Euroalueen maiden vaikea rahapoliittinen, taloudellinen ja sosiaalinen tilanne (keskustelu) 
Puhemies
(EL) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat euroalueen maiden vaikeasta rahapoliittisesta, taloudellisesta ja sosiaalisesta tilanteesta.
Diego López Garrido
neuvoston puheenjohtaja. - (ES) Arvoisa puhemies, euroalue on ennennäkemättömässä tilanteessa, koska tämä on ensimmäinen maailmanlaajuinen talouskriisi sen jälkeen, kun euro on otettu käyttöön. Vaikka euroalue tai Euroopan unioni kokonaisuudessaan eivät aiheuttaneet kriisiä eikä se alkanut täältä - tiedämme, että se alkoi Yhdysvalloista -, olemme joutuneet kärsimään sen vaikutuksista aivan yhtä paljon kuin maa, jossa se alkoi.
On selvää, että kriisin seurauksena on syntynyt julkisen talouden alijäämiä, kun hallitukset ovat toteuttaneet myönteisiä toimia estääkseen muun muassa rahoitusjärjestelmän romahduksen. Alijäämät merkitsevät vääjäämättä, että hallituksilla on vähemmän liikkumavaraa budjettipolitiikassaan.
Keskustelu koskee taloudellista tilannetta, rahapoliittisia olosuhteita ja yhteiskunnan tilaa. Taloudellisesta tilanteesta on todettava, että euroalue on kokonaisuudessaan päässyt pois taantumasta, ja se on välttänyt myös deflaatioriskin, vaikka kasvuasteissa on eroja eikä kasvu ole vielä jatkuvaa. Meidän on varmistettava, että kasvu on jatkuvaa ja vakaata, mikä on koko euroalueen talouspolitiikan keskeinen tavoite, mutta taantumassa emme enää ole. Euroalue kokonaisuutena on päässyt pois taantumasta.
On kuitenkin totta, että työpaikkojen kasvu laahaa edelleen jäljessä. Koko euroalueella kärsitään vielä tänä vuonna vakavasta työttömyydestä, mutta olemme oikealla tiellä kasvua kohti. Tämä onkin yksi asioista, joita käsitellään torstaina Eurooppa-neuvoston epävirallisessa kokouksessa: kasvu on tärkeää, jotta voidaan palata jatkuvaan kasvuun, säilyttää Euroopan sosiaalinen malli ja alkaa jälleen luoda laadukkaita työpaikkoja.
Rahoitusjärjestelmän osalta Euroopan unioni ja sen toimielimet ovat toimineet oikein, vaikka arvopaperimarkkinoilla on edelleen jännitteitä. Euroopan keskuspankki on tehnyt työnsä hyvin ja tekee niin jatkossakin suuntaamalla strategiansa kriisistä selviytymiseen. Siitä syystä on järkevää, että elvytystä jatketaan vuonna 2010. Euroopan keskuspankki lopettaa elvytyksen asteittain, ja se on jo nyt poistanut joitakin toteuttamiaan toimenpiteitä. Tästä on esimerkkinä pankeille myönnettyjen kassaetujen poistaminen. Sen on mahdollistanut luottomarkkinoiden vähittäinen normalisoituminen.
On myös huomattava, että euroryhmä ja Ecofin-neuvosto ovat selviytyneet kriisinhoidosta hyvin, ja ne ovat myös luoneet rahoitusjärjestelmän valvontarakenteen, josta keskustellaan tässä parlamentissa. Toivomme sen olevan poliittisen keskustelun painopisteessä Espanjan puheenjohtajakaudella.
Mitä yhteiskunnan tilaan tulee, kärsimme tietenkin edelleen korkean työttömyyden seurauksista koko euroalueella. Vaikka työttömyystasoissa on euroalueella eroja, se on tällä hetkellä selkeästi eurooppalaisten tärkein ongelma. Euroopan unionin kansalaiset haluavat työtä, he haluavat paluuta kasvuun, joka luo työpaikkoja. Hei eivät halua epävakaita ja epävarmoja työsuhteita, jollaisia joissakin euroalueen maissa on ollut, vaan laadukkaita työpaikkoja.
Muiden seikkojen ohessa on huomattava, että korkea työttömyys oli selvästi tekijä, joka laukaisi niin sanotut automaattiset vakauttajat, minkä tuloksena jouduttiin turvautumaan työttömyystukiin ja -korvauksiin. Ne vuorostaan vaikuttivat alijäämiin, joita jäsenvaltioissa on poliittisen ja sosiaalisen järjestelmämme takia, sillä se suojelee heikoimmassa asemassa olevia, kuten niitä, jotka menettävät työpaikkansa.
Tulevaisuudessa on luotava uusi malli, jonka avulla luodaan kasvua ja laadukkaita työpaikkoja, työllistettävyyspolitiikka, jota kutsumme nimellä "Eurooppa 2020". Tästäkin on tarkoitus keskustella epävirallisessa Eurooppa-neuvoston kokouksessa torstaina.
Lopuksi on todettava, arvoisa puhemies, että uskon tämän kriisin osoittaneen olevan ehdottoman tärkeää koordinoida ja lujittaa euroaluetta, joka on jatkossakin rahapoliittisen ja taloudellisen suojelun kannalta merkittävä. On osoitettu, että euroaluetta on lujitettava, että sitä on mahdollista laajentaa vaatimukset täyttäviin maihin ja että laajeneminen on myönteinen asia.
Lopetan toteamalla olevan olennaisen tärkeää siirtyä kohti Euroopan unionin yhdentymistä ja taloudellista lähentymistä. Unionin taloustilanteissa on edelleen eroja. Meidän on siirryttävä rahaliitosta kohti todellista talousliittoa, kuten perussopimuksissa määrätään. Perussopimuksissa puhutaan talous- ja rahaliitosta, mutta rahaliitto on toteutunut ennen talousliittoa.
Perussopimuksissa määrätään talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikkojen yhteensovittamisesta. Se on velvoite ja se on yksi puheenjohtajavaltio Espanjan esiin nostamista periaatteista ja johtoajatuksista. Yhteensovitetut julkiset politiikat ovat olleet tehokkaita silloin, kun ne on todella sovitettu yhteen. Näin oli, kun Euroopan talouden elvytyssuunnitelma luotiin ja kun veropolitiikkoja toteutettiin siten, että vakaus- ja kasvusopimuksen uskottavuus voitiin säilyttää, mikä oli elintärkeää. Näin oli myös, kun yhteensovitettuja rahoituspolitiikkoja toteutettiin muun muassa pankkitakuiden muodossa ja kasvattamalla talletusvakuusrahastoa. Lyhyesti se tarkoittaa, että taloustieteilijöiden mittakaavaeduksi kutsumaa periaatetta toteutetaan myös poliittisella tasolla, koska poliittisella tasolla merkittävä yhteensovittaminen tuottaa hyviä tuloksia.
Tämä on neuvoston näkemys vaikeasta tilanteesta, josta olemme pääsemässä pois, ja meidän on päästävä siitä pois paljon entistä vahvempina ja lujempina. Se on epäilemättä yksi torstaina pidettävän Eurooppa-neuvoston epävirallisen kokouksen keskeisistä tavoitteista.
Joaquín Almunia
komission varapuheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, komissio on huolissaan Kreikan merkittävistä taloudellisista ja verotuksellisista haasteista. Kreikan vaikea tilanne koskettaa euroaluetta ja koko Euroopan unionia, koska laajamittainen ja jatkuva kotimainen kauppavaje uhkaa maan makrorahoitusvakautta, mikä merkitsee huomattavaa ulkoisvaikutusten riskiä muihin euroalueen osiin.
Kreikan viranomaiset ja Kreikan kansa ovat tietoisia niiden edessä olevista haasteista. Hallitus esitti 15. tammikuuta kunnianhimoisen vakausohjelman ongelmien voittamiseksi. Ohjelmalla on tarkoitus vähentää vajetta arvioidusta 12,7 prosentista vuonna 2009 alle kolmeen prosenttiin vuonna 2012 siten, että tänä vuonna aloitetaan mukauttamalla bruttokansantuotetta neljällä pisteellä. Ohjelma on riittävän kunnianhimoinen, kun otetaan huomioon tarvittavan vakauttamisen laajuus, ja se on etupainotteinen. Kreikan viranomaiset ovat lisäksi esittäneet vuodelle 2010 yksityiskohtaisen käytännön toimenpidepaketin. Osa toimenpiteistä on jo annettu Kreikan parlamenttiin käsittelyyn, ja ne on määrä toteuttaa lähiaikoina. Ohjelman seuraavia vuosia koskeva suunnitelma ei vielä tässä vaiheessa ole kovin yksityiskohtainen.
Komissio hyväksyi viime viikolla, 3. helmikuuta, yhdennetyn lähestymistavan ja seurantamekanismin, joihin sisältyy arviomme vakausohjelmasta, suositus liiallista alijäämää koskevaksi menettelyksi, jolla budjettivaje saadaan alle kolmeen prosenttiin vuonna 2012, kuten hallituksen ohjelmassa todetaan, ja toinen suositus, jossa käytetään ensimmäistä kertaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 121 artiklan 4 kohtaa, jotta voidaan varmistaa, että Kreikan talouspolitiikka on unionin talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaista ja mahdollistaa talous- ja rahaliiton moitteettoman toiminnan. Olemme aloittaneet myös rikkomusmenettelyn sen varmistamiseksi, että Kreikka hoitaa ongelmat, jotka ovat estäneet luotettavien budjettitilastojen toimittamisen tähän mennessä. Lisäksi komissio julkisti välittömän aloitteensa antaa Eurostatille tarkastusvaltuudet.
Komissio tukee täysimääräisesti Kreikan vakausohjelmaa ja sen ponnisteluja hoitaa vaikea taloudellinen ja veropoliittinen tilanne. Ohjelmassa hahmotellut toimenpiteet ja poliittiset suuntaviivat ovat merkittävä askel oikeaan suuntaan. Onnistunut suuri valtionobligaatiolaina, joka laskettiin liikkeeseen 15. tammikuuta näyttää osoittavan, että markkinatoimijat ovat samaa mieltä vaikkakin korkealla korkopreemiolla, ja spredien lisääntyminen sen jälkeen osoittaa, että markkinatoimijat suhtautuvat edelleen varovaisuudella.
Ohjelman tavoitteisiin ja keskipitkän aikavälin veromukautukseen liittyy kuitenkin riskejä. Ohjelmassa hahmotellut makrotalouden kehitysskenaariot ovat melko optimistisia ja oletettuihin tuloennusteisiin liittyy epävarmuutta, erityisesti sen suhteen, mitä vaikutuksia arvioidaan olevan ponnisteluilla estää veropakoa taloudellisen taantuman aikana. Viimeaikaisen markkinakehityksen perusteella myös korko- ja menoennusteet näyttävät olevan tehty alakanttiin. Liiallista alijäämää koskevasta menettelystä annetussa suosituksessa komissio suosittelee, että tänä vuonna toteutettavissa toimenpiteissä tukeudutaan täysin Kreikan viranomaisten vakausohjelmassaan ilmoittamiin toimenpiteisiin. Vuoden ensimmäisellä neljänneksellä toteutettavia toimenpiteitä ovat muun muassa palkkamenojen leikkaukset, julkishallinnon työpaikkojen vähentäminen, terveydenhoito- ja eläkeuudistusten eteneminen, valmiste- ym. verojen lisäykset ja verohallinnon uudistus. Osa vakauttamistoimenpiteistä on jo annettu Kreikan parlamentin käsiteltäväksi, ja ne on määrä toteuttaa lähiaikoina. Komissio kehottaa neuvostolle antamassaan ehdotuksessa Kreikan viranomaisia esittämään maaliskuun puoleenväliin mennessä yksityiskohtainen täytäntöönpanokertomus, jossa selvitetään toteutetut toimenpiteet ja myöhemmin toteutettavien toimenpiteiden aikataulu. Lisäksi olisi tehtävä riskien arviointi, jotta riskien toteutuessa voidaan toteuttaa tarvittavia korvaavia toimenpiteitä.
Tähän liittyen komissio suhtautuu myönteisesti 2. helmikuuta ilmoitettuihin lisätoimenpiteisiin, varsinkin julkisen sektorin nimellispalkkojen jäädytykseen ja polttoaineen valmisteverojen nostamiseen, jotta tämän vuoden budjettitavoitteet turvataan, samoin kuin Kreikan viranomaisten valmiuteen hyväksyä ja toteuttaa tarvittaessa nopeasti lisätoimenpiteitä.
Ohjelman seuraavina vuosina komissio odottaa pysyväisluonteisia korjaustoimenpiteitä, jatkuvia verohallinnon uudistuksia ja budjettikehyksen parantamista. Luonnollisesti Kreikan edellytetään myös jatkavan ponnistelujaan yleisten valtionapujen keräämisen ja käsittelyn parantamiseksi. Koska suunnitelmat eivät ole kovin yksityiskohtaisia, komissio ehdottaa tiukan raportointijärjestelmän käyttöönottoa siten, että Kreikan viranomaiset raportoivat neljännesvuosittain toteutetuista toimenpiteistä, saavutetuista tuloksista ja myöhemmin toteutettavista toimenpiteistä. Tiukka raportointijärjestelmä varmistaa, että suunnitelmat toteutuvat suunnitellulla tavalla. Komissio antoi myös suosituksen lopettaa ristiriitaisuudet talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin nähden ja poistaa riskit, jotka vaarantavat talous- ja rahaliiton moitteettoman toiminnan ottaen huomioon Kreikan kilpailukyvyn jatkuva heikkeneminen ja kauppavajeen kasvaminen samoin kuin laaja spredi rahoitusmarkkinoilla vertailuobligaatioihin nähden.
Lisäksi spredien samanaikainen liike muissa maissa osoittaa myös selvästi riskiä, että muille jäsenvaltioille aiheutuu ulkoisvaikutuksia. Kreikan odotetaan tähän liittyen hyväksyvän laajan rakenneuudistusohjelman, jonka tavoitteena on lisätä julkishallinnon tehokkuutta, nopeuttaa eläke- ja terveydenhoitouudistusta, parantaa työmarkkinoiden toimivuutta ja palkkaneuvottelujärjestelmän tehokkuutta, parantaa tuotemarkkinoiden toimintaa ja liiketoimintaympäristöä sekä ylläpitää pankki- ja rahoitusalan vakautta.
Mitkä ovat tämän hyvin yksityiskohtaisen seurantaprosessin seuraavat vaiheet? Suosituksia käsitellään ensi viikolla euroryhmässä ja Ecofin-neuvostossa, ja maaliskuun puolivälissä on tarkoitus saada ensimmäinen kertomus, jossa käsitellään toteutusaikataulua vuoden 2010 tavoitteiden turvaamiseksi. Tämän jälkeen Kreikan tulisi toukokuusta alkaen raportoida neljännesvuosittain, miten Kreikka on noudattanut neuvoston päätöstä ja suositusta. Komissio arvioi jokaisen kertomuksen. On selvää, että jos on merkkejä riskien toteutumisesta, tarvitaan lisätoimenpiteitä. Siitä syystä on ratkaisevan tärkeää, että Kreikan hallitus on tarvittaessa valmis toteuttamaan lisätoimenpiteitä, kuten se on jo ilmoittanutkin.
Lopuksi totean, että elämme ennennäkemättömässä tilanteessa, mutta selviämme siitä. Kreikka on laatinut kunnianhimoisen ohjelman korjatakseen vajeensa ja uudistaakseen julkishallintonsa ja taloutensa. Se tarvitsee tässä vaikeassa tehtävässä tukea, ja komissio tukee Kreikkaa. Yhdennetty seurantamekanismi ja viranomaisten halukkuus hoitaa ongelmat takaavat, että valtiontalouden vakautustoimenpiteet ja rakenneuudistukset onnistuvat ja että Kreikka pääsee takaisin kestävälle pohjalle. Kreikan viranomaisten hyväksymään Kreikan ohjelmaan sisältyy sekä verotoimenpiteitä että rakenneuudistuksia, ja budjettitoimenpiteiden sekä rakenneuudistusten oikea-aikainen ja johdonmukainen toteuttaminen yhdessä tilanteen tiukan seurannan kanssa ovat avaintekijöitä, jotta markkinoiden nykyiset jännitteet voidaan ratkaista asianmukaisesti.
Corien Wortmann-Kool
PPE-ryhmän puolesta. - (NL) Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillisdemokraatit) on tehnyt tätä keskustelua koskevan aloitteen, koska euroalueen maiden ongelmien takia tarvitaan kiireellisesti eurooppalaista lähestymistapaa. Olemme siitä huolissamme.
Jäsenvaltiot ovat viime vuosina liian usein etääntyneet vakaus- ja kasvusopimuksesta. Tästä syystä kehotan tänään, en pelkästään Kreikkaa, vaan koko neuvostoa tulevana torstaina järjestettävässä epävirallisessa huippukokouksessa ja ensi viikon talous- ja raha-asioiden neuvostossa sitoutumaan entistä laajemmin ja täysimittaisemmin siihen, että rahapolitiikat sovitetaan paljon entistä tiukemmin yhteen.
Puheenjohtajavaltio Espanja voi lisäksi näyttää hyvää esimerkkiä omassa maassaan, jossa tilanne on myös kriittinen.
Arvoisa puheenjohtaja, haluan oman ryhmäni puolesta antaa lämpimän tukeni tavalle, jolla Euroopan komissio käsittelee Kreikkaa. Se tapahtuu eittämättä kuukausia liian myöhään mutta on ehdottoman välttämätöntä. Samaa lähestymistapaa on sovellettava muihinkin vaaravyöhykkeessä oleviin maihin. Ongelmaa ei ratkaista tarjoamalla lisää rahaa Euroopan unionin budjetista vaan toteuttamalla uudistussuunnitelmat todellisuudessa.
Toivon, että kehittelette myös hätäsuunnitelman siltä varalta, että sitä tarvitaan, ja tutkitte sitä varten kaikki vaihtoehdot, myös yhteistyön Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) kanssa. Samaan aikaan meidän on pidettävä päämme kylmänä, koska budjettiongelman laajuuden takia rahoitusmarkkinoiden reaktiot ovat erittäin liioiteltuja. Tämä korostaa pikaista tarvetta lujittaa rahoitusmarkkinoiden sääntelyä Euroopassa.
Udo Bullmann
Arvoisa puhemies, Joaquín Almunia, tänä siirtymäkautena haluan erityisesti kiittää teitä sitoutumisestanne edellisellä toimikaudella ja toivottaa onnea uuteen tehtävään. Haluan ulottaa saman toiveen koskemaan myös seuraajaanne Olli Rehniä. Toivotan hänelle rohkeutta ja onnea tärkeässä tehtävässään, jonka hän juuri aloittaa.
Nykytilanteesta voidaan oppia kolme asiaa. Ensimmäinen on, että José Manuel Barroson esittämässä Eurooppa 2020 -strategiassa ei ole riittävästi sisältöä. Se ei ole likimainkaan riittävä luomaan Euroopan unioniin sellaista yhtenäisyyttä, jota me kiireesti tarvitsemme, jotta voitaisiin estää nykytilanteen uusiutuminen tulevaisuudessa. Strategiaan tarvitaan sisältöä, ja toivon, että lähiviikoille aikataulutetut virstanpylväät antavat mahdollisuuden parantaa sitä. Talouspolitiikat on kiireesti sovitettava entistä paremmin yhteen. Puheenjohtajavaltio Espanja on oikeassa korostaessaan tätä, ja toivottavasti se ei anna pelotella itseään tässä asiassa.
Toinen asia, jonka voimme oppia nykytilanteesta, on, että jotkin jäsenvaltiot kaipaavat nykyaikaistamista, ja luvut ovat varmasti siinä suhteessa oikeita. Nykyaikaistamista tarvitaan kuitenkin useammassa kuin yhdessä maassa. On myös maita, joiden on tehtävä enemmän, koska ne kykenevät tekemään enemmän. En ollenkaan epäile, etteikö Kreikan uusi valtiovarainministeri Giorgios Papakonstantinou tekisi loistavaa työtä, eikä yksikään vilpitön poliitikko kiistäisi sitä. Hän ansaitsee luottamuksemme, ja meidän on annettava hänelle tukemme.
Kolmas asia, jonka voimme oppia, on, että Euroopan unionin on varustauduttava. Jos markkinat panevat euroalueen testiin, Euroopan unionin on oltava sellaisessa asemassa, että se voi vastata tähän, tarvittaessa epäsovinnaisella tavalla. Jos yksittäisiä maita vastaan edelleen spekuloidaan, meidän on voitava asettaa luottoa käyttöön keskimääräisillä eurooppalaisilla korkotasoilla ja ehdoilla. Tällainen mahdollisuus on järjestettävä. Toimintaan löytyy tukea Lissabonin sopimuksesta. Haluaisinkin sanoa neuvostolle ja komissiolle seuraavaa: olkaa valmiita neuvottelemaan.
Guy Verhofstadt
ALDE-ryhmän puolesta. - (NL) Päinvastoin kuin Euroopan kansanpuolueen ryhmän (kristillisdemokraattien) edustajat, en voi sanoa olevani komission toimintatavan varsinainen puolustaja.
Meidän on mielestäni ennen kaikkea tunnustettava, että Kreikan tapahtumat ovat seurausta myös Lissabonin strategian epäonnistumisesta. Maat ovat tosiasiassa erkaantuneet toisistaan viimeisten kymmenen vuoden aikana. Saksan ja Kreikan välinen ero ei ole pienentynyt viimeisten kymmenen vuoden aikana vaan päinvastoin kasvanut, ja tämä on seurausta siitä, että noudattamamme Lissabonin strategia on ollut aivan liian heikko.
Toiseksi Euroopan unionin toimielimet - Euroopan komissio ja Euroopan keskuspankki - ovat mielestäni tehneet myös taktisen, strategisen virheen, kun ne eivät ole ryhtyneet viipymättä toimiin. Toimiin ryhdyttiin aivan liian myöhään. Euroopan johtajat antoivat kuuden viikon ajan kaikenlaisia julkilausumia, joissa todettiin, että Kreikan johtajien on toteutettava toimenpiteitä, että toimenpiteet eivät olleet riittävän voimakkaita tai jopa että ne eivät luottaneet Kreikan johtajien kykyihin, ja niin edelleen. Olemme kuulleet kaiken. On sanottava, että olemme osittain itse vastuussa tavasta, jolla rahoitusmarkkinat reagoivat Kreikkaan. Kuinka voitte olettaa, että rahoitusmarkkinoilla on luottamusta kerhoon, jos kerhon jäsenillä ei itselläänkään ole enää luottamusta Kreikkaan ja Kreikan ehdottamiin toimenpiteisiin? Mielestäni lähestymistapa on ollut väärä. Jos Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio olisivat alun alkaen paljon nopeammin luoneet Kreikkaa koskevan paketin, euroalue ei olisi kokenut lainkaan sellaisia tartuntavaikutuksia, joita nyt koemme.
Ei pidä myöskään sanoa, että kukaan ei ollut tietoinen Kreikan ongelmista. Ihmiset ovat puhuneet Kreikan ongelmista Euroopan komission käytävillä jo kolmen-neljän kuukauden ajan ja todenneet, että jossain vaiheessa Kreikasta muodostuu ongelma. Arvoisat kollegat, tämä onkin ainoa syy, miksi Kreikkaa, jonka alijäämä on 12,9 prosenttia, koskee luokitus, kun taas Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jonka alijäämä on 12,9 prosenttia, ei koske minkäänlainen luokitus. Kyseessä eivät olekaan pelkät numerot, vaan rahoitusmarkkinat iskevät Kreikan kimppuun sen takia, että me emme itse osoita riittävää yhtenäisyyttä, luottamusta ja yhteisvastuuta. Tilanne olisi voitu välttää, jos Euroopan komissio ja Euroopan keskuspankki olisivat reagoineet riittävän voimakkaasti.
Strategia tai suositus, arvoisa komission jäsen: ratkaiskaamme asia itse! Vastustan ehdottomasti sitä, että otamme IMF:n eli Kansainvälisen valuuttarahaston ratkomaan euroalueen ongelmia. Ratkaisemme euroalueen ongelmat itse, joten emme tarvitse IMF:ää.
Viimeinen huomautukseni koskee laajempaa kokonaisuutta kuin Kreikkaa. Nykytilanne mittaa yhteenkuuluvuutta ja euron sisäistä yhtenäisyyttä.
Pascal Canfin
Arvoisa puhemies, haluan Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta sanoa puheenjohtajavaltio Espanjalle, että tuemme täysin sen analyysia poliittisesta tahdosta edetä kohti uusia hallintovälineitä ja kohti talousliittoa, ei pelkästään rahaliittoa, kuten Udo Bullmannkin huomautti. Saatte tähän hankkeeseen poliittisen ryhmämme täyden tuen.
Tosiasiassa katson, että kun käsillä olevaa Kreikan tapausta ei oteta lukuun, kaikkia euroalueen taloushallinnon välineitä on tarkistettava, varsinkin vakaus- ja kasvusopimusta. Yli puolet euroalueen jäsenvaltioista ei enää noudata vakaus- ja kasvusopimusta.
Ei pidä myöskään unohtaa, että vielä suhteellisen äskettäin - kriisiin saakka - Espanja noudatti täysin vakaus- ja kasvusopimuksen perusteita, mutta se ei estänyt sitä olemasta kaksi vuotta myöhemmin perusteellisesti toisenlaisessa tilanteessa, jossa se poikkeaa täysin mainituista perusteista ja sen työttömyysaste on 20 prosenttia.
Mitä tämä merkitsee? Se merkitsee sitä, että viime aikoihin asti Espanja noudatti vakaus- ja kasvusopimusta, joka on tiukasti keskittynyt sinänsä ehdottoman välttämättömiin mutta riittämättömiin julkisiin rahoitusperusteisiin. Espanja teki sen hallitsemalla julkista velkaansa ja julkista alijäämäänsä, mutta samalla se antoi yksityisen velanoton kasvaa kohisten. Yksityinen velka on kasvanut räjähdysmäisesti, kiinteistömarkkinoilla on ollut spekulatiivinen kupla, ja taantuma on iskenyt paljon suuremmassa mittakaavassa kuin muualla, minkä tuloksena talouteen on pitänyt pumpata suuria määriä julkista rahaa. Tämä jos mikä todistaa, että katsomalla kapea-alaisesti vakaus- ja kasvusopimusta ja tarkastelemalla euroalueen hallintoa yksinomaan julkisen velan näkökulmasta, laajempi kuva jää näkemättä eikä ole mahdollista ennakoida seuraavaa kriisiä ja estää sitä.
Siitä syystä haluaisin tietää, mitä ehdotuksia sekä puheenjohtajavaltio Espanja että komissio ovat esittäneet, jotta vakaus- ja kasvusopimusta voitaisiin lujittaa ja ennen kaikkea sisällyttää se entistä kattavampaan järjestelmään.
Toiseksi toteatte aivan oikein, että julkista taloutta on valvottava paremmin ja että paluu vakaammille velkatasoille on välttämätön. Riippuuko se teidän mielestänne yksinomaan julkisen kulutuksen vähentämisestä vai riippuuko se myös kyvystä nostaa joitakin veroja? Jos kyllä, niin mitä veroja? Entä mikä asema keskinäisellä veroyhteistyöllä on siinä, että jäsenvaltiot saavat liikkumavaraa, jonka ansiosta ne voivat täyttää vajeensa ei pelkästään vähentämällä menoja vaan myös saamalla liikkumavaraa lisätäkseen tulojaan?
Kay Swinburne
Arvoisa puhemies, valtionvelan spredit ovat lisääntyneet dramaattisesti viime kuukausina joissakin eurojäsenvaltioissa, mikä on johtanut laajaan spekulointiin joidenkin eurokehykseen kuuluvien jäsenvaltioiden laiminlyönneistä, niiden pelastamisesta ja jopa elinkelpoisuudesta.
EU ei voi EKP:n välityksellä asettaa valtion tuloja koskevia kriteereitä kyseisille jäsenvaltioille. Kriisin vaikutuksilla on kuitenkin seurauksia EU:lle ja EKP:lle, koska niiden on järjestettävä ratkaisu: niiden on varmistettava kansainvälinen luottamus euromalliin ja euroalueen valtionvelkamarkkinoiden moitteeton toiminta tulevaisuudessa.
Olemme käyttäneet viime vuonna paljon aikaa ja energiaa tutkimalla kansainvälisten pääomamarkkinoiden osallistujien käyttämiä menettelyjä ja niiden valvontaa, avoimuutta ja tehokasta riskinhallintaa. Nämä toimenpiteet vaikuttavat arvopaperien jälkimarkkinoihin, mutta katson olevan erittäin perusteltua soveltaa samoja periaatteita ensimarkkinoihin, erityisesti euroalueen velkaobligaatioita liikkeeseenlaskevien jäsenten ainutlaatuiseen tilanteeseen.
Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa Northern Rockista tuli maksukyvytön, kun se hankki rahaa lyhytaikaisilta markkinoilta rahoittaakseen pitkäkestoisia vastuita. Kun markkinat kyseenalaistivat liiketoimintamallin ja kieltäytyivät lainaamasta, kyseinen malli tosiasiassa romahti. Eräät eurojäsenvaltiot kamppailevat parhaillaan samojen ongelmien kanssa. Ehdotan, että vaikka EKP:llä ei ole valtuuksia puuttua talousarvioihin tai pääomankeruuseen, se voisi puuttua velkojen maturiteettiprofiiliin, jos se katsoo, että jäsenvaltiolla on liikaa riskejä lyhytaikaisten markkinaliikkeiden takia.
Kreikan on hankittava 31 miljardia euroa seuraavien lähiviikkojen aikana. Portugalin on uusittava nykyinen velka, joka vastaa 17:ää prosenttia sen BKT:stä samaan aikaan, kun myös Ranskan on uusittava nykyinen velka, joka vastaa 20:tä prosenttia sen BKT:stä. Velan maturiteettiprofiili jätetään jäsenvaltioiden huoleksi, mutta samanaikainen markkinoiden avaaminen altistaa EU:n kriisiaikana ja johtaa vaikeuksiin saada pääomaa markkinoilta.
EKP:n pitäisi ehkä valvoa euroalueella kasautuvaa velanottoa ja antaa jäsenvaltioille neuvoja velkojen kohtuullisesta hallinnoinnista.
Yhteenvetona EU:n ja erityisesti euroalueen jäsenvaltioiden ensimmäinen yksinkertainen askel olisi laatia kestävä velan maturiteettistrategia, koska absoluuttinen velkataso on tällä hetkellä vähämerkityksisempi asia kuin uusittavan velan määrä.
Nikolaos Chountis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uusi komissio aloittaa työnsä suurella valheella: paitsi, että Lissabonin sopimus ja Lissabonin strategia eivät voi auttaa suojaamaan meitä kriisiltä, ne ovat suorastaan yksi syistä, jotka veivät meidät kriisiin. Ne epäonnistuivat valtaisasti.
Maailmanlaajuinen kriisi toi näkyviin eurooppalaisen maailmankehittämismallin rajat, vahvuudet ja rakenteelliset ongelmat. Vakaussopimusta ei enää ole, kriisi hävitti sen, minkä osoittavat Saksan, Espanjan, Italian, Portugalin, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kreikan alijäämät ja vauhti, jolla julkinen velka kasvaa.
Kriisi ei koske vain Kreikkaa. Se koskee Euroopan unionia ja tehtyjen päätösten takia se koskee euroaluetta. Vasemmisto varoitti näistä politiikoista ja vastusti niitä. Valitettavasti oikeisto ja sosiaalidemokraatit halusivat välttämättä käyttää samoja välineitä kriisin hoitoon.
Lissabonin strategian myötä sosiaalivaltio on purettu. Puhumme yhteistyön Euroopasta samaan aikaan, kun Euroopan keskuspankki lainaa yrityspankeille yhden prosentin korolla, kun taas jäsenvaltioiden se antaa lainata rahamarkkinoilta kuuden prosentin korolla. Euroopan unioni seuraa Yhdysvaltoja sekä yhteiskuntamallin että sotapalveluksen osalta. Miksi me sallimme yhdysvaltalaisten luottoluokitusyritysten, kuten Moodyn ja muiden, toimia jäsenvaltioiden talouspolitiikan virallisina tuomareina ja annamme niiden sanella talouspolitiikkamme?
Siksi meidän on muutettava vakaussopimusta ja korvattava se kehitys- ja työllisyyssopimuksella. Euroopan unioni ei voi eikä saa kilpailla maailmanlaajuisesti palkkakustannusten perusteella. Meidän on myös estettävä kilpailukyvyn parantaminen työsuhteita ja -oikeuksia heikentämällä.
Nikolaos Salavrakos
Arvoisa puhemies, kuulimme aiemmin José Manuel Barroson ja hänen uuden komissionsa ohjelmalausuman.
Henkilökohtaisesti sain sen vaikutelman, että me kaikki, jotka olemme jäseniä, olemme samassa veneessä, emme osa samaa sotalaivastoa. Niiden välillä on valtava ero.
Komission puheenjohtaja Barroson ohjelmalausumien perusteella odotankin, että unionin tulevaisuus suunnitellaan jäsenvaltioiden välisten entistä voimakkaampien siteiden pohjalta, varsinkin taloudellisella, sosiaalisella ja kehityksen tasolla. Pelkään kuitenkin, että ns. isännättömän pääoman määrä lisääntyy valtavasti, sellaisen "kulkuripääoman", joka liikkuu ja jota liikutellaan markkinoilla. Nostamalla paikallisia markkinoita ja sitten hylkäämällä ne kuin ohikulkeva tornado, se tuhoaa reaalitaloudet ja korjaa voitot ilman todellisia investointeja. Euro on rajoittanut isännättömän pääoman mahdollisuuksia keinotella valuuttakursseilla.
Se onkin syy Kreikkaan kohdistettuun hyökkäykseen, ja Kreikka tarvitsee erityistukea. Kun otetaan huomioon, että vuoden 2008 tilastojen mukaan Euroopan unioni tuottaa noin 38 prosenttia maailman vauraudesta, katson, että Euroopan unioni ei ole nykyisessä rahakriisissä onnistunut käyttämään taloudellista valtaansa maailmanlaajuisilla finanssimarkkinoilla tai se ei ole halunnut käyttää sitä.
Haluan lähettää sekä tälle parlamentille että kaikille kollegoilleni viestin Schumpeterilta. Luovaa tuho jättää Euroopan, EU:n valuutan ja Kreikan vahingoittumattomaksi, mutta se on ehdottoman välttämätöntä jäsenvaltioiden solidaarisuuden osoittamiseksi sekä Kreikalle että muille jäsenvaltioille.
Jean-Marie Le Pen
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, se, mitä Kreikassa ja Portugalissa tällä hetkellä sekä Espanjassa ja Irlannissa myöhemmin tapahtuu, on häpeällistä. Samat anglosaksiset toimistot, jotka avuliaasti seurasivat sivusta, kun roistot laskivat liikkeeseen myrkyllisiä varoja ja kävivät niillä kauppaa, ja jotka eivät pystyneet lainkaan ennakoimaan tulevaa, ovat nyt kaikkein tiukimpia niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka syöksyivät auttamaan rahoitusalaa, joka ei apua ansainnut.
Markkinoiden ja pankkien vastuuttomuudesta johtuva kriisi ja valtava tukimäärä ovat suoranaisia syitä julkisten talouksien alijäämien ja julkisten velkojen kasvuun, mistä samaiset markkinat yrittävät tänä päivänä rangaista.
Se presidentti Sarkozyn, Euroopan unionin ja G20-maiden saarnaamasta eettisestä kapitalismista. Ainoa opetus, jonka pankkiirit ovat kriisistä oppineet, on, että veronmaksaja on loputon resurssien, voittojen ja takuiden lähde, sillä huhujen mukaan tämän paniikin alkulähteitä ovat yhdysvaltalainen pankki, joka on saanut USA:n hallituksen tukea, sekä kaksi hedge-rahastoa, myös Yhdysvalloista, jotka haluavat hyötyä sekä Kreikalle asetetuista kiskurikoroista että luottoriskijohdannaisten markkinoista eli valtion ottolainausta koskevista vakuutuksista, joilla itsessään keinotellaan erikseen.
Ei riitä, että säännellään hedge-rahastoja - mitä ette uskalla tehdä - tai johdannaismarkkinoita, kuten Michel Barnier ehdottaa. Euroopan taloushallinnon luomisessa ei ole mitään järkeä. Kaikki 27 maata ovat joka tapauksessa samassa liemessä, solidaarisuus ei ole vaihtoehto. Sen sijaan on kyseenalaistettava pääomien vapaa kansainvälinen liikkuminen, muutoin ei saada elpymistä vaan kriisin uusinta.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kuten Corien Wortmann-Kool ennen minua, aion tietenkin kertoa teille, että hyväksymme komission kannat Kreikan nykytilanteen käsittelyssä.
Espanjan puheenjohtajuuden osalta olemme tyytyväisiä siitä, että olette asettanut tavoitteeksi parantaa talouspolitiikkojen yhteensovittamista. Samaa voimakasta poliittista tahtoa on sovellettava myös, jotta saadaan toteutettua kaksi nykyistä tärkeää hanketta: aidon rahoitusvalvonnan muodostaminen ja hedge-rahastojen sääntely.
Eurooppa ei todellakaan saa olla linnake, mutta se ei saa myöskään vuotaa kuin seula. Puheenjohtajavaltiolla on näillä kummallakin alalla oltava liikkumatilaa, jotta se voi neuvotella tuottoisasti parlamentin kanssa. Odotamme, että neuvosto lähettää seuraavassa kokouksessaan voimakkaan signaalin yleisölle ja markkinoille: yleisölle, jotta luottamus euroon palautuu, ja markkinoille solidaarisuuden osoittamiseksi Kreikalle. Neuvoston on annettava voimakas merkki siitä, ettei se anna itseään peloteltavan eräiden keinottelijoiden yrityksillä horjuttaa euroa, vaikka nämä toimivat epäröimättä niitä jäsenvaltioita vastaan, joilla on tällä hetkellä taloudellisia ja sosiaalisia vaikeuksia.
Pervenche Berès
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja López Garrido, hyvät komission jäsenet, tämä keskustelu on tärkeä paitsi sen vuoksi, että euroa vastaan hyökätään, myös siksi, että torstaina pidetään ensimmäinen huippukokous puheenjohtaja Van Rompuyn johdolla.
Huomaan, että eurooppalaiset pysyvät tänään lujina ja ovat vakuuttuneita siitä, että emme voi antaa IMF:n puuttua Kreikan asioihin. Olen tyytyväinen tästä, sillä se merkitsisi oven sulkemista kaikelta siltä, mitä olemme jo monta vuotta vaatineet, eli euroalueen taloushallinnolta.
Kun vaadimme euroalueen taloushallintoa, tarkoitamme, että meillä on oltava epävakailla markkinoilla keinot reagoida niihin ja pysyä ajan tasalla markkinoihin nähden. Tänään meiltä selvästi puuttuu nämä keinot.
Lisäksi eurooppalainen koneisto toimii nykytilanteessa siten, että jos on euroalueen ulkopuolella, saa apua, kun taas euroalueen sisällä oleville tilanne on paljon monimutkaisempi. En koskaan kuvitellut, että euroalueesta tulisi yhteisvastuuton vyöhyke. Euroalueen toiminnan peruskäsite on yhteisvastuu.
Yksikään euroalueen maista ei voi päästä ulos kriisistä, olipa sen vientistrategia, alijäämä tai julkisen velan taso mikä tahansa, jos yksi linkki on uhattuna.
Tästä huolimatta, mikä on nyt tilanne? Järjestely, joka toimii siten, että rahoitusmarkkinat usuttavat eri puolet toisiaan vastaan, testaavat meidän kykyämme yhteisvastuuseen ja jopa kykyämme pitää euroalueen käsite hengissä. Euroalueen käsitteeseen kuuluu, että jos haluamme saada liikkumatilaa ja välttää keinottelun vaikutukset, meidän on kehitettävä euroaluetta varten oma strategia.
Kyky olla periaatteessa immuuni tavalle, jolla ulkomaiset pörssit toimivat ennen euron käyttöönottoa; valtion velkaluokitusmenettelyillä se on palautettu euroalueelle.
Meidän on keskitettävä huomiomme siihen. Kyseessä on paljon pitemmälle menevä asia kuin nyt käsiteltävänä olevat, ja on puheenjohtaja Van Rompuyn asia aloittaa ensi torstaina tarvittavat hyvin tärkeät hankkeet.
Peter van Dalen
(NL) Kreikka paljasti vasta äskettäin velkojensa todellisen määrän. Velkoja on paljon luultua enemmän. Budjettivaje lähenee 13:a prosenttia. Valitettavasti myös Espanjalla, Portugalilla ja Italialla on korkeat budjettivajeet.
Eurooppa ei saa tuoda sisään Troijan hevosta. Näin tapahtuisi, jos näille maille myönnettäisiin tukea, kuten eräät toivovat. Näin ei saa käydä, koska siinä tapauksessa palkitsisimme huonoa politiikkaa bonuksella. Vakaus- ja kasvusopimuksessa ilmoitetaan selvästi, kuinka maiden on toimittava kriisitilanteessa, ja sopimuksessa ilmoitetaan ensisijaisesti, mitä on tehtävä ennen kriisiä, eli otettava käyttöön tiukka budjetti- ja menopolitiikka hyvissä ajoin. Alankomaat aloitti tämän jo vuosi sitten. Etelä-Euroopan jäsenvaltiot ovat reagoineet liian myöhään. Onneksi ne nyt ovat alkaneet panna asioitaan järjestykseen - parempi myöhään kuin ei milloinkaan.
Seuraan suurella mielenkiinnolla niiden toimenpiteiden vaikutuksia. Jos pörssikurssit ja euro laskevat sillä välin hieman, se ei merkitse katastrofia sen enempää sijoittajille kuin vientiyhtiöillekään, kaukana siitä.
Charalampos Angourakis
(EL) Arvoisa puhemies, puheet euroalueeseen ja euroon kohdistuvista spekulatiivisista paineista sekä puheet siitä, että Kreikan ja muiden Etelä-Euroopan maiden taloudet ovat vaarassa romahtaa julkisen talouden ongelmien sekä liiallisen velanoton ja alijäämän takia, ovat verukkeita, joiden avulla Euroopan unioni, porvarihallitukset ja muut imperialistiset yhteenliittymät haluavat nopeuttaa ja voimistaa kapitalistisia rakenneuudistuksia ja lisätä työväenluokan ja ruohonjuuritason hyväksikäytön astetta.
Euroopan unioni ja hallitukset kiristävät ja terrorisoivat työntekijöitä saadakseen heidät suostumaan markkinatalouden ja eurooppalaisten suuryritysten pelisääntöihin, leikatakseen palkkoja ja eläkkeitä, ottaakseen käyttöön joustavia työn muotoja, leikatakseen jyrkästi sosiaalietuuksia ja pommittaakseen kovilla verotoimenpiteillä sekä ajaakseen köyhät ja keskinkertaisesti toimeentulevat maanviljelijät mailtaan.
On valhe väittää, että kapitalistinen kriisi johtuu yksinomaan huonosta hallinnosta ja korruptiosta. Velka ja alijäämät johtuvat kapitalistisesta järjestelmästä, Maastrichtin sopimuksesta ja tietenkin Lissabonin strategiasta. Siksi nykytilanteesta täysimääräisesti vastuussa olevat porvarihallitukset ja Euroopan unioni vaativat työväenluokkaa ja ruohonjuuritasoa alistumaan ja liittymään kansallisiin kampanjoihin. Työntekijöiden pitäisi kuitenkin kääntää tällaisille puheille selkänsä, sillä rahavallan edut eivät ole työntekijöiden etuja; mehän elämme kapitalistisessa yhteiskunnassa.
Vastaukseksi annettuun sodanjulistukseen työntekijät järjestävät suurmielenosoituksia, mistä olemme ilahtuneita, ja tuemme heitä.
Barry Madlener
(NL) Kreikka voi jopa uhata hakea itsensä konkurssiin yhdessä muiden maiden kanssa, kiitos Euroopassa vuosia vallassa olleiden vasemmistopolitiikkojen heikon vasemmistolaispolitiikan: Gordon Brown, Barroso, Schulz, Cohn-Bendit, Guy Verhofstadt. Guy Verhofstadt, voisitteko myös ystävällisesti kuunnella minua? Miljardeja on virrannut heikoille jäsenvaltioille ja Kreikka ilmeisesti peukaloi lukuja jo liittyessään, mutta ettehän te ole mitään huomanneet. Euroopan piti laajeta ja se laajenisi. Kiitos teidän kaltaistenne epäonnistuneiden politiikkojen näitä talouksia on keinotekoisesti paisutettu ja nyt ne painuvat kasaan.
Mitä nyt tapahtuu? Jatkatte tavalliseen tapaan tuhoisaa politiikkaanne. Kuka koputtaa Euroopan unionin ovella? Lisää köyhiä maita: Albania, Islanti, Makedonia, Kroatia, Serbia, Kosovo ja jopa Turkki. Köyhiä maita, joiden vitsauksena on myös valtava korruptio. Lisäksi on mainittava Espanja, joka korkeasta työttömyydestä huolimatta on laillistanut noin 700 000 laitonta maahanmuuttajaa. He ovat tuoneet tänne myös perheensä - ja Espanjan työttömyysaste on tällä hetkellä 20 prosenttia!
Ei hyvä puheenjohtaja, tällainen maahanmuuttopolitiikka on lopetettava.
Anni Podimata
(EL) Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään, etteikö Kreikalla, kuten muillakin euroalueen mailla, ole valtava julkisen talouden alijäämä ja velka, ja kuten tiedätte ja kuten arvoisa komission jäsen mainitsi, Kreikan hallitus on jo esittänyt täysin perustellun ja kunnianhimoisen mutta realistisen suunnitelman ongelmien hoitamiseksi.
Siitäkään ei voi olla epäilystä, etteikö Kreikka, kuten muutkin euroalueen maat, ole ollut ja edelleen ole koordinoidun spekulatiivisen paineen keskipisteessä. Perustavoitteena on heikentää euroa ja euroalueen taloudellista yhteenkuuluvuutta. Tämä ei ole Kreikan, Portugalin tai Espanjan ongelma; se on Euroopan unionin ongelma, ja meidän velvollisuutemme on osoittaa tilanteen todelliset syyt.
Kuten jo vuosi sitten, korostamme sitä, että maailmanlaajuinen luottokriisi liittyy rahoitusmarkkinoiden hallitsemattomaan toimintaan, ja meidän on yhtä vilpittömästi todettava tänään, että spekulatiivisen pääoman hallitsematon toiminta on euroalueen nykytilanteen perusmuuttuja ja se on sitä eurooppalaisten veronmaksajien vahingoksi.
Ensimmäinen velvollisuutemme onkin nyt puolustaa euroa ja euroaluetta spekulatiivisia paineita vastaan, ja toiseksi meidän on ymmärrettävä, ettemme voi enää jääräpäisesti pitää kiinni läheisestä valuuttayhdentymisestä ja että tilanne vaikuttaa haitallisesti sekä niin sanottuihin hitaan kasvun talouksiin että euroalueen uskottavuuteen yleensä niin kauan, kunnes euroalueen valtioiden välille on syntynyt todellista taloudellista lähentymistä.
Burkhard Balz
(DE) Arvoisa puhemies, olen harvoin jäänyt huomaamatta. Olen iloinen siitä, että voin nyt kuitenkin aloittaa puheeni.
Tiedämme kaikki, että rahoitus- ja talouskriisi on yhtä lailla iskenyt kaikkiin euroalueen jäsenvaltioihin. Mielestäni kuitenkin pahiten kärsineiden maiden on toteutettava laajamittaisempia toimenpiteitä kuin niiden, jotka eivät ole kärsineet yhtä paljon.
Euron vakauden on tietenkin oltava ratkaiseva ja kaiken kattava päämäärä. Se pätee myös toimenpiteisiin, joita toteutetaan euroalueen yksittäisten jäsenvaltioiden talousarvioiden vakauttamiseksi. Ne eivät ole vain kyseisten maiden oman edun mukaisia, vaan myös niiden maiden edun mukaisia, jotka eivät ole kärsineet yhtä paljon.
Meidän on kuitenkin tarkkaan harkittava, mitkä toimenpiteet ovat tarpeen ja mitkä eivät kenties yhtä tehokkaasti auta maita pääsemään ulos kriisistä. Vaikka voisimme auttaa suurimmissa taloudellisissa vaikeuksissa olevia rahaliiton maita saamaan rahaa edullisin ehdoin esimerkiksi siten, että unioni lainaisi rahaa useille euroalueen valtioille, tällainen edullinen ulkoinen luotto tuskin helpottaisi niiden akuutteja ongelmia eikä myöskään millään lailla edistäisi ongelmien syihin puuttumista.
Mielestäni kyseiset maat ovat aiemmin jättäneet tärkeät uudistukset tekemättä, ja siitä laiminlyönnistä ne nyt maksavat. Ongelmat johtuvat suurelta osin niistä itsestään, ja niinpä kyseisten maiden on tulevaisuudessa itse ratkaistava ne. Tästä syystä on toteutettava tiukkoja säästö- ja uudistusohjelmia, kuten komissio ilmoitti. Mielestäni on katastrofi, jos veronmaksaja päätyy aina laskun maksajaksi.
Patrick Le Hyaric
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, täällä on sanottu monia kiinnostavia asioita, mutta mielestäni meillä on oltava rohkeutta asettaa kyseenalaiseksi ne perusteet, joihin Euroopan unioni nykypäivänä nojaa. Lissabonin sopimuksessa ja Maastrichtin sopimuksessa on jopa artikla, joka kieltää Euroopan unionia auttamasta Kreikkaa.
Keinottelijoille on annettu vapaat kädet, kun on sallittu pääoman täysin vapaa liikkuvuus, ja lisäksi on suosittu verokilpailua, mikä on johtanut pääoman ja yritysten nollaverotukseen. Tämä merkitsee sitä, että kansalliset budjetit kuivuvat pikku hiljaa kasaan, ja nyt sellaisilla ehdotuksilla kuin Joaquín Almunia äsken teki, ihmisiä pyydetään kantamaan seuraukset typistämällä heidän palkkojaan, nostamalla eläkeikää ja tuhoamalla sosiaaliturvajärjestelmät.
Tästä syystä joka ikinen näistä kriteereistä on muutettava, kasvu- ja vakaussopimus on korvattava työn, työllisyyden ja koulutuksen inhimillistä kehittämistä koskevalla sopimuksella, ja Euroopan keskuspankin aseman ja tehtävien muuttamisesta on tehtävä päätös siten, että eurosta tulee yhtenäistävä yhteinen valuutta eikä keinoteltava valuutta, kuten se nyt on. Lupausten mukaisesti on tehtävä päätös, jolla otetaan käyttöön uusia aloitteita veropaon ja pääomapaon torjumiseksi ja veroparatiisien poistamiseksi. Lisäksi on osoitettava rohkeutta spekulatiivisten pääomanliikkeiden verotuksessa.
Andrew Henry William Brons
(EN) Arvoisa puhemies, nykyisen valtiontalouden terveydentilan ja sen valuutan arvon välillä vallitsee luonnollinen suhde. Kun talous kasvaa, myös sen valuutan arvon pitäisi kasvaa, jotta se voi nauttia halvoista tuontitavaroista ja -palveluista. Vastaavasti, jos talous lamaantuu tai jopa taantuu, samoin käy sen valuutan arvolle, mikä johtaa viennin kukoistukseen ja talouden elpymiseen - edellyttäen tietenkin, että maailmanlaajuistuminen ei ole tuhonnut sen valmistus- ja palvelutoimialoja.
Europakkopaitaan joutuneen kansakunnan valuuttaa ei kuitenkaan voida mukauttaa talouden ja kansan tarpeisiin. Tämä rampautti Yhdistynyttä kuningaskuntaa vuosina 1990-1992, kun olimme mukana valuuttakurssimekanismissa. Nyt se kuristaa Kreikkaa ja muita euron asiakasvaltioita.
Euroalueen ulkopuolisten maiden pitäisi ymmärtää tämä varoitus. Liity meihin ja joudu perikatoon. Talouden tarpeisiin ei voida vastata lyhyellä aikavälillä. Jos päätät vetäytyä, vastassa on velka euroalueelle, velka, jonka oma devalvoitu valuutta on paisuttanut.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Arvoisa puhemies, keskustelemme ensimmäistä kertaa euron historiassa muutaman maan taloustilanteesta. Korostan sanaa "maat", koska puheenjohtajavaltio Espanja kuulosti siltä kuin olisi puhunut ulkoavaruudesta ja komission jäsen Almunia mainitsi vain Kreikan. Haluaisin tietää, aikooko komission jäsen päätöspuheenvuorossaan edelleen väittää, että Espanjan ja Portugalin ongelmat ovat samanlaisia kuin Kreikan, ja jos kyllä, mitä hän aikoo tehdä asian suhteen.
Keskustelemme nyt näistä taloustilanteista, koska muutaman maan talous voi romuttaa kaikkien valuutan uskottavuuden ja avata oven kahden nopeuden Euroopalle. Kuilu voi laajeta, kun puheenjohtajavaltio Espanjan mainitsema irtautumisstrategia pannaan täytäntöön, koska voi käydä ilmi, että vähemmän kehittyneet maat joutuvat rahavaikeuksiin ja kärsimään kireästä rahapolitiikasta ja ennen kaikkea joutuvat käyttämään paljon aiempaa enemmän rahaa maksaakseen velkojaan ja paljon vähemmän rahaa työpaikkojen luomiseen. Uskokaa minua, hyvät kollegat, ilman työllisyyttä ja kestävää taloutta rahoitusta on mahdotonta tasapainottaa. Ilman työllisyyttä verotulot putoavat edelleen ja työttömyyskorvausmaksut nousevat.
Meillä on luottamuskriisi, ja luottamuskriisissä on ensimmäiseksi kerrottava totuus. On kerrottava, kuinka jouduimme tähän. Mitä kärsineet maat tekevät päästäkseen eroon veloista? Ovatko vakaussopimukset uskottavia? Meidän on ennen kaikkea saatava tietää, mitä ne tekevät oikaistakseen taloutensa, koska kuten jo aiemmin totesin, ilman kestävää kasvua ei voi olla kestävää taloutta eikä kestävää rahoitusta.
Elisa Ferreira
(PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, rahaliitossa ei voida hyökätä Kreikkaa, Espanjaa, Irlantia tai Portugalia vastaan, vaan hyökkäykset kohdistuvat koko unioniin ja euroon. Niissä otetaan kaikki irti mahdollisista heikkouden merkeistä tai koko blokin solidaarisuuteen repeytyvistä aukoista. Tässä yhteydessä minun on huomautettava teille, arvoisa komission jäsen, että lausumanne ovat sopimattomia ja vaarallisia, mutta teidän kokemuksenne ja taustanne huomioon ottaen voin vain olettaa, että ne ovat vuodatus edustamanne komission typeryyttä ja toimimattomuutta vastaan, koska kuten hyvin tiedätte, rahaliitto on paljon enemmän kuin yhtenäisvaluutta, vakaussopimus tai yksi ainoa keskuspankki.
Jotta rahaliitto olisi pitkällä aikavälillä kestävä, se ei voi rajoittua tuijottamaan lyhyen aikavälin nimellisiä indikaattoreita, se ei voi olla ottamatta huomioon reaalitaloutta, taloudellista kasvua tai työllisyyttä eikä se liioin voi olla välittämättä huomattavista, luonteeltaan alueellisista ja sosiaalisista eroista, joita sen sisällä esiintyy ja jotka komissio erittäin hyvin havaitsi EMU@10-työssään.
Näistä syistä jokaisella jäsenvaltiolla on omat velvoitteensa. Se joka nyt kuvittelee, että rahaliitto on jo valmis hanke, erehtyy anteeksiantamattomasti. On lopetettava puheet ja toimittava. Lissabonin strategia ei toimi, koska sillä ei ole ollut sen enempää keinoja kuin välineitä. Jos haluamme, että rahaliitto säilyy ja pysyy lujana, on välttämätöntä korvata sellaiset ilmaukset kuin "solidaarisuus" ja "talouspolitiikan yhteensovittaminen" konkreettisilla keinoilla ja välineillä, joita ei tähän asti ole ollut olemassa.
Komissio on juuri aloittanut toimikautensa, ei siksi, että se jatkaisi samaa työtä, mitä on ennenkin tehty, vaan ottaakseen opikseen ja aloittaakseen uuden vaiheen. Tätä minä odotan ja uskon heidän tekevän sen.
Ilda Figueiredo
(PT) Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa olisi ollut ensiarvoisen tärkeää varmistaa, että Euroopan unioni tekee pesäeron monetaristiseen politiikkaansa ja vakaussopimuksen sokeisiin kriteereihin. Olisi ollut ensiarvoisen tärkeää tukea sosiaalista edistystä, jotta etusijalle asetettaisiin työttömyyden ja köyhyyden ongelmien ratkaisu, jotta voitaisiin tukea tuotantoa ja oikeuksiin perustuvien työpaikkojen luomista, jotta voitaisiin taata taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus, jotta voitaisiin toteuttaa vakavimmassa tilanteessa oleviin maihin suunnatut budjettia tukevat toimenpiteet, erityisesti antamalla käyttöön varoja ilman, että kansallisten hallitusten pitäisi rahoittaa vastaavat osuudet. Tästä ei kuitenkaan ole täällä kuultu valitettavasti mitään.
Komission jäsen Almunia pitää kiinni entisistä politiikoista ja entisistä uusliberalistisista resepteistä yrittäen saada samat ihmiset jälleen kantamaan Euroopan unionin huonojen politiikkojen seuraukset mukaan luettuna, arvoisa komission jäsen, teidän omat surulliset ja valitettavat lausumanne, jotka koskivat Kreikkaa, Espanjaa ja Portugalia. Esimerkiksi oman maani Portugalin kohdalla ne johtivat spekulatiiviseen hyökkäykseen. Keinottelijat tosiaan hyötyivät teidän lausumistanne. Oma maani ja muut maat sen sijaan häviävät noiden lausumien ja parhaillaan käytössä olevien politiikkojen takia. Näistä syistä toteamme, että politiikkaa on aika muuttaa.
Othmar Karas
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, euro on kilpemme ja se on osoittanut vakauttavan voimansa. Se osoittaa myös, että alijäämiä ja irtautumista koskevien strategioiden keskeisenä perustana on oltava Maastrichtin perusteet ja vakaus- ja kasvusopimus. Ne eivät kuitenkaan voi muodostaa perustaa yksinään. Kumpaakin strategiaa on tuettava kestävällä kasvu- ja työllisyyspolitiikalla. Meidän on yhdistettävä Eurooppa 2020 -strategia muihin strategioihin. Tarvitsemme Euroopan unioniin innovointisopimuksen, investointisopimuksen ja koordinointisopimuksen, joissa ovat mukana kaikki jäsenvaltiot.
Siitä syystä kannatan, että valtiovarainministerit panevat mahdollisimman pian täytäntöön komission jäsen Almunian 22. joulukuuta 2004 ehdottaman kolmikohtaisen suunnitelman, jolla vahvistetaan Eurostatia. Kyseiset järkevät ja välttämättömät toimenpiteet on estetty jo viiden vuoden ajan. Eurostatin asemaa on kohotettava ja jäsenvaltioiden tilastotiedot on tarkistettava, ja ne on sovitettava yhteen EKP:n ja Euroopan unionin tilastojen kanssa. Tarvitsemme Euroopan komission aloitustaseen, jäsenvaltioiden rahoitustilanne on tarkistettava komission asettamien yhteisten kriteerien pohjalta, ja komissio, Eurostat, EKP, EIP ja jäsenvaltiot tarvitsevat kansallisia toimintasuunnitelmia käsittelevän ohjauskomitean.
Tarvitsemme vastuullisuutta, rehellisyyttä ja avoimuutta - ei jäsenvaltioiden ja valtiovarainministerien kissa ja hiiri -leikkejä.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Arvoisa puheenjohtaja, talouskriisi on antanut meille mahdollisuuden arvostaa euron ja taloudellisen yhteensovittamisen arvoa.
On kiistämätöntä, että euroalue ja Euroopan keskuspankki ovat tarjonneet vakautta ja vastauksen luottokriisiin yhdessä Euroopan unionin ja kansainvälisen tason yhteensovitettujen toimien kanssa, joissa teillä, Joaquín Almunia, oli tärkeä johtava asema, ja että ne ovat olennaisella tavalla estäneet kriisin vakavimmat ja jopa tuhoisat vaikutukset.
Kriisi on aiheuttanut taloudellisen toiminnan merkittävää alenemista, valtavasti työpaikkojen menetyksiä ja julkisen taloudentilan merkittävää heikkenemistä. Vaikka ilmassa on merkkejä alkavasta elpymisestä, tämän vuoden ennusteet osoittavat työllisyyden laskua ja julkisen velan kasvua Euroopan unionissa.
Kriisi on tuonut myös esiin, miten erilaisia tilanteet ovat ja miten paljon eroja jäsenvaltioiden välillä on. On syntynyt jännitteitä, jotka - jotta ei oltaisi lapsenuskoisia - eivät aina liity talouden periaatteisiin ja potentiaaleihin. Meidän on varmistettava, että ne eivät saa meitä unohtamaan huomattavaa keskinäistä taloudellista riippuvuuttamme ja tärkeitä sitoumuksiamme.
Euroopan unionilla on edessään suurimmat haasteensa perustamisensa jälkeen. Joku kuvasi kansainvälistä elpymistä kirjainyhdisteellä LUV: L tarkoittaa Eurooppaa, U Yhdysvaltoja ja V nousevan talouden maita.
Eurooppaa ei saa jättää jälkeen. On aika uudistua, käyttää mielikuvitusta ja yhdentyä. Etusijalle on asetettava ennen kaikkea taloutemme kasvupotentiaalin lisääminen.
Alfredo Pallone
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tietyissä euroalueen maissa äskettäin koettu kriisi ja heikkoudet eivät johdu vain Kreikan, Portugalin ja Espanjan vaan myös unionin itsensä vaikeuksista.
Ongelma ei koske vain taloudellisia resursseja, vaan kyseessä on myös poliittinen ongelma. Ennen kuin sairaita maita voidaan hoitaa, Euroopan unionin on hoidettava itsensä, koska todellinen ongelma kriisin takana on myös unionin heikkous. Tarvitaan yhteisiä tehokkaita sääntöjä ja välineitä.
Ensinnäkin valvontauudistusta on nopeutettava ja on luotava todella toimiva järjestelmä, jolla ei pelkästään toisinneta nykyisiä viranomaisia, sillä ne ovat osoittautuneet tehottomiksi viimeaikaisten kriisien ennakoinnissa ja hoitamisessa. On siirryttävä eteenpäin siitä byrokraattisesta logiikasta, jota tähän asti on sovellettu systeemisten kriisien hoitoon.
Toiseksi on välttämätöntä koordinoida ja yhdenmukaistaa veropolitiikat, vaikka se merkitsisikin vastahakoisimpien maiden jättämistä jälkeen. Jotkut väittävät, että tarvitaan Kansainvälisen valuuttarahaston väliintuloa. He eivät välitä siitä, miten tuhoisan signaalin se lähettäisi rahoitusmarkkinoille siitä, mihin suuntaan euro on menossa. Euroopan unionilla on poliittinen, sosiaalinen ja moraalinen velvollisuus toimia, koska nykyinen kriisitilanne koskee useita euroalueen maita.
George Sabin Cutaş
(RO) Eräät euroalueen maat kokevat parhaillaan vakavia taloudellisia ongelmia. Niitä kuvastavat julkisen velan ja budjettivajeen määrät, jotka ovat paljon korkeampia kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettu raja. Vakaus- ja kasvusopimuksen pääidea oli välttää "salamatkustajia" asettamalla julkiselle velalle rajat. Siinä ei kuitenkaan otettu huomioon tarvetta lisätä julkista velkaa, kun rahoitustilanne heikkenee makrotalouden tasolla, mihin on lisäksi vaikuttanut yksityisen velan erittäin nopea kasvu.
Tiettyjen jäsenvaltioiden taloudentilan nopea heikkeneminen muodostaa uhan sekä euron vakaudelle että yhteenkuuluvuudelle Euroopan unionin tasolla. Tällaisten seurausten välttämiseksi jäsenvaltioiden on osoitettava solidaarisuuttaan hyväksymällä yhteisiä toimenpiteitä, joilla vaikeuksissa oleville maille tarjotaan keskinäistä tukea. Lisäksi vakaus- ja kasvusopimuksen kriteerejä on lievennettävä, mihin tarjoaa mahdollisuuden Lissabonin sopimuksen päätösasiakirjaan liitetty julistus.
Siitä syystä on meidän velvollisuutemme osoittaa yhteistä poliittista tahtoa ja toteuttaa sopimuksen uudistus, josta on nyt tullut välttämätön.
Theodoros Skylakakis
(EL) Arvoisa puhemies, useat jäsenet ovat puhuneet Kreikan tarvitsemasta avusta. Tämä ei ole oikea sanoma. Hedelmätön keskustelu avusta ei auta. Kreikalla on selvästikin valtavia taloudellisia ongelmia, mutta se selviytyy niistä. Siitä vallitsee nyt laaja konsensus sekä poliittisten voimien kesken että mikä tärkeintä Kreikan kansan keskuudessa.
Kuulin myös sanottavan, että euron tärkein ongelma ovat keinottelijat. Kun euro vahvistui, ketkä olivat silloin keinottelijoita? Eurofilantroopit? Meidän on tutkittava, mitä teemme väärin.
Myös Kreikan tilastoista keskustellaan. Ei pidä kuitenkaan unohtaa, että kyseessä olivat myös eurooppalaiset tilastot. Eivätkö Eurostat, Euroopan komissio ja Ecofin-neuvosto tienneet, että Kreikan velka ei voi kasvaa ilman, että vastaava vajekin kasvaa? Putosiko velka, eikä pelkästään Kreikan velka, koskaan johdonmukaisesti 60 prosenttiin? Mielestäni euroalueen perusongelma on, että sen sääntöjä sovelletaan vain poliittisten kriteerien perusteella ja että valvojat ja valvottavat ovat samoja tahoja.
Toinen ongelma, josta on puhuttu liian vähän, on kilpailukyvyn kokonaisheikkeneminen ja yhä laajeneva kilpailun jakolinja pohjoisen ja etelän välillä. Euroaluetta, valuutta-aluetta ei voi olla, jos sen jäsenten välillä on yhä laajeneva kilpailun jakolinja. Se on euroalueen yhteenkuuluvuuden kannalta kohtalokas pitkäaikainen riski, josta meidän pitää olla todella huolissamme.
Robert Goebbels
(FR) Arvoisa puhemies, kun muutama kansainvälinen pankki hyökkää täysillä euroa vastaan, markkinoiden tyhmyys ja ahneus ravistelee jälleen kerran maailmaa.
On totta, että englantia puhuvat maat eivät ole koskaan suosineet euroa. Siitä huolimatta eurosta on tullut maailman vakain valuutta. Itse asiassa dollari ja euro muodostavat duopolin. Duopoli on aina epävakaa. Näiden kahden valuutan välillä on aina liikettä. Jos markkinoilla on yhtään järkeä, niiden pitäisi kuitenkin nähdä, että euroalueen alijäämät ovat kokonaisuudessaan paljon pienempiä kuin Yhdysvaltojen tai Japanin.
Vaikka on totta, että Kreikan uusi hallitus on perinyt kaikkea muuta kuin kadehdittavan budjettitilanteen, on selvää, että vaikka Kreikka menisi konkurssiin, mikä on täysin mahdotonta, se ei hajottaisi euroaluetta. Yhdysvaltain hallitus on juuri esitellyt talousarvion, joka 1 600 miljardia Yhdysvaltain dollaria alijäämäinen. Alijäämän kattamiseksi Washingtonin on joka päivä lainattava yli viisi miljardia Yhdysvaltain dollaria. Kreikan vuotuinen lisävelka vastaa alle yhden viikon Yhdysvaltain lisävelkaa. Kumpi maa asettaa maailman taloudellisen vakauden vaaraan? Kreikka vai Yhdysvallat?
Euroopan unionilla on vastassaan keinottelijoiden typeryys, joten sen on luotava markkinoille lisää avoimuutta ja entistä käytännönläheisempää sääntelyä, sillä markkinat ovat todellakin liian ahneita, arvoisa puhemies.
Diogo Feio
(PT) Arvoisa puhemies, kun keskustellaan euroalueen tiettyjen jäsenvaltioiden taloustilanteesta, parannuskeino on selvä: tarvitsemme lisää talous- ja rahaliittoa, tarvitsemme lisää kilpailukykyä ja tarvitsemme lisää solidaarisuutta. Puhun teille, arvoisa komission jäsen, henkilönä, joka portugalilaisena tuntee erittäin hyvin julkisen velan kasvuun liittyvät vaikeudet, kun alijäämää on vaikea hallita tai julkinen kulutus on liiallisen korkeaa. Nämä maat tarvitsevat solidaarisuutta ja oikeita signaaleja. Valitettavasti komission jäsen Almunian lausumillaan äskettäin antamat signaalit eivät olleet hyviä, kun hän vertasi Portugalin ja Espanjan tilannetta Kreikkaan. Lausumat olivat valitettavia ja varomattomia, ja ne vaikuttivat välittömästi markkinoihin. Lissabonin ja Madridin pörssit romahtivat; asioista ei pitäisi tehdä vaikeampia kuin ne jo ovat.
Poliittinen johtaminen on hyvin tärkeää. Tästä on otettava opiksi tulevaisuutta varten, koska siten voimme saada entistä paremman talousliiton, joka tukee Eurooppaa paremmin. Näin voidaan luoda solidaarisuutta ja ymmärtää, että tilanteet eri jäsenvaltioissa ovat täysin erilaisia eikä niitä voida verrata. Jos opimme tämän, on varmaa, että euroalueen tulevaisuus on entistä parempi.
Frank Engel
(FR) Arvoisa puhemies, seuraava huomautus on paikallaan: talous- ja rahaliitto on todellakin rahaliitto, mutta taloutta se ei niinkään koske. Euroopan unionin valuuttahuolet ovat ristiriidassa jäsenvaltioiden taloudellisen ja budjettia koskevan riippumattomuuden kanssa.
Tällä hetkellä spekulatiiviset hyökkäykset euroa vastaan voivat olla seurauksiltaan tuhoisia. Kreikka, Portugali, Irlanti ja Espanja ovat kärsineet eniten. Niiden takana koko euroalue on kuitenkin vaarassa.
Pahimman välttämiseksi Euroopan unionin on kiireesti otettava käyttöön talous- ja budjettipolitiikkojensa yhteinen hallinto. Siitä talousliitossa on kyse. Vain siten meillä on yhdessä todellinen mahdollisuus vakauttaa julkinen talous euroalueella ja sen ulkopuolella.
Pelkään, että nykyisillä välineillä ja pitämällä kiinni jäsenvaltioiden budjettimääräysvallasta vakauttaminen on pelkkää toiveunta kaikkine seurauksineen.
Edward Scicluna
(EN) Arvoisa puhemies, meidän on tunnistettava euroalueen heikkoudet ja käsiteltävä niitä päättäväisesti, koska vaihtoehdot ovat liian kolkkoja harkittaviksi. Koko euroalueen talouden kattavan vahvan keskitetyn seurantatoiminnon puuttuminen on räikeä heikkous.
On ensinnäkin kiinnitettävä erityistä huomiota kassavirtakirjanpidon katkeamiseen EU:n jäsenvaltioissa ja niiden varainhoitoon. Toiseksi julkinen talous ja raportointi on tarkastettava EU:n hyväksymien standardien mukaisesti. Kolmanneksi on valvottava talousennusteita, jotka ovat olleet syynä tarpeettomiin ja harhaanjohtaviin julkisen talouden ennusteisiin. Neljänneksi EU:n stressitestien tulokset on julkaistava säännöllisesti. Lopuksi totean, että euroalueen jäseniä olisi mielestäni kannustettava luopumaan helppohintaisesta uusien rahoitusjärjestelyjen kehittelystä ja julkistalouden tilapäisratkaisuista, jotka viivyttävät todellista sopeutumista. Kuten kaikki tiedämme, viimeksi mainittu syntyy uskottavista ja kestävistä meno-ohjelmista.
Olle Schmidt
(SV) Arvoisa puhemies, Kreikan tapahtumat eivät koske vain euroalueen jäseniä, vaan koko Euroopan unionia. Siksi on tärkeää, että EU käsittelee tätä vaikeaa tilannetta vastuullisesti. Kreikan on tehtävä oma osansa, täytettävä lupauksensa ja uudistettava toimintalinjansa. Itse kannatan sitä, että Ruotsi liittyisi euroalueeseen mahdollisimman nopeasti, joten minulle on äärimmäisen tärkeää, että EU ratkaisee tämän vaikean tilanteen. Onhan todettava, että euro on onnistunut uskomattoman hyvin lievittämään mitä ankarinta talouskriisiä. Kuka väittää, että 16 valuuttaa olisi ollut parempi kuin yksi vahva valuutta? Ei kukaan!
Kreikka hiipi euroalueelle takaovesta, mikä osoittaa, kuinka tärkeää on, että sisäänpääsysäännöt ovat ankarat mutta tasapuoliset. Hyvin järjestetty talous on kasvun ja vaurauden edellytys myös euroalueen ulkopuolella, ja se koskee luonnollisesti myös euroalueeseen kuuluvia maita. Keinottelusta puhuvien kannattaa pitää mielessä, että hyvin järjestetty talous ja varainhoito muodostavat niiden perustan.
Michail Tremopoulos
(EL) Arvoisa puhemies, Kreikasta on puhuttu jo paljon. Sen ongelma ei piile pelkästään julkisessa taloudenpidossa. Siinä on kyse viimeisten 15 vuoden aikana sovelletun mallin täydellisestä romahtamisesta. Mallin mukaan Kreikan talous perustui yksityisen kulutuksen jatkuvaan kasvuun ja laajentumiseen.
Lisäksi eräät ihmiset ovat vuosien ajan väittäneet, että asemenot ovat kehitysmenoja. SIPRIn raportin mukaan Kreikka tuhlaa 3,3 prosentin osuuden BKT:stä. Kyseessä on Naton toiseksi korkein prosenttiosuus Amerikan Yhdysvaltojen jälkeen. Kreikka on absoluuttisesti mitattuna maailman viidenneksi suurin aseiden tuoja, sen osuus maailmankaupasta on neljä prosenttia. Vuoden 2010 talousarvioon on tietenkin suunniteltu puolustusmenojen vähennyksiä. Puolustusministeriön talousarvio on kuusi miljardia euroa, missä on vähennystä 6,63 prosenttia.
Toivoisin, että umpikujaan johtaneessa asediplomatiassa tapahtuisi muutos. Kreikalla ei ole siirtomaita riistettävänä, mutta sillä on kestävyyttä. Myös Euroopan yhteisvastuu on aktivoitava, ja maailmanlaajuista uutta vihreää sopimusta koskevia kansainvälisiä aloitteita on edistettävä.
John Bufton
(EN) Arvoisa puhemies, mikä on euron tulevaisuus, kun otetaan huomioon Kreikan sekä yhtä lailla Espanjan, Italian, Portugalin ja Irlannin ongelmat? Yhdistynyt kuningaskunta lienee saanut itseluottamusta siitä, ettei se koskaan liittynyt euroon. Näyttää siltä, että lupaukset vahvuudesta solidaarisuuden avulla ovat todella kaukana totuudesta.
Euroalueeseen kuuluu 16 kansakuntaa, ja ongelmana on, kuka pitelee kukkaron nauhoja. Kun verotusta ei ole koordinoitu eikä yhteistä kassaa ole, euron jäsenyys ei millään lailla merkitse hyvän taloudellisen terveyden eliksiiriä. Käy ilmi, että kun kaikki kaatuu, kukaan ei auta. Sen sijaan käytetään tilaisuutta hyväksi ja napataan lisää valtaa, kun toinen on polvillaan. Nähtäväksi jää, kuinka Kreikka reagoi, kun siitä tulee Euroopan unionin taloudellinen protektoraatti, ja tuoko tilanne mukanaan kansalaislevottomuuksia. Onko tämä todella eurooppalainen unelma? Kuka seuraavaksi? Espanja, Portugali, Italia vai Irlanti? Ehkä jäsenvaltioiden, varsinkin euroalueen valtioiden, kannattaisi miettiä pitkään ja hartaasti, ennen kuin aletaan keskustella vuoden 2020 jälkeisestä talouspolitiikasta - voi olla, ettei tuolloin enää ole euroa, mitä suojella.
José Manuel Barroso puhui tänä aamuna eurooppalaisesta unelmasta: Kreikan kelpo kansalle siitä on tullut eurooppalainen painajainen.
Andreas Mölzer
(DE) Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, Euroopan komissio on asettanut Kreikan valvontaan sen korkean budjettivajeen takia. Näin massiivista kansallisen riippumattomuuden loukkausta voidaan perustella vain sillä, että on pelastettava yhtenäisvaluutta ja vältettävä muiden osallistujamaiden vahingoittumisriski. On kuitenkin selvää, että euron käyttöönoton olennainen ennakkoehto ja peruskivi eli vakaussopimus on olemassa vain paperilla. Monet jäsenvaltiot ja neuvosto ovat viime vuosina käyttäneet vähemmän energiaa budjettikurin ylläpitämiseen kuin tämän tärkeän sopimuksen vesittämiseen. Komissio on toimettomana seurannut kehitystä, jossa alijäämärikkojiin on kohdistettu puolinaisia menettelyjä.
Meidän on korostettava tarvetta vähentää merkittävästi jäsenvaltioiden kasvavaa nettovelkaantuneisuutta, ellemme halua asettaa valuuttaamme ja talousaluettamme vakavaan vaaraan. Tämä edellyttää ehdottomasti ratkaisevia ja voimakkaita toimenpiteitä.
Elena Băsescu
(RO) Mielestäni jokaisen jäsenvaltion on valmistauduttava liittymään euroalueeseen välttääkseen kansalliseen talouteen kohdistuvat äärimmäisen vakavat mahdollisesti haitalliset vaikutukset. Joidenkin euroalueen maiden kokema taloudellinen epävakaus on pidettävä kurissa, jotta voidaan estää koko Euroopan unioniin kohdistuvat seuraukset. Kreikan, Espanjan ja Portugalin suuret budjettivajeet vuonna 2009 eivät johtuneet yksinomaan maailmanlaajuisesta talouskriisistä, vaan myös niiden omien kansallisten hallitusten riittämättömistä toimista.
Romania esittelee euroalueeseen lähentymissuunnitelmansa helmikuun loppuun mennessä IMF:n ja Euroopan komission kanssa käytyjen neuvottelujen mukaisesti. Maani on ehdottanut liittyvänsä vuonna 2012 valuuttakurssimekanismiin, joka on euroalueeseen liittymistä edeltävä vaihe. Tämä merkitsee, että budjettivajeemme on pudottava alle kolmen prosentin.
Stavros Lambrinidis
(EL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän teitä Kreikan hallituksen toteuttamia toimenpiteitä koskevista ystävällisistä sanoista. Hallitus on todellakin ottanut käyttöön ankaria toimenpiteitä, ja Euroopan komissio on ratifioinut hallituksen ohjelman. Erittäin ankara ohjelma on ratifioitu, jotta voidaan seurata niiden toimenpiteiden soveltamista, jotka hallitus on aloittanut ja joita se haluaa.
Siitä huolimatta spredit lisääntyvät. Ongelma ei ole markkinoiden varautuneisuus, kuten te sanoitte. Ongelma on markkinoiden tietentahtoinen keinottelu. Samat ihmiset, jotka aiheuttivat kriisin, tienaavat nyt rahaa aiheuttamillaan raunioilla. Entä Euroopan komissio?
Kysyn teiltä seuraavaa: Ensinnäkin, aiotteko toimia nyt, ei pelkästään valvomalla tiukasti valtioita vaan myös valvomalla tiukasti markkinoita, ja jos kyllä, miten?
Toiseksi ei ole hyväksyttävää, että Kansainvälisestä valuuttarahastosta euroalueella on jaariteltu kuukausitolkulla. Kansainvälinen valuuttarahasto toimii kuitenkin seuraavasti: se määrää ankaria toimenpiteitä ja lainaa sitten halvalla, jolloin keinottelijoille ei jää pelivaraa. Aiotteko toteuttaa toimia, jotta ankaria julkisen talouden ohjelmia soveltaville maille annetaan taloudellista tukea?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Joissakin euroalueen maissa syntynyt tilanne edellyttää vakavaa pohdintaa. Syiden etsiminen talouskriisistä on vain osittain perusteltua. Monia syitä on muualla: Ensinnäkin eri euroalueen maiden taloudellisen kehityksen tason suuret erot on jätetty ottamatta huomioon. Toiseksi vakaus- ja kasvusopimuksen edellyttämää kuria ei ole noudatettu. Budjettikuria ei ole noudatettu vastuullisesti, mikä on johtanut julkisen talouden alijäämän suureen kasvuun. Kolmanneksi pankkeja ja muita rahoituslaitoksia ei ole valvottu asianmukaisella tavalla - mikä ei koske yksinomaan edellä tarkoitettuja maita. Miten voimme toimia? Yhteisvastuuperiaatteen mukaisesti yksittäisten maiden laatimien korjausohjelmien on saatava tukea Euroopan unionilta, mikä oikeuttaa Euroopan komission ja Euroopan keskuspankin valvomaan ohjelman toteuttamista. Sillä eihän ole hyväksyttävää, että kriisin kustannukset jäisivät ensisijaisesti kaikkein köyhimpien maksettavaksi, mistä esimerkkinä voidaan mainita kreikkalaisten maanviljelijöiden mielenosoitukset.
Georgios Papanikolaou
(EL) Arvoisa puhemies, euroalueen perustamisesta on kulunut noin kymmenen vuotta, ja on selvää, että Euroopan unioni on olemassa, mutta talousliitosta olemme valitettavasti vielä hyvin kaukana. Näemme, että euroa vastaan heikoimpien kansallisten talouksien kautta kohdistettu hyökkäys saa epidemian mittasuhteet, ja Euroopan unioni voi viime kädessä vain katsella sivusta, ei niinkään siksi, että se on yllätetty, vaan koska sillä ei ole taloudellisia välineitä, joilla se voisi reagoida.
Mikään toimielin ei voi koordinoida kansallisten talouksien interventioita ja toimenpiteitä taantuman aikana, kilpailukomiteaa lukuun ottamatta. Valitettavasti jäsenvaltioiden välillä ei vallitse yksimielisyyttä eikä yhteistä tahtoa, vaikka meillä onkin yhteinen valuutta.
Mielestäni nykyiseen testiin ei tarvitse liittää minkään yksittäisen maan nimeä. Kyseessä on euron testi. Haluaisin ajatella, että kun päätimme yhtenäisvaluutasta, olimme jo päättäneet, että meillä on yhteinen ääni ja yhtenäinen rintama.
Mairead McGuinness
(EN) Arvoisa puhemies, kiitos, että olette myöntäneet niin monta yhden minuutin puheenvuoroa tämän asian käsittelyyn. Oletan, että uusi komissio on tyytyväinen voidessaan aloittaa työnsä, mutta se joutuu panemaan töpinäksi nyt kyseessä olevien ongelmien takia.
Osa ihmisistä haluaa piehtaroida euroalueen ongelmissa, mutta luulen, että suurin osa meistä haluaa, että ongelmat ratkaistaan. Kymmenen vuotta on kulunut, eikä meidän mielestäni pidä heittää lasta pesuveden mukana. Edellä sanotusta huolimatta tästä keskustelusta käy myös erittäin hyvin ilmi, että joissakin jäsenvaltioissa on vakavia ongelmia, ja ongelmien vakavuus vaihtelee. Irlanti on yksi tällaisista maista. Säännöt eivät mielestäni ole olleet tehokkaita. Meidän on ehkäistävä ennalta, ei reagoitava: kun kriisi on iskenyt, on liian myöhäistä. Meidän on ennakoitava markkinoiden toimintaa; markkinoita ei voi vastustaa, kuten eräät ovat yrittäneet ehdottaa. Meidän on saatava aikaan tiukka ja ajantasainen valvonta ja seuranta sekä niiden mukainen välitön toiminta. Toivotan teille onnea.
Hans-Peter Martin
(DE) Arvoisa puhemies, huolimatta siitä, että ihmiset, minä muiden muassa, ovat esittäneet kritiikkiä Euroopan unionin surkeasta tilasta tietyissä asioissa, olemme aina kannattaneet euron käyttöönottoa erittäin voimakkaasti. Kun olin kirjeenvaihtajana der Spiegel -lehdessä, näin miten, eri valuuttoja vastaan keinoteltiin, ja euro on suojannut meitä siltä.
Tällä hetkellä säästäjät ovat kuitenkin suuressa mitassa menettäneet luottamuksensa erityisesti niissä maissa, joissa budjettikriteerit on tietyiltä osin täytetty. Kysymykseni teille, arvoisa komission jäsen, kuuluu seuraavasti: eikö teille viime vuosina ole käynyt päivänselväksi, että Kreikka pettää meitä? Asiaa koskevia huhuja on ollut liikkeellä yllin kyllin. Tiesimme kuitenkin, että Kreikka ei tosiasiassa täysin täyttänyt kriteerejä alun perinkään. Miksi asiaa ei ole valvottu tiukemmin? Miten aiotte käsitellä tätä vaikeaa asiaa tulevaisuudessa? Kysyn tätä ajatelleen täysin omaa maatani Itävaltaa, jossa samanlaisia huhuja liikkuu nykyisin samalla tavalla kuin Kreikasta muutama vuosi sitten.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Arvoisa puhemies, keinottelijoiden hyökkäykset Kreikkaa, Espanjaa tai Portugalia vastaan eivät ole ongelman syy vaan sen seuraus. Tiedämme liiankin hyvin, että yksikään perhe ei pitkään voi kuluttaa enemmän rahaa kuin se ansaitsee. Tuloksena on konkurssi. Sama koskee valtioita. Yksikään valtio ei voi pitkään kuluttaa enemmän rahaa kuin se kerää verotuloina. Tuloksena on joko valtion konkurssi tai nyt kokemamme valuuttakeinottelu. Näiden maiden on tehtävä se, minkä Latvia on tehnyt. Sehän joutui kärsimään kriisistä jo vuosi sitten, melkein puolitoista vuotta sitten. Valtion kulutusta on vähennettävä jyrkästi tekemällä niin sanottu sisäinen devalvaatio. Ehdotan, että Kreikan hallitus pyytäisi neuvoa Latvian hallitukselta siitä, kuinka tällaiset päätökset voidaan tehdä. Ne on tehtävä, ja niitä on jo tehty Euroopassa aiemmin. Kiitos.
Diego López Garrido
neuvoston puheenjohtaja. - (ES) Arvoisa puhemies, mielestäni olemme käyneet hyvin laaja-alaisen keskustelun, jossa taloudentilasta ollaan hyvin tietoisia ja huolestuneita. Keskustelu on ollut myös hyvin rakentava, ja siinä on esitetty lukuisia kohtia, joista voimme olla yhtä mieltä tilannetta arvioidessamme.
Ensinnäkin keskustelussa on mielestäni käynyt ilmi yleinen luottamus euroalueeseen. Euroalue on epäilemättä entistä vahvempi näiden äkkinäisten markkinaliikkeiden jälkeen, joita ei voida selittää reaalitalouden tilanteella. Olemme, kuten jäsenet Karas, Sánchez Presedo ja Goebbels huomauttivat puhuessaan siitä, mitä tarkoitetaan, kun euroaluetta kuvataan suojaavaksi kilveksi, vakuuttuneita siitä, että jos euroaluetta ei olisi, kriisi olisi vaikuttanut Euroopan maihin paljon kovemmin.
Emme myöskään usko, että vakaus- ja kasvusopimus on kriisissä. Siitä on todisteena komission jäsen Almunian esittämä yksityiskohtainen menettely, jolla valvotaan Kreikan hallituksen toteuttamaa ohjelmaa.
Euroalueen ongelmat ratkaistaan euroalueella, jonka menettelyt ovat siihen valmiita tilanteessa, jossa Eurooppa on selkeästi siirtymässä ulos taantumasta ja vakavimmasta kriisistä, jonka olemme nähneet liki vuosisataan, kuten jo edellisessä puheenvuorossani totesin. Eurooppa siirtyy pois taantumasta suhteellisen lyhyessä ajassa, mikä osoittaa Euroopan unionin taloudellista voimaa ja sitä, että hallitukset ovat toimineet viipymättä, kun tapahtui jotain sellaista, joka olisi voinut aiheuttaa kansainvälisen rahoitusjärjestelmän romahtamisen. Luonnollisesti välitön puuttuminen asioihin johti alijäämiin. Tällä hetkellä 21 Euroopan unionin jäsenvaltiota on ollut tässä tilanteessa. Se on olennaisten interventioiden looginen seuraus, koska kuten jo aiemmin totesin, Euroopassa on sosiaalisen suojelun järjestelmiä, jotka edellyttävät, että heikoimmassa asemassa olevia ihmisiä autetaan julkisilla varoilla.
Jäsen Canfin kysyi, mitä ehdotuksia puheenjohtajavaltio Espanjalla on tässä suhteessa. Hallitukset ovat toteuttaneet lyhytaikaisia interventioita, kuten jo mainitsin. Tilanteesta ulos pääsemiseksi laaditaan strategiaa, mutta on selvää, että kriisistä ulos pääsemiseksi keskipitkällä aikavälillä puheenjohtajavaltio Espanja ehdottaa selkeästi talousliittoa. Puheenjohtajavaltio ehdottaa, että pelkän rahaliiton lisäksi myös talousliiton olisi oltava Euroopan unionissa merkittävässä asemassa, kuten myös Lissabonin sopimuksessa todetaan.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 5 artiklassa todetaan tämä hyvin selkeästi: "Jäsenvaltiot sovittavat yhteen talouspolitiikkansa unionin puitteissa." "Unioni toteuttaa toimenpiteitä, joilla varmistetaan jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen yhteensovittaminen." "Unioni voi tehdä aloitteita, joilla varmistetaan [...] sosiaalipolitiikkojen yhteensovittaminen."
Näin todetaan Lissabonin sopimuksessa, ja siitä syystä kannatan erittäin voimakkaasti yhdenmukaistamista. Muun muassa jäsenet Wortmann-Kool, Feio ja Papanikolaou viittasivat tähän puheenvuoroissaan. Jäsen Bullmann mainitsi sosiaalipoliittisen yhteensovittamisen tarpeen, samoin kuin jäsen Podimata. Samaan suuntaan esittivät kantansa jäsen Canfin Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmästä ja jäsenet Pallone ja Gauzès, jotka puhuivat rahoitusmarkkinoiden sääntelyn tarpeesta. Jäsen Verhofstadt puhui unionin sisäisen yhteenkuuluvuuden tarpeesta. Kaikkea tätä me kutsuisimme talousliitoksi, unionin sisäiseksi taloudelliseksi yhteenkuuluvuudeksi.
Siihen meidän on tähdättävä unionin selkeällä poliittisella johdolla, mitä toteutetaan jo nyt. Meidän on muistettava, että ylihuomenna - ikään kuin Espanjan puheenjohtajakauden alkamisen sinetiksi - epävirallinen Eurooppa-neuvosto kokoontuu ottamaan ohjat käsiinsä poliittisesti. Olen varma siitä, että yleisölle ja talouden ja yhteiskunnan toimijoille lähetetään vahva eurooppalainen sanoma, sanoma Euroopan puolesta, Euroopan yhtenäisyydestä, luottamuksesta Euroopan hallituksiin, myös Kreikan hallitukseen, ja luottamuksesta omiin mahdollisuuksiimme.
Kyseessä on tärkeä Eurooppa-neuvoston kokous, jossa on tarkoitus keskittyä kasvua ja työpaikkojen luomista koskevan "Eurooppa 2020" -strategian kehittelyyn. Olen vakuuttunut siitä, että strategian perustukset luodaan tässä hyvin varhaisessa neuvoston kokouksessa, mikä tarkoittaa, että haluamme toimia välittömästi ja käyttää Euroopan unionissa poliittista johtajuutta nyt kun sitä tarvitaan.
Joaquín Almunia
komission varapuheenjohtaja. - (ES) Arvoisa puhemies, kiitän kaikkia keskusteluun osallistuneita Euroopan parlamentin jäseniä viittauksista, joita he ovat tehneet Euroopan komission politiikkoihin, asenteisiin ja ehdotuksiin ja jotka sekä minä että kollegani Olli Rehn olemme panneet merkille.
Sallikaa minun sanoa muutama asia neljän eri kohdan avulla. Puheita on pidetty paljon, enkä voi vastata jokaiseen niistä, mutta uskoakseni voin olennaisilta osin vastata kaikkiin niihin näiden neljän kohdan avulla.
Ensinnäkin olen täysin samaa mieltä tarpeesta lisätä koordinointia talous- ja rahaliitossa ja Euroopan unionissa, kuten olen jo monesti parlamentissa todennut toimiessani lähes kuusi vuotta talous- ja raha-asioista vastaavana komission jäsenenä. Kaikki unionin jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole euroalueen eli talous- ja rahaliiton lopullisen vaiheen jäseniä, tulevat liittymään siihen, lukuun ottamatta kahta jäsenvaltiota, joilla on opt-out. Uskon kuitenkin, että seuraavina lähivuosina ne luopuvat opt-out-järjestelyistään ja haluavat myös liittyä talous- ja rahaliittoon.
Jotta koordinointia voidaan lisätä, on syvennettävä ja laajennettava valvontaa, analyysitoimintaa ja keskustelua sekä analyysiin ja keskusteluun perustuvia suosituksia, jotka koskevat veropolitiikkaa ja muita makrotaloudellisia ja rakennepolitiikkoja.
Jos muistatte, tämä oli yksi ensimmäisistä täällä komission puolesta esittelemäni talous- ja rahaliiton kymmentä ensimmäistä vuotta käsittelevän kertomuksen päätelmistä vuoden 2008 alkupuolella, ennen Lehman Brothers -tapauksen esiintuloa. Sen jälkeen komissiossa, euroryhmässä ja neuvostossa sekä täällä parlamentissa on keskusteltu siitä, miten valvontaa voidaan parantaa ja laajentaa vakaus- ja kasvusopimuksen avulla. Sopimus on valvonnan keskiössä ja muodostaa budjettikurin puitteet, ja sitä laajennetaan.
Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka totesivat, että kyse ei ole yksinomaan sääntöjemme mukaisen vero- ja budjettipolitiikan toteuttamisesta, vaan on mentävä pitemmälle, koska on muitakin asioita, jotka eivät ole tasapainossa ja jotka vaarantavat kasvun, työllisyyden ja julkisen talouden tilan.
Olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka sanoivat, että ei meidän kaiken tämän takia tarvitse kutsua Kansainvälistä valuuttarahastoa apuun. On totta, että kaikki maat ovat Kansainvälisen valuuttarahaston jäseniä, mutta me voimme ja meidän täytyy hoitaa asia itse.
Jos toimimme riittävän koordinoidusti, jos meillä on poliittista tahtoa, jos käytämme perussopimuksen tarjoamia välineitä, jos toteutamme aiesopimuksemme ja poistamme tärkeimmät esteet sopimusten tekemisen tieltä, meillä on enemmän kuin tarpeeksi valmiuksia ja välineitä hoitaa sellaiset vaikeat tilanteet, kuin nyt on edessämme.
Mainitsen Kreikan osalta kaksi kysymystä, joista on keskusteltu ja joita olen jo käsitellyt yksityiskohtaisesti. Ensinnäkin jäsen Verhofstadt, joka on valitettavasti poistunut, sanoi, että komissio puuttui asioihin liian myöhään. En tiedä, kuinka nopeasti jäsen Verhofstadtin maa pyysi komissiota toimimaan budjettiasioissa, mutta haluaisin muistuttaa hänelle, että Kreikassa oli vaalit lokakuun alussa. Kaksi viikkoa valtaantulonsa jälkeen Kreikan uusi hallitus oikaisi ilmoitusta, jonka olimme saaneet muutama päivä ennen vaaleja, ja muutti alijäämän kuudesta 12,7 prosenttiin kolmessa viikossa!
Tämä ei ollut pelkkä tilastollinen oikaisu. Kreikan alijäämän massiivisen lisäyksen takana on suurelta osin budjettipolitiikan valvonnan täydellinen puute. Tämä ei ole tilastollinen asia. Eivät he pyydä Eurostatia ratkaisemaan sitä. Tämä on hallinnollinen asia ja johtuu hallituksesta, joka salli tulojen romahtaa eikä tehnyt mitään tulojen laskiessa ja salli menojen kasvaa tai nosti menoja, koska vaalit olivat tulossa. Tämä on suoraan sanottuna, mitä tapahtui.
Lisäksi, mitä tilasto-ongelmiin tulee ja vastaukseksi jäsen Martinille - kuten jäsen Karas kai sanoi - vuoden 2004 lopussa ehdotin neuvostolle komission puolesta, että vahvistamme Eurostatin valmiuksia tehdä tarkastuksia silloin, kun on olemassa tilastollisia ongelmia, joita ei voida ratkaista vakioilmoituksilla. Eurostat ei kokoa tietoja. Eurostat saa ilmoituksia jäsenvaltioilta. Voidakseen nähdä ilmoituksen antanutta viranomaista pitemmälle, Eurostat tarvitsee valtuuksia, joita sillä ei ole. Komissio pyysi tällaisia valtuuksia, eikä neuvosto antanut niitä. Olen kertonut neuvostolle, että pyydämme valtuuksia uudelleen. Kollegani Olli Rehn vastaa talous- ja raha-asioista huomisesta eteenpäin, kun siirtymäkauden asiat on hoidettu, ja hän on valmistellut ehdotuksen uuden komission hyväksyttäväksi sen ensimmäisessä virallisessa kokouksessa, sen jälkeen kun olette tänään ystävällisesti antaneet meille hyväksyntänne.
Mainitun ilmoituksen jälkeen Kreikan hallitus esitti vuoden 2010 talousarvion, jota ei ollut esitetty ennen vaaleja, ja komission lisäksi euroryhmä ja Ecofin-neuvosto hyväksyivät liiallisen alijäämän uuden tilanteen johdosta. Hyväksyntään liitettiin suosituksia, joita ei voitu valmistella, ennen kuin meillä oli ohjelma, jonka Kreikan hallitus laati ja lähetti meille 15. tammikuuta. Kuten jo sanoin, teimme ohjelman perusteella suositukset 3. helmikuuta.
On totta, että jos meillä olisi ollut taikasauva, olisimme voineet toimia heti vaaliyönä. Voin kertoa teille kuitenkin, että katson sekä Kreikan hallituksen että komission, euroryhmän ja Ecofin-neuvoston toimineen vikkelästi. Euroryhmä ja Ecofin-neuvosto alkoivat käsitellä tilannetta jo ennen suosituksia. Emme mitenkään olisi voineet toimia nopeammin, jos tavoitteena on todella ratkaista ongelmat. Olisimme tietenkin voineet toimia, jos tavoitteena olisi ollut pelkkä lausumien antaminen.
Kolmanneksi olen täysin samaa mieltä tarpeesta lisätä luottamusta euroon ja talous- ja rahaliittoon. Vastuu on jokaisella: se on jäsenvaltioiden, komission, neuvoston ja parlamentin vastuulla.
Ohimennen sanottuna, kun eräät teistä viittasivat lausumiini Kreikan ohjelmaa koskevien suositusten esittelyn yhteydessä, pyydän teitä luottamuksen vuoksi viittaamaan siihen, mitä todella sanoin, eikä siihen, mitä muut sanovat minun oletettavasti sanoneen. Muuta en teiltä pyydä.
Viimeisenä kohtana totean, että ylihuomenna 11. helmikuuta pidettävä neuvoston kokous, jonka muun muassa neuvoston puheenjohtaja López Garrido mainitsi, on hyvin tärkeä kokous. Se on neuvoston erikoisistunto, eikä käsiteltävänä ole kovin monta asiaa. Istunnossa esitetään kaksi puheenvuoroa, komission puheenjohtajan ja Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan lausunnot, ja käydään avoin poliittinen keskustelu, joka on tällä hetkellä äärimmäisen tärkeä. Rahoitusmarkkinoilla on jännitteitä, joita emme ole kokeneet euroalueella yhtenäisvaluutan perustamisen jälkeen, ja kriisi, joka on pahin 80 vuoteen. Meidän on vastattava tilanteeseen paitsi irtautumisstrategialla myös keskipitkän aikavälin strategialla, jotta tästä tulee kasvun ja työllisyyden vuosikymmen.
Jos sallitte minun sanoa viimeiset sanani talous- ja raha-asioista vastaavana komission jäsenenä, kerron teille, mitä haluaisin kuulla Eurooppa-neuvoston kokouksen lopuksi. Haluaisin kuulla jokaiselle jäsenvaltiolle esitettävän selkeän vaatimuksen, tässä tapauksessa aloittaen Kreikasta, että ne hoitavat velvoitteensa ja panevat täytäntöön toimenpiteet, joihin ovat sitoutuneet talous- ja rahaliiton jäseninä, samoin kuin talous- ja rahaliiton viranomaisten heille antamat suositukset. On vaadittava, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat ja soveltavat yhdessä laatimiamme sääntöjä.
Toiseksi haluaisin, että korkeimmalla tasolla annetaan poliittinen sitoumus lisätä koordinointia, parantaa koordinointia ja lujittaa talous- ja rahaliittoa talousvyöhykkeenä, ei vain talous- ja rahavyöhykkeen keskuspankkina, ei vain elimenä, joka antaa suosituksia.
Talous- ja rahaliiton, euroalueen, on puhuttava selkeästi, lujasti ja uskottavasti sekä rajojemme sisällä että niiden ulkopuolella, koska se lisää kansalaistemme ja Euroopan unionin sekä maailman muiden kansalaisten luottamusta valuuttaamme ja hankkeeseemme, joka ei ole vain taloudellinen hanke vaan menee paljon pitemmälle.
Lopuksi haluaisin Euroopan johtajien sanovan Kreikan viranomaisille: "Ponnistelujen vastineeksi saatte tukemme." Tuki ei voi olla ilmaista. Tällöin loisimme sopivan ilmapiirin tuleville tasapainottomuuksille ja tuleville kriiseille. Tuen on oltava kiistatonta, ja meillä on siihen välineet vastineeksi selkeästä sitoumuksesta, että jokainen taho hoitaa sille kuuluvat velvollisuudet.
Puhemies
(EL) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
José Manuel Fernandes  
Toivon, että Euroopan komission jäsenet vaikuttavat vakautta edistävästi ja antavat tiukkoja ja perusteltuja julkilausumia toisin kuin kävi komission jäsenen Joaquín Almunian viimeaikaisten julkilausumien kanssa. Hän ei osoittanut riittävää huolellisuutta ja myötävaikutti tappioiden syntymiseen osakemarkkinoilla ja kansainvälisten sijoittajien luottamuspulaan Portugalia ja Espanjaa kohtaan.
Selvitäkseen kriisistä EU:n jäsenvaltiot käynnistivät elvytyssuunnitelmia ja yrittivät piristää taloutta kannustimilla, minkä seurauksena niiden alijäämät kasvoivat. Olemme kuitenkin tietoisia myös sellaisista jäsenvaltioista, jotka joko taitamattomuuttaan tai tarkoituksellisesti arvioivat alijäämänsä väärin. Viimeaikaiset tapahtumat ovat pakottaneet Euroopan unionin antamaan uutta pontta valvontaa koskeville ehdotuksille ja toteuttamaan tehostetun talouden koordinointistrategian.
On myös ehdotettu kunkin jäsenvaltion alijäämätilanteen seurantajärjestelmän virallista käyttöönottoa, jotta korjaustoimenpiteistä pystytään päättämään nopeasti ja siten välttämään peruuttamattomat tilanteet. Järjestelmän pitäisi toimia lähes reaaliajassa. On myös tärkeää selvittää alijäämien laskentakaava, jotta estetään julkisten tilien peukalointi ja talousarvion ulkopuolisen rahoituksen toistuva käyttö alijäämän määrän salaamiseksi.
João Ferreira  
Kreikan tilanteesta valloilleen päässyt kampanja, jota jotkut ihmiset yrittävät parhaillaan laajentaa muihin maihin, on halveksittava ja paljastaa sen tärkeimpien kannattajien todelliset päämäärät. Näihin kannattajiin pitäisi lukea myös Euroopan komissio ja jotkut EU:n merkittävimmistä talousmahdeista.
Painostus, jota parhaillaan kohdistetaan muun muassa Kreikkaan, Portugaliin ja Espanjaan, jotta ne pienentäisivät alijäämiään, liittyy erottamattomasti pääomakeinottelijoiden etunäkökohtiin ja niiden pyrkimykseen käynnistää valtataistelu euron puolesta dollaria vastaan. Keinottelijoiden etuja puolustetaan jopa kyseisten maiden kansalaisten etujen kustannuksella.
Tämä herättää useita kysymyksiä:
Miten on puolueettomasti perusteltavissa, että meidän on saatava alijäämämme alle 3 prosenttiin vuoteen 2013 mennessä (riippumatta talouskasvun suunnasta)?
Mitä merkitystä on talous- ja rahaliitolla, joka ei toteuta minkäänlaista yhteisvastuu- ja koheesiopolitiikkaa?
Jos EKP voi antaa kansallisille pankeille säännöllisesti paljon kansainvälisten markkinoiden korkotasoa matalakorkoisempaa luottoa, miksi se ei voi tehdä samoin hallituksille?
Miksi ei ole luotu sellaisia välineitä, joilla turvattaisiin suuremmissa vaikeuksissa oleville maille rahoitusta alhaisemmalla korolla, joka on lähempänä muille maille myönnettyjen luottojen korkotasoa?
Ivari Padar  
kirjallinen. - (ET) Joidenkin euroalueen maiden taloustilanne, jota on tänään käsitelty, tuo selvästi esiin ne riskit, joita etääntyminen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteista aiheuttaa. Ongelman kokonaistarkastelu osoittaa meille, miten tärkeitä luotettavat tilastotiedot ovat. Meidän on ehdottomasti tehtävä koko ongelmasta varteenotettavia johtopäätöksiä, ja jokaisessa sekä euroalueen että sen ulkopuolisessa maassa ratkaisu edellyttää ongelmien rehellistä tunnustamista ja omien toimenpiteiden toteuttamista vaikeuksista selviämiseksi. Lisäksi se edellyttää yhteisvastuuta Euroopan unionilta. Toisaalta kuvailtuja ongelmia ei voida ratkaista lykkäämällä euroalueen laajentamista. On selvää, että jos jotkut maat ovat täyttäneet tarvittavat kriteerit, ne on hyväksyttävä euroalueen jäseniksi. Ajan myötä on käynyt ilmi, että yhtenäisvaluutta on ollut lisätae luotettavuudesta vaikeina aikoina.
Jarosław Leszek Wałęsa  
Arvoisa komission jäsen Joaquín Almunia, Puola valmistautuu liittymään euroalueeseen, ja seuraammekin tarkasti euroalueen jäsenvaltioiden ongelmia. Valitettavasti useammilla mailla on ongelmia, ja EU:n yhtenäisvaluutalla on nyt edessään suurimmat haasteet sen käyttöönoton jälkeen. Hyvät kollegat, Kreikka ei selviydy yksin. Olen minua edeltäneiden puhujien kanssa samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioiden talouspolitiikan tiiviimpi koordinointi on välttämätöntä. Maailmanlaajuinen talouskriisi on horjuttanut monien talouksien vakautta, ja elpymiseen - vaikkakin hyvin epävarmaan - valmistautuvilla maailmanmarkkinoilla pelätään, että jäsenvaltioiden hallitukset saattavat toimia taitamattomasti estääkseen eurovaluuttamarkkinoiden romahtamisen. Näin ollen ainoa realistinen ratkaisu tähän tilanteeseen, ainoa tapa estää valuuttamarkkinoiden romahtaminen, ovat Kreikalle annettava hätäapu ja suunnitelmalliset pitkän aikavälin toimet euron aseman vakauttamiseksi.
(Istunto keskeytettiin muutamaksi minuutiksi)
