Az Ausztrália-EU PNR-megállapodás értékelése - Az EU és a PNR-adatok (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a következők közös vitája:
in't Veld asszony jelentése az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság nevében, az Európai Unió és Ausztrália közötti, az EU-ból származó utasnyilvántartási adatállomány (PNR) adatainak a légi fuvarozók általi feldolgozásáról és az Ausztrál Vámszolgálat részére történő továbbításáról szóló megállapodásról és
in't Veld asszony, Roure asszony, Bradbourn úr és Kaufmann asszony szóbeli választ igénylő kérdése (B6-0476/2008) a Bizottsághoz, az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság nevében, az Európai Unióról és a PNR-adatokról.
Sophia in 't Veld
előadó. - Elnök úr, egy újabb megjegyzéssel fogom kezdeni a Tanács távollétét illetően, mivel a felszólalás-tervezetemben tettem néhány észrevételt az Európai Parlament és a Tanács közötti jó együttműködésről, a párbeszédről, a Lisszaboni Szerződés szelleméről stb., de a Tanács most erről a vitáról is hiányzik. Szerintem ez igazán szégyenteljes, mert éppen a Tanács az, aki próbál kiverekedni egy PNR-politikát, neki kellene válaszolnia a kérdésekre, de nincs itt. A Tanács nyilvánosan ünnepélyes ígéreteket tett az Európai Parlament bevonására, de most látjuk, mennyit érnek a Tanács ígéretei - semmit. Szerintem ez sértés, nem az Európai Parlamenttel, hanem a polgárokkal szemben, akiknek joguk van a válaszokhoz és az átlátható döntéshozatalhoz. Kérem tehát, elnök úr, elégedetlenségemet jelezze az elnökség képviselőinek.
Ez a közös vita egyrészt az uniós utasnyilvántartási adatállományról, másrészt az EU és Ausztrália közötti PNR-megállapodásról szól. Ezek alapvetően ugyanazokat a problémákat érintik, és a problémák már korábban is felmerültek az USA-val, illetve később a Kanadával való megállapodással összefüggésben.
Az egyik fő kérdés a célok korlátozása, mivel minden más ebből következik - a célok korlátozása, vagy más szóval a javaslat indokolása, először is. Nos, az indokolásban minden téves, a célok korlátozásával kapcsolatban semmi nincs rendben. Ezt rögtön ki is fejtem Önöknek.
Először is, nézzük a szubszidiaritást: a Bizottság és a Tanács azt állítják, hogy a javaslat célja a nemzeti rendszerek harmonizálása. A tagállamok közül azonban csak néhánynak - azt hiszem, eddig háromnak - van működő PNR-rendszere, illetve tervei egy ilyen rendszerre vonatkozóan. Ezért a javaslat elvben sem tudja harmonizálni a nemzeti rendszereket, hiszen ezek nem léteznek. Pusztán csak egy kötelezettséget teremt valamennyi tagállam számára, hogy hozzanak létre ilyen rendszert a PNR-adatok gyűjtésére. Ezt "politikamosásnak” nevezném, mivel minden olyat, amit nem tudunk nemzeti szinten megvalósítani, az EU hátsó ajtaján keresztül próbáljuk elérni. Híve vagyok Európának, de ezt nem szeretem.
Ráadásul a Bizottság egy decentralizált rendszert javasolt, hogy az európai plusz érték még kevésbé legyen világos, és a fuvarozók számára a szabályokból és a rendszerekből egy működésképtelen mozaikot , a polgárok számára pedig egy teljességgel átláthatatlan rendszert hoz létre.
A Bizottság javaslatának kinyilvánított célja az olyan személyek, illetve társaik azonosítása, akik terroristacselekményben vagy szervezett bűnözésben vesznek vagy vehetnek részt, kockázati mutatók létrehozása és frissítése, valamint operatív információk biztosítása az utazási szokásokról és más, a terroristacselekményekhez kapcsolható tendenciákról, a bűnügyi nyomozásokban és a terroristacselekmények és szervezett bűnözés üldözésében való felhasználásra.
A Bizottság javaslatában azt állítja, hogy az EU fel tudta mérni a PNR-adatok értékét, és felismerte a bűnüldözési célokra való alkalmazásukban rejlő lehetőségeket. Eddig azonban nem láttunk semmilyen konkrét bizonyítékot ezen állítás alátámasztására. Az USA-tól származó eddigi bizonyítékok anekdotákon alapulnak, és őszintén szólva, a különböző amerikai kormányhivataloktól az elmúlt év folyamán kapott információk mintha csak azt bizonyítanák, hogy a PNR-adatok tömeges gyűjtése és feldolgozása egyáltalán nem hasznos.
Az USA PNR-rendszeréről mindössze egy értékelés készült, amely nem mérte fel az eredményeket. Ami azt illeti, egy, az USA Belbiztonsági Minisztériuma által finanszírozott közelmúltbeli jelentés komoly kétségeket vet fel azzal kapcsolatban, hogy a viselkedés megfigyelése mennyire hasznos eszköz a potenciális terroristák kiszűrésére. Ez érthető, hiszen hogyan fogják a PNR-adatok alapján kidolgozni a potenciális terroristák kockázati profilját? Ez nyilvánvalóan értelmetlen. Hogyan fogják a telefonszáma vagy a hitelkártyaszáma alapján eldönteni, hogy valakinek vannak-e gonosz szándékai? Más szóval, a Bizottság javaslatában megjelölt cél bizonyítottan érvénytelen és megalapozatlan, a Tanács mégis ennek alapján dolgozik.
Úgy tűnik, hogy a Bizottság és a Tanács össze van zavarodva azzal kapcsolatban, hogy mit lehet és mit nem lehet tenni a PNR-adatokkal. A PNR-nyilvántartások jellemzően igen tömören összefoglalt adatokat tartalmaznak, átlagosan legfeljebb 10 mezőben, nagyon alapvető információkkal. Ezért egyáltalán nem világos, hogy ezek az adatok hogyan szolgálhatnának a magas kockázatú személyek azonosításának alapjául.
A bűnüldöző hatóságok már rendelkeznek az ahhoz szükséges hatáskörökkel, hogy eseti alapon, ismert gyanúsítottak és lehetséges társaik ellen folyó nyomozások vagy bűnvádi eljárások keretében megszerezzék a PNR-adatokat. A Bizottság javaslata tehát lényegében csak az elrendelt letartóztatás és a megfelelő indoklás kötelezettségét szüntetné meg. Ha tehát a bűnüldöző hatóságoknak új hatáskörökre van szükségük, nekik kell igazolniuk, hogy a meglévő hatáskörök mikor és hogyan bizonyultak elégtelennek. Eddig még soha nem kaptunk választ erre a kérdésre.
Már van egy irányelvünk az API-adatokról, és ezek alkalmasak is személyek azonosítására, illetve arra is használhatók, hogy ellenőrizzünk személyeket egy megfigyelési listában. Ugyanez a PNR-adatokkal nem lehetséges. Ha pedig van már egy irányelvünk az API-adatokról, miért lenne szükségünk többre? Ezt nem sikerült bebizonyítani.
Az összes utas PNR-adatának automatizált szisztematikus elemzése más célokra lehet hasznos, például a kábítószer-kereskedelem vagy az illegális bevándorlás elleni küzdelemhez. Ezek nagyon is törvényes és érvényes célok is lehetnek, de akkor mondjuk ki nyíltan ezeket, és ne hivatkozzunk a terroristatámadások megelőzésére, mivel ez teljesen más.
Ha a Bizottság és a Tanács ki kívánja terjeszteni a javaslat hatályát, hogy az más célokat is tartalmazzon, mint ahogy az imént mondtam, mindegyik kinyilvánított cél esetében világosan ki kell fejteniük, mire fogják használni a PNR-adatokat. Más szóval, a PNR-adatokat lehet célirányos módon, egyes konkrét, folyamatban lévő nyomozások keretében használni. Használhatunk PNR-adatokat automatizált szisztematikus elemzésre is, például a kábítószer-kereskedelem ellen, de ebben az esetben nincs szükség az adatok tárolására. Pontosan kell tudnunk tehát, mi a cél.
Ez tovább is visz a - mondjuk úgy - jogalap kérdéséhez, mivel ha elolvassák az EU-Ausztrália PNR-megállapodás apró betűs részét - és ugyanez az EU-USA PNR-megállapodásra is igaz -, nemcsak a terrorizmus és a bűnözés elleni küzdelemről van benne szó, hanem a bevándorlásról, a közegészségügyi kockázatokról, adminisztratív célokról, vámról, a közigazgatás felügyeletéről és elszámoltathatóságáról is. Ezeknek semmi köze a terrorizmus elleni küzdelemhez.
A Bizottság és a Tanács a harmadik pillérbe tartozó eszközt választottak a PNR-javaslathoz és a más országokkal kötött megállapodásokhoz is, de a harmadik pillér az Európai Unión belüli rendőrségi és igazságügyi együttműködésről szól, nincs köze a harmadik országok biztonságához.
A Bizottság érvelhet azzal, hogy ha adatokat adunk az amerikaiaknak, az ausztráloknak és Dél-Koreának például, akkor biztonsági szempontból nekünk is közvetett előnyeink származnak ebből. Ez akár igaz is lehet, de akkor azt szeretném tudni, hogy a közegészségügy hogyan kerül a képbe. Hogy jön ide a bevándorlás? Mi köze ennek a közigazgatás felügyeletéhez és elszámoltathatóságához? Semmi köze hozzá.
Nem megyek bele a végrehajtás összes többi részletébe, de a cél és az indoklás kérdésére választ kell kapni, mielőtt bármi más történne, mivel az az állítás, miszerint ez olyan nagyon hasznos lenne a terrorizmus elleni küzdelemben, eddig nem nyert igazolást: még mindig várjuk a bizonyítékokat, amelyeket én magam nagyon szeretnék már látni. Ha pedig nincs bizonyíték, akkor újra meg kell vizsgálnunk a javaslatot.
Jacques Barrot
Elnök úr, tisztelt képviselők, igazán lendületes beszédet hallhattunk a vád képviselőjétől. Nem tudom, fogok-e válaszolni az összes kérdésre, mindenesetre előtte megköszönöm Önnek, in't Veld asszony, hogy lehetőséget adott nekünk arra, hogy először is megvitassuk az Ausztrália és az Európai Unió között június 30-án megkötött PNR-megállapodást.
Ez a megállapodás az idén márciusban megkezdett tárgyalások eredménye, amelyeket a Bizottság támogatásával a szlovén elnökség bonyolított le. A megállapodás hét évig érvényes. Arra szolgál, hogy az Európai Unión belül jogi védelmet biztosítson a légi fuvarozók és a helyfoglalási rendszerek számára az ausztrál PNR-adatoknak az Ausztrál Vámszolgálat részére történő átadása tekintetében, ugyanakkor továbbra is megfeleljen az uniós adatvédelmi jogszabályoknak.
A megállapodás fontos kötelezettségvállalásokat tartalmaz, figyelembe véve az adatvédelmi aggályokat, az egyének ahhoz való jogát, hogy hozzáférhessenek a megállapodás eredményeképpen tárolt személyes információkhoz, valamint az egyének ahhoz való jogát, hogy állampolgárságuktól függetlenül panaszt nyújthassanak be az ausztrál adatvédelmi biztosnál az adataik feldolgozásának módjával kapcsolatban.
A Parlament mindig támogatta a PNR-adatoknak az úgynevezett "push” rendszeren alapuló átadását. A PNR-adatokat egy átmeneti időszakot követően kizárólag ennek a "push” rendszernek a használatával fogják átadni az Ausztrál Vámhatóságnak. Más szóval, az Ausztrál Vámhatóság nem lesz felhatalmazva arra, hogy ezekhez az adatokhoz közvetlenül az adatbázisokból férjen hozzá. A megállapodás hasonlóképpen fontos biztosítékokat tartalmaz a PNR-adatok tárolására, az ilyen adatok más ügynökségeknek vagy harmadik országoknak való átadására vonatkozóan, valamint világosan megnevezi azokat a célokat, amelyekre az adatok használhatók.
Ami a PNR-adatok célját illeti, az ajánlástervezet azt állítja, hogy ez nem áll összhangban az európai emberi jogi egyezmény 8. cikkével. Azt kell mondanom válaszul, hogy a megállapodás úgy rendelkezik, hogy a PNR-adatok három célra használhatók, és megjelöli ezt a három célt. Ezek a célok a terrorizmus és az ahhoz kapcsolódó bűncselekmények elleni küzdelem, a nemzetközi jellegű, súlyos bűncselekmények - beleértve a szervezett bűnözést is - elleni küzdelem, valamint a fenti bűncselekmények miatt elrendelt letartóztatás, illetve kiadott elfogatóparancs előli szökés elleni küzdelem. Ha úgy kívánják, véleményem szerint bátran állíthatják ebben az esetben, hogy a célok meg lettek határozva.
Az egyértelműség kedvéért a megállapodás előírja, hogy a PNR-adatok eseti alapon feldolgozhatók abban az esetben is, ha ez az érintett személyek létfontosságú érdekeinek védelméhez szükséges. Az egyértelműség kedvéért a megállapodás azt is előírja, hogy a PNR-adatok eseti alapon abban az esetben is feldolgozhatók, ha a ezt valamely bírósági határozat rendeli el, például olyan esetben, amikor a feldolgozást azért kell elvégezni, hogy igazolják, hogy a PNR-adatok feldolgozása az ausztrál emberi jogi jogszabályoknak megfelelően történik.
Azt szeretném mondani, hogy a jövőben nagyon gondosan fogok ügyelni arra, hogy a Parlament saját szerepet kapjon az ilyen tárgyalásokban. Teljes mértékben elismerem az Önök megfelelő tájékoztatásának szükségességét. Erre való tekintettel számomra úgy tűnik, hogy sikerült bizonyos számú garanciát elérni az adatok célját, az adatok lehetséges felhasználását és az adatok tárolását illetően. Ezt szem előtt tartva igyekeztem objektív lenni, mégis úgy gondolom, hogy erre a megállapodásra szükség volt. Mivel van egy készséges partnerünk, aki rendelkezik az adatvédelemért felelős intézménnyel, őszintén hiszem, hogy minden okunk megvan azt remélni, hogy e megállapodás alkalmazása az adatvédelem teljes körű tiszteletben tartásával fog történni.
Most rátérek a legfontosabbra, ha szabad ezt mondanom, az Önök által feltett szóbeli választ igénylő kérdésre, amely világosan szemlélteti a PNR egész problémáját. A nemzetközi terrorizmus és bűnözés súlyos fenyegetést jelent, az pedig tény, hogy a PNR-adatok gyűjtése és elemzése hatékony eszköznek tűnik a terrorizmus és a bűnözés elleni küzdelemben. A PNR-adatok voltaképpen az utas által a fuvarozónak önként megadott kereskedelmi információk. A fuvarozók ezeket az információkat gyűjtik össze helyfoglalási rendszereik üzemeltetéséhez.
A közelmúltban néhány országban a terrorizmus és a súlyos bűncselekmények, például az emberkereskedelem és a kábítószer-kereskedelem megelőzése és az ezek elleni küzdelem eszközeként elkezdték előírni a légi fuvarozóknak a PNR-adataik átadását. Ezen országok közé tartozik az Egyesült Államok, Kanada, az Egyesült Királyság, Ausztrália, Új-Zéland és Dél-Korea. Íme egy bizonyos számú harmadik ország - az Egyesült Királyságtól eltekintve -, akik kezdik megkövetelni fuvarozóktól, hogy a PNR-adatokat adják át nekik.
Bizonyos tagállamok - Franciaország, Dánia, Svédország és Belgium - hasonló célú jogalkotási folyamatokat indítottak el, vagy fontolgatják a jogalkotási folyamat megkezdésének lehetőségét. Sok más országban is elkezdtek már foglalkozni a PNR-adatok felhasználásának gondolatával. Egyelőre azonban csak a kezdeti szakaszoknál tartunk.
Figyelembe kell vennünk azt a tényt, hogy a PNR-adatok pusztán egy eszközt jelentenek, amelyet a bűnüldöző hatóságok más eszközökkel és információkkal együtt tudnak használni, mivel az Önök által felvetett kérdést, hogy derítsük ki, valójában mennyire hasznos az ilyen felhasználás, nem lehet felbecsülni, csak egy olyan kontextusban, amikor a rendőri hatóságok a PNR-adatokat más eszközökkel összekapcsolva alkalmazzák.
Nyilvánvalóan nehezebb pontosan megmondani, mi a PNR-adatok haszna. Úgy tűnik mindazonáltal, hogy bizonyos országokban, ahol a PNR-adatokat használták, ezek hasznos fegyvernek bizonyultak a terrorizmus és a szervezett bűnözés elleni harcban. A hatóságok mindegyik országban értékelték a PNR-rendszereket. Az értékelések eredményei összességében kedvezőek, és megerősítik, hogy a PNR-rendszerek igénybevétele hatékony volt.
Az európai PNR-adatokra vonatkozó javaslatának előkészítése közben a Bizottság szoros kapcsolatot tartott fenn a tagállamok rendőri hatóságaival. A Bizottság nyilvánvalóan meglehetősen elégedett volt a tagállamok által nyújtott bizonyítékokkal. A bizonyítékok többsége bizalmas információkon alapult, ezért ezeket nyílt fórumon nem lehetett megosztani. A Parlament meghallgatást rendezett a PNR kérdéséről, amelyen négy tagállam és három harmadik ország tartott előadást a PNR használatáról, a sikereik mellett tanúskodva. Tekintettel azonban ezen információk bizalmas, érzékeny jellegére, a meghallgatást in camera tartották.
Szeretnék pár szót szólni az automatikus elemzési módszerekről, mivel ez valódi kérdés. Igaz, hogy a PNR-adatokat alapesetben automatikusan elemzik a kockázati mutatók alapján, de hangsúlyoznom kell: a Bizottság garanciát akar arra, hogy az ilyen automatikus elemzés soha ne vezethessen az egyént közvetlenül érintő döntéshez. Az automatikus elemzés eredményein egy ebben specialista tisztviselőnek mindig el kell végeznie egy újabb, manuális elemzést.
A Bizottság javaslata azt indítványozza, hogy a PNR-adatokat a terrorizmus és a szervezett bűnözés megelőzésére és leküzdésére kell használni, különös tekintettel a kábítószer-kereskedelemre és az emberkereskedelemre, amint azt Önök is bizonyosan készséggel elismerik. Hozzá kell tennem, hogy a PNR-adatok a súlyos bűncselekmények más fajtái elleni küzdelemben is hasznosak lehetnek, amelyeknek semmi köze a szervezett bűnözés világához. Ennek ellenére a javaslatban a szervezett bűnözés kérdésére szorítkoztunk, az arányosság érdekében.
Néhány tagállam úgy véli, hogy a PNR-adatok általánosan hasznosak lehetnek az illegális bevándorlás elleni küzdelemben, a közegészség védelmében és a légi közlekedés biztonsága érdekében. Az illegális bevándorlás elleni küzdelemben a PNR-adatok hasznosak lennének, mivel tény, hogy az adatok így gyorsabban állnak rendelkezésre, mint az előzetes utasinformációs adatok. A légi közlekedés biztonsága terén a PNR-adatok hasznosak lehetnének, ha a PNR-rendszer lehetőséget adna arra, hogy a bűnözőktől vagy potenciális terroristáktól megtagadja az engedélyt a légi járműbe való beszállásra, de a Bizottság javaslata ezeket a hatásköröket nem tartalmazza.
Ami a közegészségügy kérdéseit illeti, a PNR-adatok hasznosak lehetnének a potenciális járványok megelőzésében. Ha egy utas esetében felfedeznék, hogy olyan betegségben szenved, amely járványt okozhat, a PNR-ek segítségével kommunikálni lehetne az adott légi jármű többi utasával, és megfelelő tanácsokkal lehetne ellátni őket. A Bizottság javaslata azonban itt sem megy ilyen messzire, mivel az arányosság nem bizonyított. Sajnálom, hogy nem tudok teljesen egyetérteni Önnel, de nekem úgy tűnik, hogy a javaslatban megnevezett célok kellően pontosak ahhoz, hogy olyan jogi biztosítékokat kínáljanak, amilyeneket mindannyian látni szeretnénk.
Felvetette még a szubszidiaritás kérdését, azon tűnődve, hogy szükség van-e az európai kezdeményezésre. A Bizottság úgy véli, hogy ez az európai uniós javaslat szükséges. Három tagállam már életbe léptette a PNR-adatokról szóló nemzeti jogszabályait; sok másik tagállam pedig egyéb módokon vette hasznát a PNR-adatoknak. E rendszerek összehasonlítása során számos különbséget fedezhetünk fel mind a fuvarozókra háruló kötelességek, mind a célok terén.
Az ilyen különbségek bonyolultabbá teszik az utasok életét, és a fuvarozóknak is bizonyosan problémát okoznak. A javaslat ezért harmonizálni kívánja a fuvarozók felelősségi köreit, és egységes szabályokat kíván biztosítani a PNR-adatokat használó tagállamok számára, ugyanakkor azt is megköveteli tőlük, hogy tegyenek eleget az adatvédelmi mechanizmusainknak.
A javaslat emellett hatékonyabb együttműködést fog lehetővé tenni a rendőri erők között. A Bizottság mindenekelőtt úgy véli, hogy a mostanihoz hasonló időkben a nemzetközi terrorizmus és a bűnözés súlyos fenyegetést jelent, ezért ezekre az intézkedésekre szükség van az ilyen problémák kezelése érdekében, teljes mértékben tiszteletben tartva ugyanakkor az emberi jogokat és az alapjogokat.
Felvetette még azt a kérdést, hogy miért választjuk a decentralizált keretet az adatgyűjtéshez, amikor azt mondta: "Nem arról van szó voltaképpen, hogy a decentralizált rendszer választásával elveszítjük a felügyeleti hatáskört?” A Bizottság megvizsgálta a centralizált rendszer alternatív lehetőségeit a decentralizált kerettel szemben, és a tagállamokkal folytatott konzultációink során nyilvánvalóvá vált, hogy a PNR-adatok feldolgozása olyan információk használatát igényli, amelyek forrása rendkívül érzékeny. A tagállamok emiatt nem szeretnék megosztani az ilyen információkat egy centralizált európai PNR-szervvel.
Tény, hogy egy centralizált rendszer olcsóbb lenne, és bizonyos előnyökkel bírna, de gyakorlati politikai okokból a decentralizált keret lehetőségét választottuk. A decentralizált alternatíva adatvédelmi szempontból azt is lehetővé teszi az egyes tagállamoknak, hogy saját biztosítékokat alakítsanak ki az adatokhoz való hozzáférésre és az adatcserére.
Befejezésül, elnök úr, elnézést kérek, amiért sokáig beszéltem, de fontos kérdésről van szó, amely az Európai Parlament és a nemzeti parlamentek által gyakorolt demokratikus felügyeletet is érinti. A Bizottság természetesen tisztában van azzal, hogy a javaslatát egy konzultációs folyamat szerint fogják elfogadni. A Bizottság szoros kapcsolatban kíván maradni Önökkel, a Parlamenttel. A nemzeti parlamenteket széles körben be fogjuk vonni az eljárásba, mivel a javaslatot a legtöbb esetben a nemzeti parlament mérlegeli vagy fogja mérlegelni. A PNR-rendszerbe be fogjuk vonni az adatvédelmi hatóságokat, és ezek fognak felelni e rendszerek független felügyeletéért.
Mindezek fényében, in't Veld asszony, elismerem, hogy komolyak az ellenvetései. Megtettem minden tőlem telhetőt, hogy ezekre őszinte választ tudjak adni. Mindettől függetlenül úgy vélem, hogy ez az európai keret hasznos lesz, ha nem akarjuk, hogy minden tagállam egy teljességgel eltérő PNR-kezdeményezésbe fogjon és emellett kötelezze el magát, ami magában hordozza azt a határozott veszélyt, hogy az adatvédelmi szabályok egy részét nem fogják tiszteletben tartani.
Ami a hasznosságot illeti, tény, hogy meg kell határoznunk a használatot, és oda kell figyelnünk ezen adatok helyes felhasználására, de az is igaz, hogy a szervezett bűnözés elleni küzdelemben olyannyira szükségünk lenne a nagyobb hatékonyságra, hogy hajlamos vagyok azt gondolni, hogy semmilyen plusz erőforrást nem érdemes figyelmen kívül hagynunk. Összességében ennyit szerettem volna mondani válaszul az Ön ellenvetéseire, amelyeket nagyfigyelemmel hallgattam.
Elnök
Szeretném megköszönni az előadónak a bevezetést és a részletes magyarázatot. Arról is szeretném tájékoztatni az előadót, hogy bár a napirendről az Európai Parlament dönt, az Elnökök Értekezlete tesz rá javaslatot. Az egyes napirendi pontoknak a napirendben való elhelyezésére vonatkozó döntés határozza meg, hogy a Tanács képviselője jelen lesz-e vagy sem. Az Elnökök Értekezletén nem hangzott el olyan javaslat, hogy ezt a napirendi pontot a hétfő helyett bármelyik másik napra kellene tenni. Az a szabály, hogy a Tanács képviselői a hétfői vitáinkat nem látogatják. Ezért azt javaslom, hogy amennyiben az előadónak észrevétele van e témában, ezt intézze képviselőcsoportja vezetőjéhez, aki beavatkozhatott volna, de nem tette meg. Ennek megfelelően a Tanács képviselője ma nincs jelen, de ez nem az Európai Parlamenttel szembeni tiszteletlenség jele, távolmaradásának tisztán eljárási okai vannak.
Sophia in 't Veld
Elnök úr, erre csak röviden válaszolnék, mivel úgy gondolom, hogy egyrészről udvariasság, másrészről politikai érdeklődés kérdése, hogy a Tanács itt legyen, és biztos vagyok benne, hogy egy minisztert tudnának nélkülözni erre az időre. Az elmúlt két hónapban voltak már olyan vitáink, amikor a Tanács jelen volt, de a vita felénél távozott is.
Szerintem ez elfogadhatatlan, és ezt nem nekem kellene jelentenem a képviselőcsoportomnak. A Ház elnökségének lenne a dolga, hogy tolmácsolja elégedetlenségünket az Európai Unió elnöksége felé.
Elnök
Köszönöm szépen. Tudomásul vettem az elégedetlenségét, de arra kérem, panaszait intézze képviselőcsoportjának vezetőjéhez, aki tehetett volna azért, hogy ezt a napirendi pontot biztosan olyankor tárgyaljuk, amikor a Tanács képviselője jelen van, de aki mégsem gondoskodott erről. Nem tettem fel semmilyen kérdést az előadónak, de úgy vélem, aggályainak adott hangot.
Philip Bradbourn
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, az utasnyilvántartás természetesen nem új fogalom a légi közlekedés biztonsága szempontjából. Itt a Házban már számos korábbi alkalommal is vitattuk ennek hiányosságait és érdemeit.
Az én aggályaim általában véve a következők - függetlenül attól, hogy a rendszer az USA, Kanada, Ausztrália között vagy egy általános uniós keretben működik -: ki fogja használni az adatokat, mire fogja használni és hogyan fogják védeni ezeket? Véleményem szerint a PNR-rendszerek értékes eszközt jelentenek a terrorizmus elleni harcban, de biztosítanunk kell, hogy a rendszer ne csak a polgárokról szóló adatok tárolásának egy újabb eszköze legyen. A PNR célja a terrorizmus elleni küzdelem kell, hogy legyen, és azt kell mondanom - nagyon sajnálom, hogy ezt kell mondanom -, hogy a biztos úr nyitó kijelentése engem nem győzött meg arról, hogy meg fog valósulni a célok korlátozása, amit mindnyájan szeretnénk. A célok korlátozásában azokra a szervezetekre kell szorítkozni, amelyeknek a terrorizmus elleni küzdelem a feladata. A terrorizmus elleni intézkedéseket nem szabad ürügyként használni a személyes adatok gyűjtőrendszerének létrehozásához. Lényegében arról kell gondoskodnunk, hogy az ilyen rendszerek arra szorítkozzanak, amire eredetileg tervezték őket, azaz hogy segítsék a biztonsági szolgálatokat a legnagyobb veszélyt jelentő személyek azonosításában és megtalálásában.
Üdvözlöm a PNR-rendszereket mint a terrorizmus elleni fellépésünk részeit, de ugyanennyire hiszek abban is, hogy rugalmas hozzáállást kell tanúsítanunk, amikor harmadik országokkal tárgyalunk. Foglalkoznunk kell az uniós polgárokra vonatkozó adatok védelmének fontos kérdésével és azzal, hogy ezeket az adatokat átadják-e másoknak, és ha igen, hogyan.
Szorgalmazom tehát, hogy a Ház vegye komolyan a PNR-t mint az égbolt biztonságosabbá tételére szolgáló globális eszközt. Ha arányosan közelítünk ehhez a kérdéshez, és csökkentjük a visszaélés lehetőségét, a PNR létfontosságú eszköz lehet az ártatlan utasok védelmére és a potenciális terroristák megállítására. Én személy szerint mindig azt vallottam, hogy az ilyen rendszereknek köszönhetően nagyobb biztonságban érzem magam 35 000 láb magasban.
Roselyne Lefrançois
a PSE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, két, egymáshoz kapcsolódó témát vitatunk ma: az Ausztrália-Európai Unió megállapodást az utasnyilvántartási adatok - PNR - átadásáról; és az európai PNR-rendszer létrehozását. Az Ausztráliával kötött megállapodás sokkal elfogadhatóbbnak tűnik, mint más, az EU-n kívüli országokkal kötött megállapodások. Ezért különösen örvendetes, hogy az adatokat anonimmá tették, és korlátozták az adatok átadását és további felhasználását.
Különösen elégedettek vagyunk amiatt, hogy az ausztrál hatóságok megerősítették, nem érdemes érzékeny adatokat gyűjteni, például az ételválasztásra vonatkozóan. Néhány aggályunk azonban így is maradt, mivel nincs elég jól meghatározva, hogy milyen célra lehet használni ezeket az adatokat. Ráadásul túlzottan hosszúnak tűnik az az idő, ameddig az adatokat megőrzik, és túlzottan sok adatot is kérnek.
Végezetül úgy hiszem, létfontosságú az európai polgárokra kiterjedő adatvédelem világosabb meghatározása. Felszólítjuk a Tanácsot és a tagállamokat, hogy fokozzák a demokratikus ellenőrzést azáltal, hogy a megállapodások véglegesítése előtt bevonják az Európai Parlamentet.
Az Ausztráliával való megállapodás által felvetett kérdések megmutatják, milyen problémákat jelent egy európai PNR-rendszer létrehozása. Nem elégedhetünk meg azzal, hogy pusztán reagálunk az EU-n kívüli országok megkereséseire. Az Európai Uniónak példát kell mutatnia azzal, hogy folytatja a polgárok magánéletének hagyományos védelmét. Nem vagyunk hajlandóak elfogadni az Európai Unió részéről az Egyesült Államokkal kötött PNR-megállapodás egyszerű másolatát. Nyílt vitát kell folytatnunk, hogy megbizonyosodjunk arról, a PNR-adatok használata valóban hasznos-e, és ha igen, milyen feltételek mellett.
Sarah Ludford
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, úgy veszem észre, van egy új szabály, legalábbis a tanácsi elnökségre vonatkozóan, akik hétfőnként nem hajlandók mutatkozni! Mivel én magam is csak kényszerből jövök Strasbourgba, nagyon szívesen venném, ha ez a szabály rám is vonatkozna.
Mint az előadó elmondta, a PNR-adatok használatára vonatkozó rendszerek nem világosak, jogilag nem biztonságosak és az öncélú megfigyelés látszatát is kelthetik. Különösen aggályosnak találom az adatbányászat gyakorlatát és a viselkedés és identitás szerinti profilkészítést. A legitimitás és a hatékonyság kérdésén túl az is aggaszt, hogy mi történik azokkal, akiket méltónak találnak a figyelemre.
Ez amiatt is lehet, mert volt egy társuk, aki érdekli a rendőrséget. Barrot alelnök azt mondja, hogy az automatikus adatfeldolgozás alapján nem történhet bűnüldözési intézkedés, de mi lesz azzal az eredeti kiemeléssel, amely szerint egy személy esetleg érdekes lehet? Teljes bizonyosságot kell kapnunk arra nézve, hogy az ilyen nyomokat törlik.
Ha az adatokat megosztják és tárolják, nem kell meglepődnünk, ha bárkit utolérhet balsorsa, mint az Maher Arrarral történt, akit hét hónapig kínoztak azt követően, hogy a JFK repülőtéren kiemelték.
Kathalijne Maria Buitenweg
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök úr, a Bradbourn úr által elmondottakra szeretnék reagálni. Önmagában én sem ellenzem az utasnyilvántartást (PNR), még ha bizonyos fokig ezt a benyomást is kelteném. Az a lényeg, és ebben teljes mértékben egyetértek az előadóval, hogy nagyon alaposan meg kell vizsgálni, hogyan lehet legjobban használni ezt az eszközt, és mikor van igazán rögzítve a hasznossága és a szükségessége.
Ezzel összefüggésben egy másik javaslatot szeretnék intézni a Bizottsághoz. Barrot biztos úr úgy nyilatkozott, hogy nagyon szeretne együtt dolgozni az Európai Parlamenttel, és ezt értékelem is, de ami a hasznosságot és a szükségességet illeti, még mindig maradt néhány elvarratlan szál, és véleményem szerint ezek alkotják a Bizottság, a Tanács és a Parlament között e témában folyó vita magját.
Biztos úr, Ön azt mondja, hogy értékelések egész sorával rendelkezik, amelyek mind a magas szintű hasznosságot igazolják. Tudomásom szerint, az alapján, amit a témáról olvastam, ez főként a migrációról szolgál információkkal, és bár sok kérdést megold, eddig - ha jól tudom - igazából semmit nem tett a terrorizmus elleni küzdelem érdekében. Annak viszont örülök, hogy egy ponton Önnel együtt vehetjük ezt szemügyre.
Azt javasolnám ezért, hogy végezzünk egy vizsgálatot, Ön és mi üljünk le együtt, hogy meghatározzuk a kutatás kérdését, hogy hajtsunk végre egy vizsgálatot, és utána részletesen tárgyaljuk meg. Elvben semmi kifogásunk a PNR-adatok ellen, de azt szeretnénk, ha ezeket a nyilvántartásokat gondosan, az adatvédelmi politikánk elveivel összhangban kezelnék. Remélem, ezt Ön is kész támogatni. Válaszolna erre?
Ami az Ausztráliával való megállapodást illeti, könnyen lehet, hogy a többihez, például az Egyesült Államokkal kötött megállapodáshoz képest jobban sikerült, de most azt kérdezem: milyen más megállapodás van még folyamatban? Egy perccel ezelőtt azt mondta, hogy bármi is történjen, ebből semmi nem kerülhet elnyomó hatóságok kezébe. Ennek fényében feltételezem, hogy Oroszországgal vagy Kínával soha nem fogunk tárgyalni. Ezt esetleg meg tudná erősíteni, és talán tudna adni egy listát azokról az országokról, amelyekkel már folynak a tárgyalások, hogy ezekről ne hónapokkal később, a folyamat végén értesüljünk?
Giusto Catania
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, amit Barrot biztos úr az előbb elmondott, engem nem győzött meg arról, hogy bármilyen valódi előny származna a PNR-adatok használatából. Még mindig nincs egyértelmű bizonyíték arra, hogy ezek az adatok ténylegesen hozzá tudnak járulni a terrorizmus és a szervezett bűnözés elleni küzdelemhez.
A tény azonban az, hogy az állítólagos terroristák elleni dühödt hajszában mindenkiből gyanúsított lett. Úgy vélem, bizonyos pontokat tisztázni kell a gyűjtendő adatok használatát és kezelésük módját illetően. Ezzel szemben gyakran vagyunk szemtanúi - a rendelkezésünkre álló információkból - olyan önkényes, válogatás nélküli tevékenységeknek, amikor az adatok gyakran kézről kézre járnak, és az átadásuk nem feltétlenül szabályosan történik.
Véleményem szerint az információk kikényszerítésére mutatott buzgalom nem segíti a személyes védelmünk megóvását. A biztonság jogtalan előnyben részesítése a szabadsághoz képest már sokszor vezetett a jogaink biztosítékainak megszűnéséhez.
Carlos Coelho
(PT) Elnök úr, az Ausztráliával való megállapodásról szeretnék beszélni, és gratulálok in 't Veld asszonynak a jelentésen végzett kitűnő munkájához. Barrot úrnak is szeretnék gratulálni az Európai Bizottság által lebonyolított sikeres tárgyalásokhoz. Az Ausztráliával kötött megállapodás összességében pozitív. Jól példázza, hogy milyen hosszú utat tettünk meg a PNR kérdéséről szóló első tárgyalások megkezdése óta. Akkoriban az Európai Parlament csak úgy érezte elfogadhatónak a PNR-adatok átadását, ha garanciákat adnak ezek megfelelő védelmére és az aktuális közösségi szabályok betartására.
Ez a megállapodás a felvetett aggályok többségére választ ad, és garantálja a megfelelő adatvédelmet: először is azért, mert az ausztrál jog védeni fogja az uniós polgárok magánéletét; másodszor azért, mert olyan rendszert terveznek, amely garantálni fogja, hogy a polgárok állampolgárságtól vagy a lakóhelyük szerinti országtól függetlenül gyakorolhassák jogaikat és hozzáférhessenek egy konfliktusrendező mechanizmushoz, beleértve akár az adatáramlás felfüggesztésének lehetőségét is, amennyiben az adatvédelmi hatóságok megsértenék a megállapodást; harmadrészt az adatvédelmi hatóságok bevonásával történő közös felülvizsgálat kötelezettsége miatt; negyedrészt pedig azért, mert az érzékeny adatok kérdésében örömmel üdvözlöm azt a tényt, hogy a Vámhatóság határozottan kijelentette, hogy érzékeny adatokat nem akarnak, nincs is szükségük ilyenekre. Egyetértek in 't Veld asszonnyal abban, hogy ez egy jó példa a többi ország számára.
Azt azonban mindenképpen sajnálom, Barrot úr, hogy sem a Tanács, sem a Bizottság nem tartotta be azt a plenáris ülésen tett ígéretet, hogy szigorúan együttműködnek az Európai Parlamenttel ebben az ügyben. Tudomásul veszem Barrot úr nyilatkozatát, miszerint ez a jövőben nem fordul elő többet, de az az igazság, hogy egy másik megállapodásra is eljutottak anélkül, hogy a Parlamentet valamikor is tájékoztatták volna, akár a megbízatás elfogadásáról, akár a megállapodás megkötéséről. Egy olyan megállapodás esetében, amely ennyire közvetlenül érinti a polgárok alapvető jogait, létfontosságú a demokratikus legitimitás megléte. Ezt nem lehet utólagos értékeléssel és nemzeti parlamenti jóváhagyással elérni, hiszen amint azt a biztos úr is tudja, ez a nemzeti felügyelet a 27 közül csak 10 tagállamban biztosított.
Amíg a Lisszaboni Szerződés hatályba nem lép, és az Európai Parlament korrektül bele nem tud kapcsolódni a PNR-megállapodások felülvizsgálatának folyamatába, abban reménykedünk, hogy legalább az intézmények közötti tisztességes együttműködés elvét tiszteletben lehet tartani. Nekem ennyi lenne a kérésem.
Stavros Lambrinidis
(EL) Tisztelt elnök úr! Ami az európai PNR-t illeti, biztos úr, Ön megdöbbentő kijelentést tett: javaslatában azt mondta, hogy az olyan ügyekben, mint az illegális bevándorlás vagy a betegségek, nem hajlandó információt kérni az Európába utazó külföldiekről, mivel úgy véli, hogy az ilyesmi nem lenne arányos.
Akkor miért írták alá az Egyesült Államokkal kötött megállapodást, amely megengedi az európai polgárokról szóló, ugyanilyen típusú információk kiadását az amerikai közigazgatásnak? Ezzel lényegében elismerte, hogy az európai-amerikai megállapodás olyan megállapodás, amely megsérti az arányosságra vonatkozó európai jogot.
Más pontatlanságot is mondott: felszólalásában többször is elismételte, hogy a PNR-adatok hasznosak, anélkül hogy bemutatná, hogyan. Az európai jog azonban megköveteli, hogy ezek az adatok szükségesek is legyenek, ne csak hasznosak. Ha az európai jog megváltozott, kérem, tudassa velünk, ha viszont nem változott, köteles bizonyítani, hogy a PNR-adatokra szükség is van, nemcsak hasznosak.
Ami Ausztráliát illeti, mi értelme van annak, hogy most megvitatjuk az Ausztráliával való PNR-megállapodást, amelyet már aláírtak és megpecsételtek? Ez nem elméleti kérdés. Mint tudják, az Egyesült Államokkal kötött megállapodás esetében még meg sem száradt a tinta a megállapodáson, amikor az Egyesült Államok már elkezdett nyomást gyakorolni az egyes európai országokra, és igyekezett még a PNR-megállapodásban előírtnál is több információt kialkudni a híres vízummentességi programjába való felvételért cserébe. Ezeket az információkat és személyes adatokat a PNR-megállapodásban rögzített korlátozások keretein kívül követelték, amely megállapodás gyenge ugyan, de legalább létezik.
Bush elnök két nappal ezelőtt ünnepélyes keretek között felvett hat európai országot a programba, de kijelentette, hogy nem fog felvenni további hatot - köztük Görögországot. Egyes európai országokra egyértelműen nyomást gyakorolnak, hogy fogadjanak el olyan feltételeket, amelyek az alkotmányukba és jogszabályaikba ütköznek, vagy ami még rosszabb, hogy a külpolitikájukat igazítsák hozzá egy harmadik ország elvárásaihoz - mint azt Görögország esetében hallhattuk -; ez pedig a Bizottság részéről azonnali vizsgálatot, a Tanács részéről beavatkozást és bírálatot tesz szükségessé, bár ez utóbbi - sajnálatos és szégyenletes módon - ma nincs jelen körünkben.
Dumitru Oprea
(RO) A személyes adatok potenciális problémák vagy személyes incidensek (amint azt Barrot úr mondta: "a terroristák, a súlyos bűncselekmények elleni küzdelem - olyan dolgok, amelyek eztán fognak történni, nem a már megtörténtek”) megelőzését szolgáló begyűjtésére tett kísérletek az emberi jogok nyílt megsértését jelentik, nem beszélve az erre a területre vonatkozó, a személyes adatok védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló jogszabály megsértéséről.
Úgy gondoljuk, hogy amikor valaki egy másik személy helyett dönt, ezt vagy kezdettől fogva az emberi jogok megsértésének kell tekinteni, vagy meg kell egyezni abban, hogy az adott személynek hozzá kell járulnia, és akkor is csak azzal a feltételezéssel fogadható el, hogy mások biztonsága nem kerül veszélybe. Ez a vitánk során előterjesztett "középkori vár” típusú stratégia ellentmond a repülőtereken alkalmazott stratégiának, ahol nyílt, biztonságos rendszereket alkalmaznak.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Az utasok adatait tartalmazó nyilvántartás létrehozásáról szóló határozatban megemlítik, hogy ezeket az adatokat tovább fogják adni az EU-ból olyan harmadik országokba tartó légi járatok esetében, amelyekkel az Európai Unió megállapodást írt alá a személyes adatok védelméről. Biztos úr, Ön említette azt a tényt, hogy néhány tagállam már országos szinten bevezette a konkrét jogszabályokat. Fontos, hogy e jogszabályok elfogadása demokratikus úton, azaz a nemzeti parlamentek bevonásával történjen.
Szeretném felhívni a figyelmüket arra, hogy az egy tagállamban érvényes jogszabály ebben a tekintetben a többi tagállam polgáraira is kihat. Ha például egy román állampolgárnak az Ausztráliába utazáshoz másik tagállamból induló, nemzetközi útvonalat kell választania, a román polgárnak ismernie kell az adott tagállam jogszabályait, és különösen hozzá kell járulnia a személyes adatainak gyűjtéséhez és feldolgozásához. Ha jól tudom, az Európai Parlamentet a komitológiai eljárás révén be kellene vonni azokba a megállapodásokba, amelyeket a Közösség harmadik országokkal ír alá ezen a területen.
Manfred Weber
(DE) Elnök úr, csak két rövid észrevételt szeretnék tenni. Először is, megkérném a biztos urat, hogy közvetítse a belügyminisztereknek a ma elhangzott aggályokat. Nekünk azt mondták, hogy a PNR-adatok lehetőséget adnak a bűnözés elleni harcra. Ezt ráadásul itt a Parlamentben is sokan megerősítették. Bennünket azonban az foglalkoztat, hogy ez arányos-e. 10 évig tárolunk több millió, vagy akár több milliárd adatot, talán egy tucat ügy érdekében. Arányos ez? Mindnyájunkat ez foglalkoztat.
A második dolog, amit szeretnék elmondani, hogy nem értem, miért beszélünk európai PNR-rendszerről. Az előttünk lévő javaslat 27 nemzeti PNR-rendszer kidolgozásáról szól, nem egy európai PNR-rendszerről. Ha a tagállamoknak a bűnözés elleni küzdelemhez ilyen sürgető szükségük van erre az eszközre, azt javasolnánk, hogy a belügyminiszterek forduljanak a nemzeti parlamentekhez, és ott vitassák meg és hajtsák végre ezt a dolgot. A közös adatkövetelmények megvitatása egy dolog, de az már más, ha a Bel- és Igazságügyi Tanács számára kötelező célkitűzéssé emeljük. Én személy szerint úgy veszem észre, hogy a belügyminiszterek ezt otthon, nemzeti szinten nem tudták keresztülvinni, következésképpen a Tanácson keresztül próbálják elérni. Ezért nemet kell mondanunk.
Bogusław Liberadzki
(PL) Barrot biztos úr, örülök, hogy lehetőségünk volt Önnel megvitatni ezt a kérdést, még ha már nem is Ön a közlekedésért felelős biztos. Ennek ellenére abból az időszakból kellemes emlékeket őrzök az Önnel való együttműködésről. Az adatcserét illetően azonban emlékszem a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottságban folytatott megbeszéléseinkre, amikor olyan kérdésekkel foglalkoztunk, mint az utazók biztonsága és a személyes adatok védelme annak megelőzése érdekében, hogy illetéktelen kezekbe kerüljenek. Ezek kulcsfontosságú kérdések. Emiatt gondolom úgy, hogy az adatok terjesztésének, a körülményeknek és az adatok címzettjeinek, a hozzáférhetőség elvének és a céloknak egyformán létfontosságú szerepet kell kapniuk ebben a megállapodásban.
Amikor az Egyesült Államokkal dolgozunk együtt, mindig érzékenyek vagyunk. Tudjuk, mennyire fontos ez az ország. Szorgalmaznám azonban, hogy azt is tartsuk szem előtt, hogy nekünk, európaiaknak gyakran kényelmetlenül kell éreznünk magunkat a repülőtereken. Erről nem szabad megfeledkeznünk. Köszönöm a szót.
Luis de Grandes Pascual
(ES) Elnök úr, biztos úr, a terrorizmus és a szervezett bűnözés súlyos formái globális jelenségek. Az ezek leküzdésére szolgáló eszközöknek ezért arányosnak és hatékonynak kell lenniük.
Megfelelően tudomásul vettem a kérdésekre adott válaszokat. Ezek a válaszok meglehetősen helytállóak voltak: igaz, hogy biztosítékokat kell kérni, és hogy ez egy kényes kérdés. Az is igaz azonban, hogy a globális, harmonizált válasz teljességgel elkerülhetetlen.
Azok az emberek, akik kevésbé érintettek a terrorizmus által, jobban aggódnak az egyéni garanciák miatt. Engem az egyéni és a kollektív garanciák egyaránt foglalkoztatnak. Abszolút létfontosságú, hogy belekezdjünk, ahol tudunk. Ha a légi közlekedéssel kell kezdenünk, mivel a légi fuvarozók már rendelkeznek ezekkel az adatokkal, akkor ott kell kezdenünk.
Garanciákat fogunk követelni, fel fogjuk mérni a hatókört és a nemzetközi közlekedéssel fogjuk kezdeni. Meg kell jegyezni azonban, hogy ezután továbblépünk a belföldi közlekedésre, mivel a terroristák nagyon gyakran nem külföldről jönnek, hanem otthon teremnek. Kérdezzék csak meg az Egyesült Államokat és mindenki mást, mivel ez így van, és ezért így kell foglalkoznunk ezzel a jövőben.
Jacques Barrot
Elnök úr, szeretném megköszönni valamennyi képviselőnek a felszólalást, és biztosíthatom Önöket arról, hogy bizonyosan ott leszek a Tanács e héten esedékes ülésén, ahol be fogok számolni az Önök észrevételeiről.
Mindenekelőtt arra szeretném emlékeztetni Önöket, hogy úgy gondoljuk, a PNR-rendszer hasznosságát nem lehet figyelmen kívül hagyni a terrorizmus és a szervezett bűnözés elleni küzdelemben - amit Önök közül sokan őszintén el is ismertek. Ezt pedig nem tudjuk megtenni a PNR-rendszer nélkül, és azt kell mondanom Önöknek, hogy a szervezett bűnözés elleni küzdelemért felelős biztos nem szívesen mond le a hasznos erőforrásokról. Ugyanakkor a rendszert helyesen is kell használnunk, és ezen a ponton egyetértek Önökkel: a cél és az arányosság létfontosságú. Tartanunk kell magunkat a célhoz, és - amint In 't Veld asszony mondta - a célt pontosan ki kell jelölni, az arányosságot pedig garantálni kell. Egy konkrét dologban külön válaszolnom kell Lambrinidis úrnak, aki meglehetősen indulatosan fogalmazott: az Egyesült Államok és Európa közötti megállapodásban a cél a terrorizmus és a bűnözés, és pont. Először tehát biztosítanunk kell az arányosságot és a célt.
Ludford asszony, abszolút megértem, amit Önök közül sokan mondtak arról, hogy biztosítani kell, hogy az adatokat ne őrizzék meg, miután már felhasználták arra a célra, amelyre eredetileg összegyűjtötték. Igaza van abban, hogy kerülnünk kell mindenfajta tárolást, amely esetleg az alapjogok szempontjából elfogadhatatlan felhasználásokhoz vezethetne.
Most szeretnék rátérni a demokratikus ellenőrzés kérdésére, először az EU-n kívüli országokkal való tárgyalásokat illetően. Tisztában kell lennünk azzal, hogy az Európai Unióról szóló szerződés 24. és 38. cikke kimondja, hogy nemzetközi tárgyalások esetében az elnökség folytatja a tárgyalásokat, adott esetben a Bizottság segítségével. A 24. cikk nem kötelezi az elnökséget arra, hogy tájékoztassa a Parlamentet vagy konzultáljon vele, adott esetben tehát az elnökségen múlik, hogy tájékoztatja-e a Parlamentet a tárgyalások állásáról. Ennek fényében a Bizottság az elnökséggel folytatott konzultációt követően, és amennyiben erre megfelelő lehetőség adódik, folyamatosan tájékoztathatja a Parlamentet az ilyen kérdések alakulásáról. Szeretném biztosítani Önöket arról, hogy jelenleg nincs több olyan EU-n kívüli ország, amely PNR-tárgyalást kért volna, úgyhogy egyértelmű a helyzet. Amennyiben erre sor kerülne amikor új biztosként új tárgyalásokat kezdek ezen a téren, bizonyosan meg fogom kérni az elnökséget, hogy hatalmazzon fel a Parlament illetékes bizottságának folyamatos tájékoztatására a tárgyalások menetéről. Erre szeretnék kötelezettséget vállalni Önöknek.
Harmadszor - és Weber úr épp az imént utalt erre - való igaz, hogy 27 nemzeti rendszerről van szó, de ezek a rendszerek nem különböznek túlzottan, és ebben a kérdésben a nemzeti parlamentekkel is konzultáltunk. Ha jól tudom, a nemzeti parlamenteknek lehetősége volt arra, hogy jelezzék a véleményüket és elküldjék nekünk észrevételeiket. Elnök úr, jól tudom, hogy nem válaszoltam valamennyi észrevételre, de a megalapozott megjegyzések közül sokat figyelembe fogunk venni. Ha úgy tetszik, én abban hiszek, hogy nem tehetjük meg - és igyekszem hű maradni a vita szelleméhez -, hogy megfosztjuk magunkat egy erőforrástól, ha ez az erőforrás a hasznunkra lehet. Elhangzott az is, hogy ez a hatékonyság nem nyert bizonyítást. Ez ugyan igaz, mindazonáltal kaptunk néhány bizonyítékot, és mint azt nem sokkal ezelőtt elmondtam, az in camera tartott tájékoztatáson számos szemtanú nyilatkozta azt, hogy a PNR-rendszer hasznos lehet. Továbbra is meggyőződésem, hogy a szervezett bűnözés elleni küzdelemben sok hasznát vehetjük.
Mindezek fényében tartanunk kell magunkat a célokhoz. Kerülnünk kell az adatok tárolását, ezért meglehetősen szigorú ellenőrzésre van szükségünk. Ezért kellene szerintem bevonnunk - amint azt a végén mondtam - az összes adatvédelmi szervet. Csütörtökön részt vettem az adatvédelemért felelős európai szervek többségének szervezésében az adatvédelem kérdéséről tartott ülésen, és az a benyomásom támadt, hogy a tagállamokban most már valóban egyre erősödik az a vágy, hogy az adatvédelem feladatát független hatóságokra bízzák, akiknek a hangját valószínűleg tényleg meg fogják hallani.
Ennyit akartam elmondani a vita végén, amely számomra nagyon érdekes és hasznos volt, és amelyről a tagállamoknak és minisztereiknek is be fogok számolni, ezt megígérem.
Sophia in 't Veld
előadó. - Elnök úr, szeretném megköszönni a biztos úrnak a választ, és jelzem, hogy nagyon szívesen leülök vele, hogy átbeszéljük a részleteket. Röviden visszatérek a cél kérdésére, mivel sok a félreértés azzal kapcsolatban, hogy a PNR-adatokkal mit lehet, és mit nem lehet csinálni. A PNR-adatok már most, uniós PNR-rendszer nélkül is rendelkezésre állnak, letartóztatási parancs és megfelelő indok esetén. A további, korlátlan hatáskörök szükségessége viszont nem bizonyított. Valójában tehát nem azt vonom kétségbe, hogy maguk a PNR-adatok hasznosak: a tömeges adatgyűjtés és az automatikus elemzés hasznosságát vitatnám.
Nem én vagyok az egyetlen, aki így vélekedik; jó társaságba kerültem. Az adatvédelmi hatóságok ugyanezen a véleményen vannak, de őket figyelmen kívül hagyják. A légi fuvarozók ugyanezt mondják nekünk. A repülőtéri biztonsággal foglalkozó biztonsági szakemberek ugyanezt mondják, és most idézek Önöknek egy jelentésből, amelyet az USA Belbiztonsági Minisztériuma rendelt meg - nagyon örülök, hogy ezt megoszthatom Önökkel. Így szól: "a terroristák automatikus azonosítása az adatbányászat vagy más ismert módszerek útján nem megvalósítható célkitűzés”. Ezt nem én találtam ki. Ezt mondták a Belbiztonsági Minisztérium által megbízott biztonsági szakemberek.
Vannak bizonyítékok az adatok hasznosságára, mint azt Ön is mondta, biztos úr, de a hasznosság a kábítószer-kereskedelem vagy az illegális bevándorlás elleni küzdelemben, illetve más célok esetében igazolt. Önt talán meglepi, de én elvben nem is ellenezném a PNR-adatok ilyen célokra történő felhasználását. Pontosan meg kell azonban határoznunk a célokat, hogy arányosságot és megfelelő jogi biztosítékokat garantáljunk.
Befejezésül egy kifejezetten személyes megjegyzést szeretnék tenni. Nagyon nem tetszik az, ahogyan immár öt éve vitatkozunk a PNR-ről, miközben a Tanács és a Bizottság csak robog előre, mint egy elszabadult vonat. Ír polgártársaimnak azt szeretném mondani, hogy ha egyetértenek velem abban, hogy ennek a demokráciaellenes, átláthatatlan döntéshozatalnak véget kell vetni, kérem, mondjanak igent az új EU-Szerződésre.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra szerdán kerül sor.
