Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies. -
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu. Onko huomautettavaa?

Turco (NI).
Arvoisa puhemies, kun jäsen Cappato pyysi eilen tietoja siitä, oliko puheenjohtajakokouksen esityslistalle liitetty päätöslauselmaehdotus, jonka kymmenesosa parlamentin jäsenistä oli allekirjoittanut, varapuhemies Schmid sanoi antavansa vastauksen iltapäivällä. Haluaisin muistuttaa, että juuri tästä syystä aloitin eilen klo 17 juomalakon oltuani nälkälakossa vuorokauden: tämä poliittinen elin on jo kertaalleen jättänyt tekemättä päätöksen tästä päätöslauselmaehdotuksesta. Toivon, että ehditte palauttaa poliittiselle elimelle sille kuuluvat tehtävät ja arvokkuuden.

Puhemies. -
Jäsen Turco, tiedustelen tätä asiaa puheenjohtajakokouksessa torstaina.

Turchi (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda esiin erään kieliongelman, joka koskee tarkistusta 11 mietinnössäni, josta äänestimme eilen. Antaaksemme arvoa kieliopille ja toimielimille, meidän on sanottava, että lauseen pitäisi kuulua näin: "Rahoituskehys tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi ajanjaksolla 2000-2006 on 4,7 miljardia euroa. Se tarkistetaan täytäntöönpanokauden puolivälissä tämän asetuksen täytäntöönpanotulosten pohjalta." Loput tarkistuksesta säilyy ennallaan.

Puhemies. -
Ymmärtääkseni asia on jo hoidettu käännöspalveluissa.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)
Sakellariou (PSE).
Arvoisa puhemies, demokraattisesti valitun Taiwanin parlamentin valtuuskunta vieraili eilen täällä Strasbourgissa Euroopan parlamentin jäsenten kutsusta. Arvoisa puhemies, te soitte tälle valtuuskunnalle sen kunnian, että heidät otettiin vastaan ja heidän kanssaan keskusteltiin.
Vierailun aikana tapahtui kuitenkin jotakin, joka hävettää minua ja uskoakseni useampia kollegoita parlamentissa. Vieraamme joutuivat matkustamaan Strasbourgista eilen illalla kovalla kiireellä, koska Ranskan viranomaiset olivat myöntäneet heille vain 24 tunnin viisumin. Kaikki Euroopan parlamentin jäsenten yritykset pidentää tätä viisumia tai saada viisumi pitemmälle ajalle kariutuivat Ranskan viranomaisten peräänantamattomuuteen.
Arvoisa puhemies, minulla on teille kaksi kysymystä. Ensinnäkin onko tämä menettely, jossa viisumi evätään - kuten oletan - puhtaasti poliittisista syistä, teidän mielestänne Euroopan unionin arvojen mukaista, unionin, jossa vapautta ja myös kaikkien ihmisten vapaata liikkuvuutta pidetään perusoikeutena? Toiseksi pidättekö te minun ja muiden parlamentin kollegoiden tavoin tätä tapausta vakavana esteenä ja haittana Euroopan parlamentin työlle Strasbourgissa? Jos kyllä, niin mihin toimiin te aiotte tältä osin ryhtyä?
Puhemies. -
Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun kyseisen valtion johtaville politiikoille on aiheutunut ongelmia siksi, ettei viisumia ole myönnetty, eikä tämä ole ainoa työpaikka Euroopan parlamentissa, jossa tämä ongelma esiintyy. Minun täytyy sanoa, että ajattelen pullon olevan puoliksi täynnä sen sijaan että se olisi puoliksi tyhjä. Tämä tarkoittaa, että ainakin eilen viranomaiset sallivat vierailun, ja vaikka se oli lyhyt, se oli jotain, mikä ei ollut mahdollista joillekin valtuuskunnan jäsenille aiemmin.
Niinpä eilistä voidaan pitää vaatimattomana edistysaskeleena siihen suuntaan, että me voimme yhteensovittaa parlamentin oikeudet tehdä työtään sekä varmistaa, että parlamentin tai sen valiokuntien vieraiksi kutsutut henkilöt voivat tehdä nämä vierailut.

Gahler (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä asiaa, joka koskee täällä Strasbourgissa sijaitsevan parlamentin rakennuksen varusteita, ja se on myös kysymys, jonka kuulen vierailijaryhmieni usein esittävän. Olemme täällä parlamentissa oikeutetusti erittäin ylpeitä, että me kaikki voimme puhua, kuunnella ja lukea omalla äidinkielellämme. Monet vierailijaryhmistäni kysyvät minulta kuitenkin: miksi sitten kaikki tekstit, kaikki opasteet ja myös kaikki sähköiset näyttötekstit täällä parlamentissa ovat vain yhdellä kielellä? Mielestäni on kuitenkin identiteettikysymys, onko meillä kaikilla mahdollisuus näkyä täällä ja myös miten tämä parlamentti näyttäytyy täällä vieraileville. Meillä on käytössä täällä parlamentissa tällä hetkellä tarkkaan ottaen 11 kieltä, ja mielestäni teknisesti on jo mahdollista huolehtia siitä, että parlamentissa on myös asianmukaiset tekniset laitteet. Vierailijaryhmistäni 90 prosenttia ei puhu ranskaa, ja kun he tarkastelevat esimerkiksi evakuointisuunnitelmia, jotka on ilmoitettu jokaisessa "toteemipaalussa", tai miten niitä täällä sitten nimitetäänkään, nämä suunnitelmat ovat vain ranskaksi. Toimintaa hätätilanteessa koskevat ohjeet siltä varalta, että täällä tapahtuu jotakin, ovat vain yhdellä kielellä. Se ei ole mielestäni oikeastaan sopivaa Euroopan parlamentille. Pyydän teitä siksi antamaan yksiköillemme tehtäväksi laatia suunnitelma, miten me täällä parlamentissa voimme ilmentää myös näkyvästi sitä monikielisyyttä, josta olemme oikeutetusti ylpeitä.
Puhemies. -
Se on hyvä ehdotus. Tässä asiassa voitaisiin ensin kääntyä kvestorien puoleen, ja jos ehdotus voidaan toteuttaa sopivalla tavalla, on ajatus mielestäni erittäin hyvä.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa sitä, mitä jäsen Sakellariou sanoi Taiwanin parlamentin puhemiehestä ja parlamentin ulkoasiainvaliokunnasta. Arvoisa puhemies, pyydän teitä keskustelemaan Ranskan viranomaisten kanssa siitä, että parlamentti pystyisi työskentelemään täällä Strasbourgissa samoin ehdoin kuin Brysselissä. Jos Taiwanin demokraattisesti valitun parlamentin puhemies sekä ulkoasiainvaliokunta olisivat vierailleet Brysselissä eikä Strasbourgissa, tämä valtuuskunta olisi saanut vierailla siellä yli 24 tuntia eikä olisi joutunut poistumaan heidän arvolleen sopimattomissa oloissa, kuten eilen tapahtui.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvoston puheenjohtajan julkilausuma puheenjohtajavaltio Tanskan toimintaohjelmasta.
Tämän esittelyn yhteydessä haluan kiittää parlamentin sekä poliittisten ryhmien puheenjohtajien puolesta puheenjohtajavaltio Tanskaa mahdollisuudesta saapua Kööpenhaminaan ennen puheenjohtajakauden virallista alkua keskustelemaan tulevan puheenjohtajakauden painopistealueista. Olen kiinnittänyt huomiota siihen, että neuvoston puheenjohtaja, pääministeri Rasmussen, aikoo poikkeuksellisesti osallistua unionin laajentumista koskevaan tärkeään keskusteluun marraskuussa, vaikka hän ei tule raportoimaan Eurooppa-neuvoston työstä. Uskomme, että vuoropuhelu parlamentin poliittisten ryhmien puheenjohtajien kanssa tulee olemaan erittäin vilkasta ennen puheenjohtajakauden päättymistä Kööpenhaminan huippukokouksessa.
Nämä kaikki pyrkimykset kertovat siitä, että toimielimet ovat sitoutuneet yhteistyöhön. Parlamentin puolesta haluan ilmaista puheenjohtajalle tyytyväisyyteni näiden pyrkimysten laajuudesta ja voimakkuudesta.

Fogh Rasmussen
. (DA) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisat Euroopan komission jäsenet, hyvät kuulijat, minulla on suuri kunnia puhua tänään täällä parlamentissa ensimmäistä kertaa. Olen erityisen iloinen, että saan puhua Eurooppa-neuvoston puheenjohtajana ja kertoa puheenjohtajavaltio Tanskan painopistealueista. Odotan kiinnostuneena puheenvuoroni jälkeistä keskustelua, joka koskee edessämme olevia tehtäviä.
Euroopan parlamentti on Euroopan yhteistyön kehityksen tärkeä ja rakentava voima, ja olen varma, että tämä koskee myös tulevia kuukausia, jolloin joudumme tekemään useita ratkaisevia päätöksiä EU:n tulevaisuuden kannalta. Puheenjohtajavaltio Tanska aikoo sen vuoksi tehdä tiivistä yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa.
Puheenjohtajavaltio Tanska haluaa vahvistaa EU:n toimielinten välistä yhteistyötä. Tiedän, että Euroopan parlamentti toivoo samaa. Pyrimme edistämään toimielinten välisiä yhteyksiä ja yhteistyötä. Aiomme järjestää parlamentin, komission ja puheenjohtajavaltion välisiä huippukokouksia Brysselissä ja Kööpenhaminassa järjestettävien Eurooppa-neuvostojen lisäksi.
Meidän on tehtävä tärkeitä yhteistä päätöksentekoa koskevia päätöksiä. Puheenjohtajavaltio haluaa olla tehokas ja joustava, ja se odottaa tuloksekasta yhteistyötä. Tehtäviimme kuuluu hyväksyä uusi talousarvio. Tässäkin asiassa puheenjohtajavaltio odottaa rakentavia ja tuloshakuisia neuvotteluja.
Tanska korostaa huomattavasti Euroopan parlamentin työtä, ja puheenjohtajavaltio aikoo olla hyvin edustettuna kaikissa täysistunnoissa. Eurooppa-ministeri Bertel Haarderilla, joka on parlamentin entinen jäsen, on tässä yhteydessä keskeinen asema.

Monet muutkin Tanskan ministerit aikovat kuitenkin osallistua täysistuntokeskusteluihin seuraavien kuukausien aikana. Tiedotan itse parlamenttia Brysselin Eurooppa-neuvoston tapahtumista sekä annan kertomuksen puheenjohtajakauden lopussa Kööpenhaminan huippukokouksen jälkeen. Aion lisäksi osallistua suureen laajentumista koskevaan keskusteluun, joka käydään 19. marraskuuta.
Puheenjohtajakauden toimintaohjelmamme nimi on "Ét Europa" (Yksi Eurooppa). Sen vuoksi korostamme mantereellamme tapahtuvan laajentumisen ja laajemman yhteistyön merkitystä. Toimintaohjelma sisältää yksityiskohtaisen selvityksen yksittäisiä alueita koskevista tavoitteistamme ja suunnitelmistamme. Keskityn tänään pääteemoihin.
Toimintaohjelman painopistealueita ovat:
Ensiksi: EU:n laajentuminen - Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan. Teemme EU:n laajentumista koskevan päätöksen Kööpenhaminan huippukokouksessa joulukuussa.
Toiseksi: Vapaus, turvallisuus ja oikeus - meidän on tehostettava terrorismin, rikollisuuden ja laittoman maahanmuuton torjuntaa.
Kolmanneksi: Kestävä kehitys - taloudellinen, sosiaalinen ja ympäristöllinen. Pyrimme siihen, että taloudelliseen kasvuun liittyvissä asioissa otetaan huomioon ympäristön suojelu ja työllisyyden parantaminen.
Neljänneksi: Turvalliset elintarvikkeet. Pyrimme parantamaan elintarvikkeiden turvallisuutta, tarkistamaan maatalouspolitiikkaa ja uudistamaan yhteistä kalastuspolitiikkaa.
Viidenneksi: EU:n maailmanlaajuinen vastuu. Meidän on vahvistettava yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, vahvistettava Euroopan ja Yhdysvaltojen vahvoja siteitä ja pyrittävä saamaan aikaiseksi maailmanlaajuinen sopimus rikkaiden ja köyhien maiden välille.
Sevillan Eurooppa-neuvostossa tehtiin useita päätöksiä, jotka koskivat neuvoston työn puitteita laajentumisen osalta. Pidän näitä päätöksiä myönteisinä. Pyrimme toteuttamaan ne mahdollisimman laajasti jo Tanskan puheenjohtajakauden aikana. Tämä koskee erityisesti niitä päätöksiä, jotka liittyvät neuvoston työn avoimuuden lisäämiseen. Kokonaistavoitteemme on varmistaa, että puheenjohtajavaltio Tanskan työ on mahdollisimman avointa.
(Suosionosoituksia)
EU:n laajentuminen on puheenjohtajavaltio Tanskan tärkein tehtävä. Palaan tähän tärkeään asiaan myöhemmin puheenvuoroni aikana, mutta kommentoin ensin puheenjohtajavaltion toimintaohjelman muita kohtia.
Puheenjohtajavaltio Tanska korostaa laajentumisen lisäksi edessämme olevaa merkittävää EU:n esityslistaa. Haluamme kiinnittää huomiota erityisesti neljään alaan:
Haluamme ensiksikin parantaa vapautta, turvallisuutta ja oikeutta.
Puheenjohtajavaltio Tanska korostaa erityisesti rajat ylittävän rikollisuuden torjuntaa ja terrorismin torjuntaa koskevan EU:n toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa, ja se haluaa korostaa vahvan kansainvälisen yhteistyön kehittämistä - erityisesti Yhdysvaltojen kanssa.
Puheenjohtajavaltio ottaa huomioon myös Sevillan Eurooppa-neuvoston johtopäätökset, jotka koskevat turvapaikkoja, maahanmuuttoa ja rajavalvontaa. Näissä asioissa tehtiin useita eteenpäin suuntautuvia, konkreettisia ja tasapainoisia päätöksiä, jotka muodostavat hyvän perustan puheenjohtajavaltio Tanskan työlle.
Toiseksi puheenjohtajavaltio Tanska pyrkii työskentelemään kestävän kehityksen puolesta. Kyse on taloudellista, sosiaalista ja ympäristöä koskevasta kehityksestä.
Korostamme sisämarkkinoiden toteuttamista ja EU:n valtioiden taloudellisen yhteistyön kehitystä. Vahva ja kilpailukykyinen Euroopan talous on kasvun, hyvinvoinnin, työllisyyden kasvun ja kestävän kehityksen edellytys. Meidän on pysyttävä mukana maailmanlaajuisessa kilpailussa - erityisesti suhteessa Yhdysvaltoihin.
Seuraavaksi puheenjohtajavaltio Tanska aikoo kiinnittää huomiota elintarvikkeisiin. Haluamme työskennellä turvallisten elintarvikkeiden puolesta. Elintarviketurvallisuus - pellosta pöytään - on erittäin tärkeä EU:n tehtävä. Puheenjohtajavaltio Tanska pyrkii saavuttamaan konkreettista edistystä tässä asiassa.
Yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskevat keskustelut aloitetaan samoin puheenjohtajavaltio Tanskan kauden aikana. Haluan korostaa tätä työtä merkittävästi, ja pyrimme viemään sitä mahdollisimman pitkälle; haluan kuitenkin korostaa, että kyse on keskusteluista, joiden on oltava riippumattomia EU:n laajentumisneuvotteluista. Emme hyväksy sitä, että laajentumiselle luodaan uusia ehtoja.
(Suosionosoituksia)
Lopuksi puheenjohtajavaltio korostaa uutta EU:n valtioiden yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevaa työtä. Tehtävä on laaja ja vaikea. Komission ehdotus on hyvä ja kunnollinen perusta työn jatkamiselle.
EU:n maailmanlaajuinen vastuu on puheenjohtajavaltio Tanskan viimeinen painopistealue.
EU kantaa erityistä vastuuta rauhasta ja vakaudesta maailmassa, joka on entistä pienempi. Kyse on erityisesti kansainvälisen terrorismin torjunnasta ja maailman köyhyyttä koskevista toimista.
Myös yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehitys jatkuu seuraavan puolen vuoden aikana. Koska Tanskalle on myönnetty puolustusasioita koskeva erivapaus, Kreikka johtaa yhteistyön sotilaallisia näkökohtia koskevaa työtä, ja haluaisin korostaa, että haluamme osaltamme varmistaa, että kahden puheenjohtajavaltion välinen yhteistyö toimisi sujuvasti ja tehokkaasti tässä asiassa.
Puheenjohtajavaltio Tanskan kautta leimaavat monet merkittävät kansainväliset huippukokoukset.
EU:lla on, ja sillä pitääkin olla, keskeinen asema Johannesburgissa järjestettävässä kestävää kehitystä koskevassa maailman huippukokouksessa. Työmme lähtökohtana pidämme niitä puitteita, jotka määriteltiin Sevillan huippukokouksessa. Puheenjohtajavaltio Tanskan tavoitteena on varmistaa mahdollisimman kunnianhimoinen tulos. Tavoitteena on tulevaisuuteen tähtäävä edistyksellinen maailmanlaajuinen sopimus, joka velvoittaa sekä rikkaat että köyhät valtiot, maailmanlaajuinen sopimus, jossa rikkaat valtiot antavat köyhille valtioille paremmat kehitysmahdollisuudet toteuttamalla vapaakauppaa ja lisäämällä kehitysapua. Kehitysmaat sitoutuvat vastaavasti hyvän hallinnon harjoittamiseen, toisin sanoen demokratiaan, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, tiedon avoimeen ja vapaaseen saatavuuteen.
Aasian ja Euroopan välisiä suhteita kehitetään Kööpenhaminassa syyskuussa järjestettävässä ASEM-huippukokouksessa.
Suunnittelemme myös suhteiden vahvistamista Venäjään ja EU:n uusiin naapureihin idässä - Ukrainaan, Valko-Venäjään ja Moldovaan. Meidän on muotoiltava uudestaan näitä valtioita koskeva politiikkamme.
Kaliningradin erityisoloja koskeva kysymys on ratkaistava - lähtökohtana on oltava Schengenin säännöstö. Näistä lähtökohdista pitäisi olla mahdollista päästä järkevään yhteisymmärrykseen Venäjän kanssa. EU:n ja Venäjän välinen huippukokous järjestetään Kööpenhaminassa marraskuussa, ja tämä huippukokous on merkittävä askel koko tämän prosessin kannalta.
Sallikaa minun palata puheenjohtajavaltion tärkeimpään tehtävään tämän puolen vuoden aikana, nimittäin EU:n laajentumisneuvottelujen päättämiseen jopa 10 uuden jäsenvaltion kanssa. EU:n jäsenyyden ehdot määriteltiin Kööpenhaminassa vuonna 1993, ja laajentumisneuvottelut on nyt mahdollista päättää Kööpenhaminassa vuonna 2002. Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan.
Tavoitteemme on saada neuvottelut päätökseen kaikkien niiden ehdokasvaltioiden kanssa, jotka ovat valmiita jäsenyyteen ennen tämän vuoden loppua. Näin nämä valtiot voisivat päästä EU:n jäsenvaltioiksi vuonna 2004, toisin sanoen ennen seuraavia Euroopan parlamentin vaaleja.
Samalla edistymme niiden valtioiden kanssa käytävissä neuvotteluissa, jotka ovat valmiita jäsenyyteen vasta myöhempänä ajankohtana, ja vahvistamme suhteita EU:n uusiin ja vanhoihin naapureihin.
EU:n laajentumisneuvotteluissa noudatan kolmea periaatetta:
Pidämme ensiksikin kiinni vaatimuksesta, jonka mukaan EU:n jäsenyys edellyttää selvien kriteerien täyttämistä. Toivon, että tilanne on ajankohtainen kymmenen valtion osalta; tästä periaatteellisesta vaatimuksesta en kuitenkaan tingi.
Toiseksi mikään valtio ei joudu odottamaan muita. Valtioiden koot vaihtelevat, mutta niillä kaikilla on samat oikeudet tai velvollisuudet. Jos vain jotkin - mutta eivät kaikki kymmenen valtiota - ovat valmiita joulukuussa, saamme valmiiden valtioiden kanssa käytävät neuvottelut päätökseen Kööpenhaminassa, eikä yksikään jäsenyyteen valmis valtio joudu odottamaan sellaista valtiota, joka ei ole vielä valmis jäsenyyteen.
(Suosionosoituksia)
Kolmanneksi pidämme kiinni siitä, että joulukuu 2002 on ratkaiseva ja velvoittava määräaika. Kaikki kokemukset viittaavat siihen, että EU on parhaimmillaan, kun se käsittelee yhtä suurta tehtävää kerrallaan. Seuraava puoli vuotta on varattu laajentumiselle. Sen jälkeen meitä odottaa kiireesti uudet tehtävät. Vuonna 2003 saatamme päätökseen keskustelut Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa. Vuonna 2004 järjestetään hallitustenvälinen konferenssi sekä Euroopan parlamentin vaalit, ja vuonna 2005 ja 2006 määrittelemme seuraavan budjettikauden puitteet.
En sano, että kyseessä olisi nyt tai ei koskaan -tilanne, mutta jos emme käytä tilaisuutta hyväksemme nyt, laajentuminen saattaa viivästyä merkittävästi. Meillä on moraalinen ja historiallinen velvollisuus saada aikaan hyvä ja myönteinen tulos.
(Suosionosoituksia)
Tiellä on kuitenkin joitakin esteitä. Ne meidän on poistettava.
Ensimmäinen este on rahoitusta koskeva kysymys. Kyse on erityisesti maataloutta, rakennerahastoja ja talousarviota koskevista neuvotteluista. Käsitykseni mukaan komissio on esittänyt hyvin tasapainoisen ja järkevän ehdotuksen.
Ehdotus on monen jäsenvaltion mielestä liian kallis. Samalla ehdokasvaltiot ilmoittavat, että ehdotus ei ole riittävä. Komissio on käsitykseni mukaan löytänyt aloitteessaan oikean tasapainon.
Hyväksyimme Sevillan huippukokouksen kunnianhimoisen aikataulun. Aikataulu merkitsee sitä, että EU:n pitää pystyä viimeistään marraskuun alussa ilmoittamaan ehdokasvaltioille yhteinen kanta, joka koskee maanviljelijöille maksettavia suoria tukia koskevaa kysymystä. Puheenjohtajavaltio Tanska pitää kiinni tästä kunnianhimoisesta aikataulusta.
Toinen keskeinen ongelma on Kyprosta koskeva kysymys. Kyproksen tilanne on hyvä jäsenyysneuvotteluissa: se on yksi niistä valtioista, jotka ovat saaneet eniten neuvottelulukuja päätökseen - 31 luvusta 28, ja hakijamaa Kyproksella on oikeus jäsenyyteen, kun maa on siihen valmis. Saaren jakautuminen on kuitenkin edelleen ongelma. Helsingin Eurooppa-neuvostossa päätettiin, että tämän ongelman ratkaisu parantaa mahdollisuuksia EU:n jäsenyyteen mutta että ratkaisu ei ole jäsenyyden ehto. Samalla kuitenkin korostettiin, että lopullinen päätös tehdään kaikkien olennaisten tekijöiden perusteella. Puheenjohtajavaltio Tanska työskentelee näistä lähtökohdista, ja haluaisin korostaa, että kaikkien osapuolten - molemmilla puolilla - on tehtävä kaikkensa, jotta ratkaisuun päästäisiin mahdollisimman nopeasti.
Kolmannen epävarmuustekijän muodostaa Irlannissa järjestettävä Nizzan sopimusta koskeva kansanäänestys. Nizzan sopimuksen hyväksyminen on edellytys sille, että laajentuminen voidaan toteuttaa määritellyn aikarajan puitteissa. Neuvotteluja käydään Nizzan sopimuksen määräysten perusteella. Jos Irlannin kanta on jälleen kielteinen, koko prosessi on vaarassa. Tämän vuoksi pidän myönteisenä Sevillan huippukokouksessa annettua Irlannin puolueettomuutta koskevaa julistusta. Eurooppa on lähettänyt selkeän ja myönteisen viestin Irlannin kansalle.
En peittele sitä, että edessämme on suuria haasteita. Kukaan ei kuitenkaan saa epäillä puheenjohtajavaltio Tanskan päättäväisyyttä, sitoutumista ja tahtoa.
Lähtökohtamme on hyvä. Se on luotu erityisesti ehdokasvaltioiden ja komission väsymättömän työn avulla, jota ne ovat tehneet 10 vuotta, mutta puheenjohtajavaltio Tanska ottaa tulevassa työssään yhtä lailla huomioon aiempien puheenjohtajavaltioiden saavuttamat tulokset, mukaan luettuina muun muassa ne suuret edistysaskeleet, joita puheenjohtajavaltio Espanja on saavuttanut.
Kymmenen vuotta kestäneiden neuvottelujen, kymmenen vuoden kovan, hedelmällisen työn, kymmenen vuoden odotuksen vuoksi emme saa perääntyä. Meidän on lunastettava ne lupaukset, joita olemme toisillemme antaneet, meidän on pysyttävä niiden määräaikojen puitteissa, joita olemme itsellemme asettaneet. Meidän on hyödynnettävä kohdallemme osunut historiallinen mahdollisuus.
Yli neljänkymmenen vuoden kommunistinen herruus Keski- ja Itä-Euroopan valtioissa merkitsi onnetonta ja keinotekoista Euroopan jakoa. Tämä on synkkä luku Euroopan historiassa, jonka voimme nyt saattaa päätökseen.
Maljapuheiden aika on ohi. Nyt on toiminnan aika. Nyt meidän pitää lunastaa lupauksemme.
(Suosionosoituksia)
"Ét Europa" (Yksi Eurooppa) on puheenjohtajavaltio Tanskan tunnuslause. Kaikkien kansojemme yksi Eurooppa. Yksi Eurooppa, joka muodostaa puitteet tulevaisuuden yhteistyölle, mistä on hyötyä kaikille osapuolille. Yksi Eurooppa, joka on vakaa ja jossa vallitsee rauha ja hyvinvointi.
Puheenjohtajavaltio Tanska tekee kaikkensa suoriutuakseen sekä tästä että muista tehtävistä, jotka olemme saaneet hoitaaksemme. Emme selviä niistä yksin, tarvitsemme kaikkia kumppaneitamme.
Toisen maailmansodan jälkeen suuret eurooppalaiset kuten Schuman, Monet ja Spinelli loivat vision Euroopasta, jossa ei käydä sotia, yhteistyön yhdistämästä Euroopasta. Tämä unelma on toteutunut Länsi-Euroopan osalta. EU:n laajentumisen vuoksi on mahdollista, että tuntemamme vapaus, rauha, vakaus ja hyvinvointi ulottuvat myös idässä sijaitseviin valtioihin. Meidän on ryhdyttävä tähän tehtävään samassa hengessä, joka leimasi Euroopan yhteistyön perustajia. Emme saa jäädä puimaan yksityiskohtia, vaan meillä on oltava rohkeutta ja tahtoa pitää kiinni edessämme olevasta historiallisesta visiosta ja tehtävästä.
Vetoan teihin kaikkiin, jotta näkisitte EU:n laajentumisen tästä historiallisesta näkökulmasta. Vetoan teihin, jotta käyttäisimme hyväksemme historiallista mahdollisuuttamme yhdistää aiemmin jakautunut Eurooppa.
Vetoan Euroopan parlamenttiin, jotta tekisimme tiivistä yhteistyötä toivottaaksemme Keski- ja Itä-Euroopan uudet demokratiat tervetulleiksi Euroopan unioniin, mikä on sukupolvemme tärkein poliittinen tehtävä.
Kiitos, arvoisa puhemies.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, hyvät parlamentin jäsenet, tämä on viimeinen täysistunto ennen kesätaukoa. Sevillan Eurooppa-neuvoston kokous on saatu päätökseen, ja Tanskan erittäin tärkeä puolen vuoden mittainen puheenjohtajakausi on juuri alkanut. Minusta tämä on hyvä hetki tehdä yhteenveto tilanteesta.
Tämän vuoden toisen puoliskon aikana meille lankeavien tehtävien joukosta nousee esiin kolme merkittävää prosessia, jotka liittyvät tiiviisti toisiinsa. Kuten kuulimme Tanskan pääministerin sanoista, ensimmäinen asia on laajentuminen. Kuten sanoin eilen täällä parlamentissa, suurin osa avoinna olevista ongelmista on jo ratkaistu, ja komissio aikoo esittää syksyllä pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa, mitkä maat ovat sen mielestä valmiita liittymään unioniin. Samaan aikaan meidän pitää tukea muiden ehdokasvaltioiden edistymistä. Strategiamme on viedä prosessia eteenpäin järjestelmällisesti luomatta uusia esteitä tässä maanosassa, jonka pyrimme yhdistämään. Tällä hetkellä ja mikäli matkan varrella ei tule vastoinkäymisiä, on mahdollista, että komissio katsoo kaikkien kymmenen ensimmäisen aallon maiden olevan valmiit liittymään unioniin. Yksi ehto pysyy kuitenkin entisellään: yhtäkään maata ei arvioida yleisin ehdoin, vaan jokaista maata tarkastellaan niiden omien ansioiden perusteella.
Teemme päättäväisesti työtä saadaksemme Kööpenhaminan liittymisneuvottelut päätökseen. Sitä ennen nykyisissä jäsenvaltioissa on kuitenkin päästävä sopimukseen talousarviokysymyksistä ja suorista maksuista maatalousyrityksille, vaikka ongelmat eivät liitykään tiiviisti toisiinsa. Tältä osin haluan muistuttaa olevani vakuuttunut, että komission ehdotus on ainoa mahdollinen lähtökohta, jotta nykyiset 15 ja lähitulevaisuuden 25 jäsenvaltiota pääsisivät sopimukseen näistä asioista. Esitänkin tästä syystä vetoomuksen, jotta kaikki osapuolet sitoutuisivat pääsemään sopimukseen, joka avaa ovet koko maanosan yhdistymiselle.
Sillä välin tarkoituksemme on päivittää etenemissuunnitelmaa sekä Bulgarian ja Romanian liittymistä edeltävää strategiaa. Turkin osalta Sevillan Eurooppa-neuvosto rohkaisee ja tukee näin sanotaan päätelmissä täysipainoisesti niitä ponnisteluja, joita kyseinen maa on tehnyt sen liittymiskumppanuudessa määriteltyjen painopisteiden saavuttamiseksi. Välikertomus, jonka komissio julkaisee lokakuussa Turkin edistymisestä uudistuksissa ja niiden toteuttamisessa, on keskeinen tekijä Kööpenhaminassa tehtäviä päätöksiä ajatellen.
Ensi joulukuussa pidettävässä Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston kokouksessa päivämääräksi vahvistetaan siis vuosi 2004, jolloin uudet jäsenvaltiot liittyvät unioniin ja liittymissopimus allekirjoitetaan maaliskuussa 2003. Koko prosessi riippuu tietenkin Nizzan sopimuksen ratifioinnista, ja tästä sopimuksesta irlantilaisten äänestäjien on määrä lausua mielipiteensä syksyllä. Minun on siis korostettava, miten tärkeä myönteinen tulos on Euroopan tulevaisuuden kannalta. Laajentumisen edistäminen ei pääty liittymissopimuksen allekirjoittamiseen, vaan se on päinvastoin vasta alkua. Vuodesta 2004 lähtien unionin on osoitettava kykenevänsä hoitamaan tehtävänsä täysipainoisesti ja vastaamaan Euroopan kansalaisten odotuksiin, kansalaisten, joita on tuolloin yli 450 miljoonaa.
Eurobarometrin viimeisimmät mielipidemittaukset puhuvat selvää kieltä: 67 prosenttia haastatelluista kannattaa euroa, ja luku on noussut kuuden prosenttiyksikön verran edelliseen mielipidekyselyyn verrattuna. Ulko- ja yhteinen turvallisuuspolitiikkaa sekä laajentuminen ovat laajalti kannatettuja asioita, ja valtaosa kansalaisista suhtautuu myönteisesti siihen, että Euroopan unionille luodaan perustuslaki.
Hyvät parlamentin jäsenet, eurobarometrin luvut kertovat meille, että kansalaiset vaativat toimielimiltämme mahdollisimman suurta tehokkuutta. Juuri tämä on ajatuksena toisessa kohdassa, jota haluan tänään kanssanne käsitellä, ja se koskee toimielinuudistuksia. Kun Nizzan sopimus ratifioidaan, se tuo tullessaan laajentumiseen tarvittavat institutionaaliset uudistukset. Tämän ohella meidän on kuitenkin tehtävä eräitä olennaisia päätöksiä, jotka koskevat tulevan Euroopan unionin politiikkaa ja institutionaalista rakennetta. Euroopan onkin toimittava aktiivisemmin kolmella suurella alalla: tarvitaan entistä vahvempaa ulkopolitiikkaa ja päättäväisempää roolia kansainvälisissä yhteyksissä, jäsenvaltioiden on tehtävä keskenään tiiviimpää yhteistyötä turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden kaltaisilla aloilla sekä taistelussa järjestäytynyttä rikollisuutta ja laitonta maahanmuuttoa vastaan, talous- ja rahoituspolitiikkaa on sovitettava entistä paremmin yhteen.
Parhaillaan valmistelukunnassa käytävä Euroopan tulevaisuutta käsittelevä keskustelu koskee näitä aiheita. Laajentuminen on jo kuitenkin käsillä, emmekä voi toimettomina odottaa uuden sopimuksen ratifioimista. Miten komission jäsenten toimivaltuudet siis jaetaan, kun unioni muodostuu 25:stä tai vielä useammasta maasta, eli siis sillä hetkellä, eikä nyt? Miten neuvosto voi taata, että tilannetta ohjataan johdonmukaisesti ja tehokkaasti?
Puheenjohtajavaltio Tanska on saanut tehtäväkseen viedä eteenpäin neuvoston menettelyuudistuksia, joista päätettiin Sevillassa, ja komissio sitoutuu jo tässä vaiheessa tarjoamaan täyden yhteistyönsä. Komissiokin on ryhtynyt siis toimiin tässä mielessä. Kuten sanoin eilen, olen jo esittänyt vastaavanlaisia ajatuksia, miten kollegion työtä voitaisiin organisoida, ja haluan nyt toistaa, että perussopimukseen tehtävien uudistusten on oltava samansuuntaiset kaikkien toimielinten kohdalla. Kun meitä jäsenvaltioita sitten on 25, meidän on tehtävä tilanteesta loogiset päätelmät.
Meidän on antauduttava yhden ainoan tavoitteen vietäväksi: meidän on asetettava oikeat ihmiset oikeisiin tehtäviin ja ajateltava ainoastaan yhteistä etua ja sen tuottamia parhaita tuloksia. Tavoiteltava päämäärä onkin nimittäin edelleen entistä vankemman ja demokraattisemman unionin johtaminen.
Kolmas ja viimeinen aihe, jota aion tänään käsitellä, on Johannesburg ja kestävän kehityksen maailmanlaajuinen huippukokous. Kestävyyden käsite on usein mielissämme. Puhumme usein kestävyydestä ja tavoitteista pitkällä aikavälillä, kun on kyse politiikoistamme ympäristön, talouden ja yhteiskunnan aloilla, ja toivon, että Johannesburgin huippukokous veisi meitä ison askeleen eteenpäin. Tiedän sitä paitsi, että suurin osa teistä aikoo osallistua tuohon huippukokoukseen, ja hyvä niin, sillä unioni toimii suuntaa-antavassa asemassa kauppaan, kehityksen avustamiseen, humanitaariseen apuun ja diplomaattisiin suhteisiin liittyvissä kysymyksissä. Meidän ei pidä kuitenkaan levätä laakereillamme eikä tukeutua menneisyydessä saavutettuihin tuloksiin. Meidän pitää jatkaa Monterreyssa ja Dohassa alkaneen innoituksen tiellä, jolla unioni on toiminut merkittävässä asemassa, ja meidän täytyy hoitaa vaikea tehtävä, jossa meidän on saatava kumppanimme tekemään asiassa oman osuutensa.
Meidän on sitouduttava tukemaan konkreettisesti maailman eteläisen maiden kehitystä toteuttamalla YK:n pääsihteerin Kofi Annanin määrittelemät tavoitteet: vesi, hygienia, terveys, energia, maatalous ja biologinen monimuotoisuus. Emme myöskään saa unohtaa yhteiskunnallis-poliittisia näkökohtia, jotka koskevat demokratian kehittymistä, hyvää hallintotapaa, poliittista vuoropuhelua sekä sosiaalisia ja taloudellisia uudistuksia. Kaikki toimet suuntautuvat lopulta kohti suuria tavoitteita, joita ovat köyhyyden vähentäminen, rauhan turvaaminen, elinolojen parantaminen, mikä koskee valitettavasti valtaosaa maapallon väestöstä.
Tuloerot maailman pohjoisen ja eteläisen osan välillä kasvavat entisestään, erityisesti Afrikassa. Meidän pitää kääntää suuntaa ja välttää rakentamasta uusia maailmaa jakavia muureja ja esteitä. Tämän vuoksi meidän on tehtävä enemmän kuin mitä teemme nyt pitämällä kiinni tehdyistä sitoumuksista ja toimimalla entistä järjestelmällisemmin ja täydentävämmin keinoin.
Kanadassa pidetyssä viimeisimmässä G8-maiden tapaamisessa hyväksyttiin Afrikkaa koskeva toimintasuunnitelma Afrikan uuden kehittämiskumppanuuden, eli NEPADin, edistämiseksi. Emme voi rajoittua vain osallistumaan tähän aloitteeseen, vaan meidän pitää varmistaa, että panoksemme on saman veroinen kuin asemamme Afrikan etuoikeutettuna kumppanina ja ennennäkemätön vastuumme maanosaa kohtaan.
Arvoisa pääministeri, puheenjohtajavaltio Tanska voi luottaa komission ja vasta perustetun elintarviketurvallisuusviraston aktiiviseen tukeen säilyttääksemme turvallisia elintarvikkeita koskevat korkeat vaatimukset unionin kansalaisten hyväksi, ja tähän te viittasitte puheessanne.
Tänään käsittelemäni kolmen aiheen kohdalla laajentuminen, toimielinuudistukset ja kestävä kehitys unionin on toimittava demokraattisen tehokkuuden mallina. Emme saa unohtaa, että me olemme ainoa esimerkki toteutuneesta globalisaation demokraattisen ja ylikansallisen hallinnan mallista. Muut puhuvat samasta, mutta me yritämme toteuttaa tämän. Tämän vuoksi maailma odottaa meiltä suuria panoksia kestävyyttä koskevaan keskusteluun, ja kaikkien pitää osallistua näiden panosten antamiseen, teidän, hyvät parlamentin jäsenet, teidän, puheenjohtaja Rasmussen, ja koko ryhmän, joka on juuri ottanut vastaan neuvoston puheenjohtajuuden tehtävät, sekä meidän, eli komission.
Arvoisa pääministeri, olen tyytyväinen, että olemme aloittaneet tämän yhteistyön vilpittömästi, voimakkaasti ja aktiivisesti, mutta samalla myös ystävällisessä hengessä, ja tästä haluan teitä kiittää. Kiitän myös teitä parlamentin jäseniä, ja koska tämä on kerran viimeinen istunto ennen kesälomia, toivotan kaikille hyvää lomaa.
Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, arvoisa puheenjohtaja Rasmussen, te piditte merkittävän puheen. Jos te toteutatte sen tämän puolen vuoden aikana, se on myös esimerkki siitä, että Eurooppaa voivat viedä eteenpäin suurten maiden lisäksi myös juuri Tanskan kaltainen maa, joka ryhtyy työhönsä erittäin kunnianhimoisesti. Toivon Tanskalle paljon menestystä meidän kaikkien vuoksi!

Te sanoitte, Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan, ja te sanoitte, yksi Eurooppa. Aistin puheestanne myös eräänlaisen vision, koska te otatte vastuun siitä, että meidän on nyt tartuttava mahdollisuuteen yhdistää tämä Eurooppa uudelleen. Kööpenhamina vuonna 1993 tarkoitti ihmisarvoa, oikeusvaltiota, demokratiaa, vähemmistöjen tunnustamista ja markkinataloudellista järjestystä. Tämän toteuttaminen nyt kymmenen vuoden jälkeen Keski-Euroopan naapureidemme jäsenyyden avulla on todella historiallinen tehtävä!
Olen aivan samaa mieltä kanssanne siitä, että meidän tavoitteenamme on oltava, että unioniin otetaan jäseniksi kymmenen valtiota: Viro, Latvia, Liettua ja Puola, T?ekin tasavalta, Slovakia, Unkari, Slovenia sekä tietysti Kypros ja Malta. On oltava kuitenkin myös selvää, että jos jokin maa ei täytä näitä ehtoja, ne jo täyttävien maiden ei saa antaa odottaa vain siksi, että muut eivät ole vielä niin pitkällä. Kuuntelin erittäin kiitollisena, kun te sanoitte, että uusia ehtoja ei saa enää asettaa. Pyydän teitä vastustamaan minkä tahansa maan harjoittamaa kaikenlaista painostusta, jolla meitä yritetään saada asettamaan liittymiselle uusia ehtoja!
(Suosionosoituksia)
Sanon ryhmämme puolesta erittäin selvästi, että jos Saksan liittokansleri yhdistää nyt maatalouskysymyksen laajentumiseen vaalikamppailuun liittyvistä syistä, me torjumme sen erittäin päättäväisesti. Kannustan teitä tekemään myös samoin ja torjumaan tämän päättäväisesti!
(Suosionosoituksia)
Me kuulemme 10.7. komissiolta ja komission jäsen Fischleriltä maatalouspolitiikkaa koskevan väliaikaiskatsauksen. Sen jälkeen me keskustelemme siitä. Te itse sanoitte, että meillä on sitten myöhempänä ajankohtana tilaisuus tehdä sitä koskevia päätöksiä. Muistutan - ja rohkaisen teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja - lisäksi siitä, että parlamentti hyväksyi suurella enemmistöllä Bögen niitä taloudellisia vaikutuksia käsittelevän mietinnön, joita liittymisellä Euroopan unioniin on maatalouspolitiikkaan, joten teillä on parlamentin laajan enemmistön tuki sille tielle, jota aiotte kulkea.
Haluaisin esittää muutaman Turkkia koskevan huomautuksen. Eurooppa-neuvoston Sevillan päätelmiinhän sisältyy Turkkia koskeva huomautus. Me tuemme kaikkea, mikä edistää Turkin ja Euroopan unionin välisiä suhteita. Me emme kuitenkaan pidä tätä ajankohtaa sellaisena, että jo Tanskan puheenjohtajakaudella pitäisi vahvistaa liittymisneuvottelujen aloittamisajankohta. Turkin on jatkettava uudistuksiaan. Meidän pitäisi tukea sitä näissä uudistuksissa, mutta nyt ei ole vielä tullut aika vahvistaa päivämäärää neuvotteluille. Vaadin Turkin hallitusta luopumaan ehdoistaan, jotka koskevat sotavoimien ja niiden tehtävien liittämistä Euroopan unioniin ja NATOon. Sillä meistä on eurooppalaisina tultava toimintakykyisiä. Tähän Turkin on annettava asianmukainen panoksensa.
Puheenjohtajavaltio Tanska ilmaisi monisanaisesti kantansa avoimuudesta ja läpinäkyvyydestä. Juuri pohjoiset maathan - Suomi, Ruotsi mutta myös erityisesti Tanska - ovat tältä osin erityisenä esimerkkinä. Haluaisin rohkaista teitä myös toteuttamaan sen, mistä päätettiin nyt alustavasti Sevillassa teidän puheenjohtajuudessanne. Kun Sevillan päätelmissä esimerkiksi todetaan, että ministerineuvoston lainsäädäntäprosessin alussa ja lopussa asioista on tarkoitus neuvotella julkisesti, teidän pitäisi määritellä neuvottelujen alku ja loppu mahdollisimman joustavasti, jotta niiden väliin jää vain lyhyt aika, jolloin avoimuutta ei ehkä luoda. Me tarvitsemme avoimuutta ja läpinäkyvyyttä. Myös televisiolla on oltava sitten pääsy tähän prosessiin, jotta me saavutamme sitä kautta kansalaiset.
Sevillan päätelmien mukaan vuoden 2002 loppuun mennessä tehdään toimielinten välinen sopimus, joka koskee sääntely-ympäristön ja lainsäädännön parantamista. Me odotamme, että pääsemme tämän vuoden lopussa sitten tuloksiin myös poliittisella tasolla. Me haluamme myös, samaan tapaan kuin yhteisen ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikan osalta, kolmatta pilaria, siis sisä- ja oikeuspolitiikkaa koskevan sopimuksen, jotta me saavutamme myös siellä lisää avoimuutta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä erittäin lämpimästi sanoistanne. Toivon, että voitte toteuttaa sen! Toivotan puheenjohtajavaltio Tanskalle paljon menestystä! Teillä on Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmän tuki. Koska oikealla puolellanne istuu Bertel Haarder, arvostettu vanha kollegamme, olen luottavainen sen osalta, että te johdatte yhdessä myös Tanskan puheenjohtajuuden hyvään lopputulokseen. Paljon menestystä puheenjohtajavaltio Tanskalle!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kuulijat. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tiedätte mitä ryhmäni ajattelee siitä, että kutsuitte ystävällisesti kaikki puheenjohtajat Kööpenhaminaan, ja uskon, että puheenvuoronne lopussa esititte asian oikein, kun annoitte edessämme olevasta haasteesta historiallisen näkökulman. Tässä mielessä on minun sanottava teille, että uskon sen olevan hyvä poliittinen suunnitelma. Toivon, että puheenjohtajavaltio Tanska toimii neutraalisti, niin kuin se teki edellisellä kerralla.
Minun on sanottava teille, että emme vaivu epätoivoon, sillä Tanskan kansan päätöksiä kunnioittaen tekin osallistutte täysin Euroopan rakentamiseen. Uskon sen olevan hyväksi kaikille.
Edessämme olevista haasteista laajentuminen on keskeistä. Toistan, että se on esitettävä eurooppalaisten välisenä historiallisena haasteena yhden Euroopan saavuttamiseksi. Parlamentti tekee kaikkensa, jotta laajentuminen tapahtuisi sovitussa aikataulussa. Minua ovat hämmästyttäneet ulkoministerinne lausumat, joissa uhataan rangaista ehdokasvaltioita, jolleivät ne toimi asianmukaisesti. En tiedä ovatko lehdistön kirjoitukset totuudenmukaisia. Mutta joka tapauksessa sanon, että tehtävä on jättimäinen, koska - kuten parlamentti on aikaisemmissa laajentumisissa sanonut - tällaista suurta askelta ei voi ottaa harkitsematta asioita tarkkaan. Viidestätoista jäsenestä ei voi laajentua kahteenkymmeneenviiteen neuvottelemalla viisitoista päivää ja käsittelemättä lainkaan talousarviokysymyksiä. Siksi neuvosto on teille ongelma. Myös te tarvitsette kepin, jolla voitte saada neuvoston ojennukseen.
Minun on sanottava, koska jäsen Poettering on ottanut keskusteluissa järjestelmällisesti esiin Saksan vaalikampanjan, että maataloudesta totta tosiaan voidaan keskustella, mutta sanokaa Stoiberille, ettei koko ajan puhuisi Bene?in asetuksista, sillä ne ovat Euroopalle paljon vaarallisempia pommeja.

Sen vuoksi, arvoisa pääministeri, vaikka maanmiehenne Andersenin sadut ovat hyvin kauniita, älkää antako niiden muuttua painajaisiksi. Toivon teille paljon onnea, mutta asia ei ole helppo. Tämä liittyy elintarviketurvallisuuteen, sillä parhaillaan meillä on voimakkaasti tuottavuutta ja pääomaa korostava maatalouspolitiikka. Meillä on ollut rohkeutta keskustella asiasta poliittisesti. Haluamme maatalouspolitiikan, jolla on kestävän kehityksen tavoite. Ei voida kuitenkaan sanoa, että tästä aiotaan keskustella ja odotetaan neljä vuotta. Tämä on teidän haasteenne.
Meidän on myös luotava kestävän kehityksen politiikka kalastukselle soveltaen kuitenkin inhimillisiä periaatteita ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja verkostoa kunnioittavia periaatteita, joita uskon kaikkien meidän kannattavan. Minun on todettava, että olette kalastuksen mahtimaa, koska kalastatte eniten yhteisössä.
Turvallisuuden, oikeudenmukaisuuden ja vapauden osalta ainoa, jonka haluan sanoa on, että tuemme terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden vastaista taistelua. Olemme hyvin huolissamme, koska hallituksenne noudattaa turvapaikkapolitiikkaa, jota Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasioista vastaava komission jäsen on arvostellut. Ette myöskään ole sisällyttänyt Tampereen periaatteita ohjelmaanne, vaan viittaatte vain Sevillan periaatteisiin. Tampereen seurantaohjelman osalta meillä on työn alla viisi keskeneräistä direktiiviä...
(Suosionosoituksia)
...ja teidän on Sevillassa täytynyt asettaa aikatauluihin sidottuja tehtäviä sisäministereille.
Arvoisa puhemies, viittaan lyhyesti maailmanlaajuiseen vastuuseen. Olette oikeassa ottaessanne esiin maailmanlaajuisen turvallisuuden. Minuakin se huolestuttaa kovasti ja haluaisin, että kumoaisitte ulkoministerinne lausumat, joissa hän väittää, että "kvartettia" ja Lähi-idän kansainvälistä konferenssia koskevissa suunnitelmissa ei ole mieltä. Parlamentti on sen hyväksynyt, se on Euroopan unionin linja ja kuuluu Sevillan päätelmiin. Mielestämme yksipuolisella pohjoisamerikkalaisella toiminnalla ei ratkaista tätä konfliktia.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni tietäen, että valmistelemamme sopimus on haaste tulevalle vuodelle. Haluaisin tietää mitä ajattelette: kannatatteko yhteisömenetelmää vai johtokuntaa?
Paljon kiitoksia ja onnea.
(Suosionosoituksia)

Watson (ELDR).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te otatte puheenjohtajuuden hoidettavaksenne aikana, jolloin unioni kohtaa suurimman haasteensa: edessämme on yhteisön suurin laajentumisprosessi koko Euroopan yhdentymisen historiassa. Jos onnistutte, ja uskomme varmasti, että näin tulee tapahtumaan, puheenjohtajakautenne myötä rautaesiripun viimeisetkin jäänteet on purettu pois. Kuten aiheellisesti osoitatte toimintaohjelmassanne, Euroopan unionin osalta ympyrä sulkeutuu. Vuoden 1993 Kööpenhaminan huippukokouksessa asetettiin liittymiskriteerit ja nyt vuoden 2002 Kööpenhaminan huippukokouksessa Eurooppa jälleen yhdentyy.
Miksi parlamentin liberaaliryhmä luottaa siihen, että onnistutte? Se ei johdu ainoastaan siitä, että olette valmistautuneet tähän tehtävään varsin hyvin, vaan myös siitä, että otatte puheenjohtajuuden hoitaaksenne aikana, jolloin lisäksi sekä Euroopan komission puheenjohtajana että Euroopan parlamentin puhemiehenä istuu liberaali. Kun oikeisto- ja vasemmistohallitukset kumartavat kapeille kansallisille intresseille ja vaarantavat tämän historiallisen yhdentymisen, historia kääntyy liberaalien puoleen. Vetoamme vasemmalla Blairiin ja Schröderiin sekä oikealla Aznariin, Berlusconiin ja Chiraciin, jotta he pysähtyisivät hetkeksi arvioimaan seuraavaa: minkälainen kuva Euroopasta välittyy maailmalle, jos te keskitytte kinastelemaan bruttokansantuotteen prosentin murto-osasta?

Liberaaleilla ei ole helppoa, kun ilmapiiri on ahneuden ja ennakkoluulojen värittämä. Mutta neuvoston puheenjohtajana voitte olla vakuuttunut siitä, että parlamentin liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä tukee vankkumattomasti laajentumista Kööpenhaminassa asetettujen kriteerien mukaisesti. On valitettavaa, ettei Espanja kyennyt puheenjohtajakaudellaan keventämään työtaakkaanne siten, että edistystä olisi tapahtunut maatalous- ja kalastuspolitiikassa, joista on tänään ollut jo puhetta. Tuemme vahvasti yhteisen maatalouspolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista, mutta uudistukset eivät saa olla laajentumisen ehtona. Kenenkään ei tule luulla, että innokkuutemme turvata laajentumisen tavoitteet aiheuttaisi uudistusten jäämisen vähemmälle huomiolle. Emme myöskään tue sellaista toimintaa, jossa Euroopan unionin toimintaohjelma määräytyy kansallisten vaalien aikataulun mukaan.
Toinen asia, johon teidän tulee tarttua, on kansalaisten vähäinen valmius laajentumisasioissa. Eurobarometrin mukaan vain yksi viidestä kansalaisesta kokee saaneensa tarpeeksi tietoa EU:n laajentumisesta. Irlannin tulee hyväksyä Nizzan sopimus, ja Kööpenhaminan kokouksen jälkeen kansallisten kansanedustuslaitosten ja Euroopan parlamentin tulee ratifioida liittymissopimukset. Jos yleisiä ehdokasvaltioihin ja laajentumisen kustannuksiin liittyviä pelkoja ei käsitellä, koko prosessi saattaa vielä suistua raiteiltaan. Tämä haaste voidaan kuitenkin hyvin voittaa, jos Tanska käyttää hyväkseen tunnettua avoimuuttaan ja luotettavuuttaan, jotta Eurooppa-neuvosto voi ylittää Sevillan vaatimattomat tulokset, ja jos Tanska antaa erinomaiselle Eurooppa-ministerilleen vapaat kädet käydä euroepäilijöiden kimppuun.
Oikeus- ja sisäasioissa ELDR-ryhmä toivottaa tervetulleeksi yksityiskohtaisen suunnitelmanne kansan suojelusta terrorismia vastaan. Toivomme, että kunnon liberaaleina osoitatte samaa innostusta toimiin ryhtymisessä kansalaisvapauksien turvaamiseksi kuin nyt osoitatte taistellessanne terrorismiuhkia vastaan. Maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa vetoan teihin, että käyttäisitte hyväksi koettua ja testattua yhteisön perinnettä edistää asioita ja siten voittaa oppositio, joka lyhytnäköisesti vastustaa Euroopan rajavartioston perustamista.
Vastauksena ystäväni Barón Crespon huomautuksiin totean, että olisin mieluummin turvapaikanhakija Tanskassa, jossa mahdollisuuteni olisivat paremmat, kuin yksi valtavasta ryhmästä, joka yrittää päästä Blairin koleaan Britanniaan.
(Suosionosoituksia)
Kestävästä kehityksestä tahdon sanoa, että liberaali- ja demokraattipuolue on erittäin tyytyväinen sitoumukseenne keskittyä keinoihin ihmisten työllistämiseksi ja vakaan taloudellisen tilanteen saavuttamiseksi, sen sijaan että pyrkisitte lisäämään tavoitteiden määrää. Kiitämme myös aikomustanne edistää energiamarkkinoiden vapauttamista yhteisten energiaverotukseen liittyvien perussääntöjen avulla. Voitte luottaa tukeemme tarvittavien sopimusten aikaansaamiseksi niiden rahoituspalveluihin liittyvien toimenpiteiden osalta, joita tarvitaan tämän vuoden loppuun mennessä, jos haluamme saada valmiiksi rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman ajallaan vuoteen 2004 mennessä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, näiden lukuisien tehtävien myötä kannatte harteillanne suurta taakkaa. Euroopan uudelleen yhdentäminen on oikeutetusti ensisijainen tavoitteenne. Toivotamme onnea ja tarjoamme teille tukemme, sillä tämä vastuu lankeaa meidän sukupolvellemme. Me olemme tämän haasteen vastaanottaneet, ja meissä elää toivo.
(Suosionosoituksia)

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, toivotan kotimaani edustajat ja puheenjohtajavaltio Tanskan tervetulleeksi. Toivotan tietenkin onnea puheenjohtajavaltio Tanskalle monien niiden kohtien parissa, joita toimintaohjelma sisältää, erityisesti tietenkin laajentumisen osalta. Mehän tiedämme, että meidän olisi pitänyt saada laajentumiseen liittyviä taloudellisia näkökohtia koskeva työ valmiiksi jo Amsterdamissa; meidän olisi pitänyt jo silloin käydä maatalouspolitiikkaa ja rakennerahastoja koskeva suuri taistelu - nyt on kuitenkin liian myöhäistä tehdä niistä laajentumisen estettä. Haluaisin kehottaa Tanskan hallitusta pitämään kiinni tähänastisesta linjastaan, jonka mukaan meidän on lakkautettava maataloustuki täysin ja kokonaan, jotta maailmasta tulisi oikeudenmukaisempi, toisin sanoen meidän on unohdettava kansallisen edun tavoittelu ja sen sijasta meidän on otettava esityslistalle kestävyys ja suhteemme kolmannen maailman maanviljelijöihin. Kannatan lämpimästi tämän linjan säilyttämistä.
Sitä vastoin on muita asioita, joiden osalta en toivota onnea, en siis toivota onnea Tanskan hallitukselle siinä mielessä, että se pystyisi vaikuttamaan yhteiseen eurooppalaiseen pakolais- ja turvapaikkapolitiikkaan. Rasismiin ja sen kaltaisiin ilmiöihin suhtaudutaan kotimaassani hieman toisin. Tanskassa voi joutua oikeuteen siitä, että kutsuu hallituksen läheisimpiä yhteistyökumppaneita ja parlamentaarista perustaa, Dansk Folkeparti -puoluetta edustavaa Pia Kjærsgårdia ilmiselväksi rasistiksi, niin kuin häntä kutsutaan kaikissa muissa Euroopan valtioissa ja niin kuin European Voice -lehti on viimeksi häntä kutsunut. Jos tämän sanoo Tanskassa, siitä voi joutua oikeuteen. Käytämme hieman toista käsitettä rasismista ja sen kaltaisista ilmiöistä kuin YK:ssa ja EU:ssa ja todellisuudessa myös Tanskan kansalaisten parissa, kun he keskustelevat ystävien kesken. Tanskassa myös kehitysapua tarkastellaan aivan erityisellä tavalla. Olemme leikanneet sitä, mutta Tanskan hallituksen mielestä tilanne on erittäin hyvä, kunhan emme maksa vähiten kehitysapua, kunhan emme ole keskinkertaisia valtioiden välisessä vertailussa. Tanska on myös valtio, jossa transatlanttisia suhteita arvostetaan suuresti. Nämä suhteet sisältyvät myös puheenjohtajavaltion toimintaohjelmaan. Siinä puhutaan yhteisistä eduista. Onko silloin kyse yhteisistä eduista, kun teemme yhteistyötä sellaisen valtion kanssa, joka ei tunnusta kansainvälistä rikostuomioistuinta, kun teemme tiivistä yhteistyötä sellaisen valtion kanssa, joka ei allekirjoita Kioton pöytäkirjaa? Onko silloin kyse yhteisistä eduista, vai onko kyse vain siitä, että meidän on tässä yhteisessä terrorismin vastaisessa taistelussa jätettävä huomioimatta monet asiat, kuten Venäjän käymä T?et?enian sota, kurdien kohtelu Turkissa, Palestiinan kansan kohtelu Israelissa - kaikki vain sen vuoksi, että osallistumme yhteiseen terrorismin vastaiseen liittoutumaan, transatlanttiseen liittoutumaan?
Monet Euroopan parlamentin jäsenet muistavat, kun Tanskan ministeri Bertel Haarder toimi ihmisoikeusasioista vastaavana valiokunnan jäsenenä ja ihmisoikeuksia koskevan mietinnön esittelijänä. Voimme havaita, että parlamentin jäsenen Bertel Haarderin vaihtuminen ministeri Bertel Haarderiksi ei ollut erityisen hyvä vaihto. Olisimme suoraan sanoen halunneet pitää sinut parlamentin jäsenenä, Bertel Haarder, ja kehottaisin hallitusta lukemaan uudestaan sen puheen, jonka ministeri Bertel Haarder piti, kun hän oli ihmisoikeuksia koskevan mietinnön esittelijä. Teidän on luettava se uudestaan, jotta se innostaisi teitä tulevissa päätöksissänne.

Maes (Verts/ALE).
Olen kotoisin toisesta pienestä maasta, joten äänensävyni on hieman toisenlainen, mutta ymmärtänette, että Tanskan puheenjohtajuuskausi alkaa joka tapauksessa meidän kannaltamme joidenkin seikkojen osalta suotuisien tähtien alla. Olette meille demokratian, avoimuuden ja kansainvälisen yhteisvastuun esimerkki. Ainakin näin on ollut tähän saakka, ja toivon, että näin on vastaisuudessakin.
Pienille maille Eurooppa on aina hieman suurempi kuin suurille maille, sillä viimeksi mainittujen on luotava ensin silmäys omaan suureen maahansa voidakseen ajatella muiden intressejä. Siksi parlamentissa on entistä enemmän toivoa siitä, että pienet maat kannustavat Eurooppaa enemmän eteenpäin kuin suuret, eikä Tanskan päättäväisyys, jonka saatoimme puheenvuorostanne kuulla, muodosta tähän poikkeusta.
Laajentumisen painopisteiden osalta viittasitte oikeutetusti merkittäviin Kööpenhaminan oikeuksiin, jotka olivat ehdokasvaltioiden jäsenyyden edellytyksinä. Ihmisoikeuksien, demokratian ja vähemmistöjen kannalta Kööpenhaminan edellytykset ovat olleet suunnannäyttäjiä, ikään kuin jäsenyyden oven takana oleva porkkana ja samalla keppi, jottei ehdokasvaltioiden uudistuksia tehdä pelkin taloudellisin perustein vaan yhteisiä arvojamme noudattaen.
Monet ehdokasvaltioista, joiden toivomme teidän tapaanne voivan liittyä joukkoomme heti niiden ollessa siihen valmiita, ovat varsin pieniä maita. Niistä monessa asukasmäärä jää pienemmäksi kuin sellaisilla historiallisilla alueilla kuin Skotlannissa, Walesissa, Baskimaassa, Flanderissa, Valloniassa tai Kataloniassa, ja nämäkin oikeastaan on hieman unohdettu. Te näette vain jäsenvaltiot, mutta me ihmettelemme, millaisena te näette sellaisten alueiden tulevaisuuden, joilla on perustuslaillisia oikeuksia. Pitääkö niistä kaikista tulla jäsenvaltioita, ennen kuin niillä on teille merkitystä? Vai panetteko painoa myös muille alueille kuin niille alueille, joilla on perustuslaillisia oikeuksia, myös ehdokasvaltioiden alueille, joiden tukea tarvitsette, jos aiotte tosissanne ratkaista rakennerahastoja koskevan ongelman?
Onko siis paikallaan tehdä tällainen ero suurten näkymien ja uudistusten kesken? Olen ymmärtänyt, että myös komission puheenjohtaja Prodi esittää teille tavallaan äänen lausumattoman kysymyksen: voitteko te laajentumista ajatellessanne todellakin siirtää toimielintemme tulevaisuuden pohtimisen myöhempään ajankohtaan ilman, että tämä kysymys heti pulpahtaa mieleen ja saatte näkymän siitä, millä tavalla ne on uudistettava?
Toinen kriittinen kysymys täällä jo esitettiinkin sekä jäsen Crespon että jäsen Frahmin puheenvuorossa. Se liittyy maahanmuuttoon, laittoman maahanmuuton torjuntaan, rikollisuuden torjuntaan ja turvapaikanhakijoihin.
Ei ole luonnollisestikaan yksin teidän vikanne, että neuvosto tai neuvostot pakottavat meidät politiikkaan, joka ei ole politiikkaa. Tämä politiikka ei ole tasapainoista; komission ehdotukset olivat paljon tasapainoisempia.
Olisin halunnut esittää teille vielä kysymyksiä siitä, kuinka aiotte liittää Kyproksen jäseneksi, jollette anna turkkilaiselle vähemmistölle turvallisuustakuita, kuinka aiotte ratkaista Kaliningradin ongelman jne. Olemme toisin sanoen erittäin uteliaita kuulemaan, mitä kysymyksiä muut aikovat esittää ja - ennen kaikkea - mitä vastauksia te tänään annatte, ja erityisesti olemme uteliaita näkemään tulevat tekonne. Toivotan teille joka tapauksessa ryhmämme puolesta oikein paljon menestystä.

Camre (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää neuvoston puheenjohtajaa, pääministeri Fogh Rasmussenia, erittäin selkeästä ja avoimesta puheesta. Puheenjohtajavaltio Tanska käyttää tietenkin kaikkea sitä ammattitaitoaan, jota sillä on. Tämä ei kuitenkaan välttämättä merkitse sitä, että Tanskan hyvin kunnianhimoinen nopeaa itälaajentumista koskeva ohjelma onnistuu, koska sehän ei riipu pelkästään puheenjohtajavaltion taidosta. EU:n 15 jäsenvaltion kansojen välillä on erittäin suuria ymmärrettäviä eturistiriitoja, ja vain sellaiset ihmiset, jotka eivät välitä vähääkään tavallisen EU:n kansalaisen eduista, voivat todeta, että näiden asioiden huomioon ottaminen on sivuutettava itälaajentumisen toteuttamisen nopeuttamiseksi. Ennen kaikkea on erittäin arveluttavaa lykätä maatalousuudistusta, koska se on laajentumisen jälkeen todennäköisesti poliittisesti mahdotonta. Itälaajentuminen on suunnaton tehtävä sekä taloudellisesti että organisaation kannalta. Kyse on useista sadoista miljardeista kruunuista, joita EU:n on maksettava itään joka vuosi. Erittäin halvan työvoiman maahanmuutto EU:hun, samalla kun työvoimaa tarvitsevat yritykset muuttavat itään, aiheuttavat rajuja sosiaalisia muutoksia EU:ssa. Euroopan suurpääomallisten halpaa työvoimaa ja uusia markkinoita koskevista toiveista huolimatta EU ei toimi viisaasti, jos se jättää huomioimatta Euroopalle aiheutuvat sosiaaliset ongelmat.
Edessämme olevat merkittävät ongelmat voivat hyvinkin kaataa Tanskan hallituksen kunnianhimoisen suunnitelman. Tämän vuoksi haluan arvostella "nyt tai ei koskaan -ajattelua". Jos laajentumispäätöstä ei voi tehdä vuonna 2002, taivas ei putoa niskaan - vain komission puheenjohtaja Prodi puhuu ikään kuin asia olisi näin. Sen vuoksi olenkin iloinen neuvoston puheenjohtajan lausunnosta, sillä hän ei ole tästä asiasta samaa mieltä. EU:n valtioiden on tehtävä yhteistyötä, etenkin vapaakauppaan liittyvissä asioissa, mutta on väärin puhua Euroopan yhdistämisestä uudelleen. Totuushan on, että Euroopan valtiot eivät ole koskaan tehneet yhtä tiivistä yhteistyötä kuin nyt. Hanke ei kaadu, jos tiettyä päivämäärää ei saavuteta - päinvastoin, tilanne voi parantua, jos ongelmista ei vaieta ja niitä ei lakaista maton alle. Sen vuoksi puheenjohtajavaltiolla pitää olla varasuunnitelma, joka voidaan panna täytäntöön, jos varsinainen suunnitelma ei onnistu. Haluaisin lopuksi ilmaista toiveeni siitä, että puheenjohtajavaltio Tanska kehittää EU:ta tavoilleen uskollisena, toisin sanoen, että se ottaa Euroopan äänestäjien kannan enemmän huomioon kuin olemme tottuneet.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, haluaisin toivottaa puheenjohtajavaltio Tanskan tervetulleeksi tekemään yhteistyötä puolen vuoden ajaksi. Panoksenne voi olla historiallinen kahdesta syystä: tämä voi olla viimeinen kerta, kun puheenjohtajavaltion tehtävä kiertää vuorotellen jokaisessa jäsenvaltiossa - niin ei saa käydä - ja laajentuminen voi onnistua tai epäonnistua liian pikkumaisten etujen vuoksi.
Kesäkuu-liike kannattaa laajentumista, mutta emme peittele EU:n neuvottelumenetelmiin kohdistuvaa arvosteluamme. Ehdokasvaltioiden on kopioitava jokainen EU:n laki, ilman että ne saavat ottaa lainkaan huomioon omia demokratioitaan. Maanviljelysmaa maksaa Sudeettialueella 10 prosenttia naapurimaan Saksan hinnasta. Kun me nyt lyhyen siirtymäkauden jälkeen pakotamme t?ekit myymään maata eniten tarjoavalle, ei ole vaikea arvata tulosta ja t?ekkiläisten äänestäjien reaktioita. Eivätkö siirtymäjärjestelyt voisi olla joustavampia, ja emmekö voisi esimerkiksi sallia kesämökkien ja maatalousmaan myymisen EU:ssa vasta sitten, kun T?ekin keskitulotaso lähestyy omaa tasoamme? EU:n maatalousjärjestelyt ovat kalliita EU:n kuluttajien ja veronmaksajien kannalta, eivätkä ne takaa maanviljelijöille kunnollisia tuloja. Pelkkä EU:n kassasta Tanskan maataloudelle maksettava tuki on tänä vuonna kolme kertaa suurempi kuin maatalouden kokonaisnettotulot. Sen vuoksi on ranskalaisten, tanskalaisten, puolalaisten ja kaikkien muidenkin maanviljelijöiden yhteisen edun mukaista, että maatalouspolitiikka saadaan uudistettua, jotta se tukisi maanviljelijöiden ansiotyötä sen sijasta, että se tukisi myyntikelvottomia tuotteita, ylijäämävarastoja, tuhoamista, kehitysmaiden maataloustuotannon tuhoamista, ympäristön tuhoamista, kuluttajien päivittäisen ruoan ylihintaa.
Tanskalainen neuvoston puheenjohtaja on liberaali, ja hänellä on tiiviit yhteydet Tanskan maatalouteen, mikä antaa historiallisen mahdollisuuden päästä eroon EU:n epäonnistuneesta suunnitelmataloudesta. Miksi emme ryhtyisi poistamaan kaikkea hintatukea asteittain 20 prosentilla vuodessa, antaisi maanviljelijöille obligaatioita korvaukseksi maan hinnan alenemisesta ja maksaisi tukea huonoimmassa asemassa oleville viljelijöille? Jos poistamme hintatuen EU:sta, uusille jäsenvaltioille ei ole mitään syytä maksaa tukea. Antakaa niille sen sijasta rahaa vapaaseen käyttöön, jotta niille ei tulisi houkutusta käyttää rahoja vääriin kohteisiin. Puheenjohtajavaltio Tanskan on käytävä tarkasti läpi myös 85 000 sivua käsittävä EU:n lainsäädäntö. Lähettäkää suurin osa takaisin jäsenvaltioille, jotta EU säätäisi lakeja vain rajat ylittävissä asioissa, joissa jäsenvaltiot eivät itse pysty säätämään tarkoituksenmukaisia lakeja. Sallikaa se, että EU:sta muodostuu demokratioiden Eurooppa, sen sijasta että se on byrokraattien ja lobbaajien yhteisö.

Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, haluaisin myös omalta osaltani toivottaa tervetulleeksi puheenjohtajavaltio Tanskan, neuvoston puheenjohtaja Rasmussenin ja entisen virkaveljemme Bertel Haarderin, sekä käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää heitä nimestä, jonka he ovat antaneet Tanskan puheenjohtajakauden tavoiteohjelmalle: "Yksi Eurooppa".
Tämän sanottuani toivoisin, että Tanska puheenjohtajakaudellaan muistaisi, että Euroopassa on pieni alue, missä kansanmurha on jatkunut jo tuhat päivää: viittaan tässä T?et?eniaan. Euroopan unionin on nimittäin kiireellisesti ryhdyttävä toimenpiteisiin Tanskan puheenjohtajakauden puitteissa ja lähetettävä T?et?eniaan troikka, joka voisi todeta Venäjän siellä tekemät tuhot ja harjoittaman rikollisen politiikan, jotka ovat jatkuneet jo tuhat päivää. Toivon, että Tanska ajaa puheenjohtajakaudellaan nämä toimet läpi ennen ensi syksyn Euroopan unionin ja Venäjän välistä huippukokousta.
Tanska merkitsee myös laajentumista. Tämän puheenjohtaja Rasmussen on toistanut moneen kertaan. Omalta osaltani uskon, että unionin pitäisi pohtia ja ehdottaa uudenlaista laajentumista. Eurooppa ei ole vielä "yksi". Jäljellä on Israelin kysymys, siis toisin sanoen kysymys rauhasta, vapaudesta ja demokratiasta tässä maailmankolkassa. Kysyisinkin siis puheenjohtajavaltio Tanskalta, mitä mieltä tämä on siitä ehdotuksesta, jonka takana on nyt 50 Euroopan parlamentin jäsentä ja joka koskee ehdotusta lisätä ehdokasvaltioiden listalle Israel, sekä myös toisella maailman epävakaalla alueella, nimittäin Kaukasuksella, sijaitseva Georgia, joka toimii myös porttina Keski-Aasiaan. Olisiko Tanska puheenjohtajakaudellaan valmis viemään eteenpäin ajatusta Georgian lisäämisestä ehdokasvaltioiden listalle?

Rovsing (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, on aina mukava kuulla pääministeri Anders Fogh Rasmussenin puhuvan ja kuunnella hänen visionääristä kantaansa itälaajentumiseen. Neuvoston puheenjohtaja on ottanut toteuttaakseen erittäin vaativan tehtävän. Kaikkien on osallistuttava siihen, että laajentuminen onnistuu, erityisesti Saksan ja Ranskan, jotka ovat olleet EU:n kehityksen keskipisteessä ja joita Espanja on voimakkaasti tukenut. Ilman näiden valtioiden voimakasta sitoutumista ja osallistumista laajentuminen tuskin onnistuu. Laajentumisen kustannukset ovat todennäköisesti suuremmat kuin mitä aluksi luulimme. Vaikka näin olisikin, meillä ei ole mitään syytä olla huolissamme: me kaikki joudumme kyllä yhdessä maksamaan aavistuksen enemmän, jotta voisimme tukea sen infrastruktuurin, hallinnon ja niin edelleen rakentamista, jota uudet ehdokasvaltiot niin kipeästi tarvitsevat. Olisi erittäin valitettavaa, jos EU ei pystyisi jakamaan jatkuvasti hieman kasvavia rikkauksiaan näiden valtioiden kanssa. Olisi viisasta, jos neuvoston puheenjohtaja ilmoittaisi kollegoineen selkeästi, että tämä erityistoimi ei estä laajentumista. Se onnistuu.
Laajentumisen tavoitteena on luoda rauhaan, vapauteen, demokratiaan ja rikkauteen perustuva alue. Sen onnistuminen on täysin mahdollista. Laajentuminen parantaa mahdollisuuksiamme vahvistaa kansainvälisen terrorismin torjuntaa ja tehostaa kansainvälisen rikollisuuden, myös ihmiskaupan, torjuntaa. On ratkaisevaa, että tuemme kestävää kehitystä, joka merkitsee korkeampaa työllisyyttä ja parempaa taloutta. Tämä on mahdollista saavuttaa luomalla kilpailukykyisempi yhteiskunta, jossa byrokraattiset vaikeudet ja epätarkoituksenmukaiset sopimukset poistetaan, jotta voimme saavuttaa saman vuotuisen hyvinvoinnin kasvun kuin Yhdysvaltain yhteiskunnassa on saavutettu. Jos tuotantomme kasvu olisi ollut yhtä hyvä kuin Yhdysvalloissa, meillä olisi ollut paljon suuremmat taloudelliset varat käytettävissämme. Sen vuoksi onkin ratkaisevaa, että panostamme kehityksessämme kilpailukykyyn. 10-15 vuoden kuluttua Kiina ja Intia ovat Aasian kärkivaltioita, jotka ovat dynaamisia ja asettavat monia suunnattomia vaatimuksia sopeutumis- ja kasvukyvyllemme. Antakaa meille mahdollisuus valmistautua siihen, kun meillä on siihen vielä mahdollisuus, älkää antako meidän ryhtyä käsittelemään epäolennaisia yksityiskohtia, sallikaa meidän keskittyä suuriin tulevaisuutta koskeviin linjoihin.
Turvallisten elintarvikkeiden valmistamista koskevalla kyvyllä on suunnaton merkitys maailmanlaajuisessa kilpailussa. Meidän on varmistettava johtava asema tällä alalla niin tutkimuksen, kehityksen kuin teollisen innovaationkin avulla. On tärkeää, että kannamme maailmanlaajuista vastuuta ja pyrimme yhdessä Yhdysvaltain kanssa löytämään ratkaisun Lähi-itää koskeviin ongelmiin. EU:n valtiot tuntevat tilanteen kaikkein parhaiten. Voimme antaa paljon apua, mutta ilman Yhdysvaltain, Venäjän ja arabivaltioiden tukea ponnistuksemme ovat turhia. Lopuksi olen iloinen neuvoston puheenjohtajan lausunnosta, jonka mukaan neuvoston lainsäädäntö on mahdollisimman avointa. Tulkitsen asian niin, että televisioasemat saavat lähettää neuvoston kokousten tärkeät tapahtumat.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää neuvoston puheenjohtaja Fogh Rasmussenia hänen esittämästään toimintaohjelmasta. Tämä on puheenjohtajakausi, joka eroaa perusteellisesti Tanskan aiemmista puheenjohtajakausista. Yhteistyötä on laajennettu monille aloille, ja tämän lisäksi päätehtävänä, jota kaikki ovat korostaneet, on laajentumisneuvottelujen saattaminen päätökseen jopa kymmenen valtion kanssa. Meillä kaikilla on suuri poliittinen ja moraalinen vastuu asiassa, ja kyseisen tehtävän onnistunut toteuttaminen edellyttää tietenkin sitä, että kaikki osapuolet ovat valmiita välttämättömiin kompromisseihin. Ehdokasvaltiot ovat käyneet läpi perusteellisen muutoksen. Ne ovat tehneet suuria uhrauksia, mutta nyt ne ovat olennaisten asioiden osalta valmiita. Pallo on nyt mitä suurimmassa määrin EU:lla, ja olen sitä mieltä, että komissio on laatinut erittäin järkevän järjestelyn, joka koskee laajentumisen ensimmäisten vuosien rahoittamista, ja siinä erotetaan selkeästi laajentuminen ja tuleva maatalousuudistus. Pidän sitä erittäin järkevänä. Viidentoista hallituksen päämiehen tehtäväksi jää nyt menestyksen saavuttaminen. Nyt nähdään, onko EU:ssa nykyään valtionpäämiehiä, joilla on tarvittavat ominaisuudet ja voimaa ja visioita, jotka ulottuvat lyhyen aikavälin kansallisia näkökohtia pidemmälle. Ahdasmielisyys ja uusnationalismi eivät saa estää laajentumista.
Toisen suuren haasteen muodostaa Johannesburgissa järjestettävä maailmanhuippukokous, ja siellä EU:n on osoitettava aktiivisesti ja rohkeasti, että se on solidaarinen kehitysmaita kohtaan johtamalla sellaisen maailmanlaajuisen sopimuksen laatimista, jonka neuvoston puheenjohtajakin mainitsi ja johon sisältyy konkreettisia poliittisia velvoitteita ja tarkka aikataulu. Tämän vuoksi joudumme painostamaan voimakkaasti Yhdysvaltoja, joka selvästikin uskoo, että nälkä, köyhyys ja terrorismi voidaan ratkaista sotilaallisesti ja ilman, että maksetaan taloudellista tukea niille hallituksille, jotka toimivat Yhdysvaltain käsikirjoituksen mukaan ja vailla omaa tahtoa. Toivon, että puheenjohtajavaltio Tanska on aktiivinen ja valitsee tien, joka johtaa todelliseen solidaarisuuteen kolmannen maailman kanssa. Tämä asia liittyy myös EU:n turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaan, jossa kyse ei siis ole pelkästään laittomasta maahanmuutosta, vaikka niin saattaisi joskus luulla. Tietyissä valtioissa käynnissä oleva räiskyvä ja kielteinen ulkomaalaisia koskeva keskustelu pitää korvata yhteisellä Euroopan politiikalla, joka perustuu humanismiin, jossa ulkomaalaisia ei sorreta sosiaalisesti, jossa sopimuksia kunnioitetaan ja jossa pääseminen Eurooppaan pakolaisena tai perheen yhdistämistarkoituksessa ei ole pelkästään hyvin koulutetun eliitin oikeus. Emme saa rakentaa "Eurooppa-linnaketta", joka perustuu pienimpään yhteiseen nimittäjään, vaan meidän pitää päinvastoin yhdistää ylistetty maailmanlaajuistuminen ja kehitysmaita koskeva lainsäädäntömme. Noudattamalla tällaista linjaa - siis vain tällaista linjaa noudattamalla - voimme odottaa, että Euroopan parlamentti tekee myönteistä yhteistyötä tässä asiassa. Näillä sanoilla haluan luoda toivoa ja uskoa siitä, että puheenjohtajavaltio Tanska ratkaisee edessämme olevat tehtävät ja tekee sen hyvin mielellään tiiviissä yhteistyössä parlamentin kanssa.

Maij-Weggen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Rasmussenia ja neuvoston puheenjohtaja Haarderia erinomaisesta ohjelmasta, jonka he esittelivät julkilausumassaan. Se kuulostaa erittäin hyvältä. Uskon, että saatte hyvin paljon tukea Euroopan parlamentista. Minulla on kaksi kysymystä, ja toivon, että niihin voidaan antaa vastaus.
Ensimmäinen kysymys koskee neuvoston julkisuutta. Olen aina ajanut tätä julkisuutta ja tiedän olleeni yhtenä merkittävänä tukijana hyväksyttäessä hiljattain yleisön oikeudesta tutustua asiakirjoihin annettua asetusta, jolla olemme joka tapauksessa toteuttaneet hallinnon julkisuuden. Olen silti hieman tyytymätön neuvoston julkisuuteen, sellaisena kuin siitä määrätään nykyisissä säännöissä. Olen ymmärtänyt, että neuvoston kokoukset ovat julkisia niiden alussa ja lopussa ja että tämä on rajoitettu koskemaan ainoastaan yhteispäätösmenettelyä. 
Kysymykseni on: kuinka tämä asia aiotaan nyt tarkalleen ottaen toteuttaa? Eikö ole mahdollista tehdä kokouksesta julkista sen alusta loppuun yhteispäätösmenettelyssä, ja miksi julkisuus on rajoitettu koskemaan yhteispäätösmenettelyä? Miksei jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvan lainsäädännön antaminen voisi sekin tapahtua julkisesti?
Toinen kysymykseni koskee jäseneksi ottamista. Neljällä maalla on suuria ongelmia uusien jäsenten ottamisen takia, koska ne haluavat, että rakennerahastot ja maatalouspolitiikka uudistetaan sitä ennen. Muun muassa Alankomaissa on vallalla tällainen suuntaus. Haluaisin kysyä puheenjohtaja Rasmussenilta, eikö hän voisi esimerkiksi käydä oikein perusteellisen keskustelun Alankomaissa olevien liberaalikollegojemme kanssa - sillä heistä tässä on ennen kaikkea kysymys - ja pyytää puoluejohtaja Zalmia käsittelemään tätä asiaa hieman joustavammin, jotta Alankomaat voi uuden hallituksensa myötä osallistua heti lojaalisti laajentumiseen. Sillä minua hävettäisi, jos Alankomaat liittyisi heti laajentumisen estäjien joukkoon.

Hume (PSE).
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen Tanskan puheenjohtajuudesta ja olen tyytyväinen, että Tanska toimintaohjelmassaan toteaa, että Euroopan unionilla on erityinen vastuu rauhasta ja vakaudesta maailmassa, joka on yhä enemmän yhdistynyt.
Elämme nykyään maailmanhistorian suurinta vallankumouksen aikaa, sillä televiestinnän ja kuljetustekniikan vallankumouksen myötä maailma on muuttunut pienemmäksi. Siksi meidän tulee olla vahvempia muokatessamme maailmaa, mutta erityisesti meidän tulee varmistaa tällä uudella vuosisadalla ja uudella vuosituhannella, että tämä tulee olemaan ensimmäinen vuosisata maailmassa ilman konflikteja ja sotia ja että Euroopan unioni pyrkii vaikuttamaan tämän aikaansaamiseksi. Mahdollisuutemme saada tämä aikaan on vahvistunut, sillä Euroopan unionia voidaan pitää historian parhaimpana esimerkkinä konfliktien ratkaisussa.
Viime vuosisadan ensimmäinen puolisko oli historian pahin kahden maailmansodan vuoksi. Silti samat ihmiset - ihmiset, jotka ovat edustettuina parlamentissa - pystyivät sopimaan asiat, lopettamaan konfliktin lopullisesti ja luomaan Euroopan unionin. Euroopan unionin perusajatuksista olisi hyötyä konfliktialueilla ympäri maailman. Omasta kokemuksestani tiedän, että Euroopan unionin kolme perusajatusta ovat samat kuin Pohjois-Irlannin sopimuksessa. Numero yksi: erilaisuuden kunnioittaminen - konflikteissa on aina kyse tästä. Erilaisuutta tulee kunnioittaa. Numero kaksi: erilaisuutta kunnioittavat instituutiot. Numero kolme: työskentely yhdessä yhteisten etujen vuoksi menneisyyden raja-aitoja kumoten.
Olen tyytyväinen siihen, että komission jäsen Patten ja hänen osastonsa työskentelevät tämän asian parissa. Haluaisin kuitenkin nykyisessä maailmantilanteessa nähdä, että Euroopan unioni perustaisi komissioon oman osaston, jonka tehtävänä olisi rauhanturvaamis- ja konfliktitilanteiden ratkaiseminen ja jolla olisi oma komission jäsen. Näin voimme tehdä oman osuutemme tässä pienentyneessä maailmassa, saada loppumaan konfliktit eri puolilla maailmaa ja viedä konfliktialueille viestin rauhasta ja kestävästä vakaudesta.

Riis-Jørgensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa pääministeri, nyt on koittanut päivä, jota me kaikki, mutta erityisesti sinä, olet odottanut ja johon olet valmistautunut siitä lähtien, kun sinut valittiin Tanskan pääministeriksi. Olen ylpeä Tanskan ja sinun puolestasi. Liberaalina olen erityisen iloinen siitä, että olen täällä tänään. Nyt neuvoston puheenjohtajana, Euroopan parlamentin puhemiehenä ja komission puheenjohtajana on liberaaleja edustava henkilö. Tämä antaa hyvän lähtökohdan puheenjohtajavaltion toimintaohjelman toteuttamiseksi.
Laajentuminen on kaikkein tärkein aihe. Me liberaalit olemme muurin murtumisen jälkeen taistelleet laajentumisen puolesta. Se varmistaisi uusille Keski- ja Itä-Euroopan demokratioille oikeutetun aseman tulevaisuuden Euroopassa. Laajentumisen aikataulunmukainen täytäntöönpano vaatii poliittisen taidon lisäksi myös suunnattomasti kovaa työtä. Henkilökohtaisesta kokemuksesta tiedän, että neuvoston puheenjohtaja pystyy kumpaankin, ja hänen on siten mahdollista saattaa päätökseen Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan johtava tapahtumaketju. Tanskalaisena liberaalina toivon, että onnistunut laajentuminen johtaa siihen, että Tanskasta tulee jälleen EU:n täysivaltainen jäsen. Saattaa vaikuttaa kummalliselta, että teemme työtä sen puolesta, että uusia valtioita pääsisi mukaan täysin eurooppalaiseen yhteistyöhön, kun olen itse kotoisin valtiosta, joka on luopunut vaikutusvallastaan monissa olennaisissa asioissa. Tanskan oma jarruttelu EU:ssa ei missään tapauksessa estä laajentumista. Laajentuminen antaa Euroopan uusille kansalaisille oikeuksia. Velvollisuutemme - jota kuitenkin noudatamme mielellämme - on antaa näille uusille EU:n kansalaisille samat oikeudet kuin meillä itsellämmekin on. EU:n kansalainen voi muuttaa minne tahansa ja työskennellä missä tahansa. Uusilla kansalaisilla on oltava tämä oikeus ensimmäisestä päivästä lähtien.
Haluaisin toivottaa puheenjohtajavaltiolle mahdollisimman paljon onnea siinä työssä, jonka avulla se pyrkii saamaan aikaan yhden Euroopan. Olen vakuuttunut siitä, että tämä onnistuu. Liberaaliryhmä haluaa auttaa siinä parhaansa mukaan.

Gahrton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Skånesta kotoisin olevana minun tuskin tarvitsee ladella kohteliaisuuksia Tanskan pääministerille vaan voin puhua suoraan. Miksi päätitte ryhtyä harjoittamaan muukalaisvihamielisen puolueen ulkomaalaispolitiikkaa samana päivänä, kun maastanne tuli EU:n puheenjohtajavaltio? Mitä sanotte tästä symboliikasta? Miten uskotte muun maailman käsittävän kyseisen asian?
Hyvä pääministeri Anders Fogh Rasmussen, nyt puhut kauniita sanoja laajentumisesta. Kuinka voimme kuitenkaan suhtautua vakavasti siihen, että haluatte avata rajat ehdokasvaltioista saapuville ulkomaalaisille, kun haluatte sulkea rajat venäläisiltä, afrikkalaisilta, aasialaisilta ja latinalaisamerikkalaisilta?
Ministeri Bertel Haarder toteaa Berlingske Tidende -sanomalehdessä, että Tanskan oikeiston ulkomaalaislaki on voitto maahan muuttavien naisten kannalta. Nyt Tanskassa asuvan ulkomaalaisen on oltava 24-vuotias, jotta hän saa tuoda vaimonsa kotimaastaan. Jos Tanskassa asuva ruotsalainen tai kreikkalainen haluaa tuoda maahan 18-vuotiaan morsiamensa kotimaastaan, asia tuskin aiheuttaa ongelmia. Jos kyse on kuitenkin Kyproksen turkkilaisella puolella asuvasta muslimista, mitä silloin tapahtuu? Maa ei ole vielä EU:n jäsenvaltio, mutta jos siitä tulee EU:n jäsen, miten silloin aiotte ratkaista tämän ongelman?
Eikö Tanskan oikeiston laajentumistahto - käyttääkseni kirjailija H.C. Andersenin sanoja - muistuta hieman "Keisarin uudet vaatteet" -tarinaa? Samaan aikaan ei voi sekä estää niin kutsuttuja ulkomaalaisia saapumasta EU:hun että laajentaa EU:n vapaata liikkuvuutta siten, että se kattaa kaikki Euroopan valtiot, joista monet ovat muslimivaltioita.
Tällaisella toiminnalla teette EU:sta eräänlaisen Eurooppa-linnakkeen, superimperialistisen valtion, jota Tanskan kansalaiset ovat vastustaneet. Tilannehan on kuitenkin selvä, Tanskan hallituksellahan on tapana sivuuttaa Tanskan kansan mielipide. Tehän olette kansanäänestystulosten ohjailun Euroopan mestareita! Ettekö mene hieman liian pitkälle, jos aiotte ohjailla myös Irlannin kansanäänestyksen tulosta?

Stenzel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan onnitella puheenjohtajavaltio Tanskaa sekä ministeri Bertel Haarderia läsnäolosta ja erittäin kunnianhimoisesta ohjelmasta pysytellä laajentumisen aikataulussa.
Ensimmäinen kysymykseni on kaksiosainen. Uskotteko että voitte pitäytyä määräajoissa, vaikka maatalouspolitiikassa on paljon eriäviä näkemyksiä? Onko marraskuun ja joulukuun välissä riittävästi aikaa saattamaan laajentumisneuvottelut päätökseen joulukuun 15. päivän huippukokoukseen mennessä?
Toinen kysymykseni koskee ns. presidentin asetuksia ja Bene?in asetuksia. Saksan ja T?ekin tasavallan sekä Itävallan ja T?ekin tasavallan välillä on jännitteitä, jotka johtuvat maiden katkerasta lähihistoriasta. Menneisyys ei saisi häiritä nykyisyyttä. Siksi haluan kysyä teiltä, arvoisa pääministeri, aiotteko käyttää poliittista vaikutusvaltaanne helpottaaksenne näitä jännitteitä ja vaikuttaaksenne T?ekin hallitukseen, jotta se vastaisi Euroopan parlamentin mietintöön T?ekin tasavallasta, jossa pyydetään T?ekkiä kumoamaan kyseiset asetukset viimeistään liittymiseen mennessä.

Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, aluksi huomautus siitä, mitä jäsen Riis-Jørgensen sanoi. Olen yllättynyt, että komission puheenjohtaja Prodi on nyt liberaali. Opin tuntemaan hänet keskustavasemmistolaisen Oliivipuu-vaaliliiton (Ulivo) edustajana. Äskettäin luin, että hän istuu kristillisdemokraattien ryhmässä näiden kokouksessa. Nyt hän on liberaali. Meillä on täällä parlamentissa niin sanotusti kolmen värin (trikolori) puheenjohtaja. Hän sanoo siitä ehkä kuitenkin meille vielä jotakin.
Haluaisin sanoa kuitenkin jotakin jäsen Poetteringille. Hänhän esittää täällä aina erittäin ponnekkaasti nuhteita, joita muiden - eilen Aznarin, tänään Rasmussenin - on määrä antaa liittokanslerille. Mistä tässä asiassa on kyse? Asiassa on kyse siitä, että Saksan hallitus on esittänyt liittokanslerin henkilöitymänä mielestäni oikean kysymyksen siitä, eivätkö suorat tuet voisi olla nykyisessä muodossaan este laajentumiselle, jos me emme uudista maatalousalaa. Siitä vallitsee muuten yhteisymmärrys. Komission jäsen Fischler esittää heinäkuussa ehdotuksia, joiden mukaan suoria tukia siirretään tämän uudistuksen yhteydessä enemmän maaseudun tukemiseen. Odotan sitten jännittyneenä, pomppaako jäsen Poettering myös silloin täällä pystyyn ja sanoo, että se on este laajentumiselle. Sitä hän ei tee, sen voin sanoa teille jo nyt, sillä silloinhan ei ole kyse Saksan vaalikamppailusta. Jäsen Poetteringin puheissa on silloin, kun hän puhuu tähän tyyliin, kyse ainoastaan siitä, että hän haluaa lisätä oman puolueensa kannatusta Saksan vaalikamppailun yhteydessä. Sehän on sallittua. Siinähän ei ole mitään pahaa, ja politiikassa vaalikamppailu on tärkeä. Hyvä jäsen Poettering, olisi kuitenkin parempi, jos te ette olisi esiintynyt silloin, kun parlamentti keskusteli Itävallasta ja kun me keskustelimme Italiasta, täällä kuin Savonarola ja sanonut, että tämä kaikki on jäsenvaltioiden sisäisiin asioihin puuttumista, käyttäytyäksenne täällä sitten, kun on kyse kotimaastanne, kuin Osnabrückissä pidettävässä vaalikampanjatilaisuudessa.
Puhemies. -
Tämän puheen jälkeen pyydän jäsen Poetteringia huomioimaan seuraavalla kerralla "catch the eye" -menettelyn.

Krarup (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, en aio puuttua saksalaisten väittelyyn vaan ilmaista tukeni puheenjohtajavaltio Tanskalle. Toimintaohjelman esittely oli hiottu ja edustava, mutta ohjelma ei sisältänyt ainoatakaan itsenäistä ajatusta. Tanskalaisethan ovat vaatimatonta kansaa. Me olemme ja tulemme aina olemaan saksalaisen bulldogin häntä, mutta pääministerin retoriikka saa asian näyttämään siltä, että häntä heiluttaa koiraa. Tämän kauniin kuvan - tämän kauniin retoriikan - taustalla on todellisuus, joka on hyvin ristiriitainen. Kollegani Per Gahrton esitti yhden niistä. Tämä on erittäin merkittävä ristiriita, sillä Tanskan hallitusta, joka toimii nyt EU:n puheenjohtajavaltiona, tukee puolue, joka on selvästi vihamielinen ulkomaalaisia kohtaan tavalla, joka lähentelee rasismia. Yhdessä tämän tukipuolueen - Dansk Folkeparti -puolueen - kanssa, jolla on myös edustaja parlamentissa, Tanskan hallitus on esittänyt ulkomaalaisia koskevan ohjelman, jonka ristiriidat jäsen Gahrton toi hyvin selkeästi esille, ja haluaisin toistaa jäsen Gahrtonin esittämän kysymyksen.
Toinen retoriikkaa koskeva kohta on kansanäänestyksien ohjailun Euroopan mestaruuskilpailut - kyse on selkeästä viestistä Irlannin kansalle. En tiedä, mikä tämä selkeä viesti on. Irlannin tilanne on muuttumaton, ja puheenjohtajavaltio Tanska on osoittanut aiemminkin kykynsä ohjailla kansanäänestyksiä.
Viimeinen ja ratkaiseva kohta on mantra vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue - VTOA. Silmää räpäyttämättä pääministeri, puheenjohtajavaltio Tanska, puhuu terrorismin torjunnasta. Nyt kun on kulunut melkein vuosi 11. syyskuuta sattuneista tapahtumista, tuloksena on paniikkilainsäädäntö, jossa ei ensiksikään oteta huomioon perusoikeusturvaa ja jossa toiseksi puututaan EU:n toimiin ilman perustamissopimukseen liittyvää oikeudellista perustaa. Tarkoitan erityisesti eurooppalaista pidätysmääräystä. Oikeusturva ja demokratia ollaan heittämässä ikkunasta ulos.

Berthu (NI).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette asettanut puheenjohtajakautenne ensisijaiseksi tavoitteeksi laajentumisen. Onnittelen teitä tästä ja ilmaisen lämpimän tukemme.
Haluaisin esittää teille kolme kysymystä mainitusta ensisijaisesta tavoitteesta. Ensimmäiseen niistä en pyydä teiltä välttämättä välitöntä vastausta, sillä kysymys on pulmallinen: se koskee maatalousbudjettia. Kuten tiedätte, mikäli haluaisimme säilyttää yhteisen maatalouspolitiikan säännöt täysin muuttumattomina, maatalousbudjettia tulisi kasvattaa huomattavasti. Tätä ei kukaan halua. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseen meillä ei ole aikaa ja sitä paitsi, kuten olette sanonut, laajentumista ei tule lykätä. Suorien avustusten saattaminen uudelleen kansallisten tahojen harteille on eräässä mielessä houkutteleva, mutta ei sataprosenttisesti tyydyttävä ajatus, sillä juuri köyhimmät maat voisivat maksaa vähiten. Emmekö siis voisi kokeilla täydentävää menettelytapaa, jossa olisi kyse uudenlaisesta yhteisön etuuskohtelusta, jolla samanaikaisesti mahdollistettaisiin maanviljelijöiden tulojen turvaaminen sekä määrättäisiin säännöt korkeista laatuvaatimuksista? Tutustuimme hiljattain amerikkalaiseen maatalouden tukisuunnitelmaan, joka on melko kiistanalainen, mutta joka voisi tarjota tilaisuuden pyytää WTO:n sääntöjen tarkistamista niin, että jokainen valtio tai alue voisi puolustaa omaa maatalousmalliaan. Mitä mieltä olette tämäntapaisesta pohdinnasta vuoteen 2006 mennessä?
Toiseksi haluan sanoa laittomasta maahanmuutosta, yksi edellisen puheenjohtajakauden ensisijaisista tavoitteista oli taistelu laitonta maahanmuuttoa vastaan. Teidän ensisijainen tavoitteenne on laajentuminen. Näiden kahden yhtymäkohdassa on Turkki: kyseessä on valtio, joka pyrkii EU:n jäseneksi, mutta joka myös toimii Euroopan laittoman maahanmuuton keskuksena. Mitä aiotte tehdä tälle asialle?
Kolmanneksi sanoitte esityksessänne, että uusi "ei" Irlannilta vaarantaisi laajentumisen. Onko todella näin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja? Eikö olisi mahdollista sisällyttää liittymissopimukseen vastaavat osuudet Nizzan sopimuksesta ja parantaa niitä ohimennen, joten eikö irlantilaisten "ei" tältä kannalta tarjoisi pikemminkin mahdollisuuden Euroopalle?

Berès (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Espanjan puheenjohtajakauden ensisijainen tavoite oli terrorismin vastainen taistelu. Teillä puolestanne on ensisijaisena tavoitteena laajentuminen. Poliittisesti: bravo! Älkäämme kuitenkaan luulko, että kansalaisemme antavat sokaista itsensä näissä puolivuosittaisissa pyörteissä ja älkäämme kohdelko kaltoin sitä, jota kansalaisten enemmistö pitää Euroopan unionin keskeisenä saavutuksena: viittaan luonnollisesti eurovaluuttaan siirtymiseen. Tällä saralla meillä on vielä paljon tehtävää. Me tarvitsemme, ensiksi ja ennen kaikkea, talouspolitiikkojen todellista koordinointia, jotta euroon siirtymistä seuraisivat kasvu ja työllisyyden lisääntyminen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, valtionne on jättäytynyt euroalueen ulkopuolelle. Toivomme luonnollisesti Tanskan kansan puolesta, että tilanne kehittyy. Mutta kertoisitteko meille, kuinka asioita tulee näissä oloissa johtaa, kun käsiteltävänä on kysymyksiä, joissa edistyksen saavuttamiseksi tarvitaan tahtoa ja poliittista päättäväisyyttä? Mitä johtopäätöksiä teette tästä toimielintemme toimivuuden kannalta ja miten aiotte järjestää puheenjohtajuuden tällä alalla?

Laschet (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puhuitte puheenjohtajakautenne tavoitteista ja myös Lähi-idän konfliktista. Me keskustelimme ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan kanssa siitä teidän kanssanne jo Kööpenhaminassa. Kysymykseni koskee viime päivinä esitettyä amerikkalaista aloitetta.
Yhdysvaltojen presidentti käyttää hyväkseen mekanismia, jota Euroopan unioni käyttää menestyksellisesti kaikkialla maailmassa. Hän mainitsee konkreettisia tavoitteita, esimerkiksi kolmivuotisen aikataulun. Hän määrittelee kriteerit, joilla uudistuksia arvioidaan, ja lupaa tukea näitä uudistuksia, jos kriteerejä noudatetaan. Se on pääpiirteissään meidän mallimme itälaajentumisessa, joka alkoi Kööpenhaminassa Kööpenhaminan kriteerien myötä. Me sovellamme tätä mallia suhteissamme TACIS-maihin, ja nykyään, arvoisa komission jäsen Nielson, myös unionin ja AKT-maiden välisissä suhteissa, joiden yhteydessä me olemme määrittäneet konkreettisia periaatteita, joiden noudattamatta jättämisellä voi olla myös seuraamuksia.
Siksi kysymykseni puheenjohtajavaltio Tanskalle: komissio toimii Lähi-idässä toisin. Me emme määritä Lähi-idässä periaatteita ja olemme maksaneet apuamme tähän saakka, jopa kiinteämääräisenä, asettamatta sille ehtoja ja rohkaisematta osapuolia uudistuspyrkimyksiin. Pidättekö te mahdollisena, että Tanskan neuvoston puheenjohtajakaudella voitaisiin kehittää yhdessä Yhdysvaltojen kanssa uusi eurooppalainen aloite sen pohjalta, minkä presidentti Bush mainitsi palestiinalaisvaltion konkreettisena tulevaisuudennäkymänä seuraavaksi kolmeksi vuodeksi, ja että te neuvoston puheenjohtajana voisitte tukea sellaista aloitetta?

Schmidt, Olle (ELDR).
...voimme nähdä liberaaleja edustavien henkilöiden istuvan neuvoston paikoilla, pääministerin, joka on aito liberaali, ja hänen vierellään istuu ministeri Bertel Haarder. Haluaisin aluksi vain sanoa, että arvoisa pääministeri, te olette rohkea mies. Onko Euroopan laajentuminen todellakin mahdollista ilman Puolaa? Tiedän, että kaikki ovat sitä mieltä ja että he sanovat niin, mutta minun on hyvin vaikea uskoa, että niin voisi tapahtua. Haluaisin mielelläni kuulla kommenttejanne siitä, mitä poliittisia ja strategisia tosiasioita tähän tapaukseen liittyy.
Sallikaa minunkin sanoa muutama sana turvapaikka- ja pakolaispolitiikasta. Tiedän, että kyse on arkaluonteisesta asiasta, ja tiedän, että pidätte kaikkia ruotsalaisia isoveljinä. Arvoisa pääministeri, toivon, että te ette pidä minua nyt isoveljenänne vaan että pidätte minua liberaalina ja ystävänä, uskollisena ystävänä, joka pystyy myös tuomaan ilmi joitakin totuuksia. Olemme joskus väärässä, ja joissakin asioissa olemme oikeassa. Minun on sanottava, että olen huolestunut asioiden kehityksestä. Olen huolestunut, että Eurooppa on muuttumassa linnoitukseksi, johon saapuvia ihmisiä ei oikeastaan pidetä tervetulleina. Mehän tiedämme, että tarvitsemme miljoonia ihmisiä. Tarvitsemme ehkä neljä miljoonaa ihmistä joka vuosi aina vuoteen 2050 asti, jotta Eurooppa ei romahtaisi ja jotta pystyisimme ylläpitämään Euroopan hyvinvoinnin.
Mielestäni Euroopan laajentuessa on myös tärkeää, että korostamme selvästi niitä arvoja, joita me eurooppalaiset haluamme muidenkin kannattavan. Uskon lisäksi, että on tärkeää, että täytämme itsekin nämä vaatimukset. Arvoisa pääministeri, minun onkin sanottava, että toivon, että juuri muuttamanne Tanskan pakolaispolitiikka ei ole viesti muulle Euroopalle. Uskon todellakin, että meidän on oltava suvaitsevampia, avoimempia, yksinkertaisesti liberaalimpia. Euroopan kansathan haluavat liberalismia. Emme pysty koskaan torjumaan epämääräisiä voimia epämääräisillä ehdotuksilla.
Arvoisa pääministeri, haluaisin lopuksi sanoa, että luotan vahvasti työhönne. Toteutatte Uffe Elleman-Jensenin tehtävän. Haluan toivottaa onnea, mutta toivon myös, että tulette toisiin ajatuksiin, kun kyse on turvapaikka- ja pakolaispolitiikasta.

Hautala (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kollegat ovat sanoneet hyvin tärkeitä asioita ulkomaalaispolitiikasta ja siitä, että Euroopan unionista ei saa tulla suljettua linnoitusta. Haluaisin käyttää oman puheenvuoroni sen korostamiseen, että meidän täytyy myös lähialueellamme harjoittaa hyvää naapuriyhteistyötä.
Tanskan puheenjohtajakausi itse asiassa tarjoaa pohjoisen suunnalla tähän uuden mahdollisuuden. Tanska on maininnut puheenjohtajakautensa ohjelmassa niin sanotun pohjoisen ulottuvuuden vahvistamisen. Tervehdin tätä ilolla, ja haluaisin esittää, että komissio ja Tanska puheenjohtajakaudellaan yhdessä myös ryhtyvät valmistelemaan pohjoisen ulottuvuuden seuraavaa toimintaohjelmaa, koska nykyinen raukeaa vuoden 2003 lopussa.
Haluaisin todella tietää, mikä komission asenne tähän pohjoiseen ulottuvuuteen on. Onko komissio yhtä vakavissaan sen suhteen kuin Tanska puheenjohtajavaltiona? Tämähän on koko Euroopan unionin yhteistyötä pohjoisten lähialueidensa suhteen eikä vain pohjoisimpien jäsenvaltioiden yhteistyötä muun muassa Venäjän, Islannin, Norjan ja Grönlannin kanssa. Tämä on todellakin sellainen ohjelma, jonka puitteissa meidän tulee voida ratkaista yhteisiä ongelmiamme, jotka liittyvät niihin valtaviin haasteisiin, joita meillä on, esimerkiksi Venäjän ja Euroopan unionin välinen elintasokuilu, kehitysero, on niin suuri, että se muodostaa jo sinänsä turvallisuusuhkan. On ydinvoimalaitoksia, ydinaineiden kuljetuksia, ja sitten on tämä arktisen alueen ongelma. Aikovatko komissio ja Tanska nyt paneutua pohjoisen ulottuvuuden puitteissa myös tähän pohjoisen ulottuvuuden niin sanottuun arktiseen ikkunaan, ja mitä tässä aiotaan konkreettisesti saada aikaan?

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan myöskin kiittää Tanskan pääministeriä, mutta olin yllättynyt Kyproksen tilanteeseen liittyvästä kannasta. Mielestäni siinä oli pieni, huomaamaton ja toivottavasti tahaton muutos Helsingin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmiin verrattuna. Helsingin päätöslauselmassa sanotaan, että päätös Kyproksen liittymisestä tehdään ilman, että poliittinen ratkaisu olisi ennakkoehtona.
Nyt Tanskan pääministeri sanoi, että "lopullinen päätös tehdään ottaen huomioon kaikki olennaiset tekijät". Tämä kanta eroaa vahvasti komission puheenjohtaja Prodin ja komission kannasta, komission jäsen Verheugenin kannasta, Euroopan parlamentin sekä Helsingin että Sevillan puheenjohtajan kannasta. Toivon, ettei Tanskan puheenjohtajakaudella poiketa näistä aikomuksista, ja odotan kuulevani vahvistuksen Tanskan pääministeriltä hänen toisessa puheessaan siitä, että vaikka kaikki haluaisimme päätyä poliittiseen ratkaisuun ja yritämme näin tehdä, poliittinen ratkaisu ei voi olla ennakkoehtona Kyproksen liittymiselle.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, laajentuminen on arvokas projekti. Me olemme sen velkaa Itä-Euroopan naapurimaille, joita emme kyenneet suojelemaan Potsdamissa kommunismin taakalta ja jotka meidän nyt tulee toivottaa tervetulleiksi Euroopan kansojen yhteisöön. Asiaan liittyy kuitenkin monia ongelmia: Irlannin Nizzan sopimuksen ratifioiminen, vaikka siihen on varmasti olemassa myös varasuunnitelma, ylisuuret suorat korvaukset YMP:n puitteissa maanviljelijöille ja uhka suurista maahanmuuttovirroista, etenkin hyvin epäyhtenäisistä ja vaeltavista romaniyhteisöistä, joita on erittäin paljon Itä-Euroopan maissa.
Olen tyytyväinen etenkin kahden Brittiläiseen kansainyhteisöön kuuluvan maan, Maltan ja Kyproksen, liittymisestä, sillä tuen englannin kielen käytön lisäämistä parlamentissa. Olen kuitenkin huolissani Kyproksen tilanteesta, mistä olikin jo puhetta parlamentin toiselta poliittiselta laidalta. Kypros tulee ehkä liittymään unioniin jaettuna saarena tuoden mukanaan sen, mitä se tarkoittaa mahdolliselle Turkin haltuun ottamalle saaren pohjoisosalle. Minkälaisia painostuskeinoja voitaisiin käyttää etenkin johtaja Denktashiin, jotta hän pääsisi sopimukseen presidentti Cleridesin kanssa, jotta yhdistynyt Kypros voisi liittyä unioniin vuonna 2004? Olen varma, että parlamentissa jokainen toivoo näin tapahtuvan.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa puhemies, Sevillan huippukokouksessa asetettiin Tanskan puheenjohtajakaudelle velvoitteita, jotka oli täytettävä hyvin lyhyessä ajassa.
Konkreettisesti puheenjohtajavaltion päätelmien 32 kohdassa pyydetään, että neuvosto, komissio ja jäsenvaltiot toteuttavat kukin toimivaltansa puitteissa seuraavat toimet vuoden 2002 loppuun mennessä: yhteisten toimien käynnistäminen yhteisön ulkorajoilla, kaikille kiinnostuneille jäsenvaltioille avoimien pilottihankkeiden välitön käynnistäminen sekä jäsenvaltioiden maahanmuuttoviranomaisverkoston luominen.
Voidaanko Tanskaa tukea, ottaen huomioon sen puheenjohtajakauden lyhyys, näiden Sevillan huippukokouksessa hyvin selvästi asetettujen tavoitteiden toteuttamiseksi?

Nicholson of Winterbourne (ELDR).
Arvoisa puhemies, kiitän tästä toimintaohjelmasta, joka otetaan mielellään vastaan. Haluan lämpimästi onnitella puheenjohtajavaltio Tanskaa ja haluan onnitella nykyisistä tehtävistään myös kollegaani, ministeri Haarderia, joka on arvostettu ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan entinen jäsen samoin kuin entinen ryhmämme jäsen.
Hyvät ystävät puheenjohtajakaudella, minulla on teille kuitenkin eräs pyyntö, jonka uskon, että te, kuten puheenjohtajavaltio Tanskakin, haluatte toteuttaa. Rooman sopimuksella turvataan nykyään sekä ihmisoikeudet että eläinten oikeudet, mutta emme ole turvanneet lasten oikeuksia. Berliinin muurin murtumisen ja kylmän sodan loppumisen jälkeen meille on kuitenkin paljastunut karmea kuva lasten hyväksikäytöstä, lasten heitteillejätöstä, lasten nälästä ja epätoivosta, jollaista emme ole nähneet sitten toisen maailmansodan. Nykyään tilanne ei ole parantunut Euroopan unionin laajentumisen myötä. Miksi olen tätä mieltä? On paljon todisteita siitä, valitettavasti, että rajojen häviäminen, Euroopan unionin laajentuminen, sellaiset tekijät kuin globalisaatio, internet ja Schengenin sopimus ovat pahentaneet lasten hyväksikäyttöä. Lapset joutuvat kohtaamaan uusia uhkia, joita aiemmin ei ollut olemassa, ja suurella osalla lapsista käydään laitonta kauppaa ympäri maailmaa. Laittomat kauppiaat, järjestäytyneet rikolliset ja lasten joutuminen erilleen vanhemmistaan ovat niitä asioita monien muiden joukossa, joiden uhreiksi lapset joutuvat.
Euroopan unioni ei voi tehdä kaikkea, mutta meillä on ainutlaatuiset voimavarat. Pyydän teitä osallistumaan kanssani työhön Children's Alliance -ryhmän kanssa, jossa on mukana meitä parlamentin eri laidoilta eri poliittisista ryhmistä, jolloin voimme varmistaa yksimielisen tuen. Tavoitteenamme on saada liittymissopimukseen ja Rooman sopimukseen eräs yksinkertainen asia, sitoutuminen YK:n lapsen oikeuksien julistukseen, jonka jokainen jäsenvaltio on allekirjoittanut ja ratifioinut. Tällä maailman tärkeimmällä julistuksella on myös eniten ratifiointeja. Vain USA on sitä vastaan. Komissio on tehnyt oman osuutensa. Julistus on kirjattu yhteisön säännöstöön. Se tulisi vielä lisätä liittymissopimukseen ja Rooman sopimukseen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, suostutteko auttamaan minua tässä asiassa?

Von Wogau (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, sanoisin mielelläni lyhyesti pari asiaa jäsen Schulzin puheesta. Sehän ei ollut kysymys vaan vaalikampanjapuhe, jonka hän piti!

Haluaisin vain todeta, että hänestä on tullut ilmeisesti mielipidetiedustelujen perusteella erittäin hermostunut, ja se on myös aivan erinomainen asia!
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin esittää kysymyksen, joka koskee toimivaltuuksia teidän puheenjohtajakaudellanne. Puolustuksen alalla on niin, että Tanskan sijasta Kreikka vastaa puolustusasioista myös jo teidän puheenjohtajakautenne ajan. Kuitenkin juuri Balkanilla on edessä muutamia erittäin tärkeitä päätöksiä, jotka koskevat esimerkiksi amerikkalaisten osallistumista operaatioon ja sitä koskevan vastuun siirtämistä Euroopan unionille. Tässä yhteydessä herää kysymys, miten te turvaatte yhteensovittamisen sen takaamiseksi, että siviili- ja sotilasosa, jotka liittyvät toisiinsa oikeastaan erottamattomasti, yhteensovitetaan parhaalla mahdollisella tavalla? Mikä rooli on neuvoston puheenjohtajalla ja mikä rooli tulee siinä yhteydessä komissiolle?

Puhemies. -
Olen vastaanottanut tänä aamuna aikataulun, joka tekee mahdottomaksi soveltaa "catch the eye" -menettelyä. Kehotan niitä 20:tä henkilöä, joiden nimet ovat tällä listalla, omissa ryhmissään kannustamaan puheenjohtajiaan tarjoamaan enemmän mahdollisuuksia "catch the eye" -menettelyyn seuraavalla kerralla, kun tätä on tarkoitus kokeilla. Menettely on mielenkiintoinen lisä työhömme.

Fogh Rasmussen
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin erityisesti kiittää hyvästä ja rakentavasta keskustelusta. Olen kiinnittänyt huomiota moniin tärkeisiin ja viisaisiin huomioihin, jotka tulen ottamaan huomioon työssäni. Pyrin vastaamaan mahdollisimman moniin kysymyksiin, mutta käytettävissäni oleva vastausaika ei valitettavasti riitä siihen, että pystyisin vastaamaan kaikkiin esitettyihin kysymyksiin, mutta pyydänkin, että Eurooppa-ministeri saa mahdollisuuden vastata joihinkin kysymyksiin. Parlamentissa on pidetty joitakin yksittäisiä vaalipuheita. Se on ehkä vain oikein ja luonnollista, mutta en aio puuttua yksittäisten valtioiden vaalitaisteluihin.

Lisäksi jäsen Frahm ja jäsen Krarup, jotka edustavat Tanskaa parlamentissa, ovat käyttäneet puheenvuoron, joita pidän osana Tanskan sisäpoliittista keskustelua ja taistelua. En aio kommentoida sitäkään. Mielestäni Euroopan unionilla on edessään niin suuria tehtäviä, että voisi hyvin toivoa ja odottaa, että Euroopan parlamentissa käytävässä keskustelussa keskitytään Euroopan visioihin eikä vähäpätöisiin sisäpoliittisiin kiistoihin.
(Suosionosoituksia)
Haluaisin kiittää jäsen Poetteringia siitä, että hän tukee puheenjohtajavaltio Tanskaa, ja haluaisin sanoa jäsen Poetteringille, jäsen Watsonille ja jäsen Maij-Weggenille, jotka kaikki kysyivät avoimuudesta, että puheenjohtajavaltio Tanskan tavoitteena on hallinnoida avoimuutta koskevia sääntöjä siten, että avoimuus olisi mahdollisimman laaja, kun kyse on tehtävistä päätöksistä. En peittele sitä, että olisin halunnut mennä avoimuudessa pidemmälle, ja pyrin lisäämään Euroopan unionin lainsäädäntötyön avoimuutta, mutta Sevillan huippukokouksessa on toistaiseksi tehty asiaa koskeva päätös, ja puheenjohtajavaltio Tanska aikoo hyödyntää sitä hallinnollisesti mahdollisimman paljon.
Seuraavaksi jäsen Poettering kysyi paremmasta lainsäädännästä. Pidämme sitä kaikkein tärkeimpänä asiana ja odotamme sitä toimielinten välistä yhteistyötä, jota parempi lainsäädäntä edellyttää. Asia on meille erittäin tärkeä. Jäsen Poettering mainitsi Turkkia koskevan kysymyksen. On selvää, että Turkkia on kohdeltava samoin kuin kaikkia muitakin ehdokasvaltioita, toisin sanoen, Turkki ei voi ryhtyä neuvottelemaan Euroopan unionin jäsenyydestä ennen kuin se täyttää siihen vaadittavat poliittiset ehdot, Kööpenhaminan kriteerit. Tällä hetkellä Turkki ei täytä niitä.
Tämän jälkeen jäsen Poettering kysyi maatalouspolitiikasta, samoin kuin jäsen Watson. Haluaisin vastata samalla kertaa sekä jäsen Poetteringille ja jäsen Watsonille, koska haluan samalla käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää siitä tuesta, jota hän on antanut puheenjohtajavaltio Tanskalle. Olen täysin samaa mieltä siitä, että meidän on pyydettävä, ettei mikään valtio, kukaan vastuullinen eurooppalainen poliittinen johtaja vaaranna Euroopan unionin laajentumista maatalouspolitiikkaa koskevien pyrkimystensä edistämiseksi.
(Suosionosoituksia)
Olisi suuren luokan historiallinen virhe, jos joku estäisi Euroopan unionin laajentumisen sellaista rahasummaa koskevan kiistan perusteella, jonka merkitys on vähäinen kaikesta huolimatta. Sallikaa minun ensin muistuttaa siitä, että komission ehdotus merkitsee sitä, että EU:n laajentuminen voidaan toteuttaa olemassa olevan talousarvion puitteissa. Emme tarvitse lisää rahaa Euroopan unionin laajentumisen toteuttamiseksi; toiseksi komission ehdotus merkitsee pientä vähäistä lisäkustannusta maanviljelijöille maksettavan suoran tuen asteittaiseksi lopettamiseksi - lisäkustannus ei ole edes promillea nykyisten EU:n valtioiden kokonaistuotannon arvosta. Kieltäydyn uskomasta sitä, että joku Euroopan poliittinen johtaja estäisi laajentumisen sellaista summaa koskevan kiistan vuoksi, joka ei ole edes promillea kokonaistuotannosta.
(Suosionosoituksia)
Haluaisin vastata myös niihin kysymyksiin, joita jäsen Barón Crespo esitti ja jota myös haluan kiittää puheenjohtajavaltio Tanskalle osoitetuista onnentoivotuksista. Haluaisin oikaista yhden väärinkäsityksen. Tanskan ulkoministeri ei ole puhunut kepin käyttämisestä ehdokasvaltioita kohtaan. Päinvastoin, aiomme käydä todellisia neuvotteluja ehdokasvaltioiden kanssa. Haluaisin sanoa jäsen Barón Crespolle sekä jäsen Bondelle, jotka käsittelivät kysymystä maatalouspolitiikan tulevasta uudistuksesta - ja nyt puhun myös Tanskan pääministerinä -, että Tanska kannattaa maatalouspolitiikan tulevaa uudistusta. Haluaisin vain Eurooppa-neuvoston puheenjohtajana päättää, että tällaiset maatalouspolitiikan uudistukset eivät saa muodostaa uutta ehtoa Euroopan unionin laajentumisen toteuttamisen kannalta.
Jäsen Barón Crespo otti esille myös Lähi-itää koskevan kysymyksen, ja samoin teki jäsen Laschetkin keskustelun myöhemmässä vaiheessa. Haluaisin sanoa, että puheenjohtajavaltio Tanska harkitsee tällä hetkellä sitä, kuinka EU voisi parhaiten osallistua Lähi-idän rauhanprosessin uudelleen käynnistämiseen. Uskon, että se saataisiin alulle muun muassa käynnistämällä sellainen prosessi, joka johtaisi palestiinalaisten itsehallinnon uudistamiseen; siellähän järjestetään melko pian vaalit. Nyt suorittamiemme pohdintojen tavoitteena on luoda taustaa myöhemmälle rauhankonferenssille, jossa Israelin ja palestiinalaisten välisiä rauhanneuvotteluja voidaan jatkaa. Voin kertoa, että Tanskan ulkoministeri keskustelee myöhemmin tänään tästä asiasta Yhdysvaltain ulkoministeri Colin Powellin kanssa, mikä on luonnollista, koska pyrimme tiiviiseen EU:n, Yhdysvaltain ja muiden kvartetin jäsenten toimien koordinointiin tässä kysymyksessä. Puheenjohtajavaltio Tanskan tavoitteena on, että Euroopan unioni voi ja että sen pitääkin toimia rakentavasti Lähi-idän rauhanprosessin jatkamista koskevissa yrityksissä. Voin muutoinkin sanoa jäsen Barón Crespolle, että puheenjohtajavaltio Tanska kannattaa EU:n yhteisömenettelyä. Aikaa ei vain ole valitettavasti tarpeeksi, jotta pystyisin käsittelemään tarkemmin valmistelukunnan työtä, mutta pidämme sitä erittäin tärkeänä.
Monet puhujat ovat ottaneet esille Kyprosta koskevan kysymyksen. Jäsen Maes, jäsen Alavanos ja jäsen Tannock ottivat esille Kyprosta koskevan kysymyksen. Haluaisin korostaa, että puheenjohtajavaltio Tanska pitää kiinni Helsingin huippukokouksessa tehdyistä päätöksistä, jotka koostuvat kolmesta osasta. Ensiksikin Kyproksen ongelman ratkaisu olisi eduksi, jotta EU:n jäseneksi saataisiin yhtenäinen saari; toiseksi ratkaisu ei ole uusi ehto laajentumisen kannalta; kolmanneksi Helsingin julistuksessa sanotaan, että päätöksen teon yhteydessä otetaan huomioon kaikki olennaiset tekijät. Haluaisin sanoa jäsen Alavanosille, että tässä ei ole mitään uutta. Kyse on päätöksestä, joka tehtiin Helsingin huippukokouksessa vuonna 1999. Puheenjohtajavaltio Tanskan toiminta perustuu tähän päätökseen, ja komissio ja puheenjohtajavaltio ovat aivan samaa mieltä Kyproksen kysymyksestä.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, annan vain lyhyen vastauksen esittääkseni eräitä mieltäni painavia väitteitä. Ensinnäkään ei suinkaan pidä paikkansa, että yhteisön Lähi-itään suunnattavan avun kohdalla ei harjoitettaisi valvontaa ja noudatettaisi tiettyjä ehtoja. Meidän on jo syytä lakata esittämästä tällaisia väitteitä, jotka kulkeutuvat meille jostakin muualta ja jotka johtavat naurettavaan liioitteluun; tällaisen liioittelun takana ei ole minkäänlaista todellisuusperää eikä tietoa tosiasioista. Muiden toimielinten tavoin ja vielä enemmän kuin rahaliitto komissio tukee hankkeita, jotka koskevat Lähi-idän rauhan rakenteita, jotka ovat nyt valitettavasti tuhoutuneet sodan seurauksena, se aikoo toteuttaa neuvoston tekemät päätökset palestiinalaishallinnon auttamiseksi sekä jatkaa valvontaa siellä, missä sitä tarvitaan, vaikka joskus valvonnan tehokas toteuttaminen onkin vaikeaa sodan aiheuttaman murhenäytelmän takia. Kiinnitän kuitenkin parlamentin huomion siihen, miten tärkeää on osoittaa vääriksi nämä väitteet, jotka häpäisevät toimielimiämme edelleen.

Toinen lyhyt vastaus koskee pohjoista ulottuvuutta, jota komissio pitää hyvin tärkeänä, ja sen merkitys kasvaa entisestään sekä apuvälineenä suhteissamme Venäjään että erityisnäkökohtien ja -ongelmien ratkaisemisessa. Kun puheenjohtajakautta johtaa nyt Tanska, haluan mainita näistä asioista vain yhden, eli sen, miten suuri merkitys rakentavalla ja ystävällismielisellä suhteella Grönlantiin on ja miten tärkeitä maantieteellinen, strateginen ja myös inhimillinen näkökohta ovat suhteissamme tuon alueen kanssa.
Hyvä jäsen Schultz, nyt haluan esittää pienen huomion rangaistuksia koskevasta keskustelustanne. Olen osallistunut useampaan otteeseen liberaalipuolueen ja kansanpuolueen seminaareihin, ja kaikeksi onneksi ystävämme Enriquen ystävällisen kutsun ansiosta olen osallistunut monesti myös sosialistipuolueen ja vihreiden seminaareihin. En ole Italian lipun mukaisesti "kolmivärinen" vaan "monivärinen" puheenjohtaja, mikä tarkoittaa paljon enemmän kuin "kolmivärinen", koska kolmivärinen puheenjohtaja olisi tässä tapauksessa ehdottoman rajoittava seikka.
(Suosionosoituksia ja naurua)
Lopuksi haluaisin kiittää parlamenttia tästä hienosta luottamuksen osoituksesta, jonka kaikki poliittiset ryhmät ovat kohdistaneet puheenjohtajavaltio Tanskaan. Tämä tuki on ansaittua, ja se on välttämätön työmme kannalta. Onnistuminen maanosan laajentumisen kaltaisessa historiallisessa operaatiossa edellyttää yhtenäisyyttä meiltä kaikilta. Tämän yhtenäisyyden avulla meidän on kyettävä unohtamaan poliittisten ryhmien väliset erot ja myös sisäiset poliittiset pelit yksittäisissä maissa. Tämän yhtenäisyyden avulla voimme saavuttaa tarvittavan yksimielisyyden edelleen ratkaisematta olevissa kysymyksissä. Tarvitsemme siis yhtenäistä toimintaa kaikkien unionin toimielinten välillä, ja tätä tarkoitusta varten toimielinten välinen vuoropuhelu on ratkaisevan tärkeä voidaksemme paremmin sekä päättää asioista että valmistautua laajentumiseen nykyisten sääntöjen avulla. Meidän pitää nimittäin saada toimielimemme toimimaan heti, kun ne laajentuvat, ja meidän pitää aloittaa valmistelut jo nyt. Lopuksi tarvitsemme yhtenäisyyttä osoittaaksemme, että Eurooppa kykenee vastaamaan hyvin suuriin haasteisiin. Tulevina kuukausina poliittiset haasteet ja taloudelliset haasteet ovat nimittäin vielä vaikeampia kuin menneinä kuukausina, ja Eurooppaa tarvitaan maailmalla hyvin kipeästi, Johannesburgista alkaen, mutta sitten vieläkin enemmän, kun menemme kohti syksyä. Meidän pitää vastata yhteiskuntamme sisäisiin tarpeisiin tarjotaksemme vapautta ja turvallisuutta, ja sama koskee Euroopan ulkopuolisia alueita maailmanlaajuisen hallintotavan kannalta, missä Johannesburg kuten hetki sitten sanoin merkitsee vain alkua, mutta maailmanlaajuinen hallintotapa edellyttää todellakin uudenlaista järjestystä, joka tarkoittaa ennen kaikkea henkistä järjestystä ja sen jälkeen poliittista järjestystä.
(Suosionosoituksia)

Puhemies. -
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos monivärisestä osuudestanne.

Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Tanskan hallitusta alkavasta puheenjohtajakaudesta, ja toivotan heille menestystä kuuden kuukauden puheenjohtajakaudelle. Heillä on valtava tehtävä edessään, ja olen tyytyväinen, että he ovat nostaneet ensisijaiseen asemaan laajentumisneuvottelujen loppuun saattamisen joulukuuhun mennessä.
Tuen Tanskan ulkoministeri Per Stig Møllerin vähän aikaa sitten esittämiä näkemyksiä, joissa hän korosti EU:n velvollisuutta pitäytyä antamissaan lupauksissa ehdokasvaltioille. Meillä on kuitenkin myös moraalinen velvollisuus kunnioittaa jo annettuja lupauksia nykyisille jäsenvaltioille. Maatalousasioista vastaavan komission jäsenen Franz Fischlerin käsiteltävänä ovat ehdotukset, jotka ovat osa yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointia, ja nämä ehdotukset ovat täysin Berliinin Agenda 2000 -asiakirjan vastaisia. Uudet ehdotukset tukien mukauttamisesta ja hajauttamisesta suosivat järjestelmää, jossa tuet jaetaan tilakohtaisesti. Tämä tukijärjestelmä tietää tuhoa EU:n maanviljelijöille.
Jopa 20 prosenttia maanviljelijöiden suorista tuista vedettäisiin takaisin ja siirrettäisiin joihinkin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin tai palautettaisiin takaisin YMP:n talousarvioon. Koska viljan- ja karjantuottajien tulot ovat tällä hetkellä täysin riippuvaisia suorista tuista, nämä uudet ehdotukset lopettaisivat heiltä mahdollisuuden toimia maanviljelijöinä.
Maanviljelystä saatavat tulot ovat jo valmiiksi laskeneet. Maatalous on Euroopan maaseututalouden kulmakivi, ja maaseudun kehittäminen on merkityksetöntä, jos maanviljelijöitä rangaistaan ja köyhdytetään näiden ehdotusten toteuttamisella, joita tällä hetkellä EU:n komissiosta on kuultu. Valmistautuminen laajentumiseen rankaisemalla maanviljelijöitä on moraalisesti ja poliittisesti väärin ja voi johtaa maanviljelijöiden irtautumiseen koko laajentumisprosessista.
Laajentuminen tulisi sen sijaan rahoittaa nykyisestä talousarviosta lisäämällä menoja olemassa oleviin kynnysrajoihin asti. Tällä hetkellä talousarvio on 20 prosenttia ylijäämäinen, mikä tarkoittaa yhteensä 25:tä miljardia euroa. Käyttämällä nämä rahat EU osoittaisi poliittisen tahtonsa edetä laajentumisessa vakuuttavasti ja ajallaan.

Murphy (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista omasta puolestani tyytyväisyyteni Tanskan puheenjohtajakaudesta ja olen tyytyväinen siihen, että Tanska on sitoutunut hyvin tärkeään asiaan, yhteen Eurooppaan.
Viestini teille, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on täsmälleen sama kuin muutama viikko sitten Espanjalle sen jättäessä puheenjohtajuuden. Sekä komissio että parlamentti tekevät työtään laajentumisen parissa, ja nyt on neuvoston vuoro varmistaa, että laajentuminen todella tapahtuu. Historia ei tule antamaan anteeksi eikä myöskään unohtamaan Euroopan unionin hallituksia, jos muutamasta miljoonasta eurosta kinastelu myöhästyttää tämän historiallisen projektin toteutumista. Nyt on aika täyttää lupauksemme.

Nyt ei ole aika esittää lisävaatimuksia laajentumisprosessille. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen on tärkeää, mutta se ei ole yhteydessä laajentumiseen. Tämän viestin voitte viedä edelleen takaisin neuvostoon. Rauhoitumme varmasti, kunhan YMP:n väliarviointi tulee selkeämmäksi, mutta tämän viestin toivomme teidän vievän hallituksille asti. Tuemme teidän kolmea aihealuettanne. Kriteerit ovat olemassa, jotta niitä noudatettaisiin, ja niitä myös tulee noudattaa. Autamme teitä tässä asiassa. Yhtään ehdokasvaltiota ei tulisi viivyttää, mikäli valtio on valmis liittymään, ja joulukuu 2002 on tässä merkitsevä päivämäärä.
Jäsen Watson teki varsin raukkamaisen ja hupaisan huomion Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Minun täytyy sanoa, että hänen nimittämässään "koleassa Britanniassa" jokainen voi ikään katsomatta avioitua vapaasti kenen kanssa haluaa. Ehkä jäsen Watson haluaisi kutsua kanssani nuoria ihmisiä Tanskasta Britanniaan, jotta he voisivat mennä naimisiin kenen kanssa haluavat ja palata sitten, jos niin haluavat.
Nyt on tekojen eikä sanojen aika, kuten itse sanoitte. Seuraavien kuukausien aikana tulemme kuitenkin kuulemaan lisää kovia sanoja ja tiukkoja puheita. Kun palaatte tänne joulukuussa huippukokouksen jälkeen, toivon todellakin, että voimme kaikki laulaa yhteen ääneen laulua "Wonderful, wonderful Copenhagen!" Kiitos.
(Suosionosoituksia)

Caveri (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, annoin suurta arvoa Tanskan edustajan tämänaamuiselle puheenvuorolle, joka koski ennen kaikkea melko kiperää laajentumiskysymystä. En voi olla ottamatta esiin komission puheenjohtajan täydellisiä sanoja, jotka hän esitti tästä niin arkaluontoisesta ja ratkaisevan tärkeästä aiheesta. On syytä esittää ainakin kaksi ajatusta: ensimmäinen koskee kansalaisten painostamista maissamme, koska joskin on totta, että Irlannin kansanäänestys on tärkeä, on yhtä lailla totta, että meidän on toimittava niin, että laajentumisprosessi selitetään kansalaisillemme ja että he ymmärtävät sen, ja tämä tehtävä kuuluu varmasti jokaiselle Euroopan parlamentin jäsenelle.
Toinen ajatus koskee sitä vastoin kansanäänestyksiä, joita järjestetään ehdokasvaltioissa. Tässäkin tapauksessa on oltava tarkkoja, miten prosessia viedään eteenpäin, jotta vältyttäisiin dominoivilta vaikutuksilta, jotka saattaisivat olla erittäin kielteisiä, mutta samalla on tietenkin vastustettava populistisia kiihokkeita, joita esiintyy nyt hieman kaikkialla ja jotka ovat vahvuutensa kannalta hyvin kielteisiä Euroopan yhdentymiselle.
Toinen ratkaisevan tärkeä seikka on tietenkin valmistelukunnan työ. Vuosina 20032004 meidän pitää selvitä institutionaalisten asioiden sumasta: vaalit, laajentuminen ja hallitustenvälinen konferenssi. Haluaisin sanoa puheenjohtajavaltio Tanskalle, että valmistelukunnan työhön sisältyy ainakin kaksi aihetta, jotka jollakin tavoin ovat myös itsessään mielenkiintoisia. Ensimmäinen asia on aina ajankohtainen, ja se koskee vähemmistökielten asemaa Euroopassa. Tämä aihe on tärkeä paitsi ehdokasvaltioiden myös jäsenvaltioiden kannalta. Toinen aihe, josta on jo täällä puhuttu, koskee suhteita Euroopan unionissa sellaisten alueiden kanssa, joilla on yksittäisten perustuslakien myöntämä lainsäädäntövalta. Tässäkin tapauksessa asialla on erityisen suuri merkitys, koska joko onnistumme todellakin sovittamaan yhteen federalismin ja toissijaisuuden tai muuten Euroopan mekanismeja kohtaan osoitetun ymmärryksen puute saattaisi kasvaa.
Haluaisin vielä muistuttaa puheenjohtajavaltio Tanskan noudattamasta hyvin kunnioitettavasta menetelmästä, joka on antanut kaikille parlamentin valiokunnille myös minun johtamalleni valiokunnalle mahdollisuuden järjestää lukuisia tapaamisia Kööpenhaminassa olevien yhteistyöhenkilöiden kanssa. Vihdoinkin saamme konkreettisen lupauksen, että neuvosto on todellakin läsnä valiokunnissa keskustellaksemme ratkaisevan tärkeinä hetkinä yksittäisten mietintöjen eri vaiheista ennen kuin mietinnöstä keskustellaan parlamentin istuntosalissa. Tämä uudistus osoitan sanani ystävällemme Haarderille on erittäin merkityksellinen, koska jollakin tavoin kärsimme edelleen ongelmasta, joka on syntynyt suhteistamme neuvoston kanssa ja jolla on hyvin kielteiset vaikutukset.
Erityisesti oman valiokuntani toimintaa koskevien asioiden kohdalla haluaisin korostaa kahta kysymystä, jotka kuitenkin koskevat koko parlamenttia ja tietenkin myös omaa ryhmääni. Ensimmäinen kysymys koskee sitä, minkälainen merkitys yhteenkuuluvuuspolitiikasta ja aluepolitiikasta käytävällä keskustelulla on tulevina kuukausina. Haluaisin muistuttaa, että tammikuussa valmistelemme toisen koheesiota koskevan välimietinnön ja vuonna 2003 kolmannen mietinnön, josta tulee ratkaiseva. Voimme siis todeta, että näinä päivänä käytävät keskustelut ovat hyvin tärkeitä.
Yhtä lailla tärkeää on jatkaa työtä valkoisen kirjan parissa. Haluaisin tässä yhteydessä muistuttaa eräästä kiireellisestä asiasta, jota tanskalaiset joutuvat käsittelemään, toisin sanoen kysymystä Itävallan ekopisteistä. Tämä on hyvin monimutkainen poliittinen aihe, joka on jollakin tavoin ratkaistava, koska tiedämme, että se rasittaa myös laajentumisprosessia, ja se nostaa pintaan Alppien liikenteeseen liittyvän akuutin ongelman.

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, pidin tärkeänä noudattaa uutta keskustelujärjestystä ja tein tästä omat päätelmäni ryhmäni osalta. Pahoittelen, etteivät kaikki päättäneet tehdä samoin.
Haluaisin esittää kolme huomiota. Ensimmäinen koskee laajentumisneuvottelujen loppuun saattamista. Yhdyn siihen, mitä on sanottu aikataulun osalta. Sillä, että lopullisia neuvotteluja lykättäisiin tai että niille ei varattaisi tarvittavaa aikaa, olisi epävakautta aiheuttavia poliittisia seurauksia, toisin sanoen poliittinen hinta, jota me emme voisi maksaa. Sitä vastoin en yhdy siihen, mitä on sanottu komission ehdotuksista talousarvion ja maataloustukien osalta. Puheenjohtaja Rasmussen puhui järkevistä ehdotuksista; puheenjohtaja Prodi "ainoasta mahdollisesta lähtökohdasta". Meidän on kuitenkin oltava tietoisia - ja te olette - että näitä ehdotuksia pidetään Keski-Euroopan maissa syrjivinä ja huonona merkkinä Euroopan unionin taholta. Samoin tietyt muut yhteisön säännöstön taloudelliset näkökohdat muodostavat kansalaisille aivan liian painavia velvoitteita. Riittää, että seuraa poliittista keskustelua Puolassa. Minusta ei vaikuta siltä, että olisimme valinneet oikean menetelmän vakaamman ja yhtenäisemmän Euroopan luomiseksi, mikä on laajentumisen tavoitteena.
Toisen yleislaatuisemman huomioni voi tiivistää yhteen lauseeseen: "Varokaamme liiallista mielenrauhaa." Arvoisa komission puheenjohtaja, te olette lukeneet Eurobarometriä valikoiden. Mielestäni tässä tuudittaudutaan liian helpolla nopeisiin johtopäätöksiin. Jos asioista todella on laaja yksimielisyys, miksi lykätä strategisten päätösten tekoa Ranskan ja Saksan vaalien jälkeen? Miksi pelätä Irlannin kansanäänestystä? Itse asiassa - ja me kaikki tiedämme sen - eurooppalaisten johtajien ja kansalaisten välillä vallitsee laaja tyytymättömyys. Olen vakuuttunut, että tähän ongelmaan on puututtava tarmokkaasti ja että kansalaiset on saatava osallistumaan EU-politiikan valmisteluun paljon nykyistä enemmän. Tämän tavoitteen mukaisesti on kehitettävä toimia, joilla kansalaiset saadaan toimimaan, joilla heitä motivoidaan ja heidän yhteisvastuullisuuttaan lisätään. Meidän on vastattava tähän unionin olemassaoloa koskevaan haasteeseen.
Lopuksi totean, että keskustelu on mielestäni ollut monelta osin erittäin mielenkiintoinen, mutta riittämätön unionin kansainvälisen roolin osalta. Kolme esimerkkiä: Afrikkaan on viitattu vain epämääräisesti. G8-kokouksessa keskusteltiin Afrikkaa koskevasta toimintaohjelmasta, jonka afrikkalaiset ovat arvioineet 64 miljardin dollarin arvoiseksi. Mihinkään ei kuitenkaan sitouduttu. Mitä tulee Euroopan unioniin, jäsenvaltiot eivät ole edes vielä ratifioineet Cotonoun sopimusta, mikä estää sen voimaantulon. Meidän on kiihdytettävä tahtia. Toinen esimerkki: Johannesburgin kestävän kehityksen huippukokous ja sen yleismaailmalliset panokset. Tässäkin tapauksessa huippukokouksen valmisteluja vaikeuttavat rahoituskysymykset ja vaarana on epäonnistuminen. Mihin aloitteisiin unionin on mielestänne ryhdyttävä? Kolmas esimerkki: transatlanttiset suhteet, joihin te, arvoisa puheenjohtaja, myös viittasitte mainitsematta sanallakaan amerikkalaisten johtajien yksipuolisesta asenteesta ja uskomattomasta päätöksestä ottaa YK ja Balkanin alueen rauha panttivangeiksi yrityksessään välttyä kansainväliseltä tuomiovallalta. Uskon, että tulemme kuulemaan teitä kaikkien näiden kysymysten osalta.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, toivotan puheenjohtajavaltio Tanskan tervetulleeksi.
Eurooppa: tässä on hyvin voimakas viesti, joka on pannut meidät todellakin liikkeelle ja jonka kuulemme mielellämme. Mutta mikä Eurooppa, arvoisa puhemies? Tämän keskustelun päätteeksi keskustelun, jonka uutta muotoa minäkin arvostin suuresti haluaisimme välittää teille kolme viestiä: ensinnäkin olemme sitä mieltä, että päinvastoin kuin väititte, harjoittamanne politiikka turvapaikka- ja maahanmuuttokysymyksissä eivät ole maan sisäinen ongelma. Jonkinlainen yhdenmukaisuus ja johdonmukaisuus on oltava sen välillä, mitä te teette ja sanotte Tanskassa, ja sen välillä, mitä teette ja sanotte täällä. Niin suurta eroa ei näissä asioissa saa olla.
Olemme hyvin huolissamme, koska Tanska uhkaa lakata olemasta se valaiseva esimerkki ihmisiä vastaanottavasta ja integroivasta maasta, jollainen se oli aikaisemmin, ja näin se osoittaa, että oikeuksia ja vapautta ei ole koskaan oikeastaan saavutettu ja että ne voivat muuttua joka kerta, kun hallitus vaihtuu. Te tanskalaiset vieläpä kuvittelette mittaavanne rakkautta kansallisuuden ja iän perusteella: eurooppalaisesta näkökulmasta tämä asia herättää todella suurta hämmennystä. Olemme vakuuttuneita, että se tapa, jolla aiotte johtaa neuvostoa, riippuu myös siitä, miten te toimitte näissä asioissa omassa maassanne.
Toinen kysymys koskee Kyprosta. Olemme hieman huolestuneina kuunnelleet ulkoministerinne sanovan, että meidän ei tarvitse tehdä mitään, koska Yhdistyneet Kansakunnat hoitaa asian. Asia ei ole näin. Laajentumisen kannalta on ehdottoman tärkeää, miten Euroopan unioni hoitaa viimeiset neuvottelukuukaudet. Helsingin ja muiden tärkeiden Eurooppa-neuvoston kokousten päätelmistä huolimatta emme missään nimessä voi ottaa Euroopan unioniin mukaan sellaista maata, jossa alueet jakaa muuri tai viheralue. Meidän ja teidän on ehdottomasti tehtävä kaikkemme tämän ongelman ratkaisemiseksi.
Kolmas kysymys koskee Johannesburgia. Arvoisa puheenjohtaja, vaikka Euroopan unionilla onkin ehdottoman tärkeä painopistealue, ette puheessanne kuitenkaan maininnut, mikä on unionin painopiste Johannesburgissa. Meidän mukaamme on vain yksi painopiste: asiat on julistettava ja tehtävä ilman epäröintiä vahvistaaksemme, että kaupankäynti ja markkinat eivät ole tärkeämpiä asioita kuin kaikki ympäristöön liittyvät sitoumukset ja ympäristösopimukset. Tämä on se sanoma, joka Johannesburgista pitää lähettää, sanoma, jollaista ei kuule todellakaan missään, lukuun ottamatta kenties joitakin lauseita, joita komissio käytti tänään Euroopan unionia koskevissa asiakirjoissa. Tämä on se strateginen linjaus, jota meidän on noudatettava Johannesburgissa, ja tämän haluaisin siis teidän tänään kuulla sanovan.

Camre (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi pahoitella, että pääministeri Fogh Rasmussen on saanut sen vaikutelman, että yritin vähätellä hänen sitoutumistaan laajentumisen toteuttamiseen. Se ei tulisi koskaan mieleenikään. Halusin vain saada vahvistuksen pääministerin esittämälle huomiolle, jonka mukaan laajentuminen tapahtuisi joka tapauksessa, vaikka se ei onnistuisi tänä vuonna.
Muutamat tanskalaiset ja myös muutamat ruotsalaiset kollegat ovat arvostelleet Tanskan hallituksen pakolais- ja maahanmuuttopolitiikkaa sekä kehitysapupolitiikkaa. Vaikka jäsen Watson rinnasti loistavasti turvapaikanhakijoiden aseman Tanskassa ja Isossa-Britanniassa, Tanskan politiikasta on levitetty monia vääriä väitteitä, joita kuulimme viimeksi jäsen Frassonin hetki sitten pitämässä puheenvuorossa. Tämän vuoksi ja sen vuoksi, että kolme neljäsosaa Tanskan kansasta tukee hallituksen politiikkaa tässä asiassa, pyytäisin pääministeriä tai mahdollisesti Eurooppa-ministeri Haarderia vahvistamaan kaksi asiaa: ensiksikin, että noudatamme sitä ihmisoikeuksia koskevaa mietintöä, jonka esittelijänä Eurooppa-ministeri Haarder toimi ollessaan Euroopan parlamentin jäsen, täydellisesti uudessa ulkomaalaispolitiikassa, jota hallituspuolueet ja Dansk Folkeparti -puolue harjoittavat. Toiseksi pyytäisin pääministeriä vahvistamaan, että vuotta 2002 koskeva Tanskan maksama kehitysapu on toisaalta toiseksi suurin Tanskan historiassa, ja lisäksi se on suurin summa, jonka mikään valtio maksaa suhteessa sen bruttokansantuotteeseen.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, vastustajien kehuminen ei ole tavallista, mutta haluaisin kehua pääministeri Anders Fogh Rasmussenia hyvästä puheesta ja erityisesti siitä, että hän ei ryhtynyt kiistelemään unionia vastustavien tanskalaisten kanssa, kun Tanskan kuningatar vieraili täällä. Tämä erimielisyys voidaan selvittää Tanskassa.
EU:n avoimuuden parantaminen on meille yhteinen hanke, ja haluaisin kehottaa puheenjohtajavaltio Tanskaa laittamaan kaikki esityslistat, tiivistelmät ja työasiakirjat, jotka koskevat lainsäädäntöprosessia, kotisivulle "dk2002". Kun EU toimii lainsäätäjänä, avoimuuden pitää olla sama kuin kansallisissa parlamenteissa, ja kun EU hallinnoi, kansalaisilla pitää olla parempi oikeus tutustua asiakirjoihin.
Seuraavaksi haluaisin varoittaa pääministeriä käyttämästä laajentumista Nizzan sopimusta vastustavia irlantilaisia vastaan. He ovat tietääkseni kaikki tunnustaneet tukevansa laajentumista, eikä teknisesti ole ollenkaan vaikeaa ottaa käsittelyyn Nizzan huippukokouksen julistuksen 20 kohtaa ja lisätä äänestysluvut ja Euroopan parlamentin paikat liittymissopimuksiin. Se on teknisesti helppoa, eikä Nizzan sopimus ole täydellinen, ja sitä muutetaankin käynnissä olevassa valmistelukunnassa ja tulevassa hallitustenvälisessä konferenssissa, kuten valmistelukunnan puheenjohtaja Giscard d'Estaing aivan oikein huomauttaa tämänpäiväisissä tanskalaisissa sanomalehdissä. Lainaan englanniksi Berlingske Tidende -sanomalehteä:

Gollnisch (NI).
Tanskan puheenjohtajakauden alkaessa Euroopan oikeiston edustajat haluaisivat antaa tunnustuksensa siitä tavasta, jolla Tanska on onnistunut sovittamaan unionin jäsenyytensä ja kansallisen itsemääräämisoikeutensa säilyttämisen. Kunniakkaan perinteen omaava Tanska, joka on pieni vain pinta-alaltaan ja väestömäärältään, on nimittäin erinomaisella tavalla ajanut EU-politiikkaansa. Ensinnäkin koska Tanska uskaltaa kysyä suoraan ja järjestelmällisesti kansansa mielipidettä kysymyksissä, joihin se aikoo sitoutua tämän nimissä, ja koska valtion viranomaiset ottavat kansan tahdon huomioon. Vaikka Tanskan oli järjestettävä toinen kansanäänestys Maastrichtin sopimuksesta, lopputulos oli, ettei se liittynyt yhteisvaluuttaan vastoin tanskalaisten tahtoa.
Nykyään kruunu on siis edelleen olemassa ja - luonnollisesti - Tanskan taloustilanne on pikemminkin parempi kuin euroalueen. Tanska ei osallistu yhteiseen maahanmuuttopolitiikkaan. Itse asiassa Tanska toteuttaa parhaillaan tällä alalla kansallisia toimenpiteitä, jotka osoittavat suurta selväjärkisyyttä. Tanska ei osallistu puolustuspolitiikkaan. Tanska on säilyttänyt tärkeitä kansallisia valtaoikeuksia, jotka poikkeavat Euroopan yhteisön oikeudesta poliisi- ja oikeudellisen yhteistyön alalla. Tanska on osannut joko kieltäytyä tai muokata kaikkia itsemääräämisoikeuden siirtojaan aloilla, jotka kuuluvat valtioiden valtaoikeuksien ytimeen, ja tämän Tanska on tehnyt kansakuntansa oikeutetun edun nimissä. Tämä asia ei missään nimessä ole haitta, vaan päinvastoin todellinen valtti liittymisneuvotteluiden eteenpäin viemisessä kymmenen ehdokasvaltion kanssa, jotka ovat halukkaita liittymään unioniin, mutta huolissaan hiljattain saavutetun vapauden menettämisestä.
Tanska on todiste siitä, että on mahdollista olla osa Eurooppaa uhraamatta Brysselin järjestelmälle enempää kuin on ehdottoman välttämätöntä. Tanska on todiste siitä, että horjumattomuus vie voiton epäkansallisen ideologian opeista, vaikka nämä vaikuttavatkin niin voitokkailta silloin, kun jossakin sopimuksessa valmistellaan keskitetyn eurokraattisen supervaltion muodostamista, joka siis sotii vastoin Euroopan todellista henkeä. Toivon, että eurooppalaiset hallitukset ottavat mallia Tanskan käytännöstä, joka ei loukkaa niiden vapautta eikä niiden vuosituhantista identiteettiä.

Brok (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen oppinut tästä ryhmien puheenjohtajien, neuvoston puheenjohtajien ja komission keskustelusta yhden asian: kaikki ovat yksimielisiä siitä, että tälle tulevalle puolelle vuodelle on yksi ainoa painopistealue, ja se on laajentuminen, laajentuminen ja laajentuminen. Olen oppinut tästä keskustelusta samalla myös asian, jota meillä ei uskoakseni ole ollut toistaiseksi vielä koskaan, nimittäin parlamentin enemmistön, komission ja neuvoston puheenjohtajan välinen täydellinen yksimielisyys menettelystä ja aikataulusta. Tämän yksimielisyyden puolesta meidän pitäisi todellakin pitää yhdessä puoliamme, sillä vain silloin me täytämme historiallisen tehtävän.
Olen siksi myös kiitollinen, että tehdään selväksi, kuten parlamentin päätöslauselmassa todetaan, ettei laajentumiselle saa asettaa uusia ehtoja, ja että tehdään samoin selväksi, että me tarvitsemme maatalouspolitiikan uudistusta, mikä ei ole kuitenkaan uusi ehto liittymiselle. Ja jos Agenda 2000:ssa tehdyt virheet on nyt määrä korjata, se ei saa tapahtua ehdokasvaltioiden vahingoksi. Niiden henkilöiden, jotka ovat neuvotelleet Agenda 2000:n, on otettava tästä poliittinen vastuu, eivätkä he saa sälyttää sitä edelleen äänestäjille tai ehdokasvaltioille.
Edelleen on tarpeen todeta erittäin selvästi, että liittymiseen sovelletaan eriytettyä menettelyä. Näiden kymmenen maan, jotka todennäköisesti voivat onnistua tässä "harppauksessa", on oltava nyt myös tietoisia siitä, että jokaisen yksittäisen maan kohdalla on kuitenkin lopulta tutkittava, täyttääkö se liittymisen edellytykset. Siksi kukaan ei voi toistaiseksi olla varma jäsenyydestä. Sen vuoksi on myös tutkittava asioita, joista keskustellaan esimerkiksi Puolan tapaisen maan kanssa, pitääkö keskuspankin riippumattomuus säilyttää vai ei. Nämä ovat tärkeitä aiheita, joita on tutkittava siinä yhteydessä, ja tämän vuoksi kenenkään ei pitäisi tuntea oloaan liian varmaksi.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin rohkaista teitä vauhdittamaan Kaliningradin kysymystä. Haluaisin kuitenkin myös ilmaista selvästi, että Kaliningradin kysymystä ei voida ratkaista historiallisista ja käytännön syistä käytävien avulla. Uskon, ettei niin liettualaisilta kuin puolalaisiltakaan voida mainituista syistä vaatia, että heidän maansa läpi kulkee käytävä, ja että meidän on tästä syystä tehtävä Schengenin kriteerien yhteydessä varmastikin muutamia kompromisseja. Meidän on uskoakseni kuitenkin myös taattava tältä osin tietysti ulkorajojen turvaamisen uskottavuus Euroopassa, joka takaa sisäisen vapaan liikkuvuuden. Tämä on kuitenkin myös suuri mahdollisuus rakentaa silta Venäjälle, ja se näyttää minusta olevan myös selvää.
Olemme tämän vuoden syksyllä tilanteessa, jossa meidän on käytävä vaikeita keskusteluja maan kanssa, joka on meille strategisista syistä äärimmäisen tärkeä, nimittäin Turkin kanssa. Meidän on tehtävä kaikkemme, jotta Turkki säilyy näiden strategisten syiden vuoksi osana tätä Eurooppaa. Ei voi kuitenkaan olla niin, että hinta kompromissista kysymyksessä NATO-joukkojen käyttämisestä eurooppalaisessa turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa ja Kyproksen jäsenyyskysymyksessä tapahtuu Kööpenhaminan kriteerien johdonmukaisen noudattamisen kustannuksella.

Tätä hintaa ei voida uskoakseni maksaa, koska sitten kyseenalaistettaisiin nimittäin koko laajentumisprosessin uskottavuus tulevaisuudessa. Tiedän, että - sillä minäkään en keksi tällä hetkellä vastausta siihen - tämän ongelman ratkaiseminen on valtavan vaikea tehtävä neuvoston puheenjohtajalle ja komissiolle. Uskon silti, että me käytämme tätä mahdollisuutta, onnistumme siinä ja teemme ennen kaikkea myös selväksi, että Euroopan yhdentyminen ei kuulu menneisyyteen vaan on menetelmä, että menneisyys, joka oli niin hirveä, ei toistu koskaan ja että tämä merkitsee uutta alkua tälle maanosalle.
(Suosionosoituksia)

Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, olen iloinen saadessani puhua jäsen Brokin jälkeen, sillä kuuntelin hänen puheenvuoroaan ilolla. Se on asiallinen eikä poleeminen puheenvuoro, ensimmäinen laatuaan PPE-ryhmän saksalaisesta valtuuskunnasta tänä aamuna. Olen kuullut useaan otteeseen sanottavan, että kollega Haarder oli pidetty kollega. Tämä arvio voi koskea ainoastaan yksityistä kanssakäymistä hänen kanssaan. Poliittisesti hän oli kaikkea muuta kuin miellyttävä, sillä minulla oli mahdollisuus tehdä hänen kanssaan yhteistyötä monet vuodet kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa. Jos siitä, mitä Haarder edusti valiokunnassa vuosien mittaan tanskalaisen liberalismin linjana, tulee Euroopan unionin turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan todellisuutta, sillä on vähän tekemistä miellyttävyyden mutta paljon kovuuden kanssa!
Arvoisa puheenjohtaja Rasmussen, teille haluan sanoa yhden asian. Te ette voi vaatia neuvoston puheenjohtajana Euroopan parlamenttia luopumaan jäsenvaltioiden sisäpolitiikan käsittelemisestä erityisesti silloin, kun neuvoston virkaatekevä puheenjohtaja harjoittaa sen aiheen kohdalla, jonka Sevillan Eurooppa-neuvosto nimesi Euroopan unionin ensisijaiseksi aiheeksi, nimittäin turvapaikka ja maahanmuutto, kotimaassaan juuri sellaista politiikkaa, josta neuvoston puheenjohtaja itse myös vielä sanoo, että tästä politiikasta on määrä tulla esikuva Euroopan unionissa. Tietysti me käsittelemme Tanskan sisäpolitiikkaa! Tärkein puhe teidän kannaltanne oli jäsen Camren puhe. Jäsen Camre edustaa nimittäin Pia Kjæersgaardin puoluetta, Tanskan kansanpuoluetta, joka tekee hallituksestanne erittäin epävakaan. Se, mitä tämä puolue sanoo, on hyvin lähellä sitä, mitä jäsen Gollnisch täällä esitti. Minä pohtisin teidän sijassanne, voiko puheenjohtajuuden tavoitteena olla sellaisen politiikan tekeminen, jonka kansallinen rintama hyväksyy täysin. On nimittäin niin, että teidän välittämällänne sanomalla ei ole mitään tekemistä suvaitsevaisuuden ja järjestäytyneen maahanmuuton kanssa, mutta paljonkin aidattujen rajojen ja vähemmistöjen syrjäytymisen kanssa. Me tarvitsemme Euroopan unionissa kahden asian yhdistelmää: niin kauan kuin ei ole järjestäytynyttä maahanmuuttoa, laiton maahanmuutto kukoistaa.

Siksi meidän on pantava maahanmuutto järjestykseen. Se edellyttää kuitenkin sen tunnustamista, että maahanmuuttoa tapahtuu. Maahanmuuttoa ei voi kuitenkaan tapahtua hinnalla millä hyvänsä. Euroopan unionilla ja sen jäsenvaltioilla on oikeus järjestää maahanmuutto ja turvapaikkapolitiikka. Tässä oikeudessa niiden on noudatettava humaanisuuden periaatteita. Arvoisa pääministeri Rasmussen, kun te viittaatte Jean Monnet'hen, minun on sanottava teille, että soveltakaa Monnet'n menetelmää. Teidän hallituksenne on hyvin kaukana Monnet'sta, ja Spinelli, johon te vetositte, oli italialainen kommunistinen poliitikko, jota vainottiin kotimaassaan. Olisiko hän saanut kotimaanne kriteerien perusteella turvapaikan Tanskasta, sitä on tutkittava ensin tarkasti.
(Suosionosoituksia)

Andersson (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan toivottaa puheenjohtajavaltio Tanskan tervetulleeksi. Asun niin lähellä Tanskaa kuin on mahdollista. Näen Tanskan ikkunastani. Sinne on vain neljä kilometriä - lyhin matka Juutinrauman yli.
Pidän myös erittäin myönteisenä sitä, mitä puheenvaltio Tanska korostaa suuresti, nimittäin laajentumista. Uskon ja toivon, että onnistutte toteuttamaan sen. Puheenjohtajavaltio Ruotsin kaudella saavutimme valtavaa edistystä asiassa. Nyt teidän pitää saattaa se päätökseen, ja luotan siihen, että onnistutte tehtävässänne.
Toivon myös, että Johannesburgissa järjestettävä YK:n konferenssi onnistuu. Olen hieman pessimistinen, kun kyse on nykyisestä tilanteesta. Olen kiinnittänyt huomiota siihen, että puheenjohtajavaltio Espanja ei korostanut kestävää kehitystä. Toivon, että ette huomioi liikaa Yhdysvaltoja esimerkiksi ympäristökysymyksissä. Euroopan ja Yhdysvaltojen kannat ovat hyvin erilaiset näissä kysymyksissä. Voimme toivoa, että Yhdysvaltojen kanta lähentyy omaamme, mutta emme saa luottaa siihen.
Monien muiden tavoin, minäkin haluan ottaa esille turvapaikka- ja pakolaispolitiikan. Haluan tässä yhteydessä viitata ministeri Bertel Haarderin mietintöön, jossa jäsenvaltioita kehotetaan yhteisen turvapaikkajärjestelmän kehittämisen yhteydessä ylittämään yhdenmukaistamisen minimitasot ottamalla käyttöön tiukkoja turvanormeja turvapaikkaa tulevaisuudessa koskevien välineiden pohjaksi.
Tanska on kuitenkin toiminut täysin päinvastoin ministeri Bertel Haarderin toimikauden aikana! Tanska on tullut alas korkealta tasolta mahdollisesti jopa minimitasolle, sen sijasta että se olisi toiminut kuten Euroopan parlamentti sanoi, nimittäin että se olisi pyrkinyt korottamaan turvatasoja.
Olen tässä mielessä pettynyt Sevillan huippukokoukseen, jossa käsiteltiin pääasiassa laitonta maahanmuuttoa. Ymmärrän ongelman, ja se on mielestäni ratkaistava, mikä ei kuitenkaan onnistu tiukemman turvapaikka- ja pakolaispolitiikan avulla. Olen sen vuoksi äärettömän pettynyt Tanskaan. Teillä on puheenjohtajavaltiona vastuu noudattaa niitä Euroopan parlamentissa lausuttuja sanoja, jotka esitettiin silloin, kun Bertel Haarder oli parlamentin jäsen ja varapuhemies. Teidän pitäisi hieman harkita asioita, kun ruotsalaiset puoluetoverinne, ruotsalaiset sosiaalidemokraatit, arvostelevat teitä, ja kun Nationella fronten -puolue kehuu teitä. Sen pitäisi saada teidät harkitsemaan asioita!

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää entisiä kollegojani saamastani hyvin ystävällisestä vastaanotosta. Minähän olen melkein kuin Raamatun tuhlaajapoika, joka palaa kotiin juhlien ja ilon pariin.
Voin vakuuttaa jäsen Barón Crespolle, Pernille Frahmille, Per Gahrtonille, Olle Schmidtille, Jan Anderssonille, jäsen Frassonille ja jäsen Schulzille, että puheenjohtajavaltio noudattaa koko Tampereen huippukokouksessa asetettua tavoitetta, toisin sanoen, tavoitetta luoda Eurooppaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue. Sillä on tärkeä asema puheenjohtajakautemme toimintaohjelmassa, kuten pääministerikin korosti puheessaan.
Toimimme täysin Sevillan huippukokouksessa annetun julistuksen mukaisesti, mutta haluaisimme kuitenkin pyrkiä saavuttamaan turvapaikka-asioissa enemmän kuin Sevillassa päätettiin. Sevillan julistuksen mukaan yhteisen turvapaikkapolitiikan pitäisi olla valmis vuonna 2003, mutta pyrimme saamaan mahdollisimman paljon valmiiksi jo puheenjohtajavaltio Tanskan kauden aikana. Olemme laatineet aikataulun, "roadmap-kartan", jonka olemme antaneet komissiolle ja jonka lähetämme parlamentille. Siitä jäsen Medina ja muut voivat lukea, että teemme jo nyt työtä niiden asioiden parissa, jotka koskevat kotimaahan palauttamista ja takaisin lähettämistä ja rajavalvontaa. Rajavalvonnasta vastaavat johtajat kokoontuvat Kööpenhaminaan jo kolmen viikon kuluttua keskustelemaan siitä, kuinka voimme toteuttaa Sevillan huippukokouksen päätökset. Haluaisin sanoa muun muassa jäsen Gahrtonille, että Tanskan hallitus on jo alusta alkaen julistanut, että se haluaa luoda yhteisen turvapaikkapolitiikan, jossa noudatetaan ainakin kaikkia kansainvälisiä velvoitteita. Ja haluaisin sanoa muun muassa Pernille Frahmille ja jäsen Camrelle, että tietenkin toimin sen mukaan, mitä olen sanonut parlamentissa ja niissä mietinnöissä, joita olen laatinut ihmisoikeuksista vuosina 1998 ja 1999. Tanskalla on valitettavasti tässä asiassa perustamissopimuksiin liittyvä erivapaus. Sanon valitettavasti, ja vetoan Pernille Frahmiin, jäsen Gahrtoniin ja muihin jäseniin, jotta he auttaisivat meitä pääsemään näistä erivapauksista, mitä haluaisimme, ja sen vuoksi voimme varmasti tehdä yhteistyötä näiden asioiden parissa. Haluaisin kuitenkin vakuuttaa parlamentille, että puheenjohtajavaltio Tanska ei ole yhtään muita huonompi erivapauden vuoksi, vaan me teemme kaikkemme, jotta saisimme aikaan yksimielisyyden neljäntoista valtion kesken, ja sen jälkeen Tanska haluaa pyrkiä sopeutumaan yhteisiin sääntöihin. Sitä voidaan pitää myönteisenä kantana.
Paronitar Nicholsonille haluaisin sanoa, että tuemme kaikin mahdollisin tavoin pyrkimyksiä käyttää yhteisiä sääntöjä ja yhteisiä toimia ja kolmansien maiden kanssa käytäviä neuvotteluja, jotta voisimme puuttua niihin kauhistuttaviin lasten väärinkäyttöä koskeviin ongelmiin, joihin paronitar Nicholson on niin perusteellisesti paneutunut ja kiinnittänyt parlamentin huomion kerta toisensa jälkeen.
En toivo, että jäsen Cushnahan odottaa, että vastaisin maataloutta koskevaan komission esitykseen, joka ei ole vielä valmis. Olen jäsen Murphyn kanssa samaa mieltä siitä, mitä hän sanoi tästä asiasta.
Jäsen Caveri on erittäin paneutunut vähemmistöpolitiikkaan, ja kuuntelin kiinnostuneena sitä, mitä hän sanoi koheesiopolitiikan tarpeesta.
Kunnioitan jäsen Wurtzin paneutumista Afrikassa vallitsevaan köyhyyteen, ja haluaisin huomauttaa hänelle, että vastaan iltapäivällä kysymykseen, joka koskee Yhdysvaltain kantaa kansainväliseen rikostuomioistuimeen - käsittelen siis asiaa parlamentissa iltapäivällä.
Lopuksi lupaisin jäsen Schulzille, että kerron hänelle aina tilaisuuden tullen, kuinka vähemmistöhallitukset toimivat, koska sellaiseenhan jäsen Schulzin kotimaassa ei ole totuttu. Tilanne toimii siten, että kaikki tekevät yhteistyötä kaikkien kanssa, mitä ulkopuolisen saattaa olla vaikea ymmärtää.
Haluaisin lopuksi kiittää jäsen Brokia. Kuuntelin jälleen erittäin kiinnostuneena hänen sanojaan ja haluaisin kiittää häntä, ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntaa ja koko parlamenttia siitä, että laajentumiseen on otettu selkeä kanta jo niinkin varhaisessa vaiheessa kuin tänä keväänä. Koska me olemme saaneet kiitosta, meidän on syytä vuorostamme kiittää parlamenttia, joka on näyttänyt meille esimerkkiä tekemällä nopeita ja selkeitä päätöksiä.

Puhemies. -
Seuraavana vuorossa on äänestykset.
Esityslistalla on ensimmäisenä päätös toimivaltakiistassa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan välillä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemiseksi ja korjaamiseksi (KOM(2002) 17 - C5-0088/2002 - 2002/0021(COD)).
Pitkien neuvottelujen jälkeen, joissa ei onnistuttu pääsemään molempia valiokuntia tyydyttäneeseen tulokseen, puheenjohtajakokous päätti 13. kesäkuuta pitämässään kokouksessa, että tämä direktiiviehdotus palautetaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaan, joka on asiasta vastaava valiokunta toimivaltansa puitteissa, sillä ehdolla että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan välillä sovelletaan tehostettua Hughes-menettelyä.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta vastustaa tätä päätöstä ja pyytää, että toimivaltakysymys otetaan parlamentin esityslistalle työjärjestyksen 154 artiklan 2 kohdan mukaisesti, mihin sillä on oikeus voimassa olevan työjärjestyksen mukaisesti.
Ennen äänestystä annan puheenvuoron molempien kyseessä olevien valiokuntien puheenjohtajille, ja vain heille, ja sen jälkeen vuorossa on äänestykset.

Gargani (PPE-DE)
. (IT) Arvoisa puhemies, haluaisin heti sanoa, että tässä istuntosalissa tänään toimitettavan kaltaista äänestystä ei ole ennen tapahtunut. Tämä on hieman poikkeuksellinen äänestys, koska pelissä ei ole ainoastaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan toimivalta, vaan kyse on ennen kaikkea johdonmukaisuudesta työjärjestyksessä kuten te mainitsitte hetki sitten ja keskustelussa tähdentämissämme asioissa. Ristiriitatilanteessa te muistutitte asiasta puheenjohtajakokouksessa lausuttiin selkeitä sanoja oikeudellisten asioiden valiokunnan hyväksi, koska juuri puheenjohtajakokouksen pitää tehdä päätös toimivallan aiheuttamassa ristiriitatilanteessa, minkä me vahvistimmekin 154 artiklan muutoksessa. Juuri kollega Corbett esitti tämän ehdotuksen parlamentille, ja parlamentti otti sen vastaan. Juuri puheenjohtajakokouksella onkin keinot perusteellisen analyysin tekemiseen, arviointiin tapaus tapaukselta ja asioista päättämiseen. Myönteinen äänestys, jota pyydän parlamentilta, merkitsee, että puheenjohtajakokoukselle näytetään vihreää valoa työjärjestyksen sääntöjen lainvoimaisuuden vahvistamiseksi.
On lukuisia syitä, jotka tukevat oikeudellisten asioiden valiokunnan toimivaltaa, ja haluaisin esittää niistä kaksi: oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on tehnyt aiheen parissa työtä jo maaliskuusta 2000, jolloin sille osoitettiin toimivalta hyvät jäsenet, kuunnelkaa tarkasti käsitellä asian osalta ympäristöasioiden oikeudellista vastuuta koskevaa vihreää kirjaa, kuulemisasiakirjaa, joka edelsi riidan aiheena olevaa direktiiviehdotusta. Direktiiviehdotuksen tämänpäiväinen esittelijä on sama kuin vihreä kirjaa käsitellyt, eli erittäin pätevä kollegamme Manders, joka on viime vuosina omaksunut asiassa perusteellisen tuntemuksen. Lisäksi sille osoitettua toimivaltaa kunnioittaen oikeudellisten asioiden valiokunta keskusteli asiasta, ja 21. toukokuuta se järjesti hyvin tärkeän kuulemisen. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden historiallinen toimivalta ympäristövastuukysymyksissä vastaa juuri teidän tulkintaanne työjärjestyksemme liitteestä VI, jossa tälle valiokunnalle osoitetaan vahingonkorvausoikeutta koskevat kysymykset alasta riippumatta.
Tässä direktiiviehdotuksessa vahingonkorvausoikeus langetetaan tietenkin saastuttajalle, ja pyydän jo nyt, että parlamentti voisi äänestää näiden kysymysten ja asioiden puolesta ja vahvistaa puhemiehistön tekemän päätöksen.
Jackson (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on sitä mieltä, että tämä asia tulisi ratkaista omassa valiokunnassani kolmesta syystä:
Ensiksi se perustuu perustamissopimuksen osaan, jossa käsitellään ympäristönsuojelua. Asia käsitellään ympäristöasioiden neuvostossa. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan vastuualueeseen kuuluvat ympäristöpolitiikan asiat; oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan vastuualueeseen kuuluvat vahingonkorvausoikeusasiat. Itse asiassa tämän direktiivin avulla voidaan luoda kokonaan uusia keinoja taistella biodiversiteetille, sekä vesi- että maa-alueille, aiheutuneita ympäristövahinkoja vastaan ja jäsenvaltioiden viranomaisille voidaan sälyttää hallinnollinen taakka, jotta ne auttaisivat ehkäisemään ja hoitamaan ympäristövahinkoja. On harhaanjohtavaa ja yksinkertaistettua puhua ehdotuksesta ympäristövastuudirektiiviksi. Ehdotuksen tulisi sen sijaan viitata direktiiviksi ympäristövahinkojen ehkäisemiseksi ja korjaamiseksi.

Toiseksi kolme varapuheenjohtajaa, joiden valitsemiseen kaksi ja puoli vuotta sitten käytimme puolitoista päivää, ovat yksimielisesti päättäneet, että tämä mietintö tulisi valmistella ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa. Minulla ei ole mitään tekemistä kahden varapuheenjohtajan kanssa, koska heidän poliittinen ryhmänsä on hyvin kaukana Britannian konservatiiveista. Kolmas varapuheenjohtaja oli jäsen Provan, jolla meidän tietojemme mukaan on vieläkin suora linja entisen pääministeri Thatcherin kanssa.
(Naurua)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta äänesti vastustavansa tehtävän antamista oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle, vaikka täytyy myöntää, että äänestystulos saatiin niukalla enemmistöllä.
Kolmanneksi esittelijä Papayannakis tekee kovasti töitä tämän direktiivin kanssa. Arvostamme työtä, jonka jäsen Manders on tehnyt oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan kannan puolesta. Minun täytyy kuitenkin todeta liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmälle, että sillä ei ole mitään mahdollisuuksia saada jäsen Papayannakisia luopumaan esittelijän toimesta liberaaliryhmän jäsenen hyväksi.
(Naurua)
Tähän on yksinkertainen syy: jos liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä haluaisi toimia esittelijänä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa, se olisi viimeisenä listallamme. Seuraavilla ryhmillä olisi etuoikeus: UEN, PSE, EDD, ja jopa sitoutumattomat sekä PPE-ryhmä ovat listalla ylempänä kuin liberaalit.
On olemassa vielä yksi mahdollisuus, jota kukaan ei ole huomannut. Mitä tapahtuu, jos äänet menevät tasan? Ehdotan, että äänten mennessä tasan, annamme asian naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnalle, joka parhaillaan etsii tekemistä.
(Naurua ja suosionosoituksia)

Van Hulten (PSE).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuorona haluan sanoa, että tänä aamuna puheenjohtajavaltio Tanskan toimintaohjelman keskustelussa käytettiin ensimmäistä kertaa "catch the eye" -menettelyä. Läsnäolijat ovat varmasti sitä mieltä, että menettely oli onnistunut. Istuntosalissa oli enemmän ihmisiä kuin tavallisesti tämänkaltaisen keskustelun aikana.
Valitettavasti kaikille ei ollut aikaa puhua, koska aikaa jäi vain puoli tuntia keskustelun jälkeen. Haluaisin teidän kauttanne pyytää neuvoston puheenjohtajalta, että tätä kokeilua jatkettaisiin tulevaisuudessa ja että menettelylle jätetään seuraavissa keskusteluissa enemmän aikaa.
Puhemies. -
En tiedä, oliko äskeinen työjärjestyspuheenvuoro, mutta se oli musiikkia korvilleni.

Bautista Ojeda (Vihreät/ALE).
Arvoisa puhemies, kysymys ei ole työjärjestyskysymyksestä vaan muistutuksesta.
On kulunut vuosi siitä, kun puhkesi elintarvikekriisi, koska oliivien puristejätteestä saadusta öljystä löytyi alfabenzopyreeniä. Vielä ei ole ratkaistu oliiviöljypuristamojen ongelmaa. Vastuumme tuona hetkenä elintarviketurvallisuudesta oli erittäin suuri, mutta myös tällä parlamentilla on vastuu ratkaisujen löytämisessä taloussektorille, jolla on lisäksi keskeinen ja tärkeä ympäristötehtävä, kun se kierrättää voimakkaasti pilaannuttavia tuotteita.

Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, haluaisin vain ilmoittaa teille pienestä kielellisestä ongelmasta, joka koskee 25 kohtaa.
Ranskankielisen version kyseisessä kappaleessa suositellaan "hankkeen käynnistämistä" ilmaisulla "mise en branle" ("branler"sanan slangimerkitys "naida, panna"). Pelkään, että seksuaalisuutta käsittelevässä mietinnössä tämä ilmaisu on hieman epäilyttävä, jopa sopimaton, ja omassa maassani se antaa aihetta nauruun mietinnössä, joka totta puhuen muilta osin antaa pikemminkin aihetta itkuun.

Puhemies. -
Varmistan, että käännöspalveluissa vältetään slangin käyttämistä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Äänestys on päättynyt.
Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa ja haluaisin, että pöytäkirjaan merkitään, etten ole osallistunut yhteenkään tätä mietintöä koskevaan äänestykseen, sillä mielestäni on täysin kohtuutonta, että muutama viikko sen jälkeen kun äänestimme toimivallan tarkkaan jakoon tähtäävästä Lamassouren mietinnöstä päätämme - olen suunnilleen samaa mieltä mietinnön kanssa - antaa neuvoja jäsenvaltioiden hallituksille ja kansanedustuslaitoksille ja puuttua asiaan, joka ei kuulu toimivaltaamme.
Puhemies. -
Jäsen Bourlanges, tuo oli erittäin ovela tapa kiilata äänestysselityksissä jonon ohi.

Van Lancker (PSE)
. (NL) Arvoisa puhemies, kehottaisin kollegaani Bourlangesia ja muita hänen kanssaan samalla kannalla olevia kollegoja kysymään komission jäsen Byrneltä jossakin vaiheessa, eikö Euroopan unionilla tosiaankaan ole asiassa mitään tehtävää. Eilisiltaisessa vastauksessaan hän sanoi hyvin selvästi, että myös seksuaali- ja lisääntymisterveys kuuluu kansanterveyteen, jota koskevan jäsen Trakatellisin mietinnön me hyväksyimme juuri tuntia ennen omaa mietintöäni. Siispä, hyvät kollegat, jääkäämme odottamaan jatkoa.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Vihreiden ja EFA-ryhmän (Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen) puolesta ilmoitan olevani tyytyväinen tämän päivän äänestystuloksiin geneettisesti muunnetuista organismeista (GMO). Olemme edistyneet merkittävästi, sillä äänestimme ei-sallittuja GMO:ita vastaan, eli toisien sanoen vahingossa tapahtuvaa sekoittumista GMO:ihin vastaan. Tämä on hyvä asia, sillä ilman tätä tulosta olisimme jättäneet monikansallisille yrityksille takaportin auki.
On erittäin hyvä että kynnysarvo on laskettu 0,5 prosenttiin. Mietintö osoittaa myös, että jos teknisesti on mahdollista saada kynnysarvo alemmaksi, niin alempiin kynnysarvoihin tulisi myös päästä. Lupamenettely on tällä hetkellä vuodeksi kerrallaan. Lupa GMO:ista on voimassa vuoden, ja sinä aikana ihmiset voivat miettiä, onko luvan myöntäminen toisen kerran tarpeellista.
Yksi tämän päivän äänestyksen suurimmista pettymyksistä oli se, että GM-tuotteilla ruokituista eläimistä saatuja maito- ja lihatuotteita ei tarvitse merkitä. Kuluttajilla on oikeus tietää, onko heidän ostamansa maito saatu GM-rehulla ruokituista eläimistä tai onko heidän syömänsä liha peräisin GM-rehulla ruokituista eläimistä. Ihmisten käyttämällä ravinnolla ja eläimille annetulla ravinnolla on selvä yhteys. Tämä asia nousi selkeästi esille BSE-kriisin yhteydessä. On selvää, että eläimille syötetty ravinto aiheutti erittäin negatiivisia ja vakavia seurauksia kuluttajille.
Kuluttajalla on siis oikeus tietää asiasta ja oikeus valita. Oli valitettavaa, ettei tätä asiaa voitu tämänpäiväisessä mietinnön äänestyksessä kokonaan hyväksyä. Olemme kuitenkin etenemässä merkittävästi eteenpäin. Eurooppa osoittaa etenkin Yhdysvalloille, että haluamme laittaa kuluttajien asiat ensisijaiseen asemaan, eikä monikansallisilla yrityksillä ole oikeutta sanella kuluttajille, mitä heidän pitäisi tai ei pitäisi ostaa. Kuluttajilla on myös oikeus saada tietoa ja ymmärtää selkeästi mitä ovat ostamassa ja kuluttamassa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin tätä asetusehdotusta vastaan. Mieleeni tulee, että käytämme paljon aikaa päättääksemme, mikä on syömässämme ruoassa hyvää ja mikä huonoa, mistä se koostuu, sisältääkö se geneettisesti muunnettuja organismeja vai ei, vaikka samaan aikaan lukuisilla ihmisillä maailmassa on nälkä, eikä heillä on mitään syötävää. Tämän sanottuani haluan kuitenkin sanoa antavani arvoa mietinnölle ja haluan sanoa, että minä ja eläkeläispuolue kannatamme GMO:ita. Kannatan kehitystä, eikä kehitystä voi pysäyttää. Tämä on minun mielipiteeni, ja olen vakuuttunut, että tulevaisuudessa ravintomme pitää sisällään monia geneettisesti muunnettuja organismeja. Tämän vuoksi äänestin ehdotusta vastaan.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kannatan läpinäkyvyyttä, avoimuutta ja kuluttajansuojaa, mehän kuulumme itsekin kuluttajiin. Me emme ole kuitenkaan saaneet läpinäkyvyydelle, avoimuudelle ja kuluttajansuojalle kannatusta siinä määrin kuin olisimme toivoneet. Käytännöllisen ratkaisun tulikokeen sijasta tämän parlamentin enemmistö asetti etusijalle perusratkaisun. Uskon, että tämä myös vielä niin kiihkeästi esitetty populismi ei ratkaise ongelmaa vaan lisää epävarmuutta entisestään. Tämä viitoitettu tie ei ole mielestäni valitettavasti kovinkaan käytännöllinen. Se lisää kuluttajien epävarmuutta, kuluttajien, joilla on määrä olla mahdollisimman paljon tietoa mutta myös niin paljon tietoa kuin on tarpeen. Tästä syystä olen äänestänyt mietintöä vastaan, koska se ei ole käytännöllinen ratkaisu vaan perusratkaisu.

Bernié (EDD)
. (FR) Kuluttajansuoja perustuu tuotteiden jäljitettävyyttä ja merkintöjä koskeviin selkeisiin ja täsmällisiin tietoihin.
Jos periaatteena on, että kuluttajien saatavilla on oltava GMO:ista vapaata ravintoa, vastustamme kynnysrajan asettamista ei-sallittujen GMO:iden satunnaiselle esiintymiselle. Sekä PPE:n kannattamaa yhden prosentin että PSE:n ehdottamaa puolen prosentin rajaa on mahdotonta hyväksyä. Unionissa ei-sallituiksi määriteltyjen GMO:iden osalta on sovellettava nollarajaa. Kuluttajat eivät käsittäisi kiellettyjen GMO:iden sallimista edes äärimmäisen pienissä määrissä.
Tuotteiden tarkan jäljitettävyyden periaatetta on sovellettava samalla tavalla EU:n ulkopuolisista maista peräisin oleviin tuotteisiin. Tuonnin ei tule johtaa siihen, että jäsenvaltioihin tuodaan vilpillisesti siirtogeenisiä tuotteita, joiden viljely ei ole jäsenvaltioissa sallittua.
Mitä tulee Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen lausuntojen antamiseen, kannatamme tarkistuksia, jotka liittävät kiinteästi yhteen jäsenvaltioiden elintarviketurvallisuusviranomaiset sekä paikalliset ja alueelliset elintarvike- ja terveysviranomaiset.
Tässä GMO:ita koskevassa pulmallisessa asiassa, kuten muissakin, välttäkäämme liiallista keskittämistä, joka etäännyttäisi kansalaiset heidän jokapäiväistä elämäänsä koskevista päätöksistä.

Berthu (NI)
. (FR) Trakatellisin ja Scheelen laatimat mietinnöt viittaavat kahteen limittäiseen asetusehdotukseen, jotka osittain päällekkäisesti käsittelevät geneettisesti muunnettujen organismien hyväksyntää, jäljitettävyyttä ja merkintöjä.
Tämä esitystapa, joka tekee aiheesta vieläkin vaikeammin ymmärrettävän, johtuu ilmeisesti vain komission sisäisestä toimivaltakilpailusta. Kansalaisia kohtaan, joiden on jo nyt vaikea ymmärtää Eurooppaa, tällainen menettelytapa ei ole hyväksyttävä, ja tämän olisi yksistään pitänyt oikeuttaa palauttamaan kyseiset tekstit. Koska parlamentti ei näin arvokkaasti toiminut, se joutui äänestämään asiasta lievässä sekaannuksessa.
Mitä itse asiaan tulee, ajatuksena on antaa tiettyjä takuita GMO:iden hyväksymis- ja merkintämenettelyiden tiukkuudesta. Pääpiirteissään tuin tarkistuksia, joilla pyrittiin tekstin tiukentamiseen ja jotka usein hyväksyttiinkin, joten tästä näkökulmasta tulos ei näytä huonolta.
Valitettavasti komissio on sisällyttänyt näihin kahteen asetukseen sellaisen äänestys- ja päätöksentekomenetelmän, joka evää valtioilta vapaan valintamahdollisuuden. Esittelen sen Scheelen mietintöä koskevassa äänestysselityksessäni. Tämän takia äänestin tyhjää näiden kahden mietinnön osalta.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Tämä mietintö paljastaa täydellä syyllä GMO:ita koskevan yhteisön lainsäädännön hajanaisuuden ja riittämättömyyden. Mutta kuinka asia edes voisi olla toisin? Suuret biotekniikan, kemian ja elintarvikealan yhtiöt eivät luonnollisestikaan toivo liian velvoittavaa sääntelyä, ja vielä vähemmän ne toivovat todellisen valvonnan toteutumista, varsinkaan kuluttajien oikeutettujen pelkojen leimaamassa nykytilanteessa.
Olisi tietenkin mahdollista määrätä näille yhtenäinen vaatimusjärjestelmä ja ennen kaikkea sallia, että yhteiskunta valvoo kyseisiä yhtiöitä. Eurooppalaiset toimielimet ovat kuitenkin liian kytköksissä työnantajiin ja näiden etuihin voidakseen todella asettaa näille velvoitteita millä tahansa alalla.
Me äänestämme tämän mietinnön puolesta ei siksi, että haluaisimme matkia niitä, jotka haluavat tehdä GMO:ista nykyajan hirviön, vaan siksi ettemme luota vähääkään kapitalistien valintoihin, jotka eivät perustu ennalta varautumisen periaatteeseen, vaan ainoastaan voitontavoitteluun. Vaikkakin ehdotetut toimenpiteet ovat osa eurooppalaisten ja amerikkalaisten trustien välistä kilpailusotaa, ne kenties johtavat hieman laajempaan avoimuuteen tai turvallisuuteen kuluttajien näkökulmasta.
Samoin perustein ja samoin varauksin, muun muassa mitä tulee luottamuksellisten tietojen kunnioittamiseen, mistä hyötyvät vain työnantajat, äänestimme Scheelen mietinnön puolesta.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Kuluttajien oikeutta saada tietoa tuotteista, joita aikovat ostaa, ei saa vaarantaa sellaisten monikansallisten yritysten etujen vuoksi, jotka haluavat salata GMO:iden käytön maatalous- ja elintarviketuotannossa. Siksi on tärkeää, että komission ehdottamaa yhden prosentin rajaa merkinnöille alennetaan tai se jopa poistetaan kokonaan, koska ehdotettu kynnysarvo jättäisi merkinnöittä huomattavan määrän tuotteita, jotka on saatu tai johdettu geneettisesti muunnetuista organismeista.
Mietintö on siis askel myönteiseen suuntaan, koska se antaa kuluttajille lisää turvaa. Tämä selittää teollisuuden ja Yhdysvaltojen vastustuksen ja tekee mietinnön hyväksymisestä strategisesti tärkeän ei pelkästään Euroopan unionin kannalta, vaan myös siksi, että se osaltaan ehkäisee GMO:iden leviämistä kehitysmaihin. PPE:n ehdotukset ovat valitettavia. Luonnollisesti tällä hetkellä yritetään välttää pahinta. Tärkeintä olisi jatkaa uusien kauppalupien saamisen lakkautusta, mitä tulee GMO:ihin, koska, kuten tiedetään, ne sulkevat pois tulevaisuuden vaihtoehtoja. Tämä johtuu siitä, että ne ovat tie ilman paluuta ja niillä on ennalta arvaamattomia seurauksia ympäristölle, taloudelle ja ihmisten ja eläinten terveydelle.

Goebbels (PSE)
. (FR) Olen kaikkien kuluttajien valistuneen suostumuksen kannalla. Kuluttajan saatavilla on oltava kaikki ne tiedot, joiden pohjalta hän voi arvioida, haluaako hän vai eikö hän halua ostaa tuotteita, jotka häntä miellyttävät. Jotta kuluttaja voisi tehdä valintansa, hänen täytyy saada puolueettomia tietoja. Tällä hetkellä tietyt tahot kuitenkin yrittävät pelotella kuluttajia, vaikka minkäänlaisia todisteita geneettisesti parannettujen tuotteiden mahdollisesta vahingollisuudesta ei ole olemassa, puhumattakaan geneettisesti parannetuilla tuotteilla ruokituista eläimistä peräisin olevista tuotteista. En käsitä, kuinka ruoka-ainetta voidaan kutsua "luonnonmukaiseksi", jos viisi prosenttia sen aineosista ei ole eloperäisiä, kun sitä vastoin ponnekkaasti tuomitaan kaikki tuotteet, jotka satunnaisesti sisältävät mitättömän määrän GMO:ita.
Euroopan on vihdoin näytettävä punaista korttia vihreälle fanatismille, joka on tehnyt GMO:iden metsästyksestä jokapäiväisen leipätyönsä. Unionin on laadittava säännöt, jotka vastaavat sitä vastuuntuntoista käytöstä, jota harjoittavat muun muassa Yhdysvaltojen, Kiinan, Intian ja Etelä-Afrikan kaltaiset valtiot, joissa on jo monien vuosien ajan ilman minkäänlaista ongelmaa tuotettu ja kulutettu geneettisesti paranneltuja tuotteita. Tämä on jatkoa maailmanlaajuiselle vuosituhantiselle perinteelle, jonka mukaan maanviljelijät ovat geneettisesti muuntaneet, valintojen ja risteytysten avulla, kaikki ne tuotteet, joita olemme vuosisatojen ajan kuluttaneet.

Jackson (PPE-DE)
. Kannatan direktiiviä, jonka mukaan kuluttajan on saatava luotettavaa ja tärkeää tietoa, niin että he voivat päättää itse haluavatko he ostaa tai olla ostamatta elintarvikkeita, jotka sisältävät geneettisesti muunnettuja (GM) aineksia. Euroopan unionin ei tulisi vaatia sellaisten olemattomien määrien merkitsemistä, joita ei voi jäljittää lopputuotteessa. Tämä olisi suhteetonta, mahdotonta valvoa ja mahdollistaisi huijaamisen.
Kannatan 1 prosentin sääntöä. Mielestäni tämä on taso, joka luotettavasti voidaan saavuttaa modernin tekniikan mahdollisuuksilla.
Vastustan sellaista ajatusta, jonka mukaan geneettisesti muunnetulla rehulla ruokituista eläimistä saadut tuotteet tulisi merkitä. Tätä on myöskin mahdotonta valvoa. Tutkimukset ovat osoittaneet, että GM-rehun siirtogeenistä DNA:ta ei voida löytää maidosta, lihasta tai munista.
GM-tekniikka antaa meille mahdollisuuden luoda ympäristöä säästäviä maatalouden muotoja, jolloin voidaan käyttää vähemmän torjunta-aineita, rikkakasvien torjunta-aineita sekä keinotekoisia lannoitteita. Uskon että järkevällä lainsäädännöllä voidaan asettaa luotettavat menetelmät GM-ainesten jäljittämiseksi, ja eurooppalaiset voisivat saada osakseen GM-elintarvikkeiden ja GM-rehun hyödyt ja silti olla kuluttamatta niitä, jos niin haluavat.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) On epävarmaa, aiheutuuko kasvien ja eläinten geneettisistä muunteluista tulevaisuudessa vakavia ongelmia. Meidän on kuitenkin jo nyt otettava huomioon se mahdollisuus, että koko elämä, ja ristipölytyksen vaikutuksesta erityisesti kasvien elämä, muuttuu tästä syystä ja että ilmenee tauteja, joita vastaan ihmisillä ja eläimillä ei ole kunnollista vastustuskykyä. Sen sijaan, että asian asianmukaiseen tutkimiseen olisi varattu ensin aikaa, parlamentti päätti jo kaksi vuotta sitten antaa tilaa kaupallisille sovelluksille. Tämän ansiosta eräät yritykset voivat kerätä voittoa lyhyellä aikavälillä asialla, josta saattaa myöhemmässä vaiheessa aiheutua ennen muuta kustannuksia.
Nyt kun geneettisestä saastumisesta mahdollisesti aiheutuvien vaarojen ensimmäinen puolustuslinja on murtunut, on entistä tärkeämpää, että toinen puolustuslinja pitää. Geneettisesti saastuneiden tuotteiden pakkausmerkintöjen ansiosta kuluttajat saavat mahdollisuuden jättää ne ostamatta. Tämä on parempi ratkaisu kuin se, että tavalliset luonnolliset tuotteet saatettaisiin poikkeusasemaan määräämällä, että niissä on ilmoitettava, ettei niitä ole muunnettu geneettisin toimenpitein. On kuitenkin pelättävissä, että tavanomaiseen tapaan monet kuluttajat, ennen kaikkea pienituloiset kuluttajat, ostavat halvimpia tuotteita. Mahdollisien haittavaikutusten varominen on heille ylellisyyttä, johon heillä ei ole varaa. Pakkausmerkinnöillä voidaan siksi ratkaista ongelmasta vain pieni osa.

Moreira da Silva (PPE-DE)
. (PT) Koska geneettisesti muunnettuja organismeja (GMO) koskeva lainsäädäntö on ollut hajanaista ja heikkoa eikä se ole pystynyt antamaan kuluttajille varmuutta ja teollisuudelle oikeusperustaa, kauppalupien myöntämisprosessit ovat olleet lakkautettuina EU:n tasolla jo kolme vuotta.
Olen iloinen lainsäädäntöehdotuksesta, jonka tänään hyväksymme (GMO:iden jäljitettävyydestä ja merkinnöistä), koska se tekee mahdolliseksi GMO:iden sekä niistä valmistettujen elintarvikkeiden ja rehujen rekisteröimisen ja niiden markkinoilla liikkumisen seurannan. Tällä tavalla helpotetaan kuluttajien valintoja ja tarvittaessa prosessia, jolla tuotteita vedetään pois markkinoilta. Kuitenkin olisi ollut parempi, että näistä säädöksistä olisi tehty yksi asetusehdotus kahden sijaan, kuten nyt on käynyt Euroopan unionin komission ehdotuksen kohdalla. GMO:iden lainsäädäntö on siis tarpeettomasti jaettu kahteen osaan.
Toisaalta direktiiviehdotus sisältää järjestelyjä, jotka liiallisen kunnianhimoisina voivat avata mahdollisuuden väärennöksille, kuluttajien harhaanjohtamiselle ja kilpailun vääristymiselle. Sääntöjen pitää olla selviä ja yksinkertaisia. Siksi tuen esittelijän tarkistusehdotuksia siten, että jäljitettävyys ja merkinnät saadaan koskemaan GMO:ita ja tuotteita, joissa havaitaan geneettisesti muunnettua DNA:ta tai geneettisesti muunnettuja proteiineja. Merkintöjen laajentaminen tuotteisiin, joissa ei ole jälkiä geneettisesti muunnetusta DNA:sta tai geneettisesti muunnetuista proteiineista, olisi täysin harhaanjohtavaa kuluttajan kannalta. Lisäksi sellainen järjestely olisi ristiriitainen asetuksen tavoitteiden kanssa ja taloudellisesti raskas sekä yrityksille että kuluttajille.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kannatan geneettisesti muunnettujen organismien markkinoille saattamista. Minua kuitenkin huolestuttaa, että tämä tapahtuu järjestäytymättömästi, ja ennen kaikkea niin, että rajoitetaan pienten liikkeenharjoittajien, pienten maanviljelijöiden ja pienten käsiteollisuusalan ammattilaisten toimintaa. Haluaisin, että kaikissa näissä asiakirjoissa, jotka direktiiveissä, asetuksissa koskevat elintarvikkeita ja myös tässä tapauksessa geneettisesti muunnettuja rehuja, pyrittäisiin aikaisempaa enemmän estämään se, että GM-ravinnon kehittyminen vahingoittaisi pieniä eurooppalaisia yrityksiä.

Miller (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan sanoa Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta, että tämänpäiväinen äänestys heijastaa toiveitamme olla lykkäämättä asioita ja parantaa tuotteiden jäljitettävyyttä.
Kuluttajat haluavat tietää käyttämiensä elintarvikkeiden ja juomien alkuperän ja sen, miten alkuperä voidaan selvittää ja testata. Tarvitsemme tehokkaita ehdotuksia alhaisimpien mitattavissa olevien kynnysarvojen asettamiseksi ja paremmat määritelmät sille, mikä voidaan puhtaasti määritellä tuotteeksi, jota ei ole geneettisesti muunnettu.
Äänestimme hyväksyttävän 0,5 prosentin kynnysarvon puolesta. Tuon arvon ylittävässä tuotteessa täytyy olla GMO-merkintä. Tämän arvon alittavat tuotteet eivät kuitenkaan takuuvarmasti ole tuotteita, joita ei ole geneettisesti muunnettu.
Meidän tulee edistää ajatusta, jonka mukaan tuotteiden merkitseminen kannustaa kehittämään sellaisia viljelyaloja ja tuotteita, joita ei ole geneettisesti muunnettu, eikä tyytyä siihen, että tuotteiden merkitseminen jää vain tämän ehdotuksen pyrkimykseksi.

Berthu (NI)
. (FR) Scheelen mietinnössä tuetaan komission lopullisen ehdotuksen KOM (2001) 425 mukaisesti erittäin kiistanalaista keskitettyä eurooppalaista GMO:iden lupamenettelyä. Kyseisessä ehdotuksessa nimittäin viitataan epäselvästi komitologiaa koskevaan päätökseen 1999/468/EY, jonka mukaan:
1) Lupapäätökset tekee komissio jäsenmaiden edustajien muodostaman "sääntelykomitean" määräenemmistön puoltavan lausunnon pohjalta.
2) Mikäli komitea ei pääse asiasta yhteisymmärrykseen, asia viedään neuvostoon, mutta mikäli neuvosto ei hyväksy komission ehdotusta (määräenemmistöpäätöksellä) tai mikäli se ei sitä vastusta (yksimielisesti), päätöksenteko siirtyy takaisin komissioon, joka tekee päätöksen yksin.
Näin siis GMO-lupa voidaan antaa vastoin jäsenvaltioiden vähemmistön tahtoa ja jopa joissain tapauksissa vastoin enemmistön tahtoa. Tältä kohdin menettely ei sisällä minkäänlaista kansallista suojalauseketta, vaikka jokin valtio esimerkiksi ilmaisisi kansanäänestyksessä vastustuksensa tietyn GMO:n osalta.
Tämä menettely on silminnähden tarkoitettu antamaan komissiolle vapaat kädet, jotta tämä voisi myöntää lupia, joista hallitukset sen jälkeen sanoisivat: "Me emme voi asialle mitään, tämä on eurooppalainen sääntö." Näin toimii Brysselin demokratia.

Isler Béguin (Verts/ALE)
. (FR) Euroopan parlamentti on ottanut suuren askeleen eteenpäin vastatakseen ravinnossa esiintyvien GMO:iden vaikutuksista huolestuneiden Euroopan kansalaisten pyyntöihin.
Äänestämällä Scheelen mietinnön puolesta parlamentti ilmaisi selkeästi vaatimuksensa kaikkien GMO:ita sisältävien tuotteiden merkitsemisestä (mukaan lukien esimerkiksi suklaa).
Vihreät ovat kuitenkin pahoillaan siitä, että kun eläimille annetut tuotteet määrätään merkittäviksi, lopputuotetta lihaa ei tarvitse merkitä. Tämä on mietinnön ainoa kielteinen kohta.
Jos karjankasvattaja voi valita eläimilleen GMO:ista vapaata rehua, kuluttaja ei puolestaan voi tietää sisälsikö eläimille annettu rehu GMO:ita vai ei. On valitettavaa, ettei parlamentti vienyt asiaa loppuun asti.
Vihreät ovat kuitenkin iloisia tästä EP:n edistysaskeleesta kohti kuluttajan kannalta entistä suurempaa avoimuutta, koska tavoitteena on, että kuluttaja voisi vapaasti valita GMO:ita sisältävien ja GMO:ista vapaiden tuotteiden väliltä.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Komissio esittää geneettisesti muunnettujen eläimille tarkoitettujen elintarvikkeiden ja rehujen hyväksyntää ja merkintöjä koskevaa direktiiviä. Useassakin kohdassa tästä ehdotuksesta heijastuu elintarvikealan lobbausryhmien painostus. On erityisen vakavaa ehdottaa hyväksyttävää kynnysarvoa kaupallisten tuotteiden sisältämille GMO:ille, jotka ovat tunnetusti vaarallisia, joten siis kiellettyjä! Kuten Karin Scheele korostaa parlamentille laatimassaan mietinnössä: kyseisen toimenpiteen myötä "heikennetään biologista turvallisuutta koskevaa yhteisön lainsäädäntöä kokonaisuudessaan". Mitä tulee nykyisiin luvallisiin GMO:ihin, komissio ehdottaa erittäin korkeaa kynnysarvoa, jonka alittavista määristä ei tarvitsisi ilmoittaa kuluttajalle pakollisella merkinnällä. Me tuemme täten esittelijän ehdotusta alentaa kynnysarvoa 1 prosentista 0,5 prosenttiin. Samalla tavoin kannatamme kaikkia tarkistuksia, jotka vahvistavat direktiiviä lupamenettelyn ja suuren yleisön tiedonsaantioikeuden osalta.
Näiden ulkoapäin katsottuna teknisten seikkojen (merkinnät, jäljitettävyys) takana piilee keskeisiä poliittisia ja demokratiaa koskevia kysymyksiä, jotka saavat Ranskassa aivan erityistä vastakaikua aikana, jolloin José Bové, maalaisten keskusliiton johtohenkilö, on vangittuna, koska hän on taistellut maataloustuottajien oikeuksia, väestön terveyttä ja ympäristön laatua kunnioittavan ravinnon puolesta.

Pesälä, Pohjamo ja Väyrynen (ELDR)
. Haluan äänestyskäyttäytymiselläni huomioida maanviljelijöiden näkökulman GM-merkintöihin liittyen.
Nykyistä luotettavammat alkuperätiedot ovat tarpeen, jotta viljelijät voivat olla varmoja erityisesti EU:n ulkopuolelta ostamiensa tuotantopanosten sisällöstä. Nykyisellään viljelijä ei voi täysin taata tuottamiensa elintarvikkeiden tai raaka-aineiden GM-puhtautta. Vastuuta ei voi ottaa, jollei raaka-aineita pystytä valvomaan kattavasti.
Viljelijän ja samalla muunkin elintarvikeketjun oikeusturvan varmistamiseksi on tärkeää säilyttää GMO-merkintäraja 1,0 prosentissa. Rajan alentaminen ei merkittävästi paranna kuluttajansuojaa, päinvastoin se altistaa virheelliselle merkitsemiselle. Samoin kananmunien tai maidon, joiden varmistusprosessissa on ollut mukana GMO:ta, merkitseminen ei hyödytä sen kyseenalaisen luotettavuuden vuoksi. Viljelijä ei voi nykytekniikalla vakuuttua käyttämiensä raaka-aineiden GM-sisällöstä. Jäljitettävyyden ulottaminen kotieläintuotteisiin siinä tapauksessa, että eläinten ruokinnassa on käytetty GM-rehua, ei ole realistinen ajatus. Jäljitettävyys edellyttäisi tässä tapauksessa käytännössä kaikkien ruuan raaka-aineiden alkuperän seurantaa. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan esittämä kymmenen vuoden jakso seurantatietojen säilyttämiseen komission ehdottaman viiden vuoden sijaan on mielestäni kohtuuton. Näin pitkä ajanjakso seurantatietojen säilyttämiselle on käytännössä hankala eikä se tuo merkittävää lisäturvaa kuluttajalle.
Edellä olevien perustelujen vuoksi äänestin asiaan liittyvissä kohdissa viljelijän oikeusturvan tukemisen mukaisesti.

Thyssen (PPE-DE)
. (NL) Olen tyytyväinen, että tulimme täysistunnossa jälleen järkiimme, joskaan emme yhtään liian suuren enemmistön turvin. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan äänestyksen jälkeen järki tuntui olevan aivan hukassa.
Merkitsemis- ja jäljitettävyysvelvoitteen soveltamisalan laajentaminen eläimiin, joita on joskus niiden elinaikana ruokittu rehulla, joka koostuu tai on valmistettu kokonaan tai osittain GMO:ista tai sisältää tällaisia rehuaineita, oli liian kaukaa haettua. Onneksi nämä tarkistukset eivät menneet täysistunnossa läpi.
Ikävä kyllä tämä ei ollut tarpeeksi tämän mietinnön ja Trakatellisin mietinnön puolesta äänestämiseksi. Siksi oli tarpeen ottaa jäljitettävyys merkitsemisessä tärkeäksi erottavaksi tekijäksi. Vasta tuolloin pääsemme todella päätavoitteeseen eli kuluttajalle tarjottavaan mahdollisuuteen valita eri tuotteiden välillä. Tätä valinnanmahdollisuutta ei nyt taata, ja tilaisuus on menetetty. Nyt johdamme monet kuluttajat väärille jäljille.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, miten monta kertaa Eurooppaa kierrellessämme olemme nähneet upeita kaupunkeja ja kauniita maalaismaisemia? Vierailin hiljattain Skotlannissa, jossa näin upeita nummia, todellisen paratiisin kenen tahansa silmissä. Miten monesti me sitä vastoin päädymme kaupunkeihin, joissa miljoonien asukkaiden ohella on haitallisia ja vaarallisia yrityksiä, jotka voivat olla minä päivänä tahansa aiheena tässä direktiiviehdotuksessa, jolla halutaan välttää vaarallisista aineista aiheutuvat suuronnettomuudet? Hyvä jäsen Lisi, suuressa viisaudessanne te ehdotitte tässä asiakirjassa, että haitalliset ja vaaralliset yritykset siirrettäisiin kauas asutusalueilta. Miten voisin olla kannattamatta tätä erinomaista ja viisasta ehdotusta? Siksi äänestin mietinnön puolesta.

Ainardi (GUE/NGL)
. (FR) Lisin mietinnössä mennään pitemmälle kuin komission ehdotuksissa, sillä pyrkimyksenä on Seveso 2 -direktiivin muuttaminen selvästi sitovammaksi.
Edistysaskeleita on korostettava: räjähdysalttiisiin aineisiin sovellettavien kynnysrajojen alentaminen, uusien syöpää aiheuttavien aineiden ja tiettyjen kaivosalan toimintojen mukaan ottaminen, varastoinnin huomioiminen mahdollisena vaarallisuustekijänä tiettyjen aineiden osalta.
Mietinnössä ilmaistaan tarve ottaa mukaan yritysten työntekijät, hyödyntää näiden käytännön kokemus, ammattitaito ja koulutus, jotta saavutettaisiin parempi turvallisuustaso.
Mietinnön toinen erittäin myönteinen kohta on halu parantaa avoimuutta, suuren yleisön tiedonsaantia ja paikallisen väestön osallistumista kaikilla turvallisuuden osa-alueilla.
Kuitenkin turvallisuussuunnitelmien laadinnasta puuttuu vielä työterveys- ja turvallisuustoimikuntien todellinen huomioon ottaminen.
Alihankinnan osalta mietinnössä suositellaan henkilöstöjen yhdistämistä ja kouluttamista. Kuitenkaan alihankinnan logiikkaa ei aseteta kyseenalaiseksi. Yritysjohtojen maksimaalisen kannattavuuden tavoite, joka heijastuu valtavana alihankinnan osuutena, on kuitenkin vastoin pyrkimystä saavuttaa korkein mahdollinen turvallisuustaso.
Mietinnössä ei myöskään korosteta tarpeeksi kyseisten yritysten johdon vastuuta.
Näistä huomioista huolimatta sekä yllä mainitsemistani syistä äänestän mietinnön puolesta.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Peräkkäin tapahtuneet Enscheden (Alankomaat), Baia Maren (Romania), Donanan (Espanja) ja AZF:n (Toulouse) suuronnettomuudet ovat saaneet neuvoston ja Euroopan parlamentin ryhtymään toimiin vaarallisten aineiden käyttöä koskevan lainsäädännön tiukentamiseksi. Parempi tosin myöhään kuin ei milloinkaan. Kuitenkin vaikka äänestystulos olisikin myönteinen, kuten me toivomme, ei lainsäädäntö ole riittävän sitova, eikä sen turvin voida velvoittaa työnantajia lisäämään vastuullisuuttaan yhteisöä kohtaan.
Täytyy muistaa, että tämä vastuuntunnottomuus muodostaa vakavan vaaran lähiympäristön asukkaille ja jopa laajemmin, mutta myös ja ennen kaikkea näiden vaarallisten yritysten työntekijöille.
Merkitsee kuitenkin paljon, että mietinnön laatija perusteluissaan varoittaa ennalta varautumisen periaatteen tiukasta tulkinnasta, joka voisi tarpeettomasti rangaista teollisuutta. Tämä suopeus työnantajia kohtaan, vaikka tekstissä periaatteessa pyritäänkin suuronnettomuusvaarojen torjunnan vahvistamiseen, ennustaa uusia ei aineiden vaarallisuudesta vaan yritysten voitontavoittelusta johtuvia suuronnettomuuksia.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Alankomaissa Enscheden kaupungissa 13. toukokuuta 2000 kokonaisen korttelin tuhonnut suuri ilotulitusonnettomuus osoitti, että turvallisuus oli olemassa vain paperilla. Yritys oli hakenut ja saanut kaikki tarvittavat luvat, joten mikään ei voinut mennä vikaan. Ympäristön asukkaille ei tiedotettu varastotilan tosiasiallisesta käytöstä, niin ettei kukaan osannut huolestua asiasta tai vaatia turvatoimien tiukentamista. Kahden päivän kuluttua pyysin Euroopan komissiolta mahdollisimman suurta julkisuutta ja Seveso II -direktiivin soveltamista. Muutamaa viikkoa myöhemmin keskustelin kolmen muun alankomaalaisen Euroopan parlamentin jäsenen kera komission jäsenen Wallströmin kanssa, ja hän lupasi antaa ehdotuksen Seveso-direktiivin tiukentamisesta, josta tänään äänestetään.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on oikeutetusti edelleen tiukentanut ehdotuksia vaarallisten yritysten sulkemisen, henkilöstökoulutuksen, kansalaistiedotuksen sekä turvallisuusselvitysten ja pelastussuunnitelmien julkisen saatavuuden osalta. Tällä välin on valitettavasti havaittu myös vastakkaista liikehdintää. Rotterdamin kunta on valittanut, että sen asema maailman suurimpana satamana on uhattuna siksi, että monissa laivakuljetuksissa on mukana kiinalaisia ilotulitteita sisältäviä kontteja eikä niiden saapumista satamaan voida uusien turvallisuusvaatimusten perusteella enää sallia. Antwerpen sallisi tällaisten alusten pääsyn satamaan, minkä jälkeen ilotulitteet kuljetettaisiin Rotterdamiin kuorma-autolla, mikä on vielä paljon vaarallisempaa. Tämäkin ongelma on vielä ratkaistava.

Titley (PSE)
. (EN) Olen tyytyväinen tähän mietintöön, joka kehottaa ryhtymään toimiin kaupunkialueella tapahtuvien teollisuusonnettomuuksien torjumiseksi. Ranskan Toulousessa sekä Alankomaissa tapahtuneet traagiset tapahtumat ovat murheellisia esimerkkejä siitä, ettei nykyisellä lainsäädännöllä pystytä tehokkaasti suojelemaan Euroopan kansalaisia. Vasta kun EU saa aikaan sopivat arviointimenetelmät vaarallisten aineiden uhkista voimme varmistua siitä, että mahdollisten suuronnettomuuksien estämiseksi on tehty kaikki mahdollinen.
Lopuksi haluan sanoa, että olen tyytyväinen vaatimukseen rankaisutoimenpiteiden käyttöönotosta niitä omistajia kohtaan, jotka eivät noudata nykyistä tai tulevaa lainsäädäntöä. Koska alihankkijayritykset ovat tärkeässä asemassa teollisuudessa, on lisäksi tärkeää, että nämä toimenpiteet ulotetaan koskemaan myös heitä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä mietintö koskee parlamentin päätöstä yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen osallistumisesta tieteelliseen tutkimukseen ja tutkimustulosten levittämiseen. Mielestäni tämä asiakirja on hyvin tärkeä, mutta syy, minkä vuoksi äänestin sen puolesta haluaisin korostaa, että pidän vieläkin tärkeämpänä, että Euroopan unioni sitoutuu tekemään kaikkensa, jotta tutkijat jäisivät Eurooppaan. Meidän on tarjottava enemmän panoksia ja taloudellista apua tutkimukselle omistautuvien hyväksi, jotka ovat aina loisteliaasti keksineet uusia tapoja, joilla helpottaa ihmisen elämää missä päin maailmaa tahansa. Uskon, että Euroopan unionin entistä suurempi panos Euroopassa olisi todella tarpeen paitsi nykyisille eläkeläisille, myös niille, jotka elävät tulevaisuudessa onnellisina Euroopassa.

Caudron (NI)
. (FR) Olen tyytyväinen siihen, että kuudenteen puiteohjelmaan liittyvä lakipaketti saadaan tänään päätökseen. Olemme pitäneet kiinni sitoumuksistamme, kun hyväksyimme toukokuussa 2002 kuudetta puiteohjelmaa kokonaisuudessaan koskevan mietinnön ja kesäkuussa 2002 erityisohjelmia koskevat mietinnöt sekä vihdoin heinäkuussa 2002 osallistumissäännöt, jotka luovat oikeudelliset ja taloudelliset puitteet tutkimustoimintaa ohjaavien suuntaviivojen täytäntöönpanolle vuoteen 2006 asti.
Annan tunnustukseni jäsen Quisthoudt-Rowohlin tähän asti tekemästä työstä. Hän ei ole säästellyt ponnistuksiaan, jotta nämä kolme toimielintä löytäisivät kompromisseja, jotka mahdollistavat asiakirjojen hyväksynnän ensimmäisessä käsittelyssä.
Komissio pyrkii useisiin tavoitteisiin, joita olemme tukeneet alusta asti: yksinkertaisempien määräysten laatiminen, hallinnon nopeuttaminen ja supistaminen, yhteisön taloudellisten etujen suojaamisen vahvistaminen.
Useita ongelmallisia kohtia ilmaantui kuitenkin nopeasti. Käsittelen tässä ainoastaan yhteisvastuuta. Komission ehdotuksessa määrättiin, että kaikki osanottajat ovat yhteisvastuussa EY:n talousarviosta tulevista varoista, muiden osallistujien hallinnoimat varat mukaan lukien. Tämän käytännön rajat tulivat nopeasti vastaan. Siten usean epämuodollisen kolmikantaneuvottelun tuloksena päätettiin, että kukin osallistuja on vastuussa hänelle maksetusta yhteisön rahoitusosuuden määrästä.
(Äänestysselitys keskeytettiin työjärjestyksen 137 artiklan mukaisesti.)

Marques (PPE-DE)
. (PT) Onnittelen jäsen Quisthoudt-Rowohlia erinomaisesta mietinnöstä, jonka hän on meille esittänyt, ja annan sille täyden tukeni. Hyväksyn, kuten esittelijäkin, komission omaksuman lähestymistavan, jossa helpotetaan rahoituksen saantia yksinkertaistetun lainsäädännön ja osallistujille taatun toiminnan joustavuuden myötä.
Haluaisin kuitenkin mainita erään kohdan, joka liittyy yhteisön syrjäisimpiin alueisiin ja johon tein tarkistusehdotuksen, koska pidin sitä hyvin tärkeänä: on välttämätöntä, että syrjäisimpiin alueisiin liittyviin ohjelmiin sisältyy arvonlisäyksen kriteerin tiukentaminen. Kuudennen puiteohjelman johdanto-osassa viitataan tarpeeseen huomioida syrjäisimpien alueiden erityispiirteet, kun kyse on ohjelmaan pääsystä. Eurooppalaisen arvonlisäyksen kriteerin tiukentamisella voidaan nimittäin ehkäistä syrjäisimpien alueiden rankaiseminen sillä, että on vaikea löytää ulkopuolisia kumppaneita, jotka olisivat halukkaita yhteistyöhön syrjäisillä alueilla sijaitsevien laitosten kanssa, vaikka projektit olisivat hyvälaatuisia.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, toisessa jäsen Quisthoudt-Rowohlin mietinnössä käsitellään Euroopassa harjoitettavaa ydinvoimaa koskevaa tutkimusta ja toimintaa, ja erityisesti siinä käsitellään kaikkea Euratomin perustamissopimukseen sisältyvää. Käytän tilaisuuden hyväkseni ja ilmoitan äänestäväni tämän päätöksen puolesta korostaakseni sekä omasta puolestani että eläkeläispuolueen edustajana täällä Strasbourgissa, että kannatan ydinvoimaa. Kannatamme kuitenkin ennen kaikkea sitä, että Eurooppa päättää vihdoinkin, pitääkö meidän kehittää ydinvoimaa vai pysäyttää sen kehittäminen. Joko ydinvoima on vaarallista ja haitallista, jolloin se on sitä kaikkialla Euroopassa, tai sitten ydinvoimassa on tulevaisuus, ja se merkitsee tiedettä ja kehitystä, jolloin se pitää ottaa käyttöön kaikissa Euroopan unionin valtioissa. Olen vakuuttunut, että tämä olisi myönteinen asia kaikille Euroopan kansalaisille, sekä eläkeläisille että työtä tekeville ja nuorille.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin Kaupin mietinnön puolesta, jossa palautetaan mieliimme, minkälainen vuosi 2001 oli euron, Euroopan yhteisen rahan, ja erityisesti Euroopan keskuspankin kannalta. Korostan tässä mietinnössä sitä osaa, joka minun on sanottava, että se on hieman puutteellinen koskee makrotaloutta, toisin sanoen valtioiden talousarvioita ja niiden vaikutusta Euroopan keskuspankin aloitteisiin. Samalla toivon, että jäsenvaltiot pitäisivät talousarvioissaan huolen siitä, että kansalaisten etujen mukaisesti oltaisiin varovaisia sosiaalikuluissa, joista kansalliset eläkelaitokset joutuvat huolehtimaan, ja että harjoitettaisiin tietynlaista oikeudenmukaisuutta kaikkien kansalaisten kohdalla, eikä epäoikeudenmukaisuutta, kuten valitettavasti liian usein tapahtuu.

Berthu (NI)
. (FR) Euroopan keskuspankin vuosikertomuksen 2001 esipuheessa Wim Duisenberg esittää mielenkiintoisen henkilökohtaisen mielipiteen yhdentymisestä. Hän arvioi, että yhdentyminen tulee saamaan aivan uuden sysäyksen, koska yhtenäisvaluutta kannustaa kansalaisia vaatimaan jäljellä olevien maiden välisten esteiden poistamista. Ja hän päättää esipuheensa seuraavasti: "Euroopan yhdentymisestä voisi toisin sanoen tulla entistä enemmän alhaalta ylöspäin suuntautuva, Euroopan kansalaisten alulle panema prosessi ja vähemmän poliitikkojen ja asiantuntijoiden ajama ylhäältä alaspäin -prosessi."
Tämä teksti sisältää kaksi tunnustusta: ensinnäkin nykyinen toimielinjärjestely on epävakaa. Toiseksi Euroopan rakentaminen on tähän asti ollut ennen kaikkea "poliitikkojen ja asiantuntijoiden" asia.
Silti ajatus, että Euroopan kansalaiset voisivat yhtenäisvaluutan vuoksi vaatia lisää yhdentymistä vaikuttaa meistä kyseenalaiselta. Epäilemättä tätä toivovat eurokraatit, jotka haluaisivat, että kansalaiset vihdoin sanoisivat heille, että he ovat olleet oikeassa alusta asti. Toistaiseksi kuitenkaan mitään tämän suuntaista kehitystä ei ole havaittavissa.
Sitä paitsi Duisenbergin kuvaama prosessi ei itse asiassa ole spontaani, vaan pikemminkin kyse on ylhäältä johdetusta prosessista, joka perustuu yhtenäisvaluutan olemassaoloon. Taas kerran manipulointia.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Äänemme tätä mietintöä vastaan on päivänselvä, mikä johtuu mietintöön sisältyvistä väitteistä, erityisesti väitteestä "ylivoimaisesti tärkein tavoite muihin verrattuna on hintojen vakauden säilyttäminen", koska siinä ei oteta huomioon kasvua ja työllisyyttä, vaan puolustetaan vakaussopimuksen mielettömyyttä vedoten "maltillisen palkkapolitiikan" jatkamiseen. Samoin pidetään kiinni vanhasta kapitalistisesta reseptistä "työläiset maksakoot kriisin", vaikka palkoista voittoihin siirretyt tuottavuuden hyödyt eivät lisänneet sijoituksia tai työllisyyttä, vaan saman pienen ryhmän rikastumista kuin aina ennenkin.
Mietinnössä unohdetaan nykyinen taloussuhdanne ja vedotaan edelleen vapauttamiseen, yksityistämiseen, pääomamarkkinoiden integraatioon ja tietysti työn joustavuuteen ja pidetään epäoikeudenmukaisena sitä, että EKP:n toimintaa Yhdysvaltain keskuspankin osalta arvostellaan, ja unohdetaan, että sovellettu deflaatiopolitiikka johti työttömyyteen samalla, kun tiukka rahapolitiikka ei sallinut 1990-luvun loppupuolen talouskasvun täyttä hyödyntämistä. Kansainvälisesti tunnettujen taloustieteilijöiden, kuten Solow'n, lisäksi tätä arvostelua tukee myös Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissio.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) EKP muistuttaa vahvasti yksityisesti omistettua vanhanaikaista setelipankkia. Syynä pankin kansallistamiseen valtion omistamaksi pankiksi oli se, että rahankierron kuuluu olla demokraattisesti valvottu viranomaisen perustehtävä. Tällainen politiikka koskee valuuttakursseja, korkoja, liikkeelle lasketun rahan määrää ja vaikutuksia työllisyyteen, yhdyskuntapalveluihin, ympäristönsuojeluun ja kuluttajahintoihin. Kun keskitetty Euroopan setelipankki irrotetaan poliittisen puuttumisen ulottumattomiin, katkaistaan äänestäjien ja edellä mainitun viranomaisen perustehtävän välinen sidos, ja näin olemme entisessä sadan vuoden takaisessa epätyydyttävässä tilanteessa. 
Kertomuksen käsitteleminen vuosittain parlamentissa on toki kiintoisaa, koska näin voidaan lausua vastakkaisia mielipiteitä noudatetusta ja odotettavissa olevasta politiikasta, mutta itse pankin ei tarvitse niistä piitata. Sillä on jopa taipumuksena osoittaa näkyvästi, että sen toimet ovat täysin vastakkaiset sille, mitä poliitikot haluavat määrätä. Jäsen Kaupin mukaan pankki on jälleen suoriutunut tehtävästään loistavasti, mutta siitä voivat mielipiteet erota. Se, että euro on nyt taas lähes dollarin arvoinen, johtuu Yhdysvaltojen rakenteellisesti liian alhaisesta verotustasosta suhteessa väistämättömiin julkisiin menoihin sekä puolustusmäärärahojen tuhlaukseen. Olen yksinomaan tyytyväinen ehdotukseen, jonka mukaan luottamuksellisuutta rajoitettaisiin tekemällä pöytäkirjoista julkisia.

Patakis (GUE/NGL)
. (EL) Vastustamme jyrkästi EKP:n armottoman kovaa monetaristista politiikkaa, epätasa-arvon, työntekijöiden laajenevan hyväksikäytön ja eurooppalaisten monopolien voittojen ja etuoikeuksien turvaamisen politiikkaa.
Vakaussopimuksen tiukan noudattamisen ja inflaation torjunnan nimissä vaaditaan jatkuvasti palkkojen pienentämistä ja rakenteellisia muutoksia työmarkkinoille päätavoitteena työmarkkinaehtojen vieläkin suurempi joustavuus. Niin kutsutun "yritysten ja sijoitusten terveen toimintaympäristön" nimissä tuetaan suurpääoman ahneutta piittaamatta taloudellisista ja sosiaalisista seurauksista, työntekijöiden epävarmuudesta ja turvattomuudesta sekä työntekijöiden harteille sälytetystä raskaasta taloudellisesta taakasta.
EKP:n korkopolitiikka seuraa amerikkalaista korkopolitiikkaa, ja sitä heikentää olennaisesti tarve rahoittaa keinottelusuunnitelmia, jotka objektiivisesti johtavat paitsi ei-tuotannollisiin sijoituksiin myös epäeettisiin keinottelubisneksiin pörssimarkkinoilla, joiden kustannukset jäävät tuhansien irtisanottujen työntekijöiden ja huijattujen sijoittajien maksettaviksi.
Viimeaikaiset skandaalit amerikkalaisissa pörsseissä, ensiksi Enron, nyt Worldcom ja Xerox, skandaalit, joita nyt paljastuu myös eurooppalaisissa yrityksissä, ovat johtaneet piensijoittajien säästöjen ryöstöön ja eläkerahastojen ja vakuutusyhtiöiden talletusten rosvoamiseen sekä tuhansien työntekijöiden uhraamiseen voitontavoittelun alttarilla.

Ahern (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ilmoitan Vihreät ja Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta, että olemme tyytyväisiä mietintöön, ja onnittelen mietinnön esittelijää. Hänen suuntaansa esitettiin suurta painostusta, jotta mietintö olisi vedetty pois tai siihen olisi tehty kompromisseja. Häntä voi onnitella siitä, että hän piti puolensa.
Mietinnön mukaan aborttien määrä on suuri niissä maissa, joissa sukupuolivalistus on vähäistä ja ehkäisymenetelmiä ei yleisesti käytetä. Mietinnön mukaan aborttia ei tulisi missään tapauksessa käyttää ehkäisymenetelmänä. Uskon, että kaikki olemme samaa mieltä siitä, että tämä asia on huolestuttava.
Mietinnön mukaan naisten lisääntymisterveyden ja lisääntymisoikeuksien säilyttämiseksi abortin tulisi olla turvallinen, laillinen ja kaikille mahdollinen. Jokin aika sitten Irlannissa korkein oikeus päätti tapauksen X osalta, että raskauden keskeytys on laillinen, jos äiti on todellisessa hengenvaarassa ja jos vaara voidaan poistaa ainoastaan keskeyttämällä raskaus. Tämä tarkoittaa, että abortti on Irlannissa laillinen, mutta siitä ei ole säädetty lakeja. Tämä huolestuttaa tietenkin lääkäreitä, jotka eivät voi työskennellä lainsäädännön puitteissa ja jotka eivät siksi tunne voivansa noudattaa tätä korkeimman oikeuden päätöstä.
Irlantilaisnaisten mahdollisuus aborttiin on huolestuttava asia. Yli 6 600 irlantilaisnaiselle tehtiin viime vuonna abortti Isossa-Britanniassa. Viime aikoina on selvitetty niitä tilanteita, joissa EU:n kansalaiset hakevat muista maista terveyspalveluja, jotka eivät ole heidän käytettävissään heidän kotimaassaan. Haluaisin kuulla komission selityksen sille, miten tämä voi toissijaisuusperiaatteen mukaisesti käytännössä toimia.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten hyvin monet PPE-DE-ryhmän jäsenet, minäkin äänestin tätä asiakirjaa vastaan paitsi sen sisällön vuoksi, joka ei täysin heijasta ideologiaamme abortista ja seksuaaliongelmista, jotka koskevat Euroopan kansalaisten terveyttä, mutta äänestin sitä vastan myös siksi, että näin haluan korostaa sitä tosiasiaa, että vaikka hyväksynkin, että puhumme tästä tärkeästä asiasta, haluaisin ja toivoisin meidän puhuvan yhtä usein myös vanhusten terveydestä, eläkeläisten elämästä ja siitä mitä tapahtuu miksipä ei eri sukupuolten välisissä suhteissa eläkeläisten elämässä. Arvoisa puhemies, kuvitelkaa, jos täällä olisi 200 eläkeläispuolueen edustajaa: näistä asioista puhuttaisiin silloin varmasti nykyistä enemmän!

Banotti (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en äänestänyt Van Lanckerin mietinnöstä monista syistä, joita jäsen Ahern on jo tässä maininnut, mutta jätin äänestämättä myös siksi, että mietinnössä on myös joitakin erittäin hyviä kohtia.
Mietinnössä todetaan selkeästi, että aborttia ei tulisi käyttää perhesuunnittelumuotona. Olen itse YK:n hyvän tahdon lähettiläs lisääntymisterveysasioissa. Olen joutunut toteamaan, kuinka HIV-tartuntojen ja aidsiin sairastuneiden määrä on noussut hälyttävästi, ei ainoastaan kehitysmaissa mutta myös ehdokasvaltioissa. Mielestäni lisääntymisterveyteen liittyvät palvelut ovat jokaisen oikeus ja ne tulisi olla kaikkien ulottuvilla.
Irlannissa ei ole lainsäädäntöä abortista. Tämä mietintö aiheuttaa monia ongelmia tulevaan valtiosäännön muuttamisessa. Irlannissa aborttien määrä on luvattoman suuri.
Ymmärrän täysin, ettei Euroopan unionilla ole toimivaltaa tässä asiassa, mutta kuten komission jäsen Byrne on todennut, lisääntymisterveys kuuluu olennaisena osana kunnolliseen terveydenhoitopalveluun.

Vatanen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin tätä mietintöä vastaan, koska en usko asian kuuluvan unionin toimivaltaan. Vaikka mietinnössä esitetään monia hyviä kohtia, siinä puhutaan myös oikeuksista. Kenen kustannuksella nämä oikeudet toteutetaan? Oikeudet toteutetaan syntymättömän lapsen kustannuksella ja samalla myös ihmisyyden kustannuksella. Ihmisyyttä koskevia asioita ei varmasti voida alistaa politiikan keploteltaviksi. Kun rakennamme parempaa maailmaa, täytyy rakentamisen perustua varmoihin perustuksiin. Ihmiselämästä ei voida päättää äänestämällä. Se ei voi perustua enemmistö- tai vähemmistöpäätöksiin.
Jos solidaarisuutemme ei voi ulottua haavoittuvimpaan olentoon, syntymättömään lapseen, olemme ihmiskuntana rakentamassa huomisen maailmaa hiekkaperustuksille, jotka tulevat kastumaan syntymättömän lapsen kyynelistä.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä mietintö ei ole pelkästään hyökkäys toissijaisuusperiaatetta ja itälaajentumisen monimutkaista prosessia vastaan, vaan se on myös ristiriidassa Euroopan unionin perus- ja perustamisperiaatteiden kanssa. Abortti on lapsivastainen, naisvastainen ja ihmisyyden vastainen. Lapsivastainen, koska se tappaa syntymättömiä lapsia. Naisvastainen, koska se alentaa naiset vieläkin enemmän miesten manipuloinnin kohteeksi, mikä usein torjutaan. Ja ihmisyyden vastainen, koska se kyseenalaistaa ihmiselämän alun, lopun ja koko sen arvon, henkilön arvon hedelmöitymisestä luonnolliseen kuolemaan saakka. Abortti on siksi niiden unionin perusperiaatteiden vastainen, jotka Adenauer, Schuman ja de Gasperi muotoilivat. Perusperiaatteiden, jotka ovat tehneet unionistamme sen, mikä se on tänään ja minä sen on määrä säilyä.
Haluaisin sanoa kaikille tahoille, jotka arvostelevat nyt parlamenttia. Älkää arvostelko parlamenttia vaan sitä niukkaa enemmistöä, joka on piiskannut tämän mietinnön läpi, ja huolehtikaa siitä, että seuraavassa parlamentissa on toisenlainen enemmistö!

Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin mietintöä vastaan, koska aborttilainsäädäntö ei kuulu Euroopan unionin toimivallan piiriin. Näin ollen Euroopan parlamentin ei pitäisi edes keskustella mietinnöistä, jotka luovat tällaisen vaikutelman, ja näin pelotella turhaan monia Euroopan kansalaisia.
Kyseisen ongelman tekee vielä monimutkaisemmaksi se, että Irlannissa järjestetään pian toinen kansanäänestys Nizzan sopimuksen hyväksymisestä. Ottamalla nyt esille aborttia käsittelevän aiheen Euroopan parlamentti vain puhaltaa lisää tuulta irlantilaisten euroskeptikkojen purjeisiin. He tulkitsevat tänään toimitetun äänestyksen todisteeksi siitä, että Eurooppa haluaa ujuttaa abortin Irlantiin vastoin sen tahtoa ja että kyseessä on näin ollen epädemokraattinen hanke. Vaikka tämä ei mitä ilmeisimmin pidäkään paikkansa, mietinnön hyväksyminen tänään sekä yhteisen maatalouspolitiikan puolivälin uudistaminen sellaisena kuin sitä on ehdotettu tekevät Nizzan sopimuksen ratifioinnin huomattavasti epävarmemmaksi. Jos näin tapahtuu, tämän mietinnön tukijoiden saavuttaman voiton hinta on valitettavasti liian kova, ja he joutuvat vastuunkantajiksi, jos Irlannin kansa äänestää uudelleen sopimusta vastaan.
Vetoan kollegoihini Euroopan parlamentissa, että he eivät enää valmistelisi mietintöjä sellaisista aiheista, joissa meillä ei ole toimivaltaa, vaan keskittyisivät sen sijaan niihin eurooppalaisen lainsäädännön aloihin, joilla käytetään yhteispäätösmenettelyä.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman ja Stenmarck (PPE-DE)
Esittelijä Van Lanckerin mietinnössä on monia asioita, joita me maltillisen kokoomuspuolueen jäsenet pidämme hyvinä ja tärkeinä. EU:lla ei ole eikä sillä pidäkään olla toimivaltaa tässä asiassa.
Olemme sen vuoksi päättäneet tukea niitä tarkistuksia, jotka merkitsevät tekstin poistamista sillä perusteella, että abortin ja seksuaaliopetuksen kaltaiset kysymykset eivät kuulu EU:n toimivaltaan. Tuimme myös tarkistusta 7, josta kantamme käy selvästi ilmi. Lopullisessa äänestyksessä vastustimme koko mietintöä.

De La Perriere (NI)
. (FR) Tässä mietinnössä miehet ja naiset samaistetaan eläimiin, jotka eivät kykene hallitsemaan seksuaalisia viettejään, jotka johtavat väistämättä yhdyntään.
Ehdottamalla nykyisten jäsenvaltioiden sekä laajemmin myös ehdokasvaltioiden välistä yhteistyötä seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien alalla, komissio ilmaisee, mikä on keskustelun tuleva suunta: aborttien yleistyminen ja perheiden hajoaminen.
Komission tahto saattaa tämän alan kansallisia politiikkoja lähemmäksi toisiaan on osa valtioiden sisäisen yhteiskuntaelämän järkeistämistä - standardointia - ja tämä identiteettieroista piittaamatta. Aborttikäytännön yleistämisen ohella mietinnössä suositellaan aborttiin liittyvien tukipalveluiden perustamista, kun taas hätää kärsivät äidit jätetään oman onnensa nojaan. Järjettömyys on huipussaan, kun komissio pyytää jäsenvaltioita olemaan nostamatta syytettä laittomista aborteista!
Tämän lisäksi mietinnössä esitetään nuorille ja lapsille suunnattuja tiedotus- ja tietoisuuden lisäämistoimia. Nämä toimenpiteet kuitenkin loukkaavat lapsen koskemattomuutta ja ainoastaan edesauttavat tämän irtaantumista perheestä, jonka oleellista kasvatuksellista roolia ei kunnioiteta.

Heaton-Harris (PPE-DE)
Yhdistyneen kuningaskunnan valtuuskunta PPE-DE-ryhmässä äänestää tätä mietintöä vastaan, sillä se merkitsisi Euroopan unionin päätösvallan ulottamista sellaisille aloille, jotka eivät tällä hetkellä kuulu Euroopan unionin toimivallan piiriin.

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE)
. (DE) Kristillisdemokraattien ryhmä on torjunut Euroopan parlamentissa päättäväisesti van Lanckerin mietinnön "Seksuaali- ja lisääntymisterveys ja seksuaali- ja lisääntymisoikeudet", ja voin vain tukea tätä kantaa.
Me emme saa sivuuttaa kansallisten katolisten maallikkoliikkeiden ja -järjestöjen huolestuneisuutta ehdokasvaltioissa. Tämän mietinnön aihe ei kuulu EU-politiikan toimivaltaan. Toissijaisuusperiaatteen mukaan tällaisia aiheita koskevat päätökset on tehtävä kansallisella tasolla.
Olen erittäin huolestunut, että ennen kaikkea niin sanottua hätäehkäisyä - katumuspilleriä - edistetään yleisenä käytäntönä. Siten ehdotettaisiin abortin laillistamista jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa.
Aiheen erityisen arkaluonteisuuden vuoksi mietinnön hyväksyminen aiheuttaa laajentumisprosessia koskevia kielteisiä reaktioita ehdokasvaltioissa ja rasittaa tätä prosessia tarpeettomasti. Mietinnössä esitetään voimakkaita vaatimuksia ehdokasvaltioiden hallituksille, jotka eivät osallistu millään tavalla päätöksenteko-ohjelmaan. Olen syvästi vakuuttunut, että sellainen menettelytapa ei joka tapauksessa sovellu edistämään luottamusta EU:n demokraattisiin päätöksentekoprosesseihin.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Van Lanckerin "seksuaali- ja lisääntymisterveyttä ja -oikeuksia" koskeva mietintö tukee myönteisesti pyrkimystä kannustaa jäsenvaltioita ja ehdokasvaltioita kehittämään lisääntymisterveyttä koskevaa tiedotusta ja palveluiden saatavuutta. Erot ovat nimittäin hyvin suuria eri Euroopan maiden välillä, kuten myös jokaisen maan rikkaiden ja köyhien välillä. Sama pätee seksuaaliseen väkivaltaan, joka on edelleen todellinen ja laaja ilmiö. Mietinnössä siis kehotetaan valtioita aloittamaan ilmaisten tai erittäin halpojen ehkäisyvälineiden jakelu, laillistamaan abortti, kehittämään nuorille suunnattuja todellisia tiedotus- ja valistustoimia sekä seksuaalisen väkivallan uhreiksi joutuneille naisille suunnattuja tukitoimia.
Mietinnöllä on painoarvoa lähinnä suuntaa-antavassa mielessä, sillä Euroopan unioni ei voi päättää valtioiden toimivaltaan kuuluvasta terveyspolitiikasta. Toisin sanoen kyseessä on mielenkiintoinen edistysmielinen kannustus, jolla pyritään parantamaan niiden tuhansien naisten asemaa, jotka joutuvat turvautumaan aborttiin dramaattisissa olosuhteissa, joskus henkensä uhalla. Tämän ovat hyvin ymmärtäneet ne taantumukselliset jäsenet, jotka ovat tehneet kaikkensa estääkseen tekstiä koskevan keskustelun ja äänestyksen: mielenosoituksia, uhkauksia, valtavia määriä sähköpostiviestejä. Äänestimme luonnollisesti mietinnön puolesta.

Lulling (PPE-DE)
. (DE) Sosialistinen esittelijä on tehnyt tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, jonka naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta sai laatia, kommunististen ja vihreiden avustajiensa myötävaikutuksella tekstin, jossa kehotetaan taisteluun abortin ja ehkäisyn puolesta. Pitkän päätöslauselmaesityksen 20:stä perustelukappaleesta 14:stä ja 31 kohdasta 17 on omistettu näille aiheille aivan kuin naisilla ei olisi mitään muita ongelmia myös heidän lisääntymisterveytensä yhteydessä.
Se itsepintaisuus, jolla tämä yhtenäinen vasemmisto seurasi tätä tavoitettaan ottamatta huomioon vahinkoja, joita se voisi aiheuttaa esimerkiksi Nizzan sopimuksen ratifioinnista Irlannissa järjestettävän toisen kansanäänestyksen tai ehdokasvaltioissa järjestettävien kansanäänestysten yhteydessä, ja ottamatta myöskään huomioon sitä tosiasiaa, ettei EU:lla ole toissijaisuusperiaatteen ansiosta ehdottomasti minkäänlaista toimivaltaa tällä alalla, lähentelee mielestäni jo valitettavaa häiriytynyttä kutsumustietoisuutta.
Koska asia on näin eikä näitä aborttifanaatikkoja voitu valitettavasti valistaa järjellä ja realismilla paremmasta, äänestin tätä mietintöä vastaan.
Päätän puheenvuoroni sanomalla selkeästi ja selvästi, että aborttia ei saa korottaa perhesuunnittelun ensisijaiseksi välineeksi. Ei voi myöskään olla niin, että niin sanottua katumuspilleriä jaetaan ilmaiseksi kouluissa, mikä houkuttelee välinpitämättömyyteen ja tukee oletusta, joka viime kädessä vapauttaa miehet kokonaan vastuustaan ja vaatii naisilta, erityisesti nuorilta naisilta, heidän terveytensä vaarantamista. Näin ei toki voi olla!

Marchiani (UEN)
. (FR) Van Lanckerin mietintö on todellinen painajainen. Siinä käsitellään seksuaalisuus- ja lisääntymiskysymyksiä viittaamatta kertaakaan elämän syntyyn. Mietintöä lukiessa tulee sairaalloinen vaikutelma, että raskaus on väkisinkin murhenäytelmä. Tosin liian monet raskaana olevat naiset kärsivät inhimillisestä tai aineellisesta ahdingosta. Eikö velvollisuutemme ole siis pikemminkin toimia kuin paeta? Abortti on helppousratkaisu, jota tarjoaa yhteiskunta, joka kuolee, koska se ei enää kunnioita elämää.
Painottakaamme sen sijaan vastaanottokeskusten perustamista ahdingosta kärsiville äideille; tarjotkaamme todellisia inhimillisiä, aineellisia ja taloudellisia keinoja helpottaa heidän ahdinkoaan; antakaamme jälleen arvoa ja yhteiskunnallista ja taloudellista tunnustusta joidenkin vanhempien valinnalle hoitaa lastaan ja keskeyttää tämän takia ammatillinen uransa; helpottakaamme adoptiomenettelyjä?
Hedonistisen ja materialistisen ideologisen taistelun nimissä, osoituksena täydellisestä inhimillisyyden kieltämisestä, halutaan torjua niin sanottu ei-toivottu lapsi, samalla tavoin kuin hankkiudutaan eroon vanhuksesta, joka on muka rasitteena. Valitkaamme tämän kuolemankulttuurin sijaan elämä sen alusta aina luonnolliseen kuolemaan saakka ja valitkaamme lapset, jotka ovat tulevaisuutemme.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Maailmassa, jossa miehet ovat ottaneet itselleen hallitsevan aseman, nainen on tuomittu tyydyttämään miehen seksuaalisia tarpeita, synnyttämään ja kasvattamaan lapset ja tekemään kotitaloustyöt. Maailmassa, jossa kaikilla ihmisillä on yhtäläiset oikeudet, mahdollisuudet ja valinnanvapaus, nainen päättää itse, kuinka hän järjestää elämänsä, kenen kanssa hän on mahdollisesti sukupuolisuhteessa ja kenen kanssa hän haluaa lapsia, jos haluaa.
Useimmissa EU:n jäsenvaltioissa on jo säädetty, että naisen mielestä epätoivottu raskaus voidaan keskeyttää hänen aloitteestaan lääketieteellisesti vastuullisella tavalla. Vielä parempi on, jos tällaiset raskaudet vältetään esimerkiksi helposti saatavissa olevan ehkäisyvalistuksen avulla. Tällaisilla toimilla vältetään ne tilanteet, joissa ihmiset joutuvat kasvattamaan lapsia, joita he eivät ole halunneet tai joita he eivät vielä ole halunneet. Näin vältetään myös sellaiset tilanteet, joissa raskauksia keskeytetään vanhaan vaaralliseen tapaan sukkapuikon ja saippuaruiskun avulla tai tekemällä kallis matka ulkomaille.
Tällaisen kehityksen vastustusta odotan toki islamin fundamentalistisen tulkinnan piiristä, koska siinä lähtökohtana on nimenomaan naisen ja miehen eriarvoisuus, mutta en odota sitä eurooppalaisten kristittyjen valtavirrasta. Van Lanckerin luonnoksessa ei velvoiteta mitään jäsenvaltiota mihinkään, siinä yritetään ainoastaan oppia toinen toisiltamme, jotta voitaisiin kehittää parhaita käytäntöjä.

Muscardini (UEN)
. (IT) Seksuaali- ja lisääntymisterveyttä ja seksuaali- ja lisääntymisoikeuksia koskeva mietintö on muun muassa haitaksi miehen ja naisen väliselle tasa-arvolle. Lisäksi kun puhutaan lisääntymisoikeuksista, eikä lasten hankkimisoikeuksista, päädytään lopulta siihen, että nainen mielletään eräänlaiseksi "hautojaksi" tai jonkinlaiseksi koneeksi. Alleanza Nazionale -puolue torjuu tämän mekaanisen ajattelutavan ihmiselämän syntymisestä, ja torjumme myös sellaisen kulttuurillisen ajattelutavan, joka on vastoin naisen vapautta nauttia oikeudesta syntyvän lapsen elämään. Emme myöskään voi hyväksyä väitettä, jonka mukaan abortista tulee ehkäisymenetelmä, ja olemme vakuuttuneita, että terveyden suojelemiseksi kaikkien lääkkeiksi katsottavien tuotteiden hinnat pitää olla sellaiset, että niitä voidaan saada käyttöön lääkärin kirjoittaman reseptin kautta.
Muistutamme lisäksi, että:
Terveysasioissa toimivalta kuuluu kansallisille valtioille, samoin kuin eettisissä kysymyksissä tehtävät valinnat.
Mietinnössä ei vähimmässäkään määrin käsitellä ongelmia, jotka liittyvät elinoikeuksiin ja oikeuteen saada elää arvokasta elämää, eikä siinä käsitellä liioin kysymyksiä, joista olemme itsepintaisesti puhuneet komissiolle, esimerkkinä rahasto, jolla autettaisiin taloudellisista tai psykologisista ongelmista kärsiviä naisia, jotka haluaisivat vaikeuksistaan huolimatta viedä raskauden päätökseen. Mietinnössä ei myöskään käsitellä nyky-yhteiskunnan esittämiä ajatuksia, kuten kiintymyksen osoittamista sen laajassa merkityksessä tai sukupuolivalistukseen liittyvän kiintymyksen osoittamista.
Naisen arvoa ja hänen osallistumistaan yhteen elämän tärkeimmistä tapahtumista eli äitiyteen käsiteltiin vain lisääntymisen tai seksuaalioikeuden hallinnan kannalta.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty teksti.)

Queiró (UEN)
. (PT) Tänään parlamentissa nähtiin sitä, mikä aidoimmillaan edustaa EP:n käsitystä toissijaisuusperiaatteesta. En pelkästään viittaa sääntelykiihkoa ilmentävään äänestykseen yli 400 tarkistuksesta eri mietinnöissä, mikä edustaa täydellistä vastakohtaa käsitykselle yksinkertaistetusta ja yksinkertaistavasta Euroopan unionista, ainoasta, josta voi tulla kansalaisille helpommin lähestyttävä. Viittaan myös Van Lanckerin mietintöön seksuaali- ja lisääntymisterveyteen liittyvistä oikeuksista sekä tämän mietinnön hyväksymiseen, koska se edustaa sietämätöntä tungettelua ei vain yksilöiden omantunnon vaan myös jäsenvaltioiden vallankäytön piirissä.
Äänestin siis mietintöä vastaan, en pelkästään sen keskeistä sisältöä, joka suurelta osin on maassani ratkaistu kansanäänestyksellä, vaan myös sitä tungettelevaa menettelyä vastaan, joka tässä äänestyksessä valitettavasti omaksuttiin.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Mietintö ja siihen liittyvä äänestys saavat kuulostamaan naurettavilta lausunnot, joita olemme kuulleet toissijaisuusperiaatteesta tai jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuden kunnioittamisesta. Vasemmiston mielestä oikeutta ei ole, kaikki riippuu vain ideologisesta tavoitteesta, johon pyritään. Itse asiassa juuri tungettelemalla alueelle, jonne ei ole toivottu, unionista tulee monien mielissä epäsuosittu, syystä tai toisesta. Mutta jos todella haluamme keskustella siitä, kuka vaikuttaa keneen pitkällä aikavälillä, olen sitä mieltä, että se on Portugalin abortin laillistamista vastustava ja oikeutta elämään suojeleva humanistinen lainsäädäntö, joka tullaan omaksumaan muissakin valtioissa tämän vuosisadan aikana. Geenitutkimuksen, embryologian, fetologian ja lääketieteen löytöjen valossa 2000-luvulla ei voi enää pitkään kieltää tosiasiaa, joka tunnetaan koko ajan vain yksityiskohtaisemmin: jokaisen abortin kohdalla on syntymässä yksilöllinen, ainutlaatuinen ja ainutkertainen ihminen, jonka ihmisarvo pitää tunnustaa ja jota pitää suojella kaikin tavoin. Sinä päivänä, jona ihmisarvoa pidetään etusijalla Euroopassa ja kaikki edustamme oikeusvaltiota kaikille, kukaan ei voi ylpeillä näiden vuosikymmenten tilastoluvuilla.

Sacrédeus (PPE-DE)
. (SV) Olen vastustanut tätä mietintöä.
Aborttia koskeva kysymys ei kuulu Euroopan tasolle sen vuoksi, että kansanterveyteen liittyvät asiat kuuluvat kansalliseen toimivaltaan. Me kristillisdemokraatit olemme sitä mieltä, että olisi väärin antaa EU:n vastuulle Ruotsin eduskunnan ja muiden kansallisten parlamenttien lainsäädäntövalta, kun kyse on syntymättömän lapsen oikeusturvasta. Tämä kysymys on niin olennainen ihmisten ja valtioiden moraalikäsitysten, elämän loukkaamattomuuden ja ihmisarvon kannalta sekä niin selvästi sidoksissa kansojen erilaisiin perinteisiin, että siitä on jatkossakin päätettävä kansallisissa parlamenteissa.
Aborttia koskeva kanta määritellään selkeästi 12 kohdassa: "Euroopan parlamentti suosittaa, että naisten lisääntymisterveyden ja -oikeuksien takaamiseksi abortista pitäisi tehdä laillinen kaikkialla ja turvallinen ja mahdollinen kaikille naisille."
Tässä kohdassa Euroopan parlamentti ei selvästikään ole valmis ottamaan mitenkään huomioon sitä tosiasiaa, että monet jäsenvaltiot - mukaan lukien Irlanti, Portugali ja Saksa - ovat sillä kannalla, että sikiön lähdettäminen on täysin ristiriidassa sen periaatteen kanssa, että valtion tärkein tehtävä on elämän, erityisesti puolustuskyvyttömän, suojelu.

Scallon (PPE-DE)
Olen hyvin hämmästynyt, että puheenjohtajakokous olisi voinut hyväksyä Van Lanckerin mietinnön, vaikka siinä käsitellään aiheita, jotka eivät kuulu Euroopan unionin toimivallan piiriin. Terveydenhuoltopalvelut, abortti ja koulutus ovat yksinomaan jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden velvollisuuksia, joista nämä päättävät perustuslakinsa ja lainsäädäntönsä mukaisesti.
Mitä tulee Irlannin kantaan, perustuslain 40 pykälän 3 momentin 3 alakohdassa tunnustetaan sikiön oikeus elämään, samoin kuin äidin vastaava oikeus elämään. Tämän perustuslain pykälän nojalla abortti on laiton Irlannissa.
"Katumuspilleri", jonka vaikutus perustuu valmistajan mukaan alkaneen raskauden keskeytykseen, on niin ikään laiton Irlannin lainsäädännön mukaan eli rikkomuksista ihmisiä vastaan annetun lain 1861 58 ja 59 pykälän mukaan.
Irlannin perustuslain 42 pykälän 1 momentin mukaan valtio tunnustaa perheen lapsen ensisijaiseksi ja luonnolliseksi kasvattajaksi ja takaa kunnioittavansa vanhempien luovuttamatonta oikeutta ja velvollisuutta huolehtia mahdollisuuksiensa mukaan lastensa uskonnollisesta ja moraalisesta, älyllisestä, ruumiillisesta ja sosiaalisesta kasvatuksesta (42.1).
(Lyhennetty työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti)

Theorin (PSE)
Naisten oikeus päättää itse kehostaan on perusoikeus, jota ei saa heikentää. Sen vuoksi en voi tukea tarkistuksia 2 ja 5, enkä tietenkään niitä tarkistuksia, jotka heikentävät tätä oikeutta.

Puhemies. -
Keskeytämme nyt työmme. Istuntoa jatketaan klo 15.00.
(Istunto keskeytettiin klo 13.32 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission lausunnot nälän torjumiseksi käytävästä taistelusta.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat entiset kollegat, hyvät kuulijat, kuten kaikki tietävät, elintarvikkeita koskeva maailman huippukokous "Viisi vuotta myöhemmin" järjestettiin Roomassa 10.-13. kesäkuuta 2002. Kokouksen tavoitteena oli vahvistaa kansainvälistä tukea niiden toimien vahvistamiseksi, joiden tavoitteena on torjua nälkää ja köyhyyttä siten, että saavutamme vuoteen 2015 mennessä tavoitteen maailman nälkää näkevien määrän puolittamisesta. Tämä tavoite vahvistettiin YK:n syyskuussa 2000 järjestetyssä vuosituhannen vaihteen huippukokouksessa, ja se muodostaa nyt olennaisen osan niistä kansainvälisistä kehitystavoitteista, joihin maailmanyhteisö on sitoutunut. EU asettaa suurta painoarvoa näille vuosituhannen vaihteen huippukokouksessa asetetuille tavoitteille, jotka muodostavat lähtökohdan kansallisille ja kansainvälisille köyhyydentorjuntaa koskeville strategioille.
Vuonna 1996 järjestetystä elintarvikkeita koskevasta maailman huippukokouksesta lähtien nälkää näkevien määrä on vähentynyt maailmassa, mutta ei valitettavasti todellakaan riittävästi. Nälkää näkevien määrä on vähentynyt keskimäärin noin kuudella miljoonalla, minkä vuoksi tarvitsemme uudistettuja ja vahvistettuja toimia, jotta saavuttaisimme tarvittavan 22 miljoonan keskimääräisen vuotuisen pudotuksen nälkää näkevien määrässä, jos haluamme päästä tavoitteeseemme.
Huippukokous päättyi julistukseen, jonka otsikko oli "kansainvälinen nälän vastainen liittoutuma", joka pystyttiin hyväksymään jo kokouksen ensimmäisenä päivänä. Tämän otsikon alla kansainvälinen yhteisö sitoutuu vahvistamaan ja koordinoimaan nälän vastaiset toimensa.
EU pyrki valmistelujen aikana erityisesti siihen, että julistuksessa pidettiin kiinni vuonna 1996 järjestetyn maailman elintarvikehuippukokouksen velvoitteista ja että siinä ei heikennettäisi niiden asioiden tilannetta, joista oli jo päästy yksimielisyyteen. EU pyrki samalla varmistamaan, että viimeaikaisten tärkeimpien kansainvälisten konferenssien ja huippukokousten, erityisesti YK:n vuosituhannen vaihteen huippukokouksen ja Monterreyssa maaliskuussa 2002 järjestetyn Kehityksen rahoitusta koskevan kansainvälisen konferenssin, tuloksia viedään eteenpäin ja että solmimme yhteyksiä tulevaan, Johannesburgissa järjestettävään kestävää kehitystä koskevaan maailman huippukokoukseen, jossa nälän ja köyhyyden torjumista koskevan kysymyksen käsittely on olennainen osa yhteisen kansainvälisen kehityspolitiikan esityslistaa.
Barcelonan Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti EU korosti kahta rinnakkaista velvoitetta: Ensiksikin kehitysmailla on ensisijainen vastuu niiden omasta kehityksestä ja vuoden 1996 maailman elintarvikehuippukokouksen toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta. Toisena velvoitteena on kansainvälisen yhteisön vastuu tukea köyhimpiä valtioita tässä prosessissa. EU:n kannalta oli myös ratkaisevaa varmistaa, että nälän ja köyhyyden torjuntaa koskevat toimet on toteutettava kehitysmaiden omien painotusten ja köyhyyden torjuntastrategioiden puitteissa.
Tuotantoa edistävät toimet ovat tärkeitä, mutta ne eivät yksin ratkaise ongelmia. Maailmanlaajuinen elintarviketuotanto on nykyään niin suurta, että ruokaa riittää kaikille. Useissa kehitysmaissa kyse on erityisesti siitä, että varmistamme elintarvikkeiden saatavuuden ja niiden jakelun. Nälkä on köyhyyteen liittyvä ongelma. Sen vuoksi laajapohjainen, köyhyyttä poistava taloudellinen kasvu ja parannettu talouden jakautumista koskeva politiikka, josta on hyötyä kaikkein köyhimmille väestöryhmille, on ratkaisevassa asemassa, kun yritetään löytää kestävä ratkaisu maailman nälkäongelmaan. Nälän torjuntatoimiin on sen vuoksi kuuluttava tavoitteita myös muun muassa hyvästä hallinnosta, ihmisoikeuksien kunnioittamisesta, maauudistuksista ja terveyden, koulutuksen ja tuotantoa painottavan tutkimuksen ja viestinnän paremmasta painottamisesta. Tämän lisäksi huomiota on kiinnitettävä luonnonvarojen kestävään hyödyntämiseen ja konfliktien ennaltaehkäisyn varmistamisen tärkeyteen. Lopuksi kehitysmaiden mahdollisuudet päästä osallisiksi tutkimuksesta ja teknologiasta ovat olennainen osa nälän ja köyhyyden torjuntaa. Euroopan unioni korosti kaikkia näitä asioita neuvotteluja koskevassa alustuksessa.
Kansainvälisten asioiden osalta EU painotti, miten tärkeää on korostaa, että kokonaisavun määrä nousee kansainvälisesti hyväksyttyyn tavoitteeseen, jonka mukaan 0,7 prosenttia BKT:stä käytetään kehitysapuun. Tässä yhteydessä toivottiin myös maaliskuussa järjestetyn Monterreyn kokouksen velvoitteiden vahvistamista.
Köyhien maiden pääsy lännen markkinoille on tietenkin olennainen osa niiden kehityksen edistämispyrkimyksiä. EU on jo vienyt eteenpäin "Kaikki paitsi aseet" -aloitetta, joka, kuten tiedämme, merkitsee, että vähemmän kehittyneiden valtioiden ei tarvitse maksaa tuotteistaan tulleja tai noudattaa tuotekiintiöitä EU:n markkinoille pääsemiseksi, kun kyse on kaikista muista tuotteista kuin aseista tai melkein kaikista muista tuotteista kuin aseista.
EU korosti neuvotteluissa myös miten tärkeää on, että kaikkien valtioiden kuluttajat saavat turvallisia elintarvikkeita. Samalla korostimme, että tarvitsemme sellaista teknistä apua, joka antaa kehitysmaille mahdollisuuden täyttää kansainvälisesti tunnustetut elintarvikestandardit.
EU:n kannalta oli tärkeää, että kaupasta ja kehityksestä puhuminen ei vaikuttanut WTO-neuvotteluihin ja Dohan kehitysohjelman seurantaan. Neuvosto vahvisti kestävää kehitystä koskevan maailmanhuippukokouksen valmisteluja koskevissa päätelmissään 30. toukokuuta 2002, että EU pitää määrätietoisesti kiinni siitä, että Dohan kehitysohjelma toteutetaan onnistuneesti ja annetun aikataulun mukaisesti. EU painottaa kestävien tulosten saavuttamista kaikissa asioissa, mikä merkitsee olennaisesti parempia mahdollisuuksia markkinoille pääsyn kannalta myös kehitysmaille. Tämä perustuu tasapainoisiin sääntöihin ja tavoitteiden osalta kestävästi rahoitettuun tekniseen apuun ja kapasiteetin parantamisohjelmiin.
Huippukokouksen julistus kuvaa laajasti EU:n painopistealueita ja kantoja, joita olen juuri hahmotellut. Julistuksessa keskitytään vuonna 1996 järjestetyn maailman elintarvikehuippukokouksen ja viimeaikaisten kansainvälisten konferenssien tulosten konsolidointiin ja vahvistettuun ja uudistettuun poliittiseen tahtoon toimia aktiivisesti sen puolesta, että saavutamme kansainväliset kehitystavoitteet nälän ja köyhyyden torjunnassa.
Julistuksessa lanseerataan uusi aloite, joka koskee oikeutta ruokaan. Täten päästiin yksimielisyyteen siitä, että meidän on perustettava valtioiden välinen työryhmä, joka laatii vapaaehtoiset suuntaviivat ruokaa koskevasta oikeudesta FAO-järjestön tuella ja ottamalla työhön mukaan kaikki olennaiset YK:n elimet, joilla on toimivaltaa ihmisoikeusasioissa. Kehitysmaat toivovat, että tällaiset suuntaviivat antaisivat uutta pontta vaatimukselle, jonka mukaan köyhien maiden on saatava ruokaa ja siten torjuttava nälkää. EU tukee aloitetta ja osallistuu aktiivisesti työhön, jonka avulla ruokaa koskevaa oikeutta pyritään soveltamaan onnistuneesti käytännössä.
Voimme olla tyytyväisiä huippukokouksen kokonaistulokseen, kun olosuhteet otetaan huomioon. Tulos tasoittaa tietä keskustelujen jatkamiselle, ja meillä on Johannesburgissa elokuussa järjestettävän maailman huippukokouksen yhteydessä mahdollisuus ryhtyä toimiin laajan kehitysohjelman puolesta.
Tasapainoinen tulos on erityisesti EU:n neuvotteluissa tekemän aktiivisen toiminnan ansiota. Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kauttansa lopettavaa neuvoston puheenjohtajistoa sen toiminnan johdosta. Neuvoston puheenjohtaja, pääministeri Aznar, edusti EU:ta huippukokouksessa. Hän korosti EU:n puolesta pitämässään puheenvuorossa, että unioni tukee voimakkaasti niiden toimien vahvistamista, jotka koskevat nälän torjuntaa, ja hän teki perusteellisesti selkoa EU:n kannoista, jotka koskevat huippukokouksen teemoja.
EU pystyi tämän toimen avulla luomaan rakentavan neuvotteluilmapiirin ja aloittamaan tehokkaan yhteistyön kehitysmaiden kanssa, joiden kanssa pääsimme yksimielisyyteen monista kysymyksistä, jotka nyt sisältyvät julistukseen. Samalla EU osallistui tiiviisti viimeiseen ratkaisevaan neuvotteluun, joka koski kaikkein kiistellyimpiä kysymyksiä. Yleisesti ottaen EU:lla oli siten merkittävä asema neuvottelujen edistämisessä ja järkevän tuloksen saavuttamisessa.
Haluaisin lopuksi korostaa, että EU tekee jo voimakkaasti töitä osallistuakseen nälän ja köyhyyden torjuntaan niin EU:n yhteisökehitysavun kuin EU:n valtioiden omien kahden- ja monenkeskisten kehitysapuohjelmienkin kautta. EU ja sen jäsenvaltiot maksavat yli 50 prosenttia maailman yhteenlasketusta kehitysavusta, joista suuri osa käytetään köyhimpien valtioiden maaseudun ja maataloussektorin kehittämiseen. EU ja sen jäsenvaltiot ovat jo tämän vuoden maaliskuussa järjestetyssä Barcelonan Eurooppa-neuvostossa sitoutuneet korottamaan merkittävästi kehitysapuaan. Monet EU:n jäsenvaltiot, mukaan luettuna kotimaani Tanska, maksavat jo huomattavasti enemmän kehitysapua kuin on asetettu kansainväliseksi tavoitteeksi, joka on 0,7 prosenttia BKT:stä. Kaikki valtiot ovat sitoutuneet maksamaan vähintään 0,7 prosenttia, jolleivät ne jo maksa enemmän. Ne jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä päässeet tavoitteeseen, ovat sitoutuneet lisäämään kehitysapuaan vähintäänkin sille tasolle, joka vastaa nykyistä EU:n keskiarvoa eli 0,33:a prosenttia BKT:stä, jotta EU:n keskiarvo olisi 0,39 prosenttia vuonna 2006.
Tämän toiminnan ja kehitysmaita koskevan velvoittavan kumppanuuden perusteella EU pyrkii puheenjohtajavaltio Tanskan johdolla, erityisesti Johannesburgissa, vahvistamaan kansainvälistä nälän ja köyhyyden torjuntaa.

Nielson
Komissiolle ja Euroopan unionille huippukokous tarjosi mahdollisuuden uudistaa kehitysmaiden kanssa käytävä vuoropuhelu Rooman toimintasuunnitelman toimeenpanosta sekä vahvistaa se, että meiltä löytyy poliittista tahtoa nälän ja aliravitsemuksen vastaiseen toimintaan. Huippukokouksen anti oli siellä hyväksytty julistus, johon sisältyy monia hyviä elementtejä. Toivon tämän julistuksen tukevan ja edistävän koordinoidun toiminnan aloittamista, jotta vuoden 1996 huippukokouksessa asetetut tavoitteet voitaisiin saavuttaa.
Tässä hengessä huippukokous päätti asettaa hallitustenvälisen työryhmän, jonka työhön kaikki osapuolet osallistuvat. Työryhmän tehtävänä on kahdessa vuodessa työstää sarja vapaaehtoisia suuntaviivoja, joissa määrätään kaikkien oikeudesta kunnolliseen ruokaan. Suuntaviivojen tarkoituksena on tukea maailman elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) jäsenvaltioita näiden ponnisteluissa kaikkien oikeutta kunnolliseen ruokaan koskevien tavoitteiden asteittaisessa toteuttamisessa ja elintarvikkeidensa turvallisuuden parantamisessa. Aika näyttää, mitä vaikutusta tällä päätöksellä on. Olemme tietenkin halukkaita osallistumaan näihin ponnistuksiin ja varmistamaan, että nämä johtavat oikeaan suuntaan.
Tällaisen julistuksen hyväksyminen, jolla on kaikkien FAO:n jäsenvaltioiden tuki takanaan, on varmasti nostanut nälän vastaisen toiminnan profiilia kansainvälisellä asialistalla. Komissio suhtautuu myönteisesti tähän positiiviseen saavutukseen ja on tyytyväinen voidessaan todeta, että julistus heijastaa monilta osin Euroopan unionin edustamia näkemyksiä.
Katsomme kuitenkin, että julistuksesta puuttuu olennaisin strateginen linja, jota Euroopan unioni on koko ajan tukenut: se, mikä merkitys muilla kuin maataloustuotantoon ja sen tuottavuuteen liittyvillä elementeillä on elintarvikkeiden turvallisuuden parantamisessa.
On erittäin tärkeää, että näihin nyt mainitsemiini asioihin puututaan samanaikaisesti ja että ne liitetään kansallisiin köyhyyden poistamiseen tähtääviin strategioihin. Nämä olennaisen tärkeät elementit ovat: elintarvikkeiden saatavuus, tuotanto, elintarvikkeiden strategiset varastot ja kauppa, mahdollisuus hankkia elintarvikkeita (talouskasvu, työllisyys ja tulot, jotta tällä elementillä olisi edellytykset toteutua), kriisitilanteisiin reagoiminen (kuten turvaverkkojen perustaminen) ja ravitsemukseen liittyvät ongelmat, jotka pitkällä aikavälillä muodostavat koko strategian tärkeimmän osan.
Erityisesti huippukokous epäonnistui siinä, ettei se tuominnut selvästi ja selvittänyt suurimpia nälkäongelmaan johtavia syitä, joilla on kaikkia muita ratkaisevampi merkitys. Näitä syitä ovat huono hallinto ja ihmisen aiheuttamat tuhot. Joidenkin arvioiden mukaan 80 prosenttia nälkää näkevistä on konfliktien, ihmisten aiheuttamien ongelmien, uhreja. Tästä on olemassa erilaisia versioita, joista Zimbabwe on yksi esimerkki. Suuri osa Zimbabwen ongelmista on ihmisen aiheuttamia, mutta eteläistä Afrikkaa vaivaa myös erittäin todellinen kuivuus. Tietenkin annamme humanitaarista apua, mutta emme saa unohtaa, että ongelmat siellä ovat suurelta osin ihmisestä johtuvia.
FAO:n esittämät julkiset lausunnot ja vetoomukset valmisteluprosessin ja itse huippukokouksen aikana ovat painottaneet liikaa viralliseen kehitysapuun varattujen resurssien lisäämistä sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen merkitystä. Virallisen kehitysavun aihetta käsiteltiin tarpeeksi menestyksekkäästi jo Monterreyn konferenssissa, ja Euroopan unioni on jatkossakin sitoutunut sekä Monterreyn konsensukseen että Barcelonassa päätettyihin ja Monterreyssä esiteltyihin selkeisiin sitoumuksiin lisätä virallista kehitysapua, jotka Tanskan ministeri juuri kävi läpi yksityiskohtaisemmin.
Olisi ollut parempi, jos Roomassa olisi painotettu uudelleen yhtä viimeaikaisten huippukokousten ja konferenssien pääteemoista: sitä, miten ratkaisevan tärkeää on, että kehitysmaat tarkastavat perin pohjin omat kansalliset kehityspolitiikkansa ja sektorikohtaiset politiikkansa, jotta maaseudun köyhyyden poistamiseen ja elintarvikkeiden turvallisuuden parantamiseen voidaan ryhtyä oikein keinoin. Näin pitäisi syntyä joukko kansallisia köyhyyden poistamiseen tähtääviä strategioita, joissa otetaan huomioon myös elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvät seikat ja keskitytään maatalouteen ja maaseudun kehittämiseen tarkoituksenmukaisella tavalla. Lahja-avun antajaosapuolen tehtäväksi jäisi näin kansallisten politiikkojen ja strategioiden täytäntöönpanon tukeminen koordinoidulla tavalla.
Euroopan parlamentti osallistui kansainväliseen keskusteluun hyväksymällä huippukokouksen päätöslauselman 16. toukokuuta 2002. Komissio tukee tätä päätöslauselmaa, joka sisältää monia tärkeitä elementtejä. Päätöslauselmassa todetaan muun muassa, että parlamentti tukee Monterreyn konsensusta, ja painotetaan, että kehittyneiden maiden on yhdenmukaistettava politiikkojaan kehitysyhteistyön alalla.
Erityisesti komissio suhtautuu myönteisesti parlamentin muistutukseen siitä, että elintarvikeavun antaminen pitää rajata yksinomaan hätätilanteisiin, ja sen tulee tapahtua aina lahjoitusten muodossa sekä että apu on aina kun mahdollista hankittava paikan päältä tai lähialueilta.
Komissio ei kuitenkaan tue kaikkia päätöslauselmaan sisältyviä elementtejä, eritoten sitä, että komission ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden pitäisi lahjoittaa varoja viime vuonna perustettuun FAO:n luottorahastoon.
Samoja kehotuksia varojen lahjoittamisesta kyseiseen rahastoon on valitettavasti esitetty myös joissakin parlamentin tässä istuntojaksossa tehdyissä ehdotuksissa. Komission kanta asiaan on edelleen sama kuin se oli edellisessä keskustelussa.
Euroopan yhteisön politiikan periaatteena on tukea suoraan kansallisia ja alueellisia kehitysprosesseja ja -ohjelmia kyseisellä alueella toteuttamiensa kumppanuusohjelmien puitteissa. Olen täysin vakuuttunut myös siitä, että rahastojen määrällinen lisääminen, esimerkiksi erillisten luottorahastojen perustaminen, ei johda käytettävissä olevien varojen lisääntymiseen, vaan ainoastaan varojen jakautumiseen eri rahastoihin. Komissio tukee myös Euroopan unionin pitkän linjan politiikkaa, jonka mukaan FAO:n tulisi keskittää resurssinsa siihen, mihin se parhaiten kykenee ja millä on muuta lisäarvoa, eli normatiiviseen työhönsä. Kannan muodostaminen luottorahaston osalta mahdollisesti toteutettavista toimista vaikuttaa jäävän tämän alueen ulkopuolelle. Tästä syystä en halua komission rohkaisevan tätä ehdotusta.
Tapa, jolla FAO lähestyy elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyviä ongelmia, keskittyy hyvin paljon tuotantoon eikä edistä laajempaa ruoan turvallisuuden konseptia. Tästä huolimatta teemme ja tulemme jatkossakin tekemään yhteistyötä FAO:n kanssa ja jatkamaan rahoitusavun antamista yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikassa ensisijaisiksi määritellyille ja sen tavoitteita vastaaville yksittäisille hankkeille ja ohjelmille, joilla katsomme olevan onnistumisen edellytyksiä ja lisäarvoa ja joita pidämme erittäin ammattitaitoisesti toteutettuina. Tästä syystä komissio ei aio osallistua FAO:n elintarviketurvallisuuden erityisohjelmaan eikä luottorahastoon eikä näin ollen pidä näitä hankkeita ensisijaisina kehitysyhteistyössään.
Haluaisin tässä mainita lisäksi, että parlamentin 16. toukokuuta 2002 työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jättämä päätöslauselmaesitys hyväksyttiin komission lausunnosta käydyn keskustelun jälkeen ilmoittamatta asiasta etukäteen komissiolle. Siksi olen puheessani täällä tänään viitannut erityisesti uusiin esityksiin.
Kun otetaan huomioon se, miten merkittävä rooli maaseudun kehittämisellä ja maataloudella on köyhyyden poistamisessa, elintarvikkeiden turvallisuuden parantamisessa ja ympäristön pilaantumisen estämisessä, komissio esittelee Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuoden loppuun mennessä maaseudun köyhyyden poistamista koskevan tiedonannon "Fighting Rural Poverty", jossa käsitellään Euroopan yhteisön politiikkaa ja lähestymistapaa kehitysmaiden maaseudun kehittämiseen ja luonnonvarojen kestävään käyttöön.
Lopuksi haluaisin muistuttaa, että tämä maailman elintarvikehuippukokous on vaihe pitkässä prosessissa, joka alkoi Dohassa ja Monterreyssa ja päättyy vajaan kahden kuukauden kuluttua Johannesburgissa. Olen vakuuttunut, ettei mikään näistä Dohan tapaamisen jälkeen järjestetyistä suurista konferensseista yksin pysty ratkaisemaan kaikkia ongelmia. Vain kaikki nämä konferenssit yhdessä voivat tarjota mielekkään vastauksen kestävän kehityksen kohtaamiin haasteisiin, ja vain tämä konferensseissa saavutettu kokonaisuus määrää sen, mistä mielellään käytämme nimitystä global deal, maailmanlaajuinen jako.

Bowis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tänään on äitini 97. syntymäpäivä. Elämänsä aikana hän on nähnyt sotia ja nälänhätiä, köyhyyttä ja ruttoja. Hän on nähnyt myös sen, miten maailma on oppinut ehkäisemään ennalta ja voittamaan nämä koko maapalloa koskevat vitsaukset. Hän ei kuitenkaan vielä ole elänyt niin pitkään, että olisi nähnyt oman maailmankolkkamme johtajien käyttävän tätä tietämystä niiden kahdeksansadan miljoonan ihmisen hyväksi, jotka keskuudessamme joutuvat näkemään nälkää, jotta heille voitaisiin taata rauha, terveys ja riittävä toimeentulo.
Äitini oli 69, kun ensimmäinen maailman elintarvikehuippukokous antoi juhlallisen lupauksen, että kenenkään ei pidä joutua näkemään nälkää - ei edes 400 miljoonan. Hän oli 91, kun maailman elintarvikehuippukokous hylkäsi tämän juhlallisen lupauksen ja asetti tavoitteeksi nälkäänäkevien määrän puolittamisen neljäänsataan miljoonaan vuoteen 2015 mennessä. Tiedämme nyt, että tätä tavoitetta, joka sinälläänkin on pöyristyttävän vaatimaton, ei saavuteta edes vuoteen 2030 mennessä.
Äitini elämän puolivälin jälkeen 400 miljoonaa ihmistä on kuollut nälkään - kolme kertaa enemmän kuin on sodissa kuolleita hänen elinaikanaan. Äitini syntymäpäivänä tänään nälkään kuolleiden määrä kasvaa 24 000:lla. Olisimme varmasti voineet odottaa Rooman huippukokoukselta, että siellä sovitaan toimintasuunnitelmasta tämän teurastuksen pysäyttämiseksi. Varmasti läntisen maailman johtajat olisivat tukeneet toimintasuunnitelmaa, jossa tartutaan nälkään johtaviin syihin: köyhyyteen, konflikteihin, tauteihin, terveydenhuoltoon, huonoon hallintoon, ihmisen aiheuttamiin tuhoihin ja soveltumattomiin paikallisiin elintarvikkeiden tuotanto- ja jakelujärjestelmiin sekä niihin syihin, jotka te, arvoisa komission jäsen, nostitte esille 20. kesäkuuta 2002 maailman elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO:n pääjohtajalle Jacques Dioufille osoitetussa kirjeessänne, jossa käsiteltiin huippukokouksen epäonnistuneita kohtia.
Osuitte kyllä oikeaan, mutta olitte aivan liian kohtelias. Olisitte voinut aloittaa tuomitsemalla Euroopan unionin jäsenvaltiot, joista vain huippukokouksen isäntämaana toimiva Italia ja neuvoston puheenjohtajana toimiva Espanja olivat lähettäneet paikalle hallituksen päämiehen. Britannian työväenpuolueen hallitus ei lähettänyt edes Tony Blairia eikä kiihkosieluista Clare Shortia. Sen sijaan Isoa-Britanniaa edusti nuorempi virkamies, hallituksen kestävästä kehityksestä ja köyhyyden vähentämisestä vastaavan osaston (DFID) jäsen, jolla sanotaan olevan asiantuntemusta erityisiä aloitteita koskevissa asioissa. Näin paljon Iso-Britannia siis välitti. Mihin jäi palava innostus? Italian lehdistö teki selväksi, että valtuuskunnan jäseniä kiinnosti enemmän makea elämä kuin kamppailu maailman nälkäänäkevien puolesta.
Huippukokouksen järjestäminen kesti kaksi ja puoli vuotta. Se maksoi miljoonia. Se oli niin hyvin järjestetty, että päätösasiakirja hyväksyttiin jo ennen kuin koko huippukokous edes alkoi. Ja millainen julistus tästä tulikaan! Siinä muistutetaan, tunnustetaan, vahvistetaan ja toistetaan yhä uudelleen, ja sitten toistetaan sama vielä kerran alusta. Uutta politiikkaa maailman nälänhädän helpottamiseksi ei suinkaan pitäisi kutsua nimellä "kaikkea paitsi aseita", vaan miten tahansa muuten, joka kuvaisi sitä, että asian hyväksi ei tehdä mitään. Eräässä suosituksessa, jota komission jäsen juuri lainasi puheessaan, välinpitämättömyytemme tiivistyy siihen, miten kutsumme FAO:n mukaan hallitustenväliseen työryhmään, jonka tehtävänä on kahdessa vuodessa työstää sarja vapaaehtoisia suuntaviivoja, joissa määrätään kaikkien oikeudesta kunnolliseen ruokaan. Mikä toivon viesti tämä onkaan nälkää näkeville. Mikä riman alitus. Ei ajatella mitään, ei nähdä mitään, ei tehdä mitään. Ei ainuttakaan uutta ajatusta, ei minkäänlaista uutta visiota, ei uusia aloitteita eikä mitään kiirettä.
Vuonna 2015, ja epäilemättä myös vuonna 2030, olemme tässä samassa tilanteessa ja harmittelemme sitä, ettei asiassa ole edistytty, siirrämme asetettuja määräaikoja eteenpäin, vähennämme tavoitteita, asetamme työryhmiä - emmekä edelleenkään pysty auttamaan nälkää näkeviä kansakuntia löytämään näiden kaipaamia ratkaisuja. Jälleen kerran tulemme esittämään kiireellisiä vetoomuksia niiden seurausten puolesta, jotka johtuvat siitä, ettemme toimineet nyt.
Kun nyt kuljemme kohti Johannesburgin kokousta, viestimme täytyy olla: "Herää Eurooppa, herää läntinen maailma." Meillä kaikilla yhdessä on voima ehkäistä ennalta nälänhädästä johtuva kärsimys, jos vain ensin onnistumme vapauttamaan politiikkanne tästä piilevästä taudista, joka näyttää halvaannuttavan meidät sen edessä.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, vuonna 1996 sovittiin, että nälkäänäkevien määrää puolitettaisiin vuoteen 2015 mennessä 400 miljoonaan ihmiseen. Tosiasia on, että nälkäänäkevien määrä on pysynyt ennallaan viisi viimeksi kulunutta vuotta. On suuri vahinko, että kovin harva eurooppalaisista johtajistamme osallistui kolme viikkoa sitten pidettyyn kokoukseen, jonka aiheena oli "Viisi vuotta Maailman elintarvikehuippukokouksen jälkeen". Tämä osoittaa entistä selvemmin, ettei monienkaan ensisijaisiin tavoitteisiin kuulu maailman rikkaiden ja köyhien välisen kuilun kaventaminen. Ainakaan huolehtimalla elämän ensisijaisista perustarpeista, kuten ruokahuollosta ja perusterveydenhuollosta.
Se, että komission puheenjohtaja Prodi ja komission jäsen Nielson olivat tästä huolimatta läsnä Rooman kokouksessa, vahvistaa uskoani siihen, että Eurooppa voi - ja komission osalta myös haluaa - ottaa asiasta vastuuta. Tällöin kuitenkin monen asian on muututtava. 
Maailman elintarvikeohjelman johtajan, James Morrisin, mukaan maailman 300 miljoonaa aliravittua lasta voidaan ruokkia koulussa 24 sentillä päivässä henkeä kohden. Arvoisa puhemies, tällä hetkellä maksamme Euroopassa tukea 2 euroa päivässä lehmää kohden. Rikkaiden ja köyhien välinen kuilu ei kapene antamalla lisää rahaa tai elintarvikeapua kehitysmaille vaan nimenomaan lisäpolitiikan avulla. Tukilehmää on otettava sarvista. Jollei yhteistä maatalouspolitiikkaa uudisteta asianmukaisesti nyt, maailman elintarvikehuippukokouksen tavoitteisiin ei päästä koskaan eikä ainakaan vuoteen 2015 mennessä.
Komission jäsen Nielson totesi lisäksi aivan oikein, että myös FAO on järjestönä varsin tehoton. Komission jäsen Nielson haluaa oikeutetusti ainoastaan konkreettista, kansallista ja alueellista tukea eikä yleistä FAO:n rahastosta maksettavaa avustusta, ja hän kritisoi oikeutetusti huonoa hallintoa esimerkiksi Zimbabwessa. Asianmukaisella maatalouspolitiikalla tarkoitan erityisesti siirtymistä tuotannon tukemisesta kohti maaseudun kehittämistä. Ennen kaikkea tarkoitan kuitenkin vapaata ja reilua kauppaa. Eurooppalaisten tuotteiden polkumyynnin kehitysmaihin on loputtava. Meidän on Euroopassa päästävä eroon omien maanviljelijöidemme vientituista, ja meidän on madallettava kehitysmaihin kohdistuvia kaupan esteitä mahdollisimman alhaiselle tasolle.
Odotan jännittyneenä Euroopan unionin uutta maatalouspolitiikkaa, josta komissio tekee ensi viikolla päätöksen. Kuten komission jäsen Nielson oikeutetusti totesi, se sisältää - luonnollisesti kehitysmaiden oman kansallisen politiikan ohella - oivan osan vastauksesta maailman nälkäongelmaan.

Van den Bos (ELDR).
Miksi maailmassa on yhä edelleen 800 miljoonaa ihmistä vailla ruokaa? Siksi, että johtajat eivät missään tee tarpeeksi. Ruokaa on periaatteessa kaikille. Tavoitteista ja hyvistä aikomuksista ei ole pulaa; mitä heikommiksi tulokset todetaan, sitä useammin järjestetään huippukokouksia, joissa pystytään vain tekemään se päätelmä, että politiikkaa on tehostettava.
Kenen on syy: rikkaiden vai köyhien maiden? Molempien, arvoisa puheenjohtaja, kehittyneet maat ovat tekopyhiä. Kauniista tahdonilmauksista huolimatta ne jatkavat oman maataloutensa liiallista tukemista ja omien markkinoidensa suojelua. Maailmankaupan vapautumisen esteenä ei ole ainoastaan Eurooppa vaan myös Amerikka ja muut suuret maatalousmaat. Länsimaiset yritykset hyödyntävät edelleen tekniikoihin ja kasveihin kohdistuvia patenttimonopolejaan, kehitysyhteistyötä ei kohdenneta tarpeeksi maatalouteen eikä teknologiansiirtoa tapahdu.
Myöskään kehitysmaat eivät valitettavasti tee tarpeeksi. Vaikka suurin osa niiden väestöstä asuu maaseudulla, elintarviketuotantoon kiinnitetään liian vähän huomiota. Nälänhädän syynä eivät ole ainoastaan ilmasto tai korkeat tullimuurit, loputtomat sodat, vastuuton suhde luontoon, äärimmäinen väestönkasvu, liika kaupungistuminen tai puutteelliset infrastruktuurit - myös korruptio ja vääränlainen politiikka ovat erityisesti terveen maatalouden tiellä. Tavaroiden tuonti asetetaan etusijalle paisuvien kaupunkien ruokkimiseksi, alueellista kauppaa on vähän ja monokulttuuria paljon. Valtaapitävien sotilasmenot leikkaavat ihmisten ruokkimiseen käytettävissä olevia varoja.
Velvollisuudentuntoiset lausunnot ja aiempien päätelmien toistaminen eivät ole aidon poliittisen tahdon ilmaisuja, vaan niillä yritetään peitellä nimenomaan sen puuttumista. Nälkäiset ihmiset eivät jaksa enää niellä niitä. Heidän vatsansa ovat täynnä kauniita sanoja.

Miranda (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, jokaisen maailmanlaajuisen huippukokouksen jälkeen toiveet ihmiskunnan paremmista ajoista vähitellen katoavat. Kuten Monterreyssa nyt myöskään maailman elintarvikehuippukokouksessa ei päästy lähellekään niitä lupaavia tavoitteita, joita sen alkuperäinen ohjelma antoi odottaa. Mutta tämä FAO:n huippukokous salli kuitenkin todeta sen, minkä olemme jatkuvasti voineet todeta: nälän ja aliravitsemuksen vastaiset tavoitteet, jotka asetettiin 1996, ovat kaukana toteutumisestaan ja ehkä myös aina vain kauempana. Tämä siitä huolimatta, että terveellinen ja riittävä ravinto on jokaisen ihmisen perusoikeus.
Tämä johtuu siitä, ettei ole tavoiteohjelmaa, välineitä, ohjausta eikä sopivia menetelmiä (erityisesti kun kyse on ihmisten oikeudesta maahan ja veteen, joka toivon mukaan perustuu kestävän kehityksen periaatteeseen, jonka keskeiset elementit ovat oikeus ravitsemukselliseen omavaraisuuteen ja perhetilojen ja yhteisöllisten maatilojen tukeminen), koska ei ole oikeanlaista politiikkaa rikkauksien jakamiseksi eikä ennen kaikkea poliittista tahtoa, mikä selvästi kävi ilmi siitä, miten harvat kehittyneiden maiden valtionpäämiehet ja pääministerit olivat Roomassa läsnä.
Syynä on kuitenkin myös se, että samanaikaisesti on ylen määrin häiriötekijöitä, jotka estävät puuttumisen nykyiseen dramaattiseen tilanteeseen. Näitä ovat esimerkiksi kaupallisille tekijöille ja ääriliberalisoiville politiikoille annettu täydellinen etusija, rikkaiden valtioiden myöntämät tuet maataloustuotteidensa viennille, jotka olivat hyvin ilmeisiä Yhdysvaltojen viimeaikaisissa päätöksissä tällä alueella, tai jopa kohtuuton tuki, joka nyt on myönnetty biotekniikoille.
Nyt voi vain odottaa, vaikka enää ei olisikaan erityisiä syitä ylläpitää toivoa, että Johannesburgissa alkaisi uusi, lupaavampi vaihe. Ja vielä kerran painotamme, että Euroopan unionin pitää ottaa siellä tärkeä rooli köyhempien valtioiden oikeuksien puolustamisessa, jotta ne voivat itse suojella kalavarojaan ja kehittää maatalouselinkeinojaan taatakseen itselleen kuuluvan ravitsemuksellisen omavaraisuuden toivotun kestävän kehityksen kontekstissa.

Rod (Verts/ALE).
Valitettavasti FAO:n järjestämä Maailman elintarvikehuippukokous osoitti, että pelot, jotka ilmaisin tässä samaisessa parlamentissa puolitoista kuukautta sitten, olivat täysin perusteltuja.
Kolmentoista eurooppalaisen valtionpäämiehen poissaolo huippukokouksesta sekä Italian pääministerin pyyntö aikaistaa kokouksen päätösajankohtaa jalkapallo-ottelun takia osoittavat ilmiselvästi, kuinka vähän maailman nälkäongelma herättää kiinnostusta maissamme. Järjestämme aina uusia kansainvälisiä kokouksia: Monterrey, Rooma, Johannesburg. Haluamme uskotella, että kehitys on yksi eurooppalaisten keskeisimmistä huolenaiheista. Kuitenkin samanaikaisesti lakkautamme Euroopan unionin kehitysyhteistyöneuvoston ja kenties pian kehitysyhteistyön pääosaston. Emmekä osallistu tai sitoudu minkäänlaisiin köyhimpien asemaa parantaviin velvoitteisiin.
Tämä oli kyseisen huippukokouksen toinen valtava pettymys. Kokouksessa tyydyttiin yhtymään jo aiemmin hyväksyttyihin sitoumuksiin ilman, että kyettäisiin päättämään konkreettisista keinoista, joilla tavoitteet voitaisiin saavuttaa. Kuten Monterreyssa, tai vielä pahempaa. Berlusconi jopa uskalsi epäillä teollisuusmaiden vastuuta kehitysmaiden kriittisestä tilanteesta. "Auta itseäsi, niin Jumala auttaa sinua", hän vetosi. Myös maailman kauppajärjestö auttaa Yhdysvaltoja ja Euroopan unionia säilyttämään tai jopa nostamaan maataloustuotteiden vientitukia, mikä on vastoin näiden samojen valtioiden kehumaa pyhää vapaakaupan periaatetta. Tätä kuitenkin harjoitetaan laajasti, köyhien tärkeimpien raaka-aineiden viejämaiden kustannuksella.
Kuinka on mahdollista luottaa enää vähääkään Yhdysvaltain hallitukseen, joka äskettäin nosti omalle puuvillasektorilleen myöntämiänsä tukia, tai eurooppalaisiin valtioihin, jotka Dohassa kieltäytyivät sitoutumasta aikatauluun, jonka puitteissa vähennettäisiin maataloustuotteille myönnettyjä vientitukia? Olemme pettyneitä Euroopan parlamentin esittämään päätöslauselmaan, sillä siinä kieltäydytään tunnustamasta hallitustemme sanojen ja tekojen välinen kuilu. Ammoin Rooman keisareilla oli köyhiä koskeva motto: leipää ja sirkushuveja. Uskoakseni Roomassa saatiin sirkushuveja, mutta leipä unohtui.

Ó'Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen saadessani olla täällä tänään ja puhua parlamentille ensimmäistä kertaa ensimmäisenä päivänäni Euroopan parlamentin jäsenenä. Maailman elintarvikehuippukokouksesta on keskusteltu, ja Euroopan parlamentti on laatinut kaksi sitä koskevaa päätöslauselmaa viime kuukausien aikana. Tämä on merkittävä osoitus siitä, kuinka tärkeä aihe maailmassa esiintyvä nälkä meille on.
Jokaisella ihmisellä on oikeus terveelliseen ja ravitsevaan ruokaan sekä perusoikeus tulla suojelluksi nälänhädältä. Nälkä ja aliravitsemus eivät johdu siitä yksinkertaisesta syystä, että maailmassa olisi liian vähän ruokaa. Nälästä kärsiviä on tällä hetkellä arviolta 815 miljoonaa. Tämä ei ole missään nimessä hyväksyttävää, ja meillä hyvin syöneillä rikkailla länsimaiden kansalaisilla on moraalinen velvollisuus tehdä asialle jotain.
Arvoisa puhemies, jos sallitte, haluaisin tässä Euroopan parlamentin virkaanastujaispuheessani käyttää tilanteen hyväkseni ja sanoa muutaman sanan omalla kielelläni, iirin kielellä.
Tá an rímeád orm bheith in ann freastal anseo mar theachta le h-aghaidh Cúige Connacht/Uladh in Éirinn. Molaim an dea-seirbhís a thug mo réamhtheachtaí san áras seo, Pat the Cope Gallagher atá anois mar bhall do Rialtas na h-Éireann. Gealaim fhreastail go díograsach ar mhuintir mo Réigiún, go mormhór maidir leis na polaisaithe a bhaineann le saol laethiúil na ndaoine faoin tuath agus sna bailte beaga.
Chaith mé níos mó ná ocht bliain mar bhall de Coiste na Réigiúin agus creidim go láidir ar thabhacht na réigiúin agus chumhacht a bhronnadh orthu chun gnéithe lárnacha dár saol a dhíriú dóibh féin.
Tá aithne maith agam ar na rudaí sa réimse Eorpach a chuireann faitíos ar chosmhuintir iarthair na h-Éireann faoi láthair. Táimse an-ghar de lucht na feirme agus lucht an éisc agus tuigim go bhfuil athruithe móra san aer mar gheall ar pholaisaithe a leasú.
Deirim anois go soiléir é, ionas go mbéadh sé cláraithe, seasfaidh mé taobh le taobh le muintir na tuaithe agus déanfaidh mé polasaithe a chosaint a thabharfaidh saol maith dos na daoine sin agus a gheallfaidh todhchaí cinnte dos na glúinta atá le theacht.
Ar thaobh na talmhaíochta, caithfimid an Polasaí Comónta a choiméad agus a shabháil ó na h-ionsaithe atá ag teacht ó ghrúpaí agus ó thíortha a bhfuair mórán ón Eoraip agus an Margadh Comónta Inmhéanmach. Is polasaí é a thug seirbhís maith do mhuintir na h-Eorpa agus oireann sé do roinnt daoine dearmad a dhéanamh ar an mhéid sin agus Tógáil na h-Eorpa a fheiceáil mar cheist shimplí cuntais bhainc.
Tá fhios agam go bhfuil díospóireacht faoi gnéithe áirithe den Pholasaí Comónta na h-Iascaireachta níos déanaí agus tá súil agam go mbeidh seans agam roinnt pointí a rá ar an polasaí síud. Déarfaidh mé abairt amháin ag an bpointe seo: ní féidir le phobal a bhraitheann ar an bhfarraige glachadh leis na moltaí is déanaí a rinne an Coimisiúin.
Chun críochníu, ba mhaith liom a rá go cruinn agus go sóiléir, mar teachta ó Éirinn, go mbeidh aidhm pholaitíuil amháin agam idir é seo agus an Fhomhair, sé sin tábhacht Chonraidh Nice a chur in iúil do mhuintir Connacht / Ulaidh chun go nglacfar leis san dara reifreann a bheidh againn in Éirinn roimh deireadh na bliana.
(Olen ylpeä siitä, että minulle on annettu tämä mahdollisuus palvella Irlannin Connaught-Ulsterin asukkaita. Haluaisin ilmaista kunnioitukseni Irlannin hallituksen palvelukseen siirtynyttä edeltäjääni Pat the Cope Gallagheria ja hänen saavutuksiaan kohtaan. Sitoudun palvelemaan ahkerasti edustamani alueen ihmisiä, erityisesti, mitä tulee maaseudun asukkaiden päivittäiseen elämään vaikuttaviin yhteisön poliitikkoihin.
Olen ollut alueiden komitean jäsen kahdeksan vuoden ajan. Tämä on vakuuttanut minut siitä, että alueilla on merkittävä rooli ja että alueita täytyy tukea tekemään itse niitä koskevat päätökset monissa asioissa.
Tiedän, että yhteisön politiikassa on tiettyjä elementtejä, jotka tällä hetkellä huolestuttavat Länsi-Irlannissa asuvia. Tunnen läheisesti sekä kalastuksesta että karjankasvatuksesta elävät alueet ja olen tietoinen niistä haastavista ehdotuksista, joita juuri näiden politiikan alojen varalle on esitetty.
Haluan ilmaista selvästi, että tulen toimimaan solidaarisesti maaseutua kohtaan ja tukemaan politiikkoja, jotka takaavat maaseudun väestölle sen ansaitseman toimeentulon sekä tulevaisuuden tuleville sukupolville.
Mitä tulee maanviljelyyn, yhteistä maatalouspolitiikkaa täytyy puolustaa niiden maiden tai ryhmien hyökkäyksiä vastaan, jotka sopivasti unohtavat yhteismarkkinoiden mukanaan tuomat edut ja sen, että emme tule toimeen ilman sosiaalista ja taloudellista koheesiota. Yhteinen maatalouspolitiikka on tuonut eurooppalaisille paljon hyvää. Tämä tosiasia unohtuu helposti niiltä, jotka mielellään näkisivät Euroopan pelkästään taloudellisena toimijana.
Olen tietoinen siitä, että kalastuksesta keskustellaan myöhemmin, ja toivon voivani sanoa silloinkin joitakin asioita. Yhden kommentin haluan kuitenkin esittää tässä: voimakkaasti kalastuksesta riippuvaiset alueet eivät missään nimessä voi hyväksyä komission juuri tekemiä ehdotuksia.
Lopuksi haluaisin lyhyesti sanoa, että irlantilaisena Euroopan parlamentin jäsenenä minulla on tulevaan syksyyn saakka yksi poliittinen tavoite ylitse muiden: vakuuttaa Connaught-Ulsterin asukkaat siitä, että on tärkeää, että Nizzan sopimus hyväksytään lähestyvässä kansanäänestyksessä siinä toivossa, että sopimus voidaan ratifioida vuoden loppuun mennessä.

Sandbæk (EDD).
Arvoisa puhemies, maailmassa on nykyään kahdeksan miljoonaa aliravittua ihmistä. Määrä on lähes sama kuin vuonna 1996, jolloin ensimmäinen elintarvikkeita koskeva huippukokous järjestettiin, joten sanokaamme asiat suoraan: maailman köyhyyden vastainen toimi on epäonnistunut. Tässä yhteydessä on, kuten monet kollegat ovat todenneet, häpeällistä todeta, millaista välinpitämättömyyttä läntisten valtioiden valtionpäämiehet osoittivat jäätyään pois viime kuussa Roomassa järjestetystä edellisestä elintarvikkeita koskevasta huippukokouksesta.
Maailman nälkäongelmat johtuvat mitä suurimmassa määrin siitä tekopyhästä politiikasta, jota muun muassa EU harjoittaa. EU:n omat pikkumaiset ulko- ja kauppapoliittiset edut hallitsevat liikaa sitä politiikkaa, josta piti virallisesti olla hyötyä maailman köyhimmille ihmisille. Virallisesti EU ja muut läntiset organisaatiot esittävät vapaakauppaa ja vapauttamista kaikkien ongelmien ratkaisemiseksi. Vapauttaminen koskee kuitenkin todellisuudessa vain kehitysmaita, joissa vapauttamisvaatimus tuhoaa niiden mahdollisuudet itsenäisen ja kestävän tuotannon rakentamiseen. Oxfam antoi aiemmin tänä vuonna kertomuksen, jossa todettiin, että EU:lla on maailman protektionistisimmat markkinat kehitysmaiden viemiä tuotteita vastaan.
On korkea aika, että järjestämme omat asiamme ja tartumme härkää sarvista. Töitä on tehtävä valtavasti, jos haluamme, että toiveemme nälän poistamisesta toteutuu. Voisimme aloittaa ainakin poistamalla EU:n protektionistiset maataloustukijärjestelyt, peruuttamalla kalastussopimukset sellaisten kolmansien maiden kanssa, jotka heikentävät maailman kaikkein köyhimpien maiden olemassaolon perustaa, määrittelemällä sellaisen kehityspolitiikan, jossa keskitytään kunnolla köyhyyden torjuntaan ja jota ei johda maahanmuutto, terrorismin torjunta ja omia työpaikkoja koskevat näkemykset ja - viimeisenä mutta ei vähäisimpänä kohtana - tukemalla köyhien maiden oikeutta omaan tuotantoon ja veteen ja maahan sekä biologiseen moninaisuuteen.

Mantovani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Roomassa hiljattain pidetyssä elintarvikealan maailmanlaajuisessa huippukokouksessa 182 maata uusi sitoumuksensa, että ne tekisivät lopun maailman nälästä, joka koskettaa edelleen 800 aliravittua ihmistä. Viisi vuotta ensimmäisestä huippukokouksesta, joka pidettiin vuonna 1996, meidän on valitettavasti todettava, että olemme täysin epäonnistuneet sen tavoitteen saavuttamisessa, jonka mukaan heidän lukumääränsä puolitettaisiin vuoteen 2015 mennessä. Tämä ero lupausten ja todellisuuden välillä on ehdottomasti poistettava.
Tarve taistella tätä dramaattista tilannetta vastaan vahvistuu myös silloin, kun ajatellaan, että nälkä on sekä köyhyyden syytä että sen seurausta. Nälkiintynyt ihminen ei ole todellakaan vapaa ihminen. Hän on epätoivoinen ihminen, joka voidaan helposti vakuuttaa osallistumaan epätoivoisiin toimiin, kuten konflikteihin, huumekauppaan, ihmiskauppaan, laittomaan maahanmuuttoon ja terrorismiin. On päivänselvää, että länsimaiden pitää kiinnittää näihin asioihin entistä enemmän huomiota, ja sitoumus varata 0,7 prosenttia teollisuusmaiden bruttokansantuotteesta köyhille maille on ajankohtaisempi kuin koskaan, koska kuten John Fitzgerald Kennedykin sanoi, kukaan ei voi pitää itseään rikkaana, jos hänen naapurinsa ovat köyhiä. Senpä vuoksi tarvitsemme konkreettisia tekoja ja hankkeita. Meidän on toimittava heti välttääksemme, että kuten väestötieteellisistä tutkimuksista käy ilmi, hyvinvoinnin ulkopuolella eläviin nykyisiin neljään miljardiin joudutaan lisäämään vielä kaksi miljardia ihmistä.
Kehitysmaiden hyvä hallintotapa on kuitenkin edelleen ehdoton edellytys, jotta ne onnistuisivat lisäämään vahvistettujen päämäärien saavuttamiseksi tarvittavaa yhteistyötä. Tiedon julkinen saatavuus, kuten Italian pääministeri Berlusconi ehdottaa, eikä sitoumuksen peruuttaminen, kuten jäsen Rod huomautti, ja uusi tapa organisoida valtion asioita digitaalisesti korruption torjumiseksi ja tehokkuuden lisäämiseksi tekisivät varmasti kehityksen hyväksi suunnattavan avun käytöstä avoimempaa.
Tämän lisäksi on käsiteltävä pikaisesti FAO:n asianmukaiseen toimintaan liittyvää kysymystä FAO-maiden välisen konferenssin kautta. Sen toiminta- ja hallintotapaa täytyy uudistaa ja järkeistää sen avoimuuden ja tehokkuuden parantamiseksi ja asianmukaisten toimien ja tulosten saavuttamiseksi. Johannesburgissa minulla on mahdollisuus yhdessä parlamentin valtuuskunnan kanssa todeta, kykeneekö Euroopan unioni todellakin ottamaan vastaan ja vaatia muita ottamaan vastaan konkreettisia poliittisia sitoumuksia, joilla on täsmälliset määräajat ja joiden toteuttamisen pitää perustua tehokkaaseen kumppanuuteen.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, Johannesburgin kokous on, kuten jo sanottiin, kolmas suuri huippukokous, jossa hahmotellaan köyhyyden vastaisen taistelun kansainvälinen strategia. Ensimmäinen oli kehityksen rahoittamista käsittelevä Monterreyn kokous, jonka tulokset olivat keskinkertaiset ja toinen oli elintarvikkeita käsittelevä Rooman kokous, jolla ei ollut merkittäviä tuloksia. Viimeinen mahdollisuus on kestävää kehitystä käsittelevä Johannesburgin kokous, jossa tässä asiassa saavutettavien ratkaisujen lisäksi on päätettävä konkreettisista toimista, mitä aikaisemmissa kokouksissa ei ole tehty, ja komission jäsenen sanojen mukaan maailmanlaajuista näkökulmaa käyttäen. Huippukokoukselle asetetaan suuria odotuksia, ja siksi etenkin Euroopan unionilla on valtava vastuu.
Rooman kokouksen epäonnistumiseen on lisättävä vuonna 1996 sovittujen, nälän puolittamista maailmassa vuoteen 2015 mennessä koskevien tavoitteiden tarkistaminen. On jo tunnustettu, että tätä tavoitetta ei tulla saavuttamaan, koska ei ole poliittista tahtoa tehdä tarvittavia ponnisteluja. Toivon, että Tanskan puheenjohtajakauden aikana saamme sen herkkyyden ansiosta vähän parempia tuloksia.
Emme voi sallia itsellemme lisää epäonnistumisia etenkään koko kehittyvän maailman eloonjäämiskysymyksessä. Huippukokousta ei voida päättää toinen toisensa jälkeen ilmaan mitään tuloksia. Siksi meidän on tehtävä hyvin konkreettisia ja realistisia ehdotuksia, jotka haluamme välittää komissiolle ja neuvostolle: toimintasäännöstö ravinnon takaamiseksi, ottaen huomioon, että kyse on inhimillisestä perusoikeudesta ja hätäsuunnitelmasta, jotta voitetaan nälänhätä ja elintarvikkeiden puute, joka vaivaa nykyään 14:ää miljoonaa henkilöä Afrikassa. Ne ovat konkreettisia toimia, joihin neuvoston ja komission on löydettävä maailmanlaajuinen ratkaisu.
Olen samaa mieltä muista toimista, joita korostetaan päätöslauselmassa, erityisesti yhteisön talousarvion ja EKR:n käsittelystä, kahdenvälisten ja monenvälisten lahjoittajien paremmasta koordinoinnista, mikrolainojen tärkeydestä ja nälän ja köyhyyden vastaisen liiton luomisesta. Yhteisön ja sen jäsenvaltioiden pääasiallisten lahjoittajien asettamissa ehdoissa varustetaan Euroopan yhteisön edustajat johtamaan kokouksen välttämätöntä onnistumista, mikä ei ole tämän parlamentin vapaaehtoinen tahto vaan Euroopan hallitusten päämiesten päätös Eurooppa-neuvoston Sevillan päätelmien mukaisesti. Toivomme hartaasti, että Euroopan yhteisön edustajat palaavat Johannesburgista sopimuksien ja konkreettisten toimintasuunnitelmien kanssa, ja siitä pyydämme raportoimaan.
Olen hyvin tyytyväinen saadessani kuulla, että arvoisa komission jäsen esittää meille hyvin konkreettisen tiedonannon globaalista suunnitelmasta köyhyyden vastustamiseksi. Odotamme innokkaana tätä tiedonantoa.

Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ennusteissa, jotka perustuvat aliravitsemuksesta kärsivien ihmisten määrän vähenemisen nykytahtiin, ennakoidaan, että nälän kitkemiseen maailmasta tarvittaisiin yksi vuosisata. Eikö tämä tosiasia ole riittävä peruste nykyisten käytäntöjen perinpohjaiselle kyseenalaistamiselle? Teollisuusmaiden omalle maataloudelleen myöntämät tuet ovat 48 kertaa suuremmat kuin köyhien maiden maatalouden tukemiseen myönnetyt varat. Vientimaiden harjoittamat käytännöt, etelän viennin erikoistumisesta yhteen tai kahteen alkutuotteeseen aiheutuva riippuvuusriski sekä suoran kilpailuaseman luominen maataloustuotteille, jotka ovat peräisin maista, joiden tuotantojärjestelmissä on valtavia eroja ?siinä asioita, jotka pitkällä aikavälillä uhkaavat maapallon väestön kolmen neljäsosan ravintotulevaisuutta.
Näiden täysin WTO:n sopimusten mukaisten käytäntöjen, kuten sanonta kuuluu, vaikutukset ovat tutkittavissa ja tutkitut: nämä käytännöt tappavat. Johannesburgin huippukokous voi tarjota tilaisuuden tehdä toisenlaisia valintoja, esittää uusia vielä tutkimattomia keinoja, kuten taata kehitysmaiden oikeudet tukea paikallista elintarvikkeiden jalostusteollisuutta sekä suojella maaseudun taloutta puolustaakseen näin ruokaturvaansa ylikansallisia yrityksiä vastaan. Miksemme perusta erityisrahastoa, jolla kaikkien näiden tavoitteiden toteutuminen voitaisiin todella taata? FAO:n johtaja on arvioinut vuosittaisen lisärahoituksen tarpeeksi kaksikymmentäneljä miljardia dollaria, jotta mainitut tavoitteet voitaisiin saavuttaa. Valtionpäämiesten kiinnostuksen puute FAO:n huippukokouksessa vahvisti kuitenkin haluttomuuden lisävarojen budjetointiin, mikä vain lisää huolestuneisuutta. Ainoastaan vastaus köyhien maiden omiin vaatimuksiin voi olla tehokas: niinpä Sibissä (Malissa) äskettäin järjestetyssä kansojen foorumissa kyseiset maat vaativat välitöntä ja ehdotonta Afrikan ulkomaanvelan mitätöintiä sekä reiluja hintoja maataloustuotteille ja muille raaka-aineille. Tällä hinnalla nälkä voidaan kitkeä maapallolta.

Belder (EDD).
FAO pyysi elintarvikehuippukokouksen rikkaita maita antamaan 24 miljardin dollarin verran lisävaroja aliravittujen määrän puolittamiseksi vuoteen 2015 mennessä. Tämänsuuntaisesta dynaamisesta toiminnasta ei Rooman elintarvikehuippukokouksessa näkynyt häivääkään. Nälän torjunnasta ovat poliittinen tahto ja painopistealueet kaukana - sekä huippukokoukseen osallistumisella että varojen myöntämisellä mitaten. Myöskään kahdeksan suurimman teollisuusmaan ryhmä ei päättänyt lisävarojen myöntämisestä.
Raha ei todellakaan ole tärkein tekijä nälän torjumisessa. Olennaisia ovat markkinoiden suojelu, huono hallinto ja sota. Nälän tehokas torjunta vaatii kuitenkin suurehkoja investointeja. G8-maiden uusi suunnitelma ansaitsee kriittisen tarkastelun, koska Afrikkaa koskevat aiemmat suunnitelmat ovat epäonnistuneet. Avun ehdollistaminen tarjoaa houkuttimen avunsaajamaiden hallinnon kohentamiseksi, mikä on enemmän kuin tarpeen. Edellinen suunnitelma epäonnistui kuitenkin siksi, etteivät rikkaat eivätkä köyhät maat noudattaneet lupauksiaan. On pääteltävä, että erityisesti rikkaat maat epäonnistuivat sopimusten noudattamisessa esimerkiksi markkinoiden avaamisen, investointien kasvattamisen ja kehitysavun lisäämisen osalta. Tämän Afrikkaa koskevan toimintasuunnitelman lisäksi on kuulemma olemassa uusi FAO:n suunnitelma. Voiko komission jäsen antaa siitä tarkempaa tietoa parlamentille ja kertoa oman kantansa siihen?

Stenzel (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, takanamme on jälleen maailman elintarvikehuippukokous ja edessämme kestävää kehitystä käsittelevä maailman huippukokous. Nämä ovat huippukokouksia, joiden pitäisi merkitä enemmän kuin kauniita sanoja taistelussa köyhyyttä ja nälkää vastaan. Kuitenkaan 800 miljoonan aliravitun, joista 300 miljoonaa on lapsia, kauhutilastoissa ei ole tapahtunut mitään muutosta. Päivittäin kuolee edelleen 24 000 ihmistä aliravitsemukseen. Maailman väestön kasvu 2,5 miljardilla vuoteen 2020 mennessä merkitsee, että lähes 90 prosenttia tästä kasvusta tapahtuu kehitysmaissa. Siten hyvinvoinnin ja köyhyyden välisen kuilun kasvava vaara suurenee eikä pienene.
FAO:n mukaan olemme kaukana kuuden vuoden takaisesta tavoitteestamme puolittaa maailman nälkää näkevien määrä vuoteen 2015 mennessä. Taistelu nälkää ja kurjistumista vastaan on samalla välttämätön taistelu terrorismia, kansainvälistä rikollisuutta ja laitonta maahanmuuttoa vastaan. Tällä taistelulla on oltava kokonaisvaltainen lähtökohta. Eri valtioiden strategioiden keskeisenä asiana on oltava maaseudun kehitys ja elintarviketurvallisuus. Koulutuksen ja valmiuksien saatavuutta on edistettävä. Veden, uusiutuvien energioiden, terveyden ja maatalouden on oltava uuden kumppanuuden tärkeiden asioiden luettelossa taisteltaessa maailman nälkää vastaan. Lisäksi tarvitsemme selkeitä tavoitteita ja aikarajoja, muuten kaikki nämä ohjelmat jäävät tyhjiksi lupauksiksi.
Tietysti kyse on myös markkinoiden avaamisesta. Kaikkea paitsi aseita -välinettä ei saa kuitenkaan yliarvioida. Myös Yhdysvaltojen on mukautettava politiikkansa tähän WTO:n puitteissa. Sitä työnjakoa, jota jotkut kannattavat, että kehittynyt maailma tuottaa teollisuuden ja huipputekniikan alan tuotteita ja muu alikehittynyt maailma vastaa maailman ravitsemisesta, en hyväksy. Kaikki ei myöskään johdu vain riittämättömästä työnjaosta ja uudelleenjaosta. Hyvän hallintotavan periaatetta on vaadittava ja sitä on noudatettava. Valkoisen maanviljelijän pakkolunastus Zimbabwessa ei ole tämänmukaista ja tällainen toiminta johtaa eteläisen Afrikan vain suoraan syvemmälle nälkään. Myös tässä asiassa kansainvälisen yhteisön ja Euroopan on osoitettava närkästyksensä.
Fava (PSE).
Arvoisa puhemies, uskon, ettei komission jäsenelle ja neuvoston puheenjohtajalle jää epäselväksi, että tämän keskustelun rasitteena on epäily melkoisesta teeskentelystä. Muutama päivä sitten FAO:n pääjohtaja Jacques Diouf muistutti, että kuusi vuotta sitten vuonna 1996 pidetyn huippukokouksen jälkeen kello lyö maailman nälkää näkeville vieläkin kuin kuolleille. Kaikki kollegat ovat muistuttaneet, että 800 miljoonaa ihmistä 300 miljoonaa heistä on lapsia näkee nälkää ja että joka päivä 24 000 ihmistä kuolee nälkään. Pääjohtaja Diouf ilmoittaa, että lupauksia ei ole pidetty. Vielä pahempaa on, että teot ovat sanojen vastaisia. Mitä tekoja me oikein odotimme? Tässä muutamia esimerkkejä: investoiminen "vuosituhannen tavoitteisiin" (Millennium goals) eli maatalouteen, terveyteen, koulutukseen ja G8-maiden tarjoaman avun nostaminen 0,7 prosenttiin tätä suurta tavoitetta varten. Olemme hyvin kaukana tavoitteesta, jos ajattelemme, että kaikkein rikkain maa, Yhdysvallat, maksaa vain 0,1 prosenttia eli 34 dollaria henkeä kohti.
Tähän vahinkoon voidaan lisätä se, että rikkaat maat huijasivat asiassa, kun ne jättivät hoitamatta tämän tapaamisvelvollisuuden. Paikalla eivät olleet Yhdysvaltain presidentti eikä Venäjän presidentti, poissa olivat myös Japanin, Saksan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan ja Kanadan hallitusten päämiehet. Paikalla oli ainoastaan puheenjohtaja Prodi, joka edusti Euroopan unionia. Kaikki tämä heittää vaarallisen ja vihamielisen varjon elokuun 26. päivän tapaamisen, Johannesburgin huippukokouksen ylle. Mielestäni meidän olisi aika muistuttaa itsellemme, että emme ole vielä esittäneet riittävästi vetoomuksia tämän hätätilanteen käsittelemiseksi ja ratkaisemiseksi.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, on aivan totta, että YK:n epäonnistumisen eli nälän vastaisen suunnitelman epäonnistumisen takana on myös monen hallituksen niukanlainen paneutuminen asiaan. Tämä ei todellakaan koske Italian hallitusta, jonka olen pahoillani, että eräs vasemmistokollega ei jättänyt käyttämättä tilaisuutta hyväkseen esittääkseen alhaista spekulointia näin vakavasta ja kiperästä aiheesta pääministeri Silvio Berlusconi onnistui Genovassa haluan muistuttaa tästä G8-maiden kokouksen aikana luomaan hieman toivoa, kun hän hyväksyi ensimmäisen 750 miljoonan euron suuruisen osan paketista, joka pitää sisällään 3 000 miljardia liiraa eli 1 500 miljoonaa euroa. Tämä on konkreettinen sitoumus, joten äsken esitetyt syytökset ovat täysin väärään kohteeseen heitettyjä syytöksiä.
On totta, että maailmassa syntyy koko ajan uusia alueita, joilla ihmiset näkevät nälkää, eikä näin tapahdu ainoastaan siellä, missä sotia käytetään tekosyynä ja nälänhädän alullepanijana. FAO:ssa tästä skenaariosta on puhuttu laajalti, myös viimeisenä aamuna eli torstaina 13. päivänä, kun haluttiin kiinnittää erityistä huomiota maailman vuoristoissa esiintyviin ongelmiin. Siellä nälkä ja köyhyys ovat jatkuvasti ajankohtaisia asioita, ja ne sisältävät erittäin vakavasti otettavia piirteitä. Tuossa konferenssissa johon minulla oli tilaisuus osallistua esittelijänä, koska vuonna 1998 vein eteenpäin erästä parlamentin vuoristoja koskevaa päätöslauselmaa korostettiin myös, ettei meidän tarvitse hakea sotaskenaarioita eikä kaukaisia alueita nähdäksemme merkkejä, että vuoristoalueilla on huolestuttavasti ja lisääntyvässä määrin hylätty alueita, jätetty ne hoitamatta ja siellä on nähty nälkää, ja näin on tapahtunut myös korkeasti sivistyneessä Euroopassa.
Kansainvälisenä vuoristojen vuonna, jonka juuri Yhdistyneet Kansakunnat julisti, tämä viesti siirtyy FAO:n neuvostolta parlamentille. Vuoristojen tilannetta pitää korostaa, siihen täytyy kiinnittää huomiota ja palauttaa vuoristoille niiden erityisominaisuuksiin liittyvä arvostus, mutta ennen kaikkea ei pidä hävetä, jos vuoristoja pidetään jo potentiaalisesti köyhänä alueena. Köyhyyden vitsausta voi siis ennalta ehkäistä sen torjumisen lisäksi.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää monista kantaa ottavista puheenvuoroista, joita olisin itse pitänyt, jos olisin edelleen parlamentin jäsen. Puheenvuorot voinee tiivistää seuraavasti: EU:n toiminnan suunta on oikea, mutta tuloksia on liian vähän. Tämä oli ymmärtääkseni useimpien puheenvuorojen viesti, ja pitäähän paikkansa, että huippukokoukset itsessään eivät poista nälkää. Tämäkään keskustelu ei sitä poista, mutta huippukokoukset auttavat tämän keskustelun tavoin keskittymään ongelmiin, niin kehitysmaiden kuin teollisuusmaidenkin ongelmiin, joiden vuoksi toimemme eivät ole riittäviä.
Puheenjohtajavaltio Tanska korostaa merkittävästi Johannesburgin huippukokouksen osalta sitä, että saamme maailmanlaajuisen sopimuksen oikeuksista ja velvollisuuksista, pääsystä markkinoillemme, mutta myös joistakin velvollisuuksista niitä ihmisiä kohtaan, joille tämä pääsy annetaan. Emme tiedä, miten pitkälle asioissa pääsemme, mutta on tärkeää, että pääsemme puhumaan koko ongelmavyyhdistä, koska kysehän on todellakin välttämättömästä maailmanlaajuisesta sopimuksesta. Haluaisin kuitenkin korostaa, että olemme kuitenkin tehneet jotakin eli maksamme yli 50 prosenttia maailman yhteenlasketusta kehitysavusta. Olemme laatineet "kaikki paitsi aseet" -aloitteen ja pyrimme pitämään kiinni siitä, että Dohan kehitysohjelma toteutetaan. Olemme kaikesta huolimatta laatineet ohjelman, ja siinä mainituista asioista kaikkien osapuolten on nyt pidettävä kiinni. Joten tässä keskustelussa, joka koskee näitä melkein ylitsepääsemättömiä ja suunnattomia ongelmia, on kaikesta huolimatta kyse siitä, että me emme saa menettää rohkeuttamme tai tahtoamme tehdä enemmän asioiden eteen. Jos tilanne nimittäin vaikuttaa liian toivottomalta, lisätoiminnalle ei ole perusteita. Meidän on toisaalta oltava tietoisia saavutetusta edistyksestä ja toisaalta luvattava toisillemme, että teemme enemmän asioiden eteen.
Haluaisin neuvoston ja puheenjohtajavaltion puolesta luvata, että EU on erittäin aktiivinen Johannesburgissa. Tilanne näyttää vaikealta, enkä voi luvata mitään, mutta voin luvata, että aiomme tehdä parhaamme. Uskon, että komission jäsen sanoo jotakin vastaavaa minun jälkeeni, ja haluaisinkin kiittää häntä suuresta sitoutumisesta, jota hän on monen vuoden ajan osoittanut tässä asiassa, josta täällä tänään keskustelemme.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, kiitän puheenjohtajavaltion edustajaa julkilausumasta sekä parlamentin jäseniä puheenvuoroista. Toiset ovat keskittyneet itse asiaan ja toiset siihen, mikä yhteys voimakkaan väestönkasvun ja yhä nälästä kärsivien määrän välillä on. Nämä ongelmat liittyvät toisiinsa, mikä tuo mieleeni parlamentissa aikaisemmin tänään toimitetun dramaattisen äänestyksen seksuaali- ja lisääntymisterveyttä ja -oikeuksia koskevasta mietinnöstä. Nämä asiat liittyvät suurelta osin toisiinsa, ja on lähes mahdotonta taistella mielekkäästi nälkäongelmaa vastaan tarttumatta samalla myös väestöpolitiikkaan.
Toinen tärkeä aspekti, jota olen painottanut yhä enemmän, on konfliktien ja nälkäongelman välinen suora riippuvuus toisistaan. Tansaniassa on elänyt, niin kauan kuin ihmiset jaksavat muistaa, puoli miljoonaa ihmistä pakolaisleireillä. Heille kaikille täytyy tarjota ruokaa. Nämä ihmiset ovat yksi lisä siinä joukossa, jota meidän täytyy jollakin tavalla auttaa selviytymään. Asiat voisivat olla toisin. Se, että nämä ihmiset joutuvat näkemään nälkää, on ihmisten syytä, sillä konfliktit, joiden uhreiksi he ovat joutuneet, ovat ihmisten aiheuttamia. Optimistit sanoisivat, että voimme muuttaa tilannetta. Maataloustuotannon lisääminen ei kuitenkaan yksin riitä; kyse on myös rauhan ja säädyllisten olojen ja kunnollisen hallinnon luomisesta.
Useat puhujat ovat nostaneet esille sen, että kokouksessa ei ollut paikalla jäsenvaltioiden edustajia. Komission puheenjohtaja Romano Prodi ja minä olimme kuitenkin paikalla edustamassa komissiota ja hoidimme osuutemme. Monet muut ovat keskittyneet siihen, miten Euroopan maatalouspolitiikka ja kauppaa koskevat aiheet liittyvät toisiinsa: jäsenet van den Berg, van den Bos, Sandbæk sekä muut.
Haluaisin sanoa seuraavan asian, jotta emme saisi yliannosta sitä euromasokismia, jota usein kuulee näistä asioista puhuttaessa. Arvoisalle jäsen Sandbækille haluaisin sanoa, että vaikka luvut ovatkin peräisin Oxfamilta, ei pidä paikkaansa, että kehitysmaiden tuotteiden olisi kaikkein vaikein päästä Euroopan unionin markkinoille. Totuus on se, että meille Eurooppaan tuodaan kolmannesta maailmasta enemmän elintarvikkeita ja maataloustuotteita kuin Yhdysvaltoihin, Japaniin, Kanadaan ja muihin Euroopan unionin ulkopuolisiin OECD-maihin yhteensä. Todellinen tilanne on edelleenkin tämä. Silläkin on rajansa, kuinka masokistisia meidän pitää olla.
Valtiontuet ovat kieltämättä suuri ongelma. Tästä ei ole epäilystäkään tällä hetkellä, ja aihe tulee olemaan Johannesburgin kokouksen tärkein teema. Luvut ovat musertavia. OECD-maat käyttävät valtiontukiin 350 miljardia vuodessa, ja Yhdysvallat käyttää 50 miljardia vuodessa kehitysyhteistyöhön.
Onneksi Euroopassa tehty oma tutkimuksemme vastaa tuloksiltaan suurelta osin niitä lukuja, joihin muu maailma painostaa meitä pyrkimään. Käytettiinpä sitten kumpia lukuja tahansa, otsikko kuuluu "uudistus ja valtiontuen vähentäminen". Tähän suuntaan toivomme kulkevamme.
Jäsen van den Bos sanoi, että liian usein viljellään vain yhtä lajiketta ja elintarvikkeet eivät ole turvallisia. Olen samaa mieltä. Yksi tällainen tapaus on Etiopia, joka on ollut keskustelujemme aiheena toistuvasti vuosien ajan. Suurin osa vanhanaikaisesta ruoka-avusta menee Etiopiaan. Vehnän kuljettaminen sinne laivalasteittain on hyvä asia wisconsinilaisten ja muiden farmareiden kannalta, mutta huono asia etiopialaisten selviytymisen ja tukemisen kannalta.
Olemme nyt Etiopian hallituksen ja jopa Yhdysvaltojen kanssa pääsemässä sopuun uudenlaisesta lähestymistavasta. Tänä vuonna olemme järjestäneet seminaareja, joissa myös pääministeri oli läsnä, ja pyrkineet määrittelemään uuden elintarviketurvallisuuteen keskittyvän lähestymistavan, joka eroaa merkittävästi vanhasta elintarvikeapua keskittyvästä lähestymistavasta. Tämä on juuri se asia, jonka kerroin parlamentille: että haluaisimme nähdä tämän muutoksen tapahtuvan. Muutos onkin tulossa. Jacques Dioufin FAO:n asialistaa koskevassa esityksessä tämä ei mielestäni tullut tarpeeksi voimakkaasti esille. Se, että keskustelumme FAO:n kanssa eivät ole sujuneet kitkatta, johtuu osaltaan tästä.
Arvoisa jäsen Ó'Neachtain, lähetän lämpimät tervehdykseni läheisille ystävillenne ja valitsijoillenne.
Arvoisa jäsen Sauquillo Pérez del Arco, en kuvailisi Johannesburgin konferenssia viimeiseksi mahdollisuudeksi Dohan ja Monterreyn tulosten jälkeen. Tästä saa vaikutelman, että Dohan ja Monterreyn konferenssit olisivat epäonnistuneet. Näin ei suinkaan ollut. Euroopan unionissa saamme olla tyytyväisiä siihen, että hellittämättömän ja energisen panoksemme ansiosta Dohan kehitysyhteistyötä koskeva asialista saatiin aikaiseksi. Näin ei olisi, jos Euroopan unioni olisi antanut periksi. Ilman Barcelonassa tehtyjä päätöksiä, jotka johtivat Monterreyn konsensuksen syntymiseen, meillä ei olisi ollut esittää todellista panosta. Jos Euroopalla ei olisi ollut tarjota todellista panosta, Amerikassa ei olisi saatu aikaan sellaista päätöstä kuin nyt saatiin.
Emme kulje eteenpäin tyhjin käsin. Rooman huippukokous tarjosi meille tilaisuuden vakiinnuttaa uudelleen se merkitys, joka elintarvikkeita koskeville aiheille ylipäätään kuuluu. Tästä syystä kokouksella oli merkitystä, myös ajoituksen osalta. Seuraava askel on kuitenkin Johannesburg.
Olen samaa mieltä neuvoston puheenjohtajan Haarderin kanssa siitä, että Johannesburgin kokouksen valmistelut ovat vaikeat. Meillä on vielä paljon työtä tehtävänä kokousta edeltävien viikkojen ja kuukausien aikana.
Jäsen Belder kysyi FAO:n pääjohtajan, Jacques Dioufin, esittelemästä uudesta nälänvastaisesta ohjelmasta. Tämän vain muutamaa päivää ennen kokousta esitellyn ohjelman hinnaksi arvioidaan 24 miljardia Yhdysvaltain dollaria uusiin julkisiin rahastoihin sijoitettuna. Arvioitu hinta on korkea. Kyse oli pääsihteeristön omasta aloitteesta, ei jäsenvaltioiden vaatimuksesta, eikä siitä ollut keskusteltu aiemmin jäsenvaltioiden kanssa. Täytyy tehdä vielä paljon työtä, jotta voimme tukea ja puolustaa tätä aloitetta.
Täytyisi pitää mielessä myös se, että toiseenkin, äskettäin hyväksyttyyn Afrikan maatalouden tukemiseen pyrkivään laajaan NEPAD-ohjelmaan (uusi kumppanuusohjelma Afrikan kehittämiseksi) tarvittaisiin vuoteen 2015 mennessä vielä kaksisataa neljäkymmentä miljardia Yhdysvaltain dollaria. Näin ollen meillä ei taatusti ole pulaa hienoista aloitteista, joihin FAO:n pääsihteeristö myöntäisi miljardin toisensa jälkeen. Suurin osa varoista myönnettäisiin kuitenkin ilman minkäänlaista todellista keskustelua tai koordinaatiota varojen lahjoittajien tai jäsenten kanssa. Tässä on yksi niistä syistä, miksi meidän ei ole ollut kovin helppoa nähdä rakentavia yhteyksiä kaiken sen välillä, mitä meille on tässä asiassa esitetty.
Kaikkea sanomaani ei pitäisi ymmärtää väärin ja tulkita sen heijastavan negatiivista asennetta. Teemme yhteistyötä FAO:n kanssa, meillä on lukemattomia hyviä hankkeita meneillään Afrikassa, osallistumme rahoitukseen alueellisten hankkeiden kautta, kun afrikkalaiset kumppanimme pyytävät meitä toimimaan yhteistyössä FAO:n kanssa niillä aloilla, joilla sillä on todellista asiantuntemusta. Jotkin asiat kyllä toimivat.
Olen pyrkinyt selventämään tätä asiaa. Varoitan antautumasta houkutukselle ajatella, että minkäänlaista edistystä ei tapahdu. Meidän täytyy yhdistää väestöpolitiikkaa, laaja-alaiseen kestävään kehitykseen ja köyhyyden poistamiseen tähtäävät politiikat ja pysäyttää sodat ja konfliktit, joista miljoonien edelleen nälkää näkevien ihmisten kärsimykset johtuvat. Tämä on ihmisistä johtuva ja poliittinen aihe. Se täytyy pitää mielessä.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaseistystä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Yhdysvaltojen asevoimien henkilöstön suojelua koskevasta laista.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella kansainvälistä yhteisöä ja meitä kaikkia siitä, että kansainvälistä rikostuomioistuinta koskeva Rooman perussääntö astui voimaan maanantaina. Tätä asiaa voidaan pitää käänteentekevimpänä kansainvälisen oikeuskehityksen kannalta sitten toisen maailmansodan.
Tuomioistuinta koskevan perussäännön on nyt ratifioinut 69 valtiota, ja voimme todeta, että perussääntö saa jo nykyään merkittävää tukea kansainväliseltä yhteisöltä. Euroopan parlamentti on kerta toisensa jälkeen kehottanut tukemaan sitä. Olen itse muutama vuosi sitten kehottanut tukemaan sitä ihmisoikeuksia koskevassa mietinnössä, joka hyväksyttiin hyvin suurella enemmistöllä. Parlamentin jäsenet ovat sanoneet ja kirjoittaneet niin. Nyt perussääntö on voimassa, ja mielestäni parlamentin on syytä juhlia.
Monet kansainväliset ja sisäiset konfliktit, joita maailma on todistanut 20. vuosisadalla, korostavat tämän tuomioistuimen nopeaa perustamistarvetta. Rikostuomioistuin voi osallistua maailman turvallisuuden, oikeudenmukaisuuden ja rauhan parantamiseen. Rikostuomioistuin voi pelkällä olemassaolollaan pelottaa ihmisiä jättämään tekemättä niitä törkeitä rikoksia, joita olemme valitettavasti elinaikanamme ja melko äskettäinkin joutuneet todistamaan - sotarikoksia, kansanmurhia ja muita rikoksia ihmisyyttä vastaan. On tärkeää, että tällaiset rikokset eivät jää tuomitsematta vaan että kaikki joutuvat teoistaan vastuuseen. Sen vuoksi tämä rikostuomioistuin on keskeinen osa kansainvälisen oikeusyhteiskunnan vahvistamista.
Meidän on vedottava kaikkiin valtioihin, jotta ne liittyisivät Rooman asetukseen. Yleinen liittyminen on välttämätöntä, jotta tuomioistuin voisi toimia tehokkaasti. Tällaisen yleisen liittymisen aikaansaamiseksi hyväksyimme viime vuonna yhteisen kannan, joka on päivitetty äskettäin. Tämän yhteisen kannan perusteella Euroopan unioni on poliittisen vuoropuhelun ja poliittisten toimien avulla pyrkinyt saamaan tuomioistuimelle mahdollisimman laajan tuen koko maailmassa.
Rikostuomioistuin on toistuva teema Yhdysvaltain suhteissamme, ja juuri Yhdysvaltain kanssa käymämme keskustelut ovat tämänpäiväisen käsittelyn lähtökohtana.
EU:lla ja Yhdysvalloilla on samat perusarvot: vapaus, demokratia, ihmisoikeudet ja oikeusvaltioperiaatteet. Sen vuoksi olemme aina pitäneet täysin luonnollisena ja välttämättömänä, että myös Yhdysvallat allekirjoittaa rikostuomioistuimen perussäännön. Emme lainkaan epäile, että Yhdysvaltain vaikutus tuomioistuimeen olisi hyvin myönteinen. Vuonna 1998 Roomassa järjestetyssä diplomaattien konferenssissa toimme selkeästi esille kaikki ne epäselvyydet, joita Yhdysvalloilla oli tiettyjen perussäännön määräysten kanssa. Teimme myös parhaamme sellaisten keinojen ja ratkaisujen löytämiseksi, jotka olisivat tyydyttäneet Yhdysvaltoja - mutta valitettavasti turhaan. Joudumme valitettavasti toteamaan, että Yhdysvallat ilmoitti tämän vuoden 6. toukokuuta YK:n pääsihteerille, että Yhdysvallat ei aio allekirjoittaa perussääntöä, jonka Yhdysvaltain edellinen hallitus todellakin allekirjoitti. Yhdysvallat on tehnyt mielestämme väärän ratkaisun. Euroopan unioni on pahoitellut sitä syvästi.
Aivan äskettäin, tarkemmin sanoen 17. kesäkuuta, yleisten asioiden neuvosto hyväksyi päätelmät, jotka ilmaisevat huolemme edessämme olevasta Yhdysvaltain lainsäädäntöesityksestä, joka on nimeltään "American Servicemembers' Protection Act" (Yhdysvaltojen palveluksessa olevien agenttien suojaa koskeva laki), niin kutsuttu ASPA. Viimeisimmässä painoksessa kaavaillaan rajoituksia, jotka koskevat Yhdysvaltojen osallistumista YK:n rauhanturvaoperaatioihin, kieltoa siirtää tietoa rikostuomioistuimelle sekä Yhdysvaltojen sotilaallisen tuen kieltämistä melkein kaikille tuomioistuimen jäsenille. Kuten yleisten asioiden neuvoston Luxemburgissa järjestetyn kokouksen päätelmissä totesimme, ASPA heikentää mielestämme vakavasti rikostuomioistuimen työtä.
Korostimme myös suhtautuvamme epäillen siihen määräykseen, joka valtuuttaa Yhdysvaltain presidentin käyttämään kaikkia keinoja vapauttamaan sellaiset henkilöt, jotka ovat pidätettyinä tuomioistuimen pyynnöstä, mukaan lukien ne henkilöt, jotka on pidätetty EU:n jäsenvaltioissa. Tämä määräys on aiheuttanut huolta erityisesti Hollannissa, johon tuomioistuin sijoitetaan: ASPA:a onkin kutsuttu "The Hague Invasion Act" -laiksi.
Jos ASPA hyväksytään, kyse on erittäin valitettavasta kehityksestä kansainvälisen yhteisön kannalta. Olemme kaikilla tasoilla ilmaisseet huolemme Yhdysvaltain hallinnolle. Washingtonin edustustomme päälliköt ovat työskennelleet jo kauan ongelman parissa. tämä on vakava asia, vakava erimielisyys, vakavasta ongelmasta Euroopan ja Yhdysvaltain välisissä suhteissa. Haluaisin kuitenkin sanoa, että vaikka tämä on suuri ongelma ja vaikea tilanne, emme käsityksemme mukaan saavuta mitään sillä, että kuvailemme Yhdysvaltain lakiehdotusta uhkaksi transatlanttisille suhteille. Tämän asian käsittely olisi mahdotonta sellaisessa ilmapiirissä; selittäisin tätä asiaa mielelläni.
Ensiksikin rikostuomioistuin on maailmanlaajuinen asia eikä kahdenvälinen Yhdysvaltain ja EU:n välinen ongelma. Meidän kannaltamme on ratkaisevaa, että emme esiinny hyökkäävästi. Se ei johda mihinkään. Olemassa on - valitettavasti - myös muita EU:n suuria kumppaneita, kuten Kiina ja Intia, jotka vastustavat tuomioistuinta. Yksi assosioitunut valtio, Turkki, ei ole vielä allekirjoittanut perussääntöä tai muutoinkaan liittynyt yhteiseen kantaamme, eikä se ole allekirjoittanut mitään EU:n julistuksia, jotka tukevat tuomioistuinta. Japani ja Venäjä ovat ilmaisseet poliittista tahtoa tukea perussääntöä, mutta tahto ei ole vielä johtanut päätöksiin. EU:n ja näiden valtioiden kahdenväliset suhteet eivät ole kuitenkaan kärsineet tai viilentyneet sen vuoksi, että valtiot eivät vielä osallistu tuomioistuimen toimintaan. Olemme pyrkineet viimeiseen asti välttämään ristiriitoja tässä kysymyksessä, mutta olemme samalla pyrkineet pitämään tuomioistuimen hyvin esillä säännöllisiin vuoropuheluihin liittyvien kokousten esityslistalla. Olemme jatkuvan, asetusta tukevan lobbaustoiminnan avulla saaneet vakuutettua useita valtioita, ja samalla tavalla toivomme, että pystymme vakuuttamaan vielä useampia valtioita.
Haluaisin myös mainita, että rikostuomioistuin ei ole ainoa asia, josta Yhdysvallat ja EU ovat eri mieltä. Ystävillä on oikeus olla eri mieltä asioista, mutta me haluamme vakaasti - ja uskon, että se on viisasta - pitää kiinni siitä, että EU:ta ja Yhdysvaltoja yhdistävät asiat ovat kaikesta huolimatta voimakkaampia kuin niitä erottavat asiat. Voimme kaikki nimetä esimerkkejä: teräs (johon liittyvät ongelmat saamme toivottavasti pian ratkaistua), banaanit (joihin liittyvä ongelma saatiin ratkaistua ja josta voidaan puhua paljon), Kioton pöytäkirja (johon liittyvä korkean tason vuoropuhelu jatkuu). Toisinaan pääsemme ratkaisuun, toisinaan erimielisyys jatkuu. Ihmisoikeusasioissa kuolemanrangaistusta koskevat kantamme eroavat toisistaan. Kuolemanrangaistuksen poistamista koskeva pitkän aikavälin toimintamme on kuitenkin vaikuttanut Yhdysvaltain yleiseen mielipiteeseen. Esimerkkinä haluaisin mainita Yhdysvaltain korkeimman oikeuden äskettäisessä tapauksessa Atkins antaman tuomion, joka estää kuolemanrangaistuksen käytön psyykkisesti kehitysvammaisten henkilöiden kohdalla. EU on vaikuttanut tähän asiaan niin kutsutulla "amicus curiae brief" -kirjeellä, jonka Yhdysvaltain korkein oikeus huomioi pohdinnoissaan. Haluamme jatkaa tätä politiikkaa.
Yhdysvaltain hallitus on vakuuttanut meille, että Yhdysvaltain interventio EU:n valtioiden alueelle olisi - ja lainaan - "mahdotonta" (inconceivable). Sekä ulkoministeri Powell että alivaltiosihteeri Grossman ovat todenneet asian. Monet Yhdysvaltain sotilaat antoivat henkensä Euroopan vapauden ja demokratian puolesta. En voi uskoa, että heidän lapsenlapsensa päättäisivät hyökätä johonkin jäsenvaltioomme. ASPA-ehdotus on kuitenkin käsiteltävänä, ja sen 3008 kohta, joka koskee "voimankäyttöä" (use of force) on vaarallinen kansainvälistä oikeutta koskeva ennakkotapaus. Voin vakuuttaa, että seuraamme tätä asiaa erittäin tarkasti.
Rikostuomioistuin pystyy pian todistamaan arvonsa riippumattomana ja tehokkaana kansainvälisenä oikeusasteena. EU tekee kaikkensa sen onnistumisen puolesta. Olen varma siitä, että rikostuomioistuinten nykyiset vastustajat pystyvät omien kokemustensa kautta toteamaan, että Rooman perussääntö sekä varmistaa parhaan oikeusturvatason että turvaa sen, että tuomioistuinta ei voi käyttää poliittisiin tarkoituksiin. Meidän on kuitenkin tunnustettava se tosiasia, että yleinen tuomioistuimen perussäännön allekirjoitus toteutunee vasta myöhemmin tulevaisuudessa. Uskon kuitenkin, että perustelumme saavat vastakaikua joskus, kuten on tapahtunut monissa muissakin asioissa, kuten edellä mainitsin.
Kun Yhdysvallat käytti viime maanantaina veto-oikeuttaan YK:n turvallisuusneuvostossa, se otti erittäin pitkälle menevän ja valitettavan askeleen tuomioistuimen vastaisessa työssään. Neuvotteluja kompromissiratkaisun aikaansaamiseksi YK:n turvallisuusneuvostossa jatketaan kuitenkin käsittääkseni myöhemmin tänään. On tärkeä löytää sellainen ratkaisu, joka ei heikennä EU:n yhteistä kantaa ja tuomioistuimen perussääntöä ja joka kuitenkin pitää Yhdysvallat mukana rauhanturvaoperaatioissa. Puheenjohtajavaltio tekee kaikkensa, että tämä toteutuisi.

Byrne
Arvoisa puhemies, kansainvälinen rikostuomioistuin avattiin kaksi päivää sitten. Tämä on erittäin myönteistä. Kaikkein vakavimpiin rikoksiin ihmisyyttä vastaan, kansanmurhiin, siviileiden murhiin, kidutukseen ja joukkoraiskauksiin syyllistyneiden saattaminen oikeuden eteen on Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikan tärkeimpiä tavoitteita. Kansainvälisellä rikosoikeudella on keskeinen rooli taistelussa näitä rikoksia vastaan. Suorittamalla rikoksien tutkinnan ja asettamalla rikoksentekijät oikeuden eteen tuomioistuin edistää kansainvälisen humanitaarisen lain toteutumista ja ihmisoikeuksien kunnioittamista.
Euroopan unioni pitää tiukasti kiinni sitoumuksestaan kansainväliseen rikostuomioistuimeen. Nyt kun Rooman perussääntö on astunut voimaan, kansainvälinen rikostuomioistuin on viimeinkin syntynyt. Kovin työ on kuitenkin vielä tekemättä. Meidän täytyy tehdä tuomioistuimesta tarpeeksi voimakas, jotta se toimisi todellisena pelottimena niille henkilöille, jotka kuvittelevat, etteivät he joudu vastaamaan katalimmista ihmisyyttä vastaan tekemistään rikoksista.
Yhdysvaltojen vetäytyminen Rooman perussäännöstä oli siten kolaus kansainväliselle yhteisölle tämän pyrkimyksissä estää viimeaikaisia konflikteissa tapahtuneiden hirmutekojen toistuminen. Se, ettei maailman suurin sotilasmahti ole kanssamme samassa rintamassa, on kolaus - tätä emme voi kiistää.
Tämä ei ole ensimmäinen kerta historiassa, kun Eurooppa on asettunut johtoasemaan ja määrännyt kansainvälisen asialistan sisällöstä. Monet maat jättivät allekirjoittamatta Kioton sopimuksen sen jälkeen, kun Yhdysvallat vetäytyi sopimuksesta, mutta Euroopan unioni painosti ja ratifioi sopimuksen - ja näytti näin esimerkkiä muulle maailmalle ja loi uutta toivoa ilmastonmuutosta vastaan käytävään kamppailuun. Aiomme toimia samalla tavalla, jotta kansainvälisen rikostuomioistuin voisi aloittaa toimintansa maailmanlaajuisen oikeuden hyväksi.
Itsenäisenä valtiona Yhdysvalloilla on halutessaan täysi oikeus olla osallistumatta kansainväliseen rikostuomioistuimeen. Kun Yhdysvallat 6. toukokuuta 2002 ilmoitti, että se ei aikonut ratifioida Roomassa allekirjoitettua perussääntöä, se antoi samalla vakuutuksen, ettei se aktiivisesti pyrkisi hankaloittamaan kansainvälisen rikostuomioistuimen työtä eikä kehottaisi muita osapuolia jättäytymään sopimuksen ulkopuolelle. Siksi Yhdysvaltojen senaatin päätös hyväksyä esitys Yhdysvaltojen asevoimien henkilöstön suojelua koskevaksi laiksi (American Servicemembers' Protection Act), jonka edustajainhuone oli aiemmin hyväksynyt, tuli suurena yllätyksenä ja pettymyksenä monille Amerikan liittolaisille ja kumppaneille.
Olemme toiveikkaita sen suhteen, että tekstiin voidaan vielä tehdä muutoksia niin Euroopan parlamentissa kuin senaatin kokouksessakin. Tämä auttaisi lieventämään sitä vaikutusta, mikä kyseisen lain säätämisellä on. Yhdysvaltojen asevoimien henkilöstön suojelua koskevaan lakiin sisältyvät säädökset, sellaisina kuin ne tällä hetkellä on luonnosteltu, huolestuttavat kansainvälisen rikostuomioistuimen tukijoita monestakin syystä. Koska lailla pyritään kieltämään kansainvälisen rikostuomioistuimen perussopimuksen ratifioineiden maiden sotilaallinen avustaminen, se voisi saada jotkut maat luopumaan sopimuksesta. Laki vaikuttaisi myös niin, että Yhdistyneiden Kansakuntien mandaatilla toimiva Yhdysvaltojen asevoimien henkilöstö jäisi kansainvälisen rikostuomioistuimen lainkäyttövallan ulkopuolelle. Näin se saattaisi rajoittaa Yhdysvaltojen osallistumista rauhanturvaoperaatioihin.
Saatamme jo kuvitella, miten valtava vaikutus tällä voisi olla Yhdistyneiden kansakuntien työhön rauhan ja vakauden säilyttäjänä maapallon eri kriisipesäkkeissä. Yhdysvaltojen päätös vastustaa Yhdistyneiden Kansakuntien mandaatilla Bosnia-Hertsegovinassa toimivien joukkojen toimikauden uudistamista uhkaa mitätöidä koko sen työn, jota kansainvälinen yhteisö vuosien ajan on tehnyt tämän osiksi hajonneen yhteisön uudelleen kokoamiseksi.
Komission ensimmäisten arvioiden mukaan Yhdistyneiden Kansakuntien vetäytymisellä Bosnialla ja Hertsegovinalla voisi olla useita negatiivisia vaikutuksia alueen poliittiseen ilmapiiriin ja lainkäyttöön, eikä vähiten kansainvälisten poliisijoukkojen Bosnian alueella tekemään terrorismin vastaiseen työhön.
Euroopan unioni tekee Yhdistyneiden Kansakuntien ja muiden kumppaneidensa, myös Yhdysvaltojen, kanssa kellon ympäri töitä ratkaisun löytämiseksi tähän kriisiin. Yhdestä asiassa pidämme kuitenkin pintamme. Me emme salli sitä, että Yhdistyneiden Kansakuntien työ jätetään kansainvälisen rikostuomioistuimen lainkäyttövallan ulkopuolelle ja näin estetään tuomioistuimen tehokas toiminta heti alkuunsa. Kaikkien täytyy olla samanarvoisia lain edessä kansallisuudesta riippumatta.
On mahdollista, että Yhdysvaltojen asevoimien henkilöstön suojelua koskevalla lailla on muitakin negatiivisia vaikutuksia. Koska laki kieltää Yhdysvaltojen oikeusviranomaisia ja lakien toimeenpanosta vastaavia viranomaisia tekemästä yhteistyötä kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa, se saattaisi merkitä askelta taaksepäin kansainvälisessä terrorismin vastaisessa toiminnassa.
Viimeisimpänä, vaan ei vähäisimpänä, Yhdysvaltojen asevoimien henkilöstön suojelua koskevaan lakiin sisältyy säädös, joka sallii presidentin käyttää kaikkia tarvittavia keinoja kansainvälisen rikostuomioistuimen määräyksellä pidätetyn Yhdysvaltojen henkilöstön vapauttamiseksi myös Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueella. Kun kaikki nämä seikat otetaan huomioon, Euroopan unioni ei voinut eikä halunnut vaieta. Euroopan unionin reaktiosta keskusteltiin 17. kesäkuuta 2002 yleisten asioiden neuvostossa, jonka loppupäätelmissä ilmaistaan huolestumisemme kyseisen lain suhteen. Niin ikään sovimme huolenaiheidemme esittämisestä Yhdysvalloille koordinoidusti.
Espanjan Yhdysvaltain suurlähettiläs esitteli 19. kesäkuuta 2002 yhdessä komission Washingtonin-edustuston päällikön kanssa Yhdysvaltojen liittovaltiolle Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteisen lausunnon. Samaan aikaan Euroopan unionin suurlähettiläät kirjoittivat eräille Yhdysvaltojen hallinnon kokeneille virkamiehille sekä eräille kokeneille kongressin jäsenille ja ilmaisivat vakavan huolestumisensa lain sisällöstä. Kesäkuun 20. päivä Yhdysvaltojen Euroopan pääkaupunkien suurlähettiläät sekä Yhdysvaltain Euroopan unionin suurlähettiläs kutsuttiin koolle ja heille tiedotettiin Euroopan unionin kannasta.
Toivomme vilpittömästi, että nämä toimenpiteet saavat Yhdysvaltojen hallinnon vetämään tukensa tältä lailta ja estämään sen tulon osaksi Yhdysvaltojen lainsäädäntöä. Olen luottavainen sen suhteen, että neuvosto ja komissio voivat luottaa Euroopan unionin täyteen tukeen tämän strategian läpiviemisessä. Tästä syystä haluaisin rohkaista teitä lainsäätäjinä ottamaan asian esille Yhdysvaltojen kongressin virkaveljienne kanssa käymissänne keskusteluissa, tapahtukoon tämä sitten lainsäätäjien vuoropuhelun muodossa tai minkä muiden kontaktien kautta tahansa, joita teillä on sinne suuntaan.
Demokraattisesti valittuina Euroopan kansojen edustajina teillä on parhaat mahdollisuudet välittää tämä viesti Yhdysvaltojen kongressille. Odotan, että parlamentti ilmaisee kantansa selvästi tämän iltapäivän aikana, kun asiasta keskustellaan ja hyväksyy sitä koskevan päätöslauselmaesityksen.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Ilmoitan kaikille kollegoille, että paha aikaan liittyvä ongelma. Olemme pahasti myöhässä aikataulustamme, minkä vuoksi minun on oltava melko tiukkana. Niinpä kehotan kollegoja noudattamaan heidän käytössään olevia aikarajoituksia.

Oostlander (PPE-DE).
Kun Yhdysvallat joutui 11. syyskuuta terroristihyökkäysten kohteeksi, Euroopan unionin maat tunnustivat heti solidaarisuutensa amerikkalaisia kohtaan. Salamannopeasti Euroopan unioni kehitti mahdollisuuden luovuttaa henkilöitä Yhdysvaltoihin tuon terrorismin torjumiseksi. Teimme näin, koska lähtökohtanamme olivat yhteiset arvot ja normit. Onhan Yhdysvallat meidän tapaamme demokraattinen oikeusvaltio, ja siihen on voitava luottaa.
Sama yhteisiä arvoja koskeva näkökanta on saanut meidät tukemaan kansainvälistä rikostuomioistuinta. Odotamme innokkaasti tuomioistuimen perustamista. Oletimme, että tuomioistuin aiheuttaisi pelkoa pelkästään rosvovaltioissa, jotka eivät ole kenties valmiita tuomitsemaan omia kansalaisiaan ihmisoikeusrikkomusten, kansanmurhien ja muiden suurisuuntaisten rikosten vuoksi. Siksi olemmekin hämmästyksestä sanattomia Yhdysvaltain reagoinnin vuoksi. Emme olleet voineet varautua siihen, sillä on selvääkin selvempää, että tuomioistuin on suunnattu toisenlaisia valtioita ja toisenlaisia kansalaisia vastaan.
Itse asiassa tämä tarkoittaa, että Yhdysvallat asettuu niiden normien yläpuolelle, joiden kuvittelimme olevan yhteiset. Tänään saimme lukea amerikkalaisista lehdistä, että meidän on kerta kaikkiaan lähdettävä liikkeelle siitä oletuksesta, että Yhdysvallat on kuin 400-kiloinen gorilla, jonka liikkumisvapautta ei saa rajoittaa. Tällaiset omakuvat ovat meistä erityisen epämiellyttäviä. 
Tällainen suhtautuminen uhkaa myös kumppanuutta - joskaan en ole täysin samaa mieltä ministeri Haarderin kanssa - koska kumppanuuden moraalinen merkitys kielletään tällä tavoin. Suhtautuminen näkyy myös yhteisestä taistelusta kansainvälisen oikeusjärjestyksen vakavia häiriöitä vastaan, joihin on reagoitava äkäisesti. Yhdysvaltain presidentti aikoo irtisanoutua yhteistyöstä, joka liittyy yhteiseen toimintaan Bosniassa, Itä-Timorissa, Kosovossa jne. Puhutaan jopa veto-oikeuden käyttämisestä YK:n valtuutusta vastaan tällaisissa toimissa.
Uskollisia, historiallisia kumppaneita, kuten Alankomaita, joka on kenties Yhdysvaltojen vanhin kumppani, uhataan epäsuorasti väkivallan teoilla. Voiko olla mielettömämpää lakia kuin "the Hague invasion act"? Oikeastaan on parempi tehdä asiasta pilaa, jotta tulee selväksi, että teko on täysin harkitsematon ja että amerikkalaisten on reagoitava huumorintajullaan toimenpiteisiin, jotka eivät heille todellakaan sovi.
Euroopan parlamentin päätöslauselmassa vedotaan Yhdysvaltojen hallitukseen, jotta tämä perumaan tämä toimi ja hyödyntämään KRT:n jäsenille sallittuja mahdollisuuksia oman henkilöstön tuomitsemiseksi omalla tavalla. Euroopan unionille tämä merkillinen sattuma on varoitus. Meidän on joka tapauksessa kehitettävä poliittinen ja puolustuksellinen voima, jonka ansiosta pystymme hoitamaan oman vastuumme kansainvälisen turvallisuuden puolustamisessa myös ilman amerikkalaisten osallisuutta. Muilta osin seuraan mielelläni ministeri Haarderin ja komission jäsen Byrnen tulevaa politiikkaa koskevaa linjaa.

Díez González (PSE).
Arvoisa puhemies, onnittelen komissiota sen päättäväisestä kannasta. Voitte luottaa täyteen tukeemme.
On totta, arvoisa Haarder, että valittamalla ei voiteta mitään, mutta mitään ei myöskään voiteta välttämällä huolien ja ongelmien käsittelyä.
Hyvä uutinen on todellakin se, että 76 jäsenvaltiota on vahvistanut perussäännön, mutta huono uutinen on Yhdysvaltojen kestämätön ja suvaitsematon asenne tätä kansainvälistä oikeusjärjestelmää, jonka tavoitteena on lakkauttaa rankaisemattomuus, kohtaan.
Presidentti Bush on käynnistänyt parjauskampanjan tuomioistuinta kohtaan ja niitä maita vastaan, jotka ovat allekirjoittaneet tai ratifioineet sen perussäännön. Sitä ei voida hyväksyä. Vain mahtavuus, tietämättömyys ja ylpeys - nämä kolme kohtaa yhdessä - voivat auttaa ymmärtämään reaktiota, jotka ovat saaneet edustajanhuoneen molemmat kamarit hyväksymään lain, josta puhumme. Se on ikävästi tehty. Onneksi he sanovat, etteivät he tunkeudu Alankomaihin.
Unionin, tämän parlamentin ja kaikkien eurooppalaisten toimielinten on ilmaistava kaikella voimallaan, että emme siedä sellaista mielivaltaisuutta emmekä invaasiota, vaan itse lain edellyttämää mielivaltaa. Meidän on vaadittava Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston jäseniä puolustamaan uuden tuomioistuimen koskemattomuutta ja meidän on estettävä Yhdysvaltoja käyttämästä arvovaltaansa turvallisuusneuvostossa sen vastenmielisenä pitämän tekstin muuttamiseksi niin, että siihen sisällytetään yhdysvaltalaisia sotilaita ja siviilihenkilöitä koskeva suoja kaikilta syytteiltä.
Rooman perussääntö perustuu täydentävyyden periaatteeseen ja tarjoaa takeet tuomioistuimen epäasianmukaista toimintaa vastaan. Olen varma, että tuomioistuimen käynnistyessä eräät henkilöt rauhoittuvat. Meidän on vaadittava - kuten komission jäsen Byrne ilmaisi - Yhdysvaltain kongressin ja senaatin järkeviä jäseniä estämään kyseisen lain voimaantulo. Jos he eivät ratifioi perussääntöä, he voisivat ainakin pidättäytyä hyväksymästä tuomioistuimen toimintaa häiritseviä ja estäviä toimia.
Nürnbergin tuomioistuimen syyttäjä Benjamin B. Ferencz sanoi, että rauhaa ei voi olla ilman oikeutta, oikeutta ilman lakia, merkitsevää lakia ilman tuomioistuinta, joka päättää mikä on oikeudenmukaista ja laillista kussakin olosuhteissa. Me miljoonat kansalaiset kaikkialla maailmassa ajattelemme, että kansainvälinen rikosoikeusistuin on vastaus tähän pyrkimykseen. Emme salli, että kukaan tuhoaa sen meiltä, ei edes Yhdysvallat.

Van der Laan (ELDR).
Arvoisa puheenjohtaja, huomenna on 4. heinäkuuta, itsenäisyyspäivä. Juhlimme amerikkalaisten ystäviemme kanssa Amerikan saavutuksia. Kahdessa maailmansodassa amerikkalaiset ovat tulleet vapauttamaan meidät pimeyden ja väkivallan voimilta, ja kun Balkanilla puhkesi kriisi, jonka ratkaisemisessa Eurooppa epäonnistui, amerikkalaiset tulivat apuun. Amerikkalaiset ovat paikalla silloin, kun heitä tarvitaan, valmiina taistelemaan ja kuolemaan vapaan ja demokraattisen maailman puolesta.
Vapaus ja demokratia eivät kuitenkaan lopu siihen, kun rauha on saatu aikaan. Jos rauha aiotaan säilyttää ja estää sotien syttyminen, rikoksiin syyllistyneet täytyy aina saattaa oikeuden eteen. Tästä syystä meidän eurooppalaisten on täysin mahdotonta ymmärtää, miksi amerikkalaiset nyt juhlivat lainsäätäjiään näiden vesittäessä kansainvälisen rikostuomioistuimen - sen välineen, joka meiltä tähän saakka on puuttunut, kun olemme pyrkineet tekemään maailmasta turvallisemman ja oikeudenmukaisemman paikan.
Tuomioistuimella on valtuudet nostaa syyte vain kaikkein kauheimmista rikoksista: kansanmurhista, joukkomurhista ja joukkoraiskauksista. Aikaisemmin jouduimme perustamaan tilapäisiä tuomioistuimia Milo?evi?in kaltaisten rikoksentekijöiden tuomitsemiseksi. Nyt 74 maata on ratifioinut tuomioistuimen perustavan sopimuksen, jota Kofi Annan oikeutetusti kutsuu oikeuden ja maailmanjärjestyksen suureksi voitoksi, joka merkitsee raa'asta voimasta luopumista ja askelta kohti lakiin perustuvaa määräysvaltaa.
Amerikalla ja Euroopalla on sisäänrakennetut varmuuskeinonsa sen estämiseksi, että tuomioistuinta käytettäisiin poliittisena aseena. Minkä tahansa maan hallitus voi estää tuomioistuinta ryhtymästä toimiin omia kansalaisiaan vastaan asettamalla nämä syytteeseen kotimaassaan. Kaikesta tästä huolimatta Yhdysvallat ei ole allekirjoittanut sopimusta. Ja aivan kuin tämä ei jo olisi ollut riittävän kova kolaus kansainväliselle oikeudelle, Yhdysvaltain kongressi hyväksyi vielä Yhdysvaltojen asevoimien henkilöstön suojelua koskevan lain (American Servicemembers' Protection Act), joka paitsi uhkaa evätä sotilaallisen ja taloudellisen tuen kaikilta tuomioistuimen kanssa yhteistyötä tekeviltä valtioilta, myös sallii Yhdysvaltojen hyökätä pitkäaikaisen ystävä- ja liittolaisvaltion - tarkemmin ottaen oman kotimaani - alueelle. Hollantilaiset eivät voi käsittää, miten amerikkalaiset nyt voivat uhata meitä väkivallan käytöllä, eivätkä etenkään sitä, mitä varten he tämän tekevät. Onko todellakin tärkeämpää antaa amerikkalaisten tehdä sotarikoksia kuin rakentaa maailmasta turvallisempi paikka? Onko tarpeen vaarantaa kansainväliset rauhanturvaoperaatiot vain sen osoittamiseksi, että supervaltojen ei tarvitse noudattaa samoja sääntöjä kuin muiden?
Ehkä tästä avautuu mahdollisuus Euroopalle. Euroopalla on tilaisuus näyttää maailmalle, että se todellakin on arvoihin perustuva unioni; että me uskomme maailmaan, jossa kaikki ovat saman arvoisia lain edessä; maailmaan, jossa rikoksentekijät joutuvat vastaamaan teoistaan oikeuden edessä riippumatta siitä, keitä he ovat ja missä he piileksivät; maailmaan, jota hallitaan laeilla eikä mahtavimman miekalla.
En voi uskoa, etteivätkö amerikkalaisetkin haluaisi tällaista maailmaa, ja toivon sydämestäni, että he harkitsevat uudelleen kantaansa. Joka tapauksessa, ennen kuin he sen tekevät, eurooppalaisten täytyy ottaa johtoasema. Meidän täytyy osoittaa maailmalle, että me pysymme periaatteissamme ja taistelemme oikeuden puolesta. Jos Euroopan parlamentin enemmistö viestittää tämän huomenna maailmalle ja tukee kompromissia ehdottavaa päätöslauselmaamme, silloin mekin juhlimme itsenäisyyspäivää - päivää, jolloin Eurooppa asettui tukemaan edustamiaan arvoja.

Brie (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, uskon, että on erittäin selvää, että parlamentin suuri enemmistö suhtautuu kriittisesti Yhdysvaltain politiikkaan tällä alalla. Haluaisin nimenomaan todeta, että minusta Euroopan unionin rooli sääntöjen ja rikostuomioistuimen työn luomisessa on erittäin ilahduttavaa. Mutta jotta tilanne jatkuisi tällaisena, on myös toimintaa jatkettava johdonmukaisesti.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni te olette osaksi hieman vähätellyt ongelmia, erityisesti olette antanut liian myönteisen kuvan transatlanttisista suhteista ja myös Euroopan toimeenpanokyvystä suhteessa Yhdysvaltoihin. Varmasti banaanien osalta se saattaakin pitää paikkansa, mutta kun tarkastellaan viime kuukausien kehityksen monimutkaisuutta - hyökkäykset kemialliset aseet kieltävää sopimusta vastaan, biologisten aseiden valvontaorganisaation luomisen estäminen, irrottautuminen ABM-sopimuksesta, uhkaus irrottautua avaruussopimuksesta, ydinkoekieltosopimuksen irtisanominen jälleen, ydinsulkusopimuksen vaarantaminen, jalkaväkimiinasopimuksen, Kioton sopimuksen ja vielä muutamien muiden sopimusten ulkopuolelle jääminen - on selvää, että häiriöt ovat hyvin suuria ja että kyse on periaatteellisista asioista.
Mielestäni rikostuomioistuinasia on oikeastaan monelta osin vielä huomattavasti periaatteellisempi. Parlamentin jäsen van der Laan mainitsi juuri sen, että Yhdysvaltain asevoimat taistelivat Euroopan vapauden puolesta ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa. En halua yleistää - Yhdysvaltain historiassa on myös muita esimerkkejä, mutta tästä olen ehdottomasti samaa mieltä. Tässä on kyse myös Yhdysvaltain historian perusperiaatteesta, yhteisistä arvoista, joita on tässä erityisesti jo korostettu ja jotka on asetettu kyseenalaisiksi. Jacques Rousseau sanoi oikeudesta: heikkojen ja vahvojen välillä vapaus alistaa ja laki vapauttaa. Laki, joka ei koske vahvinta, on erittäin ongelmallinen. Siksi yhdyn ryhmäni nimissä päätöslauselmaehdotukseen ja haluaisin pyytää parlamentin jäseniä myös tukemaan tarkistustamme.

Lagendijk (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, jokin viikko sitten naureskeltiin vielä Yhdysvaltojen suunnitelmille vapauttaa Yhdysvaltain kansalaiset tai sotilaat tarvittaessa väkivalloin Haagin kansainvälisen rikostuomioistuimen vankeudesta. Sittemmin tämä kiista on kehittynyt epätavallisen vakavaksi väittelyksi Euroopan ja Yhdysvaltojen kesken.
Haluan kuitenkin kaikitenkin tehdä selväksi, mikä minua eniten ärsyttää ja mikä minua eniten harmittaa. Ja uskon että sama pätee moniin muihin eurooppalaisiin. Kuten amerikkalainen professori totesi tämänaamuisessa Herald Tribune -lehdessä, jota myös kollega Oostlander lukee, Yhdysvallat käyttäytyy kuin suuri gorilla, joka ei siedä käyttäytymistään hillittävän. Tosiasiassa tästä on pääteltävä, että Yhdysvallat ei omasta mielestään ole verrattavissa muihin maihin. Velvoittavia sopimuksia? Kurinalaisuutta? Niin erinomaisen sopivia kuin ne ovatkin muille maille, Yhdysvalloilla ei ole halua noudattaa niitä.
Asioiden mittaaminen kahdella eri mitalla nimenomaan lisää Euroopan ärtymystä. Jos yhdysvaltalaisten annetaan toimia oman mielensä mukaan, kuinka ihmeessä voimme estää aikanaan sen, etteivät myös venäläiset ja kiinalaiset, jotka eivät tällä haavaa kuulu kansainvälisen rikostuomioistuimen kannattajiin, tee oman mielensä mukaan ja jätä huomiotta kansainvälisesti tehtyjä sopimuksia? Tällä välin kysymysten määrä paisuu.
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä entinen kollega Haarder, sallikaa minun esittää tässä vain polttavimmat kysymykset. SFOR-joukkojen jatko ei näytä olevan vaarassa, koska niille ei tarvita uutta YK:n toimeksiantoa. Onko tämä myös Saksan hallituksen tulkinta? Eli eikö myöskään ole vaaraa Saksan joukkojen vetäytymisestä Bosniasta? Entä mitä tämä tarkoittaa SFOR-sotilaiden oikeudellisen aseman kannalta? Onko heidät vapautettu kansainvälisen rikostuomioistuimen syytetoimista? Koskeeko tämä immuniteetti pelkästään Bosniaa vai myös muuta maailmaa?
Jollei YK:n poliisivoimien toimeksiantoa Bosniassa jatketa, kuten nyt näyttää käyvän, mikä on niiden Euroopan ulkopuolisten maiden reaktio, joiden osuus on nykyisin noin 60 prosenttia eli 900 henkeä? Jos ne poistuvat alueelta nopeasti, paikalle jäävillä eurooppalaisilla sotilailla ja poliiseilla on edessään suuri muutos. Entä onko Euroopan unioni todellakin - kuten sydämestäni toivon - Javier Solanan eilen ilmoittamalla tavalla valmis ja kykenevä lähettämään nopeasti ylimääräisiä poliiseja poliisivoimiin, ja, arvoisa entinen kollegamme Haarder, onko neuvosto valmis maksamaan tästä lisää?
Arvoisa puhemies, lopuksi vielä yksi kysymys nimenomaan neuvostolle Kyse on Ison-Britannian ja Ranskan kannanotoista turvallisuusneuvostossa. Koordinoidaanko niitä nyt kaikilta osin Euroopan unionin puitteissa? Toisin sanoen, onko minun pääteltävä mahdollisesta myönteisestä vastauksesta, että neuvosto suostuu kompromissiehdotuksiin, joita esimerkiksi britit nyt esittävät ja joilla mielestäni heikennetään rikostuomioistuimen asemaa? Arvoisa puhemies, haluan kuitenkin päättää puheenvuoroni myönteiseen sävyyn.
Voi olla askel oikeaan suuntaan, jos Euroopan unioni omaksuu tämän perusteella politiikakseen ihmisten puolustamisen tietoisena siitä, että tämä puolustuspuheenvuoro on esitettävä, koska yhdessä King Kongissa on enemmän kuin tarpeeksi.

Coûteaux (EDD).
Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen vihamielisessä asenteessa kansainvälistä rikostuomioistuinta kohtaan ei ole mitään yllättävää, sillä olemme jo pitkän aikaa tienneet varsin hyvin, että Yhdysvallat ei hyväksy kansainvälisissä suhteissa kumppanuusajatusta sinänsä eikä sen enempää ajatusta Atlantin laajuisesta kumppanuudesta kaikista Euroopan kannattajien ja kansojen suurta tasoittamista ajavien muiden ideologien vaalimista illuusioista huolimatta. Yhdysvallat pysyy järkkymättömänä kannassaan, ja tässä tilanteessa valtioidemme aseistariisuminen tarkoittaa Euroopan aseistariisumista.
Yllättävintä asiassa on jatkuva sokeus, jota osoitamme tämän väitetyn kumppanin osalta. Sillä Yhdysvallat ei ole missään asiassa kumppaneita. Sen yksipuolinen asenne koskee niin ulkopolitiikkaa kuin ympäristönsuojelua, esimerkiksi ilmastonmuutoksia koskevissa kysymyksissä, puhumattakaan tietenkään voimapolitiikasta tärkeimmissä kaupallisissa kysymyksissä. Yhdysvallat rohkaisee Euroopan maita vähentämään aseistusta, mutta on omalta osaltaan sitoutunut laajaan yksipuoliseen jälleenvarustautumishankkeeseen. Se haluaa laajentaa NATO:a mahdollisimman pitkälle idän suuntaan muuttamatta sen komentorakenteita. Yhdysvallat ylistää yleismaailmallista puuttumista valtioiden toimintaan ja hylkää kaikenlaiset sen omaan toimintaan liittyvät huomautukset. Vain mahdin logiikka selittää tämän politiikan. Todellisuudessa eurooppalaiset ovat heikkoja, sanoisin jopa pelkureita, kun eivät näe tätä ilmiselvää asiaa. Yhdysvallat eivät halua mitään kumppania. He hyväksyvät vain täydennystä omaan toimintaansa. Kysymys on yksinkertaisesti maailmanvallasta.
Ylistämällä järjetöntä järjestelmää, jolla halutaan maailmanlaajuisesti asettaa kaikki humaani toiminta pelkästään voiton lakien eli vallan lakien alaisuuteen, tämä maailman valtias on vastuussa suuresta osasta maailmassa ilmenevästä kurjuudesta. Tältä kannalta Eurooppa voi noudattaa vain yhtä politiikkaa, uuden tasapainon politiikkaa, tai muuten Eurooppa voi vain räksyttää niin kuin rakkikoira. Tämä uusi tasapainottaminen on rohkeuden ja kunnian politiikkaa. Olemme sen velkaa ei ainoastaan Euroopan kansoille vaan Euroopalle itselleen, ja loppujen lopuksi tietylle ajatukselle maailman vapaudesta.

Bonino (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vannoutuneena Euroopan kannattajana, Yhdysvaltain ystävänä ja ennen kaikkea kovapäisenä ja yli 10 vuoden ajan vakuuttuneena kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamisen puolestapuhujana en koskaan uskonutkaan, että juuri tärkeytensä vuoksi tämä väline olisi voitu ottaa käyttöön ongelmitta. Olen aina ajatellut, että koska tämä väline tuo tullessaan poikkeuksellisen muutoksen, se olisi ilman muuta kohdannut kaikenlaista vastustusta, joka voi olla avointa ja selkeäsanaista, vaikkakaan ei hyväksyttävää vastustusta, jota amerikkalaisystävämme, mutta myös muut esittävät. Toivoisin, ettemme unohtaisi muiden sellaisten suurten mahtien vihamielisyyttä ja jarrutuspolitiikkaa, joita eräät ongelmat ja jopa sisäiset rikokset nyt koettelevat puhun nyt kiinalaisista ja muista ja jotka hekin vastustavat kansainvälistä rikostuomioistuinta kykenemättä kuitenkaan olemaan arvokkaasti valmiita avoimeen keskusteluun.
Niinpä on tärkeää väitellä ja keskustella liittolaisten kanssa keskinäisen yhteisymmärryksen vallitessa yrittämättä korostaa ties mitä ylivoimaista oikeuskulttuuria, mutta samalla meidän on päättäväisesti vahvistettava oma näkökulmamme. Ja kaikella kunnioituksella Yhdysvaltain hallintoa kohtaan haluaisin muistuttaa sille, että kansainvälinen rikostuomioistuin on väline, jonka on tarkoitus olla pysyvä, vaikka poliittiset johtajat niin sanotusti väistämättä vaihtuvat. Ehkä meidänkin tehtävämme on käyttää mahdollisimman paljon mahdollisuuksiamme tehdäksemme tästä välineestä tehokkaan, ja olla edelleen vakuuttuneita, että amerikkalaisystäviemme tulevat hallinnot mahdollisesti muuttavat mielipidettään tulevaisuudessa ja hyödyntävät itsekin tätä merkittävää välinettä, jota me heille tarjoamme. Kuten neuvosto perustellusti pani merkille, jotakin samankaltaista on tapahtumassa kuolemanrangaistuskysymyksessä, jonka puitteissa liittovaltion tuomioistuimessa käyty keskustelu on johtanut merkittäviin edistysaskeliin.
Tämän jälkeen haluan sanoa, että minua ei juurikaan kiinnosta keskustella, onko odotettavissa länsimaiksi kutsumiemme maiden väistämätön jakautuminen. Minua kiinnostaa pikemminkin, miten menemme tästä eteenpäin. Tässä asiassa on muotoutumassa kaksi suurta ratkaisua. Ensinnäkin on syytä panna merkille, että yhä useampi maa on valmis ratifioimaan sopimuksen. Huhtikuun 11. päivänä sopimuksen ratifioineita maita oli 66, ja tämä luku nousee hieman vajaan kahden kuukauden kuluttua 76:een. Toiseksi on syytä todeta, että kaikki riippuu meistä. Ongelmana on nyt, että meidän pitää ymmärtää, haluammeko me eurooppalaiset ja kykenemmekö me kantamaan vastuun ja näin ollen myös hoitamaan taloudelliset kulut ja henkilökunnasta aiheutuvat kulut edetäksemme esimerkiksi rauhantehtävissä. Minä pelkäänkin, että amerikkalaisten ystäviemme todellinen tavoite ei ole niinkään tuhota kansainvälinen rikostuomioistuin kuin jättäytyä rauhanturvaamisen ulkopuolelle ja näin ollen käydä jollakin tavoin Yhdistyneiden Kansakuntien järjestelmän kimppuun.
Tiedän, että lähettiläämme New Yorkissa käyvät neuvotteluja väsymättä, tiukasti ja joustavasti. Mielestäni kaikkein suurin panos, jonka voimme ja joka meidän pitää asialle antaa, on pitää kiinni periaatteistamme ja kantaa tästä aiheutuvat kulut ja vastuu. Mitä enemmän olemme eurooppalaisuuden kannattajia sitä helpommin onnistumme uskoakseni tarjoamaan kelvollisia välineitä, joilla ei suinkaan ole tarkoitus saattaa mitään huonoon valoon, vaan edistää keskustelua ja pelastaa Yhdysvaltojen kanssa luomamme kumppanuutemme, jota pidän meidän kannaltamme strategisen ja väistämättömän tärkeänä.

Tannock (PPE-DE).
Useimmat puhujat tänään arvostelevat varmasti Yhdysvaltoja eivätkä tietenkään Intiaa, Kiinaa, Venäjää ja Sri Lankaa. Ehkä he arvostelevat myös Israelia. Nämä maat ovat esittäneet vastalauseita Roomassa allekirjoitettua kansainvälisen rikostuomioistuimen perussääntöä kohtaan tai kieltäytyneet ratifioimasta sitä.
Yhdysvaltojen toimet turvallisuusneuvostossa eivät sinällään uhkaa rauhanturvaoperaation jatkumista Bosniassa. Ne kertovat kuitenkin, miten vakavasti Yhdysvallat on huolissaan joistakin perussäännön kohdista, ennen kaikkea siitä, että Yhdysvaltain siviili- ja sotilasjohtajat saattaisivat joutua syytetyiksi sotilashenkilöstönsä ulkomailla tekemistä vakavista rikoksista. Rooman perussäännössä sotarikos on määritelty aikaisempaa laajemmin. Sotilasjohtajan vastuu alaisistaan taas ei enää ole läheskään niin tiukasti määritelty kuin se oli Nürnbergissä. Tämä merkitsee sitä, että Donald Rumsfeld tai hänen seuraajansa saattaisi Pariisissa käydessään hyvinkin joutua pidätetyksi alaistensa tekemistä sotarikoksista, niistäkin, joissa hän itse ei ole ollut osallisena ja joihin hän ei ole antanut käskyä, joista hän ei edes ole tiennyt ennalta ja joista hän aivan varmasti saisi syytteen myös Yhdysvaltain omissa tuomioistuimissa.
Jotkut saattaisivat pitää tätä luonnonoikeuden vastaisena, mutta siitä ei ole epäilystäkään, etteikö kansainvälisellä rikostuomioistuimella olisi hallitusten sekä Amnestyn kaltaisten kansainvälisen kansalaisyhteiskunnan ja oikeuslaitoksen vapaiden toimijoiden täysi tuki takanaan. Nämä ovat mahdollistaneet sen, että perussäännön puutteista ja amerikkalaisiin kohdistuvan poliittisen ilkivallan mahdollisuudesta on käyty edes jonkin verran julkista keskustelua
Perussääntöön liittyy muita ongelmia. Se ainakin on kiistanalaista, että jotkut perussäännön määräykset eivät koske terroristeja ja että on olemassa vaara, että oikeus ajaa armahduksen edelle myös Angolan, Etelä-Afrikan, Sri Lankan ja Kolumbian kaltaisissa maissa - vain muutamia mainitakseni - joissa pitkään kaivattuun rauhaan ja sovitukseen ei ole muuta tietä kuin rikokseen syyllistyneiden armahtaminen.
Kansainvälinen oikeus on jalo periaate, mutta Yhdysvaltojen huolenaiheet ovat erittäin todellisia ja vakavasti otettavia. Suvereenina valtiona Yhdysvalloilla on täysi oikeus hyväksyä Yhdysvaltojen asevoimien henkilöstön suojelua koskeva laki (American Servicemembers' Protection Act) ja nojautua Rooman perussäännön 98 artiklan 2 kohtaan, mutta sillä ei tietenkään ole oikeutta käyttää voimakeinoja eurooppalaisia valtioita, kuten Hollantia, vastaan.
Meidän pitäisi etsiä tapoja näiden huolenaiheiden hälventämiseksi ja, jos tämä on tarpeen, vaikka muuttaa Rooman perussääntöä niin, että sotilasjohtajan vastuuta alaisistaan koskevia määräyksiä tiukennetaan ja Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostolle annetaan oikeus osallistua päätöksiin syyteoikeudenkäynneissä.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puheenjohtaja, minäkin olen iloinen, ettei jäsen Tannock halua hyökätä Alankomaihin, mutta haluaisin kuitenkin jatkaa jäsen Oostlanderin hengessä ja olla ensimmäisten joukossa kutsumassa presidentti Bushia hallitsijan tehtävässään Euroopan ja Alankomaiden rannikolle, Scheveningenin rannoille, vastaanottamaan Hollannin uudet sillit. Silli-invaasio kuulostaa minusta hiukan paremmalta terrorisminvastaisen kansainvälisen liittouman goodwillin kannalta kuin uhkaus hyökätä Eurooppaan vapauttamaan mahdollisia amerikkalaisia sotilashenkilöitä. Sotilashenkilöitä, joita epäillään rikoksista ihmiskuntaa vastaan ja jotka on luovutettu Haagin kansainväliseen rikostuomioistuimeen, jonka toiminta alkoi tämän viikon maanantaina 133 valtion tukemana.
Arvoisa puhemies, Yhdysvallat haluaa näköjään korottaa rauhanturvaajansa ja sotilashenkilönsä lain yläpuolelle laillisuusperiaatteen ja sen tosiseikan vastaisesti, että sopimuksessa selvästi nimetään rauhanturvaajien lähettäjämaa ensimmäiseksi vastuutahoksi, jonka on itse tehtävä tutkimukset ja toteuttavat toimet. Kansainvälinen rikostuomioistuin on viimeinen vaihe. Mutta se on olennainen vaihe sotarikollisten ja ihmisoikeusrikoksiin syyllistyneiden poliittisten järjestelmien johtajien rankaisemiseksi. Jos kansainvälisen rankaisemattomuuden annetaan jatkua, tilanteesta kärsii nimenomaan terrorisminvastaisen liittouman uskottavuus.
Jos supervalta tarkoittaa sitä, että se on lain yläpuolella, olemme todellakin väärällä tiellä. Yhdysvallat leikkii tulella, mikä antaa Euroopalle yhden lisäsyyn esiintyä asiassa peräänantamattomasti, peräänantamattomammin kuin entinen jäsen Haarder äsken totesi, ja painostaa kumppaniamme kaikin diplomaattisin keinoin. Euroopan on puhuttava yhdellä suulla, painotettava turvallisuuden laajaa määritelmää ja korostettava pääasioita, kuten ennaltaehkäisyä ja siviiliseikkoja. Presidentti Bush haluaa silloin tällöin leikkiä lehmipaimenta kansainvälisillä areenoilla, mutta uhkaa tehdä omista rauhanturvaajistaan lainsuojattomia. Tämä sopii huonosti Amerikan historiaan, jossa laillisuusperiaate on aina koskenut kaikkia uskonnosta, rodusta tai alkuperästä riippumatta. Saman periaatteen on koskettava amerikkalaisia kaikkialla maailmassa. Siksi tarvitsemme kansainvälistä liittoumaa, jona toimii Haagin kansainvälinen rikosoikeus.
Presidentti Bush, vetoan teihin, jotta palaisitte mitä pikimmin hallitsijana maailmanlaajuista oikeusjärjestystä puolustavan kansainvälisen liittouman joukkoon. Olette sydämellisesti tervetullut maamme rannoille, tarjoamme teille mielellämme Hollannin uutta sillisaalista.

Plooij-van Gorsel (ELDR).
Kiitos, arvoisa puheenjohtaja, kollegat ja ministeri Haarder. Kansainvälinen rikostuomioistuin on virallisesti tosiasia. Se avasi ovensa Haagissa 1. heinäkuuta 2002, lähes neljä vuotta sen jälkeen, kun 120 maata oli yhdessä laatinut Rooman perussäännön ja perustanut tuomioistuimen.
Onneksi Euroopan unioni on rikostuomioistuimen suuri puolustaja, sillä Yhdysvallat on sen kiivain vastustaja. Amerikkalaiset ovat viime aikoina ryhtyneet kampanjoimaan tuomioistuinta vastaan, jotteivät Yhdysvaltojen omat kansalaiset tai sotilashenkilöt koskaan joutuisi sen tuomittaviksi, eivätkä he kaihda uhkauksiakaan, ovathan he esimerkiksi ilmoittaneet valmiutensa vetäytyä tarvittaessa kokonaan Bosnian YK-poliisivoimista.
Ryhmäni torjuu ankarasti Yhdysvaltojen kampanjan kansainvälistä rikostuomioistuinta vastaan. Niin sanottu Hague invasion bill on vakava loukkaus NATO-kumppaneiden välillä tehtyjä sopimuksia kohtaan. Amerikkalaiset vapauttivat meidät aikoinaan vuonna 1945, ja nyt he uhkaavat meitä hyökkäyksellä Scheveningeniin. Kollega Van den Berg, minäkin suon heille mielihyvin Hollannin uutta sillisaalista.
Miksi amerikkalaiset oikeastaan ovat niin suunniltaan? Eikö Amerikan hallitus usko omaan oikeusjärjestelmäänsä? Rikostuomioistuinhan ryhtyy toimivaan vasta sitten, jos maa ei itse ryhdy tekoihin - tai riittäviin tekoihin - rikosten rankaisemiseksi. Hyvät kollegat, kaksi asiaa Euroopan on estettävä. Tällä viikolla ilmeni, että Yhdistyneiden Kansakuntien tehtävä Bosniassa on uhattuna.
Ryhmäni valittaa suuresti tätä dramaattista askelta, joka uhkaa YK:n rauhanoperaatioita yleisestikin. Onkin oikein, että NATO kokoontui hätäneuvostoon, vaikka Bosnian tilanteen käytännön ratkaisu näyttää nyt olevan lähellä; missään tapauksessa tämä konflikti ei saa koitua YK:n muun rauhantoiminnan tappioksi.
Tähän liittyy myös viimeinen kohtani. Rikostuomioistuinta koskeva riita voi syventää Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välistä juopaa. Pyydän sekä puheenjohtajavaltion Tanskan johtamaa ministerineuvostoa että komissiota tekemään kaikkensa, jotta suhteet Yhdysvaltoihin pysyvät mahdollisimman hyvinä sekä meidän molempien että muun maailman eduksi.

Meijer (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, muutaman päivän ajan kiinnostus on kohdistunut ennen kaikkea siihen, että amerikkalaiset ovat kieltäytyneet YK:n turvallisuusneuvostossa suostumasta kaikkien rauhanturvajoukkojen lähettämiseen tai toiminnassa pitämiseen. Tällä painostusvälineellä on haluttu pakottaa hyväksymään se, ettei amerikkalaisia sotilaita voitaisi asettaa kansainvälisesti syytteeseen sotarikoksista. Näköjään unohdamme konfliktin alkaneen yhden Euroopan unionin jäsenvaltion uhkaamisesta sillä perusteella, että kansainvälinen rikostuomioistuin perustetaan sen alueelle. Yhdysvaltain senaatti teki jo kesäkuun alussa päätöksen Alankomaihin kohdistuvan sotilaallisen hyökkäyksen mahdollisuudesta vangittujen amerikkalaisten vapauttamiseksi Haagista.
Yhdysvaltojen hallituksen vetäydyttyä Kioton ilmastosopimuksen allekirjoittamisesta, jätettyä kieltämättä kemialliset ja bakteriologiset aseet ja ryhdyttyä verottamaan teräksen tuontia tämä on jo ties kuinka mones toimi, jolla se haluaa asettua koko maailmaa vastaan. Muilta vaaditaan yhteistyötä ja kurinalaisuutta terrorisminvastaisessa taistelussa, Amerikka vain jatkaa omaa kulkuaan. Meidän on Euroopassa korkea aika käsittää, että tuollaisen maan ja tuollaisen hallituksen kanssa ei voi tehdä eikä noudattaa tiiviitä yhteistyösopimuksia. Mielestäni ministeri Haarder aliarvioi syventyvää juopaa. Jos vastaamme tällä tavoin, Eurooppa joutuu loppujen lopuksi antamaan periksi Yhdysvalloille, ja se on pahinta, mitä voi tapahtua.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa neuvoston jäsen ja hyvät kollegat, Ruandan dramaattisten tapahtumien takia Belgia hyväksyi aikoinaan lain, jonka mukaan sen on voitava rangaista kansanmurhaajia omalla alueellaan. Kyse on kuitenkin vain yhdestä laista. Tarvitsemme kansainvälisen oikeusjärjestyksen, jossa kansainvälinen rikostuomioistuin on erittäin tärkeä kulmakivi. Viittaan tässä Yhdysvaltoihin ja erinäisiin seikkoihin, jotka osoittavat Yhdysvaltojen vetäytyvän yhteisistä velvoitteista, joita me puolestamme aiomme noudattaa. Komission jäsen vetosi vuoropuhelun aloittamiseksi amerikkalaisten kollegojemme kanssa.
Itse haluaisin kääntyä parlamentin puhemiehen puoleen. Olen huolestunut siitä, missä määrin Euroopan parlamentit, Yhdysvaltain kansanedustuslaitos ja Yhdysvaltain mielipide näyttävät ajautuvan erilleen. Eikö olisi hyvä ajatus lähettää suhteista Yhdysvaltoihin vastaava valtuuskunta tai erityisvaliokunta Yhdysvaltojen parlamenttiin keskustelemaan näistä kysymyksistä yhteisesti? Voimmehan tietysti toivoa myös, että pääsemme tuloksiin saattamalla tämä hieman liioitellun asenteen jossakin määrin naurunalaiseksi. Uskon, että pysyvämpiä tuloksia saadaan aikaan virallisten muotojen mukaan käyttäytymällä, ja tuloksia me tarvitsemme.

Puhemies. -
Hyvä jäsen Maes, valtuuskunta kokoontui hiljattain, ja sillä on ohjelmassa marraskuussa tehtävä vierailu. Ohjelma ei ole vielä lopullinen, koska kuten tiedätte, 4. marraskuussa Yhdysvalloissa järjestetään välikauden vaalit, mikä tekee tietysti kaikesta ongelmallisempaa.

Mann, Erika (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, Yhdysvaltojen etääntyminen kansainvälisestä rikostuomioistuimesta ja sen ilmoitus viime sunnuntaina turvallisuusneuvostossa, että se osallistuu edelleen YK:n operaatioihin, jos sen sotilaille luvataan koskemattomuus, vahvistaa sitä käsitystä, että Yhdysvallat suhtautuu tietyiltä osin kansainvälisen politiikan institutionaalistamiseen kriittisemmin kuin Euroopan unioni. Sodan jälkeen Yhdysvallat oli se, joka luomalla kansainvälisiä toimielimiä osallistui maailmanjärjestyksen vakiinnuttamiseen. Ja vieläkin enemmän - kansainvälinen oikeudenmukaisuus oli silloin tunnuslauseena. Nykyään Yhdysvallat on se, joka vetäytymällä kansainvälisistä sopimuksista kyseenalaistaa kansainvälisesti sitovien velvollisuuksien ja oikeuksien hyväksyttävyyden.
Arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin kysyä teiltä ja meiltä kaikilta, miksi näin on. Tähän on yksi syy, ja edessäni on asiakirja elokuulta 2000, jonka otsikkona on "Implications for U.S. Cooperation with the ICC - the American Service Members' Protection Act of 2000". Ihmettelen, miksi me oikeastaan käymme tätä keskustelua tänään. Olemme jo muutama vuosi sitten vakiinnuttaneet käyttöön ennakkovaroitusjärjestelmän, mutta se ei näytä toimivan. Vaikuttaa, että keskusteluja käydään säännöllisesti, mutta analysointimenetelmät näyttävät olevan erilaisia, emme näytä kuuntelevan, emme näytä arvioivan ongelmiamme vastavuoroisesti riittävän ajoissa emmekä näytä myöskään pystyvän kuuntelemaan toisiamme todella.
Missä ongelma siis on? Kehottaisin teitä ja erityisesti neuvoston puheenjohtajaa ja myös komissiota huolehtimaan, että ennakkovaroitusjärjestelmä toimii ajoissa. Mielestäni jäsen Maesin esitys on erinomainen, meidän pitäisi todella seuraavissa tilaisuuksissa, joita meillä on yhdysvaltalaisten kanssa, muistuttaa siitä, että me tarvitsemme parempia järjestelmiä, jotka todella myös toimivat.
Minä en pelkää transatlanttista jakautumista, josta me puhumme, vaan transatlanttista yhteentörmäystä, ja niitä moneen kertaan vannottua arvoja, joista aina puhumme, uskallan epäillä. Haluaisin erityisesti pyytää teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen Byrne, suhtautumaan tähän asiaan vakavasti.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, yksi unelma kävi toteen, kun kansainvälinen rikostuomioistuin aloitti työnsä tämän viikon alussa. Kyse on humanistisesta toimielimestä, jonka tehtävänä on saattaa sotarikolliset oikeuden eteen, tuomita rangaistuksia kansanmurhista ja rangaista kansainvälisiä väkivallantekijöitä. On käsittämätöntä ja surullista, että Yhdysvallat jättäytyy ulkopuolelle ja pyrkii estämään rikostuomioistuimeen liittyvää työtä. Näin omahyväisen ja vaarallisen valtapolitiikan harjoittamisen salliminen heikentää Yhdysvaltain ja Euroopan välisiä suhteita ja - mikä vielä pahempaa - se vaarantaa ja heikentää kansainvälisen rikostuomioistuimen toimintaa. Lisäksi se heikentää myös YK:n ja maailman yhteisön uskottavuutta ja mahdollisuutta toimia.
Yhdysvallat on tänään tiettävästi esittänyt YK:n turvallisuusneuvostolle uuden päätöslauselman, joka koskee 16 artiklaa, mitä Iso-Britanniakin aikoo ilmeisesti tukea. Kansainvälisen rikostuomioistuimen puolesta toimivan liittouman mielestä tämä uusi ehdotus uhkaa Rooman perussäännön olennaisia osia. Vetoan komissioon ja neuvostoon, jotta ne kehottaisivat jäsenvaltioita pysymään tekemissään päätöksissä ja tukemaan YK:ta ja kansainvälistä rikostuomioistuinta.

Theorin (PSE).
Arvoisa puhemies, Parlamentarians for Global Action (PGA) -järjestö, johon kuuluu 1 400 eri puolilla maailmaa sijaitsevien parlamenttien jäsentä, on työskennellyt neljä vuotta kansainvälisen rikostuomioistuimen ratifioinnin puolesta. Olemme erittäin iloisia siitä, että tuomioistuin aloitti toimintansa 1. heinäkuuta tänä vuonna. Vuonna 1998 tällaisen tuomioistuimen puolesta äänesti 120 valtiota - vain seitsemän valtiota vastusti sitä, muun muassa Yhdysvallat. Nyt 76 valtiota on ratifioinut tuomioistuimen.
Tuomioistuin on tärkeä väline, jonka avulla kansainvälistä oikeutta voidaan vahvistaa oikeudellisin keinoin. Mikään valtio, kukaan johtaja, yksikään hallitus ei voi paeta vakavia kansainväliseen oikeuteen kohdistuvia rikoksia kuten kansanmurhaa, rikoksia ihmisyyttä vastaan ja sotarikoksia. On hämmästyttävää, että sellainen valtio kuin Yhdysvallat, jolla on niin vahvat oikeusperinteet ja niin monta asianajajaa neliökilometriä kohti, voi kuvitella jättävänsä omat kansalaisensa sen rikosoikeudellisen vastuun ulkopuolelle, joka koskee näin törkeitä rikoksia. Mitä Yhdysvallat salaa? Keitä rikollisia halutaan suojella?
Rauhanturvajoukkojen jättäminen tällaisen rikosoikeudellisen vastuun ulkopuolelle olisi tuhoisaa naisten kannalta. Tämä laillistaisi raiskaukset, seksuaalisen väkivallan ja pakotetut raskaudet, joihin valitettavasti rauhanturvajoukotkin syyllistyvät. Yhdysvaltain toiminta lähettää vakavia viestejä muulle maailmalle. Presidentti George Bush on lähtenyt vaaralliselle ja vastuuttomalle tielle, ja EU:n on reagoitava voimakkaasti.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, voimme mielestäni todeta tänään, että neuvoston ja parlamentin välillä vallitsee suunnaton yksimielisyys tästä asiasta. Koko Eurooppa pyytää Yhdysvaltoja harkitsemaan tätä asiaa uudestaan. Emme ymmärrä amerikkalaisia, vetoamme heihin ystävinä. Pidämme asiaa hyvin vakavana. Teemme kaikkemme vaikuttaaksemme Yhdysvaltoihin, ja voin kertoa Erika Mannille, että neuvosto on todellakin käyttänyt sillä olevaa varojärjestelmää, mutta se ei ole tuottanut tulosta. Nyt neuvosto ja neuvoston jäsenet jatkavat työtään esimerkiksi YK:n yleiskokouksessa New Yorkissa.
Olen iloinen siitä, että niin monet ovat käsitelleet niitä arvoja, jotka ovat yhteisiä Atlantin kummallakin puolella. Meidän on rajoitettava tarkastelumme Yhdysvaltain todellisiin motiiveihin, eikä meidän pidä liioitella niitä. Meidän on myös huomattava, että Yhdysvallat on selkeästi torjunut kaikki ajatukset Alankomaihin kohdistuvasta hyökkäyksestä ja että Yhdysvallat ei ole myöskään esittänyt toivomusta kansainvälisen rikostuomioistuimen toiminnan heikentämisestä.
Tehtävämme on nyt jatkaa rikostuomioistuimen vakaata tukemista, varmistaa, että se pystyy toimimaan ja että YK:n rauhanturvaoperaatiot voidaan jatkossakin toteuttaa tehokkaasti, toisin sanoen siten, että Yhdysvallat osallistuu niihin.
Bosniassa oleviin YK:n poliisivoimiin liittyvästä akuutista ongelmasta olemme, kuten tiedetään, sopineet, että 1. tammikuuta 2003 alkaen poliisivoimien ylläpito on EU:n tehtävä, ja haluaisin sanoa jäsen Lagendijkille, että jos tämä ristiriita johtaa siihen, että saamme poliisivoimien ylläpidon tehtäväksemme jo aikaisemmin, neuvosto hankkii siihen myös rahoituksen.
Lopuksi haluaisin todeta Erika Mannille, jonka toimia Yhdysvaltain valtuuskunnassa olen itse seurannut: Yhdysvaltain valtuuskunnalla on täysi syy pohtia, kuinka voitaisiin parantaa sitä varojärjestelmää, josta tämä valtuuskunta on keskustellut. Se aloite, josta keskustelemme tänään, tuli siis Yhdysvaltain parlamentilta - siis kongressilta - ja sen vuoksi olen sitä mieltä, että kaikki jäsen Mannin huomiot olivat erityisen olennaisia. En aio kuitenkaan yleisesti ottaen neuvoa parlamenttia, haluaisin vain kiittää sekä Erika Mannia että Yhdysvaltain valtuuskuntaa niistä ponnisteluista, joita parlamentin Yhdysvaltain valtuuskunta tekee EU:n ja Yhdysvaltain kongressin välisten suhteiden parantamiseksi.

Byrne
. (EN) Kiitän parlamenttia, että se tukee komission politiikkaa tässä erityisen vaikeassa asiassa, kuten minä ja muut olemme selittäneet - ja ilmaisseet, jos voisin sanoa niin, huomattavan kaunopuheisesti ja voimakkaasti. Se, että tuki ilmaistiin käytännössä yksimielisesti, tukee myöskin komissiota sen noudattaessa politiikkoja, joita se on sanonut noudattavansa.
Useat puhujat ottivat esille erityisiä kysymyksiä, joihin haluaisin vastata. Jäsen Bonino kysyi, mitä seuraavaksi tehdään ja viittasi erityisesti kustannusten näkökulmaan. Tietenkin olisi erittäin vakava asia, jos YK:n rauhanturvaamisvaltuutuksen kanssa tulisi ongelmia. Epäilemättä tähän on puututtava, erityisesti kustannuksiin. Tiedän, että nyt käydään tähän asiaan liittyviä keskusteluja ja tutkitaan siihen liittyviä näkökohtia. Ratkaisua on etsittävä, mutta hyvää ratkaisua on vaikea löytää.
Haluaisin viitata jäsen Maesin esittämään kysymykseen, onko mahdollista, että Euroopan parlamentin valtuuskunta lähtisi Yhdysvaltoihin ja ottaisi nämä asiat esille yhdysvaltalaisten kollegojensa ja virkaveljiensä kanssa. Komission näkökulma on, että tämä olisi kehitystä, jota komissio tukisi täysin ja pitäisi myönteisenä. Itse asiassa komissio uskoo, että tällaisiin toimenpiteisiin ryhtymisestä voi olla joitakin hyötyjä.
Tämänhetkinen tehtävämme on tukea täysin vasta kaksi päivää sitten toimintansa aloittaneen kansainvälisen rikostuomioistuimen työtä ja toivoa, että se työskentelee siten, kuin sen kannattajat ja sen ratifioineet uskovat sen voivan työskennellä.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaseistystä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Medina Ortegan laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0215/2002) ostajien suojaamisesta kiinteistöjen osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimuksen tiettyihin osiin nähden (direktiivi 94/47/ETY) (2000/2208(INI)).

Medina Ortega (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, tästä mietinnöstä on sanottava, että minulla on ollut - härkätaisteluun liittyvää vertausta käyttääkseni - vain "tappajan työ", koska yhden vuoden ajan, vuoden 2001 tammikuun 1. päivän ja vuoden 2002 tammikuun 1. päivän välisenä aikana esittelijänä toimi Marinho, jonka jälkeen hänen piti jättää työ. Tämän vuoksi hän teki kaiken valmistelevan "raadannan" ja itselleni kuului vain loppuvaiheessa ehdotettujen tarkistusten kerääminen yhteen ja jonkinlaisesta kompromissista sopiminen. Minulla oli lopulta kuutisenkymmentä tarkistusta.
Esittelijä Marinhon johdolla pidettiin kuulemistilaisuus oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa ja kului tarkistusten jättämisen ensimmäinen ja toinen määräaika. Tehtäväni oli pelkästään asioiden kokoaminen yhteen.
Kiinteistöjen osa-aikaista käyttöoikeutta koskeva direktiivi hyväksyttiin vuonna 1994 yhteispäätösmenettelyllä. Minun tehtäväni oli toimia tämän direktiivin esittelijänä. Kesti periaatteessa kolme vuotta ennen kuin direktiivi astui voimaan, mutta monissa maissa sitä lykättiin vuodella. Minun onkin ilmoitettava tyytyväisenä, että äskettäin Espanjan korkein oikeus tuomitsi Espanjan hallituksen korvaamaan eräille yhteisön kuluttajille sen, että Espanjan hallitus on lykännyt direktiivin soveltamista. Uskon, että se on hyvä oikeuskäytännön ennakkotapaus, joka lujittaa yhteisön direktiivien voimassaoloa.
Nykyinen direktiivi on vähimmäisdirektiivi. Siinä asetetaan tietyt tiedotusta koskevat velvoitteet sekä annetaan sopimuksen tehneelle ostajalle mahdollisuus katua kymmenen päivän kuluessa ja saada maksetut summat takaisin. On kuitenkin selvää, että vähimmäisdirektiivi ei voi vastata kaikkiin esitettyihin kysymyksiin. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa on tullut näiden kahden viime vuoden aikana aiheesta käydyssä keskustelussa esiin, että nykyinen järjestelmä aiheuttaa monille yhteisön kansalaisille vahinkoa, ja siksi olisi täydennettävä käytettävissämme olevia keinoja.
Yhteisön oikeuden näkökulmasta kohtaamme ehkä joitakin vaikeuksia. Vaikeutena on nykyään kaikkien yhteisön toimielinten huoli säätelevän välineen säilyttämisestä. Meillä on neuvoston Mandelkern-raportti, meillä on komission ehdotukset eurooppalaisesta hallintotavasta ja yhteisön säännösten parantamisesta ja lopuksi meillä on Sevillan Eurooppa-neuvoston sopimukset, joissa vaaditaan etenemistä tällä alueella erityisesti Euroopan parlamentin osallistuessa. Sen lisäksi nykyinen direktiivi tulee yksityisoikeuden, sopimusoikeuden, ja kiinteistöoikeuden alueelle, joita pidetään jäsenvaltioiden perinteiseen toimivaltaan kuuluvina. Sen vuoksi edessämme oleva tie ei ole helppo. Toisaalta uskon, että se on selvästi yhteisölle kuuluva asia, koska kyse on yhteisön alaisessa maassa myydyistä kiinteistöistä ja velvollisuuksista, joita voi syntyä jälkikäteen. Toisaalta on kyse, niin kuin olen aiemmin sanonut, yksityisoikeuteen kuuluvasta asiasta, jota ei tavallisesti pidettäisi yhteisölle kuuluvana alana.
Lisäksi esitetään kysymys lainsäädännöllisten menettelyjen mahdollisista eduista ja haitoista. On esimerkiksi ehdotettu, että tässä asiassa toisenlaiset toimenpiteet voisivat olla hyödyllisiä, esimerkiksi jäsenvaltioiden väliset yhteistyötoimenpiteet vastustettaessa rahanpesun muotoja, joita esiintyy erään tyyppisissä timesharing-yhtiöissä tai yksinkertaisesti vastustettaessa joitakin petosjärjestelmiä ja vastaavia. Puhutaan mahdollisuudesta käyttää yhteis- ja itsesääntelymenettelyjä, esimerkiksi valtuuttamalla niihin toimijat. Mietinnöstä heijastuu on koko joukko ongelmia.
Parlamentin mietintö on kompromissimietintö. Komissiolla on kattava tutkimus, mutta se on vuodelta 1999. Uskon, että tärkein johtopäätös on, että komissiota on pyydettävä tutkimaan asiaa uudelleen ja esittämään meille mahdollisimman pian lainsäädännöllisiä tai muita ehdotuksia.
Tarkistaessamme komission hyväksymää mietintöä löysimme virheen kohdasta 20, jossa viitattiin eräisiin rikkomusmenettelyihin, jotka on jo saatettu päätökseen ja sen vuoksi kohta 20 on merkityksetön ja olisi poistettava. Samoin olisi poistettava eräät tarpeettomat toistot kohdista 6 ja 7. Ehdottaisin parlamentille, että se äänestäisi näitä kolmea kohtaa (6, 7 ja 20) vastaan.
Esitetyissä tarkistuksissa on kolme tarkistusta, jäsenten Bradbournin, Lehnen ja McCarthyn tarkistukset 1, 2 ja 3, joissa viitataan tiettyihin päiviin, jotka näyttävät minusta liian tarkoilta lainsäädäntötekstissä. Lopuksi on kolme McCarthyn tarkistusta, jotka selventävät joitakin tiedottamiseen ja vastuisiin liittyviä näkökohtia ja jotka minusta näyttävät oikeilta.
Tällä päätän esitykseni, arvoisa puhemies ja toivon, että huomenna parlamentti voisi hyväksyä mietintöluonnoksen.

Bradbourn (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen erityisen tyytyväinen puhuessani tästä mietinnöstä, koska olen erityisen kiinnostunut osa-aikaista käyttöoikeutta koskevan direktiivin tarkistamisesta lukuisten valitusten seurauksena, joita olen saanut alueellani Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvilta loukkaantuneilta lomanviettäjiltä, jotka ovat kärsineet joskus häikäilemättömienkin palveluntarjoajien kohteina.
Viime vuoden marraskuussa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan aloitteesta järjestettiin osa-aikaista käyttöoikeutta koskeva julkinen kuulemistilaisuus ja monet äänestäjäni pystyivät tulemaan kertomaan kokemuksistaan suoraan kyseiseen tilaisuuteen. Olen iloinen voidessani sanoa, että moniin ongelmiin, jotka otettiin esille kuulemistilaisuudessa sekä suullisissa esityksissä että silloin jättämissäni kirjallisissa todistusasiakirjoissa, on puututtu.
Erityisen huolen aiheena on ollut lomaklubien tai pistejärjestelmäklubien toiminnan lisääntyminen. Jo niiden jäsenyyttä koskevien sääntöjen luonteen vuoksi nämä klubit käyttävät hyväkseen nykyistä lainsäädäntöä, joka ei koske alle kolmen vuoden sopimuksia. Sen vuoksi suosittelisin parlamentille ehdotusta, joka kattaa kaikki tällaiset sopimukset ja siten sulkee nykyisen porsaanreiän.
Lisäksi olen tyytyväinen, että olemme ehdottaneet, että luottokorttitietojen käsittelemiseen pätisi sama harkinta-aika kuin muulla tavalla suoritettavaan ennakkomaksuun. Tavatessani oman vaalipiirini valitsijoita olen kuullut tarinoita viattomista lomanviettäjistä, jotka ovat antaneet osa-aikaisten käyttöoikeuksien kaupustelijoille vahingossa luottokorttitietonsa ja huomanneet lomalta paluunsa jälkeen, että heidän tileiltään on velotettu merkittäviä rahasummia. Samoin on myös välttämätöntä, että sopimuksen lopullisen allekirjoittamisen jälkeen kuluttajat on suojattu riittävästi ylläpitokustannusten kohtuuttomilta nousuilta ja että väärinkäytöstapauksissa oikeussuoja on helposti lomanviettäjien saatavilla.
Merkittävänä esteenä sellaiselle hyvitykselle ovat kulut, joita aiheutuu valitusten tekijöille, jotka ryhtyvät usein pitkiin oikeudellisiin toimiin maassa, jonka oikeudenkäynnissä he eivät tunne oloaan täysin luontevaksi. Sen vuoksi meidän on etsittävä uusia keinoja helpottaa näitä toimia ehkäpä sallimalla valitusten tekijöiden tarvittaessa käyttää omia kansallisia oikeusjärjestelmiään.
Nämä toimenpiteet edustavat välttämättömiä askelia kohti todellista kuluttajansuojaa eurooppalaisille lomanviettäjille, jotka ostavat tämäntyyppisiä lomia. Käsiteltävä mietintö ei ole kuitenkaan täydellinen ratkaisu kaikkiin ongelmiin. Toivon, että jäsenet voivat tukea tarkistustani, jolla pidennettäisiin harkinta-aikaa nykyisestä kymmenestä päivästä 28 kalenteripäivään. Tämä antaisi ihmisille todellisen mahdollisuuden harkita kirkkaassa päivänvalossa lomalta palattuaan, haluavatko he edetä ostoksensa kanssa.
Nyt toivon, että komissio voi tehdä sopivia lainsäädäntöehdotuksia mahdollisimman pian, jotta Euroopan unionin kansalaiset voivat nauttia kaikenlaisista osa-aikaiseen käyttöoikeuteen perustuvista lomista täysin rauhallisin mielin.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, esittelijä Medina ja Marinho yrittävät järjestelmällisellä tavalla osoittaa nykyisen osa-aikaista käyttöoikeutta koskevan yhteisön lainsäädännön viat ja osoittaa tehokkaan lainsäädännön edellyttävän, että uudistukset eivät jää yksipuolisiksi. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suuri ääntenenemmistö yhtyi tähän linjaukseen, ja siksi mietintö pitää hyväksyä yksimielisesti.
Esittelyn jälkeen laadittavan uuden lainsäädäntöehdotuksen pitää antaa ensiksi lopullinen vastaus ongelmiin, joita kuluttajat ovat tähän asti kohdanneet, toiseksi torjua käytännöt, joilla kierretään yhteisön lainsäädännössä määritellyt vakuudet ja kolmanneksi suojata kaikkia osapuolia.
On siis välttämätöntä, että direktiivin tasolla luokitellaan kaikki sopimusmuodot kiinteistöjen vuorokäytöstä viittaamatta pysyviin aikarajoihin, mitä tulee sopimuksen vähimmäispituuteen tai vuotuiseen käyttöaikaan. Tarpeellisia ovat myös säännöt, jotka ensiksi takaavat, että kiinteistövälittäjät hoitavat sopimusvelvoitteensa myös vararikko- ja maksukyvyttömyystapauksissa pitkällä aikavälillä, ja että kiinteistövälityslupien myöntämistä rajoitetaan, ja toiseksi takaavat kuluttajan oikeuden myydä ja yrityksen velvollisuuden ostaa lomaosake tiettyyn hintaan ja kolmanneksi takaavat lomaosakkeiden vaihtojärjestelmän.
Käytännön ongelmia ovat luoneet myös tuomioistuinten kansainvälisen toimivallan ja sovellettavan oikeuden kysymykset. Tästä syystä on toivottavaa, että kielletään sopimuslausekkeet, joilla asian käsittely siirretään off shore tuomioistuinten toimivaltaan tai ylipäänsä mihinkään muualle kuin kiinteistön sijaintipaikan tuomioistuinten toimivallan piiriin, samoin kuin sopimuslausekkeet, joilla asian käsittely siirretään kolmannen maan oikeuteen.
Kuten edellä sanoimme, yksipuolisen uudistuksen välttäminen edellyttää, että meidän on otettava huomioon myös kiinteistöjen omistajien edut. Lisäksi meidän pitää suhtautua säännökseen myös matkailun ja työllisyyden kehittämisen vipuna. Lopuksi, tähänastisen kokemuksen valossa on tarkasteltava mahdollisuuksia laatia eurooppalainen tiedotuskampanja, jolla edistetään luotettavaa toimintaa.

Wallis (ELDR).
Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, kuvitelkaa seuraava tilanne: Olette älykäs ja järkevä ihminen, joka on lomalla toisessa EU-maassa iäkkään ja hauraan äitinsä kanssa. Päädytte molemmat täysin tuntemattomien ihmisten houkuttelemina yli puoleksi päiväksi ummehtuneeseen huoneeseen, teille tarjotaan vähän tai ei lainkaan virvokkeita ja teistä tuntuu, että ulospääsynne on estetty, koska oven tukkii suurikokoinen mies. Päädytte allekirjoittamaan sopimuksen ja maksamaan ennakkomaksun osa-aikaista käyttöoikeutta koskevasta tuotteesta, jota ette halua. Palaatte kotiinne ja havaitsette, että olette menettäneet usean tuhannen punnan arvoisen ennakkomaksun ja että se yritys, jonka kanssa asioitte, on johonkin ulkomaiseen turvapaikkaan perustettu kelvoton pöytälaatikkoyhtiö. Teillä ei ole mitään mahdollisuutta oikeussuojaan. Kyllä, tämä on tositarina. Kuinka monet meistä ovat kuulleet tällaisia onnettomia tarinoita äänestäjiltämme osa-aikaista käyttöoikeutta koskevasta direktiivistä huolimatta?
Käsiteltävänä oleva mietintö on ajankohtainen. Sen sisällön mukaisesti on tarpeen toimia nyt eikä viivyttää toimia lisätutkimuksilla ja mietinnöillä.
Sallikaa minun kuitenkin ilmaista varoittava huomautus. Vaikka mietintö saa Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän tuen, en ole täysin vakuuttunut, että tämä varsin monimutkaisten ja erilaisten lainsäädäntöaloitteiden ja muiden aloitteiden kokoelma ratkaisee ongelman. Mielestäni ongelma on yksinkertaisesti seuraava: osa-aikaista käyttöoikeutta koskevat huijaukset ovat yksi kauhistuttavimmista merkeistä siitä, että emme ole luoneet yhtenäistä Euroopan oikeusaluetta. Kansalaistemme oikeussuojan saatavuus yli rajojen sisämarkkinoiden alueella on yhä estetty monin tavoin. Kansalaisia huijataan harvoin, jos koskaan, heidän omissa jäsenvaltioissaan. Roistot voivat liiankin helposti hyötyä yhtenäisen Euroopan oikeusalueen puuttumisesta. Jos he tietäisivät, että heitä ajettaisiin takaa heidän kotimaissaan, he miettisivät toisenkin kerran.
Minusta mietinnön kohta 15 on hyvä alku saada nämä sopimukset kuluttajasopimuksen määritelmän alaiseksi. Tämänkaltainen horisontaalinen lähestymistapa ratkaisee lopulta ongelman. Jos meillä olisi kunnollinen rajat ylittävä oikeussuojan saatavuus, osa-aikaisen käyttöoikeuden kanssa juonittelevat rosvot miettisivät toisenkin kerran ennen kuin riistäisivät lomailevia äänestäjiämme.

Marinho (PSE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää esittelijä Manuel Medina Ortegaa hänen ystävällisistä sanoistaan. Täytyy myöskin sanoa, että mietintö ei menettänyt mitään sillä, että hän tuli tilalleni.
Arvoisa puhemies, osa-aikaisen käyttöoikeuden vuorottelumahdollisuudet, niin kutsuttu timeshare, eivät varsinaisesti ole tehneet tyytyväiseksi kaikkia kuluttajia. Näihin tuotteisiin aiemmin liittyneet ongelmat ovat kaikille tuttuja, ja ne jatkuvat yhä, ja juuri näiden ongelmien takia aikoinaan otettiin käyttöön direktiivi 94/47, jonka tavoite oli antaa turvaa luottamuksen räikeää hyväksikäyttöä vastaan. On kuitenkin ongelmia, jotka jatkuvat edelleen. Direktiivi noudattaa pienimmän yhdenmukaistamisen periaatetta edellyttäen vain vähäisiä kuluttajansuojatoimenpiteitä. Näitä toimenpiteitä jäsenvaltiot voisivat laajentaa, jos pitäisivät sitä tarpeellisena. Valitettavasti juuri tämä menettely ei ole yleistynyt.
Tästä johtuen kuluttajat joutuvat nyt kohtaamaan sekalaisen joukon lakeja, jotka antavat joissakin valtioissa enemmän turvaa kuin toisissa. Direktiivin tarkistuksen jälkeen kuluttajien tekemien valitusten määrä unionissa on laskemisen sijaan kasvanut, kuten komissio on myöntänyt täytäntöönpanokertomuksessaan. Sitä paitsi on olemassa yhä hienostuneempia keinoja tarjota timeshare-tuotteita, kuten alle kolmen vuoden, tavallisesti alle 35 kuukauden pituiset sopimukset, jotka eivät täytä direktiivissä säädetyn minimiajan vaatimusta ja kiertävät yhteisön määräyksiä.
Samalla tavalla direktiivi kattaa vain kiinteistöt, joita käytetään vähintään seitsemän päivää vuodessa. Tämä sai aikaan timeshare-sopimusten lisääntymisen alle seitsemän päivän jaksoille. Siksi on selvää, että - kuten esittelijä Medina Ortega erinomaisesti toteaa - direktiiviä on pikaisesti muutettava. Kuluttajat tarvitsevat tehokkaat suojat toimilleen, etenkin niille, jotka tapahtuvat useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Ala tarvitsee takuut siitä, että reiluja käytäntöjä rohkaistaan ja tuetaan uudistetulla direktiivillä, joka poistaa pahennusta herättäneet käytännöt, joihin olemme törmänneet.
Arvoisa puhemies, joko otamme käyttöön säädökset, jotka luonnollisesti ilman lainsäädännöllistä liioittelua mahdollistavat tämän alan vapaan kehityksen, tai jätämme kaiken ennalleen ja altistumme - avoimessa tietoyhteiskunnassa, jossa elämme - kaikille tahallisille tai tahattomille rikkomuksille, jotka tähän alaan liittyvät ja joilla se voidaan tuhota niissä kilpailupuitteissa, joissa sen pitäisi toimia. Meidän tulee tehdä valintoja, jotka tukevat kuluttajia, matkailua, vapaa-aikaa, kaikille tarkoitettuja lomamahdollisuuksia sekä rehellisten ja vastuuntuntoisten myyjien kunnioittamista. Tässä hengessä haluan onnitella esittelijä Manuel Medina Ortegaa, koska hän tuo mietinnössään selvästi esiin puutteet, jotka tulevassa lakitekstissä on korjattava. Vastuu ja puheenvuoro ovat vastedes komissiolla.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, myös minä haluan onnitella kollegaani Medina Ortegaa ja hänen edeltäjiään tätä direktiiviä varten tehdystä työstä.
Jäsen Medina viittasi myös toimiin, joihin jäsenvaltioiden on ryhdyttävä tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi, ja vitkastelevaan tapaan, jolla ne ovat toimineet. Kaikkea on tehty liian vähän ja liian myöhään. On muodostunut petollisten toimien ääriryhmä - osa-aikaisella käyttöoikeudella huijaavat ihmiset. On menettelytapoja, joiden avulla käytetään hyväksi direktiivin aikarajoja, lomaklubit ja pistejärjestelmäklubit kasvavat ja niin edelleen. Hyvin lyhyen harkinta-ajan suomaa rajoitettua suojaa on vältelty. Pelkäänpä, etteivät eri jäsenvaltiot ole taaskaan ottaneet kaikkialla käyttöönsä harkinta-aikaa. Kollegani jäsen McCarthy ja muut suosittelevat kanssani kunnollista 28 päivän harkinta-aikaa, kun sopimus allekirjoitetaan muualla kuin ostajan asuinmaassa, mikä on normaali menettelytapa.
Omassa maassani osa-aikaista käyttöoikeutta koskevien petosten uhrit ovat liittyneet yhteen vaatiakseen toimintaa. Eräs äänestäjäni, Claire Griffiths, joka osallistui julkiseen kuulemistilaisuuteen täällä, järjesti boikotteja alueellaan toimiville edustajille. He onnistuivat vähentämään noiden ihmisten liiketoimintaa, mutta ryhmä odottaa edelleen asianmukaista oikeussuojaa ja rahojensa takaisin saamista.
Osa-aikaisen käyttöoikeuden omistajien yhdistys (the Association of Timeshare Owners) on tänään järjestämässä yhteissääntelykuntaa, joka käsittelee osa-aikaislomakohteiden hoitoa, joka on yksi muista esillä olevista asioista. Emme kiistele heidän kanssaan. Arvostan kaikkea, mitä yhteissääntelyn alalla tehdään. He tarvitsevat ja me tarvitsemme kuitenkin joko komission päätöslauselmaa tai direktiiviä. Se on ainoa tapa, jolla voimme osoittaa, että kykenemme täällä suojelemaan haavoittuvaisia ihmisiä hyväksikäytöltä, joka ei ole ainoastaan paatunutta vaan usein myös rikollista.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin kiittää mietinnön esittelijää, jäsen Medina Ortegaa, ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäseniä kaikesta heidän hyödyllisestä työstään tässä asiassa.
Pidän osa-aikaista käyttöoikeutta koskevaa asiaa erittäin vakavana. Kaupat solmitaan lähes yksinomaan rajojen yli ja niissä liikkuu yleensä erittäin merkittäviä rahasummia. Sen vuoksi onkin välttämätöntä, että pyrimme tarjoamaan kuluttajille korkealuokkaista suojaa tällä alalla. Nykyinen EU:n direktiivi on edistänyt merkittävästi kuluttajien oikeuksia luomalla pienimmän yhdenmukaistamisen. Olen kuitenkin hyvin tietoinen siitä, että yhä on olemassa useita kuluttajansuojaan liittyviä ongelmia. Mielestäni tämä ei johdu direktiivin siirtämisestä kansalliseen lainsäädäntöön, sillä komissio on jo vetänyt pois kaikki siihen liittyvät rikkomusmenettelyt, vaan sen soveltamisesta. Sen vuoksi on tehtävä enemmän.
Kuluttajia voivat uhata monet ongelmat, kun he ostavat kiinteistöjen osa-aikaisia käyttöoikeuksia. Ensinnäkin jotkut häikäilemättömät myyjät ja edustajat käyttävät aggressiivisia markkinointitekniikoita, jotka joko johtavat kuluttajia harhaan tai painostavat heitä ostamaan, usein omaksi harmikseen.
Toiseksikin on tullut uusia menettelytapoja, joissa osa-aikaista käyttöoikeutta koskevia sopimuksia tarjotaan eräiden pakettien, kuten pistejärjestelmäklubien tai yrityksen osakkeiden kautta. Näin kierretään tehokkaasti direktiivissä määrättyjä velvoitteita.
Tämän seurauksena kuluttajille ei anneta vaadittua tietomäärää eikä harkinta-aikoja.
Pidän päätöslauselmaanne erittäin tärkeänä. Sen johtopäätökset ja neuvoston päätelmät ja reaktiot komission vuoden 1999 kertomukseen direktiivin soveltamisesta luovat lujan pohjan tuleville toimille.
Lisäksi olen varma, että olette kanssani samaa mieltä, että meidän on toimittava välittömästi toimielintemme saamien lukuisten tätä asiaa koskevien valitusten takia. Uskon, että yleisempiin ongelmiin voitaisiin käydä käsiksi hyvää kauppatapaa koskevassa puitedirektiivissä.
Lakien yhdenmukaistamista on välttämätöntä jatkaa, jotta Euroopan unionissa voidaan saavuttaa yhdenmukainen ja korkeatasoinen kuluttajansuoja. Tämä on hahmoteltu kuluttajansuojaa koskevasta vihreästä kirjasta tehdyssä seurantatiedonannossa, jonka komissio on juuri hyväksynyt. Tämän lähestymistavan avulla voitaisiin puuttua niihin markkinointitapoihin, joihin kuuluu harhaanjohtavia väitteitä tai olennaisten tietojen antamatta jättäminen ennen sopimuksen tekemistä, ahdistamista, pakottamista tai pelottelua sekä toimituksen jälkeiseen asiakkaiden auttamiseen liittyviä asioita.
Lisäksi voidaksemme käsitellä kiireellisimpiä ongelmia meidän pitäisi luoda yhteyksiä lomaosakealan johtaviin yhdistyksiin ja jäseniin, jotta itsesäätely tehostuisi. Osa-aikaista käyttöoikeutta koskevia menettelysääntöjä voitaisiin käyttää kohottamaan standardeja ja puuttumaan niihin epäreiluihin ja sekaviin menettelytapoihin, joihin direktiivillä ei voida puuttua.
Minulle on vastikään kerrottu, että eräs eurooppalainen kauppayhdistys on ryhtynyt oikeustoimiin eräitä lomaklubeja vastaan Espanjassa Espanjan osa-aikaista käyttöoikeutta koskevan lain rikkomisen takia. Kyseinen yhdistys on antanut julkisille viranomaisille tietoja epärehellisistä menettelytavoista, joita on myöhemmin tutkittu. Useita lomaklubiyrityksiä on suljettu muutaman viime viikon aikana ja niiden johtajia on pidätetty osana tutkintaa.
Siten järjestelmällisempää yhteistyötä toimialan ja jäsenvaltioiden olennaisten yhteyskohtien välillä voitaisiin ja pitäisi rohkaista. Yhteistyön pitäisi pyrkiä yksilöimään yrityksiä, joiden kanssa on ollut ongelmia ja joita kohtaan voidaan ryhtyä pakkotoimenpiteisiin.
Sen vuoksi komissio turvautuu eurooppalaisten keskusten, Euroguichet-neuvontapisteiden kokemukseen ja työskentelee yhdessä tuomioistuinten ulkopuolisten riidanratkaisuelinten eurooppalaisen verkoston ja markkinointia valvovan kansainvälisen verkoston vastikään perustettujen selvitysyhteisöjen kanssa puuttuessaan tämänhetkisiin merkittäviin ongelmiin ja rohkaisee niitä tekemään tiivistä yhteistyötä toimialan kanssa.
Erityisesti jäsen Wallisin esille ottamat oikeussuojan saatavuuteen liittyvät asiat ovat tärkeitä, ja hän korostaa ongelman rajat ylittävää luonnetta, mikä on mielestäni oikein.
Ehdotuksemme, joka oli hyvää kauppatapaa koskevassa seurantakirjassa, viittaa erityisesti siihen, että jäsenmaiden on tarpeen tehdä yhteistyötä rikosten torjunnassa. Kuulemismenettelyssämme jäsenvaltioiden ja muiden valtioiden kanssa voimakasta vastakaikua sai kirjan se osa, jossa keskityttiin yhteistyöhän rikosten torjunnassa. Tämä mielessään komission on tarkoitus tehdä erityinen ehdotus kyseenomaiseen asiaan liittyen tämän vuoden loppuun mennessä tai ensi vuoden alussa.
Lisäksi jäsenvaltioiden väliset vastavuoroisten kieltovaltojen kaltaiset asiat olisivat myös mielestäni merkittäviä ja voisivat olla tehokkaita. Itse asiassa Euroopan unionin laajuista sopimusta ja kuluttajasopimusta täytyy käsitellä. Teemme juuri tätä pääosastossani, kuten varmasti monet teistä tietävätkin, ja teemme alaa koskevia ehdotuksia myös aikanaan, mieluummin ennemmin kuin myöhemmin.
Nämä ovat suunnitelmamme, mutta jos hahmottelemiini toimiin ryhtymisen jälkeen esiintyy ongelmia, joita ei voida ratkaista näillä toimenpiteillä, en epäröi tarkastella osa-aikaista käyttöoikeutta koskevaa direktiiviä komission juuri hyväksymässä kuluttajapoliittisessa strategiassa osoitetulla tavalla.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0253/2002).
Täällä on läsnä neuvoston puheenjohtaja Haarder, joka on kaiken lisäksi toiminut pitkään parlamentin jäsenenä ja tuntee hyvin sen toiminnan ja jäsenten toiveet.
Jäsen Gallagherin kysymys nro 6 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei enää ole Euroopan parlamentin jäsen poliittisesti varsin mielenkiintoisesta syystä: hän on nykyään Irlannin hallituksen ministeri. Lähetämme kirjallisen vastauksen hänen kysymykseensä.

Puhemies. -
Kysymys nro 1 Mihail Papayannakis (H-0356/02):

Aihe: Turkin joukkotiedotusvälineitä koskeva lakiesitys
Turkin hallitus aikoo hyväksyä joukkotiedotusvälineitä koskevan kiistellyn lakiesityksen, joka on maan perustuslain ja Turkin EU:lle antamien sitoumusten vastainen. Joukko EU:n virkamiehiä, jäsenvaltioiden diplomaatteja ja komission Ankaran edustaja ovat jo ilmaisseet huolestumisensa lakiesityksen sisällöstä.
Kun otetaan huomioon, että tällä lakiesityksellä laajennetaan kurdinkielisten radio-ohjelmien kieltoa, huolimatta Turkin viime kuun lopulla antamista sitoumuksista poistaa voimassa oleva kielto, loukataan ilmaisunvapauden demokraattista perusperiaatetta ja avataan mahdollisuus luoda valvomaton monopolijärjestelmä, katsooko neuvosto, että tämän lakiesityksen hyväksyminen on poliittisesti ja oikeudellisesti Kööpenhaminan liittymisehtojen sekä Turkin ja EU:n tulliliittosopimuksen mukaista? Voiko neuvosto ilmoittaa minulle, aikooko se puuttua asiaan varmistaakseen kansainvälisen oikeuden periaatteiden edellyttämien demokraattisten sääntöjen ja ihmisoikeuksien noudattamisen?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, kiitos ystävällisestä vastaanotosta. Voidaan sanoa, että Pat Callagher ei ole täällä, koska hänet on nimitetty ministeriksi, mutta toisaalta minä olen täällä, koska minut nimitettiin ministeriksi - näin voi käydä.
Haluaisin sanoa kysymykseen, että se kiistanalainen joukkotiedotusvälineitä koskeva laki, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, hyväksyttiin Turkin parlamentissa 15. toukokuuta tänä vuonna. Neuvoston käsitys on, että tämä joukkotiedotusvälineitä koskeva laki, jos se toteutetaan käytännössä, on selkeä takaisku, ja se rajoittaa entistä enemmän radio- ja tv-ohjelmien vapaata levitystä Turkissa. Neuvosto huomauttaa, että sen jälkeen, kun Turkin presidentti Sezer otti asian esille, Turkin perustuslakituomioistuin lykkäsi 13. kesäkuuta tämän lain viiden artiklan voimaantuloa, muun muassa jäsenten nimittämistä koskevan artiklan ja lain rikkomisesta aiheutuvia taloudellisia pakotteita koskevan artiklan voimaantuloa. Huomautan myös siitä, että perustuslakituomioistuin tutkii edelleenkin muun tekstin sisältöä. Neuvosto haluaa muistuttaa, että Euroopan komissio reagoi heti tähän lakiin siitä näkökulmasta, että laki ei toisaalta täytä poliittisia Kööpenhaminan kriteerejä, ja toisaalta se on ristiriidassa liittymistä koskevan kumppanuuden kanssa, joka edellyttää, että meidän on lakkautettava lyhyellä aikavälillä kaikki oikeudelliset määräykset, jotka kieltävät Turkin kansalaisia käyttämästä äidinkieltään televisio- ja radiolähetyksissä. EU on korostanut tätä ehtoa erittäin selkeästi Turkin kanssa käymissään vuoropuhelukokouksissa, viimeksi poliittisten johtajien kokouksessa 17. toukokuuta, joka järjestettiin Madridissa välittömästi sen jälkeen, kun Turkin parlamentti hyväksyi lain. Neuvosto seuraa tilannetta tarkasti, koska kyse on täysin ratkaisevista periaatteista. Tästä asiasta neuvosto ja jäsen Papayannakis ovat samaa mieltä.

Papayannakis (GUE/NGL).
Kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa, ja voin vielä sanoa, arvoisaa kollegaa. Todella paljon kiitoksia! Vastauksenne oli erittäin hyvä ja selkeä. Minulla ei ole mitään lisättävää. Haluaisin vain kysyä jotakin muuta: onko meillä tietoa, milloin tämä asia saadaan päätökseen, kielteisesti tai myönteisesti? Toivon tietenkin, että myönteisesti. Milloin siis tulee lopullinen päätös tämän lain voimaantulosta?

Haarder
. (DA) Haluaisin kiittää jäsen Papayannakisia ystävällisistä sanoista. Olen iloinen siitä, että olemme tästä asiasta samaa mieltä. En voi valitettavasti sanoa mitään siitä, milloin tämä asia saadaan päätökseen. Emmekö me kaikki voisi olla samaa mieltä siitä, että tarkkailemme yhdessä tilannetta ja että tyydymme pelkkiin painostustoimiin. Toivottavasti tilanne ratkeaa mahdollisimman pian.

Puhemies. -
Kysymys nro 2 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.
Mihail Papayannakis on ottanut nimiinsä Alexandros Alavanosin kysymyksen nro 3 (H-0365/02):

Aihe: Euroopan joukoista Nizzassa tehtyjen päätösten kumoaminen
Nizzan huippukokouksessa EU:n 15 jäsenvaltiota päätti, että Euroopan sotavoimien operaatioiden suunnitteluun tulevat osallistumaan ainoastaan Euroopan unionin jäsenvaltiot riippumatta siitä, käytetäänkö NATOn perusrakenteita.
Turkin hallitus reagoi voimakkaasti tätä Euroopan unionin viimeksi mainittua ja ainutlaatuista päätöstä vastaan ja uhkasi käyttää veto-oikeuttaan NATOn puitteissa, ellei se saa osallistua tasavertaisesti jäsenvaltioiden kanssa kyseisten päätösten tekemiseen. Tämän jälkeen amerikkalais-brittiläisen, virallisten elinten ulkopuolisen aloitteen tuloksena laadittiin "Ankaran teksti", joka on Nizzan päätösten kirjaimen ja hengen vastainen.
Neuvostolta kysytään: Sitooko EU:n menettelyjen ja myös NATOn ulkopuolella laadittu "Ankaran teksti" Euroopan unionia? Mihin EU:n päätökseen perustuen sen puheenjohtajavaltio ja korkea edustaja painostavat jäsenvaltioita hyväksymään "Ankaran tekstin"?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, voin kertoa seuraavaa neuvoston kannasta: EU ja NATO toistivat edellisessä Reykjavikissa järjestetyssä ministerikokouksessa lupauksensa kehittää tiiviit ja avoimet EU:n ja NATOn väliset suhteet ja totesivat, että useissa kohdissa oltiin edistytty, esimerkiksi järjestelyissä, jotka koskevat NATOn myöntämää tukea EU:n johtamiin operaatioihin. Osapuolet huomauttivat kuitenkin, että Washingtonissa vuonna 1999 järjestetyn NATOn huippukokouksen päätökset ja myöhemmin ministerineuvoston ja Nizzan Eurooppa-neuvoston päätökset merkitsevät, että useissa kohdissa tarvitaan lisäneuvotteluja. Kuten tiedämme, asiassa ei edistytty sen enempää, koska yksi NATOn jäsen suhtautui asiaan epäilevästi. Niin kutsuttu "Ankaran teksti" on epävirallinen yritys määritellä ne suuntaviivat, joiden puitteissa voimme esitetyt epäilykset huomioiden nopeuttaa sen lupauksen täyttämistä, joka koskee EU:n ja NATOn välisten tiiviiden ja avointen suhteiden kehittämistä. Eurooppa-neuvosto korosti Barcelonassa, kuinka tärkeää on, että EU:n ja NATOn välillä saavutetaan pysyvä järjestely mahdollisimman pian. Sen vuoksi puheenjohtajavaltiota pyydettiin yhdessä korkea edustaja Solanan kanssa käyttämään korkean tason asiaankuuluvia yhteyksiä, jotta myönteinen tulos saataisiin varmistettua. Puheenjohtajavaltio ja korkea edustaja tekevät kaikkensa löytääkseen niin EU:n, jäsenvaltioiden kuin NATOn jäsenvaltioidenkin kannalta hyväksyttävän ratkaisun, joka on kaikilta osin Nizzan Eurooppa-neuvoston päätösten mukainen ja jonka avulla voimme saavuttaa nopeasti tavoitteen, jonka kaikki EU:n ja NATOn jäsenvaltioiden ministerit vahvistivat Reykjavikissa.
Lopuksi Sevillassa 21.-22. kesäkuuta järjestetyssä Eurooppa-neuvostossa oltiin tyytyväisiä siihen edistykseen, jota puheenjohtajavaltio Espanja on saavuttanut niiden Nizzassa tehtyjen määräysten toteuttamisen kannalta, jotka koskevat EU:hun kuulumattomien eurooppalaisten liittolaisten mukaan ottamista, ja Sevillassa seuraavan puheenjohtajavaltion, siis Tanskan, tehtäväksi annettiin jatkaa tätä yhteistyötä yhteistyössä pääsihteerin kanssa, toisin sanoen korkean edustajan kanssa.

Papayannakis (GUE/NGL).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vastauksenne oli hyvin selkeä. Pyytäisin vain, jos mahdollista, antamaan hieman yksityiskohtaisempia tietoja, mitä Sevillan päätösten jälkeen tapahtuu. Jos ymmärsin oikein, Sevillassa puheenjohtajavaltio Espanja sai kiitosta siitä, mitä tapahtui, että päätettiin jatkaa ponnisteluja ratkaisun löytämiseksi, mutta käsittääkseni siellä keskusteltiin myös joistakin lisäyksistä tähän paljon puhuttuun asiakirjaan, joka ei ole sitova, mutta jolla on poliittista merkitystä. Onko Sevillan jälkeen tullut lisätietoja? Tiedämmekö miten tämän asiakirjan parantaminen etenee, ja mitkä ovat todennäköisyydet?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa jäsen Papayannakisille, että en todellakaan voi vastata hänen esittämäänsä kysymykseen enkä myöskään hänen lisäkysymykseensä. Asiahan on niin, että Tanska ei sille perustamissopimuksessa myönnetyn puolustusasioita koskevan erivapauden vuoksi vastaa unionin puheenjohtajakautenaan asioista, joissa kyse on sellaisten ratkaisujen ja toimien laatimisesta ja täytäntöönpanosta, jotka vaikuttavat puolustusasioihin. Näissä asioissa puheenjohtajavaltiona toimii Kreikka, ja sen vuoksi esittäisin, että mahdolliset lisäkysymykset esitettäisiin kirjallisesti, jonka jälkeen niihin vastataan kreikkalaisen kollegani tarkkojen ohjeiden mukaisesti.

Puhemies. -
Koska kyse on niin ainutlaatuisesta tapauksesta, myönnän jäsen Papayannakisille puheenvuoron työjärjestyspuheenvuoroa varten.

Papayannakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, en halunnut vihjata mitään Tanskan syrjään jättäytymisestä, mutta, koska syrjään jättäytyminen koskee sekä ulkopolitiikkaa että euroa, neuvoston puheenjohtajan vastaus merkitsee, että näihin istuntoihimme, jotka on omistettu neuvostolle osoitetuille kysymyksille, on ehkä kutsuttava myös Kreikan edustaja. Arvoisa puhemies, jätän teidän asiaksenne mahdollisesti esittää tätä puhemiehistölle.
Kirjalliset kysymykset eivät riitä, kuten neuvoston puheenjohtaja Haarder suositteli. Ne ovat hyviä, mutta suullisilla kysymyksillä on muita ansioita, koska ne tarjoavat mahdollisuuden myös täydentäviin kysymyksiin ja vastauksiin jne. Kenties meidän pitäisi harkita asiaa?

Puhemies. -
Istunnon puhemiehenä panen ongelman merkille, mutta puheenvuoron saa nyt neuvoston puheenjohtaja Haarder.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin vakuuttaa jäsen Papayannakisille, että puheenjohtajavaltio Tanska vastaa puheenjohtajuudesta myös sisäasioiden valiokunnan asioissa siitä huolimatta, että tietyt sen toimivaltaan kuuluvat asiat sisältyvät Tanskan erivapauden piiriin ja että vastaamme Ecofin-neuvoston puheenjohtajuudesta, mutta kun kyseessä on puolustusasioihin vaikuttavat ratkaisut ja toiminta, kunnioitamme sitä ratkaisua, jonka Tanska teki jo monta vuotta sitten, ja annamme Kreikan vastata neuvoston puheenjohtajuudesta tässä asiassa. Haluaisin lisätä, että Tanskan hallitus, Tanskan parlamentin enemmistön tavoin, haluaa poistaa nämä erivapaudet mahdollisimman nopeasti, mutta aina siihen asti kunnes niiden poistaminen on hyväksytty kansanäänestyksessä, kunnioitamme niitä. Kunnioitamme demokraattista päätöstä, ja olen iloinen siitä, että jäsen Papayannakis ymmärtää tämän, ja olemme erittäin iloisia siitä, että Kreikan hallitus on näin avulias ja että yhteistyö on alkanut näin hyvin puheenjohtajavaltio Tanskan toimintaohjelman laatimisessa, jossa Kreikka on vastannut puolustusta koskevasta osuudesta.

Puhemies. -
Kysymys nro 4 Olivier Dupuis (H-0371/02):

Aihe: Georgia
EU:n ja Georgian välinen parlamentaarinen yhteistyövaliokunta hyväksyi Tbilisissä 29.-30. huhtikuuta 2002 pidetyssä neljännessä kokouksessaan lopullisen asiakirjan, jonka 14 kohdassa kehotetaan "Georgian ja EU:n viranomaisia soveltamaan mahdollisimman pian kumppanuus- ja yhteistyösopimusta, jotta luotaisiin perusta assosiointisopimusneuvottelujen käynnistämiselle".
Voiko neuvosto kuvata perinpohjaisesti yhteistyösopimuksen kohtia, joita ei ole vielä pantu täytäntöön, syitä siihen, miksi niitä ei ole vielä pantu täytäntöön, sekä neuvoston laatimaa strategiaa ja asialistaa, joiden avulla sopimus on tarkoitus panna täytäntöön mahdollisimman pian?
Eikö neuvostonkin mielestä Georgian erittäin vaikea alueellinen sijainti huomioon ottaen kumppanuus- ja yhteistyösopimus tai myöhemmin assosiointisopimus ole EU:n puolelta riittävä vastaus, jonka perusteella Georgia voi selviytyä kohtaamistaan haasteista? Eikö neuvostonkin mielestä olisi syytä lakata välttelemästä kysymystä Georgian liittymisestä EU:hun ja sisällyttää Georgia viivyttelemättä ehdokasvaltioiden joukkoon, ottaen huomioon, että maan liittyminen on sidoksissa sen valmiuksiin sisällyttää yhteisön säännöstö kansalliseen lainsäädäntöönsä?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, EU:n ja Georgian välinen kumppanuus- ja yhteistyösopimus tuli voimaan 1. heinäkuuta vuonna 1999. Sen piti aluksi olla voimassa 10 vuotta, jonka jälkeen sen voimassaoloa piti pidentää automaattisesti aina vuosi kerrallaan. Sama ehto koskee kaikkia kumppanuus- ja yhteistyösopimuksia, joita EU on solminut. Sen vuoksi on koko ajan ollut selvää, että Georgian kanssa solmittu kumppanuus- ja yhteistyösopimus oli pitkän aikavälin sitoumus kummankin osapuolen kannalta.
Tarkasteltaessa kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen tavoitetta, on selvää, että se on luonut vankan perustan EU:n ja Georgian välisille tiiviimmille suhteille. Se on luonut puitteet poliittiselle vuoropuhelulle, joka on vaikuttanut yhteyksiemme kehittymiseen. Se on myös edistänyt osaltaan kumppaneiden välisiä taloudellisia suhteita - toisaalta on selvää, että paljon työtä on vielä tekemättä, erityisesti kun tuemme Georgian pyrkimyksiä parantaa demokratiaansa ja kehittää talouttaan. Työtä on myös paljon lainsäädännöllisessä, hallinnollisessa, taloudellisessa, sosiaalisessa, rahoituksellisessa, ei-sotilaallisessa, tieteellisessä, teknologisessa ja kulttuuriin liittyvässä yhteistyössä.
Kuten sanottu, on ollut selvää, että kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen puitteissa tehtävä yhteistyö vie aikaa. Georgia on lisäksi joutunut taistelemaan myös joidenkin aivan erityisten ongelmien kanssa. Vuodesta 1991 lähtien miljoona ihmistä on paennut Georgiasta, asukaskohtainen bruttokansantuote on pudonnut 70 prosenttia, ja 60 prosenttia ihmisistä elää tällä hetkellä köyhyysrajan alapuolella. Kaksi ratkaisematonta sisäistä konfliktia on merkinnyt sitä, että maan rajojen sisäpuolella on nyt lähes 300 000 asuinseudultaan siirtymään joutunutta henkilöä. Georgian alueellista turvallisuutta koskeva tilanne on hyvin vaikea; korruption torjunta on herättänyt vastustusta monilla eri tahoilla - tilanne on melko traaginen. Tuemme Georgian toiveita siitä, että se liitettäisiin tiiviimmin mukaan eurooppalaisiin malleihin ja rakenteisiin. EU on maksanut 350 miljoonaa euroa tukea sen jälkeen, kun maa itsenäistyi vuonna 1991, mutta neuvoston mielestä tässä vaiheessa ei olisi järkevää harkita mitään sopimusasioissa tapahtuvaa edistystä. Olemme vakuuttuneita siitä, että meidän on keskityttävä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksien täydelliseen toteuttamiseen. Tämä käy ilmi myös presidentti Shevardnadzen äskettäin korkea edustaja Javier Solanalle lähettämästä kirjeestä, jossa hän kertoo tarpeista, jotka koskevat tämän sopimuksen toteuttamiseen liittyvää edistystä. Tämä riippuu tietysti poliittisista, sosiaalisista ja taloudellisista uudistuksista sekä niiden kahden sisäisen konfliktin ratkaisemisesta, joista Georgia on itse täysin vastuussa. Neuvosto haluaa tässä yhteydessä korostaa, että nämä kaksi Georgian sisäistä konfliktia ja Etelä-Kaukasuksen muiden valtioiden välinen konflikti merkitsevät, että alueen olot eivät ole lainkaan vakaat. Vakauden puute johtaa terrorismiin, köyhyyteen, korruptioon, heikkoihin poliittisiin toimielimiin, laittomaan kauppaan, maastamuuttoon ja etnisten yhteenottojen vaaraan liittyviin ongelmiin. Konfliktien ratkaisun on sen vuoksi oltava tärkein tehtävämme. Se vaatii hyvää tahtoa ja toimia kaikilta Etelä-Kaukasuksen valtioilta sekä kansainväliseltä yhteisöltä.
Teemme yhteistyötä Georgian kanssa säännöllisissä kokouksissa, joita järjestetään yhteistyöneuvostomme ja yhteistyövaliokuntamme puitteissa. Georgia voi kuitenkin edelleenkin ryhtyä itse joihinkin toimiin tilanteensa parantamiseksi. Olemassa olevan lainsäädännön puutteellinen täytäntöönpano estää edistyksen ja rajoittaa EU:n tuen vaikutuksia. Georgia ei ole vieläkään noudattanut sitä velvoitetta, johon se sitoutui lokakuussa 2000 ja joka koskee kumppanuus- ja yhteistyösopimusta koskevan kansallisen ohjelman hyväksymistä. Odotamme, että tässä asiassa edistytään. Lopuksi haluaisin kiittää jäsen Dupuis'ta siitä, että hän on osoittanut suurta sitoumusta tässä asiassa - toivon, että vastauksestani on käynyt ilmi, että neuvosto seuraa tilannetta tarkkaavaisesti ja että olemme jäsen Dupuis'n tavoin pahoillamme tilanteesta. Tarkoitan sitä, että teemme parhaamme; joudumme pyytämään Georgiaakin ryhtymään toimiin.

Dupuis (NI).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, yhdyn ehdottomasti toteamukseenne, joka koskee Georgiassa vallitsevan tilanteen traagista luonnetta. Olen myös täysin samaa mieltä kanssanne siitä, mitä sanoitte, ja siitä, mitä pääministeri Rasmussen kertoi meille tänä aamuna laajentamisprosessin tärkeydestä poistettaessa kahtiajakoa, joka nykypäivän Euroopan mantereella on vallinnut. Tiedämme myös, mitä liittymismahdollisuus on merkinnyt kaikille Keski-Euroopan maille näiden pyrkiessä ratkaisemaan niitä valtavia ongelmia, joita näillä valtioilla on ollut ja on edelleenkin.
Se mitä ehdotamme, ei eroa siitä, mitä olemme ehdottaneet ja antaneet Keski- ja Itä-Euroopan maille eli mahdollisuuden liittyä unioniin. Liittymismahdollisuus ei tarkoita liittymistä huomenna, vaan takuuta siitä, että Georgialla on puitteet, joiden sisällä se voi ratkaista ongelmansa. Tiedämme, että tällä hetkellä asia ei ole näin, tiedämme Venäjän paineet, tunnemme Venäjän roolin sisäisissä konflikteissa, joista puhuitte.
Kysymykseni on siis seuraava: suostuisitteko ehdottamaan neuvostolle unionin toimivana puheenjohtajana, että se harkitsee mahdollisuutta sisällyttää Georgia ehdokasvaltioiden joukkoon?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, joudun toteamaan hyvälle ystävälleni ja entiselle kollegalleni, jäsen Dupuis'lle, että Georgian asettaminen mahdollisten ehdokasvaltioiden luetteloon on valitettavasti epärealistista. Mielestäni Euroopan unionin pitää harkita jäsenyyden vaihtoehtoja, kun kyse on läheisistä ja kaukaisemmista naapureistamme idässä ja etelässä. Tietyille Euroopan valtioille jäsenyys on selvä ratkaisu, toisille se on täysin epärealistinen. Me saamme herättää yhteistyökumppaneinamme olevien valtioiden päämiehissä pelkästään realistisia toiveita. Mielestäni ei olisi viisasta, ainakaan nykyisessä tilanteessa, että antaisimme presidentti Shevardnadzelle tai muillekaan Georgian johtajille toiveita mahdollisesta jäsenyydestä.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa Haarder, myös minä haluaisin onnitella teitä ja meitä siitä, että olette täällä nyt neuvoston puheenjohtajana. Kysymykseni liittyy myös Georgiaan. Viittasitte oikeutetusti siihen, että Georgian turvallisuustilanne riippuu Kaukasuksen turvallisuustilanteesta, ja haluaisinkin kysyä teiltä, mihin toimiin neuvosto ryhtyy parantaakseen Kaukasuksen turvallisuustilannetta T?et?enian ongelman ratkaisulla, jotta siten myös Georgian tilanne saadaan vakaammaksi. Sillä niin kauan kuin T?et?eniassa on epävakaat olot ja niin kauan kuin siellä on vallalla vapaudettomuus ja sota, niin kauan ei myöskään Georgiaan saada vakautta.

Puhemies. -
Hyvä jäsen Posselt, ne ovat naapurimaita. En osaa sanoa, voidaanko kysymyksenne sanoa olevan Georgiaa koskeva lisäkysymys, mutta neuvoston puheenjohtaja voi vastata siihen halutessaan.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, voin vastata vain lyhyesti jäsen Posseltille, että Venäjän hallituksen kanssahan käydään jatkuvaa vuoropuhelua T?et?eniaan liittyvästä ongelmasta. Emme saa aliarvioida tätä ongelmaa, emmekä teekään niin. Tästä asiasta keskusteleminen on olennainen osa Venäjän kanssa käytävää vuoropuhelua, enkä mitenkään kiistä sitä, etteikö T?et?enian ongelmalla olisi yhteyksiä Georgian ongelmiin. Joten jäsen Posselt on tavallaan oikeassa, mutta sanon vain, että asiasta käydään jatkuvaa vuoropuhelua, sitä ei ole unohdettu, mikä käy ilmi myös myöhempien kysymysten yhteydessä, kunhan pääsemme niin pitkälle.

Evans, Robert (PSE).
Minäkin haluaisin toivottaa neuvoston puheenjohtajan Haarderin tervetulleeksi uuteen tehtäväänsä. Puheenjohtaja Haarder rohkaisi minut toimimaan sanomalla, että hän ei halua herättää toiveita Georgian kaltaisissa valtioissa, joihin jäsen Dupuis viittasi.
Tiedän kokemuksestani Romanian kanssa - joka on 11. tai 12. Euroopan unioniin liittymistä odottavien valtioiden joukossa - että sen valtion pitää koossa valo tunnelin päässä; toivo, että se voi liittyä Euroopan unioniin, sen rikkaisiin naapureihin, vauraaseen kerhoon. Jos sanotte muille valtioille - olipa se sitten Georgia tai joku entisen Jugoslavian maa - että emme halua herättää heissä toivoa, onko olemassa vaara, että ne työnnetään levottomuuteen, sisäiseen taisteluun, mahdolliseen väkivaltaan ja että paineet muuttaa länteen kasvavat? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voisitteko selventää tätä kantaa?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, ymmärrän erittäin hyvin tämän ajatuksenkulun, mutta kysymys on siitä, onko viisasta näyttää Georgialle valoa tunnelin päässä, onko se hyvä ratkaisu nykyisiin ongelmiin. Tunnelihan voi olla niin pitkä - ja sitä se on tässä tapauksessa - että toivoa ei juurikaan ole, ja voidaan sanoa, että toivo voi yhtä hyvin johtaa huomion pois täysin läheisistä ja ajankohtaisista velvoitteista, joita Georgia ei täytä, mukaan lukien tietyt Georgian kanssa tehdyt sopimukset. Mielestäni ei olisi järkevää kehottaa Georgiaa pyrkimään jäseneksi. Neuvon on oltava huomattavasti käytännönläheisempi: noudattakaa olemassa olevia sopimuksia, ratkaiskaa edessä olevat ongelmat. Georgia sijaitsee kuitenkin tietääkseni Euroopassa, ja olemassa on tietenkin teoreettinen mahdollisuus, jonka mukaan Georgia voi joskus päästä jäseneksi, sitä mahdollisuutta ei voitane sulkea pois. Tällä asialla ei kuitenkaan ole minkäänlaista tekemistä nykyisen, ikävän tilanteen kanssa.

Puhemies. -
Kysymys nro 5 Liam Hyland (H-0379/02):

Aihe: WTO ja tuonti maailman köyhimmistä maista
Euroopan unioni päätti äskettäin sallia 48 köyhimmälle maalle rajattoman tullivapaan pääsyn unionin markkinoille, maataloustuotteet mukaan lukien. Aloite on maailmanlaajuisesti ensimmäinen. Muiden kehittyneiden maiden toivotaan seuraavan EU:n esimerkkiä. Aikooko neuvosto esittää julkilausuman päätökseen liittyvästä nykytilanteesta ja siitä, aikovatko muut kehittyneet maat seurata Euroopan unionin antamaa mallia?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, EU järjesti vähiten kehittyneitä valtioita koskevan YK:n konferenssin Brysselissä vuoden 2001 toukokuussa. Konferenssissa hyväksyttiin julistus ja toimintaohjelma, jossa vahvistettiin, että tavoitteena on parantaa vähiten kehittyneiden valtioiden pääsyä markkinoille, koska pyrimme tavoitteeseen, jonka mukaan kaikille vähiten kehittyneiden valtioiden tuotteille annetaan tulliton ja kiintiötön pääsy kehittyneiden valtioiden markkinoille. Yleisten asioiden neuvosto hyväksyi viime vuoden helmikuun 26. päivä "Kaikki paitsi aseet" -aloitteen, ja valmistellessaan Dohassa viime vuoden marraskuussa järjestettyä WTO:n ministerikokousta EU kehotti muita kehittyneitä valtioita toteuttamaan vastaavia aloitteita ja siten noudattamaan lupausta, joka sisältyy Singaporessa vuonna 1996 hyväksyttyyn WTO:n toimintasuunnitelmaan, joka koskee vähiten kehittyneiden valtioiden tuotteiden tullitonta markkinoillepääsyä. YK:n pääsihteeri Kofi Annan on toivonut sitä yhtä hartaasti. Tällä hetkellä kuitenkaan mikään niistä toimista, joita suuret valtiot ovat toteuttaneet, ei vastaa läheskään "Kaikki paitsi aseet" -aloitetta. Uuden Seelannin aloite noudattaa eniten EU:n esimerkkiä. Kanada, Japani ja Yhdysvallat ovat myös edistyneet asiassa, mutta ne ovat edelleenkin jäljessä EU:n tekemään aloitteeseen verrattuna.
UNCTAD:in äskettäin tekemässä tutkimuksessa tarkastellaan ehdotuksen vaikutuksia. Tutkimuksessa todetaan, että kaikki vähiten kehittyneet valtiot hyötyvät ehdotuksesta. Hyödyt olisivat kuitenkin paljon suuremmat, jos muut neljän osapuolen kokouksen osallistujat - Kanada, Japani ja Yhdysvallat - noudattaisivat EU:n esimerkkiä. Tällä hetkellä vain puolet näiden valtioiden vientituotteista ovat tullivapaita, kun kyse on Kanadaan, Japaniin ja Yhdysvaltoihin tapahtuvasta viennistä. Kanadan Albertassa jokin aikaa sitten järjestetyssä G8-maiden kokouksessa valtioilla oli uusi mahdollisuus keskustella näistä kysymyksistä. Kokouksessa keskityttiin erityisesti Afrikkaan, jossa suurin osa näistä köyhistä valtioista sijaitsee. Asia siis etenee, ja Euroopan unioni voi olla ylpeä siitä, että olemme tehneet maailmanlaajuisesti rohkeimman aloitteen tässä asiassa.

Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin toivottaa neuvoston puheenjohtajan tervetulleeksi ja todellakin kiittää häntä hyvin yksityiskohtaisesta ja laajasta vastauksesta. Päätös sallia köyhimpien valtioiden pääsy Euroopan unionin markkinoille on käytännön osoitus halustamme auttaa näiden valtioiden taloudellista kehittymistä pitkällä tähtäimellä. Se on ainoa luotettava ja kestävä tapa edistyä. Mutta onko neuvostolla tietoa, miten paljon jotkut noista valtioista ovat kyenneet hyödyntämään tätä tilaisuutta EU:n suhteen? Ehkäpä neuvoston puheenjohtaja voisi myös kertoa näkemyksensä siitä, millaisia vaikeuksia nämä valtiot kohtaavat, kun niiden tulee täyttää Euroopan unioniin liittymisen tuomat vaatimukset.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, kysyjä on oikeassa siinä, että tämän tuen antaminen on tärkeää; kysymyksen yksityiskohtaisempaan osaan vastaaminen on kuitenkin komission tehtävä. Kehotan siis kysymään asiaa komissiolta.

Puhemies. -
Kysymys nro 7 Dirk Sterckx (H-0384/02):

Aihe: "Mansikka-asetuksen" riittämättömyys, kun tuotteiden vapaalle liikkuvuudelle asetetaan vakavia esteitä
Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisen kanaalitunnelin rahtiliikennettä on häiritty vakavasti marraskuusta 2001 lähtien. Komissio on ryhtynyt kaikkiin mahdollisiin toimenpiteisiin, mihin sillä on "mansikka-asetuksen" mukaan valtuudet. Kun tarkastellaan nykyistä tilannetta, on todettava, että mansikka-asetuksessa säädetyt komission toimivaltuudet ovat riittämättömät. Kanaalitunnelin kautta kulkevien tuotteiden vapaata liikkuvuutta häiritään edelleen vakavasti. Miksi neuvosto hylkäsi komission ehdotuksen tämän asetuksen soveltamisalan laajentamiseksi ja parantamiseksi, ja mihin toimenpiteisiin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet soveltaakseen neuvoston (sisämarkkinat) 27. syyskuuta 2001 tekemää päätöslauselmaa?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, voin kertoa, että pohjoisissa jäsenvaltioissa on edelleenkin mansikka-aika. Neuvosto ottaa huomioon komission kertomuksen, joka koskee tuotteiden vapaata liikkuvuutta koskevan asetuksen - niin kutsutun "mansikka-asetuksen" -käyttöä, 27. syyskuuta 2001 antamassaan päätöslauselmassa, johon jäsen Sterckx viittasi. Komission kertomus sisälsi muun muassa joitakin ehdotuksia asetuksen muuttamiseksi sen soveltamisalan laajentamisesta ja menettelyjen nopeuttamisesta. Kertomus ei kuitenkaan ollut komission muodollinen ehdotus, johon neuvoston olisi pitänyt ottaa kantaa. Neuvostoa ja parlamenttia kehotettiin vain ottamaan kertomus huomioon. Neuvosto päätti kuitenkin reagoida komission kertomukseen hyväksymällä kyseisenä päivänä virallisia päätöslauselmia "sisämarkkinoita" koskevassa kokouksessa. Neuvosto päätti, että jäsenvaltioiden pitäisi yhdessä komission kanssa käyttää asetusta joustavammin, jotta perusvapauksien suoja huomioitaisiin paremmin, mukaan lukien lakko-oikeus tai -vapaus. Vaikka kokemukset asetuksen käytöstä olivat edelleenkin rajalliset, neuvosto piti hyvinä joitakin niistä komission tekemistä aloitteista, joiden tavoitteena on helpottaa käytäntöön soveltamista, esimerkiksi käsikirjaa niistä menettelyistä, joita on noudatettava, jos tuotteiden vapaalle liikkuvuudelle asetetaan esteitä. Neuvosto pyrkii edelleenkin turvaamaan täysin tuotteiden vapaan liikkuvuuden jäsenvaltioiden välillä. Tämä on olennainen osa sisämarkkinoita. Neuvoston 7. joulukuuta 1998 tekemä päätöslauselma, joka hyväksyttiin samaan aikaan asetuksen kanssa, sekä 27. syyskuuta 2001 tekemä päätöslauselma vahvistavat molemmat asiat.
Viitaten jäsen Sterckxin kysymykseen siitä, mihin toimenpiteisiin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet soveltaakseen neuvoston 27. syyskuuta 2001 tekemää päätöslauselmaa, voidaan todeta, että neuvoston tehtävä ei ole valvoa, mihin toimenpiteisiin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet tässä asiassa. Neuvosto ei myöskään saa jäsenvaltioilta tietoja tällaisista toimista, enkä sen vuoksi voi valitettavasti vastata kysymyksen tähän osaan.

Sterckx (ELDR).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen luonnollisesti erityisen iloinen voidessani osoittaa sanani teille teidän nykyisessä ominaisuudessanne.
Kysymyksessä on oikeastaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteestä Kanaalin alittavassa tunnelissa, joka on toiminut viime marraskuusta lähtien 40 prosentin kapasiteetilla. Asia on erityisen harmillinen eräille yrityksille ja yleisesti suuri ongelma raideliikenteelle, joka on kuitenkin ympäristöä säästävä kuljetusmuoto. Haluaisinkin pyytää neuvoston puheenjohtajaa huolehtimaan neuvoston kokouksissa siitä, että puheenjohtajavaltio vaatii jäsenvaltioita tekemään kaiken mahdollisen tavaroiden vapaan liikkuvuuden ylläpitämiseksi. Kysymykseni liittyy nimenomaan tähän: mitä te aiotte puheenjohtajana tehdä asialle? Nykyisellään tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskeva "mansikka-asetus" on liian heikko. Mielestäni sitä olisi vahvistettava. Komission jäsen Bolkestein vastasi yhteen kysymykseeni, että neuvosto torjuu tämän tien. Onko hän kenties erehtynyt? Kysymykseni koskee sitä, mitä te voitte tehdä asialle käytännössä, jotta varmistetaan tavaroiden vapaa liikkuvuus myös Kanaalin alittavassa tunnelissa, koska tämä asia siirretään aina uudelleen taka-alalle.

Haarder
. (DA) Haluaisin varmistaa, että minulla on oikea käsitys siitä, että tällaisten sääntöjen noudattamisen varmistaminen on komission tehtävä. En halua muutoin mitenkään vähätellä jäsen Sterckxin mainitsemaa ongelmaa. Voimme hyvin kuvitella, millaisia taloudellisia tappioita tämä voi aiheuttaa, eivätkä asianomaiset henkilöt voi ymmärtää asiaa, koska olemassahan on EU:n sääntöjä, joiden tarkoituksena on varmistaa heidän liikevaihtonsa. Joten en vähättele asiaa, ja vien asiaa mielelläni eteenpäin neuvostossa, mutta tarkastuksen suorittaminen kuuluu komissiolle.

Puhemies. -
Kysymys nro 8 Marit Paulsen (H-0389/02):

Aihe: Teollinen kalastus ja eläinperäisten proteiinien kielto
Teollisen kalastuksen vaikutukset ympäristöön ja luonnon monimuotoisuuteen ovat yleisesti tiedossa. Kuten tunnettua, tällaisen kalastuksen pääasiallisena tavoitteena on tuottaa proteiinipitoista kalajauhoa kotieläintuotantoa ja arvokkaampien kalojen viljelyä varten.
Eläinperäisten proteiinien käyttö eläinten rehussa on kielletty EU:ssa neuvoston 4. syyskuuta 2000 tekemällä päätöksellä (2000/766/EY

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, vuonna 1992 laadittiin kertomus, jossa käsitellään Pohjanmerellä, Skagerrakissa ja Kattegatissa - Tanskaa ympäröivillä merillä - suoritettavaa teollista kalastusta. Neuvosto on sen jälkeen moneen otteeseen keskustellut teollisen kalastuksen vaikutuksista ympäristöön, mutta neuvosto ei ole milloinkaan hyväksynyt tätä asiaa koskevaa yhteistä kantaa. Komissio esitti 28. toukokuuta tänä vuonna tiedonannon yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta. Komissio ehdottaa tiedonannossa, että kalajauhon valmistustarkoituksessa suoritettava teollinen kalastus kohdistetaan kaloihin, joille ei ole kaupallisia kuluttajamarkkinoita, ja että tällaista kalastusta on edelleenkin suoritettava erittäin harkitusti. Neuvosto ei ole vielä keskustellut tästä komission tiedonannosta. Neuvoston päätöstä 2000/766/EY sovelletaan vain märehtijöille tarkoitetun kalajauhorehun osalta ja vain silloin, jos rehu on komission päätöksen sisältämien määräysten mukaista. Tämä on ainoa vastaus, jonka voin antaa, ja myönnän, että vastaus ei ole kovin tyydyttävä, mutta neuvosto ei ole vielä keskustellut komission tiedonannosta. Haluaisin lopuksi korostaa, että ymmärrän oikein hyvin, että kysyjä esittää tämän kysymyksen. En siis kuitenkaan voi sanoa asiasta sen enempää juuri nyt.

Puhemies. -
Haluatte muotoilla kysymyksen uudestaan? Oikein hyvä. Kiitän jäsen Paulsenia tästä päätöksestä.

Puhemies. -
Kysymys nro 9 Cecilia Malmström (H-0396/02):

Aihe: Kuuban hallituksen vastaiset toimet ja tuki demokratialiikkeelle
Kuuban riippumattomia kirjastoja kannattavan liikkeen johtajalle Gisela Delgado Sablónille on myönnetty Lars Leijonborgin demokratiapalkinto. Puolueeni myöntää tämän palkinnon valtiodiktatuureissa asuville henkilöille, jotka ovat tehneet arvokasta työtä demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta. Delgado Sablón on kutsuttu Tukholmaan noutamaan palkintoaan ja olen kutsunut hänet Kuuban tilannetta käsittelevään seminaariin, joka pidetään Euroopan parlamentissa.
On valitettavasti käynyt ilmi, että Kuuban hallitus kieltäytyy myöntämästä Delgadolle maastapoistumisviisumia. Tämä on jälleen yksi esimerkki siitä, miten kommunistihallinto järjestelmällisesti vainoaa demokraatteja Kuubassa. Olisi ollut hyvin tärkeää demokratialiikkeelle, jos Delgado Sablón olisi voinut vierailla Tukholmassa ja Brysselissä kertoakseen maansa tilanteesta.
Mihin toimenpiteisiin neuvosto aikoo ryhtyä Kuuban hallitusta vastaan, jotta se lopettaisi demokraattien vainoamisen ja tukisi henkilöitä, jotka tekevät työtä demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta Kuubassa?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, neuvosto on täysin selvillä Kuuban ihmisoikeus- ja perusvapaustilanteesta sekä siitä, että siellä tarvittaisiin järjestelmä, joka perustuu perusvapauksiin ja muihin oikeuksiin. Tällainen järjestelmä sisältyy Kuuban perustuslakiin, mutta sitä ei ole pantu täytäntöön. Juuri tästä syystä Kuuba on nykyään ainoa Latinalaisen Amerikan valtio, jonka kanssa EU ei ole tehnyt yhteistyösopimusta. Vuodesta 1996 lähtien EU:n ja Kuuban suhteet ovat olleet määriteltyjä Kuubaa koskevassa EU:n yhteisessä kannassa.
Kuten yhteisessä kannassa on todettu, Kuuban suhteiden tavoitteena on edistää siirtymistä pluralistiseen demokratiaan ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioitusta sekä kestävän talouden rakentamista ja Kuuban väestön elintason parantamista. Mielestämme tulostavoitteinen vuoropuhelu ja humanitaarinen apu ovat parhaat välineet, joiden avulla nämä tavoitteet voidaan saavuttaa. Kuuban kanssa käytävä vuoropuhelu, jonka Kuuban viranomaiset keskeyttivät huhtikuussa 2000, käynnistettiin virallisesti uudestaan 1. ja 2. joulukuuta viime vuonna, kun korkeassa asemassa olevista virkamiehistä koostunut EU:n troikka matkusti Havannaan. Troikan otti vastaan kuubalainen valtuuskunta, jota johti ulkoministeri Felipe Perez Roque. EU:n troikka tapasi myös asiantuntijatason kuubalaisen valtuuskunnan, kun YK:n ihmisoikeustoimikunta kokoontui huhtikuussa tänä vuonna.
Yleisten asioiden neuvosto hyväksyi 17. kesäkuuta tänä vuonna Luxemburgissa järjestetyssä kokouksessa Kuubaa koskevan EU:n yhteisen kannan 11. arvioinnin. Neuvosto vahvisti uudelleen, että nämä tavoitteet ovat edelleenkin ajankohtaisia. Neuvosto piti tärkeänä vuoropuhelun jatkamista Kuuban kanssa, jotta konkreettisia tuloksia voitaisiin saavuttaa, ja se antoi myös ymmärtää, että neuvosto odottaa Kuuban hallitukselta selkeää viestiä, jonka mukaan yhteisen kannan sisältämät tavoitteet on saavutettu.
Tämän vuoden 20. toukokuuta, kun Varela-hanke esitettiin Kuuban kansankokoukselle, neuvosto esitti Euroopan unionin puolesta julistuksen, jossa se piti Varela-aloitetta myönteisenä asiana. Varela-hanke on mielestämme tärkeä aloite, joka voi Kuuban kansalaisyhteiskunnan voimakkaan tuen avulla edistää niitä muutoksia, joita valtio tarvitsee ja joita Kuuban yhteiskunta vaatii. Kuuban perustuslakiin perustuvan aloitteen tavoitteena on ottaa käyttöön järjestelmä, joka sisältää perusvapauksia ja muita oikeuksia, jotka on säädetty jopa perustuslaissa, mutta joita ei ole toteutettu käytännössä. EU toivoo julistuksessa, että kansalliskokous ottaa aloitteen harkintaansa ja että Varela-hanke käynnistää keskustelun, joka voi edistää rauhallista siirtymistä pluralistiseen demokratiaan ja itsensä kanssa sovussa elävään kuubalaiseen yhteiskuntaan.
Luxemburgissa 17. kesäkuuta järjestetyssä kokouksessa neuvosto käsitteli Kuubaa koskevan EU:n yhteisen kannan 11. arviointia. Silloin vahvistettiin, että yhteinen kanta on edelleenkin EU:n Kuuban politiikan perusta, ja silloin todettiin, että tämä politiikka on edelleenkin ajankohtainen. Neuvosto kiinnitti huomiota tiettyihin myönteisiin merkkeihin, kuten suurempaan uskonnonvapauteen, poliittisten vankien pienempään määrään, kuolemanrangaistuksesta luopumiseen edellisen kahden ja puolen vuoden aikana ja monien ihmisoikeuksia koskevien YK:n välineiden ratifiointiin. Neuvosto totesi, että viime aikoina on ollut havaittavissa merkkejä siitä, että Kuuban viranomaiset ovat muuttuneet avoimemmiksi. Tätä pidettiin alkuna ja odotettiin, että Kuuban hallitus ryhtyisi myönteisiin toimiin, jotka johtavat konkreettisiin uudistuksiin, joilla pyritään demokraattisiin arvoihin perustuvaan järjestelmään. Neuvosto seuraa kiinnostuneena kyseisen hankkeen kehitystä, jonka perusta on perustuslaissa, ja kehottaa Kuuban hallitusta tarkastelemaan sitä oikeutettuna aloitteena, koska se olisi merkittävä toimi näiden uudistusten toteuttamisen kannalta. Johtopäätös on siis, että neuvosto kiinnittää mitä suurimmassa määrin huomiota Kuubaan, seuraa Kuuban kehitystä, asettaa vaatimuksia Kuuballe ja esittää jatkossakin vaatimuksia Kuuballe, mutta se panee samalla merkille sen vaatimattoman edistyksen, jota kaikesta huolimatta on tapahtunut ja jonka neuvosto toivoo johtavan suurempaan edistykseen tulevaisuudessa.

Malmström (ELDR).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tervetuloa tänne. On mukava nähdä teitä. Kiitän vastauksesta ja korostan, että uusia asioita on tapahtunut sen jälkeen, kun esitin kysymyksen. Liberaaliryhmä järjestää huomenna Kuuban demokratisoitumista käsittelevän seminaarin. Kutsuimme sinne neljä Kuuban kansalaista, jotta he voisivat osallistua kokoukseen, mutta Kuuban viranomaiset kieltäytyivät myöntämästä heille maastapoistumisviisumia. Sain 15 minuuttia sitten faksin välityksellä terveiset Kuuban lähettiläältä, joka sanoi, että seminaari on loukkaus Kuuban kansalaisia kohtaan. Kuten tiedätte, Kuuban hallitus on toteuttanut perustuslain muutoksen, jonka seurauksena sosialismi on kirjattu ikuisesti perustuslakiin. Kuuban tapahtumat ovat tietenkin ennen kuulumaton kommunistisen hallituksen provokaatio.
Valmisteleekohan puheenjohtajavaltio Tanska lisää painostustoimia, nyt kun voimme huomata, että demokratisoimisaloitteita on niin paljon? Näkemämme pienet parannukset eivät näytä johtavan mihinkään. EU:lla on erittäin merkittävä asema tässä asiassa, ja Kuuban oppositio tarvitsee meitä kipeästi.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, ymmärsin erittäin selvästi, että kyse oli kysymyksestä. Kysymyksen aiheena oli mielestäni liberaaliryhmän tekemä aloite ja se, mitä minä voin sanoa siihen, että Kuubasta ei saa maastalähtöviisumia tällaiseen seminaariin osallistumista varten. Vastaukseni on, että tämä on jännittävä ja myönteinen aloite. Aloite on kuitenkin valitettavasti osoittanut, että kestää vielä kauan ennen kuin Kuubassa kunnioitetaan perusihmisoikeuksia. Tämä ei saa lannistaa meitä, ja olen iloinen niistä tiedoista, joita Cecilia Malmström kertoi. Ne ovat opettavaisia, ja meidän on tietenkin otettava ne huomioon.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ettekö pidä vähintäänkin tekopyhänä kiinnostusta demokratiaan ja ihmisoikeuksiin maassa, joka huolimatta pitkäaikaisesta kauppasaarrosta ja USA:n sitä vastaan käymästä armottomasta sodasta on onnistunut saavuttamaan korkeimman elintason ja koulutustason Keski- ja Etelä-Amerikassa? Eikö teidän mielestänne pidä myöskään kunnioittaa kuubalaisten ylivoimaisen enemmistön tahtoa puolustaa sosialistista isänmaataan ja eikö teidän mielestänne pidä osoittaa USA:n hallinnolle välitön vaatimus lopettaa rikollinen kauppasaarto ja terrori Kuubaa ja Kuuban kansan johtajia vastaan? Todellakin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mitä aiotte tehdä niiden viiden kuubalaisen taistelijan vapauttamiseksi, jotka USA on vanginnut juuri siitä syystä, että he ovat tuominneet Yhdysvaltojen harjoittaman terrorin Kuubaa ja sen johtajia vastaan?

Haarder
. (DA) Haluaisin sanoa jäsen Korakasille, että en toivo, että sosialistisen edistyksen pitäisi merkitä demokratian ja ihmisoikeuksien puuttumista, huonoja mahdollisuuksia matkustaa toisiin valtioihin ja huonoja mahdollisuuksia osallistua keskusteluihin. Tällainen sosialistista edistystä koskeva määritelmä ei olisi mielestäni järkevä. Yhdysvaltain pakotteista voidaan olla mitä mieltä tahansa, enkä aio toistaa koko tarinaa, mutta eihän ole epäilystäkään siitä, että Kuubassa olisi voitu järjestää vapaat vaalit ja että siellä olisi voitu edistyä huomattavasti enemmän ihmisoikeusasioissa, ja siinä tapauksessa ne, jotka haluavat pakotteiden poistamista, olisivat olleet vahvoilla.

Puhemies. -
Kysymys nro 10 Lennart Sacrédeus (H-0399/02):

Aihe: YK:n erityinen lasten istunto
Päätöslauselmassa, jonka Euroopan parlamentti antoi 11. huhtikuuta 2002 ennen YK:n erityistä lasten istuntoa, jossa todetaan muun muassa, että Euroopan parlamentti "tukee näkemystä, jonka mukaan perhe on yhteiskunnan perusyksikkö, jolla on ensisijainen vastuu lasten suojelemisesta, kasvatuksesta ja kehityksestä". Tämän vuoksi Euroopan parlamentti toteaa, että "lapsille sopivan maailman (...) on samalla oltava myös perheille sopiva maailma".
Millä tavalla neuvosto toimi erityisen lasten istunnon aikana sisällyttääkseen Euroopan parlamentin kannanotot istunnon aikana hyväksyttyyn loppuasiakirjaan? Millä tavalla saavutettiin edistystä sen korostamisessa, että perhe on perustavaa laatua oleva yhteiskunnan perusyksikkö?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin ensin viitata jäsen Sacrédeusin kysymykseen sen vastauksen osalta, jonka neuvosto antoi vastaavaan kysymykseen viime vuoden lokakuussa, jolloin kyse oli YK:n erityisestä lasten istunnosta, joka piti alunperin järjestää syyskuussa 2001. Kuten tiedätte, istunto järjestettiin 11. syyskuuta 2001 tapahtuneiden terrorihyökkäysten vuoksi vasta 10.-12. toukokuuta 2002.
Haluaisin yleensäkin kertoa, että erityisen lasten istunnon tulokset ovat nyt luettavissa UNICEFin kotisivulta. Olen iloinen pystyessäni ilmoittamaan parlamentille, että toimintasuunnitelma, jonka kokous hyväksyi, sisältää todellakin perhettä koskevan osuuden, jota Euroopan unioni ehdotti. Osuus kuuluu englanniksi näin:

Sacrédeus (PPE-DE).
Haluaisin kiittää ministeri Bertel Haarderia hänen vastauksestaan ja toivottaa entisen kollegamme tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin Eurooppa-ministerinä.
Haluaisin kiittää Euroopan unionia siitä työstä, jota se on tehnyt, kun kyse on perheen aseman korostamista yhteiskunnan perusyksikkönä. Haluaisin kysyä muutaman lisäkysymyksen ministeri Bertel Haarderilta.
Vaikuttaako tämä jotenkin neuvoston omaan työhön, kun kyse on väestöllisestä haasteesta, jonka pääministeri Göran Persson määritteli maaliskuussa 2001 järjestetyssä Tukholman Eurooppa-neuvostossa yhdeksi EU:n kaikkein tärkeämmäksi asiaksi tulevaisuuden kannalta? Eikö se, että korostamme sitä, että perheet voivat olla erilaisia, merkitse kuitenkin sitä, että EU korostaa sitä, että lapsilla on oikeus äitiin ja isään, elämään yhteisössä ja että heillä on siten oikeus saada lisäturvaa?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi, että painotin väärää tavua jäsen Sacrédeusin nimessä, tämä ei toistu - olen kuitenkin itsekin tottunut siihen.
Mielestäni muotoiluni oli hyvin tasapainoinen. Olen samaa mieltä siitä, että paras lähtökohta lasten normaalin lapsuuden kannalta on, että hänellä on isä ja äiti, mutta tilannehan ei ole aina näin onnellinen. Olemassa on kuitenkin lapsia, jotka kasvavat ilman sekä isää että äitiä, mutta joilla voi olla onnellinen lapsuus ja hyvä elämä, ja sen vuoksi on mielestäni tärkeää, että emme määrittele perheen käsitettä liian tarkasti.
Väestöllisistä vaatimuksista, siis väestön vähenemisestä, voidaan keskustella pitkään. En pidä ongelmaa niin dramaattisena kuin jotkut väittävät, mutta tehtäväni ei ole ottaa neuvoston puolesta kantaa siihen jatkuvaan keskusteluun, jota meidän on käytävä tästä kysymyksestä. Tämä liittyy yleensäkin myös valtioihimme suuntautuvaa maahanmuuttoa koskevaan kysymykseen, ja olen sitä mieltä, että tätä asiaa koskevan keskustelun aloittaminen ei olisi tarkoituksenmukaista.

Puhemies. -
Kysymyksiä nro 11 ja 12 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa asiaa. Kysymys nro 11 Carlos Carnero González (H-0402/02):

Aihe: Demokraattisen opposition johtajien vastainen oikeudenkäynti Päiväntasaajan Guineassa
Toukokuun 23. päivänä 2002 Päiväntasaajan Guineassa järjestetään oikeudenkäynti demokraattisen opposition muutamaa johtajaa vastaan. Oikeudenkäynti perustuu syytteisiin, jotka ovat täysin vailla perusteita, eikä oikeusvaltiolle ominaista prosessin puolueettomuutta taata mitenkään. Syytettyjen joukossa on muiden muassa yhden merkittävimmän oppositiovoiman, Convergencia para la Democracia Social (CPDS) -ryhmittymän johtaja Plácido Micó.
Oikeudenkäynti on selvä osoitus Päiväntasaajan Guinean hallituksen täydellisestä haluttomuudesta noudattaa kansainväliselle yhteisölle, muun muassa EU:lle, tekemiään sitoumuksia demokratiaan siirtymisestä.
Mihin toimenpiteisiin EU on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä tämän oikeudenkäynnin takia sekä suojellakseen demokraattista oppositiota diktaattori Teodoro Obiangin tuomittavilta hyökkäyksiltä?  Kysymys nro 12 Raimon Obiols i Germà (H-0407/02):

Aihe: Oppositiojohtajien pidätykset Päiväntasaajan Guineassa
Päiväntasaajan Guinean CPDS-puolueen (Sosiaalisen demokratian yhteenliittymä) pääsihteeri Plácido Micó Abogo on ollut kotiarestissa siitä lähtien, kun hänet pidätettiin 9. toukokuuta. Abogon väitetään osallistuneen Emilio Biyogon ja Felipe Ondo Obiangin kotona pidettyyn kokoukseen, jossa syytösten mukaan suunniteltiin vallankaappausta presidentti Obiangia vastaan.
CPDS-puolue laillistettiin helmikuussa 1993 kansainvälisen yhteisön painostuksesta. Siihen saakka Päiväntasaajan Guinean hallitus oli vastustanut CPDS:n ja muiden poliittisten ryhmien laillistamista sekä syyttänyt CPDS:ää hallituksen tuolloin ajaman "demokratisoitumishankkeen" vastaiseksi.
Mitä tietoja neuvoston puheenjohtajalla on demokraattisiin puolueisiin kuten CPDS:ään kuuluvien poliittisten vastustajien pidätyksistä Päiväntasaajan Guineassa?
Mitä mieltä neuvoston puheenjohtaja on Päiväntasaajan Guinean demokratisoitumiskehityksen edistymisestä?
Mihin toimiin neuvosto on ryhtynyt, jotta kyseisessä maassa voidaan taata perusoikeuksien ja erilaisten demokraattisten voimien poliittisten oikeuksien kunnioittaminen?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, neuvosto on kiinnittänyt huomiota oppositiopoliitikkojen pidätyksiin Päiväntasaajan Guineassa, ja myös pidätyksiä koskeviin kiistanalaisiin oloihin, oikeustapaukseen ja viimeksi annettuihin tuomioihin. Vaikka syyttäjäviranomaiset vaativatkin kuolemanrangaistusta, oppositiojohtajat tuomittiin lopuksi kuuden ja kahdenkymmenen vuoden välisiin vankeusrangaistuksiin, koska he olivat suunnitelleet vallankaappausta presidentti Obiangia vastaan.
Siitä huolimatta, että presidentti on vakuuttanut kunnioittavansa ihmisoikeuksia, EU on ilmaissut huolensa oikeudenkäynnin aikana tapahtuneiden menettelyyn liittyvien epäsäännönmukaisuuksien sekä syytettyjen väitetyn kidutuksen ja pahoinpitelyn johdosta. Pidätyksen laillisuus herättää edelleen monia kysymyksiä.
Maanantaina 10. kesäkuuta puheenjohtajavaltio lähetti EU:n puolesta julistuksen hieman tuomion julistamisen jälkeen. Siinä puheenjohtajavaltio vetosi Päiväntasaajan Guinean asianomaisiin viranomaisiin, jotta he ryhtyisivät tarvittaviin toimiin tuomioiden kumoamiseksi ja jotta he varmistaisivat sen, että syytettyjen perusoikeuksia kunnioitetaan. EU:n käsityksen mukaan hatarat todisteet syytettyjä poliitikkoja vastaan ovat räikeässä ristiriidassa tuomioiden ankaruuden kanssa. Sen vuoksi vaadimme, että tapauksia käsitellään uudelleen.
EU epäili vakavasti viranomaisten tahtoa puolustaa oikeusvaltioperiaatetta ja täyttää ne ihmisoikeuksia koskevat velvoitteet, joihin äskettäin järjestetyssä YK:n ihmisoikeustoimikunnan 58. kokouksessa sitouduttiin. EU viittasi lisäksi Päiväntasaajan Guinean velvoitteisiin, joista määrätään kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai alentavan toiminnan tai tuomion vastaisessa yleissopimuksessa - yleissopimuksessa, johon valtio on äskettäin liittynyt. EU on siis toiminut nopeasti, johdonmukaisesti ja vahvasti, ja se suhtautuu, kuten on käynyt ilmi, erittäin epäillen Päiväntasaajan Guinean tuomioistuimen kyseisiin tuomioihin.

Carnero González (PSE).
Uskon kaikella kunnioituksella, että neuvoston puheenjohtajalle on toimitettu vastaus, joka on varmaankin jossakin, mutta ei ainakaan maapallolla tai Euroopan unionissa, saati sitten Päiväntasaajan Guineassa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vastauksenne osoittaa, että ette ole ymmärtänyt tai halunnut ymmärtää, että Päiväntasaajan Guineassa järjestettiin oikeudenkäynti, jossa ei ole minkäänlaisia demokraattisia takeita, jossa annetut rangaistukset pohjautuivat perusteettomiin syytöksiin ja jossa pidätetyt, sittemmin tuomitut, ovat joutuneet vakavaan hengenvaaraan. En tiedä, oletteko esimerkiksi tietoinen, että he eivät ole saaneet mitään syötävää viikkoon ja että 48 tuntia sitten kaksi heistä jouduttiin viemään vakavista tuskista kärsivinä tehohoitoon Malabon sairaalaan.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, aiotteko kunnioittaa sitä Päiväntasaajan Guinean tilannetta koskevaa komission vastausta, jonka asiasta vastaava komission jäsen antoi viime täysistunnossa, ja ennen kaikkea noudattaa tätä asiaa koskevaa parlamentin päätöslauselmaa ja soveltaa siis Cotonoun yleissopimusta?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, Cotonoun sopimushan sisältää pykäliä, joiden perusteella Euroopan unioni pystyy aloittamaan vuoropuhelun, arvostelemaan, pyytämään selvityksiä, ja näin Euroopan unioni onkin toiminut, enkä ole vastauksessani mitenkään puolustellut Päiväntasaajan Guineaa. Olen päinvastoin sanonut voimakkaita sanoja. Totesin lopuksi unionin olevan tyytymätön tuomioistuinten toimintaan, annettuihin tuomioihin, ja jos jäsen Carnero González niin haluaa, ilmaisen myös unionin tyytymättömyyden siihen tapaan, jolla Päiväntasaajan Guineassa kohdellaan pidätettyjä henkilöitä ja vankeja.

Obiols i Germà (PSE).
Arvoisa puhemies, sallinette, etten lyhyen puheenvuoroni aikana turvaudu yhteenkään kiertoilmaisuun.
Kyse on meille todellakin varsin läheisten ihmisten elämästä tai kuolemasta. CPDS:n (Sosialistiseen Internationaaliin kuuluva sosiaalidemokraattinen puolue) pääsihteeri Plácido Micó on henkilökohtainen ystäväni, joka tuomittiin tässä oikeudenkäynnissä tai pikemminkin halpamaisessa farssissa, jossa ei ainoastaan rikottu täysin ja kokonaan kaikkia oikeustakeita, vaan myös käytettiin myös erittäin törkeää ruumiillista kidutusta.
Pyydämme siis neuvoston puheenjohtajaa ryhtymään välittömiin toimiin, sillä Malabosta toissapäivänä saamamme tiedot ovat äärimmäisen hälyttäviä. Kyse ei ole pelkästään siitä, että tilanne pitäisi tuomita joko kiertelevästi tai suorapuheisesti, vaan siitä, että Euroopan unionin on näytettävä voimansa, jotta tämä karmea näytelmä saataisiin heti loppumaan.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, olenhan itse ollut Euroopan parlamentin jäsen ja osallistunut päätösten muotoiluun tapauksissa, joissa hyökkäyksiä ja julmuuksia on tapahtunut kaikkialla maailman valtioissa. Monissa näissä tapauksissa voidaan toimia samalla tavoin kuin olen neuvoston puolesta ilmoittanut meidän toimineen. Voimme laatia vetoomuksia, voimme tutkia asioita, voimme vaatia kyseisiä valtioita noudattamaan allekirjoittamiaan sitoumuksia. Yleensähän on vaikeaa - anteeksi, että sanon näin - hyökätä kyseiseen valtioon, ryhtyä poliisitoimiin; joten tarkoitan, että neuvosto toimii tässä asiassa täysin samoin kuin parlamentti usein tekee: nimittäin laatii vetoomuksia, hyväksyy päätöksiä, vaatii valtioita noudattamaan tekemiään velvoitteita, viittaa valtioiden allekirjoittamiin kansainvälisiin yleissopimuksiin ja niin edelleen. Olemme toimineet näin, ja se on ainoa tapa toimia tällaisissa tapauksissa, ja voin vakuuttaa, että neuvosto on seurannut tarkasti tilannetta, myös tilanteen aivan viimeaikaista kehitystä.

Puhemies. -
Kysymys nro 13 Bill Newton Dunn (H-0405/02):

Aihe: Kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen
Kun otetaan huomioon 15 jäsenvaltion Kioton pöytäkirjan yhteydessä antama sitoumus vähentää kuuden kasvihuonekaasun päästöjään, miten neuvosto itse aikoo vähentää omaa energiankulutustaan?
Onko se tietoinen siitä, että se voisi vähentää energiankulutusta valtavasti pelkästään hyväksymällä Euroopan parlamentille yhden ainoan toimipaikan?

Haarder
Arvoisa puhemies, haluaisin vakuuttaa jäsen Newton Dunnille, että neuvosto kannattaa vahvasti Kioton-pöytäkirjan toteutumista, ja vakuutankin hänelle, että neuvoston mielestä rakennusten energiankulutus on erittäin tärkeä asia. Haluaisin viitata Euroopan yhteisön energiatehokkuutta koskevaan päätöslauselmaan, joka hyväksyttiin vuonna 1998, ja haluan viitata myös niihin johtopäätöksiin, jotka neuvosto vastaavasti hyväksyi 30. toukokuuta 2000 ja 5. joulukuuta 2000 energiatehokkuutta koskevan komission toimintasuunnitelman osalta ja joissa neuvosto pyysi rakennusalaa koskevia erityistoimia. Neuvosto on myös tunnustanut energiatehokkuuden merkityksen niissä johtopäätöksissä, jotka hyväksyttiin 10. lokakuuta 2000 ja jotka koskevat yhteisiä ja koordinoituja politiikkoja ja kasvihuonekaasujen rajoittamista koskevia EU:n toimia, koska siten edistäisimme niiden tavoitteiden saavuttamista, jotka asetettiin Euroopan ilmastonmuutosohjelmassa.
Mitä tulee toimintasuunnitelmassa ehdotettuihin erityistoimiin, komissio on tällä välin esittänyt neuvostolle ehdotuksen direktiiviksi, joka koskee rakennusten energiatehokkuutta. Neuvosto lähetti parlamentin lausunnon perusteella yhteisen kantansa parlamentin käsiteltäväksi ennen kesäkuun istuntokauden loppumista viime kuussa.
Toisen kysymyksen yhteydessä on muistettava, että esimerkiksi EU:n toimielinten kotipaikkaa koskevia kysymyksiä säännellään siinä pöytäkirjassa, joka on sidoksissa EU:n perustamissopimukseen, EHTY:n perustamissopimukseen ja EURATOMin perustamissopimukseen ja joka koskee Euroopan yhteisöjen toimielinten ja tiettyjen yhteisöjen elinten ja palvelujen sekä Europolin toimipaikan määrittelyä. Tätä pöytäkirjaa voidaan muuttaa vain EU:n perustamissopimuksen 48 artiklan mukaisen menettelyn avulla. Kysymys on sen vuoksi esitettävä toisessa foorumissa, mistä uskon jäsen Newton Dunnin olevan täysin samaa mieltä.

Newton Dunn (ELDR).
Minäkin haluaisin ilmaista iloni sen johdosta, että neuvoston puheenjohtaja on täällä. Ystävänä ja kollegana on hyvin mukavaa nähdä hänen palanneen, ja jos asiat sattuisivat sujumaan huonosti Kööpenhaminassa, olen varma, että näkisimme hänet hyvin mielellämme jälleen istumassa yhdellä näistä istuimista. Älkäämme kuitenkaan puhuko sellaisesta huonosta mahdollisuudesta ennen kuin mitään tapahtuu.
Kiitos vastauksestanne esittämääni kysymykseen. Ymmärrän, että kysymys toimipaikasta kuuluu todellakin käsitellä muulloin, vaikka tämän rakennuksen poistaminen käytöstä säästäisi paljon energiaa.
Olen erityisen kiinnostunut asiasta, koska Euroopan unionin toimielinten tulisi näyttää esimerkkiä. Toivon, että toimimme esimerkkinä maailmalle yrittämällä säästää energiaa. Siksi ehdotankin, että jos lykkään kysymyksen neuvoston puheenjohtajalle joulukuun istuntojaksoon, ehkä hän lupaa kertoa minulle sitten tarkasti, mitä neuvosto on tehnyt omille rakennuksilleen säästääkseen energiaa ja toimiakseen esimerkkinä maailmalle. Haluan tietää esimerkiksi energiaa säästävistä valokatkaisimista tai mistä tahansa muista toimenpiteistä, joihin neuvosto aikoo ryhtyä kuuden seuraavan kuukauden aikana toimiakseen esimerkkinä maailmalle.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa jäsen Newton Dunnille sydämelliset kiitokset hänen tervetulotoivotuksestaan. Hän on ilmaissut kantansa hyvin selvästi ja välitän mielelläni asian neuvoston toimivaltaisille elimille.

Puhemies. -
Kysymys nro14 Bernd Posselt (H-0408/02):

Aihe: Loya jirga ja Afganistanin tulevaisuus
Mikä on neuvoston puheenjohtajan kanta loya jirgan eli Afganistanin perinteisen heimokokouksen valmisteluihin ja mitä jatkotoimenpiteitä neuvosto suunnittelee maan vakauttamiseksi?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Posseltia kysymyksestä. Neuvosto, UNAMA ja muut kansainväliset tarkkailijat ovat yleisesti ottaen tyytyväisiä Kabulissa kesäkuun puolivälissä järjestetyn ylimääräisen kokouksen tuloksiin. loya jirga -prosessi on yleisesti ottaen täyttänyt onnistuneesti Bonnin sopimuksessa asetetut tavoitteet, toisin sanoen valtionpäämiehen valitsemisen ja väliaikaisen hallituksen rakenteen ja sen keskeisten henkilöiden hyväksymisen. Valtion tärkeimmät poliittiset voimat ovat tukeneet tätä loya jirgaa, ja koko prosessin saama kansan tuki on ollut epätavallisen voimakasta. Eri kansanosat olivat edustettuina tässä loya jirgassa todennäköisesti paremmin kuin koskaan aikaisemmin. Se oli etnisesti hyvin tasapainoinen, ja osallistujista merkittävä määrä oli naisia. Tämä on huomionarvoinen tapaus, kun otamme huomioon vaikean turvallisuuteen ja politiikkaan liittyvän ympäristön sekä tiukan aikataulun, osittain asuinseuduiltaan siirtymään joutuneen kansan ja luotettavan infrastruktuurin, mukaan lukien tilastojen puutteen. Neuvosto tiedostaa kuitenkin ne vaikeudet ja ongelmat, jotka ovat olleet olemassa ennen loya jirgaa. Organisatoriset ongelmat häiritsivät useasti osallistujien valintaa, mutta niin tekivät myös ehdokkaiden kiusaamis-, pettämis-, pelottelu- tai tappamisyritykset. Nämä tapaukset eivät olleet harvinaisia, mutta ne eivät kuitenkaan pystyneet muuttamaan prosessin rakennetta ja aikataulua, eivätkä ne myöskään pystyneet heikentämään prosessin oikeudellisuutta. Neuvosto on edelleenkin vakuuttunut siitä, että ylimääräinen kokous on parantanut mahdollisuuksia edistää kansanosien välistä sovintoa ja sellaisen vakaan poliittisen rakenteen luomista, joka on välttämätön Afganistanin jälleenrakentamisen kannalta.
Tässä asiassa neuvosto haluaa vielä kerran korostaa, että Tokiossa luvatun EU:n jälleenrakennustuen maksaminen riippuu edelleenkin siitä, osallistuvatko kaikki afganistanilaiset osapuolet myönteisesti tähän prosessiin sekä Bonnin sopimuksen sisältämien tavoitteiden saavuttamiseen. Valtion vakauden parantamiseksi EU on aina Bonnin prosessin alusta lähtien vahvistanut useaan kertaan, että se tukee vakaasti Afganistanin jälleenrakentamista. Jäsenvaltiot vastaavat myös tulevaisuudessa suurimmasta osasta Kabuliin sijoitettavista ISAF-joukoista. Yhteisö ja jäsenvaltiot maksavat jatkossakin sitä jälleenrakennustukea, joka luvattiin kansainvälisessä tuenmyöntäjien konferenssissa, joka järjestettiin Tokiossa tämän vuoden tammikuussa. Yhteisö ja jäsenvaltiot ovat luvanneet maksaa jo pelkästään tänä vuonna 600 miljoonaa euroa, ja jatkossa 2,3 miljoonaa euroa aina vuoteen 2006 asti. Koska olemme yksi neljästä Afganistanin jälleenrakennusta koskevan johtoryhmän puheenjohtajista, EU:lla on jatkossakin mahdollisuus osallistua aktiivisesti maan jälleenrakentamiseen. EU haluaa edelleenkin maksaa kipeästi tarvittavaa humanitaarista tukea, ja se on siten suurin tuenmaksaja Afganistanille. Voin lisätä, että Sevillan Eurooppa-neuvoston päätelmissä mainittiin, että meidän pitää maksaa myös asuinseudulle palauttamista koskevaa tukea Afganistanille, kuten UNHCR on pyytänyt.
Viime kuukausina alueella on suoritettu useita nopeasti vaikuttavia hankkeita, ja useat keskipitkän ja pitkän aikavälin jälleenrakennus- ja kehityshankkeet ovat vähitellen käynnistymässä. EU osallistuu jatkossakin tarvittavaan turvallisuussektorin uudistamiseen, ja sen osalta useat jäsenvaltiot ovat johtavassa asemassa mitä tulee puolustusvoimien, rajavartijoiden, poliisivoimien, huumeidentorjuntaviranomaisten ja niin edelleen koulutukseen. Monet EU:n valtuuskuntien korkean tason vierailut ovat syventäneet poliittisia yhteyksiä Afganistanin johtajiin. Nämä yhteydet jatkuvat, ja mikä tärkeintä, ne ovat vähintäänkin hyvä perusta aihetta koskevan vuoropuhelun jatkamiseksi Afganistanin viranomaisten kanssa, ja ne parantavat lisäksi EU:n näkyvyyttä ja profiilia Afganistanissa sekä auttavat tulevan, Afganistanille maksettavan EU:n tuen ohjaamista. Sen vuoksi on tärkeää, että EU:lla on Kabulissa erityisedustaja, että jäsenvaltiot avaavat lähetystöjä ja että komissio avaa edustuston.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, kiitän tästä tarkasta vastauksesta myös naisten asian osalta. Minun on sanottava, että olemme siinä usein epäoikeudenmukaisia. T?ekin sosiaalidemokraattisen hallituksen, vaikka se on jo ehdokasvaltio, riveissä ei ole vielä yhtä ainutta naista. Toivottavasti tämä nyt muuttuu! Vaadimme nyt kuitenkin arkaaiselta heimoyhteiskunnalta, että se muuttuu yhdessä yössä.
Mielestäni meillä täytyy olla kaksi lähtökohtaa. Sen jälkeen esitän kysymykseni teille. Ensinnäkin etnisten ryhmien välisen vuoropuhelun edistäminen, sillä loya jirga on jättänyt pataaneihin haavansa, erityisesti myös Yhdysvaltain edustajien taitamattomuuden vuoksi. Toiseksi meidän on koulutettava nuoria kunnallistasolla. Haluaisin kysyä teiltä konkreettisesti toimielinten rakentamisesta, voisiko neuvosto tehdä sen osalta kenties jonkinlaisia aloitteita, oman instituutioiden rakentamisen apuohjelman.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, toimielinten rakentamisen osalta voin kertoa, että vahvistamme EU:n kapasiteettia tässä asiassa, jotta voimme parantaa siihen liittyvää tukea. Seuraavaksi haluaisin todeta jäsen Posseltin esittämästä tiedosta, jonka mukaan loya jirga on loukannut paschtuneita, että mikään ei ole täydellistä, enkä ole väittänyt, että loya jirga olisi osoitus täydellisestä demokratiasta. En ole myöskään kuullut, että eurooppalaiset tiedotusvälineet olisivat todenneet näin. Ottaen huomioon aiemmat olot, se keskiaika, joka vallitsi aiemmin, tulevaisuuden kannalta on kai vaikuttavaa ja joka tapauksessa lupaavaa, että tilanteessa on edistytty näinkin paljon. Tässä tapauksessa on lohduttavaa, että myöskään t?ekkien sosiaalidemokratia ei ole ilmeisesti täydellistä. En tiedä, onko näillä kahdella asialla mitään tekemistä toistensa kanssa, mutta jätän asian täysin jäsen Posseltin harkittavaksi, koska hän ymmärtää enemmän T?ekin asioista kuin minä.

Puhemies. -
Kysymyksiä nro 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23 ja 24 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa asiaa. Kysymys nro 15 Luigi Vinci (H-0412/02):

Aihe: PKK ja terroristijärjestöjä koskeva luettelo
Katsooko neuvosto, että sisällyttäessään 2. toukokuuta 2002 PKK:n terroristijärjestöjä koskevaan luetteloon se ilmaisi tukensa Turkin sotilas- ja poliisivoimien voimatoimille kurdeja kohtaan? Mitä aloitteita neuvosto aikoo tehdä rauhanprosessin elvyttämiseksi Turkissa? Jos neuvosto aikoo tehdä kyseistä asiaa koskevia aloitteita, niin mitkä osapuolet olisivat silloin kyseessä?  Kysymys nro 16 Giuseppe Di Lello Finuoli (H-0414/02):

Aihe: Euroopan unioni, PKK ja Turkki
Neuvosto lisäsi PKK:n asetuksen (EY) 2580/2001

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää niitä useita jäseniä, jotka ovat esittäneet nämä hyvin perustellut kysymykset. Neuvosto haluaa korostaa, että tarkistamme jatkuvasti sitä luetteloa, joka sisältyy terrorismin torjuntaa koskevien erityistoimien käyttöön liittyvässä neuvoston yhteisessä kannassa olevaan liitteeseen. Äskettäin suoritetun tarkistuksen vuoksi PKK lisättiin luetteloon. Tämä tapahtui edellä mainitun yhteisen kannan 1 artiklan määräysten perusteellisen arvioinnin perusteella. Neuvosto ei ole sitä mieltä, että PKK:n liittäminen luetteloon lisäisi kurdiväestön tukahduttamistoimia Turkissa. Meidän on otettava huomioon Turkin kansallisen turvallisuusneuvoston äskettäin hyväksymä kanta, joka lakkauttaa poikkeustilan, joka on edelleen voimassa neljässä, pääasiassa kurdiväestön asuttamassa provinssissa maan kaakkois-osassa. Neuvosto on täysin selvillä siitä, että erityisesti niillä alueilla, joilla poikkeustila on edelleen voimassa, esiintyy edelleenkin merkittäviä ja valitettavia perusvapauksien, ihmisoikeuksien ja erityisesti kulttuuriin liittyvien oikeuksien rikkomuksia. Nämä olot sisältyvät tietenkin poliittisiin Kööpenhaminan kriteereihin, ja on itsestään selvää, että mitään jäsenyysneuvotteluja ei voi aloittaa, ennen kuin nämä kriteerit täyttyvät täysin. EU käyttää kaikkia Turkin kanssa käytäviä poliittisia vuoropuhelun puitteissa järjestettäviä kokouksia hyväkseen, jotta se voisi edistää demokraattisia uudistuksia koskevaa kehitystä. Näissä yhteyksissä tehdään selväksi, että terrorismin torjunnassa noudatetaan täysin ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiota koskevia periaatteita, eikä terrorismin torjuntaa voi mitenkään käyttää tekosyynä näiden oikeuksien uusien tai jatkuvien loukkausten yhteydessä.

Di Lello Finuoli (GUE/NGL).
Arvoisa puheenjohtaja Haarder, olen sitä mieltä, että neuvosto ei ole halunnut arvioida sitä tosiasiaa, että Kurdistanin työväenpuolue PKK on hajonnut, että se ei ole suorittanut yhtäkään aseellista tekoa ja että monet sen merkittävistä jäsenistä on luovutettu turkkilaisille. PKK:n liittäminen terroristien listaan on järjetöntä juuri, kun ottaa huomioon nämä uudet käänteet, joista muistutin, ja tämä ajaa Turkin käyttämään entistäkin julmempia keinoja kurdeja vastaan. Tämä jarruttaa entisestään rauhansopimuksen saavuttamista ja pahentaa tilannetta. Haluan painottaa sitä tosiasiaa, että PKK on liitetty tuolle listalle hetkenä, jona se on yksipuolisesti alkanut paljon Turkkia enemmän kunnioittaa Turkin kansan ihmisoikeuksia. Mielestäni neuvoston pitäisi näin ollen arvioida uudelleen päätöstään ja poistaa PKK terroristien listalta juuri sen vuoksi, että sen jäsenet eivät ole terroristeja.

Haarder
. (DA) Uskon, että arvoisa jäsen on täysin tietoinen siitä, että asiaa pohdittiin tarkasti asiantuntijoiden kanssa. Tämä ei ole tilapäinen toimi. Tämä ei ole harkitsematon toimi. Ainahan voidaan toivoa, että tilanne kehittyy siten, että PKK voidaan jossakin vaiheessa poistaa luettelosta. Siihen, että PKK kuitenkin sisältyy luetteloon, on omat syynsä. Tilannetta on tutkittu tarkkaan. Kyse ei ole siitä, että olisimme tehneet asiattoman päätöksen. Päätöksen taustalla ovat objektiiviset kriteerit. Kuitenkin juuri objektiivisten kriteerien vuoksi voi tapahtua, että PKK voidaan myöhemmin poistaa luettelosta näiden samojen objektiivisten kriteerien perusteella. Lopuksi haluaisin torjua tai kiistää väitteen, jonka mukaan Turkki käyttäytyisi huonommin - vai miten se nyt halutaan ilmaista - Turkin kurdiväestöä kohtaan. Mikään ei viittaa siihen. Mainitsin vastauksessani esimerkin, jonka perusteella tilanne on kehittymässä toiseen suuntaan. Joten en toivo enkä usko, että entinen kollegani on oikeassa tässä asiassa.

Uca (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, kiitän vastauksestanne, arvoisa Haarder. Valitettavasti en saanut vastausta kysymykseeni Hadepista, eli miten te luokittelette tämän järjestön ja liitetäänkö myös Hadep tulevaisuudessa terroristijärjestöjen listalle. Tästä ette puhunut mitään.
Toisen kohdan osalta haluaisin vielä kerran huomauttaa, että kun puhumme terroristijärjestöjen luettelosta, meidän on katsottava myös kurdien taholle: Yli 4000 kurdikylää on tuhottu kokonaan. Kuka tässä asiassa toimii ja suojelee kurdiväestöä? Eikö tässä ole kyse terroristeista? Ja jos toisaalta tarkastelemme Leyla Zanan tapausta: hän on Euroopan parlamentin Saharov-palkinnon saaja ja hänet on tuomittu Turkissa PKK:n tukemisen vuoksi. Turkin uusimman luettelon mukaan Leyla Zana on luokiteltu terroristiksi. Kysymys kuuluu, mitä terroritekoja kansanedustaja Leyla Zana on tehnyt tullakseen luokitelluksi terroristiksi?

Haarder
. (DA) Voin vakuuttaa jäsen Ucalle, että olen tietoinen sekä siitä, että monta tuhatta kylää on tuhottu, että Layla Zanan kohtalosta, jolle olin mukana ojentamassa Saharov-palkintoa. Jotta kaikki tapahtuisi kuitenkin objektiivisesti, on tärkeää, että asioita tutkitaan perusteellisesti. KADEKia, joka on PKK:n seuraaja, tutkitaan, mutta tällä hetkellä en voi sanoa, mikä on tämän tutkimuksen tulos. Tässä vaiheessa olisi sopimatonta kommentoida tätä asiaa jotenkin. Asiat on tehtävä oikein. Meidän on noudatettava asettamiamme sääntöjä ja meidän on kuunneltava niitä asiantuntijoita, joita pyydämme arvioimaan täyttyvätkö asettamamme kriteerit vai eivät.

Wuori (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, terrorismin vastainen taistelu on johtanut myös ylilyönteihin ja hätävarjelun liioitteluun, jotka kääntyvät helposti tarkoitustaan vastaan. Siksi on äärimmäisen tärkeää, että Euroopan unioni ja sen ministerineuvosto toimivat johdonmukaisesti ja säilyttävät realismin ja kylmäpäisyyden lähestyessään näitä ongelmia. Erityisesti nyt, kun meillä on pohdittavana suhtautuminen Kansainvälisen rikostuomioistuimen peruskirjaan ja Bosnian rauhanturvatoimintaan. Tämä on täysin sidoksissa kysymykseen, jota tänään käsittelemme.

Haarder
. (DA) Olen samaa mieltä siitä, mitä entinen kollegani ja hyvä ystäväni jäsen Wuori ymmärtääkseni sanoi. Minulla ei ole paljon muuta lisättävää kuin että on tärkeää, että pidämme kiinni objektiivisesta tutkimuksesta, jonka perusteella voimme tehdä päätöksiä siitä, mitkä järjestöt ovat terroristijärjestöjä ja mitkä eivät. Kaiken pitää tapahtua objektiivisesti. Sallikaa minun todeta lopuksi, että kunnioitan erittäin paljon sitä työtä, jota jäsen Wuori on tehnyt parlamentissa ihmisoikeuksien parissa, ja kiitän häntä siitä kirjasta, jonka hän antoi minulle iltapäivällä. Aion kyllä lukea sen.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, esitän kaksi täsmentävää kysymystä. Ensimmäinen kysymykseni kuuluu: mitkä perusteet ovat tarkalleen ottaen johtaneet siihen päätökseen, jonka mukaan Kurdistanin työväenpuolue PKK on katsottu terroristijärjestöksi? Toinen kysymykseni on: millä tavoin tätä käsitettä tulkitaan suhteessa henkilöihin, jotka tekevät yhteistyötä tällaisen järjestön kanssa? Vaikutukset voivat olla nimittäin erittäin kauaskantoiset, tunnustavathan kurdit itse liikkeen eräänlaiseksi kansalliseksi vapautusjärjestökseen. Ja lopuksi: kenet kelpuutatte neuvottelukumppaniksi puhumaan kurdien puolesta, kun tarkoituksena on panna alulle rauhanprosessi? Myös Pohjois-Irlannissa on jouduttu ottamaan kumppaneita, joita ei alun perin neuvotteluissa ajateltu nähtävän.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, voin viitata siihen, että ne kriteerit, joiden perusteella jokin järjestö määritellään tai jätetään määrittelemättä terroristijärjestöksi, löytyvät neuvoston yhteisestä kannasta, joka hyväksyttiin 2. toukokuuta 2002. Ne on mainittu siinä erittäin tarkasti, ja asiantuntijat arvioivat näiden kriteerien mahdollista täyttymistä. Ymmärrän erittäin hyvin, että Nelly Maes voi mainita Pohjois-Irlannin ja muita alueita, joissa on päädytty kompromissiin entisten terroristijärjestöjen kanssa. Toivottavasti näin käy myös tulevaisuudessa, koska näin terroristijärjestöt saadaan usein lopettamaan toimintansa terroristijärjestönä. Sekä tapahtuneen että niiden ongelmien perusteella, jotka valtioidemme on selvästikin ratkaistava, kansainvälinen yhteisö on siis hyväksynyt laajassa yhteisymmärryksessä, että meidän on hyökättävä mahdollisia terroristijärjestöjä vastaan. Tämä on johtanut näiden kriteerien ja tämän luettelon laatimiseen. Minun on vaikea nähdä muuta vaihtoehtoa, eikä tämä sulje pois sitä mahdollisuutta, että PKK:n entiset jäsenet voisivat olla merkittävässä asemassa tulevassa järjestelyssä, joka varmistaisi ne oikeudet, joiden puolesta kurdijärjestöt ovat taistelleet ja joita tuen yhtä paljon - uskoakseni - kuin Nelly Maes. Olimme näistä asioista lähes samaa mieltä silloin, kun istuimme parlamentissa melkein vierekkäin.

Puhemies. -
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Haarder, esitämme teille vielä viimeisen kysymyksen ennen ajan loppumista. Siirsimme sitä eteenpäin aiemmin sovitusta klo 19:stä, koska aloitimme yli 15 minuuttia myöhässä.

Puhemies. -
Kysymys nro 25 Konstantinos Alyssandrakis (H-0420/02):

Aihe: Yritys tehdä poliittisista vakaumuksista rangaistavia Slovakiassa
Slovakian parlamentille on jätetty rikoslain tarkastamisesta (laki 140/1961) ehdotus, jossa säädetään vankilarangaistukset niille, jotka ilmaisevat mieltymystä kommunistisiin ideoihin. Tämä yritys tehdä poliittisesta toiminnasta rangaistavaa tapahtuu syyskuussa 2002 pidettäviä parlamenttivaaleja silmällä pitäen. Näiden vaalien aikana Slovakian kommunistinen puolue saattaisi eräiden arvioiden mukaan ylittää viiden prosentin kynnyksen ja saada edustuksen parlamenttiin. Tarkoituksena on pelotella äänestäjiä tekemällä heidän poliittisista näkemyksistään rangaistavia uhaten jopa niitä, jotka ilmaisevat edes "mieltymystä kommunismiin" tai "epäilevät sen rikoksia" vankeusrangaistuksella, jonka pituus on kuudesta kuukaudesta kolmeen vuoteen, ja estää tällä tavoin kansalaisten demokraattinen itseilmaisu.
Tuomitseeko neuvosto tämän sietämättömän ja syvästi epädemokraattisen toimenpiteen ja aikooko se tehdä asianmukaisia aloitteita slovakialaisten viranomaisten suuntaan, jotta tällaiset toimet eivät saisi vastakaikua, ainakaan maassa, joka kolkuttelee EU-jäsenyyden portteja?

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, neuvosto korostaa voimakkaasti, että ehdokasvaltiot täyttävät ne poliittiset jäsenyyttä koskevat kriteerit, jotka määriteltiin Kööpenhaminassa vuonna 1993. Toisin sanoen ne täyttävät demokratiaa, oikeusvaltiota, ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen suojelua koskevat kriteerit. Kööpenhaminassa päätettiin, että jäsenyysneuvottelujen aloittaminen edellyttää näiden kriteerien täyttämistä. Slovakian kanssa käytävät neuvottelut aloitettiin vasta sitten, kun joulukuussa 1999 järjestetty Helsingin Eurooppa-neuvosto totesi, että Slovakia täytti kriteerit. Komissio päätteli Slovakian edistystä koskevassa kertomuksessaan vuonna 2001, että Slovakia täyttää edelleen Kööpenhaminan poliittiset kriteerit. Komissio totesi myös, että maa on vuoden 1999 jälkeenkin pyrkinyt vakiinnuttamaan ja varmistamaan toimielinten vakautta entistä paremmin ja vahvistaa siten demokratiaa, oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia. Arvoisan parlamentin jäsenen esittämän kysymyksen kannalta voidaan todeta, että kyseinen lakiehdotus on tietojemme mukaan parhaillaan Slovakian parlamentin käsittelyssä. Toinen käsittely, jonka piti tapahtua kesäkuun puolivälissä, lykkääntyy mahdollisesti käsiteltävänä olevien lakiehdotusten valtavan määrän vuoksi. Neuvosto ei voi tällä hetkellä arvioida tämän ehdotuksen sisältöä. Olisi sopimatonta, jos EU sekaantuisi kolmannen maan demokraattiseen prosessiin. Jos lakiehdotus hyväksytään, EU ottaa varmasti kantaa sen sisältöön, ja jos käy ilmi, että lailla loukataan demokraattisia perusperiaatteita, erityisesti Kööpenhaminan kriteerejä, EU ei tietenkään epäröi ottaa tätä kysymystä esille jokaisessa mahdollisessa tilanteessa ja erityisesti niissä elimissä, jotka on perustettu eurooppalaisten sopimusten perusteella. Neuvosto seuraa siis tarkasti tähän lakiin liittyvää kehitystä ja odottaa tarkempia tietoja Slovakian lainsäädäntöelimessä käytävistä keskusteluista.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, neuvoston vastaus tuo mieleeni henkilön, joka tietää, että tekeillä on rikos, joka ei tee mitään torjuakseen rikosta ja varautuu syyttämään tekijää sen jälkeen, kun rikos on tapahtunut. Tuo lakiehdotus on jo vaikuttanut Slovakian poliittiseen elämään erityisesti syyskuussa pidettäviä vaaleja ajatellen, joissa ennustetaan, että kommunistinen puolue ylittää 5 prosentin äänikynnyksen ja saa edustajia parlamenttiin. Vai eikö neuvosto näe ongelmaa, eikö se pidä ihmisoikeuksien loukkauksena poliittisten näkemysten tekemistä rangaistaviksi tällä lailla, joka uhkaa kuudesta kuukaudesta kolmeen vuoteen vankeudella niitä, jotka vielä ilmaisevat mieltymystä kommunismiin tai kyseenalaistavat kommunismin rikokset? Kysyn, katsooko neuvosto, että tällainen rangaistuksella uhkaaminen, tällainen rangaistavaksi tekeminen kuuluu poliittisten perusoikeuksien kunnioittamiseen.

Haarder
. (DA) Haluaisin huomauttaa, että olemme laatineet erittäin selkeät kriteerit, niin kutsutut Kööpenhaminan kriteerit. Ne ovat sen ennalta ehkäisevän toiminnan lähtökohta, jota tässä halutaan. Olen sanonut - ja se on sanottu aina kun siihen on mahdollisuus - että kaikkien Euroopan unionin jäseniksi haluavien on noudatettava näitä kriteerejä. Kyse on toistaiseksi vain lakiehdotuksesta, joka on esitetty kolmannessa maassa. Euroopan unionin tehtävänä on arvioida tilannetta, hyväksytään lakiehdotus tarkistuksineen tai ei. Lisäksi arvioidaan, onko ehdotus ristiriidassa Kööpenhaminan kriteerien kanssa. En halua antaa neuvoston puolesta mitään päätöstä tästä asiasta parlamentissa.

Puhemies. -
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, paljon kiitoksia tästä aikaanne vieneestä yhteistyöstä, odotamme teitä kyselytunnille ensi kuussa lomien jälkeen.
Koska neuvoston kysymyksille varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 2653 vastataan kirjallisesti.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Wielandin laatimasta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0216/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi koneista ja direktiivin 95/16/EY muuttamisesta [KOM(2000) 899 - C5-0035/2001 - 2001/0004(COD)].

Wieland (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esittelen tänään oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittelijänä hyvin teknisen direktiivin, konedirektiivin. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on käsitellyt aihetta viimeisten puolentoista vuoden ajan yhteensä yhdeksässä kokouksessa ja kuulemistilaisuudessa. Olen itse ammatiltani lakimies, ja nämä tekniset asiat ovat toisinaan lakimiehelle erittäin epämieluisia, mutta meidän täytyy tietysti huolehtia myös näistä teknisistäkin asioista. Siksi yksi käsiteltävien tarkistusten asioista on, että me kuitenkin asioiden nykytilanteessa - tätä komission ei tarvitse suhtautua pahasti - poistamme komissiota ja komitologiaa koskevan artiklan kokonaan komission ehdotuksesta, koska me emme edelleenkään pidä komitologiaa vielä riittävästi ja tyydyttävästi selvitettynä.
Kotimaassani hallituksella on mahdollisuus kehittää oikeudellisia määräyksiä. Mutta sen mitalin kääntöpuoli on komission täysi vastuu parlamentille. Tätä komission ja parlamentin välistä vastuuta ei ole tällä hetkellä olemassa, minkä vuoksi meillä on vaikeuksia jättää oikeudellisten määräysten kehittäminen kokonaan ja valvomatta komission toimivaltaan, ja siksi olemme esittäneet tämän artiklan poistamista. Muuten tässä direktiivissä ja siinä, mistä huomenna äänestämme, on paljon teknisiä yksityiskohtia. Usealta osin oikeudellisten ja sisämarkkinoiden valiokunnan kannalta on myös vain kyse tiettyjen määräysten rakenteellisesta parantamisesta, koska meillä ei ole ollut vaikutelmaa, että nämä olisivat aina lainsäädännöllisteknisesti aina täydellisesti säänneltyjä.
Tiedämme myös, että neuvosto on keskustellut tiiviisti siitä, miten määritelmäasiat jäsennetään. Yksittäisistä määritelmistä on käyty osuvia keskusteluja. Olemme päässeet oikeudellisten ja sisämarkkinoiden valiokunnassa nyt yksimielisyyteen. Minulla on sellainen käsitys, että valiokunnan ehdotukset saavat huomenna pitkälti laajan hyväksynnän. Olen keskustellut perusteellisesti varjoesittelijän, Bill Millerin kanssa, joka puhuu vielä myöhemmin ja jota minulla on paljosta kiittäminen, ja uskon että parlamentin kanta on pitkälti selvä ensimmäisessä käsittelyssä.
Haluan puhua vielä toisesta asiasta, joka esiintyy myös artikloissa, mutta vielä tarkemmin perusteluissa. Mainitsin jo, että olen lakimies, mutta kun ryhdyin käsittelemään tätä direktiiviä, jouduin aika ajoin täyteen kriisiin, koska tämä kaikki on jopa juristillekin osittain hyvin, hyvin käsittämätön ja kivinen pelto. Meidän täytyy säätää nämä kaikki seikat selkeämmin, jotta asiakkaamme - asiakkaammehan ovat eurooppalaiset kuluttajat ja Euroopan oikeudelliset osallistujat - pystyvät tämän kaiken ymmärtämään. Siksi tässä mietinnössä ehdotetaan viime kädessä sitä, että teemme poikkileikkausdirektiivin, joka yläkäsitteeltään on nimeltään CE-direktiivi ja jossa säädetään selvästi CE-merkkien myöntämisestä, CE-merkin kirjoitustavasta, markkinoiden valvonnasta ja muusta. Tämän tason alapuolella on yleinen tuoteturvallisuusdirektiivi yhdessä kahden kattavan direktiivin kanssa. Tämän alla on sitten yksittäiset osadirektiivit, jotka koskevat pienjännitettä, koneita, lääkintäteknisiä laitteita, tarvittaessa suurjännitettä ja muuta. Osadirektiiveissä pitäisi enää vain sanoa, että me tarvitsemme näitä ja näitä vaatimustenmukaisuusvakuutuksia tai tyyppitestauksia, tai että me tarvitsemme vain tiettyjen valmistajien suorittamien testausten vahvistamista. Selkeämmät direktiivit, kuluttajille havainnollisemmat, mutta myös direktiivin sisällä selkeämmin jäsennelty yksittäisten osien rakenne.

Pérez Álvarez (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komission jäsen, äskettäin esiteltiin Euroopan työturvallisuus ja -terveysstrategia vuosiksi 20022006. Jos haluaisimme korostaa kolmea sen piirteistä, en varmaankaan erehtyisi, jos puhuisin tarpeesta tiedostaa nämä asiat, ehkäisemisen edistämisestä sekä tarpeesta vauhdittaa konkreettisia toimia pk-yrityksissä ja ottaa huomioon se väestöpohja, jossa strategiaa sovelletaan.
Neljäntenä piirteenä on työterveyspolitiikkojen horisontaalistaminen, joka liittyy vankasti keskustelumme aihepiiriin. Koneita koskevaa direktiiviä sovelletaan käytännössä Euroopan unionin kaikkiin koneisiin, olivatpa ne sitten kiinteitä tai liikutettavia ja kaupalliseen, teolliseen tai yksityiskäyttöön tarkoitettuja.
Lausunnon valmistelijana näin vaivaa saadakseni selville yrittäjien, ammattiyhdistysten, taloudellisten ja sosiaalisten toimijoiden, teknisten ja lainopillisten neuvonantajien sekä yliopiston näkemyksen asiasta.
Työllisyysvaliokunnan tarkistuksissa haluttiin välttää yhteiskunnallisen vuoropuhelun avulla terveyden ja turvallisuuden suojelua koskevien säännösten kyseenalaistaminen tai heikentäminen, yksinkertaistaa eräitä lausekkeita ja säännöksiä työsuojelulainsäädännön selkiyttämiseksi ja sisällyttää nämä muihin yhteisön säännöksiin, erityisesti puitedirektiiviin 89/391/ETY. Tällä tavoin työterveyttä ja -turvallisuutta koskevien kansallisten säännösten lähentämisellä helpotetaan koneiden vapaata liikkuvuutta ilman, että nykyisin vaadittavaa suojelutasoa alennettaisiin. Lisäksi erityistoimilla parannetaan työpaikkojen laatua, edellyttäen, että koneita käytetään oikein. Sitä paitsi tarkistuksissa määritellään selkeästi, mikä vastuu on sillä, joka muuttaa tai antaa muuttaa konetta olennaisesti.
Turvalliset koneet ja laitteistot ja ennaltaehkäisy, eli tiedostaminen ja ennaltaehkäisy, tarkoittavat pienempiä mahdollisuuksia, että riskit muuttuisivat tapaturmiksi, ja siten Lissabonin Eurooppa-neuvoston strategian mukaisia parempia työpaikkoja.
Esittelijä sanoi, että näillä toimilla taataan tuoteturvallisuus. Sallikaa minun lisätä, että niillä taataan myös työntekijöiden ja yleensä kansalaisten turvallisuus. Tuotteiden turvallisuus edellyttää ja vaatii työntekijöiden turvallisuutta.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta haluaisin toivottaa jäsen Wielandin erittäin tervetulleeksi ja onnitella häntä kaikesta työstä, jota hän on tehnyt pitkään. Se on ollut kärsivällisyystesti, ja kuten hän sanoo, mietintö on monipuolinen ja tekninen. Hän on ponnistellut sen kanssa juristina. Minun on sanottava, että insinöörinä pidin sen työstämistä vaikeana. Asiaa tarkemmin harkittuani ja pitäessäni mielessäni, että tämä on asian ensimmäinen käsittely, haluaisin sanoa komissiolle, että sen on tehtävä vielä paljon töitä tässä asiassa neuvoston kanssa.
Komission puheenjohtaja Prodin viimeaikaisen lainsäädännön yksinkertaistamista ja parantamista koskevan tiedonannon valossa tämä on eräs asia, johon komissio voisi kiinnittää lisää huomiota. Tavoittelemmehan loppujen lopuksi lainsäädäntöä, jonka avulla sisämarkkinat saadaan toimimaan ja, kuten kollegani sanoi, joka myös varmistaa johdonmukaisesti korkeatasoiset turvallisuusvaatimukset koneiden käyttäjiä ja niiden kanssa työskenteleviä varten.
Sanottuani, että tämä direktiivi on tekninen, on tärkeää, että sanon komissiolle tänä iltana, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan työssä on joitakin tärkeitä poliittisia viestejä. Erityisesti on olemassa asia, jonka parissa jäsen Miller ja minä olemme työskennelleet - tiedän, että hän viittaa siihen hetken kuluttua. Asia on liikuntarajoitteisille ihmisille tarkoitettujen hissien erityisten luokkien kohtelu, erityisesti niiden, jotka on asennettu yksityisiin asuntoihin. Järkytyimme huomatessamme, että lainsäädäntöehdotuksessa katsotaan, että tämä direktiivi syrjii näiden tärkeiden koneiden luokkaa. Tämäntyyppiset koneet toimivat hyvin tyydyttävästi. Ne parantavat merkittävästi liikuntarajoitteisten ihmisten elämänlaatua, koska ne asennetaan heidän koteihinsa. Olen nähnyt näitä laitteita. Ne on suunniteltu oleman hyvin korkealaatuisten turvallisuusvaatimusten mukaisia. Meidän on varmistettava, että niiden käytön annetaan jatkua. Tämän direktiivin tarkoituksena ei ole vetää tyydyttävästi toimivia laitteita pois markkinoilta ilman syytä. Siksi pyydämme komissiota varmistamaan, että tämänkaltaiset koneet otetaan kunnolla huomioon. Työtä on vielä tehtävä ja joitakin näkökulmia on otettava huomioon.
Lopuksi haluan sanoa, että meidän täytyy asettaa sisämarkkinoiden näkökohdat, erityisesti CE-merkinnät, etusijalle. Tämä ei ole vielä täysin tyydyttävää.

Miller (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijä Wielandia. Hän on työskennellyt pitkään ja uutterasti tämän asian parissa. Jos hän lakimiehenä ja jäsen Harbour insinöörinä pitivät asiaa vaikeana ymmärtää, voitteko osoittaa sympatiaa minua, maitokauppiasta, kohtaan - minulle se oli vielä vaikeampaa.
Haluaisin sivuta paria asiaa. Haluaisin lisätä suullisen tarkistuksen huomenna tarkistuksen 14 kohtaan 2, koska vaikka kirjoitimme siihen "valtamerialukset", olin huolimaton enkä maininnut "sisävesialuksia." Tämä puute osoitettiin minulle ja olen esittänyt sen mietinnön esittelijälle, joka on myöntynyt lisäämään sen suullisen tarkistuksen muodossa, jota toivon kaikkien voivan kannattaa.
Käännyn nyt jäsen Harbour esittämään henkilönostimia koskevaan asiaan. Asia ei ehkä ole kaikkein jännittävin, mutta tärkeä, koska nostimilla autetaan tuhansia liikuntarajoitteisia ihmisiä ympäri Eurooppaa.
Haluaisin huomauttaa, että englanninkielisessä versiossa on virhe. Siinä mainittu nopeus on "0,015 metriä sekunnissa." Siinä pitäisi olla "0,15 metriä sekunnissa." Jos vauhtia pitäisi hidastaa kymmenesosaan, ihmiset olisivat kuolleita saavuttaessaan toisen pään. Henkilönostimet ovat jo nyt tarpeeksi hitaita, älkäämme tehkö niistä enää hitaampia.
En kritisoi komissiota tässä tapauksessa, koska komissio ei ollut se taho, joka esitteli tekniset yksityiskohdat, jotka olisivat tehneet henkilönostimet toimintakyvyttömiksi tämän direktiivin mukaan. Asia tuli esille oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan keskusteluissa. En moiti komissiota. Kiitän mietinnön esittelijää vielä kerran siitä, että hän hyväksyi tarkistukset, jotka jäsen Harbour ja minä otimme esille ja joiden parissa olemme työskennelleet pitkään. Kuten osoitin, tämä on tärkeää tuhansille ihmisille.
Nuo ovat kaksi pääasiallista aluetta, joita pidän olennaisina ja merkityksellisinä. Niistä keskustellaan yhä neuvostossa. Asiat näyttävät lukkiutuneen sinne ja toivon, että ne ratkaistaan melko nopeasti, koska koko hissejä ja henkilönostimia koskeva kysymys on tärkeä monille ihmisille. Emme halua pettää heitä. Olkaa hyvä ja ratkaiskaa asia niin pian kuin mahdollista.

Zappalà (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella kollegaamme Wielandia siitä erinomaisesta työstä, jota hän teki tämän direktiiviehdotuksen yhteydessä, jonka sisältö on hyvin tekninen. Vaikka olenkin insinööri, minullekaan ei ollut kovin yksinkertainen tehtävä ymmärtää kaikkia sen sisältämiä mekanismeja.
Komission alkuperäiseen ehdotukseen verrattuna oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden hyväksymillä tarkistuksilla on se vaikutus, että ne voivat helpottaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta Euroopassa ja parantaa kuluttajille suunnattavaa tuotantoa ja heidän terveydentilaansa. Lopussa teksti onkin selkeämpi, ja EY-merkin jäljentämisestä tulee vaikeampaa.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa keskityttiin muutamiin seikkoihin. Yhteen niistä onkin jo viitattu. Hissejä koskevan muutetun direktiivin 14 artiklan 3 kohta sisälsi viittauksen, jonka tarkoituksena oli poistaa sen soveltamisalasta sellaiset nostamiseen tarkoitetut laitteet, joiden kulkunopeus on korkeintaan 0,15 m/s, ja näin ollen sellaisia laitteita, joiden riskitaso on alhainen, ei käytetä raskaissa toiminnoissa. Tällaisiin laitteisiin lukeutuvat myös liikuntarajoitteisille henkilöille tai vanhuksille tarkoitetut nostotasot.
Oikeudellisten asioiden valiokunta oikeutetusti torjui tarkistukset, joiden tavoitteena oli ottaa käyttöön sitovampia kriteerejä kuin Euroopan komission kaavailemat, ja ne liittyvät nopeuteen, matkan pituuteen ja nostotasojen käyttöön siihen oikeuden saaneiden toimesta. Jos muutokset olisi hyväksytty, ne olisivat voimakkaasti rajoittaneet tällaisten laitteiden käyttöä ja tehneet hyödyttömiksi monet tasot, joita on jo maissamme asennettu julkisiin paikkoihin ja yksityisasuntoihin, ja tämä olisi tapahtunut ilman minkäänlaista kelvollista perustelua turvallisuuden kannalta. Tämän vaikutus olisi ollut todella hyvin kielteinen. Tällainen toimenpide olisi synnyttänyt kansalaisten keskuudessa vihamielisyyttä Euroopan yhdentymisprosessia kohtaan. Näin muutetun direktiiviehdotuksen 24 artiklan sisältämien säännösten nykyinen uusi muoto ja sen sisältämät erityistoimet, joista on säädetty Wielandin mietinnön liitteessä I 7 kohdassa?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin pitää konedirektiivin tarkistamisen ensimmäisen käsittelyn lopputulosta myönteisenä ja kiittää erityisesti mietinnön esittelijä Wielandia ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaa.
Ehdotuksen tarkoituksena on, kuten monet puhujat ovat korostaneet, lisätä oikeusvarmuutta selventämällä direktiivin soveltamisalaa ja tarkoitusta ja poistamalla moniselitteisyyksiä, jotka ovat johtaneet erilaisiin tulkintoihin. Samalla pitäisi varmistaa korkein mahdollinen terveyden suojelun ja kuluttajansuojan taso.
Eurooppalaiseen koneenrakennussektoriin, jota konedirektiivi koskee, kuuluu hyvin monenlaisia tuotteita: koneita, mekaanisia laitteita ja komponentteja. Vuonna 1998 se tuotti 300 biljoonan euron arvosta tavaroita. Se työllistää yli 2,2 miljoonaa erittäin ammattitaitoista ihmistä 15 jäsenvaltiossa. Sektorin tuotantomäärä ylittää Japanin tuotantomäärän ja kilpailee Yhdysvaltojen tuotantomäärän kanssa.
Euroopan unioni on maailman suurin koneiden ja mekaanisten laitteiden viejä, suurempi kuin Yhdysvallat ja Japani. 12 viime vuoden kokemuksen perusteella ehdotus heijastaa komission vakaata aikomusta vähentää byrokratiaa, kun se helpottaa Euroopan unionin säädösten noudattamista, ottaen asianmukaisesti huomioon toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet. Se noudattaa täysin myös sisämarkkinoiden paremman lainsäädännön viitekehyksessä toimivien asiantuntijaryhmien suosituksia. Ehdotuksesta ja sen seuraamuksista on keskusteltu laajasti erittäin monien asianosaisten kanssa.
Haluaisin myös korostaa, että ehdotuksen tarkoituksena on parantaa niitä alueita, joiden soveltamisessa on todettu olevan ongelmia. Monet lukuisista tarkistuksista parantavat komission ehdotusta. Jotkut voitaisiin sisällyttää tarkistettuun ehdotukseen sellaisenaan, toisista voitaisiin ottaa osia tai niiden periaate.
Jotkut ehdotetuista tarkistuksista koskevat yksityiskohtaisia, hyvin teknisiä kohtia eivätkä anna lisäarvoa eikä niitä sen vuoksi sisällytetä tarkistettuun ehdotukseen. Toiset taas eivät kuulu niihin puitteisiin, joita pidämme oikeina konedirektiiville.
Komissio on tietoinen tivolilaitteiden kysymystä koskevasta tarkistuksesta 5 ja olemme valmiit aloittamaan tutkimuksen asiasta. Valmistelemme parhaillamme komission tiedonantoa uuden lähestymistavan toiminnasta, joka julkaistaan tänä syksynä. Teknistä yhdenmukaistamista ja standardisointia koskevassa uudessa lähestymistavassa otetaan huomioon tavaroiden vapaa liikkuvuus ja terveyden, kuluttajien ja ympäristön suojelun korkea taso.
Emme halua puuttua yleiseen komiteamenettelyä koskevaan keskusteluun. Haluamme keskittyä nykyisen direktiivin soveltamiseen käytännössä. Sen vuoksi olemme mieluummin keskustelematta aiheista, jotka ovat yhteisiä noin 20:lle uuden lähestymistavan direktiiveille, tulevaan tiedonantoon asti, jonka olen jo maininnut, jotta meillä olisi johdonmukainen lähestymistapa.
Nykyisen konedirektiivin soveltaminen käytännössä on näyttänyt, että tarvitsemme sääntelykomiteamenettelyä, jotta voimme ratkaista tekniset asiat, jotka eivät loukkaa Euroopan parlamentin demokraattista valvontaa. Mekin olemme samaa mieltä periaatteesta, jonka mukaan meidän täytyy parantaa muutettujen direktiivien valmiita tekstejä, kuten tarkistuksessa 13 ehdotetaan. Tämä tarkistus ei kuitenkaan kuulu konedirektiivin piiriin. Sen vuoksi oikeudellisista syistä emme voi hyväksyä kyseistä tarkistusta. Käytännössä muutettujen direktiivien konsolidoidut tekstit ovat usein esillä komission internet-sivustolla, niin myös muutettu hissidirektiivi. Sen vuoksi komission kanta tarkistuksiin on seuraava:
Komissio voisi hyväksyä täysin tai osittain tarkistukset 2, 3, 14-18, 23, 27, 42, 45, 47, 49, 56, 57, 59, 63, 66, 69, 72, 74-76 ja 80. Komissio voisi hyväksyä seuraavien tarkistusten periaatteen: tarkistukset 22, 30, 41, 51, 61, 62 ja 64. Lopuksi, komissio ei voi hyväksyä muita tarkistuksia eli tarkistuksia 1, 4-13, 19-21, 24-26, 28, 29, 31-40, 44, 48, 50, 55, 58, 60, 65, 67, 70, 71, 73, 77-79, 82 ja 83.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Ceyhunin laatimasta kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta mietinnöstä ehdotuksesta (A5-0189/2002) neuvoston puitepäätökseksi rasismin ja muukalaisvihan vastaisesta toiminnasta [KOM(2001) 664 - C5-0689/2001 - 2001/0270(CNS)].
Esittelijä Ceyhun, pahoittelee poissaoloaan, ja hänen jäsen Evans puhuu hänen nimissään.

Evans, Robert (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa pyytämällä parlamentin jäseniltä anteeksi jäsen Ceyhunin puolesta, joka ei ole päässyt tänne Saksasta eikä pysty sen vuoksi olemaan täällä. Sen vuoksi minulla on ilo esitellä tämä mietintö hänen puolestaan. Arvoisa puhemies, voinko välittää kauttanne viestin jäsen Ceyhunille, että saksaa taitamattomana ihmisenä olen erittäin kiitollinen saksankielisistä muistiinpanoista, jotka hän lähetti minulle ja joiden pohjalta minun on avustettava häntä tänä iltana.
Pidän myönteisenä tätä kunnianhimoista ja erityisen tervetullutta mietintöä, jota parlamentti on tarvinnut jo jonkin aikaa. Toivotan myös tervetulleeksi komission jäsen Vitorinon, koska tässä mietinnössä näkyy selkeästi hänen tälle asialle osoittamansa hyvin korkeat periaatteet ja sitoumus. Me parlamentissa - varmasti valiokunnassani - olemme hyvin kiitollisia hänelle hänen tekemänsä työn määrästä.
Mietintö on myös päivänpolttava ja hyvin ajankohtainen. Olemme havainneet äärioikeiston ja populismin kasvaneen. Olemme nähneet, että Le Pen sai hyvin paljon ääniä Ranskassa ja vastaavanlaisia asioita muissa maissa. Siellä missä on oikeistolaisia, rasismi ja muukalaisviha eivät ole kaukana ja meidän on oltava hyvin varovaisia tämän suhteen. Kollegat tietävät, että myös turvapaikka- ja maahanmuuttoasiat aiheuttavat paljon huolta Euroopassa. Lehdet julkaisevat paljon kauhutarinoita johtaakseen ihmisiä harhaan. Tämän mietinnön tarkoitus on selvittää rasismin ja muukalaisvihan käsitteitä ja selventää toimet, joista pitäisi rankaista. Ryhmämme ja valiokunta piti komission ponnisteluita yhdenmukaistaa tätä lainsäädäntöä myönteisenä.
Esittelijä myös tunnustaa, että on tärkeää suojella oikeutta sananvapauteen ja että on samoin tarpeen suojella vähemmistöjä ja muita ryhmiä. Meidän on varmistettava, että uusi lainsäädäntö ei ole näiden tärkeiden eurooppalaisten perusoikeuksien tiellä.
Mitä näiden lakien rikkomisesta määrättäviin rangaistuksiin tulee, yksittäisten hallitusten on otettava huomioon suositukset. Nämä vaihtelevat joistakin rikkomuksista tuomittavista kuudesta kuukaudesta toisista tuomittaviin kahteen vuoteen. Meidän on pidettävä näitä vähimmäiskohtina - matalimpana yhteisenä nimittäjänä - ja meidän pitäisi painostaa valtioita tekemään enemmän.
Jäsen Ceyhun viittaa mietinnössään myös internetin käytön lisääntymiseen. Internet ei ole ainoastaan eurooppalainen, vaan maailmanlaajuinen eikä sillä ole rajoja. Tähän asiaan liittyvän merkittävän vastuun täytyy langeta internet-palveluntarjoajille. Heidän on otettava vastuu sivustoistaan, käyttäjistään ja sisällöistään. Tämä ei tarkoita, että he ovat aina vastuussa kaikesta, mitä heidän sivustoillaan on, mutta heidän on oltava vastuussa rasistisen ja muukalaisvihamielisen materiaalin esittämisestä.
Monimutkaisempi kysymys onkin, onko syytteeseen asettaminen mahdollista - komission jäsen on juristi, joten hän tietää tämän - ilman uhrien julkistamista. Ehkäpä jäsenvaltiot voisivat olla vastuussa tästä, koska jotkut niistä eivät ole tyytyväisiä tähän.
Siirryn nyt rasistisen ja muukalaisvihamielisen materiaalin valmistamiseen, levittämiseen ja yksityisomistukseen. Esittelijä on tutkinut tarkasti mahdollisuuksia. Meidän on tehtävä ehdottoman selväksi, että sellaisen materiaalin valmistaminen ja tuottaminen pitäisi olla rangaistavaa. Useissa tapauksissa sellaisten materiaalien yksityisomistus ei kuitenkaan voi olla rangaistavaa eikä sen rangaistavuus ole ehkä toivottavaakaan, koska tämä -jos ajattelemme sen loogisia seuraamuksia - estäisi ihmisiä pitämästä esimerkiksi vanhoja kirjoja, valokuvia tai muita historiallisia materiaaleja, jotka olisi tuhottava kasoittain.
Esittelijä odottaa Europolin ja Eurojustin tukevan olemassa olevia toimintarakenteita ympäri Eurooppaa yhteistyössä kunkin valtion oikeudellisten voimien kanssa. Olen varma, että tietojen vaihtamisen pitäisi auttaa parantamaan tämän puitepäätöksen täytäntöönpanoa.
Lopuksi esittelijä on pyytänyt komissiota antamaan kausikertomuksia siitä, kuinka se edistyy, mikä on yleinen tapa. Tätä säädöstä kannatetaan ympäri Eurooppaa, yli puoluerajojen valiokunnassa ja useissa eurooppalaisissa kansalaisjärjestöissä. Säädös on hyvin ajankohtainen. Pidän myönteisenä komission jäsenen tämän asian eteen tekemän työn määrää ja toivon, että parlamentin jäsenet antavat mietinnölle täyden tukensa huomenna ja että voimme mennä eteenpäin ja todella edistyä rasististen ja muukalaisvihamielisten materiaalien vastaisessa toiminnassa.

Hermange (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission meille tänään antamalla ehdotuksella on kaksi tavoitetta: yhtäältä tehdä niin, että rasistinen ja muukalaisvihamielinen käyttäytyminen ovat todellakin rangaistavia tekoja kaikissa jäsenvaltioissa ja toisaalta vahvistaa oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä näitä rikkomuksia koskevissa asioissa. Arvoisa komission jäsen, tämä ehdotus tulee otollisella hetkellä, kun otetaan huomioon poliittiset tapahtumat, joita tiedämme tapahtuneen tietyissä jäsenvaltioissa. Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus toteaa sitä paitsi viimeisessä raportissaan, että vuonna 2000 Ranskassa, Saksassa, Espanjassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä Kuningaskunnassa rasististen väkivaltatapausten, juutalaisuuden vastaisten hyökkäysten, rasististen uhkailujen ja pelottelujen määrä on kasvanut merkittävästi. Tämän raportin mukaan Saksassa rasististen rikosten osuus on lisääntynyt yhdessä vuodessa 33 prosentilla vuoteen 1999 verrattuna, kun taas Yhdistyneessä Kuningaskunnassa rasistiseen väkivaltaan liittyvien tekojen ja rasististen hyökkäysten määrä on kaksinkertaistunut vuosina 1999-2000. Näiden lukujen pitäisi havahduttaa meitä samalla tavoin kuin mitä tapahtui Ranskan viimeaikaisten vaalitulosten jälkeen.
Lisäksi on syytä pelätä, että kansainvälinen tilanne johtaa tällaisten tekojen voimakkaaseen lisääntymiseen. PPE-ryhmä iloitsee rasismin ja muukalaisvihan vastaista taistelua koskevasta puitepäätösehdotuksesta, mutta ehdottaa samalla, että siihen tehdään joitakin muutoksia, jotka mielestämme selventävät ja helpottavat sen soveltamista.
Haluaisin korostaa laajaa harkintavaltaa, joka päätöksen soveltamisessa ja täytäntöönpanossa on jätettävä jäsenvaltioille toissijaisuusperiaatteen nojalla, ja erityisesti sitä välttämätöntä tarkennusta, jonka mukaan päätös ei estä jäsenvaltioita hyväksymästä tai pitämässä voimassa määräyksiä, joissa säädetään vielä korkeampi rikossuoja rasismia ja muukalaisvihaa vastaan.
Lisäksi annamme tukemme kollegani Lehnen aloitteesta tehdyille tarkistuksille, joissa tarkennetaan päätöksen soveltamisalaa ja ilmaistaan selvästi, että päätöstä sovelletaan yhtä lailla yhdessä jäsenvaltiossa tehtyihin rikkomuksiin kuin kaikkialla muualla tehtyihin rikkomuksiin, jos rikkomukseen syyllistynyt henkilö on jonkin jäsenvaltion kansalainen.
Lopuksi minusta on myös tärkeää mainita, että raskauttavia oloja, joissa rangaistusta voidaan koventaa, olisi laajennettava tapauksiin, joissa uhri on alaikäinen, ja niihin tapauksiin, joissa rikkomuksen tekijä kohdistaa tekonsa alaikäiseen tai vaikutteille alttiiseen henkilöön. Lisään, että ryhmäni tukee tarkistusta 12, mutta ei äänestä tarkistusten 24 ja 25 puolesta.
Kiitän teitä mielenkiinnostanne ja kiitän teitä, arvoisa komission jäsen, siitä, että esititte parlamentille tämän oikeudellisesti, mutta myös poliittisesti merkittävän asian.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, digitaalisten verkkojen ja Internetin käytön vaikutus ja kehittyminen, joista voimme tosin olla vain iloisia, on tarjonnut rasistisille ja muukalaisvihamielisille viesteille uuden ilmaisukentän. Tähän on myötävaikuttanut se, että näyttöruudulla tehdyn rikkomuksen väitettyyn virtuaaliseen luonteeseen liittyy tunne, että siitä ei seuraa rangaistusta.
On totta, että Internet tarjoaa julkisen tilan, jossa jokainen voi ilmaista mietteitään. Mutta tietokoneensa ääressä jotkut näyttävät unohtaneen sanojensa tai toimiensa julkisen ulottuvuuden ja niihin väistämättä liittyvän vastuun. Kansainvälinen ulottuvuus, välikäsien moninkertaistuminen ja nimettömyys ovat tietysti myötävaikuttaneet ja korostaneet vaikutelmaa siitä, että virtuaalitila oli jotenkin alueiden ulkopuolella eikä siten kuulunut oikeuden piiriin. Jos tila itsessään onkin virtuaalinen, siihen liittyvä vastuu on hyvinkin todellinen.
On selvää, että jos Internetin halutaan kuuluvan ilmaisun vapauden välineisiin ja jos sille halutaan antaa näihin välineisiin liittyvät oikeudet ja tarvittava tila, sille on myös kuuluttava kaikki näistä seuraavat velvollisuudet. Ja jos tämän rajat ylittävän työkalun halutaan osallistuvan yhteiskuntien ja sen "kyberkansalaisten" emansipointiin, se ei missään tapauksessa saa hyödyntää kansallisten politiikkojen koordinoinnin puuttumista rakennettaessa tai paremminkin tuhottaessa tavoitetta, jonka Euroopan unioni on itselleen asettanut; unioni haluaa olla rauhan, oikeudenmukaisuuden ja turvallisuuden alue.
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä tästä ehdotuksesta. Tällä mietinnöllä yritetään vahvistaa samaa asiaa. Ei ole siis tarkoitus määrätä, vaan kannustaa siihen.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, liberaaliryhmä pitää myönteisenä tätä ehdotusta, jossa siis lainsäädännön avulla pyritään puuttumaan Euroopassa lisääntyvään muukalaisvihaan ja rasismiin. Tämä synkkä kehitys sotii kaikkea sitä vastaan, mitä EU edustaa: vapautta, demokratiaa, ihmisoikeuksien kunnioitusta, oikeusturvaa. Mielestäni esittelijä Ceyhun ansaitsee suuren kiitoksen aivan loistavasta työstä.
On tärkeää, että EU:n sisällä tehdään yhteistyötä niiden ihmisten turvan vahvistamiseksi, jotka joutuvat muukalaisvihan perustuvien ja rasististen rikosten uhreiksi, ja että huolehdimme siitä, että syylliset tuomitaan ja että poistamme lainsäädännössä olevat porsaanreiät. Rikoksen tekijät eivät saa pystyä hyödyntämään eri jäsenvaltioiden lainsäädännöissä esiintyviä eroja.
Rasismiin ja muukalaisvihaan pitää pystyä puuttumaan laaja-alaisesti, kuten tässä mietinnössä tehdään. Rikoksista on rankaistava ja muukalaisvihaan ja rasismiin perustuvien rikosten rangaistuksia on tiukennettava entisestään; Rasismin on oltava raskauttava tekijä tuomiota määrättäessä. On korkea aika, että parlamentti ja EU:n toimielimet antavat selkeän viestin, josta käy ilmi, että emme koskaan hyväksy rasistisia rikoksia Euroopassamme.
Meidän on demokratian avulla torjuttava ne, jotka yllyttävät kansalaisiaan rikoksiin. Eurooppamme on oltava turvallinen paikka kaikille, riippumatta etnisestä identiteetistä, rodusta, uskonnosta tai seksuaalisesta suuntautuneisuudesta. Nykyinen tilanne ei ole sellainen. Tiedämme, että monet eurooppalaiset pelkäävät nykyään henkensä puolesta, perheidensä turvallisuuden puolesta. He eivät halua mennä ulos. He tuntevat itsensä uhatuiksi. Tätä on mahdoton hyväksyä.
Halumme luoda yhteiskunnan, jossa ei esiinny rasismia ja muukalaisvihaa ja joka on ehkä pelkkä utopia, mutta kuitenkin tärkeä sellainen, eikä se saa loukata yhdenkään yksilön oikeutta saada ilmaista itseään vapaasti suullisesti ja kirjallisesti, mikä on määritelty ihmisoikeussopimuksessa. Sen vuoksi toivon saavani tukenne tarkistuksillemme 24 ja 25, joissa turvataan toimittajien, taiteilijoiden ja muiden ilmaisuvapaus.
Ilmaisuvapaus on perusoikeus eikä sitä saa yleensä koskaan loukata. Tietyissä jäsenvaltiossa, mukaan lukien omassani, sekä ilmaisuvapaus että painovapaus on kirjattu perustuslakiin. Koskaan ei tietenkään saa sallia toisten ihmisten uhkaamista tai loukkaamista, erityisesti, jos se perustuu rasistisiin syihin. Kuitenkaan ei ole varmaa, että kriminalisointi on aina oikea ratkaisu. Tässä on kyse tasapainottelusta - mielestäni on tärkeää, että ensin tutkitaan ja sitten vasta hutkitaan.
Suhtaudun sen vuoksi hieman epäillen joihinkin esittelijä Ceyhunin ehdotuksiin, jotka merkitsevät muukalaisvihamielisen aineiston levittämisen kieltämistä, ja niihin ehdotuksiin, jotka merkitsevät käytännössä sitä, että tiettyjen järjestöjen jäsenyys voidaan kriminalisoida. Epäilykseni ja epäluuloni eivät kuitenkaan muuta sitä, että tuen koko sydämestäni esittelijä Ceyhunin ehdotusta.

Sylla (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, on totta, että tämä mietintö tulee esille ajankohtana, jolloin on ilmennyt populistisen ja muukalaisvihamielisen äänestyskäyttäytymisen lisääntymistä, jota tiedämme tapahtuneen Euroopassa ja joka on valtaamassa maanosamme ytimen. Kaikissa raporteissa, ovat ne sitten peräisin toimielimistä, kansalaisjärjestöistä tai Wienin seurantakeskuksesta, korostetaan rasististen väkivallantekojen jatkuneen ja jopa koventuneen.
Omalta osaltani hyväksyn esittelijän esittämän selvennyksen, jonka mukaan rasismi ei ole mielipiteen ilmaisu. Herjaaminen tai nöyryyttäminen ei kuulu ilmaisun vapauden alaan, siinä on todellakin kysymys rikoksesta. Emme sano samalla tavalla "en pidä vanukkaasta" kuin sanomme "en pidä arabista". Tiedämme hyvin, että seuraukset eivät ole samanlaiset.
Raportissa on tärkeää se, että yksittäisten henkilöiden tai tekojen rankaisemisen sijaan tartutaan niihin, jotka antavat ideologisella tasolla tarvittavat aseet niille ihmisille, jotka sitten ryhtyvät tekoihin. Tältä kannalta Internetistä luetut mietteet ovat mielenkiintoisia. Tiedämme, että tämän erinomaisen tiedottamisen työkalun, joka Internet on, avulla on tänä päivänä mahdollista tilata revisionistisia julkaisuja, ostaa kolmannen valtakunnan ylistämiselle omistettuja levyjä, ylistää juutalaisvastaisuutta ja syyskuun 11. päivästä lähtien omistaa kokonaisia keskustelufoorumeja arabien vastaisten tunteiden ja islamilaisvihan ilmaisemiselle. Tämä ei ole hyväksyttävää. Mielestäni ei ole mahdollista suunnitella Euroopan laajentamista ja vanhan maanosan kansojen välistä rauhanomaista yhdessäoloa ilman, että nuorimmat kansalaiset saadaan herkistymään rasismin vastaiselle toiminnalle.
Ranskan perustuslakineuvosto on juuri päättänyt myöntää SOS Racisme -järjestölle oikeuden suorittaa täysin laillisesti testejä, jolla asetetaan ansa sellaisten yökerhojen omistajille, jotka estävät nuoria pääsemästä sisälle. Tässä esimerkki, jota kannattaa seurata.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, lopetan sanomalla, että tässä mietinnössä ei kuitenkaan onnistuta sanomaan, mistä olen pahoillani, että niin kauan kuin ei myönnetä taloudellisia, sosiaalisia oikeuksia ja?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Boumediene-Thiery (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rasismin ja muukalaisvihan vastainen taistelu ei ole uusi huolenaihe toimielimissämme. Parlamentissamme keskustelu on useaan otteeseen koskenut rasismin vastaista taistelua. Nykyään meillä on Euroopan seurantakeskus ja perustamissopimuksen 13 artikla, jossa määritellään unionin toimivalta syrjinnän vastaisessa taistelussa.
Kansallisella tasolla Euroopan mailla on käytettävissään lainsäädäntö, jolla pyritään taistelemaan rasismia vastaan. Todellisuudessa rotusyrjintä ei kuitenkaan milloinkaan ole ollut näin kärkevää. Annan tästä todisteeksi Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen raportin, jossa todistetaan rasismin ja muukalaisvihan lisääntyneen, joista mainittakoon "islamilaisviha", joka ilmenee äärioikeiston huolestuttavana kasvuna.
Nyt keskustelemamme neuvoston rasismin ja ulkomaalaisvihan vastaisen toimintaa koskevan ehdotuksen tarkoitus on vahvistaa ja täydentää olemassa olevaa lainsäädännöllistä järjestelmää. Onkin varsin valitettavaa todeta taas kerran, että rikkomusten ja rangaistusten yhteisöllistäminen tapahtuu pienimmän yhteisen nimittäjän mukaan. Mikäli valituille rikkomuksille ei laadita yhteistä määritelmää, miten siinä tapauksessa on mahdollista taata, että rikkomusten vastainen taistelu on samanlaista kaikissa jäsenvaltioissa? Voimme kysyä, onko tämän ehdotuksen tarkoitus todellakin taistella rasismia vastaan vaiko vain saada itselleen hyvä omatunto. Kun härkää ei haluta tarttua sarvista, tarjotaan rankaisemattomuutta rasisteille ja niille, jotka pelaavat äärioikeiston peliä tai käyttävät vaaleissa populismia ja demagogisia yhdistelmiä. Älkäämme unohtako, että rasismin vastaisella taistelulla ei pyritä ainoastaan suojaamaan ulkomaalaisia, vaan myös puolustamaan demokratioillemme ominaisia arvoja, joita ovat ihmisoikeudet, perusvapaudet, unionin rakentamisen perusta.
Sitä paitsi miksi sulkea valtiot tämän päätöksen soveltamisen ulkopuolelle, vaikka tiedetään varsin hyvin, että järjestäytynyttä rasismia on olemassa ja että sitä vastaan on taisteltava mahdollisimman tarmokkaasti? Tämä järjestäytynyt rasismi, joka ilmenee sosiaalisena, taloudellisena, ammatillisena, kulttuurillisena tai poliittisena poissulkemisena, perustuu etnisiin, uskonnollisiin syihin tai vielä kansallisen paremmuuden periaatteelle, jonka sijaan tulee nyt eurooppalaisen paremmuuden periaate. Arkipäivän elämässä rasismin vastaiseen taisteluun tarvitaan enemmän kuin tekstien äänestämistä. Olemme vakuuttuneita siitä, että ainoastaan kaikkien kansalaisten oikeuksien, poliittiset oikeudet mukaan lukien, tasavertaisuus kansalaisuuteen katsomatta tekee mahdolliseksi kaikenmuotoisen rasismin vastaisen taistelun luomalla kansalaisuuden käytöstä syntyvän poliittisen voimasuhteen. Puitepäätös ei valitettavasti mene näin pitkälle. Meidän on kuitenkin tuettava kaikkia aloitteita, joissa ihmisen arvokkuus asetetaan unionin rakentamisen ytimeen, ja rasismin vastainen taistelu on osa sitä.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron tukeakseni eräitä tarkistuksia mutta myös korjatakseni joitakin vakavia puutteita, jotka koskevat kansojen ja etnisten ryhmien oikeuksia. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti meidän pitää hyväksyä se tarkistuskokonaisuus, jonka mukaan päätös rikoksia koskevien syytteiden nostamisen pitää jäädä jokaisen jäsenvaltion päätettäväksi. On eräs keskeinen seikka, jota parlamentin ei pidä koskaan kadottaa näköpiiristään, erityisesti, kun on kyse näin arkaluontoisesta aiheesta: sellaisten toimien, joiden tavoitteena on toteuttaa rasisminvastaista toimintaa, ei pidä ylittää ilmaisuvapauden, kokoontumisvapauden sekä ajatteluvapauden oikeuden rajaa, josta on säädetty Euroopan ihmisoikeussopimuksen 9 artiklassa. Sen, että olen perustellusti huolissani, todistaa eräs tämänhetkinen menettely, jossa eräs rasisminvastaiseksi itseään väittävä liike on vedonnut Ranskan oikeuslaitokseen vaatiakseen, että Ranskassa kiellettäisiin myymästä italialaisen kirjailijan Oriana Fallacin kirjaa "La rabbia e l'orgoglio" ("Raivo ja ylpeys"). Unohtamatta ottaa huomioon kirjan sisällöllisiä meriittejä Italiassa, joka ei ole rasistinen maa, kirja saavutti valtavan menestyksen eräs olennainen kysymys jää kuitenkin avoimeksi, eli se vaara, että niin sanottuja rasisminvastaisia sääntöjä saatetaan käyttää välikappaleena tarkoituksissa, joilla halutaan harjoittaa poliittis-ideologista sensuuria ja vähentää mielipiteen ilmaisuoikeutta, joka on turvattu Euroopan unionin perusperiaatteiden kautta.
Esittelijän mukaan jäsenvaltioiden täytyy rangaista kansalaisiaan rikoksista, vaikka rikoksia ei olisikaan tehty oman maan alueella. Minusta on sitä vastoin selvää, että tällöin saattaa käydä niin, että yksi valtio puuttuu toisen valtion oikeusjärjestykseen rajoittaen näin kohtuuttomasti sen suvereeniutta. Lisäksi Euroopassa, myös vapaudenarvojen suojelijoiksi itsensä julistavissa jäsenvaltioissa, kokonaiset kansat, ryhmät ja kielelliset ja uskonnolliset vähemmistöt eivät saa minkäänlaista suojaa näiden perusoikeuksien varmistamiseksi. Eikö se muka ole rasismia, että tuomioistuimissa estetään käyttämästä äidinkieltä tai että sen käyttöoikeutta rikotaan tai että poistetaan paikallisella kielellä kirjoitetut liikennemerkit poistetaan, kuten Bergamon kaupungissa kävi muutama päivä sitten, tai että kouluissa kielletään opettamasta äidinkieltä tai paikallishistoriaa syyllistymällä näin etniseen taustaan pohjautuvaan vakavaan syrjintään mutta myös todelliseen kulttuurilliseen kansanmurhaan? Kuten tällä hetkellä tapahtuu bretagnelaisten itsenäisyystaistelijoiden kohdalla, valtion harjoittama rasismi johtaa eräissä tapauksissa siihen, että ihmisiltä kielletään perusoikeudet puolustamiseen, ja niistä esimerkkinä jopa Ranskan laissa vahvistettu oikeus vapaasta ja maksuttomasta pääsystä oikeudenkäyntiasiakirjoihin, ja tämän asian toin julki neuvostolle osoitetussa kyselyssä.
On myös paikallaan määrittää hyvin selkeästi rangaistusten soveltamisala rikoksissa, jotka liittyvät holokaustin kieltämiseen ja täsmentää niihin liittyvät rasistiset tai muukalaisvastaiset pyrkimykset sekä niiden uhkaava, loukkaava tai herjaava muoto. Näin turvataan paremmin täydellinen vapaus levittää historiallisia tekstejä ja asiakirjoja ja ennen kaikkea vapaus tutkimukseen sekä tieteelliseen ja historialliseen kehittämiseen. Raja näiden tekijöiden ja holokaustin kieltämisen välillä voi joissakin tapauksissa olla hyvin pieni, mutta tuo raja on kuitenkin olemassa, ja meidän liberaali kulttuuri velvoittaa meidät turvaamaan täyden historiallisen tutkimuksen ja ilmaisuvapauden.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puhumme nyt sekä hyvin pitkään odotetusta että mutkikkaasta mietinnöstä, mutta vaikka se hyväksyttiin niin, että siihen lisättiin eräitä PPE-ryhmän esittämiä perustarkistuksia, se voi todellakin omalta osaltaan auttaa erään hyvin huolestuttavan ongelman ratkaisemisessa. Joka tapauksessa se auttaa meitä ottamaan askeleen eteenpäin tehtävässämme, jossa vastustamme kaikenlaista syrjivää asennetta, jota kohdistetaan ihmisiin heidän rotunsa, uskontonsa tai eri kansallisuuden vuoksi.
Tavoitteena on aloittaa jäsenvaltioiden välillä joitakin yhteisiä toimia ongelman kohtaamiseksi mahdollisimman johdonmukaisella tavalla, ja näin meidän on tehtävä ennen kaikkea estääksemme, että muissa kuin unionin maissa tehdyistä rikoksista langetetaan tuomioita ja rangaistuksia sellaisin toimin, jotka ovat toisiinsa verrattuna liian kaukaiset ja erilaiset. Mietinnön ensimmäisessä osassa pyritään mahdollisimman tarkoin määrittelemään, mitä rasismiin ja muukalaisvihaan perustuva rikos pitää sisällään. Haluaisin tässä mielessä kertoa komission jäsenelle, miten hyvän panoksen mietintöön tuo tarkistus 12, jossa on nähtävissä ne vaatimukset, joiden avulla tässä mielessä voitaisiin välttää hyödytön "noitavaino", mihin on jopa liiankin helppo langeta, kun on kyse muukalaisvihasta ja rasismista, mutta samalla tarkistuksen avulla on tarkoitus olla aliarvioimatta rasistisia ja muukalaisvastaisia asenteita.
Mietintö jatkuu niin, että siinä määritellään yhteiset vähimmäisseuraamukset sekä luonnollisten henkilöiden että oikeushenkilöiden kohdalla, mutta ennen kaikkea voidaan sanoa, että tämä mietintö on nykyaikainen, koska siinä otetaan esiin tietysti kansalaisten jokapäiväisessä elämässä esiintyvät rikokset, mutta myös "virtuaalirikokset", toisin sanoen ne, joita tehdään joka päivä Internetin luomassa virtuaalimaailmassa. Mielenkiintoinen on myös se kohta, jossa rasistiset ainekset määritellään raskauttavaksi tekijäksi tietyissä tapauksissa, joihin sitten liittyy erilaisia rikollisuuden muotoja.
Lopuksi sanon, että näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on todellakin välttämätöntä lisätä päättäväisesti jäsenvaltioiden välistä oikeudellista yhteistyötä. Tämä on uusi aloite, joka seuraa muita jo aikaisemmin aloitettuja toimia ja jonka tukena on vuodelta 1996 peräisin oleva alkuun paneva toimi. Toivomme, että tämä alkuun paneva voima tuottaisi lisää tämän mietinnön kaltaista hedelmää.

Marinho (PSE).
Arvoisa puhemies, kaikki tiedämme, miten helppoa on synnyttää rasistista ja ulkomaalaisvihamielistä käyttäytymistä muuttoliikkeisiin liittyvistä ilmiöistä, joita Euroopassa on. Tämä on helppo tie, jossa maahanmuutto yhdistetään ihmisten mielissä huomaamattomasti väkivaltaan. Se johtaa rasistiseen ja muukalaisvihamieliseen perversioon ja miinoittaa Euroopan sivistyneen yhteiselon perustaa ampuen katapulteilla populisteja valtaistuimille. Samaan aikaan Eurooppa - arvo, jota vaalimalla yhteinen ongelma voitaisiin ratkaista - liukenee kansallismielisiin juoksuhautoihin ja poliisimuureihin, joita jokainen jäsenvaltio on itselleen rakentamassa. Ne ovat varsinaisia hiekkalinnoja, jotka sortuvat, kun tuuli puhaltaa hieman kovempaa.
Kaiken tämän takia on korostettava tämän puitepäätöksen todella eurooppalaista merkitystä, koska sen päämääränä on laatia eurooppalainen rangaistusjärjestelmä rasismiin ja muukalaisvihaan liittyvistä rikoksista, jotka tähän päivään asti ovat olleet kansainvälisen oikeuden tai kunkin jäsenvaltion sisäisen oikeuden asia. Se on ollut suurisilmäinen verkko, josta rikosten tekijät ovat päässeet pakenemaan.
Arvoisa puhemies, Eurooppa ei voi puolustaa itseään poliittisella saamattomuudella tai sanahelinällä tai puhumalla äänestäjille vastuuttomasti sitä, mikä on kaikkein helpointa: että syy on toisissa. Eurooppa puolustautuu laeilla, rangaistuksilla ja oikeudenkäynneillä. Siksi, arvoisa komission jäsen, tuen tätä aloitetta ja toivon, että neuvosto keskittyy sen pikaiseen hyväksymiseen.

Schröder, Ilka (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, jos mietintö pitäisi lupauksen, joka sen otsikossa annetaan, en tekisi mitään mieluummin kuin äänestäisin sen puolesta. Haluaisin perustella lyhyesti, miksi en sitä tee. Avainsana on Internet. Internetissä on jo laitonta kaikki, mikä on laitonta myös offlinena. Tästä tosiasiasta ei näytetä täällä parlamentissa keskustellun. Muita ryhmiä on kiitettävä siitä, että ylläpitäjiä todellakin rangaistaan vain silloin, kun he ovat tietoisia Internet-sivustojensa laittomista sisällöistä. Esittelijä on tehnyt kaikkensa kriminalisoidakseen Internetin kokonaan. Siinä mielestäni näkyy selvästi esittelijän todellinen tarkoitusperä.
Toinen seikka: mietinnön lähtökohtana on, että rangaistaan ennen kaikkea siitä, mitä on ajateltu. Tekoihin puututaan vähemmän. Siten emme rankaisekaan viharikoksia, eli niitä, jotka todella perustuvat rasistisiin tarkoitusperiin, ja kuljemme kohti ajatuksia valvovaa järjestelmää. Tämä johtaa sensuurin lisääntymiseen, lehdistön- ja sananvapauden vähenemiseen. Tätä ei tietenkään voi tukea!
Viimeinen seikka: antirasismi, siten kuin se tässä ilmaistaan, merkitsisi maahanmuuttajien elinolojen konkreettista parantamista. Mitä tehdään mietinnössä? Mietinnössä ei vastusteta institutionaalista rasismia, jossa Eurodac on vain jäävuoren huippu, ei taloudellista rasismia eikä puhdasta rasismia, mistä päätettiin Sevillassa vielä kerran, eli ei laajenneta Euroopan unionin linnoitusta, vaan mennään niin pitkälle, että kolmannet valtiot ovat suoraan kuristusotteessa. Siksi tähän mietintöön ei voi antirasistina suhtautua edes vakavasti.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, kollegat, samalla kun tervehdin esittelijä Ozan Ceyhunia, minun täytyy valitella rasismin lisääntymistä Euroopassa. Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen mukaan vuonna 2000 havaittiin (edellisvuoteen verrattuna) vihamielisyyden ja väkivallan lisääntyneen eri muodoissa unionin eri valtioissa. 11 syyskuuta 2001 tehtyjen terrori-iskujen jälkeen tilanne paheni, ja erityisesti islaminvastaiset jännitteet ja väkivalta kärjistyivät. On korostettava jälleen kerran, että rasismi ja muukalaisviha rikkovat selvästi vapauden, demokratian, ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja perusvapauksien periaatetta sekä myös oikeusvaltion periaatetta - periaatteita, joille Euroopan unioni perustuu ja jotka ovat yhteisiä kaikille jäsenvaltioille.
Rotuun tai etniseen alkuperään perustuva syrjintä on kielletty kaikissa jäsenvaltioissa, mutta tämän kiellon laajuudessa, sisällössä ja soveltamisessa on huomattavia eroja. Jäsenvaltioiden pitää voida asettaa tai säilyttää säädöksiä, jotka parhaiten edesauttavat tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vaalimista. Siksi on tärkeätä, että Euroopan tasolla olisi yhteiset vähimmäissäännöt. Sääntöjen rikkojan ei pidä voida hyödyntää näitä eroja ja välttyä oikeustoimilta siirtymällä valtiosta toiseen.
Tämän puitepäätösehdotuksen tulee johtaa kansallisten rikoslainsäädäntöjen lähentämiseen, mikä mahdollistaa yhtenäisen lähestymistavan ja rasististen tekojen tehokkaan torjumisen Euroopan unionissa.
Kuitenkaan koskaan ei voi korostaa liikaa, että rasismin ja muukalaisvihan torjunnan ja perusoikeuksien ja -vapauksien, kuten sanan-, julkaisu- ja kokoontumisvapauden, turvaamisen välillä on vallittava oikeudenmukainen tasapaino. Mutta totuuden nimissä on myös muistettava, että rasismia ei torjuta pelkästään tukahduttaen sen ulkoisia, erityisesti väkivaltaisia ilmaisumuotoja. Rasismia pitäisi pikemminkin ennaltaehkäistä, erityisesti opettamalla kouluissa tasa-arvoa ja omaksumalla järkevää politiikkaa, joka ei aiheuta ei-toivottuja reaktioita. Ajankohtaisena esimerkkinä siitä ovat menettelyt, joita sovelletaan turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan yhteydessä.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ne myönteiset toimet, joita neuvosto ehdottaa samoin kuin käsiteltävänä oleva mietintö, joka koskee Euroopan unionin politiikan tarkistamisesta ankarampaan suuntaan vahvistamalla rikosoikeudellisia toimia rasismia ja muukalaisvihaa kohtaan, menettävät lähes merkityksensä, kun otetaan huomioon Sevillan maahanmuuttajia koskevat päätökset. Siellä käytännössä laadittiin maahanmuuttajien järjestelmällisen vainon ja terrorisoinnin politiikka, joka myötäilee niiden äärioikeistolaisten voimien ajattelutapaa, jotka haluavat syyttää maahanmuuttajia kaikesta kapitalismin kurjuudesta. Maahanmuuttajat, jotka itse asiassa tulevat pääasiassa maista, jotka ovat myös Euroopan unionin maiden julman hyväksikäytön uhreja. Samaan aikaan monissa maissa, kuten Kreikassa, maassa jossa maahanmuuttajien osuus on ehkä kaikkein suurin, on käytäntöjä, jotka muodostavat raa'an ja barbaarimaisen maahanmuuttajien ihmisoikeuksien loukkauksen. Äskettäin paljastui, että 2 700:aa maahanmuuttajaa pidettiin niin kurjissa oloissa, että he kapinoivat ja lähtivät mielenosoitusmarssille.
Arvoisa puhemies, tässä painajaismaisessa maisemassa neuvoston ehdotus ja Ceyhunin mietintö yhdessä nykyisen eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan lainsäädännön kanssa ovat käytännössä toimenpide, jolla höllennetään ja peitellään Euroopan unionin rasismin ja muukalaisvihan politiikkaa.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, komissio on tyytyväinen esittelijä Ceyhunin mietintöön, joka on samoilla linjoilla esittämämme rasismia ja muukalaisvihaa koskevan puitepäätöksen kanssa. Kuten esittelijä korostaa, demokraattisessa oikeusvaltiossa ilmaisunvapaudella on rajansa, ja ennen kaikkea sillä ei voi perustella kolmansien osapuolien oikeuksien rikkomista tai rikollista toimintaa. Valitettavasti edelleenkin joudumme kohtaamaan useilla Euroopan alueilla rasismia ja muukalaisvihamielisyyttä, joita ei voi hyväksyä demokraattisissa yhteiskunnissamme. Integroitu lähestymistapa, johon kuuluu joko ennalta ehkäiseviä tai rankaisevia toimenpiteitä, on välttämätön tämän ilmiön tehokkaassa torjunnassa. Rikoslain mukaiset toimenpiteet, kuten ne, jotka sisältyvät komission ehdotukseen, ovat osa tätä lähestymistapaa. Mutta toisaalta komissio on aina korostanut, että kyse on kulttuurillisesta taistelusta, ja siksi se on jo ottanut käyttöönsä useita rasismin ja muukalaisvihan vastaisia toimenpiteitä, joilla yritetään vaikuttaa mielipiteisiin alueilla, kuten työllisyys, maahanmuutto, turvapaikkapolitiikka ja koulujärjestelmä.
Mitä tulee komission puitepäätösehdotuksen tarkistuksiin, esittelijä on sitä mieltä, että jos rasistinen tai muukalaisvihaa ilmentävä rikkomus on joukkotiedotusvälineen tekemä, kyseessä on raskauttava tekijä. Muiden raskauttavien tekijöiden suhteen komissio on joustava. Kuitenkin olisi parempi viitata suurelle joukolle ihmisiä tarkoitettuun aineistoon, koska myös yhden ainoan ihmisen jakama rasistinen aineisto (esimerkiksi rasistisen propagandan käsikirja) voidaan kohdistaa suurelle joukolle ihmisiä.
Tarkistuksessa 6 ja tarkistuksen 12 kohdassa b viitataan direktiiviin sähköisestä kaupankäynnistä, mitä tulee Internet-palveluntarjoajien vastuuseen. Itse asiassa puitepäätöksen järjestelyt eivät vahingoita yhtäkään ensimmäisen pilarin välinettä, kuten "sähköinen kaupankäynti" -direktiiviä. Tässä yhteydessä on korostettava, että "sähköinen kaupankäynti" -direktiivin mukaan jäsenvaltiot eivät voi määrätä palveluntarjoajille pakollista sisällönvalvontaa, mutta voivat säätää heille velvollisuuden ilmoittaa toimivaltaisille viranomaisille, jos palveluiden käyttäjät todistetusti harjoittavat laitonta toimintaa tai levittävät laitonta materiaalia. Siten palveluntarjoajan vastuuta voidaan soveltaa, mikäli Internet-palveluntarjoajat tietävät varmasti, että heillä on rasistista aineistoa, eli mikäli oikeusviranomainen on palveluntarjoajille asiasta ilmoittanut eivätkä nämä palveluntarjoajat ole sillä välin ryhtyneet toimenpiteisiin poistaakseen kyseistä aineistoa. Komissio on hieman eri mieltä esittelijän kanssa joukkotuhonnan tai muiden vakavien rikosten julkisesta puolustamisesta syyttämisestä. Tässä kohdassa tarkistuksessa 12 asetetut ehdot ovat ankarampia kuin ne, joita vuoden 1996 yhteisessä toiminnassa suositeltiin, koska niissä edellytetään, että kyseessä olevat sanat tai käyttäytyminen muodostavat uhkan, loukkauksen tai herjauksen ja että niiden vaikuttimena on rasismi tai muukalaisviha. Kuusi vuotta sitten hyväksytyssä yhteisessä toiminnassa edellytettiin kuitenkin vain, että julkisen puolustamisen vaikuttimena olisi rasismi tai muukalaisviha. Siten tarkistuksen 12 ehdot nostaisivat kynnystä rikoslain soveltamiseen, minkä johdosta pyydän, että parlamentti harkitsee tätä kysymystä uudelleen.
Lopuksi haluaisin korostaa, että ehdotuksemme on selkeä, mitä tulee rikoksen määrittämiseen ja tyypittämiseen, koska viittaamme aina konkreettisiin tekoihin emmekä mielipiteisiin. Puitepäätösehdotusta ei saa tulkita tavalla, joka loukkaa perusoikeuksia, kuten sananvapautta tai periaatteita, jotka tunnustettiin Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 ja 11 artiklassa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. Kuitenkin sekä Euroopan unionin että kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä tulee varmistaa asianmukainen tasapaino. Kuten Euroopan ihmisoikeussopimuksen 2 artiklan 10 kohdassa säädetään, näitä vapauksia, kuten sananvapautta, voidaan ja pitää harkita järjestyksen puolustamisen, rikosten ennaltaehkäisyn ja kolmansien osapuolten oikeuksien kunnioittamisen kannalta. Tässä yhteydessä emme ehdota minkäänlaisen ajatuspoliisin luomista. Pyydämme vain, että unioni kokonaisuutena olisi uskollinen arvoille, jotka ovat olleet yhteistä perintöä Euroopan ihmisoikeussopimuksesta lähtien. Tässä mielessä poliittinen viesti on selkeä: että rasistiset ja muukalaisvihamieliset rikokset torjutaan tehokkaasti ja samoilla menetelmillä koko Euroopan unionin alueella.
Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen António Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Luis Berenguerin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0217/2002) komission vihreästä kirjasta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 tarkistamisesta [KOM(2001) 745 - C5-0159/2002 - 2002/2067(COS)].

Berenguer Fuster (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, noin kaksi vuotta sitten Brysselissä juhlittiin yrityskeskittymien valvontaa koskevan asetuksen (ETY) N:o 4064/89 kymmenvuotispäivää. Näillä päivillä kaikki puhujat olivat niin yksimielisiä asetuksen hyvistä puolista, että se on tavallaan kummallista, kun kyse on asiantuntijoiden mielipiteistä. Olen samaa mieltä näistä mielipiteistä ja pidän myös arviota myönteisenä.
Kun kyse on ehdotus asetuksen muuttamisesta, eräs näkökanta pitää tehdä selväksi alusta alkaen. Myönteinen arvio ei estä ehdottamasta osittaisia uudistuksia tai mukautuksia niihin tarpeisiin, jotka ovat käyneet käytännössä ilmi, mutta nämä uudistukset ovat joka tapauksessa rajallisia.
Asetuksessa (ETY) N:o 4064/89 sanotaan, että joitakin näkökohtia on tarkasteltava uudestaan, kun asetuksen voimaantulosta on kulunut kymmenen vuotta. Kun tähän ajankohtaan päästiin, komissio laati vihreän kirjan, jossa ehdotetaan, että tarkastelun kohteena eivät olisi ainoastaan asetuksessa esitetyt näkökohdat, vaan kaikki sellaiset asiat, joiden avulla teksti on mahdollista saattaa ajan tasalle. Tämä aloite on erittäin myönteinen ja komissiota on onniteltava siitä.
Ehkä tärkeimpiä kohtia vihreässä kirjassa ovat yhteisönlaajuisena ulottuvuutena pidettäviä toimenpiteitä koskevien raja-arvojen määrittäminen ja toiseksi otaksumat, joissa komission ilmoittama keskittymä voitaisiin siirtää yhdelle tai usealle kansalliselle viranomaiselle analysointia ja päätöksentekoa varten ja toisin päin, kun jäsenvaltioiden viranomaisten ilmoittama toimenpide voitaisiin siirtää yhteisesti komissiolle.
Ensimmäisessä näistä kohdista komissio ehdottaa, että keskittymää voidaan pitää yhteisönlaajuisena ulottuvuutena, kun se voidaan ilmoittaa kolmessa tai useammassa valtiossa, millä kumottaisiin asetuksen 1 artiklan 3 kohdan monimutkaiset menettelysäännöt. Joidenkin jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ovat esittäneet mielipiteensä tämän kohdan muuttamisesta tai halunneet korvata sen komission kannasta poikkeavin kriteerein.
Emme voi olla samaa mieltä näistä vastaväitteistä. Komission ehdottama toimivallan automaattinen jakaminen tuo selkeyttä ja yksinkertaisuutta, yhdenmukaistaa arviointikriteerejä, parantaa oikeusvarmuutta ja säästää yritysten kuluja. Olemme siis täysin ehdotuksen kannalla.
Toinen kohta, joka koskee asiakirjojen siirtoa, on monimutkaisempi, minkä takia Euroopan parlamentti sekä talous- ja raha-asioiden valiokunta esittävät muutamia ehdotuksia. Niistä ensimmäinen koskee sitä, että osapuolten pitäisi antaa suostumuksensa siihen, että komissio siirtää asiakirjat yhdelle tai usealle jäsenvaltion viranomaiselle. Vaikka yhtenäistettyä käsittelyä on pidetty tehokkaampana ja yritysten kustannuksia säästävämpänä, ei vaikuta, että siirtämisen myötä yrityksiä voisi velvoittaa toimittamaan erilaisia asiakirjoja niiden näkemystä vastaan.
Eräässä toisessa kohdassa Euroopan parlamentti saattaa komission tietoon ongelman, joka syntyy, kun tämä siirtäminen olisi mahdollinen, kun lopullinen päätös asiasta kuuluu poliittisille elimille eikä riippumattomille viranomaisille. On otettava huomioon, että päätösvalta kuuluu useissa jäsenvaltioissa poliittiselle viranomaiselle, niin kuin kotimaassani, jossa se on tosiaankin hallituksella. Sen takia ne kriteerit, joiden perusteella keskittymä voidaan hyväksyä tai hylätä, voivat erota niistä, joiden perusteella tarkastellaan keskittymien vaikutuksia kilpailuun ja niiden mahdollista tehokkuutta.
Kotimaani lehdistössä julkaistiin äskettäin haastattelu, jossa komission jäsen Monti painotti, mitä painostusta hallitukset harjoittavat kilpailuasioissa. Ei tarvitse olla kovinkaan terävä päästään, jotta voisi arvata, mikä noiden hallitusten kanta voi olla, jos ne saavat itse tehdä päätöksen asiasta.
PPE-ryhmä säilyttää kaksi tarkistusta: ensimmäisen aiheena on, että työpaikkojen säilyttäminen tai luominen on niiden tehokkuustekijöiden joukossa, joilla voidaan korvata keskittymän vaikutuksia kilpailuun. Tosiasiassa on kyse komission jo soveltamasta "failing company defence" -periaatteen (maksukyvyttömän yrityksen pelastaminen) tulkinnasta, ja katsomme, että sen näkyminen tekstissä parantaa mietintöä.
Lisäksi olen sitä mieltä, että mietinnössä parannetaan toista tarkistusta, jossa pyydetään, että keskittymäasiakirjoissa ei pidetä asianosaisina ainoastaan kilpailevia yrityksiä, vaan myös kuluttajia ja kyseisten yritysten työntekijöiden edustajia.

Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, on tosiaankin minun vuoroni esittää valiokuntani mielipide jäsen Berenguerin mietinnöstä, josta haluan onnitella häntä, minkä lisäksi haluan onnitella komission jäsen Montin tänään edustamaa komissiota aloitteesta, joka on myös mielestämme onnistunut.
Talous- ja raha-asioiden valiokunta sisällytti mietintöönsä joitakin oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan päätelmiä. Painotan erityisesti niitä kohtia, jotka koskevat sitä, ettei ennakkovalvontaa laajennettaisi uusiin ehdotuksiin, että määräaikoja yksinkertaistettaisiin tai että oikeusvarmuuteen mahdollisesti vaikuttavien suullisten lausumien kirjaaminen hylättäisiin. Kiitän esittelijää hänen suosiollisesta suhtautumisestaan näihin tarkistuksiin ja asiasta vastaavaa valiokuntaa niiden hyväksymisestä.
Sitä vastoin on muita kohtia, joissa mietintöön ei ole sisällytetty oikeusasioiden valiokunnan mielipidettä, joka on syytä vahvistaa uudelleen. Tarkemmin sanottuna emme pidä sopivana, että määräysvaltaa koskeva testi korvataan toimivallan huomattavalla supistamisella keskittymien sallimiseksi, että komission siirtämismenetelmä laajennetaan jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisiin tai että sakot lasketaan yrityksen liikevaihdosta. Tämä johtuu siitä, että mielestämme ei ole suositeltavaa ottaa riskejä oikeusvarmuuteen liittyviä riskejä vain siksi, että voitaisiin ottaa käyttöön enemmän tai vähemmän uutta luovia menetelmiä, kun niitä ei varsinaisesti tarvita.
Näin ollen on ilmeistä, että mielestäni ei pitäisi edistää sosialistiryhmän tarkistuksia eikä GUE/NGL-ryhmän tarkistusta 5, sillä ne ovat huomattavan epätäsmällisiä eikä niissä pyritä selkiyttämään menettelyjä, eikä myöskään kahta muuta tarkistusta, joissa ei mitenkään pyritä yrityskeskittymien valvontaa koskeviin parempiin menettelyihin.
Onnittelut siis aloitteesta ja varovaisuutta, jotta emme pura sitä, mikä toimii jo nyt hyvin.

Doorn (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää jäsen Berengueriä. Mietintö on mielestäni erinomainen. Se vastaa oikein hyvin käsityksiäni, hänen täysistunnon käsiteltäväksi jättämänsä tarkistukset sen sijaan vähemmän, mutta niihin palaankin heti.
Komission vihreässä kirjassa yrityskeskittymien valvonnasta asetetaan suuntaviivat sille, miten fuusioita valvotaan tulevina vuosina Euroopassa. On hyvä, että nykyisiä sääntöjä tutkitaan ja myös uudistetaan tarpeen tullen. Yritykset arvostelivat paljon ilmoitusmenettelyjä, erityisesti jäsenvaltioiden rajat ylittävien fuusioiden yhteydessä. Se, ettei jäsenvaltioiden välistä toimintaa soviteta yhteen, johtaa virkavaltaisiin, kalliisiin ja aikaa vieviin menettelyihin. Komission nyt ehdottama ratkaisu vaikuttaa erinomaiselta. "Yksi luukku" eli One Stop Shop Brysselissä vastaanottaa useampaa kuin kahta jäsenvaltiota koskevat moninkertaiset ilmoitukset. Mielestäni yhtä luukkua olisi voitu käyttää jo annettaessa ilmoitusta useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Paitsi että yksi ilmoitus Brysselissä maksaa vähemmän, se parantaa myös olennaisesti oikeusturvaa.
On hyvä asia, että jäsenvaltioiden yhteistyö myös yrityskeskittymien valvonnan alalla alkaa vihdoin hieman hahmottua. Siihen on tietysti otettava mukaan uudetkin jäsenvaltiot. Toivokaamme, että tämä jäsenvaltioiden välinen yhteistyö vähentää virkavaltaisuutta ja tuottaa yhtäläiset menettelyt ja määrittelykriteerit.
Vetoamme komissioon, että se ikään kuin yhden luukun periaatteen kääntöpuolelta osoittaa tarvittavaa pidättyvyyttä 9 artiklaan perustuvassa asioiden jäsenvaltioille siirtämisessä. Talous- ja raha-asioiden valiokunta on tehnyt mietinnössä selväksi, että siirtäminen takaisin jäsenvaltioille on ja saa olla mahdollista ainoastaan kyseisten yritysten suostumuksella. Tämäkin edistää oikeusturvaa. Arvoisa puhemies, yrityskeskittymien valvonnassa tarkkaillaan yrityskeskittymien vaikutusta markkinoihin. Niillä luodaan uusia rakenteita, ja näiden rakenteiden vaikutus markkinoihin on keskeisellä sijalla komission harjoittamassa valvonnassa. Kyse on talousjärjestelmästä, jonka arviointikriteerit - joihin itse luen myös tehokkuuden parantumisen - on lainattu kilpailuoikeudesta. Ryhmäni on tämän vuoksi kaikkia sellaisia tarkistuksia vastaan, joiden tarkoituksena on laajentaa arviointikriteerejä, esimerkiksi kattamaan työllisyyteen heijastuvat vaikutukset ja muut sosiaaliset näkökohdat. Ne eivät kuulu yrityskeskittymien valvonta-asetukseen. Arvoisa puhemies, sama koskee myös jäsen Herzogin kauppapolitiikalla ladattuja tarkistuksia. Yrityskeskittymien valvonnassa ei ole kyse Euroopan eri toimialojen vahvistamisesta tai vahvojen toimialojen paisuttamisesta. Vahvimmat toimialat ja vahvimmat yritykset syntyvät voimakkaammasta kilpailusta, ja tämä juuri on yrityskeskittymien valvonnan tarkoitus.
Viittasin jo aiemmin siihen, että pidän yritysten oikeusturvaa tämän tyyppisissä menettelyissä poikkeuksellisen tärkeänä. Poikkeavien kriteerien noudattaminen voi johtaa ristiriitaisiin päätelmiin. Samasta syystä vastustamme myös fuusioita koskevien päätösten kollegiaalisuuden lisäämistä. Asiaan liittyvät investoinnit ovat valtavia. Yrityksillä on oikeus nopeisiin ja virkavallasta siivottuihin menettelyihin. Euroopan komission vihreä kirja tarjoaa tätä varten hyvän pohjan.

Randzio-Plath (PSE)
Arvoisa puhemies, komission uudistusehdotus on ilahduttava. On joka tapauksessa kauaskatseista tehdä nyt uudistuksia ja nykyaikaistuksia yrityskeskittymien valvonta-asetuksen menestystarinasta huolimatta. Mielestäni se on kauaskatseista myös siksi, että siten otetaan jo laajentumisprosessit huomioon.
Tuen esittelijän mietintöä - ja koko ryhmä tukee sitä - mutta yhdyn myös huoleen siitä, että joitakin vihreän kirjan ehdotuksia ei ehkä vieläkään voitaisi toteuttaa. Siksi on erittäin tärkeää saada komissiolta todella vakuutus, että määritelmiä koskevaa kysymystä sekä määräysvaltaan perustuvan arvioinnin korvauskysymystä ei siirretä myöhempiin tarkistuksiin. Mielestäni tämä koskee erityisesti sulautumisprosessien kansainvälisiä ulottuvuuksia ja erityisesti innovatiivisia aloja, joilla sulautumisia tapahtuu.
Rajat ylittävien yritysten sulautumisten määrä on viime vuosina jatkuvasti kasvanut. Tämän johdosta kasvava määrä sekä monimutkaisuus ovat varmasti myös syy tehtävänjaon muokkaamiseen ja uudelleenjärjestelyyn kansallisten ja Euroopan unionin kilpailuviranomaisten yhteensovittamisen kannalta. Tehokkuuden, avoimuuden, oikeudellisen varmuuden ja määräaikojen lyhentämisen ja yritysten hallintokustannusten pienentämisen nimissä minusta komission keskittäminen keskeiseksi tahoksi on ilahduttavaa, ja tuen myös komission viittausta siitä, että olisi tarpeellista mahdollisesti luoda uusi oikeudellinen taho.
Perusteellisesti on tutkittava - tässä olen eri mieltä kuin edeltävä puhuja - kuitenkin myös yhteensulautumisten merkittäviä vaikutuksia erityisesti työllisyystilanteeseen, yhteensulautumisen hyväksyttävyyden tarkistamisen kriteerejä ja menettelyjä. Asianomaisten rakenneuudistusten myötä on koko Euroopan unionin alueella hävinnyt tuhansia työpaikkoja. Yrityksillä pitäisi varmasti olla suurin mahdollinen vapaus tehdä johtamispäätöksiä, mutta samalla usein on kyseessä alueen suurin työnantaja, joka näitä yrityksen rakenneuudistuksia tekee. Työpaikkojen häviäminen ei siten koske vain yksittäisiä työntekijöitä, vaan sillä on seuraamuksia myös koko alueen taloudelliselle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle. Haluaisin vielä muistuttaa siitä, että Nizzan Eurooppa-neuvosto liitti selvästi erottamattomasti yhteen taloudellisen suorituskyvyn ja sosiaalisen kehityksen. Tämä on otettava huomioon myös kilpailuoikeudessa ja kilpailupolitiikassa, myös yhteensulautumisten valvonnan yhteydessä.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin kiittää esittelijä Berenguer Fusteria aivan erinomaisesta työstä.
Arvoisa komission jäsen, olen sanonut tämän aiemmin ja olen sanonut tämän Ruotsissa: Te olette luultavasti kaikkein tärkein komission jäsen kotimaani kansalaisten kannalta, joille kilpailua koskevat kysymykset eivät koskaan ole olleet tärkeitä. Tilanne on nyt alkanut parantua, joten älkää menettäkö toivoanne! Kilpailupolitiikka on erityisen tärkeä pienten valtioiden kannalta, joissa monopolien ja yrityskeskittymien vaara on kouriintuntuva. On hyvä, että EU on nyt valmis tarkistamaan määräysvallan hankinnan valvontaa koskevaa toimintaa maailmanlaajuisessa taloudessa. Ympäröivä maailma muuttuu, mikä asettaa uusia vaatimuksia myös fuusioita koskevalle EU:n valvonnalle.
Kotimaassani olemme käyneet laajaa keskustelua näistä kysymyksistä sen jälkeen, kun useat huomiota herättäneet, suunnitellut fuusiot jäivätkin toteuttamatta. En sano, että komissio olisi tehnyt virheellisiä päätöksiä näissä yksittäisissä tapauksissa. Tarkoitan sen sijasta sitä, että fuusioiden arvioinnissa voitaisiin olla avoimempia. Toistan: tämä on erityisen tärkeää pienten valtioiden kannalta.
Haluaisin mainita joitakin erityisiä kohtia. Ensiksikin määräysvallan hankinnan valvonnan osalta on keskityttävä enemmän yritysten kehittämiseen ja rationalisointiin koko sisämarkkinoilla. Meidän on luotava täydelliset markkinat, joilla ei ole esteitä ja jotka ovat eheät. Näin ei ole nykyään. Toiseksi määräysvallan hankinnan valvonnan on oltava ennustettavampaa. Kolmanneksi voimme parantaa oikeusturvaa. On terve periaate, että sama viranomainen, joka selvittää jotakin kysymystä, ei ole jo tehnyt asiaa koskevaa päätöstä.
Arvoisa puhemies, tarvitsemme voimakkaampia yrityksiä Eurooppaan. Tarvitsemme enemmän kilpailua. Tarvitsemme maailmanlaajuisia toimijoita, jotka voivat vahvistua kohdatakseen koventuvan kansainvälisen kilpailun. Sen vuoksi komissio tarvitsee enemmän pitkän aikavälin dynaamisempaa arviointinäkökulmaa, kun on kyse fuusioista. Näiden asioiden osalta Yhdysvallat voi ehkä opettaa EU:lle paljonkin, kaiken tarkoituksena on kuitenkin luoda EU, jossa kasvu on entistä voimakkaampaa ja kilpailukyky entistä parempi, kuten Lissabonissa määrittelemässämme linjassa todetaan.

Herzog (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ottaen huomioon keskittymistoimien kasvava merkitys ja niiden valtava sosiaalinen ja taloudellinen vaikutus, on mahdollista parantaa vihreässä kirjassa tehtyjä ehdotuksia. Esittelijä Berenguer Fuster korostaakin, että keskittymistoimien valvonta on olennainen osa yhteisön kilpailupolitiikkaa. Keskittymien perusteltavuutta ei voida kuitenkaan arvioida ainoastaan kilpailun näkökulmasta. Mukaan on otettava muita Lissabonin strategiassa asetettuja tavoitteita, kuten täystyöllisyyden ja kilpailukykyisen teollisuuden dynamiikka. Näitä kahta tavoitetta on syytä käsitellä oikeudellisesti samanarvoisina niin, että kilpailun osalta ei aiheuteta taantumaa, vaan edistetään samalla niin teollisuuden kuin työllisyydenkin etuja, jotka ovat tällä hetkellä ulkopuolisia tässä asiassa.
Arviointikriteerien uudistaminen on siis olennainen kysymys. Maailmanlaajuisen kilpailun realiteetit on otettava paremmin huomioon. On myönnettävä, että kansallisen markkinan käsite menettää perustelunsa joitakin aloja lukuun ottamatta ja että eurooppalaisten markkinoiden käsite kuuluu asiaan, ja lopuksi on kehitettävä kiistanalaisen markkinan käsitettä tarkastelemalla kilpailun tuntuvaan vähentämiseen liittyvää kriteeriä. Samalla on syytä parantaa menettelyjä. Yhteisön edun mukaisten toimien osalta yhden luukun periaate on erinomainen periaate, jos siihen liitetään hyvät valvontaolosuhteet. Ilmoitusehtoja koskevaa kysymystä voidaan yksinkertaistaa ja säilyttää kahden kolmasosan sääntö unohtamatta yhteisön johdonmukaisuutta.
Tärkeää on kuitenkin tehdä olennaisia parannuksia erityisesti kahden menetelmällisen näkökulman osalta. Kun otetaan huomioon näiden toimien valtava sosiaalinen vaikutus, on välttämätöntä kuulla työntekijöiden edustajia ja muita osapuolia, joita asia koskee, ennen ratkaisun tekemistä, kuten jäsenet Goebbels ja Berenguer Fuster ovat ehdottaneet esittämissään tarkistuksissa. Markkinatestimenettelystä on tehtävä täysin avoin kuuntelemalla kyseisten osapuolten perusteluja ja vastaamalla esitettyihin huomautuksiin. Näin suojellaan teollisuuden etua ja yksi tarkistuksistani koskeekin juuri tätä.
Päätösten kiistettävyyttä voidaan tietysti vielä parantaa. Tosiasiallinen kilpailu suurilla markkinoilla ja toisaalta teollisuuden ja työllisyyden kehitys: siinä kaksi tavoitetta, joiden kohdalla on vielä tehtävä parannuksia.

Karas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuten kaikki puhujat ovat tähän mennessä jo sanoneet, vastassamme on useampia haasteita. Toisaalta markkinoiden voimakkaampi integroituminen, toisaalta taloudellinen globalisaatio, jotka varsinkin lisäävät yrityssulautumisia, ja lisäksi laajentumisen mukanaan tuoma haaste.
Kilpailu on keskeinen väline talouspoliittisten tavoitteidemme saavuttamisessa periaatteittemme mukaisesti ja ekologissosiaalisen markkinatalouden eurooppalaisen järjestysperiaatteen puitteissa. Kyse on Euroopan kilpailukyvystä maailmanmarkkinoilla. Kyse on Euroopan sisäisestä kilpailusta, jota ehdottomasti tarvitsemme Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseen ja sisämarkkinoiden vahvistamiseen. Emme halua, että valtiolliset monopolit vaihtuvat yksityisiin monopoleihin. Haluamme kilpailua yhteisten sääntöjen pohjalta. Siten kuin me kilpailun ymmärrämme, se turvaa ja luo työtä, tekee hinnoista kuluttajaystävällisempiä ja edistää ehdottoman välttämätöntä dynaamista uudistusprosessia.
Edessämme on lisäksi laajentumisen tuoma lisähaaste, joka edellyttää ehdottomasti vastavuoroista sopimista kilpailumääräysten perusnäkökohdista jäsenvaltioiden kesken ja ehdokasvaltioiden kanssa.
Hyvä komission jäsen, meillä on tietysti myös toiveita. Haluamme merkityksellisten markkinoiden selkeää rajaamista, nimenomaan globalisaation aikana. Meistä on valitettavaa, että selvittäviä ja päättäviä viranomaisia ei ole erotettu. Korostamme sen välttämättömyyttä, että komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten toimivalta jaetaan ja koordinoidaan yhtenäisesti. Meistä on ilahduttavaa, että riskipääomaosuudet eivät enää kuulu Euroopan unionin sulautumisvalvonnan piiriin. Sen, että meidän itsemme on uudistuttava, osoittaa myös Itävalta, jossa meillä on 1. heinäkuuta alkaen uusi kilpailu?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, kollegat, kiitokset tästä hyvästä mietinnöstä. Sisämarkkinat helpottavat yrityskeskittymiä, niin tekee myös yhteinen raha, niin tekee unionin laajentuminen ja niin tekee globalisaatio, sehän on oikeastaan yrityskeskittymistä ja talouden sekä viestinnän maailmanlaajuista hallintaa harvoista käsistä. Konvergenssi, lähentyminen puolestaan on johtanut siihen, että it-ala, media ja telesektori ovat oikeastaan toinen toistensa sisällä, ja seurauksena on valtavia keskittymiä, oikeastaan megavaltaa, jossa taloudellinen, teollinen, viestinnällinen ja monissa tapauksissa poliittinen valta keskittyvät käytännössä samoihin käsiin. Media on niinikään jyrkästi keskittynyt, enkä ole nähnyt siihen komission voimakkaasti puuttuvan. Italian tilannehan muistuttaa Venäjää, tosin Venäjällä johto ei sentään omista televisiokanavia. Telealalla on kohta jäljellä ehkä muutama yritys tai operaattori, ja vaikka hallitseva markkina-asema ei toteutuisi yhdessä, kahdessa tai kolmessakaan valtiossa, se saattaa toteutua globaalisti. Näin ollen yrityksellä on huomattava markkinaosuus kymmenissä valtioissa.
Toivonkin komission puuttuvan ja arvioivan maailmanlaajuista merkittävää markkina-asemaa. Skaalaedun saaneet yritykset voivat manipuloida markkinoita. Unionin sosiaalisen yhteenkuuluvuuden velvoittava periaate vaatii, että yritysliittymissä on otettava huomioon sosiaaliset ja työoikeudet, miksei myös osakkeenomistajien oikeudet, sehän kuuluu meidän päättämäämme sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, esittelijä ilmaisee tyytyväisyytensä Euroopan toimielinten harjoittamasta valvonnasta yrityskeskittymiä koskevien toimien alalla. Tämä itsetyytyväisyys on nimellistä, sillä suuryritysten tällaisia yritysten keskittämistoimia suunnittelevat johtajat ottavat selvästi enemmän huomioon suurten osakkeenomistajien edut kuin Euroopan parlamentin mielipiteen. Toteamalla, että nämä keskittymät merkitsevät kilpailun lisääntymistä ja siten lisääntyvää talouden ja työllisyyden kasvua, mietinnössä toistetaan työantajien väite, jonka mukaan se mikä on työnantajien ja osakkeenomistajien hyväksi, on hyväksi yhteiskunnalle. Jos laaditaan yhteenveto keskittämistoimista, joista on seurannut työpaikkojen häviämistä ja yritysten sulkemisia, jotka ovat ajaneet tuhansia työntekijöitä työttömiksi ja raunioittaneet kokonaisia maakuntia, on selviää, että osakkeenomistajien edut ovat täysin vastakkaisia yhteiskunnan työtätekevän enemmistön etujen kanssa.
Vivendi-tapaus muiden Yhdysvalloissa tapahtuneiden vastaavien tapausten jälkeen osoittaa, kuinka järjestelmänne muuttaa tuotannon rahoituspääomaksi, yksinkertaiseksi keinottelun kohteeksi. Pörssi rikastuttaa rikkaita ja köyhdyttää joitakin heistä, mutta se köyhdyttää erityisesti yhteiskuntaa. Rikkaus ei tule keinottelulla vaan työnteolla, ja pörssi ainoastaan tuhlaa ja muuttaa epäaidoiksi arvoiksi todellisen työn tuoton.

Andria (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, onnittelen mietinnön esittelijää Berenguer Fusteria erinomaisesti tehdystä työstä. Sijoitustoiminta on kymmenen viime vuoden aikana saanut määrän ja laadun kannalta yhä suuremman merkityksen, ja sen tavoitteena on varojen sijoittaminen mahdollisimman hyvin ja tavoitteellinen kustannustalous. Tietotekniikan kehittymisen ansiosta on onnistuttu konkretisoimaan selkeä ja tehokas maailmanlaajuistumis- ja keskittämisprosessi, joka on tuonut huomattavia etuja sijoitusten ja tuotantotoiminnan kehitykseen, mutta se on myös aiheuttanut mullistuksia, jotka ovat horjuttaneet kehitysmaiden pankki- ja rahoitusjärjestelmiä. Kielteiset vaikutukset ovat kohdistuneet edelleen tuotantoon ja työllisyyteen ja joskus myös näiden maiden monien eri yhteiskuntaryhmien elintasoon.
Joskin on totta, että keskittymät ovat kehittäneet talousjärjestelmiä eräissä maissa, jotka ovat jo todistetun vahvuutensa ansiosta kyenneet hyötymään niille tarjoutuneista tilaisuuksista, on yhtä lailla totta, että niiden pitää pystyä edistämään sellaisia aloitteita, joilla voidaan vahvistaa kansainvälistä tukea. Tämän tuen tavoitteena on ottaa kansainvälisessä kaupassa käyttöön sellaisia uudistuksia, jotka edistävät maiden integroitumista maailmanlaajuiseen kaupankäyntiin. Usein markkinamekanismit, jotka yllyttävät luomaan keskittymiä ja tukevat niitä, osoittavat selkeän rajallisuutensa, ja ne voivat luoda pahoja vaikeuksia siinä osassa väestöä, joka jää tällaisten tilanteiden mahdollisesti tuomien etujen ulkopuolelle. Jos talouskeskittymät perustuvat yksinomaan yrityksen arvon optimointiin (share golden value), niillä on vastassaan melkoisia konflikteja niiden suhteissa muiden markkinatoimijoiden ja kuluttajien kanssa.
Pankkimarkkinoilla, joissa on vallalla keskittymiin ja yksinomaan voiton tavoittelun suuntaus, nämä seuraukset ovat selkeästi nähtävissä. Cruikshankin mietinnössä arvoisa komission jäsen, tämä on toinen kerta, kun muistutan teitä tästä pannaan merkille, että Ison-Britannian pankkimarkkinoilla keskittymisaste on niin korkea, että se vahingoittaa kuluttajia. Se, että neljä suurinta pankkia pitää hallussaan niin suuria markkinaosuuksia, merkitsee kohtuuttoman korkeita tariffeja ja hintoja sekä puutteellista tuote- ja palvelutarjontaa yksityisille ja yrityksille.

Monti
. (IT) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Euroopan parlamenttia siitä tuesta, jota se osoitti komission vihreälle kirjalle neuvoston keskittymiä koskevan asetuksen tarkistamisesta. Minulla on sellainen tunne, että parlamentti yhtyy selkeästi komission tavoitteeseen, eli siihen, että keskittymien valvontaa koskevia lainsäädäntötoimia pitää lisätä. Ainoastaan nykyaikaisia menetelmiä ja välineitä käyttämällä on mahdollista ottaa vastaan haasteita, joista esimerkkinä ovat edessä oleva laajentuminen, suhteiden tiivistäminen muiden kilpailuviranomaisten kanssa sekä suurempi tietoisuus kansainvälisesti ottaen siitä, miten tärkeitä keskittymien valvontaan liittyvät kysymykset ovat.
Haluaisin tässä tilaisuudessa ilmaista kiitollisuuttani talous- ja raha-asioiden valiokunnalle, esittelijä Berenguer Fusterille sekä kaikille niille, jotka ovat osallistuneet tähän keskusteluun, erityisesti siis oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle. Julkinen kuulemisprosessi on tarjonnut ja tarjoaa edelleen koko joukon mielenkiintoisia ja hyvin dokumentoituja mielipiteitä vihreässä kirjassa käsitellyistä toimivalta-, menettely- ja peruskysymyksistä. Hyvä jäsen Berenguer Fuster, mietinnössänne tehdään tuosta prosessista mielestäni hyvin järkeilty yhteenveto, ja se sisältää erityisen mielenkiintoisia huomioita. Tiedätte hyvin, että arvostan Euroopan parlamentin panosta, ja voin luvata teille, että aiomme tarkastella erittäin huolellisesti tuota panosta. Näiden puheenvuorojen perusteella komissio hyväksyy ennen tämän vuoden loppua uuden keskittymiä koskevan asetusehdotuksen, josta sitten keskustellaan neuvostossa.
Katson, että tuo asetus on osa toki tärkeä, mutta vain yksi osa uudistuspakettia, jonka on määrä sisältää myös tulkitsevia suuntaviivoja kilpailua koskevan peruskriteerin soveltamisesta olemme kuulleet erilaisia mielipiteitä nykyisestä määräävän aseman kriteeristä ja mahdollisesta vaihtoehtoisesta kriteeristä "kilpailun merkittävän vähenemisen" kriteerille ja nämä suuntaviivat selventävät erityisesti markkina-aseman analysointimenetelmiä keskittymistapauksissa sekä sitä merkitystä, joka tehokkuuteen liittyville huomioille on asianmukaista osoittaa, vaikka näistä huomioista onkin tehty erilaisia mainintoja. Asetusluonnos tietenkin julkaistaan kuulemista varten.
Tarkoituksemme on myös sopia oikeudellisten tahojen ja yritysten kanssa joukosta uusia suuntaviivoja, jotka koskevat parasta mahdollista tapaa edetä prosessissa, toisin sanoen keskittymiin liittyvien tutkimusten tekemisessä. Lisäksi meidän pitää pohtia rakenteellisia tai hallinnollisia muutoksia, joita tarvitaan tämän uudistuspaketin tueksi, ja erityisesti pitää pohtia, miten käsitellä tuonnempana puolustusoikeuskysymyksiä sekä kysymystä taloudellisten valmiuksiemme lujittamisesta ja talousanalyysien merkityksestä päätöksentekoprosessissamme.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi pohtia lyhyesti erästä kysymystä, jonka monet Euroopan parlamentin jäsenet ovat tänä iltana maininneet. Kysymys koskee sosiaalipolitiikkojen ja kilpailupolitiikkojen mahdollista liittämistä yhteen.
Tämä asia herättää kysymyksiä niistä arviointiperusteista, joiden perusteella keskittymiä pitää arvioida. Haluaisin tässä kohdin puhua hyvin selvin sanoin. Uusien, kilpailuun liittyvistä kriteereistä poikkeavien kriteerien ottaminen käyttöön keskittymien arviointijärjestelmässä tekisi keskittymiä koskevasta asetuksesta monimutkaisen, sekavan ja saattaisi viime kädessä tehdä merkityksettömän sen ensisijaisesta tarkoituksesta, joka on tehokkaan kilpailun ylläpitäminen. Tämä ei missään nimessä tarkoita, etteikö työllisyyspolitiikkaan merkitystä korostettaisi mahdollisimman paljon. Euroopan unionilla omat työllisyyspolitiikkansa, jäsenvaltioilla on omat työllisyyspolitiikkansa, komissio ja minä itse tuemme työllisyyspolitiikkojen lujittamista. Kuten on todettu, myös terveen kilpailun ylläpitäminen edistää keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä talouskasvua ja kasvun myötä työllisyyttä. Tavoitteiden sekoittaminen keskenään ja työllisyyden ylläpitämiseen tähtäävän tavoitteen liittäminen keskittymisiä koskevaan asetukseen muuttaisi kuitenkin mielestäni sen alkuperäistä tarkoitusta.
Tämä ei tarkoita, etteikö keskittymiskäytäntöjen yhteydessä voitaisi kiinnittää yritysten huomiota niihin velvoitteisiin, joita niillä on sosiaalilainsäädäntöasioissa, kun tätä vaaditaan. Omalta osaltamme haluamme turvata työntekijöille ja heidän edustajilleen mahdollisuuden ilmaista näkemyksensä komissiolle tutkimuksen aikana. Kuten sanoin, teemme kilpailua koskevan analyysin, ja tässä mielessä toisen palveluksessa olevien työntekijöiden ja heidän edustajiensa näkemyksen merkitys voi kasvaa, jos se koskee näiden toimien vaikutusta kilpailuun.
Kaiken kaikkiaan olen sitä mieltä, että sosiaalialan säännöissä, jotka ovat tärkeät, ja kilpailusäännöissä, jotka nekin ovat tärkeitä, keskitytään teknisesti erilaisiin tavoitteisiin monien erilaisten menetelmien kautta, mutta nämä menetelmät ovat yhtä kaikki käyttökelpoisia. Olen täysin vakuuttunut, että epäjärjestys eri välineiden välillä ei olisi hyväksi kummallekaan politiikalle.
Kiitän vielä kerran parlamenttia sen tuomasta panoksesta, joka tälläkin kertaa auttaa meitä parantamaan kilpailun välineitä.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Mario Monti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana jäsen McKennan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0115/2002) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa Kaakkois-Atlantilla koskevan yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta [KOM(2001) 679 - C5-0666/2001 - 2001/0280(CNS)].

McKenna (Verts/ALE)
. (EN) Arvoisa puhemies, Kaakkois-Atlantti on maailman yksi valtamerien viimeisistä alueista, jossa ei ole alueellista kalastusjärjestöä. Tämän tarpeen tyydyttämiseksi huhtikuussa 2001 hyväksyttiin yleissopimus kalavarojen säilyttämisestä ja hoidosta Kaakkois-Atlantilla, jolla perustetaan Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö (SEAFO). Tähän mennessä ainoastaan Namibia on ratifioinut sopimuksen. Toivottavasti parlamentin huominen äänestys nopeuttaa Euroopan yhteisön valtioita ratifioimaan sopimuksen. Silloin tarvittaisiin vain yksi ratifiointi ennen kuin sopimus tulee voimaan.
SEAFO:n tarkoituksena on varmistaa kalavarojen säilyttäminen pitkällä aikavälillä ja niiden kestävä hyödyntäminen Kaakkois-Atlantin vesillä, jotka eivät kuulu Angolan, Namibian ja Etelä-Afrikan kansallisen lainkäyttövallan piiriin. Se koskee kaloja, nilviäisiä, äyriäisiä ja muita sedentaarisia lajeja, muttei laajalti vaeltavia lajeja, jotka kuuluvat ICCATin piiriin.
Mietinnössä on perustavanlaatuista taustamateriaalia, joita käsittelen nyt lyhyesti. Tällä hetkellä kaupallisesti merkittäviin kalavaroihin kuuluvat afrikkalainen turska, piikkimakrilli, sardinella ja sardelli. Suurin osa näistä pyydetään kuitenkin kansallisilla vesillä. Komission mukaan näiden lajien saaliit SEAFO-alueen aavalla merellä olisivat pienet. Mitkä lajit siis kuuluvat SEAFO:n hoitovaltuuksien piiriin?
Muualla maailmassa kalastusala on siirtymässä syvänmeren lajien piiriin, kun rannikkovesien kalavarat, joiden hyödyntäminen on verrattain helppoa, joutuvat vähitellen liikakalastuksen kohteeksi ja ehtyvät. Monissa tapauksissa syvänmeren lajien kalastus on täysin sääntelemätöntä, mutta näiden kalojen biologiset luonteenpiirteet merkitsevät sitä, että ne ovat erittäin alttiita liikakalastukselle. Ne kasvavat erittäin hitaasti. Ne elävät erittäin pitkään ja hyvin suppealla alueella. Historia on toistuvasti osoittanut, että näiden lajien kalastusta voidaan parhaiten kuvailla "kaivostoiminnaksi", koska kalavarat ovat ehtyneet niin nopeasti.
Kaakkois-Atlantin vesillä esiintyy syvänmeren lajeja, joihin kuuluvat patagonianjääahven, keltaroussi, oreo dory ja syvänmeren katkaravut. Näiden lajien biologiasta ja runsaudesta on käytettävissä vain hyvin alustavia tietoja. Pelkästään tämä antaa aihetta huoleen. Kuitenkin se, että ainakin joiden Kaakkois-Atlantin syvänmeren kalavarojen hoitotoimenpiteistä on vastikään sovittu, on rohkaisevaa.
Mainitsin mietinnössäni pari aluetta, joilla teksti, joka on vahvempi kuin jotkin aiemmat yleissopimukset, on itse asiassa heikompi kuin YK:n kalakantoja koskeva sopimus. Todennäköisesti yksi tärkeimmistä on viittaus ennalta varautuvaan lähestymistapaan, joka on merkittävästi heikompi kuin vastikään allekirjoitetussa uudessa Länsi-Tyynenmeren tonnikalan kalastusta koskevassa sopimuksessa. Mietinnössäni on yksityiskohdat tästä asiasta.
Toisaalta SEAFO-yleissopimuksen parhaita piirteitä ovat väliaikaiset seuranta-, tarkastus- ja valvontajärjestelyt, joita on pidettävä myönteisenä.
Nähtäväksi jää, täyttääkö SEAFO suuret odotukset ja kunnianhimoiset tavoitteet. Kaikkien alueellisten kalastusjärjestöjen menestys riippuu yksinomaan sopimuspuolten poliittisesta tahdosta. Tässä mielessä suhtaudun lievästi huolestuneena Euroopan unionin käytökseen. Valitettavasti, ja Euroopan unionin häpeäksi, on olemassa pitkältä aikaväliltä ja useiden järjestöjen yhteydestä lukuisia esimerkkejä tapauksista, joissa Euroopan unioni ei ole noudattanut alueellisten kalastusjärjestöjen tieteellisiä neuvoja.
Tässä mielessä historia ei anna aihetta suhtautua optimistisesti siihen, että EU tekisi huomattavien voimavarojensa puitteissa kaiken voitavansa edistääkseen Kaakkois-Atlantin kalavarojen säilyttämistä. Toivon, että Euroopan unioni muuttaa mieltään.
Toivotan uudelle SEAFO:lle menestystä kalastuksensa hoitoon. Toivon, että EU toimii rakentavana voimana tällä alueella.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, PPE-ryhmä on iloinen uudesta alueellisesta kalastusjärjestön, joka hallitsee Kaakkois-Atlantilla, Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestön (SEAFO) perustamisesta, sekä yhteisön osallistumisesta siihen. Kuten jäsen McKenna, jota onnittelen lämpimästi mietinnöstä, sanoi, on kyse kalastuksen hoidosta ja hallinnasta sellaisella alueella, jolla yhteisön laivasto tekee työtään ja jolla meillä on sitä paitsi kalastussuhteita rannikkovaltioiden kanssa. Kuulumalla SEAFO:on yhteisö voi vaikuttaa kalavarojen säilyttämistä koskevaan tutkimukseen ja konkreettisiin toimiin hallinnoimalla vastuullisesti pyyntiponnistuksia siten kuin kansainvälisessä merioikeudessa esitetään.
Rohkaisen komissiota ja neuvostoa kannustamaan yhteisöä osallistumaan kaikkiin nykyisiin ja tuleviin alueellisiin kalastusjärjestöihin yhteisön kalastusalan etujen nimissä, niin kuin Euroopan Parlamentti pyysi vihreää kirjaa koskevassa päätöslauselmassaan.
Haluan palauttaa mieleen kaksi ongelmaa: ensimmäinen johtuu siitä, että alueellisissa kalastusjärjestöissä ei käytetä painotettujen äänten järjestelmää, joten yhteisö joutuu kärsimään siitä, että sillä on käytettävissään ainoastaan yksi ääni aivan kuten jollakin sopijapuolena olevalla pikkuvaltiollakin. Toiseksi näissä alueellisissa järjestöissä tehtyjen yhteisöä sitovien sopimusten siirtäminen yhteisön oikeuteen tapahtuu liian hitaasti. Hallintomenettelyjä on parannettava.
Lisäksi haluan pyytää, että komissio valmistelee asianmukaisesti kantaansa ennen osallistumistaan SEAFO:n ja muiden alueellisten kalastusjärjestöjen kokouksiin ja että se kuuntelee sitä varten kalastusalaa. Sitä varten komission ja alan yhteydenpidon on oltava hyvää ja suhteen joustava.
Minun on ilmaistava huolestumiseni ajatuksesta, jonka komissio esitti yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskevassa ehdotuksessaan, kun se painotti, että alueellisissa kalastusjärjestöissä yhteisön pitäisi puuttua asioihin ainoastaan siinä tapauksessa, että yhteisön kalastusalalla on todellisia etuja ajettavanaan. Mitä komissio pitää todellisena etuna? Minusta tuntuu, että tällä omaehtoisella rajoittamisella vahingoitetaan ennen kaikkea yhteisön peräänkuuluttaman vastuullisen kalastuksen periaatteita, jotka pitäisi saada ulotetuksi kaikille foorumeille perustamissopimuksen 174 artiklan mukaisesti. Sen mukaan yhteisön politiikan tavoitteena tällä alalla on "sellaisten toimenpiteiden edistäminen kansainvälisellä tasolla, joilla puututaan alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin".
Uskon, että yhteisön osallistuminen ja johtava asema alueellisissa kalastusjärjestöissä on tarpeen, jotta luonnonvaran kestävyyttä voitaisiin suojella tehokkaasti niin yhteisön ulkopuolella kuin Euroopankin vesillä, kuten komissio asian ilmaisi, ja jotta voitaisiin valvoa, että avomerikalastusta harjoittavien kansakuntien edut otettaisiin asianmukaisesti huomioon samaan tapaan kuin rannikkovaltioiden kohdalla.
Kaiken tämän takia sosialistiryhmä pyytää, että komissio koordinoisi yhteisön politiikkoja SEAFO:ssa ja muissa alueellisissa kalastusjärjestöissä. Sama toisinpäin, komission olisi koordinoitava myös kaikki politiikkansa yhteisön laivaston etujen puolustamiseksi koko maailmassa, sillä vain siten se voi puolustaa riittävästi Euroopan kalastajien etuja. Niinpä komission alueellisista kalastusjärjestöistä vastaavan yksikön on saatava riittävästi henkilö- ja talousresursseja, jotta se voisi hoitaa menestyksekkäästi nämä tehtävät.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät jäsenet, kalavarojen suojelu, vaaliminen ja säilyttäminen merkitsevät luonnon kunnioittamista, merien pitämistä arvokkaana ja korvaamattomana elinympäristönä sekä elämän ja luonnon moninaisuuden puolustamista. Mutta ne ovat myös elinehto ihmisten elinkeinoille. Mikäli kalavaroja käytetään häikäilemättömästi hyväksi, ne ehtyvät, ja niiden mukana katoavat myös nämä elinkeinot. Mikään merialue ei saisi olla ryöstökalastuksen kohteena, ja siksi on yllättävää, että niin laaja merialue kuin Kaakkois-Atlantti ei ole minkään järjestön kurinpidon ja hoidon alainen. Siten on pidettävä myönteisenä yleissopimusta, joka luo paikallisen kalastusjärjestön tälle Atlantin avomerialueelle ja jonka sitä paitsi tärkeimmät rannikkovaltiot ja muut asianosaiset valtiot ovat allekirjoittaneet huhtikuussa 2001. Siksi ehdotus neuvoston päätökseksi kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa Kaakkois-Atlantilla koskevan yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta ansaitsee täyden tukemme.
Lisäksi sopimusta koskevat lajit ovat äärimäisen haavoittuvia johtuen niiden biologisesta rakenteesta ja elinympäristöstä. Esittelijä McKenna toimi oikein tehdessään vain yhden tarkistusehdotuksen. Ja vaikka tekikin osuvia huomioita, hän piti yleissopimusta kokonaisuutena myönteisenä. Me tuemme häntä ja kiitämme häntä hänen työstään.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin kiittää teitä, jäsen McKenna, erinomaisesta mietinnöstänne ja Euroopan parlamenttia SEAFO-sopimuksen eteen tekemiemme ponnistelujemme jatkuvasta tukemisesta.
Ponnistelumme ovat tuottaneet tulosta, sillä Euroopan yhteisö ratifioi sopimuksen lähiaikoina. Siitä lähtien, kun vuonna 1997 liityimme tämän sopimuksen neuvotteluihin, Euroopan yhteisö on osallistunut niihin aktiivisesti ja on nyt ensimmäisiä sopimuspuolia, joka sopimuksen ratifioi. Näin me vaikutamme ratkaisevasti osaltamme sen saattamiseen nopeasti voimaan. Tie tähän sopimukseen oli malliesimerkki positiivisesta ja aktiivisesta monenvälisestä yhteistyöstä kansainvälisen kalastuksen alalla. Tässä sopimuksessa sovelletaan uusimpia merioikeuden säännöksiä, ja se on oikea todiste kaikkien osapuolten sitoutumisesta vastuulliseen kalastukseen merialueilla, joiden varat ovat hyvin herkkiä.
Tässä kohtaa haluaisin tuoda esiin kolme seikkaa: Ensinnäkin sopimus luo hyvän kalastustoiminnan tarkastus- ja valvontajärjestelmän tälle alueelle. Toiseksi se merkitsee hyvää tasapainoa kalastusmahdollisuuksien jakamiseen rannikkovaltioille ja kehitysmaille. Ja kolmanneksi sopimus sisältää kansainvälisen merioikeuden riitojen ratkaisemisjärjestelmän. Näin SEAFOlla on kaikki mahdollisuudet tulla toimeenpanokykyiseksi järjestöksi, joka hoitaa vastuullisesti luonnonvaroja, taistelee päättäväisesti laitonta, ilmoittamatonta ja säännöstelemätöntä kalastusta vastaan, ja se on hyödyksi joukolle rannikkovaltioita, joiden kansantalous on suurelta osin riippuvainen näistä luonnonvaroista.
Käsittelen nyt tarkistuksianne, jäsen McKenna, joista komissio on samaa mieltä. On tosiasia, että YK:n sopimus on tullut voimaan ilman, että Euroopan yhteisö on sitä ratifioinut. Neuvoston vuoden 1998 päätöksen tarkoituksena oli, että yhteisö ja jäsenvaltiot ratifioivat sopimuksen nopeasti ja samanaikaisesti. Silti vielä nytkään kolme jäsenvaltioita ei ole saanut sisäistä ratifiointiprosessiaan päätökseen. Tämä estää yhteisöä tulemasta YK:n sopimuksen sopimuspuoleksi. Olen henkilökohtaisesti puolustanut useaan otteeseen neuvostossa ja jäsenvaltioiden taholla menettelyn kiirehtimistä.
Muita tarkistuksianne, eli että meidän on otettava paremmin huomioon varojen, erityisesti syvänmeren lajien, herkkyys - kuten jo aiemmin mainitsittekin - SEAFOn soveltamisalassa, ja että yhteisön on panostettava voimakkaammin SEAFOn kautta näiden varojen hoitamisessa ennalta varautuvan lähestymistavan soveltamiseen, voin vain tukea. Voin vakuuttaa teille, jäsen McKenna, että yhteisö osallistuu edelleenkin aktiivisesti SEAFOn työhön. Yhteisön kalastuspolitiikan uudistusta koskevassa tiedonannossamme olemme selvästi ilmaisseet, että on meidän asiamme saada aikaan kaikkien rannikkovaltioiden välinen yhteistyö kestävän ja vastuullisen avomerikalastuksen puolesta.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, komission jäsen Franz Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Niels Buskin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0176/2002) komission kertomuksesta yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanon valvonnasta [KOM(2001) 526 - C5-0008/2002 - 2002/2001(COS)],
Elspeth Attwoollin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0228/2002) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille vuonna 2000 havaituista käyttäytymistavoista, joilla rikotaan vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä [KOM(2001) 650 - C5-0197/2002 - 2002/2093(COS)].

Busk (ELDR)
. (DA) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komissio on äskettäin esittänyt tulevan kalastuspolitiikan uudistusehdotuksen, ja tässä valossa komission kertomus yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanon valvonnasta, jota mietinnössäni käsitellään, on hyvin tärkeä väline. Meidän on hyödynnettävä kaikkia niitä kokemuksia, joita kalastuspolitiikasta on tähän mennessä saatu, jotta tuleva kalastuspolitiikka voisi johtaa joihinkin selkeisiin parannuksiin. Tähänastista kalastuspolitiikkaa on parannettava, koska se on liian puutteellinen. Selkeimpiä esimerkkejä ovat MOM-ohjelmat, jotka eivät ole mahdollistaneet kalastusalusten lukumäärän tehokasta valvontaa, eivät ole varmistaneet kalastuslaivaston välttämätöntä supistamista eivätkä ole varmistaneet kalastuslaivaston todellisen kapasiteetin tehokasta valvontaa. Tietyt jäsenvaltiot ovat täysin laiminlyöneet velvollisuutensa ilmoittaa komissiolle kalastusalustensa saalismäärät tai ovat tehneet sen puutteellisesti siten, että ilmoitukset kattavat vain osan siitä raportointiajasta, josta komission kertomuksessa on kyse.
Valitettavasti jäsenvaltioiden välillä on edelleen suuria eroja siinä, miten ne täyttävät ne ehdot ja siten myös ne vaatimukset, jotka koskevat saalismäärien ilmoittamista komissiolle. Liian monet jäsenvaltiot ovat yksinkertaisesti liian tuhlaavaisia täyttäessään yhteiseen kalastuspolitiikkaan liittyviä velvoitteita. Tämä koskee myös tietojen ilmoittamista, yhteisten päätösten täytäntöönpanoa sekä riittävien resurssien käyttöä sen varmistamiseksi, että valtiot noudattavat täydellisesti yhteistä kalastuspolitiikkaa. Yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanon varmistaminen vaatii yksinkertaisuudessaan, että kaikki jäsenvaltiot soveltavat tehokasta valvonta-, soveltamis- ja raportointijärjestelmää täysin oikein. Tämä on välttämätöntä myös muista syistä, erityisesti sen vuoksi, että kalastajat ryhtyisivät tukemaan ja kunnioittamaan niitä politiikkoja, joista on päätetty. Kalastajille on myös vakuutettava, että nämä politiikat toteutetaan samalla lailla kaikissa jäsenvaltioissa.
Yhteisön periaatteiden mukaan yhteisön lainsäädännön soveltamisen valvonta kuuluu ensi sijassa tietenkin jäsenvaltioiden toimivaltaan. Monet asiat viittaavat siihen, että jäsenvaltiot tarvitsevat melko paljon apua selvitäkseen tästä vastuusta, ja yhteisö kantaa viime kädessä kokonaisvastuun siitä, että täytäntöönpano on tyydyttävää. Jäsenvaltiot ovat säätäneet valvonnan oikeudelliset kehykset ja määränneet toimivaltaiset viranomaiset omien oikeudellisten ja hallinnollisten järjestelmiensä perinteiden mukaisesti. Tämän lisäksi jäsenvaltiot ovat antaneet kalastuksen tarkastajille oikeudelliset tarkastusvaltuudet ja valtuudet käynnistää rikkomusten seurantatoimet. Tämän myötä pitäisi olla selvää, että jäsenvaltioiden viranomaiset pystyvät valvomaan yhteisön lainsäädännön noudattamista; Komission kertomuksesta käy kuitenkin valitettavasti ilmi, että todellisuudessa jäsenvaltioiden väliset erot ovat niin selvät, että ne voivat tietenkin johtaa kalastajien mielestä siihen, että heitä kohdellaan eriarvoisesti yhteisön eri osissa.
Komission kertomuksessa olen kiinnittänyt huomiota myös siihen, että kalastuksen tarkastajien koulutus on liian heikko. Voin myös lukea rivien välistä, että jotkut kalastuksen tarkastajat eivät vielä erota silliä ja kilohailia toisistaan. Jos olen oikeassa, jos tilanne on tämä, meidän on todellakin ryhdyttävä toimiin - erityisesti, kun kyse on tarkastajien koulutuksesta, joka on osittain EU:n rahoittamaa. Joten me emme voi yksinkertaisesti hyväksyä, että komission tarkastajat ovat joissakin tapauksissa todenneet räikeätä koulutuksen ja kokemuksen puutetta siinä, miten perustavaa laatua oleva voimassa olevien säännösten noudattamisen valvonta toteutetaan. On korkea aika, että saamme jäsenvaltiot noudattamaan velvoitteitaan. Kyse on kansallisen vastuunjaon tehostamisesta, jotta seuranta-, tarkastus- ja valvontatehtävät eivät, kuten esimerkiksi eräässä jäsenvaltiossa, ole jaettu seitsemälle viranomaiselle, mikä merkitsee, että kukaan ei kanna todellista vastuuta. Rikkomusten seurannan on oltava tehokasta, ja meidän on varattava riittävästi resursseja, jotta voimme varmistua siitä, että seuranta- ja tarkastustavoitteet ovat kunnossa. Olen pyytänyt komissiota harkitsemaan palkkiojärjestelmää - esimerkiksi ylimääräisten kiintiöiden muodossa - jonka perusteella yhteisön lainsäädäntöä noudattavia jäsenvaltioita palkitaan. Olen myös pyytänyt, että ottaisimme tietenkin käyttöön myös kovemmat rangaistukset niiden valtioiden osalta, jotka eivät noudata määräyksiä. Arvoisa komission jäsen, olen melko vakuuttunut siitä, että kalastusuudistuksemme onnistuminen riippuu valvonnasta.

Attwooll (ELDR)
. (EN) Arvoisa puhemies, on hieman omituista alkaa tähän aikaan illasta käsitellä rikkomuksia, jotka tehtiin yli kaksi vuotta sitten, kun komissio on jo tehnyt uudistusehdotuksia. Tämä kannattaa kuitenkin, koska on olemassa kolme pääasiallista huolenaihetta, joista kaksi koskee tiedonantoa, yksi ehdotusta.
Ensimmäinen koskee viivästymistä. Komission tiedonanto, jonka olisi pitänyt valmistua kesäkuussa valmistui marraskuussa. Vuotta 2001 koskeva vastaava tiedonanto on jo yli kuukauden myöhässä. Toivon, että komissio voi vakuuttaa kalatalousvaliokunnalle, että tiedonanto ilmestyy välittömästi.
Toinen liittyy sisältöön. Kaikki jäsenvaltiot eivät antaneet tietoja vaaditulla tavalla sähköisessä muodossa eivätkä käyttäneet aina oikeita koodeja. Jotkut tiedot olivat epätäydellisiä tai epäselviä. Yksi jäsenvaltio ei antanut viime vuonna tietoja lainkaan, vaikka tietääkseni se on jälkeenpäin antanut niitä.
Omien tutkimusteni mukaan jäsenvaltiot eivät olleet täysin johdonmukaisia tavassaan luokitella rikkomuksia. Näyttää siltä, että jotkin seuraamukset on esitetty yhdistetyssä muodossa, mikä vaikeuttaa tuomittujen seuraamusten suuruuden selvittämistä.
Kaikki tämä on valitettavaa, sillä - kuten komissio itsekin myöntää - selkeiden, yhtenäisten päätelmien tekeminen on mahdotonta. Epämuodollisissa yhteyksissä komission kanssa on tullut esille, että vuotta 2001 koskevat tiedot saattavat olla parempia. Kalatalousvaliokunta toivoo, että niiden pohjalta on mahdollista tehdä täydellisempi ja kehittyneempi analyysi. Esimerkiksi jäsenvaltioiden rikkomusten määrän voi ymmärtää kunnolla vain niiden kalastuslaivastojen kokoon suhteutettuna. Toivon, että komission jäsen ei pane pahakseen, jos esitän, että Itävallan voisi olettaa antavan tietoja huomattavasti harvemmista rikkomuksista kuin muiden jäsenvaltioiden.
Yleisesti ottaen ja siinäkin tapauksessa, että tiedot olisivat paljon parempia, niitä täytyy tulkita varovaisesti. Tarkoittaako suurempi prosentuaalinen ilmoitettujen rikkomusten määrä sitä, että rikkomuksia on todella tehty enemmän vai sitä, että ne vain on havaittu paremmin? Pitäisikö samoin määrätyn sakon absoluuttisen summan olla vertailukelpoinen vai ainoastaan sakon määrän kyseenomaisen jäsenvaltion elinkustannuksiin suhteutettuna? Jos tietoja tulkittaisiin kuitenkin kunnolla, ne voisivat toimia korvaamattomana perustana rikkomusten käsittelylle, kun yhteistä kalastuspolitiikkaa uudistetaan. Tiedonannossa on tarpeeksi todisteita siitä, että seuraamukset eroavat suuresti. Esimerkiksi jäsenvaltioiden määräämä keskimääräinen sakko lokikirjojen väärentämisestä tai tietojen puuttumisesta lokikirjoista vaihtelee 88 eurosta 16 020 euroon.
Kalatalousvaliokunta pitää myönteisenä, että komissio on käsitellyt yhdenmukaistettuja rangaistuksia vesiluonnonvarojen säilyttämistä ja kestävää hyödyntämistä koskevan ehdotuksen luvussa 5.
Tästä pääsen kuitenkin kolmanteen huolenaiheeseen: sanamuoto ei täysin vastaa mietinnössämme oleviin kohtiin. Ensinnäkin on vaatimuksemme käyttää objektiivisia kriteereitä, kun luokitellaan tämäntyyppistä käyttäytymistä ja seuraamuksia ja määritellään niiden vakavuusastetta. Tässä mielessä painottaisimme, että mietinnössä viitatut tiedot olisivat hyödyllisiä oikein tulkittuna.
Toiseksikin mietinnössä vaaditaan yhtenäistä järjestelmää vähimmäisseuraamusten määräämiseksi, mutta ehdotuksessa ei mainita niitä. Jopa vakavissa rikkomustapauksessa jotkin toimintatyypit voivat olla vakavampia kuin toiset. Ei ole kohtuutonta odottaa, että toisistaan erotetaan ensimmäinen rikkomus ja rikkomuksen uusiminen tai tapaukset, joissa käyttäytyminen oli selkeästi tarkoituksellista ja ne, joissa rikkomuksen tekeminen oli aito erehdys. Oikeuden kannalta ei ole tärkeää se, että kaikkia tapauksia käsitellään samalla tavalla, vaan se, että samanlaisia tapauksia käsitellään samalla tavalla.
Näillä perusteilla ja koko toimivaltuuksien erottamisen periaate huomioon ottaen näyttäisi epämiellyttävältä, jos emme sallisi oikeudellishallinnollisen harkintavallan mittaa näissä asioissa.
Nämä huomautukset huomioon ottaen uskon, että voimme liikkua pitkän matkan kohti yhtäläisen kohtelun periaatteen luomista. Tämä periaate ja alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien luomisen kaltaiset toimenpiteet edistävät paljon sitä, että kalastusyhdyskunnissa syntyy luottamusta yhteiseen kalastuspolitiikkaan. Odotamme kiinnostuneena komission yksityiskohtaisia ehdotuksia tämän asian suhteen. Komission jäsen voi olla vakuuttunut, että me tutkimme ne tarkoin.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmä haluaa onnitella lämpimästi jäsen Attwoollia ja jäsen Buskia ja ilmaista tyytyväisyytensä heidän mietintöihinsä sekä komission kahteen valvontaa koskevaan tiedonantoon.
Lisäksi haluan kertoa komission jäsen Fischlerille, että olemme tyytyväisiä niihin tarkastusta ja valvontaa koskeviin edistysaskeliin, jotka ovat seurausta komission hyväksymästä yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskevasta ehdotuksesta. Tässä mielessä olemme komission kanssa täysin yhtä mieltä, että nykyiset valvonta- ja täytäntöönpanomenettelyt eivät ole riittäneet takaamaan tasavertaisia toimintaedellytyksiä koko Euroopan unionin alueella, mikä on heikentänyt yhteisen kalastuspolitiikan uskottavuutta. Tuemme ehdotusta luoda Euroopan parlamentin pyytämä yhteinen tarkastus- ja valvontayksikkö. Se merkitsee suurta edistysaskelta yhteisen kalastuspolitiikan yhteisöllistämisen parantamisessa, minkä haluaisimme nähdä heijastuvan myös tämän politiikan muissa ulottuvuuksissa. Lisäksi se merkitsee kansallisten viranomaisten välisen yhteistyön lisääntymistä Euroopan parlamentin kaipaamalla tavalla eli edistämällä yhteisön laajuisen yhteisen tarkastusyksikön perustamista ja hyväksymällä yhtenäiset säännökset, joihin kuuluu seuraamusten määrä. Näin voidaan lievittää nykyisiä epäkohtia, jotka johtuvat nykyään pelkän lastin purkamisen valvonnan mahdollistavien henkilö- ja aineellisten resurssien puutteesta. Lisäksi voidaan lievittää tuntuvia eroja kunkin jäsenvaltion tarkastuskäytäntöjen ja sovellettavien seuraamusten välillä, minkä seurauksena on tehoton valvonta.
Siksi vaadimme vihreää kirjaa koskevassa päätöslauselmassa, jonka esittelijänä toimin, sellaista yhdenmukaista eurooppalaista tarkastusjärjestelmää, jota voitaisiin soveltaa tasapuolisin edellytyksin kaikkiin ammattilaisiin ja jossa noudatettaisiin kalastusalalla laajan hyväksynnän saavia yhtenäisiä seuraamuksia ja menettelyjä. Ilman tätä järjestelmää kaikki luonnonvarojen säilyttämiseen ja pyyntipaikkojen järkevään hallinnointiin pyrkivät ponnistelut on tuomittu epäonnistumaan.
Valvonta ei kuitenkaan voi olla tehokasta, ellei komission ja jäsenvaltioiden toimia ole koordinoitu ja elleivät jälkimmäiset hoida velvollisuuttaan kuten jäsen Attwooll sanoi ilmoittaa tällä alalla tapahtuneista rikkomuksista. Pyydänkin komissiolta, että mikäli suinkin mahdollista, se osoittaisi meille, mihin toimiin se on ryhtynyt niiden laiminlyöntien osalta, joita se kuvaa asetuksen (EY) N:o 2740/1999 vaatimukset rikkoneita jäsenvaltioita koskevassa tiedonannossaan. Lisäksi pyytäisin komission jäsentä kertomaan meille, onko hän pyytänyt Ranskalta selityksiä siitä, miksi se ei ole toimittanut mitään tietoja ja minkälaisen vastauksen se on saanut.
Kuten jäsen Attwooll osoittaa, näiden puutteiden takia on mahdotonta tehdä pitäviä päätelmiä. Lopuksi yhdymme kollegani Buskin pyyntöön, että komissio laatisi luettelon seuraamuksista, joita jäsenvaltioiden kokemusten perusteella pidetään tehokkaina ja ennalta ehkäisevinä ja jotka voivat toimia ohjeina kaikille niille.
Olemme varmoja, että tehokas ja puolueeton yhtenäinen Euroopan laajuinen järjestelmä lisää kalastajien kalastuslainsäädännölle antamaa tukea ja sen noudattamista.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Attwoollin ja Buskin erinomaisista mietinnöistä selviää, että Euroopan unionin valvontajärjestelmissä on paljon toivomisen varaa. Hyvin vähän on muuttunut sen jälkeen, kun laadin valvontaa koskevan mietintöni useita vuosia sitten.
Valvonta-asetuksen soveltaminen on erittäin hajanaista yhteisön alueella ja jotkut jäsenvaltiot soveltavat joitain sen osia hyvin ja toisia osia huonommin. Sakkojen ja rangaistusten taso vaihtelee suuresti yhteisön alueella siitä huolimatta, että on olemassa yhteinen luettelo vakavista rikkomuksista.
Tarvitsemme epätoivoisesti Euroopan unionin laajuista valvonnan koordinoimista. Yhteisen kalastuspolitiikan uskottavuus on vaakalaudalla tällä alueella. Toisin sanoen komissiolle täytyy antaa paljon laajemmat valtuudet tässä asiassa, kuten olemme sanoneet parlamentissa useiden vuosien ajan. Sen vuoksi kannatan täysin komission uudistuspaketissa olevaa ajatusta luoda Euroopan unionin tarkastuslaitos, ja ryhmäni äänestää kummankin mietinnön puolesta.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät kollegat, kuten kollegamme, yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä vastaavan kalatalousvaliokunnan esittelijä Niels Busk on korostanut, on tärkeää, että kalastajat kokevat tämän politiikan säännöt oikeudenmukaisiksi, tasapuolisiksi ja suhteutetuiksi, jotta he hyväksyvät ne. Lainaan esittelijäämme: "Kalastajien järjestöjen ottaminen mukaan päätöksentekoon edistää kalastusmääräysten kannatusta ja kunnioittamista kalastajien keskuudessa."
Arvoisa puhemies, tämä on olennainen seikka. Mikäli asianomaiset ammattilaiset eivät ole tiiviisti mukana päätösten valmistelussa, varastojen suojatoimenpiteiden ja teknisten toimenpiteiden määrittelyssä, jos he toteavat, että yhteinen kalastuspolitiikka ei ole tasapuolinen ja että se rakentuu heitä vastaan, jos heistä tuntuu, että heitä pidetään ensi näkemältä lainrikkojina, tässä tapauksessa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä ei milloinkaan sovelleta kunnolla eikä mikään seuraamusmenettely muuta tätä seikkaa.
Valitettavasti komission valitsema tie yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisprosessin käynnistämisessä on kokonaan vastoin tätä tarvetta valmistella uudet säännöt yhteistoimintamenettelyn mukaisesti. Kalastajien järjestöt ovat kuitenkin osallistuneet aktiivisesti ja rakentavasti komission vihreän kirjan julkaisemisen jälkeen aloittamaan yhteistoimintaan. Nämä järjestöt ajattelivat, että yhteisen kalastuspolitiikan uudistaminen oli erinomainen tilaisuus palauttaa luottamus katkaisemalla surullinen vahvojen politiikkojen perinne. Ne ovat olleet sitäkin katkerampia huomattuaan saaneensa eteensä uudistusehdotuksen, jossa ei itse asiassa ole lainkaan huomioitu heidän ehdotuksiaan. Komission asiavirheeseen liittyy siis vielä menetelmävirhe.
Sen sijaan, että edettäisiin kalastajien toivomien konsensusmenettelyn ja vastuullistamismenettelyn suuntaan varastojen suojelu- ja jälleenrakentamistoimenpiteiden osalta, joistakin alueellisten neuvoa-antavien komiteoiden kaltaisista harhakuvista huolimatta komissio haluaa johdattaa meitä kohti laajempaa autoritaarista menettelyä ja keskittämistä.
Kalastuksesta aiheutuvan rasituksen sääntelytoimenpiteitä koskevat päätökset ovat raakoja ja mielivaltaisia ja niiden suuntana on edelleenkin useampien alusten tuhoaminen ja merimiesten poistaminen alalta. Arvoisa esittelijä, mikäli tällaisia toimenpiteitä toteutetaan, voidaan kaikella syyllä pelätä, että tulevan yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisen valvonta on tulevaisuudessa vielä ongelmallisempaa kuin nykyään. Arvoisa komission jäsen, vielä on aikaa tarttua asiaan ja kuunnella kentän teille osoittamia viestejä. Kuten tiedätte, ehdotuksenne eivät ole saaneet aikaan innostusta, vaan kapinaa satamissamme ja rannikoillamme. Mikäli haluatte kuunnella tämän kapinan sanomaa, toteatte nopeasti, että vielä enemmän kuin salonkikelpoiset ympäristönsuojelijanne, kalastajamme pitävät sydämen asianaan harjoittaa kestävää kalastusta.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, koska kalavarojen vähenemisestä saadaan jatkuvasti lisää merkkejä, yhteiseen kalastuspolitiikkaan (YKP) on otettu mukaan eräs kalavarojen suojelun ja säilyttämisen osatekijä, jota on vähitellen vahvistettu. Kyse on kansalaisvastuusta ja poliittisesta vastuusta, koska ne ovat välttämättömiä tekijöitä kalastuksen ja kalastajien tulevaisuuden suojelussa, vaikka lyhyellä aikavälillä ne eivät olisikaan kovin suosittuja. Tämän YKP:n tärkeän ulottuvuuden tehokkaan käytön varmistamiseksi on jo pitkään ollut olemassa joukko yhteisön kontrolli- tarkastus- ja valvontasäännöksiä, joiden noudattaminen on etupäässä jäsenvaltioiden vastuulla.
Nyt komissio on tullut esittämään arviointimietintöä siitä, miten näitä määräyksiä noudatetaan eri jäsenvaltioissa. Mietintö osoittaa, että toimenpiteiden tulkinnassa ja toteuttamisessa on suuria epätasaisuuksia, kuten kontrolli- ja valvontavälineissä, tarkastajien koulutuksessa, kontrollitoimien tiheydessä ja rangaistusmenettelyssä. Jäsen Attwoollin mietinnössä käsitellään joitakin näistä ongelmista.
Siten on selvää, että tällaiset erilaatuisuudet luovat epätasa-arvoa eri jäsenvaltioiden kalastajien kohteluun, ja epätasa-arvo muuttuu viime kädessä kilpailun vääristymiseksi. Näin tapahtui esimerkiksi laivaston monivuotisen ohjausohjelman (MOO) kohdalla, koska jäsenvaltiot, jotka eivät täyttäneet asetettuja tavoitteita, eivät kärsineet minkäänlaisia rangaistuksia. Siten hyödyn saivat itselleen sopimuksen rikkojat.
Se, mitä komissio nyt ehdottaa tässä mietinnössä, on tarve vahvistaa olennaisesti kalastuksen kontrolli- ja valvontasäädöksiä, joihin kuuluu mahdollisuus, että komission tarkastusosasto voi toimia itsenäisesti kansallisista hallituksista riippumatta. Olemme tästä samaa mieltä, ja keskustelu tästä kysymyksestä tulee liittää keskusteluun YKP:stä vuoden 2002 jälkeen.
Lopuksi haluaisin kiittää jäsen Niels Buskia tuesta, jonka hän antoi kalatalousvaliokunnalle samoin kuin mietinnöstä, jonka sisällöstä olemme olennaisin osin samaa mieltä.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komission jäsen, Buskin ja Attwoolin mietinnöt samoin kuin komission asiakirjat, joihin ne liittyvät, tulevat hyvään aikaan ja ovat erittäin käyttökelpoisia. Itse asiassa olemme nyt käännepisteessä, jossa yhteistä kalastuspolitiikkaa tarkastellaan kokonaisuudessaan. Mietinnöt ovat valaisevia ja auttavat selvittämään kalastuspolitiikan keskeisiä osia: valvontaa ja rangaistuksia.
Vähäisten mutta uusiutuvien kalavarojen säilyttäminen on elintärkeä kysymys, sitä ei voi toistaa liikaa. Kalastuksen aiheuttamaa kalojen kuolleisuutta voi säännellä, kuten tiedetään, monin eri tavoin, esimerkiksi vähentämällä pyyntiä, pienentämällä TACeja ja kiintiöitä, rajoittamalla työpanosta ja merellä vietettyjä päiviä sekä toteuttamalla kausittaisia toiminnan lakkauttamisia. Kalastusta voi lisäksi säädellä teknisillä määräyksillä, verkkojen malleilla ja kalojen vähimmäiskoolla sekä sulkemalla tai rajoittamalla kalastusalueita. Kuitenkin - ja tämä on tärkeä kohta - valvontajärjestelmät ovat välttämättömiä, koska ne on tarkoitettu varmistamaan, että kalastustoiminnassa kunnioitetaan ja noudatetaan hyväksyttyjä suojelutoimenpiteitä.
Valitettavasti nykyään voi todeta, että kalastuksenvalvonnan tehokkuus ja laatu on hyvin epätasaista ja jättää paljon toivomisen varaa. Jotakin toimintoja valvotaan tehokkaasti, mutta toisia ei lainkaan. On totta, että on tapahtunut edistymistä, mutta aivan liian vähän, kaikki sen tietävät. Mietinnön mukaan kontrolli ja siihen liittyvät rangaistukset vaihtelevat eri jäsenvaltioiden välillä niin paljon, että tämän seurauksena eri valtioiden kalastajia kohdellaan eriarvoisesti, mikä heikentää yhteisön sääntöjen uskottavuutta, hyväksyntää ja kunnioitusta.
Näissä olosuhteissa on pikaisesti hiottava yhteisön kalastuksenvalvontamenetelmiä, mitä tulee valvontaan, kontrolliin ja täytäntöönpanoon. Minun sallittaneen lopuksi rohkaista komission jäsentä tekemään kompromisseja ja mukautuksia, jotka tekevät hänen kiistanalaisesta uudistusehdotuksestaan sellaisen, että jäsenvaltiot voivat sen hyväksyä. Toivomme vilpittömästi, että asioista päästään yhteisymmärrykseen vuoden loppuun mennessä ja ettei niiden yhteydessä vajota epämääräisyyksien suohon.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komission ehdotukset ja jäsen Buskin ja jäsen Attwoollin mietinnöt osoittavat, että yhteinen kalastuspolitiikka on jättiläinen, jolla on savijalat! YKP:ssä komissiolla on suuri poliittinen lainsäädäntövalta, mutta hyvin heikot välineet toimia, mikä komission tulee itsekin myöntää.
Yhteisen politiikan hoidosta ja sen täytäntöönpanon valvonnasta puuttuu selvästi taloudellisia resursseja. Sen lisäksi on suuria eroja siinä, miten kukin jäsenvaltio valvoo rikkomuksia ja rankaisee niistä, mikä aiheuttaa tiettyä epäluottamusta yhteistä kalastuspolitiikkaa kohtaan. Välineiden puute ilmenee myös henkilökunnan ja rahoituskeinojen vähyydessä, paikallisten kalastusjärjestöjen osallistumisessa ja kolmansien valtioiden sopimuskysymyksissä samoin kuin kalavarojen tieteellisissä tutkimuksissa, joissa komissiolla ei ole käytettävissään uskottavaa järjestelmää.
Ottaen tämän kaiken huomioon mielestäni olisi paras aloittaa YMP:n uudistuksesta, jossa annetaan komissiolle tarvittavat taloudenhoitovälineet, mikä luo tasapuolisuutta yhteisön merialueille pääsyyn ja kalastukseen kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti.

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin aloittaa lukemalla kollegani jäsen Langenhagenin laatiman lyhyen puheen. Hän ei voi olla kanssamme tänä iltana. Hän kirjoittaa: "Tanskan puheenjohtajakausi alkoi tällä viikolla ja kalastusta koskien tehtävä on vaikea. Olemme tienristeyksessä ja valitettavasti olemme myöhässä. Katsokaa vesistöjemme kalavaroja ja huomaatte, ettemme voi hukata aikaa. Mielestäni kaksi nyt käsiteltävänä olevaa mietintöä osoittavat selkeästi tarpeen toimia. Jotkin jäsenvaltiot eivät tee yhteistyötä, mikä estää yhteisen kalastuspolitiikan toteuttamisen kunnolla. Valvontaa on vahvistettava, seuraamukset on asetettava samalle tasolle koko EU:ssa. Sen vuoksi olen varma, että yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisella Euroopan unionin on saatava uskottavuutensa takaisin. Suuri uudistus voi onnistua ainoastaan, jos merimiehet ymmärtävät, mitä Bryssel määrää, ja uskovat tehtävien toimenpiteiden menestykseen. Varmastikin haluamme kalastaa ensi vuosikymmenellä ja sen jälkeenkin, joten yhdistäkäämme voimamme ja löytäkäämme oikea ratkaisu."
Jatkan nyt omin sanoin. Esittelijät Busk ja Attwooll ovat tehneet erinomaista työtä kirjoittaessaan näitä mietintöjä. Kiitän heitä heidän arvokkaista ja sitoutuneista ponnisteluistaan. Kuitenkin - englantilaista sanontaa käyttäen - nämä toimenpiteet ovat kuin tallin oven sulkeminen, kun hevonen on jo pillastunut. Meidän on pakko ottaa käyttöön näin voimakkaasti vaikuttavia toimenpiteitä, koska yhteinen kalastuspolitiikka on epäonnistunut täydellisesti. Nykyään ollaan laajasti sitä mieltä, että tämä politiikka on ollut täydellinen katastrofi ja on vaikuttanut suuresti nykyiseen ympäristö ja talouskatastrofiin joutumiseen.
Hyväksyn tarpeen ottaa välittömästi käyttöön kalastuslaivastojen tarkastukset ja valvonta Euroopan vesistöissä ja kannatan näitä toimia. Meidän täytyy käyttää kaikkia mahdollisia toimenpiteitä, erityisesti satelliittiteknologiaa, ja kaikkien jäsenvaltioiden täytyy tukea tätä tinkimättömästi ja tasaisesti, jotta sillä olisi vaikutusta.
Komissio on suositellut, että 6 ja 12 meripeninkulman rajoitukset pitäisi säilyttää, jotta herkkää rannikkokalastusta voitaisiin suojella. On mielenkiintoista huomata, että alkuperäisessä ehdotuksessa yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisehdotuksista, jotka pääsivät vuotamaan laajalti maaliskuussa, komissio totesi, että 6 ja 12 meripeninkulman rajoista pitäisi tulla yhteisen kalastuspolitiikan pysyvä piirre ilman aikarajoituksia. Näin komissio ilmaisi asian silloin. Nyt tämä on kadonnut salaperäisesti ja se on korvattu yksinkertaisella vakuuttamisella 12 meripeninkulman rajoitusten tarpeesta. Huolimatta siitä, että komission jäsen Fischler vakuutti, ettei hän antanut periksi Espanjan pääministeri Aznarin pelottelulle, näyttää siltä, että Espanjan uhkaukset haastaa komissio oikeuteen vapaata pääsyä koskevista sopimuksista, on kantanut hedelmää. Nämä muutokset ovat valtavan ikäviä ja huolestuttavia. Pitäisin myönteisenä, jos saisimme selityksen niiden tekemiselle.
On välttämätöntä, että katsomme, että todellinen hoitovastuu annetaan takaisin jäsenvaltioille 12 meripeninkulman rajoituksen mukana. Jäsenvaltioille täytyy langeta suurempi vastuu säilyttämisen hoitamisen toimenpiteissä ja niiden on valvottava kaikkia niiden vyöhykkeen sisäpuolella toimivia aluksia, edustivatpa alukset mitä kansallisuutta tahansa.
Mitä ristiriitaiseen kalojen poisheittämiseen tulee, on aika selvittää koko tämä surullinen sotku lopullisesti. Emme voi jatkaa politiikkaa, jonka seurauksena vuosittain kaiken kaikkiaan 2 miljoonaa tonnia terveitä kaloja - 25% kaikista Euroopan unionissa pyydetyistä kaloista - kaadetaan kuolleena takaisin mereen. Yhdistyneen kuningaskunnan kalastajat ovat raivoissaan kalojen poisheittämisen takia. Melkein 50% koko kalansaaliista heitetään jatkuvasti pois. Suuri osa tästä ongelmasta johtuu tavastamme käyttää suurimpia sallittuja saaliita ja kiintiöitä. Olkaamme selkeitä tässä asiassa. Suurimpia sallittuja saaliita ja kiintiötä ei otettu yhteisessä kalastuspolitiikassa käyttöön säilyttämistä varten, vaan kalastusoikeuksien jakamisen auttamista varten. On kuitenkin monia, joiden mielestä "reilu" ei ole sana, jota voidaan käyttää yhteisestä kalastuspolitiikasta. Kun Yhdistynyt kuningaskunta tuli yhteisen kalastuspolitiikan piiriin vuonna 1972, saavuttamamme sopimus oli kova isku Yhdistyneen kuningaskunnan kalastuselinkeinolle.
Lopuksi monien ihmisten silmissä yhteisellä kalastuspolitiikalla on nyt viimeinen mahdollisuutensa onnistua. Liian paljon on vaarassa tässä asiassa voidaksemme epäonnistua toisen kerran.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluan kiittää molempien mietintöjen esittelijöitä hyvästä työstä ja vaivannäöstä.
Yhteisen kalastuspolitiikan säännöksiä rikotaan tai voidaan rikkoa monin käyttäytymistavoin, ja on totta, että rikkomusten olennaiset piirteet voivat jäädä sumeiksi ja epäselviksi sekä jäsenvaltioilta puuttuvan tiedon takia, että kiintopisteen ja suhdelukujen vertailumahdollisuuksien puutteen takia. Lisäksi on tulkintavaikeuksia, jotka johtuvat ehdotettuja rangaistuksia, laivastojen kokoa, tehokkaampia valvontavälineitä ja -menetelmiä jne. koskevien tietojen puuttumisesta.
Vaikka on myönnettävä, että säännösten tulkinnan ja käyttäytymisen arvioinnin on oltava jossain määrin joustavaa, uskon, että nyt on aika panostaa erilaisten kansallisten tarkastusviranomaisten välisen yhteistyön vahvistamiseen. Tavoitteena on tiedottaa rikkomuksista saaduista rangaistuksista ja panostaa todellisiin ja tehokkaisiin ennalta ehkäiseviin seuraamuksiin sekä yhtäläiseen kohteluun ja rohkeaan päätökseen, jolla estetään laittoman kalastuksen avulla hankittujen tuotteiden pääsy Euroopan unioniin. Suurimmat ja vakavimmat rikkomukset liittyvät laittomaan ja asetusten vastaiseen pyyntiin, josta ei ole tehty ilmoitusta, joka on kalavarojen suojelun vastaista ja josta lain puitteissa toimivat kalastajat joutuvat sitä paitsi kärsimään, sillä rahallinen sakko ei kenties tee tyhjäksi laittoman toiminnan kannattavuutta eikä saa heitä luopumaan laittomasta pyynnistä.
Tiivistettynä meidän on saatava aikaan johdanto-osan kappaleen A mukainen tehokas valvonta-, täytäntöönpano- ja raportointijärjestelmä, jossa kaikilta jäsenvaltioilta on kuitenkin välttämättä vaadittava keskinäistä vastuullisuutta ja luottamusta sekä yhtäläistä sitoutumista rikkomusten ilmoittamiseen tehokkaasti ja varmasti.
Arvoisa komission jäsen, mikäli kalastuspolitiikan uudistamista käytettäisiin hyväksi näiden tavoitteiden saavuttamisessa, Euroopan unionin toiminnasta tulisi avoimempaa ja tehokkaampaa.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, molemmat tässä keskustelussa yhdessä käsitellyt mietinnöt käsittelevät yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoa. Minusta on ilahduttavaa, että te, hyvä jäsen Busk, ja kalatalousvaliokunta tuette komission kertomusta yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanon valvonnasta.
Olemme samaa mieltä, että oikeudellisten määräysten valvonta ja täytäntöönpano ovat yhteisen kalastuspolitiikan keskeisiä aiheita. Jäsenvaltioiden tekemät valvonnan ja täytäntöönpanon parannukset ovat toistaiseksi jääneet vain sillisalaatiksi. Kalastajat kokevat siksi oikeutetusti tulleensa eriarvoisesti kohdelluiksi. Jäsenvaltioissa vallitsee erilaiset kilpailuolot ja täysin erilaiset seuraamukset rikkomuksista.
Olemme seuranneet tarkasti Euroopan parlamentin tästä mietinnöstä käymää keskustelua. Panen suosituksenne merkille. Esitän komissiolle tämän vuoden toisena puolivuotisjaksona toimintasuunnitelman, joka lisää yhteistyötä valvonnan ja täytäntöönpanon alalla sekä yhteistä kalastusvalvontaa koskien. Tämän toimintasuunnitelman tavoitteena on tehokkaamman valvonnan ja täytäntöönpanon lisäksi erityisesti yhteisen kalastuspolitiikan yhtenäisempi soveltaminen.
Vaaditte mietinnössänne erilaisia sanktioita. Tämä on komissiosta ilahduttavaa. Perustana tälle ovat yhteisen kalastuspolitiikan uudistusehdotukset. Heti kun ne on hyväksytty, esitämme myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän luettelon.
Jäsen Attwoollin mietinnöstä haluaisin sanoa, että haluan kiittää erityisesti hänen myönteisestä suhtautumisestaan tiedonantoomme. Te, hyvä jäsen Attwooll, olette siten ilmaissut selvästi, että Euroopan parlamentti ja komissio vetävät yhtä köyttä samantyyppisten seuraamusten samanarvoisen käsittelyn ja yhtenäisten seuraamusten vaatimuksen osalta.
Tiedonantomme tavoitteena oli vertailla avoimesti sitä, miten yhteisen kalastuspolitiikan määräyksiä noudatetaan ja miten rikkomistapauksissa niistä myös rangaistaan. Rikkomukset koskevat esimerkiksi lupia, sallittuja kalastusvälineitä koskevia määräyksiä sekä vetokertoja ja valvontaa koskevaa kysymystä. Meillä oli ensimmäistä tiedonantoamme työstäessämme seuraavia perusluonteisia ongelmia: Ensinnäkin useimmat jäsenvaltioita toimittivat tiedot aivan liian myöhään tai eivät toimittaneet niitä määrätyssä muodossa, minkä oli tarkoitus mahdollistaa tietojen käsittely tietokoneella, mikä siis puolestaan vaikeutui näiden laiminlyöntien vuoksi.
Toiseksi yksi jäsenvaltio, nimittäin Ranska, katsoi paremmaksi olla antamatta tietoja ylipäätään lainkaan. Kolmanneksi muutamat jäsenvaltiot toimittivat vain puutteellisia tietoja.
Voin nyt sanoa, että tällä välin kaikki jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön asetuksen 2740/99. Mutta aluksi valittu menettelytapa tekee tietysti jäsenvaltioiden tilanteiden vertailusta hyvin, hyvin vaikeaa. Toimitettujen tietojen perusteella voimme kuitenkin tehdä seuraavia johtopäätöksiä: Ensinnäkin enimmäkseen rikkomukset koskevat kalastusta ilman kalastuslupaa tietyllä alueella. Toiseksi joissakin jäsenvaltioissa rikkomuksesta rangaistaan rikosoikeudellisesti, toisissa puolestaan vain hallinnollisesti. Kolmanneksi rangaistuksissa on jäsenvaltioiden välillä suuria eroja. Usein rangaistuksia ei ylipäätään ole mitoitettu siten, että ne vaikuttaisivat ennalta ehkäisevästi.
Olemme siksi esittäneet yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen puitteissa kohdennettuja ehdotuksia. Tarvitsemme yhtenäisiä määräyksiä yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanosta. Seuraamusten on oltava tehokkaita ja myös soveltuvia estämään vastuullista tahoa hankkimasta taloudellisia voittojaan rikkomuksilla, ja tarvitsemme toimenpiteitä, jotka estävät raskaiden rikkomusten uusimisen. Myöskään rikkomuksia koskevaa tiedonantoa, joka annettiin vuonna 2001, varten useimmat jäsenvaltiot eivät jättäneet raporttejaan määräaikaan mennessä. Siksi komissio ei myöskään voinut pitää kiinni toisen tiedonannon määräajasta eli 1. heinäkuuta 2002. Siksi vaatimus, että parlamentti saa jatkossa 15. päivään huhtikuuta mennessä tietoonsa, mitkä jäsenvaltiot eivät ole hoitaneet raportointivelvollisuuttaan, on minusta ilahduttava. Teen sen mielelläni, jotta suurelle yleisölle on selvää, kuka laiminlyö velvollisuutensa ja kuka ei.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Franz Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Berthu (NI)
. (FR) Onneksi Van Lanckerin mietinnöllä, jonka Euroopan parlamentti juuri hyväksyi (huolimatta siitä, että äänestin mietintöä vastaan), ei ole mitään oikeudellista merkitystä. Pyrkimyksessään antaa neuvoja sukupuolivalistuksesta ja abortin laillistamisesta mietinnön laatijat eivät nimittäin epäröi sekaantua jäsenvaltioiden ja jopa ehdokasvaltioiden toimivaltaan.
Muodoltaan teksti on tyypillinen esimerkki EU:n toimivallan laajentamismenetelmistä. Komission jäsen Byrne selitti eilen illalla, etteivät "seksuaali- ja lisääntymisoikeudet" tietenkään suppeassa mielessä sisälly perussopimuksiin, mutta että toisaalta "lisääntymisterveys" voidaan liittää yleiseen kansanterveyteen, jonka osalta komissiolla on joitakin lisätoimivaltuuksia. Joka tapauksessa toissijaisuusperiaatteen todellisen valvonnan puuttuessa EU:n toimielimet ovat vapaita sanomaan mitä tahansa.
Asiasisällöltään Van Lanckerin mietinnössä käsitellään abortin herkkää aihetta liian kevyesti. Jokaisen valtion on voitava vedota omiin arvoihinsa ja omiin suuntauksiinsa. Joka tapauksessa on myönnettävä, että valtio ei voi sitä estää, mutta on vaikea suositella, että sille näytettäisiin iloisesti vihreää valoa.

 Ferrer (PPE-DE)
. (ES) Haluan ensiksi todeta, että mielestäni on vakava poliittinen virhe, että puheenjohtajakokous on antanut laatia mietinnön, joka rikkoo selvästi toissijaisuusperiaatetta, kun Irlannissa sitä paitsi pidetään kohta kansanäänestys. Tästä syystä äänestin mietintöä vastaan. Euroopan unionilla ei ole toimivaltaa seksuaali- ja lisääntymisterveyteen liittyvissä kysymyksissä - kuten komission jäsen Byrne meille eilen selkeästi muistutti - vaan ne kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tästä on osoituksena, että mietinnössä ei tehdä lainsäädäntöehdotuksia, vaan siinä ainoastaan annetaan suosituksia jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden hallituksille.
Äänestin mietintöä vastaan kuitenkin erityisesti siksi, etten ole lainkaan samaa mieltä sen sisällöstä. Ihmiselämän arvo on säilytettävä, eikä sitä saa tuhota. Asianmukaisia sukupuolivalistuspolitiikkoja, perhesuunnitteluun tai ehkäisyvälineisiin liittyvää neuvontaa ja seksuaaliterveyspalveluja voidaan edistää, mutta abortin laillistamisen suositteleminen on asia erikseen. Oikeus elämään menee minkä tahansa muun oikeuden yläpuolelle, myös naisen oikeuksien yläpuolelle, ja sen puolustamisen on oltava viranomaisten harjoittamien politiikkojen ensisijainen tavoite.
(Äänestysselitystä on lyhennetty työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)
