
Puhemies.
   Julistan torstaina 23. maaliskuuta 2006 keskeytetyn parlamentin istuntojakson uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Puheenjohtajakokous on pyytänyt minua ilmoittamaan parlamentille, että Liberian entinen presidentti Charles Taylor pidätettiin 29. maaliskuuta ja luovutettiin Sierra Leoneen vastaamaan erityistuomioistuimen nostamiin syytteisiin.
Kuten tiedätte, Tayloria on syytetty sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Tayloria vastaan nostettujen syytteiden mukaan hän on vastuussa murhista, raiskauksista, silpomisista ja lapsisotilaiden rekrytoinnista Sierra Leonen sisällissodan aikana.
Euroopan parlamentti käsitteli tätä tapausta ja kehotti Charles Taylorin tapauksesta 24. helmikuuta 2005 antamassaan päätöslauselmassa ja ihmisoikeuksista maailmassa 28. maaliskuuta 2005 antamassaan päätöslauselmassa saattamaan Taylorin erityistuomioistuimen eteen.
Hyväksyttyään nämä päätöslauselmat parlamentti voi uskoakseni nyt iloita tästä tärkeästä voitosta taistelussa sotarikosten rankaisematta jäämistä vastaan. Muistutan teitä siitä, että Liberian uusi presidentti on kutsuttu puhumaan Euroopan parlamentille, ja toivon, että hän voi tehdä niin piakkoin. 
Puhemies.
   Puheenjohtajakokouksen torstaina 30. maaliskuuta 2006 pitämässään kokouksessa työjärjestyksen 130 ja 131 artiklan nojalla laatima lopullinen esityslistaluonnos on jaettu parlamentin jäsenille. Siihen on ehdotettu seuraavia tarkistuksia:
Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä ehdottaa, että jäsen Őryn laatimaa mietintöä koskeva äänestys, joka on määrä toimittaa huomenna, siirretään keskiviikkoon. 
Martin Schulz (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, alustavan käsittelyjärjestyksen mukaan Őryn mietinnöstä oli määrä keskustella ja myös äänestää keskiviikkona. Puheenjohtajakokous on vasta viime torstaina päättänyt aikaistaa mietinnön käsittelyä siirtämällä sen tiistaihin sillä seurauksella, ettei ryhmällämme ole ollut mahdollisuutta käydä lopullista keskustelua mietinnöstä tänään. Oletimme nimittäin jäseniä kutsuessamme, että äänestys toimitettaisiin keskiviikkona ja että voisimme siten käydä lopullisen keskustelumme tiistaina. Olisin näin ollen kiitollinen, jos parlamentti voisi suostua siihen, että keskustelemme mietinnöstä huomenna mutta äänestämme siitä vasta keskiviikkona. 
Csaba Őry (PPE-DE ),
   . En näe mitään syytä, miksei näin voitaisi tehdä, ja olen henkilökohtaisesti asiasta samaa mieltä. Kiitoksia paljon. 

 Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä ehdottaa, että äänestykset Monica Frassonin mietinnöstä (A6-0089/2006), Bert Doornin mietinnöstä (A6-0082/2006), Arlene McCarthyn mietinnöstä (A6-0083/2006) ja Giuseppe Garganin mietinnöstä (A6-0080/2006) siirretään myöhemmälle istuntojaksolle. 
Hannes Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan sanoa vielä pari sanaa sääntelyn parantamisesta, vaikken olekaan ilmoittanut teille asiasta etukäteen. Kyseessä on tärkeä keskustelu, ja sovimme käyvämme sitä tällä viikolla. Aivan viime tunteina on kuitenkin osoittautunut, että äänestyksen osalta on edelleen avoinna muutamia kysymyksiä. Esittelijöiden kanssa on joka tapauksessa sovittu, että kaikista neljästä sääntelyn parantamista koskevasta mietinnöstä äänestettäisiin tämän viikon sijasta vasta seuraavalla istuntojaksolla. En tiedä, voimmeko äänestää näistä mietinnöistä jo nyt, jos parlamentti on asiasta yksimielinen. Halusin joka tapauksessa sanoa tänään, että parlamentissa kannatetaan voimakkaasti ajatusta, jonka mukaan sääntelyn parantamista käsittelevistä mietinnöistä keskustellaan tällä viikolla mutta äänestetään vasta myöhemmin. 
Puhemies.
   Mikäli ymmärsin oikein, pyydätte siis, että keskustelu käydään suunnitellun mukaisesti mutta äänestystä ei toimiteta. 
Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan vahvistaa, että tämä on yleinen mielipide, ja sanoa ryhmäni puolesta, että kannatamme ehdotusta. 
Puhemies.
   Puhumme tällä hetkellä suuntauksista. Voimmeko äänestää suuntauksista? 
Monica Frassoni (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kyse ei ole suuren koalition suuntauksesta, mutta mekin olemme sitä mieltä, että äänestystä pitäisi lykätä hyvin yksinkertaisesta syystä. Katsomme, etteivät näiden mietintöjen niin sanotut keskinäiset suhteet ole vielä täysin kehittyneet. Näin ollen meidän on ehdottomasti keskusteltava mietinnöistä ja äänestämme niistä toukokuussa, jos parlamentti niin päättää. 
Puhemies.
   Katson, että tämä suuntaus voidaan tulkita konkreettisesti ehdotukseksi, ettei äänestystä toimiteta tämän istuntojakson aikana.
Neuvosto on täydentänyt viimeisen myöhemmin iltapäivällä annettavan julkilausumansa otsikkoa seuraavasti: "Toimenpiteet tieturvallisuuden (SAFETY) ja turvatoimien parantamiseksi liikennealalla, rahoitus mukaan lukien (SECURITY)". 
Hannes Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, pyydän yksiköitä huomauttamaan neuvoston puheenjohtajalle, että hänen pitäisi keskittyä julkilausumassaan alkuperäiseen turvallisuuden määritelmään, nimittäin terrorismin torjuntaan, eikä käsitellä ainoastaan liikenneturvallisuutta. On nimittäin syytä pelätä, että neuvosto aikoo käsitellä vain jälkimmäistä kysymystä. 
Puhemies.
   Komissio panee tietenkin tarkasti merkille, mitä jäsen Swoboda juuri sanoi. Turvallisuus terrorismia vastaan ja tieturvallisuus ovat kaksi eri asiaa, mutta neuvosto ei ole paikalla pannakseen huomiotanne merkille. Välitän sen neuvostolle. Olisi hyvä puhua myös muusta kuin tieturvallisuudesta, jos pyynnön tarkoituksena oli käsitellä myös turvallisuutta terrorismia vastaan.
Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto ehdottaa, että torstain esityslistan alkuun lisätään komission julkilausuma Turkin kaakkoisosan tilanteesta ja että keskustelun päätteeksi äänestetään päätöslauselmasta. 
Francis Wurtz (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, ryhmäni on pyytänyt komissiolta julkilausumaa, jonka jälkeen aiheesta keskustellaan. Saanen lisätä, että kannatimme myös päätöslauselman antamista, mutta uskoakseni useat poliittiset ryhmät eivät halua sellaista.
Miksi kuitenkin vaadimme, että komissio antaa joka tapauksessa julkilausuman, josta keskustellaan? Vaadimme sitä, koska jo muutamien päivien ajan tälle alueelle, Turkin Kurdistaniin, on lähetetty panssarivaunuja. Uhreja on erittäin paljon, joukossa myös lapsia. Sortotoimet ovat äärimmäisen väkivaltaisia. Kyseessä on maa, joka neuvottelee parhaillaan liittymisestä Euroopan unioniin. Katson näin ollen, että tämä äärimmäisen vakava tapaus, jossa kyseinen maa rikkoo tekemiään sitoumuksia, koskettaa suoraan komissiota.
Tämän vuoksi haluamme, että torstain esityslistalle lisätään julkilausuma ja keskustelu, ja mikäli mahdollista, ensimmäisenä esityslistan kohtana. 
Hannes Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, vaikka voimmekin yhtyä ehdotukseen komission julkilausuman jälkeisestä keskustelusta, emme halua laatia päätöslauselmaa tässä vaiheessa. Toivoisimme sen sijaan, että tätä kysymystä käsiteltäisiin, mikäli mahdollista, jäsen Eurlingsin tulevassa mietinnössä. Pyydän ainoastaan, että joko keskustelemme asiasta torstaina klo 15 tai aikaistamme torstain istunnon alkua, sillä muutoin äänestäminen kahdesta torstaille suunnitellusta mietinnöstä tuottaa entistä enemmän hankaluuksia. Joutuisimme siinä tapauksessa jälleen tilanteeseen, jossa meidän on pakko siirtää äänestystä ja kaikkea siihen liittyvää. Voimme siis joko aloittaa aiemmin torstaina tai käsitellä tätä kysymystä klo 15, jotta voimme äänestää molemmista mietinnöistä asianmukaisesti. 

– Hyvät kollegat, pelkäänpä, että tekemäämme päätökseen liittyy yksi näkökohta, joka on jäänyt epäselväksi. Olemme päättäneet aloittaa istunnon klo 15 ja käsitellä Kaakkois-Turkin tilannetta, mutta nähdäkseni on jäänyt epäselväksi, äänestetäänkö keskustelun päätteeksi päätöslauselmasta vai ei. 
Francis Wurtz (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, neuvoteltuani eri poliittisten ryhmien kanssa olemme päättäneet, että yhtenäisyyden vuoksi on parempi peruuttaa päätöslauselman antamista koskeva pyyntö. Kannatimme alun perin päätöslauselman antamista, mutta käymiemme neuvottelujen jälkeen olemme päättäneet, ettemme halua äänestää asiasta. 
Puhemies.
   Olen iloinen, että tämä asia on selvitetty. Näin ollen aiheesta käydään keskustelu, jonka jälkeen ei kuitenkaan äänestetä päätöslauselmasta.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä myös ehdottaa, että keskustelun otsikko "Tilanne Irakin vankiloissa" muutetaan muotoon "Irak: assyrialaisyhteisö, tilanne vankiloissa". 
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, alkuperäisen otsikon mukaan meidän oli määrä keskustella Irakin assyrialaisyhteisöstä, mutta sitten puheenjohtajakokous muutti otsikon muotoon "Irakin vangit". Meillä ei ole mitään sitä vastaan, että keskustelemme Irakin vankien tilanteesta, mutta mielestämme on tärkeää käsitellä myös assyrialaisyhteisöä. Pyydänkin parlamenttia sopimaan, että tässä keskustelussa on määrä käsitellä assyrialaisyhteisöä ja Irakin vankeja. 
Puhemies.
   Mikäli muistan oikein, puheenjohtajakokous sopi juuri tästä sanamuodosta. Otsikko ei kuitenkaan esiinny samassa muodossa esityslistassa, joten meidän on päätettävä, säilytämmekö otsikon ennallaan vai muutammeko sitä, kuten jäsen Poettering pyysi. 
Johan Van Hecke (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, kuten jäsen Poettering hetki sitten totesi, otsikon tarkasta sanamuodosta ja siihen tehdyistä lisäyksistä oli epäselvyyttä. Kannatamme jäsen Poetteringin ehdotusta antaa molemmille kysymyksille, nimittäin assyrialaisvähemmistön asemalle ja Irakin vankiloiden tilanteelle, sama painoarvo. Otsikon pitäisi olla ehdottoman yksiselitteinen. Jos näin ollen keskustelemme otsikon muuttamisesta tai ehdotuksesta sen muuttamiseksi esimerkiksi muotoon "Irakin tilanne: vankilat ja assyrialaisvähemmistön tilanne", Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä voi varmasti antaa ehdotukselle tukensa. 
Puhemies.
   Jäsen Poetteringin ehdotus kuuluu tarkasti ottaen "Irakin assyrialaisyhteisö ja tilanne Irakin vankiloissa" ja sisältää nämä kaksi asiaa.
(1)

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista.
Puhujaluettelo on pitkä, ja minun on jälleen kerran varoitettava teitä siitä, että elleivät kaikki puhujat noudata tiukasti minuutin puheaikaa, kaikki puheenvuoroa pyytäneet eivät ehdi käyttää sitä, erityisesti jos istunnon kuluessa esitetään uusia puheenvuoropyyntöjä, kuten aina tapahtuu. 
Marcin Libicki (UEN ). –
   (Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on tutkinut useiden vuosien ajan Lloyd's-tapausta, joka liittyy ensimmäiseen vahinkovakuutusdirektiiviin ja tapaan, jolla tätä direktiiviä on, tai pikemminkin ei ole asianmukaisesti, sovellettu erityisesti viimeisten 20 vuoden aikana, ennen kuin lakia muutettiin sen jälkeen, kun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely oli aloitettu Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan vuonna 2001.
Arvoisa puhemies, viimeisimmän Lloyd's-tapausta koskevan kirjeenvaihtomme tarkoituksena oli saattaa asia päätökseen ja vakuuttaa vetoomuksen esittäjät Euroopan parlamentin tuesta. Saanko kysyä, onko teillä mitään lisättävää, minkä ansiosta voisimme saattaa tämän asian päätökseen? 
Puhemies.
   Jäsen Libicki, kuten tiedätte, kirjoitin teille Lloyd'sia koskevien vetoomusten esittäjistä 17. tammikuuta 2006. Kuten muistutin teille tässä kirjeessä, parlamentin viimeisimmässä aihetta käsittelevässä päätöslauselmassa, joka hyväksyttiin kesäkuussa 2005, vahvistetaan käsitys siitä, että on huomattavia ja perusteltuja syitä uskoa, ettei ensimmäistä vahinkovakuutusdirektiiviä eikä sen myöhempiä muutettuja versioita saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä eikä sovellettu asiaankuuluvalla tavalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, halusin kiinnittää Euroopan parlamentin huomion Ranskan hallituksen vakavaan hankkeeseen, jolla otetaan käyttöön "ensimmäinen työsopimus".
Tämä hanke on kiistatta vakava uhka Ranskan sosiaaliselle mallille. Olen kuitenkin ymmärtänyt – ja jotkut kollegoistani käyttävät myöhemmin puheenvuoron tästä aiheesta – että tämäntyyppisiä uhkatekijöitä on monissa maissa, joissa vähän turvaa tarjoava tilapäistyö on ainoa kansalaisille ja erityisesti nuorille tarjottava ratkaisu näiden siirtyessä työelämään. Lissabonin strategialla Euroopan unioni pyrkii nousemaan maailman kilpailukykyisimmäksi alueeksi ja kehittämään samalla alkuperäisen sosiaalisen mallin. Tässä strategiassa tehdyt sitoumukset huomioon ottaen minusta olisi erittäin sopivaa, että EU:n toimielimet kehottaisivat Ranskaa olemaan kyseenalaistamatta periaatetta, jota Kansainvälinen työjärjestö erityisesti vaalii ja jonka mukaan irtisanomisia ei pitäisi tehdä ilman perusteltua syytä.
Olipa asia miten tahansa, voimme nähdä, että eurooppalaiset nuoret ovat erittäin huolissaan tulevaisuudestaan, ja minusta olisikin tärkeää, että vahvistamme halumme torjua epätyypillistä työtä ja epävarmuutta työpaikkojen säilymisestä. 
Józef Pinior (PSE ). –
   (Arvoisa puhemies, saanen kiinnittää jäsenten huomion epäoikeudenmukaisiin verotusperiaatteisiin, joita Puolassa sovelletaan ulkomailla työskenteleviin Puolan kansalaisiin. Tämä ongelma koskee ennen kaikkea useita satojatuhansia ihmisiä, jotka työskentelevät Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja Yhdistyneen kuningaskunnan ja Puolan vuonna 1976 allekirjoittamaa kaksoisverotuksen estävää sopimusta.
Puolassa käytössä oleva tapa, jolla lasketaan Puolan kansalaisten Yhdistyneessä kuningaskunnassa saamista tuloista maksettavaksi lankeava vero, on epäedullinen ja saattaa itse asiassa johtaa kaksoisverotukseen. Sekä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen että ennen kaikkea Puolan hallituksen on varmistettava, että maiden välinen sopimus neuvotellaan uudelleen mahdollisimman nopeasti EU:n kansalaisten etujen nimissä. Puolalaiset, jotka päättävät lähteä kotimaastaan työskennelläkseen muissa jäsenvaltioissa, edistävät omalta osaltaan koko Euroopan unionin vaurautta. He tekevät usein kaikkein kovimman työn, saavat huonoa palkkaa ja elävät vaikeissa oloissa. Monissa tapauksissa epärehelliset välikädet käyttävät heitä häikäilemättä hyväkseen.
Puolan valtiovarainministerin ei pitäisi kantaa lainkaan veroa tuloista, jotka Puolan kansalaiset ovat saaneet ulkomailla ja lähettäneet kotimaahansa. Euroopan parlamentin pitäisi samanaikaisesti puolustaa näitä ihmisiä sekä vaalia oikeudenmukaisuutta ja suojella Euroopan unionin kansalaisten oikeutta arvokkaaseen elämään. 
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ottaa esille Zimbabwen kysymyksen. Kuten me kaikki tiedämme, Zimbabwessa ei valitettavasti ole tapahtunut muutosta parempaan. Maan poliittinen tilanne päinvastoin heikkenee edelleen, ja puolet maaseutuväestöstä selviytyy yksinomaan kansainvälisen ruoka-avun turvin.
Parlamentti on ottanut johdonmukaisesti sen kannan, ettei EU:n apua pitäisi antaa muuten kuin kansalaisjärjestöjen kautta. Avun ei siis pitäisi kulkea missään vaiheessa hallitusten kautta. Huolestuin näin ollen hieman kuullessani, että komissio aikoo ilmeisesti myöntää Zimbabwelle miljoona euroa niin sanotun parlamentaarisen uudistuksen tukemiseen ja että Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman on määrä hallinnoida tätä apua. YK:n kehitysohjelma on omien sanojensa mukaan "Zimbabwen hallituksen puolueeton ja luotettu kumppani". Toivon, että komissio voi antaa meille selityksen ennen minkäänlaisen avun myöntämistä ja että se voi myös antaa meille takeet tästä asiasta. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan korostaa, että on turvattava poikkeuksetta kaikkien Euroopan unionin kansalaisten ihmisoikeuksien tukeminen ja kunnioittaminen. Tämä koskee erityisesti EU:n kansalaisten suurta enemmistöä, jonka katsotaan "historiallisista" syistä nauttivan näistä oikeuksista ja joka ei tästä syystä vaadi oikeuksiaan painostusta harjoittavien ja protestoivien järjestäytyneiden ryhmien välityksellä.
Euroopan unionin kansalaisten oikeuksien jakaminen asioissa, joissa kukaan ei tietenkään ajattelekaan kiistävänsä oikeutta syrjimättömyyteen, johtaa usein väärinkäsityksiin ja epäilyksiin siitä, päteekö tämä itsestäänselvyys hiljaiseen enemmistöön kaikkien oikeuksien osalta: tarkoitan erityisesti oikeutta elämään ja ihmisarvoon sekä ilmaisun- ja valinnanvapauden kunnioittamista. Lisäksi kansalaisten enemmistö kunnioittaa ja tukee luovuttamattomia perusihmisoikeuksia, minkä vuoksi harvojen oikeuksien tukeminen ei saa synnyttää vaikutelmaa enemmistön oikeuksien hylkäämisestä. 
Maria Matsouka (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Ranskan levottomuudet eivät voi olla vaikuttamatta sukupolveeni, jolle kuuluisa Ensimmäinen työsopimus tai, ilmaistakseni asian toisin, "kertakäyttötyöntekijä"-malli on suunnattu.
Eurooppalaiset nuoret saattavat työttömyyden paineen alaisina päättää osallistua tähän kokeiluun. Lisäksi sukupolvien yhteentörmäyksen vaara on väistämätön. Vanhemmat työntekijät näkevät nuoret kilpailijoinaan. Vanhemmat työntekijät sysätään syrjään käyttämällä nuoria "kertakäyttötyöntekijöitä", halpaa ja kurinalaista työvoimaa. Näissä pakkoratkaisuissa, joita taloudellisen liberalismin puolestapuhujat ehdottavat, aliarvioidaan selvästi historiallista tekijää: kansalaista, työntekijää, ihmistä. Tämä koituu liberalismin edistäjille vielä kohtalokkaaksi virheeksi.
Perustuslakisopimus äänestettiin äskettäin nurin. Nyt vaatimukset "työtätekeviä pelinappuloita" koskevan lain peruuttamisesta aiheuttavat yhteiskunnallisia ristiriitoja. Yhteiskunnallinen liike vahvistuu ja esittää vastalauseita ja vaatimuksia. Työttömyyttä voidaan ja sitä on torjuttava, mutta se ei saa tapahtua sääntöjen, yhteiskunnan tarpeiden eikä ainakaan sen sukupolven kustannuksella, joka ei ole syypää maailmaan, jonka se on saanut perinnöksi.
Andrzej Tomasz Zapałowski (NI ). –
   (Arvoisa puhemies, jotkin länsieurooppalaiset painetut tiedotusvälineet ovat viime aikoina alkaneet kuvailla Puolan hallitusta ja sen kannatuspohjaa nationalistiseksi. Tämäntyyppinen sisältö on pöyristyttävää ja loukkaa miljoonia puolalaisia. Nykyisen hallituksen ja sen tukijoiden juuret ovat tiukasti toisen maailmansodan kaltaisten tapahtumien kunniakkaassa historiassa, jolloin kymmenettuhannet puolalaiset vaaransivat henkensä piilottaessaan juutalaisia ja muiden kansallisuuksien edustajia ja jolloin tuhannet heistä maksoivat siitä hengellään.
Tämä niin sanottu poliittinen korrektius, joka tuhoaa sananvapauden Euroopan unionissa, määrittelee kaikki isänmaallisuudesta, kansallisista perinteistä ja kristinuskon merkityksestä Euroopalle puhuvat kansalliskiihkon, nationalismin ja ehkäpä ennen pitkää fasismin kannattajiksi. Poliittisen korrektiuden puolestapuhujat pitävät normaalina kaikkia toimintatapoja, jotka ovat ristiriidassa kristillisen Euroopan luonteen ja perinteisten arvojen kanssa, sekä katolilaisten ja muiden uskontojen edustajien tunteiden loukkaamisen suvaitsemista.
Länsieurooppalaisen lehdistön levittämistä väitteistä huolimatta Puola pysyy uskollisena perinteilleen ja demokraattisille arvoilleen. 
Jörg Leichtfried (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja tarkastella tapaa, jolla komission jäsen käsittelee Euroopan parlamentin jäsenten esittämiä kysymyksiä. Esitin komissiolle äskettäin hyvin yksityiskohtaisen kysymyksen, johon sisältyi kolme konkreettista kysymystä. Sain vastaukseksi lyhyen otteen lakitekstistä.
Komission kaltaisen organisaation voidaan mielestäni odottaa perehtyvän asioihin, joita parlamentin jäsenet ottavat esille kysymyksissään, ja antavan vastauksia, jotka liittyvät kysymysten sisältöön, eikä vain välittävän edelleen sentyyppistä lakitekstiä, jonka minä lakimiehenä olisin voinut etsiä käsiini itsekin. Tästä koko menettelyssä ei todellakaan ole kyse.
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa tämän kysymyksen ja siihen saamani vastauksen käyttöönne. Pidätte ehkä saamaani vastausta yhtä tyrmistyttävänä kuin minä ja voitte mahdollisesti tehdä jotain tämän asiaintilan korjaamiseksi. 
Puhemies.
   Jäsen Leichtfried, välitän valituksenne erittäin mielelläni komissiolle varmistaakseni, etteivät vastaukset koostu jatkossa pelkästään valokopioiduista otteista kaikkien tuntemista teksteistä. 
Jelko Kacin (ALDE ).
   Ihmisoikeuskysymys on olennainen osa Euroopan unionin perusrakennetta. Yhdysvaltojen ulkoministeriön viimeisimmässä, 8. maaliskuuta 2006 julkistamassa ihmisoikeusraportissa mainitaan myös Itävallan perustuslakituomioistuimen päätöksen noudattamatta jättäminen. Kyseinen tuomioistuin on vaatinut vuosia, että itävaltalaisen Kärntenin maakunnan eteläosassa, jossa asuu sloveenivähemmistö, nimikylttien on oltava kaksikielisiä, siis sekä saksan- että sloveeninkielisiä.
Samana päivänä Kärntenin kuvernööri Jörg Haider kuitenkin ryhtyi oikeustoimiin aluejohtaja August Muria vastaan "virka-aseman väärinkäytön" johdosta Murin annettua viimeinkin asetuksen kaksikielisten kylttien pystyttämisestä Bleiburgissa/Pliberkissä. Kaksi kaksikielistä kylttiä on myös asetettu näytteille parlamenttirakennukseemme Brysselissä.
Kuten hyvin tiedätte, Venäjä on tehnyt virallisen ehdotuksen Itävallan sloveenivähemmistön oikeuksien loukkausten ottamisesta EU:n ja Venäjän huippukokouksen esityslistalle. Olisin kiinnostunut tietämään, miten komissio aikoo toimia ratkaistakseen tämän räikeän esimerkin sloveenivähemmistön oikeuksien loukkaamisesta, juuri kun Itävalta toimii Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona. 
Feleknas Uca (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, olemme järkyttyneitä kuvista ja uutisista, joita olemme nähneet ja kuulleet viime viikon maanantaista lähtien monista kurdien asuttamista kaupungeista mutta ennen kaikkea Diyarbakirista. Yhdennäköisyys Gazassa tai Jordanian länsirannalla otettujen kuvien kanssa on hämmästyttävä. Turkin turvallisuusjoukot ovat surmanneet toistaiseksi 11 ihmistä, joista nuorin oli 3-vuotias lapsi. 
Sadat ihmiset ovat loukkaantuneet, osa heistä vakavasti, ja satoja on vangittu. Tilanteen kärjistyminen on estettävä. Pääministeri Erdoganin lausunnot, joissa esimerkiksi todetaan Turkin turvallisuusjoukkojen ryhtyvän kaikkiin tarvittaviin toimiin kaikkia niitä vastaan, jotka toimivat terrorismin välineinä, vaikka he olisivatkin naisia tai lapsia, eivät edistä millään tavalla kurdiongelman rauhanomaista ratkaisemista. 
Pyydän komissiota ja teitä, arvoisa puhemies Borrell, ottamaan yhteyttä Diyarbakirin pormestariin Beydemiriin. Vaadin lisäksi perustamaan ad hoc -valtuuskunnan, joka lähetetään tutkimaan yksityiskohtaisesti, mitä asianomaisilla alueilla on tapahtunut. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää jäsenten huomion useisiin yleiseurooppalaisiin huijauksiin, joiden kohteena ovat pienyritykset. Tunnetuin näistä on "European City Guide" Espanjassa, mutta niitä on muitakin: "Construct Data" Itävallassa, "Novachannel" ja "Intercable Verlag" Sveitsissä sekä "Deutsche Addressdienst" ja "TVV Verlag" Saksassa. Ne kaikki postittavat tarkoituksella harhaanjohtavia asiakirjoja pienyrityksille kaikkialla Euroopan unionissa. Asiakirjat on naamioitu ilmaisiksi päivityslomakkeiksi, mutta pienellä painettuun tekstiin sisältyy maininta, jonka mukaan lomakkeen allekirjoittamisesta seuraa valtavia kuluja.
Sveitsiläinen sanomalehti paljasti äskettäin, että useimpien näiden organisaatioiden takana on vain yksi mies – Meinolf Lüdenbach. Hänen hallinnassaan ovat myös perintäyritykset, jotka ahdistelevat uhreja sen jälkeen, kun heidät on huiputettu allekirjoittamaan asiakirja. Hänen verkostonsa on salaliitto eurooppalaisten pienyritysten huijaamiseksi.
Nämä huijaukset siirtyvät maasta toiseen, ja niiden yhteydessä käytetään hyväksi erilaisia oikeusjärjestelmiämme ja pakoillaan oikeutta. Olen näin ollen iloinen, että komission jäsen Kyprianou on suostunut tutkimaan asiaa. Kehotankin kaikkia kollegoja, joilla on esimerkkejä tällaisista toimista vaalipiireissään – ja tiedän, että teitä on monia – antamaan komission jäsenelle kirjallisesti tietoja näistä huijauksista, jotta hän voi laatia asiakirjansa. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, useat jäsenet ovat toisinaan viitanneet aikaan, joka toimivaltaisilta toimielimiltä menee vastaamiseen parlamentin jäsenten esittämiin kysymyksiin.
Tuorein tapaus koskee kirjallista kysymystäni, jonka esitin 27. syyskuuta 2005 ja joka käsitteli ministerikomitean tapaamista 11. lokakuuta 2005. Toimivaltainen toimielin vastasi kysymykseeni viisi kuukautta myöhemmin, tarkasti sanottuna 9. maaliskuuta 2006, ilmoittaen vain kolmella rivillä, ettei neuvosto ollut keskustellut asiasta, johon olin pyytänyt sitä ottamaan kantaa, ja ettei sillä ole aikomusta tehdä niin.
Arvoisa puhemies ja arvoisat parlamentin jäsenet, mikä on näin ollen Euroopan parlamentin jäsenten rooli ja Euroopan parlamentin tehtävä? Mikä merkitys on kunnioituksella ja velvollisuuksilla Euroopan unionin kansalaisia kohtaan, jotka ovat uskoneet meille tämän aseman? Miten puolustelen kansalaisille vastausta, jota he odottivat ja jota emme koskaan saaneet? 
Puhemies.
   Jäsen Mavrommatis, valituksenne on äärimmäisen perusteltu. Ainoa syy siihen, että he vastasivat teille näin pitkän ajan jälkeen vain kertoakseen, ettei neuvosto ole käsitellyt asiaa, olisi nähdäkseni se, että he odottivat asian käsittelyä neuvostossa. Siinäkään tapauksessa vastaamiseen käytetty aika ei vaikuta perustellulta. Informoin neuvostoa ja komissiota tarpeesta varmistaa, että parlamentin jäsenten kysymyksiin vastataan hyvissä ajoin ja asianmukaisesti, kuten teidän tapauksessanne olisi pitänyt tapahtua. Vastaukset on toisin sanoen saatava kohtuullisen ajan kuluessa, ja niiden on myös oltava asianmukaisia vastauksia, joissa on todellista sisältöä. Olen varma, että neuvoston ja komission asianomaiset virkamiehet panevat tämän pyynnön tarkasti merkille. 
Margrietus van den Berg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kuten sanoitte hetki sitten, sotarikoksista syytetty Charles Taylor on tuotu YK:n sotatuomioistuimen eteen Sierra Leonessa. EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunnan johtajana Liberiassa olen kehottanut äskettäin valittua presidenttiä, Ellen Johnson-Sirleafiä, vaatimaan Taylorin luovuttamista. Hän suostui tähän, edellyttäen että Nigerian presidentti ja Afrikan unioni tukevat vaatimusta. Charles Taylorin pidätys ja tuominen oikeuden eteen on voitto uudelle Liberialle sekä Afrikan unionille ja tietysti myös EU:lle, jotka molemmat ovat läpäisseet tämän kokeen erinomaisin arvosanoin. Tämä kuvastaa luottamusta alueella tekemäämme työhön. Taylorin pidätyksen jälkeen varjo on hälvennyt Länsi-Afrikan yltä ja alueelle on annettu mahdollisuus rauhaan ja demokratian kehittämiseen. EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunnan johtajana Liberiassa tuen lämpimästi puhemiehistön ajatusta kutsua maan uusi presidentti puhumaan Euroopan parlamentin täysistunnolle ja toivon, että EU tukee sillä välin edelleen voimakkaasti vuosituhattavoitteita ja Liberian demokratisoitumista, sillä sen maan kansalaiset nyt ansaitsevat. 
Puhemies.
   Jäsen van den Berg, kuten aiemmin totesin, Liberian presidentti kutsutaan Euroopan parlamenttiin. Toivokaamme, että hän voi tulla tänne pian. 
Mirosław Mariusz Piotrowski (NI ). –
   Arvoisa puhemies, kirjoitin teille 16. ja 23. maaliskuuta 2006 IND/DEM-ryhmän työvaliokunnan puheenjohtajan ominaisuudessa Itsenäisyys/demokratia-ryhmän niin sanotuista uudelleenjärjestelyistä, joista ryhmän johto ilmoitti parlamentin virkamiehille edellisen täysistunnon aikana. Puolan valtuuskunta pitää laittomana menettelyä, joka johtaa kahden kansallisen valtuuskunnan, nimittäin Italian ja Puolan valtuuskuntien, sulkemiseen IND/DEM-ryhmän ulkopuolelle. Saanko tiedustella, milloin voimme odottaa vastausta edellä mainittuihin kirjeisiin? 
Puhemies.
   Jäsen Piotrowski, juuri ennen istunnon alkua tapasin jäsen Bonden ja jäsen Faragen. Keskustelimme tästä kysymyksestä, ja odotan heidän kertovan minulle näkemyksensä tilanteesta ja tarvittavista toimenpiteistä kirjallisesti. Toivon, että voin kertoa teille jotain tästä asiasta huomisen istunnon alussa. 
Marc Tarabella (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, täsmälleen 1500 päivää sitten FARC sieppasi Ingrid Betancourtin ja hänen kollegansa Clara Rojasin Kolumbiassa. Maassa on erittäin suuri, 3 000 panttivangin ryhmä, tuhansista kadonneista puhumattakaan.
Puhun tänään Ingrid Betancourtin tukikomiteoiden kansainvälisen yhdysjärjestön puolesta. Tämä järjestö tekee yhteistyötä Betancourtin perheen kanssa, ja sillä on kolme pyyntöä. Ensinnäkin pyydämme tukemaan aktiivisesti Ranskan, Sveitsin ja Espanjan välitystoimia. Toiseksi pyydämme painostamaan voimakkaasti FARCia niiden järjestöjen kautta, jotka tukevat sitä ulkomailla ja erityisesti maissa, jotka eivät ole sisällyttäneet sitä terroristijärjestöjä koskevaan luetteloonsa, jotta FARC reagoisi myönteisesti tämän kolmen maan ryhmän esittämään ehdotukseen ja osoittaisi näin aidon halunsa saada aikaan humanitaarinen sopimus. Kolmanneksi ja viimeisenä pyydämme painostamaan voimakkaasti Kolumbian hallitusta noudattamaan Geneven yleissopimusta, jonka Kolumbia on ratifioinut. Kyseisessä yleissopimuksessa todellakin määrätään, että sisäisessä konfliktissa hallituksella on velvollisuus – aiemmin tekemänsä sitoumuksen mukaisesti – tehdä humanitaarisia sopimuksia mahdollisimman monen ihmishengen säästämiseksi.
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, viime yönä tuli kuluneeksi vuosi suuren miehen ja suuren eurooppalaisen, Paavi Johannes Paavali II:n kuolemasta.
Olen kiitollinen tilaisuudesta osoittaa kunnioitusta miehelle, joka oli ja on tulevaisuudessakin uskontojen välisen vuoropuhelun symboli: kristinuskon ja juutalaisuuden sekä kristinuskon ja islamin. Johannes Paavali II symbolisoi myös suvaitsevaisuutta ja kunnioitusta kaikkia ihmisiä kohtaan rodusta, kansallisuudesta, sukupuolesta, sosiaaliluokasta ja taloudellisesta asemasta riippumatta. Keski- ja Itä-Euroopasta kotoisin olevana paavi korosti toistuvasti Euroopan yhtenäisyyttä, myös Berliinin muurin ja rautaesiripun aikana. Puhuessaan espanjalaisessa Santiago de Compostelan kaupungissa noin 20 vuotta sitten hän sanoi Euroopan edustavan yhtenäisyyttä erilaisuudesta huolimatta. Toivon, että nämä sanat ovat merkityksellisiä yhä tänäkin päivänä. 
Puhemies.
   Jäsen Czarnecki, on todellakin kulunut vuosi Hänen Pyhyytensä Paavi Johannes Paavali II:n kuolemasta. Olin tuolloin virallisella vierailulla Liettuassa ja todistin sitä suurta tunnekuohua, jonka itäeurooppalaisten maiden kansalaisissa aiheutti sellaisen henkilön kuolema, jolla oli erittäin suuri vaikutus myöhemmin Euroopan unionin laajentumiseen johtaneeseen prosessiin. 
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, äskettäiset rankkasateet Bulgariassa ja Pohjois-Kreikassa aiheuttivat Evros-joen tulvimisen yli äyräiden. Tulviva joki peitti alleen useita tuhansia hehtaareja maatalousmaata vahingoittaen sekä kasvinviljelyä alueilla, jotka oli jo kylvetty, että eläintaloutta, kun yli 3 000 lammasta, vuohta, sikaa ja lehmää hukkui. Tulva peitti alleen useita kyliä, ja monet talot jäivät kokonaan veden alle.
Onko Euroopan unioni yksittäisten jäsenvaltioiden asianomaisten toimien ohella valmis osoittamaan tukeaan tänä vaikeana aikana lähettääkseen tulvasta kärsivien jäsenvaltioiden viljelijöille viestin, että Euroopan unioni on heidän tukenaan, koska solidaarisuus on, kuten tiedämme, Euroopan unionin pääperiaate? 
Philip Claeys (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ilmaista tyytymättömyyteni 27. maaliskuuta pidetyn parlamentaarisen Euro–Välimeri-edustajakokouksen loppujulistukseen. Vaikka ymmärränkin tietysti Välimeren pohjois- ja eteläpuolisten alueiden välisen vuoropuhelun merkityksen, en ole vakuuttunut siitä, että tämäntyyppinen vuoropuhelu palvelee mitään tarkoitusta, jos se johtaa yksipuoliseen – tässä tapauksessa Euroopan unionin – syyllisyydentunnustukseen. En usko, että tätä loppujulistusta voidaan kuvata millään toisella sanalla, kun luen sitä. Ensinnäkin siinä tuomitaan tanskalaiset pilapiirrokset, minkä yhteyteen on lisätty pakollinen lyhyt maininta näiden pilapiirrosten synnyttämistä väkivaltaisuuksista. Vaikka tanskalaisia pilapiirroksia käsitellään hyvin yksityiskohtaisesti, kaikkea muuta tarkastellaan tarkoituksella hyvin epämääräisesti ja yleisellä tasolla. Loppujulistuksessa puhutaan demokratian edistämisestä, mutta siinä ei viitata syrjintään, jota kristittyihin tai muihin vähemmistöryhmiin kohdistetaan järjestelmällisesti islamilaisessa maailmassa. Meidän ei todellakaan tarvitse mennä Afganistaniin saakka löytääksemme esimerkkejä tästä syrjinnästä. Esimerkiksi Turkissa toiseen uskontoon kääntymisestä on ilmoitettava hallitukselle. Samaisessa maassa murhattiin äskettäin italialainen katolinen pappi sen vuoksi, mitä hän edusti. Turkissa on käytännössä mahdotonta entistää kristinuskoon liittyviä rakennuksia. Pahoittelen, ettei tätä seikkaa ole otettu esille keskusteluissa. 
Puhemies.
   Sitä ei itse asiassa mainita päätelmissä, mutta kuten tiedätte, parlamentaarisen Euro–Välimeri-edustajakokouksen työ ei ole päättynyt. Edustajakokous jatkaa keskustelua, ja toivon, että parlamentin edustajat tässä kokouksessa noudattavat ehdotustanne ja ottavat asian esille. Tämä asia voidaan mainita edustajakokouksen päätelmissä vain, jos parlamentaarisen edustajakokouksen jäsenet ottavat sen esille edustajakokouksessa. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, yksi äänestäjistäni, Aleksander Litvinenko, toimi aiemmin everstiluutnanttina Venäjän Federaation FSB:ssä, joka perustettiin KGB:n seuraajaksi. Litvinenkon paljastukset FSB:n laittomista toimista pakottivat hänet hakemaan poliittista turvapaikkaa ulkomailta. Ennen turvapaikkaa koskevan päätöksen tekemistä hän konsultoi ystäväänsä, kenraali Anatoli Trofimovia, joka on FSB:n entinen varajohtaja. Kenraali Trofimov sanoi tiettävästi Litvinenkolle seuraavaa: "Älä mene Italiaan, siellä monet poliitikoista ovat KGB:n agentteja. Romano Prodi on miehemme siellä". Helmikuussa 2006 Litvinenko kertoi tämän tiedon Mario Scaramellalle, joka edustaa Guzzantin komissiota. Tämä komissio tutkii KGB:n soluttautumista Italian politiikkaan.
Tämä syytös Euroopan komission entistä puheenjohtajaa vastaan on äärimmäisen vakava. Sitä olisi tutkittava perinpohjaisesti. Euroopan parlamentin pitäisi järjestää asiasta oma tutkimuksensa. 
Puhemies.
   Kaikkiin ehdotuksiin on suhtauduttava kunnioittavasti. Ehdotatteko, että Euroopan parlamentin pitäisi tutkia, ovatko italialaiset poliitikot KGB:n agentteja? Sekö on ehdotuksenne? 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Ehdotan, että parlamentin olisi sopivaa suorittaa tällainen tutkinta ottaen huomioon, että Prodi toimi aiemmin Euroopan komission puheenjohtajana. Vaikuttaa siltä, että tällainen tutkinta voisi lisätä Euroopan parlamentin alati ylistettyä demokraattista uskottavuutta. 
Puhemies.
   Pelkäänpä, ettei meillä ole aikaa suorittaa tätä tutkintaa ennen seuraavia Italian vaaleja, mutta voimme tietysti aina tehdä niin vaalien jälkeen, jos parlamentti pitää sitä tarkoituksenmukaisena. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ). –
   Useat Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat viime aikoina kärsineet vakavista tulvista. Tuhannet ihmiset Tšekin tasavallassa, Saksassa, Unkarissa ja Itävallassa taistelevat sankarillisesti tulvia vastaan, jotka uhkaavat heidän kotejaan, omaisuuttaan ja maatilojaan. Euroopan unionissa oli yli 100 suurta tulvaa vuosina 1998–2004. Viime- ja tämänvuotiset tulvat ovat vahvistaneet yhteisen Euroopan unionin tasolla toteutettavan toiminnan välttämättömyyden. Tammikuussa 2006 Euroopan komissio ehdotti direktiiviä tulvien hallinnasta Euroopan unionissa. Direktiivin tavoitteena on lieventää tulvien riskejä ja vaikutuksia sekä tehostaa yhteistoimintaa. Euroopan unionin on ensiarvoisen tärkeää hyväksyä direktiivi mahdollisimman nopeasti ja toimia yhdessä tulvilta suojautumiseksi. Pyydän puhemies Borrellia ja kehotan neuvostoa ryhtymään mahdollisimman pian toimiin yhtenäisen eurooppalaisen tulvantorjuntajärjestelmän kehittämiseksi. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, viime viikolla turkkilaisessa Diyarbakirin kaupungissa neljä ihmistä sai surmansa ja arviolta 500 loukkaantui hautajaisten jälkeisissä välikohtauksissa. Kaikki uhrit olivat kurdeja, ja välikohtausten toisena osapuolena olivat Turkin poliisin erikoisjoukot.
Kaksi viikkoa sitten Turkin armeija käynnisti operaation, jonka tarkoituksena oli tukahduttaa kurdityöntekijöiden liike ja jonka aikana sai jälleen surmansa 14 ihmistä. Turkki ilmeisesti osoittaa näillä toimilla aikovansa ratkaista kurdiongelman demokraattisen prosessin sijasta väkivallalla ja luonnonvalinnalla. Näin ollen me avustamme ja olemme osallisina kansan tuhoamisessa, samaan aikaan kun tuomme Turkkia kohti eurooppalaista perheettä.
Tällainen politiikka on paradoksaalista, ja meidän pitäisi muistuttaa Turkkia ehdokasvaltiona siitä, mitä eurooppalainen demokraattinen perinne tarkoittaa. 
Glyn Ford (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ottaa esille tapauksen, joka koskee vaalipiirissäni toimivaa yritystä. Hygrade, joka on tanskalaisen Tulip-yhtiön tytäryhtiö, aikoo sulkea kaksi tehdasta, toisen Chardissa ja toisen Chippenhamissa, mikä tarkoittaisi 300 ja 500 työpaikan menetystä kyseisillä paikkakunnilla. Tehtaiden sulkeminen on tuhoisaa näille kahdelle maaseutukaupungille. Ne käyvät parhaillaan neuvotteluja ehdotetuista sulkemisista, mutta neuvottelut ovat suoraan sanottuna pelkkä farssi. Chippenhamin tehtaan läheisyydessä sijaitsevan uuden talon asukkaiden kiinnityksiin sisältyy jo vakuutus siitä, että tehdas suljetaan. Chardissa yhtiö suunnittelee jo siirtävänsä tuotantovälineet muualle. Toivon, että otatte tämän asian esille komission kanssa käymissänne keskusteluissa.
Kyseessä on yritys, jota ei uhkaa konkurssi vaan joka tekee valtavia voittoja. Neuvotteluissa se tarjoaa pienintä mahdollista irtisanomisrahaa työntekijöille, jotka ovat olleet uskollisia sille jopa 22 vuotta.
Kyseinen yhtiö toimittaa tavaroitaan ja palvelujaan etupäässä Co-opille ja Tescolle, jotka ovat elintarvikealan yrityksiä. Toivon, että ihmiset painostavat näitä yrityksiä, jotka puhuvat hyvin usein reilusta kaupasta, varmistamaan, että niille tavaroita ja palveluja toimittavien tehtaiden työntekijät saavat reilun kohtelun. 
Puhemies.
   On mahdollista, että mainitsemanne tapaus voitaisiin ottaa huomioon sovellettaessa globalisaatiorahastoa, jota komissio on ehdottanut ja joka sisällytetään tuleviin talousarvioihin. Toivokaamme, että kyseinen tapaus voidaan ottaa huomioon rahaston varojen käytön yhteydessä. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, oikeus vapaaseen mielipiteenilmaisuun ja rauhanomaisten mielenosoitusten järjestämiseen on olennainen osa yhteisön säännöstöä. Vapaata mielipiteenilmaisua ei valitettavasti sallita laajalla, kotikaupunkiini Limassoliin rajoittuvalla alueella, koska yhteisön säännöstöä ei sovelleta siellä. Yhdistynyt kuningaskunta on miehittänyt kyseistä aluetta siirtomaa-ajoista lähtien, ja vaikka se on osa Kyprosta ja sitä asuttavat kyproslaiset siviilit, Yhdistynyt kuningaskunta varmisti, että se jätettiin EU:n ulkopuolelle. Näin ollen siellä ei myöskään sovelleta yhteisön säännöstöä.
Viime viikon lauantaina, jolloin vietettiin Kyproksen kansallispäivää, kyproslainen siviili yritti järjestää rauhanomaisen mielenosoituksen Yhdistyneen kuningaskunnan Kyproksella sijaitsevia tukikohtia vastaan. Hän ei aiheuttanut kenellekään häiriötä eikä tunkeutunut sotilasalueelle. Muutamassa minuutissa brittiläiset sotilaat hyökkäsivät mielenosoittajaa kohti osoittaen häntä konepistooleilla ja uhaten ampua hänet. Kyseistä henkilöä pidäteltiin yleisellä tiellä vasten hänen tahtoaan aseella uhaten, kunnes sotilaspoliisi ja paikallinen lehdistö saapuivat paikalle. Hänet vapautettiin, kun huomattiin, että kyseessä on parlamentin jäsen – tämän parlamentin jäsen! Miten kauan Euroopan parlamentti aikoo suvaita sitä, että brittiläiset joukot miehittävät osaa toisesta jäsenvaltiosta ja ahdistelevat sen kansalaisia tällä tavoin? 
Eoin Ryan (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, haluan mainita Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen viime viikon lopulla tekemän päätöksen myydä British Nuclear Group yksityisomistukseen. Tämä tarkoittaisi sitä, että Sellafieldin ydinvoimalaitos siirtyisi yksityisomistukseen. Sellafieldissa varastoidaan 80 prosenttia koko Yhdistyneen kuningaskunnan tuottamasta ydinjätteestä, ja siellä voidaan käsitellä 5 000 tonnia ydinjätettä vuodessa, mikä vastaa noin kolmasosaa koko maailman ydinjätteen määrästä. Kun otetaan huomioon tämä seikka sekä laitoksen turvallisuuteen monien vuosien ajan liittyneet vakavat kysymykset ja siellä tapahtuneiden onnettomuuksien määrä, haluaisin tietää, mitä takeita Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus voi antaa asiasta huolestuneille ja Irlannin kansalaisille siitä, että laitoksessa sovelletaan erittäin tiukkoja turvallisuusvaatimuksia sen toimiessa yksityisomistuksessa.
Voidaan ajatella, ettei tilanne voi enää muuttua pahemmaksi ja että laitoksen pitäisikin siirtyä yksityisomistukseen. On kuitenkin perusteltua vaatia, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus antaa ehdottomat takeet tiukimpien mahdollisten turvallisuusvaatimusten soveltamisesta, koska tämä kysymys huolestuttaa erittäin suuresti irlantilaisia ja monia muita. 
Puhemies.
   Jäsen Ryan, ymmärrän huolenne täysin ja olen varma, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ottaa esille nostamanne kysymyksen huomioon. 
Eluned Morgan (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen pahoillani, etten ollut paikalla aiemmin: se oli Air Francen vika. Haluan vain mainita, että Air France on peruuttanut Lontoon-lentoja.
Haluan ottaa esille kysymyksen 84:stä Lissabonin direktiivistä, jotka parlamentti on hyväksynyt. Tähän mennessä 76 näistä direktiiveistä olisi pitänyt saattaa voimaan ja panna kokonaisuudessaan täytäntöön, mutta kaikki jäsenvaltiot ovat panneet kokonaisuudessaan täytäntöön vain 13 näistä 84:stä Lissabonin direktiivistä. Direktiivi sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä olisi pitänyt panna kokonaisuudessaan täytäntöön 24. heinäkuuta 2003 mennessä, mutta Belgian, Kreikan ja Luxemburgin on vielä ilmoitettava komissiolle täytäntöönpanoa koskevista toimistaan.
Tällainen jäsenvaltioiden huolimaton toiminta vaarantaa Lissabonin strategian. Pidän kuitenkin rohkaisevana merkkinä sitä, että komissio aikoo aloittaa 50 menettelyä sellaisia jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole vapauttaneet energiamarkkinoitaan. Tämän onkin jo korkea tapahtua. 
Puhemies.
   Kaikki luettelossa mainitut jäsenet ovat käyttäneet puheenvuoron, mutta luulen nähneeni jäsen Hennicot-Schoepgesin nostavan varovasti kättään. En halunnut evätä teiltä puheenvuoroa, jäsen Hennicot-Schoepges. 
Erna Hennicot-Schoepges (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, yhdyn kahteen kollegaani, jotka valittivat sitä, ettei parlamentin jäsenten kysymyksiin vastata ajallaan. Te olette käsittääkseni työjärjestyksemme vartija, ja pyytäisinkin teitä varmistamaan, että komissio vastaa kysymyksiimme kohtuullisessa ajassa.
Asia, johon viittaan, koskee Luxemburgin kaapelitelevisiotoimijoita, jotka kääntyivät komission puoleen maaliskuussa 2005 ja jotka käännytettiin yhden komission jäsenen luota toisen komission jäsenen luo. Komission jäsen antoi niille syyskuussa 2005 vastauksen, joka oli ristiriidassa sen vastauksen kanssa, jonka sain parlamentissa esittämääni kysymykseen kolme kuukautta liian myöhään.
Arvoisa puhemies, jos haluamme tehostaa lainsäädännön antamista, komission oikeudellisen yksikön on toimittava vastaavasti, ja teidän on varmistettava, että työjärjestystämme noudatetaan täysimääräisesti. 
Bogusław Rogalski (NI ). –
   (Kaksi viikkoa sitten päättyivät Valko-Venäjän eriskummalliset vaalit, jotka voitti tietysti Aleksander Lukašenko. Voiman eli Valko-Venäjän KGB:n, poliisin ja armeijan käyttäminen tekivät näistä vaaleista vilpilliset.
Arvoisa puhemies, mikä oli Euroopan unionin ja Euroopan parlamentin reaktio tähän tilanteeseen? Vaalien yhteydessä pidätettiin monia tarkkailijoita ja toimittajia sekä puolalainen parlamentin jäsen. Jotkut heistä ovat edelleen vangittuina.
Olemme olleet huolissamme Liberian vaaleista ja eksoottisissa maissa toimitetuista erilaisista vaaleista, mutta Valko-Venäjän tapauksessa emme lähettäneet paikalle edes vaalitarkkailuvaltuuskuntaa, joka olisi voinut vaikuttaa asiaan. Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin on omaksuttava hyvin tiukka ja päättäväinen kanta Valko-Venäjään, jotta voimme viimeinkin kaataa viimeisen verisen diktatuurin Euroopassa. 
Zdzisław Zbigniew Podkański (UEN ). –
   Tyytymättömyys Euroopan unionin maatalouspolitiikkaan lisääntyy Puolassa. Puolalaisten viljelijöiden tunteita kuvaavat hyvin heidän mielenosoituksissa käyttämänsä julisteet: EU merkitsee konkurssia Puolan maaseudulle.
Viljelijät vaativat muun muassa liittymissopimuksen uudelleen neuvottelemista, suojamenettelyjen käyttöönottoa marja-, vihannes- ja omenamarkkinoilla, sokerimarkkinoiden vapauttamisen keskeyttämistä ja 416 000 tonnin maitokiintiön vapauttamista.
Puolalle on myönnetty 9,3 miljoonan tonnin maitokiintiö, mutta se tarvitsee arviolta 12,5 miljoonaa tonnia. Tämä on jo johtanut siihen, että maidontuottajilta peritään ylituotantomaksua, ja johtaa vuodesta 2010 lähtien siihen, että Puolan on tuotava maitoa ja maitotuotteita. Tällä tavoin Puola menettää vähitellen elintarviketurvansa. Myös Euroopan unioni menettää elintarviketurvansa. Meidän on kysyttävä itseltämme yksi perustavanlaatuinen kysymys: mihin pyrimme? 
Puhemies.
   Minuutin puheenvuorot ovat päättyneet. Kuten näette, puhemiehistö pyrkii kaikin tavoin varmistamaan, että kaikki teistä voivat käyttää puheenvuoron ja ettei keneltäkään evätä mahdollisuutta siihen. Tämä viivästyttää keskusteluja. Pyydän komissiolta anteeksi, että se joutui odottamaan odotettua kauemmin. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Maltan pakolaisleirien tilanteesta. 
Andris Piebalgs,
   Arvoisa puhemies, Maltan ongelmat vaikuttavat koko Euroopan unioniin ja edellyttävät kokonaisvaltaista lähestymistapaa maahanmuutto- ja turvapaikka-asioiden hallinnointiin. Euroopan unionin ulkorajoihin kohdistuu laittomien maahanmuuttovirtojen myötä jatkuva paine, ja monet tällaiselle matkalle lähtevät ihmiset tarvitsevat suojaa.
Eurooppa-neuvosto määritteli joulukuussa useita toimia, joilla vahvistettaisiin EU:n ulkoisia politiikkoja maahanmuutto- ja turvapaikkakysymyksissä. Komissio pyrkii aktiivisesti löytämään rakenteellisia vastauksia paineeseen, joka kohdistuu Euroopan unioniin ja sen kumppanivaltioihin voimakkaan maahanmuuton seurauksena. Tässä suhteessa 10. ja 11. heinäkuuta 2005 Rabatissa pidetty EU–Afrikka-ministerikokous, tehostettu yhteistyö Afrikan unionin kanssa ja tärkeimpien lähtömaiden kanssa käytävä vuoropuhelu ovat olleet tärkeitä uusia poliittisia aloitteita, joiden tarkoituksena on keskustella maahanmuuttokysymyksistä seikkaperäisesti ja samanaikaisesti löytää kestäviä yhteisiä ratkaisuja.
Komissio on tietoinen Maltan erityistilanteesta ja ryhtyy seuraaviin toimiin tilanteen parantamiseksi. Välitöntä apua Maltalle voidaan antaa EU:n tasolla sopivien EU:n rahoitusohjelmien kautta. Euroopan pakolaisrahastosta annetaan jo taloudellista tukea pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisesta jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten jakamiseksi.
Turvapaikanhakijoiden asianmukaisten vastaanotto-olosuhteiden kehittämisen tukeminen on yksi Euroopan pakolaisrahaston painopistealue, ja Malta hyötyy pakolaisrahaston tällä alalla antamasta avusta. Euroopan pakolaisrahasto myönsi Maltalle 114 000 euroa vuonna 2004, 500 000 euroa vuonna 2005 ja 600 000 euroa vuonna 2006. Lisäksi komissio päätti aivan äskettäin rahoittaa 120 000 eurolla hanketta, jonka tarkoituksena on parantaa vastaanotto-olosuhteita Maltalla osana Argo-ohjelmaa.
Maltalla viime kuukausina syntyneen tilanteen kaltaisten erityistilanteiden ratkaisemiseksi komissio ehdottaa myös muutoksia Euroopan pakolaisrahastoon, jotta jäsenvaltiot voivat saada varoja nopeasti mahdollisimman vähin byrokraattisin muodollisuuksin selvitäkseen seurauksista, joita aiheutuu, jos maahan saapuu yhtäkkiä suuria määriä henkilöitä, jotka saattavat tarvita kansainvälistä suojelua. Muutosten tavoitteena on erityisesti tukea kiireellisiä toimia asianmukaisten vastaanotto-olosuhteiden takaamiseksi turvapaikanhakijoille, perustarpeet sekä oikeudenmukaiset ja tehokkaat turvapaikkamenettelyt mukaan lukien.
Komissio esittää myös piakkoin ehdotuksen neuvoston päätökseksi jäsenvaltioiden keskinäisen käytännön yhteistyön turvaamisesta, kuten todetaan 17. helmikuuta hyväksytyssä tiedonannossa käytännön yhteistyön lujittamisesta. Tämän ehdotuksen myötä aletaan perustaa asiantuntijaryhmiä, jotka auttavat jäsenvaltioita Maltan kaltaisissa tilanteissa vastaanotto-olosuhteiden ja turvapaikkahakemusten käsittelyn osalta.
Nyt sovellettavassa vastaanotto-olosuhteita koskevassa direktiivissä asetetaan vähimmäisvaatimukset turvapaikanhakijoiden majoitukselle, mukaan lukien säilöönotetut tai sellaiset turvapaikanhakijat, joiden vapaata liikkuvuutta on rajoitettu. Komissio valvoo direktiivin täytäntöönpanoa, ja erityistä huomiota kiinnitetään siihen, miten Malta soveltaa kyseistä direktiiviä, ottaen myös huomioon arvoisien parlamentin jäsenten kertomukset viimeviikkoisesta vierailusta. Kertomus direktiivin soveltamisesta ja mahdolliset parannusehdotukset esitellään Euroopan parlamentille syksyllä. 
Stefano Zappalà,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan valtuuskunta vieraili viime viikolla Maltalla, aivan kuten se oli vieraillut aiemmin Pariisissa, Ceutassa ja Melillassa sekä Lampedusassa.
Meidän kaikkien on oltava tietoisia tästä kysymyksestä ja kiinnitettävä siihen erityistä huomiota. Huhut ovat yksi asia, tosiasiat toinen. Euroopan unionin maahanmuuttotilanne ei ole missään tapauksessa miellyttävä, houkutteleva tai sovelias. Se ei ole sovelias Euroopan unionissa vuonna 2006, kun otetaan huomioon periaatteemme, perussopimuksemme ja poliittiset velvollisuudet, joita meillä Euroopan parlamenttina on eurooppalaisia kansoja kohtaan.
Komissio välttelee tämän kysymyksen käsittelyä. Kuulin sen puhuvan ensi kertaa aloitteista, jotka ovat arvoltaan 25 000 euroa tai 120 000 euroa. Arvoisa komission jäsen, haluan kertoa teille, että Malta puolestaan käyttää vuosittain miljoona euroa tämän ongelman hoitamiseen. Vuodesta 2002 lähtien, toisin sanoen liittymistä edeltävästä vaiheesta tähän päivään saakka, maahanmuuttajien määrä Maltalla on kasvanut siten, että maassa on nyt 2 000 maahanmuuttajaa enemmän kuin se pystyy ottamaan vastaan. Nämä 2 000 ihmistä Maltalla vastaisivat 400 000 ihmistä Saksan vankiloissa tai 300 000 ihmistä Italian, Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan vankiloissa. Maahanmuuttajien valvonta työllistää 10 prosenttia Maltan poliisivoimista, mikä vastaisi 30 000 ihmistä Italiassa tai 40 000 ihmistä Saksassa, toisin sanoen niiden koko poliisihenkilöstöä. Tämä ei ole mahdollista.
Arvoisa komission jäsen – vaikka osoitankin tältä osin sanani ennen kaikkea neuvostolle – meillä on täsmällinen velvollisuus: emme voi hylätä jäsenvaltioitamme emmekä voi hylätä etenkään keskellä merta sijaitsevaa Maltaa, sillä se muodostaa itse asiassa Euroopan unionin eteläisimmän rajan. Malta on Euroopan unionin raja. Tästä näkökulmasta katsottuna Maltaa ei voida pitää autonomisena valtiona.
Euroopan unionin on ryhdyttävä tältä osin kaikkiin asianmukaisiin toimiin. Arvoisa komission jäsen, kehotan teitä kutsumaan sisäasioiden neuvoston mahdollisimman pian Maltalle kokoukseen, johon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta osallistuu.
Maltan tilanne on tällä hetkellä äärimmäisen vakava: maassa on 2 000 ihmistä, joille ei ole sijoituspaikkaa ja jotka voidaan ainoastaan lähettää Gozon saarelle. Tämä taas tarkoittaisi jo nyt äärimmäisen vakavan tilanteen pahentamista entisestään. Saamme maltalaiset katumaan jäsenyyspäätöstään, vaikka he eivät haluakaan katua sitä, koska Malta on vahvasti EU-myönteinen maa. Muukalaisviha nostaa päätään Maltalla, ja se on hyvin vakava asia.
Meillä on parlamenttina velvollisuus ottaa poliittista vastuuta. Kehotan neuvostoa toimimaan nopeasti ja tarkistamaan Dublinin yleissopimusta. Maltan on oltava kauttakulkumaa. Ihmiset eivät nykyään halua mennä Maltalle jäädäkseen sinne pysyvästi, vaan he ovat kauttakulkumatkalla ja pysähtyvät Maltalla vain etsiäkseen suojaa. Kehotan teitä kaikkia tukemaan Maltaa.
Kuin sattuman oikusta Maltan presidentti saapuu tänne parlamenttiin ylihuomenna, ja olen hyvin iloinen siitä. Toivon, että parlamentti antaa kaiken asiaankuuluvan tuen tälle suurelle, ikivanhalle ja uljaalle kansakunnalle, joka kärsii meidän tekemistämme virheistä. 
Martine Roure,
   . Arvoisa puhemies, kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan säilöönottokeskuksiin tekemien vierailujen aikana havaittiin todellakin suuri määrä hyvin vakavia ongelmia. Järkytyimme kuitenkin siitä, mitä näimme Maltalla. Olosuhteet, joissa turvapaikanhakijoita säilytetään, ovat epäinhimilliset ja halventavat. Turvapaikanhakijoita pidetään häkeissä, joista ei ole mahdollisuutta päästä ulos, eikä heidän perusoikeuksistaan piitata. Heillä ei ole mahdollisuutta oikeudelliseen tai lääkinnälliseen apuun. Tapasimme ihmisiä, joita oli pidetty säilöönottokeskuksissa 18, 19 ja jopa 20 kuukautta vailla yhteyttä ulkomaailmaan ja kestämättömissä hygieniaoloissa.
Voimme eittämättä pitää rohkaisevana merkkinä sitä, etteivät Maltan viranomaiset ole salanneet meiltä mitään. Tämä on osoitus kunnioituksesta Euroopan parlamenttia ja itse Euroopan unionia kohtaan. Säilöönottokeskusten olosuhteet loukkaavat kuitenkin ihmisoikeuksia ja ovat vastoin eurooppalaista direktiiviä turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteista.
Kehotamme näin ollen päättäväisesti Maltan hallitusta luopumaan mahdollisimman pian maahanmuuttajien järjestelmällistä säilöönottoa koskevasta järjestelmästään. Turvapaikanhakijat eivät ole rikollisia. Heidän tilanteensa kotimaassa on usein erittäin vaikea, ja heitä on kohdeltava arvokkaasti. Meidän on kuitenkin myönnettävä, että Malta on erittäin pieni maa ja että siihen kohdistuu maantieteellisestä sijainnista johtuen erityisen voimakas paine. Näin ollen Euroopan unionin velvollisuus on esiintyä yhtenäisenä rintamana ja jakaa Maltan rajojen hallinnoinnista aiheutuvat taloudelliset kustannukset. Arvoisa komission jäsen, tämä voidaan tehdä mainitsemallanne tavalla ja erityisesti käyttämällä olemassa olevia ohjelmia, esimerkiksi Argoa ja Euroopan pakolaisrahastoa, kuten tekin totesitte. Kattavampi uudistus on kuitenkin tarpeen, koska kyse ei ole pelkästään rahasta.
Tästä syystä kehotan komissiota tarkistamaan mahdollisimman pian niin kutsuttua Dublin II -asetusta ja laatimaan ehdotuksia, joiden tarkoituksena on muuttaa asetusta huomattavasti. Eikö meidän pitäisi kyseenalaistaa asetuksen perusperiaate, nimittäin se, että turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastaa jäsenvaltio, johon turvapaikanhakija ensimmäiseksi jalallaan astuu? Tämä periaate sälyttää itse asiassa kestämättömän taakan Euroopan unionin etelä- ja itäosissa sijaitseville jäsenvaltioille sekä vaarantaa turvapaikan saannin ja heikentää vastaanotto-olosuhteita.
Maahanmuutto on täysin nykymaailman ilmiö. Emme aio pakoilla meille vauraina kansakuntina kuuluvia velvollisuuksia, kun on kyse sorron uhrien vastaanottamisesta tai köyhyyden torjumisesta. Meidän ei pitäisi unohtaa, että juuri köyhyys on maahanmuuton perussyy.
Jean Lambert,
   . Arvoisa puhemies, yhdyn jäsen Rouren puheenvuoroon, jossa hän kuvasi erittäin elävästi parlamentin valtuuskunnan Maltalla havaitsemaa tilannetta. Haluan myös tukea omasta ja ryhmäni puolesta jäsen Zappalàn ja jäsen Rouren toteamuksia tämän tilanteen seurauksista paitsi Maltalla myös monissa muissa paikoissa, joissa valtuuskuntamme on vieraillut, Dublin mukaan luettuna. Järjestelmässä, jota parlamentin jäsenten enemmistö – joskaan eivät kaikki meistä – piti aikanaan äärimmäisen loogisena, on todellisia ongelmia, joita on käsiteltävä.
Olemme kuulleet, että monet näistä ongelmista johtuvat osittain resurssien ja asiantuntemuksen puutteesta. Komissio on todennut, että turvapaikkapolitiikan yhtenä tavoitteena on jatkossa varmistaa, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat tiukimpia mahdollisia normeja ja soveltavat parhaita käytäntöjä. Olenkin tyytyväinen kuullessani asiantuntijaryhmistä, mutta komission ei pitäisi aliarvioida niiden suurta tarvetta monilla EU:n alueilla. Oletan, että asiantuntijaryhmät tekevät yhteistyötä esimerkiksi YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun ja muiden toimijoiden kanssa, joilla on tällaista asiantuntemusta. Tällä on jo sinällään budjettivaikutuksia Euroopan unionin YK:n pakolaisasiain päävaltuutetulle antamaan rahoitukseen. Rahoitamme jo YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun toimintaa huomattavalla summalla ja, jos aiomme pyytää lisärahoitusta, meidän on otettava tämä seikka huomioon.
Minulla on komissiolle kysymys myös aikataulusta Maltan osalta: miten nopeasti komissio uskoo asiantuntijaryhmien pääsevän paikan päälle? Entä mitä muita resursseja tarvitaan, jotta maltalaisia autetaan pitkällä aikavälillä kohtelemaan näitä ihmisiä heidän ansaitsemallaan arvokkuudella? 
Giusto Catania,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin haluan kiittää kollegoitani kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa siitä, että he asettivat minut ehdolle ja pyysivät minua toimimaan tämän Maltalle tekemämme vierailun esittelijänä.
Esittelijän ominaisuudessa voin vain vahvistaa, että tilanne maahanmuuttajien säilöönottokeskuksissa Maltalla on yksinkertaisesti kauhistuttava: se on todellinen Danten helvetti, jossa maahanmuuttajilta evätään jopa heidän perusoikeutensa. Vierailimme kolmessa säilöönottokeskuksessa, joissa havaitsimme sivistyneen maan arvolle sopimattomia ja suorastaan epäinhimillisiä ja halventavia olosuhteita: hygieniaolot ovat sietämättömät, siveettömyyttä esiintyy, raskaana olevia naisia pidetään säilössä neljännelle raskauskuukaudelle asti, ruoka on kamalaa, suihkuista tulee vain kylmää vettä, vessoissa ei ole ovia ja roskaa ja kurjuutta on kaikkialla.
Maltan lainsäädäntö on erittäin ongelmallinen: sen mukaan kansalaisia, jotka eivät ole tehneet minkäänlaista rikosta, voidaan pitää 18 kuukautta hallinnollisissa säilöönottokeskuksissa. Tämä on mielestäni todellakin kohtuutonta. Lisäksi katson, että turvapaikanhakijoille varattu kohtelu on vastoin Geneven yleissopimusta ja eurooppalaisia turvapaikkaa koskevia direktiivejä. Maahanmuuttajat eivät saa mitään tietoja, ja heidän turvapaikkahakemuksiaan aletaan käsitellä vasta kahdeksan tai yhdeksän kuukauden kuluttua säilöönottamisesta. Maltalla turvapaikka evätään jopa konfliktialueilta, erityisesti Darfurista, tulevilta pakolaisilta. Minuun teki suuren vaikutuksen näky miehestä, jolla olevaan korttiin oli kirjoitettu "kansanmurha Darfurissa ja säilöönotto Maltalla".
Euroopan unioni ei voi vaieta tästä kauhistuttavasta tilanteesta, ja valiokuntamme eurooppalaisiin tilapäisiin säilöönottokeskuksiin tekemien vierailujen jälkeen olemme tulleet siihen tulokseen, että maahanmuuttajien vastaanottopolitiikkaa on muutettava radikaalisti. Meidän on aivan ensimmäiseksi laajennettava laillisia maahanmuuttokanavia, käsiteltävä tätä kysymystä yhteisön tasolla ja muutettava niin kutsuttua Dublin II -asetusta sekä suljettava kaikki hallinnolliset säilöönottokeskukset, jotka sijaitsevat Euroopan unionin alueella. Ne ovat lainvastaisia paikkoja, joissa loukataan kaikkia ihmisoikeuksia. 
Simon Busuttil (PPE-DE ).
   – Edellinen puhuja, jäsen Catani, jätti mainitsematta, että vieraillessamme maltalaisissa säilöönottokeskuksissa maahanmuuttajat valittivat eniten ja painokkaimmin säilöönottokeskusten olojen sijaan sitä, ettei heidän tarkoituksenaan koskaan ollut tulla Maltalle. He päätyivät Maltalle vastoin toiveitaan ja haluavat jatkaa matkaansa Manner-Eurooppaan. Tämä on murhenäytelmä. "Antakaa meidän jatkaa matkaamme muihin Euroopan maihin", he sanoivat meille toinen toisensa jälkeen. Minusta on näin ollen hyvä, että käymällä tätä keskustelua ja antamalla tämän päätöslauselman Euroopan parlamentti osoittaa solidaarisuutta maahanmuuttajille sekä maltalaisille, Maltan viranomaisille ja poliisivoimille, jotka tekevät erittäin vaikeaa työtä. On hyvä asia, että Euroopan parlamentin poliittiset ryhmät näyttävät pystyvänsä yhdessä osoittamaan solidaarisuutta ja pyytämään sekä komissiota että neuvostoa ryhtymään kiireellisiin käytännön toimiin. Mitä tämä kiireellinen käytännön toiminta on? Ensinnäkin jäsenvaltioiden pitäisi ottaa vastaan Maltalla turvapaikkaa hakevat henkilöt. Toiseksi niin kutsuttua Dublin II -asetusta pitäisi tarkistaa siten, että jäsenvaltioiden vastuu jakautuu nykyistä oikeudenmukaisemmin. Malta ja myös muutamat muut jäsenvaltiot kantavat tällä hetkellä suhteettoman suuren taakan, joka on niiden valmiuksiin nähden täysin kohtuuton. Kolmanneksi Euroopan unionin taloudellisia resursseja on käytettävä myös kiireellisissä tapauksissa, kuten komission jäsen itse aivan oikein totesi. Euroopan pakolaisrahaston lisäksi myös kolmeen muuhun eurooppalaiseen rahastoon, jotka ovat käytössämme maahanmuuton alalla ensi vuodesta lähtien, pitäisi kuitenkin sisältyä niin sanottu hätälauseke. Arvoisa puhemies, lopuksi haluan kysyä komissiolta, mitä on tapahtunut viime vuonna luvatulle aloitteelle yhteisistä partioista Välimerellä. Arvoisa puhemies, parlamentti puhuu parhaillaan tästä aiheesta. Odotamme neuvoston ja komission ryhtyvän toimiin. Kiitos. 
Louis Grech (PSE ).
   – Muutamia viimeaikaisia aloitteita lukuun ottamatta, unioni ei ole mielestäni käsitellyt nykytilannetta asiaankuuluvalla kiireellisyydellä, tarmolla ja käytännöllisyydellä. Käsiteltävänämme olevassa päätöslauselmassa kuvataan huolestuttavaa tilannetta Maltalla ja muissa maissa osuvasti, selkeästi ja objektiivisesti. Kyseisessä asiakirjassa todetaan aivan oikein, että maahanmuuttajien säilöönottokeskusten toiminnassa pitäisi suojella maahanmuuttajien ihmisarvoa ja oikeuksia. Puutteet on korjattava välittömästi, mitä tahansa ne koskevatkin. Päätöslauselmassa tehdään kuitenkin myös selväksi, ettei yksikään yksittäinen jäsenvaltio pysty hoitamaan tätä ongelmaa yksin, puhumattakaan Maltan kaltaisesta maasta, jonka harteilla oleva taakka on paljon suurempi kuin se pystyy kantamaan. Eurooppalainen ulottuvuus edellyttää tosiasiassa yhdennettyä politiikkaa, joka perustuu taakanjaon periaatteeseen, jossa taakka jaetaan oikeassa suhteessa kaikkien jäsenvaltioiden kesken niiden asukasmäärän ja BKT:n perusteella. Yhtä tärkeää on, että niin kutsuttua Dublin II -asetusta ja erityisesti maahanmuuttajien hakemusten käsittelyä koskevaa järjestelmää on tarkistettava. Jotta EU voi edes alkaa ratkaista tätä ongelmaa, sen on kuitenkin osoitettava varoja eikä annettava pelkkiä lupauksia. Sen on myönnettävä tarvittavat varat auttaakseen EU:n ulkorajoilla sijaitsevia pieniä jäsenvaltioita tämän asian hoitamisessa. EU:n olisi myös osoitettava erityisiä varoja hätätilanteita varten, erityisesti kun maahanmuuttajien virta on erittäin voimakasta, varsinkin kesäisin. Tällä aloitteella parlamentti on osoittanut olevansa valmis toimimaan. Nyt on komission ja neuvoston vuoro osoittaa, että ne ovat valmiita täyttämään lupauksensa solidaarisuudesta. Arvoisa puhemies, kaikki Euroopan unionin toimet, joilla pyritään auttamaan maahanmuuttajia oikeudenmukaisella ja myös asiaankuuluvalla tavalla sekä antamaan käytännön apua Maltan kaltaisille pienille jäsenvaltioille, lisäävät Euroopan unionin uskottavuutta ja sitä kohtaan tunnettua luottamusta enemmän kuin satatuhatta julistusta tai lentolehtistä. Kiitoksia. 

Hélène Flautre (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan tekemien vierailujen suurena ansiona on mielestäni sen tosiasian tähdentäminen, että ulkomaalaisten vangitsemisesta on tullut jälleen tavanomainen tapa hoitaa maahanmuuttokysymyksiä. Tämä ulkomaalaisten vangitsemista koskeva yleiseurooppalainen logiikka osoittaa mielestäni selvästi tämän kehityksen rajat ja täysin tuomittavat seuraukset – erityisesti Maltalla – syistä, jotka on jo tuotu esille keskustelun kuluessa.
Valitettavasti pelkkä tämän tosiasian toteaminen ei riitä, koska suuri kansainvälinen ihmisoikeusjärjestö teki sen jo vuosina 2004 ja 2005. Olemme tietoisia tilanteesta, ja meidän on nyt nähdäkseni yksinkertaisesti myönnettävä, että on järjetöntä soveltaa Dublinin yleissopimusta Maltaan. Meidän on mielestäni todellakin jatkettava tätä uudistusta ja, kuten muutamat kollegoistani ovat pyytäneet, uudistettava sopimus perinpohjaisesti. Ensinnäkin Maltalle saapuvien ihmisten on voitava laatia ja jättää turvapaikkahakemuksensa niissä jäsenvaltioissa, joihin he haluavat jäädä pysyvästi. Samoin ihmisten, jotka saavat pakolaisaseman Maltalla, on voitava liikkua vapaasti Euroopan unionissa riippumatta siitä, saapuivatko he ensimmäiseksi Maltalle vai johonkin toiseen jäsenvaltioon.
Nämä uudistukset ovat uskoakseni ehdottoman tarpeen, jos haluamme selviytyä näistä tilanteista, jotka ovat ihmisoikeuksien kannalta täysin katastrofaalisia. Euroopan unionin on samoin kyettävä laatimaan laillinen maahanmuuttopolitiikka ja luovuttava ehdottoman etusijan antamisesta alistamiselle ja rajojen sulkemiselle sekä sentyyliselle toiminnalle, jonka nyt näemme olevan epäinhimillistä ja täysin riittämätöntä. Tätä havaintoa tukevat ne sadat, jopa tuhannet ihmiset, jotka hukkuvat joka viikko paitsi Välimerellä myös Kanarian saaria ympäröivillä vesillä: tiedämme maahanmuuttovirtojen siirtyneen nyt Mauritaniaan. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, komission jäsen puhui aiemmin vastaanottokeskuksista. Haluan kuitenkin todeta, että keskukset, joita me kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valtuuskunnan jäsenet näimme Maltalla, olivat kaikkea muuta kuin vastaanottokeskuksia.
On tuomittavaa ja häpeällistä, että Euroopan unioni muuttuu terrorisminvastaisen hysterian aiheuttaman kriisin varjossa keskiaikaiseksi linnoitukseksi ja edistää sellaisten keskusten toimintaa, joissa maahanmuuttajia ja turvapaikanhakijoita pidetään säilössä asiaankuuluvien kansainvälisten yleissopimusten vastaisesti. Olosuhteet suljetuissa säilöönottokeskuksissa, joissa vierailimme Maltalla, ovat ehkä pahimmat, joita olemme tähän mennessä nähneet.
Tilannetta ei voida perustella Maltan maantieteellisellä sijainnilla eikä sen vähäisillä taloudellisilla ja hallinnollisilla resursseilla, joilla se on yrittänyt selviytyä maahanmuuttajien aallosta erityisesti Euroopan unioniin liittymisen jälkeen. Liittyminenhän on lisännyt maahanmuuttajien ja pakolaisten tulvaa. Säilöönottokäytäntö on itsessään tuomittava. Vapauden riistäminen turvapaikanhakijoilta ja maahanmuuttajilta ei ole perusteltua. Säilöönottokeskusten olosuhteet ovat huonot, ja avoimuuden puute niiden toimintatavoissa ja käytännöissä on tuomittavaa. 
David Casa (PPE-DE ).
   – Kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lähetettyä valtuuskunnan Maltalle toteamaan laittomien maahanmuuttajien tilanteen omin silmin panen nyt tyytyväisenä merkille, että parlamentti antaa asiaankuuluvan painoarvon Maltan erityistilanteelle. Kaikki valtuuskunnan jäsenet näkivät, miten vaikeassa tilanteessa kaikki rannikoillemme saapuneet ja keskuksissamme säilytettävät ihmiset ovat. He näkivät kuitenkin myös Maltan hallituksen valtavat ponnistelut antaa kaikille Maltalle laittomasti saapuville mahdollisuus hyvään kohteluun erittäin rajallisista resursseista huolimatta. On selvää, että tähän tilanteeseen on tultava pian muutos. Olemme kaikki kuulleet, että maahanmuuttajien tulvan odotetaan kaksinkertaistuvan tänä vuonna, joten ongelma vain pahenee jatkossa. Malta ei voi tehdä ihmeitä yksinään. Olemme yrittäneet jo vuosia kiinnittää Euroopan unionin huomion tähän ongelmaan, jotta tarvittavat ratkaisut siihen voitaisiin löytää. En puhu ainoastaan taloudellisesta avusta (jota olemme suoraan sanoen saaneet hyvin vähän) vaan uusista käytännön ratkaisuista, joilla Euroopan unioni, jonka jäsen olemme, voisi auttaa meitä ottamaan vastaan valtavan maahanmuuttajien tulvan maahamme. Meidän on kunnioitettava asianmukaisesti säilöönotettujen ihmisarvoa, mutta emme voi enää jatkaa resurssiemme venyttämistä ja toimintaa, johon meillä ei ole keinoja. Tilanne on kriittinen, ja meidän on löydettävä ratkaisut, joiden myötä Maltaan ei enää kohdistu kohtuutonta painetta ryhtyä toimiin ja joilla estämme tilanteen karkaamisen hallinnasta. Meidän on näin ollen nyt muutettava hienot sanat ja lupaukset teoiksi. Komission, ministerineuvoston ja parlamentin olisi ryhdyttävä toimiin toteuttaakseen mahdollisimman nopeasti ratkaisut, jotka edelliset puhujat ovat jo maininneet. Maltan hallitus ja kansalaiset tekevät jatkossakin kaikkensa, mutta meillä on oikeus odottaa kaikkien toteuttavan todellisia ja käytännönläheisiä toimia, koska tämä ei mielestäni ole viime kädessä vain Maltan vaan kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden ongelma. 
Joseph Muscat (PSE ).
   – Arvoisa komission jäsen, tämänpäiväinen puheenvuoronne sai minut todellakin panemaan syrjään valmistelemani puheen ja osoittamaan sanani suoraan teille komission edustajana. Ette voi mielestäni odottaa meidän, maltalaisten edustajien, kiittävän teitä täällä parlamentissa, koska aiotte antaa meille rahaa tai koska olette antanut meille yhtä paljon rahaa kuin keräämme yhden päivän aikana hyväntekeväisyyteen jouluna. Vastauksenne eivät kuvasta sitä, mitä maassamme todella tapahtuu. Toiseksi välttelitte puheenvuorossanne kaikkein tärkeintä kysymystä. Esitämme teille seuraavan käytännön ehdotuksen: niin kutsuttua Dublin II -asetusta tarkistetaan siten, ettei Malta ole enää yksin vastuussa Maltalle saapuvien turvapaikanhakijoiden hakemusten käsittelystä vaan tämä vastuu jaetaan muiden jäsenvaltioiden kesken. Mitä ajattelette tästä ehdotuksesta? Kysyn tätä, koska viime kädessä emme halua vain mitä tahansa rahasummaa (ja toistan, pennosten sijasta "rahaa") vaan miljoonia euroja, toisin sanoen riittävän huomattavan summan asianmukaisen vastaanoton järjestämiseksi näille lähimmäisillemme. Rahaa lukuun ottamatta, millaisen todellisen hallinnollisen ja pitkän aikavälin avun uskotte ratkaisevan tämän ongelman? Tämän haluaisimme saada tänään tietää. 
John Attard-Montalto (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän teitä tilaisuudesta puhua parlamentille tästä hyvin tärkeästä asiasta. Malta on valitettavasti hylätty ja jätetty selviytymään yksin. Näinä vaikeina aikoina, joista kärsivät paitsi maamme kansalaiset, siis maltalaiset, myös säilöönotetut maahanmuuttajat ja turvapaikanhakijat, meistä on tuntunut siltä, että olemme uineet vastavirtaan, että meidät on jätetty yksin ja että Euroopan unioni on kaikista kauniista solidaarisuutta koskevista puheistaan huolimatta hylännyt meidät. Sitten tapahtui se, minkä oli todellakin tapahduttava ja mitä olimme pitkään pyytäneet, eli valtuuskunta vieraili Maltalla ja näki itse ne kauheat olosuhteet, joissa säilöönotettuja pidetään. Nämä olosuhteet ovat valitettavia, eikä kukaan ole tyytyväinen tilanteeseen, mutta kyse on resursseista. Maltalle joka vuosi saapuva 2 000 ihmisen joukko ei ehkä kuulosta kovinkaan suurelta, mutta nämä 2 000 ihmistä vastaavat 800 000:ta maahanmuuttajaa vuosittain Saksassa tai 400 000:ta Italiassa. Kuvitelkaa vain tätä pakolaisten tulvaa EU:n pienimpään jäsenvaltioon ja kuvitelkaa, mitä yksi sen jäsenvaltioista, jolla ei ole tarvittavia resursseja, joutuu käymään läpi. Me tarvitsemme ehdottomasti taloudellista apua. Tarvitsemme myös sellaista solidaarisuutta, jossa te tulette avuksemme ottamalla pakolaisia omiin jäsenvaltioihinne, joissa heidät voidaan ottaa vastaan asianmukaisesti. Näin ei nimittäin voida tehdä Maltalla, jonka pinta-ala on vain 300 neliökilometriä. Päätän puheenvuoroni toteamalla, että pidämme teitä selkeänä todisteena siitä, että solidaarisuutta on todellakin olemassa, kun on kyse sellaisen jäsenvaltion tarpeiden tunnustamisesta, jonka pinta-ala on pieni Euroopan unioniin valtavaan pinta-alaan verrattuna. Kiitoksia. 
Andris Piebalgs,
   . Arvoisa puhemies, kuten totesin julkilausumassani, en voi olla yhtä mieltä väitteestä, että Malta olisi hylätty. Komissio on tähän mennessä antanut Maltalle kaikkea mahdollista järkevää tukea, ja kaikkia ohjelmia, joita voidaan käyttää, käytetään jatkossakin Maltan auttamiseksi tämän ongelman ratkaisemisessa. Meidän pitäisi kuitenkin myös tiedostaa, etteivät säilöönottokeskukset ole ratkaisu ongelmaan ja että on erittäin tärkeää tehdä yhteistyötä maahanmuuttajien lähtömaiden kanssa. Tämä on ensimmäinen haasteemme, koska niin kauan kuin on olosuhteita, jotka saavat ihmiset siirtymään kotiseudultaan, niin myös tapahtuu. Jos kohdemaana on nyt Malta, ensi kerralla se voi olla minun kotimaani tai jokin toinen jäsenvaltio. Tämä on siis suurin haasteemme.
Komissio on jo luvannut Maltalle taloudellista apua. Annamme sitä pikaisesti. Myös asiantuntijaryhmiä on käytettävissä, ja ehdotus on valmis 31. toukokuuta. Jatkamme työskentelyä yhteisten partioiden parissa. Dublin II -paketin osalta totean, että tarkistaminen vie aikaa, vaikka jäsenvaltiot olisivatkin asiasta yksimielisiä – asiasta sovittiin neljä vuotta sitten. On hyvin tärkeää, että parlamentti on ottanut tämän kysymyksen esille ja että jatkossa pohditaan sitä, miten Maltan tilanne voidaan ratkaista parhaalla mahdollisella tavalla.
Periaate, jonka mukaan vastaanottava jäsenvaltio on se jäsenvaltio, johon turvapaikanhakija tai pakolainen ensimmäiseksi saapuu, on hyvin looginen, mutta tiedämme, millaisen ongelman se on aiheuttanut Maltalle. Komissio jatkaa tämän kysymyksen käsittelyä ja antaa Maltalle jatkossakin kaiken mahdollisen tuen tässä vaiheessa, mutta on hyvin tärkeää, että Maltan viranomaiset tekevät myös oman työnsä, koska inhimillisiä olosuhteita ja ihmisarvoa pitäisi nähdäkseni tarkastella myös kansallisten viranomaisten näkökulmasta. Odotamme kunkin jäsenvaltion tekevän tältä osin kotitehtävänsä, koska yhteisö voi antaa tukea ja pohtia, miten löydetään parhaat mahdolliset vastaukset. Samanaikaisesti odotamme kuitenkin kunkin jäsenvaltion luovan olosuhteet, joista on säädetty eurooppalaisissa direktiiveissä. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Anne Laperrouzen laatima teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A6-0071/2006) Euroopan laajuisia energiaverkostoja koskevien suuntaviivojen vahvistamisesta sekä päätöksen 96/391/EY ja päätöksen N:o 1229/2003/EY kumoamisesta (10720/1/2005 – C6-0016/2006 – 2003/0297(COD)). 
Anne Laperrouze (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sallikaa minun esittää vilpittömät kiitokseni muiden poliittisten ryhmien varjoesittelijöille, erityisesti jäsen Ayusolle ja jäsen Swobodalle, jotka ovat tukeneet minua koko arviointini ajan ja myötävaikuttaneet erittäin suuresti tekstiin, joka esitellään teille tänään ja annetaan hyväksyttäväksenne huomenna.
Kiitän Euroopan komission ja teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan sihteeristön edustajia heidän kuuntelutaidoistaan ja vastauksistaan käsiteltyihin kysymyksiin. Haluan myös korostaa puheenjohtajavaltio Itävallan myönteistä roolia, koska se on pyrkinyt löytämään sanamuodot, jotka perustuvat parlamentin ensimmäiseen käsittelyyn ja jotka saisivat jäsenvaltioiden tuen.
Mielestäni on syytä tähdentää tämän päätösehdotuksen tavoitteita. Tarkoitus on taata symbolinen yhteisön tuotemerkki olefiinikaasunsiirtoverkostoille, minkä ansiosta niihin voidaan hakea lainoja Euroopan investointipankilta, mukauttaa 25 jäsenvaltion Euroopan unionin suuntaviivat, hyväksyä yhteisen edun mukaisten hankkeiden rahoitus, valmistella yhteisten kaasu- ja sähkömarkkinoiden luomista ja ennen kaikkea taata toimitusvarmuus liittämättä yhteen jäsenvaltioiden ja naapurimaiden verkostot: Kaakkois-Euroopan maat, Välimeren maat, Ukraina ja Valko-Venäjä.
Parlamentille tammikuussa toimitetussa neuvoston yhteisessä kannassa ehdotettiin lähestymistapaa, joka poikkesi parlamentin lähestymistavasta siinä, että siinä torjuttiin Euroopan etua koskevan hankkeen kuvaus ja eurooppalaisen koordinaattorin nimeäminen. Toisessa käsittelyssä tehdyn työn ansiosta oli mahdollista laatia kompromissitarkistuksia epävirallisissa kolmikantatapaamisissa, joihin osallistuivat parlamentti, neuvoston puheenjohtajavaltio ja Euroopan komissio. Nämä kompromissitarkistukset vastaavat täysin ensimmäisessä käsittelyssä asettamiamme tavoitteita. Niissä muun muassa määritetään Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi joukko ensisijaisten hankkeiden linjauksiin kuuluvia hankkeita, jotka ovat luonteeltaan rajat ylittäviä tai joilla on merkittävä vaikutus eri maiden väliseen siirtokapasiteettiin. Kyseiset hankkeet voidaan siten asettaa etusijalle Euroopan laajuisia energiaverkostoja koskevan rahoituksen yhteydessä, ja ne voivat saada erityisrahoitusta muista yhteisön varoista.
Hankkeen toteuttamisen viivästymistä tutkitaan, ja yhteisissä koordinointikokouksissa käsitellään erityisesti arviointia ja julkisia kuulemismenettelyjä. Näissä tarkistuksissa myös määritellään paremmin eurooppalaisen koordinaattorin rooli. Koordinaattori voidaan nimetä, kun hanke viivästyy merkittävästi tai sen toteuttamisessa esiintyy ongelmia. Eurooppalainen koordinaattori tukee hankkeen eurooppalaista ulottuvuutta, myötävaikuttaa asianomaisen väestön kuulemista koskevien kansallisten menettelyjen koordinointiin ja toimittaa komissiolle vuosittain kertomuksen hankkeen edistymisestä.
Arvoisa komission jäsen, sallikaa minun kuitenkin esittää pahoitteluni kahdesta asiasta. Ensinnäkin Euroopan laajuisten energiaverkostojen käytettävissä olevasta vähäisestä rahoituksesta, joka riittää luultavasti vain muutaman toteutettavuustutkimuksen rahoittamiseen. Toiseksi olette tietoinen siitä, ettei parlamentti halunnut kyseenalaistaa mietinnön liitteissä mainittujen hankkeiden oikeutusta. Minusta vaikuttaa kuitenkin siltä, että etusija olisi annettava hankkeille, joilla autetaan turvaamaan mahdollisimman monen jäsenvaltion toimitusvarmuus ja joilla tuetaan näin tätä eurooppalaista ulottuvuutta. Ajattelen erityisesti Baltian maita, joiden kaasuverkostot eivät mitenkään riitä turvaamaan varmaa ja kestävää energiahuoltoa, kun otetaan huomioon, että Schröderin ja Putinin tekemien sopimusten seurauksena etusija annettiin Venäjän ja Saksan väliselle kaasuputkelle. Kehotan teitä kannustamaan sellaisen infrastruktuurin toteuttamista, jota tarvitaan kaikkien jäsenvaltioiden energiatoimitusten turvaamiseksi.
Kun otetaan huomioon Ukrainan ja Venäjän välinen viimeaikainen kriisi sekä Hampton Courtissa annetut lausunnot, eurooppalainen energiapolitiikka on välttämättömyys. Tämä teksti tarjoaa näin ollen oivallisen tilaisuuden Euroopan unionin toimielimille tukea tätä pyrkimystä. Uudet säännökset, jotka koskevat mainintaa, että hankkeen on oltava Euroopan etua koskeva hanke, sekä mahdollisuutta nimetä koordinaattori, ovat välttämättömiä, jotta kaasun ja sähkön sisämarkkinat voidaan todellakin toteuttaa sekä taata toimitusvarmuus. Tätä eurooppalaista verkostoa ei kuitenkaan voida myöskään toteuttaa, jos jäsenvaltioiden välistä yhteenliittämiskapasiteettia ei lisätä.
Hyvät kollegat, kehotan teitä tukemaan yhteistä kantaa sellaisena kuin sitä on muutettu tällä kompromissipaketilla. Äänestämällä sen puolesta voimme antaa Euroopan unionille yhden tarvittavista välineistä, jotta se pystyisi saavuttamaan asettamansa tavoitteet. 
Andris Piebalgs,
   . Arvoisa puhemies, meillä oli aivan äskettäin tilaisuus keskustella yhteistä energiapolitiikkaa käsittelevään vihreään kirjaan liittyvistä kysymyksistä. Mielestäni tänään keskusteltavina olevat kysymykset – toimitusvarmuus, kestävä kehitys ja kilpailukyky – liittyvät hyvin läheisesti yhteen, ja Euroopan unioni tarvitsee eurooppalaisen vastauksen. Meidän on myös tarkasteltava, miten voimme lisätä investointeja Euroopan unionissa. Euroopan laajuiset verkostot ovat osa sitä.
Toisinaan sanotaan, ettei tähän tarkoitukseen ole riittävästi varoja, mutta minulla oli äskettäin tilaisuus olla ylpeä tukemastamme hankkeesta, jossa rakennetaan merenalainen sähkökaapeli Irlannin ja Walesin välille. Tämä osoittaa selvästi, miten EU:n varoja käytetään. On monia sellaisia hankkeita, joista voimme olla ylpeitä. Rahoittamamme toteutettavuustutkimukset tasoittivat tietä kyseiselle yhteenliittämiselle ja infrastruktuurille. Tästä näkökulmasta katsottuna annan suuren arvon esittelijän, varjoesittelijöiden ja kaikkien tämän nimenomaisen päätöksen valmistelussa auttaneiden työlle.
Uskon todellakin, että Euroopan laajuiset energiaverkostot edistävät Euroopan unionin kehitystä. Esimerkiksi maakaasun osalta riippuvuus tuontikaasusta kasvaa jatkuvasti, ja tiedämme sen kasvavan myös jatkossa. Euroopan laajuisia energiaverkostoja koskevan politiikan tavoitteena on lisätä ja monipuolistaa kaasun tuontikapasiteettia Kaspianmeren alueen, Pohjois-Afrikan tai Lähi-idän kaltaisista toimituslähteistä.
Olemme keskustelleet Brysselissä usein tarpeesta jatkaa eurooppalaisten sähkömarkkinoiden kehittämistä. Sähkömarkkinoiden osalta Euroopan laajuiset energiaverkostot mahdollistavat todellisten eurooppalaisten yhteenliitäntöjen ja eurooppalaisen sähköverkon luomisen ja edistämisen.
Meidän ei pitäisi etsiä rahoitusta vain veronmaksajiltamme. Meidän on myös houkuteltava Euroopan investointipankkia, rakennerahastoja ja yksityisiä sijoittajia rahoittamaan näitä hankkeita, koska investointeihin on olemassa rahaa. Tähän saakka todellisena pullonkaulana on ollut puuttuva poliittinen tahto kehittää näitä hankkeita tai kyvyttömyys tehdä asianmukaisia päätöksiä.
Päätöstä ehdotettiin parlamentille jo joulukuussa 2003. Tuolloin siinä tarkasteltiin laajentumisen mukanaan tuomia uusia haasteita sekä välttämättömiä energiayhteyksiä kolmansiin maihin.
Hankkeiden valinnan osalta komissio määritti tärkeimmät ensisijaiset hankkeet yhteistä etua koskevien hankkeiden suuremmasta joukosta. Kolmen toimielimen käymien neuvottelujen ansiosta meillä on nyt kompromissi, joka vaikuttaa – ainakin tässä vaiheessa – hyväksyttävältä meille kaikille. Tärkeimmät ensisijaiset hankkeet muodostavat hyvin valikoivan luettelon Euroopan etua koskevista hankkeista, ja niiden tavoitteena on tukea mahdollisimman suuren rajat ylittävän yhteenliittämiskapasiteetin nopeaa toteuttamista. Hankkeet määritellään Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi, mikäli ne täyttävät tietyt perusteet. Niiden on oltava luonteeltaan rajat ylittäviä tai niillä on oltava merkittävä vaikutus eri maiden väliseen siirtokapasiteettiin, minkä lisäksi niiden on oltava riittävän kypsiä.
Yksi tärkeä ensimmäisen ja toisen käsittelyn välissä saavutettu tulos on eurooppalainen koordinaattori, jonka tehtävää pidetään erittäin tärkeänä, koska hän edistää käyttäjien ja verkonhaltijoiden välistä yhteistyötä sekä tekee hankkeita tunnetuksi yksityisten investoijien ja rahoituslaitosten keskuudessa. Euroopan laajuisia verkostoja käsittelevän Euroopan komission työryhmän jäsenenä olen nähnyt, miten hyvää työtä nykyiset eurooppalaiset koordinaattorit ovat tehneet liikenneinfrastruktuurin hyväksi, koska he todellakin tekevät työtä edistääkseen liikenneinfrastruktuuria, havaitakseen ja määrittääkseen pullonkaulat sekä löytääkseen ratkaisuja.
Panen tyytyväisenä merkille, että komission ehdotuksen tärkeimmät elementit on säilytetty paketissa, josta äänestätte huomenna. Voin siten antaa täyden tukeni aikaansaadulle sopimukselle.
Haluan vielä kerran kiittää kaikkia, jotka osallistuivat tämän kompromissin aikaansaamiseen. 
María del Pilar Ayuso González,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä on ratkaiseva hetki energian kannalta. Siitä ovat osoituksena Euroopan komission vihreä kirja ja äskettäiset kertomukset energiamarkkinoiden vapauttamisen edistymisestä. Kaikki nämä asiakirjat ovat osoitus tarpeesta lisätä jäsenvaltioiden välistä yhteenliittämiskapasiteettia ja edistyä Euroopan laajuisten energiaverkostojen toteuttamisessa kaikkien näiden energiapalvelujen parantamiseksi.
Esittelijä Laperrouze on tehnyt erinomaista työtä, ja onnittelen häntä, koska hän on kyennyt yhteensovittamaan Euroopan parlamentin jäsenten vaatimukset sekä komission ja neuvoston kannat. Tuemme tärkeimpiä ensisijaisia hankkeita, jotka ovat luonteeltaan rajat ylittäviä ja joilla voidaan lisätä siirtokapasiteettia, toimitusvarmuutta sekä jäsenvaltioiden välistä kaasu- ja sähkökauppaa. Lyhyesti sanottuna tuemme tehokkaampaa järjestelmää, jolla on myönteinen vaikutus hintoihin yritysten ja kuluttajien kannalta.
Toteuttaaksemme eurooppalaisen energiaverkoston meidän on estettävä tarpeettomat viivästykset hankkeiden ja erityisesti Euroopan etua koskevien hankkeiden toteuttamisessa. Jäsenvaltioiden hallitusten on pyrittävä kaikin tavoin poistamaan nämä hallinnolliset esteet, ja eurooppalainen koordinaattori, joka voi myötävaikuttaa sellaisten Euroopan etua koskevien hankkeiden vauhdittamiseen, joiden toteuttaminen viivästyy merkittävästi tai siinä esiintyy ongelmia, olisi näin ollen tärkeä henkilö.
En halua päättää puheenvuoroani mainitsematta äskettäistä, 23. ja 24. maaliskuuta pidettyä Eurooppa-neuvoston kokousta, jossa energiapolitiikkaa käsiteltiin, kuten sitä pitäisikin käsitellä, ensisijaisena kysymyksenä. Olen erityisesti iloinen, että neuvosto on ottanut uudelleen tavoitteekseen nostaa jäsenvaltioiden sähköverkkojen yhteenliitäntäastetta 10 prosenttiin kokonaistuotantokapasiteetista, kuten Barcelonan Eurooppa-neuvostossa vuonna 2002 sovittiin.
Jäsenvaltioiden yhteenliitäntäkapasiteetin ja kaasun varastointikapasiteetin lisääminen ovat ensisijaisia kysymyksiä sisämarkkinoiden kannalta. Tämä teksti, josta huomenna äänestämme, on mielestäni hyvä askel oikeaan suuntaan. 
Hannes Swoboda,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ensinnäkin kiittää esittelijä Laperrouzea erinomaisesta työstä ja erityisesti tavasta, jolla hän on kuullut varjoesittelijöitä, sekä käymistämme hyvistä keskusteluista.
Kun aloimme työskennellä mietinnön parissa, meillä ei ollut minkäänlaista käsitystä siitä, millainen tilanne todellisuudessa olisi sitten, kun tämä mietintö näkee päivänvalon. Viimeisimmät tapahtumat ovat osoittaneet, miten epävarma Euroopan unionin energiahuolto joiltain osin on, mutta myös sen, miten välttämätöntä maanosamme kilpailukyvyn kannalta on myös parantaa energiahuoltoa kestävällä tavalla.
Olemme hyvin iloisia, että komissio, neuvosto ja parlamentti ovat yhtä mieltä energiapolitiikan tavoitteista, erityisesti energiahuollon osalta. On tietysti selvää, ettei verkottuminen tai verkkoon liittyminen paranna automaattisesti energian toimitusvarmuutta, koska tietyt ongelmat saattavat sen myötä siirtyä alueelta toiselle. Jos kuitenkin kokonaisuutena ottaen vahvistamme sähköverkkoa sekä maakaasun ja öljyn toimitusverkostoja, tällaisia ongelmia on helpompi kompensoida. Tämä olisi mahdollista, jos investoisimme enemmän monipuolistamiseen, johon olemme sitoutuneet paitsi käsitteenä myös tavoitteena.
Jäsen Laperrouze on oikeassa siinä, ettei tälle alalle ole valitettavasti osoitettu talousarviossa riittävästi varoja. Tämä muodostaisi joka tapauksessa vain pienen osan hankkeen kokonaiskustannuksista, joista yksittäisten jäsenvaltioiden on vastattava, koska se on niiden etujen mukaista.
Hyvin tärkeä on myös vaatimus mahdollisuudesta nimetä eurooppalainen koordinaattori. Arvoisa komission jäsen, te huomautitte, että liikennealalla on jo nähtävissä myönteisiä merkkejä, mikä pitää todellakin paikkansa. En ollut samaa mieltä kaikista koordinaattoreiden nimeämiselle asetetuista ehdoista, mutta tarvitsemme koordinaattoreita lähtökohtaisesti edistääksemme tiettyjä hankkeita. Saanen mainita kaasutoimitusten osalta Nabucco-hankkeen, jolla on välittömiä tai välillisiä vaikutuksia useisiin jäsenvaltioihin ja jonka ansiosta voisimme monipuolistaa toimituksia, mikä on tavoitteemme. Tämä on yksi hanke, joka on käynnistettävä nopeasti, jos toimitusvarmuus halutaan taata. Eurooppalaiset koordinaattorit voivat toimia välittäjinä eri maiden välillä ja ehkä välttää senkaltaisen tilanteen, joka on syntynyt Venäjän ja Saksan hankkeen kohdalla. Kyseisessä hankkeessahan ei ole sinänsä mitään vikaa, mutta siihen olisi ollut mahdollista ottaa alusta alkaen mukaan myös muita maita, esimerkiksi Puola ja Baltian maat.
Toivon, että harjoitamme tulevaisuudessa aidosti eurooppalaista energiapolitiikkaa myös yksittäisten hankkeiden osalta. 
Vittorio Prodi,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aloittaa kiittämällä kollega Laperrouzea hänen Euroopan laajuisten energiaverkostojen parissa tekemästään työstä.
Yhdyn täysin hänen näkemykseensä siitä, että on erittäin valitettavaa, että yhä suurempana uhkana on jäsenvaltioiden kansallisia toimia painottava lähestymistapa, kun meidän pitäisi rakentaa paljon määrätietoisemmin vahvoja ja aidosti eurooppalaisia verkostoja sekä sähköä että kaasua varten. Vain ajattelemalla Euroopan tasolla voimme käyttää energiaa kaikkein tehokkaimmin. Niinpä esimerkiksi vain todellisen Euroopan laajuisen verkoston avulla voimme hyödyntää täysimääräisesti tuulivoiman tarjoamia suuria mahdollisuuksia ja samanaikaisesti ranskalaisten ydinreaktoreiden edustaman perussähköntuotannon valmiuksia.
Vain tällä tasolla voimme turvata aidon kilpailun eurooppalaisilla markkinoilla eurooppalaisten huippuyritysten, ei kansallisten huippuyritysten kesken. Äskettäinen toimitusten supistaminen juuri aikana, jolloin kaasun kysyntä on voimakasta, korosti sitä, miten sekä alun perin kansallisten järjestelmien yhteenliittäminen että tehokas varastointi – myös pitämällä varalla jo hyödynnettyjä kaasukenttiä, joiden toimintaa ollaan supistamassa – ovat ehdottoman ratkaisevia jäsenvaltioiden välisen solidaarisuuden toteutumisessa. Tällainen solidaarisuus on ehdottoman välttämätöntä, kuten vihreässä kirjassa on jo painokkaasti korostettu.
Tämä tarkoittaa myös, että tarvitsemme vertailukohdan, joka voi toimia Euroopan tasolla, koordinaattorin, joka voi turvata aidot markkinat sekä kaasulle että sähkölle ja joka takaa toimitusvarmuuden ja resurssien optimaalisen hyödyntämisen kaikkina aikoina.
Aidosti eurooppalaisen verkoston rakentaminen on ehdottoman välttämätöntä. Kehotamme näin ollen neuvostoa, koko Euroopan unionia ja kaikkia sen toimielimiä varmistamaan, että tämä tehdään mahdolliseksi jäsenvaltioiden ja koko EU:n etujen nimissä. 
Esko Seppänen,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tavoite euroopanlaajuisista verkoista on hyvä ja tarpeellinen. Yhteiset markkinat eivät kuitenkaan ratkaise kaikkia ongelmia, ne tuovat mukanaan myös uusia.
Jos synnytetään sähkön Euroopan laajuiset yhteismarkkinat, se merkitsee sähkön hinnan nousua esimerkiksi minun kotimaassani Suomessa. Jos sähkön hinta jossain toisessa maassa laskee, se tulee maksuun minun maani kuluttajille. Halvan atomi- ja vesisähkövoiman tuottajat myyvät yhteismarkkinoilla sähkön aina kalleimpaan markkinahintaan. Tuottajamaan – meidän tapauksessamme Suomen – kuluttajille ei tule hintaetua siitä, että koskemme on valjastettu kala- ja kuljetustalouden käytöstä energiantuotantoon ja että käytetty ydinpolttoaine haudataan ikuisiksi ajoiksi meidän maaperäämme.
Meillä on tuoretta kokemusta Pohjoismaiden yhteisiltä sähkömarkkinoilta siitä, miten tuottajat keinottelevat sähkön hinnalla, niin että ne eivät ota käyttöön kaikkea tuotantokapasiteettia. Ison-Britannian kaasun hintapiikin aikana kaasuputki mannermaalle oli vajaakäytössä. Vapaat markkinat ovat myös keinotteluvapautta. 

Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, kun seuraamme neuvoston ja Euroopan parlamentin kiistelyä energiapolitiikasta, voimme vain kysyä itseltämme: onko EU:n tarkoitus olla vain näennäinen instituutio, onko sen tarkoitus ainoastaan teeskennellä toimivansa ja onko sen tarkoitus olla pelkkää teatteria? Sillä tästä tässä kiistelyssä on kyse.
Meidän on otettava opiksemme Ukrainan ja Venäjän sekä Venäjän ja Georgian tämänvuotisista kiistoista. Sama pätee kiistoihin, joita saattaa lähitulevaisuudessa puhjeta Valko-Venäjän ja Venäjän välillä.
Yhteisen eurooppalaisen energiapolitiikan, jossa tietysti säilytetään yksittäisten jäsenvaltioiden riippumattomuus, on joka tapauksessa oltava jotain aivan uutta. Vanhat menetelmät olivat hyviä aikanaan, kun EU:ssa oli 10, 12 tai 15 jäsenvaltiota. Näitä vanhoja mekanismeja kuvaa vanha puolalainen sananlasku, jonka mukaan kukin hoitaa oman leiviskänsä ja tulee omillaan toimeen. Euroopan unionin laajentumisen jälkeen vanhat mekanismit eivät kuitenkaan enää riitä.
Edessämme on uusia haasteita, jotka liittyvät esimerkiksi toimitusten monipuolistamiseen. Tämä ei ole poliittinen ongelma vaan toimitusvarmuutta koskeva ja taloudellinen ongelma. Puola haluaa monipuolistaa toimituspohjaansa, jotta se ei olisi riippuvainen Venäjästä. Myös Espanja haluaa noudattaa monipuolistamisperiaatetta ja ostaa enemmän energiaa Venäjältä, jotta se ei olisi riippuvainen nykyisistä toimittajistaan.
Euroopan unionilla on nyt mahdollisuus koordinoida näitä toimia oikeasti eikä vain näennäisesti. Euroopan unionin on luettava ajan merkkejä oikein ja vastattava uusiin haasteisiin. Eurooppalaista energia-alan sääntelyviranomaista ja eurooppalaisia ensisijaisia hankkeita koskevassa kiistassa on todellisuudessa kyse kahdesta vastakkaisesta näkemyksestä: onko eurooppalaisesta energiapolitiikasta määrä tulla todellisuutta vai onko sen tarkoitus jäädä vain paperille. Jos jälkimmäinen näkemys pääsee voitolle ja jos eurooppalaisen energiapolitiikan on määrä olla vain kansallisten politiikkojen summa, meidän pitäisi sanoa se suoraan eikä teeskennellä, että EU:lla on uusi yhteinen politiikka. Meidän ei kuitenkaan pitäisi yllättyä mistään, mitä sen jälkeen tapahtuu. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan kiittää energia-asioista vastaavaa komission jäsentä Kroesia siitä, että hän on läsnä täällä parlamentissa tänään. Hän johtaa nimittäin alakohtaista tutkimusta, joka osoittaa meille, missä energiamarkkinoilla on pullonkauloja ja ovatko ne luontaisia vai tietoisesti aiheutettuja. 
Toiseksi haluan todeta, että komission jäsen Piebalgs käsittelee parhaillaan tarkistusta, jonka tulos osoittaa meille, missä tarvitaan toimia. Viime vuosina annettu lainsäädäntö on avannut markkinoilla aivan uusia mahdollisuuksia erityisesti siirto- ja jakelutoimintojen eriyttämisen alalla. Ottaen huomioon, että tänään esitellään 280 hanketta, joista 19 toteutetaan Itävallassa, on tarpeen nimetä koordinaattorit, jotka pystyvät käsittelemään laaja-alaisesti erilaisia ongelmia, joita hankkeiden yhteydessä voi esiintyä. Koordinaattorit voisivat mahdollisesti muodostaa myöhemmin oman elimensä, jossa he voivat neuvotella keskenään sekä käyttää parhaita käytäntöjä ja esikuva-analyysejä edistyksen aikaansaamiseksi.
Olisi ehkä myös suositeltavaa laatia tarkat aikataulut – toisin sanoen määrittää kustannusten lisäksi myös ajankohdat – ja muuttaa painopistealueita vastaavasti määräaikojen ylittyessä, kuten teemme muillakin aloilla. Myös siirtoasemat ovat merkityksellisiä muutenkin kuin vapauttamisen kannalta, sillä kyse on myös omistuksesta. Ovatko ne Euroopan unionin vai jonkun muun omistuksessa, ja tarvitaanko tältä osin erityisiä sopimuksia? Tämä on tärkeä tilanne ulkopolitiikan kannalta.
Toinen asia, jota on pohdittava, ovat hätäjärjestelmät: Mitä tapahtuu hätätapauksissa tai terrori-iskuissa tai muissa tapauksissa, jotka aiheuttavat suuria ongelmia energiahuollossa? Onko tällaisessa tapauksessa mahdollista yhdistää tiettyjä palveluntarjoajia tai kuluttajia? Entä tässä tarvittava ohjelmisto? Tältä osin jatkossa tarvitaan pikaisia toimia. Pyydän komission jäsentä laatimaan aiheesta vihreän kirjan, jotta katastrofin tapahtuessa tarvittavia toimia voidaan toteuttaa kaikkialla Euroopan unionissa ja myös yhdessä naapurimaidemme kanssa. 
Reino Paasilinna (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvä komissaari, hyvät kollegat, viime kuussa hyväksytyssä energian toimitusvarmuutta koskevassa päätöslauselmassa todetaan, että energiaverkostojen luominen on ykkösasia. Se on totta. TEN-energiaverkoilla on merkittävä tehtävä unionin energian sisämarkkinoilla ja toimitusvarmuudessa, ja toimitusvarmuushan meillä on tässä suurin ongelma. Unionin uudet jäsenvaltiot on saatava nopeasti mukaan. Keinottelu, joka täällä tuli esiin, on yksi harmin aihe, jota me olemme Pohjolassa kokeneet. Ehkä koordinaattoritkin voisivat tässä suhteessa tehdä jotakin.
Viimeaikaiset energiakriisimme ovat osoittaneet liiallisen riippuvuuden tuontienergiasta. Tarvitsemme siis sellaista energiapolitiikkaa, jossa naapuri voi auttaa toista, mutta reilulla tavalla. Ja sillä on kiire. Siksi toivon, että nyt saataisiin tämä asia nopeasti toisessa käsittelyssä päätökseen.
On mietittävä, miten Eurooppa pääsisi eroon kriisiherkästä tilanteesta energiamarkkinoilla. Mikään tämänhetkinen toiminta ei tehoa nopeasti. Kulutus kasvaa kaiken lisäksi koko ajan. Tämän vuoksi on luotava aivan uudenlainen energiaetiikka, joka ottaa huomioon tämän tilanteen. On ajateltava säästön lähtökohdasta. Ihmisethän eivät enää kohtaa pimeää eivätkä hämärääkään, kun joka paikassa ja aina on valoa.
Tämän vuoksi kysynkin komissiolta, voisiko se tehdä modernisoidun, uuteen etiikkaan perustuvan säästöpaketin, jolla osoitettaisiin ihmisille, teollisuudelle ja yhteiskunnalle tietä säästön suuntaan, koska se on oikeastaan se kaikkein kestävin tie. Se, samalla kun luomme energiaa säästävää tekniikkaa ja käytämme uusiutuvia energialähteitä. 
Šarūnas Birutis (ALDE ). –
   Arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluan onnitella esittelijää ja todeta, että tuen tavoitteena olevaa sopimusta. Haluan kuitenkin kiinnittää jälleen kerran huomiota siihen, että tällä hetkellä jäsenvaltiot, jotka ovat osa Baltian aluetta, on käytännössä eristetty eurooppalaisista energiajärjestelmistä. Euroopan laajuisia energiaverkostoja koskevien liitteiden tarkistamisessa ei valitettavasti otettu huomioon geopoliittista tilannetta. Kiistelty Pohjois-Euroopan kaasujohto, joka kulkee Baltian maiden ja Puolan kautta, sisältyy edelleen ensisijaisten hankkeiden luetteloon. Eurooppa-neuvosto ei sitä vastoin ole keskustellut hankkeista, joita esitettiin sisällytettäviksi ensisijaisten hankkeiden luetteloon ja jotka ovat erityisen tärkeitä tälle alueelle, kuten Amber-kaasuputki ja Jamal – Eurooppa II -maakaasuputki, joka kulkee Valko-Venäjän halki, tai uudet synkronoidut sähköyhteydet. Tämä ei ole oikein.
Euroopan komission on laadittava vuonna 2006 ensisijaisia yhteyksiä koskeva suunnitelma, jossa määritellään konkreettisia toimia eristyksissä olevien energiamarkkinoiden yhdentämiseksi. Jäsenvaltioiden on osoitettava solidaarisuutta ja otettava yhteiset edut huomioon. Tämä on ainoa tapa taata energian toimitusvarmuus koko Euroopan unionissa. 
Jacky Henin (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, se ei tapahtunut Euroopan unionissa mutta olisi voinut tapahtua. Emme ole ottaneet lainkaan opiksemme Kaliforniassa vuonna 2000 tapahtuneista sähkökatkoksista, ja te olette lisäksi luomassa olosuhteita, jotka johtavat laajamittaiseen energiakatastrofiin myös Euroopan unionissa.
Ehdotuksenne merkitsevät entistä kalliimpaa ja epäluotettavampaa energiahuoltoa. Siirtoverkon erottaminen sähköenergian tuotantoyksiköistä on virhe talouden, ekologian ja teollisuuden kannalta. EU:n toimielimet asettuvat jälleen kerran taloudellisten etujen puolelle yleistä etua vastaan. Kapitalistisilla markkinoilla ei kyetä tekemään pitkän aikavälin investointeja energia-alaan. Osakkeenomistajien etujen ajaminen tarkoittaa tutkimuksen, kestävän kehityksen ja toimitusvarmuuden uhraamista. Päätös luoda keinotekoisesti suuret energian sisämarkkinat johtaa myös monien työpaikkojen karsimiseen ja monien muiden vaarantumiseen.
Euroopan unioni tarvitsee vahvaa eurooppalaista julkista energiantuotantoa, jota kansalaiset rahoittavat eurooppalaisten tarpeiden tyydyttämiseksi.
Andreas Mölzer (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on tärkeää, että Euroopan unionin energiahuolto on turvattua, luotettavaa ja kohtuuhintaista sekä yksityisten kansalaisten että eurooppalaisten yritysten vuoksi ja EU:n teollisuuden kilpailukyvyn säilyttämiseksi. Energiantuotannon tehokkuuden lisääminen sekä olemassa olevan tuotantokapasiteetin ja infrastruktuurin optimaalinen hyödyntäminen on mielekästä paitsi talouden myös kiistatta ympäristönsuojelun kannalta.
Jos aiomme kehittää infrastruktuuria energiaverkostoja varten koko EU:n alueella, meidän pitäisi lisäksi ainakin varustaa nämä verkostot uudella teknologialla tehdäksemme niistä tehokkaampia, välttääksemme tarpeetonta putkistojen päällekkäisyyttä ja pitääksemme mahdollisimman vähäisinä ympäristökuormitukset, kuten maakaasuputkien metaanipäästöt. Se olisi myös tärkeä askel kohti energiankulutuksen vähentämistä koskevan tavoitteen saavuttamista.
Niin tärkeitä kuin Euroopan unionin energian toimitusvarmuutta koskevat pohdinnat ovatkin, energiapolitiikka ei voi olla syy Turkin EU-jäsenyyden erittäin voimakkaaseen edistämiseen. Yhdellekään Euroopan ulkopuoliselle maalle ei mielestäni pitäisi myöntää EU:n jäsenyyttä vain siksi, että unionia halutaan laajentaa Lähi-idän ja Kaspianmerta ympäröivien energiarikkaiden alueiden rajoille saakka. Ehdotetut öljyputket voivat kulkea Turkin läpi ja kaasuinfrastruktuurihankkeiden toteuttaminen on edelleen mahdollista, vaikkei Turkista tulisikaan EU:n jäsentä. Tämä on nähdäkseni mahdollista, vaikka Turkista tulisi täysivaltaisen jäsenvaltion sijasta vain Euroopan unionin etuoikeutettu kumppani. 
Laima Liucija Andrikienė (PPE-DE ).
   – Tänään keskusteltavanamme olevan päätösehdotuksen tavoitteet ovat selkeät. Sen tarkoituksena on mukauttaa laajentuneen, 25 jäsenvaltion Euroopan unionin suuntaviivat, hyväksyä yhteisen edun mukaisten hankkeiden rahoitus, valmistella yhteisten kaasu- ja sähkömarkkinoiden luomista ja ennen kaikkea taata toimitusvarmuus liittämällä yhteen jäsenvaltioiden sekä niiden ja EU:n naapurimaiden verkostot, Kaakkois-Euroopan ja Välimeren maat, Ukraina ja niin edelleen. Euroopan parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssään komission ehdotukset ensisijaisten toimenpiteiden määrittämisestä, eurooppalaista etua koskevien hankkeiden kuvauksesta ja eurooppalaisen koordinaattorin nimeämisestä monimutkaisiin hankkeisiin. Neuvosto valitsi kuitenkin toisenlaisen lähestymistavan ehdottaessaan esimerkiksi eurooppalaista koordinaattoria koskevien ja muiden sellaisten tärkeiden määräysten hylkäämistä, jotka olimme jo hyväksyneet. Neuvosto hyväksyi sen sijaan ainoastaan vähämerkityksiset tarkistukset, jotka parlamentin päätöslauselmassa oli tehty komission ehdotukseen. Vaikka neuvosto tukeekin Euroopan laajuisen energiaverkoston luomista, se tulkitsee tämän tarkoittavan pelkästään kansallisten verkostojen yhdistämistä ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden energiapoliittisten toimien yhteensovittamista. Pidän tätä lähestymistapaa täysin riittämättömänä. Euroopan unionin energiamarkkinoilla on yli 450 miljoonaa kuluttajaa, ja ne ovat maailman toiseksi suurimmat energiamarkkinat. Jos EU toimisi yhdessä, se pystyisi puolustamaan etujaan ja pakottamaan muut kunnioittamaan niitä. Kun otetaan huomioon Ukrainan ja Venäjän välinen viimeaikainen kriisi sekä Hampton Courtissa annetut lausunnot, korostan, että tarvitsemme kiistatta yhteistä eurooppalaista energiapolitiikkaa. Tarvitsemme enemmän kuin 25 yksittäisen jäsenvaltion energiapolitiikat. Euroopan laajuisen energiaverkoston luominen on puolestaan mahdollista vain, jos parannamme ja lisäämme kansallisten verkostojen yhteenliittämistä.
Yhteisen edun ja ensisijaisten hankkeiden osalta haluan muistuttaa parlamenttia kaasuputken rakentamista koskevasta Amber-hankkeesta ja keskustella sen sisällyttämisestä Euroopan etua koskevien ensisijaisten hankkeiden luetteloon. On myös syytä ottaa huomioon, että hankkeiden toteuttaminen parantaisi Baltian alueen maiden energian toimitusvarmuutta. 
Eluned Morgan (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tarkistetuilla suuntaviivoilla laajennetaan Euroopan unionin nykyisiä kaasun- ja sähkönsiirtoverkkoja uusiin jäsenvaltioihin, mitä pidän myönteisenä. Olemme jo nähneet, mitä tapahtuu, kun sisämarkkinat eivät toimi, kun niitä ei ole toteutettu ja kun energiantoimituksia ei ole turvattu. Euroopan unionin tärkein kaasuntoimittaja Venäjä on osoittanut olevansa valmis ja kykenevä katkaisemaan kaasutoimituksensa, jos siitä on sille poliittista hyötyä. Tämä tekee meistä erittäin haavoittuvia, ja olen iloinen nähdessäni, että Euroopan unioni ottaa viimeinkin koko energiakysymyksen vakavasti.
Kaasunhinnat ovat nousseet maailmalla huimasti, muttei ole mitään syytä, miksi kaasunhintojen Yhdistyneessä kuningaskunnassa on oltava kolminkertaiset Alankomaihin verrattuna. Meille on kerrottu Yhdistyneessä kuningaskunnassa, että tehtaat saattavat joutua sulkemaan ovensa vähäksi aikaa. Syynä on se, että korkeat hinnat ovat aiheuttaneet maakaasuverkon kautta toimitettavan kaasun vajausta, mikä johtuu puuttuvasta pääsystä muiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden markkinoille. Gordon Brown on todennut, että eurooppalaisten energiamarkkinoiden vapauttamisen epäonnistuminen on maksanut Yhdistyneelle kuningaskunnalle 10 miljardia Englannin puntaa vuodessa. Miten Yhdistyneen kuningaskunnan yritykset voivat olla kilpailukykyisiä näin eriarvoisessa asemassa?
Euroopan unionin johtajat ovat äskettäin antaneet tukensa vihreään kirjaan sisältyville ehdotuksille kaasu- ja sähköverkkojen yhteenliitäntöjen kehittämisestä. Tämä on hyvä asia sinänsä, mutta meidän ei pitäisi vältellä keskustelua sellaisista kysymyksistä kuin hintojen määrääminen, kansalliset huippuyritykset, päätään nostava nationalismi ja Euroopan unionin lainsäädännön täytäntöönpanon laiminlyönti jäsenvaltioissa.
Siitä puheen ollen pidän rohkaisevana ilmoitusta, jonka mukaan komissio käynnistää huomenna 50 uutta menettelyä niitä Euroopan unionin jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole panneet Euroopan unionin lainsäädäntöä täytäntöön, kun ne eivät ole avanneet EU:n energiamarkkinoita. Tämä on erittäin hyvä uutinen, mutta saanko kysyä arvoisalta komission jäseneltä, miksi näihin toimiin ryhtyminen on kestänyt näin kauan? 
Danutė Budreikaitė (ALDE ).
   – Pidän myönteisenä keskustelua Euroopan laajuisia energiaverkostoja koskevista suuntaviivoista – se oli kauan odotettu ja tarpeellinen. Kolme uutta EU:n jäsenvaltiota, nimittäin Baltian maat Liettua, Latvia ja Viro, ovat tähän saakka olleet eurooppalaisen energiajärjestelmän ulkopuolella. Euroopan laajuisten energiaverkostojen on oltava koko EU:n yhteinen intressi ja liitettävä yhteen jäsenvaltioiden energiaverkostot sisämarkkinoilla sekä itäisten ja eteläisten naapureidemme kanssa. Euroopan laajuisten energiaverkostojen luominen on kaikkein tärkein asia EU:n energiavarmuuden ja talouden kilpailukyvyn kannalta, ja mikäli näitä verkostoja ei luoda, EU säilyy jatkossakin vähämerkityksisenä toimijana energiamarkkinoilla. Valtiona, joka on riippuvainen Venäjän kaasusta ja öljystä sekä ydinvoimasta, Liettua ei voi tulla riippuvaiseksi myös Venäjän sähkötoimituksista. Meidän on alettava rakentaa Liettuan ja Puolan välistä sähkösiltaa ja yhdistettävä Viro ja Suomi toisiinsa sähkökaapelin avulla heti, kun se on mahdollista. Baltian yhteisistä sähkömarkkinoista tulisi olennainen osa EU:n sähkömarkkinoita. Kehotan teitä osoittamaan solidaarisuutta ja tukemaan Baltian energiaverkostojen yhdistämistä EU:hun. 
Andris Piebalgs,
   . Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää teitä tästä keskustelusta. Euroopan laajuiset energiaverkostot ovat äärimmäisen tärkeä, mutta vain yksi, osa eurooppalaista energiapolitiikkaa sellaisena kuin minä sen ymmärrän.
Yksi hyvin tärkeä edellytys on jäsenvaltioiden välinen yhteistyö. Erittäin hyvä uutinen viime kuukausien ajalta on ollut Baltian maiden yhteistyö energia-alalla. Näiden maiden hallitusten tavoitteena on yhteinen energiapolitiikka niiden markkinoiden eristäytyneisyydestä huolimatta. Tämä on kuitenkin selvä osoitus siitä, että jäsenvaltioiden hallitusten pitäisi suunnata katseensa tähän politiikkaan. Eurooppa-neuvostossa annettiin tältä osin monia lupauksia, koska valtioiden ja hallitusten päämiehet tarkastelivat jälleen yhteenliittämiseen liittyviä kysymyksiä – Barcelonan Eurooppa-neuvostossa tehtyä 10 prosentin päätöstä, joka oli laiminlyöty – ja pyydettiin verkkojen yhteenliittämistä koskevan ensisijaisen suunnitelman laatimista. Tässä suhteessa Euroopan laajuiset energiaverkostot muodostavat itse asiassa peruslähtökohdan.
Keskustelussa on esitetty kriittisiä huomautuksia, joiden mukaan verkostot voisivat synnyttää jonkinlaista keinottelua. Tästä syystä totean, että sääntely on yhtä tärkeää kuin yhteenliittäminen. Sääntely on ehdottoman välttämätöntä markkinoiden kannalta, ja komissio on aina vaatinut tiukasti jäsenvaltioita panemaan EU:n lainsäädännön täytäntöön. Täytäntöönpanossa on kuitenkin kaksi vaihetta. Ensinnäkin meidän on saatava kukin jäsenvaltio saattamaan EU:n lainsäädäntö osaksi kansallista lainsäädäntöään. Olemme saavuttaneet tämän tavoitteen 23 tapauksessa, ja kahden jäsenvaltion osalta asia on vireillä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Tämä on siis ensimmäinen vaihe. Toinen on lainsäädännön noudattaminen, jota käsitellään uudessa paketissa. Tältä osin on ehkä aloitettava uusia menettelyjä, koska lainsäädännön noudattaminen ei nouse esille vain komission tutkimuksissa vaan sen ottavat esille myös markkinatoimijat havaitessaan, ettei direktiiviä ole pantu asianmukaisesti täytäntöön. Tarina ei siis suinkaan pääty siihen. On kuitenkin selvää, että verkostot ja niiden tehokas kehittäminen on ehdottoman välttämätöntä. Verkostot eivät tarkoita pelkästään yhteenliittämistä vaan myös varastointia: vie paljon aikaa rakentaa esimerkiksi kaasuvarasto.
Tiedän, että haaste on valtava. Keskustelun kuluessa puhuttiin myös päällekkäisyyksien välttämisestä, ja tiedän, että samalla alueella on vireillä parikin hanketta. Tältä osin jäsenvaltioiden hallitusten pitäisi mielestäni auttaa etsimällä yhteistä lähestymistapaa ja pidättymällä kilpailevien verkostojen rakentamisesta. Niiden pitäisi sen sijaan suunnata katseensa useimpien jäsenvaltioiden ja koko Euroopan unionin etuja palvelevien parhaiden hankkeiden kehittämiseen.
Lopuksi vastaan kysymykseen, mitä eurooppalainen energiapolitiikka tarkoittaa, ettei se tarkoita EU:n jäsenvaltioiden politiikkojen summaa. Eurooppalainen energiapolitiikka perustuu jäsenvaltioiden politiikkoihin mutta luo uuden toiminta-alan Euroopan unionille tilanteessa, jossa energiamarkkinoiden globalisoituminen on luonut uusia haasteita, jossa yksittäisen jäsenvaltion toiminta ei vastaa täysin tai riittävästi kyseisen jäsenvaltion kansalaisten odotuksia ja jossa meidän velvollisuutemme on toimia koko Euroopan unionin tasolla ja sen toimivallan puitteissa. Euroopan laajuiset energiaverkostot ovat ehdottomasti yksi niistä välineistä, joita voimme käyttää.
Haluan kiittää vielä kerran esittelijä Laperrouzea ja kaikkia varjoesittelijöitä, joilla on ollut kärsivällisyyttä neuvotella neuvoston kanssa ja jotka saivat oikealla hetkellä aikaan tämän kokonaiskompromissin, jonka voin hyväksyä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Lipietzin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A6-0065/2006) kilpailupolitiikkaa vuonna 2004 koskevasta komission kertomuksesta (2005/2209(INI)). 
Alain Lipietz (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tarkasteltavanamme on kertomus, johon sisältyy ensimmäistä kertaa poliittinen kanta. Perustuslakisopimuksesta vuonna 2005 järjestettyjä kansanäänestyksiä koskeneissa keskusteluissa olivat keskeisellä sijalla ajatus vapaan ja avoimen kilpailun alueesta – joksi sitä nykyään nimitetään – tai vääristyneestä kilpailusta – kuten sitä olisi kutsuttu, jos Euroopan unionin perustuslaki olisi hyväksytty.
Meidän tehtävämme on nyt osoittaa, että kilpailupolitiikasta voi olla hyötyä kansalaisille, että siitä on oltava hyötyä kansalaisille ja että siitä on jo hyötyä kansalaisille. Valiokuntani on laajalti yksimielinen tästä asiasta, mutta erimielisyyksiä alkoi syntyä heti, kun minun oli esittelijänä korostettava selvästi uudelleenarviointia edellyttäviä tapauksia ja tapauksia, joita oli arvioitava uudelleen tai jotka edellyttivät kilpailupolitiikan tavoitteiden muuttamista taikka päinvastoin vaativat kilpailupolitiikan vahvaa tukemista.
Tällä hetkellä kertomus on tarkistusten jälkeen samanlainen kuin Euroopan parlamentin mietinnöt, joita kukaan ei käytännössä voi, tai halua, lukea, koska niiden sisältö on yhtä tyhjän kanssa. Toivon vankkaa kannatusta vähintäänkin kolmelle seuraavalle asialle, jotta pystymme osoittamaan kansalaisille, että Euroopan unionin toimielimet toimivat heidän hyväkseen.
Kilpailupolitiikka jakautuu kolmeen laajaan alaan: monopolien muodostumisen torjuntaan, kilpailunrajoitusten torjuntaan ja sellaisten valtiontukien torjuntaan, jotka ovat laittomia tai vaarantavat toimivan ja terveen kilpailun. Hyvät kollegat, otan nämä kolme esimerkkiä ja esitän näitä toimia koskevia määrätietoisia ehdotuksia.
Ensinnäkin totean monopolien torjunnasta, että Euroopan unioni on kunnioitettavasti pyrkinyt politiikallaan torjumaan Microsoftin määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä. Oma valiokuntani, talous- ja raha-asioiden valiokunta, päätti, ettei se anna tukeaan kilpailun pääosastolle näissä toimissa. Hyvät kollegat, pyydän, että vahvistatte Euroopan parlamentin tukevan kilpailun pääosastoa ja komissiota siinä kädenväännössä, jota ne käyvät Microsoftin kanssa.
Toiseksi käsittelen näiden monopolien muodostumista ja kilpailunrajoitusten torjumista. Kaiken kaikkiaan kilpailun pääosasto on toiminut ihailtavasti erityisesti Vivendin ja Hachetten asiassa. Mielestäni vuonna 1999 yritettiin toimia liian nopeasti, ja siksi Rhône-Poulencin ja Hoechstin sulautumisen yhteydessä tehtiin vahingossa virheitä. Meidän on yritettävä ymmärtää, miksi tällaisia virheitä tehdään. Emme pysty peruuttamaan komission toteuttamia toimenpiteitä, enkä haluaisikaan tehdä sitä, mutta pyydän, että perustetaan tutkintavaliokunta tutkimaan, mitä tapahtui. Sen avulla saamme ehkä tietää, miten on mahdollista, että kymmenientuhansien työntekijöiden ja kymmenientuhansien osakkeenomistajien elämä luhistui, koska komissio ei noudattanut valvontavelvollisuuttaan, vaikka se oli itse sitoutunut siihen.
Kolmas asia, johon toivon teidän puuttuvan ja josta toivon teidän ilmaisevan vahvan kantanne, koskee valtiontukia. Kilpailun pääosaston ja vuotta 2004 koskevan kertomuksen mukaan valtiontuet hyväksytään, jos ne ovat Göteborgissa ja Lissabonissa asetettujen tavoitteiden mukaisia. Tässä asiassa tuemme kilpailun pääosastoa. Mielestäni kilpailun pääosastoa on kuitenkin arvosteltava, kun se hyväksyy tuet, joita Charleroin kaupunki myöntää avokätisesti Ryanairille, sillä tällaisilla toimilla vääristetään kaupunkien välistä, yritysten välistä ja liikennemuotojen välistä kilpailua siten, että kilpailun vääristyminen uhkaa Lissabonissa ja Göteborgissa asetettuja tavoitteita.
Neelie Kroes,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Lipietziä ja talous- ja raha-asioiden valiokuntaa tästä mietinnöstä. Kiitän esittelijää siitä, että mietinnössä annetaan monissa kohdissa kunnia komissiolle ja sen yksiköille.
Kuten tiedätte, kilpailupolitiikan tarkoituksena on edistää EU:n kilpailua, kilpailukykyä ja kasvua, ja kuten esittelijä mainitsi, kaikesta tästä pitäisi loppujen lopuksi olla hyötyä kuluttajille – hänen mukaansa tavallisille ihmisille.
Olen tyytyväinen, että parlamentti seuraa kilpailupolitiikan tapahtumia tiiviisti ja oma-aloitteisesti. Erittäin hyvän esimerkin tarjoaa helmikuussa käymämme hyödyllinen keskustelu valtiontukiuudistuksesta. Aion jatkossakin pitää teidät täysin mukana politiikan kehittämisessä, vaikka parlamentille ei annetakaan perustamissopimuksessa lainsäätäjän asemaa tällä alalla.
Esittelijä oli aivan oikeassa mainitessaan, että nykyinen parlamentti on myös innokkaasti ja johdonmukaisesti tukenut komissiota, kun se on pyrkinyt panemaan kilpailusäännöt täytäntöön oikeudenmukaisesti, päättäväisesti ja tehokkaasti – kiitän esittelijää tämän mainitsemisesta. Olen samaa mieltä monista esiin ottamistanne asioista: vuonna 2004 toteutetuista kilpailunrajoituksia koskevista uudistuksista, Euroopan kilpailuverkoston koordinoinnista, Euroopan kilpailupäivistä, kansainvälisestä yhteistyöstä ja tietenkin kuluttajatiedotuksesta.
EY:n kilpailunrajoitussääntöjen rikkomisesta johtuvista yksityishenkilöiden tekemistä vahinkokanteista totean, että odotan parlamentin tarkastelevan vihreää kirjaamme. Jatkamme perustamissopimuksen 82 artiklan tarkastelua tietoyhteiskunnan kannalta tärkeiden alojen osalta ja aloja koskevien tutkimusten osalta. Tältä osin panen merkille huomautuksenne, että komissiolla on parannettavan varaa tiettyjä aloja koskevissa menettelyissään.
Muutamista esittelijän mainitsemista erityisseikoista toteaisin, että asiasta Altmark on jo aikaisemmin keskusteltu yksityiskohtaisesti ja että komissio antaa ohjeita, kun se tekee päätöksiä yksittäisissä tapauksissa. Minulla ei ole syytä kyseenalaistaa sitä, miten kansalliset kilpailuviranomaiset kohtelevat vakiintuneita kansallisia toimijoita, mutta muistutan teitä siitä, että jos tällainen asia tulisi ilmi, komissio voi ryhtyä toimiin ja ratkaista asian itse.
Vastaan jäsen Lipieztille vielä kahteen asiaan. Ensiksikin totean, että mietintöä valmistellessaan valiokunnat keskustelivat yksityiskohtaisesti toimista, joita komissio toteutti Hoechstin ja Rhône-Poulencin sulautumisen yhteydessä vuosina 1999 ja 2004. Komissio on antanut yksityiskohtaisen vastauksen kaikkiin esitettyihin kysymyksiin. Käsittääkseni uusia asianhaaroja ei ole tullut esille. Mielestäni asia on siis loppuun käsitelty.
Toiseksi komissio on päättänyt, että osa Ryanairille Charleroissa myönnetystä tuesta voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi liikennepolitiikan perusteella. Tuki mahdollisti sellaisen toissijaisen lentokenttäinfrastruktuurin kehittämisen ja käytön tehostamisen, joka oli alikäytetty ja aiheutti kustannuksia koko yhteisölle. Lisäisin tähän kuitenkin, että muut tuet eivät olleet yhteismarkkinoille soveltuvia ja että ne on perittävä takaisin. 
Jonathan Evans,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi todeta olevani todella tyytyväinen mietintöön, sellaisena kuin se on valiokunnan käsittelyn jälkeen, ja kiitän jäsen Lipietziä hänen tekemästään työstä.
Yleinen käsitys on, että mietintöä parannettiin useilla tarkistuksilla, ja haluan pikaisesti käsitellä niistä muutamia, kuten kuluttajien aseman korostamista. Tältä osin tehtiin erityisiä ehdotuksia, jotka osoittavat, että kannatamme yksityistä kilpailua ja joilla vahvistetaan kuluttaja-asiamiehen asemaa. Olemme tyytyväisiä komission toteuttaman uudistusprosessin täytäntöönpanon ensimmäiseen vuoteen ja odotamme innokkaasti 82 artiklaan liittyvien toimien toteutumista. Komissiota kuullaan parhaillaan artiklan tulkinnasta.
En kuitenkaan halua käsitellä yksityiskohtaisesti jokaista tekstin säännöstä. Suhtaudun myönteisesti esimerkiksi käynnistettyihin alakohtaisiin tutkimuksiin ja totean vain, että huomioni kiinnittyi komission ja komission jäsenen Kroesin tavoitteeseen poistaa protektionismi.
Korostan häpeilemättä asiaa, joka huolestuttaa suuresti meitä kaikkia. Asia tuli esille vasta sen jälkeen, kun teksti laadittiin. Kyseessä on Yhdysvaltojen senaatissa hiljattain järjestetty äänestys fuusioiden käsittelyn pidentämisestä, mikä on räikeä osoitus Yhdysvaltojen protektionismista. Mielestäni tällaiset Yhdysvaltojen ulkomaisia investointeja käsittelevän komitean sääntöihin tehdyt muutokset voivat aiheuttaa uusia ja haitallisia rajoituksia ulkomaisille investoinneille. Tämä ajatus ei ole minun omani, vaan se on peräisin Yhdysvaltojen kuudelta johtavalta rahoituspalveluyritykseltä.
Komission jäsen on tehnyt kollegoineen tiivistä yhteistyötä Yhdysvaltojen hallituksen kanssa käsitelläkseen sääntely-yhteistyöhön liittyviä kysymyksiä. Minulla on tässä kopio viime joulukuussa tehdystä sopimuksesta. Sopimuksen 8 kohdassa todetaan, että Yhdysvaltojen hallitus ja komissio sopivat keskustelevansa kaikista transatlanttisia investointeja koskevista ratkaisemattomista asioista, joita toinen osapuoli havaitsee, ja miettivänsä, kuinka näitä esteitä voitaisiin käsitellä ja vähentää, jotta saataisiin lisättyä transatlanttisen talouden yhdentymistä.
Mielestäni Yhdysvalloissa tehdyt ehdotukset ovat ristiriidassa tämän sopimuksen kanssa, ja katson tilanteen olevan niin vakava, että komission jäsenen olisi tehtävä selväksi kollegoilleen Yhdysvalloissa, että jos he jatkavat samaa rataa, Euroopassa on ehkä toteutettava vastatoimenpiteitä. 
Antolín Sánchez Presedo,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, parlamentin tarkasteltavaksi, keskusteltavaksi ja päätöslauselmaa varten jätetty kilpailupolitiikkaa koskeva vuosikertomus on esimerkki siitä, kuinka komissio täyttää velvollisuuksiaan.
Tämä tarjoaa meille mahdollisuuden korostaa tärkeimpiä tapahtumia, koota yhteen laaditut säännöt ja vahvistaa niitä kuluneella ajanjaksolla saamamme kokemuksen perusteella ja tulevaisuutta silmällä pitäen. Tältä osin jäsen Lipietz on ollut mielestäni todella tehokas esittelijä.
Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän esittelijänä haluan aluksi todeta olevani tyytyväinen siihen, että 1. toukokuuta 2004 lähtien kilpailupolitiikka on levinnyt laajentumisen vuoksi kymmeneen uuteen jäsenvaltioon ja että uusien jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset on otettu mukaan kilpailuviranomaisten verkostoon.
Vaalien jälkeen parlamentti antoi lausuntonsa uuden komission nimittämisestä, ja tuohon komissioon kuului uusi kilpailuasioista vastaava komission jäsen.
On käynyt yhä selvemmäksi, että parlamentti lisää kilpailupolitiikan täytäntöönpanon avoimuutta ja legitiimisyyttä osallistuessaan siihen aktiivisesti ja entistä tiiviimmin. Parlamentti on toistuvasti pyytänyt yhteispäätösvaltuuksia, mikä onkin hyvin perusteltua.
Komissio sai nykyaikaistamistoimensa valmiiksi vuoden 2004 aikana. Komissio paransi menettelyjensä takuita ja teki tieto- ja viestintäyhteiskunnan alaa koskevia aloitteita. Se on puuttunut salaisiin sopimuksiin ja määräävän markkina-aseman väärinkäyttöihin sekä valvonut fuusioita ja valtiontukia. Olemme vahvasti korostaneet näiden toimien merkitystä ja ilmaisseet tukemme komissiolle.
Olemme kuitenkin havainneet kertomuksessa puutteita ja heikkouksia, jotka liittyvät esimerkiksi merkittävimpien valtiontukipäätösten ja fuusioiden vaikutusten arviointiin, yleishyödyllisten palvelujen käsittelyyn, maatalouden kaltaisilla herkillä aloilla käytävien työmarkkinaneuvottelujen ongelmiin, kansainvälisen yhteistyön edistämiseen myös nousevan talouskasvun maiden ja kehitysmaiden kanssa tai kuluttajien asemaan todellisessa kilpailukulttuurissa. Lopullinen päätöslauselma on täydellisempi, jos nämä näkökohdat otetaan huomioon niiden ansaitsemalla tavalla.
Kilpailupolitiikalla on olennainen merkitys Lissabonin strategian toteuttamisessa sekä kasvu- ja työllisyystavoitteiden saavuttamisessa. Antamallamme päätöslauselmalla on suurempi merkitys, jos siinä heijastuvat tämä todellisuus, Euroopan kilpailuverkoston keskeisyys ja sen tarjoamat mahdollisuudet. Päätöslauselma on myös vahvempi, jos siihen sisältyy kaksi selkeää suuntaviivaa: komission on keskityttävä kansalaisillemme merkityksellisiin asioihin ja heidän elinolojensa parantamiseen sekä toimittava oma-aloitteisesti ennakoiden ja edistäen muutoksia eikä yksinkertaisesti vain reagoiden tapahtuviin muutoksiin. 
Sharon Bowles,
   . Arvoisa puhemies, komissio teki vuonna 2004 Microsoftia koskevan päätöksensä. Tämän jälkeen lehdistötiedotteissa on ollut ristiriitaisia tietoja siitä, kuinka päätöstä on pyritty noudattamaan.
Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun komissio epää yrityksiltä tarkat tiedot tai niitä vastaan esitetyt todisteet ja näyttää näin vaarantavan asian edistymisen ja jopa oikeuden puolustautua ennen kuulemista tai valittaa asiasta. Oikeastaan yrityksille sanotaan: teidän on tehtävä enemmän, mutta emme voi antaa teille todisteita emmekä myöskään kerro, mitä me oikeastaan haluamme. Onko tällainen avoimuuden puute tarpeellista, hyödyllistä tai äärimmilleen vietynä edes pitkälle demokratisoituneeseen yhteisöön liitettävien oikeudellisten periaatteiden mukaista?
Tietyin varauksin voin todeta suhtautuvani myönteisesti 82 artiklaa koskevaan kuulemiseen, jossa käsitellään viimeaikaisia tapahtumia, mutta minusta vaikuttaa siltä, että kuulemisia olisi järjestettävä enemmän myös komission menettelyistä ja asetuksesta (EY) N:o 773/2004. Lisäksi olisi tehtävä vertailua muihin maihin, myös Yhdysvaltoihin, ja samalla pidettävä kiinni tavoitteestamme edistää kilpailukykyistä yritys- ja investointiympäristöä.
Microsoftin tapaus on erityisen hankala, koska se koskee yhteentoimivuutta hyvin teknisellä alalla. On todella tärkeää, että yhteentoimivuutta varten määritellään yleiset menettelytavat, ja on hieman harmillista, ettei niitä sisällytetty tietokoneohjelmien avulla tuotettuja keksintöjä koskevaan direktiiviin. Yhteentoimivuutta koskevia yleisiä menettelytapoja ei pidä kuitenkaan määritellä hankalan tapauksen perusteella. Hankalat tapaukset tuottavat huonoa lainsäädäntöä, ja tällä hetkellä on vaikeaa edes sovittaa yhteen kuulemisasiakirjassa – esimerkiksi 238, 239 ja 240 kohdassa – esitettyjä ehdotuksia sekä keskenään että Microsoftille esitettyjen ilmeisten vaatimusten kanssa. Asiakirjan 242 kohdassa tulee esille lisää huolenaiheita, jotka koskevat liikesalaisuuksia. 
Godfrey Bloom,
   . Arvoisa puhemies, mietinpä vain, kiittelisivätkö parlamentti ja komissio niin innokkaasti kilpailuasioista vastaavaa komission jäsentä Kroesia, jos ne tietäisivät, että hän oli noin 13 vuotta sitten jäsenenä Ballast Nedamin sosiaalineuvostossa, jonka tarkoituksena oli turvata työntekijöiden hyvinvointi. Hän oli siis tietoinen seurauksista, kun alankomaalaisen rakennusyrityksen omistuksessa oleva Ballast Nedam kursailematta lopetti Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivan tytäryhtiönsä toiminnan ja kun noin 2000 työntekijälle jäi törkeän huonosti rahoitettu eläkekassa. Monet vaalipiirini asukkaista ovat nyt käytännössä köyhiä.
Jos ihmiset alkavat todella toimia tällä tavalla saatuaan viran komissiosta, ei ole ihme, että Euroopan unioni epäonnistuu näin surkeasti kaikessa, mihin se ryhtyy. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kun keskustelemme kilpailupolitiikasta, on syytä korostaa yhtä asiaa, eli sitä, että kilpailu on edesauttanut Euroopan vaurautta, eurooppalaista liiketoimintaa ja työpaikkojen syntyä Euroopassa. Hyvinvointi ja vauraus Euroopassa ovat saaneet alkunsa mahdollisuudesta perustaa uusia yrityksiä ja haastaa vanhat, olemassa olevat yritykset. Siksi onkin täysin oikeutettua ja äärimmäisen tärkeää, että kilpailupolitiikkaa suojellaan kaikilta sellaisilta tahoilta, joiden tavoitteena on protektionismi. Keskustelumme aiheena olevasta mietinnöstäkin käy selväksi, että komissiolla on tässä yhteydessä kaksi erittäin tärkeää tehtävää.
Ensimmäinen tehtävä on keskustella kilpailuasioista sisämarkkinoiden näkökulmasta, ja niitä on käsiteltävä kokonaisuutena. Tämä on välttämätöntä, sillä jos haluamme luoda globaaleja huippuyrityksiä, meidän on myös varmistettava, että luomme suuria, aktiivisia eurooppalaisia yrityksiä, joiden toiminta on rajatylittävää ja jotka voivat olla myös maailmanlaajuisia toimijoita. Tämä edellyttää uutta kilpailupolitiikkaa, joka on monin tavoin parempi kuin vanha. Keskustelun jälkeen komission on toimittava tarmokkaasti ja oltava vankkumaton perustamissopimuksen täytäntöönpanossa.
Tarkoitan, että komission on toteutettava tarmokkaita toimenpiteitä sellaisilla sisämarkkinoiden aloilla, joilla jäsenvaltiot eivät täytä velvoitteitaan. Tämä koskee televiestintään liittyviä asioita, sillä olemme nähneet, kuinka ala on hyötynyt kilpailua koskevan sääntelyn purkamisesta. Lisäksi on tärkeää, että kaikki talouden sektorit hyötyvät yhtäläisesti. Energia-kysymykset ovat asia erikseen, ja olenkin tyytyväinen, että komissio aikoo, kuten olen ymmärtänyt tiedotusvälineiltä saamieni tietojen perusteella, toimia tarmokkaasti energian sisämarkkinoiden luomiseksi ja torjuakseen protektionismia, joka nykyään ilmenee erilaisina yrityskeskittyminä.
Jäsen Evans mainitsikin jo komission jälkimmäisen tehtävän, eli sen, että komissio varmistaa meille transatlanttisen kilpailupolitiikan, joka on vastavuoroista ja joka piristää transatlanttista taloutta kokonaisuudessaan. Näin ollen haluan korostaa, että kilpailu ja kilpailupolitiikka ovat nykyään vahvimmat Eurooppaa yhdentävät tekijät. Ne sitovat taloutemme toisiinsa ja luovat uusia työpaikkoja.
Pervenche Berès (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä jokavuotinen tapahtuma on tärkeä, koska se tarjoaa Euroopan parlamentille ainoan tilaisuuden keskustella seikkaperäisesti komission hallinnoimasta kilpailupolitiikasta ja arvioida sitä. Parlamentin on tärkeää varmistaa, että vapaa ja vääristymätön kilpailu säilyy aidosti vapaana ja vääristymättömänä ja että asioita voidaan tarpeen tullen tarkastella hieman tarkemmin myös täällä parlamentissa, olipa sitten kyse Microsoftista, Rhodian ja Rhône-Poulencin tapauksesta tai Ryanairin ja Charleroin tapauksesta. 
Arvoisa komission jäsen, koska aiotte jatkaa keskustelua muun muassa fuusioita koskevasta tärkeästä aiheesta, jolla on suuri merkitys kilpailupolitiikassa, haluan kiinnittää huomionne yhteen asiaan ja toivon parlamentin tukevan meitä tässä. Vaikuttaa siltä, että komissiossa sovellettavat raja-arvot estävät sitä käyttämästä toimivaltaansa silloin, kun se olisi tarpeen. Esimerkiksi London Stock Exchangen ja Deutsche Börsen fuusion yhteydessä komissiolla ei ollut lopulta toimivaltaa, koska liikevaihto ei ollut asetettujen raja-arvojen tasolla. Nämä seikat antavat aihetta tutkia asiaa tarkemmin.
Toinen kommenttini koskee Mittalin ja Arcelorin tapausta. Tarkoittaako vapaa ja vääristymätön kilpailu sitä, että kyseisten yritysten omistussuhteet olisi jätettävä kokonaan huomiotta? Mielestäni tätäkin asiaa olisi pohdittava tarkkaan.
Lopuksi totean, ettette varmasti ylläty kuullessanne, että Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän mielestä kilpailupolitiikka on tärkeää ainoastaan, jos sillä edistetään Lissabonin strategian saavuttamista. Kilpailupolitiikkaan on liitettävä sosiaalisia tavoitteita, ympäristötavoitteita ja pitkän aikavälin tavoitteita. Toivon, että saamme tällä tavoin tasapainotettua vapaan ja vääristymättömän kilpailun käsitteen, jotta Euroopan unionista todella tulee maailman kilpailukykyisin alue ja jotta pidämme mielessä täystyöllisyyden tarpeellisuuden ja kestävän kehityksen.
Corien Wortmann-Kool (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kilpailupolitiikka on yksi Euroopan unionin toiminnan tukipilareista, ja kun muistetaan, miten tärkeää sen asianmukainen ja vakaa täytäntöönpano on Lissabonin strategian saavuttamisen kannalta, kannatan varauksettomasti komission jäsenen Kroesin uudistuspolitiikkaa, jossa korostetaan entistä enemmän menettelytapojen yksinkertaistamista sekä byrokratian ja oikeudenkäyntikulujen vähentämistä. On oikein, että komission kilpailupolitiikalle annetaan kertomuksessa keskeinen sija, sillä poliitikkojen ei pitäisi yksittäisissä tapauksissa toimia komission tai jopa tuomarin roolissa. Itse asiassa vaikuttaa siltä, että joidenkin kollegojen on vaikeaa olla tekemättä näin, mutta tänään keskustelun aiheena olevassa kertomuksessa on tärkeintä komission kilpailupolitiikka.
Euroopan kilpailuverkoston perustaminen on tärkeä kehitysaskel, ja pyydän komissiota lisäämään kansallisten kilpailuviranomaisten keskinäistä tiedonvaihtoa verkoston sisällä ja näin varmistamaan, että Euroopan kilpailupolitiikkaa toteutetaan jatkossakin yhtenäisesti.
Lopuksi haluan kannustaa komissiota nopeuttamaan uudistustoimien viimeistä vaihetta eli määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä koskevan 82 artiklan uudistamista. Tässä yhteydessä korostan, että kilpailupolitiikassa on tärkeää ottaa huomioon laaja markkinarakenne eikä kiinnittää huomiota ainoastaan tietyn yrityksen markkinaosuuteen, kuten nykyään tehdään. Globalisaatiohan on muuttanut maailmaa, eikä suuryrityksiä, joilla on merkittävä markkinaosuus ja jotka esimerkiksi tuottavat paljon innovaatioita, pitäisi tuomita pelkästään niiden määräävän aseman perusteella, vaan niitä on tarkasteltava osana laajempaa taloudellista kontekstia. Perustamissopimuksen 82 artiklasta puheen ollen toivon, että komissio ottaa tämän huomioon myöhemmin ehdottamissaan toimissa. 
Ieke van den Burg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, vastaan aluksi siihen, mitä jäsen Bloom kertoi hetki sitten Ballast Nedamin tapauksesta ja yrityksen englantilaisten työntekijöiden eläkekassoista. Satuin nimittäin olemaan tuolloin erittäin kiinnostunut tästä tapauksesta, ja tämä oli mielestäni tyypillinen esimerkki valvonnan tai sääntöjen puuttumisesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Näin ollen on epäreilua syyttää tästä nyt Euroopan unionia. Tämän lisäksi on todettava taustaksi, että tapahtumat sijoittuvat Thatcherin kaudelle.
Tyydyn tarkastelemaan lukuisia aiheita, joita käsitellään myös mietinnössä ja jotka ovat hiljattain olleet esillä, kun on keskusteltu siitä, kuinka kansalliset edut voitaisiin jälleen ottaa huomioon kilpailupolitiikassa.
Euroopan kilpailupolitiikan sääntöihin vaikuttaa toki kaksi asiaa. Toinen näistä on kahden kolmasosan sääntö. Sitä varten olisi hyvä toteuttaa lisätoimia, sillä jäsenvaltioiden kokoeroihin ja tiettyjen toimenpiteiden vaikutuksiin ei kiinnitetä tarpeeksi huomiota, mikä olisi tärkeää myös naapurimaiden ja aluepolitiikan kannalta. Otamme jälleen kerran tämän tärkeän asian esille. Jäsen Berès käsittelikin jo toista sääntöihin vaikuttavaa asiaa, kun hän mainitsi arvopaperimarkkinoihin liittyvän esimerkin.
Vaikka hänen mainitsemassaan tapauksessa liikevaihto ei oikeuta Euroopan unionia puuttumaan asiaan, näin mittavan keskittymän seuraukset voivat hyvinkin koskettaa koko Eurooppaa. Kuten komission jäsen jo mainitsikin, on syytä tutkia, voitaisiinko tässäkin yhteydessä laajentaa Euroopan unionin toimivaltuuksien kriteerejä. Käsittelen tätä seikkaa jälleen kerran näiden asioiden yhteydessä, ja pyydän teitä myös tukemaan esittämäämme tarkistusta 9. 
Andreas Schwab (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän aluksi komission jäsentä Kroesia työstä, jota hän on tehnyt kilpailuasioista vastaavana komission jäsenenä aikana, jolta kertomus on laadittu, vaikkakin hän oli virassa vain puolet tuosta ajasta. Mielestäni parlamentti on myös onnistunut laatimaan komission kertomuksen pohjalta hyvän vaihtoehtoisen tekstin, jonka myönteiset piirteet on jo mainittu monta kertaa.
Haluan puhua kahdesta asiasta, joita ei ole vielä mainittu. Ensinnäkin toivon, että komissio käsittelee seuraavana vuonna, siis arvioidessaan vuotta 2005, yleistä taloudellista etua koskevia palveluja jälleen erikseen. Komissiohan haluaa lähitulevaisuudessa antaa lisää tätä alaa koskevia säädöksiä, joten sitä olisi hyödyllistä tarkastella erikseen.
Toiseksi olin melko yllättynyt, ettei vuotta 2004 koskeneessa kertomuksessa mainita lainkaan postimarkkinoita. Seuraamme itse asiassa hyvin kiinnostuneina toimia, joiden tarkoituksena on avata postiala kilpailulle, ja uskomme, että tulevina vuosina saamme lukea näistä kertomuksista vielä yhtä ja toista.
Haluan esittää pari lyhyttä yleistä kilpailupolitiikkaa koskevaa kommenttia, jotka eivät liity kertomukseen. Aina sanotaan, että kilpailulaki muodostaa Euroopan unionin perussopimusten ytimen, mutta kuten edellä on jo valiteltu, siitä aiheutuu merkittäviä rasitteita täytäntöönpanoviranomaiselle. Tapauksista, joita nyt on tullut esille Euroopassa, herää kysymys, onko kilpailulaki yhä todellakin ensisijainen kaikkeen muuhun nähden, vai voisiko olla, että muut tekijät ovat saamassa tärkeän aseman. Me täällä parlamentissa voimme varmasti käsi sydämellä sanoa, että haluamme asettaa 81 ja 82 artiklan täysimääräisen täytäntöönpanon talouspolitiikkamme ensisijaiseksi tavoitteeksi.
On loistavaa, että teette kilpailunrajoituksia koskevaan yhteisön lainsäädäntöön useita rakenteellisia uudistuksia, mutta mielestäni on monia tapauksia – kuten -asia – jotka osoittavat, että kansallisten kilpailuviranomaisten yhteistyötä on tiivistettävä. Näin ollen kehotan teitä jatkamaan aiheesta, jolla aloititte viimeiset puheenne. 
Elisa Ferreira (PSE ).
   – Kilpailupolitiikan tärkein tavoite on varmistaa, että sisämarkkinat toimivat asianmukaisesti, ja näin taata, että useimmille eurooppalaisille kuluttajille tarjotaan laadukkaita tavaroita ja palveluja edullisin hinnoin.
Olemme nähneet sisämarkkinoilla tapahtuvan useita fuusioita, joiden seurauksena tärkeiden tavaroiden ja palvelujen aloille on syntynyt useita luontaisia monopoleja. Periaatteessa on hyvä, että komissio arvioi ilmiötä, mutta usein arvio on ristiriidassa käytännön tavoitteiden kanssa, etenkin kun on kyse julkisista palveluista. Protektionismi on jälleen nostamassa päätään, ja siksi Euroopan unionin on vakuutettava kansalaisensa siitä, että se pystyy ennen kaikkea tarjoamaan kansalaisille oleellisia tavaroita ja palveluja turvallisesti, kaikkialla ja mahdollisimman alhaisin hinnoin.
Tämän vuoksi ei riitä, että sisämarkkinoita syvennetään. Lisäksi on vähintäänkin parannettava sääntelyvaltuuksia. Yhteisön asetusten on oltava tehokkaita, eivätkä jäsenvaltioiden eroavuudet saa lisätä kilpailun vääristymistä. Euroopan unionin kansalaiset luottavat sisämarkkinoiden luomiseen ainoastaan, jos heille taataan, että heidän perustarpeitaan seurataan entistä tiiviimmin. Siksi onkin tärkeää, että nykyiset säännöt muutetaan tavoitteidemme mukaisiksi. 

Othmar Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kilpailupolitiikalla ohjataan kasvu- ja työllisyysstrategiaa. On selvää, että Euroopan parlamentti puoltaa kuulemisen tehostamista, koska toivomme, että kilpailua olisi mahdollisimman paljon ja että sääntelyä olisi vain sen verran kuin on tarpeellista. Tämä johtuu yhteiskunnallisista ja ympäristöllisistä syistä sekä oikeudenmukaisuudesta ja eettisistä arvoista.
Tämä tarkoittaa, että kaikki rajoitukset ovat poliittisia asioita. Kilpailupolitiikka ohjaa sisämarkkinoita, ja se, miten neljää vapautta noudatetaan kilpailupolitiikassa, vaikuttaakin yhtenäismarkkinoiden vahvistamiseen sekä yhteisön sisällä että sen ulkopuolella. Minusta tuntuu, että kilpailupolitiikka käsitetään edelleenkin kolmitasoiseksi, eli on olemassa jäsenvaltioiden sisäinen kilpailupolitiikka, jäsenvaltioiden välinen kilpailupolitiikka ja Euroopan unionin yleinen kilpailupolitiikka. Tämän vuoksi aiheeseen liittyy niin paljon oikeudellista epävarmuutta. Asiassa Altmark annetussa tuomiossa saatettiin asettaa selkeät arviointiperusteet, mutta komissio on monissa tapauksissa tulkinnut niitä eri tavoin. Toisaalta on keskusteltu myös siitä, olisiko määräävää markkina-asemaa tutkittava jossakin tapauksessa kansallisten markkinoiden kannalta ja toisessa tapauksessa Euroopan markkinoiden kannalta. Kilpailupolitiikan ja yleishyödyllisten palvelujen välillä ei ole tehty minkäänlaista selkeää erottelua. Nyt kyseinen luku on poistettu kertomuksesta kokonaan. Minun mielestäni kilpailupolitiikkaan kuuluu myös se, että varmistetaan antamiemme direktiivien täytäntöönpanon yhdenmukaisuus. Mikäli direktiivit saatetaan epäjohdonmukaisesti osaksi kansallisia lainsäädäntöjä, syntyy kilpailun vääristymiä, ja epäjohdonmukaisuus on yksi syy, miksi protektionismi, jota vastaan meidän on toimittava rivakasti, valtaa alaa.
Näin ollen vaadimme, että tutkimukselle ja energialle perustetaan yhteiset eurooppalaiset alueet, ja kannatamme yhteispäätösmenettelyn soveltamista veropoliittisissa asioissa, joissa vähimmäisvaatimuksena on yhteinen verokanta yrityksille. 
Alexander Stubb (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ottaa esille kolme seikkaa. Ensiksikin olen tyytyväinen Euroopan parlamentin mietintöön sellaisena kuin se on muutettuna ja komission kertomukseen vuoden 2004 suuntaviivoista. Asiat etenevät oikeaan suuntaan, ja haluan kiittää tästä koko kilpailun pääosastoa ja komission jäsentä, joka on jatkanut erinomaisesti komission jäsenen Montin työtä. Nyt on menossa taloudellisen nationalismin kausi, eikä kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen työ välttämättä ole kaikkein helpoin. Komission jäsen tekee hyvää työtä.
Toinen seikka, jonka haluan sanoa – ja jonka myös jäsen Hökmark toi esille – on, että on tärkeää tarkastella asiaa laajasta näkökulmasta. Mielestäni kilpailu ja sisämarkkinat ovat naimisissa keskenään. Ne kuuluvat yhteen. Komission jäsen Kroes huolehtii kilpailusta, ja komission jäsen McCreevy huolehtii sisämarkkinoista. Mielestäni ilmapiiri on valitettavasti sellainen, että jos meidän olisi tänään määriteltävä neljä vapautta, emme onnistuisi siinä. Muistakaa siis nämä neljä vapautta. Ne ovat uhattuina, aivan kuten kilpailupolitiikka yleensä.
Tulenkin näin viimeiseen asiaani, joka koskee kertomuksessa käsiteltyjä neljää keskeistä alaa. Ensin totean yrityskeskittymistä, että on edelleen torjuttava protektionistisia toimia, joita esimerkiksi Espanjan hallituksen on nähty toteuttavan Endesan tapauksessa tai joita Puolan hallitus on toteuttanut pankkialalla. Toiseksi kehotan teitä jatkamaan tiukkaa valtiontukien valvontaa ja poistamaan kaikki kansalliset huippuyritykset, jotka vain voitte, sillä ne ovat pahaksi kuluttajille ja veronmaksajille. Kehotan teitä lukemaan jäsen Hökmarkin mietinnön tästä aiheesta. Kolmas ala on kilpailunrajoituksia koskeva 81 artikla: yrittäkää torjua niitä. Kilpailunrajoituksia on joka puolella, ja niitä yritetään salata. Houkutelkaa ne esiin ja pitäkää kuluttajat tyytyväisinä.
Lopuksi otan esiin määrääviä markkina-asemia koskevan 82 artiklan. Aiheesta on ollut esillä riittävästi huomiota herättänyt tapaus. En ole täysin varma, että tapaus on kaikilta osin selvä. Molemmat näkökulmat voi ehkä ymmärtää, mutta on tärkeää jatkaa toimia, ja aivan kuten jäsen Evans totesi, säilyttää transatlanttiset markkinat, jos me niin haluamme, ja varoa samalla yhdysvaltalaisten protektionismia. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, ennen kuin aloitan puheenvuoroni pyydän, että taululta poistetaan nimestäni tuo t-kirjain, koska se on todella ärsyttävä!
Kannatan jäsen Stubbin ja jäsen Bowlesin puheita, mutta haluaisin keskustella näiden asioiden avoimuudesta. Olenko täällä ainoa, joka ajattelee, että komissio on toiminut kilpailun avoimuuteen liittyvissä asioissa melko kummallisesti? Tämä on oikeastaan outoa, sillä komissio näyttää jakavan syytteitä tiedotusvälineissä eikä niinkään kuulemisissa tai tuomioistuimissa. Ennen joulua saimme kuulla komission lehdistöpäälliköltä outoja tunteenpurkauksia, jotka koskivat Yhdistyneen kuningaskunnan jalkapallon mestaruussarjan televisiointioikeuksien kollektiivista myyntiä, ja tämä sama käytäntö on jatkunut, kun komissio on tutkinut Microsoftin tapauksessa kilpailunrajoituksia.
Olen todellakin huolissani siitä, että komissio voi toimia kilpailuasioissa tutkijana, syyttäjänä, tuomarina ja valamiehistönä sekä samalla antaa julkisuuteen lausuntoja, jossa se arvostelee tutkimuksensa kohteena olevia ihmisiä, tai tyytyväisenä saattaa julkiseen tietoon luottamuksellisia asiakirjoja ilman huolen häivää tai tutkimatta asiaa. Avoimuuden kannattajat Euroopan parlamentissa ja tietenkin maailmanlaajuisen oikeudenmukaisuuden kannattajat ovat enenevässä määrin huolestuneita siitä, että komissio näyttää olevan valmis jyräämään oikeuden perusperiaatteet yrittäessään saada oikeudellisen ja suhdetoimintaa ylläpitävän ratkaisun tutkimuksilleen.
Arvoisa komission jäsen, olette antanut useita hyvin arkaluonteisia lausuntoja EU:n kilpailupolitiikan tulevaisuudesta. Tällainen oli myös lausuntonne, jonka annoitte 13. joulukuuta 2005 yrityskeskittymiä ja kilpailunrajoituksia koskeviin menettelyihin liittyvien asiakirjojen saatavuussääntöjen parantamisesta. Ehdottaisin nöyrästi, että tiedotatte asiasta laajemmalti koko yksikössänne, koska viimeaikaisessa Microsoftin tapauksessa ja muissakin sitä ennen – General Electricin tapauksessa, Tetra Lavalin tapauksessa ja jalkapallon mestaruussarjan televisiointioikeuksien tapauksessa – tiedon ja komission asiakirjojen saatavuus on ollut yksi komission heikoista puolista. 
Neelie Kroes,
   . Arvoisa puhemies, toivon todella, ettette keskeytä puheenvuoroani. Olen todella tyytyväinen lähes kaikkien keskusteluun osallistuneiden kommentteihin, etenkin huomioihin, jotka koskivat tätä asiakirjaa. Kilpailupolitiikka on haaste. Se on tosiaankin väline ja liikkeellepaneva voima Lissabonin strategian saavuttamisessa. Olen jäsen De Rossan ja jäsen van den Burgin kanssa täysin samaa mieltä siitä, että meidän on saatava Eurooppaan kestävä ja hyvä työllisyystilanne sekä sosiaaliturva, mutta loppujen lopuksi tehtävänämme on myös nopeuttaa talouskasvua sekä tarjota enemmän ja parempia työpaikkoja.
Seuraavaksi puhun muutamista kilpailupolitiikan yksityiskohdista. Olitte aivan oikeassa, kun mainitsitte, ettei kilpailunrajoituksia voida missään tapauksessa hyväksyä ja että niitä vastaan on ryhdyttävä toimiin. Meidän on ymmärrettävä, että monopolimaisesta tilanteesta ei ole hyötyä kuluttajalle. Ihmiset saattavat pitää tilannetta tyydyttävänä lyhyellä aikavälillä, mutta olen varma, että monopoliasemassa tai lähes monopoliasemassa oleva taho ei ole kovinkaan kiinnostunut käyttämään varojaan tutkimuksen tai innovaation kaltaisiin aloihin. Juuri niihin me kuitenkin tarvitsisimme kipeästi investointeja. Miksikö? Koska meidän on säilytettävä kilpailuasemamme maailmalla ja koska meidän on ymmärrettävä, että Euroopan unionin ulkopuolella toimivat kilpailijamme investoivat todella paljon tutkimukseen, innovaatioon ja omaan kilpailukykyynsä. Jäsen Evans oli siis aivan oikeassa, kun hän mainitsi oikeudenmukaisen kohtelun tarpeellisuuden ja kahdenvälisen mutta tasapainoisen lähestymistavan. Jos käyttäydymme kunnolla, muutkin varmasti käyttäytyvät. Tässä on kyse Euroopan unionin kilpailukyvystä.
Arvostan suuresti kilpailupolitiikkaa kohtaan osoittamaanne kiinnostusta. Komissio tiedottaa parlamentille kaikista tärkeistä alaa koskevista poliittisista aloitteista, ja minä tietenkin otan huomioon kaikki Euroopan parlamentin lausunnot. Emme ole aina aivan samaa mieltä jokaisesta asiasta ja asiakirjasta, enkä ole samaa mieltä muutamista tänään esitetyistä kommenteista, koska ne eivät vastaa totuutta eivätkä ne olleet realistisia. Palaan tähän vielä yksityiskohtaisemmin.
Olen kuunnellut tarkkaan esittelijän, talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenten ja kaikkien muiden parlamentin jäsenten näkökannat. Vastaan vielä parilla sanalla tiettyihin kysymyksiin. Kansainvälisestä yhteistyöstä totean, että kilpailu on erittäin tärkeää maailmanmarkkinoilla ja että kilpailuviranomaisten on toimittava yhdenmukaisesti. Olen todella vaikuttunut Euroopan kilpailuverkostosta, ja siihen osallistuvat tekevät erinomaista työtä. Meillä on kuitenkin yhä opittavaa toisiltamme, ja meidän on ymmärrettävä, ettei enää ole kansallisen politiikan aika. Meillä on lopulta yhdet sisämarkkinat. Toiminta on kaksisuuntaista. Komission jäsen McCreevy ja minä olemme ystäviä, ja meidän on ratkaistava kaikki eteemme tulevat esteet.
Muutamat parlamentin jäsenet käsittelivät Microsoftin tapausta, ja siitä totean, että komissio toteuttaa parhaillaan toimenpiteitä, jotta maaliskuussa 2004 tehtyä päätöstä noudatetaan. Hyväksyn tietenkin kommentit, jotka eivät vastaa linjaani, mutta ei ole totta, ettei komissio toimi avoimesti tai kuuntele kaikkia kysymyksiä ja huomioita. Maaliskuun 2004 jälkeen meillä on ollut päätös, ja on aivan oikein, että se on mainittu ja että siitä on keskusteltu. Näin minäkin olen tehnyt Microsoftin johdon kanssa. Komission erittäin arvostetusta neuvonantajasta professori Neil Barrettista totean, että komissio tosiaan nimitti hänet, mutta luettelo, jossa hän oli johdossa, tuli Microsoftilta. Hän on hyvin tunnettu tiedoistaan ja riippumattomuudestaan, ja suoraan sanottuna hän on Microsoftin ja komission välittäjä. Hän on todellinen neuvonantaja. Kun teimme päätöksen joulukuussa 2005 eli väitetiedoksiannon, siinä todettiin alustavasti, ettei Microsoft ollut täyttänyt lupauksiaan ja ettei maaliskuussa 2004 tehdyssä päätöksessä asetettua velvoitetta ollut täytetty toivomallamme tavalla. Väitetiedoksiantoa ei kuitenkaan julkaistu tiettyihin menettelyihin, protektionismiin ja kaikkien osapuolten perusteltuihin etuihin liittyvien seikkojen vuoksi. Kuulemistilaisuudessa käytiin mielestäni antoisa keskustelu ja jokaiselle osallistujalle annettiin puheenvuoro. Tämä ei koske ainoastaan Microsoftia, sillä kantelijoita on muuallakin ja muutama muukin yhdysvaltalainen yritys on todella kiinnostava.
Microsoft ei siis ole ainoa kiinnostava yhdysvaltalainen yritys: muutama muukin mielenkiintoinen yritys on lähettänyt minulle kanteluja. Tämän vuoksi minun oli tietenkin ryhdyttävä toimiin ja reagoitava asiaan. Toivottavasti tämä selventää tilannetta, kun keskustelemme viime torstain ja perjantain puheenaiheesta. Toinen – yhteisöjen tuomioistuimen – kuulemistilaisuus järjestetään Luxemburgissa 24.–28. huhtikuuta 2006. Teemme päätelmämme mahdollisimman pian, kunhan olemme keskustelleet viime viikon puheenaiheista.
Jäsen Berès mainitsi Mittalin tarjouksen Arcelorista. Jäsenen olisi luettava tarjous, ja hän lupasikin minulle, että lukisi, joten teen asian selväksi: ilmoitus Mittalin Arcelorista tekemästä tarjouksesta on herättänyt runsaasti kiinnostusta sekä tiedostusvälineissä että joissakin Euroopan valtioiden pääkaupungeissa. Toimista ei ole vielä tullut komissiolle virallista ilmoitusta. Jos ja kun komissio sellaisen saa, komissio tutkii sen erittäin tarkasti ja puolueettomasti sekä tekee laaja-alaisen tutkimuksen, jossa arvioidaan, miten toimet mahdollisesti vaikuttavat Euroopan terästeollisuuteen.
Komission, komission jäsenen ja asiaa käsittelevien komission yksiköiden vastuulla on tutkia kaikkia tapauksia hyvin tarkasti ja puolueettomasti. Yritysten koko ja kansallisuus eivät sinänsä vaikuta päätöksiimme. Nyt on pohdittava, voidaanko päätöstä tehdä ja voidaanko toimet toteuttaa asianomaisten toivomalla tavalla vai onko käytettävä oikeustoimia. Aiomme tarkastella näitä asioita.
Seuraavaksi käsittelen sulautuma-asetusta ja toimivaltaa tapauksissa, jotka liittyvät kahden kolmasosan sääntöön, jonka muutama jäsen jo mainitsikin. Jäsenvaltioilta on nyt pyydetty tietoja näistä tapauksista. Kun saamme tiedot jäsenvaltioilta, järjestämme keskustelu- ja vuoropuhelutilaisuuden kyseisten jäsenvaltioiden kanssa ja yritämme tehdä päätelmiä. Kyseiset säännöt ja päätökset tehtiin 1980-luvulla, ja ne sopivat tuohon aikaan, mutta onneksi sisämarkkinat ovat sen jälkeen muuttuneet. Tiedän, että sisämarkkinat eivät ole vielä toteutuneet täysimääräisesti, että työtä on vielä todella paljon jäljellä ja että neljä tärkeintä vapautta on edelleen saavuttamatta. Aikoinaan kahden kolmasosan sääntö oli oikea väline, mutta nyt meidän on mietittävä, soveltuuko se edelleen tälle alalle. Tietyillä aloilla on varmistettava vakaus ja yhtäläinen kohtelu, ja avoimuus on taattava riippumatta siitä, missä valtiossa fuusio tapahtuu. Brysselin viranomaisten on varmistettava yhtäläinen kohtelu fuusion taustoista riippumatta.
Jäsen Hökmark ja jäsen Ferreira ottivat esille sisämarkkinoilla tapahtuvat fuusiot. Tiedämme kaikki, että protektionismin väitetystä kukoistuksesta on oltu huolissaan. Protektionismia on torjuttava. Ymmärrän ehkä hiukan, mistä protektionismissa on kyse, mutta se ei ole sallittua eikä sitä pidä hyväksyä. Asianosaisille olisi selitettävä, ettei protektionismissa kunnioiteta päätöstä, jonka teimme yksistä sisämarkkinoista ja yhdestä Euroopasta, jolla on nyt ja jatkossakin paremmat mahdollisuudet kilpailla muun maailman kanssa. Komissiolla on perustamissopimuksen nojalla suuri toimivalta toimia riippumattomana ja puolueettomana sovittelijana ja varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat sisämarkkinoiden sääntöjä täysimääräisesti eivätkä luo laittomia esteitä rajatylittäville fuusioille. Vakuutan teille, että komissio on tiukasti sitoutunut sekä käyttämään näitä toimivaltuuksia että uudistamaan eurooppalaisia yrityksiä. Tätä varten tarvitsemme yhtenäisen Euroopan.
Olitte aivan oikeassa todetessanne, että pelin sääntöjä on sovellettava samalla tavoin riippumatta siitä, pelaako joukkue kotimaassa vai ulkomailla. Meillä on sääntöjä, joita on noudatettava, ja – aikoinaan tehtyjä – päätöksiä, joita on noudatettava. Nämä päätökset on pantava täytäntöön, eli on toteutettava yhdet sisämarkkinat ja Lissabonin strategia. Lähes kaikki teistä olivat sitä mieltä, että näiden puolesta on taisteltava. 
Puhemies. -
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
– Hammerstein Mintzin laatimasta vetoomusvaliokunnan mietinnöstä (A6-0056/2006) Euroopan oikeusasiamiehen erityiskertomuksesta, joka koskee Euroopan unionin neuvostolle tehtyä suositusluonnosta kantelusta 2395/2003/GG (kantelu koskee kysymystä, pitäisikö neuvoston kokousten olla avoimia yleisölle silloin, kun neuvosto toimii lainsäätäjänä) (2005/2243(INI)), ja
– Cashmanin laatimasta kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnöstä (A6-0052/2006) toimielinten tekstien yleistä saantia koskevista suosituksista komissiolle (2004/2125(INI). 
David Hammerstein Mintz (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää puheenjohtajavaltio Itävaltaa siitä, että se on tehnyt yhteistyötä tässä asiassa, ja haluan kiittää erityisesti komission jäsentä Wallströmiä, joka on osoittanut innostuneisuutta ja sitoutumista avoimuuteen ja sen edistämiseen.
Haluan myös mainita jäsen Cashmanin aloitteen, joka koskee toimielinten tekstien yleiseen saatavuuteen liittyvää sääntelyä. Hänen mietintönsä on rinnakkainen ja samansuuntainen oman mietintöni kanssa.
Neuvosto kärsii parhaillaan uskottavuusongelmasta. Toisaalta jäsenvaltioiden poliittiset johtajat kannattavat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 1 artiklan 2 kohtaa, ja he ovat allekirjoittaneet sopimuksen Euroopan perustuslaista, jossa todetaan, että neuvoston on tehtävä päätökset mahdollisimman avoimesti ja mahdollisimman lähellä kansalaisia.
Todellisuus on kuitenkin hyvin toisenlainen. Neuvosto ei suostu avaamaan lainsäädäntökokouksiaan yleisölle ja tiedotusvälineille. Euroopan oikeusasiamies on oikeassa sanoessaan, että tämä on epäkohta neuvoston toiminnassa, ja huomauttaessaan, ettei neuvosto ole antanut merkityksellistä ja perusteltua syytä, miksei se voisi tehdä neuvotteluistaan avoimia.
Jotta tavalliset kansalaiset kiinnostuisivat enemmän Euroopan unionista ja sitoutuisivat siihen voimakkaammin, ja kun otetaan huomioon tämänhetkinen perustuslakikriisi, Euroopan unionin on toteutettava rohkeita ja kekseliäitä toimia, joilla se tuo eurooppalaiset kysymykset lähemmäksi itse kutakin. Sen on aloitettava avaamalla ovensa julkiselle keskustelulle. Neuvosto ei kuitenkaan halua tehdä näin. Jos miljoonat eurooppalaiset voisivat seurata televisiosta ministereitä neuvottelemassa avoimesti eurooppalaisista kysymyksistä, kuten energiakriisistä, palveludirektiivistä, henkilötietojen säilyttämisestä tai kantasolututkimuksesta, voisimme lisätä merkittävästi kiinnostusta eurooppalaisia asioita kohtaan ja herättää horrostilasta miljoonat eurooppalaiset, joita Euroopan asiat eivät juuri kiinnosta. Julkinen keskustelu rajoittuu vain kansallisiin keskustelunaiheisiin.
Tässä vetoomusvaltiokunnan hyväksymässä mietinnössä tuetaan täysin Euroopan oikeusasiamiehen suositusta, jossa tämä katsoo, että avoimuusperiaatetta pitäisi soveltaa paitsi neuvoston kokouksiin myös kaikkiin tapauksiin, joissa Euroopan parlamentti on mukana, myös kuulemisiin ja kysymyksiin, jotka liittyvät yksilöiden oikeuksiin ja vapauksiin, sekä kolmannen pilarin asioihin.
Lokakuussa Euroopan oikeusasiamies julkaisi kertomuksen, jossa se kehotti neuvostoa tarkistamaan päätöstään kieltäytyä kokoontumasta julkisesti tehdessään lainsäädännöllisiä päätöksiä. Tätä varten oikeusasiamies pyysi neuvostoa muuttamaan työjärjestystään, jotta se päästäisi tiedotusvälineet ja yleisön neuvotteluihinsa. Tästä ja puheenjohtajavaltio Iso-Britannian suosituksesta huolimatta neuvosto ei ole vielä tehnyt mitään muuttaakseen työjärjestystään avoimuutta edistävällä tavalla.
Jäsenvaltioiden johtajat voivat siis jatkossakin puhua Brysselissä muuta kuin mitä he puhuvat äänestäjilleen kotona. Tämä haluamamme avoimuus voisi vaikuttaa voimakkaasti neuvostoon ja muuttaisi sen luonnetta. Ministereiden olisi puhuttava tiedotusvälineiden valvovan silmän alla ja miljoonien ihmisten seuratessa heitä. Tämä olisi paras tapa tehdä eurooppalaisesta demokratiasta näkyvää ja herättää itsemme tällä hetkellä vallitsevasta horrostilasta ja tylsyydestä.
Neuvosto voisi käynnistää aluksi pilottiohjelman, jossa kerrottaisiin, kuinka päätöksiä tehdään, ja selitettäisiin menettelyn luonne miljoonille ihmisille televisiokameroiden edessä. Haluan esittää neuvoston puheenjohtajalle ja komissiolle seuraavan kysymyksen: oletteko valmiita ehdottamaan konkreettisia aloitteita, jotka mahdollistavat avoimen keskustelun ja päätöksenteon neuvostossa? Jos ette vielä, niin milloin?
Euroopan kansalaiset ja Euroopan parlamentti pyytävät neuvostoa tuomaan toimintansa päivänvaloon. Pallo on neuvostolla. Olkaa hyvät ja avatkaa ovenne. Me eurooppalaiset haluamme osallistua. 
Michael Cashman (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, yhdyn varauksettomasti ystäväni, jäsen Hammerstein Mintzin puheenvuoroon. Toimin alun perin asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen (EY) N:o 1049/2001 esittelijänä ja muistan hyvin kuumentuneet keskustelut paitsi parlamentissa myös neuvostossa ja kolmikantamenettelyssä, kun ryhdyimme puoltamaan tuohon aikaan uraauurtavaa säädöstä. Muistan Ranskan, Espanjan, Italian, Saksan ja Itävallan kiivaan vastustuksen – ja mielestäni on syytä mainita erikseen joitakin maita 15 jäsenvaltion EU:sta. Olen iloinen voidessani todeta, että puheenjohtajavaltio Itävalta on nyt muuttanut asennettaan, mutta mainitsin asian, koska se osoittaa, kuinka paljon olemme saaneet aikaan.
Avoimuuteen voidaan suhtautua eri tavoin. Meillä on hienona esimerkkinä Pohjoismaat, kun taas muissa jäsenvaltioissa asiaan on suhtauduttu lähinnä epäluuloisesti. Mitä ilmeisimmin avoimuudessa ei kuitenkaan ole mitään pelättävää. Mitä pelättävää olisi siinä, että avaisimme päätöksentekomme ulkopuoliselle tarkastelulle? Miksi jäsenvaltion on pelättävä joutuvansa selittämään omalle parlamentilleen, miksi ministeri äänesti niin kuin hän äänesti?
Annan mietinnössäni useita suosituksia ja kehotan komissiota toteuttamaan toimia. Tunnustamme, ettei asetus (EY) N:o 1049/2001 ollut pelin loppu vaan pikemminkin alku pitkälle taipaleelle – ilmeisesti eräänlaiselle kulttuurimatkalle – jonka kuljemme, jotta avoimuus voittaisi kolmessa toimielimessä. Meillä on erilaiset perinteet. Siksi olen kehottanut tarkistamaan asetusta. Tämä tarkistaminen sisältyi alkuperäiseen suositukseen, ja nyt useiden vuosien jälkeen monia asetuksen täytäntöönpanoon liittyviä asioita voitaisiin parantaa merkittävästi sen pohjalta, mitä olemme oppineet sen täytäntöönpanosta.
Meidän on tarkasteltava uudelleen lainsäädännöllisten ja muiden kuin lainsäädännöllisten tekstien määritelmiä suhteessa yleisön mahdollisuuteen tutustua asiakirjoihin, jotta voimme varmistaa kaikkien toimielinten toimivan avoimesti. Mahdollisuus tutustua asiakirjoihin ei ole lahja – se on oikeus. Erityisen tärkeä asia se on silloin, kun parlamentti ja neuvosto toimivat lainsäätäjinä. Toimielinten välisen yhteistyön lisääntyminen ja yhteispäätösmenettelyn käytön lisääminen edellyttävät sitä, että erityisesti neuvosto toimii avoimemmin. Kansalaisten on voitava nähdä, mitä heidän maansa hallitusten ministerit ovat sopineet heidän puolestaan, jotta he ja oppositio voivat saattaa nämä vastuuseen.
Meidän on mietittävä, missä olosuhteissa erityiset asiakirjat voidaan luokitella kokonaan tai osittain luottamuksellisiksi. Näissä säännöissä pitäisi määrätä myös perustelluista poikkeuksista, joita sovellettaisiin erityisistä, tarkkaan määritellyistä syistä. Niitä ei pitäisi kuitenkaan tulkita laajasti, sillä laaja tulkinta johtaisi siihen, että yleisöltä evättäisiin mahdollisuus tutustua asiakirjoihin.
Päätän puheenvuoroni toteamalla, että voitimme väittelyn, jota käytiin vuodesta 1999 toukokuuhun 2001, jolloin asetus hyväksyttiin. Kerta kerran jälkeen olemme voittaneet väittelyn toimielinten sisäisten sääntöjen tarkistamisesta, jotta neuvosto kokoontuisi ja äänestäisi – erityisesti lainsäätäjänä toimiessaan – julkisesti. Väittely on voitettu. Tiedän, että varapuhemies on sitoutunut henkilökohtaisesti koko avoimuuden käsitteeseen. Parlamenttikin on sitoutunut, mutta se ei vielä riitä. Toukokuun 9. päivä, Eurooppa-päivä, on meille todellinen ovi mahdollisuuksiin. Tehdään Eurooppa-päivästä myönteinen päivä, jolloin voimme kertoa, kuinka lisäämme kansalaisten oikeutta tietää, mitä heidän nimissään tehdään.
Lisäksi Eurooppa-vastaisuus nostaa päätään – erityisesti kymmenessä uudessa maassa, jotka liittyivät unioniin kaksi vuotta sitten. Usein hallitukset, jotka liittävät maansa Euroopan unioniin, joutuvat kärsimään siitä, eivätkä ne tule valituiksi uudelleen. Me teemme Eurooppa-vastaisuuden kannattajille palveluksen, jos pidämme jatkossakin tekemisemme salaisina. Haastetaan EU:n vastustajat. Mainostetaan toimielimiämme. Pidetään arvossa sitä, mitä teemme. Ehdotetaan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 tarkistamista – ei vastahakoisesti, vaan innokkaasti. 
Margot Wallström,
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Euroopan parlamenttia ja tietenkin kahta esittelijää, jäsen Mintziä ja jäsen Cashmania kahdesta hyvin merkittävästä mietinnöstä. Saanen aloittaa puhumalla neuvoston avoimuudesta. Komissio kannattaa täysin neuvoston kokousten muuttamista avoimiksi. Totesimme jo lokakuussa K-suunnitelmassa, että neuvoston pitäisi toimia avoimesti lakeja säätäessään, ja kannatamme aloitteita, joita neuvosto on tehnyt.
Olen vakuuttunut siitä, että neuvoston avoimet kokoukset lisäisivät EU:n uskottavuutta ja kansalaisten mielenkiintoa EU:ta kohtaan. Tiedän, että toimielimemme ovat periaatteessa samaa mieltä tästä asiasta. Nyt jäsenvaltioiden on ryhdyttävä toimiin ja saatava aikaan tulosta. Uskon myös, että tällä tavoin saataisiin tehokkaasti loppumaan ns. syyttelypeli. Siksi tämä on tärkeä asia.
Avoimuus koskee myös yleisön mahdollisuutta tutustua asiakirjoihin sekä asetusta (EY) N:o 1049/2001. Tämä säädös koskee muodollisesti vain parlamenttia, neuvostoa ja komissiota, mutta kaikesta huolimatta sitä on alettu soveltaa myös moniin muihin elimiin. EU:n eri toimistot ja virastot – itse asiassa useimmat sen elimet – ovat hyväksyneet vapaaehtoisesti vastaavia, asiakirjojen saatavuutta koskevia sääntöjä. Aivan kuten esittelijä jäsen Cashman sanoi, EU:n toimielimet ovat saavuttaneet huomattavan lyhyessä ajassa avoimuuden tason, joka on varsin korkea verrattuna siihen, mitä se on monissa jäsenvaltioissa, ja suuri kiitos tästä kuuluu Euroopan parlamentille.
En tarkoita tällä, etteivätkö asiat voisi olla paremminkin. Asioita voidaan parantaa ja niitä täytyy parantaa. Vuonna 2003 komissio teki tutkimuksen siitä, kuinka asetuksen käyttöönotto on sujunut ensimmäisten vuosien aikana. Julkaisimme arviointikertomuksemme vuonna 2004. Siinä vaiheessa asetus oli ollut voimassa vasta alle kaksi vuotta, mutta se oli toiminut hyvin. Sitä ei ollut tarpeen tarkistaa välittömästi, eikä sen tarkistamiseen ollut myöskään oikeudellista velvoitetta. Siksi komissio ajatteli, että olisi parempi odottaa, että perustuslakisopimus ratifioitaisiin, ennen kuin tekisimme mitään muuta. Perustuslaki edellyttää uutta lainsäädäntöä tällä alalla.
Tiedämme kuitenkin kaikki, kuinka perustuslakisopimuksen kanssa kävi. Tällä välin myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on antanut ehdotuksia asiakirjoihin tutustumista koskevien sääntöjen käyttöönotosta. Komissio ajatteli, että nyt olisi sopiva hetki aloittaa asetuksen tarkastelu, ja se päätti toteuttaa tarkastelun osana laajaa eurooppalaista avoimuusaloitetta, josta komissio teki päätöksen viime vuoden marraskuussa.
Jäsen Cashmanin mietintö tuleekin siis erittäin sopivaan aikaan, koska tarkastelemme juuri parhaillaan, kuinka voisimme parantaa sääntöjä, jotka koskevat yleisön oikeutta tutustua asiakirjoihin. Komissio – ja minä henkilökohtaisesti, sen voin luvata – tarkastelee mietinnössä annettuja suosituksia erittäin huolellisesti.
Yksi johtopäätelmistä, joita komissio teki arviointikertomuksessaan tammikuussa 2004, oli se, että asetusta ovat hyödyntäneet ensisijaisesti EU-ammattilaiset, lobbaajat, konsultit ja asianajotoimistot – ei niinkään suuri yleisö. Haluamme muuttaa tämän asian, ja meidän on tehtävä paljon enemmän tavoittaaksemme kansalaiset. Kyse on ensisijaisesti yleisön mahdollisuudesta tutustua asiakirjoihin, yleisön oikeudesta saada tietoa, ja se on myös syy, miksi haluamme järjestää julkisen kuulemisen, ennen kuin muutamme lainsäädäntöä. Komissio aikoo järjestää tällaisen kuulemisen tämän vuoden heinäkuusta lokakuuhun. Sen jälkeen esitämme tämän vuoden lopussa tai ensi vuoden alussa käytännön ehdotuksia.
Menemättä mietinnön lukuisten suositusten yksityiskohtiin haluan selventää asioita monin tavoin. Suosituksessa 2 puhutaan lainsäädäntöprosessin avoimuuden lisäämisestä sekä lainsäädännöllisten ja hallinnollisten asiakirjojen välisestä selvemmästä jaosta. Ehdotus on hyvin mielenkiintoinen, ja tarkastelemme sitä tarkkaan. Sama suositus liittyy myös Euroopan unionin viralliseen lehteen ja sen sähköiseen julkaisuun. Toimielimemme päättivät yhdessä vuonna 2004 tarkastella tätä asiaa, ja julkaisutoimisto on jo antanut raportin virallisen lehden tulevaisuudesta.
Suosituksessa 3 puhutaan luottamuksellisiksi luokitelluista asiakirjoista. Tässä kohdin on tärkeää, ettemme sekoita eri asioita keskenään. Luottamuksellisuus ei merkitse itsessään poikkeamista säännöstä, joka koskee yleisön oikeutta tutustua asiakirjoihin. Mikäli mahdollisuus tutustua luottamukselliseksi luokiteltuun asiakirjaan evätään, asia on perusteltava aivan samalla tavalla kuin minkä tahansa muun asiakirjan kohdalla. Menettely on sama, ja toimielimen velvollisuudet ovat samat. Samassa suosituksessa otetaan myös esiin kysymys Euroopan parlamentin mahdollisuudesta tutustua luottamuksellisiksi luokiteltuihin tietoihin. Myös tässä on vaarana asioiden sekoittaminen. Parlamentin asiaa koskevista oikeuksista ei säädetä asetuksessa, vaan niistä määrätään toimielinten välisen puitesopimuksen liitteessä 1. Kokemustemme perusteella puitesopimus toimii hyvin.
Suositus 5 sisältää mielestäni monia hyvin mielenkiintoisia ja käyttökelpoisia ehdotuksia helppokäyttöisemmistä rekistereistä ja tietokannoista. Nämä ehdotukset eivät edellytä lainsäädäntöä, koska ne koskevat käytännön yksityiskohtia ja toimenpiteitä. Kyseisen asetuksen nojalla nimitetty toimielinten välinen komitea kokoontui viimeksi marraskuussa 2005 ja päätti nimittää työryhmän tarkastelemaan näitä kysymyksiä. Siispä ratkaisu voi olla lähempänä kuin uskommekaan.
Lopuksi totean komission olevan hyvin sitoutunut kysymykseen, joka koskee yleisön mahdollisuutta tutustua asiakirjoihin. Olemme aloittaneet asetuksen tarkastelun ja olemme alkaneet tutkia tarkemmin monia mietinnössä esiin otettuja kysymyksiä. Toivomme jatkossakin saavamme apua Euroopan parlamentilta, ja meillä on suuria odotuksia heinä- ja lokakuun välillä järjestettävän julkisen kuulemisen suhteen. Yleisön mahdollisuudessa tutustua asiakirjoihin on kyse valvonnasta, uskottavuudesta ja viime kädessä demokratiasta. Siksi on tärkeää, että jatkamme hyvin sujunutta yhteistyötämme ja kuuntelemme yleisöä.
Andreas Schwab,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kertoa vetoomusvaliokuntaan kuuluvien Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenten puolesta, kuinka kiitollisia olemme esittelijä Hammerstein Mintzille ja jäsen Cashmanille heidän tekemästään työstä ja sen tuloksena syntyneistä mietinnöistä. He auttavat todellakin omalta osaltaan hälventämään epäilykset siitä, etteikö parlamentti haluaisi tehdä Euroopasta avoimemman. 
Jos ette pane pahaksenne, haluaisin lausua muutaman sanan jäsen Hammerstein Mintzin mietinnön taustoista. Tapahtui niin, että keskustelimme ystäviemme kanssa Saksan nuorissa kristillisdemokraateissa siitä, kuinka on mahdollista, että kansalliset tiedotusvälineet kertovat niin usein päätöksistä, joista syytetään Euroopan toimielimiä, vaikka neuvosto – joka on hyvin näkyvästi läsnä tänä iltana – on toiminut tasavertaisena niitä tehdessään. Saimme tästä – ja valmistelukunnasta – sellaisen ajatuksen, että lähestyisimme jäsen Brokin välityksellä Euroopan oikeusasiamiestä ja pyrkisimme selvittämään, mitä tästä asiasta sanottaisiin EU:n säädöksissä, joiden hyväksymiseen neuvosto oli osallistunut. 
On tietenkin vain luonnollista edellyttää, että ne, jotka puhuvat paljon toimimisesta lähellä kansalaisia ja EU:n tarpeesta muuttua demokraattisemmaksi, osallistuvat aktiivisesti näiden puheiden toteuttamiseen käytännössä. Se merkitsisi suurta palvelusta paitsi Euroopan saamalle arvonannolle myös – juuri tässä yhteydessä – neuvoston ja koko Euroopan unionin arvovallalle. 
Lukuun ottamatta yksittäisiä seikkoja, joihin jäsenet Cashman ja Hammerstein Mintz ovat puuttuneet, avoimuutta edistäviä toimia ei tarvita niinkään komissiossa ja parlamentissa, vaan pikemminkin ministerineuvostossa. Tapa, jolla neuvosto toimii, vaikeuttaa tietenkin tätä jossakin määrin, koska monet asiat eivät ole yhtä vakiintuneita kuin parlamentissa tai komissiossa. Katson kuitenkin, että tämänkaltaisissa keskusteluissa – haluamatta loukata puheenjohtajavaltio Itävaltaa – pitäisi voida edellyttää paljon vakavampaa lähestymistapaa asiaan. On selvää, ettei ihmisille voida antaa kaikkea tietoa, jota he haluavat, mutta avoimuuden perusperiaatteita pitäisi silti noudattaa. Ehkäpä te, arvoisa komission jäsen, voisitte välittää tämän viestin kollegoillenne. 
Michael Cashman,
   Arvoisa puhemies, en viivytä parlamenttia puhumalla kahta minuuttia, mutta haluaisin kehua parlamentille jäsen Hammerstein Mintz tekemää hyvin arvokasta työtä. Hän on tehnyt hyvin tiivistä yhteistyötä meidän kaikkien kanssa, ja PSE-ryhmän puolesta haluan sanoa, että ryhmäni tukee häntä täysin.
Saanen myös kiittää hyvää työtoveriani jäsen Cederschiöldiä, jonka unohdin mainita. Tein hänen kanssaan – samoin kuin muiden kanssa – tiivistä yhteistyötä mietintöni yhteydessä. Kiitän parlamenttia kärsivällisyydestä. 
Chris Davies,
   . Arvoisa puhemies, suuri osa yleisöstä suhtautuu epäluuloisesti Euroopan päätöksentekoprosessiin, enkä ihmettele sitä, kun ministerien lainsäädäntöneuvottelut järjestetään suljettujen ovien takana. Tilanteen ei tarvitsisi olla tällainen. Emme ehkä koskaan kykene tekemään Euroopan unionista täydellistä, mutta voimme ainakin yrittää tehdä siitä paremman. Oikeusasiamies on antanut meille suuren moraalisen vaikutusvallan ja on lisännyt parlamentin ryhmien välisen kampanjan moraalista vaikutusvaltaa. Kampanja on saavuttanut hämmästyttävän tuen. Omassa maassani se on onnistunut kokoamaan EU-myönteiset liberaalit ja EU:ta vastustavan itsenäisyyspuolueen jäsenet yhteen yhteisen asian puolesta, mikä on harvinaista.
Asian taustalta löytyy yksinkertainen ajatus: lakeja pitäisi säätää avoimesti. Ministereiden pitäisi esittää mielipiteensä rehellisesti ja julkisuudessa, jotta kansalaiset voivat tietää, mitä ministerit tekevät, ja jotta kansalliset parlamentit voivat saattaa heidät vastuuseen.
Perustuslakisopimuksen allekirjoittaessaan jokainen hallituksen päämies sitoutui noudattamaan tätä periaatetta: neuvoston pitäisi kokoontua julkisesti neuvotellessaan lainsäädännöllisistä asiakirjoista. Tämä ei kuitenkaan edellytä perustamissopimuksen muuttamista vaan muutosta neuvoston työjärjestykseen: tähän varsin perustavanlaatuiseen muutokseen ja tämän periaatteen käyttöönottoon tarvittaisiin vain yksinkertainen enemmistö eli 13 ääntä – ei siis edes 25:tä ääntä.
Puheenjohtajavaltio Iso-Britannia puhui asiasta lämpimästi mutta loppujen lopuksi kiersi sen.
Eikä!)
No, Michael, tosiasia on, etteivät he muuttaneet työjärjestystä.
Puheenjohtajavaltio Itävallalla on nyt tilaisuus saada aikaan muutos. Kun kysyin asiaa tammikuussa Itävallan ulkoministeriltä, hän vastasi: no, teemme sen, mitä voimme, mutta tiedämme asian olevan arkaluonteinen. Miksi se on arkaluonteinen? Kyse on avoimuudesta – Euroopan perusperiaatteesta, johon jokainen valtionpäämies on sitoutunut.
Odotan, että puheenjohtajavaltio Itävalta tekee aloitteen ja järjestää asiasta äänestyksen. Jos asia on niin, että jotkin jäsenvaltiot – esimerkiksi Ranska – yrittävät kulissien takana estää tämän aloitteen, annetaan niiden nimien tulla julki ja joutua häpeään ja annetaan niiden vastata omalle kansalleen ja Euroopan kansalaisille.
Johannes Voggenhuber,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mitä demokratia oikein on? Riippumatta siitä, kuinka tähän kysymykseen on vastattu Euroopan historian vuosisatojen aikana, jokaisessa vastauksessa yleisön mahdollisuuden seurata lainsäädäntöprosessia on kuvattu olevan perustavanlaatuinen periaate ja asia, jota ilman demokratiaa ei ole. Euroopan unionin neuvosto uskaltaa halveksia tätä periaatetta: sillä on otsaa sanoa, että kyse on sen omista asioista, sen omia menettelytapoja koskevasta päätöksestä, sekä torjua ennennäkemättömän kyynisesti sopimuksen edellyttämä avoimuus väittämällä, että avoimuutta koskevaa vaatimusta sovelletaan tulevaisuuden unioniin.
Euroopan parlamentti ei voi suvaita tällaista. Tämä mietintö koskee Euroopan kansalaisten luottamuskriisin ydintä. Mitä enemmän pohdin tätä epäkohtaa – jonka onnistuin saamaan yhdeksi Eurooppa-valmistelukunnan työohjelman pääkohdaksi – sitä vahvemmin minusta näyttää siltä, että neuvosto on demokratian musta aukko, että se itse yhtä kuin demokratiavaje.
Parlamentin pitäisi tehdä kaikkensa estääkseen sen, ettei tämä pyrkimys jää vain näennäiseksi toimeksi, jolla pyrimme hiljentämään herkän omantuntomme. Olemme Euroopan kansalaisten suorilla vaaleilla valitsemia edustajia, ja meidän on otettava tämä asia omaksemme. Vaikka olenkin kiitollinen tästä mietinnöstä, ehdotukseni menee sitäkin pidemmälle: ehdotan, että Euroopan parlamentti esittää Euroopan kansalaisten edustajina neuvostolle uhkavaatimuksen, jonka määräajaksi asetetaan tämän vuoden loppu. Mikäli neuvosto ei täytä siihen mennessä tätä demokratian perusperiaatetta muuttamalla työjärjestystään ja säätämällä lakia avoimesti, parlamentti hylkää sen kaikki lainsäädäntöehdotukset, joista ei ole neuvoteltu ja joita ei ole hyväksytty julkisesti. 
Erik Meijer,
   . Arvoisa puhemies, samalla kun komissio ja parlamentti saavat luultavasti eniten huomiota Euroopan unionissa, neuvostolla on kuitenkin viime kädessä eniten valtaa. Juuri neuvostossa käytetään veto-oikeutta ja lykätään sitä, mitä komissio ja parlamentti ovat päättäneet. Juuri neuvostossa jäsenvaltioiden hallitukset käyvät vaihtokauppaa, ja juuri neuvostossa suojataan salamyhkäisiä liiketoimintaetuja ja kaikkea verhoaa salassapito. Perustuslakiehdotuksella, jonka Ranskan ja Alankomaiden äänestäjät hylkäsivät viime vuonna, ei olisi muutettu millään tavalla neuvoston vahvaa asemaa hallituksen ja senaatin yhdistelmänä.
Yksi unionin suurimmista demokraattisista puutteista on se, että neuvosto kokoontuu suljetuin ovin. Käytännössä Euroopan parlamentin tai kansallisten parlamenttien jäsenten on mahdotonta olla varmoja siitä, että niiden jäsenvaltioiden ministerit ovat äänestäneet niin kuin he ovat sanoneet äänestävänsä. Valaisevana esimerkkinä on vuosi sitten pidetty ohjelmistopatentteja koskeva äänestys, jossa joko Alankomaiden tai Tanskan ministeri oli valehdellut parlamentilleen omasta äänestyskäyttäytymisestään. Tämä saa aikaan sen, että päätöksentekoa on mahdotonta valvoa demokraattisesti. Meidän ei pitäisi odottaa sitä, että perustuslaki avaa neuvoston kokousten – paitsi lainsäädäntökokousten myös muiden kokousten – ovet yleisölle. Asian viivästyttäminen merkitsee parlamentaarisen demokratian tahallista heikentämistä. 
Marcin Libicki,
   Minulle on todellinen ilo olla puhumassa täällä tänään, koska keskustelemme kahdesta Euroopan parlamentin valmistelemasta, Euroopan parlamentin jäsenten valmistelemasta asiakirjasta. Niistä toinen on johtamani vetoomusvaliokunnan merkittävän jäsenen Hammerstein Mintzin mietintö, ja toisen mietinnön on laatinut jäsen Cashman kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnasta. Hän toimii myös vetoomusvaliokunnan varapuheenjohtajana ja on valiokunnan merkittävä jäsen.
Yhtenä keskustelun lähtökohtana on Euroopan oikeusasiamiehen, professori Diamandourosin kertomus neuvoston työn avoimuudesta. Professori Diamandouros, Euroopan oikeusasiamies, tekee myös läheisesti yhteistyötä valiokuntamme kanssa. Olen erittäin iloinen voidessani puhua teille Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän puolesta sekä vetoomusvaliokunnan puheenjohtajana kolmesta äärimmäisen hyvin valmistellusta asiakirjasta ja haluan kiittää niiden laatijoita, jäsen Hammerstein Mintzia ja jäsen Cashmania, erinomaisesta työstä.
Olemme puhuneet tänään avoimuudesta. Joskus kuulee sanottavan, vaikkemme olekaan kuulleet sellaista tänään, ettei kaiken tarvitse olla avointa, vaan että on neuvotteluja, keskusteluja ja valmisteluja. Olemme todellakin samaa mieltä tästä. Näitä neuvotteluja ja keskusteluja on käytävä ja valmisteluja tehtävä kulissien takana. Emme vaadi sellaista avoimuutta, joka antaisi meille mahdollisuuden salakuunnella, mistä ministerit keskustelevat kollegoidensa kanssa työhuoneissaan tai ennen neuvoston kokouksia. Sen sijaan neuvoston käynnistäessä keskustelunsa haluamme kuitenkin tietää, mistä se keskustelee ja mitä kantaa kukakin edustaa.
Tällaisen avoimuuden vaatimiseen on ainakin kolme syytä. Ensimmäinen syy on yksinkertaisesti se, että meillä on oikeus totuuteen, ja haluamme siksi tietää, millainen tämä totuus on. Toiseksi meillä on oikeus valvontaan. Meillä on oikeus valvontaan sekä Euroopan parlamentin yksittäisinä jäseninä että toimielimenä, Euroopan parlamenttina, ja lisäksi meillä on oikeus valvontaan Euroopan unionin jäseninä ja kansalaisina. Lisäksi kollegoillamme, jäsenvaltioiden parlamenttien jäsenillä, joiden ministerit puhuvat neuvostossa, on oikeus saada tietää. Toisin sanoen sekä eurooppalaisella että kansallisella yleisöllä on oikeus saada tietää, mitä neuvostossa tapahtuu.
Lisäksi yksi asia on vetoomusvaliokunnalle hyvin tärkeä: se on Euroopan unionin toimielinten tuominen lähemmäksi kansalaisia. Sanomme Euroopan toimielinten olevan luottamuskriisissä. Tämä kriisi voitetaan juuri käymällä neuvotteluja avoimesti. Toisin sanoen haluamme, että Euroopassa vallitsee luottamus – haluamme luottamusta, jonka puolesta voin ilokseni todeta vetoomusvaliokunnan ja sen kahden merkittävän jäsenen, näiden mietintöjen laatijoiden, tekevän työtä. 
Jens-Peter Bonde,
   Arvoisa puhemies, avoimuuden toteuttamiseksi EU:ssa on olemassa hyvin yksinkertainen tapa: käännetään menettely toisin päin niin, että kaikkiin kokouksiin on vapaa pääsy ja kaikki asiakirjat ovat vapaasti saatavilla, ellei toisin päätetä. Asiat ovat juuri tällä tavoin täällä Euroopan parlamentissa, ja muut toimielimet voisivat ottaa tästä opikseen. Valiokuntiemme kokoukset, joissa valmistellaan lainsäädäntöä, ovat avoimia. Miksei neuvoston kolmensadan puolisalaisen työryhmän vastaavia neuvotteluja voida tehdä avoimiksi? Se, mitä asiantuntija-apua käytämme, on julkista tietoa. Miksei komissio kerro, keitä kolmessa tuhannessa salaisessa työryhmässä työskentelee?
Ehdotus, joka koskee menettelyn kääntämistä toisin päin, keräsi Eurooppa-valmistelukunnassa 200 allekirjoitusta 220:stä. Mikään muu ehdotus ei saanut yhtä paljon tukea: sitä kannattivat kaikki kansallisten parlamenttien valitut edustajat, kaikki Euroopan parlamentin jäsenet yhtä lukuun ottamatta sekä 23 hallitusta 28:sta. Ehdotus ei edes edellytä perustamissopimuksen muuttamista. Se voidaan panna täytäntöön vain työjärjestystä muuttamalla. Sekä komissio että neuvosto voivat hyväksyä ehdotuksen yksinkertaisella enemmistöllä: 13 äänellä 25 äänestä komissiossa ja 13 äänellä 25 äänestä neuvostossa. No niin, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja Schüssel, pannaan asiat käyntiin, jotta ihmiset voivat tuntea jälleen kunnioitusta tarpeellista, rajat ylittävää yhteistyötä kohtaan. 
Charlotte Cederschiöld (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, aivan ensiksi haluan kiittää lämpimästi jäsen Cashmania rakentavasta yhteistyötä, jota hän on tehnyt vuosien ajan avoimuuden lisäämiseksi. Euroopan parlamentti on ollut aina liikkeellepaneva voima, mutta totuuden nimissä minun on myös tunnustettava, että viime aikoina myös komissio ja neuvosto ovat vaikuttaneet siihen varsin merkittävään laadun paranemiseen, jota on tapahtunut viimeisten viiden vuoden aikana. Meillä on nyt EU:ssa lainsäädäntömenettely, joka on joiltakin osin vielä paljon avoimempi kuin useimmissa kansallisissa parlamenteissa, esimerkiksi omassani.
Tämän tarkastelun tarkoituksena on laatia yhteiset säännöt kaikille kolmelle toimielimelle. Toivon tietenkin, että menettely tarttuisi pitkällä aikavälillä myös kansallisiin elimiin. Säädökset on laadittava niin, että EU:n ja jäsenvaltioiden toimielinten enemmistö voi kannattaa niitä. Parlamentti tekee tämän avoimuutta koskevan aloitteen lisätäkseen demokraattista valvontaa ja selventääkseen lainsäädäntöä siltä osin kuin se on epäselvää. Neuvoston kokousten pöytäkirjat on julkistettava, kun neuvosto toimii lainsäätäjänä, mikä ei tarkoita sitä, että Coreperin kaikkien kokousten yksityiskohdat pitäisi julkistaa.
Tietty neuvotteluvara on taattava – aivan kuten sovittelumenettelyssäkin. Avoimuusperiaatetta pitäisi kuitenkin soveltaa silloin, kun tehdään päätöksiä varsinaisesta lainsäädännöstä. Se, että yleisölle annettaisiin oikeus tutustua oikeudellisiin lausuntoihin, merkitsisi poliittisten toimintamahdollisuuksien rajoittamista. Vaihtoehtona on lausuntojen laadun heikkeneminen. Sen sijaan jonkin kysymyksen käsittelyyn osallistuvan parlamentin jäsenen pitäisi saada tietyissä tapauksissa tutustua oikeudellisiin lausuntoihin, sen jälkeen kun hän on sitoutunut kirjallisesti noudattamaan luottamuksellisuutta, joka koskee kaikkia muita paitsi niitä, jotka osallistuvat asian käsittelyyn.
Avoimuuden lisääminen edellyttää vahvaa ja selvää tietojen suojaamista. Nämä oikeudet – avoimuus ja tietosuoja – täydentävät ja tukevat toisiaan. Tietojen luottamuksellisuutta on kunnioitettava. Emme voi myöskään soveltaa näihin asioihin takautuvia toimia. Olen vakuuttunut siitä, että kun komissio saa työnsä valmiiksi, se antaa meille kohtuullisen ja tasapainoisen ehdotuksen. Luotan täysin komission jäseneen Wallströmiin. Kansalaisten mahdollisuuksia tutustua asiakirjoihin on parannettava entisestään, ja neuvoston on osoitettava kunnioitusta kansalaisia ja demokraattista prosessia kohtaan. Alalla on vielä paljon tehtävää.
Alexandra Dobolyi (PSE ). –
   Kiitän komission jäsentä siitä, että hän sitoutunut kannattamaan yhdessä Euroopan parlamentin kanssa neuvoston kokousten tekemistä julkisiksi. Voin vain toistaa, mitä minua ennen puhuneet ovat sanoneet, koska he kaikki puhuivat samasta aiheesta: siitä, että modernin demokratian perusperiaatteisiin kuuluu lakia säätävä parlamentti, jolla on lainsäädäntö- ja toimeenpanovalta. Vaikka Euroopan unionin joissakin jäsenvaltioissa on parlamentin huoneita, joita kansalaiset eivät valitse suoraan, esimerkiksi Iso-Britannian ylähuone, myös näiden huoneiden päätöksenteko on jäsenvaltioissa julkista.
Valitettavasti neuvosto poikkeaa tästä perusperiaatteesta. Tämä Euroopan unionin demokraattiseen järjestelmään kuuluva elin on maailman ainut lainsäädäntöelin, joka säätää lakeja suljetuin ovin. Yleisön sulkeminen kokousten ulkopuolelle ja salailu eivät lisää lainkaan Euroopan unionin uskottavuutta. Erityisen tärkeästä, kiistanalaisesta kysymyksestä neuvoteltaessa jäsenvaltioiden välinen keskustelu olisi selvempää ja ymmärrettävämpää kaikille, jos neuvosto kävisi lainsäädäntöneuvottelujaan avoimesti prosessiin kuuluvan aikaisemman vaiheen aikana. Tästä syystä pidän erityisen myönteisinä jäsen Hammersteinin erinomaista mietintöä, jäsen Cashmanin ehdotuksia sekä Euroopan oikeusasiamiehen kertomusta aiheesta, ja kiitän heitä heidän tekemästään työstä. Haluan muistuttaa kaikille, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ensimmäisen artiklan mukaan päätökset on tehtävä mahdollisimman avoimesti, mikä tuo Euroopan unionin vielä lähemmäksi kansalaisia. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, EU:n perussopimusten mukaan päätökset tulee tehdä mahdollisimman avoimesti ja mahdollisimman lähellä kansalaisia. Kumpikaan näistä periaatteista ei toteudu käytännössä, ja se ei ole kyllä kunniaksi EU:lle. Ei ole hyväksyttävää, että EU:n merkittävin lainsäädäntöelin, neuvosto, edelleen kokoontuu suljetuin ovin toimiessaan lainsäätäjänä. Voin vain kuvitella, mitä tapahtuisi, jos jonkun jäsenvaltion kansallinen parlamentti sulkisi ovensa, kun alkaa säätää lakia. Varmasti parlamentti paheksuisi sitä. Mutta EU:ssa on edelleen mahdollista säätää lakia epädemokraattisesti.
Suurempi avoimuus helpottaisi Euroopan parlamentin ja myös kansallisten parlamenttien valvontatehtäviä ja tehostaisi julkisuudessa käytävää keskustelua EU:ta koskevista kysymyksistä. Tänä päivänä kansallisten parlamenttien ja kansalaisten on hyvin vaikea valvoa ja seurata, mitä heidän omat ministerinsä päättävät neuvostossa. Tämä ei nykyaikana todellakaan ole enää hyväksyttävää, avoimuus on osa demokratiaa.
Tällä hetkellä EU:ssa puhutaan siitä, että perustuslaki pitäisi saada pikaisesti ratifioitua. Näen itse asiassa paljon tärkeämmäksi sen, että EU edistäisi avoimuutta ja että tässä avoimuusasiassa kaikki EU:n toimielimet tekisivät parhaansa ja ensi sijassa tietysti neuvosto, niin että tämä demokratian musta aukko saataisiin täytettyä ja avoimuus olisi lainsäädännössä EU-tasolla totta. 

Carl Schlyter (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijöitä hyvin tehdystä työstä. Pidän jäsen Voggenhuberin ehdotuksesta, joka koskee sitä, että kieltäydymme olemasta osallisina epädemokraattisessa päätöksenteossa. Missä neuvoston jäsenet ovat? Onko heillä vaikeuksia pysyä hereillä näin myöhäiseen aikaan päivästä? He ovat lukittujen oviensa takana. Jos avaisivat ovensa, he saisivat riittävästi happea jaksaakseen iltaan saakka ja voisivat myös osallistua näihin keskusteluihin. Mikseivät he avaa oviaan? Eivätkö poliitikot olekaan mielissään jokaisesta tilaisuudesta esiintyä televisiossa? Ihmettelen, miksi neuvosto jättää käyttämättä tällaisen tilaisuuden. Ihmettelen, mitä se tekee, ja niin ihmettelee koko Euroopan kansa. Tilanne on helposti korjattavissa: avatkaa ovenne, jotta näemme, mitä tapahtuu. Luotan siihen, että komission jäsen Wallström vie EU:n 2000-luvulle ja herättää neuvoston 1900-luvun unesta. Minusta tuntuu, että on tärkeää muistuttaa neuvostoa siitä, että jos kokouksista tehdään nyt avoimia, ei saa käydä niin, että ensin pidetään tunnin muodollinen kokous ja sen jälkeen syödään neljän tunnin työlounas. Tällöin avoimuus olisi pelkkää harhaa. Luotamme myös siihen, että neuvosto syö nopeasti ja tekee päätöksiä avoimesti ja pitkään. 
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen Wallström, hyvät parlamentin jäsenet, katsomme, että oikeus tutustua asiakirjoihin on yksi Euroopan kansalaisten tärkeimmistä oikeuksista.
EU on tehnyt yhä useammat asiakirjat yleisölle julkisiksi. Ongelmia on kuitenkin ollut erityisesti asetuksen (EY) N:o 1049/01 täytäntöönpanossa. Tämän mukaisesti parlamentti on korostanut syystä toistamiseen, että tätä säädöstä on tarkistettava sen parantamiseksi ja avoimuutta koskevan EU:n lainsäädännön tehostamiseksi.
Olemme tehneet niin, koska on erittäin tärkeää korostaa ajatusta kansalaisten kuulumisesta ja samastumisesta eurooppalaiseen hankkeeseen. Jotta näin tapahtuisi, tarvitaan päätöksentekoprosessi, joka perustuu avoimiin neuvotteluihin, ja kunnollista yhteistyötä toimielinten välillä ilman ei-toivottua salailua. Tarkistetun asetuksen on myös toimittava oikeusperustana sellaisten sääntöjen, hyvien käytäntöjen ja toimielinten välisten sopimusten laatimiselle, joilla pyritään parantamaan lainsäädännöllisten tekstien laatimista ja takaamaan, että lopullisiin lakiteksteihin on mahdollista tutustua.
Jäsen Cashman on tehnyt jälleen kerran erinomaista työtä, ja olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että se, ettei parlamentilla ole selvää oikeusperustaa, jotta se saisi tutustua salaisiksi luokiteltuihin EU-tietoihin, rikkoo demokratian periaatetta, jolle EU perustuu.
On myös valitettavaa, ettei toimielimillä ole yhteistä menetelmää hallita, jakaa ja tallentaa erilaisia asiakirjoja. Parannuksia on epäilemättä tehty, mutta toimielinten väliltä puuttuu silti vielä kunnollinen koordinointi etenkin toimielinten välisiä prosesseja koskevien asiakirjojen osalta. Tarvitsemme myös selvät säännöt, jotka koskevat hallinnollisiin asiakirjoihin tutustumista.
Arvoisa puhemies, puhun lopuksi asiasta, joka koskee erityisesti minua CIA:n lentoja tutkivan väliaikaisen valiokunnan puheenjohtajana. Olen pahoillani siitä, että sivuutimme kysymyksen, joka koski mahdollisuutta tutustua niihin asiakirjoihin, jotka jäsenvaltiot luokittelevat luottamuksellisiksi ja joihin ne antavat neuvoston tutustua. 
Roger Knapman (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, tämä lienee ensimmäinen kerta, kun Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueesta on apua – siispä on mukavaa, että voin pitää minuutin mittaisen puheeni. Olemme toistamiseen tuominneet sen, ettei neuvosto toimi avoimesti. Asia on hyvin helposti korjattavissa: muutetaan neuvoston työjärjestystä, kuten jäsen Hammerstein Mintz ilmaisee selvästi mietinnössään. Tällainen muutos takaisi varmasti sen, että britit näkisivät tulevaisuudessa, milloin Britannian ministerit peruvat sen, mitä he ovat vannoneet ennen kokoukseen lähtemistä.
Tämä ei kuitenkaan riitä. Komissio säilyy EU:n vaaleilla valitsemattomana hallituksena, joka laatii ja sanelee lakeja ilman minkäänlaista demokraattista valtuutusta. Sillä välin parlamentti yrittää farssinomaisesti ajaa läpi lakeja äänestys äänestykseltä heiluttelemalla käsiään epämääräisesti. Kaiken kukkuraksi neuvosto, komissio ja myös parlamentti suhtautuivat täysin halveksuen siihen, että EU:n epäonnistunut perustuslaki hylättiin demokraattisesti Ranskassa ja Alankomaissa. Lopetetaanpa siis demokratiasta saarnaaminen muulle maailmalle. Avatkaa neuvoston ovet – ja myös komission ovet. 
Inés Ayala Sender (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän lämpimästi jäsen Hammersteinia ja komission jäsentä heidän pyrkimyksistään muuttaa neuvoston kokouksia demokraattisiksi ja avata ovet kokouksiin, joissa hyväksytään lakeja, ilman että kansalaisille on annettu kaikkia tarpeellisia tietoja.
Minun on huomautettava, että maassani Espanjassa, jossa äänestettiin Euroopan perustuslakisopimuksen puolesta, kansalaisten yleisin perustelu oli se, että se tarjosi mahdollisuuden muuttaa neuvoston kokoukset demokraattisiksi ja arvioida kaikkea tätä tietoa.
Siksi kannatan esittelijän ehdotuksia ja etenkin niitä ehdotuksia, jotka koskevat sitä, että kaikki nämä tiedot, myös peräkkäisiin puheenjohtajuuksiin liittyvät tiedot, julkaistaisiin Internetissä ja kaikilla yhteisön virallisilla kielillä välttäen kaikenlaisia viestintää rajoittavia tekijöitä.
Kaiken tiedon julkaisemisessa ja ovien avaamisessa ei ole juuri mitään mieltä, jos se tehdään vain kahdella tai kolmella kielellä, kuten jotkin toimielimet näyttävät ehdottavan. Avoimuus edellyttää myös sitä, että se, mitä sanotaan, myös ymmärretään – ja että kaikki kansalaiset ymmärtävät sen. Siksi meidän on vaadittava kaikkia toimielimiä, jotka kannattavat neuvoston demokraattista avoimuutta, tekemään kaikkensa varmistaakseen tämän avoimuuden kaikilla kielillä. 
Bill Newton Dunn (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aloittaa esittämällä muutaman huomion jäsen Knapmanin järjettömistä huomautuksista. Hän sanoi komission olevan vaaleilla valitsematon hallitus. Kaikki tietävät totta kai erittäin hyvin, ettei komissio ole mikään hallitus. Haluaisitteko, että se valittaisiin vaaleilla? Haluaisitteko Euroopan liittovaltion, jossa olisi vaaleilla valittu hallitus? Kertokaahan, jäsen Knapman, mitä oikein haluatte. Lisäksi hän käytti seuraavaa naurettavaa sanaa: komissio "sanelee" lakeja. Komissio ei sanele yhtään mitään: se saa valtansa neuvostolta ja parlamentilta. Kertokaa vain totuus Britannian kansalle – siinä kaikki, mitä pyydämme. En puhu sen enempää jäsen Knapmanista.
ALDE-ryhmä kannattaa täysin näitä mietintöjä ja haluaa lisää avoimuutta. Ison-Britannian puheenjohtajuuskaudella pyrimme kovasti saamaan pääministeri Blairin tekemään jotakin. Hänelle tyypilliseen tapaan Ison-Britannian puheenjohtajuuskaudella ministerineuvostossa kuultiin suuria sanoja ja suuria lupauksia mutta nähtiin hyvin vähän toimintaa, mikä oli hyvin surullista. Haluamme neuvoston säätävän lakeja julkisesti. Asia on täysin selvä ja yksinkertainen: vain Pohjois-Korea ja Peking toimivat kuten ministerineuvosto Brysselissä. Asiaan on tultava muutos, jos haluamme yleisön ymmärtävän, mitä Euroopassa tapahtuu.
Toiseksi haluamme lainsäädäntöprosessin yhteydessä laadittavien oikeudellisten lausuntojen olevan julkisia paitsi parlamentin valiokunnille myös yleisölle, joita edustamme.
Olen käyttänyt jo puheaikani. Joka tapauksessa me kaikki – ja toivottavasti jopa jäsen Knapman – äänestämme mietintöjen puolesta. 
Alexander Stubb (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen työskennellyt kuusi vuotta Suomen edustustossa ja Suomen ulkoministeriössä, toisin sanoen neuvostossa, ja kolme vuotta komission virkamiehenä, joten en tiedä, olenko haitaksi vai hyödyksi keskustelun kannalta – luultavasti haitaksi – ja puheeni on tarkoitettu Pekka Shemeikalle ja kaikille hänen ystävilleen neuvostossa!
Haluan ottaa esiin monta asiaa. Ensimmäinen asiani on se, että käsittelemme parhaillaan kahta erillistä mutta toisiinsa liittyvää asiaa: mahdollisuutta tutustua asiakirjoihin ja neuvoston avoimuutta. Pyydän anteeksi jäsen Cashmanilta, että keskityn nyt jälkimmäiseen asiaan. Toisinaan minusta tuntuu siltä, että keskustelumme on hieman tekopyhää, koska jos tarkastelemme kansallisia parlamentteja, monet valiokunnat eivät koskaan kokoonnu avoimesti. Toimimme paljon avoimemmin kuin kansalliset parlamentit, mikä meidän on muistettava.
Toinen asiani koskee neuvoston kokousten avaamista yleisölle. Kyseessä on pitkä tarina, joka alkoi Trumpfin ja Pirisin mietinnöstä vuonna 1999, minkä jälkeen neuvosto antoi useita päätöslauselmia vuonna 2001, perustuslaki laadittiin vuonna 2004 ja neuvosto antoi päätöksensä vuonna 2005. Tarina jatkuu edelleen, mutta me emme käsitä sitä. Henkilökohtaisesti katson, että on loistava ajatus tehdä neuvoston kokouksista julkisia. Tiedämme kaikki, kuinka ministerit käyttävät EU:ta syntipukkina. Ensin he taputtavat toisiaan olkapäälle neuvostossa ja kehuvat kompromissia, ja viiden minuutin päästä he esiintyvät kansallisissa tiedotusvälineissä ja sanovat, etteivät he voineet tehdä mitään. Meidän on tehtävä julkisiksi kokoukset, joissa neuvosto säätää lakeja. Mitä pikemmin näin teemme, sen parempi.
Asiaan liittyy toinenkin näkökohta: olen istunut satoja tunteja neuvoston kokouksissa ja voin sanoa, että ne ovat ehkä tylsimpiä kokouksia, mitä olemassa on. Avoimuus vilkastuttaisi neuvoston keskusteluja, sillä usein ihmiset saapuvat paikalle ja lukevat ääneen etukäteen valmisteltuja asiakirjoja. Se on todella tylsää. Jos avaisimme kokouksia hieman, niistä tulisi myös parempia.
Seuraava asiani koskee Coreperia. Olkaamme rehellisiä: en usko Coreperin toiminnasta tulevan koskaan julkista enkä usko tämän olevan välttämättä paha asia.
Lopuksi haluaisin esittää epärealistisen ehdotuksen, joka muistuttaa jäsen Voggenhuberin ehdotusta. Neuvoston kokoukset pitäisi järjestää täysin avoimesti kokoussalissa siten, ettei ministerien vieressä istuisi lainkaan avustajia. Tällainen olisi aidosti avoin neuvosto, ja juuri sitä me tarvitsemme. 
Proinsias De Rossa (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, eloisa, julkinen poliittinen keskustelu konkreettisista asioista on Euroopan poliittisen alueen luomisen perusta. Jos yksi lakia säätävistä toimielimistämme kokoontuu ja päättää asioista yksityisesti suljettujen ovien takana, estämme tämän poliittisen alueen luomisen ja syntymisen.
En aliarvioi ongelmia, joita aiheutuisi tällaisten neuvottelujen välittämisestä 450 miljoonan hengen yleisölle yli kahdella tusinalla kielellä, mutta meillä on tänä päivänä käytössämme teknologiaa: käytössämme on satelliittitelevisio, radio, Internet-lähetykset – laaja valikoima viestintävälineitä, joita voimme käyttää. Katson, ettei kustannuksia tulisi käyttää tekosyynä, koska jos emme tee näin ja jos Euroopasta puuttuu avoin, julkinen ja eloisa keskustelu, hintana on se, ettei Euroopalle kyetä luomaan tulevaisuutta.
Huhtikuun 22. päivänä kilpailuasioista vastaavien ministerien neuvosto tapaa suljettujen ovien takana ja päättää palveludirektiivin tulevaisuudesta. Kyse on direktiivistä, jonka puolesta ja jota vastaan miljoonat Euroopan kansalaiset ovat toimineet aktiivisesti ja josta he ovat kiinnostuneita. Siitä käytävän keskustelun pitäisi olla julkista. 
Barbara Kudrycka (PPE-DE ). –
   Olen iloinen siitä, että Euroopan unionin toimielimet ovat muuttumassa yhä avoimemmiksi. Meidän on kuitenkin muistettava, että asiakirjojen saatavuuden takaaminen ja neuvostojen kokouksien avoimuuden varmistaminen ei ole sellainen palvelus, jonka Euroopan unionin toimielimet voivat taata mutta jota niiden ei tarvitse taata Euroopan kansalaisille. Se on pikemminkin oikeudellinen ja moraalinen velvollisuus, kun pidämme kiinni julkisten asioiden hyvän hallinnan eli ns. hyvän hallinnon perusperiaatteista, koska sen avulla voimme korjata vähitellen ongelmat, jotka koskevat eurooppalaisten vieraantumista Euroopan unionin toimielimistä ja heidän kasvavaa euroskeptisyyttään, ja saada päättymään sellaiset vitsit, joiden mukaan pohdimme täällä vain banaanin symbolista käyrää.
Jos Euroopan unioni levittää ja haluaa levittää muihin maihin demokraattisia perusarvojaan, jotka liittyvät ihmisoikeuksien suojeluun ja hyvän hallinnon arvoihin, sen on itse oltava paras esimerkki näistä arvoista. Kuitenkin kommunismista nousseiden uusien jäsenvaltioiden näkökulmasta samoin kuin niiden valtioiden näkökulmasta, jotka tavoittelevat demokratiaa tai jotka ovat siirtymävaiheessa, minun on valitettavasti todettava, etteivät Euroopan unionin toimielimet näytä vielä parasta esimerkkiä, koska niiden toiminnan avoimuus on rajallista. Siksi tarvitsemme todellakin uusia säädöksiä, joissa täsmennetään Euroopan unionin toimielinten tehtävät ja joissa määritellään selvästi ja tarkkaan olosuhteet, joissa mahdollisuus tutustua asiakirjoihin ja neuvoston kokousten pöytäkirjoihin voidaan evätä.
Käytännössä kuitenkin useimpien tietojen jäljittäminen on suuri ongelma. Jotta asiakirjan voi saada, on ensinnäkin tiedettävä, että sellainen on olemassa. Toinen merkittävä näkökohta taattaessa paras mahdollinen pääsy Euroopan unionin toimielinten kokouksiin ja niiden suurin mahdollinen avoimuus on korruption, eturistiriitojen ja kaikkien epäselvyyksien sekä niiden syytösten vähentäminen, jotka koskevat objektiivisuuden puuttumista päätöksenteosta. Kuinka usein olemmekaan kuulleet syytöksiä Euroopan unionin toimielinten puolueellisesta päätöksenteosta, epäselvien periaatteiden noudattamisesta...?
Maria Matsouka (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelu neuvoston kokousten avoimuudesta on viime kädessä keskustelu demokratiasta. Kannatan täysin oikeusasiamiehen suosituksia sekä jäsen Hammerstein Mintzin ja ystäväni jäsen Cashmanin ehdotuksia.
Se, etteivät äänestäjät saa tietoa siitä, mitä kantoja heidän hallitustensa edustajat puolustavat Euroopan unionissa, jättää epäselväksi sen, kuka on vastuussa heidän jokapäiväiseen elämäänsä liittyvistä päätöksistä. Hallitusten kannalta on sopivaa syyttää unionia päätöksistä, jotka eivät ole niiden etujen mukaisia, ja ottaa itselleen kunnia maata hyödyttävistä päätöksistä.
Demokratia edellyttää kuitenkin tietoa, harkintaa ja reagoimista. Se, ettei hallitusten neuvostossa ajamista kannoista ole saatavilla tietoa, merkitsee myös sitä, ettei kansallisilla parlamenteilla ole mahdollisuutta valvoa sitä, kuinka maiden hallitukset hoitavat eurooppalaisia asioita.
Viime kädessä neuvoston avoimuutta koskeva kysymys johdattaa meidät sen perustavanlaatuisen kysymyksen äärelle, haluammeko vai emme eurooppalaisen julkisen mielipiteen, jotta kansalaiset voivat ilmaista tyytyväisyytensä tai tyytymättömyytensä, lähettää viestin Euroopan toimielimille ja pitää ministereitä yhteisesti vastuussa neuvoston toimista, kuten esittelijä aivan oikein panee merkille.
Tämä voi todella olla Euroopan yhdentymiskehityksen suunta. 
David Hammerstein Mintz (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia vetoomusvaliokunnan – hyvin tärkeän valiokunnan – jäseniä heidän avustaan, erityisesti valiokunnan puheenjohtajaa Libickia ja varapuheenjohtajaa Cashmania.
Lyhyesti sanottuna katson tämän keskustelun osoittaneen, että parlamentti vaatii äänekkäästi avoimuutta. Tämä vaatimus kaikuu kuitenkin kuuroille korville, sillä siihen saamamme reaktio on kuin autistisen reaktio tai sitten emme saa minkäänlaista reaktiota. Sanoja löytyy, muttei tekoja.
Ajatellessani jäsen Voggenhuberin ehdotusta mietin, onko meidän todella ryhdyttävä parlamentaariseen lakkoon, jotta saamme Euroopan unionin neuvoston noudattamaan avoimuutta koskevia vähimmäisvaatimuksia? Vai onko meidän jatkettava näiden keskustelujen käymistä joka vuosi tai joka toinen vuosi siten, että parlamentti ilmaisee yksimielisesti kantansa muttei saa Euroopan unionin neuvostolta vastausta eikä komissiolta päättäväistä aloitetta eikä tavallinen kadunmies huomaa mitään?
Arvoisa komission jäsen Wallström, on varsin hyvä, että lokakuussa neuvostoa päätettiin muuttaa avoimemmaksi, mutta kadunmies ei huomaa mitään tapahtuneen: ministerit eivät ilmesty televisioon keskustelemaan eikä keskustelu ole näkyvää.
Meidän on tehtävä Euroopan unionin poliittisesta keskustelusta näkyvää. Meidän on tehtävä neuvoston kokouksista – ei ainoastaan parlamentin keskusteluista – poliittisesti mielenkiintoisia. Tätä me vaadimme, ja katson, että meidän on hyväksyttävä konkreettisia toimenpiteitä ja ehdotuksia eikä vain lausuttava kauniita sanoja. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pyydän anteeksi, että saavuin paikalle myöhään, mutta ulkoasiainvaliokunnan kokous päättyi vasta nyt. Olen iloinen siitä, että tämä mietintö on laadittu, koska se on tärkeä askel oikeaan suuntaan. Meidän ei tarvitsisi keskustella tästä mietinnöstä, jos perustuslakisopimus – yksi tärkeimmistä päämääristämme – olisi ratifioitu. Jos politiikalle halutaan oikeutusta, avoimuus on tärkeä asia.
Tämä tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että meidän on vastattava kansalaisille, kun he kysyvät, kuka vastaa mistäkin ja milloin päätöksiä tehdään. Jos toinen lainsäädäntöelin, ministerineuvosto, ei säädä lakia avoimesti, meille syntyy ongelma. Yksi mahdollinen vastaus nykyisellä harkintakaudella voisi olla ovien avaaminen yleisölle.
Olen tietenkin hyvin tietoinen siitä, että sillä, mitä voidaan tehdä avoimesti, on rajansa – etenkin Coreperin kohdalla – ja että neuvotteluja voi hankaloittaa se, että niitä käydään yleisön silmien edessä. Voi hyvinkin olla, että esittelijä ja minä emme ole samaa mieltä siitä, missä nämä rajat kulkevat. Arvoisa komission jäsen, arvoisa komission varapuheenjohtaja, pyydän teitä todellakin tekemään kanssamme yhdessä tämän aloitteen, jotta edistymme tällä alalla.
Haluan myös lausua kiitokset Euroopan oikeusasiamiehelle hänen kertomuksensa myönteisestä linjasta, sillä se sai alkunsa minun välittämästäni vetoomuksesta, jonka Nordrhein-Westfalenin nuoret kristillisdemokraatit esittivät. Olemme iloisia, että nuorten painostus on mahdollistanut tällaisen keskustelun, jolla lisätään avoimuutta ja demokratiaa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Richard Corbett (PSE ). –
   Olemme saaneet jo paljon aikaan yrittäessämme tuoda neuvoston toimia päivänvaloon, mutta meidän on tehtävä vielä enemmän asian suhteen. Siksi pidän tätä mietintöä pääpiirteissään myönteisenä.
Neuvostolla on ollut aina tapana neuvotella suljetuin ovin, eikä yleisöllä ole ollut oikeutta tutustua sen asiakirjoihin. Se ei ole edes julkistanut äänestystensä tulosta. Näin ollen jäsenvaltioiden parlamenttien on ollut mahdotonta saada tietää, kuinka heidän maataan edustaneet ministerit ovat äänestäneet. Viime vuosien aikana tilanne on muuttunut merkittävästi Euroopan parlamentin painostuksen ansiosta.
Nyt neuvosto ainakin julkaisee äänestysten tulokset, tarjoaa mahdollisuuden tutustua useimpiin asiakirjoihin ja – viime vuonna puheenjohtajana toimineen Yhdistyneen kuningaskunnan ansiosta – neuvottelee yhteispäätöstä edellyttävästä lainsäädännöstä julkisesti. On aika viedä asia pidemmälle ja vakiinnuttaa se periaate, että neuvoston kaiken lainsäädäntötyön pitäisi olla julkista, kuten myös EU:n toisen lainsäätäjän, parlamentin, työ on. 
Jules Maaten (ALDE ). –
   On ensiarvoisen tärkeää, että puheenjohtajavaltio Itävalta avaa ministerineuvoston kokoukset yleisölle. Euroopan parlamentti kokoontuu ja äänestää toisena lainsäätäjänä julkisesti, ja kaikki kokousasiakirjat löytyvät Internetistä. Näin itse kukin ja kaikki järjestöt, tiedotusvälineet ja jäsenvaltioiden poliitikot voivat halutessaan seurata tekemisiämme. En ymmärrä, miksei neuvosto voi tehdä samoin.
Neuvoston 21. joulukuuta 2005 antamat tätä aihetta koskevat päätelmät eivät ole rohkeita tässä suhteessa. On tärkeää, että neuvosto äänestää ja keskustelee julkisesti juuri niillä aloilla, joilla neuvoston päätöksenteko edellyttää yksimielisyyttä. Vain tällä tavalla voimme saada salamyhkäisten sopimusten tekemisen loppumaan. Se ei ole vaikeaa, koska neuvostojen kokousten avaaminen ei edellytä edes perustamissopimuksen muuttamista. Tarvitaan ainoastaan muutos neuvoston työjärjestykseen.
Ei ole enää sopivaa, että neuvosto tekee suurimman osan päätöksistään suljettujen ovien takana. Lisäksi mahdollisuutta tutustua toimielinten asiakirjoihin on parannettava. Euroopan kansalaiset, jotka hylkäsivät perustuslakisopimuksen kesällä 2005, ovat osoittaneet, että tarvitsemme avoimemman ja demokraattisemman unionin. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Papastamkosin kansainvälisen kaupan valiokunnan puolesta laatima mietintö (A6-0051/2006) Dohan kierroksen arvioinnista Hongkongissa järjestetyn Maailman kauppajärjestön ministerikokouksen jälkeen (2005/2247(INI)). 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, pidämme valitettavana sitä, että asiasta vastaava komission jäsen Mandelson ei ole paikalla. Velvoitteiden asettaminen tärkeysjärjestykseen on puolueetonta, ja vastuu siitä on joka tapauksessa sillä, joka tekee valinnan. Pidämme tietenkin myönteisenä sitä, että komission varapuheenjohtaja Wallström on paikalla.
Maailman kauppajärjestössä (WTO) käynnissä olevien neuvottelujen saattaminen onnistuneesti päätökseen on suuri haaste kansainväliselle yhteisölle, koska neuvottelutulosten odotetaan vahvistavan huomattavasti maailmantaloutta ja kasvua sekä luovan työpaikkoja. Niiden odotetaan myös tekevän kansainvälisestä kauppajärjestelmästä kaikille kaupan osapuolille oikeudenmukaisemman, tasapainoisemman ja tehokkaamman.
Hyvät kuulijat, maatalousala on tähän saakka ollut neuvotteluiden silmätikkuna. Unionia painostetaan kaikesta huolimatta edelleen, vaikka se viime lokakuussa, kuten tiedämme, teki markkinoillepääsyyn liittyvän merkittävän tarjouksen. Riittänee kun sanon, että Euroopan unioni tuo maailmanlaajuisesti selvästi eniten maataloustuotteita kehitysmaista.
Yleisiä tullirajoitteita on arvioitava seuraavien tekijöiden yhteydessä: ensinnäkin Euroopan unionin tekemä merkittävä tarjous yhteisön vientitukijärjestelmän lakkauttamisesta, toiseksi yhteisöjen sisäiseen tukeen tehty huomattava leikkaus ja kolmanneksi EU:n maanviljelijöiden ja tuottajien verrattain epäedullinen asema, joka johtuu siitä, että heidän on noudatettava tiukempia sääntöjä.
Jos EU nyt tekisi lisää yksipuolisia myönnytyksiä, mielestäni ne vaarantaisivat selvästi uudistetun YMP:n toteuttamisen, ja niistä olisi vain vähän tai ei ollenkaan hyötyä niille maille, joita varten kehityssuunnitelma on laadittu.
Kehitystä ja maataloustuotteiden merkittävien vientimaiden etujen yksipuolista ajamista ei pidä sekoittaa keskenään. Samaan aikaan on myös edistyttävä merkittävästi muilla tärkeillä aloilla, joilla Euroopan unionin, yhteisön ulkopuolisten teollisuusmaiden ja kehitysmaiden edut menevät eniten ristiin.
Muiden kuin maataloustuotteiden markkinoillepääsyn kohdalla neuvottelutulosten olisi taattava todellisia uusia markkinoille pääsyn mahdollisuuksia sovellettuihin tulleihin tehtävillä tuntuvilla leikkauksilla niin teollisuusmaissa kuin aktiivisesti kehittyvissä kehitysmaissakin.
Palveluja olisi edelleen tuntuvasti vapautettava kunnioittaen tietenkin kunkin jäsenvaltion politiikkaa ja niiden oikeutta säännellä julkisia palvelujaan.
Nousevien talouksien on kannettava osansa vastuusta ja annettava oma panoksensa. Juuri nämä maat suojelevat eniten markkinoitaan ja ovat avainasemassa köyhempien maiden kehittämisessä etelä–etelä-kauppaa edistämällä.
Kehitysmaiden erottelu toisistaan on paitsi oikeudenmukaista myös välttämätöntä heikompien kehitysmaiden edun vuoksi. Kaikkien kehitysmaiden vapauttaminen sitoumusten tekemisestä haittaisi uudistuksia ja näiden maiden viivästyneen kehityksen takana olevien sisäsyntyisten tekijöiden käsittelyä.
Toisaalta kehitysmaiden itsenäisempi ja aktiivisempi osallistuminen monenvälisiin neuvotteluihin kehitystasonsa mukaan varmastikin auttaisi tehokkaammin niitä integroitumaan maailmantalouteen. Ne tarvitsevat tietenkin riittävää ja kohdennettua teknistä tukea voidakseen täyttää uudet velvoitteensa ja soveltaa tehokkaasti WTO:n sääntöjä. Erityisen tärkeää on taata kaupan tukemista koskevan ohjelman kunnianhimoisuus ja tehokkuus.
Epäonnistuminen monenvälisissä neuvotteluissa ja paluu kahdenvälisiin alueellisiin sopimuksiin saattaisi johtaa epätasa-arvoiseen kaupan vapauttamiseen, epäyhtenäiseen kehitykseen ja kontrolloimattomiin kauppariitoihin. Euroopan unionilla on oikeus pysyä sitoutuneena monenväliseen kauppapolitiikkaan ja tukea edelleen WTO:ta, joka edustaa järjestäytynyttä maailmankaupan hallintoa.
Margot Wallström,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Papastamkosia ja välittää pahoittelut kollegaltani Mandelsonilta, joka olisi mielellään tullut itse tänään paikalle. Hän palasi kuitenkin tänään Riosta, missä hän vietti muutaman päivän keskustellen yhdysvaltalaisten ja brasilialaisten kollegojensa ja WTO:n pääjohtajan Pascal Lamyn kanssa tarkoituksenaan lisätä yhteisymmärrystä. 
Komission jäsen Mandelson pyysi minua kertomaan teille näkemyksensä kierroksen tämänhetkisestä tilanteesta viime viikonlopun tapahtumien jälkeen. Valitettavasti Rion neuvotteluissa ei saatu aikaan merkittävää läpimurtoa. Edistystä tapahtui kuitenkin siinä, että osapuolet oppivat paremmin ymmärtämään toistensa näkökantoja. Meidän on tärkeää ymmärtää, millä aloilla kauppakumppaneihimme kohdistuu painostusta ja mihin he pyrkivät. Emme halua pakottaa muita ajattelemaan kuin me. Haluamme ymmärtää muiden lähtökohdat ja tutkia sen jälkeen, miten voitaisiin päästä sellaiseen kompromissiin, joka hyödyttäisi riittävästi kaikkia. Vieläkin on erimielisyyksiä, mutta tärkeimmät osapuolet kuuntelevat toisiaan jo paremmin. Kaikkien on nyt tultava vastaan.
Maataloustuotteiden ja muiden kuin maataloustuotteiden markkinoillepääsyyn liittyvistä järjestelyistä on edelleen mahdollista päästä sopimukseen suunnitellun aikataulun mukaisesti huhtikuun loppuun mennessä. Mahdollisen sopimuksen rungon hahmotelma ei kuitenkaan ole vielä valmis. Rion kokouksen päätteeksi pääjohtaja Lamy kääntyi Brasilian puoleen, jotta se valmistautuisi avaamaan tuotannonalansa ulkomaiselle kilpailulle ja vaati EU:ta ja Yhdysvaltoja muokkaamaan paremmaksi maatalousmarkkinoiden avaamista koskevaa tarjoustaan. Tästä käy ilmi, että Euroopan unionin asema on nyt parempi kuin ennen Hongkongin ministerikokousta tai välittömästi sen jälkeen.
Neuvottelijat ymmärtävät nyt, että EU ei aio tällä hetkellä tehdä lisämyönnytyksiä maataloutta koskevaan tarjoukseensa ja että kierroksen onnistuminen tai epäonnistuminen ei voi riippua vain tästä yhdestä tekijästä vaan kokonaisuuden tasapainoisuudesta. WTO:n jäsenten edut kilpailevat keskenään, eikä tällaisen yhtälön ratkaiseminen ole helppoa. Tavoitteemme ja pyrkimyksemme pysyvät kuitenkin ennallaan. Haluamme luoda todellisia uusia liiketoimintamahdollisuuksia maatalouden, teollisuuden ja palveluiden alalla teollisuusmaissa ja edistyneissä kehitysmaissa. Haluamme myös edistää kehitystä, uudistaa maataloustuotteiden kaupan rakennetta ja vahvistaa monenvälisiä sääntöjä.
Vain laaja-alaisen ja kunnianhimoisen kierroksen kautta voimme saavuttaa tavoitteemme. Oma panoksemme kierroksen hyväksi on ehdottamamme maataloustullien ja kauppaa vääristävien tukien todellinen pienentäminen, jos asianosaiset osapuolet vastaavat siihen teollisuustullien tuntuvilla leikkauksilla ja vapauttamalla palveluja aidosti lisää. Meidän on myös pidettävä yhtenäissitoumus erillään maataloudesta ja teollisuustuotteista.
Tässä yhteydessä komissio haluaa kiittää jäsen Papastamkosia erinomaisesta mietinnöstä. Kiitämme teitä kunnianhimoisen ja aidon kehityskierroksen tukemisesta. Mietinnössä korostetaan, että tämän laaja-alaisen ohjelman kaikilla osa-alueilla olisi edistyttävä painottaen selvästi köyhyyden vähentämisen ja kestävän kehityksen tavoitteita, ja olemme tästä esittelijän kanssa samaa mieltä. Arvostamme suuresti parlamentin tukea näiden päämäärien tavoittelussa. Puhuessamme aidosta kehityskierroksesta emme kuitenkaan saa langeta yksinkertaistamisen ja yleistämisen ansaan, jolloin unohtaisimme, että on harhaluulo uskoa vain maatalouden vapauttamisen tarjoavan ihmelääkkeen kehityksen edistämiseen.
Kuten Carnegie Endowment -tutkimuslaitoksen mielenkiintoisessa tutkimuksessa todettiin, maataloustuotteiden kaupan vapauttamisesta hyötyisivät lähinnä teollisuusmaat ja pieni joukko hyvin kilpailukykyisiä maatalouden vientimaita, erityisesti Brasilia, Argentiina ja Etelä-Afrikka. Muitakin tekijöitä, esimerkiksi köyhimpien kehitysmaiden etuuskohtelun vähentämisen vaikutukset, olisi otettava huomioon. Näiden syiden perusteella Dohan kehitysohjelman tärkeimmät hyödyt teollisuusmaille eivät tule maatalouden alalta vaan teollisuustuotteiden kaupasta etenkin työvoimavaltaisilla aloilla, kuten kenkä- ja tekstiiliteollisuudessa.
Mietinnössänne osoitetaan aivan oikein harhaluuloksi myös se, että kehitysmaat olisivat kaikki tasavertaisia keskenään. Eiväthän ne ole. Tämä on otettava huomioon, jos kierroksen halutaan edistävän kehitystä mahdollisimman paljon. Kierroksen hyväksi tehtävien myönnytysten olisi perustuttava maiden valmiuksiin tehdä niitä. Kehitysmaiden kauppaa koskevat edut ja valmiudet eivät ole samanlaisia. Sen sanoo maalaisjärkikin. Mielestämme kehitysmaat voisivat yleisenä sääntönä tehdä vähemmän markkinoillepääsyä koskevia myönnytyksiä kuin teollisuusmaat. Edistyneiden kehitysmaiden olisi kuitenkin tehtävä osuutensa tarjoamalla todellisia uusia markkinoillepääsyn mahdollisuuksia muiden kuin maataloustuotteiden alalla ja palvelujen alalla, joskin vähemmän kuin teollisuusmaiden. Niiden olisi tarjottava vain kaksi kolmasosaa siitä, mitä me tarjoamme. Tätä periaatetta kutsutaan osittaiseksi vastavuoroisuudeksi.
Muut kehitysmaat voisivat kehitystasonsa mukaan tehdä vähemmän sitoumuksia tai vähiten kehittyneiden maiden ei jopa tarvitsisi tehdä sitoumuksia ollenkaan.
Meidän on jatkettava työtä oikeudenmukaisen kaupan hyväksi. Yksi viime joulukuun Hongkongin ministerikokouksen tärkeimmistä saavutuksista oli se, että muut teollisuusmaat suostuivat noudattamaan EU:n mallia ja myöntämään tulli- ja kiintiövapaan markkinoillepääsyn vähiten kehittyneiden maiden tuotteille. Kuten mietinnössänne oikein todetaan on kuitenkin valitettavaa, että päätöksen mukaan rikkaat maat saavat edelleen sulkea 3 prosenttia tullinimikkeistä sopimuksen ulkopuolelle.
Koska kierroksella ollaan nyt siirtymässä viimeiseen vaiheeseen, kaikkia neuvottelualoja olisi käsiteltävä samanaikaisesti. Sitä varten on tehostettava epävirallista yhteydenpitoa tärkeimpien sopimuskumppanien kanssa, kuten viime viikonloppuna pidetyssä Rion kokouksessa, muotoillaksemme lopulliset kantamme. Samaan aikaan meidän on myös käännyttävä kaikkien WTO:n jäsenten puoleen, erityisesti vähiten kehittyneiden maiden ja muiden heikossa asemassa olevien kehitysmaiden, rakentaaksemme monenvälistä yksimielisyyttä. Pääjohtaja Lamylla on tässä ratkaisevan tärkeä osa.
Lopullisen sopimuksen on palveltava kaikkien WTO:n jäsenten etua, etenkin vähiten kehittyneiden maiden ja muiden heikossa asemassa olevien jäsenten etua. Vaikka Hongkongissa sovitussa aikataulussa pysyminen alkaakin vaikuttaa yhä haasteellisemmalta, pyrimme yhä pääsemään sopimukseen maatalous- ja teollisuustulleja koskevista järjestelyistä huhtikuun loppuun mennessä ja pitämään muutkin sovitut aikarajat. Samalla varmistamme, että muut tämän kierroksen kysymykset, jotka vievät enemmän aikaa, kuten palvelut, säännöt ja alkuperänimitykset, säilyvät yhtenäissitoumuksessa.
Tiedotamme teille jatkossakin tämän kierroksen tärkeimmistä vaiheista ja kuuntelemme mielipiteitänne asiasta. 
Maria Martens (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensimmäiseksi haluan kiittää jäsen Papastamkosia erinomaisesta mietinnöstä. Kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon valmistelijana olen tyytyväinen siihen, että kehitys on mietinnössä ansaitsemassaan tärkeässä osassa.
On ilmiselvää, että kaupan avulla voidaan edistää kehitystä, köyhyyden vähentämistä ja vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista. Kauppa on kuitenkin hankala aihe, koska eri maiden edut eivät aina ole samansuuntaiset, ja maailmankaupassa tarvitaan edelleen lakia ja järjestystä. Oikeudenmukaisista kaupan säännöistä hyötyvät kaikki. Siksi monenvälinen kauppajärjestelmä on elintärkeä, etenkin kehitysmaiden kannalta, ja siksi meidän on yritettävä kaikkemme saattaaksemme tämän vuoden Dohan kierros päätökseen myönteisin tuloksin.
Olin tämän suhteen toiveikas, mutta nyt olen yhä huolestuneempi. Melkein neljä kuukautta on jo kulunut, ja tuskin lainkaan on edistytty, eikä Rion kokouskaan ilmeisesti ole tuottanut riittäviä tuloksia. Monilla aloilla on vielä paljon tehtävää, esimerkiksi erityis- ja erilliskohtelun kehittäminen vähiten kehittyneiden maiden tukemiseksi, kuten komission jäsen jo toikin esiin, erityisesti niin, että parannetaan niiden kauppa- ja neuvotteluvalmiuksia poistamalla kauppaa vääristävät tuet, kuten sisäinen tuki. Neuvotteluja näistä aiheista on jatkettava, eikä mikään saisi riippua ainoastaan maatalousneuvottelujen tai muiden kuin maataloustuotteiden markkinoillepääsyä koskevien neuvottelujen tuloksista.
Pääjohtaja Lamy varoitti vähän aikaa sitten siitä, että epäonnistuminen kolmen päätavoitteen saavuttamisessa määräaikaan 11. huhtikuuta mennessä vaarantaa koko kierroksen onnistumisen. Hän mainitsi tässä yhteydessä sisäisen tuen, maataloustuotteiden markkinoillepääsyn ja teollisuustullit. EU:n, Yhdysvaltojen ja edistyneiden kehitysmaiden olisi nyt kannettava vastuunsa.
Uskon, että myönteinen lopputulos on tänä vuonna vielä mahdollinen. EU on vankasti sitoutunut, mutta muidenkin tärkeimpien osapuolten olisi tehtävä osansa, tai mitään heikompien kehitysmaiden kannalta ratkaisevia tuloksia ei voida saavuttaa monenvälisellä tasolla. Jatkakaamme työskentelyä kierroksen onnistumiseksi etenkin köyhien maiden tähden. 
Margarita Starkevičiūtė (ALDE ),
   . Talous- ja raha-asioiden valiokunnan edustajana haluaisin korostaa, että tämä mietintö on tasapainoisempi kuin samaa aihetta käsitelleet muut asiakirjat, joista olemme viime aikoina keskustelleet. Valitettavasti kuitenkaan sen paremmin tässä mietinnössä kuin usein myöskään itse keskusteluissa ei onnistuta kiinnittämään riittävästi huomiota Euroopan unionin palvelualan kauppaan liittyvien ongelmien ratkomiseen. Palvelualan osuushan on 70 prosenttia Euroopan unionin bruttokansantuotteesta. Käsittelen nyt kahta näkökohtaa korostaakseni tämän alan oleellisuutta ja sen tärkeyttä palvelujen kansainvälisen kaupan kannalta koskien etenkin rahoitusalaa. Kehitysmaissa erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, joissa suurin osa niiden väestöstä työskentelee, ei ole mahdollista hyödyntää erilaisia edistyksellisiä rahoitustuotteita, mikä estää näiden maiden kansantalouksien nykyaikaistamista ja työvoiman siirtymistä maanviljelyksestä tuottavammille aloille. Toisaalta Euroopan unionin toimielimet eivät voi hyödyntää laajan rahoituspalvelualan mahdollisuuksia. Olemme tällä alalla hyvin kilpailukykyisiä. Lisäksi törmäämme ongelmiin käydessämme kauppaa maataloustuotteista kehitysmaiden kanssa. Itse asiassa on siis pyrittävä muuttamaan kaupan rakennetta niin, että työnteko helpottuu ja että modernimmasta kansantaloudesta tulee modernimpi maailmanlaajuinen kansantalous. Toisin sanoen olisi siis kannustettava rahoituspalvelujen kauppaa, jolloin kehitysmaat pystyisivät nykyaikaistamaan kansantalouksiaan ja kansainvälisen kaupan rakenne tehostuisi. Tämä tarkoittaa tietenkin, että on keskusteltava kaupan sääntelyä, yrityksen johtamista ja rahoituspalvelujen sääntelyä koskevien normien käyttöönotosta. 
Albert Deß (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aloittaa esittämällä lämpimät kiitokset kollegalleni Papastamkosille hänen mietinnöstään sekä selkeistä ja havainnollisista näkemyksistä siitä, miten haluaisimme nähdä WTO:ssa käytävien neuvottelujen kehittyvän.
Myös maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta haluaisi Dohan kierroksen päättyvän onnistuneesti, mutta ei hinnalla millä hyvänsä. On mahdotonta hyväksyä, että harvat saisivat kaiken hyödyn, kun taas useat muut jäisivät tappiolle. Tarvitsemme oikeudenmukaisia edellytyksiä kaupankäynnille. Pidän myönteisenä sitä, että mietinnössä vaaditaan WTO:n täydellistä uudistamista. WTO:lla täytyy olla muitakin tavoitteita kuin kaupan laajentaminen. Ympäristöä, kuluttajansuojaa ja eläinten hyvinvointia koskevien normien sekä sosiaalisen suojelun vähimmäisnormien on ehdottomasti kuuluttava WTO:n tavoitteisiin. On mahdotonta hyväksyä, että WTO:n neuvotteluissa voittaisivat eniten ne, jotka ryöstävät luontoa ja käyttävät hyväksi ihmisiä.
Ei ole oikeudenmukaista, että elintarvikkeita tuottavat eurooppalaiset maanviljelijät joutuisivat noudattamaan vaatimuksia toistensa jälkeen, kun taas tuontitavaraa tällaiset vaatimukset eivät koske. Saksan entinen liittokansleri Helmut Kohl sanoi kerran haluavansa, että tuontielintarvikkeisiin sovellettaisiin samanlaisia vaatimuksia kuin autoteollisuudessa Saksaan tuotaviin japanilaisiin, yhdysvaltalaisiin ja korealaisiin autoihin. Ne on sallittua tuoda maahan, mutta niillä saa ajaa yleisillä teillä vain jos ne täyttävät täällä vaadittavat korkeat tekniset normit. Jos tuontielintarvikkeet täyttävät samat korkeat normit kuin omien maanviljelijöidemme tuotteet, maailmanlaajuisessa kilpailussa ei ole meille mitään pelättävää.
Lähdemme tähän kilpailuun mielellämme, kunhan lopputuloksesta ja kasvavasta hyvinvoinnista tulevat hyödyt jakaantuvat monille eivätkä vain muutamille. 
Paul Rübig,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan esittää lämpimät kiitokset jäsen Papastamkosille hyvästä ohjauksesta Hongkongin kokouksessa. Voimme pitää itseämme siinä suhteessa onnekkaina, että Hongkongissa saatiin määriteltyä poliittiset puitteet, jotka tosiasiassa määrittelevät Geneven neuvottelujen rakenteen. Politiikan keinoin on nyt saatu jotain aikaan, ja on asiantuntijoiden vuoro neuvotella sisällöstä Genevessä. Voimme vain toivoa, että he pääsevät sopimukseen mahdollisimman nopeasti. Tiedämme, ettei se ole helppoa, mutta meillä on aikarajat, joita ilman tällä alalla ei yleensä saada aikaan ratkaisuja.
Pienten ja keskisuurten yritysten suurin huolenaihe on tietenkin markkinoiden avautuminen, jonka olisi oltava laajaa ja ennen kaikkea perustuttava vastavuoroisuuteen. "Kehitysyhteistyöosuus" eli pk-yrityksille suunnattu ohjelma, jonka tarkoitus on tuoda yhteen teollisuusmaiden ja vähiten kehittyneiden maiden perheyrityksiä, varmastikin toisi tällä alalla molemmille osapuolille menestystä tulevaisuudessa.
Tähän tarvitaan tietenkin WTO:n jäsenvaltioiden parlamentteja. Kuten tiedämme, kaikissa parlamenteissa on hallitus ja oppositio, ja juuri opposition on mahdollista edistää huomattavasti näiden asioiden käsittelyä, koska vähiten kehittyneissä maissa oppositio on median ohella erityisen tärkeä neuvotteluiden etenemisen kannalta.
Viimeisenä kohtana, jota mielestäni ei voi sivuuttaa, on transatlanttiset suhteet. Niitä koskevia neuvotteluja tarvitaan etenkin maatalouden alalla. Olen jäsen Deßin kanssa samaa mieltä siitä, että tarvitsemme sellaiset puitteet, jotka takaavat hyötymismahdollisuuksia kaikille. Tarvitsemme maailmanmarkkinoita nyt ja varmasti tulevaisuudessakin. 
Javier Moreno Sánchez,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää jäsen Papastamkosia hänen mietinnöstään ja hänen osoittamastaan yhteistyöhalusta ja pyrkimyksestä säilyttää parlamentin yhtenäisyys ja sen Dohan kierroksen alusta asti noudattama yleinen linja.
Ryhmämme ehdottaa muutamia pieniä muutoksia ja äänestää sitten huomenna mietinnön puolesta.
Hongkongin kokouksen tulokset olivat vaatimattomat, mistä keskustelimmekin jo tammikuussa, mutta siellä laadittiin etenemissuunnitelma, joka sisältää määräaikoja. Niistä ensimmäinen on 30. huhtikuuta.
Hyvät kuulijat, haluan puheessani keskittyä Geneven kokoukseen valmistautumiseen. Olen tyytyväinen, että neuvottelut ovat taas tasapainossa eivätkä painotu enää ainoastaan maatalouteen. Muiden kuin maataloustuotteiden markkinoillepääsyn, palveluiden, kaupan edistämisen ja kehityksen suhteen on edistytty.
Haluamme edelleen, että tämä kierros päätetään vuoden lopussa kunnianhimoiseen ja tasapainoiseen sopimukseen kaikilla neuvottelualoilla. Tuemme täysin komission suunnitelmaa ja puolustamme edelleen yhtenäissitoumuksen periaatetta.
Onnistuminen riippuu pohjimmiltaan tärkeimpien osapuolten poliittisesta tahdosta ja joustavuudesta. Nyt on aika mennä eteenpäin. Luotamme asiasta vastaavien komission jäsenten neuvottelutaitoihin siinä, että he pystyvät taivuttamaan Yhdysvallat tekemään uusia ehdotuksia, jotka liittyvät maanviljelijöille myönnettävään kotimaiseen tukeen ja saavat nousevat taloudet, erityisesti Brasilian ja Intian, joustamaan kannoistaan ja tekemään ehdotuksia, jotka johtavat teollisten tuotteiden markkinoidensa todelliseen avaamiseen.
Kun on päätetty käyttää Sveitsin mallia, olisi muiden kuin maataloustuotteiden markkinoillepääsyn alalla määriteltävä tarkoituksenmukainen määrä kertoimia ja sovellettava osittaisen vastavuoroisuuden periaatetta, jotta voidaan varmistaa kehitysmaiden mahdollisuudet suojella haavoittuvaisia teollisuudenalojaan ja EU:n teollisuuden mahdollisuudet parantaa kilpailuasemaansa teollisten tuotteiden markkinoillepääsyn kautta.
Palvelualalla on jatkettava siihen suuntaan, johon lähdettiin viimeisimmissä monenvälisissä neuvotteluissa. Lisäksi 28. helmikuuta esitettyjä vaatimuksia on täydennettävä vakavasti otettavilla tarkistetuilla tarjouksilla 31. heinäkuuta. Ei pidä kuitenkaan unohtaa, että tasapaino on oltava markkinoiden vapauttamisen ja sen välillä, että jäsenmailla on oikeus säännellä palvelualaa koskevia toimia, etenkin keskeisten julkisten palvelujen osalta.
Arvoisa komission jäsen, Hongkongissa meillä parlamentin jäsenillä oli upea näköala lahdelle, mutta jouduimme käyttämään kiikareita seurataksemme kokouksen työskentelyä. Genevessä on kaunis järvi. Toivon, että siellä ei käy samoin.
Tiedämme, että voimme luottaa komission tukeen ja tilajärjestelyihin niin, että Euroopan parlamentin valtuuskunta saa kunnollisen paikan ja että se pystyy täysin seuraamaan neuvotteluiden kulkua ja osallistumaan siihen. 
Sajjad Karim,
   . Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä virallisesti jäsen Papastamkosia hänen tässä työssä noudattamastaan lähestymistavasta. Sen ansiosta olemme voineet tehdä yhteistyötä yli puoluerajojen ja saaneet aikaan hyvin viimeistellyn työn, joka varmasti vie tätä kysymystä eteenpäin parlamentin, komission ja koko Euroopan unionin hyväksi.
WTO on toteuttanut käytännön toimia parantaakseen päätöksentekomenettelyjensä avoimuutta ja demokraattisuutta, mutta on vielä merkittäviä epäkohtiakin, joihin olen pyrkinyt vaikuttamaan omalla panoksellani.
Hongkongissa järjestettiin noin 450 kokousta, mutta valitut tarkkailijat oli kuitenkin kutsuttu vain muutamaan niistä. Vain kahdessa olivat läsnä kaikki WTO:n jäsenet ja suurin osa kokouksista oli suljettuja ja salaisia "green room"-kokouksia. Tämä saattaa tehostaa neuvotteluja, mutta jättää vain vähän tilaa maailmanlaajuisen kauppajärjestelmän tärkeimmän toimielimen julkiselle valvonnalle. Tämä suljetun päätöksenteon kulttuuri on huomattava takaisku salailun vastaisessa toimissa, jollaisia mekin toteutamme Eurooppa-neuvostoa suhteen. Kokouksen johtajat onnittelevat itseään avoimesta ja alhaalta ylöspäin suuntautuvasta menettelystä, vaikka näistä kokouksista ei ole mitään muistiinpanoja tai pöytäkirjoja. Julkisuuteen ei koskaan tule tietoa siitä, kuka sanoi mitäkin ja mitkä maat oli kutsuttu tai läsnä kokouksissa. Epäviralliset miniministerikokoukset ja "super green room"-kokoukset, joihin kehitysmaita ei ole kutsuttu tai ne eivät pysty osallistumaan, vain lisäävät huolenaiheita.
Jäsenyyteen ja yksimielisyyteen perustuvan päätöksentekomenettelyn lisääminen, vaikka se olisikin demokraattisempaa, ei riitä kumoamaan teollisuusmaiden ylivoimaa kehitysmaihin verrattuna. Vaikka kolme neljästä jäsenmaasta on kehitysmaa, WTO panee yhä raskassarjalaiset ja höyhensarjalaiset vastakkain.
Avoimuuden puute johti Seattlen ja Cancunin neuvottelujen kariutumiseen, kun ministerit käyttivät demokraattista oikeuttaan sanoa "ei". Mutta opiksi ei otettu. Vuoden 2005 neuvottelut oli edelleen rakennettu niin, että kokouksia järjestettiin eri paikoissa samanaikaisesti. Tästä hyötyvät EU:n ja Yhdysvaltojen suuret valtuuskunnat, mutta jotkut kehitysmaiden ministerit, jotka eivät pysty olemaan kahdessa paikassa yhtäaikaa, jäävät monien kokousten ulkopuolelle ja tietävät siten usein vähemmän kuin joka paikkaan ehtivät kansalaisjärjestöt ja ahneet yrityspamput.
Kansalaisjärjestöt ovat tehneet itseään tärkeämmiksi WTO:n neuvotteluissa sillä perusteella, että ne edustavat kansalaisyhteiskuntaa. Mutta edustavatko ne todella? Ketkä ovat niiden äänestäjiä ja mitä hyötyä heille muka on järjestöjen kapea-alaisista yhden aiheen ympärille rakennetuista kampanjoista? Vielä tärkeämpi kysymys on, miten käy demokratian, kun ilman vaaleja valitut kansalaisjärjestöt pääsevät tapaamaan tärkeimpiä neuvotteluosapuolia helpommin kuin kansan valitsemat edustajat?
Vaikka komissio olisikin Hongkongissa tietoisesti pyrkinyt olemaan yhteydessä tarkkailijoihin, se ei korvaa vaaleilla valittujen kansanedustajien työpanosta, jonka avulla voitaisiin korjata nämä selvät puutteet demokratiassa. 
Frithjof Schmidt,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Dohan kierroksen keskeisin tarkoitus oli saada kauppa tukemaan ja edistämään kehitystä. Kun tästä tehtiin normatiivinen vaatimus, se oli virstanpylväs kansainvälisten kauppasuhteiden historiassa, ja se oli ja on hyvin tehty. Tämä tarkoittaa sitä, että jatkoneuvotteluja on tarkasteltava kehityksen näkökulmasta.
On vielä huolestuttavampaa, että maineikas Carnegie-säätiö on nyt julkaissut tutkimuksen, joka osoittaa, että käynnissä olevan kierroksen kehitystä koskeva sisältö on käytännöllisesti katsoen olematon. Tämä analyysi ja kritiikki on otettava vakavasti, ja niiden pohjalta komission velvollisuus on osoittaa neuvotteluissa kehitysmaille niin sanottua erityistä ja erillistä kohtelua tukeakseen ja löytääkseen joustavia ratkaisuja niitä varten.
Nyt on tärkeää, että Hongkongin kokouksen aikaansaannokset eivät tämänhetkisissä neuvotteluissa ainakaan huononisi. Siksi vihreät vastustavat jäsen Papastamkosin mietinnössään esittämää ehdotusta, että Sveitsin mallin kertoimien määrä on pidettävä mahdollisimman alhaisena. Se olisi pohjimmiltaan Hongkongin kompromissin vastaista eikä antaisi kehitysmaille parempia mahdollisuuksia itsenäiseen kehitykseen, vaikka ne tarvitsevat nimenomaan joustavuutta. Vetoan neuvostoon ja komissioon, että ne eivät kannattaisi tällaisia ehdotuksia vaan valitsisivat kehitystä edistävän neuvottelustrategian. 
Helmuth Markov,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, myös minä haluan kiittää jäsen Papastamkosia hänen mietinnöstään. Valiokunnassa käsiteltiin suuri määrä tarkistuksia, mikä osoittaa, että eriävien etujen mukauttamisen merkityksestä ja asioiden tärkeysjärjestyksestä voidaan olla montaa mieltä.
Maatalouden osalta on selvää, että yhteinen maatalouspolitiikka kaipaa uudistamista, vaikka sen onkin säilytettävä moniulotteisuutensa. Muun muassa tämän vuoksi EU:n maanviljelijöiden on edelleen saatava tukea, ja samalla on kuitenkin huolehdittava siitä, että yhteiskunnallisesti ja ympäristöllisesti kestävän aluekehityksen tuki kohdistetaan maaseutualueille eikä suosita laajamittaista maatalousliiketoimintaa ja pankkeja. Lisäisin vielä, että en pidä Euroopan unionin tarjousta lakkauttaa vientitukensa vuoteen 2013 mennessä YMP:n uudistuksen yhteydessä erityisen avokätisenä. Se ei ole sen avokätisempää kuin sisäisen tuen varovainen leikkaaminen.
Muiden kuin maataloustuotteiden markkinoillepääsystä olen sitä mieltä, että Sveitsin malli sellaisena kuin sitä ehdotetaan on täysin puutteellinen, koska tasapuolinen ei tarkoita samaa kuin oikeudenmukainen. Kaikilla valtioilla, erityisesti kehitysmailla, on oltava oikeus teollistua valitsemassaan tahdissa, mikä tarkoittaa, että niiden on myös saatava suojella haavoittuvaisia teollisuudenalojaan. Haluaisin lisäksi varoittaa vakavasti tullitulon yhtäkkisen loppumisen kielteisestä taloudellisesta vaikutuksesta kehitysmaille, koska tullimaksut ovat usein elintärkeä tulonlähde näiden valtioiden talousarvioissa.
Sama koskee palveluja, tosin vielä merkittävämmässä määrin. Kuluneen viikon aikana itse WTO:n pääjohtaja Pascal Lamy vahvisti jälleen kerran, että GATS-säännöt jättävät kaikille valtioille vapaat kädet valita, vapauttavatko ne palvelumarkkinoitaan, ja jos vapauttavat, ne saavat itse määritellä miten, milloin ja miten laajasti ne sen toteuttavat. Tähän ei voida eikä tulisikaan voida puuttua keskeisten julkisten palvelujen – kuten koulutus, kulttuuri, terveydenhuolto, infrastruktuuri ja energia – alalla edes ministerikokouksen antaman julistuksen liitteen C nojalla.
Siirryn nyt etuuksiin. Mietinnössä käsitellään tullietuuksien pienenemisen ja raaka-aineiden hinnanlaskun ongelmaa. Kun otetaan huomioon AKT–EU-kumppanuussopimuksen umpeutuminen, parlamentin olisi tässä yhteydessä erityisesti vaadittava, että kehitystavoitteet olisivat talouskumppanuutta koskevissa sopimusneuvotteluissa nykyistä tärkeämmässä osassa.
Demokratian suhteen pidän ehdottoman tarpeellisena, että WTO lisää ei ainoastaan parlamenttien välisen liiton vaan myös ja Euroopan parlamentin, kansallisten ja alueellisten parlamenttien ja suuren yleisön kuulemista.
Pidän myönteisenä TRIPS-sopimuksen tarkistamista kehitysmaiden lääkkeiden saannin parantamiseksi, mutta se ei mielestäni riitä. Jos kaikille ihmisille halutaan turvata lääkkeiden saanti, pakollisen lisensoinnin suhteen on tehtävä muutoksia. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk,
   . – Arvoisa puhemies, keskustelemme jäsen Papastamkosin mietinnöstä, jossa käsitellään Dohan neuvottelukierroksen arviointia Hongkongissa vuonna 2005 järjestetyn WTO:n ministerikokouksen jälkeen. Ministerikokouksen valmistelut sekä komission ja neuvoston tuona aikana toteuttamat toimet aiheuttivat melkoista huolta Euroopan parlamentissa etenkin EU:n maatalouden tulevaisuutta ajatellen. Haluan kiinnittää parlamentin jäsenten huomion kahteen tuohon kauteen liittyvään seikkaan.
Ensinnäkin komission jäsen Mandelson totesi 18. lokakuuta pidetyssä EU:n ulkoministerien kokouksessa, että EU:n on tehtävä myönnytyksiä muille maille WTO:n neuvotteluissa, sillä EU hyötyy enemmän teollisten tuotteiden ja palvelujen viennistä kuin mitä se häviää maatalouden heikomman suojelun myötä. Tämä toteamus antaa ymmärtää, että EU:n maatalouden edut ollaan valmiita uhraamaan muilla aloilla saatavan epämääräisen hyödyn vuoksi.
Toiseksi komissio ja neuvosto ilmoittivat joulukuussa 2005 hätäisesti sokerimarkkinoiden uudistuksesta ennen kuin Euroopan parlamentti oli edes hyväksynyt asiaa koskevat mietintönsä. Uudistus tuskin auttaa sokeria EU:hun vieviä köyhimpiä maita, mutta ainakin se vaikuttaa erittäin kielteisesti EU:n ja etenkin uusien jäsenvaltioiden sokerijuurikkaan viljelijöihin.
Nämä kaksi seikkaa osoittavat, että jo ennen Hongkongin kokouksen alkua komissio ja neuvosto halusivat näyttää koko maailmalle olevansa halukkaita tekemään myönnytyksiä neuvotteluissa varsinkin maataloutta koskevissa asioissa. Sittemmin on huomattu, etteivät muut WTO:n jäsenet ole osoittaneet yhtä suurta halukkuutta tehdä myönnytyksiä, minkä lisäksi ne ovat syyttäneet EU:ta neuvottelujen hidastamisesta.
Näyttääkin siltä, että vuonna 2006 käytävissä jatkoneuvotteluissa EU:n toimielinten on noudatettava seuraavia maataloutta koskevia periaatteita: WTO:n neuvottelujen aikana tehtyjen myönnytysten ei pidä vaarantaa EU:n elintarvikeriippumattomuutta eikä eurooppalaista maatalousmallia tai sen monitoimisuutta. Maataloutta koskeville myönnytyksille on asetettava ehdot, ja niistä on peräydyttävä, jos muut WTO:n kumppanit eivät tee tyydyttäviä tarjouksia jatkoneuvotteluissa. Kolmanneksi, koska maataloustuotteiden tulleja on alennettu merkittävästi, EU:n markkinoille on annettava vapaa pääsy ainoastaan sellaisille tuotteille, jotka eivät ole yhteydessä taloudelliseen, ympäristölliseen tai sosiaaliseen polkumyyntiin. Tämän lisäksi lisämaksuja tai erityisiä suojalausekkeita on sovellettava sellaisiin maataloustuotteisiin, joiden tuottamisessa rikotaan ihmisoikeuksia sekä ympäristöä ja eläinten suojelua koskevia kansainvälisiä sopimuksia.
On arvioitu, että eurooppalaisille maanviljelijöille aiheutuu noin 10 miljardin euron kulut eläinten hyvinvointia koskevien normien noudattamisesta, joten EU:n ulkopuolelta tuotavilta eläinperäisiltä tuotteilta on vaadittava samanlaisten normien noudattamista. 
Kathy Sinnott,
   . Arvoisa puhemies, kun ennen niin tuottoisa perhetila oli käynyt kannattamattomaksi ja Jaakko myi viimeisenkin lehmänsä, hänelle jäi sentään käteen kourallinen papuja. Hongkongin ministerikokouksessa komission jäsen Mandelson teki merkittäviä myönnytyksiä EU:n maatalousalan puolesta ja toivoi käsittääkseni saavansa muilta talousmahdeilta vastineeksi myönnytyksiä muiden kuin maataloustuotteiden markkinoille pääsyssä, mutta kuten tiedämme, ne eivät suostuneet kovinkaan suuriin myönnytyksiin.
Uhrattaessa maataloutta palvelujen eteen Irlannin sokerijuurikkaan viljelijät ovat menettäneet satonsa, ja me olemme nyt menettäneet vaalipiirissäni Mallowissa sijaitsevan viimeisen sokeritehtaamme, joka sulki ovensa vain kaksi viikkoa sitten.
Irlantilaiset maanviljelijät pelkäävät, että seuraavaksi uhrataan nauta- ja lypsykarja-ala, jotta vastineeksi saataisiin palvelujen kauppaa koskevia myönnytyksiä. Arvoisa komission jäsen, kun komission jäsen Mandelson myy viimeisen irlantilaisen lehmän, mitä luulette meidän saavan vastineeksi? Mielestäni emme ole tähän mennessä saaneet paljoakaan. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, vaikka meneillään olevia monenvälisiä kauppaneuvotteluja on käyty jo vuodesta 2001, niitä tuskin saadaan kunnianhimoisen tavoitteen mukaisesti päätökseen vielä tänäkään vuonna, ainakaan jos asiaa on arvioiminen Hongkongin kokouksessa saavutetun vähäisen edistyksen pohjalta. Hongkongissa ei onnistuttu edistämään merkittävästi palvelujen kansainvälisen kaupan vapauttamista eikä muiden kuin maataloustuotteiden markkinoille pääsyä. EU ei saanut vastineeksi mitään hyödyllistä sitoutuessaan lakkauttamaan vientituet vuoteen 2013 mennessä.
Tämä myönnytys tarkoittaa YMP:n tuskallisen uudistuksen lisäksi EU:n maaseutuyhteisöjen uhraamista. Esimerkiksi Pohjois-Irlannin maidontuotantoala on erittäin riippuvainen täysmaitojauheelle tarkoitetuista vientituista. Myönnytys pitäisi perua nopeasti, ellei muiden kuin maataloustuotteiden markkinoille pääsyn ja palvelujen alalla saada vastavuoroista myönnytystä.
Lisäksi minua huolettaa, ettei minkäänlaista todellista demokraattista valvontaa harjoiteta sen suhteen, mitä komissio meidän puolestamme neuvottelee. EU:n jäsenyyden saadakseen kunkin valtion on luovutettava kauppapoliittinen päätösvaltansa Brysseliin, jolloin yksikään jäsenvaltio ei voi itsenäisesti neuvotella kauppasopimuksista minkään maailman maan kanssa. Kansallinen etu on täysin alisteinen sille, mitä pidetään koko EU:n yleisenä etuna. Tämä tarkoittaa luopumista merkittävästä osasta kansallista päätäntävaltaa, mitä pahentaa se, ettei ole mitään keinoja valvoa sitä, mitä komissio tämän jälkeen tekee meidän nimissämme. Keskustelemme siitä kyllä täällä, mutta todellisuudessa emme pysty muuttamaan mitään. Komission jäsenen Mandelsonin vastuuseen saamiseksi ei ole mitään toimivaa keinoa. Tällainen demokratiavaje on yksi EU:n tyyppivioista. 
Alexander Stubb (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, ennen kuin aloitan haluan todeta, että mielestäni on melko yllättävää, että ensiksi eräs irlantilainen toteaa, ettei Irlanti ole hyötynyt millään lailla EU:sta, minkä jälkeen joku pohjoisirlantilainen toteaa, ettei kauppapolitiikka liity mitenkään demokratiaan. Tämä on hämmästyttävää. On selvää, että Irlanti on EU:n merkittävin menestystarina. Kauppapolitiikka todellakin kuuluu EY:n yksinomaiseen toimivaltaan, mutta käytännössä jäsenvaltiot istuvat pöydän ääreen päättämään asioista määräenemmistöllä ja antavat komissiolle neuvotteluvaltuudet. Tietenkin, jos haluaisimme liittovaltion, tekisimme asiat hieman erilailla, mutta tällaisia toiveita en ole kuullut esitettävän. Anteeksi, mutta minun oli saatava sanoa tämä.
Käsittelen joitakin kohtia. Ensinnäkin haluan kiittää mietinnöstä, sillä jäsen Papastamkos istuu edessäni, ja jos en niin tekisi, hän kääntyisi ja löisi minua turpiin. Mielestäni mietinnössä käsitellään keskeisiä asioita. Olen myös sitä mieltä, että globalisaatio on parasta, mitä meille on tapahtunut 150 vuoteen. Sen myötä globaali hyvinvointi on lisääntynyt ja satojen miljoonien ihmisten elinolot ovat parantuneet. WTO:ssa suurin haasteemme on pystyä nostamaan EU johtoasemaan ja saada kaikki mukaan.
Toiseksi, jos Dohan neuvottelukierros epäonnistuu, EU jää ehkä henkiin lyhyellä aikavälillä: olemmehan maailmankaupan voimatekijä, sillä osuutemme maailmankaupasta on 20 prosenttia aivan kuin Yhdysvaltojenkin. Voisimme tehdä kahdenvälisiä kauppasopimuksia muiden maailman maiden kanssa. Pitkällä aikavälillä en kuitenkaan pidä tätä mahdollisena, sillä pitkällä aikavälillä protektionismi toimii kuin strutsi: todellisuudelta yritetään piiloutua usealla tapaa.
Kolmanneksi totean komission jäsenelle Wallströmille ja hänen kauttaan komission jäsenelle Mandelsonille, että olen samaa mieltä niiden kanssa, joiden mielestä olemme jo tehneet useita myönnytyksiä etenkin maatalouden alalla. Mielestäni komissio tekee mainiota työtä, mutta totuus on, että joudumme mitä todennäköisemmin tekemään vielä muutaman muun myönnytyksen.
Lopuksi totean, että neuvottelut on saatava päätökseen vuonna 2006, sillä tämän jälkeen Yhdysvallat ei enää osallistu niihin. 
Erika Mann (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan puhua muutamasta aiheesta. Ensin haluan tietenkin kiittää jäsen Papastamkosia mutta samalla myös poliittisen ryhmäni jäsentä ja varjoesittelijää Moreno Sánchezia. He molemmat, kuten muutkin koordinointiin osallistuneet parlamentin jäsenet, tekivät erinomaista työtä ja saivat tietyssä määrin yhdessä aikaiseksi hyvän kompromissin ja uskottavan mietinnön.
Arvoisa komission jäsen, haluan ottaa esille muutaman tärkeän seikan, jotka liittyvät käsittelemiinne asioihin. Tilanne on erittäin hankala. Lontoon kokous ei ollut menestys kuten ei Rion kokouskaan, ja seuraavaksi pidetään Geneven kokous. Pystyttekö kertomaan jotain näiden neuvottelujen näkymistä? Onnistuuko Geneven kokous ja miten se tapahtuu?
Toiseksi olemme kysyneet komission jäseneltä jo useaan otteeseen, aikooko komissio tällä kertaa tunnustaa loppulausunnossaan parlamenttien merkityksen. Kansalaisyhteiskunnan merkitys on jo tunnustettu, mutta parlamenttien merkityksestä ei ole sanottu halaistua sanaa. Parlamenttien osallistuminen ja niiden mahdollisuudet toimia valvovana elimenä voidaan taata paremmin tulevaisuudessa ainoastaan, jos niiden merkitys tunnustetaan. 
Jorgo Chatzimarkakis (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensiksi kiittää jäsen Papastamkosia tästä todella merkittävästä mietinnöstä. Tiedän, että hän on nähnyt paljon vaivaa mietinnön eteen ja osallistunut henkilökohtaisesti sen laadintaan, joten kiitän häntä lämpimästi tästä asiakirjasta.
Haluan kiinnittää huomionne kahteen seikkaan. Ensimmäinen niistä on maantieteelliset alkuperämerkinnät. On valitettavaa, ettei komissio emmekä me eurooppalaiset yleensä ole onnistuneet maantieteellisiä alkuperämerkintöjä koskevan asian ratkaisemisessa sen tärkeydestä huolimatta. Emme nyt puhu ainoastaan paikoista ja nimistä vaan näistä paikoista peräisin oleviin tuotteisiin sisältyvästä tietämyksestä. Useissa tapauksissa muut matkivat eurooppalaisia alkuperätuotteita, ja heidät olisi pantava maksamaan siitä.
Toiseksi haluan käsitellä muun muassa jäsenten Mann ja Karim esille ottamaa asiaa, joka onneksi näkyy mietinnössä. Ei voida hyväksyä sitä, että 130 parlamentin jäsentä 80 maasta neuvottelee kolmen päivän ajan eikä heitä mainita kertaakaan loppulausunnossa, vaikka samaisessa asiakirjassa viitataan kuudesti kansalaisjärjestöihin. Tällainen yllyttää kyseenalaistamaan Euroopan parlamentin demokraattisen legitiimiyden. Keihin olisi viitattava, jos ei demokraattisiin toimijoihin? Tästä huolimatta toivotan jäsen Papastamkosille onnea asian eteenpäin viemisessä. 
Margrete Auken (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää erinomaisesta mietinnöstä, jossa vahvistetaan tärkeitä periaatteita. Ensimmäinen niistä on se, että monenväliselle kauppajärjestelmälle ei ole vaihtoehtoa. Kahdenvälisistä sopimuksista hyötyy aina vahvempi osapuoli. On keskityttävä kehitysmaihin, jotka hyötyvät eniten selkeistä monenvälisistä järjestelmistä, joiden avulla ne pääsevät siirtomaavaltojen ikeestä. Toiseksi mietinnössä todetaan, että EU:n on omaksuttava johtoasema. Tämä tarkoittaa, että meidän eurooppalaisten on hyväksyttävä se, että joudumme maksamaan sopimuksista. On lakattava vaatimasta vastamyönnytyksiä ja keskittymästä siihen, mitä lyhyen ajan hyötyä EU voi saada sopimuksista. Maailmanlaajuista köyhyyttä torjuvat sopimukset ovat hyödyllisimpiä myös meille.
Sitten on vielä maatalous. Päätös vientitukien asteittaisesta lakkauttamisesta on hyvä asia, mutta meidän on tarkasteltava myös muita tukijärjestelmiä kuten maaseutualueiden tukia. YK:n kehitysohjelman (UNDP) mukaan nämä järjestelmät aiheuttavat erityisiä ongelmia maailman köyhille. Lopuksi haluan todeta olevani erityisen ilahtunut siitä, että mietinnössä viitataan ILOon ja ympäristönormeihin vaikkakin turhan epämääräisesti. 
Vittorio Agnoletto (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Dohan neuvottelukierroksesta on tullut tyypillinen kierros, jolla on ainoastaan tarkoitus lisätä vapauttamista suurten talousryhmittymien hyväksi, ja sellaisenaan se on epäonnistunut. Vaikka kierrosta kutsutaan kehityskierrokseksi, juuri kehitysmaat ovat suurimpia häviäjiä, kuten Maailmanpankin riippumattomalla asiantuntijaryhmällä teettämästä selvityksestä käy ilmi.
Lisäksi EU:n maataloustuotteille myönnettyjen vientitukien ja Yhdysvaltojen puuvillateollisuuden tukien jatkaminen vuoteen 2013 saakka aiheuttaa kehitysmaissa vakavan yhteiskunnallisen kriisin. Rikkaat maat vaativat kehitysmaiden tullien poistamista tai merkittävää alentamista, mikä vauhdittaa edelleen kielteistä kehitystä näillä alueilla. Lisäksi esimerkiksi Yhdysvallat voi lisätä jopa 420 tuotteen tullisuojaa, sillä tällä hetkellä suojatuista tuotteista 3 prosentin tullit on mahdollista säilyttää. On hyvin todennäköistä, että "äärimmäisenä keinona" suojeltaviin tuotteisiin sisältyvät juuri ne tuotteet, jotka ovat tärkeimpiä köyhimmille valtioille.
Tämän lisäksi on vielä TRIPS-sopimusten tarkistaminen, mikä vähentää kaikista korulauseista huolimatta entisestään maailman eteläisten maiden mahdollisuuksia saada käyttöönsä lääkkeitä. Kaiken kaikkiaan olen sitä mieltä, ettei mietinnössä korosteta näitä asioita eikä huomauteta, että WTO edustaa itse asiassa täyttymätöntä lupausta sellaisesta olennaisen tärkeästä monenvälisyydestä, jonka tarkoituksena on jakaa vaurautta tasapuolisemmin. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, olen jäsen Papastamkosin tavoin huolissani siitä, että Dohan neuvottelukierroksella on tähän mennessä käsitelty lähes pelkästään maataloutta. Siksi EU ei ole hyötynyt käytännössä mitään alkuperämerkintöjä ja palveluja koskevista neuvotteluista. EU:n on ensisijaisesti pyrittävä edistymään näillä aloilla, ja siksi olenkin tyytyväinen tarkistukseen, jossa esittelijä kehottaa komissiota laatimaan vaihtoehtoisen toimintasuunnitelman neuvottelujen epäonnistumisen varalle. Tämä on osoitus realistisemmasta asenteesta sen sijaan, että edellytettäisiin ainoastaan neuvottelujen päätökseen saattamista vuoden 2006 kuluessa.
Toinen seikka, jota haluan korostaa tässä muuten järkevässä mietinnössä, on Kiinan asema. EU:n on otettava huomioon teollis- ja tekijänoikeuksien suojaamisen sekä laittoman valtiontuen lisäksi myös pääsy Kiinan markkinoille. Olenkin ilahtunut siitä, että EU ja Yhdysvallat ovat tiivistäneet yhteistyötään ja nostaneet yhteisen kanteen auton osien tuonnista Kiinaan. Tämä on jälleen kerran osoituksena siitä, että komission on pyrittävä ensisijaisesti varmistamaan, että Kiina noudattaa paremmin WTO:n sääntöjä. 
Jean-Claude Martinez (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kaikki täällä parlamentissa kannattavat vapaakauppaa, eikä kukaan halua luoda uudelleen Enver Hoxhan ajan Albaniaa. Kannatamme siksi kaikki monenvälisiä sääntöjä, mutta millaisia ja kenen edun mukaisia näiden sääntöjen pitäisi olla?
Meille kerrotaan, että vapaakauppa edistää työllisyyttä ja kasvua. Ovatko kaupan säännöt kuitenkaan tehneet kansakunnista vauraita? Tässä vastaus: Meksiko on allekirjoittanut 94 vapaakauppasopimusta, eivätkä ne ole luoneet vaurautta, Ecuadorissa Andien alkuperäisväestö vastustaa vapaakauppasopimusta, Ranskassa 3 miljoonaa lukio-opiskelijaa osoittaa parhaillaan mieltään, koska työpaikkoja ei ole, ja kotiseutuni viininviljelijöitä riivaa köyhyys ja ihmiset tekevät itsemurhia. Tätäkään vapaakauppa ei ole pystynyt estämään.
Havainto siitä, etteivät voimassa olevat vapaakauppaa koskevat säännöt luo taloudellista vaurautta, avaa kaksi mahdollisuutta. Ensimmäinen on se, että vapaakauppa on kristinuskon maallinen nimi, ja se vaatii EU:n viininviljelijöitä, pienviljelijöitä ja työntekijöitä ripustautumaan ristille sovittaakseen maalliset syntinsä. Jos näin on, voimme hyvin jatkaa myönnytysten tekemistä, vaikka Brasilia ja Intia eivät avaa markkinoitaan eikä anglosaksinen maailma tunnusta maataloustuotteiden merkintöihin liittyviä teollis- ja tekijänoikeuksiamme. Arvoisa komission jäsen, jatkamme näin köyhyyden tiellä, josta ei ole kymmenten GATT:n ja WTO:n neuvottelukierrosten jälkeenkään ollut mitään hyötyä Afrikalle.
Toinen mahdollisuus on, että lopetamme vihdoin virheiden tekemisen ja omaksumme tullien alentamista tai poistamista edellyttävän vanhanaikaisen menetelmän sijasta vähennyskelpoisia tulleja hyödyntävän nykyaikaisen menetelmän. Otamme teknologisen harppauksen keksimällä vähennyskelpoiset tullit, sillä ottamalla käyttöön veroluotot, joita tarjotaan viejämaille ja jotka voidaan käyttää tuojamaassa, saamme taloudelliselta kannalta neutraalin tullijärjestelmän. Näin ratkaisemme globalisaation aikaansaamat inhimilliset tragediat.
Kertokaa komission jäsenelle Mandelsonille, että hänen tehtävänään ei ole seurata David Ricardon jalanjäljissä vaan toimia yhtä kekseliäästi kuin John Maynard Keynes.
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää ystävääni ja Kreikan entistä talousasioista vastaavaa ministeriä Papastamkosia hänen loistavasta kyvystään yhdistellä tosiseikat toisiinsa ja löytää kompromissi. Arvoisa komission jäsen, voisitteko kiittää puolestani myös komission jäsentä Mandelsonia kaikesta hänen tekemästään työstä.
Hongkongin kokouksen suurin ansio oli se, ettei siitä tullut fiasko. Tämänhetkinen vaihe on ratkaiseva maapallon tasapainon kannalta. Haluan esittää kaksi ehdotusta ja yhden huomautuksen. Ensinnäkin vuonna 2013 tapahtuvaksi suunnitellun vientitukien lakkauttamisen osalta haluan palata ehdotukseen, joka koskee kaiken aineellisen ja aineettoman tuen riippumatonta tarkastusta, jotta päästäisiin eroon asiaa ympäröivästä tekopyhyyden ilmapiiristä. Lisäksi on korostettava tärkeitä suunnittelutoimia, joiden ansiosta voidaan tehdä määrällisiä ja laadullisia arvioita näiden neuvottelujen taloudellisista ja sosiaalisista vaikutuksista esimerkiksi EU:n työllisyyteen. Jotkin tärkeät talouden alamme, kuten elintarviketeollisuus, ovat erittäin haavoittuvia näissä neuvotteluissa, ja vähintä mitä voimme tehdä, on tarjota taloudellisille toimijoille tietoa.
Lisäksi on käsiteltävä kansainvälisen kaupan, vaurauden ja köyhyyden välistä yhteyttä, sillä etenkin niiden länsimaisten kansantalouksien, jotka ovat vaurastuneet markkinaperiaatteita noudattamalla, on osallistuttava sellaisten todellisten mekanismien täytäntöönpanoon, joilla poistetaan maailman köyhyys. Jos me demokraatit emme niin tee, joudumme maksamaan erittäin korkean poliittisen hinnan ennen kaikkea ääriliikkeiden nousun muodossa. Jotkut Euroopan parlamentin jäsenet ovat sitä mieltä, että kansainvälinen kauppa luo köyhyyttä eikä vaurautta. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän mielestä asia on juuri päinvastoin. Aiemmin maailmassa ratkaistiin suurten mullistusten aiheuttamat ongelmat sotimalla, mutta nyt aseelliset sodat on korvattu taloudellisilla sodilla, jotka eroavat edellisistä kahdella tapaa: sen sijaan, että ihmisiä kuolisi, he joutuvat työttömiksi, emmekä tiedä, kuka vihollinen on. EU:lla on paljon pelissä tässä asiassa, kun kansalliset edut, jotka loppujen lopuksi ovat vain yhdistelmä yksilöiden henkilökohtaisia etuja, nousevat yhä tärkeämmiksi. Euroopan perustuslaista käydyissä keskusteluissa selitimme, että tarvitsemme enemmän poliittista EU:ta selviytyäksemme maailmassa, josta tulee päivä päivältä yhä monimutkaisempi. EU:n tulevaisuus kärsii jälleen kovan iskun, jos EU:n kansalaiset epäilevät vähääkään EU:n hyödyllisyyttä tässä maailmanlaajuisessa voimainmittelössä. 
Harlem Désir (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensiksi vuorostani kiittää esittelijäämme ja todeta, että sen perusteella, mitä te puheenvuorossanne totesitte ja mitä WTO:n pääjohtaja Lamy totesi WTO:n puolesta muutama päivä sitten kansainvälisen kaupan valiokunnan kokouksessa, on selvää, että Hongkongin, Lontoon ja Rion kokousten jälkeen Dohan neuvottelukierros takkuaa ja että sen jatkuminen on jopa vaarassa.
Myönnettäköön, että neuvottelut etenevät, mutta eivät riittävän nopeasti, jotta ne voitaisiin saada päätökseen ennen kuin Yhdysvaltojen hallinnon neuvotteluvaltuudet umpeutuvat. Toisin kuin edellisillä kierroksilla, meillä ei tällä kertaa ole mahdollisuutta jatkaa neuvotteluja kahdella tai kolmella vuodella, ellemme halua vaarantaa koko monenvälistä rakennetta. Jos pidämme monenvälistä neuvottelukehystä tärkeänä, meidän on mielestäni nyt vedottava kaikkiin osapuoliin, jotta ne vaivautuisivat yrittämään vielä kerran. Lontoon tietokonesimulaatioiden ja Riossa otettujen lupaavien ensiaskeleiden tai tunnustelujen jälkeen nyt on aika toimia.
Etenkin teollisuusmaiden, EU:n ja Yhdysvaltojen, on tehtävä päätöksiä ja sitoumuksia, ja niiden on tehtävä tarvittavat myönnytykset, sillä tämä on kehityskierros. Luonnollisesti myös G20-maiden eli nousevien talouksien on tehtävä useita myönnytyksiä teollisten tuotteiden tullien alalla, mutta tiedämme, ettei täysi vastavuoroisuus ole mahdollista. Emme voi vaatia niitä vaarantamaan useita sellaisia haavoittuvia talouden, teollisuuden tai palvelujen aloja, jotka eivät vielä välttämättä ole valmiita kohtaamaan kansainvälistä kilpailua.
Olenkin sitä mieltä, että kaikesta huolimatta neuvottelukierros on saatava päätökseen, ja kantani eronnee tässä mielessä joidenkin ystävieni, kuten jäsen Agnoletton, kannasta. Hänhän juuri äskettäin korosti neuvottelukierroksen puutteita. Puutteita todellakin on, ja EU:n on keskityttävä varmistamaan, että kehityksen edistämistä koskevia sitoumuksia noudatetaan. Tämän lisäksi on kuitenkin vielä vientitukien lakkauttamiseen liittyvä kysymys. Prosessi on käynnistettävä ennen vuotta 2013, ja sen yhteydessä on ennen kaikkea tehtävä sitoumuksia ja otettava käyttöön seurantamekanismi, jolla varmistetaan, että muutkin teollisuusmaat, eikä vain EU, sitoutuvat vähitellen lakkauttamaan kaikki vientituet.
Kehitysmaiden maataloustuotteiden pääsyä rikkaiden maiden markkinoille on joka tapauksessa helpotettava ja arkojen tuotteiden luetteloa on lyhennettävä. Vähiten kehittyneiden maiden on päästävä markkinoille tulleitta ja kiintiöittä, mutta tullinimikkeistä 3 prosentin osuus tarkoittaa sitä, että joidenkin maiden, kuten Japanin ja Australian, ei tarvitse tehdä minkäänlaisia myönnytyksiä, ja se on estettävä. Lisäksi lääkkeiden saatavuutta koskevia TRIPS-sopimuksia on muutettava ja on sovittava sellaisesta kehityspaketista, joka sisältää kaupalle tarkoitettua tukea, jolla ei saa korvata tukea, jota jo myönnetään vuosituhannen kehitystavoitteisiin varatun virallisen kehitysavun muodossa. 
Alessandro Battilocchio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhun Italian uuden sosialistipuolueen puolesta. WTO on nyt jo kymmenen vuoden ajan valvonut kansainvälisen kaupan monimutkaista alaa. Kauppa kasvaa sekä määrällisesti että laadullisesti räjähdysmäistä vauhtia. Siksi on olennaisen tärkeää kehittää vahva ja yhtenäinen sääntelykehys, jolla taataan avoimuus ja poistetaan eriarvoisuutta. Monenvälinen järjestelmä on ainoa neuvottelumuoto, jolla voidaan taata kaikkien jäsenten kannalta tasapainoinen toimintamalli.
Toivonkin, että EU onnistuu puolustamaan tätä kantaa uusissa neuvotteluissa ja pyrkii kaikin keinoin saamaan neuvottelut päätökseen vuoden 2006 loppuun mennessä, sillä uusi epäonnistuminen heikentäisi koko järjestelmää, ja sillä olisi vakavat vaikutukset etenkin kehitysmaiden kannalta. Juuri näitä maita meidän on suojeltava, ja teollisuusmaiden luopuminen vientituista olikin merkittävä askel oikeaan suuntaan. Jotta tällaisesta aloitteesta saadaan myönteisiä tuloksia, muiden WTO:n jäsenten on luonnollisesti annettava sille tarvittava tukensa ja tehtävä samansuuntaisia aloitteita.
Vähiten kehittyneiden maiden kehityksen vuoksi on tärkeää varmistaa myös, että muiden alojen, kuten palvelujen, vapauttaminen ei aiheuta korjaamatonta vahinkoa kyseisten maiden talous- ja yhteiskuntarakenteille, ja etenkin, että julkisten palvelujen tarjontaan ei sovelleta kilpailusääntöjä eivätkä pohjoisen yritysten kaupalliset paineet kohdistu niihin.
Lopuksi haluan kuitenkin kehottaa komissiota varmistamaan, että tuotantoamme suojellaan etenkin niillä aloilla, joilla piratismista ja laittomasta maahantuonnista on tulossa kestämätön taakka tuhansille yrityksille. Komission on vaadittava, että voimassa olevia sääntöjä noudatetaan tarkkaan kyseisten käytäntöjen torjumiseksi. 
Margrietus van den Berg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Afrikan osuus maailmankaupasta on alle 2 prosenttia, mutta silti kehityskierroksella ei ole saatu tehtyä riittäviä myönnytyksiä. Yhdysvallat on jäänyt jälkeen maataloutensa uudistamisessa, EU suhtautuu tahmeasti autoalan tuotteiden lisärajoituksiin ja sinisen laatikon tukien rajoittamiseen ja G20-maat ovat jääneet jälkeen teollisten tuotteiden tullien alentamisessa. Afrikka ja vähiten kehittyneet maat ovat vaarassa joutua maksumiehiksi. Ne ansaitsevat pysyvän oikeuden suojella omaa maatalouttaan, sillä näissä maissa seitsemän ihmistä kymmenestä saa toimeentulonsa maataloudesta, ja ne ansaitsevat vapaan pääsyn EU:n, Yhdysvaltojen ja G20-maiden kasvaville markkinoille.
WTO:n pääjohtaja Lamy ei säästellyt sanojaan kaksi viikkoa sitten todetessaan, että jollemme todellakin uurasta kuluvan kuun lopulla järjestettävässä Geneven kokouksessa, neuvottelukierros epäonnistuu. Tästä kärsisivät EU:n talouskasvu ja työllisyys sekä Afrikan talouskehitys, eikä Afrikassa pystyttäisi saavuttamaan vuosituhannen kehitystavoitteita peruskoulutuksen ja terveydenhuollon aloilla. Yhdistäkäämme EU:n ja Afrikan intressit: kehotan komission jäsentä Mandelsonia tekemään kaikkensa maatalouden tukien poistamiseksi ja rajoittamiseksi sekä tukemaan 2000-luvun EU:ta niin, etteivät Afrikka ja EU:n kansalaiset joudu kärsimään menneisyyden valinnoista. 
Saïd El Khadraoui (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijää erinomaisesta työstä. Vaikka neuvotteluissa on saavutettava vielä huomattavan paljon edistystä, ainakin ihmiset keskustelevat, mikä on jo sekin todellinen siunaus. Haluan mainita kolme seikkaa, jotka ovat mielestäni ratkaisevan tärkeitä tulevina viikkoina ja kuukausina.
Ensinnäkin köyhimmät maat on otettava mukaan. Useilla köyhimpien maiden valtuuskunnilla, joilla on eniten voitettavaa neuvotteluissa, on ollut vaikeuksia osallistua asiantuntijatason neuvotteluihin. 
Toiseksi maailmankaupan on hyödytettävä juuri näitä kehitysmaita. Emmehän turhaan puhu Dohan kehityskierroksesta. Haluankin kehottaa komissiota ja EU:n jäsenvaltioita toteuttamaan tämän useissa puheissa esille otetun hienon periaatteen käytännössä niin neuvottelujen aikana kuin niiden jälkeenkin.
Lisäksi palvelujen kauppaa ollaan vapauttamassa. Neuvotteluprosessin luonne on muuttumassa, mikä on mielestäni vaarallista. Olen sitä mieltä, ettei kehityskierroksella voida hylätä alhaalta ylöspäin suuntautuvaa lähestymistapaa, ja mietinnössä olisi voitu ottaa jyrkempi kanta tähän. 
Margot Wallström,
   . Arvoisa puhemies, esitän kolme lyhyttä kommenttia. Ensinnäkin haluan kiittää teitä keskustelusta, joka oli mielestäni erittäin rakentava ja tasapainoinen sekä hyvin mielenkiintoinen. Kiitos siitä, ettette ampuneet viestintuojaa. Aion todellakin varmistaa, että kaikki täällä tänä iltana sanottu välitetään viipymättä komission jäsenelle Mandelsonille, joka hänkin varmasti arvostaa sitä, etten ryhtynyt käsittelemään kaikkia Dohan neuvottelukierroksen yksityiskohtia.
Haluan kommentoida myös koko prosessia yleensä. Kuten voitte ymmärtää, tätä asiaa tarkastellaan ja siitä keskustellaan säännöllisesti komissiossa. Useat parlamentin jäsenet tiedustelivat, mitä tapahtuu, jos Dohan neuvottelut epäonnistuvat, ja mitä silloin olisi todettava prosessista yleensä. On totta, ettei neuvotteluprosessi ole helppo, mutta emme myöskään ole ajautuneet umpikujaan, vaan olemme edelleen sitoutuneet saattamaan neuvottelukierroksen päätökseen vuoden loppuun mennessä ja noudattamaan yhtenäissitoumuksen periaatetta.
Kuten edellä mainittiin, olemme ehdottaneet maataloustuotteiden tullien selvää alentamista, mutta muiden on vastavuoroisesti alennettava huomattavasti teollisten tuotteiden tulleja ja vapautettava palvelujen markkinoita. Huhtikuun loppuun on vielä muutama viikko, ja jatkamme neuvotteluja kumppaneidemme kanssa asteittain, jotta pääsemme sopimukseen järjestelyistä Hongkongissa asettamaamme määräaikaan mennessä.
Haluan todeta muutaman sanan myös parlamentin jäsenten osallistumisesta seuraavaan WTO:n kokoukseen, sillä käsittääkseni tämä on erittäin tärkeä asia teille kaikille. Ymmärtääkseni WTO:n huhtikuun kokous on todennäköisesti neuvottelumenettelyistä vastaavan yleisneuvoston kokous. Se ei ole ministerikokous, joten järjestelyt ovat erilaiset, eikä sinne ole komission mielestä tarpeen lähettää täysivaltaista virallista EU:n valtuuskuntaa, jollainen yleensä lähetetään Hongkongin kokouksen kaltaisiin ministerikokouksiin. Jos parlamentin kansainvälisen kaupan valiokunta lähettää parlamentin jäseniä Geneven kokoukseen, komission jäsen tapaa heidät mielellään ja kertoo tavalliseen tapaan tilanteen kehittymisestä. Genevessä sijaitseva komission edustusto tarjoaa myös tukea, jota normaalistikin tarjoamme virallisissa tehtävissä ulkomailla oleville parlamentin jäsenille. Tämän verran voin tällä hetkellä sanoa parlamentin jäsenten osallistumisesta.
Kiitän teitä vielä kerran keskustelusta ja välitän mielipiteenne pikaisesti komission jäsenelle Mandelsonille ja koko komissiolle. 
Erika Mann (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla on lyhyt kysymys komission jäsenen juuri esille ottamasta asiasta eli siitä, että huhtikuun kokous olisi yleisneuvoston kokous.
Minun saamieni tietojen mukaan yleisneuvoston kokous saatetaan muuttaa ministerikokoukseksi, jos siinä päästään tuloksiin. Siinä tapauksessa parlamentin jäsenet olisivat tavanomaisen käytännön mukaan paikalla. Voisitteko pohtia kollegojenne ja komission jäsenen Mandelsonin kanssa, kuinka tällaisessa tapauksessa olisi toimittava? 
Margot Wallström,
   . Arvoisa puhemies, komission jäsenen Mandelsonin täytyisi olla itse paikalla voidakseen kertoa viimeisimmistä tiedoista. Jos päätöstä tai kokouksen muotoa muutetaan, meidän on varmistettava, että parlamentin jäsenten osallistumista koskevia menettelyjä muutetaan myös sen mukaan. Komissio toivottaa Euroopan parlamentin jäsenet tervetulleiksi kokoukseen, sillä he ovat aina olleet suureksi avuksi ja voivat jälleen taata kokouksen avoimuuden ja antaa tarpeellista tukea. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 

