

Puhemies.
    Esityslistalla on seuraavana keskustelu komission julkilausumasta "Pohjoinen ulottuvuus".
Komission jäsenellä Michelillä on puheenvuoro komission puolesta. 
Louis Michel,
     Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen siitä, että meille on tarjoutunut tilaisuus keskustella parlamentissa pohjoista ulottuvuutta koskevasta politiikasta ja että se tapahtuu ennen 21. marraskuuta pidettävää ministerikokousta, joka on omistettu tälle aiheelle.
Pohjoinen ulottuvuus kuuluu Euroopan unionin yhdennettyihin politiikkoihin. Sen tavoitteena on edistää vuoropuhelua ja käytännön yhteistyötä Euroopan pohjoisilla alueilla, joihin kuuluu Itämeren alue sekä maanosamme arktiset ja subarktiset alueet. Tarkoituksena on tehokkaan ja kestävän alueellisen yhteistyön avulla varmistaa yleinen hyvinvointi tällä laajalla alueella, jolla on paljon luonnonvaroja. Tällä tavoin on myös mahdollista pyyhkiä pois ne jakolinjat, jotka ovat koetelleet tätä aluetta, jolla on paljon yhteisiä piirteitä ja jonka on vastattava yhteisiin haasteisiin kyseessä olevien valtioiden rajojen molemmin puolin.
Pohjoista ulottuvuutta koskeva politiikka on kehittynyt huomattavasti vuodesta 1999, jolloin se otettiin virallisesti käyttöön Helsingin Eurooppa-neuvostossa. Sen jälkeen ensimmäinen pohjoista ulottuvuutta koskeva toimintasuunnitelma kaudelle 2000–2003 sisällytettiin Euroopan unionin ulkoisiin ja rajat ylittäviin politiikkoihin kesäkuussa 2000 pidetyssä Feiran Eurooppa-neuvostossa. Lokakuussa 2003 pidetyssä Brysselin Eurooppa-neuvostossa annettiin tuki pohjoista ulottuvuutta edistävälle toiselle toimintasuunnitelmalle, joka tuli voimaan 1. tammikuuta 2004 ja kattaa kauden 2004–2006. Tässä toisessa toimintasuunnitelmassa otettiin huomioon Euroopan unionin laajentuminen, jonka oli määrä tapahtua 1. toukokuuta 2004. Tästä päivästä lähtien yhdeksästä Itämeren valtiosta kahdeksan on ollut Euroopan unionin jäsenvaltioita. Yhdeksäs valtio on Venäjän federaatio. Jo tätä ennen pohjoisen ulottuvuuden politiikassa oli alettu painottaa yhä enemmän suhteita ja yhteistyötä Venäjän luoteisosan kanssa. On varmaa, että tämä osa-alue vahvistuu vuoden 2006 jälkeisinä vuosina.
Toinen toimintasuunnitelma koskee viittä pohjoisten maiden kannalta olennaisen tärkeäksi katsottua alaa: liiketoiminnan ja infrastruktuurin taloudellisia näkökohtia, henkilöresurssien kehittämistä – koulutusta, kulttuuria, tutkimusta ja terveyttä – ympäristön turvallisuutta ja ydinturvallisuutta, rajat ylittävää yhteistyötä sekä oikeus- ja sisäasioita. Lisäksi Kaliningradia ja arktisia alueita pidetään monia aloja yhdistävinä aiheina, jotka sisällytetään viiteen painopistealueeseen.
Toimintasuunnitelmassa korostetaan toissijaisuusperiaatetta ja pohjoisen ulottuvuuden eri toimijoiden dynaamista yhteisvaikutusta. Nämä kaksi periaatetta takaavat sen, että toimintasuunnitelman toteuttamiseen osallistuvat täysimääräisesti kaikki osapuolet: kumppanivaltiot, alueelliset järjestöt, alueelliset ja paikalliset viranomaiset, koulutus- ja tutkimuslaitokset ja lisäksi kansalaisyhteiskunta EU:ta itseäänkään unohtamatta. Lisäksi haluan korostaa sitä tärkeää tehtävää, joka on Itämeren valtioiden neuvostolla ja Barentsin euroarktisella neuvostolla sekä näiden neuvostojen toimilla ja hankkeilla. Komissio on jäsenenä kummassakin järjestössä ja osallistuu niiden toimintaan laajasti.
Pohjoisen ulottuvuuden puitteissa tehdyt aloitteet on toteutettu alusta lähtien nykyisten yhteisön ohjelmien kautta tai tähän ulottuvuuteen osallistuvan kunkin osapuolen talousarviosta, olivatpa nämä osapuolet valtioita tai alueellisia järjestöjä. Tällä hetkellä Euroopan unionin pohjoisen ulottuvuuden politiikkaa tukevia rahoitusvälineitä ovat Tacis-ohjelmat, kansalliset ja alueelliset ohjelmat, muun muassa niin sanotut naapuruuspoliittiset ohjelmat, Interreg ja vähäisemmässä määrin muut yhteisön politiikat, joilla on epäsuoria vaikutuksia pohjoiseen ulottuvuuteen.
Pohjoinen ulottuvuus hyötyy myös siitä, että Euroopan investointipankki on lisännyt Venäjän mahdollisuuksia saada pankilta lainaa. Komissio on ehdottanut, että vuodesta 2007 lähtien Euroopan naapuruus- ja kumppanuusväline, joka on yksi neljästä uudesta ulkoisten toimien rahoitusvälineestä, on tärkein Venäjään sovellettava yhteisörahoituksen lähde ja siten tärkein yhteisörahoituksen lähde pohjoisen ulottuvuuden politiikassa.
Toista toimintasuunnitelmaa varten luotu instituutiokehys on toiminut odotetusti: ministerikokouksia on järjestetty joka toinen vuosi ja niiden välissä on pidetty johtavien virkamiesten kokouksia. Ensimmäinen johtavien virkamiesten kokous pidettiin Brysselissä 21. lokakuuta 2004, ja siihen osallistuivat kaikki pohjoisessa ulottuvuudessa mukana olevat valtiot yhdessä kaikkien muiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa, neljä pohjoisen alueen järjestöä eli Itämeren valtioiden neuvosto, Barentsin euroarktinen neuvosto, Pohjoismaiden ministerineuvosto ja arktinen neuvosto, Pohjois-Euroopassa toimivat kansainväliset rahoituslaitokset ja Euroopan unionin toimielinten edustajat. Myös Kanada ja Yhdysvallat osallistuivat tarkkailijoina.
Vuoden 2005 ministerikokous, joka pidetään 21. marraskuuta Brysselissä puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan aloitteesta, on tärkeä kokous, koska siellä on tarkoitus hyväksyä suuntaviivat poliittisen julkilausuman ja puiteasiakirjan laatimiseksi vuoden 2006 jälkeisinä vuosina eli toisen toimintasuunnitelman päätyttyä sovellettavan politiikan toteuttamiseksi.
Komission mielestä tärkeimmäksi tavoitteeksi on otettava se, että pohjoisen ulottuvuuden politiikasta tulee kaikkia osapuolia, myös Venäjän federaatiota, yhdistävä politiikka. Jos tämän uuden pohjoisen ulottuvuuden politiikan halutaan menestyvän, kaikkien osapuolten, ja erityisesti Venäjän, on tunnettava itsensä täysin osalliseksi. Tämä edellyttää lisäksi ehdotonta sitoutumista tätä ulottuvuutta koskeviin tavoitteisiin ja rakenteisiin.
Kun kaikki osapuolet ovat osoittaneet sitoutumisensa, voimme odottaa näkevämme pohjoisella alueella uusia kumppanuuksia sen onnistuneen mallin innoittamana, jonka lähtökohtana on pohjoisen ulottuvuuden ympäristöalan kumppanuus, jonka tärkein rahoittaja on Euroopan unioni ja joka kuvastaa neljän asianomaisen kansainvälisen rahoituslaitoksen, Venäjän ja komission välille kehittynyttä erittäin hedelmällistä yhteistyötä.
Komission näkökulmasta uutta pohjoista ulottuvuutta on pidettävä alueellisena toimintana Euroopan unionin ja Venäjän federaation välillä 10. toukokuuta pidetyssä huippukokouksessa sovittujen yhteisten alueiden pohjoispuolella, jolle antaa lisäarvoa Norjan ja Islannin täysimääräinen osallistuminen. Lisäksi tähän ulottuvuuteen olisi jatkossakin sisällytettävä tiettyjä lisätavoitteita, jotka liittyvät pohjoisten alueiden erityispiirteisiin, erityisesti sen ympäristön haavoittuvuuteen ja alkuperäisväestöjen asemaan sekä terveyttä ja sosiaalista hyvinvointia koskeviin kysymyksiin.
Komissio laatii parhaillaan uutta pohjoista ulottuvuutta varten perusasiakirjoja. Niihin olisi sisällyttävä yhteinen poliittinen kannanotto ja strateginen kehys, jossa asetetaan tavoitteet ja luetellaan toimet, joilla tavoitteet saavutetaan. Nämä asiakirjat on tarkoitus hyväksyä vuoden 2006 toisella puoliskolla sen jälkeen, kun on pidetty erittäin laaja kuulemisprosessi, johon ovat osallistuneet kaikki tämän ulottuvuuden asianosaiset, erityisesti neljä pohjoisen alueen järjestöä, tällä samalla alueella toimivat kansainväliset rahoituslaitokset, Euroopan parlamentti, talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea. Asiakirjojen olisi tultava voimaan vuonna 2007 toisen toimintasuunnitelman päätyttyä. Uuteen ulottuvuuteen liittyvän poliittisen kannanoton ja strategisen kehyksen olisi oltava luonteeltaan pysyviä nykyisen kolmivuotisten toimintasuunnitelmien mallin korvaamiseksi siten, että säännöllinen uudelleenarviointi kuitenkin säilyy. Lisäksi näiden väliarviointien helpottamiseksi tarkoitus on, että tulevaisuudessa jokaisen pohjoiseen ulottuvuuteen osallistuvan tahon olisi pohjoista ulottuvuutta koskevissa ministerikokouksissa esitettävä arvioitaan.
Uutta strategiaa koskevat kuulemiset ovat alkaneet, ja olen iloinen siitä, että niiden myötä saan mahdollisuuden vaihtaa näkemyksiä parlamentin kanssa. Komissio ottaa parlamentilta mielellään vastaan uusia ajatuksia tai ehdotuksia tämän strategian kehittämiseksi ja aikoo lisäksi pitää parlamentin ajan tasalla kaikesta kehityksestä. Omasta puolestaan komissio aikoo jatkaa vuosikertomusten laatimista. Lisäksi pohjoista ulottuvuutta koskevaan tietojärjestelmään on mahdollista tutustua ulkosuhteista vastaavan pääosaston verkkosivustolla.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi haluaisin ilmaista toivovani, että parhaillaan Venäjän kanssa käymämme keskustelut johtavat siihen, että Venäjä sitoutuu varauksetta siihen uuteen vaiheeseen, johon pohjoisen ulottuvuuden strategiassa siirrytään vuonna 2007. Lisäksi haluan korostaa sitä, että komissio aikoo edelleen erittäin määrätietoisesti tähdätä tämän strategian menestykseen sekä toista toimintasuunnitelmaa toteuttamalla että tätä strategiaa kehittämällä. 
Eija-Riitta Korhola,
   . – Arvoisa puhemies, on aivan erinomaista, että pohjoinen ulottuvuus nostetaan jälleen keskusteluun. Olen hyvin rohkaistunut arvoisan komission jäsenen Michelin halusta sitoutua pohjoisen ulottuvuuden kehittämiseen. Mutta kun katsotaan puhujalistaa, havaitaan yksi tähän käsitteeseen liittyvä olennainen ongelma: pohjoisella ulottuvuudella on toistaiseksi aivan liian vähän asianosaisia. Liian harva taho parlamentissa ja EU:n jäsenvaltioissa kokee sen omakseen. Ohjelma ei ole vielä tuottanut toivottuja tuloksia, ja sitä tunnetaan edelleenkin aika huonosti. Tämä Suomen vuoden 1999 puheenjohtajakauden keskeinen innovaatio on todella arvokas hanke hukattavaksi poliittisen lihasvoiman heikkouden vuoksi. Pohjoisesta ulottuvuudesta on tehtävä elinvoimaisempi, ja olen kiitollinen siitä, että myös komission jäsenellä on sama pyrkimys.
Pohjoiselle ulottuvuudelle on jaettu niukasti paitsi huomiota myös rahaa. Oman budjettikohdan puuttuessa se on jäänyt teoreettiseksi. Jos määriä verrataan EU:n Välimerta koskevaan rahoitukseen, ne ovat tietenkin vain murto-osa siitä, mutta olen ilahtunut kuullessani uusista rahoitusvälineistä. Pohjoista ulottuvuutta on rasittanut tietty hahmottomuus, eikä se ole kyennyt toistaiseksi luomaan itselleen selkeää muusta toiminnasta eroavaa profiilia. Taitaa olla realismia, että vain sellainen strategia, jolle luodaan selkeät taloudelliset puitteet ja budjettikohta, onnistuu vakiinnuttamaan asemansa. Tämä on eräs syy siihen, miksi viime aikoina muutamat meistä pohjoisen edustajista ovat suunnanneet katseensa Itämeren ja sen rannikkovaltioiden suuntaan. Itämeri on epäilemättä osa pohjoista ulottuvuutta. EU:n itälaajenemisen myötä Itämerestä tuli pääosin EU:n sisämeri, ja se pitäisi nostaa sille kuuluvaan arvoonsa. Se on meidän meremme - . Sen ympärillä on EU:n uusia jäsenvaltioita, joilla on paljon motivaatiota vahvistaa Itämeren alueen yhteistyötä tavalla, jossa kaikkia pohjoisen ulottuvuuden tärkeitä osa-alueita vahvistetaan ja jossa hyödynnetään uutta poliittista lihasvoimaa alueelliseen yhteistyöhön.
Pohjoinen ulottuvuus on ollut ulkosuhteiden väline, mutta sen toiminta-alueen osilla ei ole ollut riittävästi yhdistäviä tekijöitä. Sitä täydentämään tarvitaan uusi aluetta yhdistävä lähestymistapa. Tässä yhteydessä Itämeren suojelu ja Itämeren talousalueen kehittäminen on tärkeää. EU-jäsenyytemme alussa saattoi riittää, että vaikutamme verbaaliseen todellisuuteen ja että edes jotkut toistelevat keksimiämme sanoja ja käsitteitä. Se ei enää riitä, kun unioni laajenee, ja kun samaan aikaan tarve on suuri, haluan pohjoisen ulottuvuuden ja Itämeren strategian muuttuvan sen alueen kansalaisia hyödyttäväksi tutkimushankkeeksi ja ympäristön suojeluksi.
Riitta Myller,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitos tästä tiedonannosta. Laajentunut Euroopan unioni tarvitsee näkyvyyttä sen eri maantieteellisillä alueilla. Euroopan unionissa on laajalti tunnustettu, että Välimeren alueella on toimittava näkyvästi puolustettaessa kansalaisten turvallisuutta ja hyvinvointia ja maanosamme vakaata kestävää kehitystä. Pohjoinen ulottuvuus on uudempi tulokas EU:n toimintapiirissä. Se on ollut Eurooppa-neuvoston päättämä osa unionin politiikkaa Saksan puheenjohtajakaudesta 1999 lähtien. Kuitenkin, kuten täällä on todettu, komission ja jäsenvaltioiden sitoutuminen tähän politiikkaan on ollut hyvin puutteellista, ja olikin erittäin kiinnostavaa ja hyvä kuulla komission jäsenen vakuutus siitä, että asiaan tulee muutos.
EU:n viimeisin laajentuminen tuo esiin myös tarpeen uudesta itäisestä ulottuvuudesta. Pohjoinen ulottuvuus on sateenvarjo, jonka avulla pyritään kiinnittämään huomiota paitsi unionin pohjoisiin alueisiin myös pohjoisiin lähialueisiin, kuten käytännön yhteistyöhön Venäjän luoteisosan ja arktisten alueiden kanssa. Pohjoisen ulottuvuuden käytännön työ perustuu kumppanuuksille, joissa osallisina ovat Euroopan unioni sekä Venäjä, Norja ja Islanti. Monissa hankkeissa on osallisena myös Kanada. Pohjoisen ulottuvuuden käytännön työ perustuu kumppanuuksille, ja tästä parhaana esimerkkinä on ympäristökumppanuuksien toteutuminen, ja se, miten ympäristökumppanuudet ovat toteutuneet, voi olla esimerkkinä kaikille muille EU:n alueellisille hankkeille. Lyhyesti sanottuna kumppanimaiden ja EU:n 75 miljoonan euron panostuksen turvin on voitu joko aloittaa tai on suunniteltu ympäristöhankkeita 2 miljardin edestä. Tänä syksynä valmistuu Pietarin lounainen jätevedenpuhdistamo, jonka merkitys Itämeren jätekuorman vähenemiselle on merkittävä. Meidän on tulevaisuudessa kehitettävä pohjoisen ulottuvuuden politiikkaa, otettava siihen mukaan uusia tahoja ja vahvistettava aikaisempien kumppanien toimintaa. Kuten komission jäsenkin totesi, pohjoismaiden ministerineuvosto, Itämeren maiden neuvosto ja Barentsin alueneuvosto ovat kaikki tärkeitä toimijoita pohjoisessa ulottuvuudessa. Mutta kaikista tärkeintä on komission oma sitoutuminen ja jäsenvaltioiden sitoutuminen. Pohjoisesta ulottuvuudesta on tehtävä totta niin, että se on todella osa yhteistä politiikkaamme. 
Diana Wallis,
   . – Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen antamastaan julkilausumasta, joka oli hyvin kattava ja havainnollinen, ja lisäksi haluan kiittää häntä siitä, että olemme voineet yhdessä pohtia tulevaisuutta. Suurin huoli koskee tulevaisuutta eli sitä, mitä tapahtuu vuoden 2006 jälkeen,
Viimeisten kuuden vuoden aikana minulla on ollut etuoikeus edustaa parlamenttiamme useissa parlamentaarisissa elimissä arktisella alueella sekä Barentsin ja Itämeren alueella. On selvää, että näissä elimissä toimivat parlamentaariset kollegamme odottavat tältä parlamentilta ja Euroopan unionilta vahvaa ja toimivaa pohjoisen ulottuvuuden politiikkaa, vaikka tämä onkin hieman ristiriidassa sen kanssa, että tätä politiikkaa harjoitetaan tavallisesti alueellisella tasolla. Tämän vuoksi on ehdottoman tärkeää, että mukaan otetaan valitut edustajat ja kaikki muut sidosryhmät, kuten komission jäsen totesi.
Tämä politiikka määritellään yleensä kahden vuoden välein järjestettävissä ministerikokouksissa. Tämän vuoksi parlamentti on joskus esittänyt, että eräs kehittämisen arvoinen ajatus voisi olla eräänlainen pohjoisen ulottuvuuden foorumi, johon kokoontuisivat kaikki sidosryhmät ja valitut edustajat. Meidän on annettava tälle politiikalle vauhtia alhaalta päin siten, että se saadaan todella toimimaan ja tehoamaan sekä kuvastamaan sen alueen toiveita, jota sen on tarkoitus palvella. Alkuperäiseen pohjoiseen ulottuvuuteenhan kuului myös laaja poliittinen näkemys, joka ulottui Uralilta Grönlantiin kattaen sekä arktisen että subarktisen alueen.
On hyvä, että panostamme paljon Venäjän suhteisiimme, ja tältä osin paljon on tehtävissä. Pietarin vireys näkyy koko Itämeren alueen vireytenä, ja tämä heijastuu jopa kauppaan parhaiten tuntemallani Yhdistyneen kuningaskunnan koillisrannikolla. Näin ollen tämä vireys voi hyödyttää meitä kaikkia, ja mielenkiinto on perusteltua. Tarvitaan kuitenkin yhteistä kumppanuuspolitiikkaa Venäjän kanssa, eikä kyse saa olla siitä, että tällä tavoin vaivihkaa sovellettaisiin EU-politiikkoja Venäjään.
Kuten edellä on todettu, mukaan on otettava muutkin kumppanimme eli Norja ja Islanti. Norjan hallitus on laatinut äskettäin hyvin kattavan pohjoiskalottia käsittelevän poliittisen keskusteluasiakirjan. Norja haluaa Euroopan unionin osallistuvan. Meidän on vastattava tähän pyyntöön. Tällä haavoittuvalla maailman alueella meillä on mahdollisuus tehdä yhteistyötä monien kumppaneiden kanssa ja jopa käydä vuoropuhelua Yhdysvaltojen kanssa ilmastonmuutoksesta. Tämä tilaisuus on hyödynnettävä laajennetun pohjoisen ulottuvuuden politiikan puitteissa. 
Satu Hassi,
   . –Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, pohjoinen ulottuvuus on sekä ulkosuhdeasia että sisäinen asia. Itämeri on sellainen osa pohjoista ulottuvuutta, joka kuuluu molempiin. Kuten jo todettu, laajenemisen jälkeen siitä on lähes tullut EU:n sisämeri.
Itämeri on maailman haavoittuvimpia merialueita, ja tällä hetkellä se voi erittäin huonosti. Kaikki tämä ei näy pinnalta. Usein toistettu ikävä tosiasia on, että Euroopan suurin autiomaa on Itämeren pohjassa. Siellä on todella laaja hapeton vyöhyke, josta pohjaeliöstö on kuollut. Itämeri on pinta-alaltaan melko laaja, mutta se on matala. Keskisyvyys on vain 58 metriä, kun esimerkiksi Välimeren keskisyvyys on useita kilometrejä. Itämereen kohdistuu kuitenkin voimakkaita rasituksia. Sen valuma-alueella asuu noin puoli prosenttia maailman ihmisistä, mutta maailman meriliikenteestä 10 prosenttia kulkee Itämeren kautta. Erityisesti öljykuljetukset Venäjän satamista kasvavat hyvin nopeasti. Tiedämme, että suuri öljytankkerionnettomuus on katastrofi missä tahansa. Mutta Itämerellä sen seuraukset olisivat vielä suunnattomasti paljon pahemmat ja pitkäaikaisemmat kuin Atlantilla. Itämeren rehevöityminen näkyy esimerkiksi kesäisin sinileväkukintoina. Suurin rehevöittäjä on maatalous. Ympäristömyrkkyjen pitoisuudet ovat korkeita, esimerkiksi hylkeissä ja merikotkissa myrkkyjä on noin viisi kertaa niin paljon kuin Atlantilla. Osa näistä ongelmista voidaan ratkaista vain yhteistyössä Venäjän kanssa, mutta osa, esimerkiksi maatalouden päästöt, on asioita, joiden ratkaiseminen on Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden omissa käsissä. 
Esko Seppänen,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unioni on kuin vene, jonka köli on Välimerellä ja masto Itämerellä. Sen purjeisiin puhaltavat tuulet joka suunnalta eikä vähiten sieltä, missä ovat pohjoisen ulottuvuuden kumppanimme Venäjä, Norja ja Islanti. Tämä joskus unohtuu Välimeren alueen eteläisiltä ystäviltämme. Venäjä on rikas maa, jossa on paljon köyhiä. Maa on ajautunut epäjärjestyksen tilaan tavalla, jota me humanistit emme voi katsoa välinpitämättöminä: on katulapsia ja prostituoituja, rikollisia ja terroristeja, on mittavia ympäristöongelmia. Venäjän terveystilannetta kuvaa se, että maan väkiluku alenee miljoonalla vuodessa. Olisi mukavaa, jos arvoisa komission jäsen panisi kuulokkeet korvilleen, koska hän ei varmaankaan ymmärrä suomen kieltä.
Pohjoisen ulottuvuuden sateenvarjon alla muun muassa sekä TACIS- että naapuruus- ja kumppanuusohjelmien rahoituksella on mahdollista auttaa tätä EU:n naapurimaata sen ongelmien ratkaisussa. Tarvitaan uusi ja entistä ehompi pohjoisen ulottuvuuden toimintasuunnitelma, joka tulee valmistella yhdessä Venäjän kanssa. Nyt kun herra komission jäsenkin kuuntelee, jatkan.
Pohjoinen ulottuvuus ei saa kuitenkaan olla pelkästään Venäjän auttamista, vaan sen tulee olla yhteistyötä. Tarvitaan molemminpuolista luottamusta hyviin tarkoituksiin. Pohjoisen ulottuvuuden tulee kattaa yhteistyö myös öljyrikkaan Norjan ja kala- ja energiarikkaan Islannin kanssa. Sen toimintasuunnitelma pitää ulottaa pohjoiselle alueelle aina Grönlantia ja Alaskaa myöten Barentsinmerestä puhumattakaan.
Samoin yhteistyötä alueellisten neuvostojen kanssa on tiivistettävä. EU:n ulkosuhteiden hoidon välinpitämättömyyttä pohjoisen ulottuvuuden kehittämisessä kuvaa se, että se ei aina osallistu arktisen neuvoston, Barentsin neuvoston ja Barentsin arktisen neuvoston kokouksiin. Komission on otettava vakavasti EU:n pohjoisten jäsenvaltioiden tahto kehittää Välimeren alueen ohella myös Euroopan pohjoisia alueita, ja komission jäsenen on hyvä kuunnella keskustelua kuulokkeilla, mikäli ei ymmärrä kieltä. 
Nils Lundgren,
    Arvoisa puhemies, valitettavasti pyrimme jatkuvasti laajentamaan läsnäoloamme oikeastaan kaikilla aloilla. Äänestämme myöhemmin tänään monista tällaisista viheliäisistä ehdotuksista. Mielestäni pohjoisen ulottuvuuden osalta on näin ollen hyvin tärkeää, että keskitymme tulokselliseen toimintaan, emmekä kaikkeen mahdolliseen maan ja taivaan välillä 50. leveyspiiriltä pohjoiseen sijaitsevalla alueella.
Mikä sitten on tärkeää pohjoisessa ulottuvuudessa seuraavien 10–15 vuoden aikana? Olen yleisesti ottaen täysin samaa mieltä edellisten puhujien kanssa siitä, että vastaus on Itämeri. Lisään kuitenkin, että Pietarin läheisyydessä sijaitsevat ydinvoimalaitokset ovat ajankohtaisista kysymyksistä ylivoimaisesti tärkeimpiä. On merkille pantavaa, että Venäjällä on varsin keskeinen asema kummassakin asiassa. Tämä tarkoittaa siis sitä, että meidän on hoidettava Venäjän yhteyksiämme ja kehitettävä niitä näillä kummallakin alalla.
Itämeri on kerrassaan ainutlaatuinen sisämeri. Sitä ei voida mitenkään verrata Välimereen tai oikeastaan mihinkään muuhunkaan maailman mereen. Itämeri on murtovesialuetta, mikä tarkoittaa sitä, että tosiasiassa suolaiseen meriveteen tai makeaan veteen sopeutuneet kasvit ja eläimet ovat jatkuvasti uhanalaisia. Suolapitoisuus nousee tai laskee sen mukaan, kuinka vesi pääsee virtaamaan Öresundista. Tämän vuoksi Itämeri on äärettömän herkkä, koska se on matala meri, kuten useat puhujat ovat todenneet. Itämeri ei kestä saasteita, mutta Itämeren ympäristössä taloudellinen toiminta ja maatalous ovat tällä hetkellä voimallisia, mistä aiheutuu päästöjä. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on pyrittävä esimerkiksi pelastamaan kasvit ja eläimet, puhdistettava päästöt, valvottava meriliikennettä sekä suljettava Pietarin lähellä sijaitseva ydinvoimalaitos. 
Ģirts Valdis Kristovskis,
   . – Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, näyttää siltä, että nyt kun Euroopan unioni on ottanut pohjoisen ulottuvuuden toteuttamisessa ohjat käsiinsä, hanke muistuttaa enemmän liiketoimintasuunnitelmaa kuin poliittista suunnitelmaa. Miksi? Vaikka onkin hyvä asia, että pohjoista ulottuvuutta sovelletaan Itämeren alueeseen tarkoituksena yhteistyön kehittäminen sekä alueen sisällä että myös Itämereltä itään suuntautuvalla raja-alueella, ja vaikka onkin hyvä asia, että pyrkimyksenä on ottaa mukaan Venäjä, joka kehittää parhaillaan länsimaisten arvojen ymmärtämystään, on aika tarkastella sitä, kuinka vakavasti Venäjä on toistaiseksi suhtautunut pohjoiseen ulottuvuuteen itseensä ja siihen liittyviin tekijöihin. On varsin ilmeistä, että kun nähdään laajemmat yhteydet, Venäjä ajaa alueella ennen kaikkea omaa etuaan. Tämän osoittaa Venäjän kykenemättömyys vapautua imperialistisesta ajattelusta, joka pohjautuu tsaari Pietari Suuren 1600-luvulla omaksumaan ajatukseen ikkunoiden avaamisesta Eurooppaan ja jatkuu edelleen Venäjän kykenemättömyytenä hyväksyä Baltian valtioiden saavuttamaa itsenäisyyttä ja niiden yhdenveroista jäsenyyttä Itämeren alueella kehityksen ja turvallisuuden alalla. Tästä seuraa se, että Itämeren alueelle kehitetyt puitteet eivät vastaa alkuunkaan pohjoisen ulottuvuuden tavoitteita: mainitsen esimerkkeinä liikenteen ja energiajärjestelmät ja Pietarin uudet satamat, jotka paitsi mutkistavat ympäristötilannetta myös aiheuttavat sen, että luonnonvarojen hankinta on Euroopan unionin kuluttajille pohjoisella alueella kalliimpaa. Tästä seuraa myös se, että laivojen ja säiliöalusten reitit pitenevät, liikenne Itämerellä lisääntyy koko ajan ja lähivuosina kaksinkertaistuu tai kolminkertaistuu, raaka-ainekustannukset nousevat ja laivojen törmäysriski Itämerellä lisääntyy. Kaikki tämä olisi otettava huomioon.
Lisäksi haluan korostaa varsinkin sitä, että Venäjällä on erityisen tarpeellista kehittää demokratiaa, koska on valitettavasti täysin selvää, että nykyinen Venäjän hallinto ei välitä tästä erittäin tärkeästä tavoitteesta. Vasta, kun Venäjä on onnistunut ratkaisemaan nämä ongelmat, voimme toivoa, että pohjoisen ulottuvuuden avulla saavutetaan Venäjään liittyvät tekniset ja taloudelliset tavoitteet. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aluksi osoittaa sanani niille, jotka laativat Euroopan parlamentin esityslistoja, sekä niille, jotka vastaavat englannin kielen tulkkauksesta. Tänään keskustelemme (northern)ulottuvuudesta, emmekä (nordic) ulottuvuudesta. Näiden sanojen välillä on olennainen merkitysero. Pohjoismaita on neljä, mutta pohjoinen ulottuvuus käsittää koko Pohjois-Euroopan. Tämä on tärkeää muistaa, kun esityslistaa laaditaan seuraavalla kerralla.
Mielestäni pohjoinen ulottuvuus on tienhaarassa. Vaihtoehtoja on kaksi. Yksi mahdollisuus on, että se hukkuu Venäjää koskevaan etenemissuunnitelmaan ja sulautuu osaksi sitä. Toinen vaihtoehto on se, että ryhdymme suuntaamaan päähuomiota esimerkiksi Itämeren alueeseen. Kannatan itse jälkimmäistä vaihtoehtoa.
Olen hyvin iloinen siitä, että komissio käsittelee asiaa tänään ja että voimme keskustella siitä. Olen lisäksi iloinen siitä, että istuntosalissa on jäsen Wallisin lisäksi muitakin, kuin pelkkiä suomalaisia – jäsen Wallis oli ainoa ei-suomalainen, joka puhui aiheesta marraskuussa 2003. Näin ollen ajatus kehittyy, ja se on hyvä asia.
Haluan esittää kolme huomiota. Ensinnäkin katson, että pohjoisella ulottuvuudella olisi oltava oma budjettikohta. Olen vakaasti sitä mieltä, että sitä tarvitaan. Jos toiminta on osa naapuruuspolitiikkaa, luulen, että näille toimille jää pelkkiä murusia yleisestä talousarviosta. Suokaamme asialle siis oma budjettikohta.
Toiseksi meidän on mielestäni syytä virkistää pohjoista ulottuvuutta ja antaa sille aiempaa enemmän sisältöä. Komission jäsenen Michelin esittämät ajatukset ovat askel oikeaan suuntaan. Yhdyn kuitenkin täysin esimerkiksi jäseniin Korhola ja Hassi heidän sanoessaan, että meidän on keskityttävä Itämereen, koska se on todennäköisesti sairain meri nykypäivän Euroopassa. Kaikkien niiden, jotka istuvat tänään parlamentissa ensimmäistä kertaa, on hyvä muistaa, että Itämeren syvyys on keskimäärin noin 59 metriä, kun taas Välimeren syvyys on kaksi tai kolme kilometriä. Jos Itämerellä sattuu öljyvahinko, se on Itämeren loppu, ja olen varma, että kukaan ei soisi näin tapahtuvan. Panostakaamme tämän vuoksi asiaan enemmän.
Kolmanneksi meidän on ryhdyttävä koordinoimaan toimintaa pohjoisesta ulottuvuudesta ja Itämeren alueesta vastaavien instituutioiden välillä. Koordinointia on lisättävä Pohjoismaiden neuvoston, Barentsin euroarktisen neuvoston ja Itämeren neuvoston välillä. Niiden on tehtävä yhteistyötä.
Haluan esittää komission jäsenelle lopuksi kysymyksen. Olisiko mielestänne hyvä ajatus, että pohjoinen ulottuvuus on ylin käsite, mutta siihen sisältyy kantavana teemana Itämeren strategia? 
Lasse Lehtinen (PSE ).
    Arvoisa puhemies, pohjoinen ulottuvuus on toiminut hyödyllisenä kehyksenä alueelliselle yhteistyölle yli valtiorajojen ja erityisesti yli EU:n ulkorajan Venäjän kanssa. Sillä on huomattava merkitys tämän kaltaiselle kansalaisten ja eri yhteisöjen väliselle yhteistyölle, ja sillä on merkitystä nimenomaan alueellisen turvallisuuden, hyvinvoinnin ja vakauden kannalta. Pohjoisen ulottuvuuden tulisi sisältyä EU:n kaikkiin politiikkoihin eikä pysyä erillisenä otsikkona. Oli mukava kuulla, että arvoisa komission jäsen on samaa mieltä. Oli sitten kysymys ympäristöstä, terveydestä tai kulttuurista, kaikella on myös pohjoinen ulottuvuutensa samalla tavoin kuin EU:n Välimeren-politiikalla.
EU:n koillinen raja on vähintäänkin yhtä dramaattinen kuin raja Välimeren eteläpuolella. Elintasokuilu pohjoisessa on Euroopan syvin. Venäjän puolella sekä talouden että terveyden tunnusluvut ovat afrikkalaista tasoa. HIV ja AIDS, tuberkuloosi, huumeet ja alkoholismi ovat laskeneet miesten eliniänodotteen kehitysmaiden tasolle.
Sadoista projekteista nousevat selkeimmin esiin ympäristökumppanuus sekä sosiaali- ja terveyskumppanuus. Uusimman ohjelman tavoitteena on juuri tarttuvien tautien torjunta ja erilaisten sosiaalisten uhkien torjunta lähialueillamme – ei vähäinen kysymys tulevaisuudessakaan. Arvoisa puhemies, EU:n parhaat ympäristö- ja terveysinvestoinnit tehdään edelleenkin Suomen itärajan taakse, ja sillä rajalla koko EU:n etuja vartioivat ennen kaikkea suomalaiset. 
Paavo Väyrynen (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, komission selonteko osoittaa, että pohjoinen ulottuvuus unionin ulkosuhteissa on vahvistumassa. Erityisen ilahduttavaa on se, että Venäjän asenne sitä kohtaan on muuttumassa aikaisempaa myönteisemmäksi. Pohjoisen ulottuvuuden kehittämiseksi unionin ulkosuhteissa komissiolle on syytä antaa kaksi evästystä. Ensiksikin Venäjän ohella myös meidän pohjoiset Euroopan talousaluekumppanimme Islanti ja Norja on saatava voimakkaasti mukaan pohjoisten alueiden yhteistyöhön ja muun muassa uuteen naapuruuspolitiikkaan. Toiseksi komission tulee tehostaa osallistumistaan pohjoisilla alueella toimivien neuvostojen, Itämeren valtioiden neuvoston, Barentsin euroarktisen neuvoston ja arktisen neuvoston toimintaan.
Tärkein viestini liittyy kuitenkin siihen, mikä komission selonteosta puuttuu kokonaan – Itämeren alueen yhteistyö. Viime vuoden kevääseen saakka Baltian maat ja Puola olivat naapureitamme ja yhteistyökumppaneitamme ulkosuhteissa. Niiden tultua unionin jäseniksi Itämeren alueen kehittäminen perustuu olennaisilta osin jäsenvaltioiden keskinäiseen yhteistyöhön ja unionin sisäpolitiikkaan. Komission on otettava tämä huomioon pohjoisen ulottuvuuden suuntaviivoja hahmoteltaessa. Nyt kun pohjoisen ulottuvuuden yhteistyökumppanimme ovat siirtyneet naapuruudesta jäsenyyteen, Itämeren alueen kehittämiseksi on laadittava kokonaisvaltainen strategia, jonka puitteissa jäsenvaltiot ja komissio voivat yhdessä muun muassa tehostaa alueen ympäristönsuojelua ja energiataloutta sekä parantaa sen sisäisiä liikenneyhteyksiä. Itämeri-yhteistyö muodostaa pohjoisen ulottuvuuden unionin sisäisissä politiikoissa, mutta yhteistyötä Venäjän kanssa hoidetaan luonnollisesti edelleen osana ulkosuhteiden pohjoista ulottuvuutta.
Itämeri-yhteistyö antaa vihdoinkin todellista sisältöä niille Eurooppa-neuvoston kannanotoille, joissa on korostettu pohjoisen ulottuvuuden merkitystä myös unionin sisäisessä kehittämisessä. Komissiossa asiat on organisoitava uudelleen, niin että ulkosuhdepääosaston lisäksi myös muilla pääosastoilla käsitellään pohjoiseen ulottuvuuteen liittyviä kysymyksiä. 
Christopher Beazley (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, meidän on todellakin aika keskustella Euroopan parlamentissa pohjoisesta ulottuvuudesta. Yhdyn myös muihin puhujiin heidän kiitellessään Suomen hallitusta sen aloitteesta. Kuten kollegat ovat todenneet, on myös hyvä panna merkille, että tähän keskusteluun osallistuu ranskalaisia, saksalaisia, itävaltalaisia ja belgialaisia kollegoja sekä brittikollegoja ja muitakin kollegoja.
Kuten äsken todettiin, on aika laajentaa pohjoisen ulottuvuuden osalta tehtävää työtä sisältämään sellainen Itämeren strategia, joka kuvastaa aidosti nykypäivän todellisuutta eli Itämerta, jonka rannalla sijaitsee kahdeksan EU:n jäsenvaltiota sekä Venäjän federaatio. Parlamentissamme toimii Itämeri-työryhmä, joka kokoontuu kuukausittain Strasbourgissa ja jonka puheenjohtaja minulla on kunnia olla. Työryhmään kuuluu jäseniä kaikista poliittisista ryhmistä, ja lisäksi siinä on edustettuna jäsenvaltioiden suuri enemmistö. Olemme pyrkineet laatimaan Itämeren strategian. Eilen meillä oli kunnia tavata neuvoston puheenjohtaja ja Eurooppa-asioista vastaava ministeri Douglas Alexander. Olemme erittäin kiitollisia hänen osoittamastaan innostuksesta ja kiinnostuksesta hankkeeseen, jonka johdosta 21. marraskuuta pidetään pohjoista ulottuvuutta käsittelevä ministerikokous.
Arvoisa komission jäsen Michel, pyydän teitä vahvistamaan – ehkäpä vastauksessanne – sen, että komissio, te ja kolleganne, aiotte tehdä erittäin tiiviisti yhteistyötä puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa Itämeren strategian onnistuneen käynnistämisen ja toteuttamisen varmistamiseksi. Tästä strategiasta tulee luonnollinen jatko ja täydennys pohjoisen ulottuvuuden osalta tehtävälle työlle.
Olen täysin samaa mieltä muiden puhujien kanssa siitä, että Itämeren strategialle kuuluu erillinen budjettikohta. Näin voimme yltää toimillamme samaan menestykseen kuin Euromed-politiikassamme – joka epäilemättä edeltää ajallisesti Itämeren alueella tehtävää työtä – ja varmistaa alueellisen tasapainon.
Tämän työn päämäärää ei voida aliarvioida: se on tärkeimpiä politiikkoja, joiden kehittämistä EU:lta tällä hetkellä odotetaan. Pyrkimyksenä on korvata puolen vuosisadan ajan jatkunut Neuvostoliiton miehitys, sorto, huono hallinto ja syrjintä ja päästä niiden ylitse. Meidän tehtävänämme on palauttaa Itämeren alueen taloudellinen tasapaino, turvallisuus, vauraus ja kulttuurinen vireys. Tässä työssä onnistumiseksi on ehdottoman tärkeää, että Yhdistyneen kuningaskunnan, Saksan, Puolan, Ranskan ja Italian hallitukset ja koko EU:n hallinto tukevat tätä merkittävää työtä. Silmissämme siintää aidosti menestyksekäs laajentunut Euroopan unioni, ja se ei toteudu, ellemme onnistu Itämeren strategiassamme. 
Henrik Lax (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän aluksi komission jäsentä hänen rohkaisevasta esittelypuheenvuorostaan ja jatkan puhettani ruotsiksi. 
 EU:n viimevuotinen laajentuminen on vaikuttanut erittäin suuresti pohjoiseen ulottuvuuteen. Itämeren alue ja sen rannalla sijaitsevat kaikkiaan kahdeksan jäsenvaltiota muodostavat tällä hetkellä pohjoisen ulottuvuuden ytimen. Tällä alueella on paljon taloudellista kehityspotentiaalia, ja se tarjoaa suuria haasteita esimerkiksi ympäristöpolitiikassa, joka on otettava osaksi koko unionin asialistaa. Alueen asukkaat odottavat sellaista politiikkaa, jonka avulla on mahdollista hyödyntää täysin alueen potentiaali, mikä on otettava huomioon myös unionin Venäjän politiikassa.
Kun Euroopan parlamenttiin perustettiin niin sanotut laajennetut työryhmät, Itämeren alueen asioita käsittelevä ryhmä oli yksi suosituimpia, mikä on merkki siitä, kuinka tavoiteltua tämä yhteistyö on. Tästä huolimatta tällä alueella yhteinen tietoisuus ja tätä kautta yhteenkuuluvuuden tunne ja yhteinen identiteettikäsitys ovat puutteellisia. Tämä Euroopan kahtia jakautumisesta aiheutunut haava meidän on nyt parannettava.
Itämeren alueesta on tultava koko EU:n yhteinen asia. Hyvinvoiva unioni tarvitsee hyvinvoivaa Itämeren aluetta, ja tämä alue tarvitsee EU:ta voidakseen ratkaista monia ongelmia, jotka koskevat sekä ympäristöä että sosiaalisia ja taloudellisia kysymyksiä.
Lisäksi on tärkeää, että Venäjä osallistuu pohjoisen ulottuvuuden alalla tehtävään yhteistyöhön. On symbolisesti tärkeää tukea Pietaria, jotta tulevaisuudessa kaikki kaupungin jätevedet pudistetaan, mikä hyödyttää kaikkia Itämeren alueen asukkaita. Alueen väestö odottaa, että nämä ilmeiset ongelmat ratkaistaan.
On surullista, että pohjoinen ulottuvuus ymmärretään usein pelkästään Suomen sisäiseksi asiaksi. On lisäksi valitettavaa, että tärkeä Itämeren yhteistyö on eräällä tapaa jäänyt pohjoisen ulottuvuuden ulkopuolelle, vaikka Itämeren yhteistyö on olennainen osa sitä.
On tärkeää, että komissio pystyy heti vahvistamaan asianmukaisesti pohjoisen ulottuvuuden Itämeren osa-aluetta. Alueella tehtävää tutkimusta on voitava koordinoida paremmin, ja se on voitava kohdistaa yhteisiin kysymyksiin. Tärkeillä infrastruktuurihankkeilla voidaan lisätä alueen yhteenkuuluvuutta. Lisäksi tarvitaan huomattavaa opiskelijoiden ja työvoiman vaihtoa. Energianhankintaa on monipuolistettava. Viestini komission jäsenelle on seuraava: luokaa Itämeren asiasta tärkeä osa pohjoista ulottuvuutta. Laatikaa alueelle rohkea strategia, ja olkaa uskaliaampi! 
Tunne Kelam (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, komission jäsenen raikas suhtautuminen tähän aiheeseen rohkaisi minua. Pohjoinen ulottuvuus oli mielestäni kunnianhimoinen aloite, kun Suomen pääministeri Paavo Lipponen ehdotti sitä kahdeksan vuotta sitten. Ensimmäisen puheenjohtajakautensa aikana Suomi onnistui kohdentamaan EU:n huomion Euroopan koilliskolkkaan.
Nykyään Itämerestä on tullut EU:n sisämeri, joka yhdistää erittäin lupaavan alueen, jolla asuu 85 miljoonaa asukasta ja jolla on valtavat taloudelliset mahdollisuudet. Haluaisin esittää kolme huomiota.
Ensimmäinen huomioni koskee Itämeren erittäin hälyttävää ympäristötilannetta. Tavallisesti Itämerellä tapahtuu viisi kertaa enemmän ympäristövahinkoja ja myrkkypäästövahinkoja kuin Pohjanmeren alueella. Näihin kasvaviin riskeihin ja haasteisiin on vastattava johdonmukaisemmilla pitkän aikavälin toimilla siten, että koko EU:n voimavarat ovat käytössä. On näin ollen aika laajentaa pohjoisen ulottuvuuden käsite koskemaan Venäjän luoteisalueiden kanssa toteutettavien yhteistyöhankkeiden lisäksi koko Itämeren aluetta Kaliningradin alue mukaan luettuna.
Toiseksi tarvitsemme pohjoisen ulottuvuuden sisälle erityisen Itämeren strategian EU:n Välimeren strategian tavoin. On koittanut aika tehdä käytännön johtopäätökset EU:n laajentumisesta itään ja koilliseen. Tarvitsemme ilmiselvästi paljon luovempaa ja tasapainoisempaa lähestymistapaa näillä alueilla, mukaan luettuna käytännön rahoitusvälineiden luominen.
Kolmanneksi todettakoon, että yksi pohjoisen ulottuvuuden keskeisistä kohdista on yhteistyö Venäjän kanssa. EU:n yhteisen ulkopolitiikan teho ja luotettavuus joutuvat erityisesti tällä alueella koetukselle. Huolimatta siitä Euroopan parlamentin Venäjää koskevasta toukokuisesta päätöslauselmasta, jossa jäsenvaltioita kehotettiin torjumaan Venäjän yritykset suhtautua eri tavoin vanhoihin ja uusiin jäsenvaltioihin, päivämäärä 8. syyskuuta symboloi valitettavasti Venäjän ja joidenkin suurten jäsenvaltioiden välillä vallitsevia erillisiä suhteita. Niin kutsutulla Schröderin ja Putinin sopimuksella aloitetaan virallisesti uuden merenalaisen kaasujohdon rakentaminen Saksan ja Venäjän välille, millä vahvistetaan näiden kahden maan erityistä suhdetta. Tämän hankkeen sivuvaikutuksena on se, että Puola, Baltian valtiot ja Ukraina joutuvat kärsimään siitä taloudellisesta painostuksesta, jota Venäjä harjoittaa ulkopoliittisten tavoitteidensa edistämiseksi.
Jotta EU:n pitkän aikavälin yhteistyö Venäjän kanssa onnistuu, EU:n on vastedes lähetettävä selkeä ja johdonmukainen viesti Moskovaan. Ensimmäisenä prioriteettinamme on oltava se, että Venäjän johtavat poliitikot saadaan ymmärtämään se, että suhtaudumme vakavasti omaan yhteiseen ulkopolitiikkaamme. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, koska Euroopassa asuu lähes 500 miljoonaa ihmistä, tässä maanosassa on suurin ostovoima, ja tämä tekee tänään keskustelumme aiheena olevan strategian erityisen tärkeäksi. Ostovoimaan liittyy sekä etuja että haittoja, ja siksi meidän on arvioitava sitä, mihin aloihin haluamme sisällyttää tämän uuden ulottuvuuden.
Haluan kiinnittää erityistä huomiota energiapolitiikkaan. Mielestäni erityisesti Itämeren alue on tulevaisuuden alueita ja meille erittäin tärkeä alue. Sellaiset maat, kuten Norja, jolla on raakaöljy- ja luonnonkaasuvarantoja, ja Islanti, jolla on uusiutuvaa geotermistä energiaa, ovat meille esikuvia tässä asiassa ja tarjoavat meille valtavia mahdollisuuksia yhteisten energiapoliittisten strategioiden kehittämiseksi tällä alalla. Mielestäni energian – sekä öljyn että kaasun – hintojen nykyinen tilanne tarkoittaa sitä, että tämä on tulevaisuudessa tärkeimpiä kysymyksiä. Sekä tältä kannalta että myös energiahuoltomme turvallisuuden kannalta tämä ala on tulevaisuudessa erityisasemassa.
Sanoessani, että myös infrastruktuuri tarjoaa meille elintärkeitä haasteita, viittaan energiainfrastruktuurin lisäksi myös esimerkiksi tietoliikenteeseen. Sellaisilla tehtävillä, kuten laajakaistatekniikan kehittämisellä ja sen varmistamisella, että tieto on Internetissä yhä useampien väestöryhmien saatavilla, on tulevaisuudessa tärkeä tehtävä erityisesti syrjäseuduilla.
Rajat ylittävässä yhteistyössä ensisijainen kysymys on luonteeltaan taloudellinen: pienten ja keskisuurten yritysten kokoaminen yhteen. Sen vuoksi, että uusia työpaikkoja on luotava ja että on pyrittävä nostamaan elintasoa näillä alueilla, on erityisen tärkeää, että edistäessämme etenkin pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja ennen kaikkea yhteistyötä rajat eivät saa olla esteenä.
Tästä pääsenkin todella perusluonteiseen kysymykseen, joka koskee WTO:ta ja Venäjää. On mielestäni ratkaisevan tärkeää erityisesti Hong Kongin neuvottelujen kannalta, että yhdessä Venäjän kanssa ryhdymme harkitsemaan yhteistä strategiaa globaalin lainsäädännön alalla. Katson, että tämä ala on meille erityisen tärkeä kauppasuhteidemme kannalta, ja se, että Eurooppa pitää tärkeänä WTO:n rakenteiden kehittämistä, on tämän kanssa johdonmukaista. Tällä alueella on parhaillaan käynnissä hyvin mielenkiintoinen keskustelu siitä, kuinka voimme yhdessä mukautua uusiin maailmanlaajuisiin tilanteisiin, ja tätä pidän Euroopassa todellisena haasteena. 
Louis Michel,
     Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensimmäiseksi kiittää parlamenttia siitä, että se on osoittanut suurta kiinnostusta tähän aiheeseen, joka on selvästi tärkeä. Lisäksi haluan kiittää puhujia, jotka suhtautuivat kaiken kaikkiaan hyvin myönteisesti julkilausumaan, jonka esitin komission jäsenen Ferrero-Waldnerin puolesta. Haluan tähdentää sitä, että kaikki on hänen ansiotaan, koska puhuin vain hänen puolestaan, ja aion varmasti välittää hänelle tämän yleisen myönteisen vastaanoton. Lisäksi aion kertoa kaikki ne ehdotukset ja ajatukset, jotka eivät välttämättä liity julkilausumaan, etenkin ne, jotka koskevat Venäjän asemaa ja tehtävää ja yhteistyötä tämän maan kanssa.
Venäjän talous kasvaa lupaavasti, joten on todennäköistä, että Euroopan unionin talousarviot eivät kasva tällä alalla. Komissio ei kuitenkaan torju mahdollisia uusia kumppanuuksia, jos Venäjä itse sitoutuu muodollisesti pohjoiseen ulottuvuuteen. Haluaisin lisätä tähän vielä sen, että mielestäni vertaaminen Välimereen ei ole täysin asianmukaista, koska alueet ovat ominaispiirteiltään hyvin erilaisia etenkin, kun tarkastellaan taloudellisia indikaattoreita, asianomaisia väestöjä ja mukana olevien maiden määrää ja niin edelleen.
Venäjän osalta todettakoon vielä, että komissio on avoin Venäjän ehdotuksille ja osallistumiselle. Venäjän pitäisi osallistua 21. marraskuuta 2005 pidettävään pohjoista ulottuvuutta käsittelevään ministerikokoukseen ja sen jälkeen täysimääräisesti kaikkeen pohjoista ulottuvuutta koskevaan toimintaan. Venäjä on Euroopan unionin strateginen kumppani, mistä ovat osoituksena 10. toukokuuta pidetyn huippukokouksen myönteiset päätelmät ja neljää yhteistä aluetta koskevien etenemissuunnitelmien hyväksyminen. Tavoitteenamme on kehittää Euroopan unionille ja Venäjälle yhteinen pohjoisen ulottuvuuden politiikka, johon osallistuvat myös Norja ja Islanti. Tämä politiikka olisi sovitettava yhteen yhteisten alueiden kanssa, ja se olisi yhdenmukaistettava niiden osalta pohjoisella alueella ja sillä olisi oltava tiettyjä erityispiirteitä.
Seuraavaksi pari sanaa erityisrahoituksesta. Mielestäni Euroopan yhteisön olisi jatkossakin tuettava pohjoista ulottuvuutta tällä hetkellä toteutettavien ohjelmien eli Tacisin ja Euroopan naapuruuspolitiikan sekä niiden toimien puitteissa, joita on määrä tulevaisuudessa toteuttaa ehdotetun Euroopan naapuruuspoliittisen välineen ja kumppanuusvälineen yhteydessä. Lisäksi on merkille pantavaa, että infrastruktuurin kannalta on hyödyllistä myös se, että Venäjän ja läntisten uusien itsenäisten valtioiden mahdollisuuksia saada lainaa Euroopan investointipankilta on äskettäin lisätty. Monilta erilaisilta avunantajilta saadun käytännön tuen ansiosta pohjoiseen ulottuvuuteen kuuluva ympäristökumppanuus on osoittanut sen, kuinka hyvin sen avulla voidaan vastata erityisiin ja kiireellisiin tarpeisiin. Ei ole poissuljettua, että nämä tulokset voitaisiin saavuttaa muilla aloilla, mutta se edellyttäisi vastaavanlaista sitoutumista kaikilta rahoittajana olevilta tahoilta.
Erääseen monta kertaa esitettyyn kysymykseen on sen tärkeyden vuoksi vastattava: tarvitaanko pohjoisen ulottuvuuden sisälle Itämeren alueen strategiaa? Tällä vaihtoehdolla on epäilemättä omat etunsa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän on muistettava, että komissio toimii aktiivisesti Itämeren alueella EU:n sisäisten politiikkojen kautta. Kuten edellä totesin, yhdeksästä Itämeren reunavaltiosta kahdeksan on jäsenvaltioita, jotka voivat käyttää hyväkseen EU:n sisäisiä politiikkoja ja ohjelmia. Ei pidä myöskään unohtaa kalottialuetta, jolla on omat erityispiirteensä: alueella asuu verraten vähän ihmisiä, mutta sen alkuperäiskulttuuri on hyvin merkittävä ja sillä on aivan omanlaisiaan ympäristöongelmia. Tarkoitan tällä esimerkiksi Venäjän entisiä ydintukikohtia Kuolan niemimaalla.
Tällaisia vastauksia halusimme siis tänään antaa. On varmaa, että tässä keskustelussa puheenvuoron käyttäneiden parlamentin jäsenten ajatukset, näkökohdat ja hyvin voimakas sitoutuminen välittyvät yksityiskohtaisesti eteenpäin kauttani. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Alyn Smith (Verts/ALE ).
   – Olen kuunnellut tätä keskustelua kiinnostuneena, vaikka en olekaan siihen osallistunut, kuten ei myöskään edustamani alue Skotlanti. Skotlannin parlamentilla on täysi toimivalta kalatalouden ja ympäristön aloilla sekä muillakin pohjoisen ulottuvuuden kannalta merkityksellisillä aloilla. On valitettavaa, ettemme ole juurikaan osallistuneet tämän politiikan kehittämiseen, vaikka toivon, että asiaintila tulee muuttumaan. Kokemuksemme perusteella meillä on paljon annettavaa, ja luoteisena kansakuntana meillä on paljon opittavaa. Vetoan tänään Euroopan komissioon, jotta se muistaa meidät suunnittelussa, ja lisäksi vetoan Skotlannin hallitukseen, jotta se toimisi aktiivisemmin naapurimaidemme Islannin, Norjan ja muiden maiden rinnalla. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Thierry Cornillet'n laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A6-0173/2005) matkailusta ja kehitysyhteistyöstä [2004/2212(INI)]. 
Thierry Cornillet (ALDE ),
    Arvoisa puhemies, matkailu on maailman tärkein elinkeino sekä liikevaihdon että työpaikkojen lukumäärän mukaan laskettuna. Se on yksi maailman dynaamisimmista aloista. Tosin on totta, että ala on erittäin epävakaa ja hyvin herkkä, etenkin erilaisten iskujen vuoksi. Esimerkiksi syyskuun 11. päivän iskut pysäyttivät matkailun kehityksen äkkiarvaamatta. Tästä kehityksen suunnanvaihdosta kärsivät etenkin kehitysmaat.
Matkailualalle ovat ominaista sen erittäin laajat poikittaisvaikutukset. Matkailu johtaa tietysti hotellien ja muiden majoitusmuotojen kehittymiseen, esimerkiksi varsinaisen hotellijärjestelmän ulkopuolella olevien omatoimisille matkailijoille sopivien mökkien ja perheiden hoitamien majatalojen syntymiseen. Matkailu luo ravintoloita hotellien yhteyteen ja muualle. Matkailun ansiosta työvoimaa koulutetaan sekä hotelli- ja ravitsemusalalle että kielten alalle. Tarvitaan erittäin monenlaista toimintaa ja kaikentyyppisiä kauppiaita, jotta voidaan vastata kysyntään, kun matkailijat unohtavat hammastahnansa tai lääkkeensä kotiin tai haluavat syödä joka aamu voisarvia hotellinsa aamiaisella. Matkailun kehitys vaikuttaa koko elintarvikealaan, puhumattakaan tietysti lukuisista matkamuistomyymälöistä.
Kaiken lisäksi matkailuala luo erittäin voimakkaan merkittävien infrastruktuurien kysynnän. Tarkoitan ensisijaisesti lentokenttiä, mutta myös satamia ja pääteitä sekä pienempiä teitä, jotka vievät matka- tai vierailukohteisiin. Lisäksi matkailu edistää erityistä kysyntää perinteisesti valtion toimivaltaan kuuluvilla aloilla, on sitten kyse turvallisuudesta tai kansanterveydestä. Palaan tähän kysymykseen myöhemmin.
Matkailu on siis todellisen taloudellisen kehityksen tae poikittaisvaikutustensa vuoksi, mutta matkailulla on muitakin vaikutuksia. Matkailu edistää lisäksi alueiden suojelua ja ympäristönsuojelua. Perustamalla maailman kulttuuriperintökohteita otetaan nykyään nimittäin huomioon suojeltavat alueet pyhittämättä niitä kuitenkaan kokonaan, vaan niiden "älykäs" käyttö matkailutarkoituksiin sallitaan.
Matkailu on myös demokratiaa ja poliittista vakautta edistävä tekijä, koska matkailijat, jotka eivät halua tyytyä täysihoitopaketteihin, näkevät maan avoimena edessään; koska matkailu rikastuttaa ja avartaa tavalla, joka heikentää diktatuuria, kuten kaikki tietävät; koska matkailulle voidaan luoda eettisiä sääntöjä, erityisesti lapsityövoiman käytöstä; ja koska ajatus reilusta matkailusta alkaa vaikuttaa omissa maissamme ja toimia itse asiassa eräänlaisena pelotteena.
Lopuksi toteaisin vielä, että matkailu on olennainen tekijä kansanterveyden ja koulutuksen kannalta. Terveysriskit ovat matkailulle ehdottomasti vääränlaista mainosta. Muistelkaapa esimerkiksi ebolasta Kongossa ja muualla aiheutuneita ongelmia. Sama koskee kuitenkin myös malariaa, minkä vuoksi valtiot ovat paljon halukkaampia torjumaan tällaisia tauteja. Matkailu asettaa erittäin suuret vaatimukset kunnollisten sairaalainfrastruktuurien suhteen. Nämä tietysti hyödyttävät myös paikallisväestöä. Lisäksi matkailu on koulutusta edistävä tekijä, koska matkailun vaikutuksesta ihmiset oppivat kieliä ja samalla heidän käsityksensä avartuvat.
Emme saa kuitenkaan pettää itseämme. Matkailu voi olla myös levottomuuksia aiheuttava ja väärinkäytöksiin johtava tekijä. Esitän tästä kaksi esimerkkiä. Ensimmäinen on seksimatkailu, jota tietyt maat, jotka eivät varaa sen torjumiseen resursseja, käyttävät selvästikin keinona kehittyä. Toinen on kiinteistökeinottelu, etenkin sellainen, jossa johtavassa asemassa olevat perheet ostavat kiinteistöt tai jossa alueita tuhoutuu, jos ei olla varovaisia.
Se, että matkailu on maailman merkittävin elinkeino ja että matkailu voi olla kehitysmaiden taloutta edistävä tekijä, ei saa olla Euroopan unionille yhdentekevä asia. Tämän vuoksi matkailu on otettava paremmin huomioon kaikissa tukimuodoissamme. Tämä koskee tietysti kaikkia ohjelmiamme, kuten EKR-, MEDA-, ASEAN-ohjelmia ja muita ohjelmia. On lisättävä näistä varoista matkailun kehittämishankkeille suoraan myönnettävän tuen prosenttiosuutta. Meidän on vahvistettava omia rakenteitamme. Olen iloinen, että komission jäsen Michel on paikalla, koska äsken sanomani asia koskee sekä yritystoiminnan pääosastoa että kehitysyhteistyön pääosastoa, joissa molemmissa olisi oltava vaikutusvaltaisempi matkailualaa koskevia asioita hoitava yksikkö. Tarvitaan apua julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien vahvistamiseen. Emme saa kuitenkaan harhauttaa itseämme. Julkinen sektori ei huolehdi kaikesta matkailun kehittämisestä. Julkinen sektori voi kuitenkin auttaa matkailua kehittymään edelleen antamalla apua meidän kauttamme ja edistämällä kehitystä erityisesti tärkeiden infrastruktuurien luomiseksi.
Lopuksi totean, että matkailun on synnytettävä Euroopan unionissa ja yleisemmin koko maailmassa eettistä pohdintaa. Jotta voidaan estää korruptiota ja kaikenlaista armotonta keinottelua, apua ei saisi antaa kenelle tahansa ja minne tahansa. On mietittävä keinoja lopettaa seksimatkailu ja pohdittava erityisesti erilaisia oikeustoimenpiteitä, joita voimme käyttää omissa maissamme. Erityisesti lapsityövoiman käyttöä koskevissa kysymyksissä meidän on oltava varmoja tilanteesta, joka kehitysmaissa vallitsee työoloja ja julkisia vapauksia koskevissa asioissa.
Matkailu, joka edistää tietämystä muista kansoista ja kokemusten vaihtoa, tarjoaa kehitysmaille lupaavan tien. Lopuksi toteaisin, että ulkomailla matkailevat tiedostavat ehkä muita paremmin, kuinka tarpeellista on lisätä ja ohjata kansainvälistä apua. Avun vaikutukset huomataan. Nähtyään avun vaikutukset ihmiset kiinnostuvat, ja kiinnostuttuaan he auttavat entistä näkyvämmin. 

Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen tyytyväinen siihen perusteelliseen työhön, jota on tehty tämän matkailua ja kehitysyhteistyötä koskevan mietinnön ja päätöslauselman laatimisen yhteydessä. Mietintö on täynnä mielenkiintoisia ajatuksia.
Kuten esittelijä, jäsen Cornillet, huomautti, johtamallani kehitysyhteistyön pääosastolla ei ole erityistä yksikköä matkailua koskevia asioita varten. Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, etteikö meillä olisi tämän alan hankkeita. Lisäksi esittelijä viittaa mietinnön perusteluissa Euroopan kehitysrahaston matkailualalle myöntämään merkittävään rahoitukseen. Komissio tarkastelee kehitysmaiden matkailuun liittyviä kysymyksiä yksityiselle sektorille myönnettävän tuen ja luonnonvarojen kestävän hoidon näkökulmasta. Näin ollen matkailun edistäjillä on kehitysmaissa käytettävissään kaikki yksityiselle sektorille myönnettävät tukimuodot. Euroopan investointipankki on siten rahoittanut AKT-maissa useita hotellihankkeita investointikehyksensä avulla, kun taas ProInvest-ohjelmassa myönnetään matkailualalle muuta kuin taloudellista tukea, esimerkiksi tukea valmiuksien parantamiseen ja investointien edistämiseen.
Lisäksi Euroopan kehitysrahasto on rahoittanut hotellialan oppilaitoksia lukemattomissa maissa, jotta voidaan seurata matkailualan nopeaa kehitystä. Lisäksi Euroopan kehitysrahaston rahoittamat investoinnit teihin, satamiin ja lentokenttiin, samoin kuin vesihuoltoon, sähköistämiseen, hygieniaan, jätteiden käsittelyyn ja ympäristönsuojeluun liittyvät ohjelmat, ovat keskeisiä matkailun kehittämisen kannalta.
Lisäksi komission tukeman ympäristömerkkijärjestelmän ansiosta matkailuyrittäjät voivat saada merkin, joka vahvistaa, että heidän matkailuyrityksessään noudatetaan ympäristöstandardeja, mikä on tärkeää ekomatkailumarkkinoilla.
Tämän vuoksi on hyvin vaikeaa erottaa hankkeista puhtaat matkailuhankkeet. Mietinnössä todetaan alan poikittaisvaikutukset. Olen tästä asiasta aivan samaa mieltä. Euroopan unionin strategia perustuu kumppanien kehitystoimien tukemiseen auttamalla heitä kehittämään kaikkia heidän käytössään olevia voimavaroja, myös matkailuun sopivia voimavaroja. Karibian ja Tyynenmeren alueen pienissä saarivaltioissa matkailu on yksi ainoista käytettävissä olevista mahdollisuuksista. Lisäksi huolehtimalla asianmukaisesti ekosysteemien, kuten metsien, koralliriuttojen tai jokien, ympäristönhoidosta, nämä luonnonvarat voidaan säilyttää ja luoda paikallisväestölle pitkäaikainen tulolähde.
Olen samaa mieltä kohdissa 1 ja 2 esitettävistä näkemyksistä, jotka liittyvät kestävään matkailuun. Euroopan unionin ja sen kumppaneiden yhteistyön tavoitteena on edistää kestävää kehitystä, joka perustuu paikallisiin voimavaroihin ja jossa kunnioitetaan ympäristöä.
Mitä tulee suositeltuun matkailuhankkeiden määrän lisäämiseen, minun on huomautettava, että on estettävä rahoituksen liiallinen hajottaminen. Jotta vaikutus olisi mahdollisimman suuri, komissio keskittää tukensa suhteellisen rajalliseen määrään aloja yhteisymmärryksessä kumppanivaltioiden kanssa. Nämä alat määritellään yhdessä kyseisten maiden kanssa. Koska matkailu on ennen kaikkea yksityisen sektorin toimintaa, matkailuhankkeiden moninkertaistaminen on matkailun edistäjien tehtävä. AKT-maiden matkailun edistäjiä varten komissio on perustanut investointikehyksen, jonka pääoma on 2,2 miljardia euroa, jotta voidaan vastata kasvavaan rahoitustarpeeseen. Komissio pitää osallistavaa lähestymistapaa ja pyrkimystä edunsaajien mukaan ottamiseen yhtenä kehitysyhteistyöpolitiikkansa pääperiaatteista. Yksityistä sektoria kuullaan, kuten kohdassa 15 suositellaan. Luonnonkatastrofeista kärsiville maille myönnettävästä tuesta toteaisin, että tämä on jo vakiintunut osa yhteisön tukea, aivan kuten velvollisuus kunnioittaa ja suojella ympäristöä ja paikallisia kulttuureja kuuluu periaatteisiimme.
Jaamme kohdassa 30 esitetyn huolenne, joka koskee asiantuntevan henkilöstön kouluttamista paikan päällä kyseisissä maissa. Huomauttaisimmekin, että juuri tällaista menettelyä komissio on aina suosinut. Esimerkiksi Madagaskarilla komissio on käynnistänyt koulutusohjelman, joka on tarkoitettu sekä matkailun edistäjille että heidän työntekijöilleen. Komissio on tietysti yhtä mieltä tarpeesta torjua voimakkaasti seksimatkailua, etenkin jos uhreina ovat lapset, ja erityisesti antamalla kumppanimaiden oikeuslaitoksille mahdollisimman paljon tukea tämän vitsauksen poistamiseksi.
Haluan kiittää Euroopan parlamenttia siitä huomiosta, jota se on osoittanut komission yksiköille. Vakuutan teille, että teen kaikkeni, jotta voidaan varmistaa kaikkien matkailuun liittyvien toimien tehokkaampi seuranta. Tästä huolimatta komission mielestä ei ole tarpeen perustaa matkailun pääosastoa, joka hoitaisi pelkästään matkailua koskevia asioita. 
Georgios Papastamkos,
   . – Arvoisa puhemies, kukaan ei epäile matkailun merkitystä keskeisenä osana yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaa. Kuten esittelijä aivan oikein toteaa mietinnössään, matkailu on kehitysmaissa paitsi talouskasvua edistävä tekijä myös huomattava demokratian ja poliittisen vakauden edistäjä.
Tästä huolimatta muita maita kohtaan sovellettava tehokas EU:n matkailupolitiikka riippuu Euroopan kestävää matkailua koskevasta EU:n politiikasta. Liittäisin tänään käytävän keskustelun keskusteluun, jota käytiin Euroopan kestävän matkailun suuntaviivoista, koska mielestäni Euroopan unionilla voi olla tehokas matkailua koskeva politiikka kehitysmaita varten vain, jos Euroopan unioni luo edellytykset harmoniselle sisäisen ja ulkoisen toimivallan väliselle suhteelle matkailua koskevissa kysymyksissä. Toisin sanoen .
Maastrichtin sopimuksesta lähtien matkailupolitiikka on ollut Euroopan unionin toimien keskeinen tavoite. Perustuslakisopimuksessa matkailu sisällytetään aloihin, joilla Euroopan unioni voi toteuttaa tuki-, yhteensovittamis- tai täydennystoimia. Oikeusperusta on siis olemassa, samoin kuin haaste luoda koordinoitu yhteisön politiikka matkailualan toimia varten.
Haasteena on siirtyä julistuksista yhtenäiseen ja tehokkaaseen rakennepolitiikkaan, jonka rahoitukseen Euroopan unioni osallistuu. Haasteena on siirtyä kestävän matkailun politiikkaan, sekä perinteisten että maaseudulla sijaitsevien kohteiden taloudellisen kehityksen lähteeseen, historian ja kulttuuriperinnön tietämyksen lähteeseen. Politiikkaan, jolla on erityiset strategiset suuntaviivat, selkeät tavoitteet sekä toisiinsa liittyvät tavoitteet ja keinot.
Euroopan kestävää matkailua koskevan poliittisesti kypsän ja institutionaalisesti täydellisen yhteisön politiikan avulla voidaan myös auttaa liittämään yhteisön matkailupolitiikka ja yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikka saumattomasti toisiinsa. 
Linda McAvan,
   .  Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Cornillet'ta mietinnöstä, jossa korostetaan matkailun merkitystä ja matkailun tarjoamia mahdollisuuksia kehitysmaissa.
Kun tarkastellaan kehitysmaita, on muistettava, että matkailulla on toisilla alueilla ja toisissa maissa suurempi merkitys kuin toisilla alueilla. Tämä käy ilmi mietinnössä esitettävistä luvuista. Karibian alueella matkailu on taloudellisesti hyvin tärkeä tekijä, mutta tilanne ei ole tällainen Saharan etelänpuolisessa Afrikassa muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta – siellä matkailulla ei ole kovinkaan suurta merkitystä.
Tästä syystä sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä ei voi tukea mietintöä kokonaisuudessaan. Emme voi hyväksyä esimerkiksi kohtaa 8, jossa pyydetään kehitysmaita laatimaan matkailun kehittämissuunnitelmia ja vuosittaisia kertomuksia matkailualan kehityksestä ja merkityksestä, koska tällainen ei ole tarkoituksenmukaista kaikissa tapauksissa ja monissa maissa tämä olisi vähemmän tärkeää. Emme ole myöskään yhtä mieltä kohdasta 10. Samaan aikaan kun EU vaatii yhä enemmän kolmansien maiden kansalaisten viisumivalvontaa, tuntuu hieman ironiselta, että pyydämme muita maita luopumaan viisumeja koskevista vaatimuksistaan. Viisumit ovat usein tärkeä tulolähde kehitysmaille, joten emme voi kannattaa tätä ajatusta.
Muutamissa kohdissa mietintö voisi olla myös monivivahteisempi, esimerkiksi johdanto-osan kappaleissa Q ja T. Kokemus on valitettavasti osoittanut, että matkailuala voi menestyä epädemokraattisen järjestelmän rinnalla. Muutamissa tällaisissa järjestelmissä on onnistuttu suojelemaan matkailua ja matkailijoita hyvin erittäin kovakouraisten poliisitoimien avulla. Näissä maissa on kuitenkin samaan aikaan sorrettu maan omia kansalaisia, minkä vuoksi suhtaudun varauksella kohtiin 24 ja 25.
Me sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmässä kannatamme voimakkaasti toimia, joilla kehitetään matkailua, etenkin ekomatkailua ja kestävää matkailua, ja suhtaudumme myönteisesti siihen, mitä komission jäsen sanoi. Haluamme yksityisen sektorin sijoittavan matkailuun, mutta vastuullisesti, kehittävän matkailuhankkeita, jotka edistävät paikallista taloutta ja auttavat mikroyrityksiä kasvamaan niin, että alkuperäisväestö hyötyy ja paikallisten tuotteiden kulutus lisääntyy.
Liian monilla aloilla, esimerkiksi täysihoitopakettien ja risteilyjen yhteydessä, matkailu kuluttaa paikallisten talouksien voimavaroja, mutta ei useinkaan anna juuri mitään vastikkeeksi. Joissain tapauksissa – tästä olen siis eri mieltä kuin jäsen Cornillet – matkailu voi vahingoittaa ympäristöä, kun niukkoja voimavaroja käytetään liikaa. On tarkasteltava huolellisemmin, minkälaisia matkailuhankkeita haluamme tukea. Voisivatko EU ja komissio tehdä entistä enemmän? Olen varma, että ne voisivat, ja olemmekin kuulleet esimerkkejä mahdollisista toimista. Tarvitaanko tätä varten uutta pääosastoa? Siitä en ole ollenkaan varma. En ole varma siitä, että jos meillä olisi matkailun pääosasto, se tekisi paljoakaan kehitysmaiden hyväksi.
Suhtaudun hyvin myönteisesti mietinnön siihen osaan, joka koskee seksimatkailua. On erittäin tärkeää, että lisäämme toimia tämän rikollisen toiminnan torjunnassa. Haluankin vielä kerran kiittää jäsen Cornillet'ta mietinnöstä. 
Sepp Kusstatscher,
   .  Arvoisa puhemies, jäsen Cornillet'n mietintö sisältää runsaasti arvokkaita ehdotuksia ja perusteltuja vaatimuksia. Useimmat johdanto-osan kappaleet ovat valaisevia, ja niissä luetellaan kriittisesti huomattava määrä ongelmia, kuten lapsityövoiman käyttö, lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ja kiinteistökeinottelu. Verts/ALE-ryhmä on iloinen siitä, että tätä aihetta ylipäätään käsitellään täällä parlamentissa ja että harkitaan sellaisia näkökohtia kuin matkailuvoittojen sijoittamista kyseisiin kehitysmaihin, massaturismin välttämistä, ihmisoikeuksien edistämistä ja biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä. Meistä on valitettavaa – ja tästä asiasta olen pitkälti samaa mieltä kuin jäsen McAvan – että tämä asiakirja osoittaa, että eurooppalaiset suhtautuvat laajalti ylimielisesti kolmansiin maihin ja pitävät itseään kaiken mittana.
Mielestämme mietinnössä kiinnitetään aivan liian vähän huomiota ympäristönsuojeluun tällä alalla ja todellisen kestävän talouden tarpeeseen. Massaturismin ekologisia ja sosiaalisia seurauksia, kuten vesien pilaantumista, paikallisväestön vieraantumista tai monikansallisten hotelliketjujen harjoittamaa hyväksikäyttöä, ei käsitellä ollenkaan, tai näitä kysymyksiä käsitellään liian epätarkasti.
Mietintö on tärkeä ensimmäisenä yrityksenä, mutta siinä pohditaan useita kysymyksiä vain puolinaisesti tai liian hämärästi. Toivomme, että komissio tarkastelee esille tuotuja kysymyksiä perusteellisemmin ja että painotetaan enemmän kansainvälistä solidaarisuutta rauhan edistämisen keinona. 
Gabriele Zimmer,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tänään keskustelun ja äänestyksen kohteena olevassa mietinnössä sovelletaan perusteellista lähestymistapaa kysymyksiin, jotka liittyvät matkailun kehittämiseen erityisesti kehitysmaissa. Tästä esittelijä, jäsen Cornillet, ansaitsee kiitoksemme.
Monille maailman köyhimmistä maista matkailu on tietysti tärkeä mahdollinen tulolähde. Tämän vuoksi on sekä esittelijälle että kehitysyhteistyövaliokunnalle kunniaksi, että kun mietinnössä tarkastellaan matkailun käyttöä köyhyyden torjuntaan tähtäävien hankkeiden yhteydessä, otetaan huomioon vuosituhannen kehitystavoitteet. Pidän tätä hyvin tärkeänä.
Minussa herättää kuitenkin periaatteellista kritiikkiä se, että mietinnöstä saa sellaisen käsityksen, että EU ilmoittaa ulkopuolisena, mitä kehitysmaat saavat tehdä ja mitä ne eivät saa tehdä. Tämä on mielestäni sopimatonta. Mielestäni ei ole oikein, että EU puuttuu tapaan, jolla kehitysmaat hoitavat viisumeja koskevia kysymyksiä. Mielestäni ei ole oikeutettua, että kehitysmaita vaaditaan toimittamaan raportteja kenelle tahansa riippumatta siitä, mitä raporteille tehdään myöhemmin. Tällainen mietintö ei ole mielestäni myöskään oikea paikka EU:n vaatia erikoistuneiden poliisivoimien luomista.
Siitä ei voi erehtyä, etteikö EU:ssa oletettaisi, kuten tästä mietinnöstä taas ilmenee, että matkailu auttaa ratkaisemaan kaikki maailman loput ongelmat. Koska pidän tätä erittäin epävarmana, suhtaudun myönteisesti käsiteltäväksi jätettyyn tarkistukseen, jossa vaaditaan johdanto-osan kappaleen Q poistamista. Kappaleen mukaan matkailu on totalitarismin, diktaattoreiden ja vallan keskittymisen vihollinen. Se on toiveajattelua, jolla ei ole mitään tekemistä todellisuuden kanssa.
Jäsen Kusstatscherin tavoin mielestäni on kuitenkin valitettavaa, että mietinnössä tuskin mainitaan massaturismiin liittyviä todellisia ongelmia, eikä niitä käsitellä ainakaan sellaisessa laajuudessa, että ne voitaisiin ratkaista. Kehitysyhteistyövaliokunnan hyväksymät tarkistukset merkitsevät sitä, että mietintö sisältää matkailukohteiden suojelemista suosittavia sanamuotoja, mutta ne ovat koko mietinnön perussuuntauksen vastaisia. Ryhmäni ei voi tämän vuoksi tukea mietintöä. 
Hélène Goudin,
    Arvoisa puhemies, ranskalaisten ja alankomaalaisten painokas "ei" perustuslakisopimukselle osoitti, että suuri osa edustamastamme kansasta haluaa pikemminkin vähentää kuin laajentaa EU:n yhteistyötä. Mietinnössä ehdotetaan muun muassa, että komissioon olisi perustettava erityinen matkailun pääosasto. Tämä tarkoittaisi EU:n vallan lisäämistä, jota Kesäkuun lista -ryhmä vastustaa.
On totta, että hyvin järjestäytynyt matkailuala tarjoaa runsaasti mahdollisuuksia parantaa ihmisten tilannetta monissa kehitysmaissa. EU:n ei olisi kuitenkaan omaksuttava yhteistä matkailupolitiikkaa, kuten mietinnössä ehdotetaan. Mielestämme EU:n olisi käsiteltävä vain todellisia rajatylittäviä kysymyksiä, joissa sillä on jotakin ainutlaatuisen arvokasta annettavaa, jota muut olemassa olevat kansainväliset organisaatiot eivät pysty tarjoamaan. Näin ollen EU:n ei pitäisi paneutua kehitysyhteistyöpolitiikkaan eikä matkailupolitiikkaan.
Kohdassa 10 pyydetään kehitysmaita ottamaan käyttöön vapaa viisumipolitiikka. Se on aivan järjetön ehdotus. Kehitysmaiden on tietenkin itse päätettävä, millaista viisumipolitiikkaa ne harjoittavat. Muutenhan kehitysmaiden olisi vaadittava, että myös EU ottaa käyttöön vapaan viisumipolitiikan.
Kohdassa 24 suositellaan, että rikollisuutta torjuttaisiin kehitysmaissa, jotta maiden matkailuimagot eivät kärsisi. Onko EU:n asia antaa muille maille määräyksiä siitä, miten rikollisuutta on torjuttava?
Kohdassa 25 pyydetään, että matkailua helpotettaisiin, suojeltaisiin ja turvattaisiin aloitteilla matkailuun kohdistuvien rikosten torjumiseksi, esimerkiksi kouluttamalla erikoistuneita poliisivoimia. Tämäkään ei ole EU:n tehtävä.
Suhtaudumme kriittisesti siihen, että kohdassa 30 viitataan perustuslakisopimukseen, jonka ranskalaiset ja alankomaalaiset ovat jo torjuneet. Kannatamme EU:ta, jolla on rajattu valta, joten äänestämme tätä mietintöä vastaan. 
Koenraad Dillen (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Cornillet'n mietintö sisältää epäilemättä useita paikkansa pitäviä kohtia, kun siinä tarkastellaan esimerkiksi eräiden matkailumuotojen nurjaa puolta, kuten lasten seksuaalista hyväksikäyttöä tietyissä matkakohteissa tai kiinteistökeinottelua, josta kärsii usein vähemmän varakas alkuperäisväestö. Mietinnöstä puuttuu mielestäni kuitenkin yksi tärkeä asia. Mietinnössä ei nimittäin oteta selvästi kantaa matkailuun, joka kohdistuu maihin, joissa loukataan karkeasti ihmisoikeuksia ja joiden osalta Euroopan unionin kannattaisi harkita kauppasaartoa, jotta kyseisiä maita voitaisiin painostaa entistä enemmän.
Esimerkin tästä asiasta antoi jäsen Deva muutama kuukausi sitten. Hän totesi, että Seychellien paratiisisaarilla matkailijat maksavat hotellihuoneesta 300 dollaria tai enemmän yötä kohti, kun taas paikallisväestö raataa paikallisen mahtimiehen ja hänen lähipiirinsä hyväksi muutamasta dollarista päivässä.
Mieleen tulee myös Kuuban kommunistinen diktatuuri, johon tässä mietinnössä viitataan varovaisesti. Kyse on kuitenkin maasta, jossa vastustajat katoavat telkien taakse kuukausien ja vuosien ajaksi ilman minkäänlaista oikeudenkäyntiä, kun taas vanhan ja seniilin miehen hallinto, joka on syyllistynyt rikoksiin ihmisyyttä vastaan, nauttii irstailevien länsieurooppalaisten tuomasta valuutasta. Myös nämä ovat matkailun ikäviä sivuvaikutuksia, joihin olisi kiinnitettävä huomiota. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, matkailu on huomattava tulolähde monille kehitysmaille ja vaikuttaa merkittävästi niiden talouksien muutokseen. Tämän alan tuen olisi tietysti oltava etusijalla Euroopan unionin myöntämässä tuessa. Samaan aikaan on kuitenkin otettava huomioon tietyt uhat, joille matkailijat joutuvat alttiiksi, ja uhat, jotka liittyvät Euroopan unionin 25 jäsenvaltioon vaikuttaviin matkailijavirtoihin. Sitä, kuinka matkailuala voi tukea totalitaarisia järjestelmiä, on käsiteltävä näkyvästi kaikissa matkailua ja kehitysyhteistyötä koskevissa keskusteluissa.
Olen huolissani siitä, ettei tekstissä viitata ollenkaan huumekauppaan. On kuitenkin totta, että nautintoja etsivät matkailijat käyttävät usein huumeita kehitysmaissa. Tämä lisää huomattavasti kaikenlaisten huumeiden kauppaa kyseisten maiden alueella.
On tärkeää, ettei unohdeta terrorismin matkailijoille aiheuttamia uhkia. Terroristien toiminta kohdistuu usein matkailijoihin. Hyvä esimerkki tästä on Egypti, jossa muslimiterroristien kohteena ovat yleensä matkailijat.
Mahdolliset epidemiat vaikuttavat myös kielteisesti matkailun kehittymiseen, koska matkailijat välttävät epidemiasta kärsivässä maassa vierailemista. Tämä vuoksi olisi varmistettava, että myönnetään taloudellista tukea lasten rokotusohjelmille, joilla annetaan antigeenejä kurkkumädältä, jäykkäkouristukselta ja muilta tarttuvilta taudeilta suojaamista varten. Hiljattain ilmestyi uusi tauti, joka muodostaa suoran uhan Euroopan valtioille. Tarkoitan lintuinfluenssaa, joka toimii myös voimakkaana pelotteena ja ehkäisee matkustamista alueille, joissa tautia esiintyy. Ei ole kenenkään edun mukaista, jos tämän uhan torjunnassa epäonnistutaan.
Seksimatkailuakaan ei saa unohtaa. Se vaatii lukemattomia lapsiuhreja, joten tarvitaan määrätietoista ja yksimielistä toimintaa tämän ilmiön ja siihen liittyvän kaikenlaisen rikollisen toiminnan torjumiseksi. Tämän vuoksi ehdotan, että tällaisista ongelmista kärsiville maille annetaan logistista tukea. Seksimatkailun uhreja on kuntoutettava, mutta on tärkeää, että seurausten hoitamisen lisäksi varmistetaan, että matkailijat ovat täysin tietoisia niistä rangaistuksista, joita heille seuraa tällaisista rikoksista. Rikoksentekijöitä on kohdeltava erittäin ankarasti.
Matkailu on tulolähde totalitaarisille järjestelmille. Tämä on tärkeä asia, mutta siitä puhutaan harvoin. Euroopan unionin useiden jäsenvaltioiden hallituksille diplomaattisten suhteiden ylläpitäminen Kuuban hallinnon kanssa on arka asia, koska se liittyy usein matkailualaan. Toisaalta ymmärrämme, kuinka paljon tällaista köyhää maata voidaan auttaa tukemalla matkailualaa, mutta toisaalta tiedämme, että kaikki tulot päätyvät pienelle etuoikeutetulle ryhmälle, jolla on läheiset suhteet Fidel Castron hallintoon. Pahoittelen sitä, ettei keskustelun kohteena olevassa asiakirjassa lähestytä tällaisia kysymyksiä selkeästi ja vakuuttavasti. 
Glenys Kinnock (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan esittää kiitokseni ja onnitteluni esittelijälle. On hyvin tärkeää myöntää, että matkailu on tärkeä elinkeino useissa kehitysmaissa. Monissa kehitysmaissa, kuten köyhemmissä maissa, ja vähiten kehittyneissä maissa, kuten Mosambikissa ja muissa maissa, matkailua pidetään alana, jota on kehitettävä edelleen. Näin ollen on asianmukaista pyytää komissiota tarkastelemaan tapoja, joilla voimme tehdä niin. AKT-maiden tapauksessa noudatetaan tietysti Cotonoun sopimuksen säädöksiä.
Joissakin kehitysmaissa matkailun osuus BKT:stä on noin 50 prosenttia, mikä meidän olisi syytä muistaa. Voimme pitää tätä myönteisenä asiana. Matkailu johtaa infrastruktuurien kehittämiseen, voi auttaa maaseudun väestöjä pääsemään eristyksistä ja tarjoaa uusia mahdollisuuksia kehitysmaiden vihannestuottajille ja muille yrittäjille. Asialla on kuitenkin myös haittapuolensa, minkä me kaikki täällä myönnämme. Tarvitaan asianmukainen sääntelyjärjestelmä, jonka avulla voidaan varmistaa, ettei esiinny korruptiota ja kiinteistökeinottelua tai aiheudu ympäristövahinkoja. Meidän olisikin avunantajina voitava varmistaa, etteivät isäntämaat kärsi matkailun kehittämisestä millään tavalla.
Komission esityksestä ymmärtämäni ja kuulemani perusteella meillä ei näyttäisi olevan juurikaan käsitystä siitä, miten voisimme todella sisällyttää matkailun laajempiin kehitysstrategioihimme. Tämä olisi kuitenkin myönteistä ja sitä voitaisiin harkita. Kuten kollegani totesi, tarvitaan laajalti julkistettuja rangaistuksia henkilöille, jotka osallistuvat seksimatkailuun, koska se ajaa niin monia ihmisiä, erityisesti lapsia, prostituutioon ja huumeiden käyttöön.
Euroopan unionilla on tässä asiassa oma tehtävänsä, ja EU:n on painostettava elinkeinoa – kukaan ei ole puhunut täällä omien maidemme matkailuelinkeinojen vastuusta varmistaa, ettei niiden toiminta vahingoita maita, joissa ne toimivat. On varmistettava, että painostamme korjaamaan työntekijöiden oikeuksia koskevat puutteet – alhaiset palkat, pitkät työajat ja vakaiden työsopimusten puutteen. Esimerkiksi tätä voitaisiin seurata 78 AKT-maan kanssa luotujen suhteiden avulla. 
Alyn Smith (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, yhdyn ryhmäni jäsenen Kusstatscherin kommentteihin, jotka koskivat tämän mietinnön monia myönteisiä puolia. Mietinnössä korostetaan hyvin paradoksia, joka kehitysmaissa vallitsee matkailualalla.
Tätä kysymystä käsitellessään komission olisi kuitenkin muistettava kestävää matkailua koskevan eilisen keskustelun aikana esitetyt periaatteet. Kestävää matkailua koskeva mietintö oli erinomainen. Toivon, että komissio tarkastelisi tuota ja tätä keskustelua kuin saman kolikon kahta eri puolta laatiessaan tämän alan strategiaa.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että matkailu voi olla kehitysmaissa voimakas hyvän voima. Muistan kuitenkin hyvin, että työskennellessäni Intiassa puoli vuotta havaitsin, että matkailun vaikutus paikallisyhteisöihin oli hyvin usein kielteinen. Mielestäni yksi hyödyllisimmistä asioista, jonka me ja komissio voimme tehdä asian edistämiseksi, on keskittyä kestävyyteen ja ehkä jopa sellaisten parhaita käytäntöjä koskevien sääntöjen laatimiseen, joiden noudattamiseen yritykset voivat pyrkiä. Voimme olla tällä alalla toiveikkaita. Odotan innolla, miten komissio edistää asiaa. 
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, puhun Italian uuden sosialistipuolueen puolesta. Kuten Cornillet'n mietinnössä aivan oikein osoitetaan, matkailu on tarjonnut kehitysmaille tärkeän mahdollisuuden kestävään kasvuun. Maiden on kuitenkin hyödynnettävä tätä mahdollisuutta kunnioittamalla paikallisväestöjen kulttuuria, omaperäisyyttä, sosioekonomista tilannetta ja perinteitä.
Haluan mainita kaksi laittoman toiminnan vakavaa muotoa, jotka valitettavasti kulkevat näillä alueilla usein käsi kädessä matkailun kanssa. Ensinnäkin on seksimatkailu, jota pidetään kolmanneksi laajimpana laittoman kaupankäynnin muotona maailmassa, jossa on mukana alaikäisiä ja joka on häpeällistä mutta laajenevaa liiketoimintaa. Toinen laittoman toiminnan muoto on kiinteistökeinottelu, joka on käsittänyt ekologisesti arvokkaita alueita ja kulttuuriperintöalueita – joita on yleensä tuhottu – kelvottomien paikallisviranomaisten hiljaisella sopimuksella tai usein jopa hyväksynnällä.
Tarvitaan mahdollisimman nopeasti yhteisön toimielinten voimakasta, ponnekasta aloitetta, jossa keskitytään erityisesti rahoitukseen ja lainsäädäntöön, jotta voidaan torjua näitä laittoman toiminnan kahta muotoa, joita harjoittavat ennen kaikkea eurooppalaiset. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tiivistän viestini kahteen minuuttiin. Matkailu on tänä päivänä kiistaton kehityksen moottori, ja se on myös keskeinen osa kehityspolitiikkaamme. Sen myötä paranevat työllisyys, elintaso, terveys sekä monen kehitysmaan infrastruktuuri. Nostan esille kolme kohtaa.
Ensimmäinen kohta on, että tarvitsemme rajatylittävää yhteistyötä sekä EU:n ja kehitysmaiden välillä, että Afrikan maiden ja kehitysmaiden välillä ja niin ikään maiden sisällä. Tämä edellyttää yhteistyötä julkisen sektorin ja yksityisen sektorin välillä.
Toinen kohta on se, että mielestäni tarvitaan sääntöjä, jotka perustuvat kestävään kehitykseen. On kiinnitettävä huomiota, kuten moni on jo aikaisemmassa puheenvuorossaan kiinnittänyt, erityisesti lapsiseksiturismin torjumiseen ja pois kitkemiseen. Mielestäni voisimme hyvin korvamerkitä taloudellista apua tähän kohteeseen. Kyse on pitkälti asennekasvatuksesta niin lännessä kuin muualla.
Kolmas ja viimeinen kohta on se, että meidän on panostettava aivopääoman lainaamiseen eli siihen, että ihmisiä lähetetään Euroopasta kehitysmaihin auttamaan talouskasvun edistämisessä kuitenkin sillä tavoin, että otetaan aina huomioon kyseisen maat omat lähtökohdat, kyseisen maan erityispiirteet ja kyseisen maan kulttuuri. Puhuin kaksi minuuttia. 
Libor Rouček (PSE ).
    Hyvät parlamentin jäsenet, aikaisemmat puhujat ovat jo todenneet, että matkailu on sekä maailman merkittävin elinkeino että hyvin dynaamisesti kehittyvä ala niin teollisuusmaissa kuin tietysti kehitysmaissakin.
Matkailuala on taloudellisesti erittäin tärkeää monille erilaisille talouden aloille. Matkailu edistää infrastruktuurien rakentamista, kuten hotellien, ravintoloiden, lentokenttien ja teiden rakentamista, ja on liikkeelle panevana voimana koulujärjestelmän parantamisessa, rakennus- ja pankkialan kasvussa sekä pienten ja keskisuurten yritysten kehityksessä. Näin ollen matkailualan taloudellista merkitystä on epäilemättä tarkasteltava myönteisessä valossa.
Kun siirrytään tarkastelemaan matkailun poliittista merkitystä, on todettava, että useat parlamentin jäsenet ovat jo kiinnittäneet huomiota siihen, että matkailu voi useissa tapauksissa edistää ihmisoikeuksien kunnioittamista sekä kansalaisvapauksia ja demokratiaa sekä lisätä poliittista vakautta. Lisäksi huomauttaisin, että parhaimmillaan matkailu voi myös edistää kulttuurien vastavuoroista tunnustamista, joka on suunnattoman tärkeää nyt globalisaation ja erilaisten maailmanlaajuisten riskien aikakaudella.
Samaan aikaan on kuitenkin aivan selvää, että matkailu aiheuttaa myös tiettyjä riskejä. Taloudessa nämä riskit liittyvät liian suureen riippuvuuteen matkailusta – ongelmaan, jonka edelliset puhujat ovat jo maininneet. Lisäksi on viitattu ympäristöriskeihin, esimerkiksi uhkiin, jotka kohdistuvat juomaveden ja teollisuuden käyttöveden lähteisiin, jotka on monissa maissa käytetty loppuun. Ratkaisematta on myös jätteiden käsittelyyn liittyvä ongelma. Jätteillä tarkoitan tässä sekä kiinteitä että nestemäisiä jätteitä. Sanomattakin on selvää, että matkailu aiheuttaa riskejä myös yhteiskunnalle, esimerkiksi paikallisten kulttuurien häviämistä, prostituutiota ja lapsiprostituutiota, kuten edelliset puhujat ovat todenneet. Monissa maissa esiintyy myös erilaisen suvaitsemattomuuden lisääntymistä, kuten uskonnollisen suvaitsemattomuuden lisääntymistä, erilaisia muukalaisvihan muotoja, rasismia ja usein myös ääriliikkeitä.
Omasta puolestani olen iloinen siitä, että tämä mietintö on jätetty käsiteltäväksi, koska siinä painotetaan matkailun tarjoamia mahdollisuuksia, mutta tuodaan samalla esiin myös monia riskejä, joita matkailu aiheuttaa. Varautuneisuudestani huolimatta aion äänestää mietinnön puolesta. Tosin minunkaan mielestäni ei ole tarpeen perustaa matkailun pääosastoa. 
James Hugh Allister (NI ).
    Arvoisa puhemies, matkailun olisi kaikilla alueilla edistettävä talouskasvua ja vakautta. On itsestään selvää, etteivät matkailu ja terrorismi sovi yhteen. Voin ilokseni todeta, että alueena, jonka on tarkoitus nousta lopullisesti terrorismin varjosta, Pohjois-Irlanti alkaa saada tasaisesti tuloja kasvavasta matkailusta.
Olen tästä hyvin iloinen, mutta on tunnustettava, ettei kaikkia mahdollisuuksia voida hyödyntää ilman hallituksen todellista sitoutumista asiaan. Matkailu on suunniteltava hyvin. Sen on perustuttava tilaisuuksien hyödyntämiseen. Lontoossa järjestettävät vuoden 2012 olympialaiset tarjoavat tällaisen tilaisuuden alueelleni. Vaadin että sekä itse kilpailut että siihen liittyvät matkailun sivutuotteet hoidetaan ja järjestetään niin, että kaikki Yhdistyneen kuningaskunnan alueet hyötyvät tapahtumasta.
Vuosi 2012 tarjoaa lisäksi erityisiä mahdollisuuksia Belfastille, koska kyseinen vuosi on Titanicin satavuotisjuhlavuosi. Lisäisin vielä, että saimme eilisiltana titaanien voiton Englannista jalkapallokentällä! Kuuluisan laivan rakennuspaikalle suunnitellaan huippuluokan Titanic-näyttelykeskusta. Uskon, että sekä oma hallituksemme että komissio vastaavat odotuksiin ja edistävät taloudellisesti sitä suurmenestystä, joka tästä keskuksesta voi muodostua. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, matkailulla on kiistattomasti monia sivuvaikutuksia. Koska olen kotoisin Tirolista, tiedän, mistä puhun, sillä Tiroli on nyt yksi matkailijoiden suosituimmista matkakohteista maailmassa. Matkailuala on talouden nopeimmin kasvava ala ja tarjoaa jo miljoonille ihmisille työpaikan. Vaikka matkailu voi vakauttaa tuloja ja taloudellisia olosuhteita kehitysmaissa, on tärkeää luoda oikeuskehys, jotta päästään eroon matkailusta aiheutuvista vaaroista ja uhista.
Tärkeintä on varmistaa, että matkailun kehittäminen kussakin matkakohteessa perustuu pitkällä aikavälillä varmaan perustaan. Meidän on suojeltava isäntämaita, kuten todetaan päätöslauselmaesityksen kohdassa 35, jossa viitataan WTO:n hyväksymiin eettisiin sääntöihin. Tämä tarkoittaa, että matkailijoiden on kohdeltava isäntiään kunnioittavasti eikä niin, että ajan mittaan kehittyneet rakenteen tuhoutuvat. Sellaiset vääristymät kuin seksimatkailu on tuomittava ehdottoman suoraan, ja niistä on ennen kaikkea rangaistava lainsäädännössä. On jatkettava eurooppalaisia ohjelmia, joilla tuetaan taloudellisesti näiden turmiollisten ilmiöiden torjuntaa.
Toiseksi on suojeltava luontoa alueilla, joilla matkailijat vierailevat ulkomailla, mutta ei pelkästään estämällä kiinteistökeinottelua, johon mietinnön kohdassa 40 viitataan. Tuhoamme näiden maiden luonnonvaroja nimittäin omilla elintavoillamme. On muistettava, että käytämme paljon enemmän vettä ja energiaa kuin nuo maat, ja viemme tietysti elintapamme ulkomaille sen mukaisesti kuin käyttäydymme siellä. Myös jätteen määrä on kasvanut huomattavasti, mikä voi johtaa luonnonalueiden tuhoutumiseen ja luonnonvarojen liialliseen käyttöön. Lähtökohdaksi onkin alusta alkaen asetettava käsitys siitä, mitä kestävä matkailu on, ja kehitettävä toimintaa sen mukaisesti.
Vain siinä tapauksessa, että nämä ehdot täyttyvät, ulkomaanmatkoista voidaan saada täysi hyöty: luoda työpaikkoja ja vaurautta, edistää talouskasvua sekä ennen kaikkea parantaa demografista kehitystä ja edistää yhteiskuntaelämää. Matkailu voi auttaa kansoja ymmärtämään toisiaan, mitä tarvitaan yhä turvattomammaksi tulevassa maailmassa. Joka tapauksessa suhtaudun mietintöön myönteisesti. 
Luca Romagnoli (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen tietysti samaa mieltä siitä, että matkailuala on merkittävä talouden ja kestävän kehityksen edistäjä.
Suhtaudun kuitenkin hieman epäillen Cornillet'n mietintöön, jossa esitetään muutamia ylenpalttisia ja naiiveja väitteitä. Esimerkiksi johdanto-osan kappaleessa S "sen puolustajille" annettua painotusta kannattaisi suoraan sanoen muuttaa, ja kappaleessa AG on melko merkityksettömiä kohtia. Siinä ehdotetaan, että viranomaisten olisi torjuttava seksimatkailua ja koordinoitava toimia yhdessä kansalaisjärjestöjen kanssa. Myös ehdotus, että tuettaisiin Euroopan unionin valvomia matkailualoitteita vaikuttaa mahdottomalta toteuttaa.
Lopuksi toteaisin, ettei ole asianmukaista todeta kohdan 30 mukaisesti, että Euroopan parlamentti "on tyytyväinen" perustuslakisopimukseen sisältyvään uuteen matkailua koskevaan oikeusperustaan, koska perustuslaki on nyt arvoton, kuollut ja kuopattu kansanäänestysten tulosten vuoksi ja myös esimerkiksi siksi, että pääministeri Blairin hallitus pelkää uusien äänestysten järjestämistä lähitulevaisuudessa.
Lopuksi toteaisin, ettei kehitysyhteistyöhön ja matkailuun tarvita lisää varoja. Vastustan esittelijän ehdottamaa nykyisten yksiköiden vahvistamista tai uusien yksiköiden luomista Euroopan komission pääosastoihin. 
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, oli hyvin mielenkiintoista kuulla tätä mietintöä koskevat mielipiteenne ja kommenttinne. Toteaisin ensimmäiseksi, että yleisesti ottaen olen yhtä mieltä mietinnön peruskysymyksistä, lukuun ottamatta ehkä tiettyjä asioita, jotka tuotiin esiin keskustelun aikana ja joista olen samaa mieltä puhujien kanssa.
Matkailu voi köyhässä maassa olla merkittävä kehitystä liikkeelle paneva voima. Tämän lisäksi on kuitenkin otettava huomioon sosiaaliset vaikutukset, ympäristövaikutukset ja mielestäni jopa vaikutukset kulttuuriperintöön. Itse asiassa jopa täällä Euroopassa suuret vierailijamäärät kuluttavat ja rasittavat tiettyjä kohteita, joten vaikutuksia on torjuttava erityisin toimin. Tämän vuoksi on mielestäni aina muistettava, että on suojeltava maiden kulttuuriperintöä. Jo mainitsemiini vaikutuksiin lisäisin vielä keinotteluun ja talouteen liittyvät vaikutukset.
Näin ollen meidän on mielestäni noudatettava perusperiaatetta, että ensi sijassa kumppanivaltioiden on itse päätettävä, haluavatko ne pitää matkailua ensisijaisena talouden alana. Ei ole meidän tehtävämme päättää heidän puolestaan. Tämän perusteella mielestäni on tärkeää, että komissio – ja hyvä jäsen Kinnock, sitoudun asiaan hyvin voimakkaasti – voisi paitsi edistää matkailun infrastruktuurien luomista kehityshankkeiden avulla myös tarjota hallituksille hyödyllistä osaamista arvioimalla matkailualan investointien myönteisiä ja kielteisiä vaikutuksia sekä käytettävissä olevien eri välineiden käyttöä vähiten toivottujen seurauksien ehkäisemiseksi. Olen sitä mieltä, että tässä suhteessa tarvitaan paljon tutkimusta. Hyvä jäsen Kinnock, olen kuitenkin yhtä mieltä kanssanne siitä, ettemme ole omalta osaltamme kiinnittäneet tähän asiaan riittävästi huomiota. Tämän vuoksi lupaan, että tarkastelemme tätä asiaa, koska voimme mielestämme tarjota kyseisille maille tarvittavaa osaamista, jolla voidaan varmistaa, että matkailualan investoinneissa noudatetaan parhaita käytäntöjä koskevia lukuisia kriteereitä.
Tässä yhteydessä poikkeaisin hieman asiasta. Tutkin parhaillaan ajatusta eräänlaisesta eettisestä merkistä yksityisille yrityksille, jotka saavat ja hoitavat komission myöntämiä kehitysyhteistyövaroja. Voin kohta järjestää mahdollisuuden ajatustenvaihtoon ja kuulla parlamenttia tässä asiassa. Voimme yhdistää tämän eettisen merkin ja sen pohdinnan, josta puhuin aikaisemmin.
Lopuksi käsittelisin hieman seksimatkailua. Mietinnössä ehdotetaan lapsiseksimatkailun torjuntaa koskevan budjettikohdan palauttamista, jotta voidaan varmistaa tarkoitukseen tarvittavat voimavarat. Vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymien yhteydessä komission ehdottaman budjettikohtien uudistuksen tavoitteena on luoda tehokkaampi ja mielekkäämpi järjestelmä budjettikohtien luomista ja hallintaa varten, lopettaa turha pirstaloituneisuus ja parantaa ensisijaisten painopisteiden luomista budjettikohdissa. Euroopan parlamenttia ja kansalaisyhteiskuntaa kuullaan täysipainoisesti tämän uudistuksen toteuttamiseen liittyvissä kysymyksissä. Lupaan sen. Seksimatkailun torjunnan kaltaiselle tärkeälle asialle löytyy varmasti sille kuuluva asema kohdasta "Inhimillinen ja sosiaalinen kehitys" yhdessä muiden sellaisten kysymysten kanssa kuin aidsin torjunta, naisten ja miesten tasa-arvo, koulutukseen liittyvät ongelmat tai sosiaalinen yhteenkuuluvuus.
Oli miten oli, voitte olla varmoja, että kiinnitämme määrätietoisesti mahdollisimman paljon huomiota siihen, että saadaan käyttöön erilaisia tukivälineitä kehitysmaille, jotka haluavat panostaa matkailuun. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana keskustelu jäsen Bowisin laatimasta kehitysyhteistyövaliokunnan mietinnöstä (A6-0215/2005) merkittävistä ja laiminlyödyistä taudeista kehitysmaissa [2005/2047(INI)]. 
John Bowis (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, aloitan mietintöni aina lainauksella. Tällä kertaa lainaus on seuraava: Tämä saattaa vaikuttaa tulkeista vaikealta – kyse on Euroopan vanhimmasta kielestä tai yhdestä Euroopan vanhimmista kielistä. Lainaus on Ovidiukselta ja kuuluu käännettynä seuraavasti: "Pysäytä se alkuunsa; lääkettä on turha valmistaa, kun tauti on ajan myötä vahvistunut." Tämä asia on mietintöni aiheena.
Vuonna 2005 olemme kohdanneet monia terveysuhkia, ja esiin nousi uusi toimia edellyttävä terveysuhka, kun Marburg-virus löytyi Angolasta. Kuolleisuus tässä taudissa on yli 90 prosenttia. Eurooppa toimi nopeasti ja tuki Lääkärit ilman rajoja -järjestöä toimittamalla sille paitsi tehokkaita antibiootteja ja suonensisäisiä nesteitä myös vedenpuhdistusjärjestelmiä ja kertakäyttöisiä suojavarusteita.
Tämä on vain yksi esimerkki valppauden, ennaltaehkäisyn ja nopean toiminnan tarpeesta, vain yksi syy, miksi emme saa koskaan levätä laakereillamme taistelussa tauteja vastaan. Meidän on torjuttava edelleen "kolmea suurta", aidsia, tuberkuloosia ja malariaa, mutta yhtä monta tai aikaisempaa enemmänkin ihmisiä kuolee, sairastuu kroonisesti tai elää maailmassa laiminlyötyjen tautien aiheuttamien vammojen kanssa. On aika lopettaa fatalistinen köyhyys, on aika hoitaa laiminlyödyt taudit ja antaa todellista toivoa ihmisille, jotka elävät niiden kanssa ja – liian usein – kuolevat niihin.
Kymmenen prosenttia maailman biolääketieteelliseen tutkimukseen tarkoitetuista määrärahoista kohdennetaan sellaisten ongelmien ratkaisemiseen, jotka aiheuttavat 90 prosenttia maailman taudeista. Epätasapaino on siis näin suuri. Vuoden 2004 lopussa kaikista laiminlyötyjen tautien tutkimus- ja kehityshankkeista vain 18 hanketta oli edennyt kliiniseen vaiheeseen ja 42 muuta hanketta oli käynnissä. Muita tauteja koskevista hankkeista sen sijaan 2 100 hanketta oli edennyt kliiniseen kehitysvaiheeseen.
Markkinoille vuosina 1975–1999 tuoduista 1 393 uudesta lääkkeestä alle prosentti oli kehitetty trooppisia tartuntatauteja vastaan. Puolitoista miljoonaa alle 5-vuotiasta lasta kuolee vuosittain tauteihin, jotka olisivat ehkäistävissä rokotuksin. Unitautia, leishmaniaasia, denguekuumetta, trakoomaa tai muuta tautia sairastaville annetaan ikivanhoja lääkkeitä, joista toiset ovat hyvin myrkyllisiä ja toiset tehottomia. Toisia tauteja laiminlyödään, koska ne ovat harvinaisia länsimaissa, joten tällaisten tautien torjuntaan sopivien lääkkeiden kehittämiselle ei ole syntynyt markkinoita. Toisia tauteja laiminlyödään, koska länsimaisia lääkkeitä ei ole saatavilla tai ne eivät ole kohtuuhintaisia.
Itse sairastan diabetesta. Saatavillani ovat länsimaiset lääkkeet ja hoidot. Kun olimme Malissa AKT:n ja EU:n yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessa, vierailin paikallisilla diabetestukiklinikoilla. Niitä oli kaksi – mutta ainoastaan Bamakossa – eikä niillä ollut varaa lääkkeisiin eikä insuliiniin, joten tuloksena oli amputointeja, sokeutta, maksasairauksia ja ennenaikaisia kuolemia.
Vaadin, että laiminlyötyjen sairauksien tutkimusta lisätään ja että kehitysmaiden terveydenhuoltohankkeita tuetaan entistä enemmän.
Kliininen tutkimus on hidasta ja epäyhtenäistä. Parasiiteista ja genomeista on paljon perustutkimusta ja tietoa, mutta tarvitaan enemmän tutkimusta peruslöydösten ja käytännön sovellusten välisen kuilun kuromiseksi umpeen, jotta perustutkimuksen tulosten perusteella voidaan kehittää kokeiltuja ja turvallisia lääkkeitä sekä kliinisiä sovelluksia.
Kannatan voimakkaasti DNDi:n vaatimusta lisätä tämän alan tutkimusta ja toivon kollegojeni liittyvän DNDi:n kampanjaan. Vaatimus koskee myös lisäapua – sekä sen saatavuutta että kohtuuhintaisuutta – tauteihin, joita esiintyy teollisuusmaissa, kuten diabetekseen, epilepsiaan, masennukseen ja skitsofreniaan. Epileptikkoja on maailmassa 52 miljoonaa, ja heistä 80:tä prosenttia ei hoideta. Epilepsialääkityksellä, joka on suhteellisen halpaa eli maksaa viisi euroa päivässä, 70 prosenttia epileptikoista voisi välttää kohtaukset. Tarina jatkuu.
Suhtaudun hyvin myönteisesti HIV:tä/aidsia, malariaa ja tuberkuloosia koskeviin komission ehdotuksiin. Komission tiedonanto ja toimintaohjelma ovat oikein hyviä. Tiedämme, että vuonna 2004 todettiin enemmän uusia aids-tartuntoja kuin minään aikaisempana vuonna. Tiedämme, että retroviruslääkkeiden hinnat ovat yhä vakavampi kansanterveysuhka – näin todetaan WHO:n lausunnossa. Tiedämme, että malarian hoidolle avautuu todellisia mahdollisuuksia -kasvista valmistettavalla uudella lääkkeellä, joten sen tuotantoa ja jakelua on nopeutettava samoin kuin hyönteismyrkyillä käsiteltyjen verkkojen levittämistä.
Tuberkuloosin torjunnassa on otettava huomioon taudin yhteys aidsiin – monille lääkkeille resistentit tuberkuloosikannat tappavat kaksi miljoonaa ihmistä vuosittain. Kehotan komissiota jatkamaan hyvää työtään tuberkuloosin, aidsin ja malarian torjunnassa sekä uudistamaan toimiaan laiminlyötyjen tautien alalla, koska myös nämä taudit tappavat ja heikentävät ihmisiä kaikkialla kehitysmaissa. 
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan onnitella jäsen Bowisia mietinnöstä. Hän on määritellyt joitakin niistä välttämättömistä asioista, joihin komissio kohdistaa toimensa tulevina vuosina yhdessä parlamentin ja jäsenvaltioiden kanssa.
Euroopan komissio edistää tulosten parantamista terveyden alalla tähän asiaan liittyvien hankkeiden sekä alakohtaisen ja yleisen talousarviota koskevan tuen avulla. Komissio tukee edelleen myös tutkimus- ja kehittämistoimintaa, jonka avulla pyritään ehkäisemään, hoitamaan ja parantamaan laiminlyötyjä ja muita tauteja. Toimintaohjelmassa, jonka tavoitteena on nopeuttaa HIV:n/aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjuntaa ulkoisilla toimilla, ehdotetaan lisätoimia näiden köyhyyteen liittyvän kolmen merkittävän taudin torjuntaan. Ohjelmassa ehdotetaan, että sekä kumppanimaissa että koko maailmassa toteutetaan johdonmukaisia ja konkreettisia toimia, joita Euroopan komissio ja jäsenvaltiot toteuttavat usein yhdessä, jotta voidaan tehostaa näiden tautien torjuntaa ja edistää vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista.
Toimintamme on lisättävä niiden periaatteiden uskottavuutta, jotka koskevat ennaltaehkäisyä, hoidon saatavuutta sekä investointeja tautien torjumiseen tai hoitamiseen tarvittavien uusien rokotteiden, muiden välineiden ja toimien kehittämiseen. Tässä yhteydessä Euroopan unioni kehittää poliittista vuoropuhelua kumppaneidensa kanssa, jotta voidaan auttaa niitä vastaamaan niiden kohtaamiin valtaviin haasteisiin kunnianhimoisten strategioiden sekä kansalaisyhteiskunnan ja yksityisen sektorin aktiivisen osallistumisen avulla. Autamme näitä maita kehittämään valmiuksiaan näillä tärkeillä aloilla, etenkin lääkkeiden arviointiin ja lisensointiin liittyvän sääntelyn alalla sekä tutkimuksen alalla.
Lisäksi haluan kertoa teille muista jo tekemistäni aloitteista, jotka liittyvät läheisesti toimintaohjelmaan. Ensimmäinen aloite koskee kehitysmaissa vallitsevaa terveydenhuollon inhimillisiin voimavaroihin liittyvää kriisiä. Kuten tiedätte, tämä ongelma on kriittinen maissa, jotka yrittävät kehittää näiden kolmen merkittävän taudin torjuntaan liittyviä toimiaan. Tämä vuoksi aion esitellä kollegiolle tiedonannon, jossa esitellään keinoja, joilla näiden tautien torjuntaa voidaan tehostaa yhdessä Euroopan unionin ja Afrikan unionin jäsenvaltioiden kanssa.
Aion myös tehdä aloitteen, jonka tavoitteena on taata uusien lääkkeiden saatavuus. Tähän tarvitaan tukea myös Maailman terveysjärjestöltä. Lisäksi tarvitaan uusia toimia Euroopan unionissa, jotta voidaan edistää yksityisen sektorin investointeja sellaisten uusien lääkkeiden tutkimukseen ja kehittämiseen, jotka on tarkoitettu selkeämmin tietyissä maissa esiintyvien tautien torjuntaan ja jotka eivät selvästikään ole nyt alan mielestä taloudellisesti kiinnostavia – kuten olette todenneet.
Olen yrittänyt antaa teille selkeämmän käsityksen siitä, miten komissio aikoo toteuttaa toimintaohjelmaa tekemällä yhteistyötä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa, ohjelmoimalla resurssit ja käynnistämällä erityisiä aloitteita. Toivon hartaasti, että voimme käydä vuoropuhelua näistä kysymyksistä. 
Alexander Stubb,
   .  Arvoisa puhemies, olen aina haaveillut siitä, että saisin puhua viimeisenä ennen äänestyksiä. Se takaa runsaan yleisön, tosin kukaan ei itse asiassa enää kuuntele.
Haluan tuoda lyhyesti esiin kolme asiaa. Ensinnäkin ryhmäni ja minä tuemme jäsen Bowisin mietintöä, joka on erinomainen. Kehitysyhteistyöpolitiikkaa pidetään usein jonkinlaisena siirtomaavallan jälkeisenä toimintana, jolla rauhoitamme omaatuntoamme. Tällä kertaa ei ole kyse siitä, vaan ihmisistä ja tartuntatautien leviämisen estämisestä kaikkialla maailmassa. Nämä kysymykset koskevat meitä kaikkia, joten ryhmäni tukee asiaa.
Toinen huomioni on, että tällä alalla tarvitaan lisää tutkimusta. Tartuntataudeista ja niiden leviämistavoista tiedetään hyvin vähän. Parhaillaan tehdään laajaa tutkimustyötä, mutta tutkimustoimintaan tarvitaan lisää varoja. Komissio ja itse asiassa Euroopan unioni voisivat olla oikea rahoituksen lähde.
Viimeinen huomioni on, että tarvitaan lisää varoja. On aivan selvää, kuten jäsen Bowisin mietinnössä todetaan, että rahoitus on ensisijaisen tärkeää. Esimerkiksi vuosina 1975–1999 uusista lääkkeistä vain alle prosentti oli kehitetty trooppisten tartuntatautien hoitamiseen. On todellakin toimittava. Periaatteessa tarvitaan siis enemmän varoja ja tutkimusta, mutta ryhmäni tukee täysin käsiteltävänä olevaa mietintöä. 


Puhemies.
   – Esityslistalla ovat seuraavina äänestykset.

Luis Manuel Capoulas Santos (PSE ).
   – Ehdotan tarkistusta, jolla ilmaus "perustamalla rajoille yhteisiä pelastuspalvelujoukkoja" päätöslauselman 9 kohdassa vaihdetaan ilmaukseksi "perustamalla eurooppalaiset pelastuspalvelujoukot ottaen erityisesti huomioon ongelmat, joille rajaseudut ovat alttiina". Totean myös, että portugalinkielisen version 17 kohdassa on pieni virhe. Näin ollen 17 kohdan englanninkielistä versiota on pidettävä oikeana. 


Thierry Cornillet (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, ehdotan suullista tarkistusta. On totta, että johdanto-osan Q kappale on muotoiltu hieman jyrkästi, kun siinä todetaan, että "matkailu on totalitarismin ja diktaattoreiden vihollinen". Haluaisinkin lieventää ilmaisua, jotta kollegani voisivat hyväksyä tarkistuksen, eli "matkailun kehittäminen saattaa olla keino torjua totalitarismia ja diktatuureja.

 – Äänestykset ovat päättyneet. 

Gilles Savary (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan onnitella ja kiittää kaikkia niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat olleet valmistelemassa tätä päätöslauselmaa. Ikävä kyllä tämä ei ole ensimmäinen eikä todennäköisesti viimeinenkään päätöslauselma. Toivon kuitenkin, että sitä noudatetaan. Äänestin päätöslauselman puolesta, koska sen 12 kohdassa kehotetaan komissiota ottamaan huomioon metsäpaloja ehkäisevien toimien rahoitustarpeen. Vuoden 1992 asetus kumottiin vuonna 2003 Forest Focus -asetuksella, jossa on varattu 61 miljoonaa euroa luonnonsuojeluohjelmiin ja vain 9 miljoonaa euroa metsäpalojen torjumiseen.
Olen kotoisin metsävaltaiselta alueelta, ja minun on sanottava, etteivät metsänhoitajat ole tyytyväisiä tähän tilanteeseen. Rahoitusta tarvitaan palokujien raivaamiseen, välineisiin sekä valvonta- ja hallintajärjestelmiin, joilla voidaan tehokkaasti torjua metsäpaloja.
Toivon siis, että komissio ottaa päätöslauselman vakavasti huomioon ja palauttaa metsäpalojen ehkäisemisen ja niiden torjuntajärjestelmien luomisen talousarviossamme niiden ansaitsemalle sijalle. Muutoin meidän on ikäväkseni pakko myöntää, että myötätuntomme on usein lyhytkestoista. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
    Mielestäni tämä luonnonkatastrofeja koskeva yhteinen päätöslauselmaluonnos antaa äärimmäisen tärkeän viestin Euroopan kansalaisille, ja äänestin sen puolesta. Se on erityisen tärkeä siksi, etteivät äärimmäiset sääolosuhteet ole enää satunnaisia vaan selkeä ilmaston kehityssuunta.
Maapallon lämpenemisen vaikutus jokapäiväiseen säähän on ilmeinen. Kioton ilmastosopimuksen tavoitteiden saavuttamisesta on tullut valtava haaste koko maailmalle. Jos kasvihuonekaasupäästöjä ei vähennetä jyrkästi, tutkijat katsovat, että joudumme vielä kokemaan voimakkaita sääilmiöitä Euroopassa seuraavan puolen vuosisadan aikana. On tullut aika laatia selkeä strategia ja ryhtyä toimeen ottamalla käyttöön myös rahoitusvälineet, joilla voidaan ehkäistä, torjua tai edes viivästyttää luonnonkatastrofien syntymistä.
Meni kauan, ennen kuin tukea osoitettiin Slovakian Tatra-vuoristolle, mikä osoittaa, että luonnonkatastrofien seurausten korjaaminen vaatii tulevaisuudessa Euroopan täyden sitoutumisen ja välittömän rahallisen avustuksen unionin solidaarisuusrahastosta jäsenvaltion sitä pyytäessä. 
Jan Andersson, Anna Hedh, Inger Segelström ja Åsa Westlund (PSE ),
    Me Ruotsin sosiaalidemokraatit äänestimme luonnonkatastrofeja koskevan päätöslauselman puolesta, koska katsomme voivamme tukea päätöslauselman pääsisältöä. Olemme samaa mieltä siitä, että katastrofit johtuvat pääasiassa ilmastonmuutoksesta, joka tuo mukanaan äärimmäisiä sääolosuhteita. Jos ilmastonmuutoksen kehityssuunta halutaan kääntää, Kioton sopimukseen liittyvää maailmanlaajuista työtä on jatkettava ja tehostettava. Katsomme myös, että unionin jäsenvaltiot voivat auttaa toisiaan selviämään hätätilanteista, joita luonnonkatastrofeista seuraa. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että jotkin päätöslauselman ehdotuksista ovat liian yksityiskohtaisia ja kauaskantoisia. Meitä epäilyttää maataloustukien käyttäminen palokujien tekemiseen, emmekä halua EU:n rahoittamaa maatalouden vakuutusjärjestelmää. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Suhtaudumme myönteisesti kansainväliseen solidaarisuuteen silloin, kun valtioita kohtaa luonnonkatastrofi tai kun tapahtuu jotain muuta sellaista, minkä seuraukset ovat järkyttäviä. Mielestämme unionin ei pitäisi kuitenkaan käyttää tämäntyyppisiä tilanteita vaikuttavuutensa vahvistamiseen politiikan eri alueilla. Komission ei pidä analysoida yksityiskohtaisesti metsäpalojen syitä. Euroopan unionin ei pidä laatia yhteistä politiikkaa metsäpalojen torjumiseksi. Euroopan unioniin ei pidä perustaa toimielimiä, joiden vastuuna olisi erilaisten säätekijöiden tarkkailu. On sääli, että Euroopan parlamentin on yritettävä joka käänteessä edistää Euroopan unionin vahvistamia kantoja. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Suhtaudumme myönteisesti tämän päätöslauselman antamiseen. Olimme vahvasti mukana sen laatimisessa.
Haluamme korostaa, että on tärkeää hyväksyä seuraavat ehdotukset, jotka toimme esiin myös täysistunnossa:
- tähdentää tarvetta käyttää välittömästi Euroopan unionin solidaarisuusrahaston varoja kärsineiden alueiden ja valtioiden hyväksi;
- kehottaa komissiota jouduttamaan kaikkia asiaankuuluvia yhteisön hallintomenettelyjä, eli rakennerahastojen ja koheesiorahaston ohjelmien uudelleenjärjestelyihin liittyviä menettelyjä, ja joustavoittamaan näiden varojen liian jäykkää käsittelyä;
- painottaa yhteisön tuen tarpeellisuutta kärsineiden alueiden metsien uudelleenistutuksissa.
Luotamme siihen, että nämä ehdotukset toteutuvat.
Ikäväksemme omat ehdotuksemme hylättiin. Ne olivat seuraavia:
- on perustettava yleinen, unionin rahoittama maatalousvakuutusjärjestelmä, josta taataan maanviljelijöiden vähimmäistoimeentulo suuronnettomuuksien, kuten kuivuuden, tulipalojen ja tulvien, varalta;
- kehottaa neuvostoa ottamaan huomioon vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiä koskevassa ehdotuksessaan, että on tarpeen luoda mekanismeja, joilla voidaan tukea luonnonkatastrofien vaikutusalueen asukkaita ja joilla voidaan torjua uusia laajamittaisia ilmastonmuutoksesta johtuvia katastrofeja ja pienentää niiden seurauksia. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   . Eurooppaa tänä kesänä koetelleet laajat tulipalot ja tulvat osoittavat, että maailmanlaajuinen ilmastonmuutosstrategia on otettava vakavasti.
Meidän kuuluu varmistaa, että solidaarisuusrahaston säännöissä sallitaan selkeästi avustusten jakaminen luonnonkatastrofeista kärsiville ihmisille ja että varat saadaan nopeasti käyttöön jäsenvaltion pyyntöä vastaan.
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   . On hyvä, että Euroopan parlamentti on viimein tajunnut, että luonnonkatastrofien suhteen on tehtävä jotakin. Kun otetaan huomioon vaikkapa Etelä-Euroopan laajamittaiset metsäpalot ja Keski-Euroopan suuret tulvat, Euroopan unionin on pikaisesti kehitettävä nykyisiä julkisen sektorin valmiuksiaan. Yhdysvaltain hallinnon kertakaikkinen epäonnistuminen New Orleansin tuhoisien tulvien suhteen osoittaa, että on aika lopettaa uusliberalistinen, pakkomielteinen kulujen leikkaaminen ja sellaisten instituutioiden purkaminen, joilla pelastetaan ihmishenkiä.
On estettävä siviilirakenteiden ja sotilaallisten rakenteiden yhdentyminen, jota ajavat Euroopan unionin sotapolitiikan puolestapuhujat, kuten Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspoliittinen edustaja Javier Solana ja vihreä parlamentin jäsen Angelika Beer. Yhdentymisestä seuraisi paitsi siviilirakenteiden sotilaallistuminen, myös se vaara, että avustustyöntekijöiden katsottaisiin kuuluvan sotavoimiin ja olevan näin ollen yksi konfliktin osapuoli, kuten Afganistanissa kävi.
Jotta katastrofiapuun saataisiin lisää varoja, olisi keskeytettävä joitakin Euroopan unionin hankkeita, esimerkiksi Galileo-satelliittipaikannusjärjestelmähanke. Galileota voidaan käyttää – ja aiotaan käyttää – myös sotilaallisiin tarkoituksiin. Galileo-hankkeellahan tuetaan ilmailu-, avaruus- ja puolustusalan yritystä EADS:ää, ja se on sitä paitsi aloitettu liian myöhään onnistuakseen. Galileolle on kaavailtu ratkaisevaa roolia Euroopan tulevaisuuden turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa, jossa ollaan suuntautumassa kohti aseellista väliintuloa. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Portugalia on jälleen kohdannut katastrofi, jonka jäljiltä satoja tuhansia hehtaareja maata on palanut tuhkaksi, perheitä on jäänyt kodittomiksi, maaseutua on tuhoutunut ja mikä pahinta, ihmishenkiä on menetetty. Tämä suuronnettomuus ansaitsee huomiomme ja edellyttää sitoutumista sellaisten ratkaisujen löytämiseen, joilla voidaan mahdollisuuksien mukaan vähentää tuhon vaikutuksia. On myös tehtävä yhdessä töitä sen eteen, ettei näin tapahdu uudelleen.
On selvää, että ilmastonmuutos, joka on tuonut mukanaan äärimmäisiä helteitä, on tuhon laajuuden suora, välitön syy. Ihmisten laiminlyönnit ovat kuitenkin tekijöitä, joita ei pitäisi jättää huomiotta.
Katson henkilökohtaisesti, että Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän sitoutuminen aloitteeseen, jonka ovat tehneet Portugalin kansanpuolueeseen (CDS-PP) kuuluvat Euroopan parlamentin jäsenet, on viime kädessä tuomassa asiaa vahvasti esiin yhteisön toimielimissä ja vaikuttamassa varojen myöntämiseen.
Tällä päätöslauselmalla, joka koskee myös muiden jäsenvaltioiden samankaltaista solidaarisuutta vaativia katastrofeja, voidaan helpottaa päätöksentekoprosessia ja tarvittavien toimenpiteiden toteuttamista. Näistä toimenpiteistä haluan korostaa, että tuet palokujien tekemistä varten on pikaisesti palautettava ja että solidaarisuusrahaston varat on otettava käyttöön. Minun on ikäväkseni todettava, että Portugalin hallitus on selkeästi lyönyt laimin nämä mainitsemani kaksi asiaa. 

Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   . Euroopan parlamentin jäsenenä edustan Ranskan Keskiylänköä, aluetta, joka on hyvin riippuvainen matkailun kehittymisestä. Tuenkin mielelläni Luis Queiron mietintöä, ja haluan omalta osaltani onnitella häntä hyvästä työstä.
Matkailualan ammattilaiset ovat odottaneet innokkaasti tätä äänestystä. Matkailu on itse asiassa yksi Euroopan unionin parhaiten edistyvistä aloista. Sen piiriin kuuluu yli kaksi miljoonaa yritystä, joista valtaosa on pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
Olen erittäin tyytyväinen tarkistuksiin, joilla vaaditaan matkatoimistojen ja matkanjärjestäjien voittomarginaalia koskevan erityisen arvonlisäverojärjestelmän yksinkertaistamista ja Euroopan unionin sisäisten toimijoiden kilpailuaseman säilyttämistä verrattuna yhteisön ulkopuolisten maiden toimijoihin.
Toivon myös, ettei neuvosto enää viivytä päätöstään arvonlisäprosenttien alentamisesta, jotta jäsenvaltioissa voitaisiin ottaa alemmat veroprosentit käyttöön myös ravintoloissa, mikä on jo käytäntö muissa matkailuun liittyvissä toiminnoissa. Ravintolanpitäjille on tehty monia lupauksia, ja he odottavatkin meiltä nyt kouriintuntuvia tuloksia. Ei tuoteta heille pettymystä.
Lopuksi totean, on hyvin tärkeää, että Euroopan neuvosto ja Euroopan komissio omaksuvat matkailua edistävän maailmanlaajuisen näkökannan ...
Maria Carlshamre ja Cecilia Malmström (ALDE ),
    Matkailu on merkittävä teollisuudenala monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, mutta se ei kuulu yhteisöpolitiikan piiriin. Tässä mietinnössä komissiota kuitenkin vaaditaan ottamaan käyttöön useita matkailualaan liittyviä toimenpiteitä. Mietinnössä ehdotetaan myös, että Euroopan unionin talousarvioon tehtäisiin erityinen merkintä matkailuun liittyviä toimenpiteitä varten. Mielestämme matkailu on esimerkki toiminnasta, jonka jäsenvaltioiden pitäisi hoitaa itse ja johon unionin ei pitäisi puuttua. Olemme näin ollen äänestäneet mietintöä vastaan. 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
    Maltilliset ovat äänestäneet matkailua koskevaa mietintöä vastaan ja korostavat sen mukaisesti, että toissijaisuusperiaatteen mukaan matkailu kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Koska kyseessä ei ole yhteisön toimivaltaan kuuluva ala, vastustamme myös mietinnön taipumusta pitää sitä sellaisena ja mietinnössä ehdotettuja toimenpiteitä. Emme esimerkiksi näe syytä siihen, että komissio valmistelisi matkailupaketin, jonka yhteydessä tutkittaisiin nykyisiä direktiivejä, jotka koskevat kuluttajien oikeuksia matkailun alalla. Asianomaisten olisi laadittava tällaiset toimenpiteet jäsenvaltioissa. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   . Äänestin jäsen Queirón mietinnön puolesta. Mietintö ansaitsi kokonaisuudessaan tarkasteltuna minun ja ryhmäni tuen.
Olen kotoisin Madeiralta, missä matkailu on eräs kestävän kasvun päätekijöistä, joten on selvää, että tuen tätä mietintöä. Tukeni perustuu ensisijaisesti seuraaviin syihin: ensinnäkin matkailu on tärkeää koko Euroopalle ja yksittäisille valtioille ja alueille, kuten ovat myös sen vaikutukset talouskasvuun, työpaikkojen luomiseen ja teknisiin innovaatioihin, jotka taas osaltaan edistävät Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamista. Toiseksi mainitsen matkailun luomat kehitysmahdollisuudet alueilla, joilla on talousvaikeuksia ja maantieteellisiä erityispiirteitä. Tällaisia alueita ovat esimerkiksi Euroopan unionin uloimmat alueet. Kolmanneksi mainitsen Euroopan unionin ja yhteisön toimien vaikutukset matkailualan kehitykseen. Näillä toimilla tuetaan, yhteensovitetaan ja täydennetään jäsenvaltioiden toimia. Neljäntenä, edelliseen kohtaan viitaten, ovat Euroopan unionin kannustimet erittäin tehokkaiden rakenteiden muodostamiseksi ja asiaankuuluvan rahoituksen hankkimiseksi. Viidenneksi mainitsen matkailun aseman luonnonsuojelussa, aluesuunnittelussa sekä kulttuuriarvojen, perinteiden, tapojen ja kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämisessä ja elvyttämisessä. Viimeiseksi mainitsen vielä turvallisuusnäkökohdat ja matkailijan kuluttajanoikeuksien suojeleminen. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Äänestämme mietintöä vastaan. Matkailu ei ole kysymys, johon unionin pitäisi tarttua. Mietinnön johdanto-osan E kappaleessa todetaan, ettei matkailu tällä hetkellä ole yhteisön politiikan ala, vaan läheisyysperiaatteen mukaisesti se kuuluu jäsenvaltioiden toimivallan piiriin. Tämä arvio on täysin oikea.
Tästä huolimatta mietinnössä on lukuisia ehdotuksia unionin laajuisesta matkailupolitiikasta.
- matkailupalveluja luokiteltaisiin unionin tasolla
- perustettaisiin erityinen matkailuosaamisen koulutusverkosto
- perustettaisiin elimiä, jotka edustaisivat matkailijoita kuluttajina
- perustettaisiin jäsenvaltioiden ja matkailutoimijoiden yhteysryhmä
- perustettaisiin verkosto, jonka kautta vaarallisten urheilulajien ja vapaa-ajantoimintojen tarjoajat voisivat vaihtaa hyviä käytänteitä.
Vastustamme kaikkia tällaisia ehdotuksia.
Vaikka unionin perustuslakiluonnos on hylätty, sen avulla perustellaan väitettä, jonka mukaan matkailu on EU:n tasolla käsiteltävä asia. Mietinnössä ehdotetaan myös erityistä matkailua koskevaa budjettikohtaa Euroopan unionin talousarvioon. Kesäkuun huippukokous osoitti, etteivät jäsenvaltiot ole halukkaita maksamaan kaikenlaisista uusista politiikan aloista.
Mietinnössä perustellaan, että matkailu edistää kasvua ja työllisyyttä ja on näin ollen keskeinen ala Lissabonin prosessissa, mutta näitä perusteita voidaan soveltaa lähes mihin tahansa alaan. Katsomme siis, että toissijaisuusperiaate menee edellä mainittujen ajattelutapojen edelle. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
Suhtaudumme myönteisesti ehdotuksemme hyväksymiseen. Ehdotuksessamme
- muistutetaan, "että erityisesti sellaisen kulttuuriperinnön säilyttäminen, jota UNESCO pitää maailmanperintönä, on äärimmäisen tärkeätä kestävän matkailun kehittämiseksi EU:ssa" ja pyydetään "komissiota lisäämään kulttuuriperinnön säilyttämiseen suunnattuja varoja".
Olemme kuitenkin pahoillamme siitä, että monien muiden ehdotustemme ohella parlamentti hylkäsi ehdotuksemme, joissa
- "ilmaistaan huolta matkailualan työn epävarmuutta kohtaan, joka on seurausta sopimusjärjestelyistä, palkkatasosta, työskentelyolosuhteista ja kausitekijöistä" ja todetaan, että "palvelujen parantaminen ja sosiaalisen koheesion edistäminen edellyttää sijoittamista korkealaatuisien työpaikkojen luomiseen ja alan työntekijöiden pätevöittämiseen (ammattikoulutus, paremmat työskentelyolosuhteet, vakaiden sopimusjärjestelyjen edistäminen)";
- ja joissa todetaan myös, että "matkailuala edistää merkittävästi talouskehitystä, alueellista työllisyyttä ja alueellista koheesiota" ja että on tarpeen "tukea alan kehittymistä sekä laajassa mittakaavassa erilaisilla yhteisön politiikoilla ja rahastoilla että luomalla erityinen yhteisöohjelma alan edistämiseksi ja eri taloudellisten ja yhteiskunnallisten toimijoiden yhteisvaikutuksen edistämistä varten". 
Carl Lang (NI ),
   . Olen samaa mieltä mietinnön yleisistä linjauksista. Suhtaudun kuitenkin hieman varauksellisesti siihen, että mietinnössä tarkastellaan matkailun kehitystä liikaa luonnonsuojelun ja kuluttajansuojan kannalta.
Kuluttajia ja luonnonsuojelijoita kuunnellaan jo nyt Euroopan unionin toimielimissä: kuluttajansuoja ja luonnonsuojelu mainitaan perussopimuksissa omilla otsikoillaan, ja kokonainen komission pääosasto käsittelee näitä kysymyksiä.
Miksi näitä aloja halutaan ylikorostaa? Henkilökohtaisesti katson, että matkailupolitiikassa pitäisi ensisijaisesti keskittyä matkailuteollisuuden luomaan taloustoimintaan ja että alan eri osa-alueet voidaan ottaa tasapuolisesti huomioon vain, jos matkailupalveluiden tarjoajien (hotellien ja ravintoloiden omistajien, matkanjärjestäjien, eri ammattikuntien, yksityisten kuljetusyritysten jne.) etuja puolustetaan.
Esittelijä on oikeassa todetessaan, että matkailu edistää kasvua, mutta jotta näin todella olisi, kansallisten talouksien toimijoiden kilpailukykyä olisi tuettava sen sijaan, että se tukahdutetaan sääntelyllä ja verotuksella, kuten erityisesti Ranskassa tapahtuu. 

Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
    Maltilliset ovat äänestäneet sukupuoleen perustuvaa syrjintää terveydenhoitojärjestelmässä koskevaa valiokunta-aloitteista mietintöä vastaan. Kuten monet muutkin kysymykset, joihin eri jäsenvaltioissa liittyy erilaisia ratkaisuja ja perinteitä, tasa-arvokysymykset ja terveydenhoitoon ja sairaanhoitoon liittyvät kysymykset pitäisi ratkaista kansallisella tasolla. Euroopan unionin väliintuloa tarvitaan vain, jos jäsenvaltiot eivät itse kykene ratkaisemaan asioita paremmin.
Edellä mainitussa mietinnössä käsitellään useita naisten terveyteen ja terveydenhoidon saatavuuteen liittyviä tärkeitä näkökohtia. Toisin kuin esittelijä Svensson, katsomme, että monet näistä kysymyksistä selvittäisi parhaiten yksittäinen jäsenvaltio, sairaala tai henkilö. Terveydenhoitoa ja sairaanhoitoa voidaan parantaa myös ilman, että Euroopan unioni puuttuu kansallisiin terveysstrategioihin tai että komissiota vaaditaan tutkimaan terveydenhoidon suuntauksia. Parannuksia saadaan aikaan vaikkapa vaihtamalla parhaita käytänteitä ja tietoja jäsenvaltioiden, sairaaloiden, tutkimuslaitosten ja muiden asianosaisten välillä. Tällaiseen kehitykseen suhtautuisimme erityisen myönteisesti. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   . Puolsin tätä valiokunta-aloitteista mietintöä, jossa tuodaan esille miesten ja naisten erilainen kohtelu lääkemääräyksien, hoidon ja kustannusten osalta.
Vaikka en kannatakaan ihmisten kloonaamista, olen sitä mieltä, että tutkimukset kantasolujen käyttömahdollisuuksista rappeutumissairauksien hoidossa ovat arvokkaita. 
Karin Jöns (PSE ),
   . Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä on äänestänyt Svenssonin mietinnön 10 kohtaa vastaan tai äänestänyt sen osalta tyhjää, koska siinä viitataan YK:n julistukseen, josta on erilaisia tulkintoja, ja koska alustavien pohdintojen aikana ei pahaksi onneksi ollut mahdollista puuttua mietinnön eri kieliversioiden eroihin. PSE-ryhmän varjoesittelijän ominaisuudessa haluan väärinkäsitysten estämiseksi käyttää selventävän puheenvuoron.
On sanomattakin selvää, että vaikka ryhmäni jäsenet hylkäsivät 10 kohdan tai äänestivät sen osalta tyhjää, se ei tarkoita, että he kannattaisivat ihmisten kloonausta. Tuemme varauksetta YK:n päätöslauselmaa A/59/516/Add 1 (Julistus ihmisten kloonaamisesta), jossa todetaan, että ihmisarvon vastaista toimintaa, kuten kloonaamista lisääntymistarkoituksessa, ei pidä sallia.
Koska emme halua sietää edellä mainittua toimintaa missään olosuhteissa, saksankielisessä versiossa nimenomaan vaaditaan, että "ihmisten kloonaamista ei tulevaisuudessa tueta eikä rahoiteta Euroopan unionin ohjelmissa". Tämä vaatimus on esitetty tarkoituksellisesti tulevassa aikamuodossa, koska tavoitteena on, ettei tällaista toimintaa koskaan sallita Euroopan unionissa ja ettei sitä tietenkään olisi koskaan mahdollista rahoittaa salaa.
Pahoittelemme, että monista kieliversioista – muiden muassa englannin-, ranskan- ja ruotsinkielisistä – saa sellaisen vaikutelman, että tukisimme tällä hetkellä ihmisten kloonaamista Euroopan unionin ohjelmissa. Näin ei tietenkään ole, ja siksi emme ole hyväksyneet mietinnön 10 kohtaa.
Timothy Kirkhope (PPE-DE ),
   . Tuemme Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen kollegojeni kanssa pyrkimyksiä torjua sukupuoleen perustuvaa syrjintää Euroopan unionin terveydenhoitojärjestelmissä. Terveyspalvelujen heikko saatavuus tai naisten hyväksikäyttö muodossa tai toisessa ovat kysymyksiä, joihin pitäisi puuttua jäsenvaltioiden julkispolitiikan kehittämisessä. On selvää, että jäsenvaltioiden kannattaa jakaa hyviä käytänteitä ja tietoja tällaisten ongelmien kohtaamisesta, ja tässä mietinnössä annetaan siihen paikka paikoin hyviä ideoita.
Mietinnössä on kuitenkin joitakin ehdotuksia, joista olemme eri mieltä ja jotka ovat vaikuttaneet päätökseemme lopullisessa äänestyksessä. Rakennerahastojen käyttäminen ennaltaehkäiseviin lääketieteellisiin tarkoituksiin ja erityistyöehtojen vaatiminen lääkintähenkilökunnalle ovat kysymyksiä, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden toimialaan. 
Cecilia Malmström (ALDE ),
    Sukupuoleen perustuvaa syrjintää terveydenhoitojärjestelmässä koskevassa valiokunta-aloitteisessa mietinnössä käsitellään monia tärkeitä naisten terveyteen liittyviä kysymyksiä, erityisesti sitä, että modernin lääketieteen lähtökohtana on miehen fysionomia, vaikka sukupuolten välillä on selvästi merkittäviä biologisia eroavaisuuksia. Puolueeni, liberaalinen kansanpuolue, on kiinnittänyt tähän epätyydyttävään asiaintilaan huomiota useaan otteeseen. Vaikka mietinnöllä pyritäänkin edistämään Euroopan unionin naisten terveyttä, äänestän mietintöä vastaan. Valintani perustuu siihen, että mietintö on monin paikoin toissijaisuusperiaatteen vastainen. Monet mietinnön ehdotuksista rikkovat jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeutta ja kaventavat yksilöiden oikeutta päättää itse elämäänsä vaikuttavista valinnoista. Euroopan parlamentin ei pidä päättää siitä, onko naisilla oikeus sektioon tai siitä, pitäisikö hoitohenkilökunnan työaikaa lyhentää tai palkkoja nostaa. Mietinnössä käytetään myös tarpeettoman yleisluontoisia sanamuotoja esimerkiksi kohdissa, joissa käsitellään munasarjojen stimulointia tai munasolujen keräämistä. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   . Haluan onnitella jäsen Svenssonia tärkeästä mietinnöstä, jossa käsitellään sukupuoleen perustuvaa syrjintää terveydenhoitojärjestelmässä ja jota tuen täysin. Korostan erityisesti tarvetta varmistaa, että molemmat sukupuolet voivat hyötyä hoitojen eduista ja myös vaatia sairaanhoitoa yhtäläisten mahdollisuuksien pohjalta.
Haluan myös tuoda esille, että on tarpeen rahoittaa terveystutkimuksia, joissa otetaan huomioon potilaan sukupuoli. Tuen siis aloitetta sukupuolten terveystilanteen tutkimuksen sisällyttämisestä uuteen terveyden ja kuluttajansuojan alan toimintaohjelmaan (2007–2013) ja sen huomioon ottamisesta seitsemättä tutkimuksen puiteohjelmaa suunniteltaessa. 
Andreas Mölzer (NI ),
   . Jo vuonna 1957 Rooman sopimuksissa asetettiin tavoitteeksi naisten ja miesten välisen epätasa-arvon poistaminen. Tähän mennessä jotain on jo saavutettu, erityisesti 1990-luvun naisten terveysohjelmien tuloksena, mutta yhä on paljon tehtävää.
Esimerkiksi vaikka terveydenhoidon alalla työskentelevistä naisten osuus onkin yleisesti hyvin suuri, Itävallassa yli 78 prosenttia, se on mitättömän pieni ylemmissä hallintoviroissa ja muissa viroissa, joita arvostetaan voimakkaasti ja joista maksetaan korkeaa palkkaa.
Tämä on vastoin "ikääntymisen naisistumiseksi" kutsuttua ilmiötä eli sitä, että miehet muodostavat väestön enemmistön noin 45 ikävuoteen saakka ja naiset sen jälkeen. Tämän vuoksi on tärkeää, että naisten erityisongelmia pohditaan laajemmin.
Joidenkin jäsenvaltioiden perustamat seulontaohjelmat 50–69-vuotiaiden naisten rintasyövän varhaiseksi havaitsemiseksi ovat olleet osoituksena edistymisestä. Nämä ohjelmat ovat epäilemättä hyvin tärkeitä, kuten mietinnössäkin todetaan, ja siinä myös kehotetaan muita jäsenvaltioita toimimaan samoin. Olisi kuitenkin otettava huomioon se tosiseikka, että rintasyöpä osoittautuu kuolemaan johtavaksi yleensä 35–55-vuotiailla naisilla. Siksi tietoisuutta sen vaaroista olisi lisättävä tässä ikäryhmässä ja myös seulontaohjelmien ikäjakaumaa olisi muutettava tämän mukaisesti. 

Christopher Beazley (PPE-DE ),
   . Tuemme Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen kollegojeni kanssa tätä mietintöä, jossa ehdotetaan erittäin tarpeellisia uudistuksia järjestelmään, jonka puitteissa unioni myöntää 127 miljoonaa euroa Eurooppa-kouluille. On kuitenkin tärkeää, että Euroopan unionin avustuksille asetetaan enimmäisrajat ja että valtiot, joissa koulut ovat, osallistuvat enemmän paikallisiin kustannuksiin. Lisäksi ryhmään III kuuluvien lasten vanhempien on maksettava järkevän suuruiset maksut. Kehotamme myös komissiota vastaamaan asianmukaisesti neuvoa-antavan toimikunnan suosituksiin, jotka koskevat hinta-laatusuhdetta ja Euroopan unionin veronmaksajien etujen suojelemista. 
Sergio Berlato (UEN ),
    Koulumaksujen nostamista lukuvuonna 2005/2006 62,2 prosenttia lukuvuoden 2002/2003 maksuista ei voida hyväksyä. Maksujen nostaminen on hävytöntä, koska näin maksuista tulee monille asianosaisille perheille kohtuuttomia ja koska nostamisesta päätettiin vuonna 1994 tehdyn kymmenvuotissopimuksen ollessa yhä voimassa.
Koska Eurooppa-kouluissa on kysymys julkisesta palvelusta, tällaisia yksipuolisia päätöksiä, jotka loukkaavat perheiden vakiintuneita oikeuksia, ei pitäisi sallia.
Vaikka talousarvion suhteen voitaisiinkin tehdä kompromisseja, meidän on pysyttävä lujina seuraavissa asioissa: 1) Eurooppa-kouluja tulee olla kaikissa jäsenvaltioissa, 2) kieliosastoja on oltava mahdollisimman monta kulttuuri-identiteetin kunnioittamisperiaatteen mukaisesti, 3) luokan enimmäisoppilasmäärää on laskettava nykyisestä 32:sta, 4) opetussuunnitelmaa kannattaa muuttaa joiltain osin; tällä hetkellä ei esimerkiksi opeteta taidehistoriaa, vaikka sen avulla voitaisiin paremmin ymmärtää yhteisiä kulttuuriarvoja, jotka ovat innoittaneet Euroopan kansoja satoja vuosia, ja 5) humanistisiin aineisiin ja luonnontieteisiin perustuvan eurooppalaisen ylioppilastutkinnon rinnalle on perustettava ammatillinen ylioppilastutkinto; molemmat opiskelukokonaisuudet toimisivat edelleen erityisenä ja pätevänä mittapuuna nuorten eurooppalaiselle koulutustarjonnalle. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Eurooppa-koulujärjestelmä alkaa elää omaa elämäänsä, kun aletaan pohtia, onko niin, että "Eurooppa-koulujärjestelmä edistää unionin kansalaisuuden käsitettä" (suora lainaus johdanto-osan kappaleesta C).
Ymmärrämme Eurooppa-koulujen tarpeellisuuden siinä, että ne tarjoavat äidinkielistä opetusta Euroopan unionin virkamieskunnan lapsille. Järjestelmä on kuitenkin alkanut oudoksuttaa, kun esimerkiksi Culhamin Eurooppa-koulussa ainoastaan 1,6 prosenttia oppilaista on Euroopan unionin toimielinten ja laitosten henkilökunnan lapsia. Euroopan unionin laajentuessa virallisten kielten lukumäärä on kasvanut niin suureksi, että Eurooppa-koulujen tilannetta on arvioitava uudelleen. Kun unionin toimielimiä hajasijoitetaan, Eurooppa-kouluja olisi nyt perustettava kaikkiin jäsenvaltioihin.
Olemme sitä mieltä, että Euroopan unionin virkamieskunnan lasten koulutusta varten on löydettävä joustavampi ratkaisu. Euroopan unionin toimielinten ja laitosten pitäisi työnantajina yksinkertaisesti maksaa henkilökuntansa lasten koulumaksut (tiettyyn rajaan saakka). Jos vanhemmat päättävät laittaa lapsensa valtion kouluun, paikallishallinnon alaiseen kouluun tai yksityiseen riippumattomaan kouluun, asiasta olisi sovittava paikallisesti. Sääntöjen mukaisesti voidaan valita joko paikallinen tai kansainvälinen koulu siellä, missä Euroopan unionin toimielimiä ja laitoksia sijaitsee. Näyttää siltä, että Eurooppa-koulujen aika on ohi.
Näin ollen olemme äänestäneet mietintöä vastaan. 
Marine Le Pen (NI ),
   . Vuodesta 1957 lähtien Eurooppaan on perustettu erityiskouluja, joiden tarkoituksena on ollut kouluttaa Euroopan yhteisöjen henkilökunnan lapsia yhdessä ja joihin on hyväksytty hyvin rajallinen määrä muita oppilaita. Mihin tämä poikkeusmenetelmä oikein perustuu? Siinä sovelletaan korporativististen erioikeuksien periaatetta, joka on tuomittu muilla aloilla Euroopassa. Tehkää niin kuin minä sanon, älkääkä niin kuin minä teen!
Eurooppa-koulujärjestelmällä siis edistetään Euroopan kansalaisuuden käsitettä, joka Euroopan osalta tarkoittaa sitä, millainen ensisijaisen kansallisuuden käsitteen olisi oltava ranskalaisille ja muille Euroopan vapaille kansoille. Näiden koulujen tarkoitus ei kuitenkaan ole rakentaa kansojen Eurooppaa, kuten toivomme, vaan edistää Euroopan yhdentymistä, jota koskevan politiikan ranskalaiset juuri tuomitsivat 29. toukokuuta 2005
Eurooppa-koulut eivät syrji ainoastaan unionin ulkopuolisen virkamieskunnan lapsia, vaan kaikkia Euroopan lapsia. Niissä myös luodaan järjestelmää, joka takaa törkeitä etuoikeuksia lähes pelkästään Euroopan unionin toimielinten virkamiehille ja jonka tarkoituksena on luoda yksi ja sama pakollinen eurooppalainen malli: yhdentymiseen perustuva Euroopan liittovaltio. 
David Martin (PSE ),
   . Eurooppa-koulut ovat olemassa, jotta Euroopan unionin toimielinten virkamieskunnan lapsille voidaan tarjota opetusta heidän äidinkielellään. Päinvastoin kuin osa parlamentin jäsenistä, kannatan tätä. Euroopan unionin virkamieskunnan lapset ansaitsevat laadukasta koulutusta äidinkielellään. Koulujen avulla toimielimet myös pystyvät hankkimaan uutta sopivaa ja pätevää työvoimaa ja säilyttämään nykyiset työntekijät.
Esittelijä keskittyy perustellusti kahteen seikkaan, joihin koulut eivät tähän mennessä ole kyenneet vastaamaan: erityisoppilaiden opiskelemaan ottamiseen ja heille suunnattavaan opetustarjontaan sekä tarpeeseen luoda opetusohjelma ja tutkintokokonaisuus, joissa ammatillinen koulutus on entistä keskeisemmässä asemassa. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Eurooppa-koulut ovat epäilemättä hyödyllisiä ja arvokkaita, ja niitä olisi pidettävä yhteisön työntekijöille tarjottuna palveluna. Kuten minkä tahansa instituution, on Eurooppa-koulujenkin toiminnan laatua ja tehokkuutta aika ajoin arvioitava. Järkevän harkinnan tuloksena voidaan ehdottaa hyödyllisiä ja tehokkaita uudistuksia, joilla saadaan aikaan muutoksia. Koska tämä on kyseisen mietinnön pääajatus, äänestin sen puolesta.
Haluan kuitenkin vielä korostaa yhtä mietinnössä esiin tuotua asiaa, nimittäin sitä, ettei jäsenvaltioiden toimintoja ja vastuualueita pidä yhteisöllistää. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ),
    Aloite ansaitsee Euroopan parlamentin tuen. Näissä kouluissa annettava monikielinen ja monikansallinen opetus voisi toimia jäsenmaiden koulutusjärjestelmien mallina. Ohjelmalla on myös heikkoutensa. Kaikissa Eurooppa-kouluissa ei ole standardoituja sääntöjä opiskelijoiden pääsyvaatimuksista, luokkien ylisuurista oppilasmääristä tai siitä, että oppilaat joutuvat olemaan läsnä tunneilla, joilla opetus annetaan muulla kuin heidän äidinkielellään. Ei ole myöskään olemassa suosituksia erityislasten koulutuksesta. Nämä puutteet on korjattava.
Euroopan unionin laajentumisen myötä on asiaankuuluvaa pohtia samanlaisten koulujen perustamista uusiin jäsenvaltioihin. Euroopan ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston perustaminen Varsovaan tarjoaa hyvän tilaisuuden tähän, koska viraston henkilökunnan lapsille on tarjottava koulutusta. Eurooppa-koulujen tyyppiset laitokset ovat tärkeässä roolissa, kun esitellään ajatusta yhdentyvästä Euroopasta tuleville sukupolville. 

Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Matkailua Euroopassa käsittelevän mietinnön laatijana olen seurannut mielenkiinnolla jäsen Cornillet'n työtä. Minusta tuntuu, että perustamme työmme yhteiseen mielipiteeseen matkailusta teollisuudenalana, jonka avulla voidaan mahdollisesti elvyttää yhteiskuntia, mitä ei tulisi jättää huomiotta.
Katson kuitenkin, että mietinnössä ehdotetaan toimenpiteitä, jotka ovat Euroopan unionin toimialan ulkopuolella ja vahingollisia yksityisyritteliäisyydelle, joka on tämän teollisuudenalan ydin.
Cornillet'n mietinnön ala on vieläkin laajempi, sillä siinä käsitellään myös kehitysapupolitiikkaa. Kehitysavun kannalta matkailulla voidaan edistää merkittävästi apua tarvitsevien yhteiskuntien demokratisoitumista ja poliittista tasapainoa, koska matkailu lisää työpaikkojen syntymistä, auttaa uusien tekniikoiden kehittämisessä ja edistää ammatillista koulutusta.
Tämä prosessi etenee kuitenkin yksityissektorin aloitteellisuuden kautta, emmekä mielestäni tosiaankaan tarvitse säänteleviä tai interventionistisia toimenpiteitä, jotka saattaisivat osoittautua haitallisiksi. Tämän vuoksi äänestin Cornillet'n mietinnöstä tyhjää. 


Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle merkittävistä ja laiminlyödyistä taudeista kehitysmaissa. 
Karin Scheele,
   .  Arvoisa puhemies, kannatan täysin jäsen Bowisin mietinnölle tänä aamuna osoitettuja kiitoksia. Olen vakuuttunut, ettei tämä yllätä häntä millään tavoin, sillä hän esitteli hyvin tasapuolisen ja tulevaisuuteen suuntautuvan mietinnön tärkeästä asiasta. Toivonkin, että huomattava enemmistö parlamentin jäsenistä kannattaa tätä mietintöä.
Tällä asialla, merkittävillä ja laiminlyödyillä taudeilla kehitysmaissa, on merkittävä ihmisoikeudellinen ulottuvuus. Oikeus terveydenhuoltoon ja lääkkeiden saantiin on pääasiassa yhteiskunnallinen asia, sillä laiminlyödyt taudit uhkaavat erityisesti kehitysmaita ja hyvin usein niistä kaikkein köyhimpiä. Sen vuoksi on mielestäni hyvä asia, että Bowisin mietinnössä liitetään nämä asiat selväsanaisesti muihin poliittisiin asioihin, kuten esimerkiksi köyhimpien maiden velkojen anteeksiantoon.
Jos nämä maat käyttävät jatkossakin 40 prosenttia bruttokansantuotteestaan velkojen maksuun, maiden tilanteessa tai niiden omissa terveydenhuoltojärjestelmissä ei tapahdu mitään muutoksia riippumatta siitä, kuinka monta päätöslauselmaa me täällä parlamentissa annamme.
Olen hyvin tyytyväinen siihen, että jäsen Bowis on omistanut suuren osan mietinnöstään HIV/aids -ongelmalle ja että hän ottaa tässä asiassa, kuten tavallista, hyvin edistyksellisen asenteen. Meidän on väsymättä korostettava, että ennaltaehkäisy on tärkein tehtävissä oleva asia HIV:n ja aidsin torjumiseksi. Bowisin mietinnössä todettiin, että vuonna 2004 tapahtui uusia tartuntoja ja että niitä oli todella paljon. Tämä on osoitus poliittisesta tilanteesta, jota Euroopan parlamentti on kritisoinut pitkään: ehkäisytoimenpiteiden kunnolliseen toteuttamiseen on liian vähän rahoitusta ja sitä tuetaan liian vähän, ja tämä kritiikki kohdistuu ensisijaisesti Bushin hallintoon Yhdysvalloissa.
Mielestäni on väärin lähestyä asiaa dogmaattisesti, ikään kuin kyseessä olisi vain periaatekysymys, ilman että tarkastellaan kehitysmaiden todellista tilannetta. Olen kiitollinen jäsen Bowisille hänen meille, Euroopan parlamentille suomastaan mahdollisuudesta osoittaa yhdessä komission kanssa, että Euroopan unioni toimii toisella tavoin.
Kaikissa lausunnoissa, niin "Médecins Sans Frontières" -järjestön kuin Maailman terveysjärjestönkin lausunnoissa, korostetaan erästä seikkaa: ongelmaa ei ratkaista tukeutumalla markkinavoimiin. Sen sijaan asiaan voidaan tarttua ainoastaan laajalla julkisella rahoituksella ja julkisen sektorin vahvemmalla osallistumisella sekä Euroopassa että asiasta kärsivissä kehitysmaissa. Mielestäni tämä näkemys esitetään aivan liian harvoin, kun taas julkisten toimien vähentämistä koskevia vaatimuksia esitetään hyvin usein.
Jos todella haluamme ratkaista tämän ongelman, meidän on osoitettava se. Olinkin tyytyväinen kuullessani komission jäsenen puhuvan tänään siitä, että parhaillaan harkitaan konkreettisia tukitoimia, joihin kuuluisi myös perustutkimuksen rahoitus. 
Johan Van Hecke,
   .  Arvoisa puhemies, jäsen Bowis on todellakin kirjoittanut erinomaisen mietinnön, joka ansaitsee kaiken tukemme. Mielestäni hän on oikeassa vaatiessaan, että HIV:n/aidsin, tuberkuloosin ja malarian vastaisia komission kampanjoita olisi laajennettava koskemaan muita laiminlyötyjä tauteja. Ihmisillä ei ilmeisesti ole riittävästi tietoa siitä, että afrikkalaisen unitaudin, leishmaniaasin ja dengue-viruksen kaltaiset taudit ovat huomattava uhka hyvin monien ihmisten terveydelle köyhimmissä maissa.
Jos lääkkeitä on ollenkaan saatavilla, ne ovat joko hyvin epäilyttävää laatua tai täysin vanhentuneita. Laiminlyötyihin tauteihin liittyvää tutkimus- ja kehitystyötä ei käytännössä tehdä lainkaan. Lääketeollisuus on kiinnostunut pääasiassa siitä, tuottaako myynti, ja se investoi ainoastaan, jos kannusteet ovat riittäviä. Verohelpotukset, palkinnot innovoinnista, tuki esivalinnassa ja sitoumukset patenttioikeuksien saamiseksi ovat mahdollisia poliittisia toimia, jotka voisivat lisätä investointeja.
Toimin esittelijänä asetukselle, jolla on tarkoitus varmistaa teollis- ja tekijänoikeuksia (TRIPS) koskevan WHO:n päätöksen täytäntöönpano sekä lääkkeiden saatavuus. Toivon, että neuvosto ja parlamentti pääsevät hyvin pian sopimukseen tästä tärkeästä asetuksesta, jonka avulla päätöstä on mahdollista soveltaa välittömästi kaikissa 25 jäsenvaltiossa.
Tämän lisäksi komission ja jäsenvaltioiden on aktiivisesti tuettava Dohan julistuksen täytäntöönpanoa ja vastustettava sellaisia WHO:n jäsenvaltioiden toimia, jotka voisivat vaarantaa sitoutumisen kyseiseen asiaan. Kuitenkin myös afrikkalaisten johtajien on tunnettava vastuunsa merkittävien ja laiminlyötyjen tautien torjunnassa. On tärkeää, että myös he alkaisivat pitää terveydenhuoltoa painopistealueena. Tässä asiayhteydessä on vastuutonta, että tietyt afrikkalaiset hallitukset ovat asettaneet veron lääkkeiden myynnille tai maahantuonnille, jolloin lääkkeet eivät ole köyhien saatavilla.
Kansainvälisen yhteisön on kuitenkin täydennettävä julkisia ja yksityisiä investointeja jäsenvaltioissa pitkäaikaisella taloudellisella tuella. Meidän Euroopan parlamentissa on jatkossakin johdonmukaisesti pyrittävä siihen, että kehitysavusta 35 prosenttia käytettäisiin terveydenhuoltoon ja koulutukseen. Vain sillä tavoin voimme antaa uutta toivoa kymmenilletuhansille ihmisille, jotka yhä kuolevat tauteihin, joista olisi voitu ja joista olisi pitänyt päästä eroon jo kauan sitten. 
Carl Schlyter,
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää John Bowisia erittäin rakentavasta työstä ja erityisesti siitä, että hän käsittelee hyvin tunnettujen tautien, kuten aidsin, malarian ja tuberkuloosin, lisäksi myös unitautia, leishmaniaasia ja Chagasin tautia. Ne ovat unohdettuja sairauksia täällä länsimaissa, mutta etelässä niiden olemassaolosta muistuttavat liian järkyttävällä tavalla miljoonat uhrit joka vuosi.
Tsunami teki ihmisten kärsimyksen näkyväksi, ja siihen saatiin paljon apua. Jos onnistumme tekemään nämä sairaudet näkyviksi ja saamme liikkeelle yhtä paljon varoja kuin tsunamin yhteydessä, voimme vähentää miljoonien ihmisten kärsimyksiä. Eilen äänestimme lapsille tarkoitettujen lääkkeiden tarpeesta, ja parlamentti valitettavasti päätti pidentää patenttien kestoa entisestään, mistä aiheutuu lääkeyrityksille miljardien eurojen arvoiset korvaukset. Meidän on siis kaiken oikeudenmukaisuuden nimissä kyettävä löytämään ne vaivaiset 3 miljardia euroa, jotka tarvitaan lääkkeiden löytämiseksi kehitysmaiden lapsia ja aikuisia vaivaaviin tauteihin.
Länsimaissa on tuberkuloosia ja aidsia, minkä vuoksi niitä voidaan myös hoitaa. Ne uhkaavat kuitenkin eniten aikuisia, eikä lapsille sopivia hoitokeinoja ole. Julkisia varoja on käytettävä tähän alaan, koska kehitysmaiden lapsilla ei ole mitään mahdollisuuksia rahoittaa lääkkeiden tarvettaan itse. Raha voidaan ottaa esimerkiksi lääkeyritysten yhden prosentin verosta, joka on maksettava, kun ne ovat keksineet lääkkeen. On myös monia muita ratkaisuja.
Yhteinen velvollisuutemme on varmistaa, että näiden tautien torjumiseksi tarkoitetut varat luodaan välittömästi. Sivilisaation kehitystasoa voidaan arvioida sillä perusteella, kuinka se suhtautuu haavoittuvimpiin jäseniinsä. Maailman haavoittuvin ryhmä muodostuu nimenomaan näistä köyhistä ja sairaista lapsista. Jos emme voi edes auttaa heitä, humanitäärisyys on hävinnyt, ja olemme palanneet alkukantaiselle tasolle. 
Erik Meijer,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin esittää muutamia huomautuksia kollegamme Maštálkan puolesta, joka ei voinut osallistua tähän istuntojaksoon, koska hänellä on kiireellisiä velvollisuuksia Tšekin tasavallassa.
Ensiksi haluan kiittää esittelijää, jäsen Bowisia hänen mietinnöstään. Se on erittäin tasapainoinen ja hyvin kirjoitettu asiakirja, jonka hän esitteli hyvin. 
Puhumme ongelmasta, joka koskettaa suoraan tai epäsuorasti kolmea neljäsosaa maailman väestöstä, ja tämän ongelman mahdollisista ratkaisuista. Tämä merkitsee sitä, että on toteutettava välittömiä käytännön toimia ja tarjottava taloudellista sekä muuta apua. 
Näihin sairauksiin on otettava monitahoinen lähestymistapa. Asiassa tarvitaan kansainvälisten järjestöjen, kansalaisjärjestöjen ja yksityisen sektorin välistä yhteistyötä, samoin kuin asialle omistautuneita yksilöitä, kuten tutkijoita ja lahjoittajia. Mahdollisimman suuren tehokkuuden saavuttamiseksi vaaditaan täydellistä omistautumista asialle, huomiota ja tukea sekä taloudellisesti että teollisuusmaiden osaamisen ja asiantuntijoiden muodossa. Lisäksi tarvitaan kehitysmaiden kanssa tehtävää läheistä yhteistyötä, joka perustuu kumppanuuteen.
Merkittävien ja laiminlyötyjen tautien ongelmaa ei voida yhdistää ainoastaan köyhiin kehitysmaihin. Joitakin Euroopan unionin naapurivaltioita ei pidetä kehitysmaina, ja silti niiden epidemiologinen tilanne ja mahdolliset ratkaisut ovat samankaltaisia kuin kehitysmaissa. Valko-Venäjällä, Ukrainalla ja Moldovalla, samoin kuin Venäjällä, on vakavia ongelmia HIV:n ja aidsin, tuberkuloosin ja muiden sairauksien kanssa. Meidän olisi otettava nämä maat mukaan keskusteluumme, kun pohdimme taloudellista apua ja muita avustusmuotoja.
Totean vielä, että vaikka olemme keskustelleet bioterrorismin uhasta valiokunnissa ja parlamentin istuntojaksoilla, mietin, olemmeko valmistautuneet tässä mietinnössä mainittujen tautien väistämättömään leviämiseen. Usein esitetään katastrofivisioita, joissa tiettyjen trooppisten tautien leviäminen ja niiden mutaatiot yhdistyvät maailmanlaajuiseen ilmaston lämpenemiseen. On esitetty jopa varoituksia siitä, että eräät taudit, kuten malaria, voisivat koskettaa maanosaamme. Haluammeko odottaa, että henkemme on suoranaisesti uhattuna, ennen kuin ryhdymme toimiin? Kehitysmaiden kansalaisetkin ovat ihmisiä, ja on velvollisuutemme auttaa suojelemaan heitä.
Meidän ei pidä rajoittaa tässä mietinnössä esitettyjä asioita lääkkeiden ja hoitokeinojen saatavuuteen, vaan meidän olisi otettava myös huomioon sellaisten ihmisten tilanne, jotka ovat vähemmän onnekkaassa asemassa kuin me. Kiitos huomiostanne. 
Bastiaan Belder,
   .  Arvoisa puhemies, vaikka köyhyyteen liittyviin sairauksiin kuolee paljon ihmisiä, HIV:hen, aidsiin, malariaan, tuberkuloosiin ja moniin muihin tauteihin ei siltikään kiinnitetä tarpeeksi huomiota. Joissakin tapauksissa turvallisia ja tehokkaita lääkkeitä ei ole riittävästi saatavilla, ja jos niitä on saatavilla, sairailla ei ole varaa maksaa niiden korkeaa hintaa.
Bowisin mietinnössä korostetaan, että tämän seurauksena käytännössä ainoastaan köyhät joutuvat kärsimään, koska lääkkeille ei ole kannattavia markkinoita. Tämän lisäksi sairauksien uudelleenpuhkeamisen syynä ovat usein riittämättömät investoinnit tutkimus- ja kehitystyöhön, kuten olemme nähneet tuberkuloosin ja malarian yhteydessä. Jos tätä halutaan muuttaa, on toteutettava yhteisiä toimia kansainvälisellä tasolla. Tämä osoittaa, kuinka tärkeä on dynaaminen lähestymistapa, jonka puolesta Bowisin mietinnössä vedotaan.
Vaikka tiettyihin tauteihin ei kiinnitetä riittävästi huomiota itse kehitysmaissa, Euroopan unionin aloitteet voisivat olla hyödyksi niiden rajoittamisen tukemisessa. Mieleen tulee esimerkki leprasta. Eikö mietinnössä olisi pitänyt kiinnittää enemmän huomiota tähän tautiin? Onko komissio jo esittänyt lukuisia aloitteita lepran torjumiseksi?
Eräs Bowisin mietinnössä esitetyistä huomautuksista on seuraava: meidän olisi varmistettava, että EU:n lähestymistapa, joka toteutetaan yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, on realistinen ja ymmärrettävä.
Jos kuitenkin puolustamme velvoitteita, joita kansainvälinen yhteisö asettaa hallituksille ja teollisuudelle, on suhteellisen vähän toivoa saada asiaan konkreettisia parannuksia. Terveyttä ei voi pakottaa, vaan se on seurausta paranevasta hoidosta, jota kansalaiset tukevat paikallisesti.
Lopuksi totean, että on tärkeää ymmärtää asia kokonaisuutena. Sairauksien ja köyhyyden välisestä vahvasta yhteydestä huolimatta ei ole viisasta erehtyä ottamaan sairauksien hillitsemistä yleisen köyhyyden vähentämisen tavoitteeksi. Ymmärtämys on ratkaisevan tärkeää, kun parlamentti valvoo poliittisten toimien luonnetta ja niiden tehokkuutta.
Haluan vielä kerran kiittää jäsen Bowisia hänen innostavasta mietinnöstään. 
Irena Belohorská (NI ).
   – Kiitän jäsen Bowisia hänen tärkeästä mietinnöstään, johon myös minä ehdotin lukuisia muutoksia ja tarkistuksia. Valiokunta hyväksyi niistä suurimman osan. Kiitän jäsen Bowisia myös siitä, että hän hyväksyi nämä huomautukset.
Olen hänen kanssaan samaa mieltä, että kehitysapu ja tämän ongelman ratkaiseminen ovat monimutkaisia asioita, mutta jos tämänkaltaisen avun halutaan olevan tehokasta, se on oltava kokonaisvaltaista ja päämääräsuuntautunutta. Tämä ei merkitse ainoastaan huolellisten tilastollisten laskelmien laatimista tämän tyyppisistä sairauksista ja niiden leviämistiheydestä sekä leviämisennusteista vaan myös senkaltaisia ratkaisuehdotuksia, joita hänen mietinnössään esitettiin. 
Puheena olevat taudit ovat sellaisia, että ne voivat levitä koko maailmaan, jos ne laiminlyödään, kuten tapahtui esimerkiksi HIV-tartuntojen alkuvaiheessa. Kävi ilmi, että olemme oppineet jotain, kun reagoimme nopeasti ja tehokkaasti sarsin ja lintuinfluenssan yhteydessä. Meillä Euroopassa ei ole varaa nukkua rauhassa, vakuuttuneina, että olemme ratkaisseen tuberkuloosiin liittyvän ongelman lääkkeiden saatavuudella ja diagnostisilla valmiuksilla, joiden vuoksi meidän on mahdollista ehkäistä tauti tehokkaasti. Me nimittäin tiedämme, että Afrikassa tautiin kuolee lukemattomia lapsia päivittäin.
Kun puhuin kokonaisvaltaisesta avusta, ajattelin myös juomaveden saatavuutta kehitysmaissa, koska sen puute vaikuttaa suoraan tiettyjen sairauksien ilmenemiseen ja leviämiseen. Mielessäni olivat myös lapsille ja nuorille suunnatut koulutusohjelmat, jotka käsittelevät esimerkiksi lisääntymisterveyttä, seksuaalikasvatusta ja hygieniaa. On tärkeää sisällyttää tähän apuun myös takuita, joihin kuuluu taloudellisia kannusteita lääkeyrityksille. Nehän lopettivat tiettyjen, köyhien ihmisten sairauksiin tarkoitettujen lääkkeiden valmistamisen, koska niille ei löytynyt maksajaa.
Lopuksi totean, että on tärkeää turvata paremmat olosuhteet, erityisesti turvallisuus, terveysalan työntekijöille, jotka tekevät avustustyötä näillä alueilla. 
Avril Doyle (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kannatan tätä esittelijän, jäsen Bowisin mietintöä täysin, mutta mielestäni kehitysmaissa esiintyville merkittäville ja laiminlyödyille taudeille voidaan tehdä kovin vähän oikeutta näin lyhyessä ajassa. Vuonna 2002 1,8 miljoonaa ihmistä kuoli pelkästään tuberkuloosiin, ja 2,2 miljoonaa ihmistä uhkaa malaria, joka on ehkäistävissä ja parannettavissa, mikäli riittävästi ACT:tä tai uutta yhdistelmähoitoa on saatavilla. HIViä kantaa 39,4 miljoonaa ihmistä, ja pelkästään viime vuonna 3,1 miljoonaa kuoli aidsiin, pääosin Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Ainoastaan 700 000 ihmistä 6 miljoonasta antiretroviral-lääkitystä tarvitsevasta sai tätä lääkitystä.
Tästä seuraavia valtavia inhimillisiä, sosiaalisia ja taloudellisia seurauksia on mahdotonta laskea. Saharan eteläpuolisessa Afrikassa myös tsetse-kärpäsen levittämä unitauti uhkaa 60 miljoonaa ihmistä. Toinen hyönteisten kantama tauti, dengue uhkaa 2500 miljoonaa ihmistä, kahta viidesosaa maailman väestöstä. Tautia esiintyy nyt jatkuvasti sadassa maassa, eikä siihen ole vielä erityistä hoitoa tai edes rokotetta.
Erityistä hoitoa tai rokotetta ei ole vielä myöskään ebolan aiheuttamaan tuhoon. Ebola on ollut otsikoissa viime vuosina näissä osissa maailmaa, ja se on aiheuttanut 1 200 ihmisen kuoleman sen jälkeen, kun virus ensimmäisen kerran löydettiin. Laiminlyötyjen tautien luettelo jatkuu. Voisimme myös lisätä, kuten esittelijä, 121 miljoonaa masennuksesta kärsivää ihmistä. Lähes 9 prosentilla miehistä ja lähes 10 prosentilla naisista koko maailmassa on vuosittain masennusjakso. Itsemurhan tekee 873 000 ihmistä, ja luku on todennäköisesti aliarvioitu. Epilepsia on 50 miljoonalla ihmisellä, joista yli 80 miljoonaa on kehitysmaissa. Skitsofrenia on 24 miljoonalla, pääasiassa Alzheimerin tautiin liittyvä dementia on 37 miljoonalla, ja väestön ikääntymisestä johtuen luku kasvaa koko ajan. 
Lopuksi totean, että olemme listanneet ongelmat, mutta mitkä ovat niiden syyt? Syitä ovat puhtaan veden puute, viemäröinnin puute, peruslääkkeiden puute, peruslääkkeiden hinta, lääkkeille vastustuskykyiset taudinaiheuttajat, tehottomat torjunta-aineet ja lääkkeet sekä lääkkeiden myrkyllisyys. Kaikista tärkein syy on kuitenkin se, että kehittyneellä maailmalla ei ole poliittista tahtoa tehdä asialle mitään. Reaktiomme sars-pandemiaan osoittaa, mitä voimme tehdä, jos pidämme tartuntatauteja ensisijaisen tärkeinä. Tällainen asennoituminen johti tautien ehkäisyä ja valvontaa käsittelevän eurooppalaisen keskuksen perustamiseen, ja kuten hyvä esittelijämme toteaa, tarvitsemme nopeasti samaa dynaamista lähestymistapaa käsitelläksemme muita merkittäviä maailmanlaajuisia tauteja. Jäsen Bowis johdatteli ajatuksiamme tautien ehkäisyä ja valvontaa käsittelevän eurooppalaisen keskuksen yhteydessä ja hän johdatteli meitä myös tällä mietinnöllä. Kiitos, John, olet tehnyt erinomaista työtä. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, myös minä haluan vuorostani kiittää arvoisaa ystävääni John Bowisia erittäin kokonaisvaltaisesta mietinnöstä, jonka hän esitteli meille. Tämänpäiväinen keskustelumme on erityisen ajankohtainen, koska se tapahtuu juuri vuosituhannen kehitystavoitteita koskevan YK:n yleiskokouksen alla.
Se on ajankohtainen kuitenkin myös sen ongelman johdosta, jonka lintuinfluenssan ilmeneminen ja vaara sen leviämisestä Eurooppaan ovat aiheuttaneet. Siksi vetoan komission jäseneen Micheliin, jotta kaikki tarvittavat mekanismit voidaan käynnistää ja jotta voimme toteuttaa kaikki varotoimet kansanterveyden suojelemiseksi Euroopassa.
Huomaamme jatkuvasti, kuinka sairaudet lisääntyvät dramaattisesti kehitysmaissa, erityisesti Afrikan mantereella. Tilanne on loukkaus ihmiskuntaa vastaan, ja sen vuoksi kansainvälisen yhteisön, YK:n ja Euroopan unionin, on ryhdyttävä maailmanlaajuisiin toimiin, jotka ovat paljon enemmän kuin mahtipontisia lausuntoja ja joilla luodaan ja toteutetaan välittömästi yhdenmukainen strategia.
Sairauksien lisääntyminen on seurausta siitä järkyttävästä taloudellisesta ja sosiaalisesta tilanteesta, jossa kehitysmaiden ihmiset elävät. Kun vuosituhattavoitteita arvioidaan valtioiden tai hallitusten päämiesten tapaamisessa New Yorkissa, kauniit sanat ja toiveet voivat olla tarpeettomia, mutta yksi asia on varmaa: yhtäkään asetetuista tavoitteista ei saavuteta eikä erityisesti tavoitetta numero 6, joka koskee aidsin leviämisen hidastamista ja tartuntojen lisääntymisen pysäyttämistä.
Kansainvälisiä sitoumuksia ja lupauksia ei pidetä. Huolimatta G8-maiden lupauksesta antaa anteeksi köyhimpien kehitysmaiden velat asiassa ei ole tähän mennessä tapahtunut edistystä. Edistystä ei ole tapahtunut huolimatta sitoumuksista ottaa osaksi kansallista lainsäädäntöä teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat WTO:n sopimukset, joiden avulla köyhät maat voivat tuoda maahan halvempia lääkkeitä.
Jopa Euroopan maat viivästyttävät ratifiointia, ja vetoan Euroopan komissioon, jotta se painostaisi riittävästi tässä asiassa. Euroopan komission on myös osoitettava erityistä kiinnostusta myöntää stipendejä kehitysmaille lääketieteellisiin ja hoitoalan ammatteihin humanitäärisen avun muodossa.
Lopuksi haluan kommentoida erityisen merkittävää ongelmaa, mielisairauksien ja neurologisten sairauksien lisääntymistä konflikti- ja sota-alueilla. Viittaan erityisesti Palestiinan alueeseen, jossa Israelin miehitys, miehitettyjen alueiden piiritys, köyhyys ja vankeus ovat dramaattisesti lisänneet mielisairauksien esiintymistä, erityisesti nuorten ja naisten keskuudessa. Euroopan komission olisi puututtava ongelmaan rahoittamalla hoito-ohjelmia yhteistyössä Maailman terveysjärjestön kanssa.
Köyhyys ja tautien jatkuva leviäminen ovat nykyajan orjuutta. Meillä on valtava vastuu, vastuu maailmanrauhan, turvallisuuden ja vakauden luomisesta.
Kiitos paljon, ja lämpimät kiitokseni komission jäsenelle Michelille, joka tekee tärkeää työtä. 
Sharon Margaret Bowles (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, suhtaudun tähän mietintöön hyvin myönteisesti. EU:ssa on puhuttu viime vuosina paljon sen puolesta, että köyhille maille tarkoitettujen lääkkeiden patenttimaksuista voitaisiin luopua tai niitä voitaisiin alentaa. Toivonkin, ettemme pelkäisi vedota lisämyönnytysten puolesta, esitetäänpä kuinka monimutkaisia väitteitä hyvänsä, joita kaikkia en täysin usko. Totean tämän niin eurooppalaisena patenttiasianajajana kuin poliitikkona.
Äänestimme vasta eilen toimista lapsille tarkoitettuja lääkkeitä koskevan tutkimuksen kulujen korvaamisesta. Koska markkinavoimat eivät halua tuottaa kustannustehokasta tutkimusta lapsillemme tarkoitetuista lääkkeistä, ei selvästikään ole yllättävää, että kehitysmaille ja köyhille maille on saatavilla vieläkin vähemmän rahoitusta. Malarian ja tuberkuloosin määrä lisääntyy jo kehittyneissä maissa, ja on meneillään tauteihin liittyviä kumppanuustutkimushankkeita, joihin sisältyy lupaus tehdä mahdolliset lääkkeet kohtuuhintaisiksi kehitysmaille. Oxfordin yliopisto johtaa yhtä näistä hankkeista. Hankkeen tarkoitus on kehittää malariarokote, ja tutkimusta toteutetaan yhteistyössä oxfordilaisen biotekniikkayrityksen ja saksalaisen lääkeyrityksen kanssa. Muut toimijat tutkivat tuberkuloosirokotetta samalla tavoin muualla.
Sen lisäksi, että rokotteet ovat ennaltaehkäiseviä, ne ovat tavallisesti yhden hoitokerran lääkkeitä, mikä on lisäetu sellaisessa ympäristössä ja sellaisissa maissa, joissa lääkkeiden varastointia ja annostelun hallintaa on vaikea seurata tai joissa jakelureitit ovat turvattomia. Meidän on kuitenkin myönnettävä, että julkinen rahoitus on välttämätöntä erityisesti vähemmän tunnettujen sairauksien tutkimukselle. Mielestäni EU:n olisi otettava tämä huomioon ohjelmissaan.
Tuen tätä mietintöä monien muiden lailla koko sydämestäni ja ihmisystävyyteni vuoksi, mutta on myös syitä tukea tätä mietintöä taloudellisista syistä, sillä viivästynyt toiminta monien näiden tautien yhteydessä kostautuu muulla tavoin myöhemmin. 
Kader Arif (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten on jo aiemmin tehty, haluan ensin kiittää kollegaani jäsen Bowisia hänen erinomaisesta, kattavasta ja tasapainoisesta työstään, joka käsittelee merkittäviä ja laiminlyötyjä tauteja. 
Tämä mietintö on osa todella ajankohtaista aihealuetta juuri ennen Yhdistyneiden kansakuntien New Yorkin -kokousta, jossa vuosituhattavoitteet ovat tärkein keskustelunaihe. On tarpeetonta muistuttaa meidän jo tietävän, että kyseisiä tavoitteita ei saavuteta määrittämissämme aikarajoissa ja että niitä ollaan lisäämässä rikkaiden maiden pettämien lupausten luetteloon.
Koska kolme tärkeintä vuosituhattavoitetta kahdeksasta käsittelee terveyttä, kollegani Bowisin työn avulla saadaan varmasti lisää tietoa tästä alasta. Sen lisäksi, että Euroopan parlamentti osoittaa tietävänsä, miten asiat ovat, toivoisin sen välittävän valtioille vahvan ja selkeän viestin, jotta tavoitteet voidaan uudistaa. Köyhimpien maiden kohtaamat terveydenhuolto-ongelmat ruokkivat niiden alikehityksen kierrettä.
Voidaan yksinkertaisesti todeta, että eniten hoitoa tarvitsevat eivät pääse hoitoon. Miksi on näin? Joko siksi, että hoito on liian kallista tai siksi, että perustutkimus ja tutkimuskehitys ovat riittämättömiä, toisin sanoen tiettyjä merkittäviä ja laiminlyötyjä tauteja koskevaa perustutkimusta ja tutkimuksen kehitystä ei ole. Tämän lisäksi totean, että kun lääkkeitä on olemassa ja kun niihin on varaa, kansalaiset eivät toisinaan voi käyttää niitä, koska ne eivät sovellu kyseisten maiden erityisiin saniteettiolosuhteisiin. 
Ongelma on vakava ja rakenteellinen. Perustutkimuksen pääasiallinen rahoittaja on julkinen sektori, mutta kyseisten lääkkeiden kehitys on melkein kokonaan yksityisen sektorin varassa. Lääketeollisuudella ei ole minkäänlaista kiinnostusta investoida uusien aineyhdisteiden kehittelyyn ilman takeita voitoista. Kaikki innovointi tapahtuu siis todella kannattavien patenttien saamisen ehdoilla. Niinpä alhaisen ostovoiman kansakuntien, joita vuosituhattavoitteet pääosin koskettavat, on käytännössä mahdotonta itse hankkia näitä lääkkeitä. Kuitenkin ne ovat elintärkeitä. Tämä logiikka johtaa myös siihen, että hintataso jää keinotekoisen korkealle tasolle. Hyvät parlamentin jäsenet, maailmanlaajuistumisen aikana jokaisen ihmisen terveyden on oltava kaikkien vastuulla. Lääkkeitä koskeva toimintastrategiamme maailmanlaajuiseen terveyden ja kehityksen ongelmaan vastaamiseksi on kehitettävä tarpeiden pohjalta.
Tämän lisäksi meidän on myös rohkaistava ja tuettava kehitysmaita, jotta ne voisivat käyttää vähintään 20 prosenttia talousarviostaan terveydenhoitotoimiin, tutkimus- ja kehitystyöhön kohdennettaviin investointitoimiin tai teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien sääntöjen mukauttamiseen. Kyseisten maiden omat taloudelliset resurssit eivät tästä syystä yksinään riitä. Terveysalan suurimpaan haasteeseen voidaan nykymaailmassa vastata ainoastaan, mikäli viranomaiset ja yksityinen sektori sitoutuvat yhdessä asiaan. Lääketeollisuuden on irrottauduttava yksinomaan voittoihin keskittyvästä ajattelutavasta sekä uudistettava sitoumuksensa ja painopisteensä erityisesti tutkimus- ja kehitystyön alalla mutta myös markkinointialalla. Viranomaisten on puolestaan laadittava lainsäädännöllinen pohja, asetettava tavoitteet ja tarjottava näköaloja, jotka varmistavat yhteisen hyvän siten, että jokaisen etuja kunnioitetaan.
Kiinnitän siis neuvoston ja komission huomiota siihen, että on välttämätöntä tehdä aloitteita. On kehitettävä uusi kansainvälinen lääketieteen tutkimusta ja kehitystä koskeva yleissopimus, kirjattava tutkimuksen seitsemänteen puiteohjelmaan erityinen viittaus laiminlyötyjä tauteja koskevaan tutkimus- ja kehittämistyöhön, jolle myös taattaisiin rahoitus. On myös varmistettava, että kahdenväliset kauppasopimukset eivät uhkaa pakkolisenssejä koskevaa Dohan julistusta. Tämän lisäksi on toimittava sen edistämiseksi, että yhteisön asetus saatetaan nopeasti voimaan. Tällä hetkellä parlamentti ja neuvosto keskustelevat asetuksesta, jolla annetaan yleisiä lääkkeitä tuottaville yrityksille mahdollisuus tuottaa lääkkeitä terveydenhuollon katastrofien estämiseksi. Katastrofeilla olisi järkyttäviä vaikutuksia planeettamme suurimpaan osaan. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, eräs maailmanlaajuinen, vahva kehityssuunta on, että ihmiset haluavat elää ja säilyttää terveytensä pitempään kuin ennen. Tämä on asia, josta myös me Euroopan unionissa paljon huolehdimme. Parlamentti on päättänyt ylivoimaisella enemmistöllä, että tutkimuksen seitsemännen puiteohjelman rahoitus kaksinkertaistetaan. Toivon, että neuvosto toimii yhdenmukaisesti päätöksemme kanssa ja tekee mahdolliseksi sen, että seitsemäs puiteohjelma tulee voimaan mahdollisimman lyhyessä ajassa.
Määrärahojen kaksinkertaistamisen lisäksi meidän on myös saatava liikemaailma mukaan. Kehitysmaissa tämä merkitsee sitä, että pienet ja keskisuuret yritykset siirtyvät paikkoihin, joissa ainoat olemassa olevat valtiolliset rakenteet ovat osoittaneet kyvyttömyytensä puuttua ongelmiin. Tästä seuraa, että meidän on tuettava pienten ja keskisuurten yritysten paikallista tuotantoa ja pienyrittäjiä, jotka todella tuntevat paikallisväestön tarpeet ja toiveet. Tämän lisäksi meidän on ennen kaikkea keskitettävä huomiomme heidän käyttämiinsä palveluihin, kuten vedenjakeluun, joka on jo tänään mainittu. Meidän olisi tuettava pieniä yrityksiä, jotka ottaisivat vastuuta paikallisesta ja alueellisesta veden jakelusta ja joilla olisi oikea käsitys siitä, kuinka saadaan kunnollista juomavettä. Vettä todellakin tarvitaan ja etsitään.
Kehitysavun alalla meidän olisi pyrittävä antamaan takuita, tukea ja lainoja yrittäjille, jotka ilmaisevat halukkuutensa palvella paikallisten ihmisten tarpeita koordinoidusti maailmanlaajuisessa toimintaympäristössä. Mielestäni tämä olisi varojen hyvää käyttöä, ja pyydän komission jäsentä keskustelemaan kollegansa Verheugenin kanssa, koska on selvästi tarpeen antaa tämän kaltaiselle aloitteelle tärkeä sija. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten jäsen Rübig totesi, ihmiset haluavat elää pitkään ja terveinä. Keskustelun aiheena olevat kehitysmaiden ihmiset haluavat oikeuden elää, elää ihmisarvoisella tavalla. 
Voidaan todeta: köyhä, sairas, työtön ja toivoton. Kyseisissä maissa yksi asiaintila johtaa usein toiseen. Mielestäni mietinnöllä herätetään tietoisuus, sillä tuodaan esiin ja näkyviin tauteja, joiden nimiä emme edes osaa lausua kunnolla, vaikka meillä olisikin jokin käsitys siitä, kuinka monet miljoonat ihmiset potevat niitä. Heti, kun lintuinfluenssa ilmeni, me Euroopassa julistimme olevamme valmistautuneita siihen. Olemmeko me Euroopassa valmistautuneet vastaamaan näiden tautien tarttumiseen? Emme ole. Olemmeko valmiita ja halukkaita auttamaan ihmisiä näiden tautien torjumisessa heidän omassa maassaan? Emme mitenkään riittävällä tavalla.
Haluan siis esittää kolme ehdotusta. Ensimmäinen ehdotukseni on seuraava: Luxemburgin toimiessa neuvoston puheenjohtajavaltiona me päätimme nostaa Euroopan kehitysapumaksatuksia 0,7 prosenttiin. Mielestäni meidän on mitä pikimmin ryhdyttävä yhdessä jäsenvaltioiden kanssa suunnittelemaan, kuinka paljon siitä voidaan käyttää sairauksien torjuntaan ja terveydenhuoltoalaan niin, että köyhyys, työllisyys ja terveys otetaan riittävästi huomioon.
Toinen ehdotukseni on, että meidän olisi rahoitettava tautien tutkimusta Euroopassa. Kolmanneksi ehdotan, että kutsuttaisiin konferenssiin kaikki kehitysyhteistyöpolitiikkaan liittyvää EU:n rahoitusta saavat järjestöt, kuten järjestö, jonka puheenjohtaja olen. Konferenssissa voisimme miettiä, miten voisimme yhdessä toimia tehokkaasti näillä aloilla kehitysmaissa. 
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan vielä kerran kiittää meille esitellyn mietinnön hyvästä laadusta. Olen samaa mieltä lähes kaikesta, mitä aiheesta on sanottu. 
Tämä sattuu tänään juuri oikeaan aikaan. Olin itse asiassa kaksi päivää sitten konferenssissa aidsin, tuberkuloosin ja malarian torjumiseksi perustetun maailmanlaajuisen terveysrahaston uudelleenvarustamiseksi, jos näin voi sanoa. Ilmoitin siellä erityisesti lukuisista toimista, joihin aion ryhtyä. Toimien erityinen tarkoitus on lisätä sellaisia tauteja koskevaa tutkimusta, joita esiintyy jatkuvasti kehitysmaissa ja köyhissä maissa ja jotka eivät valitettavasti aina kiinnosta lääketeollisuutta heikon taloudellisen kannattavuuden vuoksi. Olen siis suhteellisen paljon samaa mieltä toteamuksesta, että viranomaisten ja jäsenvaltioiden on selkeästi osallistuttava enemmän tämän alan toimiin. Ilmoitin myös useista toimenpiteistä, joilla Euroopassa tai muualla asuvia, kotimaistaan lähteneitä terveysalan asiantuntijoita kannustetaan palaamaan kotimaahansa. Voisimme ottaa käyttöön tiettyjä kannustimia tässä asiassa. 
Myönnän, että tunnen yhä enemmän halua ehdottaa teille pian asteittaista suunnitelmaa koulutukseen ja terveyteen suunnattavien varojen osuuden nostamiseksi joko kymmenennen Euroopan kehitysrahaston kautta tai seuraavassa budjetissa, koska tätä asiaa ei ole vielä ratkaistu. Itse asiassa olen entistä enemmän sitä mieltä, että koulutus ja terveydenhuolto ovat äärimmäisen tärkeitä. Vaikka meidän on tietenkin kiireesti vastattava moniin vaikeuksiin ja kerättävä varat tämän tekemiseksi, meidän on pohdittava vakavasti todellista, sanoisin miltei systemaattista, koulutusalan ja terveydenhuoltoalan strategiaa. 
Olen kuullut ihmisten puhuvan 20 prosentista, jopa 35 prosentista. Mielestäni on ehkä vaikeaa toteuttaa 35 prosentin osuutta tällä hetkellä, mutta voisimme varmasti suunnitella näihin kahteen alaan sijoitettavien varojen asteittaista kasvua, joka tapahtuisi useiden vuosien aikana. Mielestäni olisi myös viisasta avata hallitusten kanssa neuvottelut alakohtaisesta tuesta. Näin meidän olisi mahdollista rohkaista hallituksia ja viranomaisia minimivaatimuksilla tietyssä, yhdenmukaisessa yhteydessä ottamaan vastuuta näistä ensisijaisen tärkeistä aloista. Palaan asiaan varmasti vielä keskusteluissa Euroopan unionin politiikasta ja budjettituesta.
Olen painanut mieleeni monia ajatuksia, jotka myös esitetään kyseisessä mietinnössä. Voin taata, että ne innostavat minua tämän alan toimien edistämisessä ja niiden ehdottamisessa parlamentille. Teidän laillanne olen hyvin valpas tämän alan suhteen, ja kiitän kaikkia puhujia sekä esittelijää siitä, että hän antoi meille tämän erinomaisen välineen. Se on innostava, ja käytän sitä varmasti. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tämän iltapäivän keskustelujen päätteeksi.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Italian uuden sosialistipuolueen jäsenenä ja kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenenä haluan esittää seuraavat huomautukset.
Kehitysmaiden terveysjärjestelmät ovat jatkuvissa vaikeuksissa, koska velkojen takaisinmaksu ja hoito vie noin 40 prosenttia bruttokansantuotteesta, kun taas koulutukseen ja terveyteen osoitetut varat pysyvät säälittävän alhaisina. Yksittäisten maiden toimien lisäksi kansainvälisen yhteisön on joka tapauksessa suostuttava täydentämään kyseisiä investointeja riittävällä, pitkäaikaisella taloudellisella tuella.
Toiveena on, että seitsemänteen puiteohjelmaan sisältyy, kuten strategisiin vuosituhattavoitteisiinkin, erityinen viittaus kyseisiä maita vaivaaviin tauteihin, ja että siinä myönnetään myös riittävä rahoitus asialle. On järjetön ja monella tavoin sietämätön tosiseikka, että kannattavien markkinoiden puutteen vuoksi ei tutkita käytännössä ollenkaan tauteja, joihin sairastuvat melkein ainoastaan kehitysmaiden köyhät ihmiset.
Tämä tilanne on korjattava nopeasti vakavasti otettavan, todellisen ja nopean kansainvälisen sitoumuksen avulla. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta päätöslauselmaesityksestä, jotka koskevat nälänhätää Nigerissä.(1)
Panagiotis Beglitis (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, edessämme on karu todellisuus: köyhissä maissa, erityisesti Saharan eteläpuolisen Afrikan maissa, nähdään nälkää, ja rikkaat maat tekevät lupauksia. Kuten New Orleansin tapaus ja Afrikan pitkittyvä kuivuus ja lämpötilan kohoaminen osoittavat, maapallon ilmastonmuutoksesta aiheutuu eniten vahinkoa kehitysmaille ja köyhälle väestölle.
YK:n jäsenvaltioiden johtajien, joiden on määrä kokoontua New Yorkiin, on vihdoinkin ymmärrettävä oma vastuunsa ja ryhdyttävä lausunnoista varsinaisiin toimiin. Afrikan kansoja koettelevan ankaran nälänhädän vuoksi on välttämätöntä suunnitella maailmanlaajuista strategista apua myöhästyneiden armonosoitusten asemesta.
G8-maiden asettama tavoite, joka koskee ennen kaikkea köyhyyden ja nälän torjumista Afrikassa, on sidoksissa suoriin ja rohkeisiin päätöksiin. Niiden tekemistä vaikeuttaa kuitenkin G8-maiden oma asenne. Tyypillinen esimerkki on jatkuva viivyttely köyhien maiden velkojen tosiasiallisessa mitätöinnissä. Maataloustuotteiden kansainvälisen kaupan anarkistinen vapauttaminen syventää parhaillaan kuilua kehittyneiden maiden ja kehitysmaiden välillä. Maailman elintarvikekriisi on tällä hetkellä luonteeltaan rakenteellinen. Tämä on uhka vakaudelle ja edellyttää kansainvälisiä rakenteellisia toimia.
Vaikka humanitaarista apua on tästä näkökulmasta katsottuna lisättävä, se ei voi olla vastaus Afrikan vakaviin ongelmiin. Nigerin kriisi on osoittanut sen, että YK:n ja Euroopan unionin varhaisvaroitus- ja ehkäisymekanismeissa on vakavia puutteita. Kuten Nigerin tapaus osoittaa, nämä puutteet aiheuttavat sen, että humanitaaristen toimien jälkeinen rahoitustarve on huomattavan paljon suurempi.
Mikään strategia, joka perustuu edelleen vain runsaaseen kansainväliseen humanitaariseen apuun – pääsihteeri Kofi Annan on vaatinut YK:n tukirahaston kymmenkertaistamista – ei kuitenkaan pitkällä aikavälillä tehoa, ellei kansainvälinen yhteisö aloita Afrikassa "vihreää vallankumousta". Tarvitaan perinpohjaisia muutoksia ja uudistuksia valtion, yhteiskunnan, talouden ja maataloustuotannon alalla.
Euroopan unionilla on merkittäviä suhteellisia etuja Afrikassa, ja sen on toteutettava 24. toukokuuta 2005 pidetyssä ministerineuvostossa tekemänsä tärkeät päätökset.
Marie Anne Isler Béguin (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Kofi Annan totesi 28. elokuuta, että me kaikki olemme vastuussa Nigerin nälänhädästä. Onko meidän aina toimittava samoin? Lähetin teille itse asiassa huhtikuussa kirjeen, jossa otin esiin Nigeriä uhkaavan nälänhädän. Lisäksi kiitän teitä tässä yhteydessä vastauksestanne. Miksi kuitenkin aina käy niin, että ennen kuin toimimme, meidän on nähtävä hirvittäviä kuvia televisioruuduillamme?
On totta, että vielä kesäkuussa Nigerin hallitus, joka on pitkään kieltänyt kriisin laajuuden, kieltäytyi jakamasta ilmaiseksi ruoka-apua, koska se halusi omien sanojensa mukaan välttää markkinoiden ajautumisen epätasapainoon, vaikka tiedämme erittäin hyvin, että köyhimmät ihmiset eivät voineet ostaa kohtuuhintaisia tuettuja elintarvikkeita eikä heillä ollut niihin varaa.
Näin ollen palaamme samaan kysymykseen: mitä teemme tämän kuolevan ja kurjistuvan Afrikan hyväksi? Maailma on todellakin vihdoin kiinnittänyt huomiota Nigerin kohtaloon. Apu on päässyt lopulta perille. Avunantajat huomasivat, että kriisi olikin todellinen nälänhätä, joka koettelee kolmasosaa Nigerin väestöstä tai 3,6 miljoonaa ihmistä, mikä on valtava määrä ihmisiä. Päätöslauselmassamme voimme kuitenkin edelleen vaatia, että tälle väestölle tarkoitettu apu vastaa tarpeita ja että se tietenkin saavuttaa poikkeuksetta kaikkein heikoimmassa asemassa olevat ihmiset. Tosin tässäkään asiassa en kerro teille mitään sellaista, mitä ette jo tietäisi.
Viittaan erityisesti paimentolaisväestöön, esimerkiksi niihin, jotka eivät ole välttämättä Maailman elintarvikeohjelman listoilla ja jotka ovat menettäneet lähes koko karjansa, joka on myös nälkäkuoleman partaalla. Tämän vuoksi fulaanien keskuudesta on raportoitu useista itsemurhista. Fulaanit ovat urhea kansa, joka ei halua kerjätä. Tämä nälänhätä muistuttaa meitä myös siitä, että meidän on harjoitettava todellista kehitysapupolitiikkaa.
Arvoisa komission jäsen, olen hyvin tietoinen siitä, että te pystytte tukemaan sanomaanne numeroilla ja toimenpiteillä. Näin ollen mitä kestäviä kehityshankkeita komissio toteuttaa parhaillaan Nigerissä? Entä Afrikassa? Mikä on maataloustuotteiden vientituen tilanne? Kaikki nämä kysymykset esitetään yhä uudelleen, mutta mielestäni jonakin päivänä niihin on annettava todellinen Euroopan unionin tasoinen vastaus. 
Jaromír Kohlíček (GUE/NGL ),
   .  Vaikka tämän aiheen otsikkona on tšekinkielisen esityslistan mukaan "Nälänhätä Nigeriassa", aion keskustella Nigerin tilanteesta, kuten todetaan esityslistan muissa kieliversioissa, muun muassa ranskan-, saksan- ja englanninkielisessä versiossa ja käsiteltäväksi jätetyissä päätöslauselmaesityksissä.
Eräässä suhteessa koko Afrikan manner eroaa Euroopasta. Satoja, jopa tuhansia ihmisiä kulkee jatkuvasti maiden rajojen – nämä rajat vakiinnutettiin pysyvästi vasta 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla – ylitse, ja tätä kulkua on täysin mahdotonta valvoa. Monet ihmiset siirtyvät paikasta toiseen karjansa ja kaiken omaisuutensa kanssa etenkin Sahelin alueella, johon Niger kuuluu, ja tämän vuoksi kriisit leviävät varsin nopeasti tämän alueen eri maiden välillä. Monet ihmiset, jotka tuntevat Nigerin runsaat luonnonvarat, kuten suuret uraanimalmiesiintymät, joita maassa hyödynnetään, hämmästyisivät saadessaan tietää, mihin tästä toiminnasta saatavat tulot päätyvät. Toimet korruption vähentämiseksi ja maan hallituksen painostamiseksi käyttämään budjettivaroja tehokkaasti ovat näin ollen looginen ja tarpeellinen ensimmäinen askel.
On turha kieltää, että arvonlisäveron kantaminen jauhosta ja maidosta voisi pahentaa tilannetta elintarvikkeiden osalta entisestään. Perustavaa laatua oleva virhe on kuitenkin se, ettei tueta uudenaikaista maataloutta, joka perustuu kastelujärjestelmien ja vesivarojen kehittämiseen viljan tuotannon lisäämiseksi. Hyvin yleinen liikkuva paimentolaisuus, joka on erityisen yleistä maan pohjoisosassa, johtaa aavikoitumiseen ja kriisin pahenemiseen vuosi vuodelta. Lisäksi se, että paimentolaiset kulkevat rajojen ylitse, voi johtaa kriisin leviämiseen muihin maihin ja erityisesti Maliin ja Burkina Fasoon.
Tämän vuoksi on viipymättä tehtävä kaksi päätöstä. Ensimmäinen on se, että elintarvikeapua on toimitettava välittömästi, ja toinen se, että on laadittava laaja-alainen ohjelma kastelun ja vesivarojen kehittämiseksi. Olennainen lisä tähän ohjelmaan on järjestelmä, jossa riittävän monille maanviljelijöille opetetaan järkeviä maatalouskäytäntöjä, jotka perustuvat sellaisiin viljan viljelymenetelmiin, jotka hyödyttävät kyseistä aluetta. Lisäksi puita on istutettava aavikoitumisen välttämiseksi. Todennäköisesti vaikein tehtävä on paimentolaisuuden rajoittaminen uhanalaisimmilla alueilla.
Myös muiden alueen maiden on oltava mukana tässä ohjelmassa, koska muutoin edessämme on alati kasvava joukko muita tähän liittyviä ongelmia aavikoitumisen edetessä kohti etelää. Elintarvikkeiden toimittaminen on ainoastaan lyhyen aikavälin ratkaisu ongelmaan, ja laajempi ratkaisu on löydettävä pitkällä aikavälillä. Tarpeellista ei ole suinkaan painostaa toimiin julkisten palvelujen vapauttamiseksi ja markkinoiden nopeaksi avaamiseksi, sillä se voisi johtaa tilanteen pahenemiseen entisestään lähitulevaisuudessa. Äänestyksessä meidän olisi näin ollen pyrittävä hyväksymään päätöslauselma, joka on sanamuodoltaan sellainen, että se voi toimia perustana Nigerin ja koko alueen ongelmien todelliselle ratkaisemiselle. 
Fiona Hall (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, tämä päätöslauselmaesitys kuvastaa huolestumista, joka perustuu siihen aiemmista Afrikan nälänhädistä saatuun kokemukseen, että välittömän kriisin ilmetessä se, että maahan toimitetaan suuria määriä ulkomaista ruoka-apua, saattaa vähentää paikallista tuotantoa ja lisätä alueen köyhyyttä pitkällä aikavälillä. Tätä kriisiä on kuitenkin mahdollista hoitaa tavalla, joka ei ole uhka paikalliselle taloudelle.
Esimerkiksi kansalaisjärjestö Oxfam on erikoistunut toimeentulojärjestelmiin, joiden avulla väestölle luodaan edellytykset ostaa elintarvikkeita. Oxfamin avulla on pystytty vähentämään huonokuntoisten eläinten määrää siten, että niitä on ostettu asianmukaisella hinnalla teurastettaviksi. Lisäksi Oxfamin alana on työperusteinen etusetelijärjestelmä, jossa tarjotaan eläinten ruhojen pois kuljettamisen, teuraslihan kuivattamisen ja metsittämisen kaltaisia työtehtäviä.
Nigerin tämänvuotinen kriisi ei ole poikkeuksellinen: monille ihmisille nykyinen nälänhätä on vain hieman pahempi kuin se, jonka he ovat kokeneet joka vuosi. Vaikka sadetta ei saatu paljon ja heinäsirkkatuhoja esiintyi, tämänvuotinen elintarviketuotanto oli itse asiassa vain 11 prosenttia viiden vuoden keskimääräistä tuotantoa heikompi. Näin ollen todellinen kysymys ei ole se, mistä tämänvuotinen kriisi aiheutui, vaan se, mistä johtuu jatkuva nälkä ja köyhyys. Vastaus tähän kysymykseen on monimutkainen. Joidenkin raporttien mukaan naiset ja lapset näkevät joissakin kylissä nälkää, vaikka viljaa on lukittuna kotitalouksien varastoihin, joihin naiset eivät tavan mukaisesti saa mennä. Puhumme usein naisten aseman tärkeydestä, mutta on vaikeaa löytää hätkähdyttävämpää esimerkkiä siitä, miten vahingollista naisten voimattomuus on. Ainoastaan yksi neljästä tytöstä käy ala-asteen koulua Nigerissä. Jos tytöt pääsevät kouluun, naisetkin voivat päästä käsiksi omiin viljavarastoihinsa.
Lopuksi todettakoon, että me eurooppalaiset pahennamme pitkän aikavälin ongelmaa sillä, ettemme ryhdy riittävän tehokkaisiin toimiin ilmastonmuutoksen torjumiseksi. Kaikki mahdolliset maatalouden parantamiseen tähtäävät ohjelmat ovat hyödyttömiä, jos Sahelin aavikoituminen jatkuu. Ylilaiduntaminen ja metsänhakkuut ovat maapallon keskilämpötilan nousun tavoin tosiasioita. Tämän vuoksi meidän on Euroopan parlamentissa lyötävä viisaat päämme yhteen. Ensi kerralla, kun keskustelemme toimista kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi, muistakaamme syrjäiset alueet ja nälänhätä Afrikassa. 
John Bowis (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, haluan aluksi lainata Maailman ruokaohjelmasta (WFP) vastaavaa James Morrisia, joka on sanonut, että "Nigeristä olemme saaneet viestin itkeviltä lapsilta, jotka ovat liian aliravittuja huutaakseen apua". Hän sanoi myös, että "on surullista, että huomio on jo muualla ja lahjoitukset ovat jälleen ehtyneet." Ongelma on se, että Nigerissä 2,7 miljoonaa ihmistä tarvitsee kiireellisesti ruoka-apua. Lisäksi alati kasvavana huolena on se, että samalla, kun ruoka-apua jaetaan jatkuvasti nälänhädän pahiten koettelemille alueille, hätätoimien taloudellinen tuki vähenee. Elokuun toisella puoliskolla WFP:lle myönnettiin vain kaksi lahjoitusta. Hätätoimien rahoitus on edelleen katettu ainoastaan 50-prosenttisesti, ja edelleen tarvitaan 29,6 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria tarvittavan avun toimittamiseksi.
Elintarvikekriisi on mutkikas asia. Oma vaikutuksensa on ollut sääolosuhteilla, elintarvikkeiden tuotannolla, markkinoilla, tekniikoilla, vesihuollolla, terveydenhuollolla, koulutuksella ja lastenkasvatuksella. Viime vuoden kuivuus yhdistyneenä heinäsirkkatuhoihin sekä tämänvuotinen kuivuus ovat yhdessä johtaneet elintarvikkeiden hintojen nousuun. Hinnat ovat kolminkertaistuneet maaseutualueilla ja kaksinkertaistuneet kaupungeissa osittain sen vuoksi, että kysyntä on lisääntynyt naapurimaissa, kuten Nigeriassa.
Yhdymme MSF:n näkemykseen ja kriittiseen suhtautumiseen siihen, että ensinnäkin Nigerin hallitus ja sen jälkeen YK ovat reagoineet hitaasti. WFP arvioi, että ruoka-annoksia pystytään toimittamaan vain 110 000 ihmiselle, mikä on 10 prosenttia pahiten nälänhädästä kärsivän alueen 1,2 miljoonasta asukkaasta. Huolenaiheena on se, että elintarvikkeet eivät päädy niitä eniten tarvitseville eli erityisesti alle viisivuotiaille lapsille, ja että toimitetut elintarvikkeet eivät käy niille pienille lapsille ja imeväisikäisille, jotka ovat tämän nykyisen nälänhädän suurimpia uhreja.
Lisäksi olemme huolestuneita siitä, että kriisi leviää muihin alueen maihin. Jo tällä hetkellä vaikeuksia on Sahelin alueella laajemmin sekä Malin pohjoisosissa. Burkina Fasossa maanviljelijät ovat jo menettäneet 90 prosenttia sadostaan, ja heidän on myytävä karjaansa saadakseen rahaa peruselintarvikkeisiin. Kiireellisiä toimia tarvitaan, ja niitä tarvitaan heti. 
Alyn Smith,
   . – Arvoisa puhemies, yhdyn samaan ryhmään kanssani kuuluvaan kollegaani Isler Béguiniin hänen esittäessään kysymyksiä komission toimista alueella, mutta myös meillä ja Euroopan parlamentilla on oma tehtävämme.
Nigerin tilannetta on vaikea sanoin kuvata: maassa on 12 miljoonaa ihmistä säännöllisesti ja jatkuvasti kaikenlaisten luonnononnettomuuksien armoilla, mihin yhdistyvät sisäpoliittiset virheet ja kansainvälinen piittaamattomuus – kunnes mitään ei ole tehtävissä – sekä jatkuva johdonmukaisuuden puute.
Toiveena oli, että G8-maiden huippukokouksessa, jota isännöimme Skotlannissa, olisi otettu aimo askel kohti pysyvän kehyksen luomista siten, että komissio olisi kenties saanut mahdollisuuden sitoutua pysyvästi, johdonmukaisesti ja rakentavasti Nigerin kaltaisten maiden auttamiseen. Petyimme pahan kerran, mutta edistysaskeleena voidaan pitää edes ilmoitettua velkahuojennusta.
Meidän tehtävämme Euroopan parlamentissa on valvoa sitä, että nämä puheet toteutetaan käytännössä. Ehkäpä voimme keskustella asiasta AKT:n ja EU:n yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessa, josta voin ilokseni todeta, että se kokoontuu marraskuussa Edinburghissa. Euroopan parlamentin on tehtävä oma osuutensa johdonmukaisen kehyksen luomisessa, ja toivon, että voimme tehdä yhteistyötä komission kanssa tältä pohjalta. 
Urszula Krupa,
   . – Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu valottaa yhtä tämänhetkisen maailmamme monista murhenäytelmistä. Elämme maailmassa, jossa arviolta joka seitsemäs minuutti kuolee nälkään lapsi teknologian, tutkimuksen, tuotannon ja uusien tekniikoiden alalla saavutetuista suurista edistysaskelista huolimatta.
Kukaan täällä läsnä olevista ei voi edes yrittää kuvitella nälkään nääntyvien tuskaa, emmekä voi ymmärtää äärimmäiseen köyhyyteen ajautuneiden aikuisten ja lasten kurjuutta. Niger ei ole ainoa maa, jossa tällaista tapahtuu. Vastaavaa tapahtuu muissa Saharan eteläpuolisen Afrikan maissa ja muuallakin maailmassa. Niger itse kärsii parhaillaan kuivuudesta ja heinäsirkkavitsauksesta. Tämän seurauksena viisi miljoonaa ihmistä näkee nälkää, ja yli miljoona ihmistä, joukossa lapsia, on välittömässä vaarassa kuolla nälkään. Tämän olisi kolkutettava omaatuntoamme. Tämän olisi kolkutettava etenkin niiden omaatuntoa, joita ohjaa pelkästään voitontavoittelu ja jotka turvautuvat elintarvikkeiden tuotantoa rajoittaviin markkinaperiaatteisiin ihmisoikeuksista, ihmisarvosta ja moraalisista periaatteista piittaamatta.
Menestyspropagandasta, jota on monesti julistettu myös tältä paikalta, on tullut syytös köyhyyden tosiasiallisen maailmanlaajuistumisen ja kansakuntien rauhanomaiseen rinnakkaiseloon kohdistuvan uhan edessä. Tämän tänään käymämme keskustelun kaltaiset keskustelut eivät muuta mitään, kuten ei myöskään se humanitaarinen apu, jota myöntävät hyvin rikkaat G8-maat, jotka näyttävät ottaneen Afrikan painopisteekseen. Tarvitaan velkahuojennusta ja pitkän aikavälin kehityspolitiikkaa ja lisäksi solidaarisuuden henkeä kehittyvän maailman maita kohtaan. 
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Nigeriä tällä hetkellä koetteleva elintarvikekriisi on kestämätön. Se on kestämätön sen vuoksi, että väestöä, ja etenkin lapsia, nääntyy nälkään, ja he tarvitsevat kiireellisesti apua. Se, miten tätä kriisiä on käytetty hyväksi avunantajien arvostelemiseksi hitaudesta ja niiden syyttämiseksi siitä, etteivät ne pysty toimittamaan apua hädänalaisille ihmisille, saa minut kuitenkin esittämään huomioita, joiden tarkoituksena on yksinkertaisesti objektiivisen analyysin tekeminen Nigerissä vallitsevasta tilanteesta ja tarkkojen tietojen antaminen ainakin eurooppalaisen tuen osalta.
Niger on yksi maapallomme köyhimmistä maista. Se kuuluu Sahelin kuivimpaan alueeseen, jossa elintarvikkeiden saanti on aina epävarmaa. Elintarviketurva on Nigerissä erittäin haavoittuvalla pohjalla ja aliravitsemus on toistuva ongelma. Pienetkin ilmastolliset heilahtelut, kuten riittämättömät sateet tai juuri viljasadon tuhoutuminen tuholaisten, esimerkiksi lintujen tai heinäsirkkojen vuoksi, ja vähäisetkin markkinahintojen häiriöt johtavat välittömästi ruokapulaan. Ihmiset käyttävät varastonsa loppuun liian nopeasti, viljavarastot tyhjentyvät huhtikuussa ja elintarvikkeita on niukasti markkinoilla tai niitä myydään kohoavilla hinnoilla. Ihmisten on odotettava syyskuussa tai lokakuussa saatavaa seuraavaa satoa, mikäli ylipäänsä kunnon sadekausi tulee. Tämänhetkinen kriisi on kuitenkin edellisten vuosien kriisejä ankarampi. Loppukesällä 2004 liikkuneet heinäsirkkaparvet ja monien Sahelin alueiden ja erityisesti tiettyjen Nigerin alueiden vähäiset sateet johtivat hyvin heikkoon satoon.
Jo syyskuussa 2004 komissio myönsi 25,5 miljoonaa euroa heinäsirkkojen torjuntakampanjoihin niille Sahelin alueille, jotka ovat suurimmissa vaikeuksissa, eli Senegalille, Tšadille, Mauritanialle, Malille ja Nigerille, ja rahat osoitettiin FAO:lle (Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestölle).
Jo helmi–maaliskuussa 2005 Nigerissä ilmenivät ensimmäiset merkit vaikeasta ruokapulasta. Viljan hinta nousi nopeasti, karjan hinta laski, suuri joukko karjalaumoja vietiin ennenaikaisesti laidunalueille ja paikallisista elintarvikkeista tuli puutetta markkinoilla. Maaliskuussa Nigerin hallitus, joka luotti kansalliselta elintarvikekriisien torjunta- ja hallintavirastolta saamiinsa tietoihin, myönsi komission voimakkaasti tukemana rahaa viljan ostamiseen 42 000 tonnin edestä myytäväksi edulliseen hintaan ja jakoi ruokaa palkkioksi työvoimaintensiivisestä työstä. Maailman elintarvikeohjelmasta vastaava järjestö ryhtyi toimiin kansallisen viraston tukemiseksi esittäessään 2,3 miljoonan euron suuruisen avustuspyynnön, johon komissio vastasi välittömästi myöntämällä 1 miljoonaa euroa. Samalla kukaan, ei hallitus, ei Maailman elintarvikeohjelma eivätkä kansalaisjärjestötkään kyenneet tarkkojen kokonaistietojen puuttuessa arvioimaan sitä, oliko kyseessä hieman edellisvuosia vaikeampi kriisi vai vakava elintarvikekriisi.
Tämän jälkeen komissio oli yhteydessä avustusjärjestöihin saadakseen niiltä tilannearvion ja ennen kaikkea kuullakseen niiden suunnitelmista, koska tuolloin emme olleet saaneet minkäänlaista rahoituspyyntöä. Yksikään kansalaisjärjestö ja yksikään niistä järjestöistä, joiden kanssa teemme parhaillaan työtä, ei ottanut meihin yhteyttä, eikä esittänyt avustuspyyntöä, kuten yleensä tapahtuu, sillä, kuten tiedätte, komissio ei itse osallistu tämäntyyppisiin toimenpiteisiin.
Vasta toukokuun lopussa ja kesäkuun alussa maan tietyissä osissa suoritetuista ravitsemustutkimuksista ilmeni, että kriisi syveni. Humanitaarisen avun kumppanit riensivät tuolloin apuun. Tällöin komissio teki kaksi kiireellistä päätöstä ECHO:n kautta yhteensä 6,3 miljoonan euron myöntämiseksi. Tämä on tapahtumien ajallinen kulku.
Mikä on tilanne tänään? Paikalla äsken käynyt ECHO:n arviointiryhmä arvioi, että tällä hetkellä ravitsemustarpeet täyttyvät tyydyttävästi, vaikka tuen täytäntöönpanossa on ilmennyt viivytyksiä. Komissio on ilman muuta valmistautunut lisäämään tukeaan, jos lisätarvetta ilmenee. Tällä hetkellä tarvitaan tehokasta koordinointia paikan päällä olevien kumppaneiden kesken, jotta ne pystyvät kohdentamaan avun oikein ja nopeuttamaan sen toimittamista. Euroopan komissio on myöntänyt lisäksi 2 miljoonaa euroa Malille, 4,6 miljoonaa euroa Eritrealle ja 4,5 miljoonaa euroa Etiopialle, koska myös näissä maissa on elintarvikkeiden ja ravitsemuksen osalta ilmennyt kriisitilanteita.
Tämä kriisi koskee meitä, ja sen vuoksi meidän kaikkien on syytä ottaa siitä kaikki mahdollinen oppi. Mielestäni opittavia asioita on pääasiallisesti kaksi. Ensinnäkin Nigerin osalta on olennaisen tärkeää, että humanitaaristen ponnistelujen lisäksi löydetään kestävä ratkaisu maan haavoittuvuuteen elintarviketurvastrategiaa tehostamalla. Juuri tällaista politiikkaa komissio on harjoittanut monien vuosien ajan yrittäessään vastata tähän kriisiin pitkällä aikavälillä. Tarkoitan ennen kaikkea kasteluhankkeita, altaiden rakentamishankkeita ja muita vastaavia hankkeita, joille voidaan myöntää yhteisön rahoitusta.
On tuettava ja parannettava Nigerin kansallisia ennakkovaroitusjärjestelmiä ja mekanismeja ruokapulan havaitsemiseksi. Maaseudun kehittämistä ja markkinoiden järjestämistä koskevat ohjelmat ovat osa tätä tavoitetta, kuten myös kouluateriat. Komissio on Nigerin tärkein avunantaja. Yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston kautta tälle maalle on voitu myöntää lähes 400 miljoonan euron suuruinen rahoituspaketti, johon sisältyy 60,6 miljoonaa euroa elintarviketurvan kehittämiseen. Budjettikohdasta "elintarviketurva" osoitetaan 15 miljoonaa euroa kansalliselle elintarvikekriisien torjunta- ja hallintavirastolle tukiohjelmaa varten (vuosiksi 2004–2006). Komissio toimii kuitenkin lähes yksin, koska vain jotkin Euroopan maat auttavat komission lisäksi tätä maata.
Yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston määrärahojen jälkeisistä määrärahoista käytävissä keskusteluissa, jotka aloitetaan ensi vuonna, otetaan varmasti huomioon tämän elintarvikekriisin opetukset. Suoralta kädeltä voidaan kuitenkin todeta, että tekipä komissio mitä tahansa Nigerin hyväksi, haaste on valtava. Haasteeseen on vaikea vastata, ellei koko kansainväliseltä yhteisöltä saada merkittävämmin kehitysapua. Kuten tiedätte, kehitystuen lisääminen on komission painopistealue, ja tämän viestin haluamme tuoda julki New Yorkissa.
Toiseksi totean kansainvälisten avustusjärjestöjen reagoinnin osalta, että tätä reagointia olisi valitettavasti voitu koordinoida paremmin. Sitä olisi voitu koordinoida paremmin myös Nigerin hallituksen ja muiden avustusjärjestöjen, esimerkiksi kansalaisjärjestöjen tai Yhdistyneiden kansakuntien virastojen kesken sekä ensimmäisten varoitusten ja havaintojen vaiheessa että siinä vaiheessa, jossa kriisiin vastattiin ja apua kohdennettiin. Komissio on valmis tukemaan riippumatonta arviointia, jolla pyritään tunnistamaan keinot avun koordinoinnin parantamiseksi vastaavassa tilanteessa.
Vielä muutama sana avunantajien toimista. Myönnän, että minua hämmentävät – en peittele tätä tosiasiaa – eräiden humanitaaristen järjestöjen esittämät lausunnot. Avunantajana komissio olisi voinut toimia nopeammin, jos se olisi keväällä havainnut humanitaaristen järjestöjen olevan paikan päällä, kuten se odotti. Huomautan kuitenkin, että sen jälkeen, kun tiedotusvälineiden vyörytys alkoi, ei ollut enää vaikeaa löytää kumppaneita, jotka olivat valmiita lähtemään Nigeriin. Olen aina antanut tunnustusta kumppaneinamme toimivien humanitaaristen järjestöjen asiantuntemukselle ja sitoutumiselle, mutta minua hämmästyttivät lausunnot, joita kuulin joiltakin näiltä järjestöiltä siitä, että puhuttaessa elintarvikeriiseistä Afrikassa, olipa kyseessä sitten Sahel, Afrikan sarvi tai Etelä-Afrikka, ongelmat johtuvat avunantajien riittämättömästä reagoinnista. Väite on älyllisesti liian helppo. Elintarvikekriisit Afrikassa – kuten erittäin hyvin tiedätte – ovat mutkikas ilmiö, johon vaikuttavat monet tekijät: ilmasto, väestö, ihmisten terveydentila – esimerkiksi voidaan ottaa Aidsin katastrofaaliset seuraukset Etelä-Afrikassa alentuneen fyysisen vastustuskyvyn vuoksi – poliittinen ja taloudellinen hallintotapa. Mielestäni ei ole täysin reilua väittää, että näiden kriisien puhkeamisen ehkäisemiseen riittäisi pelkästään avunantajien tuki. Tämä on lisäksi jokseenkin holhoava ja moralisoiva asenne, jota en hyväksy.
Voitte olla varmoja siitä, että komissio pysyy jatkossakin erittäin valppaana, ja toivon, että tästä lähtien, kun saamme tietoa ongelmasta ja avustuspyyntö esitetään, löydämme toteuttavia ja kumppanina toimivia järjestöjä työmme nopeuttamiseksi. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan iltapäivän keskustelujen päätyttyä. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana keskustelu seitsemästä päätöslauselmaesityksestä, jotka koskevat ihmisoikeusloukkauksia Kiinassa, erityisesti uskonnonvapauden alalla.(1) 
Marios Matsakis (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, uskonnonvapaus on perusluonteinen ihmisoikeus ja merkittävä indikaattori yhteiskunnan sivilisaation tasosta. Ei voida kuitenkaan kieltää sitä, että joissakin tapauksissa uskontoa on käytetty poliittisten ja taloudellisten etujen hankkimiseen. Ei voida myöskään kieltää sitä, että uskonnollinen fanaattisuus on johtanut tietyissä tapauksissa moniin äärimmäisyysilmiöihin, joiden maalitauluna ovat demokraattiset instituutiot. Loppujen lopuksi tasapaino uskonnonvapauden ja kansalaisten asianmukaisen suojelun välillä on hauras ja edellyttää suurta viisautta lainsäädännön laatimisessa sekä vilpitöntä määrätietoisuutta sen oikein soveltamiseksi.
Ei ole yllättävää, että tätä tahtoa ei ole totalitaarisissa valtioissa, joissa uskonto nähdään pelkästään potentiaalisena uhkana vallassa olevien hallintojen poliittiselle vakaudelle. Tämä näyttää pätevän Kiinaan. Äskettäin kansainvälisen painostuksen edessä Kiinan hallitus pani täytäntöön uutta lainsäädäntöä uskonnollisissa kysymyksissä, mutta on jo nyt sangen selvää, että nämä muutokset eivät ole tarpeeksi suuria, ja uskonnonvapautta rajoittavia toimia sovelletaan edelleen. Kiinasta tunnetaan hyvin monia tapauksia, joissa uskonnollisia ryhmiä ja uskonnonharjoittajia on vainottu ja ahdisteltu, eikä niitä ole tarpeen mainita enää uudestaan. Kehotamme Kiinan hallitusta lopettamaan tosiasiallisesti uskonnollisen sorron maassa ja lisäksi välittömästi päästämään vapaiksi ja vapauttamaan syytteistä kaikki ne henkilöt, joita vastaan valtion viranomaiset ovat ryhtyneet seuraamusmenettelyihin heidän uskonnollisten käsitystensä tai tapojensa vuoksi.
Kehotan teitä tukemaan tätä yhteistä päätöslauselmaesitystä. 
Józef Pinior (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, meidän on oltava tyytyväisiä Euroopan unionin ja Kiinan välisten suhteiden kehittymiseen kaupan, talouden, kulttuurin ja politiikan alalla. Kiinasta voisi tulla Euroopan unionin strateginen kumppani pyrittäessä luomaan uutta maailmanjärjestystä. On kuitenkin pidettävä mielessä, että aidon kumppanuuden on rakennuttava yhteisten arvojen varaan. Suhtautuessamme myönteisesti Kiinaan emme saa jättää huomiotta Kiinan kansantasavallassa tapahtuvia ihmisoikeusloukkauksia, emmekä voi tällä suhtautumisellamme siunata hyökkäyksiä poliittisia vapauksia ja ammatillisen yhdistymisen vapautta vastaan. Emme saa myöskään koskaan unohtaa sitä, että Kiina ei ole demokratia.
Euroopan parlamentti tuo päätöslauselmassaan julki perusluonteisten ihmisoikeuksien loukkaukset Kiinassa erityisesti uskonnonvapauden alalla ja etenkin kristillisten kirkkojen ja uskontokuntien alalla. Kehotamme Kiinan viranomaisia lopettamaan uskonnollisten ryhmien, sekä kristillisten että muiden ryhmien, ankaran valvonnan, sorron ja vainon. Viittaan tällä myös tiibetiläiseen buddhalaisuuteen ja islamiin.
Roomalaiskatolinen kirkko on pakotettu toimimaan suurimmaksi osaksi maan alla. Tämä huolestuttaa meitä suuresti, kuten myös protestanttisten kirkkojen tilanne. Lisäksi vaadimme selvitystä eräiden roomalaiskatolisten piispojen ja kadonneiden pappien kohtalosta. Vaadimme pidätettyjen ja vangittujen katolisten ja protestanttisen pappien vapauttamista ja kaikkien niiden maallikoiden vapauttamista, joita on rangaistu heidän uskonnonharjoittamisensa takia.
Kiinan viranomaisten on sitouduttava takaamaan Kiinan kansantasavallan perustuslain 36 artiklan noudattaminen; kyseisellä artiklalla vahvistetaan uskonnonvapaus Kiinassa. Lisäksi haluan Euroopan parlamentin kiinnittävän huomiota Toimittajat ilman rajoja -järjestön antamiin tietoihin, jotka koskevat Shi Taon, Internetin käyttäjän saamaa tuomiota. Tuomioistuin Changshassa tuomitsi hänet 30. huhtikuuta 2005 kymmeneksi vuodeksi vankilaan valtionsalaisuuksien paljastamisesta. Shi Tao oli toimittaja, joka oli -nimisen taloudellisen julkaisun palveluksessa, ja hänen rikoksensa oli propagandasta vastaavan keskusosaston luottamukselliseen asiakirjaan sisältyvien tietojen julkaiseminen Internetissä. Asiakirja oli toimitettu lehden toimitukselle ennen Tiananmenin aukion verilöylyn 15-vuotispäivää. Lisäksi olisi tutkittava Shi Taon henkilötiedot tuomioistuimelle paljastaneen Yahoon Internet-palvelimen toimia. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, Kiina on jälleen kerran parlamentissa keskustelunaiheena, ja pelkäänpä, että tämä ei ole viimeinen kerta, kun käsittelemme tätä aihetta.
Euroopan unionin ja Kiinan välisten suhteiden tiivistyminen tarjoaa suuria mahdollisuuksia molemmille osapuolille, ja uskaltaisin jopa väittää, että koko maailmalle.
Nämä suhteet eivät voi kuitenkaan perustua pelkästään kummankin osapuolen kaupallisten suhteiden parantamiseen. Jos Euroopan unioni haluaa, että sen Kiinan politiikka on uskottavaa, sen on vaadittava Kiinalta paljon selkeämmin perinpohjaisia parannuksia maan ihmisoikeuspolitiikkaan.
Euroopan unionin ja Kiinan välinen vuoropuhelu ihmisoikeuksien alalla on hyvä väline tähän tarkoitukseen, mutta pelkään, että tätä välinettä ei selvästikään käytetä riittävästi. On paljon ongelmia, joita Kiina ei hoida vastuullisesti, kun otetaan huomioon sen rooli maailmassa, jossa keskinäinen riippuvuus lisääntyy jatkuvasti. Ongelmia aiheuttavat ammatillisen yhdistymisen vapaus, sananvapaus, lehdistönvapaus ja myös uskonnonvapaus.
Kuulun niihin, jotka kannattavat hallinnollisten ja julkisten laitosten maallisuutta ja sitä, että on olennaisen tärkeää, että poliittinen ja uskonnollinen valta on erotettu toisistaan, mutta uskon myös siihen, että todellisen maallisen hallinnon on taattava vapaa uskonnon harjoittaminen yksityisellä tasolla. Tämän vuoksi minua huolestuttavat ne monien ryhmien esittämät jatkuvat valitukset siitä, että niillä on vaikeuksia harjoittaa uskontoaan Kiinassa.
Samoin kuin vastustan sitä, että valtio myöntää erityistä rahoitusta ja tukea tietylle uskontokunnalle muiden sijasta – esimerkiksi pari päivää sitten pahoittelin sitä, että komissio on myöntänyt varsin paljon rahaa katolisen kirkon tukemille kansainvälisille nuorisopäiville – en pidä myöskään hyväksyttävänä sitä, että instituutiot loukkaavat yksilöiden oikeutta uskonnonvapauteen. Näin ollen kyse on ihmisoikeusongelmasta, jota meidän on pahoiteltava ja joka meidän on tuotava julki.
Yhteenvetona todettakoon, että tässä päätöslauselmassa kehotamme Kiinan viranomaisia lopettamaan välittömästi kaiken uskonnollisen sorron kansainvälisten ihmisoikeusnormien kunnioittamisen varmistamiseksi ja demokratian, sananvapauden, yhdistymisvapauden ja lehdistönvapauden takaamiseksi ja myös, kuten päätöslauselmassa todetaan, uskonnonvapauden takaamiseksi koko Kiinan viranomaisten valvomalla alueella. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, nykyistä Kiinaa hallitsee edelleen puolue, joka on nimellisesti kommunistinen mutta joka – ja tämä pätee varmasti sen johtoon – ei ole ollut kommunistinen moniin vuosiin. Nykyään merkitystä ei ole millään muulla kuin taloudellisen kasvun ja maailmanmarkkinoilla saavutettavien vientietujen tavoittelulla. Nämä vientiedut saavutetaan alhaisilla palkoilla, heikoilla työoloilla ja riippumattomien ammattiliittojen kieltämisellä, jotka kaikki tuovat vahvasti mieleen diktatorisen mallin, jota Etelä-Korea käytti aikanaan kehittyäkseen teollistuneeksi kansakunnaksi. Se, hyötyykö kansan suuri enemmistö tästä lainkaan, selviää vasta useamman vuosikymmenen kuluttua. Sitä ennen on luotu yhteiskunta, jossa on väestön kesken suuria eroja vallan ja tulotason osalta ja jossa luontoa, maisemaa ja ympäristöä laiminlyödään suuresti. Tämä on varsin kaukana meille sosialisteille tärkeästä ihmisen ja ympäristön suojelusta.
Vaikka Kiinan johtajat eivät ole enää kommunisteja, he ovat valitettavasti säilyttäneet ennallaan kommunistisen valtioperinteen pahimmat piirteet. He eivät siedä riippumattomia järjestöjä ja muita valtakeskuksia rinnallaan. Ihmiset voivat omaksua uskonnon, mutta he eivät saa järjestäytyä vakavammin. Johtajat pelkäävät, että riippumattomista kirkoista voi kehittyä oppositiovoima, ja siten ateistisen perinteen ja valtapolitiikan yhdistelmää noudattava hallitus päättää, mitkä uskonnot sallitaan ja missä olosuhteissa.
On yleisesti tunnettua, että virallinen katolinen kirkko ei ole sallittu vaan sen kansallisesti valvottu muunnos. Vähemmän tunnettua on se, että juutalainen uskontokunta – jolla oli ennen vuoden 1949 vallankumousta paljon jäseniä etenkin itärannikon suurissa kaupungeissa – on kokonaan kielletty. Emme saa antaa tällaiselle Kiinalle mahdollisuutta uhata naapurimaitaan tai tukahduttaa kansallista oppositiota. Pitäisi näin ollen olla itsestään selvää, että aseiden vientikielto on pidettävä voimassa.
Missään olosuhteissa EU:n jäsenvaltioiden ei voida sallia myyvän aseita Kiinaan. Kaikki yritykset poistaa aseiden vientikielto on tuomittava. Ei ole kenenkään etujen mukaista aloittaa uutta kallista asevarustelukilpaa ja luoda uusia uhkia. Juuri tämän vuoksi myös Euroopan olisi ajettava painokkaasti aseriisunnan asiaa. 
Bernd Posselt (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, samalla, kun onnittelen jäsen Meijeria hänen erinomaisesta ja hyvin täsmällisestä puheenvuorostaan, minun on sanottava, että minua hämmästytti se, mitä kuulin joidenkuiden jäsenten edellä sanovan. Ei ole ihme, että kristityiltä riistetään näin tylysti heidän oikeutensa ja että heitä vainotaan, kuten nykyisellään tapahtuu, kun otetaan huomioon se, kuinka eräät Euroopan johtavaan luokkaan kuuluvat henkilöt käyttäytyvät. Jopa tässä parlamentissa on henkilöitä, jotka eivät puheenvuorossaan pysty tuomaan julki kristittyjen ihmisoikeuksien loukkauksia Kiinassa, elleivät he ole sitä ennen ilmaisseet vihamielisyyttään kirkkoa kohtaan, jolla ei ole mitään tekemistä asian kanssa, ja jotka eivät vainon uhrien perusoikeuksille omistetussa keskustelussakaan voi olla esittämättä arvostelua kansainvälisiä nuorisopäiviä kohtaan.
Vaikka Euroopan unionissamme ei tietenkään vallitse kristillistä monopolia, mikä on vain oikein, 85 prosenttia EU:n asukkaista on kristittyjä ja 56 prosenttia katolisia. Myös näillä ihmisillä on oikeus asianmukaiseen poliittiseen edustukseen. Kenen muun kuin meidän odotetaan puhuvan Kiinan vainottujen ja pienten kristittyjen vähemmistöjen, kuten myös juutalaisten, muslimien ja buddhalaisten puolesta? Islamilainen maailma ajaa omien Kiinan kaltaisessa maassa vainottujen uskonveljiensä ja -sisartensa asiaa. Vain meidän eurooppalaisten on jatkuvasti vähäteltävä näitä ihmisoikeuksien loukkauksia tai suhtauduttava kriittisesti. Näin toimiessamme olemme itse niihin osallisia.
EU:n ja Kiinan huippukokouksessa pääministeri Blairista näkemäni kuvat muistuttavat minua siitä, että hän kertoi meille EU:n olevan hänelle muutakin kuin pelkkä vapaakauppa-alue. En näe tällaisesta asiaintilasta mitään todisteita, koska jos hän todella pitäisi EU:ta arvoyhteisönä, hän soveltaisi sellaista ulkopolitiikkaa, jossa painotetaan ihmisoikeuksia – muun muassa nyt esillä olevia ihmisoikeuksia – jopa ollessaan tekemisissä Kiinan kaltaisen suuren maan kanssa. Samaa voidaan sanoa liittokansleri Schröderistä, jonka yksinäisen yrityksen lieventää asevientikieltoa olemme luojan kiitos saaneet pysäytetyksi. Tarvitsemme puoluerajat ylittävää yhtenäisyyttä, jos haluamme saada äänemme kuulumaan jopa Kiinan kaltaisessa suuressa maassa ihmisoikeuksien ja uskonnonvapauden puolesta. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ),
   . – Arvoisa puhemies, haluaisin lainata lyhyesti nimeltä mainitsematonta kiinalaista protestanttia ja lukea hänen kirjeestään paljastavan kohdan, jossa hän kirjoittaa, että "toivoisin todellakin saavani henkistä ravintoa", josta on hänen mukaansa puutetta virallisessa protestanttisessa kirkossa, koska valtio pitää sitä ideologisessa talutusnuorassa.
Juuri se, että hallitus loukkaa Kiinan kansantasavallassa uskonnonvapautta, on johtanut siihen, että uusia menestyviä, rekisteröimättömiä, protestanttisia, kodeissa kokoontuvia yhteisöjä syntyy jatkuvasti. Kun Kiinassa otettiin uskonnollisissa asioissa käyttöön uudet säännöt, jotka tulivat voimaan 1. maaliskuuta 2005, nämä seurakunnat joutuivat hallituksen sattumanvaraisen tukahduttamisen kohteeksi. Tällaisia toimia ovat muun muassa jumalanpalvelusten tyly häiritseminen, ankarat sakot, pidätykset, yksityistalojen hävittäminen, pahoinpitelyt ja nuhtelu esimerkiksi toteamalla, että "opettajat eivät voi uskoa kristinoppiin". Erityisen järkyttävä oli kertomus protestanttiseen kotikirkkoon Shenyangin maakunnassa 7. elokuuta tänä vuonna tehdystä iskusta. Jumalanpalvelukseen osallistuvien 30 ihmisen joukosta noin 10 naista pakotettiin ensin riisuutumaan ja sen jälkeen esiintymään alasti. Ne, jotka vastustivat, piestiin ankarasti.
Äskeisessä tutkimuksessa, jossa selvitettiin, onko Kiinan uskonnonvapauden loukkauksista vastuussa keskushallitus vai paikalliset viranomaiset, kävi ilmi eräs merkillepantava seikka. Jotkut paikalliset viranomaiset ovat myötämielisiä kristittyjä kansalaisia kohtaan ja suojelevat heitä aktiivisesti, koska nämä osallistuvat ansiokkaasti paikalliseen taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämiseen. Kiinan keskushallitus toimisi oikein, jos se ottaisi mallia tästä käytännön esimerkistä, koska viime kädessä se määrittää aina sen, mitä tarkalleen ottaen on tavanomainen uskonnollinen toiminta, joka ainoastaan on lain nojalla sallittua.
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä, komissiossa istuvia kollegojanne tai neuvostoa vaatimaan Kiinan viranomaisilta yksityiskohtaista selvitystä tähän uskonnonvapauden perusoikeuteen sovellettavaan hämmentävään kriteeriin. Mitä on tavanomainen uskonnollinen toiminta? Toivon ennen kaikkea sitä, että te ja neuvosto vaaditte painokkaasti kaikkien niiden vapauttamista, jotka on vangittu tai jotka ovat joutuneet kärsimään Kiinasta puuttuvan uskonnonvapauden vuoksi heidän uskonnollisesta vakaumuksestaan riippumatta. 
Marcin Libicki (UEN ),
   . – Arvoisa puhemies, on surullista, että meille on tulossa tavaksi omistaa torstai-iltapäivät keskusteluille, joissa käsitellään Kiinan viranomaisten omaa kansaansa ja kaikkia muita alistamiaan kansoja vastaan tekemiä tekoja. Muistutan parlamenttia siitä, että keskustelimme äskettäin ihmisoikeusloukkauksista Tiibetissä. Ilmaus "ihmisoikeusloukkaukset" on jossakin määrin kiertoilmaisu, kun toimiin, joihin viitataan, sisältyvät tosiasiassa murhat, vangitsemiset ja joukkokatoamiset, ja kun ihmisiä estetään harjoittamasta uskontoaan ja kun minkäänlaisesta vapaudesta ei ole tietoakaan. Kutsukaamme asioita niiden oikeilla nimillä. Tätä olisi pidettävä rikollisena toimintana, eikä ihmisoikeusloukkauksina.
Olemme seurailleet tapahtumia Kiinassa 60 vuoden ajan. Ne meistä, jotka ovat kotoisin entisistä kommunistisista valtioista, tietävät varsin hyvin, kuinka kommunistisilla viranomaisilla on tapana käyttäytyä siitä riippumatta, ovatko he ideologisesti sitoutuneita kommunismiin vai eivät. Tämähän on yhdentekevää. Puhun omasta kokemuksestani, koska muistan hyvin kommunismin ensimmäiset vuodet Puolassa. Kyse on yksinkertaisesti kelvottomasta kommunistisesta tai kommunismin jälkeisestä diktatuurista.
Kaikkia vainotaan. Islaminuskoisia, buddhalaisia, juutalaisia, kaikkia heitä ahdistellaan. Julmimmin vainotusta ryhmästä puheen ollen – tai ehkä ei sittenkään, sillä onhan Tiibetin buddhalaisia vainottu yhtä julmasti – on kuitenkin sanottava, että kristittyjä ja erityisesti katolilaisia vainotaan. Maalitauluna ovat varsinkin ne katolilaiset, jotka kannattavat katolisen kirkon perusperiaatetta koko kirkon laajemmasta yhteydestä, jonka henkilöitymä on paavi. Eräitä jakautumisia on edistetty, ja on syntynyt kansallinen kirkko, vaikka tätä ei tietenkään koskaan voida tunnustaa.
Asiat menevät aina vain pahempaan eikä parempaan suuntaan. Kuten päätöslauselmassamme todetaan, pidätysten määrä kasvaa. Samoin lisääntyy kidutustapausten, selittämättömien katoamisten, kriminaalijärjestelmässä tehtyjen pidätysten ja eristysleirien määrä. Pelkän ilmauksen "eristysleiri" pitäisi saada veremme hyytymään. Me eurooppalaiset olemme hyvin tietoisia kauhuista natsi-Saksan ja kommunistisen Venäjän vallan alla.
Euroopan unionilla on ollut diplomaattisuhteet Kiinaan 30 vuoden ajan. Paljon on puhuttu vuoropuhelusta. Minua ihmetyttää tämän vuoropuhelun luonne ja tarkoitus. Näyttää nimittäin siltä, että parlamentti hyväksyy uusia päätöslauselmia yksi toisensa jälkeen torstai-iltapäivisin, jolloin useimmat jäsenet ovat jo matkalla kotiin.
Samalla kuitenkin eräät, jotka voisivat vaikuttaa merkittävästi siihen, mitä Kiinassa voisi tapahtua, ajavat vientikiellon lieventämistä. Ranska ja Saksa toimivat näin erityisen näkyvästi väittäessään, että vientikielto ei ole tehokas. Kaikki tämä tapahtuu sellaisessa tilanteessa, jossa meidän olisi eristettävä Kiina mahdollisimman pitkälle. Kyse ei ole pelkästään taloudesta. Kyse on ennen kaikkea moraalisista periaatteista. Euroopan unionin olisi tehtävä päivänselväksi se, että Kiinan kanssa ei voida tehdä sopimuksia tai käydä vuoropuhelua. Kiinaa on syytä paheksua ankarasti. 
Filip Andrzej Kaczmarek,
   . – Arvoisa puhemies, viime viikolla Tang Jaixuan, Kiinan kansantasavallan entinen ulkoministeri, totesi YK:n ihmisoikeuspäävaltuutetulle, että jokaisen maan olisi edistettävä ja suojeltava ihmisoikeuksia omalla tavallaan, eivätkä ulkopuoliset saa tähän asiaan puuttua. Emme voi yhtyä tällaiseen näkemykseen. Perusluonteisten ihmisoikeuksien, muun muassa uskonnonvapauden kunnioittaminen ei ole Kiinan sisäinen asia. Tämä on kaikkien niiden asia, jotka eivät ajattele vain itseään tai omia mahdollisuuksiaan.
Meidän olisi pidettävä mielessä, että uskonnonvapaus on mahdollinen myös maissa, jotka eivät ole demokratioita. Tšekkejä, juutalaisia ja alankomaalaisia muutti asumaan Puolaan 1600-luvulla, ja tämä ei johtunut siitä, että maamme olisi ollut demokratia, vaan siitä, että kaikkia uskontoja sai harjoittaa Puolassa täysin vapaasti. Meidän on kuitenkin muistettava myös se, että on ollut ja on yhä poliittisia järjestelmiä, joissa erilaisen vakaumuksen omaavat uskonnolliset johtajat tunnustetaan vain, jos he hyväksyvät teorian, jonka mukaan kaikki, jopa julminkin valta on peräisin Jumalalta.
Kiinan olisi kunnioitettava uskonnonvapauden lisäksi myös kirkkojen ja uskonnollisten järjestöjen riippumattomuutta. Ei voida sallia sitä, että maalliset viranomaiset puuttuvat päätöksiin, jotka koskevat sitä, kenestä tulee katolinen piispa, 15. Dalai Lama tai 12. Panchen Lama. Tiibetiläisiä munkkeja ei voida pakottaa osallistumaan ideologiseen koulutukseen. Esimerkiksi 87-vuotias Gongola Lama on todennut, että tällaisilla koulutuskursseilla opettajat opettavat munkeille rakkautta yhteiseen kiinalaiseen isänmaahan ja iskostavat heihin lainkuuliaisuutta. He opettavat myös munkeille, että Dalai Lama on vaara. Joitakuita munkkeja on pakotettu allekirjoittamaan asiakirja, jossa todetaan, että he eivät enää tunnusta Dalai Laman henkistä ja poliittista johtajuutta.
Maailmanhistoria on täynnä kertomuksia uskonnollisista syistä johtuvasta tukahduttamisesta. On kuitenkin hyvä muistaa, että tällainen tukahduttaminen on osoittautunut tehottomaksi jopa kaikkein julmimmissa hallinnoissa. Se osoittautuu tehottomaksi myös Kiinassa. Ei ole merkitystä sillä, menettääkö ihminen työnsä tai omaisuutensa, vangitaanko hänet, karkotetaanko, naulitaanko ristiin vai kaasutetaanko kuoliaaksi. Paavilla tai Dalai Lamalla ei ole kummallakaan joukko-osastoja, sillä uskonnollisen voiman lähteenä eivät ole uskovaiset eivätkä papit vaan uskonnon ominaisluonne. Monissa uskonnoissa kuolema ei ole murheellinen päätös vaan uuden elämän alku. 
Catherine Stihler,
   . – Arvoisa puhemies, uskonnonvapaus on perusluonteinen ihmisoikeus, ja kuten edellinen puhuja totesi, Kiinan perustuslain 36 artiklan mukaan maassa olisi vallittava uskonnonvapaus, vaikka retoriikka ei aina vastaakaan todellisuutta.
Mainitsen esimerkkinä yhden Amnesty Internationalin raportoimista tapauksista. Se koskee Zhang Rongliangia, joka johti yhtä Kiinan suurimmista kodeissa toimivien kirkkojen verkostoista. Hänet pidätettiin kotikylässään, poliisit tutkivat jokaisen kylän talon ja takavarikoivat kaiken kristillisen aineiston. Zhang Rongliangin vaimo ja lapsi ovat piiloutuneet, ja hän itse on ollut vangittuna viisi kertaa yhteensä 12 vuoden ajan, ja tänä aikana häntä on kidutettu julmasti.
Euroopan parlamentti on ottanut esiin myös Tenzin Delek Rinpochen tapauksen. Rinpoche on tiibetiläinen munkki, jonka Kiinan viranomaiset tuomitsivat kuolemaan epäoikeudenmukaisessa oikeudenkäynnissä. Hän kärsii parhaillaan elinkautista tuomiota, mutta kukaan ei tiedä, missä häntä pidetään, ja hänen perheensä haluaisi saada asiasta selvyyden.
Meidän on otettava Euroopan parlamentissa esiin ihmisoikeusloukkaukset niin kauan kuin Kiina ei suhtaudu vakavasti uskonnonvapauteen. Meidän on puhuttava niiden puolesta, joilta on viety vapaus puhua itse omasta puolestaan. 
Luca Romagnoli (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tosiasia on, että Kiina ei tunnetusti juurikaan välitä ihmisoikeuksista. Kaikenlaiset muut painotukset olisivat kiertoilmauksia.
Hyvät kollegat, parlamentin päätöslauselmista, muun muassa tällaisista puolueita yhdistävistä päätöslauselmista, puuttuu älyllistä rehellisyyttä.
Kohta 3, jossa vaaditaan, että Kiinan viranomaisille on tehtävä selväksi, että aitoa kumppanuutta voidaan kehittää ainoastaan siinä tapauksessa, että yhteisiä arvoja kunnioitetaan täysipainoisesti ja niiden toteutumisesta huolehditaan käytännössä, on tekopyhä.
Päätöslauselma on suorastaan naurettava, kun sen jälkeen, kun on lueteltu valitettavat rikkomukset ja esitetty tavanomaiset vaatimukset, pidetään myönteisenä, että EU ja Kiina käyvät jäsenneltyä vuoropuhelua ihmisoikeuksista. Vakavaa paheksuntaa ei esitetä, puhumattakaan pakotteiden ehdottamisesta.
Tämän päätöslauselman tukeminen tarkoittaa itsensä tekemistä naurettavaksi ja moraalista yhteisvastuuta tästä kaikkien aikojen väkivaltaisimmasta vapaan markkinatalouden ja kommunismin sekoituksesta. Kehotan kollegojani olemaan äänestämättä tämän päätöslauselman puolesta. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Kiinan kansantasavalta ei noudata periaatetta yksilön perusihmisoikeuksien kunnioittamisesta. Kommunistinen Kiina ei ole vuosikausiin noudattanut kaikkein perustavimpia yleisiä normeja ja vaatimuksia, jotka koskevat sanan-, ajatuksen-, toiminnan- ja luomisenvapautta.
Toukokuussa 2005 pidetyssä viimeisimmässä EU:n ja Kiinan ministeritapaamisessa unioni ilmaisi huolestumisensa neljästä ihmisoikeuksiin liittyvästä asiasta. EU vaati erityisesti vuoden 1989 demokratialiikkeen jälkeen yhä edelleen vangittuina olevien henkilöiden vapauttamista, tiedotusvälineiden sensuurin vähentämistä, "uudelleenkoulutus työn kautta" -järjestelmän uudistamista ja kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen vahvistamista. Lisäksi on vaadittava roomalaiskatolisen kirkon tukahduttamisen lopettamista. Tätä kirkkoahan Kiinan hallinto ei tunnusta.
Yli 126 perhettä on menettänyt lähimmäisiään vuoden 1989 Tiananmenin aukion joukkomurhassa, ja tämän tapahtuman olosuhteet ovat edelleen epäselvät. Amnesty Internationalin mukaan pelkästään viime vuoden lopussa yli 50 henkeä oli vangittuna sen vuoksi, että he olivat julkaisseet Internetissä tietoja, jotka voivat olla vahingoksi viranomaisille. Amnesty International on lisäksi raportoinut, että vuonna 2004 Kiinassa teloitettiin 3 400 ihmistä ja yli 6 000 tuomittiin kuolemaan. Nämä tilastotiedot ovat todella hälyttäviä.
Kiinan hallitus tuhoaa häikäilemättömästi Tiibetin kansaa. Se vetoaa vääriin syytöksiin lain rikkomisesta, määrää oikeudenkäynnin tuloksen etukäteen ja järjestää tiibetiläisten joukkokuljetuksia pois alueilta, jotka asutetaan sen jälkeen etnisillä kiinalaisilla. Yli 100 tiibetiläistä uskonnollista johtajaa on pidätettyinä kiinalaisissa vankiloissa vallankumouksellisesta toiminnasta syytettynä. Maailmaa seuraa toimettomana vierestä, kun yksi kaikkien aikojen vanhimmista ja tärkeimmistä kulttuureista katoaa silmiemme edessä.
Kuinka paljon lisää murhenäytelmiä ja tilastotietoja tarvitaan, ennen kuin maailma alkaa panna merkille Kiinassa parhaillaan tehtävät ihmisoikeusloukkaukset? Diplomatian avulla ei pystytä saavuttamaan haluttua lopputulosta. Unionin on otettava vastaan valtava haaste. Unionin toimista riippuu, ryhtyykö Kiina asianomaisiin toimiin vastauksena sille esitettyihin vetoomuksiin politiikan muuttamisesta omaa kansaansa kohtaan. 
John Bowis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Kiina on suuri kansakunta. Kiina on ollut tärkeä korkeakulttuuri, mutta sen mainetta ja asemaa heikentävät maan ihmisoikeusloukkaukset.
Haluan, että Kiina kuuntelee kollegojani ja tätä uskonnonvapautta koskevaa päätöslauselmaa. Haluan, että Kiina vapauttaa vangitut katolilaiset ja kristityt. Haluan Kiinan kohtelevan oikeudenmukaisesti muslimeja ja Xinjiangin uiguureja. Haluan Kiinan kohtelevan oikeudenmukaisesti tiibetiläisiä ja luopuvan uhkauksestaan määrätä tiibetiläisten puolesta heidän Panchen Lamansa. Haluan Kiinan lopettavan psykiatrian väärinkäyttämisen. Haluan Kiinan kuuntelevan Fen Yangia, joka pidätettiin hänen vieraillessaan ystäviensä luona ja joka tuomittiin ilman oikeudenkäyntiä kahdeksi vuodeksi naisten työleirille, jossa häntä kohdellaan huonosti ja aivopestään. Haluan, että Kiina kuuntelee Wang Nanin äitiä. Wang Nan kuoli Tiananmenin aukiolla. Hänen äitinsä pidätettiin, koska hän sai t-paitapaketin. Tällaisia oikeuksien loukkauksia emme voi sietää. Kiina ansaitsee kunnioituksemme vasta, kun se kuuntelee meitä, ryhtyy toimiin ja lopettaa tällaiset vääryydet. 
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, aion vastata kollegani, komission jäsenen Ferrero-Waldnerin puolesta.
Vaikka Kiinassa on tapahtunut merkittävää edistymistä ihmisoikeuskysymyksissä viime vuosien aikana erityisesti taloudellisten ja sosiaalisten oikeuksien alalla, Euroopan unioni on edelleen huolestunut maan yleisestä ihmisoikeustilanteesta ja erityisesti täytäntöön pannuista kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien rajoituksista.
Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on tosiasiallisesti ratkaisevan tärkeä osa Euroopan unionin ulkopolitiikkaa. Euroopan unioni on ottanut tämän kysymyksen esiin säännöllisin väliajoin Kiinan viranomaisten kanssa rehellisesti ja avoimesti sekä poliittisessa vuoropuhelussa – jota käydään muun muassa huipputasolla, kuten 5. syyskuuta Beijingissä pidetyssä äskeisessä kahdenvälisessä huippukokouksessa – että erityisesti ihmisoikeuksia käsittelevässä kahdenvälisessä vuoropuhelussa.
Euroopan ja Kiinan välisessä vuoropuhelussa uskon-, uskonnon-, sanan-, ja yhdistymisenvapaus on aina ollut Euroopan unionin tärkeimpiä painopisteitä. Unioni on jatkuvasti tuonut esiin erityisesti syvän huolestumisensa niiden yksilöiden tilanteesta, joita on vainottu tai joilta on viety heidän perusoikeutensa harjoittaa avoimesti uskoaan tämän uskonnon tai uskon luonteesta riippumatta. Monet niistä vangituista uskonnollisista henkilöistä, jotka parlamentin jäsenet mainitsivat, ovat siinä yksittäisten tapausten luettelossa, jonka unioni lähettää järjestelmällisesti kiinalaisille neuvottelukumppaneilleen ihmisoikeusvuoropuhelun yhteydessä. Lisäksi Euroopan unioni on ollut useita kertoja virallisesti yhteydessä Kiinan viranomaisiin Beijingin edustajiensa kautta. Tenzin Deleg Rinpoche ja pastori Zhang Rongliang – vain muutamia tuoreita esimerkkejä mainitakseni – kuuluvat niihin, joihin nämä toimet kohdistuvat.
Kuolemanrangaistuksen poistaminen tai ainakin sen soveltamisen keskeyttäminen, se, että Kiina vahvistaa pikaisesti kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen, ja yhteistyö Yhdistyneiden kansakuntien toimijoiden kanssa ovat myös painopistealueita, jotka otetaan säännöllisesti esiin Kiinan viranomaisten kanssa. Tämän jälkimmäisen seikan osalta Euroopan unioni on Luxemburgissa 24. ja 25. helmikuuta 2005 pidetyssä edellisessä ihmisoikeusvuoropuheluun liittyvässä kokouksessa esittänyt nimenomaan vaatimuksen siitä, että Yhdistyneiden kansakuntien uskonnon- ja uskonvapauden erityisraportoijan on voitava matkustaa Kiinaan mahdollisimman pian.
Tietenkin Euroopan unioni aikoo jatkaa ja kehittää vuoropuhelua Beijingin kanssa ihmisoikeuksien alalla näihin kysymyksiin liittyvien seminaarien kautta. Vuoropuhelun lisäksi näissä seminaareissa on myös mahdollista kohottaa eräiden Kiinan kansalaisyhteiskunnan tärkeimpien toimijoiden tietoisuutta. Toivomme, että seuraavassa ihmisoikeusvuoropuheluun liittyvässä kokouksessa, joka pidetään Beijingissä 24. ja 25. lokakuuta, voidaan saavuttaa merkittävää edistymistä. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan iltapäivän keskustelujen päätteeksi. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta päätöslauselmaesityksestä, jotka koskevat poliittisten vankien tilannetta Syyriassa.(1)
Marios Matsakis (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, parlamenttimme on käsitellyt aiemminkin ihmisoikeusloukkauksia Syyriassa, ja on kiistatonta, että ihmisoikeuksien kunnioittamisen alalla on viime vuosina sekä Euroopan unionin että kansainvälisen painostuksen ansiosta tapahtunut jonkin verran parannuksia.
Valitettavasti nämä parannukset eivät ole kuitenkaan riittäviä. Todistuskappaleita tästä tilanteesta ovat esimerkiksi kahden sairaan parlamentin jäsenen Riad Seifin ja Mamun al-Humsin pitäminen vangittuina ja useiden kansalaisaktivistien, kuten Hasan Zeinon ja Yassin al-Hamwin äskettäinen ahdistelu. Syyrian viranomaiset siis käyttävät edelleen taktiikkanaan sitä, että ne asettavat esteitä hallituksesta riippumattomien ihmisoikeusjärjestöjen rekisteröinnille ja vapaalle toiminnalle maassa. Tietenkin taktiikkana on myös useiden syyrialaisten ihmisoikeusaktivistien uhkailu ja ahdistelu.
Syyrian hallituksen on ymmärrettävä, että EU ei voi hyväksyä tätä tilannetta, ja sen pysyminen ennallaan vaikeuttaa epäilemättä tulevan EU:n ja Syyrian välisen assosiaatiosopimuksen allekirjoittamista. Kehotamme Syyrian viranomaisia ja erityisesti nykyistä presidenttiä Bašar al-Assadia, joka on osoittanut lupaavia merkkejä halukkuudesta avata Syyrian poliittista järjestelmää, jota on hallinnut vuosikausien ajan Ba'ath-puolue, etenemään ripeästi ja määrätietoisesti maansa tarpeellisessa demokratisoinnissa ja uudistamisessa.
Näillä muutoksilla al-Assad ja hänen hallituksensa voittavat ulkomaiden kunnioituksen, mutta tärkeintä on, että niistä on suuri hyöty Syyrian kansalle.
Hyvät kollegat, kehotan teitä tukemaan tätä yhteistä päätöslauselmaesitystä. 
Véronique De Keyser (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jos ihmisoikeuksien loukkaamiseen liittyvien keskustelujemme aiheet olisi pitänyt valita tänään, olisimme kenties valinneet aiheeksi Tunisian, jossa maan armeija piiritti eilen ihmisoikeuksien puolustajia. Tunisian ongelma osoittaa yleisellä tasolla sen, kuinka vakavasti suhtaudumme ihmisoikeuksiin assosiaatiosopimuksissamme. Tämän vuoksi halusimme tämän Syyriaa koskevan päätöslauselman.
Haluamme, että Syyria avautuu ja että siitä tulee demokratia. Olemme jo kuukausien ajan vaatineet, että poliittisten vankien, kuten Riad Seifin ja Mamun al-Humsin tapauksiin suhtaudutaan vakavasti. Ulkoasioiden valiokunnan puolesta jäsen Patrie ja minä sekä parlamentin puhemies Borrell Fontelles lähetimme elokuussa kirjeet, joissa vaadimme, että nämä kaksi poliittista vankia, jotka ovat jo suorittaneet kaksi kolmasosaa vankeustuomioistaan, vapautetaan. He ovat entisiä parlamentin jäseniä, joiden terveydentila on huono. Näihin kirjeisiin ei ole vastattu.
Haluamme, että Syyrian kanssa tehtävässä tulevassa assosiaatiosopimuksessa todetaan selkeästi, että ihmisoikeudet ovat edellytys, josta emme tingi. Emme halua eristää Syyriaa. Pidämme tätä maata ystävällismielisenä maana, jonka on kuitenkin demokratisoiduttava ja jota voimme auttaa. Toistaiseksi haluamme kuitenkin lähettää seuraavan viestin Syyrian hallitukselle: koska nyt on aika päättää tästä assosiaatiosopimuksesta, pyydän teitä suhtautumaan tähän viestiin vakavasti, ja älkää ajatelko, että meidän on joka kerta esitettävä päätöslauselmia voidaksemme lopulta aloittaa ihmisoikeuksia koskevan rakentavan vuoropuhelun Syyrian kanssa erityisesti ihmisoikeuksia käsittelevässä alakomiteassa, jonka perustamista teiltä vaadimme. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, vaikka juhlimme Barcelonan prosessin kymmenvuotispäivää, meidän on muistettava, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen on yksi Euro–Välimeri-kumppanuuden kulmakivistä, ja tässä yhteydessä se päätöslauselma, josta tänään äänestämme ja joka koskee poliittisten vankien tilannetta Syyriassa, ansaitsee osakseen erityisen huomion.
Näin ollen kehotamme komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita tekemään selväksi Syyrian viranomaisille, että siihen sopimukseen, josta parhaillaan neuvottelemme, on sisällytettävä selkeitä Euro–Välimeri-kumppanuuteen kuuluvia ihmisoikeuslausekkeita.
Lisäksi, kuten jäsen De Keyser totesi, vaadimme assosiaatiosopimuksen puitteissa toimivan ihmisoikeuksia käsittelevän alakomitean perustamista Syyrian kanssa – kuten on tehty Jordanian tai Marokon kanssa – ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevan rakenteellisen vuoropuhelun käymiseksi. Tästä alakomiteasta olisi tultava tämän toimintasuunnitelman keskeinen tekijä.
Lopuksi on jälleen kerran korostettava sitä, että kansalaisyhteiskunnan kuuleminen ja sen osallistuminen on hyvin tärkeää tämän alakomitean toiminnassa, jotta ihmisoikeustilannetta voidaan seurata paremmin. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, jo ennen kuin valta päätyi isä ja poika al-Assadin käsiin, Syyrian ongelmana oli usko siihen, että maan kuuluisi olla paljon suurempi ja mahtavampi kuin se tosiasiassa onkaan ja että Libanonin, Jordanian, Israelin, Palestiinan ja osan Irakista olisi kuuluttava siihen.
Syyria syyttää Ranskaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa siitä, että ne pilkkoivat tarpeettomasti nämä alueet, jotka Syyria oli voittanut Turkilta ensimmäisessä maailmansodassa, ja siten tehneet mahdottomaksi niiden palauttamisen osaksi ottomaanien valtakuntaa edeltänyttä suur-Syyriaa.
Yli 40 vuotta sitten suuruuden tavoittelu ajoi Syyrian liittymään yhteen Egyptin ja Jemenin kanssa näiden pyrkiessä luomaan Yhdistynyttä arabitasavaltaa. Autoritaarisen ja militaristisen hallinnon siemenet kylvettiin tämän hankkeen epäonnistuttua ja Syyrian menetettyä vuonna 1967 Israelille myös Golanin alueen. Syyrian hallinto ei siedä etnisiä vähemmistöjä eikä kristittyjä eikä niitä tulkintoja islamista, jotka poikkeavat tässä valtiossa levitetystä opista. Lisäksi tämä hallinto ei voi sietää kotimaan oppositiota, suhtautuu epäluuloisesti naapurimaihinsa ja vielä tätäkin epäluuloisemmin kaukaisiin suurvaltoihin.
Viime vuosina Syyrian alueelta on tuettu muista maista paenneiden henkilöiden väkivaltaisia tekoja, ja lisäksi on epäilyjä siitä, että Libanonissa äskettäin tehdyt poliittiset murhat järjestettiin Syyriasta käsin. Euroopan unionin toiveena on, että se voi luoda vahvat suhteet kaikkiin valtioihin sen välittömässä läheisyydessä, muun muassa kaikkiin Välimeren valtioihin. Jos Turkki liittyy joskus Euroopan unioniin, Syyriasta tulee rajanaapurimme, kuten Irakista.
Ryhmäni mielestä Syyrian-suhteidemme tiivistyminen ei tarkoita pelkästään taloudellisten tai sotilaallisten näkökohtien huomioon ottamista. Euroopan unionin on pantava enemmän painoa poliittisten vankien vapauttamiselle, oppositio-oikeudelle ja hallituksen demokratisoimiselle. Kuinka komissio aikoo tässä onnistua? Vaikka meidän on otettava huomioon ne seikat, joiden vuoksi Syyria on ajautunut tähän nykyiseen vaikeaan tilanteeseen, emme saisi antaa tässä asiassa periksi. Syyrian demokratisoiminen on tällä hetkellä kauppasuhteiden tiivistämistä tärkeämpää. Al-Assadin perheen rikollista hallintoa ei saa palkita huonosta käyttäytymisestä. Tällaisen kannan omaksuessamme edistämme Syyrian demokratisoitumista, ja myös Palestiinan valtion tunnustamisella on merkitystä tässä asiassa. 
Charles Tannock (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, Syyriaa johtaa edelleen presidentti Bašar al-Assad, jonka hallinto on Irakin Ba'ath-puolueen kukistuttua ainoa arabimaailmassa jäljellä oleva Ba'ath-hallinto. Vuodesta 1963 Syyria on ollut jatkuvassa poikkeustilassa. Poikkeustila on ollut oikeudellisena perustana monille hallituksen määräämille tukahduttaville toimenpiteille, ja maan hallinto perustelee sitä Syyrian ja Israelin välisellä jatkuvalla konfliktilla, joka juontaa juurensa vuonna 1967 tapahtuneeseen Golanin kukkuloiden menettämiseen Israelille, sekä taistelulla, jota maa käy maallista sosialistista valtiota vastustavia islamilaisia terroristeja vastaan.
Viime aikoina Syyria on pyrkinyt aktiivisemmin lähentymään EU:ta osallistumalla Barcelonan prosessiin ja allekirjoittamalla EuroMed-assosiaatiosopimuksen, ja näin ollen sen kaikki sisäpoliittiset kysymykset ovat joutuneen kansainvälisesti suurennuslasin alle, erityisesti maan huono ihmisoikeustilanne ja väitetty poliittisten vankien pitäminen, mihin on liittynyt kuolemantapauksia tutkintavankeudessa ja mielivaltaisia pidätyksiä, sekä kokoontumisvapauden epääminen kansalaisilta ja heidän maastapoistumisensa estäminen ja tietenkin kidutuksen käyttö.
Asiaintilaa ei ole parantanut se, että Syyria on ikävä kyllä sulkenut silmänsä, kun islamilaisia terroristeja on kulkenut Irakiin Syyrian alueelta, vaikka maa yrittää itse torjua ääri-islamilaisuutta. Asiaintilaa ei ole parantanut sekään, että Syyria tukee salaa Hamasin, islamilaisen žihadin ja Hizbollahin terroristikoulutusta, vaikka maa tämän jatkuvasti kieltääkin. Kansainvälisen painostuksen edessä tapahtunutta Syyrian vetäytymistä Libanonista on hankaloittanut syyrialaismielisten turvallisuuspäälliköiden pidättäminen Rafik Haririn murhan yhteydessä ja Syyrian hallintoon kohdistunut ankara arvostelu. Syyria on edelleen yksipuoluevaltio, vaikka keskustelua käydään tämän asiaintilan lopettamisesta.
Tässä päätöslauselmassa vaaditaan armahdusta Amnesty Internationalin mainitsemissa useissa tapauksissa, ja on kiistatonta, että Al-Hasakan valtiottomien kurdien ahdinkoa ja maassa yhä asuvan pienen juutalaisyhteisön syrjintää ei voida mitenkään hyväksyä.
Euroopan naapuruuspolitiikan raportoijana olen sitä mieltä, että on kaikesta huolimatta tärkeää, että EU:n vuoropuhelu Syyrian kanssa jatkuu ja että edistetään maan demokratisoitumista ja niiden perusihmisoikeuksien noudattamista, joihin Syyria on kansainvälisesti sitoutunut. Maan on täytettävä nämä sitoumuksensa, jos se haluaa tulevaisuudessa päästä osalliseksi EuroMed-toimintasuunnitelman eduista. 
Bernd Posselt,
   . – Arvoisa puhemies, haluan yhtyä siihen, mitä jäsen Tannock äsken totesi. Presidentti Bašar al-Assadin ryhtyessä hoitamaan tehtäväänsä isänsä jälkeen häneen kohdistui paljon toiveita. Syyrian kristityt, jotka tuntevat hänet hyvin, ovat kertoneet minulle, että alaviittivähemmistöön kuuluvana hän suhtautuu hyvin suvaitsevaisesti muihin uskonnollisiin yhteisöihin, eikä vähiten kristittyihin.
Sitäkin suurempi pettymys on, että Ba'ath-puolueen hallinnon julma sortokoneisto on edelleen toiminnassa ja että salainen palvelu toimii Libanonissa ja poliisivoimat Syyrian itsensä sisällä. Haluan korostaa sitä, että koska meillä on siteitä Syyriaan Välimeren vuoropuhelun ja Välimeren yhteisön kautta, meidän on sovellettava siihen erityisen tiukkoja normeja. Vaikka meidän on tuettava Syyriaa maan toivoessa lähentymistä Euroopan unioniin, emme voi toimia näin, ellei maa kunnioita perusihmisoikeuksia ja etene kohti moniarvoisuutta ja demokratiaa. Se, että tämä voi toteutua ainoastaan asteittain, on ilmeistä, mutta prosessin on lähdettävä käyntiin viipymättä, ja meidän on lähetettävä tähän tähtäävä selkeä viesti. 
Béatrice Patrie,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan ja Välimeren maiden kumppanuuden avulla on jo saavutettu merkittävää edistymistä luotaessa yhteistä arvoperustaa, johon kuuluvat ihmisoikeudet, edustuksellinen demokratia, miesten ja naisten tasa-arvo ja sosiaalinen edistys. Tältä osin vaalimenettelyn jonka epätäydellisyys on myönnettävä avaaminen Egyptissä ja Libanonin saavuttama itsemääräämisoikeus ovat osoitus tästä. Valitettavasti äskeiset tapahtumat Tunisiassa osoittavat meille sen, että tällä tiellä eteneminen on vaikeaa. Tämän vuoksi on selvästi esitettävä kysymys siitä, ovatko kumppanuutemme luonteeltaan ehdottomia. Jos jonkin maan kanssa tehtyä assosiaatiosopimusta rikotaan vakavasti, tämän sopimuksen soveltaminen olisi voitava keskeyttää, vaikkakin tilapäisesti. Syyriassa presidentti al-Assadin nousu valtaan on herättänyt paljon toiveita. Olemme kuitenkin vastaanottaneet ristiriitaisia poliittisia merkkejä, joiden vuoksi epäselvyys ja epävarmuus leimaavat edelleen assosiaatiosopimuksen vahvistamisprosessin saattamista päätökseen. Koska olen suhteista Mashrek-maihin vastaavan valiokunnan puheenjohtaja, kävin äskettäin parlamentin valtuuskunnan kanssa Syyriassa. Tämän vierailun aikana ja erityisesti presidentti al-Assadin ollessa itse läsnä painotimme erityisesti sitä, että perusvapauksia on kunnioitettava ja että kaksi entistä parlamentin jäsentä, Riad Seif ja Mamun al-Humsi, on vapautettava. Heidän vapauttamisensa sisältyy yhtenä kohtana Mashrek-valtuuskunnan vierailustaan laatimaan kertomukseen. Kertomuksen mukaan yksi assosiaatiosopimuksen allekirjoittamisen edellytyksistä on, että kaksi vangittua syyrialaista parlamentin jäsentä vapautetaan. Tästä kiireellisestä päätöslauselmasta äänestäminen on vahva viesti parlamentiltamme: ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisesta ei ole mahdollista tinkiä kumppanuuksissamme. 
Marek Aleksander Czarnecki (NI ).
   – Arvoisa puhemies, YK oli oikeassa ilmaistessaan huolestumisensa ihmisoikeusloukkauksista Syyriassa.
Tuen täysin Euroopan parlamentin päätöslauselmaesitystä, jossa Syyrian viranomaisia vaaditaan vapauttamaan maassa olevat poliittiset vangit. Heihin kuuluu useita Syyrian parlamentin jäseniä, joiden katsomme olevan kollegojamme. Syyria on taivuteltava vahvistamaan vankien kidutuksen kieltävä yleissopimus.
Minun on kuitenkin vaikea tukea tässä esityksessä olevaa ehdotusta, jossa Syyriaa vaaditaan huolehtimaan siitä, että pidätettyjä kohdellaan hyvin. Tiedämmehän loppujen lopuksi, että kyse on poliittisista vangeista, ja tällöin meidän olisi tosiasiassa vaadittava sitä, että poliittisia vankeja ei saa koskaan olla, emmekä saisi antaa tällaista anteeksi ja pyytää Syyriaan kohteliaasti olemaan kohtelematta heitä liian julmasti.
On olennaisen tärkeää, että ihmisoikeudet ja se, että Syyria noudattaa niitä, ovat eli ehdoton edellytys sille, että unioni tekee assosiaatiosopimuksen Syyrian kanssa. Olisi mahdoton ajatellakaan, että voisimme olla assosioituneita sellaisen maan kanssa, jossa on poliittisia vankeja ja jossa harjoitetaan kidutusta ja muunlaista demokratian vastaista tukahduttamista, mistä seuraa uskonnollisten vähemmistöjen, kuten juutalaisten tai kristittyjen vainoaminen. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, valitettavasti toiveet, joita eläteltiin vielä ennen Ba'ath-puolueen äskeistä kokousta Syyriassa, ovat nopeasti haihtuneet. Hallinto turvautuu edelleen demokratian vastaisiin menetelmiin ja itsevaltaisiin käytäntöihin kaikkia protestoijia vastaan. Presidentti al-Assad näyttää olevan liian heikko lopettamaan hallinnon itsevaltaisuuden, nepotismin ja vallanpitäjien keskinäisen toistensa suosimisen, jotka näkyvät kaikkialla poliittisessa järjestelmässä.
Myös ne kaksi vangittua entistä parlamentin jäsentä, joiden välitöntä vapauttamista vaadimme – samalla, kun vaadimme välitöntä kaikista poliittisista syytteistä luopumista – ovat hallinnon esittämien nepotismitoimintaa koskevien syytteiden uhreja.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että on Syyrian kansan edun ja heidän oikeuksiensa mukaista, että Euroopan unioni allekirjoittaa ja ratifioi assosiaatiosopimuksen. Tämä antaa meille enemmän välineitä valvoa ja harjoittaa painostusta, mistä ihmisoikeuslauseke ja jäsennelty poliittinen vuoropuhelu ovat esimerkkejä.
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komissio osallistuu täysimääräisesti Euroopan unionin ponnisteluihin ihmisoikeuksien tukemiseksi Syyriassa. Barcelonan prosessia koskevaan julistukseen sisältyvien periaatteiden nojalla tavoitteenamme on käydä rakentavaa ihmisoikeusvuoropuhelua Syyrian viranomaisten kanssa. Tähän liittyen Euroopan unionin troikka on aiempina vuosina ryhtynyt toimiin esimerkiksi opposition edustajan Riad Al-Turkin pidätyksen vuoksi ja kahden parlamentin jäsenen, Riad Seifin ja Mamun al-Humsin saaman tuomion vuoksi.
Äskettäin komissio välitti Syyrian suurlähettiläälle vakavan huolestumisensa julkisten henkilöiden ja parlamentin jäsenten, nimittäin Riad Seifin ja Mamun al-Humsin, vangittuna pitämisen vuoksi.
Euroopan komission Damaskoksen lähetystö seuraa hyvin tiiviisti näiden kahden poliittisen vangin pitämistä vankeudessa. Vähän aikaa sitten lähetystön päällikkö saattoi tämän tilanteen varaulkoasiainministerin Walid Al-Muallimin tietoon. Yritys vapauttaa Mamun al-Humsi ja Riad Seif epäonnistui, vaikka Syyrian lain mukaan heidät voidaan vapauttaa ennenaikaisesti sen jälkeen, kun he ovat suorittaneet kolme neljäsosaa vankeustuomioistaan.
Laki edellyttää kuitenkin, että nämä kaksi poliittista vankia allekirjoittavat julistuksen, jossa he ilmoittavat luopuvansa tulevaisuudessa kaikesta Syyrian valtiota vahingoittavasta poliittisesta toiminnasta. He kieltäytyivät allekirjoittamasta paperia. Näin ollen Syyrian näkökulma on, että vankien vapauttamiseksi ei ole enempää tehtävissä.
Voimme myös panna merkille ristiriitaisia, joskin myönteisiä merkkejä, jotka saattavat olla kansainvälisen painostuksen seuraus: mainitsen esimerkkinä viime kesäkuussa tapahtuneen ihmisoikeusaktivisti Aktham Na'isan vapauttamisen.
Valitettavasti tilanne on kokonaisuutena epätyydyttävä, ja komissio aikoo jatkossakin tiiviissä yhteistyössä puheenjohtajavaltion ja jäsenvaltioiden kanssa ottaa esiin muita yksittäisiä tapauksia kaikentasoisissa yhteyksissään Syyrian hallintoon.
Assosiaatiosopimusta koskevien neuvottelujen osalta komissio on yhä vakuuttunut siitä, että ihmisoikeusvuoropuhelua voidaan käydä tehokkaammin sopimuksen tarjoamien sopimussuhteiden puitteissa. Tämä sopimus, johon sisältyy ratkaisevina osatekijöinä vapaakauppaa, yhteistyötä ja poliittista vuoropuhelua koskevia määräyksiä ja ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskeva lauseke on tärkeä väline Syyrian yhteiskunnan avaamisessa ja sen tekemisessä demokraattisemmaksi.
Kehittymistä demokraattiseksi yhteiskunnaksi tukevien Meda-ohjelmien tehostamiseksi komissio tukee edelleen nykyisen Syyrian maaohjelman kautta kansalaisyhteiskuntaa yhtenä yhteistyön painopisteenään, ja komissio toivoo voivansa jatkaa tämän mukaisesti tulevien ohjelmien ansiosta.
Koska assosiaatiosopimus on mainittu monta kertaa, sanon siitä muutaman sanan. Komissio on tietoinen nykyisistä poliittisista vaikeuksista, jotka koskevat sopimuksen allekirjoittamista Syyrian kanssa. Ryhtyessään toteuttamaan sotilaallista vetäytymistään Libanonista Syyria on ottanut ensimmäisen myönteisen askeleen Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1559 toteuttamiseksi. On kuitenkin selvää, että koska nykyinen tilanne on se, että Syyrian tiedustelupalvelu on jatkuvasti ja näkyvästi läsnä Libanonissa, eikä yhteistyötä Irakin asiassa tehdä, Syyrian on ehdottomasti ryhdyttävä ponteviin ja aktiivisiin toimiin luottamuksen palauttamiseksi, ja näin Syyrian on toimittava, ennen kuin se voi ajatella minkäänlaisen sopimuksen allekirjoittamista. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan hetken kuluttua. 
Puhemies.
   – Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.

Véronique De Keyser (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, esitän suullista tarkistusta kohtaan E. Kun kohdassa puhutaan Riad al-Hamudista, kansalaisyhteiskunta-aktivistista, täsmennys "kurdilainen" kuuluu ennen sanaa "kansalaisyhteiskunta-aktivisti". 

Puhemies.
   – Äänestykset ovat nyt päättyneet, ja seuraavaksi voimme siirtyä äänestysselityksiin. 

Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
     Kokoomuksen valtuuskunta on tänään äänestänyt kehitysmaiden merkittäviä ja laiminlyötyjä tauteja koskevan mietinnön puolesta. Katsomme, että sairaudet ja huono terveys ovat vallitseva ongelma näissä maissa, ja ne ovat samalla alikehittyneisyyden syy ja sen seuraus.
Meitä arveluttaa kuitenkin se, että EU esittää näkemyksiä siitä, miten lääketeollisuuden olisi hinnoiteltava useat tuotteet. Lisäksi meitä arveluttaa se, että lääketeollisuus pakotetaan investoimaan osa voitoista takaisin laiminlyötyjä tauteja koskevaan tutkimukseen ja kehittämiseen. Meistä olisi parempi, että lääketeollisuutta kannustetaan siihen, että se eettisistä ja moraalisista syistä vapaaehtoisesti päättää investoida osan voitoista takaisin köyhiä maita koettelevien tautien tutkimukseen. Tämä tarkoittaa vastuun kantamista maailmanlaajuisesta kehityksestä.
Lisäksi olisi vielä kiinnitettävä huomiota siihen, että osa afrikkalaisista hallituksista kantaa veroa retroviruslääkkeiden ja muiden lääkkeiden myynnistä ja tuonnista. Tämä johtaa siihen, että monilla köyhillä väestöryhmillä ei ole varaa lääkkeisiin. Näissä tapauksissa asianomaisia hallituksia on painokkaasti kehotettava luopumaan tällaisista veroista. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
     Maailmanlaajuinen taistelu tarttuvia tauteja vastaan on tärkeä asia, joka edellyttää laajaa kansainvälistä sitoutumista. Kesäkuun lista on sitä mieltä, että kansainvälistä yhteistyötä on harjoitettava asemansa jo vakiinnuttaneissa järjestöissä, jotka ovat pätevöityneet ja hankkineet kokemusta tällä alalla, kuten Maailman terveysjärjestössä (WHO). Kesäkuun lista kannattaa rajoitettua EU-yhteistyötä. Suhtaudumme kriittisesti siihen, että unioni havittelee vaikutusvaltaa ja toimivaltaa sellaisissa kysymyksissä, joita nykyiset kansainväliset järjestöt jo hoitavat. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Taloudellisen kehittyneisyytemme ja Euroopan parantuneen elintason vuoksi meillä on kansainvälisessä yhteisössä paljon vastuuta muita kohtaan. Vaikka on mahdollista yhtyä siihen näkemykseen maailmasta, jonka mukaan vapaakauppa on yksi kehityksen tärkeimmistä moottoreista, on myös muistettava, että tiettyjä aloja ei voida noin vain jättää markkinoiden armoille. Tämä johtuu siitä, että kaikesta globaalisuudestaan huolimatta markkinat eivät pyri erityisen tähdellisiin tavoitteisiin. En moiti tällä markkinoita vaan korostan sitä, että markkinoilla on väistämättä omat rajoituksensa. Tässä yhteydessä emme saa unohtaa, että tietyt taudit jarruttavat kehitystä maailman köyhimmissä maissa. On näin ollen olennaisen tärkeää, että EU:n kehitysaloitteisiin – joiden tehokkuus on joskus kyseenalainen – sisällytetään näiden tautien torjunta osana kehitysavun kokonaisuutta. 
Puhemies.
   – Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
