkominen, hyökkäys suvereeniin valtioon ja käynnissä oleva miehitys; toiseksi Euroopan unionin puheenjohtajavaltion ansiosta aikaan saadun rauhansuunnitelman huomiotta jättäminen ja kolmanneksi Etelä-Ossetian ja Abhasian itsenäisyyden tunnustaminen, minkä jotenkin ihmeellisesti aiheutti Kosovon itsenäistyminen ja minkä Venezuela, Valko-Venäjä ja Hamas ovat nopeasti tunnustaneet. Ystävistään ihminen tunnetaan.
Eurooppa-neuvoston tämänpäiväinen reaktio näihin haasteisiin on hyvin selvä: olemme tienristeyksessä suhteissamme Venäjään. Asia on otettava vakavasti, arvoisa puhemies, sillä näin ei voida jatkaa. Tässä on kyse Euroopan unionin arvovallasta ja uskottavuudesta. EU ei voi vain allekirjoittaa sekkiä näistä suurista uuden ajan draamoista.
Komission jäsenen Ferrero-Waldnerin erinomaisesta työstä huolimatta, Euroopan unionin tehtävänä ei voi olla vain venäläisten Georgiassa tai israelilaisten Palestiinassa aiheuttamien tuhojen ja niiden jälkeisen jälleenrakentamisen maksaminen. Meillä on oltava asianmukainen ulkopolitiikka.
Pyytäisin teitä, Jean-Pierre Jouyet, varmistamaan, että 8. päivänä, kun Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja, Nicolas Sarkozy, vierailee Moskovassa, hän välittäisi Euroopan unionissa noudattamiemme ja arvostamiemme periaatteiden johdonmukaisuuden yksinkertaiseksi takaamiseksi selvän varoituksen ja suoran ja uskottavan viestin siitä, että kansainvälisten sääntöjen ja oikeuden rikkomisesta sekä suvereenin valtion alueellisen koskemattomuuden loukkaamisesta joutuu maksamaan suhteillaan Euroopan unioniin. Tämä on tärkeää, sillä moisista toimista on oltava seurauksia, arvoisa puhemies, ja tässä on paljon kyseessä.
Véronique De Keyser
(FR) Arvoisa puhemies, tänä kesänä meitä on useaan otteeseen pyritty pakottamaan tiettyihin toimiin, mistä näiden murheellisten tapahtumien lisäksi on ollut kaksi välitöntä seurausta: ensiksi Puolan tukeman ohjustorjuntajärjestelmän lähes välitön hyväksyminen - vaikka se olisi suunnattu Irania vastaan, se on ongelma - ja toiseksi Euroopan unionin sitoutuminen Georgian jälleenrakentamisen rahoittamiseen, vaikka hyvin tiedämme, ettei ulkoasioita koskeva talousarvio salli tätä, sillä se on dramaattisesti alijäämäinen. Te sanoitte tämän, hyvä komission jäsen Ferrero-Waldner, ja olen samaa mieltä: meidän on löydettävä uusia rahoituslähteitä, sillä muuten emme kykene hoitamaan tätä tilannetta.
Mielestäni konfliktin laajeneminen on siksi estettävä. Ryhmäni, siis myös minä, kannattaa selkeitä, mutta tiukkoja suhteita Venäjään, erityisesti energia-asioissa, ihmisoikeuksissa ja kansainvälisen oikeuden asioissa. Vastustamme kuitenkin tiukasti paluuta kylmän sodan aikaan.
Haluaisin myös varoittaa niiden Euroopan unionin maiden kiireellisestä Natoon hyväksymisestä, jotka eivät vielä pysty antamaan riittäviä takeita. Kehotan puheenjohtajavaltio Ranskaa, jota onnittelen tämän kesän nopeista toimista, miettimään ajatusta Mustanmeren unionista Välimeren unionin tyyliin.
Lopuksi haluaisin sanoa itäisille kollegoilleni, erityisesti Baltian maissa, ettemme elä enää vuotta 1938 vaan vuotta 2008. Historia ei saa johtaa meitä harhaan.
(Puheenjohtaja keskeytti puhujan)
Lydie Polfer
(FR) Arvoisa Bernard Kouchner, hyvät naiset ja herrat, tajusin tämän vuoden tammikuussa Etelä-Kaukasusta koskevaa mietintöä laatiessani rajoittamattoman asekilpailun vaarat ja korostin neuvostoajalta peräisin olevien konfliktien rauhanomaisen ratkaisun merkitystä. Ehdotimme kolme plus kolme -konferenssin järjestämistä, niin että mukana olisivat kolme Kaukasuksen maata sekä Euroopan unioni, Venäjä ja Yhdysvallat. Sen jälkeen olemme, kuten Marie Anne Isler muistutti, ehdottaneet samojen viisumioikeuksien myöntämistä georgialaisille ja abhasialaisille. Tiedämme nyt kaikki hyvin, mitä on tapahtunut - sotilaallinen toimi ja suhteeton vastareaktio - mutta totuus on, että kaksi maata, jotka sanoivat kunnioittavansa eurooppalaisia arvoja tullessaan Euroopan neuvoston jäseniksi, ovat rikkoneet näitä periaatteita ja turvautuneet väkivaltaan. Tämä on sietämätöntä. Tämä on tuotava julki eikä sitä saa hetkessä unohtaa.
Euroopan unionilla on hyvät suhteet näihin molempiin maihin ja sen onkin oltava varovainen ja harkitsevainen, kun se pyrkii varmistamaan paluun järkevämpään politiikkaan näissä maissa. Siksi on tärkeää pysyä yhtenäisinä ja olen iloinen, että niin tehtiin ilman Lissabonin sopimustakin...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Puhemies
(PL) Muistutan parlamentin jäseniä, että poliittiset ryhmät ovat päättäneet niille myönnetystä puheajasta. Te hyväksyitte minuutin pituiset puheenvuorot, hyvät naiset ja herrat, mikä edellyttää erittäin kurinalaisia puheenvuoroja. Siksi pyydän teitä ymmärtämään, että joudun keskeyttämään puhujia.
Vittorio Agnoletto
(IT) Arvoisa puhemies, tämän päivän Ossetia ja Abhasia ovat eilisen Kosovo. Yksikään hallitus, joka nyt vaatii rauhaa Georgiaan, ei voi kieltää omaa vastuutaan: tunnustamalla Kosovon Yhdysvallat ja useimmat unionin jäsenvaltiot saivat aikaan ennakkotapauksen, joka horjutti Kaukasuksen alueen vakautta. Laajentaessaan Naton aivan Venäjän rajoille asti Yhdysvallat on poliittisesti jopa enemmän kuin sotilaallisesti vastuussa Georgian kannustamisesta suorittamaan yllätyshyökkäys elokuun 7. ja 8. päivän välisenä yönä. Hyökätessään Etelä-Ossetiaan Tbilisi todella uskoi voivansa luottaa Yhdysvaltojen suojeluun, jopa sotilaalliseen suojeluun.
Kyseessä oli perusteeton hyökkäys, joka kohdistui siviileihin ja mitätöi jo ennestään erittäin herkät sopimukset. Venäläisten reaktiota oli jo etukäteen valmisteltu hyvin. Venäjä vain odotti tilaisuutta saattaakseen liikkeelle koko voimansa. Yksikään hallitus ei ole viaton tässä asiassa! Ainoa uhri on siviiliväestö riippumatta siitä, mille hallinnolle se on uskollinen. He joutuvat jättämään kotinsa ja heihin kohdistuu kaikenlaista väkivaltaa.
Kyseessä on sota, jossa paikallisten johtajien nationalistiset pyrkimykset peittyvät suurvaltojen riitelyyn energiavaroista: konfliktin todellinen syy ovat Keski-Aasiasta länteen kulkevat kaasu- ja öljyputket. Molemmat reitit - Turkin kautta Välimerelle ja Georgiasta Ukrainan läpi Puolaan - kulkevat Kaukasuksen kautta. Ei Yhdysvallat sattumalta pyytänyt Puolaa suuntaamaan ohjuksensa erityisesti itään.
Euroopan on pyrittävä rauhanomaiseen ratkaisuun ja vaadittava venäläisten joukkojen vetämistä pois Georgian alueelta ja alueen kansoille itsemääräämisoikeutta. EU:n on ennen kaikkea autettava pakolaisia ja pidättäydyttävä poliittisista toimista, jotka voivat pahentaa tilannetta entisestään. Georgian liittyminen Natoon on torjuttava, Yhdysvaltojen laivastoa olisi kehotettava vetäytymään Mustaltamereltä ja Puolaa pyydettävä hylkäämään Yhdysvaltojen ohjusten sijoittaminen. On varmistettava, ettei apuamme käytetä aseiden ostamiseen ja ettei pakolaisia käytetä konfliktin osapuolten sodankäyntivälineinä.
Bruno Gollnisch
(FR) Arvoisa puhemies, monet puhujat, aina neuvoston puheenjohtajasta, Bernard Kouchnerista alkaen, valittavat sitä, että Venäjä tunnusti Abhasian ja Etelä-Ossetian itsenäisyyden. Tämä päätös on epäilemättä johtanut vakaviin seurauksiin Kaukasuksen maissa ja Euroopassa ja vastaisuudessa ehkä myös Venäjällä. Tämä johtuu siitä, että Abhasian ja Etelä-Ossetian itsenäisyyden tunnustaminen antaa kimmokkeen Pohjois-Ossetialle, Tšetšenialle, Ingušialle, Dagestanille ja muille alueille, jotka nykyään ovat osa Venäjän federaatiota.
Kaukasuksella, Tiibetissä, Afrikassa ja muualla on haasteena tasapainon löytäminen tiettyjen kansojen autonomiapyrkimysten ja rajojen loukkaamattomuuden välillä. Ilman tällaista loukkaamattomuutta rauha, johon todelliset isänmaanystävät pyrkivät, voisi olla vakavasti uhattuna.
Kyllä me eurooppalaisetkin otamme vastaan arvostelua. On puhuttu kansainvälisten rajojen kunnioittamisesta, mutta loimme ennakkotapauksen Kosovossa, sanoipa Bernard Kouchner mitä tahansa. Ei ole järkevää puhua kansainvälisestä päätöksestä Kosovon kohdalla, sillä YK ei koskaan antanut lupaa sodan käynnistämiselle Serbiaa vastaan.
Venäjä on vetäytynyt Itä-Euroopasta, jossa vielä jokin aika sitten vallitsi armoton kommunistinen diktatuuri. Se on vetäytynyt Baltian maista, Ukrainasta ja Keski-Aasian tasavalloista. Mitä enemmän se on vetäytynyt, sitä enemmän se on joutunut saarroksiin. Varsovan liitto on hajonnut, muttemme ole reagoineet siihen mitenkään muuten kuin laajentamalla Natoa loputtomiin. Nyt korjaamme siitä satoa!
Jacek Saryusz-Wolski
(FR) Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi onnitella puheenjohtajavaltio Ranskaa tästä saavutuksesta. Mielestäni olemme kulkeneet pitkän matkan Euroopan Irakia koskevasta kannasta sen nykyiseen asennoitumiseen Kaukasuksen kriisiin. Onnitteluni. Puheenjohtajavaltion ansiosta unionista on tullut Washingtonia tehokkaampi ja nokkelampi. Tämä kaikki on myönteistä, mutta kysymyksiäkin vielä on: ensiksi kuinka onnistumme minimoimaan väestön kärsimykset; toiseksi miten onnistumme varmistamaan, että Venäjä noudattaa sääntöjä ja mikä strategia meidän olisi pitkällä aikavälillä omaksuttava suhteissamme Venäjään?
(EN) Olen tyytyväinen neuvoston toimenpiteisiin ja tekstiin, kohtalaisen optimistinen ja tyytyväinen. Siinä ovat kaikki tuomitsemisen ja toiminnan pääseikat, mukaan lukien anteliaampi tarjous yhteisön avusta ja mahdollisesta ETPP:n operaatiosta. Haluaisin kuitenkin sanoa puheenjohtajavaltiolle, että nämä ovat vasta alkupaloja.
(FR) Ne ovat vasta alkupaloja tai alkuruoka. Odotamme pääruokaa eli rauhaa ja vakautta alueelle ja Euroopan unionin pitkän aikavälin Kaukasuksen strategiaa.
(EN) Meidän on tehtävä kaikkemme saadaksemme Venäjä ymmärtämään, että se voi valita: joko yhteistyön EU:n kanssa vastuullisena kumppanina, joka vastaa velvoitteistaan ja sitoumuksistaan ja noudattaa täysimääräisesti Sarkozyn kuuden kohdan suunnitelmaa, tai kansainvälisen yhteisön tuomion, mikä voi johtaa syrjäytymiseen ja jopa eristäytymiseen, johon voi tarvittaessa liittyä asianmukaisia toimenpiteitä.
Mekin unionissa voimme valita - voimme joko tyytyä sanoihin ja välttää toimenpiteitä, jotka Venäjä ymmärtäisi, tai tarkistaa tarvittaessa Venäjän politiikkaamme ja tehdä selväksi, että voimme olla tiukkoja ja kohteliaita siinä tapauksessa, ettei Venäjä noudata sääntöjä, joita odotamme...
(Puheenjohtaja keskeytti puhujan.)
Dariusz Rosati
(PL) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvä Bernard Kouchner, Venäjän toimet liittyvät entisen Neuvostoliiton imperialistisen politiikan palauttamispyrkimyksiin. Niillä pyritään pakottamaan muut hyväksymään Venäjän oma poliittinen näkemys itsenäisestä valtiosta. Miten Euroopan olisi reagoitava?
Mielestäni meidän olisi aivan aluksi alettava yhtenäisinä käsitellä Venäjää ja tehtävä riittävän selväksi, ettei paluu vaikutuspiirien politiikkaan tule kuuloonkaan. Paluuta imperialistisen politiikkaan ei ole, entisiä toimia ei voi toistaa eikä palata voiman käyttöön kansainvälisissä suhteissa. Meidän on oltava yhtenäisiä välittäessämme tämän viestin Venäjälle ja tehtävä se selvällä ja yksiselitteisellä tavalla. Meidän on tehtävä aivan selväksi Venäjälle, etteivät hyökkäykset kannata.
Toiseksi unionin on käynnistettävä kahdenlaiset pitkän aikavälin toimet. Ensimmäisessä toimessa vähennettäisiin jyrkästi unionin riippuvuutta Venäjän energiasta. En halua, että Venäjä alkaa kiristää meitä kaasulla tai öljyllä, ja olen varma, että näin ajattelevat kaikki tässä istuntosalissa. Emme halua saattaa poliittista toimintaamme ja periaatteittemme ja arvojemme puolustamista riippuvaisiksi kaasun tai öljyn toimituksista.
Toinen toimintatyyppi on luonteeltaan strateginen ja koskee tarjouksen tekemistä valtioille, jotka aikoinaan kuuluivat Neuvostoliittoon. Tämä ei koske ainoastaan Georgiaa, vaan myös ja erityisesti Ukrainaa ja muita maita. Tarjouksemme on varmasti houkuttelevampi kuin Venäjän ehdotukset. Olen iloinen, kun nämä näkemykset on esitetty neuvoston tämänpäiväisissä päätelmissä, ja mielestäni tämä on oikea tulevan toiminnan suunta.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Arvoisa puhemies, olen varma siitä, että me kaikki toivoimme ja uneksimme, että Venäjä alkaisi kehittyä, demokratisoitua ja noudattaa tiettyjä periaatteita, jotka ovat myös Euroopan unionin perustana. Nyt nämä toiveet ja unelmat on unohdettava. Nykyinen tilanne on aivan toinen. Olen tyytyväinen kannanottoon, jossa todetaan, että kumppanuussopimuksen ja EU:n ja Venäjän huippukokouksen toteuttamista lykätään, kunnes Venäjä täyttää allekirjoitetuissa asiakirjoissa tekemänsä sitoumukset. Lisäksi lykkäämisen pitäisi kestää kauemmin, ja meidän olisi unionissa mietittävä, millaiset suhteet haluamme Venäjään. Voimmeko todella edelleen puhua Venäjän kanssa yhteisestä turvallisuusalueesta? Voimmeko todella katsoa Venäjän olevan strateginen kumppanimme, kun sen arvot poikkeavat niin jyrkästi omistamme?
Haluaisin seuraavaksi tuoda esiin toisen seikan, nimittäin energiavarmuutemme. Antaakseni esimerkin totean, että korostamme Nabucco-putken merkitystä. Siitä on tullut mantra. Nyt on edettävä puheita pidemmälle ja myönnettävä rahoitusta tälle hankkeelle.
Mario Borghezio
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, neuvosto teki oikein lähettäessään tänään erittäin selvän viestin Moskovaan, nimittäin, että me eurooppalaiset kunnioitamme kansojen oikeuksia emmekä uhraa niitä geopoliittisten liittymien tai sopimusten hyväksi. Lisäksi meillä on moraalinen velvollisuus omia kansojamme kohtaan, erityisesti niitä kohtaan, jotka elivät usean vuosikymmenen ajan neuvostoimperialismin ikeen alla, puolustaa näitä vapauden periaatteita.
Kuitenkin myös ne - kuten esimerkiksi Italian pääministeri Berlusconi - jotka pitivät auki kanavaa Moskovaan, toimivat oikein selvittäessään eurooppalaista ajattelutapaa ja varoittaessaan kylmän sodan paluun riskeistä, jotka eivät liity pelkästään poliittisiin näkemyksiin, vaan myös taloudellisiin ja poliittisiin näkemyksiin, mutta myös ja ennen kaikkea historiallisiin näkemyksiin, joihin kuuluu ajan myötä suunnitelma, jonka mukaan Venäjä voi kuulua Eurooppaan tai joutua siitä lopullisesti poissuljetuksi.
Siksi on hyvin tärkeää käynnistää vuoropuhelu ja pitää sitä yllä. Eurooppa ja Euroopan kansat eivät halua kylmää sotaa, sillä se muistuttaa meitä kuolemasta ja vainoista...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Othmar Karas
(DE) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, tämä päätöslauselma on myönteisin saavutus tulitaukosopimuksen jälkeen ja siinä on esitetty useimmat vaatimukset, jotka Elmar Brok ja minä toimme esiin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta vierailtuamme Georgiassa. Se ei kuitenkaan riitä.
Euroopan unionin on vielä tehtävä osuutensa ja säilytettävä uskottavuutensa. Päätöslauselmaa on seurattava määrätietoiset yhteiset toimet, kuten komission jäsen Ferrero-Waldner tänään totesi rohkaisevassa lausunnossaan. Meidän on pantava tämä päätöslauselma täytäntöön viimeistä pilkkua ja pistettä myöten samalla tavalla kuin vaadimme Venäjää noudattamaan täysimääräisesti, viimeistä pilkkua ja pistettä myöten, kuuden kohdan suunnitelmaa.
Lisäksi olemme viime viikkoina nähneet, miten tärkeä Euroopan unioni on ja voi olla, mutta olemme myös nähneet heikkoutemme ja ymmärtäneet, miten toimia - myös ennalta ehkäisevästi - niiden korjaamiseksi. Kyllä vain. Voimme olla välittäjiä, mutta jos niin haluamme, meillä on oltava unionin yhteinen ulkopolitiikka, ennakoiva ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikka. Olemme viime viikkoina myös kipeästi tunteneet yhteisen kannan puuttumisen - itse asiassa poliittisen tahdon puuttumisen yhteisen kannan saavuttamiseksi - ja yhä edelleen yhteisen päätöksen puuttumisen. Lissabonin sopimuksen puuttuminen heikentää meitä.
Jälleenrakentaminen ei riitä. Meidän on investoitava näiden maiden itsenäisyyteen ja kitkettävä nationalismin kasvupohja. EU:n sitoutuminen on paljon tärkeämpää kuin mahdollinen jäsenyys Natossa.
Hyvä komission jäsen, sanoitte hyvin kaunopuheisesti, ettei ”entisiä liikesuhteita” Venäjään enää voida pitää yllä ja että politiikkaamme on arvioitava uudelleen. On investoitava taloudelliseen, demokraattiseen, sosiaaliseen ja koulutuksen vakauteen. Kyse ei ole pelkästään rahasta. Meidän on myös laajennettava naapuruuspolitiikkaamme ja käynnistettävä sellaisia käytännön hankkeita, joita tänään mainitsittekin. Jäämme odottamaan niitä.
Adrian Severin
(EN) Arvoisa puhemies, tärkein ongelmamme ei liity sen toteamiseen, kuka on oikeassa ja kuka väärässä; kuka on hyökkääjä ja kuka uhri; mikä on suvereeni oikeus ja mikä suhteeton reaktio. Todellinen ongelma on siinä, ettei meillä ole todellisia keinoja pakottaa status quo ante -tilaa ja harjoittaa tehokasta painostusta Venäjän kaltaista maata kohtaan, jotta se tarkistaisi tiettyä politiikkaansa. Lisäksi emme voi vaatia Venäjää noudattamaan kansainvälistä oikeutta, jota itse olemme jo aiemmin rikkoneet.
Maailma, jossa jokainen kriisi ratkaistaan omalla tavallaan, ei ole järjestyksen vaan epäjärjestyksen maailma. Ei edessämme nyt ole uusi kylmä sota, vaan yksinapaisen järjestyksen päättyminen. Kyseessä on geopoliittinen yhteenotto maailman tasolla ja se tapahtuu sääntelemättömässä kansainvälisessä ympäristössä, jossa hallitsevat yksipuoliset tahot. Kun yksinapainen järjestys päättyy eikä moninapainen järjestys vielä ole alkanut, anarkia ja voimakkaamman säännöt hallitsevat.
Ainoa järkevä asia, mitä voimme tehdä, on järjestää kansainvälinen turvallisuus- ja yhteistyökokous, johon osallistuvat kaikki kansainväliset ja alueelliset toimijat yhdessä paikallisten toimijoiden kanssa ja jossa neuvoteltaisiin ja määriteltäisiin ja asetettaisiin kansainvälisissä suhteissa noudatettavat kansainvälisen oikeuden periaatteet, kansainvälisten järjestöjen asema ja valta, menettely, jota käytettäisiin paikallisissa kriiseissä, ja turvatakeiden järjestelmä, joka vastaisi aikamme erityisiä mahdollisuuksia, haasteita ja vaaroja. Samaan aikaan meidän on vauhditettava taloudellisen yhdentymisen prosessia, poliittista liittoutumista ja institutionaalista lähentymistä itäisiin naapureihimme, Ukrainaan ja Moldovaan muun muassa. Toivottavasti Euroopan unioni pystyy täyttämään nämä odotukset.
(Suosionosoituksia)
Siiri Oviir
(ET) Olemme jo puhuneet täällä tänään tarpeesta lähettää kansainväliset rauhanturvaajat ja siviilivaltuuskunnat Georgiaan. Etelä-Kaukasuksen valtuuskunnan jäsenenä tuen tätä täydestä sydämestä sitäkin suuremmalla syyllä, kun kiinnitin kevään alussa tältä korokkeelta puhuessani huomiota näiden toimenpiteiden kiireelliseen tarpeeseen.
Historian myötä monet maistamme ovat tulleet etnisesti monimuotoisiksi, niin Georgiakin. Olen huolissani tilanteen vakavoitumisen mahdollisuudesta. Erityisesti, kun Venäjä muutama päivä sitten tunnusti Abhasian ja Etelä-Ossetian. Tätä aihetta jatkaakseen Pohjois-Ossetian väestöministeri puhui Etelä- ja Pohjois-Ossetiassa vallitsevasta Venäjän laista, toisin sanoen Etelä-Ossetian siirtymisestä osaksi Venäjää.
Monien maiden mielestä tässä joutuu vastakkain kaksi kansainvälisen oikeuden peruskiveä: kansallinen itsemäärääminen ja alueellinen koskemattomuus. Tiedämme, että lähtökohtanamme on oltava Helsingin päätösasiakirja, mutta haluaisin kysyä neuvostolta, ”Mitä aiomme tehdä estääksemme suvereenin valtion alueellisen koskemattomuuden loukkaamisen?”
Wojciech Roszkowski
(PL) Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvoston päätelmää voitaisiin kuvata joko puolittain tyhjäksi lasiksi tai puolittain täydeksi lasiksi. Tärkeintä on, että sopimukseen päästiin ja että unioni pysyi yhtenäisenä. Olen kuitenkin pettynyt siihen, ettei neuvoston yhteisessä kannassa mennä tarpeeksi pitkälle. Siitä puuttuu se, mitä useimmat täällä puhuneet olisivat toivoneet.
Venäjän hyökätessä Georgiaan, venäläiset viestimet raportoivat siitä, miten pääministeri Putin ehti matkustaa Siperiaan ja tyynnyttää tiikerin, joka uhkasi paikallista väestöä. Tämä tapahtuma on hyvä esimerkki Venäjän käyttäytymisestä ja sen tavasta suhtautua Eurooppaan. Moskova ei kuitenkaan ole aivan kokonaan vastuussa eurooppalaisen tiikerin tyynnyttämisestä. Miten tässä yhteydessä olisi arvioitava Nord Streamin ja South Streamin hankkeita ja tukea, jota tietyt unionin jäsenvaltiot ovat niille antaneet? Solidaarisuuden puute ja hyökkääjälle alistuminen rohkaisee aina hyökkääjää. Tämä pätee erityisesti silloin, kun tietyt kumppanit joutuvat maksamaan toisten nauttimista eduista. Nykyiset lausunnot unionin yhtenäisyydestä Venäjän suhteen, itäisen kumppanuuden korostaminen ja muut lausunnot ovat varmaankin kannustavia. Jos kuitenkin tyydymme pelkkiin sanoihin, hyökkääjä voi taas iskeä.
Stefano Zappalà
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin poimia muutamia käytännön kohtia tämän päivän keskustelusta. Aluksi haluaisin kiittää Ranskan ministeriä rohkeudesta esittää muutamia erittäin tärkeitä vaatimuksia täällä parlamentissa.
Tuen täysin kaikkea, mitä Ranskan ministeri sanoi. Yhdyn aivan kaikkeen. En toista hänen sanojaan, sillä huomisen lehdet ovat varmasti täynnä hänen täällä tänään esittämiään toteamuksia, mutta haluan sanoa, että Euroopan unionin puheenjohtajavaltion esittämä kanta on hyvin voimakas ja hyvin tarkka.
Halusin tällä sanoa, että mielestäni Euroopan unionissa on tapahtunut laadullinen muutos: voimme täällä istuntosalissa puhua mistä vain haluamme, mutta me emme tee EU:n ulkopolitiikkaa eikä meillä ole valtuuksia puuttua siihen. Vain Eurooppa-neuvostolla on nämä valtuudet.
Eurooppa-neuvosto - sen perusteella, mitä tänä lyhyenä aikanani olen voinut parlamentissa havaita - on osoittanut, mihin unioni kykenee: laadulliseen muutokseen. Eurooppa-neuvosto on nyt osoittanut, että Euroopan unioni on todella olemassa, vaikkei Lissabonin sopimus vielä olekaan voimassa, ja että EU kykenee käsittelemään erittäin tärkeitä asioita.
Haluaisin myös kertoa arvostavani suuresti Ranskan puheenjohtajakauden saavutuksia, jotka presidentti Sarkozy on tässä kriisissä saanut aikaan, samoin kuin liittokansleri Merkel ja pääministeri Berlusconi. Mielestäni yhtenäinen reaktio merkitsee enemmän kuin Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin kommentit. Hän on tänään saattanut palata samalle linjalle muiden kanssa, mutta aiemmin lehdistölle annetut lausunnot eivät todella olleet aiheellisia.
Mielestäni, ja tähän päätän, laadullinen muutos on seuraava: Euroopan unioni on olemassa! On oltava varovaisia hyväksyttäessä uusia jäseniä Natoon ja unioniin. Katsokaamme ensin, mihin kaikki johtaa. Ranskan ministeri on aivan oikeassa.
Libor Rouček
(CS) Hyvät naiset ja herrat, haluaisin aivan ensiksi kiittää puheenjohtajavaltio Ranskan nopeutta ja tehokkuutta aselevon aikaansaamisessa konfliktin osapuolten välille. Kuuden kohdan suunnitelma on nyt toteutettava, ja näin ollen Venäjän joukot on tietysti vedettävä asemiin, joissa ne olivat ennen konfliktin puhkeamista. Georgian tilanne ei kuitenkaan ole erillinen, sillä siihen liittyy koko joukko konflikteja ja ongelmia ympäri Etelä-Kaukasusta. Siksi Euroopan unionin on oltava paljon tehokkaammin ja voimakkaammin läsnä koko itäisen Välimeren ja Taka-Kaukasian alueella. Toisin sanoen politiikkamme itäistä ulottuvuutta on vahvistettava ja meidän on lähennyttävä naapureitamme todellisin toimenpitein.
Koska tulen maasta, joka ei ole ratifioinut Lissabonin sopimusta, haluaisin pyytää Tšekin, Ruotsin ja tietysti Irlannin hallituksia tekemään lujasti töitä tämän asiakirjan ratifioinnin hyväksi, sillä se on edellytys yhtenäisemmälle ja tehokkaammalle yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle, jonka yhteydessä voimme vastata haasteisiin, niihinkin, joita tulee idästä ja Venäjältä, ja ratkaista ongelmat.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Tänään on toisen maailmansodan puhkeamisen vuosipäivä. Tätä sotaa edelsi Neuvostoliiton ja Saksan salainen sopimus sekä Länsi-Euroopan maiden noudattama sovittelupolitiikka. Vuonna 1939 uskottiin lapsellisesti, että uhraamalla tietyt pienemmät valtiot saataisiin hyökkääjä tyydytetyksi.
Muistutan tästä Georgian sodan vuoksi. Georgia on ensimmäinen kohde hyökkäyksissä, joita nyky-Venäjä tekee Neuvostoliitolta perityin imperialistisin tavoittein. Venäjä käyttää Georgiaa koekenttänä nähdäkseen, miten paljon unionin jäsenvaltiot ovat valmiita suvaitsemaan. Se ei usko näiden pysyvän lujina. Aseellisessa konfliktissa Euroopan parlamentti ei saa täyttää Venäjän odotuksia. Meidän on omaksuttava yhteinen, yksiselitteinen ja määrätietoinen asenne. Georgialla on oikeus luottaa diplomaattiseen ja aineelliseen tukeemme. Euroopan parlamentin olisi lähetettävä omat tarkkailijansa Georgiaan ottamaan selvää etnistä puhdistusta koskevista tiedoista. Meidän on tehtävä voitavamme konfliktin laajenemisen torjumiseksi ja historian toistumisen estämiseksi.
Tunne Kelam
(EN) Arvoisa puhemies, edessämme on ”historian lopun” paradigman luhistuminen, jonka pitäisi merkitä myös toiveikkaan ajattelemisen aikakauden loppua, kun puhumalla saatu rauha korvataan voimalla ja solidaarisuudella saatavalla rauhalla.
Venäjä on joutunut epävakaiden ja arvaamattomien valtioiden joukkoon. Sitä ei voida enää pitää luotettavana kumppanina eikä se selvästikään jaa yhteisiä arvojamme. Valloittamalla Georgian se on haastanut kansainvälisen turvallisuusjärjestelmän perusteet ja pyrkinyt korvaamaan ne mallilla ”voima on oikeutta”.
Nyt kaikki riippuu EU:n toimista - ei vain EU:n reaktioista. Tavanomaisten välien jäädyttäminen johtaa konkreettiseen etenemiseen, sillä Venäjä ymmärtää asian vain, jos toimimme.
Ehdotan seuraavia toimenpiteitä: ensiksi aidot kansainväliset rauhanturvajoukot - Venäjä ei voi toimia sekä rauhanturvaajana että hyökkääjänä. Toiseksi kumppanuus- ja yhteistyösopimuksesta käytävien neuvottelujen jäädyttäminen; kolmanneksi Nord Streamin ja South Streamin hankkeiden lykkääminen; neljänneksi viisumihelpotusten jäädyttäminen ja viidenneksi Sotšin olympialaisten peruuttaminen.
Jollei tehdä mitään konkreettista, Venäjä ei koskaan päästä Georgiaa otteestaan vaan noudattaa samaa mallia muuallakin. Demokraattisen yhteisön painopisteen on oltava tiukkojen rajojen asettamisessa. Tänään joudumme vastaamaan samaan moraaliseen haasteeseen. Jollemme me vastaa, kuka sen tekee? Jollemme tee sitä nyt, milloin sitten?
(Suosionosoituksia)
Katrin Saks
(ET) Keväällä Georgian vaalien aikaan tapasin Gorissa georgialaisen naisen, joka oli joutunut pakenemaan Abhasiaan 15 vuotta aiemmin. Tänään hän on toista kertaa pakolaisena omassa maassaan. Mikä tragedia!
Traagista on myös, että tänään täällä istuntosalissa meillä on niin paljon toisistaan poikkeavia tulkintoja siitä, mitä tapahtui, ja siksi mielestäni on erityisen tärkeää, että ennen kaikkea lähetetään Georgiaan riippumaton tutkintakomissio, kansainvälinen tutkintakomissio ottamaan selvää siitä, mitä todella tapahtui.
Konflikti ei ole georgialaisten ja ossetialaisten välinen eikä se alkanut 8. elokuuta. Se ei ole vain Venäjän ja Georgian välinen konflikti, se on arvojen välinen konflikti ja koskee meitä kaikkia.
Christopher Beazley
(FR) Arvoisa puhemies, mielestäni on syytä onnitella puheenjohtajavaltio Ranskaa, presidentti Sarkozya ja Bernard Kouchneria, joka on paikalla tänään, ei vain siitä, että he ovat omaksuneet tässä kriisissä tiukan asenteen Venäjään, vaan myös siitä, että he ovat onnistuneet säilyttämään Euroopan unionin yhtenäisyyden, joka valitettavasti puuttui vuonna 2003.
Yhdyn niiden näkemyksiin, jotka sanoivat, ettei tämä asia, joka tosin on vakava, koske ainoastaan Georgiaa ja tämän maan laitonta miehitystä ja valloitusta. Haluaisin sanoa komission jäsenelle, että tässä on kyse myös EU:n ja Venäjän suhteista. Asian ytimessä ovat niin kutsutut yhteiset arvomme, jotka jaamme. Minun on henkilökohtaisesti vaikea ymmärtää, mitkä yhteiset arvot minulla on sellaisen maan kanssa, joka turvautuu voimankäyttöön, sotilaalliseen hyökkäykseen ja sotapropagandaan ja syyttää miehitettyä maata valloittajaksi ja hyökkääjäksi.
Näyttää siltä, että kumppanuus- ja yhteistyösopimus jäädytetään joksikin aikaa, jollei Venäjä vedä pois joukkojaan. Nyt onkin kysyttävä, mitä teemme, jos Venäjä kieltäytyykin vetämästä joukkojaan. Meitä kehotetaan vuoropuheluun, mutta millaista vuoropuhelua voidaan käydä kumppanin kanssa, joka ei kunnioita niitä arvoja, joita me pyrimme puolustamaan ja tukemaan?
Minusta näyttää siltä, että historian kannalta tarkastellen haluamme sopusointuiset suhteet Venäjään, muttemme kuitenkaan sellaiseen hintaan, että luovumme arvostamistamme arvoista. Kannatan Tunne Kelamia ja muita, kun he toteavat, että Venäjälle on jo aiheutunut seurauksia, kun sen markkinoille on jätetty tekemästä laajoja investointeja, sillä kansainväliset sijoittajat pitävät Venäjää nyt epävarmana investoinnin kohteena. Nord Streamin ja South Streamin hankkeita on myös tarkasteltava uudelleen. Emme voi vain jatkaa niitä, ikään kuin Venäjän monopoliasema energian toimituksissa olisi aivan normaalia. Myös Sotšin talviolympialaisia on tarkasteltava uudelleen. Ei voida ajatella olympialaisaselepoa.
Venäläiset tunnustavat seuraukset vain, jos toimimme määrätietoisesti emmekä pelkästään seuraa heidän työjärjestystään.
(Suosionosoituksia)
Raimon Obiols i Germà
(ES) Haluaisin sanoa nopeasti pari asiaa. Ensiksi olen mielestäni oikeassa todetessani, että Jean-Pierre Jouyet aiemmin valitti lehdistössä Yhdysvaltojen konservatiivien tai tiettyjen konservatiivitahojen vaikutusvaltaa Irlannin kansanäänestyksessä, jossa äänestettiin ”ei”. Uskon, että nyt me kaikki kadumme uuskolonialistisen politiikan ylistystä Kaukasuksen kriisissä. Tässä asiassa monet voidaan katsoa vastuullisiksi.
Tbilisi on vastuussa käsittämättömästä päätöksestä käynnistää sotilaalliset toimet. Moskova on vastuussa päätöksestä reagoida raakalaismaisesti ja suhteettomasti. Washington, jossa presidentti on onneksi vaihtumassa, on vastuussa jännitteen lietsomisesta vuosien ajan tällä alueella.
Toiseksi mielestäni Euroopalla on perusvastuu, jota ei täytetä vain rakentamalla, ei pehmein ottein eikä kovin ottein, vaan poliittisella voimalla, joka edellyttää kaikkien jäsenvaltioiden hallitusten yhtenäisyyttä.
Árpád Duka-Zólyomi
(HU) Kiitos, arvoisa puhemies. Venäjän valtaapitävät ovat jo vuosien ajan lietsoneet jännitystä Georgiassa, mikä on johtanut lyhyeen, mutta tuhoisaan sotaan. Venäjän sotavoimat ovat rikkoneet kansainvälistä oikeutta ja valloittaneet suvereenin valtion alueen. Kreml on kruunannut tämän prosessin tunnustamalla kahden separatistisen maakunnan itsenäisyyden. Tämä on avannut uuden ulottuvuuden kansainvälisessä politiikassa. Tilanne on vaarallinen, osittain Venäjän rajavaltioiden kannalta ja osittain siksi, että Putin miehineen on luonut itselleen vaarallisen ennakkotapauksen.
Miksi kansainvälisen yhteisön on oltava yhtenäinen? Venäläiset poliitikot ovat nyt pysähdyksissä ja umpikujassa, joten meidän on käytettävä tilannetta hyväksemme. EU:n on painostettava puolueettomien kansainvälisten rauhanturvaajien lähettämiseksi, jotta korvattaisiin uskottavuutensa ja auktoriteettinsa menettäneet rauhanturvaajat. Meidän olisi tarkistettava venäläisten viisumin saamisen helpottamista ja samaan aikaan olisi vihdoinkin helpotettava Georgialle asetettuja viisumivaatimuksia. Georgia on erottamaton osa naapuruuspolitiikkaamme, ja meillä on velvollisuus varmistaa mahdollisimman suuri tuki maan jälleenrakentamiselle. Suuret kiitokset.
Giulietto Chiesa
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Saakašvilin seikkailu perustuu anteeksiantamattomaan virhearvioon: nimittäin siihen, etteivät venäläiset reagoisi sotilaalliseen hyökkäykseen, sillä sotilaallinen hyökkäyshän tehtiin.
Venäjä ei ole enää sama kuin vuonna 2000 eikä se enää vetäydy taktisesti eikä strategisesti. Aivan ensiksi on kohdattava tosiasiat: tämä virhe on vahingoittanut vakavasti Eurooppaa ja sen yhtenäisyyttä. Emme saa antaa sen toistua emmekä voi sallia kenenkään pakottavan meitä toistamaan sitä. Tietyt tahot ajattelevat, että Ukrainan ja Georgian liittymistä Natoon olisi vauhditettava, mutta haluaisin pyytää näin ajattelevia miettimään tarkkaan, sillä tällainen päätös ei suinkaan lisäisi turvallisuuttamme, päinvastoin se vahingoittaisi sitä. Tiedämme hyvin, että Venäjä reagoisi siihen, jollei samoin toimenpitein, niin varmasti vastatoimin. Olisimme pian vaarassa joutua vakavampaan kriisiin kuin elokuussa, esimerkiksi Ukrainassa, joka on keskellä Eurooppaa. Järkevyyden vuoksi olisi tehtävä uudet laskelmat, sillä erehdyimme, ja olisi käynnistettävä neuvottelut Venäjän kanssa vastavuoroisuuden perustalta...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Vytautas Landsbergis
(EN)Arvoisa puhemies, toissapäivänä keskustelin pitkään lounaalla Euroopan viisaimpiin ihmisiin kuuluvan Otto von Habsburgin kanssa. Hän totesi, että hänen laajojen tietojensa mukaan Euroopan hallitukset ovat olleet erittäin korruptoituneita ja että Venäjän tiedetään hyvin käyttävän salaista asettaan - lahjontaa - länttä vastaan. Neuvoston kokouksessa tänään saatettiin hieman valaista tätä eurooppalaisen politiikan synkkää puolta.
Jolleivät neuvosto ja parlamentti, joka on Euroopan poliittisen tietoisuuden viimeinen linnake, vaadi Venäjän miehitysjoukkojen välitöntä vetäytymistä Potista ja miehittäjän perustamilta puskurivyöhykkeiltä, hiipuvaa Eurooppaamme väijyy poliittinen tuho. Venäläiset ja ossetialaiset salakuljettajat tarvitsevat noita seutuja eniten estääkseen Georgiaa saamasta valvontaansa Ossetian nukkehallituksen ja edelleen itsenäisen Georgian sisäistä rajaa. Ajatus siitä, että miehittäjän annettaisiin rakentaa linnoituksiaan EU:n ja Venäjän marraskuussa pidettävään huippukokoukseen saakka, on täysin väärä ja osoittaa Otto von Habsburgin olevan todennäköisesti oikeassa.
(Suosionosoituksia)
Pierre Pribetich
(FR) Arvoisa puhemies, tarkkaa ja määrätietoista kantaamme odotetaan innokkaasti. Yhdysvallat ei voi venäläisten toiveiden vuoksi ja käynnissä olevan vaalikampanjan vuoksi toimia katalysaattorina globaalissa poliittisessa tilanteessa tällä unionin naapurialueella.
Meillä on nyt Euroopan unionina historiallinen tilaisuus rakentaa ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ja kehittää unionia siinä saatujen saavutusten ja kokemusten kautta. Tätä tilaisuutta ei saa menettää. Välttämättömät tuomitsemiset eivät tarjoa ratkaisuja. Vaikka Pandoran lipas avattiin Kosovossa kansainvälisen oikeuden vastaisella tunnustamisella, palauttakaamme kansainvälinen oikeus ja ihmisoikeudet ratkaisun perustaksi.
Olkaamme lujia ja toimikaamme poliittisesti. Omaksukaamme Venäjään selvä, yhteinen ja tiukka asenne, jolla pyritään löytämään ratkaisu ja kumppanuus, sillä meidän on oltava järkeviä kaikessa, mikä liittyy Venäjään vuonna 2008.
Ehdottakaamme Euroopan unionin suojeluksessa järjestettävää alueellista kokousta tilanteen ratkaisemiseksi ja kumppanuuksien tulevaisuuden turvaamiseksi. Euroopan unionin määrätietoisella yhtenäisyydellä pystymme minimoimaan nationalismin myrkyn, joka väistämättä aina johtaa sotaan.
Urszula Gacek
(PL) Arvoisa puhemies, neuvosto pääsi tänään sopimukseen Venäjästä. Tätä voidaan pitää eräänlaisena menestyksenä, vaikka monet olivat pettyneitä, koska Venäjää kohdeltiin niin lempeästi. Nyt on odotettava Venäjän reaktiota. Epäilemättä venäläinen lehdistö lainaa keskustelumme niitä osia, joissa neuvoston edustajat ja tietyt parlamentin jäsenet syyttivät Georgiaa. Julkisesti Moskova arvostelee voimakkaasti neuvoston kantaa, mutta on salaa tyytyväinen.
Haluaisin sanoa Moskovan vallanpitäjille: älkää iloitko ennenaikaisesti. Euroopassa teitä ei enää pidetä luotettavana kumppanina, joka pitää sanansa ja noudattaa kansainvälistä oikeutta. Euroopassa harkitaan vakavasti, voidaanko täällä olla riippuvaisia Venäjän öljystä ja kaasusta. Euroopassa teitä ei tänään kohdeltu liian ankarasti, mutta kannattajienne rivit ovat tuntuvasti harvenneet.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Olemme täysin samaa mieltä siitä, että Venäjä on tuomittava kansalaisuuden myöntämisestä, ja se olisi tuomittava liioitellusta sotilaallisesta asenteestaan sekä Abhasian ja Ossetian tunnustamisesta. Samanaikaisesti olisi tuomittava myös Georgia, sillä maan johdon olisi pitänyt tuntea oma geostrateginen tilansa tässä menettelyssä. Samaan aikaan olemme yhtä mieltä siitä, että rauhanturvajoukkoja tarvitaan, muttemme keskustele siitä, mikä voisi olla perustana kestävälle ratkaisulle, ja se voisi olla vain laajan autonomian myöntäminen Abhasialle ja Etelä-Ossetialle Ahtisaaren suunnitelman mukaisesti. Emme keskustele vähemmistöistä, joita asia koskee. Keskustelemme kaikesta muusta. Niinpä minusta tuntuukin, ettei tässä ole jäätynyt vain konflikti, vaan monessa suhteessa myös ajattelumme. Ongelmaan olisi löydettävä kauaskantoinen ratkaisu.
Erik Meijer
(NL) Arvoisa puhemies, suurin osa huomiosta on kiinnitetty Venäjän sotilaalliseen välintuloon Georgiassa. Mahdollinen rypälepommien käyttö ja kiistanalaisen alueen ulkopuolisen sataman miehitys ovat herättäneet vain suuttumusta.
Tämä ei mielestäni päde Etelä-Ossetian ja Abhasian suojelemiseen. Neuvostoliiton hajottua nämä alueet eivät ole käytännössä kuuluneet Georgiaan. Useimmat näiden kahden pienen valtion asukkaat eivät missään tapauksessa halua kuulua Georgiaan, aivan samoin kuin useimmat Kosovon asukkaat eivät missään tapauksessa halua kuulua Serbiaan. Heistä tulisi valitettavasti näissä maissa toisen luokan kansalaisia. Yhdenvertaiset oikeudet ja demokratia ovat näille ihmisille mahdollisia vain, jos heidän irtautumisestaan emämaasta ei enää kiistellä ja heille taataan, ettei ulkopuolelta hyökätä heidän kimppuunsa sotilaallisesti.
Tiivistetysti sanoen, on hyvin perusteltua arvostella Venäjää, muttei sillä perusteella, että se on nyt tunnustanut näiden kahden pienen valtion tosiasiallisen itsenäisyyden. Kosovo ei voinut jäädä yksittäiseksi tapaukseksi...
(Puheenjohtaja keskeytti puhujan)
Zita Pleštinská
(SK) Georgian tapahtumat sattuivat paradoksaalisesti elokuussa, niin kuin entisen Tšekkoslovakian tapahtumat 40 vuotta sitten, jolloin neuvostoarmeija valloitti ja miehitti kotimaani moneksi vuodeksi.
Hyvät kollegat meidän on muistettava, että Venäjä on toimillaan osoittanut, ettei se ole jättänyt menneisyyttä taakseen. Aivan samoin kuin vuonna 1968 se ei nytkään epäröinyt lähettäessään tankit paikalle poliittisten päämääriensä saavuttamiseksi. Jälleen kerran sotilaallista voimaa käytetään sellaisten maiden horjuttamiseksi, jotka pyrkivät vapautumaan Venäjän vaikutusvallasta. Tänään kohteena on Georgia, huomenna se voi olla Ukraina.
Olen vakuuttunut siitä, että EU:n olisi oltava päättäväisempi vastustaessaan Venäjän suhtautumista Abhasian ja Etelä-Ossetian tunnustamiseen. Olen vakuuttunut siitä, että EU:n on vastareaktiona lisättävä yhteistyötään Georgian ja erityisesti Ukrainan kanssa, ei vain puheissa, vaan myös selvin ja merkityksellisin toimin.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Arvoisa puhemies, Georgia ei ole vain pelkkä episodi kansainvälisessä politiikassa. Se on alku ketjureaktiolle, jolla on merkittävät vaikutukset.
Ensiksi se osoittaa Venäjän sotilaallista paluuta, minkä on näyttävä laadittaessa unionin uutta turvallisuusstrategiaa.
Toiseksi tämä ilmeinen takaisinvaltaus osoittaa Venäjän halua käyttää vasta saavutettua tarmoaan ja korvata 1990-luvulla kokemansa menetykset ja maksaa niitä seuranneista nöyryytyksistä. Se ei niinkään halua osallistua maailman tulevaisuuden suunnitteluun.
Kolmanneksi siinä korostuu unionin heikko asema, joka johtuu sen kasvavasta riippuvuudesta Venäjän energiatoimituksista sekä Lissabonin sopimuksen ratifioinnin viivästymisestä.
Neljänneksi sillä ei voida parantaa eikä myöskään vahingoittaa transatlanttista yhtenäisyyttä.
Viidenneksi se osoittaa, että kansainvälisen laillisuuden käsitettä ja noudattamista on voimistettava.
Kuudenneksi siitä käy ilmi, että EU:n on kiinnitettävä enemmän huomiota Mustanmeren alueeseen ja oltava siellä tuntuvammin läsnä, mihin tarvitaan muutakin kuin pelkkää synergiaa.
Charles Tannock
(EN) Arvoisa puhemies, tuen Georgian demokraattista oikeutta hankkia turvallisuutta lännestä ja tuomitsen Venäjän suhteettoman hyökkäyksen ja Georgian edelleen jatkuvan miehityksen. EU:n on lisättävä tukeaan Georgian jälleenrakentamiselle ja pyrittävä saamaan aikaan vapaakauppasopimus ja edettävä viisumihelpotuksessa. Georgialle olisi myös annettava tilaisuus liittyä Natoon, mahdollisesti täysjäsenenä. Tilaisuutta on nyt käytettävä hyväksi EU:n yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa, jotta irrottauduttaisiin Moskovan kuristusotteesta Euroopan öljy- ja kaasutoimituksissa. Saksa ja Italia rakentavat yhteisyrityksenä Gazpromin kanssa putkia. Tämän tasapainottamiseksi EU:n olisi tuettava White Streamin putkihanketta, jossa kaasu halutaan kuljettaa Kaspianmereltä Eurooppaan Georgian ja Ukrainan kautta - molemmat hallitukset tukevat hanketta - ja siten kiertää Venäjä. Tämä olisi pitkän aikavälin reaktiomme, jonka kohteena olisi Gazpromin monopoliasema ja Venäjän tyyli käyttää kaasua aseena ja joka vaikuttaisi voimakkaasti Venäjään.
Jean-Pierre Jouyet
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, olen lyhytsanainen, sillä Bernard Kouchner on käyttänyt puheenvuoron jo kaksi kertaa, ja tiedän, että teillä on paljon töitä.
Koska keskustelu on päättymässä, haluaisin aluksi, kiittää teitä jatkuvasta osallistumisestanne tähän asiaan. Kun päätöslauselmat oli hyväksytty, puheenjohtaja Saryusz-Wolski kutsui ulkoasiainvaliokunnan koolle jo 20. elokuuta ja Isler Béguin - kuten hän korosti - lähti konfliktialueelle ja antoi voimakkaan todistajalausunnon tilanteesta tämän toimielimen puolesta ja myös Euroopan unionin puolesta, mikä vahvisti Euroopan parlamentin paneutumista tähän kriisiin.
Tästä päädyn toteamaan, että minusta oli yllättävää kuulla tiettyjä kommentteja Euroopan unionista: ensiksi ettei se ole reagoinut, toiseksi, että se oli heikko ja kolmanneksi, että sen omaksuma kanta osoitti heikkoutta. Jollei Euroopan unioni ole vaikutusvaltainen, jollei se ole paneutunut tähän kriisiin, niin kuka muu sitten? Kuka oli voimakas? Kuka osoitti voimansa sotilaallisesti tai muulla tavoin? En havainnut minkään muun vallan kuin Euroopan unionin toimivan, ja juuri tässä kriisissä Euroopan unioni voitiin mahdollisesti nähdä kumppanina ja valtana uudessa valossa.
Jokaisella on oma vastuunsa. Euroopan unionilla on oma vastuunsa, joka poikkeaa Naton tai Yhdysvaltojen vastuusta. Euroopan unioni on kuitenkin täyttänyt kaiken vastuunsa omien arvojensa ja keinojensa avulla - niihin palaan vielä.
Meille sanotaan: ”Venäjällä ei ole sanoja arvoja kuin Euroopan unionilla.” Näin meidän kesken, siinä ei ole mitään uutta. Se ei ole mikään uutispommi. Tiedämme, ettei Venäjällä ole samoja arvoja kuin Euroopan unionilla. Jos sillä olisi EU:n kanssa samat arvot, Venäjästä kysyttäisiin muita seikkoja. Kaikki Venäjästä esitetyt kysymykset koskevat suhteita, joita haluamme pitää yllä tähän naapuriin, millaista kumppanuutta haluamme kehittää, millaista vuoropuhelua pitää yllä, miten voisimme kannustaa Venäjää täyttämään velvoitteensa ja kantamaan vastuunsa ja miten voisimme ohjata sitä omaksumaan enemmän kansainvälisen oikeuden mukaisen kannan. Näitä kysymyksiä esitetään. Itse en ole koskaan uskonut, että meillä olisi samat arvot, vaikka kuinka kunnioittaisin Venäjää, jonka olen tuntenut jo jonkin aikaa.
Kolmas ajatuksenne, joka teillä kaikilla on ollut, liittyy siihen, ettemme pääse kovinkaan pitkälle, nopeasta reagoinnista huolimatta ja huolimatta kaikesta, mitä tänään on saatu aikaan, koska meiltä puuttuvat tarvittavat välineet, jotka saamme vain, jos Lissabonin sopimus ratifioidaan, sillä tämä kriisi on osoittanut selvästi, miten paljon tarvitsemme tätä sopimusta, miten paljon ulkopolitiikkaamme on vahvistettava ja miten paljon myös puolustuspolitiikkaamme on vahvistettava. Tämä on tajuttava ja monet teistä ovatkin sitä perustellusti korostaneet.
Nyt pääsen Eurooppa-neuvostoon. Eurooppa-neuvosto on tänään lähtöpisteemme. Se ei ole kattanut kaikkea eikä se voikaan kattaa kaikkea, mikä liittyy Euroopan unionin kriisinhallintaan ja Euroopan unionin ja Venäjän välisiin suhteisiin. Tänään haluttiin arvioida konkreettinen tilanne uudelleen ja arvioida, mitä seurauksia siitä koituisi Euroopan unionin ja Venäjän välisille suhteille. Haluttiin osoittaa yhtenäisyyttä ja aktiivisuutta tässä konfliktissa.
Tällainen Eurooppa-neuvosto on antanut meille mahdollisuuden osoittaa yhtenäisyyttämme, toimintavalmiuttamme ja tiukan kantamme. Haluaisin muistuttaa teille niistä: Venäjän suhteettoman reaktion tuomitseminen; Georgian tukeminen rahallisesti, humanitaarisesti, taloudellisesti ja poliittisesti; Euroopan unionin ja Georgian suhteiden tiivistäminen entisestään; kuuden kohdan päätöslauselmasuunnitelman täytäntöönpano, mukaan lukien - ja tätä monet teistä ovat korostaneetkin - kansainvälinen valvontamekanismi; Euroopan unionin sitoutuminen lähettämällä erityisedustaja paikalle; itäisen kumppanuuden vahvistaminen erityisesti Mustanmeren alueella ja Ukrainassa, mitä tämän päivän päätelmissä nimenomaan korostettiin, ja monipuolisempi, riippumattomampi ja paremmin järjestetty Euroopan energiapolitiikka.
Ymmärrän kaiken, mitä olette tänä iltana todenneet. Voitte olla varmoja siitä, että puheenjohtajavaltio Ranska muistuttaa kaikkia pyrkimyksestään saada aikaan monipuolisempi, riippumattomampi ja paremmin rakennettu Euroopan unionin energiapolitiikka. Voitte luottaa puheenjohtajavaltioon tässä asiassa.
Tämä on lähtökohta, sillä on päätetty, että Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja, komission puheenjohtaja ja korkea edustaja matkustavat 8. syyskuuta Moskovaan ja Tbilisiin. Meidän on arvioitava vastaisia toimiamme tämä huomioon ottaen.
Lopuksi olemme sopineet, että kaikkia kumppanuussopimusta koskevia kokouksia lykätään, kunnes venäläiset vetäytyvät aiempiin asemiinsa.
Siksi tämä on lähtöpiste. Emme tänään pyrkineet ratkaisemaan kaikkia ongelmia, vaan osoittamaan yhtenäisyyttä ja määrätietoisuutta, mihin tarvitsemme myös Euroopan parlamentin tukea.
Benita Ferrero-Waldner
komission jäsen. - (DE) Arvoisa puhemies, olen viimeinen puhuja ja koetan olla mahdollisimman lyhytsanainen. Koska nyt olen viimeinen puhuja, haluaisin kuitenkin korostaa tiettyjä tässä keskustelussa esitettyjä avainasioita.
Ensiksi minun ei varmaankaan tarvitse muistuttaa, että tänä päivänä 1. syyskuuta 1939 alkoi toinen maailmansota. Tänään, tänä vuosipäivänä, keskustelemme uudesta sodasta, joka on syttynyt, mutta jonka me - Euroopan unioni - onnistuimme lopettamaan hyvin nopeasti. Mielestäni tämä on hyvin tärkeää. Siksi keskustelu on ollut hyvin pitkä ja laaja, mutta samalla erittäin antoisa. Kävimme antoisaa keskustelua myös Eurooppa-neuvostossa, ja päätelmät olivat hyvät. Mielestäni tärkeässä asemassa nyt on ollut Euroopan unionin uskottavuus: uskottavuus ja yhtenäisyys. Kuten olemme neuvoston puheenjohtajan kanssa todenneet, tässä testattiin Euroopan unionin uskottavuutta ja tietysti myös yhtenäisyyttä, ja testi läpäistiin hienosti.
Georgian avustaminen on tärkeää, kuten olemme kuulleet. Olemme todenneet, että maassa tarvitaan humanitaarista apua ja jälleenrakentamisen auttamista, mihin pyydämme parlamentin tukea. Haluaisin kiittää teitä jo nyt tuestanne ja palaan asiaan tietysti vielä tarkemmin luvuin. Ajattelen ennen kaikkea kuitenkin viisumisopimusta. Tiedämme, että tähän asiaan liittyy syrjintää: abhasialaiset ja eteläossetialaiset, joista monilla on Venäjän passi, ovat suotuisammassa asemassa kuin georgialaiset, mutta haluaisin myös korostaa, että monilla yksittäisillä jäsenvaltioilla on oma merkityksensä tässä ja haluaisin myös korostaa, että sama pätee vapaakauppasopimukseen. Haluaisin muistuttaa teille, että olemme jo määrittäneet kolme seikkaa, jotka koskevat eurooppalaisen naapuruuspolitiikan tiivistämistä, mutta se ei tuolloin sopinut yhteen jäsenvaltioiden kanssa. Liikkuvuus oli yksi seikka, toinen oli taloudellinen kumppanuus ja kolmas tehostettu turvallisuus, mikä tietysti tarkoittaa sitä, että kaikista konflikteista, toimista ja seurauksista on keskusteltava myös Venäjän kanssa.
Olemme tienristeyksessä - tienhaarassa - mutta tulevaisuuden määrittelee pääasiallisesti Venäjä, sillä Venäjän on nyt vastattava, kuten tänään olemme todenneet: neuvotteluja ei käydä, ennen kuin joukot on vedetty pois. Venäjän on täytettävä tänään esittämämme vaatimukset. Uskon todella, että 8. syyskuuta päästään hyvään ratkaisuun.
Tämän lisäksi on kaksi pääseurausta: naapuruuspolitiikkaa plus, tai miksi sitä nyt sitten nimitettäneenkin, on tiivistettävä alueellisesti ja kahdenvälisesti. Tämä tarkoittaa Georgian lisäksi Ukrainaa, Moldovaa ja tietysti muitakin maita. Olemme puhuneet tästä usein, mutta toivon, että nyt voin ehkä luottaa yksittäisten jäsenvaltioiden voimakkaampaan tukeen.
Lopuksi pari sanaa energiapolitiikasta. Tämä on toinen minua viimeksi kuluneiden puolentoista vuoden aikana erityisesti huolestuttaneista seikoista, ja voin vakuuttaa teille, että se on minulle tärkeä seikka myös vastaisuudessa.
Tähän päätänkin nopean yhteenvedon tästä pitkästä mutta erittäin tärkeästä keskustelusta.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(PL) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona 3. syyskuuta 2008.
Kirjalliset kannanotot (142 artikla)
Roberta Alma Anastase
kirjallinen. - (RO) Mustanmeren alueen esittelijänä olen aina voimakkaasti korostanut tärkeintä haastetta, jota ratkaisemattomat konfliktit merkitsevät alueelliselle vakaudelle, ja EU:n lujan ja näkyvän läsnäolon merkitystä edellä mainitulla alueella.
Venäjän toimet Georgiassa ovat valitettavia ja vaarallisia alueen ja Euroopan vakaudelle, eikä kansainvälinen yhteisö tietenkään voi niitä hyväksyä.
Siksi on tärkeää, että EU siirtyy nopeasti lupauksista tekoihin ja osoittaa lujuutta toimissaan Georgiassa ja Venäjän suhteidensa uudelleen tarkastelussa.
Varmistaessaan vakautta Mustallamerellä EU:n olisi perustettava toimensa kolmeen pääperiaatteeseen.
Ensiksi kaikkien päätösten olisi perustuttava Georgian alueellisen koskemattomuuden kunnioittamiseen ja kansainvälisen oikeuden noudattamiseen.
Toiseksi olisi tarkasteltava uudelleen konfliktien hallintamallia, jotta pystyttäisiin vauhdittamaan ja lisäämään lopullisen ratkaisun mahdollisuuksia. Tämä edellyttää EU:n aktiivista osallistumista Georgian rauhanturvaoperaatioihin ja alueen muiden konfliktien, muun muassa Transnistrian konfliktin, hallinta- ja ratkaisuprosessiin.
EU:n pyrkimyksiä energiavarmuuden turvaamiseksi olisi myös lisättävä suuresti ja tähän kuuluu Nabucco-hankkeen kehittäminen.
Jean-Pierre Audy  
kirjallinen. - (FR) Arvoisat puhemies, neuvoston puheenjohtaja, Jean-Pierre Jouyet ja Benita Ferrero-Waldner, haluan aluksi kiittää kollegojani, jotka ovat onnitelleet Euroopan unionin puheenjohtajavaltiota Ranskaa ja ilmaisseet tyytyväisyytensä Nicolas Sarkozyn toimiin tässä Venäjän ja Georgian välisessä vaikeassa konfliktissa.
Entisen Itä-Rooman valtakunnan rajojen määrittäminen voisi viedä ikuisuuden. Siihen kuuluvat lännessä Balkanin maat ja Kosovo ja pohjoisessa Kaukasus, Etelä-Ossetia ja Abhasia. Unionin toimintaohjeena on oltava kansojen kunnioittaminen. Ottaen huomioon Georgian tilanteen vakavuuden ehdotan Euroopan parlamentin ulkoasiainvaliokunnan ja jäsenvaltioiden kansallisten parlamenttien ylimääräisen kokouksen järjestämistä, sillä me parlamenttien jäsenet edustamme kansaa.
Lopulta on käymässä selväksi, ettei Euroopan komission vuoden 2007 lopussa käyttöönottama Mustanmeren synergia ole riittävä. Unionin on nyt pikaisesti ehdotettava todella kunnianhimoista naapuruuspolitiikkaa Mustanmeren valtioille ja aloitettava se taloudellisella vapaakauppa-alueella.
Titus Corlăţean  
kirjallinen. - (RO) EU:lla ei ole oikeutta antaa Georgian tilanteen toistua alueen muissa konflikteissa.
Georgian tapahtumat olivat vakava testi EU:n reaktiovalmiuksille ja läsnäololle entisen Neuvostoliiton jäätyneiden konfliktien alueilla. EU:n on mietittävä mahdollisuutta lähettää Georgiaan Euroopan unionin siviilitarkkailuvaltuuskunta valvomaan tulitaukosopimuksen noudattamista.
Venäjän suhteettomalla vastaiskulla Etelä-Ossetiassa oli kielteisiä vaikutuksia siviiliväestöön ja infrastruktuuriin, ja siinä rikottiin vakavasti kansainvälisiä sääntöjä. Tämä osoittaa selvästi tarvetta vahvistaa turvallisuutta monikansallisin ja puolueettomin rauhanturvajoukoin.
EU:n olisi myös vakavasti harkittava johdonmukaisempaa yhteistyöprosessia Moldovan tasavallan kanssa ja mahdollisuutta tarjota tälle maalle paljon selvempi eurooppalainen perspektiivi edellyttäen, että Chisinau takaa tiettyjen demokraattisten normien noudattamisen.
Hyvien suhteiden säilyttämiseksi ja konfliktitilanteiden välttämiseksi Mustanmeren maiden kanssa toteutettava alueellinen yhteistyö olisi vakiinnutettava, esimerkiksi perustamalla Mustanmeren maiden unioni.
Dragoş Florin David  
Arvoisat Euroopan parlamentin puhemies, Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja, komission jäsen, hyvät kollegat.
Haluaisin ilmaista osanottoni sekä Venäjän että Georgian kansalaisille, jotka menettivät rakkaimpiaan tässä typerässä konfliktissa. Historiallisista syistä puhun teille Euroopan kansalaisena, jonka juuret ovat syvällä Venäjällä ja Georgiassa, kansalaisena, joka tuntee olevansa osa Euroopan monimuotoisuutta ja hieman pienempi osa Euroopan yhtenäisyyttä.
Korostamme tässä konfliktissa Euroopan energiatilannetta, Venäjän ”imperialistista” asennetta, Georgian nationalismia ja diplomatian puutetta, mutta unohdamme, että ihmisiä on kuollut ja toiveet on menetetty tässä konfliktissa. Mielestäni tänään enemmän kuin koskaan ennen meidän on saatava aikaan hyödyllinen ja rakentava yhtenäisyys, diplomaattinen ja kansallinen tasapaino voidaksemme käsitellä tulevien sukupolvien edessä olevia suuria haasteita.
Lopuksi pyydän Venäjän presidenttiä, Georgian presidenttiä ja Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajaa ryhtymään kaikkiin välttämättömiin toimiin tämän alueellisen konfliktin mahdollisimman nopeaksi päättämiseksi ja aloittamaan avoimen ja tasapainoisen yhteistyön politiikan, josta ennen kaikkea hyötyvät kansalaiset. Kiitos.
Hanna Foltyn-Kubicka  
kirjallinen. - (PL) Arvoisa puhemies, olemme viime viikkoina joutuneet toteamaan Venäjän hyökänneen suvereenin ja itsenäisen valtion kimppuun. Olemme nähneet maata miehitetyn satojen kilometrien päässä sotanäyttämöltä ja lännelle tehtyjen lupausten rikotun.
Olen vakuuttunut siitä, että Georgian toiveet kuulua Eurooppaan olivat yksi syy Venäjän hyökkäykselle. Toinen syy oli Venäjän halu valvoa Georgian kautta tehtäviä energian raaka-aineiden kuljetuksia. Poliittinen ja moraalinen velvollisuutemme on tukea Georgiaa ja saada Venäjä ymmärtämään, ettei enää ole paluuta aikaan, jolloin se saattoi toimia, miten halusi, itse julistamallaan vaikutusalueella.
Viimeisimmät tapahtumat ovat osoittaneet hyvin selvästi, ettei Venäjä ole luotettava energiakumppani. Venäjän valvonnassa oleva kaasu ja öljy ovat tehneet meistä Kremlin panttivankeja. Sen seurauksena tärkein haasteemme on tulla riippumattomiksi Venäjän raaka-aineista. Miten tähän päästään on monitahoinen kysymys. Jos jatkamme investointeja yhteisyrityksiin, kuten Nord Stream ja South Stream, tarjoamme Venäjän viranomaisille uudet ja voimakkaat keinot Euroopan unionin painostamiseksi. Venäläiset eivät suinkaan epäröi käyttää näitä hyödykseen sopivaksi katsomanaan ajankohtana.
Roselyne Lefrançois  
kirjallinen. - (FR) Haluaisin aivan aluksi kiittää Jean Lambertia laadukkaasta työstä.
Mietintö, josta päätämme huomenna, on kaksin verroin ansiokas, sillä siinä tarkastellaan erittäin selväpiirteisesti Dublinin järjestelmän puutteita ja ongelmia ja tehdään ehdotuksia menettelyjen tehostamiseksi ja turvapaikan hakijoiden tilanteen parantamiseksi.
Haluaisin korostaa useita kohtia, jotka mielestäni ovat peruskysymyksiä: tarve vahvistaa turvapaikan hakijoiden oikeuksia ja taata ne samalla tavalla koko EU:n alueella; päätökseen turvapaikan hakijoiden säilöönotosta olisi aina turvauduttava viimeisimpänä keinona ja sitä olisi perusteltava asianmukaisesti; tarve varmistaa turvapaikkahakemusten parempi jakautuminen, sillä nykyinen järjestelmä aiheuttaa kohtuuttoman rasituksen EU:n ulkorajoilla sijaitseville jäsenvaltioille; tarve ryhtyä toimenpiteisiin sellaisia jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät takaa turvapaikkahakemusten perinpohjaista ja oikeudenmukaista tarkastelua ja lopulta perheiden jälleenyhdistämisen tärkeys ja laajempi tulkinta käsitteestä ”perheenjäsen” niin, että siihen kuuluisivat kaikki lähisukulaiset.
Marian-Jean Marinescu  
kirjallinen. - (RO) Eurooppa-neuvoston tämän päivän ylimääräisen kokouksen suuri saavutus oli jäsenvaltioiden yhtenäisyys.
Emme saa palata kylmän sodan tilanteeseen. EU:n olisi välitettävä yhtenäinen viesti Venäjän federaatiolle: sen on kunnioitettava eri maiden suvereenisuutta ja alueellista koskemattomuutta ja vedettävä joukkonsa jäätyneen konfliktin alueilta noudattaen allekirjoittamiaan kansainvälisiä yleissopimuksia ja sopimuksia, eikä se saa perustaa ulkopolitiikkaansa energiantoimittajan valmiuteen.
Tämän jäsenvaltioiden yhtenäisyyden olisi myös näyttävä unionin tulevissa toimissa: - yhteisessä energiapolitiikassa, joka perustuu uusien kuljetusreittien hankkimiseen muiden kuin nykyisten energialähteiden käyttöä varten, Mustanmeren politiikan kehittämiseen alueen geostrategisen merkityksen ja turvallisuuden lisäämiseksi ja uusien mekanismien aktiiviseen käyttämiseen ja edistämiseen alueen jäätyneiden konfliktien ratkaisemiseksi.
Tässä mielessä naapuruuspolitiikkaa on ehdottomasti tarkistettava. Muun muassa Ukraina, Moldova, Georgia ja Azerbaiždan olisi otettava mukaan johdonmukaiseen ja vauhditettuun mekanismiin, joka voisi johtaa EU:n jäsenyyteen, jos ne täyttävät asetetut vaatimukset.
Péter Olajos  
kirjallinen. - (HU) Georgia - vapauden illuusioko?
Tiedämme hyvin, ettei Georgian ja Venäjän välisessä sodassa ole kyse Georgiasta. Kollegani tietävät ja tänään Brysselissä kokoontuneet valtioiden päämiehet tietävät keskustelevansa mahdollisista sanktioista.
Georgian ja Venäjän välinen konflikti iski kuin salama kirkkaalta taivaalta, kun olimme juuri pyrkimässä kohti Euroopan unionin tiiviimpää yhteistyötä, ja muistutti meitä siitä, että myös 2000-luvulla päätöksiä tehdään voimakeinoin.
Tulevina seitsemänä vuotena Venäjä voi tuhlata 190 miljardia dollaria aseisiin ja armeijansa tehostamiseen. Se ei kavahda öljy- ja kaasudollareilla ajan tasalle saatetun armeijansa käyttöä - tämä kävi selväksi viimeistään elokuussa 2008.
Unkarilaisena, joka kerran joutui kuulumaan Venäjän imperiumiin, minun on erittäin vaikea tehdä tällainen johtopäätös. Venäjä uhkaa ihmishenkiä, ja se on jo tunkeutunut arkitietoisuuteemme energiahinnoin ja kuvin tankeista, jotka tunkeutuvat Georgiaan.
Samanaikaisesti luotan siihen, että kollegani täällä parlamentissa ja Euroopan huippukokouksen osanottajat ymmärtävät selvästi, ettei tässä nykyisessä konfliktissamme Venäjän kanssa ole kyse Georgian, Ukrainan ja Länsi-Euroopan rauhasta. Meidän on perustettava kehys tulevalle vuoropuhelulle ja korostettava unionin yhteistä ja määrätietoista reaktiota - tai muuten joudumme tekemisiin Venäjän äärimmäisen itsevarman ulkopolitiikan kanssa.
Ne unionin jäsenvaltiot, jotka 20 vuotta sitten kärsivät neuvostosorrosta, tietävät, mitä tämä uhka tarkoittaa, esitettiinpä se missä ideologisessa muodossa tahansa. Uusien jäsenvaltioiden johtajilla on siksi oltava moraalinen vastuu äänestäjiensä suojelemisesta kasvavalta ulkoiselta uhalta.
Toomas Savi  
kirjallinen. - (EN) Arvoisa puhemies, Venäjän hyökkäys Georgiaa vastaan on saanut maailman yleisen mielipiteen asettamaan kyseenalaiseksi kansainvälisen olympiakomitean päätöksen myöntää Sotšille oikeus isännöidä vuoden 2014 talviolympialaisia. Sotši sijaitsee Mustanmeren rannalla vain 20 mailin päässä Venäjän federaation ja Abhasian rajasta eli hyvin lähellä konfliktialuetta.
Mutta minua huolestuttaa toinenkin seikka. Samoin kuin Pekingissä ihmisten kodit jäävät olympiarakennusten tielle. Esimerkiksi käynnissä oleva rakentaminen pyyhkäisee tieltään kokonaisen kylän, Eesti-Aiaken eli Virolaispuutarhan, jonka keisarillisen Venäjän Kaukasuksen alueelle siirtyneet 36 virolaista perhettä perusti 120 vuotta sitten, kun heille annettiin maata sieltä.
Venäjän viranomaiset rakentavat kylän vanhimmille asuinsijoille katsomoita, joita käytetään vain kaksi viikkoa olympialaisten aikaan. Perheille sanotaan maksettavan korvauksia, jotka eivät vastaa edes maan hintaa.
Tällaiset röyhkeät toimet rikkovat luonnollista omistusoikeutta ja ne olisi tuomittava.
Esko Seppänen  
kirjallinen. - (FI) Georgian presidentti Mihail Saakashvili, jota oppositio syyttää laajamittaisesta vaalivilpistä ja mädännäisestä korruptiosta, on saanut virkansa lietsomalla georgialaista äärinationalismia ja lupaamalla pakkogeorgialaistaa venäläismieliset Etelä-Ossetian ja Abhasian.
USA on ollut Georgian paras liittolainen, mutta ei ole ollut huono Israelkaan. USA:sta on ollut maassa 130-170 sotilaskouluttajaa, Israelista on ollut useampi sata. Israelin häviämän Libanonin sodan antisankarin kenraali Gal Hirschin sotilaallisia keikkapalveluja myyvän yrityksen (Defensive Shield) kouluttajana toiminut Israelin armeijan eliittisotilas, peitenimeltään Iike Tomer, sanoo: ”Israelilaisten standardien mukaan sotilaiden kyvyt olivat nollatasolla ja upseerien kyvyt keskinkertaisia, niin että sellaisen armeijan vieminen sotaan ei ollut loogista.” Hyökkäys, joka oli epälooginen ja epäviisas, johti Saakashvilin pellearmeijan totaalitappioon.
Sotilaat jättivät raskaan aseistuksensa venäläisjoukoille ja pakenivat kaoottisena laumana Tbilisiin. Tällainen seikkailupolitiikka ei ansaitse Euroopan parlamentin tukea. Sitä tukee USA:n uuskonservatiivinen Georgia-lobby, jota johtaa presidenttiehdokas John McCainin ulkopoliittinen neuvonantaja Randy Scheunemann. Hän on ollut samaan aikaan sekä McCainin että Saakashvilin palkkalistoilla ja saanut viimeisen puolentoista vuoden aikana Georgiasta 290 00 dollarin palkkiot. Yhdyn arvioon, että venäläisetkin ylimitoittivat reaktionsa.
Csaba Sógor  
kirjallinen. - (HU) Jotkut sanovat, että Kaukasuksen kriisi sai alkunsa presidentti Bushin Riiassa vuonna 2005 pitämästä puheesta, jossa hän ilmoitti, että nyt tarvittiin uutta Jaltan sopimusta. Hän olisi yhtä hyvin voinut puhua uudesta Trianonin sopimuksesta, sillä monien pienten kansojen ja maiden kurjuus ei saanut alkuaan toisesta maailmansodasta vaan Trianonin rauhansopimuksesta, jolla päätettiin ensimmäinen maailmansota. Yhdysvaltojen silloisen presidentin Wilsonin suositus kansojen itsemääräämisoikeudesta jäi pelkäksi unelmaksi.
Nyt Kaukasuksen kriisin yhteydessä puhutaan suurvaltojen intresseistä, öljystä ja sodasta, muttei juurikaan alueella asuvien kansojen itsemääräämisoikeudesta. EU:n tärkeimpänä tehtävänä tällaisissa konfliktitilanteissa pitäisi olla esimerkin antaminen. EU:n jäsenvaltioista 11 takaa vähemmistöjen autonomian muodossa tai toisessa. Tämä tarkoittaa 41 prosenttia EU:n jäsenvaltioista.
Tavoitteena on saada aikaan esimerkillinen kansallisten vähemmistöjen politiikka jokaisessa EU:n jäsenvaltiossa: ei vain 41 prosentissa, vaan sadassa prosentissa! Euroopan unioni, jolla olisi esimerkillinen kansallisten vähemmistöjen politiikka, voisi toimia tehokkaammin myös Kaukasuksella.
Daniel Strož  
kirjallinen. - (CS) Heti, kun alettiin keskustella Kosovon itsenäisyyden tunnustamisesta, varoitimme, että tällainen askel voi käynnistää tapahtumakierteen, jonka kielteisiä seurauksia voitaisiin vain kuvitella ja joka voisi tuottaa vaikeasti ennustettavat lopputulokset.
Böömin ja Määrin kommunistinen puolue on ilmoittanut myös Tšekin parlamentissa vastustavansa Kosovon tunnustamista. Tulella leikkineiden ei pitäisi nyt kauhistella sormiensa polttamista toisaalla varsinkin, kun heidän kumppaninaan on ollut niinkin vaikea mies kuin presidentti Mihail Saakašvili.
Nykyinen tilanne ratkaistaan noudattamalla kansainvälistä oikeutta, mikä on erityisen tärkeää sellaiselle pienelle maalle kuin Tšekki historiasta saatuine kokemuksineen. Kaikenlaisten pelkojen herättäminen tietyllä politiikalla on tässä tilanteessa väärin ja vaarallista.
Tiettyjen Naton jäsenmaiden reaktiota ja Venäjän suhteiden muuttamista olisi vertailtava esimerkiksi Venäjän osuuteen kansainvälisen terrorismin vastaisessa taistelussa ja esimerkiksi siihen, että 70 prosenttia Afganistaniin siirrettyjen joukkojen toimituksista kulkee Venäjän federaation alueen kautta. Naton päämajassa kyllä hyvin tiedetään tämä.
Tilannetta ei ratkaista voimakkaalla kielenkäytöllä ja suurin elein, vaan järkevin neuvotteluin.
József Szájer  
kirjallinen. - (HU) Neljäkymmentä vuotta sitten Varsovan liiton joukot tunkeutuivat Tšekkoslovakiaan ja kaatoivat maan hallituksen, joka oli asettanut tehtäväkseen kommunistisen diktatuurin demokratisoimisen. Valitettavasti myös sosialistinen Unkari osallistui tähän häpeälliseen operaatioon yhdessä muiden Neuvostoliiton satelliittivaltioiden kanssa ja palveli siten Moskovan imperialistisen despotismin ruodussa. Pyydämme tätä anteeksi Slovakian ja Tšekin kansoilta.
Asia on erityisen tuskallinen meille unkarilaisille, sillä 12 vuotta aiemmin, vuonna 1956, neuvostojoukot hukuttivat Unkarin vallankumouksen samalla tavalla vereen. Murskaamalla Prahan kevään Moskovan osoitti, että se voi tehdä mitä vain omassa vaikutuspiirissään, jonka se oli riistänyt Euroopalta toisen maailmansodan päättyessä, eikä Neuvosto-Venäjän imperialistinen hävyttömyys ja tekopyhyys tuntenut rajoja.
Tätä vastaan on olemassa vain yksi väline - kansalaisten ihmisoikeuksien, demokraattisten periaatteiden ja kansallisen suvereniteetin tiukka ja määrätietoinen puolustaminen ja hyökkäyksen torjuminen. Tätä tarvitaan, jotta demokraattinen Eurooppa voisi edelleen antaa selvän viestin maailmalle!
Andrzej Jan Szejna  
kirjallinen. - (PL) Mielestäni on oltava erityisen varovaisia arvioitaessa Venäjän ja Georgian välistä konfliktia.
Epäilemättä Venäjä rikkoi kansainvälisen oikeuden periaatteita tunkeutuessaan Georgian alueelle. Tuomitsen jyrkästi tämän Venäjän suhteettoman reaktion. Olisi kuitenkin muistettava, että myös Georgiassa on syytä, sillä se aloitti sotilaalliset toimet. Tällaisiin toimiin turvautumisella ei koskaan ratkaista riitoja.
Euroopan unionia on tässä tilanteessa pyydetty välittäjän tärkeään rooliin. Mielestäni unioni teki oikein tuomitessaan Venäjän suorittaman Etelä-Ossetian ja Abhasian itsenäisyyden tunnustamisen. Georgian suvereenisuutta ja alueellista koskemattomuutta on kunnioitettava.
Mielestäni Euroopan unionin on tässä tilanteessa lähetettävä rauhanturva- ja valvontavaltuuskunta Etelä-Ossetiaan.
Nykytilanne osoittaa, että yhteistyötä Mustanmeren maiden kanssa on tiivistettävä.
Äänestin Georgian tilannetta koskevan yhteisen päätöslauselmaesityksen puolesta.
Marian Zlotea  
kirjallinen. - (RO) Mielestäni on hyvin tärkeää, että Eurooppa osoittaa tässä herkässä tilanteessa yhtenäisyyttään ja tukee yhtenäistä kantaa Georgian konfliktiin.
Meidän on kuitenkin edelleen tuettava ja autettava konfliktissa kärsineiden alueiden jälleenrakentamisessa, tuettava luottamusta herättäviä toimenpiteitä ja alueellisen yhteistyön kehittämistä. Unionin on samaan aikaan vauhditettava Euroopan energiahankkeiden kehittämistä (esimerkiksi Nabucco-hankkeen P8).
Vaikka huomio kiinnittyykin Georgiaan, mielestäni meidän olisi Azerbaidžanin maantieteellinen sijainti huomion ottaen perustettava EU:n ja Azerbaidžanin kumppanuus, jolla tuetaan ja jatketaan EU:n energiahankkeita.
Haluaisin korostaa, että Mustanmeren alueen jäätyneet konfliktit voidaan ratkaista vain kansainvälisen oikeuden rajoissa ja perusteella kunnioittaen maiden alueellista koskemattomuutta ja niiden oman alueen suvereeniutta sekä rajojen loukkaamattomuuden periaatetta.
Tuen neuvoston kantaa, jonka mukaan Euroopan unioni on valmis myös itse paikalla tukemaan kaikkia pyrkimyksiä varmistaa rauhanomainen ja kestävä ratkaisu Georgian konfliktiin. Uskon, että vain vuoropuhelulla ja neuvotteluin pääsemme toivottuun tulokseen.
